Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Pravni status hrvatske manjine, manjinske zajednice u Republici Makedoniji i Ustavno je definiran u okviru skupine tzv. malih etničkih zajednica. Hrvatskoj manjinskoj zajednici predodređuje limitirani opseg manjinskih prava i posebično otežani pristup proračunskim sredstvima domicijelne države. Kao protutežu visokim standardima zaštite manjinskih prava u Republici Hrvatskoj, hrvatskoj zajednici u Republici Makedoniji bitno je otežano ostvarivanje prava, elementarnih manjinskih prava od izdavačke djelatnosti, nedostatnog pristupa medijima do zadovoljavanja odgojno obrazovnih potreba. Stoga je tijekom bilateralnih razgovora na najvišoj razini prigodom posjeta Republici Makedoniji, dr. Ive Sanadera, predsjednika Vlade Republike Hrvatske 22. svibnja 2006. godine i gospodina predsjednika Mesića, predsjednika Republike Hrvatske 24. listopada 2006. godine inicirana su pitanja poboljšanja statusa hrvatske zajednice u Republici Makedoniji. Suradnja na području zaštite manjina između Hrvatske i Makedonije ocijenjena je nedostatnom pa je predloženo sklapanje dvostranog međudržavnog ugovora. Tim slijedom Vlada RH donijela je Odluku o pokretanju postupka za sklapanje sporazuma 26. travnja 2007. godine, a pregovori za sklapanje sporazuma održani su u Zagrebu 18. lipnja 2007. godine, te rezultirali usuglašavanjem teksta sporazuma kojega je predložila hrvatska strana i potom je ugovor i potpisan od strane Hrvatske, od bivše ministrice vanjskih poslova, gospođe Kolinde Grabar-Kitarović a sa strane Makedonije Antonija Miloševskog također ministra vanjskih poslova, u Splitu 13. listopada 2007. godine. Makedonska strana ratificirala je 30. siječnja 2008. godine u Sobranju sporazum te uručila obavijest o tome notom od 12. veljače 2008. godine. Temeljem ovoga Ugovora stranke se obvezuju da će pripadnicima manjina osigurati pravo na izražavanje, očuvanje i razvijanje, nacionalnog, kulturnog, jezičnog i vjerskog identiteta, kao i pravo na održavanje i razvijanje manjinskog školstva, odnosno obrazovanja, medija i ostvarivanja njihovih posebnih interesa. Nadalje, stranke se obvezuju da će pripadnicima manjina osigurati slobodu izbora i izražavanja o pripadnosti nacionalnoj manjini, te uživanja svih prava u svezi sa tim izborom, pravo uživanja nediskriminacije, kako je to predviđeno međunarodnim dokumentima, pravo zaštite od svake djelatnosti koja ugrožava ili bi mogla ugroziti njihov opstanak, kulturnu autonomiju, održavanjem, razvojem i iskazivanjem vlastite kulture, te očuvanjem i zaštitom svojih kulturnih dobara i tradicija. Pravo na očuvanje nacionalnog identiteta i vjeroispovijesti, pravo obrazovanja na jeziku i pismu nacionalne manjine, javnu i privatnu uporabu jezika i pisma, te informiranja, kao i upotrebu znamenja i simbola nacionalne manjine, zaštitu ravnopravnog sudjelovanja u javnim poslovima, samoorganiziranju i udruživanju radi ostvarenja zajedničkih interesa te uživanje političkih i ekonomskih sloboda. Sporazum nadalje predviđa osnivanje međuvladinog mješovitog odbora koji će se sastajati najmanje jednom godišnje za zadaćom praćenja i provedbe sporazuma. Možda još samo jednu informaciju. Temeljem popisa od Državnog zavod za statistiku Republike Makedonije iz 2003. godine. U Makedoniji živi 2686 Hrvata i ima ih najviše u Skopju i Bitoliji, a u manjim skupinama žive i u ostalim grad ovima srednje i istočne Makedonije. Organizirani su u zajednicu Hrvata u Makedoniji sa sjedištem u Skopju koja je osnovana 1996. a imaju svoje podružnice u Bitoliji, Ohridu, Strugi i Štipu te u Makedoniji djeluje i makedonsko-hrvatsko društvo Marko Marulić sa sjedištem u Bitoliji koje je osnovano 1993. godine. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji radnih tijela? Da. Gospođa zastupnica Ivanka Roksandić. U ime Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, na svojoj sjednici, 3. održanoj jučer 13. ožujka raspravljao je o predloženom Prijedlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Hrvatske i Republike Makedoniji o zaštiti prava hrvatske manjine u Republici Makedoniji. Moramo istaknuti da su u raspravi članovi Odbora ukazali na iznimno važnu ulogu koju hrvatska manjina ima u Republici Makedoniji, kao i makedonska manjina u Republici Hrvatskoj. Imaju, ne samo u svojoj zaštiti nacionalnih interesa, nego u cjelokupnom, sveukupnom društvenom životu dviju zemalja, te prije svega i u bilateralnim odnosima država kao važna poveznica i inicijator brojnih aktivnosti i programa. Posebno je potrebno naglasiti da ponovo treba ukazati i na zaključke ovoga odbora koji je još u prošlom sazivu ovog Visokog doma usvojio na sjednici čitav niz prijedloga i zaključaka i zatražio upravo rješavanje mnogih problema hrvatske nacionalne manjine u Makedoniji, a jedan od prvih zaključaka je upravo i potpisivanje jednog ovakvog sporazuma koji je danas ovdje pred nama. Odbor je u više navrata osobito prilikom razmatranja Prijedloga državnog proračuna ukazivao na problem nedovoljno sredstava koji se i u proračunu Republike Hrvatske izdvajaju za te potrebe, a moramo ovdje istaknuti da se u proračunu Republike Makedonije od 2004. nije izdvojio niti jedna kuna, niti jedan euro kako god hoćete, ni jedan denar za potrebe nacionalne manjine, hrvatske nacionalne manjine u Makedoniji. