---, na žalost je 13,00 sati i moramo prijeći na iznošenje stajališta u ime Kluba zastupnika i nezavisnih zastupnika. Prvi je gospodin Domagoj Prica.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovane kolegice i kolege saborski zastupnici. Prije jedne godine i tri dana Zagreb je pogodio razoran potres koji je u trenutku promijenio živote mnogih naših sugrađana pogotovo onih koji žive u sjevernom dijelu Zagreba i u centru grada. Svi koji su doživjeli taj potres pa i ja osobno još se sjećaju kako su prvih tjedana nakon potresa spavali u odjeći sa tenisicama na nogama i pripremljenom torbom sa najnužnijim stvarima kraj vrata za slučaj da ponovno bude potres nadajući se da i tu večer neće ponovno padati snijeg. Da, običan snijeg je tada bio problem ako bi naši stariji i djeca morali usred noći na cestu izaći Kao zastupnik s područja 2. izborne jedinice koja obuhvaća zagrebačku Dubravu i Sesvete mnogo puta sam obišao mjesta pogođena potresom. Nažalost, nakon godinu dana obnova od strane države još nije počela. Tijekom rasprave o popisu stanovništva jučer rečeno je da će biti problem kod popisa stanovništva naći neke od ljudi na njihovim adresama jer im je potres oštetio kuću. Ali istina je ako te ljude želite naći, samo potražite kontejner na dvorištu kraj kuće jer mnogi i danas tako žive, tamo ćete ih naći nigdje nisu otišli. Da, država je već trebala reagirati i pomoći, obnova je trebala krenuti za to nema opravdanja. Vidimo i probleme ljudi od straha da će dijelovi zgrada ili kuća pasti na susjedne kuće ili zgrade, od toga da su mnogi naši sugrađani koji žive u kontejnerima morali davati enormne iznose za grijanje na struju. Mnogi građani koji su ostali bez krova nad glavom unatoč subvenciji države za plaćanje najma teško pronalaze stan jer zbog papirologije neki vlasnici iste ne iznajmljuju. Posebice je problem za samohrane majke s djecom koje ne mogu naći smještaj, a njihov dom više nije siguran nakon potresa pa sve do građana koji i danas plaćaju kredite koji su digli da riješe stambeno pitanje, a u svom domu više ne mogu živjeti. Situacija je loša. Ali ima i onih koji su obnovili ili počeli izgradnju svoga doma, naravno, ne uz pomoć države već sami uz pomoć bliskih osoba, ali i dizanjem kredita sa visokim kamatama. Dakle, osim što se vraćaju kredite za domove u kojima ne mogu živjeti, sada još moraju financijski se snalaziti da bi sami krenuli sa obnovom, to je doista tužno. Svi znamo kako visoke poreze plaćaju naši građani, kolika su davanja državi i sad kada taj novac poreznih obveznika treba dati za pomoć našim građanima usred više sile, sve stoji. Koliko razočarenja kod stradalih u potresu vlada i kolika apatija? I pored toga se desio još jedan razoran potres u drugom dijelu naše zemlje, gdje su stradali Sisak, Petrinja, Glina, Majsko selo i mnoga druga mjesta. Čemu se ljudi tamo mogu nadati kada vide da ni nakon godinu dana obnova nije počela u Čučerju, DAnkovcu, na Medvedskom bregu, Planini Donjoj ili Donjem i Gornjem gradu. Nakon potresa u Zagrebu 1880.g. u roku od te jedne godine dobar dio štete je saniran i obnova je krenula. Zar u 2021.g. nemamo znanje i sredstva koja su naši preci imali prije 140 godina, zar smo toliko birokratizirali i oteretili naš sustav da se s ničim ne može krenuti? Ovo nam svima treba biti upozorenje da nešto radimo krivo. Zato pozivam još jednom vlasti da započnu s obnovom. Već kasne. Rečeno je da će obnova trajati 10 godina, ako računamo ovu izgubljenu godinu onda se radi o minimalno 11 godina. Neka djeca s roditeljima još spavaju u kontejnerima, jedan dio ljudi živi kod prijatelja i rodbine, a dobar dio Zagreba je oblijepljen vrpcom upozorenja zabrane prolaska kako dio zgrada ne bi pao na prolaznike. Pokažimo odgovornost države i započnimo sa obnovom, dugujemo to onima koji su izgubili svoje domove. Ali dugujemo to i sebi kao društvo, moramo pokazati kad su vremena teška da ova zemlja ima snage uzdignuti se iznad teškoća i raditi svoj posao. Hvala.
Hvala i vama. … reć prije g. Domagoj Prica govorio je u ime SDP-a. Sada je na redu Domovinski pokret i g. Ante Prkačin. Izvolite.
Hvala vam g. potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Pod dojmom maloprije sukob između g. Raspudića je li Brajković zastupnik HDZ-a iz Hercegovine? Barbarić, hvala vam lijepa. Dakle, moram se uključiti u tu raspravu. Možda je kolega RAspudić jedino malo preoštar kad je riječ o bivšoj ministrici vanjskih poslova Pejčinović Burić, a sad glavnoj tajnici Vijeća Europe, ona je jednostavno nekompetentna osoba, ja sam nazočio njezinu neznanju prije tri, četiri godine, zapravo na televiziji sam gledao njezin meč sa jednom isto takvom neznalicom kao što je ona. To je bio uvaženi zastupnik SDP-a Nenad Stazić koji je bio sjajni verbalni žongler i kada se nađe na terenu koji poznaje on je ostavljao dobar dojam, ali kada uđe u prostor prave politike gdje treba veze sa povijesti, on pojma nema. I sad ću vam citirati jel sam zapamtio i zgrozio se gledajući njihovu raspravu tom zgodom. Kad g. Stazić pita ministricu biste li vi da se u parlamentu neke strane zemlje kaže da ste nelegitimno izabrani na svoje mjesto, bi li to vas smetalo i kada bi netko u parlamentu neke strane zemlje rekao da naš izborni sustav ne valja, biste li vi to smatrali miješanjem u unutarnje poslove. Onda zastao pa teatralno veli, ja bih. O čemu se radi? Radi se o tome da nema pojma Stazić što pita, a nesretna ministrica ne zna odgovoriti. Od 200 međunarodno priznatih država nijedan dvojac nema takvu vezu međusobnu kao Hrvatska i BiH. BiH je država u nastajanju. Ja sam kada smo razgovarali u BiH rekao ovdje da često puta slika kaže više nego tisuću riječi. Dakle, kad gledamo fotografiju Daytonskog mirovnog sporazuma, tamo su Alija Izetbegović, Franjo Tuđman i Slobodan Milošević, pa gospodo draga podsjeća li to pomalo je li državni tajniče, podsjeća li to pomalo na razgraničenje naroda, koliko na razgraničenje država? Toliko što se toga tiče. Biti će vremena da obradim još nešto. Naime, kolegica Krišto ovaj maloprije spomenuti Raspudić koji je počeo u zadnje vrijeme dobro raditi, osvrnuli su se na intervju koji je Hrvatska televizija, ta izdajnička Hrvatska televizija odnosno Hrvatsku televiziju kontroliraju neprijatelji Hrvatskoga naroda. Ovo je upućeno vama kolege iz HDZ-a. Ja među vama imam veliki broj prijatelja, vi morate ući u glavu. Dakle, Hrvatska televizija i katedra Filozofskog fakulteta suvremena hrvatska povijest. Ali dakle tv novinar Dragan Nikolić radi intervju sa Porfirijem i Karolina sa patrijarhom srpske pravoslavne crkve Porfirijem Perićem. I Karolina i Raspudić su se osvrnuli na to. Dakle, Karolina je spomenula jednu potpunu neprofesionalnost što stoji. Raspudić je išao na jedan drugi detalj, ali im je promaklo jednome i drugome ono što je možda najvažnije. Porfirije je u jednom trenutku rekao da je cjelivao ruku pape Franje. Ja koji nisam sklon cjelivati ruke ja bi cjelivao ruku njemu zbog jedne izjave kao da sam ga ja posavjetovao što da kaže on je rekao, a rekao je otprilike ovako kako je on bio mitropolit Zagrebačko-ljubljanski i da još uvijek se ovdje lijepo osjeća, da je sad u Beogradu i da je on zapravo mitropolit Zagrebačko-ljubljansko-beogradski pa onda zastade, navre mu sjećanja, pamet zakaza pa reče da je to Kraljevina Srba, Hrvata i Slovenaca. Pa ja zapravo to hoću dokazati, da je najznačajniji element velikosrpstva i to onog prvojugoslavenskog velikosrpstva u srpskoj pravoslavnoj crkvi. I to je razlog zbog čega oni nisu upisani u evidenciju vjerskih zajednica u Hrvatskoj i to je zakon što nemaju Ustav. Jer da su upisani u evidenciju vjerskih zajednica oni bi tim činom priznali Hrvatsku državu i hrvatsku samostalnost. A dalje, izgubili bi mogućnost transferiranja novca iz Hrvatske u Beograd, jer srpsku pravoslavnu crkvu 90% financira Hrvatska. Bit će vremena da o tome pričam. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sad prije nego što dajem riječ dalje, samo da kažem jednu stvar. Ovdje na početku govora je bilo omalovažavanja, gospodine Prkačin molim vas slušajte me. Uz uvažavanje koje vi znate da ja imam prema vama, dugogodišnji rad zajednički itd. u ovom Saboru bilo je omalovažavanja. Ali ja imam vezane ruke, ja ne mogu dati opomenu gospodinu Prkačinu, jer u Poslovniku koji je ovdje napisan i izglasan piše da ja mogu dati opomenu samo ako se omalovažavaju ili vrijeđaju predsjedatelj, ja i drugi zastupnik i/ili drugi zastupnici. Nije bilo takvih slučaja. Također piše da svojim ponašanjem odstupa od općih pravila ponašanja u Saboru. Sad bi trebali definirati koja su opća pravila ponašanja u Saboru. Ili ono na što se jedanput pozvao gospodin Bauk na drugi način remeti red na sjednici. Ovdje je bilo jako teško remetiti red na sjednici jer nas ima jedva 7 ili 8 unutra. Znači, treba biti jasno što ja mogu napraviti ovdje sa ove govornice kada, ne govorim o vama gospodine Prkačin nek' bude jasno, kada neki zastupnici se pozivaju na omalovažavanje. Ovdje je bilo omalovažavanja ja mislim i to svjesnog, ali ne zastupnika, niti predsjedatelja [[Upadica Prkačin: Ja se ispričavam.]] Ne, ne. Ništa, vi ništa ne morate mislim prema meni. Prema meni ništa. Idemo dalje. Ja ću najaviti sljedeću gospođu koja će iznositi stajalište Kluba zastupnika Centra i Glasa i to je gospođa Anka Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege. U ponedjeljak smo ušli u drugu godinu nakon potresa u Gradu Zagrebu i susjednim županijama Zagrebačkoj i Krapinsko-zagorskoj. Puna godina dana je prošla. Više od 365 dana i u svih tih 365 dana cijela Vlada i državna uprava i novo osnovani fond zajedno sa cijelom upravom grada Zagreba uspjeli su napraviti jedno veliko ništa. Niti jedan jedini zid u Zagrebu i susjednim županijama nije obnovljen zato jer je krenula neka obnova. Sve što je učinjeno rezultat je isključivo privatne inicijative ljudi. Umjesto da se sakriju u mišju rupu od srama oni koji su najodgovorniji još ismijavaju građane kao što je na primjer ministar Horvat činio sa čovjekom koji je rekao da je dokumentacija potrebna za prijavu teška 6 kg. Mislim da je sada valjda svima i najvećim optimistima postalo jasno da od obnove sa ovakvim zakonom, sa ovakvim fondom i sa ovakvom Vladom neće biti ništa. Ja sam to na žalost rekla i ovdje u Saboru kad sam prvi put vidjela zakon. Bilo je potpuno jasno da je on neprovediv. To sam javno rekla i zbog toga što sam glasala protiv zakona, ne zbog nekih političkih razloga zato što je predložila Vlada ili bilo što takvo. Glasala sam protiv zato što mi je iz stručnih razloga bilo jasno da od obnove po tom zakonu nema ništa, a o fondu čiji šef se javno prepire sa ministrom je li neki dopis stigao ili nije uopće neću trošiti riječi. Što treba napraviti i to hitno? Zagreb se mora konačno početi obnavljati. Doći će već druga zima, ljudi još žive u kontejnerima, a tisuće obitelji su bez plina. Kao prvo pod hitno treba promijeniti Zakon o obnovi, jer od tog mrtvog slova na papiru nema baš nikakve koristi. On nije uklesan u kamenu, svi trebaju priznati da je zaista neprovediv i promijeniti ga. Treba maksimalno olakšati i skratiti sve procedure. Istovremeno Fond za obnovu treba jednostavno ukinuti. On baš ničemu ne služi, a posao koji bi trebali raditi mogu obavljati ministarstvo i APN. Druga stvar koju treba napraviti je razdvojiti obnovu po kategorijama. Zgrade javne namjene, više stambene zgrade i obiteljske kuće. Za zgrade javne namjene uopće nam ni nije trebao neki poseban zakon i to sam tad jasno govorila. Njihova obnova mogla je već odavno krenuti po zakonima koje imamo. Uostalom za to je iz EU stiglo 680 milijuna eura iz Fonda solidarnosti. Taj novac se nalazi na računu Vlade RH. Nitko ga više ne spominje, ali ono što se ne spominje da postoji rok u kojem se treba potrošiti. Obnovu više stambenih zgrada i obiteljskih kuća treba preuzeti ogromna zagrebačka uprava koja ima dovoljno ljudi i kapaciteta da taj posao obavi. Grad Zagreb ima više zaposlenih nego sve općine u Hrvatskoj koje zajedno imaju duplo više stanovnika od Zagreba. Pa evo malo posla za te ljude. Posebno je važno da se imovinsko-pravni odnosi rješavaju usporedno sa obnovom, a ne da joj budu još jedna kočnica. Grad treba podijeliti na blokove ili poteze i napraviti točan plan i program obnove pojedinog bloka, odnosno poteza kako bi bilo jasno što se radi, kad se radi i kako se radi. U cijelu tu priču treba konačno uvesti neki sistem, neku ideju o tome što želimo postići i kako da do toga dođemo. Jer ovo sad nije baš ništa. I uopće mi nije jasno kako Plenković, Horvat i ostatak ekipe nije sram davati izjave o cjelovitom i dugotrajnom procesu. Nisu napravili baš ništa. I na kraju, možda i najvažnije, obnova Zagreba ne smije biti samo sanacija štete i krpanja rupa. Obnova mora biti razvoj novog grada, neke dijelove grada treba potpuno transformirati i sada je prilika da se to učini. Naš lijepi bijeli ili Beli Zagreb Grad već dugo nitko tako ne zove, to nije samo zbog potreba nego zbog dugih godina zanemarivanja. Sad je prilika da se to promijeni i ako ju ne iskoristimo možda nam se druga prilika neće više nikad pružiti. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa Anamarija Blažević iznosit će stajalište Kluba zastupnika HDZ-a.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, ja ću evo poštivati red na sjednici, neću nikoga omalovažavati i krenut ću na jednu drugu temu koju često spominjemo i zato znamo da smo svi upoznati s potporom za očuvanje radnih mjesta za koju mi je drago da se nastavlja i u travnju, a koja je namijenjena poslodavcima kojima je narušena gospodarska aktivnost uslijed corona virusa i katastrofe uzrokovane potresom. Kao što sam rekla, tu mjeru često spominjemo i za ovom govornicom, pa neću više o njoj. Ali želim govoriti o mjerama aktivne politike zapošljavanja u 2021. godini. Započet ću sa novom, odnosno redizajniranom web stranicom www.mjere.hr i reći da od početka ove godine cjelokupni proces informiranja, prijave i obrade podataka provodit će se on-line i u potpunosti je digitaliziran. Naime, svi želimo smanjenje administrativnih i birokratskih barijera kako korisnici neke usluge isto tako i službene osobe odnosno davatelji te usluge. Ako nas je nešto ovo vrijeme covida i naučilo o poslovanju to je da ono itekako može biti digitalizirano uz pomoć novih tehnologija koje su nam na raspolaganju. To iskustvo nadam se da ćemo prenijeti i u vrijeme kada covid više ne bude među nama. Tako na redizajniranoj stranici možete pronaći niz sadržaja kojima će se olakšati korisnicima prijava i njihovi prvi poduzetnički koraci. Velik je tamo stvarno niz mjera aktivne politike zapošljavanja, ali želim istaknuti poboljšanja koja su napravljena u 2021. godini. Najčešće korištena mjera je potpora za samozapošljavanje. Tu mjeru je kroz zadnje dvije godine iskoristilo preko 12 i pol tisuća osoba i isplaćeno je negdje oko 800 000 kuna, milijuna samo za nju. Ona je u 2021. godini povećana na 130 000 kuna i novost je to što je sada skalirana i može iznositi od 55000 za uslužne djelatnosti do 130 000 za prerađivačku djelatnost. Ukoliko se dvije osobe udružuju u isti poslovni subjekt potpora može iznositi i 200 000 kuna. Još je jedno poboljšanje, a to je uvođenje fiksnog i varijabilnog dijela prihvatljivih troškova, te poticanje inovativnosti u djelatnosti u zelenoj i digitalnoj tranziciji kroz novi sustav bodovanja. Fiksni je dio unaprijed određen za inicijalne troškove registracije poslovnog subjekta, troškove rada jedne zaposlene osobe na puno radno vrijeme, te uobičajene tekuće troškove za prvih nekoliko mjeseci poslovanja kao što su na primjer trošak knjigovodstvenih usluga, zakup prostora, administrativni troškovi, oglašavanje i slično. Taj fiksni dio iznosi do 40 000 za registraciju obrta sa paušalnim oporezivanjem, odnosno 55000 za registraciju svih ostalih poslovnih subjekata bez potrebe pravdanja navedenih iznosa iz troškovnika. Spomenula sam tu sustav bodovanja i u nizu elemenata postoji jedan element za koji se može dobiti do 10 bodova. Ovisi o indeksu razvijenosti lokalne samouprave u kojoj se poslovni subjekt osniva. Taj element ističem sa zadovoljstvom jer potiče ravnomjerni razvoj u našoj Domovini, a o tome smo i sinoć ili jutros govorili u Hrvatskom saboru do sitnih jutarnjih sati. To je još jedan pokazatelj da ova Vlada vodi brigu o mojoj Slavoniji ali i o svim dijelovima RH koji trebaju pomoć da bi dosegli željeni razvoj. Sljedeća mjera na koju želim skrenuti pozornost je potpora za proširenje poslovanja. Dodjeljuje se poslovnom subjektu koji je već ostvario potporu za samozapošljavanje, te proširuje postojeće poslovanje u vidu nove poslovne jedinice ili razvoja novih usluga, proizvoda ili djelatnosti. Ta potpora za prerađivačku industriju iznosit će 100 000 kuna, dok će dalje ići razrađeno od 55 do 75. Evo s obzirom da mi je ograničeno vrijeme moram još spomenuti mjeru obrazovanja radne snage koja je u današnje vrijeme itekako i potrebna i evo nedostaju dosta zanimanja na tržištu i ta mjera sigurno ima cilj osiguranja radne snage koja nedostaju našem gospodarstvu. Tu je predviđeno za ovu godinu oko milijardu kuna za sve mjere i predviđa se da će se obuhvatiti oko 25000 osoba. Svima koji se odluče na samostalne korake u poduzetništvu osobno želim puno uspjeha i ostvarenja njihovog poslovnog plana u punom obimu, neka njihova poslovna ideja postane i poslovna prilika, a mjere aktivne politike zapošljavanja neka im budu jedan od financijskih resursa za poslovanje. Sretno im!
Hvala. Gospodin Blažević je govorio u ime HDZ-a. Ne znam da li sam ja rekao na početku u raspravi koja je bila prije dok se čisti govornica . Sada je na redu g. Miro Bulj koji će iznositi stajalište Kluba zastupnika Mosta. Izvolite.
Hvala lijepo. Znam da je tema potres u Zagrebu vrlo značajna za naše građane Zagreba i cijele Hrvatske kao i sve što se dogodilo u Banovini i to je ogroman problem i o njemu trebamo promišljati svaki dan, davati rješenja jer pomaka nema. Međutim ja ću ovdje spomenuti i osvrnuti tj. na kratki govor kluba vladajućih HDZ-a najvećeg gdje su govorili o brojnim mjerama, poduzetnicima, o razvoju poduzetništva, o ulaganju, ulagačima, digitalizaciji, međutim nadam se da će od toga nešto biti i da nije samo predizborni standardni folklor koji svako četiri godine ponavljate kao da ste staru kasetu iz kasetofona progutali. Uvijek ista priča, ista mantra. Ja bi ovdje govorio o projektu kojega ova Vlada obećala kroz sva ta obećanja vrlo značajna, a to su prometne vertikale za dalmatinsku Zagoru. Ja znam da je potres pogodio Zagreb, ali ono odnos prema i to je katastrofa odnos prema dalmatinskoj Zagori je puno teže štete nanio nažalost nego zagrebački potres u Zagrebu. Odnos politički, odnos obećavanja, odnos izgnavanja mladih, evo spominju ovdje digitalizaciju da je vama gospodo draga iz vladajućih bilo do digitalizacije mi bi danas imali dopunsko elektronsko glasanje i slične bitne stvari koje se normalno trebaju uvesti evo vidimo i zbog čega, zbog covida. Međutim, vi jednostavno nemate tu namjeru niti ćete to napraviti. Ključni projekt žila kucavica za Cetinsku krajinu, ponavljam još jednom, najperspektivnije područje od Savudrije do Prevlake za život. U samoj blizini je Splita, sa prometnicom spojem na autoput Sinj Cetinski kraj imaju 50.000 stanovnika, ponavljam, više od Ličko-senjske županije, Cetinski kraj, veća je po površini od Međimurske županije. Taj projekat je stao da bi u cestama u planu Hrvatskih cesta bila nekakva cesta od Vučevice do tunela Kozjak. Opet ponavljam tamo potpredsjednik Sanader zna di je to, tamo su njegove vrtače, napravilo četverotračnu cestu od 40 milijuna kuna i stavljaju Sinj na rep, uvijek na rep. Najperspektivnije područje, područje koje je predgrađe Splita sa malo boljom infrastrukturom i puno ljepše za življenje nego lipše se živi i ugodniji život, bolji uvjeti življenja samo da je dati malo volje i vratiti tom području barem nešto. Nije samo dovoljno doći na sinjsku Alku i Veliku Gospu, nije dovoljno i tu se naslikavat, nije dovoljno. Sa vrlo malo ulaganja, sa projektom spoja brze ceste koju zaslužuje taj kraj, to će biti najperspektivnije područje i najlipše za život, ponavljam od Savudrije do Prevlake. Prije neki dan sam očekivao da će izać to je li, međutim, da će izać to da se gradi ta cesta, cesta života kroz Dicmo, zaobilaznica Dicma, međutim začuđen sam da se samo u Dalmaciji radi tj. u Splitsko-dalmatinskoj županiji ta prometnica od Vučevica izlaza. Ako je iko bio, tu vam nema više stanovnika, ljudi su otišli zbog teških je li uvjeta. Tu je napravljen izlaz sa autoputa, nema nikoga, vrlo malo ljudi starije populacije. I sada je odjednom Anti Sanaderu palo na pamet radit četverotračnu cestu do ulaza u nepostojeći tunel Kozjak. A ovamo Cetinski kraj 50.000 stanovnika ništa. Pa znate li kako mi živimo? To je kao u feudalizmu, ko da je Franjo TAhi Ante Sanader, Boban i ekipa. Ali Sinj i Cetinski kraj to ne zaslužuju. Znamo mi dignit glas, nismo mutavi, ali šaljem poruku onom Butkoviću pa dal je on toliki poslušnik Andreja Plenkovića i od Ante Sanadera? Dal je tolki poslušnik Oleg Butković Ante Sanadera? Ko da ga za nešto drži, mislim ja ne mogu vjerovat evo.
Dobro jutro, poštovane zastupnice i poštovani zastupnici. Prije nego što prijeđemo na prvu točku zasjedanja, pozdravljam ovdje prisutnu gđu. Tenu Šimonović Einwalter. Dana 19. ožujka 2021. na 6. sjednici Hrvatskog sabora, nakon javnog poziva, provedeno je tajno glasovanje i sa 115 glasova, izabrana je nova pučka pravobraniteljica Tena Šimonović Einwalter. U skladu s čl. 13. Zakona o pučkom pravobranitelju, prije stupanja na dužnost, pučka pravobraniteljica daje prisegu pred Hrvatskim saborom. Prisega se daje na način da predsjedavajući pročita tekst prisege nakon čega pravobraniteljica ustaje i izgovara riječ „prisežem“. Sada ću pročitati tekst prisege koji glasi: „Prisežem da ću se u svom radu držati Ustava i zakona i poštivati pravni poredak Republike Hrvatske i da ću svoju dužnost obavljati pravično, časno i savjesno, u najboljem građana.“ Tena Šimonović Einwalter.
Prisežem.
Čestitam pučkoj pravobraniteljici na položenoj prisezi i želim joj puno uspjeha u radu te da svoju časnu dužnost obavlja profesionalno, odgovorno i savjesno na dobrobit svih građanki i građana RH. [[Pljesak.]] Zahvaljujem vam. A mi ćemo sada nastaviti s radom, kako smo i najavili, prva točka: - Godišnje izvješće o provedbi Strategije i Zakona o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske za 2019. godinu Podnositelj: Središnji državni Ured za Hrvate izvan Republike Hrvatske Podnositelj je Središnji državni Ured za Hrvate izvan Republike Hrvatske na temelju čl. 15. Zakona o odnosima Zakona o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske. Raspravu je proveo Odbor za Hrvate izvan RH a Vlada je dostavila mišljenje. Molio bih predstavnika predlagatelja da dodatno obrazloži izvješće, s nama je poštovani državi tajnik Središnjeg državnog Ureda za Hrvate izvan Republike Hrvatske, Zvonko Milas. Izvolite, državni tajniče.
Hvala lijepa, g. predsjedniče Hrvatskog sabora. Cijenjene saborske zastupnice, saborski zastupnici. Dopustite prije svega da vas pozdravim u ime Središnjeg državnog Ureda za Hrvate izvan RH i pošto i u ovom sazivu prvi put podnosim ovo izvješće, nekoliko riječ o uredu koji je osnovan 2012. g. nakon donošenja Strategije i Zakona o odnosima s Hrvatima izvan RH. Središnje je tijelo državne uprave nadležno za vezu s Hrvatima koji žive izvan granica RH i sa koordinacijom s državnim tijelima koje u svom portfelju imaju suradnju s našim sunarodnjacima izvan Hrvatske. Upravo ta povezanost sa našim sunarodnjacima ostvarena je kroz politike Vlade koja se nadograđuje politikama kroz programe i projekte kao i druge aktivnosti koje provodimo kako bi s Hrvatima i potomcima od Hrvata, ostvarili što čvršću povezanost bez obzira gdje žive ali ne samo povezanost sa matičnom domovinom nego povezanost njih jedni s drugima. Obzirom na zakonsku regulativu, na uvjete života, političke prilike i druge okolnosti u kojima žive, Hrvate promatramo i s njima surađujemo kao pripadnicima hrvatskih nacionalnih manjina u 12 europskih država kao Hrvate iseljenike u europskim i prekooceanskim državama i Hrvate u BiH-u kao konstitutivan narod. BiH i jednakopravan položaj Hrvata, jedan su od vanjskopolitičkih prioriteta Vlade RH. Stvarni nedostaci ustavno pravnog okvira i različita tumačenja imaju vrlo negativan utjecaj na svakodnevni život u BiH-u, stoga smo i u 2019. g. pored svih politika snažnog zagovaranja konstitutivnosti i jednakopravnosti Hrvata i kroz politiku programa i projekata, nastavili podupirati ih kako bi što bolje i što čvršće unaprijedili sve ono što će doprinijeti kvalitetnijem i boljem životu Hrvata u BiH-u. Suradnjom kroz programe i projekte s udrugama i ustanovama Hrvata u BiH-u, cilj je očuvanja nacionalnog identiteta hrvatskog naroda i osnaživanje njihovog ostanka. Kriteriji kojima se rukovodimo pri odabiru su dugoročna strateška važnost, uključenost lokalne zajednice, teritorijalna ravnomjernost a kroz sam postupak odabira u Središnji državni ured, sudjeluje Ministarstvo znanosti i obrazovanja, Ministarstvo zdravstva, Ministarstvo kulture i MVEP. Projekata je puno, onih koji ih osmišljavaju i prijavljuju su upravo Hrvati iz BiH-a, što je pokazatelj zainteresiranosti i želje za napretkom ali prije svega želje i osjećaja pripadnosti jednom narodu. U cilju jačanja institucija od strateškog značaja za Hrvate u BiH-u nastavili smo s potporom Sveučilištu u Mostaru, HNK u Mostaru, koliki je značaj tih institucija i što je važno sve za opstanak i prosperitet Hrvata u BiH-u ne trebamo govoriti, on je nemjerljiv, od obrazovnog do identitetskog, od kulturnog do gospodarskog i svakog drugog. Snažno zastupajući važnost potpore mladima, nastavili smo s programom stipendiranja studenata u akademskoj godini 2018./2019. i osigurali smo 400 stipendija za studente koji studiraju u BiH-u i na taj način potičemo obrazovnu, znanstvenu i drugu suradnju i želimo da ti potencijali ostanu u BiH-u. Za one mlade koji studij nastavljaju u RH, osigurali smo rekao bih, što je možda prošlo kroz naše ušiju, bez da je imalo odjeka, besplatno polaganje državne mature, dakle na inicijativu Ureda kroz Ministarstvo znanosti i rekao bih da je to jako važno za upravo sve ove mlade ljude koji dolaze studirati u RH. Uspješno ostvarivanje suradnje s političkim predstavnicima Hrvata na svim razinama vlasti u BiH, s brojnim udrugama, udruženjima, sa institucijama i ustanovama s područja kulture, znanosti i obrazovanja, ali i inicijativa koja je usmjerena na uspostavljanje suradnje s predstavnicima izvršne vlasti u BiH gdje Hrvati nemaju svoje predstavnike, kao što je Bihać, Travnik i to je kod Hrvata u BiH prepoznato kao značajan pomak u odnosu na dosadašnju praksu i s time ćemo nastaviti i dalje. Kada govorimo o hrvatskoj nacionalnoj manjini, treba naglasiti da je tijekom 2019. g. Središnji državni ured nastavio sa snažnom, rekao bih, stručnom i političkom potporom institucijama i pripadnicima hrvatske nacionalne manjine u svim europskim državama u kojima žive i podupiremo nastavak aktivnosti hrvatskih zajednica u ostvarivanju i jačanju manjinskih prava, odnosno očuvanje hrvatskog identiteta, jezika, kulture, obrazovanja, znanosti i svega drugog što će doprinijeti očuvanju svih onih vrijednosti po kojima se oni prepoznaju kao pripadnici hrvatskog naroda. 2019. g. osigurana su i sredstva za programe i projekte udruga, ustanova i organizacija hrvatske nacionalne manjine u iznosu od 5 milijuna kuna i time se podupiru aktivnosti one o kojima sam govorio, ali i razvoj manjinskih medija odnosno djelovanja manjinskih institucija kao i drugi projekti koji će zadovoljiti i unaprijediti opće javne potrebe hrvatskih manjinskih zajednica, kao i njihovu zaštitu prava, odnosno interesa. Položaj i status pripadnika hrvatskih nacionalnih manjina različito je uređen u pojedinim državama, ali kada govorimo o hrvatskoj nacionalnoj manjini, s puno razumijevanja i poštovanja svih drugih, posebno mjesto zauzimaju Hrvati u Srbiji koji su u trajnom fokusu interesa hrvatske javnosti i hrvatskih institucija. Pritom treba istaknuti kako važan iskorak Vlade RH predstavlja podupiranje strateških projekata hrvatske nacionalne manjine u Srbiji započeto 2018. g. kupnjom zemljište za sjedište novinsko izdavačke kuće Hrvatska riječ. Isto je nastavljeno u 2019. g. kada je dana potpora dvama strateškim projektima, izgradnji Hrvatske kuće, kuće koja će u sebi objediniti najvažnije institucije Hrvata u Republici Srbiji, dakle Hrvatsko nacionalno vijeće, Zavod za kulturu vojvođanskih Hrvata i upravo Hrvatsku riječ, odnosno novinsko-izdavačku ustanovu. Projekt potpore strateškim projektima nastavljen je i u prošloj godini na posebnoj proračunskoj aktivnosti, a vjerujem da ćemo ga nastaviti i u 2021. g. Premda je ovo Izvješće za 2019., ne mogu ne reći nekoliko riječi o odluci gradskog vijeća Subotice o usvajanju izmjena i gradskog statuta kojim bi se u službenu uporabu uz srpski, mađarski i hrvatski, uvrstio i tzv. bunjevački jezik. Važnost ovoga pitanja je iznimna, s mogućim dalekosežnim posljedicama za Hrvate u Srbiji, a odluka je neutemeljena, u pravnom, stručnom i svakom drugom smislu. Donošenjem ove odluke krši se bilateralni sporazum između dviju država sklopljen 2004. g. te daljnje utječe na ... [[Govornik se ne razumije.]] hrvatske zajednice izazivajući u njoj strah, nesigurnost, posebno u današnje vrijeme, u vrijeme iščekivanja popisa stanovništva u R. Srbiji. Institucije RH promptno su poduzele brojne aktivnosti, od kojih ću spomenuti samo neke, kao što je upućivanje diplomatske note Ministarstva vanjskih i europskih poslova, izjave najviših dužnosnika, ali i kulturnih institucija, akademske zajednice, s ciljem da nadležna tijela u R. Srbiji preispitaju i povuku ovu, po mnogo čemu, spornu odluku. Nažalost rasprave oko ove pogreške, pa i sramotne odluke skupštine grada Subotice koja dolazi brzo nakon propagandističkog filma, odnosno filmskog uratka Dara iz Jasenovca, bilježimo i brojne prijetnje prema Hrvatima, posebice prema predstavnicima hrvatskih institucija, kao što je Hrvatsko nacionalno vijeće i njegova predsjednica gđa. Jasna Vojnić. Izostala je, naravno, reakcija R. Srbije, ali ističemo kako Vlada i kako naš Ured i dalje stoji uz našu zajednicu, podupire sve ono što rade i nailazi na zadovoljstvo hrvatske zajednice u Srbiji, o čemu govori jako dobra povezanost zajednica Hrvata u Srbiji i matične domovine. S ciljem poboljšavanja položaja i definiranja statusa, htio bih reći nekoliko riječi o zajednici Hrvata u Sloveniji. Ima ih više od 50 tisuća, autohtoni su, posebno u Beloj krajini, a Republika Slovenija, od svog postanka, dakle 30 i više godina, do dana današnjeg, ni na koji način ne priznaje hrvatsku zajednicu ni u kom obliku ni u kakvom okviru. Središnji državni ured je 2019. zajedno sa Savezom hrvatskih kulturnih društva Slovenija i Ministarstvo vanjskih poslova osnovao Povjerenstvo za pitanje statusa Hrvata u R. Sloveniji. Održali smo dvije sjednice u 2020. g., jednu u Zagrebu, jednu u veleposlanstvu RH u Ljubljani, situacija nije laka, ali neki pomaci se vide i istaći ću samo jedan primjer da smo po prvi put, dakle u novoj Sloveniji u zadnjih 31 g. dobili spomenik jednom hrvatskom velikanu, Ljudevitu Gaju koji je podignut u sjevernom parku u Ljubljani, što govori o doista velikoj aktivnosti naše zajednice i nadamo se da će to uroditi, učiniti ćemo sve na tom polju, da dobije status hrvatske nacionalne manjine. Nekoliko riječi o hrvatskom iseljeništvu. U 2019. imali smo prilike biti, pa skoro u svim hrvatskim zajednicama diljem svijeta, kada nismo imali pojma što se može dogoditi sa zdravljem, mobilnosti i sigurnosti i dobro je što je ta, rekao bih, aktivnost Središnjeg državnog ureda i hrvatskih iseljenika koji su u velikoj suradnji se, rekao bih, dobro povezali, definirali ciljeve, dakle afirmacija hrvatskog iseljeništva, zaštita prava, sve u cilju, rekao bih, jačanja hrvatskog identiteta diljem svijeta. Mislim da je važno i da smo tim ciljevima pristupili, rekao bih, sustavno i strukturirano i spomenut ću samo nekoliko dobrih stvari, ja držim za njih da su dobre, koje su se događale u 2019. Jedna od njih je donošenje izmjena i dopuna Zakona o hrvatskom državljanstvu, gdje smo zajedno s Ministarstvom vanjskih poslova i Ministarstvom unutarnjih, kao nositeljem, radili na izmjenama zakona, zakona koji je okrenut upravo hrvatskim iseljenicima zato što je iz hrvatskog iseljeništva i dolazilo najviše prigovora o duljini trajanja, o teškoćama prilikom stjecanja odnosno podnošenja zahtjeva za hrvatsko državljanstvo. Danas je taj zakon rekao bih pogotovo u smislu hrvatskog iseljeništva, vrlo jednostavan i vjerujem da nakon prestanke ove pandemije, da ćemo uskoro imati rezultate odnosno vidjeti koliko hrvatskih iseljenika odnosno Hrvata odnosno njihovih potomaka je apliciralo odnosno podnijelo zahtjev za hrvatskim državljanstvom, zbog čega sam siguran da će povezanost odnosno ta prva temeljna poveznica s matičnom domovinom, učiniti sve ono, svu drugu nadogradnju kroz sve ono što nam je potrebno da bi ne samo očuvali identitet nego da bi nekadašnju slabost Hrvatske, iskoristili kao prednost, dakle velik broj Hrvata diljem svijeta, stjecanjem državljanstva, mislim da možemo doista kroz sva područja života, da li se radi o obrazovanju, gospodarstvu, o kulturi, dakle, bilo čemu, biznisu, mislim da možemo dignut na jednu veću razinu i da će to doprinijeti dobrobiti i RH ali i očuvanju onoga što želimo da traje, dakle hrvatskog identiteta diljem svijeta. Spomenut ću dva programa, jedan je program Korijeni koji je započet 2017. g. u Vukovaru, namijenjen je učenicima osnovnih škola i danas imamo 6 mreža kroz 24 škole diljem svijeta, dakle gdje najmlađim generacijama pokušavamo ojačati svijesti o pripadnosti hrvatskom narodu neovisno o tome gdje živi. U kolovozu 2019. na neki način to je završeno odnosno kulminiralo je Ljetnom školom hrvatskog identiteta gdje smo mlade dakle naše sunarodnjake, njihove roditelje, učitelje iz Austrije, Vojvodine, Slovenije, BiH-a okupili u Vukovaru, nakon video konferencija koje su se održavale tijekom godine i gdje smo na još jedan rekao bih, jako dobar način prezentirali sve ono što Hrvatska je i čemu teži. Isto tako s Udruženjem hrvatsko-američkih stručnjaka, nastavljena je podrška iskazana u organizaciji njihove 4. konferencije u Americi i priprema i realizacije Ljetne škole Domovina u Srpnju 2019., dakle riječ je o edukativno iskustvenom programu, usmjerenom na mlade potomke hrvatskih iseljenika, osmišljen na temelju iskaza njihovih potreba i potreba zajednica naših ljudi u iseljeništvu. Naravno, opet u svrhu jačanja identiteta, pripadnosti hrvatskom narodu, rekao bih umrežavanju u svim područjima života, kulture, znanstvene suradnje, dakle mladi ljudi iz Australije, Kanade, Argentine, Perua i Južne Afrike i SAD-a, kroz sedamnaestodnevno putovanje od Iloka ko Konavala, upoznali su hrvatsku povijest, prirodna, kulturna dobra, biznis, hrvatska sveučilišta, mogućnost studiranja na njima ali ono što je najvažnije, upoznali su se međusobno i spoznali su da neovisno o tome odakle dolaze, gdje žive, d ali je to Sydney, Vancouver, da je hrvatski identitet temeljni dio njih samih, da ih spaja i da na neki način i oblikuje njihovu budućnost. Moram reći da su reakcije na taj projekt bile izuzetne i da ćemo ga čim nam zdravstvene odnosno epidemiološke prilike dopuste, nastaviti. Na inicijativu Ureda uz potporu Ministarstva znanosti i obrazovanja, nastavljen je upis po posebnim kvotama u studijske programe u akademskoj godini 2018./2019., i mislim da sva sveučilišta, od zagrebačkog, osječkog, dakle Sveučilišta u Zadru, Veleučilišta u Vukovaru, Hrvatskog katoličkog sveučilišta, Sveučilišta Sjevera koji su i otvorili vrata mladim izvan RH, doprinose na rekao bih, najbolji mogući način povezivanje sa domovinom njihovih predaka. Također smo u suradnji sa Ministarstvom znanosti i obrazovanja odnosno Agencijom za odgoj i obrazovanje te Hrvatskom maticom iseljenika organizirali radionice hrvatskog jezika i kulture u Australiji, dakle Sydney, Melbourne, Geelong, pružili stručnu i financijsku potporu organizaciji međunarodnog znanstvenog skupa u povodu 35. obljetnice Hrvatskih studija na Sveučilištu ... [[Govornik se ne razumije.]] u Sydneyju. Ono što želim posebno istaknuti je program učenja hrvatskog jezika u RH za Hrvate izvan RH, Croaticum, koji ima osobitu važnost u smislu njegovanja i pomicanja hrvatskog jezika i kulture koji se održava na 4 sveučilišta, dakle u Osijeku, zagrebu, Rijeci i Splitu čime se potiče povratak potomaka hrvatskih iseljenika, stvaraju se preduvjeti za njihovo lakše uključivanje u gospodarski i društveni život RH. U godini 2019./2020., dakle već govorimo o pandemiji, dodijeljeno je negdje oko 250 stipendija kroz taj program. Nastavili smo i dalje sa internetskim, otvorenim tečajem hrvatskim jezikom razine A2 za koji je velika zainteresiranost i dosad mu je pristupilo više od 7000 korisnika i moram napomenuti da smo u suradnji sa HRT-om pokrenuli nove emisije kao što je Globalna Hrvatska koja obrađuje temu hrvatskih zajednica u zemljama u kojima Hrvati žive u većem broju ali pritom obrađuje i teme bilateralnih odnosa s tim državama. U studenom 2019. održana je i 3. sjednica drugog saziva Savjeta Vlade RH za Hrvate izvan RH prilikom koje smo razmatrali sve što je još potrebno učiniti kako bi se još jače povezali, kako bi odnosi hrvatskog naroda izvan RH, Hrvata u BiH-u i pripadnike hrvatskih nacionalnih manjina bili što čvršći i što umreženiji, razgovarali smo o učenju hrvatskog jezika, razgovarali smo o situaciji u BiH-u, o glasovanju hrvatskih državljana, dakle i o prilagodbi programa, o svemu onom doista što je važno i što problematiziraju u svom svakodnevnom životu. Rekao bi da kvaliteta rada Savjeta omogućava upravo i povezivanje sa svim čelnicima tijela državne uprave, dakle od Predsjednika Republike kroz predsjednika Vlade i svih drugih na način da gradimo partnerski odnos i pokušavamo doista graditi zajedničku, rekao bih, globalnu hrvatsku budućnost. Na kraju, kao čelnik ovog tijela, moram reći da mi je drago ga se ta prepoznatljivost, barem po onome o čemu razgovaram sa Hrvatima izvan RH vidi, da je ona doista postala vidljiva i očekujem da suradnja i zajedništvo bude osnažena i u narednom periodu, da svi zajedno nastavimo osigurati zaštitu i očuvanje nacionalnog identiteta svih Hrvata koji žive izvan granica RH i zato molim da doista, bez obzira na stranačku pripadnost, pokušamo što veći konsenzus svih u RH, naravno, Hrvatskom saboru ostvariti na dobrobit svih tih naših dobrih sunarodnjaka koji žive izvan granica RH. Hvala lijepo.
Hvala vam državni tajniče. Ići ćemo sa replikama. Ima ih 21. Prvi je kolega Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. Hrvati u Vojvodini, u Srbiji, ostavljeni su na milost i nemilost četniku Vučiću gdje su mu oduzeta sva prava hrvatskom narodu. Izgubili su mogućnosti, nemaju predstavnika u srbijanskom ni vojvođanskom parlamentu. Spomenuli ste sporazum i ovu Vladu kako radi za Hrvate u Srbiji. Hrvati u Srbiji u ovome trenutku nemaju apsolutno nikakva prava, dok u Hrvatskoj 37 puta više se ulaže za predstavnike nacionalnih manjina, srpske nacionalne manjine, što je pohvalno, međutim, spomenuli ste Sporazum iz 2004. g., dok u Hrvatskoj imamo 3 saborska zastupnika srpske nacionalne manjine, nebrojeno državnih tajnika, 12 dožupana, 40-tak dogradonačenika i donačelnika osiguranih u Srbiji jer ste prepustali sve Vučiću, koalicijskom partneru HDZ-a u Europskom [[Upadica: Hvala vam lijepa.]] parlamentu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Samo prije odgovora, molim vas za jednu stvar. Dakle 3 zastupnika odnosno 2 zastupnika i jedna zastupnica Mosta su se prijavili kao da su u sabornici. ... [[Upadica se ne čuje.]] Da, da, ali ne možemo tako jer ste sad svi registrirani pod sabornicom, znači možete biti u onoj dvorani, onda je drugačiji redoslijed. Ništa veliko, ali vas molim da se svi držimo reda jer onda to mogu i velike stranke napraviti pa će svi bit onda tu. Izvolite odgovor.
Hvala lijepo. Zahvaljujem na pitanju zastupniče Bulj. Kratko, rekao sam, ne bih rekao sve ono što bi trebao reći jer za to bi trebalo puno vremena i jedna posebna rasprava, ali doista treba otići tamo pa razgovarati s Hrvatima koji žive na području Vojvodine i uopće cijele R. Srbije i vidjeti što i kako surađuju sa RH, sa institucijama vlasti, sa Središnjih državnim uredom. Kad im je najteže i kad im je dobro, uvijek smo tamo, točno je da nemaju, dakle, ne da su izgubili, nisu nikad ni imali svog predstavnika u Skupštini Srbije, ali o toga nećemo odustati i postoji zato način kako se to može riješiti. Hvala lijepo.
Kolegica Selak Raspudić, izvolite. Povreda Poslovnika, tko? Kolega Bulj, izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče. Povrijeđen je čl. 238., nisam, ne da je samo odgovor netočan, nego izneseno je niz neistina. Hrvati u Srbiji su zaboravljeni od hrvatske Vlade i to je sam potvrdio prošle godine na Odboru za vanjsku politiku g. Žigmanov. Ostavljeni u nemilosti, dok u Hrvatskoj srpska nacionalna manjina i Pupovac dobro surađuju s vama i to je pohvalno, ali Hrvati su ostavljeni Vučiću [[Upadica: Hvala kolega Bulj.]] na pladnju. Ostavili ste ih.
Kolega Bulj, ovo je čista povreda Poslovnika s vaše strane, tako da vam dajem opomenu i molim vas da to ne radite. Izvolite kolegice Selak Raspudić.
Uvaženi g. Milas, svjesna sam težine zadatka koji je pred vama u osnaživanju veza s Hrvatima izvan Hrvatske i u tome imate moju punu potporu. Htjela bih vas pitati nešto što se tiče izbora koji su održani u Hrvatskoj u vrijeme korona krize. U tom trenutku zbog različitih epidemioloških mjera u različitim zemljama svijeta, brojni Hrvati izvan Hrvatske nisu imali mogućnost pristupiti ili na kvalitetan način pristupiti biračkim mjestima i time ostvariti svoje pravo koje im je zagarantirano čl. 45 Ustava, što je dovelo u pitanje ilegalnost samih održanih izbora, pa time i naša mjesta ovdje. U tom smislu, budući da je u nadležnosti vašeg Ureda zaštita prava Hrvata izvan Hrvatske, zanima me kakva su vaša saznanja o tome koliko Hrvata izvan Hrvatske nije uspjelo ostvariti svoje Ustavom zagarantirano pravo?
Izvolite odgovor.
Hvala lijepo. Zahvaljujem na potpori u radu. Ne znam koliko Hrvata izvan RH nije ostvarilo svoja prava. Vjerujem da ne znamo ni koliko Hrvata unutar RH nije ostvarilo svoja prava. Pandemija je nažalost nešto što, o čemu ne možemo razgovarati kroz politiku nego trebamo se mi svi zajedno kao i cijeli svijet boriti protiv toga i učiniti sve da Hrvati kao, rekao sam, po nekoliko puta, pripadnici hrvatskog naroda, ostvare svoja prava. Na koji način, o tome trebamo povesti, rekao bih, svi zajedno raspravu i doći do konsenzusa čime ćemo to riješiti. Hvala lijepo.
Kolegice Petir, izvolite.
Hvala vam lijepo predsjedniče HS-a, g. Milas. Znam da bi vi, jednako kao i ja voljeli da Hrvati u Srbiji imaju jednak položaj kao što i Srbi imaju u Hrvatskoj. Grijeh koji Srbija čini prema Hrvatima i ovim zadnjim potezima je u kategoriji teškog i ako se to tako nastavi, sigurno da diplomatske note više neće biti dovoljne niti će Srbija moći nastaviti svoj europski put. Vaš Ured radi na sjajnom projektima, jedan od njih je i pilot-projekt Registar hrvatskih subjekata izvan RH, kao digitalne baze podataka i komunikacijske mreže, prema mojim informacijama, do kraja 2019. g. registriralo se više od 4100 korisnika. Da li nam možete reći nešto više o tom projektu i je li namjera tog projekta ustvari povezati naše iseljenike sa matičnom hrvatskom domovinom, potaknuti ih na investiranje, ali potaknuti ih i na povratak jer mnogi demografi misle da bi to bila jedna od sjajnih demografskih mjera.
Izvolite odgovor.
Hvala lijepa. Zahvaljujem poštovana zastupnice. Točno. Registar, između ostalog, želi potaknuti naše Hrvate na povratak, ali želi prije svega, osim povezivanja s matičnom domovinom, dakle kroz različita područja života, želi povezati Hrvate, kako sam to kolokvijalno rekao, u jednu globalnu hrvatsku obitelj. Dakle, bez obzira gdje žive, da li žive u RH, u Vancouveru ili u Derventi. Na taj način vjerujem da kroz središnji, odnosno kroz Registar mogu spoznati ... [[Govornik se ne razumije.]] rekao bih iste, rekao bih, zainteresirane priče kroz područja života temeljem kojih se mogu nalaziti, razmjenjivati iskustva i učiniti sve ono što, čemu mi težimo, dakle, što bolja povezanosti i to će onda sigurno rezultirati i dolaskom u Hrvatsku i otkrivanjem svih onih potencijala koje Hrvatska nudi.
Kolegice Maksimčuk, izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče HS-a, uvaženi državni tajniče. Strateški interes RH, povezivanje i snaženje odnosa s Hrvatima u BiH, očuvanje njihove jednakopravnosti i jačanje hrvatskog identiteta. U vašem izlaganju ste rekli puno o potporama i projektima koje su bile u 2019. g., kazali ste da su se financirali sa najvećim iznosom do sada. Sigurna sam da će ta podrška biti ove, za sve nas izazovne i teške 2021. g. jer više nego ikada Hrvati u BiH trebaju našu podršku. Ne smijemo se umoriti, odustati od isticanja problema niti tražiti rješenje za Hrvate u BiH, ali jednako tako, ne smijemo zaboraviti ni sve Hrvate diljem svijeta. Hvala.
Izvolite odgovor.
Hvala lijepo. Zahvaljujem cijenjena zastupnice. Naravno da potpora programima odnosno projektima Hrvata u BiH bila je i bit će i nadam se da će biti sve jača i sve bolja, s tim da bih ja rekao da, teško mi je govoriti o financiranju, ja tu želim govoriti o suradnji, o partnerstvu. Koliko Hrvati u BiH trebaju RH, toliko RH treba Hrvate. Dakle, ponavljam, mi smo pripadnici jednog naroda, živimo kraj BiH kao suverene države prijateljske, sa 1000 km granice i doista ne treba puno razmišljati o tome koje su sve poveznice i što znače Hrvati u BiH za RH, ali i RH za njih. Hvala.
Kolega Pavliček, izvolite.
Poštovani državni tajniče, evo drago mi je da je 2020. g. osnovan ovaj Središnji državni ured za Hrvate izvan RH. Nadam se da ćete u dogledno vrijeme postati i zasebno ministarstvo jer smatram da Hrvatima treba ovakvo jedno ministarstvo s obzirom da nas nažalost ima više van granica RH nego unutar RH. Ovdje bi se posebice osvrnuo na stanje Hrvata u Vojvodini gdje smo nekad sa 109 tisuća stanovnika '81. g. pali na svega 57 tisuća po zadnjem popisu, gdje smo nekad od gradova kao što je Subotica, grad sa najviše Hrvata na kugli zemaljskoj, od Petrovaradina, gdje je bilo Hrvata preko 98%, spali samo na tragove. Zanima me hoćemo li uspjeti kao službena državna vlast zaustaviti uvođenje bunjevačkog jezika na području Subotice i što bi u suprotnom slučaju napravila R. Srbija da mi recimo ovdje, pored srpskog jezika, ponudimo neki banijski jezik, kordunaški jezik, mislim da bi se digla cijela Europa na noge.
Izvolite odgovor.
Hvala lijepo zastupniče Pavliček. Točno je, sve ovi navodi koje ste iznijeli stoje i točno je da je Subotica nekad bila grad s najviše Hrvata, a naravno da službena vlast u RH stoji i stajat će iza naše hrvatske zajednice, hrvatske nacionalne manjine u Srbiji, a da li će u nečemu uspjeti, a gledajte, da bi stvorili RH kao neovisnu i suverenu državu, morali smo ući u rat, nije bilo druge priče. Ne želim sada govoriti o ratu, ali sigurno da ćemo napraviti sve kako bi zaštitili naše sunarodnjake i sve one vrijednosti po kojima oni žive kao Hrvati u susjednoj republici.
... [[Govornik naknadno uključen.]] Kolega Stier, izvolite.