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio hrvatskom Saboru predložiti da donese Zakon o potvrđivanju Sporazuma između Republike Hrvatske i Republike Makedonije o zaštiti prava hrvatske manjine u Republici Makedoniji i makedonske manjine u Republici Hrvatskoj i predlažemo dakle da se ovaj sporazum usvoji i jer svakako da to znači rješavanje mnogih problema za hrvatsku manjinu u Makedoniji i za makedonsku manjinu u Hrvatskoj.
Hvala. U ime Odbora za vanjsku politiku i europske integracije. Vanjsku politiku zapravo. Predsjednik odbora Mario Zubović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Odbor za vanjske poslove Hrvatskog sabora na 3. sjednici održanoj 14. ožujka 2008. godine razmotrio je Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Hrvatske i Republike Makedonije i zaštiti prava hrvatske manjine u Republici Makedoniji i makedonske manjine u Republici Hrvatskoj koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 6. ožujka 2008. godine. Ovaj je prijedlog ovog zakona razmatrao kao zainteresirano radno tijelo. U raspravi su članovi odbora ukazali na iznimno važnu ulogu koju hrvatska manjina u Republici Makedoniji kao i makedonska manjina u Republici Hrvatskoj imaju u sveukupnom društvenom životu dviju zemalja, te u bilateralnim odnosima država kao važna poveznica, inicijator brojnih aktivnosti i programa. Posebno je istaknut problem osiguranja potrebnih sredstava za rad hrvatske zajednice u Republici Makedoniji. Na žalost, kako je u raspravi istaknuto u proteklih nekoliko godina nikakova sredstva u proračunu Republike Makedonije nisu izdvajana za rad hrvatske zajednice iako bi se temeljem ovog sporazuma trebala osigurati određena sredstva u proračunu Republike Makedonije za ostvarivanje prava uređenih ovim sporazumom. Kako je u raspravi istaknuto Republika Hrvatska bi trebala i dalje izdvajati značajna sredstva za pomoć i programe hrvatske manjine u Republici Makedoniji. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti da donese Zakon o potvrđivanju Sporazuma između Republike Hrvatske i Republike Makedonije o zaštiti prava hrvatske manjine u Republici Makedoniji i makedonske manjine u Republici Hrvatskoj.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Ivo Andrić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Članak 10. Ustava Republike Hrvatske govori o tome da Hrvati, da Hrvatska ima obvezu štititi prava i interese svojih državljana koji žive u inozemstvu, te je iz tog razloga pred nama Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Hrvatske i Republike Makedonije o zaštiti prava hrvatske manjine u Republici Makedoniji i makedonske manjine u Republici Hrvatskoj s konačnim prijedlogom. Prema popisu stanovništva iz 2001. godine u Republici Hrvatskoj živi 4270 Makedonaca, a u Makedoniji po popisu iz 2002. godine živi 2686 Hrvata. Republika Hrvatska je u svom zakonodavstvu koje tretira nacionalne manjine, njihov status, položaj i prava imala ugrađene odredbe kojom se makedonskoj nacionalnoj manjini osigurava najviši standard sukladno međunarodnim ugovorima i drugim dokumentima o ljudskim pravima i temeljnim slobodama kao i zaštiti nacionalnih manjina. Hrvatska zajednica u Makedoniji iako brojčano mala izuzetno dobro organizirana imala je pravni status kao mala etnička zajednica i kao takva nije bila u poziciji kao makedonska nacionalna manjina u Republici Hrvatskoj. Dakle, nije mogla crpiti sva prava koja su joj slijedila kao što to ima makedonska manjina u Hrvatskoj. I iz tog razloga je Vlada Republike Hrvatske još u svibnju 2006. pokrenula aktivnosti i inicirala pitanje poboljšanja statusa hrvatske zajednice u Makedoniji. Sporazum između Republike Hrvatske i Republike Makedonije o zaštiti nacionalnih manjina i jedne i druge države, i u jednoj i u drugoj državi potpisan je u Splitu 13. listopada 2007. Ovaj dvostrani sporazum Republika Makedonija je ratificirala. Ovim sporazumom i jedna i druga država se obvezuju manjinama osigurati pravo na izražavanje i očuvanje, razvijanje nacionalnog, kulturnog, jezičnog i vjerskog identiteta kao i pravo na održavanje i razvijanje manjinskog školstva, odnosno obrazovanja, medija i ostvarivanja njihovih posebnih interesa. Da nije došlo do potpisivanja ovog sporazuma duboko sam ubjeđen da za 10, 20 godina ne bismo mogli govoriti o hrvatskoj nacionalnoj manjini u Makedoniji, jer bi se siguran sam asimilirala. Ovim sporazumom se također garantira očuvanje i zaštita nacionalnog identiteta, pravo na privatnu i javnu upotrebu jezika i pisma kao i upotrebu znamenja i simbola nacionalnih manjina kao i ono što je najbitnije i za jednu i za drugu manjinu imat će mogućnost zaštite ravnopravnog sudjelovanja u javnim poslovima, samoorganiziranju i udruživanju radi ostvarivanja zajedničkih interesa, te uživanja političkih i ekonomskih sloboda. Stranke su se ovim sporazumom obvezale da će sa posebnom pozornošću pratiti i poticati osnivanje kulturnih i obrazovnih centara. Takvim ustanovama i centrima slati knjige, časopise i ostala sredstva u nekomercijalne svrhe, podupirati izdavačku djelatnost, te će organizirati gostovanje profesionalnih i amaterskih kulturno-umjetničkih skupina, a sve u cilju očuvanja i obogaćivanja identiteta kulture manjina u obje zemlje. Ovim sporazumom se također definira pravo na izvješćivanje putem tiska i radija i televizije na jeziku i pismu nacionalne manjine, ali se i govori o olakšanom pristupu medijima kroz podupiranje izlaženje tiskanih medija na jeziku i pismu nacionalnih manjina, podupiranju emitiranja programa radija i televizije na jeziku nacionalnih manjina kao i poticanje preuzimanja i distribucije radijskog i televizijskog programa matične zemlje. Da bi se ovo moglo i realizirati, obje strane će morati osigurati i odgovarajuća sredstva. Ovim sporazumom Republika Hrvatska još jednom potvrđuje svoju opredijeljenost da skrbi za Hrvate izvan Republike Hrvatske ne samo materijalno nego i međudržavnim sporazumima koji garantiraju poboljšan status manjinskih zajednica. Iskreno se nadam da će ovakvih i sličnih sporazuma u narednom periodu biti još jer postoje države sa kojima nemamo potpisan sporazum, a u kojima žive hrvatske zajednice. Republika Hrvatska je kroz svoje zakonodavstvo osigurala visoke standarde zaštite prava nacionalnih manjina što na žalost nije slučaj u svim zemljama nastalih raspadom bivše Jugoslavije. Navesti ću samo primjer Bosne i Hercegovine koja nema još uvijek ni Zakon o nacionalnim manjinama, a gdje su prava Hrvata jednog od tri konstitutivna naroda u Bosni i Hercegovini, u nekim segmentima ispod razine prava nacionalnih manjina garantiranih zakonima o nacionalnim manjinama u Republici Hrvatskoj. Stoga se iskreno nadam da će Vlada Republike Hrvatske sukladno svom Ustavu i kao supotpisnica Daytonskog mirovnog sporazuma i kao regionalni lider uključiti se u poboljšanje položaja, odnosno u borbi ne miješajući se u unutarnje stvari Bosne i Hercegovine u pravednoj borbi hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini za njegovu jednakopravnost, suverenitet i konstitutivnost. Drago mi je što je ovdje gospodin Tanković, i on bi također mogao sa svoje pozicije utjecati na rješenje ovih stvari kao i gospodin Pupovac. Da ovaj sporazum neće ostati samo mrtvo slovo na papiru pobrinut će se međuvladin mješoviti odbor koji će pratiti provedbu ovog sporazuma i imati će zadaću razmatranja provedbe sporazuma i podnošenje preporuka vladama u svezi provedbe sporazuma. Naravno da je za ostvarivanje obveza preuzetih ovim sporazumom nužno osigurati i sredstva, a to će ovim sporazumom biti siguran sam i učinjeno sukladno i nacionalnom zakonodavstvu i sukladno mogućnostima i jedne i druge države. Ove dvije nacionalne zajednice, odnosno manjine će ubjeđen sam, biti poveznica u poboljšanju bilateralnih odnosa između Makedonije i Republike Hrvatske. Klub Hrvatske demokratske zajednice smatra da je ovo kvalitetno urađen Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Hrvatske i Republike Makedonije o zaštiti prava hrvatske manjine u Republici Makedoniji i makedonske manjine u Republici Hrvatskoj, s Konačnim prijedlogom zakona i kao takvog će ga podržati. Hvala.