Hvala g. predsjedniče, g. državni tajniče. Pozdravljam ovu vašu poruku koju ste rekli da tražite konsenzus ili što veći konsenzus naporima u suradnji sa, pogotovo sa našim iseljenicima, ali naravno, i sa Hrvatima u BiH i sa hrvatskim manjinama u EU. Kad smo bili 2019. u Buenos Airesu na 5. susretu Hrvata iz Južne Amerike, upravo smo takve poruke mogli od njih čuti. Drugo što smo čuli su bili isto tako pohvale ovom, promjeni Zakon o državljanstvu. Međutim, naravno, kasnije je došao i Covid i uz veliki interes naših iseljenika, sad se stvorio jedan problem da se za dobivanje termina u našim veleposlanstvima puno čeka, čak i 2 godine. Kako vidite sinergiju s Ministarstvom vanjskih poslova, s Ministarstvom unutarnjih poslova, oko rješavanja tog pitanja, najavljene su i digitalizacije te usluge, kako vidite u narednom periodu sinergiju suradnje vašeg Ureda s tim institucijama?
Izvolite odgovor.
Zahvaljujem zastupniče Stier. Točno, zakon o, odnosno izmjene Zakona o državljanstvu, doista su doprinijeli sve većem broju zahtjeva. Koliko mi je poznato, redovito se čujem sa našim veleposlanicama u Argentini, odnosno u Čileu, već su zahtjevi do 2023. popunjeni. Činjenica je da je pandemija, činjenica je da moramo pojačati konzularne odjele u našim diplomatskim predstavništvima i ono najvažnije, moramo digitalizirati što je više moguće rad diplomatskih konzularnih predstavništva kako bi našim sunarodnjacima doista, doista olakšali, ne samo podnošenje zahtjeva, nego sve moguće što je vezano za njihovu matičnu domovinu, od izdavanja rodnih listova i svega onoga što se danas nažalost još uvijek čeka. Tako da vjerujem da ćemo kroz takvu sinergiju uspjeti ostvariti ovo o čemu govorite. Hvala lijepo.
Kolega Mažur, izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče HS-a, uvaženi državni tajniče, osobno sam svjedočio važnosti Središnjeg državnog ureda za Hrvate izvan RH, prije svega Hrvatima u BiH, obilasku institucija, udruga, pojedinaca, od Posavine, Središnje Bosne do zapadne Hercegovine, svakako da se ta važnost ogleda u stotinama projekata koje financira RH i stvara preduvjete, ja bih rekao prije svega ostanka, ali i povratka Hrvata u BiH međutim, vjerujem da je bitnije od toga neraskidiva veza jednoga naroda preko dvije granice koja se pokazuje dakle dnevnim aktivnostima, vjerujem da će Vlada RH i u ovim COVID vremenima nastaviti financirati prije svega pomoć Hrvatima u BiH-u ali i kroz međuresornu suradnju svih državnih tijela, stvoriti daljnje preduvjete ostanka Hrvata i boljega života kao konstitutivnog naroda.
Izvolite, odgovor.
Zahvaljujem, zastupniče Mažar. Točno, imali smo prilike zajedno biti u nekoliko navrata u BiH-u i kroz posao koji ste do prije nekoliko mjeseci ili dana obavljali, trudit se da na najbolji mogući način surađujemo s našim sunarodnjacima u BiH-u i sigurno da projekti koji i oni sami smatraju za prioritete, za važan suradnje sa RH trebamo i dalje nastaviti ne kao način financiranja jer novaca koliko da god imamo, nikad ih nije dosta nego kao oblik suradnje ljudi koji žive s dvije strane granice, doista pripadaju jednom narodu. Hvala lijepo.
Kolega Bartulica, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani državni tajniče, pozdravljam ove vaše napore u približavanju naših ljudi sa Hrvatskom. Jako dobro poznajem prilike pogotovo u Sjevernoj Americi, međutim ono što zabrinjava je zapravo da naša dijaspora i dalje raste, masovno odlaze naši ljudi, imamo već tzv. novu dijasporu i ono što izaziva čuđenje kod naših ljudi je ovo uporno odbijanje od strane Vlade da se njima olakša sudjelovanje na izborima. Mislim da danas ne bi to trebalo biti sporno, svi se slažemo da trebamo olakšati zapravo integraciju u hrvatski život pa ako su još vani, da sudjeluju na sve moguće načine u ono što se događa u Hrvatskoj. Koje je mišljenje vašeg ureda o tome, zašto se nije do sada uvela mogućnost dopisnog ili elektroničkog glasovanja? Hvala.
Izvolite, odgovor.
Hvala lijepo. Zahvaljujem na pitanju. Pa rekao bih da je to dakle pitanje glasovanja, ustavna kategorija po kojoj rekao bih, prije nego je ad hoc stavimo na stol, trebamo doista svi zajedno pogledat se u oči i porazgovarat odnosno malo rekao bih, u RH ojačati svijest o Hrvatima koji žive izvan granica RH. Dakle, bez obzira radi li se o BiH-u, o hrvatskoj nacionalnoj manjini ili o iseljenicima. Ovo o čemu sam maloprije govorio kao djelu odnosa prema hrvatskom iseljeništvu u kontekstu donošenja izmjena i dopuna Zakona o državljanstvu, recimo da je bio prvi korak da bi čovjek mogao glasat, mora biti državljanin jedne zemlje i to je po meni najbolja platforma na kojoj možemo sutra svi zajedno sjest i vidjet na koji najlakši način možemo donijeti najbolje rješenje za sve ljude koji žive izvan RH. Hvala lijepo.
Kolega Raspudić, izvolite.
Poštovani g. Milas, sretan sam da postoji vaš ured i respektiram i vaš rad jednako kao i rad vaše prethodnice, gđe. Darije Krstičević. Radite u skladu ovlasti koje ured ima i sa sredstvima koje imate na raspolaganju ali nažalost, danas ćete se naslušati puno kritika zbog stvari za koje vi niste izravno odgovorni jer vi ne možete s tim ograničenim ovlastima i sredstvima popraviti štetu koju hrvatska vlast čini svojim nečinjenjem a o nekim stvarima, izravnim destruktivnim činjenjem. Prije svega oko Hrvata u BiH-u, Srbiji i Crnoj Gori o čemu će se čuti kasnije. U tom smislu ćete danas dobiti puno vatre i za nešto što niste odgovorni, ali što ćete, pozicija vam je takva pa joj odgovarate i za činjenje i nečinjenje vladajućih. Jedna kratka samo primjedba na ovo što ste radili, smatram da treba osuvremeniti medijske sadržaje prema Hrvatima izvan Hrvatske, mladi ljudi ispod 30, 35 g. recimo uopće ne gledaju televiziju i televizijski program za starije oni ionako gledaju hrvatske kanale, portale i to, mislim da treba raspisati neke [[Upadica predsjednik: Hvala vam.]] programe koje će pozivati na suvremene [[Upadica predsjednik: Hvala vam lijepa.]] internetske i moderne medijske sadržaje, sadržaje za mlade Hrvate izvan Hrvatske.
Hvala, kolega Raspudić. Izvolite, odgovor.
Hvala lijepo, zastupniče Raspudić. Zahvaljujem na pohvalama s tim da ne bježim od kritika, niti ja niti moje kolege i ne želimo se ... [[Govornik se ne razumije.]] dakle mi tu i jesmo da dajemo inicijative ako ništa drugo, ako nemamo sredstava niti bilo čega i kakve druge moći da rješavamo neke stvari. Upravo ovaj dio o medijima o kojima govorite, dakle za hrvatsko iseljeništvo postoji internetska platforma, dakle mediji kroz koji doista rekao bih na najsuvremeniji način u prilici su gledati one proizvode HRT-a koje imamo a spomenuo sam maloprije da su to neke čak i nove platforme kao što je Globalna Hrvatska koja doista govori o životu ljudi Hrvata u recimo zemljama u kojima Hrvati jesu brojno iseljeništvo, tu je Pogled preko granice i recimo slične emisije i postoje sve one platforme koje naravno, treba nadograditi, treba ih u skladu sa tehnološkim dostignućima i usklađivati ali da nije sve tako crno, nije baš tako.
Hvala. Kolega Deur, izvolite.
Poštovani predsjedniče. Poštovani državni tajniče, sigurno da puna podrška Središnjem državnom uredu i vama na vašem radu i prije svega, sve što radite i u kulturnom i u svim spektrima života, sa svim našim zajednicama hrvatskim u svijetu. Evo želim jednu, osobito ovo partnerstvo koje ste rekli, Hrvati 90-ih ne samo iz BiH-a nego iz diljem svijeta, Kanade, Amerike su dolazili i imali hrabrosti obući hrvatsku odoru. Sigurno da su danas njihova djeca na tom partnerstvu i vjerujem da državni ured ali nije, ali kroz državni ured da može se to partnerstvo što bolje napraviti ta suradnja kao što su njihovi očevi, osnažiti tu jednu domovinsku ljubav koja je povezana i sigurno s ovog mjesta puna podrška našim Hrvatima u Srbiji i vjerujem da to najbolje radite i da Sabor će donest kvalitetne političke odluke da se hrvatski narod u Srbiji ojača. Hvala.
Izvolite, odgovor.
Hvala lijepo, zastupniče Deur. … svakako da se ta U skladu s mogućnostima i s onim što kao ured možemo, pokušavamo najbolje i točno, u pravu ste, dakle od '90. pa rekao bi do današnjih dana, dolaze mladi ljudi iz cijelog svijeta, mislim da nemam puno vremena ali puno primjera gdje dolaze cijele mlade obitelji, čak i iz Sjeverne Amerike ih ima puno koji dolaze u Hrvatsku započinjati novi život, stvarati novi biznis i ne smijemo nikad zaboraviti sve te ljude koji su prije svega došli dakle s nama, stat na prvu crtu i boriti se za neovisnu i suvremenu Hrvatsku a njihovoj djeci svemu onome što je ostalo iza njih, trebamo doista Hrvatsku predstaviti onako kako je, ne ih pozivati, ne ih rekao bih, gnjaviti nego predstaviti im Hrvatsku u njenoj punini, s njenim ljudima, što je najvrijednije i vjerujem da će na taj način potaknuti njima se želja za povratkom. Hvala lijepo.
Kolegice Marić, izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani državni tajniče, naravno da je dobrodošla svaka pomoć Hrvatima izvan Hrvatske, projekata nikad dosta, novaca nikad dosta međutim gledala sam sad za zeničko-dobojski kanton što mi je evo recimo dosta blisko, 2013. u samoj Zenici 8200 Hrvata, prije rata skoro 23 000, sada pitanje da li ih uopće ima 6 000, u nekih 5 župa katoličkih se okupljaju. Sada je većinom ostalo staro stanovništvo, ostali su se nažalost nepovratno iselili. Gledala sam projekte koje je Hrvatska sufinancirala, malo ih je, znači u Žepču glazbena škola, učenički dom, osnovna škola, u Zenici spomen obilježje pripadnicima HVO i svega jedan sastanak s predstavnicima Hrvata u zeničko-dobojskom kantonu. Da li mislite da bi ipak Hrvatska mogla više? Znači, više sastanaka, više suradnji s udrugama, više domova za starije i nemoćne itd., ulaganje u zdravstvo jer bojim se da [[Upadica predsjednik: Hvala.]] će ih biti još manje.
Izvolite, odgovor.
Zahvaljujem, cijenjena zastupnice. Pa ja bih mogao se složiti s vama da nikad ovakve suradnje, nikad škola, nikad domova, nikad dakle svega onoga što je ljudima potrebno za svakodnevni život nije dovoljno ali spomenuli ste Žepče, spomenuli ste Zenicu. Dakle, sa svim onim što radimo, sa svim onim što možemo, mislim da imamo jako dobru suradnju, pogotovo sa načelnikom Žepča, dakle i mislim da ta suradnja je dala puno rezultata, dakle i kroz ured koji je nekad vodio zastupnik Mažar, tako da možda bi bilo najbolje da, mi ćemo se potruditi i pojačati naš rad ali onda kad nam to dopuste okolnosti koje su oko nas ali možda bi trebali i ovdje upravo na ovom dakle mjestu, Hrvatskom saboru, pokušat na neki način doć do tih ljudi i vidjet s njima što i kako žive, odnosno kakva suradnja po njima treba biti, tako da možda ćemo lakše onda doći na rekao bih neki zajednički koridor. Hvala lijepo.
Kolega Prkačin, izvolite.
Hvala lijepa. G. državni tajniče, moja replika se odnosi na jedan detalj iz vašeg predgovora. Naime, tamo tvrdite da su se održala tri uspješna sastanka i to međunacionalna odnosno međuvladina, mješovita i spominjete tri nama susjedne države, zapravo Sj. Makedonija to nije. Zapravo, replika je više pitanje. Jesu li održavani bilateralni sastanci, jedan sa Makedonijom, jedan sa Srbijom, jedan sa Mađarskom ili se održao jedan zajednički sastanak a u svom govoru kasnije ću objasniti zbog čega to pitanje postavljam.
Izvolite, odgovor.
Hvala lijepa. Točno, dakle, postoje institucije međuvladinih i mješovitih odbora koji postoje radi zaštite prava i interesa nacionalnih manjina, dakle sa Sj. Makedonijom, makedonske manjine u RH odnosno hrvatske u Makedoniji, isto tako sa Srbijom i isto tako sa Crnom Gorom, i isto tako s Mađarskom. I kroz taj vid suradnje pokušavamo dakle kroz preporuke koje tamo donesemo, dakle zajedno kao dio, Hrvati kao dio tog mješovitog odbora, olakšati posao vladama u kontekstu svega onog što će donijeti kao izvršne odluke svih dijelova života, dakle koji se tiču nacionalnih manjina. Tako da se to održava zasebno, održava se jednom godišnje, jednom u Mađarskoj recimo, jednom u RH. Hvala lijepo.
Kolega Bačić, izvolite.
Zahvaljujem, g. predsjedniče, Poštovani državni tajniče, već je bilo riječi o protuzakonitom, protustatutarnoj odluci Gradskog vijeća Subotice u uvođenju bunjevačkog jezika koja odluka ne samo da urušava poziciju i položaj i status hrvatske nacionalne manjine u Srbiji nego ima implikacije i na bilateralne odnose dviju naših država i iz toga Vlada i vi i ministarstvo trebate ustrajavati na sa svim mogućim pravnim mehanizmima kako bi se takva nezakonita odluka izmijenila. Ono što vam želim reći i zbog čega sam ustvari dao repliku, svojedobno je bila donesena preporuka da županije u Hrvatskoj pomažu obiteljima i pripadnicima hrvatskih nacionalnih manjina u drugim državama ali prije svega hrvatskom narodu u BiH-u na poboljšanju statusa i prije svega stambenog pitanja. U tom smislu moja Dubrovačka-neretvanska županija svake godine izdvaja značajna sredstva kako bi pomogla nekoj obitelji koja živi u Stolcu [[Upadica predsjednik: Hvala vam.]] Imate li saznanja da li i druge županije i dalje vaš ured nadzire [[Upadica predsjednik: Hvala, kolega Bačić.]] i provodi takve ... [[Govornik se ne razumije.]] na području drugih županija? Hvala.
Kolega Bačić, hvala vam lijepa. Molim vas da se držimo vremena. Izvolite.
Zahvaljujem, zastupniče Bačić. Naravno, ja nisam to spomenuo ali spominjao sam u svojim prijašnjim izvješćima i nije nevažno, dapače, iznimno važno posebno kad govorimo o hrvatskoj nacionalnoj manjini, pa evo možemo konkretno i o Hrvatima u Republici Srbiji. Dakle, puno županija, rekao bih čak, zajednica županija ako se ne varam, prije godinu dana, prije pandemije je bila u posjeti hrvatskoj nacionalnoj manjini, dakle hrvatskoj zajednici, Hrvatskom nacionalnom vijeću i puno županija, pogotovo slavonskih, južnih, ne da pomažu nego sustavno rekao bih, pomažu rad institucija prije svega i u Crnoj Gori i u Srbiji i u BiH-u a na određen način i općine odnosno gradovi pomažu konkretne, neću ih nazvat projektom nego konkretne životne prilike u smislu poboljšanja svakodnevnog života ljudi kako bi doista ostali na područjima na kojima su se i rodili. Hvala lijepo.
Kolega Bilek.
Hvala lijepo, g. predsjedniče. Evo za razliku od nekih ljudi koji su rekli da ćete biti kritizirani danas, vjerujem da hoćete vi možda nepotrebno ali i s druge strane, ja ću reći da mislim da stvarno Ured za Hrvate radi odličan posao, ne samo u našim okolnim zemljama ovdje u našoj bližoj okolini gdje Hrvata ima u velikom broju, prije svega u BiH-u gdje su i konstitutivni narod ali isto tako i Srbiji i Sloveniji, ali i prema našim manjim zajednicama koje su i širom Europe, gdje evo i u Češkoj Republici uskoro će biti završen i Hrvatski dom i konačno će se institucionalizirati i hrvatska manjina i tamo. Isto tako možda se ne bi složio da hrvatska Vlada ne radi na tom djelu jer znam da ne samo Vlada kao takva nego i kad smo bili sa Predsjednicom, bivšom Predsjednicom gđom. Kolindom Grabar-Kitarović, tada je tema vanjskih političkih sastanaka u Europi, upravo i hrvatska manjina i status hrvatske manjine, kako u Bosni, tako i u okolnim zemljama, a evo i u prošlotjedni posjet ministra vanjskih poslova g. Perčića ovdje u RH [[Upadica predsjednik: Hvala vam lijepa.]] iz Češke, g. Gordan Grlić Radman [[Upadica predsjednik: Hvala lijepa.]] isto tako jedna od glavnih ... [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Kolega Bilek, hvala vam lijepa. Izvolite, odgovor.
Zahvaljujem.
Samo malo, kolega državni tajniče, povreda Poslovnika, kolega Raspudić, izvolite.
238., vrijeđanje i omalovažavanje. Kolega zastupnik je sada najprije držao BiH, kolokvijalno nazvao Bosnom a onda je rekao da su Hrvati tamo manjina. Hrvati nisu manjina u BiH-u, nego su konstitutivni narod.
Kolega Raspudić, ja nisam razumio kolegu da je rekao da su Hrvati manjina, opće je poznato da su konstitutivni narod, dakle možda nisam uhvatio, upozorio bi da je tako ali evo kolega Bilek će sam objasnit.
Isti čl. 238., moja isprika što se tiče naziva, znači BiH, ispričavam se. Što se tiče Hrvata u BiH-u, rekao sam konstitutivni narod, iza toga stojim jer upravo je to cilj vanjske politike, da se objasni jer pojedine zemlje u našoj okolici još uvijek, možda im to nije jasno a u BiH-u, Hrvati zaista jesi konstitutivni narod. Hvala lijepo.
Dobro, evo pojasnili smo ovo pa vas molim da državni tajniče, odgovorite na repliku, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani zastupniče Bilek, hvala vam na ovim riječima. Vi znate, evo i na vaš poticaj i u suradnji sa Vladom odnosno Središnjim državnim uredom, mi smo rekao bih, na putu da i sa Češkom postignemo sporazum o zaštiti koji ćemo, nadam se inaugurirat što prije i na taj način isto doprinijeti i suradnji dakle po pitanju zaštite nacionalnih manjina ali rekao bih i na jednoj drugoj dimenziji u cjelokupnim odnosima između dvije države. Evo, hvala lijepo.
Sada je na redu kolega Glavašević, izvolite.
Hvala, g. predsjedniče Sabora. G. državni tajniče, ja dijelim zabrinutost kao i vjerujem sve moje kolegice i kolege koji su danas govorile oko pitanja Hrvata u Vojvodini i u Srbiji. Pa bih vas molio da nam kažete ukoliko je dakako moguće u vremenu koje vam je predviđeno za odgovor, gdje zapravo vidite najveće probleme u institucionalnoj suradnji sa Srbijom? Dakle, kao što ste naveli, održani su brojni sastanci, održavaju se sastanci, ali taj odnos ide malo naprijed pa malo nazad. Dakle, zbog čega nismo u mogućnosti ostvariti nekakav konstantan napredak u poboljšanju statusa Hrvata u Srbiji i u Vojvodini? I evo, kažem, koji su po vašem mišljenju i po mišljenju naravno institucija s kojima surađujete po tim pitanjima, najveći problemi i na čemu bismo zapravo trebali više raditi?
Izvolite, odgovor.
Hvala lijepo. Poštovani zastupniče, vi ste bili dužnosnik i u Vladi za vrijeme Predsjednika Z. Milanovića i rekao bih da imate iskustva bez obzira što vam to nije bio resor ali u suradnji sa Republikom Srbijom, sa institucijama Republike Srbije i sa svim onim što proživljava hrvatska nacionalna manjina u Republici Srbiji. Dakle, za dobre stvari kao i za loše, uvijek su potrebne dvije strane i mi doista nećemo se umorit u svemu onom što trebamo raditi i prema hrvatskoj zajednici ali prije svega prema institucijama koje moraju na koncu donijeti ono što su i potpisale i tu garantiram da Vlada RH, neću reć svakodnevno ali ja znam da se predsjednik Vlade jednom mjesečno nalazi sa predstavnicima hrvatskih institucija iz republike Srbije i sigurno da ćemo tim putem nastaviti dalje uz potporu naravno, svih vas i cijele države. Hvala lijepo.
Kolega Čičak, izvolite.
Zahvaljujem se, predsjedniče. Uvaženi državni tajniče, zanima me koliko je Središnji državni ured za Hrvate izvan Hrvatske napravio u onom djelu Bosanske Posavine, u djelu gdje je, onom djelu koja je Posavina u RS-u, ali svakako i u onom djelu gdje je federacija, od Odžaka, Domaljevca, Orašja, tamo imamo i naše predstavnike i naše načelnike i Hrvate, znam koliko im znači vaš ured ili naš ured pa upravo zbog toga i to pitanje.
Izvolite, odgovor.
Hvala lijepo, zastupniče Čičak. Pa ukratko dakle, Posavina sama po sebi ja vjerujem da se mnogi od sjećaju Posavine iz 90-ih godina i na neki način divim se tim ljudima koji tamo jesu, koji su ostali i koji nemaju namjeru dakle pomaknut se sa mjesta na kojima su se rodili i u tom kontekstu, ja ću govoriti samo o mandatu u kojem ja vodim ovaj ured. Rekao sam maloprije, ne volim govoriti o novcima, želim istaknut kako smo sredstva koja su namijenjena za suradnju kroz projekte i programe uvećana dvostruko više nego što su bila do mandata ove Vlade i kroz tu suradnju mislim da se stvaraju upravo oni minimalni civilizacijski dosezi za sve ljude koji tamo žive, dakle licemjerno je pozivati ih da ostanu a ne dati im pritom mogućnost ostanka. Tako da se tu stvara infrastruktura i uvjeti zdravstvene skrbi i škola i svega onog što je potrebno ljudima za dobar život. Hvala lijepa.
Kolega Barbarić, izvolite.
Predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče. Mišljenja sam da je ovo izvješće jako dobro i precizno, nabrojani projekti, kratak opis i iznosi, pored toga razumljivo je da dokraja i cjelovito sagledate ovo izvješće, nije moguće, stoga i različiti komentari. Isto tako je jasno da u ovom izvješću i nije pobrojan dio pomoći koja ide prema Hrvatima, primjerice projekt iz oblasti vodnog gospodarstva u pograničnim područjima, projekti prekogranične suradnje financiranih sredstvima EU-a a koje je osigurala RH ili recimo jedna pomoć ove Vlade i Ministarstva branitelja stradalnicima rata, pripadnicima HVO-a. Isto tako, razumljivo je da želimo više, bolje, slažete li se da svi trebamo dati svoj doprinos kroz uključenje ostalih ministarstava i institucija Vlade RH u ove vidove pomoći? Dakle, ne govorim o nužno financijskom pomoći, nama bi jednako vrijedila i tzv. ... [[Govornik se ne razumije.]] pomoć kroz transfer znanja, iskustva i učenja. Hvala lijepa.
Izvolite, odgovor.
Hvala lijepo, zastupniče Barbarić. Slažem se sa svime ovime što ste rekli. Dakle, vi ste isto svjedok da i u tom smislu suradnje se širi, mislim da smo bili upravo na području zapadne Hercegovine sa ministricom kulture, gđo. Obuljen, priprema se uskoro sastanak i sa ministricom poljoprivrede, hoću reći i svim onim područjima u kojima RH može doprinijeti odnosno pridonijeti, rekao bih još boljem i snažnijem napretku svih u BiH-u odnosno svih onih područja u kojima možemo surađivati, da je li to pitanje poljoprivrede, pitanje turizma, gospodarstva. Na koncu znamo i kolika je trgovačka razmjena između dviju država, tako da možemo slobodno reć ovdje da nema čovjeka koji ne zna zbog čega je tolika i nadam se da ćemo i proširiti suradnju na dobrobit svih.
Kolegice Puljak, izvolite.
Zahvaljujem. Iz ovog izvješća vidi se dakle da središnji ured radi i daje potporu uglavnom za programe iz područja kulture, obrazovanja i znanosti, zdravstva, nekako mi se čini da je gospodarska suradnja na neki način zanemarena. Ako gledamo dio izvješća koji se odnosi na gospodarsku suradnju, kažete da je odgovoreno na određeni broj upita Hrvata izvan Hrvatske. O mogućnostima suradnje nekoliko ste podržali, prikupljaju se podaci za registar poslovnih subjekata. Međutim, čini mi se dakle da osim nacionalnog identiteta, treba zaista raditi na povezivanju uspješnih poduzetnika i pružanju njima prilika da i ulažu i razvijaju gospodarstvo. Što mislite učiniti da se to popravi? Hvala.
Izvolite, odgovor.
Hvala lijepo. Nije baš tako da se radi samo na pitanju kulture i obrazovanja, premda ja držim obrazovanje jednom od najvažnijih područja u kojima treba na neki način surađivati i oplemenjivati uprave one najmlađe na koje se trebamo fokusirat, ali s druge strane ako ste pažljivo čitali, mogli ste primijetiti da tvornica Podravka, dakle upravo na tom području gradi tvornicu za preradu voća, povrća, što je rekao bih, jedna šira priča koja na sebe ukoliko epilog bude dobar, a očekujem da će biti, može vezati preko 10 000 ljudi, dakle kroz različite vrste, dakle direktnog rada, dobavljača, svega ono što znači, poljoprivreda, u tom kontekstu a da radimo na tome, radimo. Dakle, tamo su sva veća poduzeća RH i mi razgovaramo s tim ljudima koja vode, sa upravama i pokušavamo, dakle u skladu sa svojim mogućnostima, ali zato imamo upravo sastanke i sve ono drugo što može doprinijeti, dakle ojačanju gospodarstva i gospodarske veze. Spomenuo sam kolika je trgovačka razmjena između dvije države. Hvala lijepa.
Hvala. Kolegice Posavec Krivec, izvolite.
Zahvaljujem, poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Državni tajniče, moje osobno mišljenje je da o položaju Hrvata izvan RH trebamo svi zajednički brinuti, da je to svakako pitanje koje nadilazi stranke, nadilazi politike, nadilazi Vlade, to je nešto o čemu trebamo brinuti u kontinuitetu i smatram da je RH institucionalno pokazala da ta briga postoji. Ono što mene iznimno brine i žalosti je da u našem javnom prostoru, među ljudima mi još uvijek terminološki ne razlikujemo pojmove Hrvata kao konstitutivnog naroda u BiH-u, Hrvata kao nacionalne manjine u susjednim zemljama ili hrvatskog iseljeništva. Samim time čini mi se da ni ne razumijemo istinske i stvarne potrebe tih ljudi i ono što onih od RH očekuju. Stoga vrlo kratko supredsjedatelja 4 mješovita međuvladina odbora, sa neću stići ni reći, zanima me što ćemo konkretno učiniti da ovu referentnu godinu, 2021. kojom se Hrvati kao nacionalne manjine trebaju izjasniti [[Upadica predsjednik: Hvala lijepa.]] na svojim popisima ... [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepa. Izvolite, odgovor.
Hvala lijepo. Ja se s vama slažem, dakle da sigurno da javnosti u RH treba pa na neki način podić svijest i razumijevanje o tome što i na koji način žive Hrvati izvan RH, da nije isto biti Hrvat u Sydneyju i Hrvat u Letnici i da kroz tu rekao bih razliku, mogu shvatiti na koji način pomalo odnosno cijela ta suradnja može i funkcionirati. Dakle, međuvladinim mješovitim odborima odnosno preporukama Vladi, ja mislim da ovisi puno toga, na koncu vjerujem da će i g. Jankovics o tome više govoriti ali što možemo učiniti? Pa možemo učiniti to da kroz takve mješovite odbore, kroz suradnje, kroz razgovor sa najodgovornijim ljudima drugih država u kojima žive naših sunarodnjaci, apeliramo da kao što je to sad i Republici Sj. Makedoniji, konačno priznaju Hrvate kao nacionalnu manjinu, kao identitet pa smo postigli da na ovom popisu stanovništva u Sj. Makedoniji, Hrvati se mogu izjašnjavat kao Hrvati. Nije puno, ali je nešto za početak. Hvala.
Kolegice Balić, izvolite.
Zahvaljujem, poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani državni tajniče, prije svega zahvaljujem na vrlo iscrpnom izlaganju i dakako pozdravljam sve aktivnosti i projekte Središnjeg državnog ureda za Hrvate izvan RH a koji imaju za cilj jačanje veza te zaštitu interesa i poboljšanja statusa i položaja Hrvata izvan RH. Aktivnosti koje su usmjerene prema hrvatskim iseljenicima obuhvaća i mlade naraštaje. Korijeni su prije svega usmjereni na osnovnoškolce a dok je Domovina usmjerena na skupinu 18+. Moje je pitanje, imate li u planu nekakav program koji bi obuhvatio i srednjoškolski uzrast kako bi na taj način zaokružili sustav mjera i potpora za mlade? Hvala lijepo.
Izvolite, odgovor.
Zahvaljujem, poštovana zastupnice Balić. U pravu ste, imamo i pripremamo jedan projekt koji će biti vezan uz hrvatske potomke, srednjoškolce, dakle uzrasta od 16, 17, 18 godina. On bi trebao biti komplementaran upravo sa posebnim upisnim kvotama koje su, vjerujem, jako dobra stvar, dakle mogućnost direktnog upisa na hrvatska sveučilišta, odnosno hrvatske fakultete gdje na taj način mislim da možemo ostvariti najbolju poveznicu s tim mladim ljudima, pokazati im Hrvatsku onakvu kakvu ona doista je, zato trebamo, rekao bih, ne samo konsenzus svih nas, nego prije svega promociju posebnih upisnih kvota, dakle, tog načina odnosno te vrste obrazovanja, kako bi doista zainteresirali te mlade ljude, da dolaze u Hrvatsku, pošto inače, to njihovom rekao bih, [[Upadica: Hvala vam.]] životnim navikama, pa da dolaze u Hrvatsku, zemlju svojih predaka.
Hvala. I zadnja replika, kolega Kujundžić, izvolite.
Hvala predsjedavajući, poštovani državni tajniče. Dakle, mislim da vam je poznato da je 2011. g. zapravo u Srbiji živjelo nešto više od 57 tisuća stanovnika, konkretno Hrvata. Dakle danas je mnogo manje, vjerujem da vam je taj broj, kao takav poznat. Tomislav Žigman, predsjednik Demokratskog saveza Hrvata u Vojvodini upozorava na nasilnu dekroatizaciju, etnički motivirane provokacije prema Hrvatima i osnažen govor mržnje, a s druge strane, znakovito je da Milorad Pupovac, kao član vladajuće većine, koji često puta Srbe u Hrvatskoj naziva žrtvama, o ovom mudro šuti. U BiH u 2019. g. po popisu zapravo je ustanovljeno da je Hrvata nešto malo više od 11 tisuća manje. Pohvaljujem napore, konkretno vas iz Središnjeg ureda, no je li to dovoljno? Na koncu konca, možemo li mi uopće napraviti više kao država, ako nismo sposobni zaustaviti iseljavanja Hrvata iz Hrvatske? Možemo li mi zaštititi na koncu konca hrvatske interese Hrvata van Hrvatske ako nismo u stanju zaštititi i sačuvati interese Hrvata u Hrvatskoj?
Hvala vam lijepa. Izvolite odgovor.
Mogu? [[Upadica: Da, da, izvolite.]] Zahvaljujem g. Kujudžić. Dakle ja, ne bih se složio s tim da mi ne možemo zaštititi interes Hrvata u RH, isto tako da ne možemo zaštititi interese Hrvata izvan RH, puno stvari govore suprotno tomu. U R. Srbiji i svemu onom što se događa Hrvatima, govorimo već 30 godina, dakle od početka rata u RH, usudim se reći da možda bolje poznajem taj kraj nego vi, poznajem direktno i Gibarac i Kukujevce, prolazio sam puno puta kroz ta sela koja danas nemaju niti jednog, niti jednog Hrvata i jako dobro znamo na koji način i s čim se sve suočavaju u svakodnevnom životu Hrvati. Ali upravo zbog toga i predsjednik Vlade i skromni Ured, dakle u skladu sa svojim mogućnostima, činimo doista sve i ponavljam još jednom, nećemo se nikada umoriti i izgurati ćemo to do kraja.
Dobro, hvala vam lijepa državni tajniče, možete se sada vratiti na svoje mjesto. Sada ćemo vidjeti želi li izvjestiteljica Odbora uzeti riječ? Da. Predsjednica Odbora za Hrvate izvan RH Zdravka Bušić, izvolite.
Hvala lijepa g. predsjedniče Sabora. Na svojoj 5. sjednici održanoj 11. ožujka 2021. g. Odbor za Hrvate izvan RH proveo je raspravu o Godišnjem izvješću o provedbi Strategije i Zakonu o odnosima RH s Hrvatima izvan RH za 2019. g. koju je predsjedniku Sabora dostavio Središnji državni ured za Hrvate izvan Hrvatske 4. rujna 2020. g. Na temelju čl. 89 Poslovnika HS-a, Odbor je navedeno Izvješće raspravio u svojstvu matičnog radnog tijela. Podnositelj Izvješća državni tajnik, Zvonko Milas, ovdje nazočni, informirao je Odbor o rezultatima rada iz djelokruga središnjeg državnog ureda. Posebno je istaknuo važnost povezivanja s Hrvatima u BiH, odnosno potporu, povratku i ostanku u BiH te očuvanje njihove jednakopravnosti, što je strateški interes RH. Dao je prikaz programa i projekata iz područja obrazovanja i znanosti, zdravstva, socijalne skrbi, kulture, kao i ostalih područja poput izgradnje komunalne infrastrukture te stambeno-poslovnih objekata. Posebno je istaknuo projekte od dugoročne vrijednosti za Hrvate izvan Hrvatske, prije svega onih u ulozi očuvanja identiteta, jezika i kulture, kao što su škole, bolnice, kazališta, domovi kulture i druge ustanove. Naglasak je, također, stavljen i na nastojanja Središnjeg državnog ureda za što tješnjim odnosima s hrvatskom nacionalnom manjinom u 12 europskih država, kao i sa što boljom suradnjom, ja se nadam, koju ostvarujemo s Hrvatima diljem svijeta. Nakon provedene rasprave, Odbor je većinom glasova predložio HS-u prihvaćanje ovog Godišnjeg izvješća, a zaključak da se ovo Izvješće raspravi na plenarnoj sjednici, donio je jednoglasno. Hvala.
Hvala i vama. Sada ćemo otvoriti raspravu. Prvi je na redu Kluba zastupnika Mosta i poštovani kolega Nino Raspudić, izvolite.
Poštovani predsjedavajući, poštovani g. Milas, suradnici, kolegice i kolege. Kolegica Posavec Krivec je vrlo ispravno upozorila na to da postoje 3 različite kategorije Hrvata izvan RH koje i imaju, koji žive sasvim drugačije stvarnosti i imaju potpuno drugačije probleme koji zahtijevaju 3 osnovne različite vrste pristupa. Prvi su Hrvati u BiH koji su barem formalno, konstitutivan narod i kojima je od strane RH, prije svega, potrebna politička potpora, politička potpora, koja nažalost izostaje i ove interventne mjere, lijepo je to pomoći i zdravstvu pomoći i školstvu pomoći i obnoviti nekakav ogradu župnog dvora u povratničkoj župi u Posavini, sve je to dobro. Međutim bez političke potpore Hrvatske Hrvati u BiH će nestati, a s tom političkom potporom i rješavanje svoga statusa oni itekako imaju ekonomski kapacitet da sve ove stvari rješavaju sami, pa jednog dana budu i potpora RH. I to je ključno, politička pomoć. Druga kategorija su tradicionalne hrvatske manjine u okolnim zemljama, neke od tih zemalja su članice EU, neke aspiriraju to biti i u tom smislu Hrvatska prije svega treba inzistirati na istoj razini manjinskih prava Hrvata u tim zemljama, na istoj razini na kojoj manjine ostvaruju prava u Hrvatskoj, pa i neke manjine koje kao matične zemlje doživljavaju te zemlje u kojima su Hrvati manjina, Hrvati o kojima govorim. Treća kategorija je hrvatsko iseljeništvo. Jučer smo ovdje imali raspravu o popisu stanovništva gdje smo iznosili porazne demografske brojke, o tome da će vrlo vjerojatno popis pokazati da nas je pola milijuna manje nego prije 10.g., a pitanje je koliko je djelom fiktivan bio i taj popis od 2011. ili da je radno sposobnog stanovništva '91. u Hrvatskoj bilo 3 milijuna, a sada je 2,5 milijuna. Ono čemu se možemo okrenuti i kao demografskom resursu su hrvatski iseljenici. Ono što se nadam jednog dana će krenuti i val useljeništva tih ljudi Hrvata ili potomaka u drugom i trećem koljenu Hrvata koji su iselili, a koji će se nadam se jednoga dana prepoznati RH kao najbolje mjesto za život. Njima je također potrebno pomoći u ojačavanju identiteta i osjećaja hrvatstva i veze s Hrvatskom. Ovo što sam spomenuo u replici nije slučajno. Kad govorim o suvremenim sadržajima niko od Hrvata u drugom i trećem koljenju ispod 35.g. sigurno neće pogledati nikakav televizijski sadržaj jer mladi ljudi ne gledaju televiziju. U tom smislu raspisati nekakav natječaj za suvremene sadržaje, nekakav uspješan Tik-Tok, klipić koji će predstaviti nešto njima zanimljivo oko Hrvatske, jednom 15-godišnjaku u Sydneyu, Čileu ili u Los Angelesu će biti puno važniji nego nekakav dosadan i staromodni tv program kojeg gleda njegova, njegova baka na kablovskoj televiziji. Dakle, to su potpuno drugačije stvarnosti i potpuno drugačije vrste problema. Kao što sam rekao, dobro je da ovaj ured postoji, ali ured ne može popuniti one praznine koje ostavlja nedostatna hrvatska vanjska politika i to treba istaknuti. To se posebno odnosi na situaciju Hrvata u BiH. Evo dat ću jedan primjer, vrlo suvremen sa jednom ekskluzivom koja se tiče odnosa politike RH prema Hrvatima u BiH. Prije mjesec dana ja sam s ove govornice upoznao hrvatsku javnost s plodovima onoga što je predsjednik vlade Andrej Plenković definirao najvećim hrvatskim diplomatskim uspjehom u kandidaturama za međunarodne institucije i potvrdom kako kaže Plenković snažnog vanjsko političkog položaja Hrvatske danas. Riječ je dakako o izboru i radu Marije Pejčinović Burić na funkciji glavne tajnice Vijeća Europe. Posjetit ću da je tada povod mom govoru bila izjava neizabranog birokrata Christophea Poirela, šefa uprave za ljudska prava i Vijeća Europe koji je nakon 5-dnevne virtualne posjete BiH izjavio, citiram: Vrijeme je da BiH pređe na drugačiji i moderni sistem u kojem ne postoji diskriminacija i koji nije temeljen na konstitutivnim narodima. A konstitutivni narodi su temelji ustava BiH. Dakle, dogodilo se da jedan nevažan birokrat doljeva ulje na vatru i povećava već ionako narušeno povjerenje među Bošnjacima, Hrvatima i Srbima u BiH. Naravno, ta Poirelova izjava koja je dovela u pitanje konstitutivnost naroda naišla je na oduševljeno odobravanje drugog bošnjačkog člana predsjednika Željka Komšića koji je istaknuo da ona ima historijski značaj i da je vrijeme za uspostavljanje, citiram, građanske države o kojoj zdušno zadnjih dana govori g. Bakir Izetbegović, građanska država. A svi mi znamo ili bismo trebali znati da takva građanska država je de facto sinonim za muslimansku državu u kojoj će Hrvati biti manjina. Dakle, u trenucima kad u medijima čitamo da Hrvatska na razini EU poduzima važne diplomatske aktivnosti za dobrobit BiH, njene budućnosti i budućnosti Hrvata u BiH kojima se ovaj ured eminentno bavi, a koje će nadam se uroditi plodom i zašto će vladajući uvijek imati našu podršku, glavna tajnica Vijeća Europe Marija Pejčinović Burić šuti i ne ne negira, ne negira da su stavovi njenih podređenih ujedno i njeni stavovi odnosno stajališta Vijeća Europe. O čemu je riječ? Odbor za Hrvate izvan Hrvatske kojem sam potpredsjednik uputio je početkom ovog mjeseca pismo s konkretnim upitom Mariji Pejčinović Burić, zanimalo nas je jesu li stavovi tog birokrata Poirela ujedno i stavovi Vijeća Europe i njeni stavovi i može li potvrditi da je Poirel doista izrekao da je vrijeme za ukidanje konstitutivnih naroda kao temelja BiH? Jučer smo od Marije Pejčinović Burić dobili pismo u kojem nema nikakvog odgovora na naša pitanja. Naprotiv, dobili smo pismo u kojem Pejčinović Burić nama docira i tumači presudu Europskog suda za ljudska prava, te što je do sad Vijeće Europe učinilo. Dakle, ni danas nakon što smo primili njeno pismo ne znamo je li glavna tajnica Pejčinović Burić misli da u BiH treba sustav koji, citiram, nije temeljen na konstitutivnim narodima. A mi govorimo o tome treba li dati, ponavljam, za nekakav župni dvor, nogometni klub u srednjoj Bosni ili u Hercegovini nekakvu manifestaciju. Pitam se je li hrvatska vanjska politika danas zapravo koherentna, jedinstvena, domoljubna i ima li zajednički smjer? Možda naša vanjska politika ima dva lica. Koje je pravo lice hrvatske vanjske politike? Jel to ona koja formira isprazne birokrate i čate, koja šalje razne Marije Pejčinović Burić i njene asistente po međunarodnim institucijama kako bi vladajući mogli piarovski puniti prostor i pričati o svojim uspjesima da bi na kraju dobili to da takvi za uzvrat ne žele čak ni odgovoriti na pitanja saborskih zastupnika i saborskog odbora od kojih su donedavno tražili povjerenje za obnašanje ministarske funkcije ili je to odlučila jedinstvena hrvatska vanjska politika čiji diplomati državu stavljaju ispred svega i koja će jednog dana, primjerice, uvjeriti ostale članice EU da Srbija ne može postati članica EU dok se ne riješi pitanje nestalih, primjerice. Ili status manjina u Srbiji recipročno onome kako je situacija u susjednim zemljama članicama EU. Ili da nema napretka za BiH dok se ne osigura ravnopravnost Hrvata s ostalim konstitutivnim narodima. Volio bih da je to ovo drugo, ali kako mogu to biti siguran kad nam je Pejčinović Burić predstavljena kao najveći hrvatski diplomatski uspjeh zadnjih godina. Dakle dva desetljeća „ćatizacije“ hrvatske diplomacije očito ostavlja trag, a rezultat je da u Vijeću Europe, ponavljam, imamo osobu koja ne odgovara izravno na pitanje hrvatskih saborskih zastupnika koji predstavljaju narod preko kojeg je glavna tajnia došla do te funkcije. Kolegice i kolege, da ne bude zabune, mi podržavamo svaku akciju naših diplomata u korist ostvarivanja svih važnih strateških hrvatskih ciljeva, pogotovo onih koji se odnose na poboljšanje položaja Hrvata i u BiH i u Srbiji i u drugim zemljama u susjedstvu i odnosa s hrvatskom dijasporom. Međutim, Hrvatska je članica Daytonskog sporazuma i kao takva mi ne smijemo odstupati od naših prava. Imamo pravo dizati glas kad se taj Sporazum krši. Nećemo šutjeti na eklatantne primjere „ćatizma“ naših službi, a pogotovo kad nam stižu docirajući upute isprazni odgovori, ljudi koji su se do jučer predstavljali kao veliki domoljubi i profesionalci, a danas glume građane svijeta po salonima New Yorka, Strasbourga ili Bruxellesa. Kasnije ću u pojedinačnom govoru, osvrnuti ću se na stanje Hrvata u Srbiji, Crnoj Gori, Kosovu, Sloveniji, koje je u mnogo čemu zabrinjavajuće, a kao najavu, samo ću navesti odgovor Nikole Selakovića, ministra vanjskih poslova Srbije na hrvatsku prosvjednu notu zbog prijetnje smrću hrvatskim predstavnicima u Srbiji. Kaže Selaković, citiram, to je jedna od najglupljih i najbesmislenijih nota koje smo do sada primili. Odgovor našeg ministra vanjskih poslova na to je kme, kme, da je to strašno, da je to nečuveno, kako je Selaković odgovorio. Hvala.
Idemo na drugu raspravu. Klub zastupnika nacionalnih manjina i poštovani kolega Robert Jankovics.
Poštovani g. predsjedniče, cijenjeni državni tajniče, cijenjena državna tajnice, poštovane kolegice i kolege. Klub zastupnika nacionalnih manjina je vrlo pomno prostudirao Izvješće koje nam je danas točka dnevnog reda. Dakle Središnji državni ured za Hrvate izvan Hrvatske kao glavna institucionalna veza RH i Hrvata izvan RH je iznimno važna za Klub zastupnika nacionalnih manjina i zaista, ako postoji klub koji je oduvijek podupirao rad Središnji državni ured za Hrvate izvan RH to smatram da smo upravo mi. U ovom Izvješću, ako se u prvom dijelu svog izlaganja mogu baviti sa ove 4 točke koje sam smatrao posebno bitnim naglasiti, dakle 6 programa koje su dakle najvažnije u Izvješću Središnjeg državnog ureda za Hrvate izvan RH, to je dakle potpora hrvatskom narodu u BiH, potpora hrvatskoj nacionalnoj manjini od 12 europskih zemalja, dakle to su zemlje Srbija, Mađarska, Slovenija, Crna Gora, Češka, Italija, Austrija, Kosovo, Makedonija, Rumunjska, Slovačka, zatim program potpore hrvatskim zajednicama u iseljeništvu. Zatim imamo posebno bitan, smatram program financiranja posebnih potreba i projekata od interesa za Hrvate izvan RH jer jasno je da posebno u svjetlu svih ovih problema, koje ovdje čujemo, jasno da se neki jako važni projekti ne mogu provući niti kroz javne pozive niti kroz javne natječaje, takva su bila dakle i Hrvatska kuća u Vojvodini, kao i sjedište Hrvatske riječi u Subotici. Dakle ovim toga, tu postoji vrlo važan dio i on je za budućnost odnosa, jako bitan, to je program, dakle program stipendiranja studenata pripadnika hrvatskog naroda, s posebnim naglaskom dakle na povećani broj upisnih kvota za te studente na hrvatskim sveučilištima i program učenja hrvatskog jezika u RH za Hrvate izvan RH. Dakle tih 6 segmenata koji obuhvaćaju temelj onoga što Središnji državni ured za Hrvate izvan RH radi, smatram dobrim i izvrsnim zapravo temeljem, posebno znajući i osobno većinu kolega koji tamo rade. Kada pogledamo drugi važan segment Središnjeg državnog ureda za Hrvate izvan RH, to je financije, zaista, dakle u 2019. nekih 70-tak milijuna kuna, samo putem Središnjeg državnog ureda, za oko 240 projekata, 90 u BiH, 150 izvan BiH, dakle jasno je da je napredak u odnosu na prethodne godine vidljiv, jasan, financijski ja mogu dodati, moj komentar da je uz te iznose još jedna nula, g. državni tajniče, onda bi mi i to podržali. Smatram dakle da je napredak u financiranju dobar, međutim, zasigurno prostora ima jer poznavajući hrvatske zajednice okolo, znam da ima dosta programa koji bi zaslužili i veće financiranje. Što se tiče jednog od ureda Središnjeg državnog ureda za Hrvate izvan Hrvatske, to je Ured dobrodošlice za Hrvate povratnike, koji dakle je u 2019. g. novih 88 hrvatskih državljana pomogao, to je iznimno važan pothvat. Ono što je možda posebno važno naglasiti, ovdje u prethodnim raspravama i u replikama o tome bilo riječi, to je dakle institucionalizirana suradnja bilateralna između RH i zemalja s kojima postoje sporazumi bilateralni o obostranoj zaštiti manjina, njih je 5. Za sad, mi se nadamo da će uskoro biti i 6 sa R. Češkom. Dakle to je od 1995. sa Mađarskom, 1996. sa Italijom, 2004. sa Srbijom, 2007. sa Sjevernom Makedonijom i 2009. sa Crnom Gorom. Mislim da su tih 5 sporazuma dosad potpisanih iznimno utjecali kako i na prava Hrvata u tim zemljama, naravno uvijek uz poteškoće ali to drugačije i ne može, ali i na prava tih manjina ovdje u RH, jedna od kojih je i moja, dakle mađarska manjina i zaista smatramo da je u proteklih 5 g. donošenjem operativnih programa za nacionalne manjine, kako one od 2016. na nivou Vlade, ona od 2016. do 2020. kao i ona nova od 2021. do 2024., zaista utjecala na bolje razumijevanje potreba nacionalnih manjina ovdje u RH i smatramo kako imamo još prostora, doduše za napredak ali smatramo to iznimno važnom porukom na okolnost prava Hrvata u tim zemljama, da se može i da upravo to što ovdje u Hrvatskoj pokušavamo i činimo sve što možemo, institucionalizirati tu potporu, da dakle to osiguramo i Hrvatima koji žive u zemljama s kojima Hrvatska ima potpisan dakle bilateralni sporazum. Ovdje smatram potrebnim s obzirom na dosta negativan kontekst prethodni, naglasiti kako ja možda najbolje poznam hrvatsku zajednicu koja živi na području Mađarske, ovdje mislim da je dobro za cijelu atmosferu naglasiti da Hrvata u Mađarskoj prema popisu prije 10 g. ima 26 774, oni neslužbeno tvrde, ja sam i osobno dobar s njima je mađarska zajednica u Hrvatskoj i hrvatska zajednica u Mađarskoj desetljećima njeguju izvrsne odnose, smatram da ih ima dosta više međutim nisu kao takvi pisali na popisu stanovništva a godišnje samo za 2019. g. je središnjoj organizaciji hrvatske zajednice u Mađarskoj koja je zove Hrvatska državna samouprava u Mađarskoj, dakle odobreno od strane vlade Mađarske za njihove programe 48 milijuna kn normativno i sve ide dakle putem Hrvatske državne samouprave koja ima osnivačka prava nad školama na hrvatskom jeziku, ona održava desetak institucija hrvatskog naroda na području Mađarske, evo za možda one koji ne znaju, to su dakle vrtići, osnovna škola, učenički dom u Santovu, pa zatim u Pečuhu vrtić, osnovna škola, gimnazija, znanstvene institucije, u Budimpešti kulturni i obrazovni centar Hrvata u Mađarskoj, u Pečuhu Hrvatski klub „August Šenoa“, u Gornjem Svetom Martinu kulturni i sportski centar Hrvata „Josip Guljaš Đurin“, u Baji kulturni centar Hrvata Bačke, zatim pedagoški centar Hrvata u Mađarskoj, u Budimpešti, zatim vrtići hrvatske u Sambotelu itd. Dakle, govorimo o jednoj iznimno dobro organiziranoj manjini koju vlada Mađarske vrlo, vrlo velikodušno rekao bih, normativno, 48 milijuna kuna je bilo 2018. a ne znam, nisam dobio podatke za zadnje dvije godine, sigurno nije manje. Jako važnim smatram još istaknuti i pitanje HNK-a u Pečuhu koji je izgrađen u vrijednosti nekih 3 milijuna eura i otvoren 2019., izgleda velebno zaista, pozivam sve koji imate priliku da odete to vidjeti, mi smo uspjeli putem operativnog programa za mađarsku nacionalnu manjinu u Hrvatskoj 2019., to je isto jedna važna uloga dakle ... [[Govornik se ne razumije.]] dakle nacionalnih manjina u Osijeku u prosvjetno kulturnom centru Mađara, otvoriti učenički dom, kolika je važnost toga bila da je otvorenju, da su nazočila oba premijera, dakle i naš g. Plenković i g. Orban. Ono što je važno da možda naglasimo još jedan problem kojeg nikako da riješimo za hrvatsku zajednicu u Mađarskoj pa evo, nek bude ja njihov odvjetnik danas, dakle to je pitanje objekta, korištenja objekta Vlašićima na otoku Pagu gdje se svako ljeto provode vrlo važno obrazovanje upravo 6 dakle učenja hrvatskog jezika, g. Milas naravno svaki detalj toga zna pa pozivam Središnji državni ured, o, oprostite Ministarstvo državne imovine da na pomogne oko rješavanja tog problema Hrvata u Mađarskoj. Što se tiče iznesenih pravno-političkih problema sa susjednim zemljama, želim naglasiti da Klub zastupnika nacionalnih manjina te probleme hrvatskog naroda i hrvatskih manjina osjeća za svoje isto kao što to osjećamo i sa neravnopravnošću hrvatskog naroda u BiH-u po pitanju posebno izbora njihovog zastupnika u predsjedništvo, gdje Bošnjaci biraju hrvatskog predstavnika, pitanje posebno aktualnog problema bunjevačkog jezika, zasada samo u Subotici, nadam ništa dalje od toga odnosno nadam se da ćemo i to uspjeti riješit političkim putem odnosno posebno nepriznavanje hrvatske manjine u Sloveniji mada je napredak sa mogućnošću deklariranja kao Hrvatima na predstojećem popisu stanovništva vrlo važan napredak i tu čestitam svima koji su na tome učestvovali. Gdje Klub zastupnika nacionalnih manjina ili ja osobno eventualno možemo, državni tajniče pomoći? Ja vas molim da nam se obratite a najmanje što možemo je da ćemo poduprijeti ovo izvješće i molim vas samo hrabro dalje.