Hvala. U ime kluba HNS-a, gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Nema ga. Klub gubi pravo rasprave po ovoj točki dnevnog reda. U ime kluba Nacionalnih manjina, gospodin zastupnik Šemso Tanković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Klub zastupnika Nacionalnih manjina je na današnjoj raspravi potvrdio da ćemo glasovati za Zakon o potvrđivanju Sporazuma između Republike Hrvatske i Republike Makedonije o zaštiti prava hrvatske manjine u Republici Makedoniji i makedonske manjine u Republici Hrvatskoj. Ja ovdje imam jedan dodatni razlog da progovorim o ovome zakonu. Kao zastupnik pet manjina, među njima i makedonske manjine, sasvim sigurno mogu vam jasno podastrijeti neke činjenice. Makedonska nacionalna manjina u Hrvatskoj spada sasvim sigurno među najbolje organizirane manjine. Mogu vam to posvjedočiti na temelju čitavog niza činjenica, no spomenuo bih samo da kao veoma česti gost na obilježavanju Ilindena, na obilježavanju makedonske nove godine, vidim i družim se sa mnogim pripadnicima te manjine. Ono što bih možda mogao također naglasiti ima zajedničkoga u povijesti hrvatskoga i makedonskog naroda, jer kao što su i Hrvati tako su i Makedonci dugi niz godina bili osporavani i dovođeni u jednu poziciju gdje su drugi nametali svoj autoritet. Stoga bi se prisjetio mnogih kulturnih veza između Hrvata i Makedonaca. Nemojmo zaboraviti da je upravo u Samoboru tiskana jedna od najljepših knjiga iz makedonske književnosti "Beli mugri". U proteklom mandatu zajedno sa mojim suradnicima bio sam u Makedoniji i imao sam prigodu razgovarati ne samo sa pripadnicima makedonske zajednice nego i sa drugim manjinama, bošnjačkom, albanskom i sasvim sigurno imao sam i kontakte sa Hrvatima u Makedoniji. I ono što mene posebno veseli svaki dolazak iz Hrvatske, hrvatska manjina pozdravlja. Tako su me obavijestili i da ćete vi gospodine predsjedniče uskoro, da će predsjednik Hrvatskoga sabora Luka Bebić uskoro pohoditi Makedoniju i već se unaprijed vesele tom događaju. Naglašavam, Makedonska zajednica je veoma dobro organizirana i u sustavu financirana i Savjet za nacionalne manjine respektira njihove zahtjeve. Također treba spomenuti da je u 2006. godini makedonska pravoslavna crkva dobila nešto više od 800 tisuća za svoj sustavni rad i ja vjerujem da će ovim sporazumom i hrvatska manjina koja je veoma dobro primljena u Makedoniji, dobiti jedan novi impuls za svoj razvoj i da ponovim još jedanput, podržati ćemo ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Sada nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. I prvi prijavljeni je uvaženi zastupnik gospodin Petar Mlinarić.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Ustavna je obaveza Republike Hrvatske brinuti o Hrvatima izvan Republike Hrvatske po članku 10. Ustava Republike Hrvatske. Republika Hrvatska štiti prava i interese svojih državljana koji žive ili borave u inozemstvu i promiče njihove veze s domovinom. Dijelovima hrvatskog naroda u drugim državama jamči se osobita skrb i zaštita Republike Hrvatske. Prekidom državno pravnih sveza s bivšom SFRJ te proglašenjem Republike Hrvatske kao samostalne i neovisne države, veliki broj Hrvata je ostao nastanjen izvan Republike Hrvatske u novonastalim državama Sporazumom između Republike Hrvatske i Republike Makedonije o zaštiti prava hrvatske manjine u Republici Makedoniji i makedonske manjine u Republici Hrvatskoj. Stranke se obvezuju da će pripadnicima hrvatske manjine u Republici Makedoniji i makedonske manjine u Republici Hrvatskoj osigurati pravo na izražavanje, očuvanje i razvijanje nacionalnog, kulturnog, jezičnog i vjerskog identiteta kao i pravo na održavanje i razvijanje manjinskog školstva odnosno obrazovanja medija i ostvarivanja njihovih posebnih interesa. Nadalje, stranke se obvezuju da će pripadnicima hrvatske manjine u Republici Makedoniji i makedonske manjine u Republici Hrvatskoj osigurati slobodu izbora izražavanja o pripadnosti nacionalnoj manjini te uživanja svih prava u svezi s tim izborom. Pravo uživanja nediskriminacije kako je to predviđeno međunarodnim dokumentima, pravo zaštite od svake djelatnosti koja ugrožava ili bi mogla ugroziti njihov opstanak. Kulturnu autonomiju održavanjem, razvojem, iskazivanjem vlastite kulture te očuvanjem i zaštitom svojim kulturnih dobara i tradicija. Pravo na očuvanje nacionalnog identiteta i vjeroispovijesti. Pravo obrazovanja na jeziku i pismu nacionalne manjine, javnu i privatnu uporabu jezika i pisma te informiranja, kao i upotrebu znamenja i simbola nacionalne manjine, zaštitu ravnopravnog sudjelovanja u javnim poslovima, samoorganiziranju i udruživanju radi ostvarenja zajedničkih interesa te uživanje političkih i ekonomskih sloboda. Sporazum predviđa osnivanje međuvladinog mješovitog odbora koji će se sastajati najmanje jednom godišnje i koji će pratiti provedbu sporazuma sukladno međunarodnim ugovorima i drugim dokumentima o ljudskim pravima i temeljnim slobodama kao i u zaštiti nacionalnih manjina a posebice Povelji Ujedinjenih naroda, Općoj deklaraciji o pravima čovjeka, Međunarodnoj konvenciji o ukidanju svih oblika rasne diskriminacije, Međunarodnom paktu o građanskim i političkim pravima, o pravima djeteta, Deklaracija o ukidanju svih oblika nesnošljivosti i diskriminacije na temelju vjere i vjerovanja, Deklaracija o pravima osoba, pripadnika nacionalnih, etičkih, vjerskih i jezičnih manjina. Relevantnim dokumentima usvojenim od Organizacije o europskoj sigurnosti i suradnji, a poglavito dokumentu usvojenom na Konferenciji o ljudskoj dimenziji u Kopenhagenu '90. godine te izvješću sa sastanka Vladinih stručnjaka za zaštitu manjina održanog u Genevi '91. Upravo u ovo vrijeme je Hrvatska bila u plamenu. Kamo sreće da su imali malo više vjere i pažnje prema Hrvatskoj, danas ne bi bilo ono što je bilo, ne bi se dogodilo ono što je bilo '90. i '91. Europskoj konvenciji za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, Europskoj povelji regionalnim i manjinskim jezicima, Okvirnoj konvenciji za zaštitu nacionalnih manjina i ostalim relevantnim dokumentima Vijeća Europe. Sa ovim zakonom želimo postići reciprocitet hrvatskih manjina u Makedoniji, s obzirom da Hrvatska ima i jedan od najboljih zakona o manjinama i time bi poboljšali uvjete i prava manjinske hrvatske zajednice u Republici Makedoniji. Ovaj prijedlog zakona treba podržati za dobrobit naših Hrvata u Republici Makedoniji. Hvala lijepa.
Hvala vam. Nastavit ćemo s pojedinačnom raspravom uvaženog zastupnika gospodina Dragana Vukića.
Štovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, štovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici! Pred nama je Prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Hrvatske i Republike Makedonije o zaštiti prava hrvatske manjine u Republici Makedoniji i makedonske manjine u Republici Hrvatskoj. Ustavna je obaveza Republike Hrvatske brinuti o Hrvatima izvan Republike Hrvatske. To jasno precizira članak 10. Ustava koji kaže da Republika Hrvatska štiti prava i interese svojih državljana koji žive ili borave u inozemstvu i promiče njihove veze s domovinom. Dijelovima hrvatskog naroda u drugim državama jamči se osobita skrb i zaštita Republike Hrvatske. Ustavna osnova za donošenje ovog zakona leži u članku 139. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske. Veliki dio hrvatskog naroda živi izvan Republike Hrvatske što je posljedica naše vrlo burne povijesti i migracija svih mogućih vrsta od ekonomskih do političkih. Tako da u velikom broju zemalja u svijetu danas žive pripadnici hrvatskog naroda. Jedna od tih država je svakako i Republika Makedonija. Raspadom bivše države jedan dio Hrvata je ostao živjeti u Republici Makedoniji. Njihov broj je po popisu pučanstva u Makedoniji 2002. godine iznosio nešto manje od 3 tisuće, mada se spominje brojka i od 5 tisuća. Nju spominju predstavnici Hrvatske zajednice u Makedoniji. Položaj hrvatske zajednice u Makedoniji koja je vrlo aktivna i što je značajno za istaknuti ovdje nije ni blizu položaja makedonske i drugih nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj, jer smo mi prava i položaj nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj definirali Zakonom o nacionalnim manjinama. Status hrvatske zajednice u Republici Makedoniji Ustavom Republike Makedonije je definiran u okvirima skupine malih etničkih zajednica što uveliko opterećuje rad zajednice kao i pristup proračunskim sredstvima Republike Makedonije. Hrvatska zajednica u Makedoniji sa sjedištem u Skopju osnovana je 1996. sa podružnicama u Bitoli, Ohridu, Strugu i Štipu a nešto ranije 1993. osnovano je Hrvatsko makedonsko društvo sa sjedištem u Bitoli koje nosi ime "Marko Marulić". Hrvatski i makedonski narod kroz povijest su uvijek imali dobro razumijevanje i suradnju a iz novije povijesti treba spomenuti pomoć našim momcima koji su 1991. napuštali tadašnju jugoslavensku armiju na području Makedonije gdje su spašeni mnogi mladi životi. Za istaknuti je isto tako da je prva osuda agresije Jugoslavenske narodne armije i Srbije na Hrvate, Republiku Hrvatsku došla upravo sa prostora Makedonije uključujući znači sve prostore bivše Jugoslavije od pojedinih političkih stranaka koje djeluju u Republici Makedoniji. Rekao sam da je hrvatska zajednica u Makedoniji dosta aktivna a njen položaj je možda težak radi ukupne slike makedonskog društva koje prolazi teško tranzicijsko vrijeme. Ovaj sporazum je plod dugogodišnjeg nastojanja Vlade Republike Hrvatske da popravi položaj hrvatskih zajednica u svim zemljama gdje žive Hrvati ali i politike Vlade koja usko surađuje s predstavnicima nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj na poboljšanju njihovih ukupnih prava jer opredjeljenje Vlade je da su baš manjine mostovi suradnje između pojedinih država. Tako se nakon posjete hrvatskog premijera gospodina Ive Sanadera Makedoniji pokreće inicijativa