Hvala vam. Idemo na treću raspravu, Klub zastupnika Hrvatskih suverenista i poštovani kolega Marijan Pavliček, izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče. Hrvati imaju jednu od najvećih dijaspora u odnosu na broj stanovnika, slično kao što ima Ukrajina, Poljska, Irska i po svim statističkim podacima, ima nas nešto više izvan RH nego u samoj domovini. Nažalost, u zadnjih 30-ak godina, brij Hrvata se smanjuje i u domovini i u iseljeništvu. I unatoč tome što su zadnjih 10-ak gotovo 200 000 Hrvata napustili Hrvatsku trbuhom za kruhom i nastanili zapadno europske zemlje, broj Hrvata se u globalu u iseljeništvu također smanjuje. Razlozi su možda čak i jednostavni, čista asimilacija kada negdje živite 50, 100 ili nekoliko stotina godina i tu hrvatska nacionalna manjina nije nikakav izuzetak u odnosu na ostale nacionalne manjine, što se tiče asimilacije kroz duži niz godina. Međutim ovdje bih htio istaknuti dva problema, to je problem hrvatskog naroda u BiH-u kao konstitutivnog naroda, gdje nažalost nismo uspjeli riješiti glavna pitanja to je pitanje izbora hrvatskog člana predsjedništva, nismo uspjeli riješiti osiguranje televizijskog programa za Hrvate u BiH i broj Hrvata u BiH nakon Domovinskog rata je drastično opao, posebice u Središnjoj Bosni, gdje smo doslovce pali na razinu nacionalne manjine i bojim se da će naši potomci samo u knjigama učiti o tome da je Bosna kolijevka Hrvata ukoliko se ovaj trend i dalje nastavi. Drugi problem je problem Hrvata u R. Srbiji, točnije Vojvodini. Nekada je, točnije 1981. g. po popisu stanovništva u Vojvodini živjelo 109 tisuća Hrvata. Danas, po zadnjem popisu iz 2011. g. broj Hrvata je sveden na svega 57 tisuća. Radi se o području gdje nikad rata nije bilo. Sjetimo se 90-ih godina, velikosrpske politike Slobodana Miloševića, humanog preseljenja koje je proveo ratni zločinac Vojislav Šešelj, gdje je gotovo 40 tisuća Hrvata napustilo područje Srijema. Sjetimo se mjesta kao što su Gibarac, Kukujevci, Hrtkovci, Slankamen, Nikinci, Golubinci, mjesta gdje je Hrvata nekad bilo 30, 50, a negdje čak i 90%. Danas ih ima samo u tragovima. Sjetimo se i Subotice, kao što sam već rekao, početkom 20. st. grad sa najviše Hrvata na kugli zemaljskoj, čak nekoliko tisuća više nego što ih je bilo u Zagrebu, sjetimo se Petrovaradina gdje je Hrvata bila nekad preko 98%. No, kao da ni to nije bilo dovoljno velikosrpskoj politici pa su već 90-ih godina odlučili Nacionalni hrvatski korpus razmrviti tako što će ponuditi pored hrvatske nacionalnosti, još jednu naciju, tzv. bunjevačku, a zadnji čavao u lijes se događa, evo, zadnjih nekoliko tjedana kada je pokrenuta procedura u skupštini općine Subotica gdje bunjevački jezik treba postati službeni jezik pored dosadašnjih mađarskog, srpskog i hrvatskog jezika. Jedan izmišljeni, uvjetni jezik, jedan dijalekt hrvatskog jezika i svi jezikoslovci i hrvatski i srpski, to potvrđuju. Međutim, službena državna politika Srbije, kao i njihovi predstavnici, prvenstveno Srpske napredne stranke u Subotici ovu politiku i dalje provode. Hrvatska je uputila prosvjednu notu, državna politika Srbije se doslovce ismijala na tu prosvjednu notu i ukoliko budemo dozvolili da bunjevački jezik postane službeni na području Subotice, nikad nitko ne treba staviti u usta da je R. Srbija nama prijateljska država. Prijatelji to jedni drugima ne rade. Što bi napravio Aleksandar Vučić i R. Srbija kada bi RH u nacionalno miješanim sredinama ponudila, primjerice banijski kao službeni jezik ili kordunaški ili vlaški? Što bi napravio kolega Milorad Pupovac? Vjerojatno bi cijela EU znala o tome i dobila bi odmah packu i bili bi manji od makova zrna, ne bi ni pomislili tako što napraviti. Nažalost R. Srbija i dalje provodi svoju politiku cjepkanja i mrvljenja Hrvatskog nacionalnog korpusa u Vojvodini. Ja stvarno smatram da, državni tajniče Milas, radite dobar posao, ali isto tako smatram da jednostavno ovaj Ured mora imati puno veće ovlasti. Očekujem da ćete u dogledno vrijeme postati ministarstvo jer Hrvatskoj treba ministarstvo za iseljeništvo sa puno većim proračunom, sa puno većim ovlastima, gdje ćete moći sa svega nekoliko desetaka milijuna kuna pozlatiti hrvatska sela u Vojvodini. Vi danas u 21. st. imate u okolici Subotice, recimo u Žedniku, Tavankutu, prtene puteve. Znate što su to? To su vam zemljani putevi bez asfalta, bez tucanika. Cijela Hrvatska zna da u Hrvatskoj postoje sela koja nemaju električnu energiju i to je sramota ove države. Isto tako je sramota R. Srbije da pretežito naseljena hrvatska sela imaju prtene putove. Pa ako neće R. Srbija, ajmo mi to odraditi. Ajmo osigurati veća sredstva u državnom proračunu za državni, Središnji državni ured za Hrvate izvan RH, ajmo sa svega nekoliko desetaka milijuna kuna pozlatiti ta sela i sačuvati hrvatsku zajednicu u Vojvodini. Možemo se ugledati često tu na R. Mađarsku na koji način oni štite svoju nacionalnu manjinu, na koji način oni pomažu svojoj nacionalnoj manjini, poticajnim mjerama obrtnicima, poljoprivrednicima, svima onima koji pohađaju mađarske vrtiće, mađarske škole i to je primjer kojim treba ići Hrvatska, samo treba ovaj Središnji državni ured dobiti veće ovlasti i ono što je još bitnije veća financijska sredstva i tada možemo sačuvati ono malo Hrvata još što je ostalo na području Vojvodine. Hvala vam lijepa.
G. Ante Prkačin govorit će ispred Kluba zastupnika Domovinskog pokreta. Izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče. Uvaženi g. državni tajniče, kolegice i kolege. Evo, prije nego se osvrnem na ono što sam pročitao i čuo od vas, g. državni tajniče, da se osvrnem na izlaganje moje dvojice prethodnika, mlađahnih hrvatskih talentiranih političara i sjetit se vremena kad sam ja ovako kao Pavliček bio jedno 35, 6 godina pa ako bi govorio prije nekoga starijeg, i ispričao dio onoga što je on planirao reći, onda bi rekli pojeo si mi diskusiju, ti i Raspudić ste mi malo diskusije pojeli, ali to je meni drago. Ja se mogu prilagoditi pa ne ponavljati ono što ste vas dvojica dobro obradili nego ću dakle, e, kad sam pohvalio vas dvojicu, moram se zahvaliti i dvojici kolega iz Kluba Domovinskog pokreta ovdje, g. Bartulici, predsjedniku kluba zastupnika, isto tako predsjedniku Domovinskog pokreta g. Škori koji su mi ukazali čast i povjerenje mi je čast govoriti na ovu temu, a pripremili su se njih dvojica i pripremili su dobre govore, pripremili su dobre govore i jedan i drugi i dali su meni priliku. Kad sam vidio da je Strategija unutra, a može bit da je to i njima bio razlog da mi to povjere jer ta Strategija je meni kroz rat i kroz vojsku je nešto bliskije pa sam prvo g. državni tajniče, tražio u onome što sam od vas čuo i pročitao, vidjeti imamo li mi strategiju koja bi štitila Hrvate izvan RH i nisam to našao ni u predgovoru, a nisam našao ni u vašem izlaganju. Našao sam nešto na prvoj strani, evo da budem autentičan, što je vrlo zanimljivo i zbog toga sam i postavio ono zastupničko pitanje. Kažete, uspješno održane 3 sjednice međuvladinih mješovitih odbora za zaštitu nacionalnih manjina sa srpskom, makedonskom i mađarskom delegacijom i zato sam pitao, je li to što bi Bosanci rekli, održano u đuture ili sa svakim posebno, pa je ovo što je, s obzirom da je održano sa svakim posebno, to mi je puno draže. Iako me nervira i činjenica uz dvije pristojne, nama prijateljske države, tu mislim na Sjevernu Makedoniju i tu mislim na Mađarsku, koliko ono vremena imam, smijem posvetiti, kroz povijest, družili smo se sa svakim, najmanje zlo su nam u zajedničkoj državi bili Mađari. Dakle, uz dvije prijateljske i pristojne države, treća je jedna potpuno iracionalna nama neprijateljska Srbija i onda me malo zasmeta ova priča odnosno u tekstu, Izvješća da su održane uspješne sjednice. Sad, kad bih bio cinik, onda bih pitao što to znači uspješne? Jesu one po rasporedi po dnevnom redu bile kako Bog zapovijeda ili je nakon tih sjednica polučen nekakav uspjeh? Pa vidimo li što se događa u Srbiji? Dakle, uspješno se provodi nad Hrvatima etničko čišćenje onako kako lijepo kolega Pavliček reče, uvođenjem nepostojećeg bunjevačkog jezika, također se ide sa potpunim poništenjem hrvatskog entiteta. To nije slučajno. To je projekt. Taj projekt je počeo prije 3 godine, mislim da je to bila 2018. kad je u UN-u bila ona njihova čuvena izložba, pa je nakon toga krenuo film, pa je nakon toga krenula posjeta Jasenovcu. Ja razumijem da se u Jasenovac uđe u 8. mj. kad je taj logor proradio, ja razumijem da se u Jasenovac uđe u 4. mj., ali što su imali novoizabrani patrijarh Porfirije, pakrački episkop, je li ovaj episkop ili arhiepiskop, ne znam, što su oni imali raditi u Jasenovcu? I to pazite, došli su oni posjetiti manastir u Jasenovcu. Pa ja sam proučavao te srpske manastire. Je li tko od vas čuo za manastir u Jasenovcu? Do 2000. g., tražio sam, do 2000. g. to je bila jedna mala crkvica koja je iz političkih razloga pretvorena u manastir. Ja ne znam je li vi znadete da Srpska pravoslavna crkva po Jasenovcu na veliko kupuje zemlje. Je li znamo da se priprema mauzolej s druge strane Save u Gradini? To sve ima jasne političke poruke, to sve ima jasne političke ciljeve. I ovo demoniziranje i dehumaniziranje Hrvata, to je s ciljem da jedan običan Srbin, ovakav ili onakav, da poludi na nas Hrvate jer sve ono, ja sam prije 15-tak dana rekao, zločinstva, a tu su Srbi svjetski prvaci koja su činili u balkanskim ratovima, koja su činila u II. svj. ratu, sve ono što su oni činili, a to je lijepo opisao i Dimitije Tucović i još neki europski spisatelji, oni to pripisuju nama i normalno je da onaj polupismeni Srbin kad čuje tako nešto da podivlja i da onda trpi pritisak ta naša nesretna manjina, a ne zna se ljudima objasniti da, pa Hrvati u Srbiji i to na povijesnoj hrvatskoj zemlji, kad dođe sat povijesti vidjeti ćemo kad je ta Vojvodina postala njihova, kad je Beograd postao njihov. U povijesnoj hrvatskoj zemlji Hrvati nisu Srbe krivim okom pogledali, a oni su nad nama silne pokolje vršili u Domovinskom ratu, ... [[Govornik se ne razumije.]] pazite, neki dana čitam, 75 žrtava u Baćinu, a pogledajte, žrtava Domovinskog rata, a pogledajte koliko je u tom Baćinu ubijeno Hrvata za II. svj. rata. Dakle, mi moramo, hrvatska politika u svakom trenutku mora znati prenijeti ono što je najvažnije, a to je da je to srpsko zločinstvo i racionalizam povijesna kategorija, ali ja da ne izgubim vrijeme, moram požuriti na nešto drugo. Najveći kiks hrvatske politike zadnje vrijeme, ustvari 2 su kiksa. Jedan je 2002. potpisan sporazum sa Srpskom pravoslavnom crkvom, a drugo jedna potpuna politička nepismenost kad se nije znalo što se događa u Crnoj Gori. Crnogorski parlament ima 81 člana. Znate tko je presudio? Mi smo u Crnoj Gori imali vlast najprijateljskiju državu u okruženju smo imali u Crnoj Gori. Umjesto njih na vlast je došla ekipa onih koji su granatirali Dubrovnik, koji su razarali Konavle, koji su činili pokolje po istočnoj Hercegovini i po dubrovačkom zaleđu i to zbog hrvatske nonšalancije i političke nepismenosti. Da je Hrvatska obavila prave razgovore i kontakte i komunikaciju sa Hrvatima jer hrvatski glas je presudio, Srbi su, srpska agentura je ubacila svog agenta da razbije hrvatsko biračko tijelo umjesto što smo izbore prije toga imali člana u Skupštini, mi ga sada nemamo i zbog toga je stanje u Crnoj Gori takvo kakvo jest. Mi, dalje, mi moramo zaista ući u povijest srpsko-crnogorskih odnosa, pa tu pola ljudi misli da je to po srpskoj priči, da je Crna Gora srbijanska Sparta. Hrvati se sa Srbima tuku jedno 80-tak godina, a Crnogorci se sa Srbima tuku 8 stotina godina. Prva bitka je bila 1042. g., čuvena Tuđemilska bitka kad se Duklja osamostaljuje i postaje prvi put država. I da vam kažem, neću stić, na Balkanu postoje tri države i tri povijesti, to su na prvom mjestu, Bugari, Hrvati pa onda dolaze Crnogorci. Dakle, što se događa? 1042. kao bizantski vazali, humski knez, rašanski župan i bosanski ban napadaju Duklju koja se osamostaljuje, Duklja se uspjela osamostaliti. Tek kasnije, Stevan Nemanja 1183. ognjenim mačem razara Duklju da Turci nisu došli. Između Crne Gore, kasnije Crne Gore i Srbije bi bili neprestalni ratovi ali moram iskorisiti priliku, pazite što oni rade, Crnogorci? 26. 11. kad završava, 26. 11. nakon završetka I. svj. rata, tzv. podgorička skupština gdje C. Gori uzimaju državu, uzimaju skupštinu, uzimaju naciju. Nakon toga dolazi božićni ustanak, pokolj nad Crnogorcima su vršili Srbi, gore nego na bilokojim drugim narodom. To je nešto što treba znati, takve tribine je trebalo održavati u C. Gori pa objasniti Hrvatima o čemu se radi, evo meni polako vrijeme isteče, ali mislim da sam najbitnije stvari rekao. Dakle ova strategija, g. državni tajniče, ratna strategija ... [[Govornik se ne razumije.]] koliko imaš oružja, resursa itd., ova strategija, za nju treba uć u povijest pa vidjet gdje smo, što smo i kako smo, koga imamo u okruženju pa nakon tog donijeti jedan strateški plan. Hvala vam lijepa, u pojedinačnom govoru ću vjerojatno još nešto reći.
Hvala lijepa. G. Bojan Glavašević govorit će ispred Kluba zastupnika zeleno-lijevog bloka. Izvolite.
Grazie, vicepresidente [[Upadica Radin: Prego, prego.]] Odnos s Hrvatima izvan Hrvatske okarakterizirali bismo kao povremeno pozitivan, ali uglavnom nesustavan, nedovoljan, orijentiran dominantno prema HDZ-u u BiH-u umjesto prema Hrvatima u BiH-u i prilično anakron u pogledima i konceptualiziranju naših iseljeničkih zajednica. Prvo bih se fokusirao na ono što smatramo pozitivnim. A to se prije svega odnosi na kulturnu suradnju i akademsku suradnju. Obnova kuće bana Jelačića u Petrovaradinu i Ljudevita gaja u Ljubljani, svakako doprinose emancipaciji naših Hrvata u njihovim domovinama, baš kao što što čine i akademska suradnja i brojne stipendije. Ipak, više od kritike danas bi želio otvoriti neka pitanja. Prije svega, tu je pitanje odnosa prema onom djelu iseljene Hrvatske koji se ponekad naziva novom dijasporom. Aktualne politike prema Hrvatima izvan Hrvatske temeljene su na političkom i tradicijskom građenju identiteta i povezivanju tradicionalnih iseljenih zajednica s Hrvatskom, što samo po sebi ne mora biti loše, ali je neambiciozno jer je suvremena Hrvatska mnogo više od tradicionalne i ruralne kulture. Hrvatska je i urbana i moderna, također. Osim toga, normativni pristupi identitetu naprosto ne odgovara stvarnosti u kojoj živimo. Hrvatska i dalje gradi svoj suvremeni identitet u svim njegovim aspektima. U tom smislu, razumijemo orijentaciju prema tradiciji, to je onaj dio koji je iza nas, koji je većim djelom neupitan. Međutim odmak od ugrađivanja naše zbilje u odnos prema Hrvatima izvan Hrvatske je naprosto neambiciozan i nemaštovit. Ta neambicioznost i orijentacija prema tradiciji, osobito dolaze na naplatu kada je u pitanju odnos prema novoj dijaspori jer to su ljudi koji se ne moraju upoznavati s našom kulturom i običajima. To su ljudi koji su domovinu napustili nedavno i to su učinili zbog različitih razloga nego naša stara dijaspora. O tome govori i niz istraživanja provedenih u zadnjih nekoliko godina. Jedna od čestih poruka koje čujemo od političara je o tome kako se radi mnogo na povratku tih ljudi u Hrvatsku. Ovakav pristup sasvim sigurno ne doprinosi tom cilju. Poruke poput one ministrice Tramišak koja je nedavno izjavila da će se EU fondovi koristiti da se novu dijasporu vrati u Hrvatsku, mogu kod tih ljudi izazvati samo podsmijeh. Opravdano. Ti ljudi su samo djelomično otišli iz Hrvatske trbuhom za kruhom. A mnogo više jer im je život u zemlji koja ignorira svoje duboke društvene probleme poput sveprisutne korupcije i nepodnošljive društvene tenzije, postao neprihvatljiv. Drugim riječima, više su otišli zbog političarki i političara koji misle da su EU fondovi nekakva panacea za svo zlo nego zbog nedostatka ljubavi prema domovini ili niskih plaća, koje dakako, nisu maleni problem. Uz sve poruke o želji za povratkom nove dijaspore, ova Vlada ne čini ništa da bi se to ostvarilo. Prije svega zato što novu dijasporu odbijaju razumjeti. Dok stvari tako stoje, nema ama baš ništa što možete učiniti da te ljude uvjerite da se vrate. I iskreno, najbolje je da ni ne pokušavate jer biste mogli polučiti efekt suprotan od onog koji želite. Iduće pitanje koje želim postaviti odnosi se na očiglednu politiziranost i asimetričnost fokusa politika prema Hrvatima izvan Hrvatske. Jasno je da je težište na odnosu HDZ-a prema HDZ-u u BiH-u a ne prema cjelovitoj hrvatskoj zajednici u toj zemlji. To možete vidjeti i u raskoraku između zbilju koju nam Vlada pokušava oslikati kada govori o svim sredstvima koja su uložena u dobrobit hrvatske zajednice u BiH-u i zbilje koje je u svom komentaru oslikao kolega Kujundžić, naime da unatoč svemu, Hrvati napuštaju BiH. To nerijetko čine baš s hrvatskim putovnicama i dok dio tih ljudi dolazi u Hrvatsku, dio baš poput Hrvata iz Hrvatske, produžuje svoje putovanje prema nekim drugim zemljama. Da ne bude zabune, nikome ne odričemo pravo da putuje s našom odnosno svojom putovnicom. Problematičnim smatramo očito neuspjeh politike prema BiH-u. O tome je s mnogo autoriteta govorio kolega Raspudić i njegovim bih riječima dodao samo ono u čemu ne slažemo a to je da bi hrvatska politika prema BiH-u trebala graditi na inkluzivnosti i ideji građanske države a ne na nacionalizmu koji se pokazao toliko toksičnim i neuspješnim u posljednjih 30 godina. Građanska država ne znači muslimanska država i neće to značiti ako se Hrvatska angažira oko jednakopravnosti hrvatske zajednice u građanskoj BiH. Na kraju želio bih istaknuti još jedan problem koji doprinosi neuspjehu Hrvatske u zaštiti prava i statusa hrvatske manjine u drugom zemljama a to je izostanak sustavnog, integriranog pristupa i vanjske politike bazirane na podacima o problemima. Pomno smo pratili kako je Vlada reagirala u posljednjim primjerima prešutno odobravajućeg odnosa službene Srbije prema napadima na hrvatsku zajednicu. I jako mi je žao što moram reći da je on isključivo reaktivan a uz rijetke iznimke u području kulture, gotovo nikad proaktivan. Politička doktrina Vučićeve, naglašava Vučićeve Srbije je da ne radi iskorake u zaštiti naše manjine ili u pronalasku nestalih osoba dok kod toga nemaju direktnu korist, kao što su je imali kad je prije nekoliko godina trebalo deblokirati pregovore pa je na jednom jedna osoba osuđena za ratni zločin, pronašla savjest i odlučila otkriti lokaciju masovne grobnice u Sotinu. Ako želimo postići iskorake u zaštiti prava i statusa Hrvata izvan Hrvatske, u budućnosti ćemo morati graditi naše politike i pristup na jedan drugačiji nego sada. Hvala.
Hvala i vama. Gđa. Zdravka Bušić govorit će u ime Kluba zastupnika HDZ-a, izvolite.
Hvala lijepa. Hvala lijepa, g. potpredsjedniče. Ja bih počela ovo moje izlaganje u ime kluba o povijesnim okolnostima. Naime, povijesne okolnosti i stoljetne migracije učinile su, čuli smo mi to nekoliko puta danas, doista su učinile hrvatski narod jednim od rijetkih naroda koji broji gotovo jednak broj pripadnika u domovini i izvan nje. I upravo zbog toga, izuzetno je važno da se od djelu tog hrvatskog naroda, izvan njenih granica brinemo institucionalno. I mislim da u ovom pristupu doista ne bi trebali nekako izlijevati žuč, da bi trebali imat malo više nekako razumijevanja i pa ja bi rekla i skoro totalno jednog konsenzualnog pristupa. Kako strategija te skrbi zapravo ne bi ostale nerealizirane i kako bi se osigurala jedna kvalitetna, ja bih rekla platforma koja će adresirati ove različite potrebe pripadnika hrvatskog naroda diljem, aktivnosti ovog Središnjeg državnog ureda za Hrvate izvan Hrvatske je doista ja bih rekla od vrlo iznimne i velike važnosti. Ured je u 2019. g. u skladu s Ustavom RH kojim se svim Hrvatima izvan RH jamči osobita skrb i zaštita, nastavio je s radom na ostvarenju i ostvarivanju ciljeva i zadaća definiranih upravo strategijom i Zakonom o odnosima RH s Hrvatima izvan RH. Jednaka pozornost u tom radu posvećena je i svim našim zajednicama izvan RH, imajući u vidu sve njihove specifičnosti. Hrvati u BiH-u strateški je interes Hrvatske Republike, što trajno i naglašavamo i nikada nećemo prestati naglašavati, kao što je i povezivanje i osnaživanje odnosa s Hrvatima u BiH-u, očuvanje njihove jednakopravnosti te jačanje hrvatskoga identiteta u toj zemlji. Kako je vidljivo iz izvješća koje je podnio državni tajnik Zvonko Milas, učinjen je značajan pomak u vidu konkretnije i kontinuirane podrške kako strateškim institucijama, tako i ostalim značajnim programima i projektima u BiH-u. Ta potpora vidljiva je ne samo kroz pojačano financiranje nego i kroz vidljiv angažman na području BiH-a, svugdje gdje živi hrvatski narod. Posebice je to vidljivo putem izravne suradnje i redovitih posjeta pripadnika odnosno predstavnika, ja bih rekla svih državnih vlasti Vlade RH. takav jedan izravan uvid u aktualne potrebe i poteškoće s kojima se susreću Hrvati u BiH-u, najbolja je podloga za dugoročno osiguravanje uvjeta, za kvalitetan održivi ostanak, ali i razvoj svih područja života i svih područja života Hrvata u BiH-u. Podupiremo i dalje projekte iz područja kako smo već i naglasili, ovdje se često naglašavalo nekoliko puta, područje najviše obrazovanja, znanosti, kulture, infrastrukture itd. Danas zajedničkim snagama gradimo škole, dječje vrtiće, ceste, domove zdravlja, bolnice, studentske i domove za starije i nemoćne osobe. A naravno, već je dosta naglašeno koliko je značajna potpora, pogotovo u zadnje vrijeme, medijima na hrvatskom jeziku. Posebno pozdravljamo potporu projektima koji omogućavaju otvaranje novih radnih mjesta i to se naglasilo nekoliko puta, to su područja, projekti iz područja turizma i poljoprivrede koji sukladno prirodnim potencijalima BiH-a mogu zaista biti pokretači razvoja cjelokupnog kraja, ovdje govorim posebno o Posavini, Hercegovini i središnjoj Bosni. Skoro 100 zajedničkih projekata iz ovih područja garancija su dugoročne opstojnosti Hrvata u BiH-u. Obrazovanje kao temeljni prosperitetne budućnosti jednoga naroda jedno je od najvažnijih područja koje se kontinuirano i sustavno podupire. I državni tajnik je to naglasio i ja se slažem, apsolutno se slažemo da je obrazovanje jedno od bitnih i onih prvih postavki i pretpostavki. Gradnjom ovih kao i uređenjem te dodatnih opremanje već postojećih škola, učeničkih i studentskih domova i športskih dvorana, mladima se zapravo osiguravaju primjereni uvjeti za učenje i studiranje u sredinama u kojima žive, čime se ih motivira za ostanak u njihovoj domovini odnosno BiH-u. Značajnu potporu ostanku posebice mladih, vidimo u programu stipendiranja studenata, Hrvata koji studiraju u BiH-u, također se o tome govorilo, svake godine, sada, znači podiglo se na to čak na 100%, ima 400 studenata Hrvata koji studiraju u BiH-u. A sve to uz potporu hrvatske Vlade. Kroz potporu različitim kulturnim projektima, osigurava se jačanje hrvatskog kulturnog identiteta i njihov zapravo, tako se prenosi na mlade generacije gdje se iskazuje zapravo neupitna pripadnost tog ... [[Govornik se ne razumije.]] identiteta jednom europskom kulturnom krugu i prostoru. Potreba izgradnje dječjih vrtića koju je RH snažno podržala, također je živ pokazatelj želje Hrvata u BiH-u da u BiH-u oni vide i svoju budućnost. Podržavaju se projekti prometne i druge infrastrukture neophodne hrvatskim povratnicima i onima koji se žele vratiti što je posebice važno za Republiku Srpsku gdje rijetko za svoje projekte dobivaju nažalost potporu lokalnih i entitetskih vlasti. Poznato da je u BiH-u postoji deficit medija na hrvatskom jeziku a znamo koliko su mediji važni u smislu daljnje demokratizacije društva ili senzibilizacije javnosti na pojedine teme od općeg dobra. Stoga smo dali potporu mreži portala na hrvatskom jeziku ali i boljoj tehničkoj opremljenosti Radiotelevizije Herceg Bosna. Podsjećam da je u 2019. g. potpisivanje ugovora s korisnicima potpore održane u BiH-u u prostorijama franjevačkog samostana Uznesenja Blažene Djevice Marije u ... [[Govornik se ne razumije.]] 6. rujna 2019. g. čije uređivanje također i obnovu pomaže Vlada RH. S ovom praksom se krenulo godinu dana ranije i to u Vitezu u srednjoj Bosni. Zaključno, kroz sve ove programe i projekte i zapravo ostvaruju se suradnja s udrugama i ustanovama u BiH-u, Vlada RH doista pokazuje jednu bezuvjetnu i ustrajnu brigu o svim Hrvatima na području BiH-a i ja bih rekla, doista to svi a ne stranački kao što smo ovdje čuli. Što se hrvatske manjine tiče, vidljiva je snažna potpora institucijama i udrugama hrvatske nacionalne manjine u 12 europskih zemalja koja se odlikuje svojom sustavnošću i doista mislim da možemo biti ponosni što ovaj Središnji državni ured radi na tu temu. U suradnji sa hrvatskim veleposlanicima, Središnji državni ured je u 2019. g. proveo javni natječaj za programe i projekte udruga, ustanova i organizacija hrvatske nacionalne manjine u 12 europskih država putem kojem im je osigurano ukupno 5 milijuna kn, što je povećanje čak od 67% u odnosu na 2016. godinu. Ovim natječajem [[Upadica Radin: Ja sam, hvala lijepa, gospođo …]] i aktivnosti hrvatske zajednice …
Gospođo Zdravka, daju mi znak da ste vrijeme prošli već pola minute. … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Hvala lijepa [[Upadica Bušić: Dobro, ja ću nastaviti dalje. Hvala lijepa.]] Hvala, ispričavam se, hvala lijepo. Moja greška. Hvala. Sada je na redu g. Arsen Bauk koji će izložiti mišljenje Kluba zastupnika SDP-a o ovom izvješću. Izvolite.
Ima li većeg paradoksa, kolegice i kolege da o projektu Slavonija dakle o Hrvatima u Hrvatskoj raspravljamo u gluho doba noći a o izvješću Ureda za Hrvate izvan Hrvatske raspravljamo kako bi se to na hrvatskom jeziku reklo, u prime timeu? Ja mislim da je to dovoljno za uvod. Dakle, osim godišnjeg izvješća dakle Ureda za Hrvate izvan RH, slična rasprava se uvijek ponavlja i kada govorimo o provedbi Deklaracije o položaju hrvatskog naroda u BiH-u. dakle, to je jedna ovako redovna analiza vanjskopolitičkih odnosa RH sa dva svoja susjeda, sa još nekoliko slobodnih likova gdje spomenemo novu dijasporu, gdje spomenemo Hrvate u Mađarskoj, Češkoj, Makedoniji itd., ali najveći dio rasprava se ovoga odnosi na Hrvate u BiH i na Hrvate u Srbiji ako postoji neka incidenta situacija, a obično se to ovako, ovako dogodi. Tako da smo u ovome, u raspravama klubova počeli od Tuđemilske bitke prije nekoliko stotina godina između Duklje i Srbije, a završili smo na čatizmu, dobar izraz Nino, dakle na ponašanju glavne tajnice Vijeća Europe koja je donedavno bila ministrica RH, a tiče se Hrvata u BiH. Dakle, vrlo širok, vrlo širok dijapazon i doista za 10 minuta nije ovaj dovoljno. Pa ću se ja zadržati na 3 teme dakle položaj Hrvata u Crnoj Gori, Srbiji i BiH. Kada o tome govorimo onda moramo biti svjesni da i oni o kojima govorimo, a to su i Hrvati u Crnoj Gori, BiH i Srbiji, ali i svi građani tih zemalja vole čuti što mi mislimo o njima kao što mi pratimo što oni govore i o Hrvatskoj i na to reagiramo. Tako da kad se kad govorimo u tom smislu nije dovoljno se obraćati samo Hrvatima nego i onima od kojih najviše ovisi, a to je vlast u tim zemljama, hoće li položaj Hrvata biti bolji ili lošiji. Dakle, što se tiče Crne Gore ja sam jako zadovoljan što je gospodin Prkačin vlast koja se zalaže za citirat ću, građansku sekularnu i antifašističku Crnu Goru opisao kao prijateljsku Hrvatskoj. To je jedno, ja sam jako zadovoljan s time i drago mi je dakle da gospodin Prkačin također vidi građansku, sekularnu i antifašističku Hrvatsku kao prijateljicu građanskoj, sekularnoj i antifašističkoj Crnog Gori i o Crnog Gori neću dalje. Da, dakle Hrvati su trebali HGI ili njihova konkurentska stranka trebala je dobiti 0,35% glasova da bi ušla u crnogorski parlament. Taj jedan mandat je mogao, ali matematički ipak ne bi uzeo jer bi uzeo DPS-u promijeniti parlamentarnu većinu i danas bi vlast u Crnoj Gori bila drugačija. To je što se tiče dakle Hrvati su HGI je do sad bio na listi DPS-a, ušao je u hrvatski, u skupštinu Crne Gore, a sada je izašao samostalno i nije dobio dovoljno glasova, nešto je falilo, neka decimala. Srbija, na vlasti u Srbiji je SNS koja je članica Europske pučke stranke, pridružena, dakle kolege iz HDZ-a vaši. A Demokratski savez Hrvata Vojvodine je ulazio u skupštinu na listi Demokratske stranke članice pridružene partije Europskih socijalista, dakle naši. Jel tako? To tako govore činjenice. Hrvatska treba oštro osuditi sve agresivne akte prema pripadnicima hrvatske manjine u Srbiji i sve agresivne akte prema pripadnicima manjina u Hrvatskoj svih nacionalnosti. U tom smislu kolega Glavašević je spomenuo određene kulturne iskorake, da dakle ovo kuća bana Jelačića, neke stvari su se dakle tu popravile, ali ja držim da je to zbog toga što je to u interesu vlasti u Srbiji. Što se tiče priče o Bunjevcima zanimljiva je tu situacija. Tu čak vidim jednu krizu identiteta hrvatske desnice. Naime, za dio Hrvata u Hrvatskoj tvrde da nisu Hrvati nego Jugoslaveni iako se oni izjašnjavaju kao Hrvati. A za dio građana Republike Srbije koji se ne izjašnjavaju da su Hrvati, tvrde da su Hrvati. Kakav paradoks. E sada, jesu li oni Hrvati to je stvar njihovog, njihovog ovoga izjašnjavanja slobodnog. Naime, 7.8.2018. Savez bačkih Bunjevaca zatražio je da se proglasi ništavnim akt iz 1945. kojim su svi Bunjevci bez obzira na osobnu izjavu smatraju se Hrvatima. Naime, 14. svibnja 1945. Glavni narodnooslobodilački odbor Vojvodine donio je proglas po kojem se Bunjevci i Šokci moraju, pazite moraju izjašnjavati kao Hrvati. Ja moram priznati da sam dosta začuđen da je vanjska politika samostalne, suverene, nezavisne, demokratske Republike Hrvatske se vratila na trag komunističkih vlasti iz 14. svibnja '45.-te. To je još jedan od paradoksa kojima ovoga, kojima svjedočimo kada govorimo o drugima. Ja isto nisam siguran dakle da znamo u kojem što se događalo na zapadnim granicama bivše nam zajedničke države u svibnju '45.-te i nakon toga po križnim putevima nakon svibnja '45. sa Hrvatima. Tako da ispada, a i sa drugima ovima kolaboracionistima bez obzira na nacionalnost. Dakle, ali sad ispada pazite da su na zapadu smanjivali broj Hrvata nasilno, a da su na istoku povećavali broj Hrvata nasilno, a ne ide to tako. Priča o Bunjevcima je priča daleko prije i Vučića i Srbije i bivše one prve Jugoslavije. Ako se netko želi, ako netko za sebe tvrdi da nije Hrvat zašto bi se za njega brinuli? Zašto bi RH se za njega brinula? Ono što je zanimljivo da su neki od tih čelnika Bunjevaca kako kaže Hrvatska dobili hrvatsko državljanstvo jer su se izjašnjavali kao Hrvati, e to bi se trebalo preispitati. Al ako ćete bit Bunjevci budite, ako ćete bit Eskimi budite. Što se to mislim, mi ćemo se brinut o Hrvatima ako vi kažete da niste Hrvati zašto bi se Hrvatska za njih brinula osim ako postoji agresivna politika tjeranja nekoga da se izjašnjava nekako drugačije od strane matične države. Ali onda ne govorimo o Bunjevcima, onda govorimo direktno o njima. Al to nije od danas, to je ima 100 godina ako ne i više. Dakle, radi se o dijelu katoličkog stanovništva u Bačkoj koji za sebe eto ne želi reći da su Hrvati nego da su oni posebni, nisu Srbi jer nisu pravoslavci, ali žele, ok, i kao što, dapače njihovi predstavnici znaju ponekad optužiti ove koji se izjašnjavaju Hrvati da nedovoljno ih štite od ustašizacije. I na kraju BiH, dvije minute pa ću biti vrlo kratak. Ja smatram kolega Raspudiću da Željko Komšić nije drugi nego prvi bošnjački član predsjedništva, drugi je ovaj koji je dobio manje glasova. Tako da nije on manje vrijedan zato što je Hrvat da bude drugi bošnjački član predsjedništva. Međutim, zanimljivo je pitanje recimo položaja Bošnjaka ne u BiH nego u Hrvatskoj o tome nitko nije govorio. Bošnjačka nacionalna manjina je druga po broju svojih pripadnika, dakle srpska ima 180, Bošnjaka 31, pa onda Talijana i Albanaca po 17 tisuća po popisu. A Bošnjaci u Hrvatskoj nemaju pravo izabrati svog zastupnika, nemaju zastupnika u Hrvatskom saboru al onoga kojega oni biraju, zanimljivo. Zašto? Ne znam. Priča o unutarnjem ustroju BiH, dakle u svakoj demokratskoj i kako bi ovi iz Sarajeva željeli reći normalnoj državi, sudbina se određuje na izborima u toj državi. A svi su svjesni da se sudbina te države najviše određuje na izborima u drugim državama. Pri tom mislim više ne na susjedne nego na ove velike svjetske sile. Veća očekivanja dijela stanovništva u BiH su bila od izbora Joea Bidena za predsjednika SAD-a nego izbora bilo kojeg od 3 člana predsjedništva BiH koji bi kao trebali upravljati. Tako da priča o BiH je vrlo komplicirana, svaka riječ i izraz može imati ovoga zapaljive posljedice, a vrlo malo riječi može imati umirujuće, umirujuće posljedice. U 12 sekundi je jako teško izgovoriti puno riječi s umirujućim posljedicama pa želim reći da Klub SDP-a prima na znanje ovo izvješće i predložit ćemo takav zaključak. Hvala.
Hvala. Prelazimo na pojedinačne rasprave. Prvi je gospodin Nino Raspudić. Izvolite.
Kolegice i kolege, nakon ovog općeg uvida u govoru u ime kluba o nezgodnoj situaciji u kojoj se nalazi Središnji državni ured za Hrvate izvan Hrvatske jer ima ograničene ovlasti i sredstva, a mora odgovarati za propuste hrvatske vanjske politike prijeći ću malo na konkretne primjere. Rekao sam da Hrvatima u BiH je prije svega potrebna politička potpora. Politička potpora u obrani konstitutivnosti, jednakopravnosti, onoga što stoji u temelju države BiH točnije Aneksa 4 Dejtonskog mirovnog sporazuma koji fungira kao ustav susjedne države. Njima ne treba milostinja. Pogrešno se u hrvatskoj javnosti stalno interpretira da Hrvati u BiH iscrpljuju kroz tu pomoć RH u stvarnosti je sasvim drugačije. BiH je jedina država s kojom Hrvatska ostvaruje doista ozbiljan suficit u trgovinskoj razmjeni. A ako pogledamo malo puteve te trgovinske razmjere dobar dio toga se plasira preko Hrvata u BiH koji u nekim stvarima su išli i protiv interesa i vlastitih i vlastitih županija i države BiH pogodujući interesima Hrvatske i HEP primjerice Buško blato da ne idem sada dalje. To nije nesposoban narod kojem treba milostinja, evo par primjera mi pada napamet, vi u Grudama imate tiskaru u kojoj se tiskaju udžbenici za francuske škole. Dakle, na međunarodnom natječaju oni su pobijedili sve francuske tiskare i u Grudama se tiska dio udžbenika za francusko školstvo. Na Širokom Brijegu imate tvornicu koja proizvodi aluminijske profile za njemačke vlakove. Imamo tu čovjeka iz Kreševa u par godina nakon rata imali smo čudo ekonomsko među Hrvatima u enklavama u srednjoj Bosni, u Kreševom nije bilo nezaposlenih, nijedan, nema nezaposlenog čovjeka nije bilo u Kreševu. Urušavanjem i političkih prava u BiH došlo je i do ekonomskog urušavanja. Naravno da tu dio odgovornosti ima i korumpirana dijelom i dijelom i nesposobna politička elita Hrvata u BiH to ih ne skupira, ali osnovni problem je primjerice raspodjela sredstava koje se ubiru porezom i nepravedni koeficijenti. To je nešto što ne pogađa samo hrvatske krajeve u BiH nego pogađa jednu Tuzlu ili Bihać u odnosu na Sarajevo da sad ne ulazim previše u te teme. Što hoću reći? Da političkom potporom Hrvatima u BiH, dakle tu gdje kad će oni biti sigurni promjenom izbornog zakona prije svega da neće biti preglasani, a onda će moći utjecati na zakone i raspodjele poreznih sredstava i druge stvari, a ne da dolazimo u situaciju da su 2 bošnjačka člana predsjedništva Komšić i Džaferović htjeli obustaviti međunarodnom tužbom izgradnju Pelješkog mosta pa nas je spašavao Milorad Dodik nekim vezama i trgovinama s njim, on je uložio veto zamislite i taj veto prolazi skupštinu Republike Srpske, veto na odluku ove dvojice da se blokira Pelješki most. To je naša situacija. Dakle, bez legitimnih predstavnika Hrvata u BiH, Hrvatska je ugrožena i ekonomski i geostrateški. Hrvatima u BiH je potrebna ponavljam prije svega politička potpora RH, a evo i na primjeru našeg dičnog kadra Marije Pejčinović Burić koja par mjeseci nakon što ode na čelo Vijeće Europe zaboravi tko je i što je pričala i ona njena stranka vidimo kako se to ostvaruje. Što se tiče Srbije, Hrvati tamo nemaju zagarantiranog predstavnika u skupštini. Nekada se birao preko građanskih lista, ovaj put na zadnjim izborima nema ni to, dakle nema predstavnika Hrvata u skupštini. Ja se slažem s Arsenom Baukom da nema prisile o identitetu. Međutim treba vidjeti kakva je atmosfera u Srbiji. Dakle, ako stalno taj egzorcizam ustaškog duha iz Hrvata vlada u Srbiji, evo i Dare iz Jasenovca i ovo zadnje blaćenje Stepinca i sve ostalo, svi ste ustaše, a nudi se tom ugroženom Hrvatu u Vojvodini mogućnost da se on izrazi i kao Bunjevac pa vjerojatno će otklizati prema tom bunjevštvu. Dakle, u normalno atmosferi, naravno nek se on izjasni ako osjeća da je Bunjevac ne Hrvat, on je Bunjevac, sve ok. Ali ajmo vidjeti u kakvoj atmosferi se to odvija i što možemo učiniti iz Hrvatske da se ta atmosfera popravi. Oni se sprdaju, čelnik Srbije se sprdaju s hrvatskim diplomatskim notama. Ponovit ću, kaže Selaković da hrvatsku notu nakon prijetnji smrću hrvatskim političkim predstavnicima u Vojvodini kaže to je jedna od najglupljih i najbesmislenijih nota koje smo do sada primili, tako oni s nama komuniciraju. Pa zamislite da je batina u njihovoj ruci, a ne u našoj jer oni žele u EU, mi tu možemo postaviti neka veta. Naravno da nećemo jer muti Merkel je naredila grlite se i ljubite se s Vučićem, on je sada dobar, nije to više onaj Vučić, vi morate se, ko, ko, na dječjem igralištu kad dvoje djece natjeraju da se silom grle i ljube, to je naša politička stvarnost. Ne mora biti, moja nije, Plenkovićeva očito jeste. I u Crnoj Gori nakon ovih izbora nema predstavnika Hrvata u skupštini. Žalosno je to da vlast Mile Đukanovića, ne bi bio sretan da sad Hrvat Crnogorcima određuje taj jedan da će to biti Milo, ima čovjek svoju političku povijest i povijest i agresije na Dubrovnik, svega što se događalo kasnije i na to ne treba zaboraviti. Kosovo mi je problematično, Janjevo i Letnica. U Janjevu par stotina ljudi ostalo, u Letnici par desetaka, uglavnom staraca koji su izloženi stalno i fizičkim napadima i kriminalaca i ostalo. Pa mogu li ti naši veliki prijatelji s Kosova koje toliko podupiremo osigurati bar sigurnost tih par desetaka staraca u Letnici i par stotina ljudi u Janjevu bar od tih kriminalaca da ih se obrani? Evo možemo li ih to podsjetit, pa prijatelju učinite nešto za te naše ljude, zaštitite ih. U Sloveniji Hrvati nisu priznati kao nacionalna manjina. Što možemo učiniti po tom pitanju da na popisu da postoji kategorija „Hrvat“? Njih ne možemo ucijeniti ulaskom u EU, ali možda se može na neki drugačiji način mislim razgovarati. Zahvaljujem.
Fala, fala. Ostanite jer imate replike, gđa. Selak Raspudić.
Nadovezala bih se na ovo skandalozno ignoriranje saborskog Odbora za Hrvate izvan Hrvatske odnosno vašeg pitanja i odgovora gđe. Pejčinović Burić. U tom smislu moje je pitanje, ako prihvatimo činjenicu da se ona izdvojila iz ove zemlje i došla na čelo tako važne institucije kao što je Vijeće Europe i tamo provodi politiku koja je barem deklarativno prema Hrvatima iz BiH suprotna od ovoga za što se zalaže nominalno naša vlast, trebamo li mi očekivati i imamo li pravo očekivati reakciju nadležne vlasti u Hrvatskoj i upućivanje diplomatske note gđi. Pejčinović Burić zbog ovakvog postupanja, jednako kao i postupanja osobe koja je ranije spomenuta u tom kontekstu, a koja je sudjelovala u radu njezinog ureda?
Odgovor izvolite.
Ja sam siguran da je na čelu Vijeća Europe osoba iz Bugarske, iz Nizozemske ili iz Italije da na ovakav jasan upit je li ovo što je Poirel izjavljivao zvanično stajalište vaše Vijeće Europe da bi nam ljude odgovorili „jeste“, „nije“, „nije u potpunosti“ i ostalo, a gđa. Pejčinović Burić za koju je bila upregnuta pola godine sva hrvatska diplomacija za njeno lobiranje daje sebi za pravo da nam uopće ne odgovori na to pitanje nego nam docira o presudama Europskog suda za ljudska prava kao da mi to ne znamo. Al to je dobro da se vidi, pogotovo evo 3 zastupnika tu HDZ-a iz BiH, ovo je prvi put da većina ovisi o vama, vas 3-ojica možete srušit ovu većinu, možete ih natjerati da vode politiku koja će pomoći Hrvatima u BiH. Trebate se vratiti sutra među te ljude dole i pogledati im u oči. Evo ja javno kažem Hrvati u BiH Vijeće Europe izravno traži podrivanje Ustava BiH i ukidanje konstitutivnosti koja je zadnja obrana prava Hrvata u BiH. To brani HDZ-ov kadar na čelu Vijeća Europe, HDZ-ovi zastupnici vašim drže većinu, to je ono što ja mogu reći.
Fala lijepa. g. Bulj.
Hvala lijepo. Kolega Raspudiću, Vučićeva stranka koja u biti sve radi da Hrvate izbriše sa prostora Vojvodine, gdje nemamo predstavnike više, hrvatski narod nema ni parlament u srpskom, a nema ni u Vojvodini, regionalnom i u manjim parlamentima. Znači sve se radi da se zatire. I meni je neobjašnjivo ako vi možete objasniti da HDZ je zajedno u pučkoj stranci sa Vučićevom četničkom strankom, kako li se zove uopće nebitno, on je šegrt četnički, da oni ne mogu uspostaviti kontakt s njim i da se napokon dogovore o Ugovoru iz 2004.g., jel na ovaj način dobro odnosno vi kažete da imaju loše odnose sa Srbijom, ne oni se zalijevaju, Vučić i Plenković se zalijevaju i ova vlada, a imaju tu i dobroga čovjeka koji je Milorad Pupovac koji često ode u Bačku Palanku onako za dane „Oluje“ proslaviti na tom četničkom derneku. Kako vi smatrate, koje je rješenje za Hrvate iz Vojvodini?
Vrijeme, hvala. Izvolite odgovor.
Mi smo se međusobno priznali kao država sa Srbijom, dakle ja priznajem postojanje Republike Srbije i vlast koju su oni sebi izabrali da im tamo vlada, al ja nisam obvezan nazivati ih prijateljima. Vučić nama nije prijatelj, on ima političku prošlost, imamo snimke njegovog govora u Glini gdje taj jadni narod huška da se bore protiv vlastite države, na kraju on ode u Beograd, što je bilo s tim ljudima? On je bio desna ruka Vojislava Šešelja u Srpskoj radikalnoj stranci. U jednom trenutku je barem formalno umiven, postao je miljenik prije svega Angele Merkel, ali i drugog dijela međunarodne zajednice i mi bi ga sada trebali smatrati prijateljem. Čovjek se može promijeniti, može evoluirati, al očito iz njihovih politika da do te evolucije nije došlo, da je to isti čovjek sa istim stajalištima kao te '95. kada drži huškačke govore u Glini. Dakle, tu samo sila i pritisak, a dijelom ga možemo ostvariti jer im možemo uvjetovati pristupni put EU, a ova vlast to ne čini zato jer muti ne da.
Nemate više replika. Gđa., na redu je gđa. Marijana Petir. Izvolite.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče HS, državni tajniče, državna tajnice i suradnici. Prije svega bih željela pohvaliti napore državnog ureda i državnog tajnika u skrbi i brizi koja se odražava prema Hrvatima koji žive izvan RH. Puno je korisnih i dobrih i važnih projekata učinjeno. Vi ste o njima državni tajniče nešto govorili, oni su zapisani i u izvješću, o njima govore Hrvati koje susrećem, no oni će očigledno ostati danas malo u sjeni svih nekih drugih zbivanja i problema koji su pred nama i koje trebamo rješavati. Zato ove rasprave ne bi trebali shvatiti kao nedovoljnu možda podršku i valorizaciju rada državnog ureda jer mislim da se tu svi slažemo da se ulažu veliki napori već više kao naš izraz brige za još dodatno ono što je potrebno učiniti, a u čemu možda svi zajednički možemo dati doprinos. Kako se ne bi protumačilo da samo mi ovdje imamo određene primjedbe na uvođenje bunjevačkog jezika kao službenog ja bih citirala subotičkog redatelja Zoltana Siflisa koji je inače Mađar. On je rekao da je teško prihvatiti drugu konstataciju osim one da bunjevački jezik kao samostalni ne postaji, ne može biti predmet rasprave da ne postoji prihvatljiva gramatika niti normirani pravopis te da do sada ni jedna državna akademija znanosti, niti druge relevantne znanstvene jezikoslovne institucije nisu bunjevački proglasili kao posebni jezik. Blisko istini je samo to da je on samo jedan od dijalekata. Kraj citata. Dakle, nije ovo naravno jedini problem sa kojim se Hrvati u Srbiji posebice u Vojvodini susreću i kad promišljam o njima, njihovom položaju rekla bih da s jedne strane im treba odati priznanje za hrabrost i snagu, a s druge strane su mi tu pomiješani osjećaji tuge i ljutnje zbog života kojeg Hrvati u Republici Srbiji i danas žive podvrgnuti svakodnevnoj diskriminaciji i neprijateljstvu. Više puta sam reagirala na te probleme koristeći instrumente koje sam imala i u Europskom parlamentu i kad je bio problem sa jezikom, kulturom, obrazovanjem na materinjem jeziku i kad je bilo problem sa gašenjem Radio Subotice, fizičkim nasiljem nad pripadnicima hrvatske nacionalne manjine u Srbiji, konstantnim prisutnim govorom mržnje i uvredama koje su stizale čak od ratnog zločinca i zastupnika Srpske radikalne stranke Vojislava Šešelja upućene predstavnicima hrvatske nacionalne manjine u Srbiji. Podnosila sam amandmane i nastojala ukazati na mnogobrojne probleme s kojima su Hrvati u Srbiji suočeni pa i do činjenice da se odbacuju kaznene prijave koje je podnio Fond za humanitarno pravo u slučaju braće Abijanović i da je to još samo jedan od pokazatelja da srbijansko tužiteljstvo neće procesuirati zločine protiv čovječnosti koji su počinjeni na teritoriju današnje Republike Srbije protiv Hrvata. Otvorila sam i pitanje tzv. zakona o organizaciji nadležnosti državnih organa u postupku za ratne zločine Srbije i obzirom da tadašnja vlada Zorana Milanovića nije htjela napraviti pravnu analizu tog zakona ja sam organizirala da se to napravi od strane Hrvatske akademije pravnih znanosti, na kraju je ta analiza i međunarodno recenzirana i koristila mi je za amandmane koje sam pisala, a analiza je rekla da u stvari si je Srbija tim zakonom uzela ulogu malog Haga i da i u teoriji i u praksi ne postoji u međunarodnom kaznenom pravu takva formulacija kakvu su oni napravili. S tim sam upoznala tada nadležne državne strukture no dobila sam jasan odgovor od tadašnje ministrice vanjskih poslova gospođe Vesne Pusić da u otvaranju pregovora EU i Srbije, Hrvatska neće postavljati nikakve prepreke. Dakle, tu su nam izmaknute stolice ako tako možemo reći i ono što bih ja voljela da sadašnja Vlada ako će biti u toj prilici i fazi kad će Srbija privodit svoje pregovore kraju ne dozvoli da se ti pregovori završe [[Upadica: Hvala.]] dok se ovi problemi o kojima sam govorila ne riješe.
Hvala lijepa. Gospodin Šimičević, replika.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena zastupnice, evo rekli ste da ured čini dovoljno i ja mislim isto tako da čini, ali uvijek se može bolje i više jer neusporediva je ljubav Hrvata izvan domovine za svoju matičnu domovinu i to bismo morali i trebali cijeniti. Govorili ste o Hrvatima u Vojvodini, oni sad prolaze kroz velike krize, mi moramo učiniti sve da ih zaštitimo. A moje pitanje vama, da li srpska zajednica u Hrvatskoj čini dovoljno da da suport Hrvatima s obzirom da oni ovdje u Hrvatskoj uživaju sva prava? Hvala lijepa.
Odgovor, izvolite.
Hvala vam lijepa kolega Šimičeviću na vašem pitanju. Ja bih voljela da Hrvati u Srbiji imaju jednaka prava kao što imaju i Srbi u Hrvatskoj, to nažalost nije slučaj i čini mi se da je gospodin Žigmanov upozorio da bi se možda mnogobrojni problemi mogli riješiti kada bi imali svoje i predstavnike u političkim tijelima jer onda ne bi trebali te probleme rješavati na ulici obzirom da institucionalno to nije moguće. Zato bih shvatila i vašu repliku kao jedan apel prema srpskoj nacionalnoj manjini u Hrvatskoj da iskaže solidarnost prema hrvatskoj nacionalnoj manjini u Srbiji i da pripomogne da Srbija ispoštuje ono što je još 2004. godine preuzela međudržavnim ugovorima, a do danas nije realizirano.