za sklapanje dvostranog međudržavnog ugovora kojim će se popraviti položaj hrvatske manjine u Makedoniji i makedonske u Republici Hrvatskoj. Sporazum između Republike Hrvatske i Republike Makedonije o zaštiti prava hrvatske manjine u Republici Makedoniji i makedonske manjine u Republici Hrvatskoj potpisan je 13. listopada 2007. Ovim sporazumom Republika Hrvatska i Republika Makedonija se obavezuju da će pripadnicima manjina u svojim državama osigurati prava na izražavanje, očuvanje i razvijanje nacionalnog, vjerskog, kulturnog, jezičnog identiteta odnosno pravo na manjinsko školstvo, pravo na obrazovanje, medije itd. Znači, ovim sporazumom se nude najveći europski standardi za manjine u obje države. Mi u ovom domu smo imali Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstava osiguranih u Državnom proračunu Republike Hrvatske za 2006. godinu za potrebe nacionalnih manjina. To izvješće je usvojeno i mogli smo se uvjeriti na koji način Republika Hrvatska skrbi o nacionalnim manjinama. Vlada HDZ-a će i dalje nastaviti provoditi politiku brige i dobre suradnje sa nacionalnim manjinama ali će nastaviti voditi brigu i za Hrvate i hrvatske zajednice po svijetu. Nakon niza sporazuma o zaštiti nacionalnih manjina koje je potpisala Vlada Republike Hrvatske a spomenut ću samo neke kao što su Sporazum između Republike Hrvatske i Srbije i Crne Gore, Republike Hrvatske i Republike Italije, Republike Hrvatske i Republike Mađarske. Usvojit ćemo i ovaj zakon kako bi položaj hrvatske zajednice u Makedoniji bio bolji a veze s domovinom jače i kako bi nastavili dobru suradnju sa Makedonskom nacionalnom zajednicom u Republici Hrvatskoj. Pridružujem se željama gospodina Lužanskog koji je govorio i o teškom položaju Hrvata u Bosni i Hercegovini s nadom da će se u skorom vremenu stanje prava hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini značajno popraviti. Hvala lijepo.
Hvala vam, gospodine zastupniče. Slijedeći prijavljeni za pojedinačnu raspravu je poštovani zastupnik gospodin Rade Bošnjak. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodo predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Pozdravljam donošenje Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Hrvatske i Republike Makedonije o zaštiti prava hrvatske manjine u Makedoniji i makedonske manjine u Republici Hrvatskoj, i želim nekoliko riječi kazati o tome. Ustavna je obveza Republike Hrvatske skrbiti se za Hrvate koji žive izvan Republike Hrvatske u najširem smislu te riječi. Republika Hrvatska je također dužna u skladu s međunarodnim ugovorima i drugim dokumentima o ljudskim pravima i temeljnim slobodama kao i o zaštiti nacionalnih manjina osigurati konzumiranje prava nacionalnim manjinama u Republici Hrvatskoj onako kako je to utvrđeno ovim dokumentima. Donošenjem ovog zakona Hrvatska čini još jedan korak u ispunjenju svojih obveza prema Hrvatima koji žive i borave izvan Republike Hrvatske u ovom slučaju Hrvata u Makedoniji kao i prema nacionalnim manjinama u Republici Hrvatskoj i u ovom slučaju konkretnom makedonske manjine u Hrvatskoj. Hrvati u Makedoniji nisu priznati kao nacionalna manjina nego kao mala etnička zajednica i obzirom na njihov nepovoljan položaj prisutan je proces asimilacije. Hrvati u Makedoniji organizirani su u Zajednicu Hrvata u Makedoniji sa sjedištem u Skopju utemeljene 96. godine a svoje podružnice ima u Bitoli, Ohridu, Strugi i Štipu. Također djeluje i Makedonsko-hrvatsko društvo "Marko Marulić" sa sjedištem u Bitoli koje je nešto ranije utemeljeno. Bitno je naglasiti da je utemeljen i lektorat hrvatskog jezika 1998. godine na Filozofskom fakultetu "Ćiril i Metodije" u Skopju ali isto tako je bitno reći da u Makedoniji nema posebnih emisija na hrvatskom jeziku a putem kabelske televizije moguće je pratiti Hrvatsku radio-televiziju program prvi i drugi odnosno HRT Plus. Bitno je također kazati da nema dvojezičnih napisa, a djeca sve manje govore hrvatskim jezikom. Tečaj Hrvatskog jezika organiziran je i organizira samo zajednica Hrvata u Skopju. Što se tiče skrbi i brige Makedonije za hrvatsku manjinu u Makedoniji, mislim da je bitno kazati da Republika Makedonija je prvi put 1999. godine dodijelila po 9,5 tisuća maraka zajednici Hrvata u Makedoniji i makedonsko-hrvatskim društvima u Skopju, a makedonsko-hrvatskom društvu u Bitolji 12 tisuća i 700 maraka. Za 2000. i 2001. godinu sredstva nisu odobrena. Za 2002. godinu zajednica Hrvata je dobila 2 tisuće 700 eura, dok za 2003., 2004., 2005., 2006., 2007. ponovno nije izdvojeno ništa za potrebe Hrvata u Makedoniji. Nasuprot tomu Hrvatska je samo u 2006. godini za makedonsku manjinu izdvojila milijun 333 tisuće i 281 