Nemate više replika. Sada je na redu gospođa Ivana Posavec Krivec. Evo, izvolite.
Isprika, znači ponovit ću još jednom, poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi državni tajniče, državna tajnice i gospođe iz središnjeg državnog ureda, meni je osobito zadovoljstvo da danas možemo raspravljati o provedbi strategije i Zakona o odnosima RH s Hrvatima izvan RH za 2019. godinu i to ne samo deklaratorno, ne samo kao sagledavanje izvješća za proteklo razdoblje nego kao detalj aktualne situacije u RH, ali i na prostoru, na prostoru na kojem živimo, na širem prostoru Jugoistočne Europe. S tog aspekta meni je izuzetno bitno otvoriti i pitanje ove godine kao što sam već rekla i u replici, referentne godine za pitanje popisa stanovništva na prostoru ovih zemalja u kojima zapravo žive Hrvati kao pripadnici nacionalne manjine. Ovdje govorimo o Hrvatima kao pripadnicima nacionalne manjine u 12 europskih zemalja, ali nažalost u manjem dijelu zemalja sa kojima imamo bilateralno sklopljen sporazum o zaštiti hrvatske nacionalne manjine odnosno sa kojima imamo međuvladin mješovit odbor za zaštitu manjina. Zašto to govorim? Zato što mi se čini da bez obzira na broj Hrvata u pojedinim zemljama njihova zaštita doseže punu višu razinu upravo u zemljama u kojima imamo sklopljene bilateralne sporazume jer zasigurno je poluga matične zemlje u ovom slučaju RH jača tamo gdje je i direktno uključena diplomacija Ministarstva vanjskih poslova i europskih poslova u odnosima sa manjinama, a posebice kada govorimo iz aspekta da je RH članica EU, a da ovdje ima i država koje to još uvijek nisu u kojima je pitanje odnosa prema manjinama iznimno važno pitanje u procesu pristupanja EU. I smatram da na taj jedan nazovimo ga bilateralan i direktni način kroz i osobni angažman naših ambasadora, veleposlanika u tim zemljama možemo doprinijeti boljem položaju i razumijevanju potreba i položaja hrvatske nacionalne manjine odnosno Hrvata. Ovdje konkretno promišljam o 3 iznimno bitne zemlje za pitanje Hrvata. To su u svakom slučaju Republika Srbija, Crna Gora, ali i Sjeverna Makedonija. Stoga me veseli da nakon 20 godina će i u Sjevernoj Makedoniji doći do popisa stanovništva i mislim da je to izuzetno bitno političko pitanje i da je jako dobro što smo uz ostale priznate nacionalne manjine uspjeli doći do toga da se može izjašnjavati Hrvatima pri ovom popisu stanovništva i da će to pomoći i ojačati i položaj Hrvata. Ono što me nadalje veseli je i činjenica da se je izrealizirao niz uspješnih pregovora i nastojanja, ali reći ću i obećanja koje utvrđuju položaj Hrvata u susjednim zemljama, a tiču se kulturnog i nacionalnog identiteta, tiču se pitanja jezika i izdavaštva. Istovremeno me svakako žalosti činjenica da su naše nacionalne manjine usmjerene ka projektnom financiranju i da to, njihovih projekata često u izdavaštvu i da to zapravo osigurava jednu nesigurnost i u tom smislu bi im trebali možda pokušati naći model kako im osigurati jednu čvršću potporu kako njihovi projekti ne bi bili upitni kroz godinu, dvije ili tri, nego kako bi se oni u nekom dužem periodu mogli razvijati. Što se tiče položaja Hrvata u Crnog Gori tu me veseli da imamo i ustoličenje novog biskupa u Kotarskoj biskupiji i da je to na tragu nastojanja i zahtjeva Hrvata što mislim da će doprinijeti i njihovom daljnjem izjašnjavanju o Hrvatima katolicima i da ćemo zapravo svi zajedno svojim angažmanom pomoći da se hrvatska nacionalna manjina na popisu koji slijedi ove ili možda zbog nekakvih odgoda i slijedeće godine u svim ovim nabrojenim zemljama što više izjašnjavaju Hrvatima, da nemaju tu prepreku i da zapravo svojim djelovanjem svi zajedno onemogućimo njihovu asimilaciju u društvo odnosno zemlju [[Upadica: Hvala.]] iz koje dolaze. Hvala vama.
Ostanite, gospođa Selak Raspudić ima repliku.
Uvažena kolegice spomenuli ste da bi trebalo aktivirati naše ambasade koje se često tu isključivo kao nekakve institucije koje služe za provjeru dokumenata ili nabavljanje istih. Mislite li da ambasade dovoljno surađuju u osvještavanju i propagiranju prava Hrvata izvan Hrvatske, što bi one više mogle učiniti i na koji način se povezati i s ovim uredom, a da to bude na korist naših građana koji ne žive u Hrvatskoj?
Odgovor, izvolite.
Zahvaljujem poštovana kolegice Selak Raspudić. Pa upravo na tragu onoga što sam rekla na samom početku. Mislim da naši veleposlanici jesu uistinu pravi ambasadori u zemljama u kojima mi imamo direktnu komunikaciju sa nacionalnim manjinama odnosno sa drugim vladama. Kada govorimo o veleposlanicima i veleposlanstvima oni jesu predstavnici naše zemlje u drugoj zemlji i oni se direktno komuniciraju sa drugim vladama. A kada imamo sporazum o bilateralnoj suradnji pa samim time i međuvladine mješovite odbore onda je ta suradnja daleko, daleko intenzivnija. A kada govorimo o osobnom angažmanu veleposlanika on je bitan, on je prepoznat, evo možete upravo to vidjeti na primjeru i Slovenije u kojoj imamo određene iskorake od kada tamo veleposlanik intenzivno radi na suradnji i na poboljšanju položaja hrvatske nacionalne manjine, ali isti primjer je i u Crnoj Gori ili čak i u Srbiji.
I gospođa Vesna Nađ, nemojte, zaustavite samo kronometar trenutak, nakon te replike imat ćemo 10 minuta pauze jer tako nalaže protokol. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana kolegice Posavec Krivec, smatrate li da je briga o Hrvatima izvan Hrvatske i pristup konzularnim poslovima, pa tako recimo Hrvati iz San Franciska da bi recimo ovjerili punomoć moraju ići u Los Angeles. To je isto kao da mi iz Zagreba idemo ovjeriti punomoć u Dubrovnik. Da li mislite da se tu može nešto učiniti da bi oni imali povjerenja u institucije RH? Hvala lijepa.
Izvolite odgovor.
Kolegice Nađ složit ću se s vama da mreža diplomatsko-konzularnih predstavništva RH u svijetu možda nije raspoređena onako kako bismo mi iz svake pozicije željeli, ali je činjenica da je ta mreža iznimno široka i bogata u odnosu na veličinu Hrvatske, na njenu mogućnost i snagu. I kada gledamo ona je usmjerena upravo prema pozicijama gdje je najveći broj hrvatskog iseljeništva odnosno gdje je najveći broj hrvatskih manjina. Tako da uz naša veleposlanstva u velikim zemljama i prekooceanskim zemljama koliko god je to moguće prate se i sa generalnim konzulatima odnosno sa mjestima gdje se upravo ta konzularna može izvršiti. Da bi to možda u nekom slučaju moglo biti bolje, sigurno postoji modela, sigurno postoji modela u ovom eSustavu o kojem često pričamo gdje možemo izaći u susret zapravo Hrvatima na dislociranim područjima.
Hvala lijepa, nemate više replika. Radi provjetravanja pauza do 12,25 sati. STANKA U 12:13 SATI [[NASTAVAK NAKON STANKE U 12:26 SATI]] Na redu je sada g. Marijan Pavliček odnosno tako piše. Čekat ćemo sekundu da vidimo. Hvala lijepa. Nema ga, gubi pravo. Gospođa Marija Selak Raspudić, izvolite.
Kolegice i kolege. Govorit ću o dvije stvari o kojima nije još bilo riječi danas, a koje smatram također važnim pitanjem koje se tiče Ureda za Hrvate izvan Hrvatske i uopće prava Hrvata izvan Hrvatske. Prvo je pitanje održanih izbora koji možda i nisu u skladu s Ustavom s obzirom da nisu svi Hrvati izvan Hrvatske bili u mogućnosti ostvariti biračko pravo, što im je zagarantirano čl. 45. Ustava. Podsjetit ću da smo za vrijeme raspisivanja izbora, izbora koji su raspisani usred pandemije bili svjesni toga problema i da su se javljala različita pitanja, poglavito iz Kanade, a kasnije i Irske o mogućnosti pristupanja izbora naših građana. Međutim nije bilo adekvatnog odgovora, taj se proglem u tom trenutku zanemario, tražila su se nekakva alternativna rješenja, no ni to nije bilo dovoljno jer je pristup biračkim mjestima i inače velikom broju Hrvata izvan Hrvatske otežan, a u ovoj situaciji bilo je gotovo nemoguće da svi oni prema nekakvom barem ustaljeno, iako ne i poboljšanom protokolu ostvare svoje biračko pravo. To nije nešto što smijemo zanemariti, to nije nešto što smijemo gurati pod tepih. Ostavljajući takva pitanja po strani, znajući sami da sudjelujemo možda u neustavnom sazivu Sabora, mi ostavljamo upitnim i naše sadašnje djelovanje ako ga netko u budućnosti odluči pravno pročešljati. Mislim da na ovo pitanje treba odgovoriti i biti ću prema uredu sa svojom preporukom. Vi ste kako u izvješću nalažete imali Savjet Vlade RH za Hrvate izvan RH u 2019.g. koji se bavio također i pitanjem glasovanja izvan Hrvatske. Donijeli ste i dva zaključka koja se tiču uvođenja dopisnog glasovanja i pravovremene dostave informacija kako biste olakšali glasovanje Hrvatima izvan RH. Na tom tragu smatram da i sada potrebno da se ponovo sadrži odnosno održi sjednica Savjeta i da na njoj otvorite ovo pitanje da vidite kolikom broju Hrvate izvan RH nije bilo omogućeno pravo pristupa izbora jer se vi i trebate i po zakonu baviti zaštitom njihovih interesa, ali i njihovog prava. Druga stvar o kojoj treba govoriti je zadnje izmjene Zakona o državljanstvu koje su se dogodile 2019.g. Smatram da je potrebno dostaviti ovom Saboru jasnije informacije o tome koliko je za proteklo vrijeme od tada bilo novih zahtjeva na temelju novih uvjeta iz kojih su one zemalja stizali. Osnovno pitanje ovakvim olakšavanjem dobivanja našeg državljanstva dok se sve zemlje trude štititi svoju državu otežavanjem pristupa njihovom državljanstvu, što nije bez razloga, postavlja se pitanje, idemo li mi doista na ruku Hrvatima izvan Hrvatske? Omogućavamo li mi da netko dobije domovnicu ili da netko dobije putovnicu? Podsjetit ću primjerice da je od 2013.g. kada je Hrvatska ušla u EU do zadnjeg izvještaja ako možemo vidjeti na dan 31.12.2020.g. gotovo 80.000 državljana Republike Srbije zatražilo hrvatske dokumente. Razlozi su vjerojatno različiti, od lakšeg sezonskog posla do puta prema Europi koja omogućava hrvatska putovnica. Malo je takvih razloga doista vezano za ono zbog čega su se takva olakšavanja događala, a to je da bismo vratili te ljude u Hrvatsku. Podsjetit ću ured da u Registru birača postoji 178.867 naših birača kojima je lokacija nepoznato. To znači da su njihovi dokumenti zapeli u sustavu ili nisu vani odjavili prebivalište, boravište itd., to je gotovo petina ukupnog broja naših birača izvan Hrvatske. Smatram da bi ured trebao vidjeti gdje su ti ljudi zapeli u sustavu i razriješiti, pomoći razrješavanju njihovog statusa kako bismo imali jasnu situaciju s biračima koji mogu ostvariti svoja prava izvan Hrvatske.
Replika, prvi g. Kujundžić.
Hvala predsjedavajući. Poštovana kolegice SElak Raspudić. Ključni problem u BiH jest Izborni zakon koji je nepravedan i Hrvati kao takvi nemaju mogućnost predstavljanja ili svoga člana u članu predsjedništva, kao što je jasno vidljivo i po zadnjim izborima. Hrvatska bi trebala napraviti određene napore i svojevrsne pritiske kako bi Hrvati u BiH dobili jedan pravedniji Izborni zakon. No koliki je legitimitet Hrvatske i koliku dozu licemjerja bi Hrvatska trebala imati da ide mijenjati i pritiskati izmjene zakona u susjednoj BiH, a istovremeno u Hrvatskoj vrijedi jedan nepravedan Izborni zakon koji ide na ruku vladajućima. Ukoliko na to dodamo da nismo u stanju provesti nijedan referendum i vrednovati rezultate istoga, mislim da je tragikomično da idemo mijenjati stvari negdje drugdje.
Odgovor gđo. Selak Raspudić.
Mislim da nije riječ o nečemu što se isključuje nego o nečemu što se treba uključivati. Briga za Hrvate izvan RH i za Hrvate u BiH treba biti cjelovita i to je naša obveza s obzirom da smo i mi oni koji su u prošlosti odredili sadašnji njihov status unutar BiH, podsjetit ću, kao konstitutivnog naroda. Kolega Bauk u maniri korovođe u „Antičkoj tragediji“ je zauzeo jednu poziciju maločas, sada ga nema, gdje je pokušao objasniti da je tragično da smo jučer razgovarali o Hrvatima u Hrvatskoj u, pod navodnicima, porno terminu, a da sada u ovom primarnom terminu govorimo o Hrvatima izvan Hrvatske. Ne smijemo dozvoliti da se na takav način dijelimo. Tragično je što smo jučer o Slavoniji razgovarali kasno u noć i to treba promijeniti, a ne izbaciti u zapečak pitanje Hrvata izvan Hrvatske, pod navodnicima, zato da bismo se bavili našim problemima, što također nećemo učiniti.
Fala. g. Raspudić.
Poštovana zastupnice, govorili smo danas dosta o Hrvatima u BiH, problema Hrvata u Srbiji i u Crnoj Gori i u nekim drugim zemljama, nekako najmanje smo govorili o ovoj stvarnoj dijaspori, o iseljeništvu. Ono što sam prije 10-tak dana, dvije zanimljive stvari koje sam naučio boraveći među Hrvatima našim, starim iseljenicima u Kanadi, dvije stvari. Prva, rekli su mi čim bi neko puno ustašovao odma bi znali da je udbaš jer su njih zanimale sasvim druge stvari i problemi, a druga kako su cijelo vrijeme od '90.-tih iz Hrvatske umjesto da osjete ovo kako ih domovina privlači da je stalno bilo ovo i teza šaljite novac, a pamet ostavite za sebe. Meni se danas čini da je sasvim situacija suprotna, da ne treba više nikakav novac slati dijaspora, al da nam treba taj pamet, pod pamet mislim iskustvo života i rada u uređenim državama. Ne treba nikoga nagovarati da se vrati, mi se moramo boriti da stvorimo tu dobro poslovno okruženje, poslovnu pravnu poreznu stabilnost. Uvijek je Hrvatu najbolje u Hrvatskoj ako može radit u normalnim okolnostima.
Fala, vrijeme. Izvolite odgovor.
U vrijeme globalizma ne postoji više ona žudnja za domovinom koja se ranije mogla lako kompenzirati različitim obećanjima ili bilo kakvim odlaskom u inozemstvo gdje bi, pod navodnicima, naši bili sretni da uopće vide Hrvata i to bi im bilo dovoljno. Danas doista većina onih koji žive izvan Hrvatske dolaze u Hrvatske makar na ljeto. No Hrvatska treba stvoriti okvir koji će im ponuditi nešto više od lijepe obale kojom se vole hvaliti. Dakle, Hrvatska treba fokusirati se na probleme koje oni ističu kao potrebne, dat im adekvatnu pomoć da lako riješe svoju dokumentaciju, omogućiti im različite povlastice na tržištu rada koji će povećati i dovesti njihove investicije. Ako sređujemo status digitalnog nomada ne vidim zašto ne razmišljamo i zašto ne bismo razmislili o tome kakve ćemo olakšice omogućiti našoj dijaspori da se vrati u Hrvatsku i u pitanju obrazovanja dozvoliti kvote koje će biti primjerene njihovim očekivanjima.
Fala. g. Miro Bulj.
Kolegice, ovdje meni je najveće iznenađenje da vladajuća većina nema nikakav stav i klubovi, npr. SDSS koji bi mogao puno pomoći, poglavito po pitanju Hrvata u Vojvodini i u drugim dijelovima gdje žive Hrvati i Srbi. Šutnja Milorada Pupovca i njegovog kluba je zastrašujuća po ovim temama, zastrašujuća, čak i morbidna. Dio vladajuće većine koji ima sve kao nacionalna manjina u RH oni su većina kao u saboru jel i odnos Hrvata prema njegovoj zajednici Srpskoj nacionalnoj zajednici koja ostvaruje sva prava, koja ostvaruje tajnike, 3 saborska zastupnika, dožupane brojne, zagarantirane, pa da nema Milorada Pupovca. Kako vi to opisivate? U biti onaj kamen koji bi tribao biti spajanja, o on je kamen spoticanja, njegova šutnja je morbidna, poglavito prema Hrvatima u Vojvodini.
Fala, vrijeme. Odgovor gđo. Selak Raspudić.
Mi imamo pravo zahtijevati reciprocitet u pravima manjina i trebamo se za to boriti. Još 2004. sporazumom su utvređena prava manjina na razini bilateralnog dogovora između Hrvatske i Srbije, a koja sada nisu ispoštovana. Osnovna stvar koju možemo naučiti u ovom izvješću je da su u odnosu na 2018.g. prava Hrvata u Srbiji reterirala. Dakle, ne da su ostala ista, ne da su se poboljšala, što je jedan od uvjeta pristupnih pregovora i nešto na čemu mi možemo i trebamo inzistirati da bismo pokazali kako se zaista borimo za hrvatsku manjinu u Srbiji, ona su reterirala. Dakle, to je ono nad čime se mi trebamo zabrinuti. To vidimo već 2019., a ovo što se događa samo je kulminacija procesa koji je tada započeo.
Fala. Nemate više replika. Sada je na redu g. Nevenko Barbarić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče HS, uvaženi državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Raspravljajući o ovom izvješću o provedbi Zakona i strategije o odnosima RH s Hrvatima izvan RH za 2019. obzirom na značaj kojim im RH posvećuje i obzirom na značaj i važnost RH svima nama koji ne živimo u RH, nameće potrebu raspravljati i šire od ovoga izvješća htjeli to ili ne. Kako smo nedavno u saboru imali Izvješće Ministarstva vanjskih i europskih poslova o deklaraciji i položaju hrvatskog naroda u BiH, zatim Izvješće o provedbi službene i razvojne pomoći RH inozemstvu, a BiH i Hrvati u BiH su važan dio toga izvješća, vjerujem da će neki komentari i konstatacije i stavovi i slično i u ovoj raspravi biti ponovljeni. Tko su Hrvati izvan RH već smo imali prilike čuti. Zbog čega zakon, strategija i deklaracija? Kolko ih ima, dakle Hrvata izvan RH? I konačno, što je strateški interes i cilj RH? Odgovor na ova važna pitanja možemo iščitati pažljivo čitajući tko hoće ovo izvješće od 6 programskih područja pomoći, pa do niza aktivnosti ureda navedenih u ovom izvješću. Radi … vremena komentirat ću dio izvješća koji se odnosi na Hrvate u BiH. Važno je ponoviti da zakon, strategija, deklaracija, ali i dokumenti novijeg datuma kao što je Nacionala razvojna strategija nedvosmisleno kažu da je interes RH ostanak i opstanak Hrvata u BiH. da bi opstali i ostali pored jednakopravnosti treba nam razvijeno gospodarstvo, nova radna mjesta, kvalitetni životni uvjeti, bolje zdravstvo, obrazovanje, zaštita bogate kulturne povijesne baštine i sl. Sve ovo i jeste ugrađeno u programe pomoći Vlade RH Hrvatima u BiH, značajno doprinosi boljitku hrvatskog naroda. Izvješće je po meni napravljeno korektno, precizno s popisom odobrenih projekata, kratkim opisom, iznosima. Jasno, iz izvješća nije moguće i do kraja i cjelovito sagledati važnog ovih potpora stoga je različita razmišljanja, rasprave pa i kritike. Nekima je ovoliki iznos nepotreban, previše, drugi kažu premalo, mrvice. Sami ne možemo, bez pomoći RH kao narodu upitna nam je opstojnost. Da, bilo bi lijepo, više, bolje. Pitam, tko još pomaže, stoji uz nas izuzev RH? U izvješću nisu pobrojani projekti iz oblasti vodnoga gospodarstva, projekti oblasti vodoopskrbe, pograničnim područjima, projekti zaštite voda, zaštite od poplava, vodonacrtni sustavi u pograničnim područjima, sve ovo i nije u nadležnosti Središnjeg državnog ureda, nema ih niti u izvješću, ali se projekti realiziraju i jednako su bitni za naše sugrađane s obiju strana granice. U izvješću nisu pobrojani projekti prekogranične suradnje, realiziraju se europskim sredstvima, a osigurala ih je RH. U izvješću nema niti doprinosa pomoći hrvatske Vlade i Ministarstva branitelja i vrijednoj pomoći stradalnicima rata, pripadnicima HVO-a. Doprinos RH izgradnji zdravstvenog sustava ili recimo sveučilišta je nemjerljiv. Slažem se treba težiti, nastojati više, sadržajnije. Oblik pomoći ne mora nužno biti financijski, primjerice u oblasti poljoprivrede, turizma, najkorisniji oblik pomoći u ovom trenutku bi nam bio kroz transfer znanja, iskustva i učenja o čemu sam već govorio. I konačno od presudne vlažnosti nam je čvrst stav RH u zaštiti pune jednakopravnosti hrvatskog naroda u BiH, a nije tako uvijek bivalo. Za ovog predsjednika Vlade i ministra vanjskih i europskih poslova konstitutivnost Hrvata u BiH jeste najvažnija vanjskopolitička tema, jeste pitanje opstanka Hrvata u BiH. Da zaključim kako to izgleda kad ste s druge strane kada kandidirate, svakako bitno je financijska pomoć za svaki projekat, vjerujte mi jednako nam je bitan i osjećaj pripadnosti jednome hrvatskome narodu, osjećaj sigurnosti i podrške. I zbog toga osjećaja je i državni tajnik Milas i svi drugi dužnosnici koji dolaze među Hrvate u BiH rado viđeni i dobrodošli. I evo nakon ove kratke rasprave svjestan da ostaje dilema previše ili premalo, ja ipak iskreno zahvaljujem.
Hvala. Gospođa Marija Jelkovac ima prvu repliku.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Poštovani kolega, sigurno je da problema ima i sigurno je da bi načelo reciprociteta u odnosu prema nacionalnim manjinama u svakoj zemlji trebalo biti temeljno načelo, pa čini mi se da to tako nije i da ona prava koja imaju nacionalne manje u Hrvatskoj nemaju temeljem tog načela i Hrvati u našim susjednim zemljama i za to se sigurno političkim sredstvima treba boriti. Međutim, ono što je također važno, a čini mi se da je to i od povijesti pa tako i danas Crkva u Hrvata bila ta koja je čuvala povijest i isto tako sve ono što je važno za kulturni identitet Hrvata pogotovo u BiH. Zanima me vaš stav, da li je dovoljna pomoć u tom segmentu Hrvatske i da li to može i treba biti više? Hvala.
Izvolite odgovor.
Zahvaljujem poštovana kolegice. Dakle, ne može se nikako uspoređivati status Hrvata u BiH kao konstitutivnog, jednog od tri naroda u BiH. Hrvatima u BiH je to zagarantirano Daytonskim mirovnim sporazumom, Ustavom BiH. Dakle, status koji Hrvati imaju u Crnoj Gori ili Srbiji ili u svih ostalih 12 zemalja EU nije isti kao što je Hrvata u BiH. Mi smo po Ustavu, po Daytonskom mirovnom sporazumu u cijelosti jednakopravni sa ostala dva naroda u BiH. A kad se tiče potpora i projekta kroz Ured za Hrvate, ali i kroz ostala ministarstva koja su pobrojana u zakonu ili strategiji ili deklaraciji, ona je nama značajna, ubrzava razvoj. Pogotovo nam je bitno očuvanje kulturno-povijesne baštine i očuvanje identiteta.
Gospođa Ljubica Maksimčuk.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Uvaženi kolega Barbarić. Iz izvješća je vidljivo, a dobra suradnja Središnjeg državnog ureda sa Hrvatima izvan RH, naravno i Ustav RH čl. 10.kaže da RH skrbi o zaštiti hrvatskoga naroda u drugim državama. Ova Vlada i Središnji državni ured sustavno daju potporu Hrvatima, a ja ću se tu osvrnuti na Hrvate u BiH, rekla sam vidimo kroz ovo izvješće, a to vidimo podršku kroz projekte kojima se omogućuje novo zapošljavanje, naročito u turizmu i poljoprivredi, stvaranje nove vrijednosti pridonosi opstanku hrvatskoga naroda u BiH. Hrvatska jednako tako podupire institucije svih razina vlasti u BiH. Koliko te institucije poštuju volju hrvatskoga naroda i recite mi što je sa legitimnošću hrvatskoga naroda, je li ona ugrožena?
Hvala. Izvolite odgovor.
Kad se tiče same pomoći o njoj se nadugo i na široko razgovaralo i raspravljalo, ja mogu sa pozicije na kojoj sam bio do jučer, a to sam naglasio i u izvješću, ona uvijek puno više znači od samog financijskog dijela. Pripadnost, osjećaj pripadnosti i jedinstva hrvatskog naroda nama puno znači. Jasno da trebate riješiti i više, što sam i kroz ovu raspravu naglasio, postoji još cijeli niz institucija i ministarstava koji su pobrojani u zakonu, a nisu se do sada baš iskazali i očekivamo i Ministarstvo poljoprivrede i Ministarstvo turizma ako ne financijski udar kroz transfer znanja. Kad se tiče konstitutivnosti naroda nedavno sam isto tako u raspravi, a i dio kolega je iskoristio ovu govornicu da upozori na ugroženu konstitutivnost, dakle na legitimno zastupanje i jednakopravnost hrvatskog naroda u BiH.
gđa. Anita Pocrnić Radošević.
Hvala potpredsjedniče. Poštovani kolega Barbarić, kao predstavnik hrvatskog naroda iz BiH ovdje u HS upoznati ste s tematikom, ali i problematikom hrvatskog naroda koji živi u BiH. Od vas znači uvijek možemo dobiti informacije iz prve ruke. Imate li saznanja što građani BiH i naši sunarodnjaci Hrvati misle o količini, kvaliteti i usmjerenosti pomoći koja dolazi iz RH u BiH? Hvala.
Fala i vama. Izvolite.
I u svojoj raspravi sam naglasio da je za neke to premalo i ništa, drugi dio je vrlo zahvalan i zadovoljan. Dakle, činjenica je, a to sam kroz svoje političko djelovanje i na mjestu na kojem sam prije govorio stalno isticao, na kojem sam prije radio stalno isticao da Hrvatima bez čvršćih odnosa sa institucijama Vlade RH, sa lokalnim zajednicama, županijama i bez čvršće suradnje opstanak postaje upitan i teško ostvariv. Dakle, jedino na čemu se, prema kome mi upiremo oči i na koga se možemo osloniti svih ovih godina je RH. Ne zaboravite, ponovit ću, da to tako nije uvijek bivalo. 2000.g. kad su se desile ključne izmjene u Izbornom zakonu i Ustavu Federacije iz RH su nas upućivali da idemo problem riješiti u Sarajevo. Tada smo izgubili ono što nam je Daytonski mirovni sporazum garantirao.
Fala. gđa. Marijana Petir.
Hvala vam lijepo. Kolega Barbariću, govorili ste o tome kako je teško zadovoljiti ljudsko srce, jedni misle da se daje previše, drugi smatraju da nije dovoljno i to je nekako logično. No zazvučala mi je dosta moćno vaša rečenica koliko je u stvari važna ta pomoć koja stiže iz RH za opstojnost hrvatskog naroda. Naravno da je Hrvatskoj važna suradnja sa BiH, ali nam je važno i kako hrvatski narod kao konstitutivni narod živi u BiH. Svjedoci smo da se u stvari Daytonski sporazum u tom segmentu ne poštuje i ne provodi u djelo i da se ponekad stječe dojam da su Hrvati građani drugog reda u BiH jer ne mogu ostvariti sva ona prava koja bi im kao konstitutivnom narodu trebala pripadati. Pa me zanima, mislite li da se rješenje može naći u nadogradnji Daytona kako bi se to ispravilo ili je potrebno učinit neke druge korake?
Fala. Izvolite odgovor.
Hrvati okupljeni kroz Hrvatski narodni sabor, različiti instituti, pa i akademska zajednica nude rješenja. Dakle, mi tražimo povrat na izvorni Daytonski mirovni sporazum i sve ono što smo tada imali. Dakle, izmjene, nametnute izmjene, što je vrlo važno napomenuti, 2000. od strane Bergija i od visokog predstavnika Petriša 2002. kad se tiče Izbornog zakona situaciju su doveli do apsurda. Već je govoreno o tome, nije samo član predsjedništva nelegitimni predstavnik biran 3 puta. Još apsurdnija situacija je izbor izaslanika u Dom naroda gdje Bošnjaci s ovim silnim nametnutim izmjenama Izbornog zakona i Ustava Federacije bez ikakvih problema i neovisno o izbornom rezultatu kontroliraju imaju 15 od 17 zastupnika u bošnjačkom klubu, imaju 12 od 17 u srpskom klubu, 5 od 7 u klubu ostalih i 5 od 17 u hrvatskom klubu, k tome dodate još da ne treba natpolovična većina svakog kluba nego 1/3, dodajte tome, o čemu je kolega govorio da je 5 jedna trećina od 17 nije teško spoznati u kakvoj situaciji kad se tiče Izbornog zakona jesmo.
Fala lijepa. g. Raspudić.
Uvaženi zastupniče Barbarić, sve ste dobro govorili i slažem se sa svim što ste rekli, al me zbunjuje činjenica da održavate većinu Andreja Plenkovića koja je iznjedrila, koja je lobirala, koja je gurnula Mariju Pejčinović Burić na čelo Vijeća Europe, koja eksplicitno sada radi na ukidanju konstitutivnosti naroda u BiH. Jeste li uvjereni koliko je šizofrena vaša pozicija? Kojem Barbariću da vjerujem, ovome koji kaže da Hrvatska treba čvrsto braniti konstitutivnost Hrvata u BiH ili ovome koji održava Plenkovićevu većinu čija nam Marija Burić perjanica šalje sramotan odgovor u kojem uopće nije odgovorila na naš upit je li to što je Poirel rekao da treba dokidati konstitutivnost službeno stajalište njeno i Vijeća Europe? Izabrani ste iz 11. izborne jedinice golemom većinom glasovima Hrvata u BiH, imate odgovornost prema tim ljudima. Pređite na hrvatsku stranu, nemojte bit dio ovog stroja koji je definitivni grobar Hrvata u BiH.
Izvolite odgovor.
Poštovani kolega, niste ni približno korektni kad tako nastupate prozivajući nas 3-oje iz 11. izborne jedinice. Dakle, vi ste bili na odboru i svjesno ste zanemarili odgovor koji je upućen Ministarstvu vanjskih poslova i ovdje prisutnoj državnoj tajnici koja je nas izvijestila šta je službena hrvatska politika poduzela. Osobno bi volio da je i odgovor pomenute tajnice Vijeća Europe bio korektniji i sadržajniji, nije. Ja sam izabran u 11. izbornoj jedinici na listi HDZ-a i ma kolko se god vi trudili i dio medija da banalizira naš rad sada pola godine nakon izbora ili godinu ili koliko god budemo … [[Govornik se ne razumije]] argumentirano tko je od nas više doprinio opstanku Hrvata i ko je od nas više zaslužan za položaj Hrvata u BiH.
Fala lijepa. Izvolite g. Raspudić.
Povreda čl. 238., vrijeđanje i omalovažavanje zastupnika. Gospodine Barbarić, ja 15 do 20 godina na svoju štetu u hrvatskoj javnosti radim posao kojih je vas pet a kasnije troje to trebalo raditi u Hrvatskom saboru. Šutjeli ste, sada šutite kada se izravno podriva konstitutivnost Hrvata u Bosni i Hercegovini. Dio ste stroja koji podržava Mariju Pejčinović Burić, koji očito podržava ovakvu politiku Vijeća Europe.
Hvala lijepa. Gospodine Raspudić, vi dobro znate da na 238. ne piše takva stvar. Da ga pročitam? Ja mislim imate ga svi i zato vam moram izreći opomenu, a gospodin Barbarić je također tražio povredu Poslovnika. Vjerujem da će to biti odgovor na to što je bila replika a ne povreda Poslovnika pa na vas je odluka. Izvolite.
Zahvaljujem. 238., članak 238. uvaženi zastupnik Raspudić omalovažava mene kao zastupnika. Gospodine Raspudić, ja sam cijelo vrijeme proveo u BiH, proveo u ratu na prvoj crti dok ste vi montirali spomenike Bruce Leea ja sam radio spomen obilježja poginulim i stradalim pripadnicima Hrvatskog vijeća obrane, dolazio u RH, zalagao se za svaki projekat i realizirao milijunske iznose kroz projekte prekogranične suradnje i ostale projekte za Hrvatski narod [[Upadica Radin: Hvala lijepa. Vrijeme.]] u društvu, to radim za Bosnu i Hercegovinu.
Gledajte izražavanje mišljenja ne znači omalovažavati. Ja vam moram izreći opomenu zbog toga što to se ne odnosi na članak 238. i na niti jedan drugi članak u ovom Poslovniku. Želite?
Povreda Poslovnika članak 238. Bruce Leev spomenik u Mostaru kojeg smo radili kao mladi ljudi, kao studenti je svjetska pozitivna priča i za Mostar i za Hercegovinu, a to što je vaša struktura nije bila u stanju 20 godina završiti spomenik hrvatskim braniteljima na Rondou u Mostaru to je vaš problem. A milijun maraka dnevno dolazi u Herceg Bosnu i kasnije, da biste danas 2021. Držali štangu politici koja izravno dokida konstitutivnost Hrvata u BiH. Sramite se!
Hvala gospodine Raspudić, znate da vam je to druga opomena. Ne?
Uvaženi zastupnik Raspudić, u nedostatku argumenata vrijeđa, koristi izraze koji nisu primjereni ovom Visokom domu. Ja ću samo ponoviti, dakle da sam netko tko je proveo cijeli svoj radni i životni vijek u Ljubuškom za razliku od nekih drugih koji drže i popuju šta bi to trebalo i kako bi to trebalo. Treba živjeti i osjećati onaj narod i potrebe koje jesu dole, a ne filozofirati.
Hvala lijepa. Druga opomena. Na replike možete ako želite odgovoriti, ali prije moramo čuti repliku. Gospodin Šimičević.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi zastupniče. Ja mislim da Marija Borić neće određivati sudbinu Hrvatskog naroda u BiH, nego Hrvati i moje pitanje vama je je li Izborni zakon u ovom trenutku pravedan u BiH s obzirom da mi imamo predstavnika Hrvatskog naroda koji je zapravo sramota Hrvatskog naroda i on nas ne može zapravo nikako ni predstavljati. I dobro je šta hrvatska vlast njega ne prihvaća kao predstavnika Hrvatskog naroda. S obzirom da su Hrvati u BiH dali neizmjeran doprinos u stvaranju neovisne države Hrvatske smatrate li da je Izborni zakon nepravedan prema Hrvatima, odnosno da li se poštiva Daytonski sporazum i nije li sramotno oni koji su kreirali taj Daytonski sporazum da ga se i ne pridržavamo. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Poštovani kolega, bitan nam je stav tajnika Vijeća Europe, daleko bitniji službeni stav Republike Hrvatske i službene hrvatske politike. Toliko o tome. Kad se tiče drugog vašeg pitanja, Izbornog zakona dakle Hrvatima je narušena konstitutivnost kroz dva, kroz jednakopravnost i kroz legitimitet zastupanja. Legitimitet zastupanja, dakle stiče se na izborima demokratske izabrane vlasti stiče se na izborima. Hrvatima se to u više navrata uskraćuje i kroz izbor člana predsjedništva. Još apsurdnije i kroz Dom naroda. Kad se tiče drugog dijela konstitutivnosti, to je jednakopravnost, dakle ona se očituje kroz pravne institute, kroz jednakopravnost, kroz veto, kroz sve one zaštitne mjere koje bi jedan narod trebao imati a koji smo izgubili gubitkom ovoga, time gubimo i konstitutivnost.
Hvala. Nemate više replika. Ja još jedanput ću ponoviti izražavanje mišljenja ne znači omalovažavati. Zna se što znači omalovažavati, a ja ću, zato sam dao opomene gospodine Stier, na žalost je 13,00 sati i moramo prijeći na iznošenje stajališta u ime Kluba zastupnika i nezavisnih zastupnika. Sada je na redu, vraćamo se izvješću i na redu je g. Stier. Izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče. g. državni tajniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Dosta je već o ovoj temi danas izrečeno, ja ću pokušat se koncentrirati na samo jedan segment ovog izvješća, onaj koji se odnosi na hrvatsko iseljeništvo i vratit ću se isto na 2019.g. s obzirom da raspravljamo o izvješću o toj godini i u tom kontekstu spomenuti ono što sam prije u replici bio spomenuo, a to je bio susret Hrvata iz Južne Amerike koji se održao 2019. u Buenos Airesu gdje sam bio predstavnik HS-a, državni tajnik je predvodio izaslanstvo, bila je i kolegica Bušić tada ispred MVEP-a. Ono što smo tada čuli, ja ću izdvojiti samo neke poruke, a koje mi se čine relevantnim i za ovu današnju raspravu. Jedna je bila upravo ta potreba da kada govorimo o suradnji domovinske i iseljene Hrvatske, kao što znamo reći, da ona ima jedan nadstranački karakter, o tome je i državni tajnik u uvodnim riječima nešto rekao, ali i kasnije neki zastupnici su isto tako naglasili da potreban je što veći konsenzus za takvu jednu politiku da ona bude onda održiva u vremenu da može biti i učinkovita. Naravno, uvažavamo, uvažavaju i naši iseljenici pluralnost naše političke scene, to je ono što smo i htjeli da imamo višestranačku demokraciju, ali to ne znači da ne možemo i postići oko nekih državnih politika određeni konsenzus, mislim da odnos prema hrvatskom iseljeništvu to zavrjeđuje. Druga poruka je bila vezana uz Zakon o državljanstvu, uglavnom ili zapravo u potpunosti smo mogli osjetiti potporu naših iseljenika za promjene koje su unesene u taj zakon. One su unesene baš na taj način da se ciljano ide u susret baš hrvatskim iseljenicima jel bilo je u nekim ranijim raspravama određena pitanja, dubioze ko će imati koristi, kada pročitate koje su sve te promjene bile, doista je usmjereno prema hrvatskim iseljenicima. Ali kao što smo i prije, a i državni tajnik je dao neka objašnjenja sada u ovoj narednoj fazi potrebna je još veća sinergija i središnjeg državnog ureda i MVEP-a, rekao bih i MUP-a pogotovo oko digitalizacije usluga kako bi izašli u susret našim ljudima kako ne bi bilo u našim konzularnim odjelima tolika velika lista čekanja. Druga poruka vrlo važna je bila oko obrazovanja, „Croaticum“ je tu možda najpoznatiji program, ali nije jedini, dakle široka je ta suradnja sa akademskom zajednicom u Hrvatskoj. Što se tiče ove 2019.g. o kojoj sada raspravljamo 250 stipendija i uglavnom korisnici jesu Hrvati iz Južne Amerike, ako čitam iz izvješća korektno u prvom redu Argentina, pa Čile, Peru, Bolivija, Venezuela itd. Dakle, kada gledamo u širem jednom razdoblju od 2012. do 2020., tu je bilo više od tisuću polaznika. Mnogi od njih su kasnije ostali u Hrvatskoj, dakle možda je to i najbolja, najkonkretnija investicija pa i u okviru demografske politike. U okviru te iste politike, ja bi možda ako mi dozvolite u ovih zadnjih par sekundi, gledajući prema budućnosti možda naglasio, možda razradio forme učvršćivanja položaja žena u hrvatskom iseljeništvu jer čini mi se da ta investicija isto tako se trostruko kasnije vraća. Uglavnom imaju istaknutu ili najistaknutiju ulogu u održavanju jezika, a kroz jezik onda i hrvatski nacionalni identitet i što se tiče programa koje već državni ured financira učenja hrvatskog jezika, ali općenito u radu naših zajednica. Još jednom potpora ovom izvješću i radu državnog ureda.
Hvala lijepa. Replika gospođa Maksimčuk.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče HS-a. Uvaženi kolega Stier. U vašoj raspravi, ali i iz ovog izvješća je vidljiva dobra suradnja središnjeg državnog ureda sa zajednicama i organizacijama hrvatskog iseljeništva, a radi uspostave još čvršće suradnje. Ja ću nabrojati neke projekte, a i sami ste se osvrnuli na njih, to je Ljetna škola „Domovina“, projekt „Korijeni“, Program učenja hrvatskog jezika, Stipendiranje učenika, Platforma za on line učenje hrvatskoga jezika, osvrnut ću se još i na posebne upisne kvote jel za upise na naše studijske programe i naravno ono što je veoma bitno, a i sami ste napomenuli, to je jednostavnije stjecanje hrvatskoga državljanstva i zasigurno da je to formalnopravna dobra veza naših iseljenika sa domovinom. Koliko je po vama bitna ova neraskidiva veza s Hrvatima izvan Hrvatske, koliko ovi projekti mogu pomoći u tome, koliko su bitni za očuvanje i njegovanje hrvatskog identiteta odnosno povezivanje domovinske i iseljene Hrvatske?
Izvolite odgovor.
Hvala kolegice na tom pitanju. Ako mi dozvolite ja ću biti osoban jer na svom vlastitom iskustvu mogu osvjedočiti da je to itekako možda najvažniji segment ili jedan od najvažnijih segmenata u radu sada državnog ureda. Prije kad sam ja bio korisnik tih stipendija '90.-te godine one su se davale za učenje hrvatskog jezika, za dolazak tada Sveučilište u Zagrebu je imao takav program, to je bilo i prije, ali isključivo su ljudi iz jugoslavenskih klubova dobivali tek '90.-te oni koji smo bili u hrvatskim institucijama u iseljeništvu smo mogli doći do takvih stipendija i oni su upravo taj kanal kojim se možete upoznati s domovinom i eventualno onda kasnije i ostati kao što je bio slučaj mene, moje supruge, kasnije moje obitelji.
Hvala. Gospođa Puljak.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Stier, činjenica je da je od ulaska Hrvatske, ovdje ste fokusirani na teme iseljene Hrvatske i južnu Ameriku. Puno smo ovdje govorili o Bosni i Hercegovini, Hrvatima u Bosni i Hercegovini. No, evo zanima me vaš komentar od ulaska Hrvatske u EU broj Hrvata koji su odselili, borave u Irskoj povećao se 10 puta. Po nekim procjenama danas u Irskoj boravi oko 20-tak tisuća Hrvata, od toga 10 000 u Dublinu i od toga je 60% onih koji su mladi u dobi od 25 do 44 godine. Što mislite zašto je tako i zašto u Irskoj propadaju pokušaji osnivanja zavičajnih klubova, dakle nikako da se ta zajednica na neki način organizira. Zašto je to tako? Hvala.
Izvolite odgovor.
Hvala vam. Teško je samo u jednoj minuti o svemu tome govoriti. Kada pogledate nakon ulaska u EU na žalost najviše su demografski izgubile zemlje s Baltika, neke čak i preko 20% svog stanovništva. Međutim, to naravno nije izgovor za nas. Mi smo isto tako izgubili ili na neki način velik je broj onih ljudi koji su od 2013. ali i prije toga. Vi vidite i zemlje koje danas u jugoistočnoj Europi nisu članice EU, međutim također iseljavaju prema Zapadnoj Europi. Čini mi se da našim ulaskom u EU ipak imamo sada mogućnosti boljeg razvitka, otvoriti više naših političko-ekonomske institucije, bolje integrirati društvo i naravno da onda naši građani mogu svoju perspektivu realizirati ovdje ali je na nama da to gradimo.
Gospodin Mažar.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani kolega Stier. Naravno da je konstitutivnost Hrvatskoga naroda u BiH prioritet svih prioriteta, ali na tragu vašega izlaganja konkretno vezano za naše iseljeništvo i u južnoj Americi ono što me veseli i raduje da jedan od programa kojeg provodi Središnji državni ured za Hrvate izvan RH domovina, gdje dolaze mladi iz cijeloga svijeta. Evo konkretno, bili su iz Argentine, Perua, Bolivije, obišli su od Iloka do Dubrovnika preko kninske tvrđave. Upoznali ne samo Domovinu na jedan način nego su se odlučili i ostati. Dakle, jedan dio njih je ostao odmah u RH, drugi dio na žalost zbog corone nije u mogućnosti. Ali su to pokazatelji da trebamo ići u smjeru povratka i omogućavanja prije svega druge, treće, četvrte generacije da se vrate u RH. A jedan primjer je u Vukovaru je da i studenti iz Vojvodine sada studiraju na veleučilištu u Vukovaru.
Da, događa se nešto vrlo zanimljivo u iseljeničkim zajednicama zahvaljujući i radu Državnog ureda i naravno Matice hrvatske, dakle niz institucija u našem sustavu, a i u samom radu u zajednicama javljaju se ljudi nekada iz pete, šeste generacije koji možda nisu bili toliko aktivni u iseljeničkim zajednicama. Međutim su Hrvatsku upoznali pa neki i kroz sport, kroz nogometno prvenstvo ili turistički su došli i onda su počeli otkrivati korijene da je možda njihov pradjed, prabaka hrvatskog porijekla ili su bili Hrvati pa traže državljanstvo i onda uče hrvatski. Na primjer što se tiče južne Amerike iz te populacije se popunjavaju tečajevi hrvatskog jezika puno više od onih koji su možda djeca ili unuci ljudi koji su iselili iz Hrvatske. Prema tome, treba podržavati i dalje te projekte.
I na kraju gospodin Željko Pavić.
Poštovani zastupniče, vi ste nekad bili na čelu Ministarstva vanjskih poslova, imate sigurno iskustvo u suradnji sa našim iseljenicima i sa Hrvatima van Hrvatske, pa bih vam postavio jedno pitanje vezano za Bosnu i Hercegovinu s time da bi ovdje izostavio Hercegovinu s obzirom da su tamo Hrvati u specifičnom položaju u odnosu na Hrvate koji su u ovom dijelu Bosne. Kada krenemo iz Slavonskog broda preko Dervente, Doboja, Žepče, Zenice dole do Sarajeva onda zapravo vidimo što se zapravo, kako se slika mijenja, kako to izgleda sve skupa kako ljudi žive. I kad malo stanete razgovarati sa njima zapravo oni vide pomoć u smislu financija, obnove škola, obnove kulturnih domova, pomaže im se financijski. Moje je pitanje, vaše razmišljanje, vaš stav da li i u kolikoj mjeri je stvarno moguće politički pomoći kroz djelovanje u nekakvoj bilateralnoj suradnji sa Bosnom i Hercegovinom?
Hvala. Izvolite odgovoriti.
Pa politički naravno uvažavajući Bosnu i Hercegovinu kao neovisnu državu, a kad pogledate geostrateški i RH i BiH stvaraju jednu i geostratešku cjelinu, jednu energetsku cjelinu, jednu gospodarsku cjelinu. U mnogim aspektima su toliko povezane da je stabilnost BiH primarni interes RH. To je pitanje i naše nacionalne sigurnosti. I utoliko ta stabilnost u ovom trenutku i ovisi o konkretnim promjenama koje su nužne, koje je i EU istaknula da su nužne djelujući naravno i Hrvatska kao članica EU, između ostaloga ili ako hoćete u prvom redu je pravedniji Izborni zakon koji će omogućiti legitimno predstavljanje svih konstitutivnih naroda i građana BiH.
Hvala. Ne morate baš po vojnički, ali u redu. Hvala lijepa. I zahvaljujem na preciznosti. Sada je na redu gospodin Stephen Nikola Bartulica.
Zahvaljujem. Poštovani državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Rekao sam ranije da načelno podržavam napore vašeg ureda. Kad sam ja došao u Hrvatsku skoro ima 30 godina već nije postojao ovaj državni ured i sigurno olakšavate mnogima i povratak pa i ostanak ovdje. Međutim, osvrnuo bi se malo šire u izlaganju na rad naših institucija u cjelini. Dakle, ne samo vaš ured koji ima baš ovo za zadaću nego inače kako javna uprava kod nas izgleda i funkcionira. Rezultati su nažalost prilično skromni. Dakle, ako se slažemo da je najveće nacionalno bogatstvo ljudi, da su to naši ljudi, Hrvatska sigurno gubi utrku. Dakle, kao što su moji roditelji davno prije otišli u Sjevernu Ameriku, danas imamo i dalje odlazak ljudi, sve nas je manje, sad nažalost ovaj novi popis stanovništva je odgođen, međutim uskoro ćemo znati do koje mjere zapravo smo demografski ugroženi. I to vrijedi za hrvatski narod u BiH koliko god se o tome govori sa pravom da trebamo im pomoći i slično rezultati su skromni. I dalje odlaze, vitalni interesi su ugroženi. Inače imam razmišljanje da previše, prevelika uloga države pa i javne uprave i slično smeta i koči razvoj. Dakle, često puta na svim razinama imamo raznih propisa, pravilnika i slično i naši ljudi koji ovdje žive i rođeni su ovdje teško se snalaze, a kamoli ovi koji žele se vratiti. Međutim, u ovom pitanju čini mi se da postoji opravdanje da država više poduzima, ne manje, nego više. To vrijedi i za našu diplomatsku mrežu u svijetu, ali i ovdje. Na odboru kad smo imali raspravu o vašem izvješću sam spomenuo raznih slučajeva naših povratnika, osobno znam za mnoge koji jednostavno ne mogu doći do pouzdane informacije od toga da li je nešto imovinsko pravno čisto neko zemljište ili objekt koji žele kupiti ili za investiciju do drugih podataka. Jednostavno nemaju povjerenje i dolazi do šumova često u komunikaciji. Zato vaš ured bi mogao biti baš jedno pouzdano mjesto za naše ljude gdje znaju da mogu dobiti pravu sliku stvari sa terena iz bilo kojeg dijela Hrvatske. Mislim da bi to bio najbolji način da se njima zapravo omogući jer ja ću reći otvoreno, ja kad sam došao još sam morao i malo popraviti jezik i slično, ali mnogi dolaze i jako dobro govore hrvatski, a opet nekako u našoj javnoj upravi teško se snalaze. Ja ću neću sad specifične slučajeve ovdje navoditi ali ih ima jako puno. Moj primjer možda je čak više iznimka nego pravilo jer mnogi dođu jedno vrijeme provode ovdje i onda opet se vrate odakle su došli. Sad u ovoj krizi i ovoj pandemiji čini mi se da se pruži nama još jedna možda šansa, teško je stanje ne samo ovdje nego i u drugim zemljama i kad bi se Hrvatska bolje organizirala, a ne samo lamentirala o tome da trebaju se ljudi vratiti mogli bi očekivati možda neke pomake. Jer kad slušam ove izjave raznih dužnosnika da treba koristiti fondove za iseljenike itd., to mi se čini više kao neka retorika za našu javnost, ali u stvarnosti iza toga neće biti previše konkretnih pomaka, nažalost. Dakle, općenito govoreći treba javna uprava biti manje prisutna, imati manju ulogu, ali u ovom slučaju mislim da vaš ured koji evo postoji ipak jedno kraće vrijeme ima šansu pokazati da država kao recimo u Izraelu npr. koja vrlo dobro integrira svoje ljude iz cijelog svijeta može pokazati svojim primjerom i radom da se nešto može napraviti za naše ljude. Evo, hvala vam.
Hvala. Prva replika gospodin Spajić.
Hvala predsjedavajući. Kolega Bartulica, da li vi smatrate da mi kao država možemo uopće pomoći Hrvatima u BiH kad ne možemo pomoći sebi. U BiH trenutno nema više od 300.000 Hrvata. Iz Hrvatske je iselilo oko 400.000 Hrvata, medije nam po Hrvatskoj počinju kupovat menadžeri od Vučića, mi čak ne možemo informirat svoj narod u BiH o stvarnom stanju, a kamoli da mu pomognemo. Daj molim vas recite je li to ikako moguće. Hvala.
Izvolite odgovor.
Da, zahvaljujem na replici i to je jako dobro postavljeno pitanje. Zapravo rekao sam da su rezultati vrlo skromni, koliko god ima nedostataka u drugim zemljama ipak mnoge uspiju privlačiti ljude, imaju useljenike već desetljećima, imaju gospodarski rast vrlo dobar i mi smo tu nažalost rekao bih zakazali. Naše političke elite su zakazale i to najbolje vidimo po posljedicama. Dakle, rezultata nema, u BiH nije situacija dobra, nije ni kod nas. Dakle, znam mnoge ljude koji su otišli u zadnjih 10-tak godina, sigurno bi radije osnovali obitelj i ovdje živjeli gdje su odrasli, a opet odlaze. Tako da moramo biti iskreni i gledati istinu u oči i jednostavno postaviti stvari kakve jesu, da elite su imali šanse ali su zakazali.
Gospođa Marijana Puljak.
Evo, ja ću opet se pokušati maknuti od pitanja Hrvata u BiH, mislim da se dosta o tome govori, a vrlo malo se govori o ovoj tzv. novoj emigraciji koja je nastala ulaskom u EU. Kao što sam rekla malo prije porazna je činjenica da je 10% više ljudi odselilo nakon ulaska u EU konkretno u Irsku. I evo gospodin Stier mi nije odgovorio nekako konkretno na pitanje niti dao neko svoje mišljenje zašto mislite da se Hrvati koji su odselili nakon je li nakon ulaska u EU zapravo u tim zemljama i ne žele organizirati dakle bilo je pokušaja organiziranja nekakve zavičajne klubove itd., oni jednostavno to ne žele. Evo vaš komentar, hvala.
Izvolite, odgovor.
Nisu mi poznate okolnosti konkretno u Irskoj, znam da jako puno naših i mlađih građana je u zadnje vrijeme tamo uselilo, međutim načelno ću reći da oni odlaze sa gorčinom, sa osjećajem gorčine, često navode ove klijentelističke odnose, ne žele sudjelovati u tome kako Hrvatska funkcionira, od javnih natječaja nadalje, ako niste član vladajuće stranke ili njenih partnera, vi ste zapravo nažalost građanin drugog reda. Nemate objektivno nikakve šanse. Ljudi koji imaju i samopoštovanje jednostavno i ne žele sudjelovati na ovaj način, odlaze. Iako je jedan demograf, glasuju nogama. To je jasna poruka, glasuju nogama i nažalost i dalje kad su vani u inozemstvu, imaju suzdržanost prema okupljanju ono zajedno, nažalost.
Nema više replika, hvala lijepa. I sada je na redu gđa. Zdravka Bušić. Izvolite.
Hvala lijepa, g. potpredsjedniče. U svojoj ovoj pojedinačnoj raspravi, ja ću se osvrnuti na malo pozitivniju stranu ove priče. Naime, što ovaj središnji državni ured radi i što je učinio i postigao upravo ove godine 2019., prije nego je pandemija učinila svoje jer sam imala priliku sudjelovati u programu jedne ljetne škole koja se zove Domovina, koju sam malo i spomenula. I bila sa, osobno ne samo zadovoljna nego doista bila sam i ponosna. Ponosna zato što smo kao država prepoznali potrebe naših mladih iz iseljeništva i organizirali jedan program za njih kojeg se ne bi, ja bih slobodno rekla a spominjao je i g. Bartulica koji je otišao, spominjao je Izrael, koji doista se ne bi posramio ni Izrael kojeg često puta spominjemo kao doista jedan dobar primjer kako i na koji način prikuplja i poziva svoje mlade u kibuc, mi to svi znamo, evo. A to je stvarno nešto slično ostvario i ovaj hrvatski državni ured. Za mlade ljude iz dijaspore na tom programu od kojih većina nikada nisu ni bili u Hrvatskoj, takvo putovanje je bilo zapravo od jedne presudne, presudno je bilo za izgraditi njihov hrvatski identitet, ja bih rekla. Svi oni žive u državama sa snažnom, vjerujte, sa snažnom integracijskom i asimilacijskom politikom, sama sam živjela duge godine, preko 25, tako da znam što to čini i naravno dijeli vas velika udaljenost, jezična barijera i sve ostalo. Oni često imaju jednog roditelja Hrvata, drugi je Čeh, Slovak, Talijan, Irac, Škot ili kako dalje, ali oni od svojih baka i oni koji su Hrvati, doista slušaju te priče, te romantične priče u koje se oni sami zaljube i evo sada oni su imali prilike zapravo doći ovdje i izgraditi taj identitet i doživjeti ono što njihovi roditelji ili bake su njima pripovijedali. U razgovoru s tim mladim uspješnim ljudima, recimo iz Australije, Perua, J. Amerike, govorio je g. Stier, bili smo zajedno u J. Americi i stvarno treba se upoznati te ljude, osjetiti ih onda bi doista svi mi malo drukčije razgovarali jer taj osjećaj koji Hrvat ima vani, vjerujte, ja sam živjela evo pola života tamo, pola ovamo, to je sasvim jedan drugi bez omalovažavajući ikoga, sasvim jedan drugi osjećaj kad imaš tu ljubav za svoj dom a nešto što se na njemačkom zove ... [[Govornik se ne razumije.]] nema, to je bol za domom, veće boli nema, vjerujte mi. Npr. polaznica jedna iz Clevelanda, rekla mi je ja sam morala doći vidjeti zemlju moje bake koja je meni stalno pričala o njoj a ona je naravno meni to rekla na engleskom jer ona hrvatski uopće ne zna. Mladi i uspješni menadžer Saint Louisa odmah, još tijekom ovog projekta, on je počeo organizirati svoj život ovdje u Hrvatskoj i ostao je, neki su izravno išli odmah na tečaj hrvatskog jezika, jedna mlada i polaznica iz Teksasa, sjećam se da je odmah upisala Agronomski fakultet ovdje u Zagrebu, nekoliko sam ih srela, upisali su stomatologiju, tako da imamo tako lijepih priča, oni su svi prvi put čuli za sve mogućnosti koje im Hrvatska pruža i to je sve učinio ovaj hrvatski državni ured na koji doista mi možemo biti ponosni. Oni koji nemaju državljanstvo, odmah su tražili državljanstvo ali najvažnije, svi su oni postali svjesni svog hrvatskog identiteta i tek onda su shvatili ono što im je, ono što su često puta slušali u noćne sate prije spavanja od svojih baka i drugih. Dobili su vlastiti doživljaj Hrvatske, stvorili su vlastitu svoju emociju o Hrvatskoj i emociju koja je sada naslijeđena zapravo od tih roditelja, baka a sad su oni to ostvarili, ta emocija je znači ostvarena i kompletna. I to je ključno, to je temelj, dati im mogućnost da ostvare tu emociju i da dožive Hrvatsku, da dožive hrvatsku ljepotu i ljepotu i ljude, da dožive hrvatske ljude.
Ne bi vas zaustavio ali sad ćete imat replike pa onda [[Upadica Bušić: Hvala lijepa.]] g. Barbarić, izvolite, replika.
Poštovana kolegice, bili ste već koliko ... [[Govornik se ne razumije.]] u Ministarstvu vanjskih poslova RH, sada ste predsjednica odbora za Hrvate izvan RH. Nametnuta tema, izjava dužnosnika Vijeća Europe, reakcija glavne tajnice, dva puta smo raspravljali na odboru, možete li malo to preciznije pojasniti šta ta izjava znači, reakciju našeg odbora i Ministarstva vanjskih poslova radi naše javnosti prije svega Hrvata u BiH.
Hvala, odgovor izvolite.
Hvala, hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega zastupniče, meni je žao što se zapravo otvorilo to pitanje koje doista nije tema ove današnje rasprave. Naravno da je to u sklopu položaja Hrvata u BiH, ja se apsolutno slažem s tim. Upoznata sam sa svakim slovom i zarezom iz pisma jer sam ga uputila, ali i pisma koje je sinoć ili preksinoć došlo u dosta kasno. Meni je žao da je to izazvalo toliki nekako nesporazum i žao mi je što nije glavna tajnica Vijeća Europe citirala cijeli, cijelu, cijeli jedan citata iz te presude. Ja, ja se nadam da ću imati prilike reći, al on nije cjelovit, on je polovičan, a zapravo ima onaj drugi dio gdje zapravo gdje se pomiruju te dvije stvari [[Upadica: Hvala.]] pomiruje se znači ono što treba imati svaki stanovnik [[Upadica: Hvala lijepa.]] odnosno svaki građanin koji ne pripada većinskim narodima, a njih su odnosno [[Upadica: Hvala.]] konstitutivnim oprostite, konstitutivnim narodima koji su [[Upadica: Vrijeme gospođo Bušić, vrijeme nažalost.]] dobro, dobro.
Gospođa Anita Pocrnić Radošević.
Hvala potpredsjedniče. Poštovana kolegice Bušić u izvješću su navedena područja djelovanja u kojima se pomaže Hrvatima izvan RH, pa je to obrazovanje, znanost, zdravstvo, socijalna skrb, kultura ali i komunalna infrastruktura. Što vi kao zastupnica Hrvata izvan Hrvatske smatrate prioritetom za buduće aktivnosti čime bi se što više podigla kvaliteta za naše sunarodnjake izvan RH? Hvala.
Izvolite odgovor.
Oprostite potpredsjedniče, jel ja mogu završiti ovu prijašnje? To bi, mislim imam ovoga dosta, mogla bi govoriti sat vremena, ali ja bi željela završiti ovo. Znači, sigurno se kolege zanimaju. Znači nažalost je bila ovo u pismu citat iz same presude je bio evo to imam ovdje na engleskom i probat ću vam, probat ću vam, zapravo probat ću vam reći što to kaže. Znači on kaže presuda Sejdić Finci uvijek se spominje i to svi mi znamo. Kaže se da traži ukidanje diskriminacije građanima BiH koji nisu pripadnici konstitutivnih naroda da i oni mogu birati i biti birani na političke pozicije kao što su recimo član predsjedništva. Pa Bože moj ako se izaberu, izaberu se. Međutim, ali sama presuda isto tako potvrđuje da ukidanje te diskriminacije treba doći zapravo ne može i ne treba doći napuštanjem mehanizma [[Upadica: Gospođa Bušić, opet vas …]] za ova tri konstitutivna naroda.
Opet vas moram zaustaviti, imate puno replika pa se i vi nadovezujte u replika, možete raditi šta god hoćete. Gospodin Mažar, izvolite.
Dobro, ja ću nastavit, a moram to objasniti.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Gospođo Bušić evo s obzirom da ste vi ja bih rekao živi primjer možda i većine djelokruga rada Središnjeg državnog ureda za Hrvate izvan RH s obzirom da su vam korijeni iz BiH, dugi dio života ste proveli u prekooceanskim zemljama, u konačnici ste se i vratiti u RH kada je to bilo najpotrebnije, dakle imate u sebi taj jedan pogled iznutra, izvana i povratka, pa evo na tragu toga ako stignete poslije što ćete počitati još ovo što vam je ostalo, možda da kažete i koju riječ i o tome. A s obzirom da je bitno ovo što ste krenuli radi interesa javnosti i da se zna istina oko ovoga važnoga pitanja, evo ja bih isto molio da dovršite i to do kraja.
Hvala lijepo. Odgovor poštovane zastupnice.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Da, to je imamo jako puno doista lijepih tema i stvari i priča koje bismo mogli ovdje, dobro ja to kažem ispričati jer priča se ispriča, ali i stvari o kojima smo ozbiljno trebali raspraviti. I mislim da je dobro da se ovo održava i ja bi volila da je interes što veći naravno za sve točke dnevnog reda, ne samo za ovo, tako da ja ne bih dijelila nekako kao i omalovažavala ajde reći ću na taj način bilo koju temu. A ovo što ste vi rekli, da treba se ja bi doista volila da svi mi osjetimo, osjetimo to bilo, bilo iseljene Hrvatske i onda bismo imali malo više empatije ja bih rekla i prema svim njihovim potrebama i problemima, a i imali više nekako bili zbliženi radi te ljubavi koju oni imaju prema Hrvatskoj. I ne bojte se neće to nikada prestati.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Ivana Ćelića, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče poštovana zastupnice Bušić, vi ste govorili o jeziku i kulturi kao temeljnim odradnicima nacionalnog identiteta za opstanak hrvatskog naroda važna je i adekvatna zdravstvena zaštita koja se pruža stanovnicima BiH. Ovdje u izvješću za 2019. godinu se navodi 12 programa i projekata, mi uglavnom kada govorimo o zdravstvenoj zaštiti što je i logično prvo nam je na pameti Klinički bolnički centar u Mostaru, ali imamo i Županijsku bolnicu u Livnu, imamo Hrvatsku bolnicu u Novoj Biloj gdje bez pomoći iz RH zasigurno opremanje i suvremena dijagnostika ne bi bila dostupna Hrvatima i Hrvaticama koji žive na području BiH. I ja bih se usudio reći dakle da je i osiguranje adekvatne zdravstvene zaštite također bitno za opstojnost hrvatskog naroda [[Upadica: Hvala.]] na prostorima BiH.
Poštovana zastupnica Bušić, izvolite.
Hvala lijepa. Da, kolega Ćelić to je apsolutno jedno vrlo bitno pitanje i bitan, bitna točka na koju trebali bismo se malo detaljnije osvrnuti ali u ovom kratkom. Nova Bila ja, evo čovjek nije pristojno govoriti ali ja sam u tom projektu od samoga početka kada je od obećanja do zadnje lamele šeste koja se završila i doista ja mislim da može Hrvatska država biti ponosna i svi mi što smo učinili i kako je pomognuto Hrvatskom narodu jer vjerujte mi ne bi oni ostali u srednjoj Bosni da nije bilo te bolnice. Ja bih voljela da bilo tko tko dvoji ode sa mnom pa to vidi. Znači to je što se tiče središnje Bosne. Što se tiče sada, naravno da ne bi se mogao održati pa ni Sveučilišna bolnica u Mostaru da nije pomoći Hrvatske jer je potrebno. A osim toga, bilo je dalekovidno osnovati Medicinski fakultet u Mostaru i čast mi je, bila sam sudionik i tog početka.
Hvala. Sljedeća replika je poštovane zastupnice Dalije Orešković.
Hvala predsjedavatelju. Uvažena zastupnice Bušić, predsjednica ste Odbora za Hrvate izvan Domovine čija sam i ja članica. I meni je žao što ovo sada naprosto moram reći, ali tu količinu patetike koju ste vi imali u svom izlaganju bilo je neugodno, doista neugodno slušati kako brojnim građanima unutar RH, a ja vjerujem tako bi bilo neugodno i brojnim iseljenim Hrvatima da su imali prilike to slušati. Ja vas pitam ma o čemu vi pričate? O emocijama? O stvaranju emocija između ljudi koji su nekada slušali u sitnim noćnim satima, možda jučer mi kada smo raspravljali o interpelaciji u tri u noći, o romantičnim pričama o RH. Pa svi ti ljudi iseljeni su zato što su ekonomske i političke prilike to nalagale, a danas je Hrvatska takva da se u Hrvatsku ne mogu vratiti. Mi smo trebali raspravljati o opravdanosti utroška sredstava poreznih obveznika, a ne o emocijama.
Hvala lijepa. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolegice, poštovana kolegice mi svi biramo emocije. Ja biram ovakav pristup, vi birate drugi. Ja se slažem sa vama vi birate vaš, ja neću nikad govoriti protiv, ne moram se složiti ali ću dati zadnju ono što je ona poznata kap svoje krvi da imate pravo izreći i vi i izrecite. I ovo je moj način i moj pristup i ja vas molim da to uvažite kao što ja uvažavam vaš.
Sljedeća replika je poštovane zastupnice Nađ.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegice Bušić, vi ste govorili o odnosima Hrvata izvan Domovine sa jednog romantičnog stajališta. Vjerujem da kad dođu u Hrvatsku i pogledaju naše prirodne ljepote da vjerojatno jesu oduševljeni. Ali ako žele primjerice otvoriti firmu, ako žele ulagati u Hrvatskoj i susretnu se sa našom administracijom tu više nema boli za Domovinom, tu je samo jad i nevjerica. Kad sam bila u kineskom veleposlanstvu jedan se naš državljanin hvalio da je za tjedan dana tamo dobio dozvolu za otvaranje tvornice obuće. Da ovdje to napravi to je nemoguća misija, prije bi došao kod kolege Ćelića na psihijatriju.
Poštovana zastupnica Bušić.
Hvala lijepa. Pa gledajte, vi ste imali to iskustvo meni je to žao. Osim toga, imali ste iskustvo kako je jedan otvorio u Kini. Ali ja bih vam mogla navesti jako puno iskustava od ljudi koji su ovdje došli. Naravno bilo je i onih koji nisu to uspjeli. Meni je to žao, a mi činimo sve moguće da zapravo bude što više onih koji su zadovoljni. Gledajte kako se gdje otvara to je, naravno da je to stvar za raspravu. Nastojimo i nastojat ćemo i dalje, a to zapravo i ovaj ured čini da se ostvari što više kontakata i da oni ljudi koji to žele učiniti da im se pruži za to prilika. I zato gospodin Milas i govori kako uspostavlja kontakte i sa različitim subjektima koji to mogu u tom pomoći.
Hvala lijepa. Sljedeća pojedinačna rasprava, biti će poštovanog zastupnika Mire Bulja. Izvolite. Ne vidim poštovanog zastupnika. A tamo je. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine Milas sa svojim suradnicima. O izvješću ne treba govoriti ono je znači u skladu sa zakonom, sa izvješćem tj. ono što treba biti. Ja bih više o politikama i Hrvatima izvan Hrvatske. Na žalost sve je više Hrvata izvan Hrvatske koji iseljavaju, to su sve mlađe generacije o kojima tribamo posebno pažljivo govoriti. To su ljudi koji su otišli u treće zemlje, koji se tek sada u biti snalaze. To je velik broj ljudi, sve više i više ljudi odlazi. Samo koliko imam informaciju u Münchenskoj, u Bavarskoj rapidno raste, sve je više i više naših Hrvata. Nadamo se da će se vratiti. Međutim, ja bih ovdje govorio. Tribamo sve napraviti da ih vratimo nazad, da ti ljudi ipak svoje obitelji i buduće generacije ostanu ovdje, a ne da ih sada da ostanu tamo u tuđini. Ja bih ovdje rekao samo odnos prema kratko, odnos prema Bosni i Hercegovini, Hrvatima kao jednom konstitutivnom narodu od tri naroda, da je taj narod također lošim politikama Hrvatske zaboravljen. Sjete ga se u predizborno vrijeme. Na žalost taj narod tamo se više koristi u predizborne svrhe. Znam da se nešto pomaže tamo i to je dobro, materijalno, statusno. Znam kada sam došao u Sabor govorili su tada nisu imali ni televizijski program na HRT-u, na državnoj televiziji tako da razumijem tu problematiku, tu su susjedi ali mogu reći i primjer kada je bila corona kriza onda su zatvorili sve granice osim neke prijelaz prema Livnu da bi ljudi mogli doći do Sinja. A dok su migranti prolazili sa strane te granice, tog službenog prolaza kako su god željeli tako da moramo, znate vi vjerojatno problem granice Bili Brig da je zatvoren i tako. Tako da prema tim ljudima tribamo imati puno bolji odnos. S tog područja su ljudi zaslužni, oni su bili u Domovinskom ratu iz Bosne i Hercegovine možda u velikom broju i obrane RH i Bosne i Hercegovine. Tako da to je dio nas, to je isti narod i o tim ljudima triba tako i odnositi se. Međutim, mi imamo ovaj treći problem koji je trenutno najveći problem. To su zaboravljeni Hrvati u Srbiji, tj. u Vojvodini, kao da smo ih otpilili, kao da ne postoje određeni sporazumi, dogovori, reciprocitet. Ja uvijek kažem u Hrvatskoj na primjer evo na idućim izborima lokalnim srpska nacionalna manjina će imati dvostruko pravo glasa, dvostruko ako ne bude dovoljno pripadnika nacionalnih manjina gdje po Ustavu moraju biti ići će se opet na izbore. To im nije omogućio SDP, … [[Govornik se ne razumije.]] sad bi to bio prosvjed. Oooo kolega Deur zna, to bi bilo, gorilo bi sve. Vi ste im dali, a smijete se, kolega Deur ovo je ozbiljno Hrvati u Vojvodini nemaju apsolutno nikakva prava. I vaš odnos, znači politički, ne govorim o kolegi Milasu, gospodinu Milasu Vlade RH sa … [[Govornik se ne razumije.]] Vi ste ista pučka stranka, vi ste isprepleteni. Vama su zajednički interesi sa četnikom Vučićem. Vi ste ista stranka pučka stranka, jer se kaže pučani u EU. I isto u Hrvatskoj imamo na vlasti predstavnike srpske nacionalne manjine, nisu oni manjina u Saboru nego većina u Saboru. Ne govorim ja ovo protiv srpske nacionalne manjine, dapače ja živim s tim ljudima. Ti su ljudi fantastični i u obrani i u Domovinskom ratu, u svim postrojbama. Oni su politički Hrvati, međutim ja govorim o kolegi Pupovcu i njegovoj stranci koja je na vlasti. Što vi radite da se tamo vrate prava Hrvatima ili da se odstrane, nisu ih ni imali, da budu recimo u Parlamentu srpskom. Nema niti jedan. A srpska nacionalna manjina u Hrvatskoj ima 40 zamjenika gradonačelnika i načelnika, 12 dožupana, 3 saborska zastupnika, tajnika im dajete od Mile topđije tamo, kako se zove Mile Horvat koji je bio precizan u ratu, nije … [[Govornik se ne razumije.]] On je državni tajnik, a nije gađao on tamo nego nas. Znači vi imate odličnu kohabitaciju sa Vučićem četnikom. Primate ga ovdje, evo ovdje da se ruga sa nama. Najprije ste ga primili gore na Pantovčak gdje se izrugivao, nije donio nestali popis. Još jednom pozivam vas i vas iz državnog ureda zaštite Hrvate u Srbiji jer su i dalje pod pritiskom četnika, Šešelja i njegovih pomoćnika.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Pavića.
Poštovani zastupniče, kad su nastali problemi u Vojvodini ovdje se o tome tek nešto malo progovorilo, nešto se malo spomenulo, diskusije gotovo da i nije bilo. Vi ste to nešto malo pokrenuli, međutim sve je bilo utihnulo. Danas smo govorili o Hrvatima koji nisu u Hrvatskoj, ovoj iseljenoj Hrvatskoj. Govorili smo jako puno o Bosni i Hercegovini, o Srbiji gotovo ništa. Molim vas vaše razmišljanje i vaš stav da li je moguće uopće u ovoj konstelaciji snaga koja je trenutno u Saboru da Vlada djeluje i radi u korist Hrvata u Srbiji.
Hvala vam lipa na pitanju. Hvala lijepo. Pitanje je pogodilo u srž. Mi imamo dio vlasti. Srpska nacionalna, SDSS pripadnici nacionalne manjine koji vladaju Republikom Hrvatskom, oni su vlast, u manjini smo ja i vi trenutno u Parlamentu bez obzira što su oni nacionalna manjina ali oni su u većini. I uredno su išli u Bačku Palanku na četnički dernek za vrijeme Oluje dok je pol Vlade bilo u Kninu, proslava Oluje je bilo na četničkom derneku u Bačkoj Palanci. Znači problem Hrvata u Vojvodini je ogroman. Di je taj reciprocitet? Gdje je to? Gdje se to stavilo? Zbog čega nemamo ni jednoga zastupnika u Srbiji Hrvata, pa čak ni u Vojvodini. Pa meni je došlo za proplakat kada je bio prošle godine, bili ste kolega Milas dole na odboru u maloj vijećnici. Čovjek ne zna od tuge više što reći.
Hvala lijepa. Sljedeća rasprava bit će poštovanog zastupnika Radoja Vidovića. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici, uvaženi tajniče. Mi danas raspravljamo o strategiji o izvješću o provođenju Strategije i Zakona o Hrvatima izvan RH sa RH. I sve ove dosadašnje naše rasprave koje sam uistinu pozorno pratio mene raduje da mogu zaključiti da praktično svi mi ovdje dijelimo mišljenje da je nakon što smo stvorili RH, nakon što je RH ostvarila svoje vanjsko-političke strateške ciljeve ulazak u EU, NATO savez da je ovo pitanje odnos Hrvata izvan RH sa Hrvatskom i obrnuto strateški najvažnije pitanje i od njegovog kvalitetnog rješenja ovisit će u narednom razdoblju o nestabilnom, globaliziranom, nepredvidivom svijetu sudbina i RH a i Hrvatskog naroda u cjelini. Iz detaljnog izvješća koje smo dobili, izlaganja uvaženog tajnika raduje me da možemo pročitati da uistinu činjenice, niz aktivnosti kroz razne programe, projekte kako bi se ova strategija oživotvorila u praksi. Raduje me da možemo pročitati da je u proteklom razdoblju realizirano niz projekata u oblasti obrazovanja, zdravstva, kulture, socijalne pomoći itd. Također vidimo da postoji napredak i u gospodarskoj suradnji. Ja ću navesti samo primjer gospodarske suradnje sa Bosnom i Hercegovinom gdje je u 2019. godini RH izvezla milijardu i 521 milijun eura robe, a uvezla nešto manje od 700 milijuna. Dobrim dijelom zasluga za to jeste dobra suradnja RH sa Hrvatima u BiH. Želim ovdje se malo osvrnuti na kolege koji su ranije istakli, ranije ovdje izlagali. Zašto tri zastupnika iz 11 izborne jedinice podržavaju ovu Vladu? Ja osobno, a i moje kolege složit ćemo se da ovu Vladu podržavam i podržavat ćemo se jer je ona u svom programu, u svom svakodnevnom djelovanju jasno pokazala svoj odnos prema Hrvatima izvan RH, da joj je jedan od prioriteta položaj Hrvata u BiH. I složit ću se sa svima koji su već to pričali ovdje, da je ustavni položaj Hrvata u BiH najvažniji i da nam je pomoć politička tu najpotrebnija. Stoga bih se osvrnuo i na kolegu koji je pitao kako ćemo se vratiti u BiH, ja i kolega Barbarić. Mi iz BiH praktički nismo ni otišli. Ja krenem srijedom u jutro rano iz svog Kreševa koje je odavde skoro 420 km i dođem ovdje u pola 10, a također petkom odem poslije sjednice Sabora i 4 dana koje provedem u BiH sretnem se sa minimalno 300, 400 ljudi koji dole žive. Osvrnuo bih se na mišljenje kolege Bauka da u BiH se treba odlučivati o Bosni i Hercegovini u Bosni i Hercegovini. Potpuno se slažem, ali također treba imati na umu da je sadašnje ustavno uređenje produkt međunarodnog ugovora koji je potpisnik i RH koji je jamčio Hrvatima ravnopravnost i RH mora inzistirati i tražiti da se ti sporazumi poštuju. Samo poštivajući te sporazume možemo doći u budućnost možda i kvalitetnijeg i ustavnog i svakog drugog uređenja. Želio bih se ovdje osvrnuti malo na kolegu Glavaševića sa kojim se u potpunosti slažem da budućnost BiH nije u nacionalizmu, ali nije sigurno i onakvoj BiH za koju se zalažu da je to građanska. Budućnost BiH su u državi tri jednakopravna konstitutivna naroda. Ali ja ću iznijeti nekoliko podataka koje vjerojatno većina u RH ne zna. Jedna od najgrađanskijih pod navodnicima navoda županija u Federaciji BiH tuzlanska. U toj županiji 820% više Hrvata umre nego što se rodi, a broj vršnjaka je skoro isti umrlih i rođenih. U Unsko-sanskoj slično. U Sarajevskoj 700% više Hrvata umre nego što se rodi. I tako u svim županijama gdje su Hrvati manjina. A u onim županijama gdje su Hrvati većina broj umrlih i rođenih između Bošnjaka i Hrvata je praktično isti. Znači da nema diskriminacije. Ovi pokazatelji kazuju šta bi to bilo šta bi se desilo Hrvatima ako bi živjeli u takvoj državi koju nam neki spočitavaju, nameću evo i ovdje od Sabora. I na kraju pozivajući nas sve da podržimo ovo izvješće, da se sve institucije u RH, inozemstvu uključe kako bi ovu strategiju što djelotvornije proveli u praksi. Hvala.
Hvala. Imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Barbarića.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani kolega kako i sami rekoste jedan ste od rijetkih zastupnika koji obavljajući ovu časnu dužnost nastavlja živjeti u BiH i pretpostavljam vratit ćeš se tamo. Isto tako znam da ste i sada aktivni u političkom dijelu na području središnje Bosne. Puno problema prethodnih godina smo imali radi stavova dijela ljudi koji su bili u ovom časnom Domu, a porijeklom su iz BiH, kako mi to volimo reći, postanu naglo pametni pa je prioritet bio svih ovih godina tko će negdje biti, tko će biti načelnik, tko će biti predsjednik a ne zaštita prava Hrvata u smislu konstitutivnosti, jednakopravnosti, legitimnosti zastupanja i svega ostaloga. Možemo se pored RH na bilo koga osloniti u borbi za ova naša prava.
Hvala. Poštovani zastupnik Vidović.
Naravno Hrvatski narod kroz čitavu povijest ma u kojim državama živio jedinstven narod i samo kroz zajedništvo, kroz zajednički osjećaj identiteta, pripadnosti, društvene kohezije može ostvariti svoje i dugoročne i kratkoročne ciljeve, tako da Hrvati u BiH ne mogu imati niti će imati većih prijatelja u svijetu od RH, a također i RH sigurno nema većeg prijatelja od Hrvata koji žive izvan RH.
Sljedeća replika poštovane zastupnice Marić.
Hvala lijepa poštovani kolega. I sami ste rekli da ste veći dio tjedna u kontaktu sa ljudima na terenu, sa svojim biračima. Vi ste rođeni u BiH, dakle živite tamo i studirali ste tamo pa ste mi evo pravi kandidat za pitanje vezano uz stipendije. U ovom Izvješću 2019. Piše da je financirano sto stipendija za one koji studiraju u Hrvatskoj, 400 za one koji studiraju u BiH. Da li vi pratite, imate li kontakt s tim ljudima, odnosno s tim mladim završenim post diplomantima da li oni ostaju u BiH, da li se vraćaju nakon studija. Od 2012. Do 2020. Odobreno je stipendija za 1044 polaznika. Je li vi motivirate te ljude, da li ih pratite, da li oni motiviraju druge da studiraju pa da se vrate. Evo hvala lijepa.
Poštovani zastupnik Vidović.
Hvala na pitanju. Ja sam mislio da je to dobar program, da ga treba unapređivati, stipendiranja studenata, ulaganje u znanost je jedino sigurno ulaganje za budućnost. Što se tiče studenata iz BiH koji dobiju stipendiju, koji studiraju u RH na žalost moje iskustvo iz općina koje ja evo bolje poznajem jeste da se mali broj vrati u BiH. Na žalost to je tako, zbog toga ja bih volio da se puno više poveća broj stipendija, naravno u sferi ispunjavanja kriterija za one koji studiraju u BiH jer je puno veća vjerojatnoća da će ostati u BiH. Nama prije svega koji živimo dole, koji vidimo svoju budućnost dole trebaju Hrvati koji svagdje u svijetu, a osobito da ostaju tamo da žive odakle jesu postali. Evo vi ste malo prije pitali vezano za Zenicu, ja pratim stanje u Zenici. Uistinu je teško, katastrofalno za Hrvate. U Zenici se prije rata imalo blizu 20 000 stanovnika, danas se u Zenici maksimalno rodi oko 20 Hrvata godišnje. To je praktično nemoguće za neku dugoročnu opstojnost bez uključivanja RH i pomoći iz Hrvatske.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Šimičevića.
Zahvaljujem, potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi zastupniče, vi ste u svom govoru pozitivno govorili o Uredu za Hrvate izvan domovine i doista ured radi sve da bi se vi Hrvati koji ne živite u Hrvatskoj, osjećali dobro i da zapravo znate da imate podršku svoje domovine, druge domovine, je li a tome je dokaz i da ste vi u BiH-u u vašoj izbornoj jedinici apsolutno pobijedili, dobili ste 3 mandata. Znači da oni koji su nekad gradili spomenike nekim drugima, vi ste stvarali i gradili BiH. Moje pitanje vama za očuvanje hrvatskog identiteta bi se možda još moglo ulagati više u odgoj i obrazovanje odnosno [[Upadica Reiner: Hvala.]] da se našim učenicima daju udžbenici koji su pisani hrvatskim.
Poštovani zastupnik Vidović.
Hvala na tom pitanju. ... [[Govornik se ne razumije.]] obazreo na druge, mislim ja osobno a znam i kolega Barbarić koji dolazi iz BiH-a, čitav život smo praktično posvetili od Domovinskog rata do danas, od početka Domovinskog rata, od 90-ih godina do danas, stvaranju uvjeta da Hrvati opstanu kao ravnopravan konstitutivan narod u BiH-u. Svaka pomoć je dobrodošla, osobito ta pomoć je dobrodošla od RH. Jer ona osim te čisto materijalne pomoći, znači puno i u psihološkom pogledu za sigurnost naroda koji tamo živi. I što se tiče da li treba ulagat više u obrazovanje, treba svakako, i ja bi također volio da osmislimo programe kako pomoći mladim obiteljima sa više djece. Mislim da je to ključno pitanje za budućnost, pojedinačno za svaku obitelj koja ima dvoje, troje djece, mlađe, žele ostat u BiH-u, kako im konkretno pomoć, rješenje stambenog pitanja, traženje posla itd. Mislim da je to sad trenutno najpotrebitije osim ustavnog uređenja.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Deura.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani zastupniče. Jako dobro ste to pojasnili našim kolegama ali sigurno treba reći da središnji ured radi ono što može. Pokazuje dobru vjeru i jedna dobra stavka na koji način, puno je toga kroz povijest koju smo imali i u novijoj povijesti ali sigurno ono elementarno u najbitnijem djelu prepoznatljivost Hrvata da je ona dobra, a vi dolje živite, znate šta je najbolje hrvatskom čovjeku i što je najbitnije. To je ta mjera koja daje i ovdje u Hrvatskom saboru da možete najkvalitetnije i najistinitije reći Hrvat u BiH-u, što mu je bitno i što njemu treba u ovom trenutku. Hvala.
Poštovani zastupnik Vidović.
Zahvaljujem na pitanju i mislim da je uvaženi tajnik tu u svom izlaganju rekao da su većina, ogromna većina ovih projekata ... [[Govornik se ne razumije.]] predstavnicima Hrvata u kako općinskoj i županijskoj, federalnim razinama vlasti, kako sa crkvenim predstavnicima, kako sa svim najvažnijim čimbenicima hrvatskog naroda u BiH-u, da je to na njihov prijedlog isto projekt odobren, naravno da uvijek postoji prostor i za unaprjeđenje i ja se nadam da ćemo u narednom razdoblju ova pomoć, ne pomoć, suradnja sveobuhvatnija na posebno zadovoljstvo kako Hrvata i u BiH-u, Hrvata u inozemstvu a i RH.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Pavića.
Poštovani zastupniče, rekli ste na početku svog izlaganja da podržavate ovu Vladu zato što je ponudila dobra program za pomoć Hrvatima u BiH-u. Mi smo vidjeli iz ovog izvješća koja su ulaganja, koja su davanja za Hrvate u BiH-u, međutim znamo da je u Derventi recimo živjelo 23 000 ljudi, da ... [[Govornik se ne razumije.]] 2013. 2600, u Doboju 13 500, u 2013. 1850, Zenici, 22 500, 2013. 8 300, danas su ti brojevi još manji. Koji su efekti tog programa koje je Vlada napravila s obzirom da znamo da je dole loš Izborni zakon koji ne pomaže Hrvatima a demografska slika je sve lošija i lošija? Koji su efekti?
Poštovani zastupnik Vidović.
Hvala na pitanju. Konkretan odgovor jeste broj Hrvata se drastično smanjuje. Prije svega u onim područjima gdje Hrvati nemaju političku vlast, utjecaj, nabrojali ste sve te općine, u Doboju, ... [[Govornik se ne razumije.]] puno se više smanjuje broj Hrvata u Zenici nego u Žepču. Puno se više smanjuje broj Hrvata ne znam, u Bugojnu nego što se smanjuje u Vitezu ili Kreševu ili Kiseljaku, znate. Bez ustavnog rješenja, položaj Hrvata u BiH-u vrlo teško će biti zaustaviti ovaj proces odlaska Hrvata bez obzira na materijalnu pomoć koja se pruža. Naravno, materijalna pomoć je dobrodošla, ona može zaustaviti neke procese, usporit ali dugoročno ne može riješiti bez osjećaja sigurnosti i ravnopravnosti svih Hrvata ma gdje živjeli u BiH-u. Bez tog ključnog rješenja, neće se ovaj proces zaustaviti, usporit može tako da je najvažnije riješiti ustavno pitanje ravnopravnosti Hrvata a onda ćemo mi lakše sve te probleme rješavati.
I posljednja replika poštovanog zastupnika Ćelića.
Hvala, g. potpredsjedniče. Poštovani kolega, nije isto bit Hrvat u zapadnoj Hercegovini i u središnjoj Bosni. Mislim da je vrlo važan trenutak bio svibanj 2018. i osnivanja konzulata RH u Vitezu za Hrvate Lašvanske doline i Središnji državni Ured za Hrvate izvan RH ako pogledamo posjete državnog tajnika, g. Milasa, onda tu vidimo da to nisu samo obilasci pro forme nego obilasci sa određenim projektima i programima i sa podrškom što je ljudima bitno, dakle osim boljih poslovnih odnosa, socijalnih uvjeta, vrlo je važna podrška da Hrvati Lašvanske doline znaju da je RH tu za njih. Mene zanima što vi kao čovjek koji živite u Kreševu, mislite da bi mogli kratkoročno napraviti od strane državnog ureda odnosno Vlade RH za Hrvate središnje Bosne?
Hvala. Poštovani zastupnik Vidović.
Hvala na pitanju. Puno je značilo otvaranje konzulata u Vitezu, ali opet se praktično na isto ... [[Govornik se ne razumije.]] odgovorit kao što sam odgovorio kolegi. Hrvati u središnjoj Bosni su uistinu poslije rata imali jedan osjećaj ... [[Govornik se ne razumije.]] gospodarski zamah, politički povratak je tekao međutim jer je bio utemeljen na ustavnom rješenju koje je potpuno garantiralo ravnopravnost Hrvata u Središnjoj Bosni sa Bošnjacima. Nametanjem ustavnih promjena taj je položaj potpuno narušen. Znači do taka, kratko je vrijeme da vam objasnim, su Hrvati mogli biti potpuno ravnopravni sa Bošnjacima u izboru vlade, župana i ostalih institucija. Nakon tog je ukinuto i doneseno je pravo da to mora se činiti 2/3 većinom. Nažalost, Hrvati teško dolaze do ove 1/3 uz nadljudske napore i samo na taj način se održavamo svoj utjecaj u županiji Središnja Bosna. Nama bi najvažnije bilo da se politički ponovno vrati ono što smo imali nakon završetka rata što nam je garantirano mirovnim sporazumima. Naravno sva ova pomoć je dobro došla, ali je ključno političko rješenje u BiH i za Hrvate Središnje Bosne, a vjerojatno i čitave BiH.
Hvala lijepa. Slijedeća rasprava bit će poštovanog zastupnika Ante Deura. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, poštovane zastupnice, zastupnici, evo sve vas pozdravljam, sigurno da ovo danas izvješće i što je predstavio državni tajnik ispred središnjeg državnog ureda mislim da to je to dobar pokazatelj sve ovo vrijeme što se pokušava i na koji način je interes RH prije svega za konstitutivni hrvatski narod u BiH, ali i za Hrvate diljem svijeta. Svi želimo jaku, političku BiH, ali želimo prije svega da hrvatski narod bude konstitutivan, jak narod koji opstaje u svojoj domovini koji će imati mjeru i koji kroz institucije u BiH može kvalitetno predstavljati se. To je ono sigurno što je budućnost i što danas hrvatska Vlada pokušava napraviti i što predsjednik Plenković i hrvatska Vlada i ono što može državni ured u svojim mogućnostima i tu moramo biti realni. Sve ovo što se radi diljem svijeta je jedna mjera ja znam mnoge naše kolege će to staviti u neke okvire možda opravdane iz svog kuta, ali gledajući cjelokupnu sliku Hrvata i u Srbiji i u BiH gdje su možda najteži trenuci, ali imamo i Hrvate diljem svijeta koji su danas jedne nove generacije, druga, treća, četvrta, peta generacija koji imaju sasvim drukčije poglede na onu domovinu gdje su njihovi očevi, djedovi, pradjedovi otišli, gdje se sudaraju i kulture i pogledi, danas baš zbog toga središnji ured daje jednu dobru sliku. Želim reći da prije svega moramo kao društvo mladim ljudima koji pokazuju izvrsnost iz svijeta Hrvate koji dolaze kao što su izvrsni dolazili '90. i '91. godine od ministra Šuška do hrvatskih ljudi iz Kanade, Amerike, Francuske koji su stali na branik domovine. Danas ova generacija izvrsnih mladih ljudi, školovanih, koji imaju što dati svojoj domovini Hrvatskoj moramo biti tu prepoznatljiviji, moramo dati jači poticaj i primiti te uistinu mlade ljude. Moramo Hrvatima mladim u BiH pokazati dati im sigurnost, dati im potporu što vjerujem da se daje da osim Bošnjaka budu zastupljeni da se vidi da je to njihova domovina, a kako da se to vidi to je da budu prisutni u svim institucijama BiH. To je, tu ne smijemo promašiti. Tu ako promašimo onda u saboru, našem društvu osim aktivizma ništa nam ne ostaje. Aktivizam nije dobar. Nije dobar zato što nema realnosti. Aktivizam mogu vući emocije, ali mi ovo što radi HDZ pokazuje se da prepoznaje svoj narod i da je to ono što kroz i središnji državni ured, a i kroz Ministarstvo vanjskih poslova maksimalno se može napraviti u ovome trenutku. Sigurno da prije svega moramo imati povjerenje u institucije. Institucije su te koji daju mjeru, a mi smo tu koji moramo dati povjerenje našeg naroda, zato jesu naši predstavnici iz BiH tu su u saboru. Ne smijemo, oni najbolje znaju bolje od svih nas one trenutke, žive sa tim ljudima. Ne možemo sa saborske govornice u trenucima pokušavati sa jednim nekorektnim, netočnim informacijama okarakterizirati javnost nešto što nije dobro. Zato još jednom želim da svi zajedno ovdje pošaljemo poruku i u Srbiji da Hrvatski sabor daje punu političku snažnu poruku Hrvatima u Srbiji jer ona je prijeko potrebna. To je opstanak, ali ono sutra to je osnažiti svoj narod da bude jak, da bude prepoznatljiv, da bude ponosan. Hvala vam.
Imamo nekoliko replika i na vaše izlaganje. Prva je poštovane zastupnice Petir.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Deur govorili ste o izazovnom položaju Hrvata u BiH, ja bih se usudila reći da u nekim dijelovima BiH Hrvati su gotovo isčezli, dogodio se egzodus koji bi se mogao usporediti s onim što se dogodilo u Siriji i Iraku kršćanima. Govorili su i naši kolege iz BiH o dramatičnim podacima gdje u nekim dijelovima Federacije BiH 800% više je umrlih Hrvata nego onih koji su rođeni. Zanima me što uz sve ove aktivnosti koje već sada radimo možemo još sada napraviti da bi podržali Hrvate da ostanu živjeti u BiH?
Poštovani zastupnik Deur.
Hvala poštovana zastupnice. Pa prije svega to je ono što moramo mlade, izvrsne ljude kvalitetne oni moraju ulaziti u institucije BiH. Oni su temelj opstanka, oni su povjerenje opstanka. Sigurno nakon rata i svega što se dešavalo to je strašne stvari su se desile, ali danas to mora povjerenje ići. Mladi ljudi, Hrvati, školovani moraju dobiti mjesto u svim institucijama BiH. Bez toga, bez snažnog konstitutivnog naroda, bez predstavnika jakih Hrvata mi dole ne možemo ili teško će biti opstanak.
Slijedeća replika poštovanog zastupnika Šašlina.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani kolega Deur, pa evo svjesni smo nažalost izuzetno teške pozicije i položaja Hrvata u Srbiji. Izloženi su teškim pritiscima i asimilacijji praktički od najranijih dana od vrtića preko školovanja do zapošljavanja praktički cijeli život kako bi ih se na neki način što prije i što više asimiliralo i što više smanjio njihov broj. Nažalost katolička crkva je jedina ta koja na neki način drži ih odnosno drži glavu iznad vode ovaj uz neke kulturne organizacije koje evo bave se folklorom, kulturom očuvanjem njihovih običaja. Imamo i pozitivnih primjera ne samo sa državne razine nego evo i regionalne. Primjer Osječko-baranjska županija svake godine u svom proračunu osigurava preko 200.000 kuna za pomoć upravo udrugama sa područja Vojvodine odnosno mjesta koja su pretežito hrvatskim življem tamo naseljena. Volio bih čuti vaše mišljenje kako tim ljudima na neki način trajno i što kvalitetnije pomoći.
Hvala. Poštovani zastupnik Deur.
Hvala poštovani zastupniče, sigurno da je katolička crkva kroz povijest hrvatskog naroda i u Bosni osobito na ovim prostorima i u BiH i Hrvatskoj i u Srbiji u našoj prošlosti bila najveći temelj opstanka hrvatskoga naroda. Evo, nažalost u Srbiji nam se to dešava osobito '90.-tih godina kad i sami pojedinci iz vrha vlasti Srbije su sve radili za loše po hrvatski narod. Sigurno snažne poruke hrvatskih institucija koje vjerujemo one idu, one se u ovim vremenima koliko se to može napraviti, ali to je jedna snažna poruka politička koja se mora napraviti i u vremenima koja dolaze. Mora biti najveći temelj za opstanak hrvatskog naroda u Srbiji.
Slijedeća replika je poštovane zastupnice Orešković.
Hvala. Kolega zastupniče u izlaganju ste rekli da HDZ prepoznaje svoj narod govoreći pri tom o BiH. Pa od Dejtonskog sporazuma pa nadalje u BiH niti jedna druga politička stranka nikada nije predstavljala hrvatski narod nego HDZ. I sad ću vam nešto reći neka ostane zapisano. To će vam biti najveća kletva. Najveća kletva jer rezultati pokazuju da ste pogriješili u svemu. Hrvata je sve manje, njihov životni standard je sve lošiji, a samo zato što su se vaše politike rukovodile kupovinom glasova, a ne dobrobiti životnog standarda Hrvata u BiH. Povijest HDZ neće pamtiti kao one koji su brinuli o Hrvatima nego one koji su ih u BiH upropastili.
Poštovani zastupnik Deur.
Poštovana zastupnice hvala vam na vašem pitanju, replici, monologu, ali sigurno vi morate biti svjesni da je i vjerovat u to, a vjerujem da vjerujete da je HDZ pod vodstvom predsjednika Tuđmana u teškim vremenima i hrvatske države, a i u BiH bio najveći temelj opstanka BiH i u tim i takvim vremenima su se mnoge nažalost stvari izdešavale koje vidim da vi pomalo ne uvažavate ali to je vaše pravo. Vjerujem da i u ovom saboru za 4 godine da ćete i vi doći na svoje uz što bolju i kvalitetniju ljubav i da ćete biti puno opušteniji. Hvala vam lijepa.
Slijedeća replika je poštovane zastupnice Nađ.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Deur, vi ste dobar poznavatelj problema braniteljske populacije kako u RH tako i bivših pripadnika HVO-a i članova njihovih obitelji. Da li smatrate da bi HDZ konačno trebao inicirati jedan aneks ili novi međudržavni sporazum kako bi se riješilo sveobuhvatno pitanje i problemi bivših pripadnika HVO-a i članova njihovih obitelji jel ovo točkasto rješavanje njihovih problema kroz izmjene zakona nije adekvatno. To se vidi svaki puta kad preotvorimo Zakon o braniteljima imamo i članke koji govore o pravima HVO-a.
Poštovani zastupnik Deur.
Hvala vam poštovana zastupnice na pitanju, pa vi sigurno kao vrlo pozicioniran čovjek u Ministarstvu hrvatskih branitelja to jako dobro poznate. Baš ova Vlada to najbolje radi. To je za stradalnike i članove njihovih obitelji je nešto što je najbolje napravljeno i ovaj zakon izmjene koje su rađene pod ministrom Medvedom pod njegovim, cijelo ministarstvo napravljeno je što je najbolje može napraviti. Sigurno da u nekoj budućnosti i ovim vremenima BiH i Hrvatska treba sagledavati zajedno na koji način će se što bolje, ne kroz možda Ministarstvo branitelja, ali sigurno u nekim okvirima što napraviti pomoći hrvatskom čovjeku. To je sve institucije hrvatske su jako bitne, od gospodarstva do vanjskih poslova, a i mi ovdje svi zajedno moramo vjerovati da to je naša zadaća i vas i mene i sviju tu. Hvala vam.
Hvala lijepa. Sad idemo na završna izlaganja i prvi će u ime Kluba zastupnika Domovinskog pokreta govoriti poštovani zastupnik Ante Prkačin. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] gospodin Vidović da se vi slažete sa zastupnikom Baukom koji je rekao da sudbinu Hrvata u BiH treba rješavati u BiH. Jesam dobro čuo? Ako je to tako onda bih se ja prekrstio ovdje. U jednoj takvoj državi, najmalobrojniji narod ostavit na milost ili nemilost vukovima pa to samo može reć neko, upozoren sam maloprije da vodim računa da ne bih koga uvrijedio. Trenutačna BiH me je držala foliranjem, tamo ima čestitih ljudima i među Hrvatima i među Srbima i među Bošnjacima, ali oni kad su kao kolektivitet oni samo nastoje prevariti jedni druge. Pazite, danas pred Domovinski rat ili pred rat u BiH ili bolje rečeno pred izbore bila je anketa među građanima BiH i tu masovne potpore obećavaju SDP-u i Reformistima, a nacionalističke stranke neće dobiti ništa. Međutim, dođu izbori nacionalističke ili nacionalne stranke potpuno pometu SDP, nakon toga dođe popis stanovništva niko se ne deklarira kao građanin nego kao Hrvati, Bošnjaci i Srbi. Oni koji danas forsiraju građansku BiH pa rade najveće zlo Hrvatima. Mene iznenađuje intelektualni i obrazovani Bauk koji mene puno više podsjeća na jednog hrvatskog ljevičara negoli na jednu jugounitarističku komunjaru, ta priča da je došla od izvjesnog Dejana Jovića kojeg sam ja prozivao ovdje, koji je nekakav doktor. Gdje je on taj kod kojeg je on doktorirao ja pojma nemam ili kod maloprije spomenutog Stazića, to je u redu, ali Bauk zna mislit i Bauk Hrvatskoj državi i hrvatskom narodu ne misli loše. Prebacujem se odmah na Srbe i Srbiju. U pravu su kolege koji vele odnosno na Hrvate u Srbiji, da su Hrvati u Srbiji zapostavljeni. Pa znate kako ćemo se mi najbolje izboriti za njih? Europa mora znati tko su Srbi i tko je Srbija, Europa više nema onih predrasuda, Srbi su prvo su tučeni bosanski Srbi, pa su onda tučeni srbijanski Srbi, ne prihvaća više Europa ni svije ni njihove filmove, njihove priče o Jasenovcu itd. Treba prvo objasniti kad im je već sve krenulo sa Kosova od kosovskog … gdje pitanje koliko je u toj bici bilo Hrvata, koliko Srba, na Kosovu je Srba bilo jako puno jer je ih je bilo 30% u turskoj vojsci. Treba znati da je u svim značajnim turskim bitkama da je bilo veliki broj Srba, bitka 1395.g. kod Rovina ginu dva srpska velikaša Konstantin Dejanović i Marko Kraljeveć koja je epska ličnost. Dakle, bitka kod Nikoplja kad kršćanska vojska treba poraziti Turke, Srbi se uključuju pomažu Turke i ostvaruju pobjedu za Turke. 1448.ponovno bitka na Kosovu polju gdje varaju izdaju Janka Hunjadia, tisuću …, pad Carigrada 1500 pardon 1453. pad Carigrada, 1.500 srpskih oklopnika je na strani turske vojske. Niko nije bio takav slugan Turcima kao Srbi. Kad je Tursko carstvo palo, kad su došli u drugu poziciju nitko nije takve pokolje radio nad bosanskim muslimanima i nad albanskim muslimanima kao Srbi. Dakle, pa nama Hrvatima predbacuju rasne zakone, pa od Karađorđa koji je bio nepismen ili polupismen, pa oni su rasnih zakona donijeli, to niko u Europi. Zna se za ustaše, Jasenovac i rasni zakon. Meni rođak priča o rasnom zakonu, ne mogu doći do riječi da mu kažem … to je na što nijedan Hrvat ponosan nije, ali pet rasnih zakona su imali, dva su rasna zakona donijeli '40.g. pred početak Drugog svjetskog rata. Znači kad oni o nama lažu, dovoljno je o Srbima samo iznijeti istinu i ništa drugo, a ja ću iskoristiti slobodan govor, nastavit ono o Crnoj Gori što je trebalo reć.
Hvala vam lijepa. Da čujem povredu Poslovnika.
Reću vam povredu poslovnika. Znači konkretno sam pitan pa moram konkretno odgovorit. Znači ja sam konkretno rekao da RH treba tražiti doslovno poštivanje Washingtonskog i Daytonskog sporazuma kojima bi Hrvati bili potpuno ravnopravni. I u takvoj poziciji bez Hrvata se ne bi moglo nijedan zakon donijet, a osobito ne može se promijeniti Ustav. Samo ako se vratimo na ta načela onda se može o BiH odlučivati u BiH, ako se vratimo takvim ustavnim načelima gdje su Hrvati potpuno ravnopravni bez kojih se tu ne može odlučivat. Hvala.
Hvala kolega Vidović, znate da je to bila replika zapravo, a ne povreda poslovnika pa vam moram dati opomenu. Sada ćemo čuti u ime Kluba zastupnika HDZ-a završno poštovanu zastupnicu Zdravku Bušić. Izvolite.