kunu. Pozdravljam nastojanja Vlada koja idu u smjeru osiguranja uvjeta nacionalnim manjinama za zaštiti i ostvarenja njihovih prava u punom smislu te riječi kao i napore kojima se pomaže Hrvatima koji žive i borave izvan Republike Hrvatske i u ostvarivanju njihovih prava kao nacionalnih manjina ili kao dijelova hrvatskoga naroda u drugim državama posebice kada su u pitanju Hrvati u Bosni i Hercegovini. Želim podsjetiti na činjenicu da se protiv svih pravila demokracije Hrvatima u Bosni i Hercegovini kao suverenom i konstituivnom narodu uskraćuju elementarna prava zajamčena Daytonskim sporazumom čiji je potpisnik i Republika Hrvatska i … [[Govornik se ne razumije.]] u Bosni i Hercegovini. Daytonski sporazum se mijenja, dograđuje i dopunjuje na štetu Hrvata još od 2001. godine. Rezultat tih promjena jest oduzeti mehanizmi zaštite i … [[Govornik se ne razumije.]] nacionalnih interesa. Uskraćuje se pravo na institucije i … [[Govornik se ne razumije.]] na hrvatskom jeziku, pravo na obrazovanje na hrvatskom jeziku, pravo na televizijski kanal na hrvatskom jeziku. Želim samo kazati da je postojala Hrvatska radio televizija regionalnog karaktera kojoj je oduzeto pravo zvati se Hrvatska, sada se zove Hercegovačka. Iako puno šire djeluje od teritorijalnog pojma Hercegovine. Dakle, hrvatski narod u Bosni i Hercegovini se diskriminira iako im Ustav Bosne i Hercegovine jamči status suvremenog i konstitutivnog naroda. Od Republike Hrvatske i njenih institucija očekuje se nastavak skrbljena za položaj Hrvata u Bosni i Hercegovini i vjerujem da će to biti i snažnije nego u proteklom periodu. Kao što vjerujem da dijelim vaše mišljenje i razumijevanje kada kažem da je to vitalno pitanje cjelovitog hrvatskog korpusa. Razumijevajući u potpunosti položaj hrvatske manjine u Makedoniji, kao i zbog makedonske manjine u Hrvatskoj podržavam donošenje ovoga Zakona. Zahvaljujem.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodo predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Pozdravljam donošenje Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Hrvatske i Republike Makedonije o zaštiti prava hrvatske manjine u Makedoniji i makedonske manjine u Republici Hrvatskoj, i želim nekoliko riječi kazati o tome. Ustavna je obveza Republike Hrvatske skrbiti se za Hrvate koji žive izvan Republike Hrvatske u najširem smislu te riječi. Republika Hrvatska je također dužna u skladu s međunarodnim ugovorima i drugim dokumentima o ljudskim pravima i temeljnim slobodama kao i o zaštiti nacionalnih manjina osigurati konzumiranje prava nacionalnim manjinama u Republici Hrvatskoj onako kako je to utvrđeno ovim dokumentima. Donošenjem ovog zakona Hrvatska čini još jedan korak u ispunjenju svojih obveza prema Hrvatima koji žive i borave izvan Republike Hrvatske u ovom slučaju Hrvata u Makedoniji kao i prema nacionalnim manjinama u Republici Hrvatskoj i u ovom slučaju konkretnom makedonske manjine u Hrvatskoj. Hrvati u Makedoniji nisu priznati kao nacionalna manjina nego kao mala etnička zajednica i obzirom na njihov nepovoljan položaj prisutan je proces asimilacije. Hrvati u Makedoniji organizirani su u Zajednicu Hrvata u Makedoniji sa sjedištem u Skopju utemeljene 96. godine a svoje podružnice ima u Bitoli, Ohridu, Strugi i Štipu. Također djeluje i Makedonsko-hrvatsko društvo "Marko Marulić" sa sjedištem u Bitoli koje je nešto ranije utemeljeno. Bitno je naglasiti da je utemeljen i lektorat hrvatskog jezika 1998. godine na Filozofskom fakultetu "Ćiril i Metodije" u Skopju ali isto tako je bitno reći da u Makedoniji nema posebnih emisija na hrvatskom jeziku a putem kabelske televizije moguće je pratiti Hrvatsku radio-televiziju program prvi i drugi odnosno HRT Plus. Bitno je također kazati da nema dvojezičnih napisa, a djeca sve manje govore hrvatskim jezikom. Tečaj Hrvatskog jezika organiziran je i organizira samo zajednica Hrvata u Skopju. Što se tiče skrbi i brige Makedonije za hrvatsku manjinu u Makedoniji, mislim da je bitno kazati da Republika Makedonija je prvi put 1999. godine dodijelila po 9,5 tisuća maraka zajednici Hrvata u Makedoniji i makedonsko-hrvatskim društvima u Skopju, a makedonsko-hrvatskom društvu u Bitolji 12 tisuća i 700 maraka. Za 2000. i 2001. godinu sredstva nisu odobrena. Za 2002. godinu zajednica Hrvata je dobila 2 tisuće 700 eura, dok za 2003., 2004., 2005., 2006., 2007. ponovno nije izdvojeno ništa za potrebe Hrvata u Makedoniji. Nasuprot tomu Hrvatska je samo u 2006. godini za makedonsku manjinu izdvojila milijun 333 tisuće i 281 kunu. Pozdravljam nastojanja Vlada koja idu u smjeru osiguranja uvjeta nacionalnim manjinama za zaštiti i ostvarenja njihovih prava u punom