S obzirom da nisam uspjela završiti svoje uvodno izlaganje u ime kluba, želim ga u završnom obraćanju dovršiti pa ću nastaviti o Hrvatskoj nacionalnoj manjini koja živi u 12 europskih država. U suradnji sa hrvatskim veleposlanstvima središnji državni ured je u 2019.g. proveo javne natječaje za programe i projekte udruga, ustanova i organizacija Hrvatska nacionalne manjine u svim državama gdje oni žive, putem kojeg je osigurano ukupno 5 milijuna kuna što se povećalo čak 67% u odnosu na 2016.g. Ovim natječajem podupiru se aktivnosti Hrvatske zajednice u očuvanju i razvijanju hrvatskog identiteta, jezika i kulture, a to najbolje ilustriraju konkretni projekti kojima je dana potpora, primjerice potpora funkcioniranju Duxa iz Tifta, pripremanje toplih obroka korisnika Narodne kuhinje u Letnici na Kosovu, Am Mein rječnik Znanstvenog instituta Gradišćanskih Hrvata iz Treibstoffa, Dan hrvatskog školstva Hrvatske državne samouprave u Budimpešti, Susret zajedništva domovinske iseljene Hrvatske u Moliseu itd. No posebno veliki iskorak što bi htjela istaknuti je zaista podupiranje strateškog projekta Hrvatske nacionalne manjine u Srbiji koja je započeta 2018. godine, nastavljeno je 2019., a pružanjem potpore dvama strateškim projektima koje stvarno bismo trebali naglasiti, a to je izgradnja Hrvatske kuće u Subotici i u kadrovskom osnaživanju nacionalnog vijeće u Republici Srbiji. Ta je potpora povećana u 2020. godini, a sve ove godine, a ove godine se zapravo osigurava i još veća sredstva za to. Položaj i status pripadnika hrvatske nacionalne manjine različito je u, i različito je uređeno u pojedinim državama no institucije RH vode brige o svima. Važan je iskorak i osnivanje povjerenstava za pitanje statusa Hrvata u Republici Sloveniji koji nažalost kako što znamo nije definiran status i ne ostvaruju manjinska prava. S onim državama s kojima postoje sporazumi o obostranoj zaštiti nacionalnih manjina održavaju se sjednice što smo danas govorili međuvladinih mješovitih odbora i tu se stvarno postižu veliki rezultati i mislim da smo dosta netočnih informacija danas čuli o tim, o tim sastancima koji se vode po nekoliko dana i to, a kamoli da bi se vodile sada zajedno sa nekoliko država. To je totalno jedna kriva percepcija. U 2019. godini su održane čak 3 takve sjednice, takvim aktivnosti kako sam rekla razvijaju i unapređuju hrvatske manjinske zajednice i vjerujem da će se nastavkom tih aktivnosti kontinuirano poboljšavati njihov položaj i u budućnosti. U odnosu na hrvatsko iseljeništvo o tome smo dosta rekli, iskoraci u 2019. godini koji su u svom izvješću prezentirao je i državni tajnik Milas predstavljaju zaokruživanje ja bih rekla jedne cjeline odnosno prve faze novog jednog smjera u radu države s, Hrvatske s hrvatskih iseljeništvom. Izvješće svjedoči i o rezultatima rada započetog 2016. godine. Donošenje izmjena i dopuna Zakona o hrvatskom državljanstvu, otvaranje čak 2 programa usmjerena na mlade u hrvatskom iseljeništvu, poseban natječaj u kojemu se i financijski podupire rad Hrvatske udruge u iseljeništvu …/nerazumljivo/… tečaj hrvatskog jezika. Sve su to izvrsni pokazatelji jednog suvremenog novog pristupa kakav hrvatsko iseljeništvo zaslužuje. Temelj je to za nove programe, za povlačenje novih, za privlačenje u Hrvatsku novih generacija i za očuvanje identiteta. Na realnu potrebu roditelja da im se pruži podrška u osmišljavanja načina njegovanja hrvatskog identiteta kod djece u iseljeništvu ured je odgovori kroz ova tri programa, govorili smo to je korijen, to je ljetna škola hrvatskog identiteta i ljetna škola domovina koja smo dosta čuli. Prostor naravno za unapređenje, suradnju i povezivanje hrvatske države i hrvatskog iseljeništva ima puno, potrebe su danas, mijenjaju se, mijenjaju se one jako puno, brže nego li ranije, a iz izvješća je vidljivo da ured nastoji na sve te potrebe i novosti dati svoj pravi odgovor. Vjerujem da se o novim cjelinama i već komunicira s iseljeništvom i da će se učinci ovog svega što državni, središnji državni ured radi [[Upadica: Hvala.]] biti vidljivo vrlo uskoro. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Slijedeći Klub zastupnika bit će onaj Centra i GLAS-a, a završno će govoriti poštovana zastupnica Dalija Orešković. Izvolite.
Predsjedavatelju, kolege zastupnice i zastupnici tri su kategorije Hrvata izvan domovine bitno različitog statusa i različitih prava. Prvo je naša novija emigracija, a to su stotine tisuća ljudi koje su iselile u nekoliko posljednjih godina. Po svemu što smo danas čuli država o njima više ne vodi računa. Onako rezignirano i razočarano kako su otišli i okrenuli im leđa tako smo i mi pokazali da smo okrenuli leđa njima. Pokazali smo da ova država na te ljude više ne računa. Može nas biti sram. Druga kategorija su oni stari iseljenici, stara emigracija o kojoj gospođa Bušić priča na način da sredstava poreznih obveznika trošimo na održavanje susreta u kojima se stvaraju emocije i ljubav, tu ljubav i tu bol prema domovini niste čak znali opisati nekom riječju iz hrvatskog rječnika nego ste posegnuli za njemačkim, toliko o patetici i prenemaganju. Mi smo danas ovdje trebali pokazati koja je svrha i cilj tih projekata koji su morali imati svoju znanstvenu, kulturnu pa čak i ekonomsku vrijednost koja je mjerljiva. Ne da ćemo jednog dana vidjeti čemu to služi, to smo morali vidjeti već danas. I opravdati se našim građanima koji teško žive, teško privređuju i ne znaju zašto pune državni proračun jer ga vi rasipate kao da vam je s neba palo. Zašto se tako ponašate? Pa zato što ne trošite svoje. Da ide iz vašeg džepa drugačije bi razmišljali. A treća kategorija su Hrvati u BiH. Prije ili kasnije i to netko mora imati hrabrosti ovdje reći, morat ćemo promijeniti pristup jer nikoga nećete moći zadržati u disfunkcionalnoj državi. Dakle, netko je ovdje izgovorio manje od 300.000 Hrvata imamo danas u BiH. Dakle, manje nego što ih je iz Hrvatske iselilo u proteklih nekoliko godina. Pričajte o ljubavi pa dajte pročitajte rezultate istraživanja našeg znanstvenika Tade Jurića i što on govori o uzrocima iseljavanja. Dok god to ne priznate da je pravi razlog iseljavanja korupcija, disfunkcionalna država, ništa nećete riješiti pričama o konstitutivnosti naroda niti financijskim izdvajanjima za BiH koje zapravo služe kao oblik socijalne pomoći, socijalne. Time Hrvate u BiH pretvarate u socijalne slučajeve koji ne mogu svoj prosperitet ostvariti tamo, a time ih činite i ovisnim glasačima koji glasaju kontinuirano za HDZ koji ih ponovno vuče u to isto dno. Tako nećemo nikud, tako nećemo naprijed. Dogodit će se to da ćemo se za konstitutivnost i za prava u izbornim procesima Hrvata boriti ne u BiH nego u Njemačkoj i Irskoj i neće tome tako puno vremena trebati. Dakle, ja ovdje ne zagovaram napuštanje Dejtonskog sporazuma, neću tvrditi da znam kako bi trebalo biti rješenje, samo znam da nešto moramo mijenjati i da o tome trebamo početi otvoreno razgovarati već sada. Zašto je Hrvata sve manje, pa nije ih SDP zastupao u institucijama BiH. izdvajanja iz proračuna RH za BiH su iz godine u godinu sve veća i veća. Pa recite da tome nije tako? Kakav je rezultat? Kakav je učinak? Ti razočarani ljudi, nesretni ljudi koji ne mogu ostvariti svoj potencijal prvo dođu u Hrvatsku, a onda vide da je u Hrvatskoj tek nešto situacija malo bolja i onda odlaze u Njemačku, o tome govori Tado Jurić docent na Hrvatskom katoličkom sveučilištu. Pročitajte potresna svjedočanstva ljudi koje je vaša politika u BiH razočarala pa onda meni govorite o ljubavi, o emocijama, o evociranju nekakvih sretnih dana, hrvatske emigracije u Peruu, Južnoj Australiji i ne znam gdje. To su politici emigranti, to su ekonomski emigranti koji su otišli iz kakvih god razloga bilo, sad ja ne ulazim u povijesne i svjetonazorske teme, ali nisu otišli zato što im je u domovini bilo bajno, a danas se u domovinu ne mogu vratiti o tome treba voditi računa. Hvala.
Sada će u ime predlagatelja govoriti poštovani državni tajnik Zvonko Milas. Izvolite.
Hvala lijepo. Potpredsjedniče HS-a, poštovane zastupnice i zastupnici. Prije svega moram vam zahvaliti na današnjoj raspravi, na svemu što ste iznijeli, o svemu o čemu ste govorili vjerujem da tako i osjećate svi koji ste danas uzeli riječ. Zahvaljujem kolegama koji su mi na neki način danas pomogli objašnjavajući sve ono što se događa, sve ono što osjećaju Hrvati u BiH obzirom da i dolaze iz BiH kao njihovi stanovnici, žitelji i sigurno da mogu možda ponajbolje prenijeti sve ono što ljudi koji tamo vjerujem ostaju, koji se bore sa izazovima svakodnevnice kako bi ih bolje shvatili. Htio bih reći da postoje uvijek u svim raspravama bez obzira što pokušavamo zatražiti nekakav konsenzus koji ne mora biti i ne može biti sigurno 100%-an ali bez obzira na stranačku pripadnost, pitam se da li bi možda u slučaju da je SDA u 100%-noj vlasti u BiH bilo bolje pa da s njima razgovaramo. I tko je taj koji na neki način odlučuje o tome koga narod bira i za koga želi da ga predstavlja u svim oblicima života? Da li je isti slučaj u RH? Ono što je najvažnije da mi doista pokušamo tim ljudima približiti, prije svega hrvatskoj javnosti, da mi imamo ustavnu obvezu, ali prije svega ljudsku dakle onu iskonsku o pripadnosti jednom narodu i brige za te ljude. Ne brige doslovno, ne pomoći doslovno, ne financiranja doslovno nego povezivanja, suradnje, svega onog što će nam dati priliku doista da budemo zajedno. Dakle, to ne smije biti floskula i ja ovdje ne govorim floskulativno, govorim iskreno iz srca. Imam roditelje ili bar jednog još uvijek koji dolazi iz tih krajeva i koji je proživio i rat i sve i nikada nije dao na RH niti jednog spomena, a u šezdesetim godinama ostali su bez svega i ponovo su počinjali život iznova nakon 10 godina. Sve mogu razumjeti, sve političke prijepore i sva nerazumijevanja kada govorimo o uspjesima određenih mehanizama kao što je međuvladin mješoviti odbor, ja ne govorim o nekakvom općem uspjehu, govorim o nekakvim pomacima o kojima govore ljudi koji se ti međuvladini mješoviti odbori tiču i koji su glavni akteri tih međunarodnih odbora i zbog kojih ti odbore i postoje. Pa i najmanje mrvice, možda ne tako male kao što je povratak rodne kuće bana Jelačića koja je važna i za RH, ali i za Hrvatsku zajednicu u Srbiji sigurno da je pomak. Naravno da poslije toga idu i loše stvari, da dolazi ovo o čemu danas puno pričamo, da dolazi do toga da nemamo predstavnika u Skupštini Srbije, ali moramo se svi zajedno dobiti, možda bi ga onda i dobili. Možda bi ga dobili da jedni drugima ne predbacujemo tko je što učinio i tko što nije učinio, možda bi nam bilo svima lakše. Puno vremena smo uzeli u ovoj raspravi, mislim da oni to zaslužuju i mislim da zaslužuju prime time upravo Hrvati izvan RH. Još jednom hvala vam svima i mislim da moramo potrudit se što više zajedno, razgovarati i biti što bliže svim tim ljudima, bez obzira gdje žive. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo dvije replike, prva je poštovane zastupnice Marić.
Hvala lijepa poštovani državni tajniče. Vidjeli smo tu u izvješću da je bilo 12 projekata za područje zdravstva, što modernizaciju radiologije, domova za starije i nemoćne itd., znači potrebe ima za puno više. E sad jedno konkretno pitanje vezano uz cijepljenje. Znači u Hrvatskoj ide sporo, u BiH ide puževim korakom, znate i sami da su tek nedavno sa onim Jarovskim donacijama Sputnjika krenuli pa se nešto Pfizer spominje, kad će taj naš narod bit procijepljen, ok u Hrvatskoj, ali kad će biti u BiH? Da li je vaš državni ured odnosno u suradnji sa Ministarstvom zdravstva razmišljalo da se i našim ljudima u BIH pomogne da se nabavi to cjepivo? Hvala.
Poštovani državni tajnik.
Hvala lijepo. Zahvaljujem na pitanju. Naravno da Vlada RH i Središnji državni ured kao što je bilo u početku pandemije nespremnost mnogih država, između ostalog i BiH u opremi i svemu onom što je bilo potrebno da ljudi se mogu suprotstavit i pandemiji i bolestima od maski pa svega kad smo nastupili promptno. Danas vidimo da, ne moramo se lagati, imamo problema sa cjepivom kao i cijela Europa, pa i još neke zemlje rekao bi i šire ali sigurno da razgovaramo i da smo spremni, da ćemo kao i uvijek pomoć odnosno tražiti načina i rješenja da pomognu u zdravstvenoj situaciji u BiH, ne samo zbog Hrvata nego zbog cjelokupne BiH. I siguran sam da ćemo dobiti u tome potporu svih rekao bih ljudi koji doista žele da situacija sa zdravljem naših ljudi u BiH i uopće sa zdravljem ljudi bez obzira gdje žive bude što bolje.
Sljedeća replika poštovanog zastupnika Ivana Ćelića.
Hvala g. potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče. Iz izvješća se uistinu mogu vidjeti brojne aktivnosti koje se poduzimaju za Hrvate izvan RH, spominjali su se podupiranje strateških projekata Hrvatske nacionalne manjine u Srbiji, tu se vidi za 2019.g. 47 projekata financirano. Ja bih na kraju vas molio dakle bez obzira što su financirana tri projekta na Kosovu koja su nažalost palijativne naravi jer se radi o humanitarnoj pomoći, tamo je jedna mala skupina, postoje mladi ljudi i ja vas molim to nije samo pitanje državnog ureda, barem da se putem videoveze organizira nastava hrvatskog jezika i povijesti za tu skupinu mladih ljudi u Janjevu jer ti će ljudi, velika većina doći u RH, a nažalost ne znaju govoriti hrvatski i uče iz udžbenika na srpskom jeziku, pa vas molim tu za dodatni angažman.
Poštovani državni tajnik.
Hvala lijepo. Poštovani zastupniče Ćelić. Prije 15-ak, 20 dana bio sam upravo na Kosovu i bio sam u Letnici i u Janjevu, govoriti o situaciji o Letnici rekao bih da je pretužno, imamo 28 obitelji odnosno ljudi pardon koji su stari i bolesni i koji žive doslovno od pučke kuhinje koju pomažemo i koju ćemo držat do kraja, dok je u Janjevu situacija takva da imamo 160 ljudi dakle svih i postoji nešto mladih za koje sam obećao da ćemo se posebno na njih fokusirati i u kontekstu jezika i u kontekstu posebnih kvota upisa na fakultete odnosno sveučilišta u Hrvatskoj kako bi te mlade ljude doista, kako bi im našli rješenja koja će doista doprinijeti rekao bih onome što je potrebno za njihovu budućnost.
Hvala vam lijepa. Time zaključujem raspravu o ovoj točci, o njoj ćemo glasovat kad se steknu uvjeti [[Upadica Milas: Hvala lijepo svima.]] S obzirom da je sad prošlo dosta vremena, napravit ćemo jednu stanku radi provjetravanja pa ćemo se vidjeti opet ovdje u 15,20 sati. STANKA U 15:11 SATI [[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,21 SATI]] Poštovana zastupnice i zastupnici, samo jedna zastupnica sada prelazimo na sljedeću točku, a to je: - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju izmjene i dopune članka 8. Rimskog statuta Međunarodnog kaznenog suda (oružje koje koristi mikrobiološke ili druge biološke agense ili toksine), izmjene i dopune članka 8. Rimskog statuta Međunarodnog kaznenog suda (oružje kojega je poglaviti učinak ranjavanje fragmentima koji se u ljudskom tijelu ne mogu otkriti rengenskim zrakama), izmjene i dopune članka 8. Rimskog statuta Međunarodnog kaznenog suda (lasersko oružje koje osljepljuje) i izmjene i dopune članka 8. Rimskog statuta Međunarodnog kaznenog suda (namjerno pribjegavanje izgladnjivanju civila), drugo čitanje, P.Z. broj 124 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske temeljem članka 85. Ustava RH i članka 207.a Poslovnika Hrvatskoga sabora. Navedenim člankom Poslovnika propisano je da se zakoni kojima se u skladu s Ustavom Republike Hrvatske potvrđuju međunarodni ugovori donese u pravilu u jednom čitanju. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovani Josip Salapić, državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa i uprave. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Međunarodni kazneni sud sa sjedištem u Den Haagu, Kraljevina Nizozemska utemeljen je Rimskim statutom Međunarodnog kaznenog suda. Poznat je u kaznenom pravu i međunarodnom pravu kao Rimski statut, koji je usvojen na Diplomatskoj konferenciji Ujedinjenih naroda o osnivanju Međunarodnoga kaznenog suda 17. srpnja 1998. godine. Republika Hrvatska koja je aktivno sudjelovala u radu Diplomatske konferencije potpisala je Rimski statut već 12. listopada 1998. godine. Zakon o potvrđivanju Rimskog statuta Međunarodnoga kaznenog suda Hrvatski sabor donio je 28. ožujka 2001. godine, čime se Republika Hrvatska svrstala u krug izvornih stranaka Rimskog statuta za koje je on stupio na snagu 1. srpnja 2002. godine. Na dan 9. veljače 2021. godine 123 države stranke su Rimskog statuta. Međunarodni kazneni sud utemeljen je kao stalna ustanova ovlaštena sukladno članku 5. Rimskog statuta izvršavati svoju sudbenost nad osobama za najteža kaznena djela značajna za cijelu međunarodnu zajednicu zločin genocida, zločine protiv čovječnosti, ratne zločine i zločin agresije. Ovim zakonom potvrđuje se izmjena i dopuna članka 8. Rimskog statuta (oružje koje koristi mirkobiološke ili druge biološke agense ili toksine), izmjena i dopuna članka 8. Rimskog statuta (oružje kojega je poglaviti učinak ranjavanje fragmentima koji se u ljudskom tijelu ne mogu otkriti rengenskim zrakama), izmjena i dopuna članka 8. Rimskog statuta (lasersko oružje koje osljepljuje), izmjena i dopuna članka 8. Rimskog statuta (namjerno pribjegavanje izgladnjivanju civila) kako bi iste u smislu članka 141. Ustava Republike Hrvatske postale dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Shodno prihvaćanju ovih izmjena i dopuna Rimskoga statuta Ministarstvo pravosuđa i uprave dužno je implementirati izmjene u Kazneni zakon Republike Hrvatske. Za provedbu ovoga zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva u Državnom proračunu Republike Hrvatske. Dakle predlažemo prihvaćanje izmjena i dopuna članka 8. Rimskog statuta. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika. Prva je poštovana zastupnica Petir.
Hvala vam potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani državni tajniče ovim izmjenama se konsolidira međunarodni pravni okvir. Kada govorimo o međunarodnom kaznenom pravu, htjela bih skrenuti pažnju na srbijanski zakon kojim si je Srbija uzela ovlasti malog Haaga, a za kojeg su i stručnjaci Hrvatske akademije pravnih znanosti i međunarodni stručnjaci rekli da je to u suprotnosti sa međunarodnim poredbenim i kaznenim pravom. Mene zanima koja saznanja Ministarstvo pravosuđa Republike Hrvatske ima o tom zakonu s obzirom da taj zakon direktno šteti našim hrvatskim braniteljima koji se mogu naći na optužnicama njihovog tužiteljstva, a da za to ne znaju? I već smo imali slučajeve da su doslovce naši državljani bili oteti i procesuirani u Srbiji mimo dakle svih pravnih regulativa. Da li Ministarstvo pravosuđa po tom pitanju nešto poduzima i kada možemo očekivati rezultate?
Hvala. Poštovani državni tajnik.
Hvala lijepo. Uvažena zastupnice Petir, Hrvatski sabor je u nekoliko navrata odbio … jurisdikciju srpskih sudova na način na koje se postavlja Republika Srbija protivno i Povelji UN-a, protivno svim međunarodnim ugovorima i protivno međunarodnome kaznenome pravu. Kao što znate brojni su sastanci održani sa predstavnicima Ministarstva pravde Republike Srbije. Iako nam je obećano i sporazumom koji je potpisan da ćemo dobiti podatke koji se odnose na naše državljane, na žalost moramo konstatirati da ta suradnja ne postoji, da ona nije dobra. Imamo mnoge probleme sa srbijanskim tijelima progona iako smo i potpisali nekoliko sporazuma. Dakle, srpski sudovi kada su u pitanju progoni za zločine koje su počinili njihovi državljani na teritoriju Republike Hrvatske i zlostavljanja naših zatočenika u logorima nisu poduzeli apsolutno ništa i činimo sve daljnje napore da diplomatskim putem problem riješimo iako je to jako, jako teško s obzirom na nerazumijevanje naših susjeda. Hvala lijepo.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Željka Pavića.
Poštovani državni tajniče pripremajući za ovu temu pokušao sam na internetu naći neke informacije. Međutim, nisam došao do njih, pa vas molim ako nije problem da mi date tu informacije. Mi smo taj sporazum odnosno Statut potpisali 1998. godine, znači prošlo je 23 godine skoro od tada. Ako imate možda informaciju da li je neka od zemalja potpisnica u međuvremenu prekršila odredbe toga statuta?
Poštovani državni tajnik.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi zastupniče nemam te podatke. Dakle imamo 123 zemlje članice koje su pristupile Rimskom statutu. Kao što znate za nas je sukladno i Statutu i međunarodnim ugovorima bio nadležan Međunarodni kazneni sud za područje bivše Jugoslavije koji je osnovan dakle Odlukom Ujedinjenih naroda. A ono što se da ne ponavljam povijesno gradilo i dešavalo temelj toga je bio i Rimskim statut, a koliko je bilo kršenja nemam te podatke.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Dretara.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući. Gospodine državni tajniče, evo samo jedno tehničko pitanje. Molim vas pripremajući se za ovu raspravu jednostavno nisam upio nigdje naći, pa vas molim da mi kažete kakva su to oružja čiji je učinak poglaviti ranjavanja fragmentima koji u ljudskom tijelu ne mogu biti otkriveni rengenskim zrakama. Hvala lijepa. Jednostavno ne znam iskreno priznajem.
Poštovani zastupniče to ćemo morati pitati vojne stručnjake. Ovdje se radi dakle o implementaciji međunarodnoga ugovora da bi postao sastavni dio pravnih propisa Republike Hrvatske i sastavni dio dakle našeg Kaznenoga zakona. Kao što znate brojna su sofisticirana oružja koja tijekom vremena nastaju i zato se i mijenja Statut da bi se počinjavanjem takvih posebnim oružjima zločina genocida i ratnih zločina mogli mijenjati zakoni kako na međunarodnom planu, tako i na domaćem pravnom području. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu i prvi će govoriti u ime Kluba zastupnika Hrvatskih suverenista poštovani zastupnik Hrvoje Zekanović. Nema kolege. Onda gubi pravo na govor, pa će onda govoriti u ime Kluba zastupnika Domovinskog pokreta poštovani zastupnik Davor Dretar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedavajući. Uvaženi državni tajniče, poštovane kolegice. Poštovani kolege. Vojna industrija oduvijek je bila pokretač tehnoloških promjena od prvih hladnih oružja, pa od izuma baruta preko Da Vincijevih i Sulejmanovih topova, springfild puške koje je odredila tijek i sam kraj Američkog građanskog rata, pa sve do danas najmodernije tehnologije, satelita, bespilotnih letjelica i kibernetičkog ratovanja. Mikrovalna pećnica, Internet, računalo i još mnogo tehnoloških dostignuća ustvari su nusprodukti vojnih istraživanja. Na žalost ta su se istraživanja provodila isključivo i u svrhu pronalaska što učinkovitijih oružja. Jedna stara i vrlo tužna istina je da je ljudska rasa najkreativnija kada treba izmisliti sredstvo za fizičko uništenje druge ljudske jedinke. Ova suvremena bojna sredstva o kojima danas ovdje raspravljamo uglavnom o njima kod svake razumne osobe izazivaju zgražanje i osjećaj mučnine, pa se tako i ovdje spominju mikrobiološke ili druge biološke tvari. Spomenimo se grozota Prvoga svjetskoga rata kada su po prvi puta na francuskim frontovima upotrijebljeni bojni otrovi i strahovitih žrtava, a evo danas to je evaluiralo u mikrobiološka i biološka oružja i bojne otrove. Spomenuli smo eto gospodin Salapić i ja u ovom malom razgovoru da niti on, niti ja trenutno ne znamo koja su to oružja čiji je poglaviti učinak ranjavanje fragmentima koji se u ljudskome tijelu ne mogu otkriti rengenskim zrakama. Očigledno evo i mi nismo sposobni više pratiti razvoj vojne industrije. Laserska oružja koriste se za obaranje satelita, zrakoplova ili dronova i u ovome slučaju kako se ovdje navodi lasersko oružje je posebno namijenjeno na uzrokovanje trajnog sljepila odnosno za oštećenje ljudskoga vida. Uglavnom svaki od tih ratnih zločina odnosno svih ovih korištenja sredstava uključuju uporabu vrste oružja koja uzrokuje neviđenu patnju i ubijanje na neviđen način. Sve su to teške povrede zakona i običaja primjenjivih u međunarodnom oružanom sukobu ili oružanom sukobu koji nema međunarodni karakter. U potpunosti se zalažemo da ove izmjene i dopune članka postanu dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Još ću jednom podsjetiti uporaba oružja koje koristi mikrobiološke ili druge biološke agense ili toksine uporaba oružja kojeg je glavni učinak ranjavanje fragmentima, pa onda dakle laserska oružja čija je namjena uzrokovanje trajnog sljepila ili teškog oštećenja vida te naravno i ratni zločin namjernog pribjegavanja izgladnjivanju civila kao načinu vođenju rata uskraćivanjem sredstava nužnih za opstanak, uključujući i namjerno otežavanje pristupa humanitarnoj pomoći. Danas se nalazimo u 2021. godini. No, ja ću još jednom podsjetiti na 90-te godine u kojima smo zbog srpske agresije doživjeli prisilno raseljavanje, zločine nad civilnim stanovništvom, prekomjerno granatiranje posebice civilnih ciljeva, korištenje zabranjenih ratnih oružja prvenstveno kazetnih bombi, prisiljavanje zarobljenika na težak i iscrpljujući fizički rad, izgladnjivanje civila i ratnih zarobljenika, korištenje civila i zarobljenika u ratnim djelovanjima, otuđivanje umjetnina i povijesne građe, devastacija vjerskih i kulturnih objekata i spomenika, fizičko zlostavljanje i usmrćivanje zarobljenika. Sve su to zločini odnosno djela koja se već odavno nalaze u raznim člancima Rimskoga statuta i po kojima su hvala Bogu većina njih koji su na ovaj način koristeći ove užase napadali našu hrvatsku domovinu osuđeni, a o tome koliko je to pravedno neka pravda, a i vrijeme, pa kasnije i povijest kažu svoje. U svakome slučaju što se tiče ovoga Zakona o potvrđivanju izmjena i dopune članka 8. Rimskog statuta Međunarodnog kaznenog suda Klub zastupnika Domovinskog pokreta apsolutno će podržati donošenje ovog zakona. Hvala vam.
Hvala lijepa. Sljedeći je Klub zastupnika onaj HDZ-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Nikola Mažar. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče Salapić, cijenjene kolegice i kolege zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržat će Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju izmjene i dopune članka 8. Rimskog statuta Međunarodnog kaznenog suda vezano za oružje koje koristi mikrobiološke ili druge biološke agense ili toksine vezano za oružje kojega je poglaviti učinak ranjavanje fragmentima koji se u ljudskome tijelu ne mogu otkriti rengenskim zrakama i vezano za izmjene i dopune članka 8. Rimskoga statuta Međunarodnog kaznenoga suda za lasersko oružje koje osljepljuje i izmjene i dopune članka 8. Rimskoga statuta Međunarodnog kaznenog suda vezano za namjerno pribjegavanje izgladnjavanju civila. O samome sadržaju Konačnog prijedloga zakona ovoga zakona koji je pred nama zaista je iscrpno i sve rekao državni tajnik, pa se ne bi imalo smisla ponavljati. Možda samo da se prisjetimo nekih stvari. Međunarodni kazneni sud sa sjedištem u Den Haagu utemeljen je Rimskim statutom Međunarodnoga kaznenoga suda koji je usvojen na Diplomatskoj konferenciji Ujedinjenih naroda o osnivanju Međunarodnoga kaznenoga suda 17. srpnja 1998. godine. Republika Hrvatska koja je aktivno sudjelovala u radu Diplomatske konferencije potpisala je Rimski statut već 12. listopada iste 1998. godine. Zakon o potvrđivanju Rimskoga statuta Međunarodnoga kaznenoga suda Hrvatski sabor donio je 28. ožujka 2001. godine čime se Republika Hrvatska svrstala u krug izvornih stranaka Rimskoga statuta za koje je on stupio na snagu 1. srpnja 2002. godine. Na dan 9. veljače 2021. godine ukupno je, su stranke Rimskoga statuta 123 države. Republika Hrvatska stranka je Sporazuma o povlasticama i imunitetima Međunarodnoga kaznenoga suda u skladu s kojim države stranke navedenog sporazuma Međunarodnom kaznenom sudu priznaju međunarodnu pravnu osobnost i pravnu sposobnost koja mu je nužna za obavljanje njegovih dužnosti i ispunjenje njegove svrhe te prihvaćaju da isti na državnom području svake države stranke uživa sve povlastice i imunitete potrebno za ostvarivanje njegovih ciljeva utvrđenih Rimskim statutom. Međunarodni kazneni sud utemeljen je kao stalna ustanova ovlaštena sukladno članku 5. Rimskoga statuta izvršavati svoju sudbenost nad osobama za najteža kaznena djela značajna za cijelu međunarodnu zajednicu zločin genocida, zločin protiv čovječnosti, ratne zločine i zločin agresije. Republika Hrvatska već je pristupila implementaciji Rimskoga statuta u nacionalno zakonodavstvo. Ovim Zakonom potvrđuju se izmjene i dopune članka 8. Rimskoga statuta kako bi iste u smislu članka 141. Ustava Republike Hrvatske postale dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Ovaj Zakon ima za cilj dodavanje ratnih zločina na listu zločina koju sadrži članak 8. Rimskoga statuta. Svaki od tih ratnih zločina uključuje uporabu vrste oružja koje uzrokuju neizrecivu patnju i ubijanje na neviđen način te predstavlja tešku povredu zakona i običaja primjenjivih u međunarodnom oružanom sukobu kao i u slučaju oružanoga sukoba čiji značaj nije međunarodni dodavanjem ovih novih ratnih zločina u međunarodni instrument kao što je Rimski statut. Konsolidira se međunarodni pravni okvir uz osiguranje žrtvama priznavanja priznavanja zločina koje su pretrpjeli. Važno je napomenuti kako za provedbu ovoga zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva u Državnom proračunu Republike Hrvatske. Stav je Republike Hrvatske da samo univerzalna primjena Rimskoga statuta može spriječiti da počinitelji najtežih kaznenih djela zaštićenih međunarodnim pravom ne ostanu nekažnjeni te se stoga Republika Hrvatska zalaže da sve države stranke Rimskoga statuta osiguraju njegovu punu implementaciju u svoja nacionalna zakonodavstva te stvore odgovarajuće mehanizme kojima će se osigurati suradnja država stranaka i Međunarodnog kaznenog suda i zato će Klub Hrvatske demokratske zajednice podržati ovaj Zakon.
Hvala lijepa. Sljedeći Klub zastupnika je onaj SDP-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Domagoj Prica. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovane kolegice i kolege saborski zastupnici. Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju izmjene i dopune članka 8. Rimskog statuta Međunarodnog kaznenog suda je uvelike tehničko pitanje i pokazatelj je da je Hrvatska aktivni dio međunarodne zajednice. Temelj usvajanja je hrvatski Ustav. Mladi pravnici na fakultetima uče od svojih profesora … [[ne razumije se]] ratove nemoguće spriječiti, da ih treba pravno urediti kako bi se spriječila patnja ljudi. Stoga je i stvoren Međunarodni kazneni sud. Već ranije su postojali specijalizirani sudovi za područje bivše Jugoslavije i Ruande. Međunarodni kazneni sud sa sjedištem u Hagu u Nizozemskoj utemeljen je 17. srpnja 1998. godine Rimskim statutom Međunarodnog kaznenog suda koji je usvojen na Diplomatskoj konferenciji Ujedinjenih naroda o osnivanju Međunarodnog kaznenog suda. Danas kao što je već rečeno su 123 države svijeta stranke Rimskog statuta. Hrvatska je potpisala Rimski statut već 1998. godine, čime se naša država svrstala u krug izvornih stranaka Rimskog statuta za koje je on stupio na snagu 2002. godine. Globalne potrebe su dovele do toga da je sud ustanovljen. Međunarodni kazneni sud utemeljen je kao stalna ustanova izvršavati svoju sudbenost nad osobama optuženim za najteža kaznena djela značajna za cijelu međunarodnu zajednicu ratne zločine, zločin agresije, zločin genocida i zločine protiv čovječnosti. Sam odnos između Međunarodnog kaznenog suda i Europske unije uređen je Sporazumom. Republika Hrvatska već je pristupila implementaciji Rimskog statuta u nacionalno zakonodavstvo. Između ostalog uređena je suradnja naše zemlje s Međunarodnim kaznenim sudom i uz izvršenje odluka suda kao i nadležnost hrvatskih sudova i drugih tijela za kazneni progon i vođenje kaznenog postupka za suđenje počiniteljima ratnih zločina. Pritom se uspostavila nadležnost županijskih sudova u Zagrebu, Splitu, Osijeku i Rijeci za vođenje kaznenih postupaka za pojedina djela protiv čovječnosti ljudskog dostojanstva. Naknadno su usvojene tri važne izmjene i dopune u donosu na sljedeće: oružje kojeg je poglaviti učinak ranjavanje fragmentima koji se u ljudskom tijelu ne mogu otkriti rengenskim zrakama, oružje koje koristi mikrobiološke ili druge biološke agense ili toksine, oružje posebice izrađeno tako da je njegova isključiva borbena funkcija ili jedna od njegovih borbenih funkcija izazivanje trajnog sljepila nepotpomognutom vidu odnosno golom oku ili oku s korektivima pomagalima za vid. Potom je glavni tajnik Ujedinjenih naroda obavijestio države stranke Rimskog statuta da se dodaje nova točka namjerno pribjegavanje izgladnjivanju civila. Ovim Zakonom potvrđuju se izmjene i dopune Rimskoga statuta. Konkretno članka 8. kako bi postale dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Dodaje se i ratni zločin namjernog pribjegavanja izgladnjivanja civila kao načinu vođenja rata uskraćivanjem sredstava nužnih za opstanak uključujući i namjerno otežavanje pristupa humanitarnoj pomoći. Dobar je i opravdan stav naše zemlje da samo univerzalna primjena Rimskog statuta može spriječiti da počinitelji najtežih kaznenih djela ne ostanu ne kažnjeni. Posebno je važno da sve države stranke Rimskog statuta osiguraju njegovu punu implementaciju. Za provedbu ovoga zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva u Državnom proračunu Republike Hrvatske. Nadajmo se da će sve navedene aktivnosti na međunarodnoj razini spriječiti patnje ljudi u sukobima diljem svijeta te osigurati kažnjavanje počinitelja tih zločina.
Hvala lijepa. Sada idemo na završno izlaganje u ime Kluba zastupnika SDP-a govorit će poštovani zastupnik Željko Pavić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani tajniče, kolegice i kolege. Svima su nama još uvijek svježa sjećanja iz vremena 91., 2., 5. godine i znamo sa kakvim smo sve oružjima bili napadani, što smo sve doživljavali ne samo na prvim linijama fronte, nego i u našem glavnom gradu. I tada su se koristila oružja koja se ne smiju koristiti. Na žalost zvončići su pali na Zagreb nekoliko puta. Kazetne bombe su se koristile nekoliko puta. Štete koje su nastale su bile velike. Ljudske žrtve još veće i mislim da mi kao nacija koja je prošla rat i koja je prošla ratnu patnju imamo posebnu obvezu da ukažemo svima na to kako se treba ponašati i kako treba izbjegavati ratne sukobe koliko je to maksimalno moguće. Nisam došao do podataka, zamolio sam gospodina tajnika podatke vezane za kršenje tog Rimskog statuta od strane zemalja potpisnica. Na internetu tih podataka nema. Nisam našao niti podatak da li neka od zemalja potpisnica ima oružje koje je navedeno unutra a da se ne bi smjelo koristiti, u tom Statutu tako da ne mogu o tome puno govoriti. Ali u svakom slučaju mislim da mi kao država koja ima jedno negativno ratno iskustvo od strane svojih prvih susjeda moramo utjecati na sve ostale da se drugačije ponašaju i da se više ne dešavaju one strahote koje su se dešavale i na frontu i kasnije u logorima u vezi izgladnjivanja naših ljudi, mučenja naših ljudi i njihove patnje. Mogu samo reći da će Klub SDP-a podržati ovaj zakon. Hvala.
Hvala lijepa. Time zaključujem raspravu o ovoj točci. O njoj ćemo glasovati kada se steknu uvjeti. Sada prelazimo na sljedeću točku, a to je: - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sportskoj inspekciji, drugo čitanje, P.Z. broj 79 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske temeljem članka 85. Ustava RH i članka 172. u svezi s člankom 190. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnoga reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnijeti do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo te Odbor za obitelj, mlade i šport. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovani Tomislav Družak državni tajnik u Ministarstvu turizma i športa. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice, poštovani zastupnici. Danas je na dnevnom redu rasprava o Konačnom prijedlogu zakona o dopunama i izmjenama Zakona o sportskoj inspekciji u drugom čitanju, pa mi stoga dozvolite da u uvodnom obraćanju još jednom pojasnim razloge donošenja ovoga zakona i izmjene koje on donosi. Zakonom o sportskoj inspekciji uređeni su ustroj i poslovi, način rada, prava, dužnosti i ovlasti sportske inspekcije odnosno sportskih inspektora. Obzirom da sportska inspekcija obavlja nadzor nad provedbom Zakona o sportu i temeljem njega donesenih propisa u cilju osiguranja zakonitog funkcioniranja sustava sporta neophodno je osigurati zakonsku podlogu za njezino ujednačeno učinkovito i efikasno postupanje. Nacionalnim programom reformi za 2019. u okviru reformskog prioriteta unapređenja javne uprave utvrđena je mjera 144 decentralizacija i racionalizacija. Slijedom navedene reformske mjere donesen je Zakon o sustavu državne uprave u čijim je prijelaznim i završnim odredbama posebice u članku 67. propisano da uredi državne uprave u županijama ustrojeni na temelju Zakona o sustavu državne uprave nastavljaju sa radom do stupanja na snagu posebnih zakona kojima će se pojedini poslovi državne uprave iz nadležnosti ureda državne uprave povjeriti županijama osim poslova upravnog i inspekcijskog nadzora te nazora zakonitosti općih akata koji će se staviti u nadležnost tijela državne uprave. U skladu s naprijed navedenim Zakonom o izmjenama Zakona o sportskoj inspekciji koji je donesen 2019. godine, a koji je stupio na snagu 1. 1. 2020. poslovi inspekcijskog nadzora u prvom stupnju premješteni su iz nadležnosti ureda državne uprave u županijama odnosno gradskog kontrolnog ureda Grada Zagreba u nadležnost središnjeg državnog ureda za šport. Taj je zakon donesen u hitnoj proceduri zbog usklađenja sa novim Zakonom o sustavu državne uprave te se nije moglo intervenirati u ostale odredbe zakona. Jedino intervencije koje su bile nužne radi novog ustroja sportske inspekcije. Obzirom da se postupanje sportskih inspektora u uredima državne uprave po županijama i gradskom kontrolnom uredu Grada Zagreba u određenim fazama postupka razlikovalo od postupanja državnih sportskih inspektora središnjeg državnog ureda za sport odnosno danas Ministarstva turizma i sporta predlažemo ovim Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sportskoj inspekciji jasnije precizirati i definirati ujednačenost postupanja sportskih inspektora. Predloženim zakonskim rješenjima preciziran je završetak postupka inspekcijskog nadzora, utvrđen je kraći rok za izdavanje rješenja, ustanovljena je obaveza usklađivanja pojedinačnih akata pravnih osoba iz sustava sporta sa općim aktima i Zakonom o sportu te je uvedena zabrana obavljanja sportskih djelatnosti pravnoj ili fizičkoj osobi iz sustava sporta koja nije upisana u registar sportskih djelatnosti. Naime, u skladu sa predloženim zakonom postupak inspekcijskog nadzora smatra se završenim zaključenjem zapisnika o obavljenom inspekcijskom nadzoru u kojem nisu nađene povrede zakona odnosno izdavanjem rješenja sa izrečenom upravnom mjerom naredbe ili zabrane ukoliko jesu utvrđene povrede zakona i drugih pravnih akata. Nastavno na sve naprijed navedeno dopustite mi da u krajnjim crtama navedem i pojasnim predložene promjene. S obzirom da je u dosadašnjoj praksi kao što sam malo prije rekao sportski rad sportskih inspektora objavljen veliki broj inspekcijskih nadzora u kojima je utvrđena neusklađenost odluka i drugih pojedinačnih akata ovlaštenih tijela sportskih udruga sa statutom udruga, a da su sportski inspektori različito postupali u predmetnim slučajevima predložena je dopuna Zakona o sportskoj inspekciji temeljem koje su sportski inspektori ovlašteni utvrditi navedenu nepravilnost i poduzeti odgovarajuće mjere kako bi se ista otklonila. Tako se u članku 1. Konačnog prijedloga zakona dopunjava članak 9. stavak 6. važećeg zakona u kojem se poimence utvrđuju poslovi sportske inspekcije. Predlažemo dopunu na način da se iza riječi „sa“ dodaju riječi „općim aktima“ čime se utvrđuje mogućnost inspektora da uzimaju na uvid i osnovne opće akte, a to je prije svega statut tako da taj novi stavak 6. sada glasi: „Donose li se odluke i drugi pojedinačni akti u skladu sa općim aktima, Zakonom o sportu i na temelju njega donesenih propisa.“ U članku 2. ovoga Zakona dopunjava se članak 15. stavak 2. važećeg Zakona o sportskoj inspekciji. U ovom članku u skladu sa jedinstvenom metodološko-nomotehničkim pravilima za izradu akata koje donosi Hrvatski sabor kod upućivanja na drugi propis kojim se uređuje upravni postupak dosadašnji izričaj Zakona o općem upravnom postupku zamjenjuje se riječima „zakona kojim se uređuje upravni postupak“ tako da sada taj novi stavak glasi: „Stavak 2. Dakle zapisnik iz stavka 1. ovoga članka sastavlja se, zaključuje i potpisuje u skladu s odredbama zakona kojim se uređuje upravni postupak, a treba sadržavati sve činjenice relevantne za ocjenu stanja vezano uz predmet nadzora.“ U članku 3. ovoga Zakona utvrđuje se postupanje inspektora ukoliko nisu nađene nepravilnosti na način da se nadzor završava zaključenjem zapisnika bez obveze donošenja rješenja, čime se ustvari dorađuje članak 16. važećeg Zakona dodavanjem novog stavka 4. koji glasi: „U slučaju iz stavka 3. ovoga članka ne donosi se rješenje.“ U skladu sa odredbama Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima i Zakona o područjima i sjedištima sudova trebalo je utvrditi stvarnu nadležnost tijela za vođenje prekršajnih postupaka, rok za donošenje rješenja te metodološko-nomotehnički uskladiti izradu akata koje donosi Hrvatski sabor. Člankom 4. ovoga Zakona dorađuje se članak 18. važećeg Zakona koji definira obvezu i načine završetka prekršajnog postupka određenim aktom i to na način da se u stavku 1. riječ „prekršajni“ briše te se nakon stavka 2. dodaje novi stavak 3. koji glasi: „Rješenja iz stavka 2. ovoga članka inspektor je dužan donijeti najkasnije u roku od 15 dana od dana zaključenja zapisnika.“ Također se u dosadašnjem stavku 3. koji postaje stavak 4. riječi „Zakon o prekršajima“ zamjenjuju riječima „zakon kojim se uređuje prekršajni postupak“. Nadalje člankom 5. ovoga Zakona utvrđuje se zabrana obavljanja gospodarske djelatnosti osobi koja nije upisana u registar sportskih djelatnosti čime se dorađuje članak 22. važećeg Zakona na način da se u članku 22. Zakona o sportskoj inspekciji točnije u stavku 1. nakon točke 3. briše ta točka te se dodaje točka 4. koja glasi: „obavljanje sportske djelatnosti osobi koja nije upisana u registar sportskih djelatnosti“. Člankom 6. ovoga Zakona utvrđuje se rok za donošenje rješenja kojim se izriču hitne mjere kako bi se skratilo vrijeme trajanje postupka inspekcijskog nadzora i to na način da se u članku 24. važećeg Zakona iza stavka 2. dodaje novi stavak 3. koji glasi: „U slučaju iz stavka 1. ovoga članka inspektor je dužan donijeti rješenje najkasnije u roku od 8 dana od dana zaključenja zapisnika.“ Te se time svi ostali stavci u tom članku pomiču za jedan broj na više. Člankom 7. ovoga Zakona mijenja se odnosno ispravno se precizira naslov Glave V. važećeg Zakona koji nosi naziv „Kaznene odredbe“ na način da se riječ „Kaznene“ zamijeni riječju „Prekršajne“ s obzirom da su odredbama članka 31. i 32. važećeg Zakona ustvari propisani prekršaji. Zbog velikog broja inspekcijskog nadzora u kojima je utvrđeno kako pravne osobe iz sustava sporta odnosno fizičke osobe koje obavljaju samostalnu sportsku djelatnost obavljaju navedenu djelatnost iako nisu upisane u registar sportskih djelatnosti, mogućnost izricanja zabrane obavljanja sportske djelatnosti prošireno je i na ovakve slučajeve. Vezano uz kaznene odredbe Zakona o sportskoj inspekciji predloženim zakonskim rješenjima razdvojena je i prekršajna odgovornost pravne i odgovorne osobe u pravnoj osobi od prekršajne odgovornosti koju obavlja osoba koja samostalno obavlja djelatnost u sustavu sporta te je izvršeno i upućivanje prekršajnih odredbi na mjerodavne odredbe normativnog dijela kojima se kojima su propisane obveze čije se kršenje istima sankcionira, a koje upućivanje je nedostajalo. Člankom 8. ovoga Zakona propisuje se prekršajna odgovornost samo pravne osobe i odgovorne osobe u pravnoj osobi na način da se razdvaja prekršajna odgovornost te osobe od prekršajne odgovornosti fizičke osobe koja obavlja samostalnu djelatnost u sustavu sporta. Dakle, mijenja se u cijelosti članak 31. važećeg Zakona koji sada glasi: „Novčanom kaznom od 10 do 50 tisuća kuna kaznit će se za prekršaj pravna osoba u sustavu sporta ako ne osigura uvjete za provedbu nadzora ili ako inspektoru ne pruži potrebne podatke i obavijesti, ne postupi po rješenju inspektora, u određenom roku ne izvijesti inspektora o ispunjenju obveze iz rješenja, na bilo koji način sprječava ili ometa inspektora u obavljanju nadzora ili poduzima mjere i radnje za koje je u poduzimanju mjera i radnji za koje je ovlašten. I 2. Za prekršaj iz stavka 1. ovoga članka kaznit će se i odgovorna osoba u pravnoj osobi novčanom kaznom u iznosu od 5 tisuća do 10 tisuća kuna.“ Člankom 9. ovoga Zakona propisuje se i prekršajna odgovornost fizičke osobe koja obavlja samostalnu djelatnost u sustavu sporta te se na taj način razdvaja prekršajna odgovornost od osobe, te osobe od odgovornosti pravne osobe u sustavu sporta a koja do sada nije bila pravilno odvojena. Mijenja se dakle i u potpunosti donosi novi članak 32. važećeg Zakona koji sada glasi: „Novčanom kaznom u iznosu od 10 do 50 tisuća kuna kaznit će se za prekršaj fizička osoba koja obavlja samostalnu djelatnost u sustavu sporta ako ne osigura uvjete za provedbu nadzora ili ako inspektoru ne pruži potrebne podatke i obavijesti, ne postupi po rješenju inspektora, u određenom roku ne izvijesti inspektora o ispunjenju obveza iz rješenja, na bilo koji način sprječava ili ometa inspektora u obavljanju nadzora ili poduzimanju mjera i radnji za koje je ovlašten.“ I na kraju člankom 10. ovoga Zakona s obzirom da su inspekcijski postupci po odredbama važećeg Zakona o sportskoj inspekciji vođeni kao upravni postupci ovim se člankom propisuje da će se postupci započeti prije stupanja na snagu ovoga Zakona na snagu dovršiti po odredbama ranijeg zakona odnosno danom donošenja rješenja. Još bih jedino želio na kraju naglasiti da odredbe Zakona o sportskoj inspekciji koje se odnose na pokretanje prekršajnog postupka ovime su terminološki usklađene sa odredbama Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima kao i Zakonima o područjima i sjedištima sudova koji su stupili na snagu 1. siječnja 2019. godine. Isto tako usklađen je s jedinstvenim metodološko-nomotehničkim pravilima za izradu akata koje donosi Hrvatski sabor kod upućivanja na druge propise kojima se uređuje opći upravni postupak odnosno prekršajni postupak. Što se tiče ustroja i rada sportske inspekcije, ako mi dozvolite o tome bih vas sa par riječi upoznao. Uredbom o unutarnjem ustrojstvu Ministarstva turizma i sporta, sportska inspekcija ustrojena je kao samostalni sektor sportske inspekcije odnosno kao samostalna unutarnja ustrojstvena jedinica Ministarstva sa dvije službe. Služba inspekcijskog nadzora jedan obavlja poslove iz djelokruga sektora za područje Grada Zagreba, Primorsko-goranske županije, Istarske županije, Karlovačke županije, Ličko-senjske županije, Zadarske županije, Šibensko-kninske županije, Splitsko-dalmatinske županije i Dubrovačko-neretvanske županije te trenutno broji 6 sportskih inspektora. I to jedan sportski, jedan samostalni izvršitelj u Rijeci, jedan samostalni izvršitelj u Rovinju, jedan samostalni izvršitelj u Karlovcu, jedan samostalni izvršitelj u Šibeniku, jedan samostalni izvršitelj u Splitu te voditeljicu službe u sjedištu ministarstva dok je jedno radno mjesto u sjedištu ministarstva nepopunjeno. Služba inspekcijskog nadzora dva obavlja poslove iz djelokruga sektora na području Zagrebačke županije, Krapinsko-zagorske županije, Sisačko-moslavačke županije, Varaždinske županije, Međimurske županije, Bjelovarsko-bilogorske županije, Koprivničko-križevačke županije, Brodsko-posavske županije, Požeško-slavonske županije i Virovitičko-podravske županije odnosno Osječko-baranjske županije te trenutno broji 9 sportskih inspektora i od toga jedan samostalni izvršitelj u Jastrebarskom, jedan samostalni izvršitelj u Varaždinu, jedan samostalni izvršitelj u Bjelovaru, jedan samostalni izvršitelj u Slavonskom Brodu, jedan samostalni izvršitelj u Požegi i dva samostalna izvršitelja u Osijeku, jedan samostalni izvršitelj u Vukovaru te voditeljica službe u sjedištu ministarstva dok je jedno mjesto sportskog inspektora nepopunjeno. Sportski inspektori raspoređeni na radno mjesto u službi inspekcijskog nadzora jedan i dva prema potrebi mogu obavljati inspekcijske nadzore iz djelokruga službe i na području druge županije. Slijedom navedenog sportska inspekcija zajedno sa glavnim sportskim inspektorom trenutno broji 16 sportskih inspektora, a tijekom 2020. godine ti su inspektori usprkos čestoj nemogućnosti rada uslijed pandemije obavili 354 nadzora što je osjetno manje u odnosu na 2019. No, tada su bili drugi uvjeti rada, a i samih inspektora je bilo osjetno više. Od tih 354 nadzora koja su obavljena u njima je 228 slučajeva utvrđena nepravilnost i izdano je 146 rješenja odnosno u 14 slučajeva podnijeti su optužni prijedlozi. Uz navedeno obavljeno je i 65 naknadnih nadzora odnosno kontrole izvršenja rješenja. Nadalje, temeljem mjesečnih planova sportski inspektori obavljaju kako inspekcijske nadzore po zaprimljenim prijavama, tako i redovne inspekcijske nadzore vodeći računa o ravnomjernoj kontroli svih sporta, a u okviru nacionalnog informacijskog sustava u sportu u izradi je i modul sportske inspekcije kojim će između ostaloga biti obuhvaćen i proces planiranja nadzora kako bi se mogućnost arbitriranja svela na najmanju moguću mjeru. I na kraju dozvolite mi da se na kratko referiram na neke primjedbe iz rasprave o ovom Zakonu u prvom čitanju. Razmotren je prijedlog gospođe Marije Selak Raspudić zastupnice u Hrvatskom saboru ispred Kluba zastupnika Mosta koji se odnosi na smanjenje raspona novčanih kazni za prekršajne pravne odnosno fizičke osobe i osobe koje obavljaju samostalnu djelatnost u sustavu sporta te odgovorne osobe u pravnoj osobi. Navedeni prijedlog ovoga trenutka nije moguće prihvatiti iz razloga jer je predloženim izmjenama i dopunama Zakona o sportskoj inspekciji samo razdvojena prekršajna odgovornost pravne osobe odnosno odgovorne osobe u pravnoj osobi od prekršajne odgovornosti fizičke osobe koja obavlja samostalnu djelatnost u sustavu sporta, dok raspon novčanih kazni nije predmet ovih izmjena i dopuna. Iako je sportski inspektor ovlašten izdati prekršajni nalog novčane kazne za prekršaje predviđene Zakonom o sportskoj inspekciji, u pravilu izriču sudovi za prekršaje predviđene Zakonom o sportskoj inspekciji koji su nadležni za vođenje prekršajnog postupka koji se pokreće temeljem optužnog prijedloga koji podnose sportski inspektori nakon provedenog nadzora. Nadalje, skrećemo pozornost kako je u članku 33. Prekršajnog zakona propisan najmanji i najveći mogući iznos propisivanja kazni određenim posebnim zakonom. Također razmotrena je i primjedba gospođe Marije Selak Raspudić zastupnice u Hrvatskom saboru koja se odnosi na nedostupnost izvješća o radu sportske inspekcije, a koja su nužna za ocjenu postojećeg stanja i osnovna pitanja koja se trebaju urediti predloženim zakonom. Napominjem, a na raspravi sam to i naglasio da su izvješća o radu gotova te su ista objavljena na internetskim stranicama Ministarstva turizma i sporta. Razmotreni je prijedlog gospođe Andreje Marić zastupnice u Hrvatskom saboru ispred Kluba zastupnika Socijaldemokratske partije Hrvatske koji se odnosi na neusklađenost prijelaznih i završnih odredbi Zakona o izmjenama Zakona o sportskoj inspekciji. S obzirom da je središnji državni ured za sport prestao s radom danom stupanja na snagu Zakona o ustrojstvu i djelokrugu tijela državne uprave, a poslove iz njegovog djelokruga preuzelo je Ministarstvo turizma i sporta, prijelazne i završne odredbe stoga nema potrebe mijenjati te prijedlog nije moguće prihvatiti. Ostala mišljenja, prijedlozi i primjedbe na Prijedlog zakona o raspravi na sjednici Hrvatskoga sabora nisu bili izravno vezani za predmet Prijedloga zakona te se o njima predlagatelj ne može ni očitovati. Naš prijedlog, na Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sportskoj inspekciji nije bilo predloženih amandmana te u odnosu na tekst Prijedloga zakona koji je prošao prvo čitanje u Hrvatskom saboru nema izmjena u tekstu Konačnog prijedloga zakona. Zahvaljujem na strpljenju.
Hvala lijepo. Imamo nekoliko, više zapravo replika. Prva je poštovanog zastupnika Marka Milanovića Litre. Izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče Sabora. Poštovani glavni tajniče Družak. Na Odboru za obitelj, mlade i sport Hrvatskoga sabora prošli tjedan smo raspravljali upravo o ovom Konačnom prijedlogu zakona. Kao što ste sami rekli to je jednak kao i prvo čitanje. Za razliku od kolege HDZ-a koji smatraju da je problem sportske inspekcije u potkapacitiranosti vaših inspektora odnosno malom broju inspektora, ja osobno i Hrvatski suverenisti smatramo da je vaše djelovanje uvelike ograničeno zbog lošeg Zakona o sportu i Zakona o udrugama koji su blisko vezani sa vašim zakonom odnosno vašom institucijom. I smatramo da sve ove tehničke promjene koje sada radimo će uroditi jednim plodnim rješenjem za Zakon o sportu koji će kao što ste i sami najavili doći krajem ove godine. Iskreno se nadam da ćete uspjeti riješiti probleme u sportu kao što je obećano u svim vladama do sada, a nitko se zapravo o tome nije brinuo.
Hvala. Poštovani državni tajnik.
Zahvaljujem gospodine zastupniče na pitanju. Dakle da, ja sam i na Odboru za, na zakonodavnom odboru naglasio da je kao isto na Odboru za mladež i sport naglasio da je u pripremi, neću reći u završnoj fazi, ali u vrlo visokoj fazi izrade zakon, novi Zakon o sportu koji bi trebao sve do sada akumulirane nejasnoće i dvojbe na neki način odnosno na jedan dobar, kvalitetan i na možda malo dugotrajniji način riješiti. Nakon toga će i on je planom zakonodavnih aktivnosti Vlade Republike Hrvatske predviđen za zadnji kvartal ove godine i ja sam čvrsto uvjeren da će on biti pred vama pred zastupnicima u tom vremenu na raspravi. Ja se isto tako nadam da će on biti sa velikom većinom ako ne i jednoglasno usvojen, da ćemo sve poduzeti da doista taj zakon bude kvalitetan zakon za jedno duže vrijeme.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Ćelića.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, moje pitanje je vezano za političku zlouporabu u gradu Sisku. Sisačka gradonačelnica Kristina Ikić Baniček preko svojih suradnika onemogućava i diskriminira djecu koja treniraju u Hokejskom klubu Siscija. Favorizira drugi klub. Hokej na ledu počeo se igrati u Sisku od 1930. godine. Unatoč odluci Hrvatskog olimpijskog odbora samostalne sportske inspekcije o ukidanju odluke zajednice ona nastavlja sa svojom politikom i to se sada proširilo i na Hrvatski savez hokeja na ledu, koji mijenja sjedište nacionalnog saveza koji krivotvori zapisnike, samovoljno izbacuje članice, osniva nove klubove. Dakle to je jedan eklatantni primjer političke zloporabe. Ponekad političari mogu dati pozitivnu ulogu u sportu, ali ovo je jedan tipični primjer instrumentalizacije zloporabe i čini mi se da su nadležne i sportske inspekcije tu nemoćne.
Poštovani državni tajnik.
Zahvaljujem na pitanju. Da, ovdje je riječ o jednom doista kao što ste rekli vrlo evidentnom primjeru određene političke samovolje. Činjenica je da sam prilično dobro upoznat sa tim predmetom iako ne u detalje. Naravno samostalna inspekcija odnosno samostalni inspektori odnosno inspektori djeluju samostalno, neovisno. Riječ je o tome da je doista onemogućeno jednom dobrom djelu djece i klubova naravno koji se bave tim divnim sportom hokejom na ledu bavljenje tim sportom u dvorani koja je i financirana i građena javnim sredstvima. Mi smo što se inspekcije tiče poduzeli sve što je bilo moguće. Pokrenut je upravni spor od strane upravljača tim sportskim objektom i mogu reći evo to je vijest. Ovih dana smo dobili upravo presudu u prvom stupnju gdje je dokazano i pokazano i prosudio je Upravni sud da smo mi bili u pravu, ali u prvom stupnju. Sada čekamo dalje.
Hvala. Sljedeća replika je poštovane zastupnice Mrak Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani državni tajniče, sport, bavljenje sportom može biti samo pozitivno. Svi sa željom očekujemo novi Zakon o sportu i nadam se da će uvažiti sve one probleme koje smo do sada imali. Znate raditi novi zakon da bi radili je jedna priča, ali znamo da godinama imamo probleme, da godinama imamo ono što je i naglašeno problem odnosa udruga dakle sporta i svega ostaloga. Ali ja ne mogu odoljeti i ne mogu ne iskoristiti ovaj trenutak da ste vi s nama i da postavim pitanje koje sam postavila i pismeno ministrici, pa sam ne budi lijena ja onda je vrlo brzo došao i odgovor. Dakle, 23. srpnja počinju Olimpijske igre u Tokyu. Naši sportaši na svu sreću ne moraju ići, barem ne svi na one predolimpijske jer je bila ideja da u svibnju budu određena predolimpijska natjecanja pa da se vraćaju u svoje zemlje, pa da se ponovno vraćaju u Tokyo. Moje pitanje je, da li ste organizirali procijepljenost sportaša? Jer ako to ne napravimo, džaba su sve ove godine radili. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani državni tajnik.
Zahvaljujem na pitanju i zahvaljujem na inicijativi. Ali da mi o tome vodimo brigu, vodimo računa. Ja sam imao priliku biti prekjučer na tiskovnoj konferenciji Hrvačkog saveza gdje se je predstavio naš novi olimpijac koji je osvojio odnosno stekao to pravo i pozivnicu na Olimpijske igre na nedavno održanom natjecanju Europskom prvenstvu u Mađarskoj i tada sam rekao da da mi o tome razgovaramo. Naime, plan cijepljenje sportaša olimpijaca i pratećeg osoblja će odrediti zdravstvena struka odnosno oni će procijeniti kada je najbolje s obzirom da se još uvijek ne znaju točno podaci koliko i sam imunitet nakon cijepljenja dugo traje odnosno u kojoj mjeri on može utjecati na sportaše. Da, mi ćemo svakako u jedno dogledno vrijeme i to je takvo obećanje i postignuto i o tome razgovaramo i razmišljamo cijepljenje svih sportaša olimpijaca.
Sljedeća replika poštovanog zastupnika Ante Bačića.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče dobro je da ovim izmjenama i preciziramo sami završetak postupka inspekcijskog nadzora posebice vezano za kraće rokove izdavanja rješenja i mogu se složiti sa kolegama koji i zazivaju novi Zakon o sportu. Vjerujem da ćemo novim zakonom donijeti kvalitetnije izmjene i riješiti neke probleme koji se danas nalaze u sportu. Ali ne mogu se složiti da sve ove godine potkapacitiranost upravo što je kolega spomenuo nije problem same sportske inspekcije, jer mislim da je kada gledamo da smo ipak sportska nacija da ne spominjemo Split i Splitsko-dalmatinsku županiju koliko doprinose sportu. I kada vidimo da imamo broj inspektora u Splitu jednak kao ne znam u Sisku, Slavonskom Brodu ili u Osijeku mislim da je to jedna velika nelogičnost gdje ti sportski inspektori isključivo izlaze na temelju prijava. Ne obavljaju niti jednu vjerojatno djelatnost koju ste vi napominjali, da ne spominjem edukativnu ili nekakvo vršenje nadzora. Hvala.
Hvala. Poštovani državni tajnik.
Zahvaljujem. Da, je, sigurno je jedan od problema možda efikasnijeg grada same sportske inspekcije upravo je ta potkapacitiranost ne u kvalitetnom, nego u količinskom smislu. Dakle mi imamo kao što ste čuli sa načelnicom sektora 16 ukupno sportskih inspektora i kada se zbroji koliko ima sportskih udruga u pojedinoj županiji mi smo daleko, daleko. Dakle, Splitsko-dalmatinska županija s obzirom na Split kao grad sporta i tu županiju koju doista egzistira veliki broj sportova bi minimum trebali imati 3 sportska inspektora. Mi smo trenutno na jednom sportskom inspektoru. No, naravno i u okviru tih mogućnosti mi se snalazimo i pokušavamo biti što efikasniji.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Šimičevića.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi državni tajniče vi ste dugo bili u športu i sada ste djelatnik i znate da je šport izuzetno važan za zdravlje nacije s jedne strane, a s druge strane športski rezultati su izvrsna promidžba države koju zastupaju. I normalno je da postoji zakonodavni okvir ponašanja. Smatrate li vi da će donošenje ovog Zakona o sportskoj inspekciji riješiti anomalije koje su trenutno u športu, jer znate da su i neki prije vas htjeli to napraviti pa su govorili da će isušiti močvaru, a zapravo močvara je postala još veća? I da li će ova inspekcija riješiti te probleme? I hoćemo li mi ubuduće imati na novinskim stupcima dobre priče iz športa, a ne ovako kao što smo imali do sada? Hvala lijepo.
Poštovani državni tajnik.
Zahvaljujem uvaženi zastupniče. Dakle, ni jedan zakon nije na žalost riješio sve probleme koje on pokušava riješiti, tako da vjerojatno ni ove izmjene i dopune Zakona o sportskoj inspekciji neće riješiti eventualne probleme koji jesu ili koji bi mogli biti. Ovim znači izmjenama i postojećim Zakonom o sportskoj inspekciji i ovim izmjenama koje smo predložili mi si stvaramo odnosno omogućavamo jedan dobar alat da ovaj važeći Zakon o sportu provodimo odnosno da vodimo računa da sve sastavnice sporta se pridržavaju tog zakona i da znaju da će biti sankcionirane ukoliko dođe do nekakvih anomalija ili do nepoštivanja zakonskih propisa. Naravno da nije idealan i naravno da ćemo mi nakon donesenog Zakona o sportu morati ozbiljno, ozbiljno poraditi i također onda i na novom Zakonu o sportskoj inspekciji. Ali kažem to će biti sve u ovom mandatu, pa ja vjerujem da ćemo svi sudjelovati u donošenju i Zakona o sportu, ali isto tako i Zakona o sportskoj inspekciji u cjelovitosti.
Hvala lijepo poštovani državni tajniče Družak. Sada idemo, žele li izvjestitelji uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu, pa će prvi biti u ime Kluba zastupnika Mosta poštovani zastupnik Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. Državni tajniče, kolegice i kolege pred nama je Konačni prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o inspekciji. Za razliku od prvog čitanja sada smo zahvaljujući traženju mojoj kolegici Selak Raspudić ipak imamo neke osnovne podatke s kojima možemo raspravljati i vidjeti koje je stanje sa sportskom inspekcijom. Prije svega drago nam je da ste objavili barem statističke podatke o radu sportske inspekcije. Jako su nam vrijedni kao saborskim zastupnicima. Iz podataka vidimo da je u 2019. godini dok je na snazi bio stari model ustroja državne uprave, a sportski inspektori su bili zaposlenici u isto vrijeme državnih ureda u županijama, sportska inspekcija je imala 21 zaposlenog inspektora koji su proveli 852 inspekcijska nadzora. U 2020. godini nakon tzv. reforme sustava državne uprave, uredi državne uprave u županijama su ukinuti, a Središnji državni ured za sport te pod Ministarstvo turizma i sporta. Preuzeli smo, preuzeli ste sportske inspekcije. U tom preuzimanju kadrova sportska inspekcija izgubila je 5 inspektora koji su najvjerojatnije odlučili postati zaposlenici u županijama u kojima su veće plaće, znači oni su koji su radili taj posao zbog većih plaća prešli u Ministarstvo turizma, veće plaće nego što je u Ministarstvu turizma i sporta. Preostalih 16 inspektora očito je uslijed pretumbacije zbog ukidanja ureda državne uprave u županijama, a potom i skidanja tj. ukidanja Središnjeg državnog ureda za sport radilo u smanjenom obujmu te je 2020. godine provedena samo 354 inspekcijska nadzora. Što se tiče samostalnosti službe u drugostupanjskom, u za drugostupanjski upravni postupak u Ministarstvu turizma, ta služba koja je osnovana Uredbom o unutarnjem ustrojstvu Ministarstvu turizma i sporta 2020. godine nije radila doslovno ništa budući na rješenje sportskih inspektora u 2020. godini '20. godini nije izjavljena niti jedna žalba pa drugostupanjskih postupaka nije bilo. Znači apsolutno ne rade ništa, a smanjen je znači broj samih inspekcija. I sad tek vidimo kakvo je pravo stanje. Sad tek u ovome čitanju vidimo kakvo je tek pravo stanje sportske inspekcije u Hrvatskoj. Stalne stihijske pretumbacije koje izvodi ova Vlada u prošlom, ali i u ovome sazivu svela se u radu sportske inspekcije na 1/3 onoga što se je radilo godinu prije u 2019. godinu. Znači samo 1/3 od onoga što je bilo prije godinu dana što su napravile puste pretumbacije i do čega su dovele. Broj nadzora, znači broj nadzora koji je bio u 2019. 850 spao je u 2020. na 350 nadzora. Praktički četvrtina ljudi je napustila sportsku inspekciju navodno zbog malih plaća, ali zato je osnovana posebna ustrojna jedinica za žalbene postupke u Ministarstvu turizma i sporta u kojoj je uredbom predviđeno okvirno 5 radnih mjesta, ali koji doslovno nemaju što raditi. Nadam se da ćete vi, ministarstvo i Vlada nakon ovih podataka i činjenica priznati da ste napravili u ovoj cijeloj stihiji jedan kaos i nered. Da ste unazadili stanje u našem sportu. Da ste poremetili rad sportske inspekcije u cjelini i time otvorili prostor za nezakonitosti i nepravilnosti u hrvatskom sportu. Sve ovo šta sam rekao, rekao sam temeljem statističkih pokazatelja koji su objavljeni koje je zatražila moja kolegice u, naša kolegica iz moga kluba saborska zastupnica gospođa Selak Raspudić. Ja bih još jednom rekao sport, sportska inspekcija zakonitost vrlo bitna i ono na što, sport je vrlo bitan kao razvojni, kao poglavito u nas u Hrvatskoj, a i inače od razvoja djeteta od vrtića do, do prvoligaških momčadi, bilo nogometa ili kojih drugih. Međutim, loše, loš rad i kao koji se stvara čestim izmjenama, čestim evo kao što ste vidjeli da dolaze rezultati koji su kaotični. Evo ovih dana je se pojavilo moram spomenuti i problem, ja sam inače Hajdukovac, prije svega junakovac i alkarevac u košarci naravno i ragbi sam spominjao i spominjao sam sve i kao čovjek s toga područja znam šta znači i recimo za manju sredinu moj košarkaški klub Alkar, što to znači za moju navijačku skupinu Maligani, što znači sport za identitet tih manjih, manjih gradova nebitno ja govorim sad o Sinju, ali to je tako u svima gradovima i smatram da ono što se događalo u sportu i što se sad događa oko nogometnog kluba Dinama i ovo što se događa oko njihovog predsjednika Mamića, pravosuđa Đure Sesse gdje se ne može inače bez kese, vidi se što je dovelo i u koju situaciju. Mislim da sport trebamo krenuti kao što je on brendirao Hrvatsku i kroz nogomet i kroz Janicu skijanje kroz njenog brata, kroz druge sportove, brojne sportaše, teško ih je nabrojiti, smatram da sport i negativnosti u sportu je kriva i inspekcija i nadležni nad inspekcijom. Ne krivnja tih ljudi osobno i pojedinačno, nego u tom kaosu, preustrojima, u tom cilom kolopletu vidimo da umisto da iđemo naprid mi smo se vratiti unazad. Znači koji je razlog? Prema ovim statističkim pokazateljima sami preustroj koji je radila hrvatska Vlada dovele su do toga kaosa. I nadam se da ćete ovo prihvatiti kao dobronamjerno, ovo nije zlonamjerno kao što sam rekao, ovo je dobronamjerno. I očekujem da ćete ipak sportske inspekcije odrađivati svoj posao u interesu razvoja sporta koji je ipak preodređen za bogatije i veće sredine. Meni je žao šta više se ne ulaže, ovo je van inspekcije, ali je bitno naglasiti kad govorimo o inspekciji, a vama kao čovjeku koji je prvi u toj nekakvoj piramidi, vi ste ipak zaduženi sport u hrvatskoj Vladi unutar ministarstva turizma, da mnoga područja nemaju doslovno uvjete za sport. Ja mogu nabrojiti brojne krajeve, ovdje kolega iz Drniša čini glavom da brojni naša djeca nemaju mogućnost bavljenja sportom, nadam se da ćete to uzet taj ravnomjeran razvoj sportske infrastrukture. Morate više ulagati tamo gdje u ruralna područja, morate. Evo ja bih vas zamolio dođite u moj Sinj pa ćete vidjeti koji mi imamo potencijal koje sportaše, dođite u Drniš, dođite nebitno u Makarsku, dođite u Metković, dođite u Imotski, dođite u Zagorje, dođite gdje god želite, u Otok, evo porijeklom … kolega u Otok dalmatinski vidjet ćete da tu ima potencijala, ima djece, ali ne može bez pomoći države jel sve ono što ode u županiju iz države to u biti završi tamo kod činovnika ili negdje te plaće. To je jedan protočni bojler koji je pun kamenca i koji je začepljen. Evo, hvala lijepa.
Sljedeći klub zastupnika bit će onaj Hrvatskih suverenista u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Marko Milanović Litre.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče Sabora. Poštovane kolegice i kolege. Poštovani državni tajniče. Na Odboru za obitelj, mlade i sport HS-a čiji sam član, prošli tjedan smo raspravljali i ovom zakonu koji je danas pred nama. U razgovoru s državnim tajnikom i nakon njegovog izlaganja potvrdio sam sam sebi sve ono što većina sportskih djelatnika odnosno klubova već zna. Kao dugogodišnji sudionik sporta u Zagrebu i glavni tajnik Boćarskog kluba „Oluja“ mogu se pohvaliti da nisam imao nikakvih dodirnih točaka sa sportskom inspekcijom, iako sam upoznat sa svim manama, problemima, izazovima s kojima se sportska inspekcija i kolege iz drugih klubova, ali iz saveza susreću na tjednoj razini. No krenimo redom. Ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sportskoj inspekciji u ovom konačnom obliku, nažalost ne donosi bitne promjene koje su nužne za rješavanje problema pred kojima se nalaze sportske udruge ili udružena udruga rekreativnog i profesionalnog sporta u Hrvatskoj. Ovo je tek tehničko usklađivanje s popratnim zakonima. Tijekom prvog čitanja ovog zakona kolege iz HDZ-a su upozoravale na malobrojnost sportskih inspektora koji nadziru poštivanje zakona kojima kako kažu treba olakšati posao i kadrovski ih ojačati i to najvjerojatnije s političkim podobnicima koji u svom posjedu imaju stranačke iskaznice. Ovakav stav prema djelovanju sportske inspekcije je apsolutno i kategorički kriv i reći ću vam zašto. Zato što problemi nemaš sportske inspekcije u rješavanju problema u sportu ne proizlazi iz malog broja sportskih inspektora, već u puno dubljem problem manjka volje vladajućih da jednom i zauvijek riješi problem hrvatskog sporta. Sportska inspekcija bi trebala imati veće ovlasti u rješavanju problema sportskih udruga, ali ona te ovlasti nema. Nema ih jer dva ključna zakona koja su blisko povezana s ovim zakonom su često u sukobu jedan s drugim, govorim naravno o Zakonu o sportu i Zakonu o udrugama, a sportska inspekcija zajedno sa sportskim udrugama odnosno klubovima često puta ostaje nemoćna između ta dva zakona. Neusklađenost dovodi do velikih nepravdi i problema između nacionalnih i županijskih saveza odnosno udruženja udruga i klubova tj. udruga iz čijih sukoba najviše pate upravo oni koje bi sportska inspekcija trebala štititi. Prema zakonu registrirani Sportski savez mora primiti u sastav svoje udruge svaku zakonito registriranu sportsku udrugu u tom sportu na svom području djelovanja, a koja ispunjava sve zakonske uvjete i koja je poslala takav zahtjev, a ne da može bez razloga odbiti primitak udruge, a nadležna uprava na to reagira usmeno obrazloženjem da je moguće prema čl. 6. zakona o udrugama, što je potpuno pogrešno i nezakonito jer se ovdje trebao primjenjivati Zakon o sportu. Kako bi jednostavnije predstavio ovaj problem javnosti uzet ću za primjer Županijski šahovski savez koji je iz nekog razloga prestao sa svojim djelovanjem. U skladu sa smjernicama Nacionalnog šahovskog saveza potrebno je osnovati novi savez na županijskoj razini koji po Zakonu o udrugama mogu smatrati tri šahovska kluba čiji upravni odbor poziva sve klubove, njih 10, koji su registrirani u skladu sa Zakonom o sportu da se učlane u novi savez. Upravni odbor novog saveza prihvaća članstvo 9 od 10 klubova, a odbija zahtjev 10. kluba i šalje odluku bez ikakvog obrazloženja, iako bi taj klub trebao biti u potpunosti ravnopravan s ostalim klubovima jer je taj klub kao i svi ostali klubovi registriran po pravili o registraciji i Zakonu o sportu i Zakonu o udrugama. Kao što sam rekao razlog odbijanja članstva 10. kluba se službeno ne zna, ali postoji niz razloga zbog čega je dolazilo do takvih malverzacija oko zakona i procedure. Jedan od njih i najčešći razlog, što je možda će se složiti državni tajnik, su osobni animoziteti i neslaganje između pojedinaca odnosno vodstva klubova i saveza. Drugi razlog su fiksni proračuni koji se ravnomjerno raspoređuju prema klubovima saveza. Problem nastaje ukoliko 10. klub ima npr. sportaša prve kategorije. U tom slučaju raspodjela fiksnog proračuna može se drastično izmijeniti u raspodjeli i u korist 10. kluba, što naravno nije u interesu ostalih klubova toga saveza. No tu je i pitanje sportskog uspjeha zapravo, točnije bi bilo reći neuspjeha ostalih klubova jer klub koji ima sportaša prve kategorije u šaku na primjer, će vrlo vjerojatno biti i jedan od najboljih klubova u tom natjecanju. A ne smijemo ni zaboraviti političku podobnost odnosno nepodobnost vodstava klubova. Iako to nije nigdje javno i službeno izrečeno, često puta je upravo to razlog ne provođenja Zakona o sportu. U svom nastojanju da postanu članovi svog matičnog saveza 10. klub na sve dostupne načine pokušava uvjeriti vodstvo svoga saveza da ga primi u članstvo, što oni svakom prilikom odbijaju. Nakon toga deseti klub se žali sportskoj inspekciji koja odradi inspekcijski nadzor u razumnom vremenskom roku i u skladu sa Zakonom o sportu donosi rješenje u korist desetog kluba. Nakon dostavljenog rješenja koje vodstvo saveza ne uvažava te ostaje pri svojoj odluci da ne žele primiti taj deseti klub u svoj savez, deseti klub se još jedanput žali sportskoj inspekciji zbog diskriminacije i sportska inspekcija još jedanput izlazi na teren i opet utvrđuje isto što su utvrdili i prvi put. Ovakva odluka je protivna i Zakonu o sportu i statutu novoosnovanog saveza. Često puta kod ovakvih sporova sportska inspekcija je prva na udaru zbog svoje nemogućnosti da provede ono što bi trebalo osigurano Zakonom o sportu. Od sportske inspekcije se očekuje brza i jasna odluka koja će imati mogućnost kažnjavanja odnosno provedbe Zakona o sportu jer ovaj scenarij koji sam vam predstavio traje i do nekoliko godina bez jasnog rješenja. Ovaj scenarij je uništio brojne sportske klubove diljem Hrvatske od boćanja, atletike, nogometa, tenisa, košarke i ostalih. Neki su klubovi podigli tužbe protiv svojih matičnih saveza i dobili te parnice. U presudama su savezi kažnjeni s nekoliko tisuća kuna bez uvjeta da klubove primi u savez jer Zakon o udrugama nije u potpunosti usklađen sa Zakonom o sportu. Osobno sam vidio obavijesti o provedenom postupku inspekcijskog nadzora u nekoliko slučajeva i moram primijetiti da ih tih obavijesti teško se može razabrati što je poduzeto, zašto i koje su odluke donijete i do kada se trebaju primijeniti od strane saveza. Opet ponavljam, ovdje ne mislim da je problem u samoj sportskoj inspekciji već u potrebi za sustavnom promjenom u hrvatskom sportu i Zakonu o udrugama. A da su kojim slučajem ta 3 zakona bila usklađena vrlo je vjerojatno da danas ne bi slušali osuđene kriminalne iz susjednih država koji se predstavljaju hrvatskoj javnosti kao reformatori hrvatskog pravosuđa. Nedavno je na javnoj televiziji u emisiji Nedjeljom u 2 gradonačelnica Siska Kristina Ikić Baniček izjavila da i pored odluke sportske inspekcije i arbitraže Hrvatskog olimpijskog odbora ona neće poštivati ni jednu odluku i dozvoliti hokejašima kluba da održavaju svoje aktivnosti u dvorani s ledom. Kada smo kod gospođe Ikić Baniček koja besramno ignorira pozive zakona, pozitivne zakone RH sjetimo se da je upravo SDP-ova vlada, vidimo da je danas dvorana puna SDP-ovaca ovdje, jako ih zanima ovaj ova tematika. Upravo SDP-ova vlada najavila veliko čišćenje sporta i osoba poput Zdravka Mamića koji je u međuvremenu i pravomoćno za težak kriminal. Do danas unatoč dovođenju, donošenju i izmjeni postojećih zakona situacija nije ništa bolja. Sve vlade deklarativno podržavale borbu protiv kriminala i korupcije, ali pomaci su minorni. Niti se poštuju postojeći zakoni, niti su ti zakon omogućili razvoj sporta na način da su privukli novac ili omogućili privatizaciju prema postojećim zakonima što je isto legitiman model funkcioniranja. Imamo i članski model koji kod nas postoji samo na papiru. A upravo u donedavno Mamićemov Dinamu imamo apsurdan slučaj da uprava kluba imenuje skupštinu koja onda potvrđuje odluke i rad uprave. Sustav kakav je moguć samo u Sjevernoj Koreji. Ako je Dinamo ili bilo koji drugi klub članski, ako je riječ o udrugama građana onda je potrebno da ti članovi donose barem dio odluka i sudjeluju o odabiru vodstava kluba i ocjenjuju rad uprave kao i u demokraciji svatko treba odgovarati za svoje postupke i dati građanima odnosno u ovom slučaju članovima da biraju i budu birani. Ili će se zakon provoditi i kršitelji sankcionirati ili gospodo recite da vas nije briga za sport i sportaše. A posredno iz drage nacije jer niti profesionalni niti rekreacijski sport nisu organizirani i zakonski uokvireni i podržani na odgovarajući način. Takav nered odbija ljude i od sporta, odbija i sponzore i šteti imidžu Hrvatske kao zemlje koju je sport proslavio. Izborimo se da država sportu pomaže, a ne odmaže te da sve bude tj. da ne ostane sve na kolicini entuzijasta već da napokon ustrojimo sportski sustav u Hrvatskoj. Hvala vam.
Slijedeća rasprava je u ime Kluba zastupnika Centra i GLAS-a, uvažena zastupnica Anka Mrak Taritaš.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi državni tajniče sa suradnicom, mi imamo u drugom čitanju odnosno riječ je o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sportskoj inspekciji. Imali smo ga nedavno, prije jedno mjesec dana u prvom čitanju i ja bih rekla isto stanje, isto rastojanje. Ovo što imamo u drugom čitanju je otprilike isto ono što je bilo u prvom čitanju i vi ste objasni zašto niste neke primjedbe mogli usvojiti. Dakle, riječ je zapravo o jednim ja bih rekla tehničkim izmjenama za koje ste se odlučili jer ste i sami rekli da je potrebno odredbe Zakona o sportskoj inspekciji temeljem kojih se donose odlične, određene odluke, a bile su različite o istim upravnim stvarima precizirati i jasno definirati kako bi se osiguralo ujednačeno postupanje sportskih inspektora na području cijele Hrvatske. Dakle, to je ono što smo tad postavili pitanje i imali ste takve odredbe da su bila različita postupanja i vi ih sad slažete tehnički zakon da 16 inspektora, dakle inspektora ima manje nego županija, mi imamo 20 županija plus Grad Zagreb, može donositi ista rješenja način na koji ta rješenja donosi, način na koji se ta rješenja dostavljaju. I nemamo mi tu ništa niti za reći, niti dodati vi to morate napraviti. Prema tome, ne mogu apsolutno je nemoguće da imamo različita postupanja. Ja ću ovu raspravu voditi zapravo o tri teme, jedne su tema općih inspektora, druga tema je Zakon o sportu i sportaši i treća tema sport i sportaši u okvirima nove situacije odnosno korone u kojima živi. Dakle, prva tema je biti inspektor nije jednostavno ja uvijek to govorim i uvijek naglašavam, inspektor mora znati i inspektor koji je sportski inspektor, mora puno više znati nego što je Zakon o sportu. On mora znati i sve zakone temeljem kojih će donositi određena rješenja, u ovom slučaju mora dobro poznavati Zakon o udrugama i mora uvijek kad izlazi van i kad radi bilo kakav nadzor, bez obzira da li je on po prijavi ili je po nadzoru koji je u okviru njegovih redovitih nadzora, on mora puno više znati od onoga kojeg nadzire. A onda vam je tu omjer znanja, iskustva i plaće. Naravno ako su plaće neadekvatne, a često su to neadekvatne plaće vi imate ljude koji znaju i koji nešto nauče i koji ode i to je sudbina rada u državnoj upravi. Dakle, vi možete ulagati u nekog, taj kad dođe do određene razine kaže ček malo, ja mogu otići pa dobiti puno više nego što je to radeći taj svoj posao inspektora koji nije jednostavan, koji nije lagan zato što je automatski odnos kog nadzire, ček malo on je sad tu došao i on meni sad nešto traži i zašto je on tu došao. Ja uvijek mislim da je uloga inspektora bez obzira u kojoj su djelatnosti i onaj nekakav edukativan. Mislim da bi bilo jako dobro i za to smo se zalagali da recimo inspektori jedanput godišnje imaju nekakav kad je naravno kad ćemo krenuti dalje živjeti u normalnim vremenima, sad je to moguće putem određenih Zoom konferencija da zapravo rade nekakve okrugle stolove, da rade neku edukaciju pa da kaže da svi ne ponavljaju iste greške jer znate svi nekad ponavljaju iste greške ili kažu … kod tebe nedavno inspekcija, pa je, pa šta je utvrdila, pa utvrdila to. Meni se čini da recimo jedanput godišnje napravit nekakav okrugli stol, dati primjedbe za one uobičajene greške koje se ponavljaju. Ja sam bila predsjednica jednog saveza, svako misli da je u njegovom savezu najteže i logično je tako, taj savez riječ je o olimpijskom sportu i tu me malo, htjela sam malo u drugom smjeru, ali kolega kad je govorio o tome kako se klubovi učlanjuju. Zaista, vi dobivate klubove koji trebaju zadovoljiti tri ili četiri stvari, on je to zadovoljio i vi ga učlanite u savez, dakle ja sam bila na čelu saveza gdje imate amaterski sport, dakle djecu koja jedre u optimistima dakle amaterski sport kasnije laserima, dvojcima i ne znam što sve ne i imate vrhunski sport, mi smo to zvali olimpijske kategorije koje imaju posve svoju drugu priču i imate problem krstaša. U tom Hrvatskom jedriličarskom savezu nama je najveći problem bio krstaši. Dakle, netko osnuje svoj klub da bi mogao organizirati regate, učlani vam se u savez i postane član saveza i on uredno plaća godišnju članarinu koja nije prevelika, ali onda vam dolazi ključni problem skupštine na kojoj morate donositi neke odluke gdje se ovaj uopće ne pojavljuje jel ga to uopće ne zanima i onda ne možete imati skupštinu, dakle, svak ima svoju priču. S druge strane kad kažete krstaši, onda svi misle uuu super, tu sada dolazi neko, ma njih ni ovaj amaterski sport nije interesirao, dakle nema tu nikakvog odnosa, a vrhunski olimpijski sport još i manje, njih je ono interesiralo da ima svoj klub, da mogu organizirati regate da su to one nekakve ljetne regate. Dakle, svako tu ima nekakav interes, a osnovni interes treba biti sport. I stoga sam apsolutno sigurna, drago mi je da je državni tajnik rekao sljedeću rečenicu, ne mogu baš reći da je zakon u završnoj fazi i dobro je da je tako. Dakle, svaki sport i to vam je ko i u životu kad razgovaraju ljudi različitih poslova, svako misli da je njegov posao najteži kao što smo mislili kad smo studirali svako je mislio da je njegov fakultet najteži, da su njegovi poslovi najspecifičniji, a to vam je tako i u sportu, svako vidi svoj. Vi imate sport, imate razlike između ekipnih i pojedinačnih sportova, imate sport gdje se u relativno kratkom vremenu može doći do vrhunskog rezultata. Ja vrhunski rezultat uvijek čitam u kontekstu olimpijskih igara, nemojte mi to zamjerit, ali kad ste u jednom sportu koji ima dobar uspjeh vezano uz, opće imate olimpijce odlične uspjehe, kontinuirano europske prvake, svjetske prvake onda gledate to, to je meni taj nekakav rezultat u tom sportu. Imate sport od kojeg možete živjet, imate sport kojim se bavite od kojeg nikad nećete moći živjeti, imate sport u kojem nakon 15 godina dođete do nekog rezultata, ali onda trajete sljedeći, onda odete na pet olimpijada i napravite veliki rezultat. I vi sad sve to dakle amaterski sport, pa vrhunski sport, pa ekipni sport, pa različite sportove morate staviti u jedan zakon o sportu, a svi sport u konačnici čitamo kroz nogomet. Meni je to jasno zašto je, nogometom se može baviti svako dijete na ovom svijetu i svako dijete bez obzira dal je odraslo, ne znam u Tanzaniji ili je odraslo na Maldivima da tako kažem ili je odraslo u Grčkoj ili u Hrvatskoj može bavit se nogometom i vidjet da on može postati Luka Modrić jel takve primjere imamo da može i kroz to čitamo i u nogometu se odlično živi. Kad se odlično živi onda se od nogometa naravno imate i menadžere koji od toga rade, ali to je nešto gdje svi prepoznajemo. Ali mi imamo odličnih sportaša, Hrvatska se uvijek puno nam je srce kad se ide na nekakva europska prvenstva, svjetska prvenstva pa kad postižemo još dobre rezultate, ali iza svakog tog rezultata stoji jako puno truda, jako puno rada, stoji obitelj koja se u krajnjoj liniji posveti tome. Ja sam tu uvijek znala govoriti o obitelji Ivanišević i Goranu Ivaniševiću gdje je cijela obitelj bila u funkciji da Goran Ivanišević jednog dana postane sportaš svjetske kategorije i mi to sad sve zajedno trebate pospremiti u Zakon o sportu onda tu još imate udruge i to jednostavno ne može biti lako. Taj se nije rodio koji je sve zadovoljio, ali ajdemo barem vidjeti koje mi probleme imamo i da one znate onu grešku koja je u sustavu odnosno sistemsku grešku ne ponavljamo. To nam treba biti važno, da ako vidimo da imamo nekakvu grešku, da tu grešku ne ponavljamo i tu dolazim do uloge i značaja sportske inspekcije. Ako inspekcija izlazi van, ako u redovitom nadzoru utvrdi da 5 saveza na isti način istu grešku ima onda znači da nešto ne štima, da onda ajmo to u Zakonu o sportu odraditi. Da je to lako, nije. Da su nama emocije pogotovo kad je sport u pitanju izuzetno velike to ne trebamo ovaj niti dvojiti, ali ono na čemu svi trebamo, dakle ovo je zaista tehnički zakon i mi smo i u prvom čitanju podržali, podržat ćemo ga i u drugom čitanju. Ono što ja uvijek čitam u zakonu posložite si ono što vam je problem i funkcionirajte da funkcionirate na način da cijela Hrvatska, ljudi moji nas ima manje od 4, 4 miliona, vi imate 16 inspektora, pa nedopustivo je da 16 inspektora koje imamo funkcioniraju na različite načine i čitaju zakon na različiti način. Dakle, to možete pospremiti, a sport i koronu ostavit ću za pojedinačnu. Hvala lijepo.
Slijedeća rasprava je u ime Kluba zastupnika Domovinskog pokreta, uvaženi zastupnik Davor Dretar.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući. Poštovani gospodine državni tajniče sa suradnicom i eto ovako spontano okupljene malobrojne kolegice i kolege. Žao mi je da ovdje nije poštovani zastupnik Bulj koji je spominjao kvalitetu ili legitimitet ili pravilo poštivanje zakona sportskih udruga i klubova na njegovom području. Dok je on govorio malo sam pogledao u povijest grada Sinja i našao onaj čuveni mnogima poznati podatak da je grad Sinj imamo bazen olimpijskih dimenzija 1953. godine. Danas nažalost 2021. niti približno se ne možemo pohvaliti velikim brojem prvenstveno bazena. Zašto sam počeo sa bazenima? Zato što smatram da je sport odnosno tjelesna kultura preduvjet za kvalitetan razvoj svakog pojedinca. Svaki se pojedinac mora razvijati kako tjelesno naravno tako i intelektualno da bismo od njega jednog dana imali pravog građanina, građanku društveno, obiteljski ili na bilo koji drugi način korisnu osobu. Kad govorimo o rekreaciji sada već pomalo svi vidite na džambo plakatima, na reklamama počinju se reklamirati tenisice, škole za trčanje i tako. Mnoge udruge kreću sa rekreacijom na otvorenom evo u mnogim gradovima Hrvatske imamo i mogućnost da neke udruge i provode besplatne vježbe na otvorenom. To je jedan možemo slobodno reći početni nivo bavljenja nekakvom rekreacijom odnosno ako ništa drugo barem održavanja nekakvog nivoa tjelesne kondicije. Iznad toga naravno bit će amaterski sport kao jedna izuzetno bitna stvar koju svaka zemlja pa tako i Hrvatska mora podržavati i sam sam se kao dječarac bavio amaterskim sportom naravno nogometom i znam koliko je tu žara, koliko je tu strasti, koliko je to ljubavi u toj djeci te naravno i u onim trenerima sportskim pedagozima koji sa njima rade. I jasno je, razumije se da i njima treba kvalitetan i Zakon o sportu i ovakve izmjene Zakona o sportskoj inspekciji da bi svih tih spomenutih 16 inspektora mogli kako bi rekao narod sudi po istome aršinu, a onda naravno dolazimo i do profesionalnoga sporta. Sporta čiji su rezultati pojedinačni ili kolektivni bili jedan od apsolutno najveći ambasadora Hrvatske dok je bila mlada država u nastajanju. Bili smo u tome trenutku u groznom ratu, a naši sportaši stvarno su napravili jedan fantastičan posao na promociji Hrvatske i naravno i na samom njenom međunarodnom priznanju. Nažalost, trenutno sport u Hrvatskoj, ha nećemo reći životari, ali definitivno nije onakav kakav bismo svi željeli da bude, kako od onog profesionalnog tako i kroz amaterski, pa i kroz onaj malih udrugica, kroz rekreativni sport. Da ne nabrajam sada da ne kažete da je uvijek sve negativno, ali niz afera sa suđenjem prvenstveno onima u nogometu od kojih su neke rezultirale osuđujućim pa i zatvorskim presudama koje se upravo i izdržavanju pokazale su nam koliko je ustvari trulo tkivo nogometa u Hrvatskoj. I evo trenutno jedan bivši ugledni sportski djelatnik sada je jedan anđeo pravde koji rješava hrvatsko pravosuđe iz druge države. Ima tu još puno, puno, puno problema. Borba je stalno u tijeku kako u Hrvatskoj tako i globalno protiv korištenja nedozvoljenih stimulativnih sredstava i tu naravno sportski djelatnici moraju biti jako oprezni. Kako je poštovana zastupnica Mrak Taritaš spomenula punih se godinu dana nalazimo u jednom potpuno novoj, potpuno drugačijoj situaciji. Situaciju u kojoj se globalno borimo sa pandemijom bolesti Covid-19. I ona je izuzetno utjecala na sport u Hrvatskoj, prvenstveno što smo svi primijetili naročiti i roditelji, od zabrane treniranja, od zabrane vježbanja za one najmlađe. U toj dobi sigurno toj djeci treba dati mogućnost da višak energije potroše na taj način. Trebaju nam i izmjene Zakona o sportu jer ovdje kako je već rečeno u nekoliko govora, vezani su i Zakon o sportu i Zakon o udruga te sada i ovaj Zakon o sportskoj inspekciji koji sada pomalo dorađujemo. Pogledao sam malo neke podatke, prema posljednjim barem meni dostupnim podacima sredstava države i jedinica lokalnih samouprava čine gotovo 53% prihoda sportskih klubova u Hrvatskoj. Za usporedbu u Njemačkoj je to 16%, u Norveškoj 11, u Velikoj Britaniji 9%. E pa sad ja bi volio da Hrvatska može stati uz bok ovim navedenim zemljama po broju osvojenih medalja na Olimpijskim igrama, na svjetskim prvenstvima u bilo kojem sportu ili u europskim prvenstvima te na turnirima, ali nažalost ne možemo. Dakle, izdvajamo tri, skoro 3,5 puta više od Njemačke a ne ostvarujemo niti približno tolike odnosno takve rezultate. E sad, gdje bi se tu mogao naći uzrok? Očigledno netko sport ne vodi dobro, očigledno nama nedostaju vrhunski obrazovani sportski menadžeri. Imamo li takve obrazovne programe na obrazovnim ustanovama u Hrvatskoj i to se možemo i trebamo zapitati. Nadam se da će se uskoro pokazati u Hrvatskoj potreba za tako profiliranom radnom snagom za obrazovanim sportskim menadžerima. Samo za primjer, nogometni trener, znate i sami treba imati veliko iskustvo kroz sport kao najčešće aktivni igrač, a onda neki odu u suce, neki jednostavno ostave nogometnu karijeru, a neki moraju završiti vrlo, vrlo, vrlo visoke i zahtjevne škole i stalno se usavršavati, a za ljude koji upravljaju u klubovima u Hrvatskoj kriteriji su slabi ili nikakvi, dakle skoro svatko može postati sportski menadžer. Što se tiče samih izmjena zakona, ponovit ćemo, apsolutno ne vidimo ovdje kao Klub zastupnika Domovinskog pokreta, ništa sporno. Voljeli bi da se poveća broj sportskih inspektora jel sasvim sigurno tim će ljudima biti lakše raditi, vidimo naravno utvrđeni rok za donošenje rješenja kojima se izriču upravne mjere, eto jedan od članova Domovinskog pokreta je hrvatski stolnoteniski reprezentativac i sa njime sam malo razgovarao i njemu se sviđaju ove izmjene jer i sam kaže da ponekad savezi odnosno osobe koje se nalaze pod, pod nadzorom inspekcije pokušavaju na sve moguće načine otegnuti postupak, nadam se da će ovim izmjenama takve stvari biti onemogućene. I što bih još mogao ovdje dodati na samome kraju? Ne, nije kriva sportska inspekcija, nije kriv premali broj sportskih inspektora, nije kriv zakon. Zakon je naime toliko dobar ili toliko loš koliko ga se mi svi pridržavamo i koliko ga poštujemo i koliko ga organizacije odnosno institucije kvalitetno provode. Nažalost, ovdje kod nas u Hrvatskoj politika je čvrsto stisnula sport u svoje kandže, naročito kada govorimo o profesionalnom sportu, a pomalo sada već i o amaterskom sportu, naravno na nekim nižim i očigledno bitno manje lukrativnim instancama. Budući da sam eto došao do kraja svoje rasprave, reći ću naravno Klub zastupnika Domovinskog pokreta podržat će ove izmjene Zakona o sportskoj inspekciji. No dozvolite poštovani g. predsjedavajući da još jednom izrazim svoje oštro nezadovoljstvo u ime svih zastupnica i zastupnika Domovinskog pokreta na činjenicu da eto danas između 12 i 13, 16 i 17 sati raspravljamo o Rimskome statutu i ne kažem da je nebitna sportska inspekcija, a sinoć smo do pola 3 u noći raspravljali o nečemu tako bitnom kao što je Interpelacija o radu vlade na Projektu Slavonija, Baranja i Srijem. To odnosno ponašanje ljudi koji vode HS stvarno treba izuzetno osuditi i ja to ovim putem i činim.
Slijedeća rasprava u ime Kluba zastupnika HDZ-a uvaženi zastupnik Ivan Ćelić.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicom. Pred nama je Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sportskoj inspekciji. Klub HDZ-a nastavit će podržavati poboljšanje uvjeta za razvoj naših sportaša, dostupnost sportskih sadržaja i aktivnosti, unaprjeđivanje infrastrukture i ulaganja u sport, a to podrazumijeva i unaprjeđenje nadzora nad zakonitošću djelovanja svih dionika u sportu. Razvoj sporta može ići samo ruku pod ruku s razvojem nadzora nad ispunjavanjem propisanih i zakonom određenih obveza svih dionika za koje vidimo da postoje i mjesečni planovi za redovite i ravnomjerne nadzore svih sportova, te izvanredni nadzori po zaprimljenim prijavama. Svima nam je jasno da je jedan od razloga ovih izmjena izmjena Zakona o sportskoj inspekciji koji je stupio na snagu 1. siječnja 2020., a kojim su poslovi inspekcijskog nadzora u prvom stupnju stavljeni u nadležnost tadašnjeg Središnjeg državnog ureda za šport, te da se radi o intervencijama koje su nužne radi kvalitetnog rada u okviru novog ustroja sportske inspekcije. U sport ne ulažemo samo kada osiguravamo sredstva za sportske aktivnosti i kada mjerama poput ovih tijekom koronakrize osiguravamo sredstva za održavanje radnih mjesta u sportu. U sport ulažemo i kada u normativnom dijelu rješavamo probleme koje smo dužni rješavati jer smo ih uočili u praksi, jer su nam na njih skrenuli pozornost oni koji se bave sportom i jer su nam izmijenjene okolnosti unutar našeg šireg zakonodavstva dale tu zadaću. Klub HDZ-a koji je i u prvom čitanju podržao ovaj prijedlog izmjena i dopuna Zakona o sportskoj inspekciji koja je ostala u nadležnosti resornog ministarstva dok su ostale nastavile djelovati u okviru glavnog državnog inspektorata, proučio je ustroj, opis poslova, način i metode rada, prava, dužnosti i ovlasti djelatnika sportske inspekcije, upoznao se sa činjenicom da na ovaj prijedlog nije bilo nikakvih suštinskih zamjerki, te ocijenio da se radi o poboljšanjima i preciziranjima koja će olakšati njihov rad. Zbog toga ga podržavamo i u ovom čitanju. Podržavamo ga jer vjerujemo da će unaprijediti nadzor nad subjektima u sustavu sporta, udruga, ustanova, trgovačkih društava, te drugih pravnih i fizičkih osoba koje obavljaju sportske djelatnosti, što je u interesu i njih i sportaša i hrvatskog sporta u cjelini. Svima nam je u interesu da se sportska djelatnost odvija u skladu s propisanim tehničkim i zdravstvenim uvjetima da osobe koje sudjeluju u sportskim natjecanjima imaju odgovarajući zdravstvenu sposobnost te da svi poštuju pravila koja su tu da se u sportu izbjegnu i na najmanju moguću mjeru svedu sve neželjene situacije i njihove posljedice. Nadamo se da će svi dionici u sportu svojim zakonitim ponašanjem olakšati rad sportskoj inspekciji i da kao u ranijim godinama nećemo svjedočiti rješenjima u kojima se utvrđuju povrede određenih zakonskih zabrana, u kojima se neće oduzimati licence za sudjelovanja u natjecanjima zbog neispunjavanja propisanih uvjeta, u kojima se nećemo susretati s neusklađenostima statuta pojedinih sportskih organizacija i saveza sa Zakonom o sportu, u kojima neće biti potrebe da se konstatira da stručne poslove trenera izvršavaju nestručne osobe ili da se pojedina zapošljavanja obavljaju na nezakonit način. Da neće biti ilegalnog zapošljavanja čelnika pojedinih saveza i općenito obnašanja dužnosti koje su nespojive s odredbama Zakona o sportu pa do toga da se ne vodi uredna evidencija svih polaznika neke organizirane sportske aktivnosti. Jednako tako vjerujemo da će oni koji su predmet nadzora imati pravo sudjelovanja u svim fazama postupka, pravo na izjašnjavanje o svim činjenicama i okolnostima koje su u postupku utvrđene. Svaka inspekcija pa tako i ova mora u svom radu djelovati brzo što je postignuto predviđenim skraćivanjima rokova u postupanju te imati kvalitetnu podlogu za ujednačeno i učinkovito postupanje, a ponajviše zbog toga što je potrebno izbjeći donošenje različitih odluka o istim upravnim stvarima što se također omogućuje ovim izmjenama. Od sportskih inspektora očekujemo da na temelju stanja utvrđenog u zapisniku poduzimaju mjere odnosno izvršavaju radnje za koje su ovlašteni zakonom, da stručno i s dužnom pozornošću razmatraju sve predstavke ili druge obavijesti inspekciji te na temelju zakona procjenjuju potrebu za pokretanjem inspekcijskog postupka jer jedino iz tog uvjerenja možemo očekivati da će nepravilnosti u ovom segmentu biti manje i da će razloga za sankcije pa tako i za propisane kazne biti rjeđe. A to je vjerujem u interesu i nas kao zastupnika i nadležnog ministarstva i sportskih inspekcija i samih dionika u sportu. Iz izvješća o radu sportske inspekcije koja su u međuvremenu objavljena vidimo da je broj sportskih inspektora koji sada radi taj posao sukladno novim zakonima u okviru Ministarstva turizma i sporta, a ne više iz pozicije županijski inspektora za sport donekle smanjen sa 21 na 16 pa bi se s obzirom na ostale podatke moglo pogrešno zaključiti da je zbog toga smanjen i obim njihova rada kroz manji broj inspekcijskih nadzora, a onda i manji broj utvrđenih nepravilnosti izdanih rješenja i podnesenih optužnih prijedloga te izdanih prekršajnih naloga. No, riječ je o tome da je prošla godina umnogome ograničila rad sportskih društava, smanjila nažalost obim i mogućnosti njihova djelovanja, pa se to odrazilo i na spomenute brojke o izvršenim nadzorima. Nadamo se da ta ograničenja neće još dugo trajati i pozivamo ministarstvo da taj trenutak dočeka spremno i s punim kapacitetima kada je riječ o broju sportskih inspektora. Za HDZ je važno da sportski inspektori budu i nadalje apsolutno samostalni u svome radu, da cijeli tijek postupka do samog početka do konačnog rješenja rade neovisno bez ikakvih pritisaka bilo politike, bilo interesnih skupina oslanjajući se samo i isključivo na odredbe ovog zakona i Zakona o sportu. I na koncu, u prvom čitanju promjene o kojima govorimo usvojene su sa 122 glasa zastupnika ovog visokog doma. Vjerujem da će se nakon ove rasprave steći uvjeti da ove promjene usvojimo jednoglasno jer držim da je predlagatelj vrlo kvalitetno odgovorio na sve dvojbe koje su bile iznesene. Hvala.
Slijedeća rasprava je u ime Kluba zastupnika zeleno-lijevog bloka, uvaženi zastupnik Damir Bakić.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege dobar dan, ja ću u ime Kluba zastupnika zeleno-lijevog bloka izreći nekoliko opservacija odnosno prijedloga. Najprije bih se osvrnuo na Članak 5. Zakona o sportskoj inspekciji koji navodi da se uz ostale uvjete koje mora ispunjavati osoba na radnom mjestu sportskog inspektora treba imati i radno iskustvo na odgovarajućim poslovima. Pa se tako dakle traži 3 godine tog radnog iskustava za sportskog inspektora, 4 godine za višeg sportskog inspektora i 7 godina za glavnog sportskog inspektora. Mislim da je ova odredba donekle preopćenita. Možda može takva i ostati, ali mislim da bi bilo potrebno uz to zahtijevati i iskustvo u radu u sportu npr. barem 5 godina radnog iskustava u sportu po mogućnosti u upravljanju sportskim organizacijama. S tim u vezi bilo bi korisno uvesti možda čak i obaveznu jednogodišnju edukaciju prije dobivanja licence. Ovo se osobito odnosi na prepoznavanje svih vrsta nasilja i uznemiravanja. Edukacija je kao i svugdje i ovdje ključan korak u prevenciji. Ovo nije u suprotnosti sa apelom nekolicine kolega za, za kadrovskim ojačavanjem sportskog inspektorata, ovo bi ili ide u prilog stručnom osnaživanju sportskih inspektora. Nadalje, neke rokove koje ovaj zakon postavlja možda je potrebno preispitati, neke možda čak i produljiti. Primjerice ako sportska inspekcija da nalog da se stavi van snage ili izmjeni neki pravilnik za što je nadležna skupština neke udruge, može se dogoditi da statut te udruge već sam po sebi nalaže neki dulji rok za slanje poziva tj. sazivanje skupština. Time se zapravo nehotice i nepotrebno ta udruga dovodi u situaciju nestatutarnog ponašanja. A s druge strane neke bi rokove trebalo, trebalo možda i skratiti i to znatno skratiti, o čemu ću reći uskoro nešto više. Općenito, novčane kazne bi trebalo bolje diferencirati i mi mislimo učiniti ih progresivnijima za organizacije s visokim godišnjim prihodima. Jedna te ista novčana kazna za jedan te isti novčani prekršaj evidentno nema istu težinu za malo amatersko društvo sa niskim ili gotovo neznatnim prihodima i za organizacije sa visokim godišnjim prihodima. Posebno bolno pitanje predstavljaju sve pojave nasilja i uznemiravanja. Bitan dio problema ovdje predstavlja i neprepoznavanje različitih oblika uznemiravanja, osobito djece jer ponekad kompetitivno okruženje i pritisak očekivanih ili očekivanja sportskih rezultata mogu zamagliti ili prikriti slučajeve uznemiravanja, pa i nasilja kojih čak ni žrtva ne mora biti u punoj mjeri svjesna. Prostora za napredak na ovoj planu ima, u čl. 16. Zakona o sportskoj inspekciji čiji st. 2. kaže da je inspektor dužan obaviti nadzor i nad nekim postupanjem ako utvrdi kakve nepravilnosti, čak i ako taj segment djelovanja sportskog društva ili udruge ili organizacije nije bio inicijalni predmet nadzora. Kako se ovaj članak, dakle čl. 16. mijenja ovim Zakonom o izmjenama i dopunama, Poslovnik nam dopušta da ovdje interveniramo amandmanom i podnijet ćemo, u stvari smo već podnijeli amandman koji uvodi novi stavak u čl. 16., a čiji smisao je da je inspektor dužan svaki čin nasilja ili uznemiravanja djece prijaviti pravobraniteljici za djecu. I općenito, bilo bi potrebno koordinirati sportsku inspekciju, sportski inspektorat i pravobraniteljstvo za djecu i u pogledu edukacije i prevencije, a osobito u pogledu iskorjenjivanja svakog oblika nasilja i uznemiravanja u sportu. Konačno čl. 4. ovog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sportskoj inspekciji odnosno čl. 18. temeljnog zakona u koji ovaj Zakon o izmjenama i dopunama intervenira, ovdje se, dakle u tom čl. 18. govori o rokovima za postupanje prilikom utvrđenih prekršaja. Mislimo da je potrebno uvesti rigoroznije mjere i skratiti rokove ako se utvrde postupanja koja ugrožavaju zdravlje osobito djece i mladih. I ovdje smo podnijeli amandman proširujući odredbu st. 3. čl. 18. Zakona o izmjenama i dopunama. Naime, u predloženom Zakonu o izmjenama i dopunama, u njegovom čl. 4., kaže se, čl. 18. Zakona o sportskoj inspekciji, iza st. 2. dodaje se novi st. 3. koji glasi: „Rješenje iz st. 2. ovog članka inspektor je dužan donijeti najkasnije u roku od 15 dana od dana zaključenja zapisnika“. To je dakle novopredloženi stavak. Mi se s tim stavkom, s tom odredbom slažemo, ali bismo je dopunili tako da taj novopredloženi stavak sada po našem prijedlogu može glasiti: „Rješenje iz st. 2. ovog članka inspektor je dužan donijeti najkasnije u roku od 15 dana od dana zaključenja zapisnika, a iznimno kod povrede osnovnih ljudskih prava, te zdravlja sportaša i sportašica obavezna je suspenzija odgovornih trenera i trenerica do zaključenja postupka, te se izdaje hitno rješenje u roku od 3 dana“. Primjera takvih situacija je bilo. Naime, može se dogoditi i događalo se da na nekom natjecanju ili turniru imamo i djecu i mlade kojima je istekla potvrda zdravstvene sposobnosti, a da im je na prethodnom zdravstvenom pregledu utvrđen neki zdravstveni problem koji ih može dovesti u opasnost. Dodatni problem je u tome što sportski inspektorat rijetko nadgleda sama sportska natjecanja ili sportske turnire, obično su u tim prilikama odgovorni organizatori, delegati i druge službene osobe. Događali su se međutim slučajevi na natjecanjima, slučajevi zatajenja srca kod mladih uzrokovana vrućinama, umorom, dehidracijom i slično i zbog takvih i sličnih situacija mislimo da je potrebno energično i rigorozno reagirati kako bi se maksimalno zaštitilo zdravlje sportaša, osobito djece i mladih. Evo, hvala vam na pozornosti.
Slijedeća rasprava je u ime Kluba zastupnika SDP-a, uvaženi zastupnik Željko Pavić.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege, uvaženi tajniče. Prilikom rasprave na prvom čitanju Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sportskoj inspekciji gotovo su svi podržali predložene izmjene i dopune zakona. Nije sporno da li se zakon treba uskladiti sa odredbama ostalih zakona bez obzira na to što se to dešavalo sa popriličnim vremenskim odmakom i što je to trebalo napraviti prije ili neposredno nakon ukidanja Središnjeg državnog ureda za šport koji je prestao s radom danom stupanja na snagu Zakona o ustrojstvu i djelokrugu tijela državne uprave, konkretno 22. srpnja 2020.g. No nije to jedini razlog za predložene izmjene jer jedan od razloga koji se navodi je i različitost postupanja sportskih inspektora u uredima državne uprave, u županijama i Gradskom kontrolnom uredu Grada Zagreba u određenim stadijima postupka od postupanja državnih sportskih inspektora. Državni sportski inspektori su do srpnja 2020.g. radili u Središnjem državnom uredu za sport, nakon toga poslove iz njihovog djelokruga preuzelo je Ministarstvo turizma i sporta. Stoga se ukazala potreba da se odredbe Zakona o sportskoj inspekciji temeljem kojih je moguće donošenje različitih odluka o istim upravnim stvarima preciziraju i jasno definiraju s ciljem da bi se i osiguralo ujednačeno postupanje sportskih inspektora. Tako se ujednačena postupanja prakticiraju u radu sudova i treba pozdraviti intenciju izrađenu u ovom zakonu. Tek sa odredbama ovog zakona precizira završetak postupka inspekcijskog nadzora. Utvrđen je kraći rok za izdavanje rješenja, obveza usklađenosti pojedinačnih akata pravnih osoba iz sustava sporta s općima aktima i Zakonom o sportu te zabrana obavljanja sportskih djelatnosti pravnoj ili fizičkoj osobi iz sustava sporta koja nije upisana u registar sportskih djelatnosti. Nije jasno zašto se to nije preciziralo ranije i zašto se davalo prostora i pravnim i fizičkim osobama iz sustava sporta da do sada rade i radnje koje očito nisu u skladu s moralnim i pozitivnim zakonskim normama. Isto se pitanje postavlja vezano za inspektore kojima se moralo definirati u kojem roku trebaju završiti inspekciji nadzor kao da ne postoji njihovo rukovodstvo koje je dužno davati zadatke i određivati vremensko trajanje aktivnosti na tim zadacima koje je dužno kontrolirati njihov rad, koje je dužno kontrolirati rezultat njihovog rada te kao da svima njima nije bilo u interesu da se inspekciji nadzor završi što je u moguće kraćem roku i da se što prije pristup korektivnim radnjama ukoliko su pronađene nepravilnosti u radu fizičkih i pravnih osoba u sustavu sporta. Isto tako zbunjujuća je i tek sada propisana obveza usklađenosti pojedinačnih akata pravnih osoba iz sustava sporta s općim aktima i Zakonom o sportu jer bi već prilikom registracije sportske udruge ili kluba Ured državne uprave trebao prekontrolirati dokumentaciju, zapisnik s osnivačke skupštine, statut koji je usklađen sa Zakonom o sportu, izjave o nekažnjavanju i ostale dokumente koji su potrebni. Iz ovoga je razvidno kako se do sada moglo raditi iako moramo napomenuti da je većini udruga i klubova u interesu da je sve usklađeno i da se radi u skladu sa zakonskim normama. Problem je sa onim klubovima i udrugama kojima je intencija da se situacija zamagli što je moguće više i da se sve ono što nije striktno propisano primjenjuje na način koji najviše odgovara pravnoj osobi, a ne da se vodi računa o interesu saveza i općinskog saveza odnosno gradskog i županijskog pa na kraju krajeva i Nacionalnog sportskog saveza. Ono što je notorna činjenica je da je potrebno mijenjati Zakon o sportu i to što je prije moguće. Budući da sportski inspektori provede inspekcijski nadzor nad provedbom Zakona o sportu i propisa donesenih na temelju njega i poduzimaju mjere i radnje za koje su ovlašteni zakonom koje donosimo, očito je da će se Zakon o sportskoj inspekciji opet uskoro morati mijenjati i to nakon usvajanja novog Zakona o sportu, a to smo danas čuli i od vas. Žao mi je što nismo pristupili drugačije rješavanju tog problema, žao mi je što nismo malo okrenuli redoslijed donošenja zakona pa da ne radimo isti pitao dva puta. Nažalost to je još jedan od primjera ne sistematičnog pristupa kao i prilikom donošenja niza zakona kojima nisu prethodili drugi zakoni, a trebali su kao i prilikom definiranja u zakonu da se donose izvršni akti od strane ministara, a kasnije imamo čekanje dok se sve to skupa ne provede u djelo. To nije kritika vas, niste tu vi krivi, to nije vaša krivnja, to nije vaša greška, nažalost evo desilo se što se desilo i malo ćemo ponovo raditi neke stvari koje su nužno potrebne ponovo, ponovit ćemo opet radnju. Ja se nadam da će novi Zakon o sportu biti takav da će nam riješiti puno problema u našim klubovima i u našim udrugama, sportskim udrugama i da će doprinijeti daljnjem razvoju sporta i naravno zdravlju djece i mladeži. Nadam se da će novi Zakon o sportu definirati i strožu kontrolu financiranja sportskih udruga i klubova i strožu kontrolu trošenja sredstava jer su to mahom sredstva doznačena iz proračuna jedinica lokalnih samouprava, područnih uprava i državnog proračuna te i sredstva doznačena od strane javnih poduzeća. Do sada su sportski inspektori i revizije rijetko nalazili propuste, pa čak i kod najvećih sportskih udruga i klubova koji su eksponirani u hrvatskoj javnosti i za koje svi vidimo, čujemo i čitamo kako riskiraju zakonsku regulativu. Nažalost, to je prisutno i u manjim klubovima, posebno kad se taj sport u nekom manjem mjestu ili klubu omasovi i naglašavam onda kada klub ide u višu ligu. Tu su veliki problemi zbog toga što je potreban novac za poluprofesionalizam, taj se novac onda namiče od članarina koje se ne prikazuju kao prihodi u klubu, namiče se od raznoraznih javnih poduzeća, namiče se od raznoraznih donacija kojih nema nigdje, a novac se nažalost dijeli u kešu i teško ga je onda uloviti. Nažalost to je često, ali to je ono što nam uništava naš sport, to je ono što uništava našu mladost jer djeca koja nemaju ne mogu se baviti sportom u tom klubu više. Do sada su sportski inspektori i revizije rijetko nalazili propuste, pa čak i kod najvećih sportskih klubova i udruga koji su eksponirani u hrvatskoj javnosti i za koje svi vidimo, čujemo i čitamo kako eskiviraju zakonsku regulativu. Posebno je deprimirajuće kad inspekcija ne nađe nepravilnosti u financiranju poluprofesionalizma pod izlikom da se sredstva koja se plaćaju igračima i trenerima u gotovini ne mogu vidjeti i naći inspekcijsku kontrolu. Puno bi se nepravilnosti našlo kad bi se povezalo i uskladilo djelovanje više inspekcija koje bi izlazile ciljano koordinirano i provodili cjelovitu kontrolu jer bi se tada lako uočilo nesrazmjer imovine prihoda igrača i trenera i brzo bi se došlo do točnih podataka, znalo bi se odakle taj novac dolazi. Vjerujem da će se taj aspekt djelovanja inspekcija bar razmotriti u cilju uvođenja reda i u financiranje sportskih udruga i klubova kao i da će se novim zakonima vezanim za sport sustavno riješiti problemi u sportu, jedinstveno na teritoriju cijele naše Hrvatske. Hvala.
Slijede pojedinačne rasprave. Prva je zastupnik Miro Bulj.
Kolegice i kolege, sportska inspekcija u ovom drugom čitanju je i opet ću napomenut ono da je vrlo značajni statistički pokazatelj koji ste objavili koje je inicirala moja kolegica Selak Raspudić i o tome sam rekao u ime kluba da je u biti 2019. u odnosu 2020. u biti puno više napravljeno inspekcijskih nalaza, tako da problemi su tu vidljivi, da su pretumbacije i igrokazi Vlade prebacivanjem ureda državne uprave u županije dovelo do kaosa i do manjih učinaka i problema unutar inspekcije, sportske inspekcije. Naravno da je nezakonitost rada sportskih udruga vrlo bitna jer ono po čemu smo prepoznatljivi vidimo u slučaju Mamić u Hrvatskom nogometnom savezu. Korupcija, kriminal to nije dobro, poruka, a sport nas u biti predstavlja u svijetu. Mi smo najpoznatiji možda najveći brend Hrvatske, državni tajniče je u biti sport. On i to je činjenica i u tomu ćemo se svi složiti jednoglasno, livi, desni, centar da je sport ono što nas može i fuzirati. Tako da je rad inspekcije vrlo bitan, da se smanje te koruptivne radnje unutar sustava jel toliko je, evo i u nogometu da je predsjednik jednoga kluba nogometnoga bio direktno povezan sa predsjednikom Vrhovnoga suda Đurom Sessom bez kojega stvarno najbitnija je u tom pravosuđu nažalost kesa i kad se sport poveže isključivo sa kesom i onda je tu problem. I to je taj negativni imidž koji ne triba hrvatskom sportu, poglavito mlađim generacija jer sport znači puno. Poglavito kad govorimo o sportu u ruralnim područjima tj. rubnim područjima do 2/3 Hrvatske gdje je sport nešto najbitnije i za sami razvoj svakog djeteta od vrtića do, do ovaj predškolske dobi, do ovaj, do studija, na tim područjima tribamo obratiti pozornost jer taj koji prolazi kroz prste, a inspekcije ne mogu ga uočiti jer tribamo znači osnažiti inspekcije, inspekcijski nalaz da bi ogradili se od tih bandita u sportu. I ti negativni ovaj te negativnosti koje strašno razara sport, dušu, a i ne samo sport nego imamo i mi navijačke skupine koje se identificiraju, ne samo velike skupine kao što je Bed Blue Boys-i i dol Torcida, Armada nebitno koji imamo manje skupine. Evo ja u svom gradu imam rekao sam 2 značajna kluba, premda imamo i alkara, košarkaški klub, mi smo grad košarke, imamo nogometni klub, stari klub, imamo ragbi prvake, nedavno i Hrvatske bili, osvojili su kup. Tako da mi u manjim sredinama se identificiramo sa tim našim sportašima, klubovima, kao što na nacionalnoj razini se naravno poistovjećuju poglavito mlađi. Tako da te negativnosti koje inspekcija može zaustaviti tribamo ulagati u taj dio da se te nezakonitosti u sportskim klubovima, udrugama ne događaju, a pogotovo je značajno to jer kad govorimo o mlađima onda moramo govoriti, o mladima u sportu da je sport bitan za zdravlje i starijih, da će se manje ulagati u zdravstvo ne samo zbog profesionalnog sporta nego i zbog zdravlja, amaterski sport. Tako da je to loša poruka ako mi devastiramo inspekciju. Ona je devastirana lošim potezima Vlade, pustim nepotrebnim ovaj konstrukcijama ili kako smo rekli navodno reformama. Premda je reforma prebacivanje ureda državne uprave u županiju, pod županijsku vlast, u biti ništa se nije s time postiglo. Tu smo izgubili brojne ljude unutar inspekcije, ali što se tiče djece to sam mislio reći. U brojnim sredinama lokalna samouprava nema dovoljno novca da financira sportske klubove. Tako da teret pada, da roditelji plaćaju u tim slabije imovinskim područjima gdje djeca ne mogu plaćat. Zato još jednom pozornost je vrlo bitna, kad ovu koruptivnu hobotnicu jer se radi o milionima EUR-a, da je se davalo sucima, plaćalo ovo ovo i kad to pogledate ovu djecu koja nemaju mogućnost se baviti sportom jer njihovi roditelji ne mogu dati 100 ili 150 kuna. Tako da bi te inspekcije značile u ovome smjeru kad bi zaustavile protok novca nelegalno, to bi bilo potrebno usmjeriti za djecu poglavito u nerazvijenim područjima gdje nemaju istu mogućnost bavljenja sportom kao u većim gradovima Zagrebu ili slično. Hvala.
Imamo repliku, zastupnica Marija Selak Raspudić.
Uvaženi kolega Bulj, doista u jeku smo jedne od najvećih afera u hrvatskom pravosuđu. Upravo se bavimo vezom sporta i pravosuđa. Istodobno svjedočimo smanjenju funkcioniranja sportske inspekcije, ali moram priznati i sukladno raspravi koja se o ovom zakonu u prvom čitanju, a i sada odnosno izmjenama i dopunama zakona vodila u saboru i smanjenju interesa saborskih zastupnika za rad sportske inspekcije. Možda da smo ranije više pazili na izvješća, pa onda i na propise poglavito one zakonske koje se tiču rada sportske inspekcije danas ne bismo imali ove afere i ovaj nered u pravosuđu koji moramo sada čistiti. Što učiniti u budućnosti?
Odgovor.
Hvala lijepo. Kolegice Selak Raspudić vi ste u prvome čitanju pokazali kako saborski zastupnik ili zastupnica može promijenjati stvari. U ovome izvješću koje je bilo u prvome čitanju nismo imali uopće prikaz, statistički pokazatelj, o čemu se uopće radi, što je inspekcija radila i da vidimo o čemu se radi, probleme sa plaćama, odlascima, koji su razlozi odlazaka i temeljem te statistike mogu se donijeti nekakve politike i nekakve odluke koje mogu u biti zaustaviti devastaciju sportske inspekcije. Sportska inspekcija je potrebna i zato smatram da vaš rad i vaš prikaz koji ste vi, vaš rad i vaš zahtjev kojega je doduše uvažio ovaj državni tajnik koji je ovaj prihvatio vaš zahtjev da se prikažu nekakvi pokazatelji na temelju kojih mi možemo raspravljati svak iz svoga gledišta, al je činjenica da rasprava, konstruktivna rasprava more donijet do određenih ajmo reć rješenja za dobrobit, a vi ste to i pokazali. Hvala lijepo.
Slijedeća pojedinačna rasprava Marija Selak Raspudić.
Kolegice i kolege saborski zastupnici. Uvaženi predlagatelju, doista zahvaljujem što ste nam dostavili izvješće, što je bila naša glavna primjedba prošli put jer je upravo rasprava o izmjenama i dopunama ovog zakona bila jedan od, za mene koja sam tek na početku ovog zastupništva, mračnih trenutaka u saboru. Zašto? Zato što nismo nigdje nismo mogli naći Izvješće o radu sportske inspekcije. Isto sam zatražila i Središnji državni ured za sport i nisam ga dobila. Mi ne možemo razgovarati o tome kako da mijenjamo zakon, a da ne znamo što se događalo na terenu i koje su izmjene potrebne. U tom smislu pokazalo se ono što se javnosti često čini i što možda ipak, biti ću oprezna, nije uvijek slučaj, a to je da mi vrlo često za ovom govornicom govorimo u prazno bez stvarnog znanja o materiji kojom trebamo raspolagati. Sada smo ipak od vas dobili izvješće i to me stavlja u nezavidnu poziciju jer sam s jedne strane zahvalna što smo imali priliku čuti izvješće na temelju kojeg možemo mijenjati zakon, s druge strane moram priznati da je ovo najkraće izvješću o radu ikoje inspekcije koje sam do sad vidjela. Tu se otvara pitanje kakvo izvješće trebamo i čemu ono služi? Vjerujem da nam ne treba samo izvješće koje pokazuje stanje na terenu ili puke brojke ovih dviju Excel tablica koje ste nam dostavili za 2019. i 2020.g. Nama trebaju konkretni pokazatelji na temelju kojih možemo vidjeti što vama nedostaje jer nije izvješće tu da bismo mi pisali povijesne knjige o nečemu što se dogodilo nego je tu da bismo mogli stvari promijeniti nabolje u budućnosti. Mi smo tu zbog vas, vi nam morate dostaviti detaljno izvješće da mi možemo vršiti zakonske izmjene koje će unaprijediti vaš rad. Na temelju ovog izvješća tako nešto je teško moguće. No ipak uočavaju se u ovim brojkama neke neobične stvari za koje bih voljela čuti objašnjenje, a koje nam, budući da su u pitanju samo dvije Excel tablice nije dano. Recimo možemo uočiti veliki nesrazmjer u broju obavljenih inspekcijskih nadzora u pojedinim županijama, a koji nije vezan za njihovu veličinu. Primjerice, u Gradu Zagrebu ste imali 237 obavljenih inspekcijskih nadzora. To je nekako i za očekivati s obzirom na veličinu Zagreba. No u Osječko-baranjskoj županiji imali ste ih 118, a u Splitsko-dalmatinskoj županiji samo 14 inspekcijskih nadzora. Isto tako u Šibensko-kninskoj županiji utvrđeno je čak 139 nepravilnosti. Spomenut ću da je u Gradu Zagrebu utvrđeno 54 nepravilnosti. Takve brojke nas navode na mnogo različitih pitanja, rade li inspektori, čiji je broj itekako smanjen i to je najvažnija stvar o kojoj je već rečeno nešto i koji saznajemo iz ovih izvješća, jednako dobro svoj posao u svim županijama ili ga u nekima poput Splitsko-dalmatinske, ovdje govorim o izvješću za 2019., ne rade gotovo uopće? Zašto u Šibensko-kninskoj županiji i na temelju čega imamo toliko utvrđenih nepravilnosti, što se tamo događa? Ako gledamo brojke oko izjavljenih žalbi, usvojenih, odbačeni i odbijenih žalbi, ništa, nula, 139 utvrđenih nepravilnosti, daljnjih postupanja gotovo ništa, 50 izdanih rješenja, a zato 14 prijava po čl. 17. Zakona o sportskoj inspekciji, a to je onaj članak koji objašnjava da možete uočiti i druge nepravilnosti, pa informirati onu službu koja je nadležna za njihovo ispravljanje, dakle ne za samu sportsku inspekciju. Dakle, sportska inspekcija u svom postupanju otkriva i mnoge druge stvari. Bilo bi izrazito korisno znati koje stvari. Poslovi sportske inspekcije prema čl. 9. odnose se na tehničke, na zdravstvene uvjete, na uvjete osobe koja obavlja djelatnost u sportu, na njezinu zdravstvenu sposobnost, ali i na doping, na korištenje nedopuštenih sredstava. Sportska inspekcija nekad je bila najavljivana kao sportski USKOK, od toga, od svih tih najava ostala je samo jedna ili dvije Excel tablice.
Prva replika Miro Bulj.
Hvala lijepo kolegice Selak Raspudić. Još jednom bi rekao da je vaša, prvo čitanje, vaša rasprava izazvala tj. reakciju koju je prihvatilo tajnik i tj. dalo nam je i statističke pokazatelje koji po vama, kako ste rekli, su takvi kakvi jesu, ali barem temeljem tih statističkih pokazatelja kakvi su takvi, trebali su bit opširniji, možemo doć do određenih zaključaka što se događa sa sportskom inspekcijom, naravno u konačnici sa onim najznačajnijim, a to je sport, a sport je bitan od zdravlja do ne znam do ono prepoznatljivosti do ljudi koji se socijaliziraju, poglavito naših mladih koji moraju se u djetinjstvu baviti sportom. Ja bih vas pitao poveznica sporta i krivosuđa u Hrvatskoj, spomenut ću Đuru Sesu gdje Mamić kaže da nije mogao doći bez kese kod njega, koliko to utječe na negativnost sporta koji je brend hrvatski, mi smo ponosni na naše sportaše?
Odgovor.
Prva poveznica između sporta i pravosuđa smo mi upravo ovdje. I zato je važno da dobivamo izvješća koja će nam pokazati što se događa na terenu i što nedostaje sportskoj inspekciji koja su više od nekoliko brojki koje ste nam sada dostavili, premda sam i na tome zahvalna da bismo mogli kreirati zakone na temelju kojih ćete vi moći postupati da bismo se mogli izboriti za to i ukazati na činjenicu da je broj sportskih inspektora dramatično pao, jednako kao i broj obavljenih inspekcijskih nadzora kada gledamo 2019. u odnosu na 2020.g. Bez da osvijestimo činjenicu koliko smo upućeni jedni na druge, koliko mi vama možemo pomoć, a koliko i vi nama možete pomoći s time da nas izvijestite što se događa na terenu, mi ćemo nastavljati trend korupcijskih afera, sportskih afera i afera u kojima su uključen i sport i pravosuđe kao što je ova danas.
Sljedeća replika uvaženi zastupnik Željko Pavić.
Poštovana zastupnice. Mi smo već ovdje nekoliko puta govorili o raznoraznim izvještajima, o izvješćima i zapravo smo ustanovili da gotovo nijedno izvješće koje dolazi pred Sabor u proceduru nije potpuno. Naime, većina institucija koja nam donose izvješća donose nam izvješća zbog izvješća, a ne zbog izvješća odnosno podataka koji bi trebali biti u tom izvješću. Iz svakog izvješća bismo trebali nešto naučiti i ne samo da imamo numeričke podatke unutra, trebali bi spomenuti i opise. Ovdje numerički podatak bez opisa pojavnosti koji objašnjava što se desilo, kada se desilo, zbog čega se desilo nama ne znači ništa. Na temelju podataka koje imamo numeričkih i opisa tih podataka možemo nešto naučiti i možemo reagirati i u novom zakonu i u nekakvim dodatnim propisima da bismo to ispravili. Zato vas molim da mi objasnite uopće kako ste došli do tog izvještaja i što ste zapravo dobili?
Odgovor.
Slažem se evo ja sam izdvojila sada jedan podatak jer nemamo vremena za iščitavanje svih, zašto imamo u Šibensko-kninskoj županiji 139 utvrđenih nepravilnosti, je li to iznimka ili pravilo? Reći ću Grad Zagreb u odnosu na Šibensko-kninsku županiju gotovo tri puta manje. Što se događa na terenu? Kakve nepravilnosti? Ne želim da ovdje budemo fikusi, da izgovaramo amandmane, glumeći da razumijemo kakvo je stanje stvari, a nitko, odgovorno tvrdim, ne može govoriti ozbiljno o ovom zakonu niti ga pokušati mijenjati ako ne zna detaljno izvješće sportske inspekcije o tome što se događa na terenu. Sve drugo što se događa za ovom govornicom, a tiče se zakonskih izmjena i sporta je naklapanje. Sabor ne smije biti svede na to.
Sljedeća replika uvažena zastupnica Anka Mrak Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS-a. Uvažena kolegice Selak Raspudić. Otvorili ste već uvodno jednu temu, a to je pogledajte koliko nas ima na ovom zakonu? Ovaj zakon je bio ja mislim pred jedno mjesec dana u ovoj sabornici i otprilike vodili smo iste rasprave i isti način diskutirali, ali tome je jednostavno tako. Postoje zakoni koji su onako da ne upotrijebim neku težu riječ, ali zanimljivi, a postoje zakoni koji i onako idu ispod radara, nažalost ovo je jedan od takovih zakona. Ali ja sam apsolutno sigurna, a to je kad se odlučite raditi izmjenu i dopunu zakona onda morate znati zašto radite. Da bi znali zašto radite analizirajte problem koji imate i dajete rješenje za taj problem. Ovaj zakon koji imamo pred sobom je analizirao problem neujednačenih rješenja kojih tih 16 inspektora odnosno prije 21 dalo i to je razlog. Nije se ušlo korak dalje, a da bi se ušlo korak dalje evidentno moramo mijenjati Zakon o sportu odnosno novi Zakon o sportu će biti osnov za korak dalje.
Odgovor.
Slažem se, upravo ta povezanost pokazuje koliko ovisimo jedni o drugima i jedni zakoni o drugima, ali svi mi zajedno tvorimo suvislu pravnu državu. Naime, da, jutros su se svi istrošili na pitanju Hrvata izvan Hrvatske, sumnjam da je to toliko što im je stalo do samog problema koliko je zbog pokušaja ušićarenja nekih budućih glasova. Ova tema je izrazito važna i izrazito zanimljiva, ne govorim to kao floskulu nego to govorim zbog činjenice primjerice da sportska inspekcija utvrđuje prema čl. 9. i kakva je situacija na terenu s dopingom. Doping je prvorazredno sportsko i zdravstveno pitanje koje također govori sve i o suvremenoj medicini, ali i o našoj tehničkoj budućnosti, to je nešto prema čemu imam i osobne znanstvene interese. Mi ne znamo kakva je situacija s dopingom u Hrvatskoj, ja vjerujem da bi to sve zanimalo, ali nitko ni ne zna da se time bavi sportska inspekcija niti je to pitanje do sad postavio.
Sljedeća pojedinačna rasprava uvažena zastupnica Ivana Posavec Krivec. Nje nema, pa gubi pravo. Slijedi pojedinačna rasprava uvažene zastupnice Anke Mrak Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS-a. Uvaženi državni tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege. Mi ovdje imamo i već viđeno, dakle razlika između prvog i drugog čitanja nije skoro pa nikakva osim što sadržajno smo dobili nešto izvješća, razlog zašto se mijenja Zakon o sportskoj inspekciji je jer se utvrdilo da se o istim upravnim stvarima različito pojedini inspektori odlučuju i kad je to prepoznato odlučilo se ujednačit postupak i tako je i riječ o jednom tehničkom zakonu, ali ovo otvara puno više problema. Otvara jedan problem s kojim mi svi zajedno moramo biti svjesni. Dakle, u Hrvatskoj postoji 16 sportskih inspektora, a imamo 20 županija i Grad Zagreb koji ima status županije, dakle 21 tijelo. I u budućnosti će ih biti manje jer mi od sportskih inspektora očekujemo da osim Zakona o sportu, da znaju i ZUP i sve ostale zakone, očekujemo od njih da budu pripremljeni i vezano uz Zakon o udrugama i ostalo i da djeluju na terenu. Za relativno novce koje su u državnoj upravi relativno mali. Imat ćemo ih samo manje, nećemo ih imati više. Sad temu koju moram otvoriti i o kojoj trebali bi zaista voditi računa kako osigurati da nam u upravi kad nam dođe kvalitetan kadar taj kvalitetan kadar i ostaje. Taj problem sportske inspekcije će biti problem i svud drugdje. Doći će vam kadar koji vam je neadekvatan koji nije adekvatno obrazovan i kako onda od njih očekujete da dobro prati procese koji su u sportu, ukazuje na njih i još vodi računa o svemu tome. To neće biti moguće, dakle mi inače volimo onako niz rijeku, pa kad se desi nešto desilo se. Ako imamo dane 16 inspektora ma nećete ih vi za godinu dana možete ih imati 16 ili samo manje ili ćete dobiti nekog koji će se tu ona riječ koju ja vrlo, vrlo teško upotrebljavam ali je već kod nas da se samo uhljebi, čuči i ništa ne radi, što nije interes nikog. Prvi je interes sporta da ima kvalitetnu sportsku inspekciju, to je prvi interes sporta. Kad sam govorila u ime kluba onda sam htjela reći nekoliko riječi i odnos korone i sporta. Korona kao što je pokazala u svim drugim stvarima našu problematiku, pokazala je problematiku i u sportu. Rezultat korone kad je riječ o sportu je bilo da se zaista pospremio maksimalno koliko se je mogao pospremiti rad trenera jer su zaista godinama su treneri bili ili nezaposleni ili su radili neki fiktivni ugovor i sve ostalo. Svi oni treneri koji su nakon korone bili u tom statusu nisu mogli dobiti odgovarajuću naknadu koju je država u jednom trenutku prepoznala i regulirala na zaista zadovoljavajući način. Kad netko nešto dobro napravi ja sam u stanju to reći. Tako da su svi shvatili da su to situacije koje moraju biti regulirane maksimalno. Korona je otvorila još jedna problem, problem uopće da se kod nas premalo djece bavi sportom, problem amaterskog sporta koji za vrijeme, dakle to je sad više već skoro godinu dana se ne bavi, ali i problem korone i vrhunskog sporta. Dakle, ja sam s ove govornice već nekoliko puta rekla i ponovit ću još nekoliko puta. Nažalost ja bih puno više voljela da to ne ponavljam. Olimpijada u Tokiu će se desiti, olimpijada u Tokiju je 23. srpnja. Svi oni koji su, koji idu na olimpijadu već je Japan odustao od svih nekakvih predolimpijskih turnira u različitim sportovima i to na različiti način jer jednostavno ne žele da im previše sportaša sa različitih strana svijeta dođe, bude jedno vrijeme zajedno, međusobno eventualno neki virus podijele i taj onda virus odvedu na različite strane svijeta. Svi, dakle odluke o procijepljenosti, upit sam postavila ministrici, pitala sam ministra Beroša kad je bio tu, sada sam pitala i državnog tajnika Družaka, ja svaki put dobijem isti odgovor. Razmotrit će se, vidjet će se, 23. srpnja je prvi dan olimpijade, olimpijci ovisno o tome kojim se sportom bave dolaze ranije, s njima idu treneru, s njima idu i određeni dakle suport. Ne smije nam se desiti da nam u sportu ode sportaš u Tokio i da tamo dobije koronu [[Upadica: Vrijeme.]] ili ju donese da ne bude procijepljen jer to je da kao da kroz prozor, sad otvorite prozor i par milijuna kuna koliko je u tog sportaša uloženo bacite kroz prozor. Hvala.
Prva replika, Marija Selak Raspudić.
Kolegice Mrak Taritaš pridružit ću se s jednom drugom sportskom zabrinutošću što će biti s Europskim prvenstvom u nogometu, što će biti s Svjetskim prvenstvom u nogometu s obzirom na ovo pomicanje rokova. Vjerujem da to se pasionirane ljubitelje sporta itekako zanima imajući u vidu ovu krizu. No otvorili ste jedno bitno pitanje koji se tiče odljeva kadrova. Sjećam se i da u izvješću Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja o kojem smo nedavno raspravljali, također spominju problem nemogućnosti zadržavanja kvalitetnog kadra. Ovdje također vidimo da se smanjio broj inspektora, smanjenje broja nadzora je ovisilo kao što sam bila opravdano i upozorena i u situaciji koja je sve nas zahvatila, a to je ova korona i nemogućnost uopće provođenja nadzora. No, pravo pitanje je naravno zašto mi to ne znamo, to bi trebalo vidjeti u izvješću, kako zadržati kadrove, gdje je problem, ako ne ostaju najbolji, ne ostaju sposobni, ostat će samo [[Upadica: Vrijeme.]] podobni.
Odgovor.
Hvala lijepo na pitanju. Ja o tome nisam taj problem otvorila slučajno. Otvorila sam namjerno, otvorila sam s tim problemom sam se susrela zaista iz prve ruke. Vi uzmete dakle upravljate nekakvim sustavom i uzmete pripravnika i taj pripravnik ja ću vam govorit o tehničkoj naobrazbi, mora imati završen Arhitektonski-građevinski ili geodetski fakultet koji ne spada u one, spada u fakultete za koje se traže određena tehnička znanja, o tome koliko je lak ili težak o tome stvarno neću govoriti. Radi godinu dana, dakle i dobar je. Iza tog ga primite u stalni radni odnos jer je netko dobar. Čim dođe do određene razine on pokušava otići negdje drugdje, a vi kad ste u sustavu državne uprave nemate niti jednog alata kojim bi mogli stimulirat da ostane. Jedan od alata bi bilo možda da ide na edukaciju negdje drugdje, pa bi neko ostao, dakle nisu svi alati velika plaća nego i nešto drugo, a nemate to.
Slijedeća replika uvaženi zastupnik Željko Pavić.
Poštovana zastupnice, ja namjerno nisam otvarao pitanje broja sportskih inspektora zbog toga što ne znam što će pisati u novom Zakonu o sportu. Možda je predviđeno da će tim novim zakonom biti definirane drugačije procedure, možda su drugačije kontrole, možda će neko drugi provoditi kontrolu prije inspektora, tako da nisam to htio otvarati, ali mislim da to ipak ostaje kao veliki problem i to ne samo broj inspektora nego i njihova kvalifikacija. Naime, sportska djelatnost nije jednostavna i ljudi koji se bave sportom, ljudi koji su bili u sportskim savezima, bilo općinskom, gradskom, županijskom, znaju koliko tu ima posla, koliko su kompleksne procedure i što treba sve kontrolirati. Ukoliko na mjesto inspektora dođe osoba koja nije bila u sportu ili koja ima premalo iskustva u sportu teško će se uklopiti u te poslove i teško će kontrolirati klubove.
Izvolite.
Hvala lijepo. Dakle, meni su vam te stvari relativno jednostavne. Ako inspektor dolazi negdje u nadzor nečeg, on mora znati više od onog kojeg nadzire. On bi između ostalog trebao znati i odgovore na određena pitanja koja ovaj u nadzoru postavi. Dakle, on dolazi u nadzor jednog saveza i taj savez ako odgovorno, ja uvijek idem s pozicije ne onih primjera kad je neko lošiji ili bilo šta, nego neko ko odgovorno i savjesno radi svoj posao će reć gle imao sam takvih i takvih problema od statuta, pa nadalje jer su ovi statuti problem i inspektor bi trebao dati odgovor na takva pitanja ili barem bi trebao usmjeriti ako ne zna. Imate jedan vrlo jednostavan problem koji se sad pokazao. Svi naši savezi odnosno glavnina ima da se izbori rade i za olimpijade, olimpijade nije bilo, al je i tema korone, nema nijedan statut koji ima definirano kako se izbori rade za vrijeme kad je nemoguće fizički odradit, dakle imate niz stvari, a to bi sve inspektor trebo znat, al nažalost.
Slijedeća pojedinačna rasprava uvaženi zastupnik Jure Brkan.
Poštovani potpredsjedniče sabora, poštovani državni tajniče sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege, sve vas srdačno pozdravljam. JLS-ovi utvrđuju javne potrebe u sportu i za njihovo ostvarivanje osiguravaju financijska sredstva iz svojih proračuna. Neke od javnih potreba u sportu za koje se sredstva osiguravaju iz proračuna JLS-ova su poticanje i promicanje sporta, provođenje sportskih aktivnosti, djece, mladeži i studenata, djelovanje sportskih udruga, sportskih zajednica i saveza, planiranje, izgradnja, održavanje i korištenje sportskih građevina itd., itd.. To su sve obaveze definirane u Zakonu o sportu u čl. 74. i 76. Na koji način se te obaveze provode čuli smo maloprije od uvaženog kolege Ćelića, negativne primjerke, negativne primjere na slučaju u Sisku. A ja vam mogu reći kako se to radi na primjeru moga grada, grada Makarske. Znači u Makarskoj djeluje od 30 do 35 sportskih udruga, organizirane su u krovnu Zajednicu sportskih udruga grada Makarske, a zajednica se u ime svih njih obraća gradu sa zahtjevom za financiranje rada svih sportskih udruga. Grad Makarska iz proračuna izdvaja za rad zajednice sportskih udruga milijunski iznos, osigurava dodatno i financiranje sportskom klubu sa posebnim značajem Hrvatskom radničkom klubu, Nogometnom klubu „Zmaj“ dodatna sredstva. Grad posebno financira trenere u sportskim udrugama. Grad opet putem natječaja dodjeljuje dodatni iznos sportskim udrugama za organiziranje sportskih manifestacija. I u konačnici, gradski sportski centar sva svoja igrališta, borilišta, bazen, dvorane, teretane i terene daje besplatno na korištenje svim sportskim udrugama članicama zajednice sportskih udruga. Ulaganje u sport je dobro i ne možemo nikad reći da se previše uložilo u sport jer to nam se u mnogočemu isplati. Ulaganje u sport, posebno ulaganje u mlađe dobne skupine sportaša gradu daje nadu da će u budućnosti imati zdravu populaciju koja je naučila vrijedno raditi da dođe do dobrih rezultata, a u sadašnjici to ulaganje nam daje da možemo biti ponosni na rezultate tih naših sportskih timova. Međutim, ne smijemo zaboraviti ni na transparentno i zakonito trošenje proračunskih sredstava. Evo jedan primjer, grad osigurava proračunska sredstva u zajednici sportskih udruga, a ona ta sredstva dalje dodjeljuje sportskim udrugama. U predstavničkim i izvršnim tijelima u zajednici grad nema i ne može imati svoje predstavnike. Informaciju o dodijeljenim sredstvima i kako su potrošena grad dobiva od zajednice preko polugodišnjih i godišnjih izvješća, znači po izvršenju bez mogućnosti sudjelovanja u dodjeli sredstava. I ja držim da je to dobro, bar je to praksa u našemu gradu i da je to normalno jer u suprotno kad bi grad sudjelovao u direktnoj dodijeli sredstava sportskim udrugama, e tad bi nam rekli da se politika miješa, miješa u sport i da se sredstva dodjeljuju po političkim linijama. Međutim, što kada gradu pristignu prijave od sportskih udruga da se izvršno tijelo zajednice izabralo na protuzakonit način, a da su proračunska sredstva dodijeljena metodom po babi i po stricu, a ne po stvarnim potrebama? Zar tada nije grad i tada odgovoran za transparentno i zakonito trošenje proračunskih sredstava? Ali koje mogućnosti i instrumente grad ima da provjeri istinitost tih prijava i da reagira ako su slučajno točne? Hoćemo li čekati na polugodišnje izvješće i onda raspravljati o tome ili ćemo odmah nešto poduzeti? Svaki odgovorni čelnik JLS-ova u ovom slučaju je dužan što prije pozvati sportsku inspekciju. Sportska inspekcija je ta koja može provjeriti sve prijave i utvrditi da li postoje nepravilnosti. Sportska inspekcija u cilju efikasnosti trebala bi se što prije odazvati prijavi JLS i u što kraćem roku izdati rješenje jer svako odgađanje produžilo bi period nezakonitog i netransparentnog trošenja proračunskih sredstava. Grad Makarska je jedan od rijetkih gradova u Hrvatskoj koji nije smanjio proračunska izdvajanja za sport zbog krize Covid-19. Mislim da smo time poslali jasnu poruku koliko nam je stalo do sporta i zdravog načina života. Međutim, isto toliko koliko nam je stalo do transparentnosti i zakonitosti trošenja proračunskih sredstava. Zbog toga pozdravljam Končani prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sportskoj inspekciji jer se sa njim precizira, usklađuje i ubrzava rad sportske inspekcije za koje se iskreno nadam da će imati što manje posla u budućnosti.
Imamo dvije replike, prva je Marija Selak Raspudić.
Kolega Brkan, otvorili ste zanimljivo pitanje odnosa jedinica lokalne samouprave i nadzornih tijela. Smatram da nadzorna tijela ne trebaju činiti posao umjesto jedinica lokalne samouprave nego tek ako jedinice lokalne samouprave ne postupaju ili po drugim anonimnim prijavama, prijavama građana, itd. Dakle slažem se da treba jedinica lokalne samouprave prva reagirati. Recimo, kada smo pratili što radi Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja u Šibeniku, na slučaju septičkih jama, mogli smo primijetiti da je ona reagirala dok su se istodobno kršeći pravila tržišnog natjecanja firme sa jednakim cijenama prijavljivale na natječaj grada koji sam nije ništa činio. U tom smislu, moje pitanje je imate li nekakva saznanja, odnosno jeste li postupali u ovakvim slučajevima koji se tiču sporta prije nego što je nastupila sama sportska inspekcija?
Zahvaljujem se na pitanju. Pa u biti, navodim konkretan primjer. Imali smo prijave drugih sportskih udruga na zakonitost rada Zajednice sportskih udruga. Pozvali smo sportsku inspekciju, bilo je malo, da li su mjerodavni, nisu mjerodavni. U svakom slučaju, nakon nekog perioda su se odazvali, izvršili uvide, i srećom, hvala Bogu, bilo je utvrđeno da nije bilo nepravilnosti. Tako da, što se mene tiče, pozdravljam rad sportske inspekcije, volio bih da ih je više, volio bih da su efikasniji, ali jednostavno jedinice lokalne samouprave u nekom momentu nemamo instrumente kako možemo djelovati u pravo vrijeme. Ostalo bi, bilo bi sve post festum nekad kasnije, nekad kasno.
Sljedeća replika uvaženi zastupnik Željko Pavić.
Poštovani zastupniče, vi ste istovremeno i gradonačelnik jednog grada i vjerujem da znate sve što se dešava u vašem gradu, malo ste se maloprije krivo izrazili, vi ste rekli da zapravo dobivate od Sportskog saveza informaciju kako su sredstva utrošena. Zapravo, od Sportskog saveza dobivate informaciju kako su ta sredstva podijelili, a kako su sredstva potrošili, to bi trebali dobiti od klubova, a te podatke je jako često i jako teško dobiti i ono što ste rekli, teško je to utvrditi, teško je to prekontrolirati, mi nemamo zapravo pravi mehanizam, s obzirom da sportski inspektori to mogu raditi samo u jednom dijelu, a drugi dio treba raditi revizija i uskladiti sportskog inspektora, reviziju i eventualno možda još i poreznu upravu ili neku drugu inspekcijsku službu, jako je teško i teško dolazimo do pravih podataka kako se troši novac u sportu. Hvala.
Odgovor.
Zahvaljujem se uvaženi zastupniče na dobroj opasci. U biti, ono što smo mi uradili u našemu gradu, već je to sad jedna dugogodišnja praksa, da naš Odjel za društvene djelatnosti, pod kojim je, između ostalog i sport, traži od Zajednice sportskih udruga da podnese svoje izvješće gradskom vijeću, a u tome izvješću da bude upravo i izvješće klubova kojima, za utrošak sredstava. Tako da mi dobijemo jedno objedinjeno izvješće. Nekad smo zadovoljni sa njim, nekad nismo, ali nekako smo uveli tu praksu da to izvješće dolazi do gradskog vijeća i ja, ali opet, držim da je i revizija bitan faktor isto tako i sportska inspekcija. Hvala.
Slijede završne rasprave. Prva je u ime Kluba zastupnika SDP-a uvaženi zastupnik Željko Pavić.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani tajniče, kolegice i kolege. Evo, ja bih samo htio još nekoliko stvari koje nisam stigao reći u svojoj raspravi, naime, drugačije sam se malo pripremio za raspravu u ime kluba, pa da sad to završim. Naime, otvorilo se puno pitanja i kroz ovu raspravu i kroz raspravu u prvom čitanju i mislim da je to dobro, mislim da je dobro da gospoda čuju koji su problemi, znači da čuju koje probleme mi vidimo. Možda bismo imali više primjedaba i više sugestija kad bismo imali jedno detaljno izvješće o inspekcijama koje su se provodile kroz nekoliko godina, da vidimo pojavnost, pravilno pojavnosti, gdje se dešava, što se dešava, kako se dešava, u kojim periodima se dešava, možda bi se mogli više pomoći. Nadam se da ćete to prihvatiti kao jednu pozitivnu kritiku i da ćete zapravo to staviti u neku regulativu, možda neki podzakonski akt koji će nam pomoći da kasnije možemo kvalitetnije raditi. Svima nama ovdje koji smo, evo, nema nas puno, ali vjerujte, meni osobno je izuzetno važno da sport u Hrvatskoj dobro funkcionira, da klubovi dobro funkcioniraju, cijelog života sam se bavio sportom dok sam mogao, išao sam od većeg opet pa prema manjem, tako kako to već obično ide, dođete do domino kockica, ali radi se o tome da imam još uvijek dvoje djece koje se bave sportom amaterski, ali su u klubovima i u interesu mi je da ti klubovi rade dobro i kvalitetno. Gđa. Taritaš je u svojem izlaganju spomenula probleme djece koja se ne bave sportom, probleme djece koja se ne kreću dovoljno, imamo onda problema sa zdravljem, nakon toga trošimo više novaca u zdravstvu. Možda je bolje da preveniramo kroz sport pa da nam djeca budu zdravija i da imamo zdravije generacije. Čuli smo, tu smo čuli još i nekoliko primjedaba vezano za kvalificiranost inspektora odnosno za njihova dodatna znanja koja bi trebali imati. Evo, ja sam kroz svoje djelovanje, bio sam dugo vremena tajnik u jednom klubu, mislim da bi bilo jako dobro da inspektori su radili u sportskom savezu, bilo gradskom, bilo općinskom ili županijskom, to su znanja koja su zlata vrijedna i oni stvarno mogu pomoći puno i klubovima u koje bi dolazili kao inspektori ili da prođu neki tečaj koji će im omogućiti da normalno provedu i kontrolu i da budu kao savjetnici da se isprave pojedine greške koje možda ne treba niti navoditi u zapisniku, ali da se isprave zbog toga da bude sve po zakonu i u skladu sa zakonskom regulativom. Dodjela sredstava, to smo maloprije raspravljali kroz našu evo repliku, drago mi je da se kolega složio sa konstatacijom da vidim da imamo svi gotovo iste probleme, ja sam član gradskog vijeća i nemam problem sa tim novcem zbog toga jer ne vidim taj novac. Znam da Sportski savez dodjeljuje novac po određenim kriterijima, koliki su ti kriteriji pravedni, to je drugi par cipela. Imamo klubove koji se takmiče u višoj lizi, međutim dobivaju manje novaca zbog toga što imaju manje djece. Ako se postavi broj djece u klubu onda će vjerojatno sportovi poput nogometa, rukometa, košarke dobivati najviše novaca, a pitanje je da li je to stvarno novac koji se utroši u prave svrhe, pogotovo da li se troši baš za djecu i za njihov napredak u sportu. To sam već spomenuo i u svojoj raspravi. Evo pozivam gospodu da malo razmotre mogućnost nadzora sredstava s obzirom da smo evo svi zajedno konstatirali da su to sredstva koja klubovima i Sportskom savezu doznačavaju lokalne samouprave i područne uprave i da je tu jedan dio sredstava koja „doniraju“ javna poduzeća, tako da bi bilo zgodno da se stvarno zna kako se taj novac troši, da li se troši u prave svrhe i pogotovo da se kontrolira poluprofesionalizam, pa stoga pozivam da se pokuša, da se pokuša nekako koordinirati rad više inspekcija koje bi zapravo zajedno izlazile u klubove i zajedno kontrolirale više aspekata poslovanja kluba, onda bismo došli do nekakvih kvalitetnih zaključaka i mislim da bismo imali kvalitetnije trošenje sredstava. Hvala lijepa.
Sljedeća završna rasprava u ime Kluba zastupnika Mosta Marija SElak Raspudić.
Kolegice i kolege saborski zastupnici odnosno kolegice Murganić, Brkan, Pavić i Tomašević, sve vas lijepo pozdravljam. Dakle, ovim razgovorom odnosno raspravom o sportskoj inspekciji u prvom i u drugom čitanju otvorila su se dva važna načelna pitanja. Prvo je pitanje možemo li uopće ozbiljno mijenjati zakon, a da nismo prethodno vidjeli izvješće o radu tijela oko kojega želimo mijenjati zakon? A drugo pitanje nakon što smo dobili ovo izvješće možda još i važnije, kakvo izvješće trebamo? U tom smislu ne mislim da je krivnja isključivo na Središnjem državnom uredu za sport koji nam je dostavio ovakvo izvješće nego je krivnja na svima nama koji nismo ustanovili jasne protokole o tome kako izvješće treba izgledati. Naime, ovo numeričko izvješće otvara brojna pitanja. Mnogo bi nam korisnije bilo izvješće koje bi detaljno prikazalo stvarno stanje na terenu, poglavito u onom dijelu koje se odnosi na nepravilnosti koje sportska inspekcija pronalazi. Koliko je zdravstvenih nepravilnosti, koliko je tehničkih nepravilnosti, koliko ljudi koji nemaju isprave odnosno ne smiju raditi taj posao obavlja rad u različitim sportskim objektima ili klubovima? Sve to itekako je važno pitanje koje bi nam omogućilo da unaprijedimo rad sportske inspekcije, ali i vidimo gdje se krše možda i neka ljudska, pa još više dječja prava. Dobila sam nekoliko napomena od predlagatelja nakon što sam ovdje iznijela brojke na temelju ovih podataka koje su nam dostavili o smanjenju obavljenih inspekcijskih nadzora, dio toga odnosi se na situaciju s koronom koja je utjecala na sva područja života, no teško je o tome govoriti i normalno da su potrebna naknadna pojašnjenja kada nismo dobili izvješće koje će nas uputiti na način na koji trebamo čitati brojke ili usporedno izvješće prije korone i poslije korone da možemo vidjeti u krajnjoj liniji kakvog je ona traga ostavila i na područje sportske inspekcije jer znamo da ćemo tek osjetiti posljedice toga kakve su naše nošenje s koronom oko sporta, poglavito sporta i onih najmlađih, a onda i problema s pretilošću u kojem nažalost u Europi prednjačimo. Kada sam pitala zašto su brojke toliko velike u nekim manjim županijama u odnosu na one veće, je li u pitanju revnost postupanja ili je u pitanju nešto drugo, odgovoreno mi je mi postupamo po nalogu. Razgovarali smo o nepoštenim trgovačkim praksama, o tome da se proširi ovlast inspekcija tako da mogu i samostalno postupati tako da bi više na terenu i Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja mogla uočiti nepoštenih praksi. Istu stvar mi zakonski možemo učiniti i za sportsku inspekciju. Mi imamo priliku i privilegiju mijenjati ovlasti sportske inspekcije, ali sportska inspekcija nas to mora zatražiti. Sportska inspekcija nekad se pompozno najavljivala, govorilo se o Janici koja će se obračunati s HNS-om, govorilo se o nadzoru nad HNS-om, govorilo se i o izboru Šukera, odjednom je i u medijima sportska inspekcija bila važna. Sportski USKOK, tako se tepalo, a onda je sva priča utihnula. Sada niko više ne govori o sportskoj inspekciji, pa ni mi ovdje saborski zastupnici. Broj sportskih inspektora sve je manji. Ovo nije žalopojka, mi smo u situaciji da to možemo mijenjati. Stoga ovu raspravu želim zaključiti time da se možemo zajedno dogovoriti kako napraviti kvalitetno izvješće i da molim Državni ured za sport da nam dostavi sve probleme s kojima se susreće, poglavito neke zakonske prepreke koji ih sprečavaju u detaljnijem i revnijem postupanju da bismo mogli doista, prvo vidjeti kakvo je stanje na terenu, a onda ga i promijeniti tako da dokinemo nepoštene sportske prakse. Hvala vam.
S ovim smo iscrpili raspravu, zaključujem raspravu. glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Zahvaljujem državnom tajniku sa suradnicom. Sutra nastavljamo s Konačnim prijedlogom Zakona o provedbi Uredbe EU Parlamenta i Vijeća o 20. lipnja 2019. o stavljanju na tržište i uporabu prekursora eksploziva te izmjene Uredbe EZ i stavljanje izvan snage Uredbe EU br. 108/2013, drugo čitanje, P.Z. br. 63. Laka vam i ugodna noć. SJEDNICA PREKINUTA U 18:10 SATI