smislu te riječi kao i napore kojima se pomaže Hrvatima koji žive i borave izvan Republike Hrvatske i u ostvarivanju njihovih prava kao nacionalnih manjina ili kao dijelova hrvatskoga naroda u drugim državama posebice kada su u pitanju Hrvati u Bosni i Hercegovini. Želim podsjetiti na činjenicu da se protiv svih pravila demokracije Hrvatima u Bosni i Hercegovini kao suverenom i konstituivnom narodu uskraćuju elementarna prava zajamčena Daytonskim sporazumom čiji je potpisnik i Republika Hrvatska i … [[Govornik se ne razumije.]] u Bosni i Hercegovini. Daytonski sporazum se mijenja, dograđuje i dopunjuje na štetu Hrvata još od 2001. godine. Rezultat tih promjena jest oduzeti mehanizmi zaštite i … [[Govornik se ne razumije.]] nacionalnih interesa. Uskraćuje se pravo na institucije i … [[Govornik se ne razumije.]] na hrvatskom jeziku, pravo na obrazovanje na hrvatskom jeziku, pravo na televizijski kanal na hrvatskom jeziku. Želim samo kazati da je postojala Hrvatska radio televizija regionalnog karaktera kojoj je oduzeto pravo zvati se Hrvatska, sada se zove Hercegovačka. Iako puno šire djeluje od teritorijalnog pojma Hercegovine. Dakle, hrvatski narod u Bosni i Hercegovini se diskriminira iako im Ustav Bosne i Hercegovine jamči status suvremenog i konstitutivnog naroda. Od Republike Hrvatske i njenih institucija očekuje se nastavak skrbljena za položaj Hrvata u Bosni i Hercegovini i vjerujem da će to biti i snažnije nego u proteklom periodu. Kao što vjerujem da dijelim vaše mišljenje i razumijevanje kada kažem da je to vitalno pitanje cjelovitog hrvatskog korpusa. Razumijevajući u potpunosti položaj hrvatske manjine u Makedoniji, kao i zbog makedonske manjine u Hrvatskoj podržavam donošenje ovoga Zakona. Zahvaljujem.
Hvala lijepa gospodine zastupniče. Došli smo do četvrte od šest do sada prijavljenih pojedinačnih rasprava. Dajem riječ uvaženoj zastupnici gospođi Ivanki Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege državni tajniče, samo nekoliko riječi. Mislim da su moji kolege istaknuli važnost potpisivanja ovoga Sporazuma, a ja ću izreći danas da sam sudjelovala u prošlom sazivu ovoga Visokoga doma, u radu Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina i sudjelovala u radu pododbora za Hrvate u europskim zemljama koji je djelovao unutar ovoga Odbora. Moram istaknuti da je ovaj pododbor raspravljajući o situaciji koja se, u kojima žive Hrvati u europskim zemljama, u 9 europskih zemalja potaknuo čitav niz rješavanja problema, prije svega problema stjecanja hrvatskog državljanstva, zbog sve veće asimilacije Hrvata u zemljama i u narode u kojima žive. Moram isto tako istaknuti da smo potaknuli izradu krovnog zakona o Hrvatima izvan Republike Hrvatske, on je započet, koliko ja imam saznanja, takav jedan zakon za izradu u Ministarstvu vanjskih poslova, europskih integracija i Ministarstvu pravosuđa. Iskreno se nadam da će on ugledati svjetlo dana i da će kao takav jednostavno pokušati riješiti sve probleme s kojima se susreću Hrvati ne kao konstitutivni narod nego kao nacionalna manjina u europskim zemljama. Što reći o ovoj maloj, ali zaista snažnoj i vrlo aktivnoj zajednici Hrvata u Makedoniji. U dva navrata boravila sam u ovoj zajednici i mogu reći, nije njih ništa manje ni više nego što je Makedonaca u Hrvatskoj, naime 0,1% je Hrvata u Makedoniji i toliko je Makedonaca u Hrvatskoj. Ali nažalost do potpisivanja ovoga Sporazuma oni nisu mogli ostvariti niti prava financiranja za rad svojih udruga, svojih organizacija i svojih zajednica, jer nije bilo jednog ovakvog bilateralnog sporazuma. Za razliku od Makedonaca u Hrvatskoj koji su zbog Ustavnog zakona i zbog svega onoga što Republika Hrvatska čini na očuvanju i tradicije svojih nacionalnih manjina i običaja i financiranja udruga. Što su ostvarili, to smo danas već čuli Makedonci u Hrvatskoj. Moram vam reći da osim zajednice Hrvata u Makedoniji i makedonsko-hrvatskog društva, koji snažno čuvaju hrvatski nacionalni identiteti biće oni sudjeluju u cjelokupnom, kulturnom i društvenom životu Makedonije. Dakle, oni su sveprisutni svojim književnim uracima, svojim likovnim uracima, svojom dramskom sekcijom koja je snažna, koja uključuje sve veći broj mladih ljudi koji na taj način čuvaju hrvatski jezik. Moram istaknuti da naše Ministarstvo obrazovanja, znanosti i športa financira učenje hrvatskog jezika u makedonskoj zajednici jedanput tjedno dolazi učitelj hrvatskog jezika i sve veći broj mladih ljudi uključuje se u učenje hrvatskog jezika, jer nažalost mladi slabo govore Hrvatski. Snažno je i izdavaštvo na Hrvatskom, no izlazi i Hrvatska riječ kao tromesječnik, izlazi i još neki časopisi u kojima uglavnom objavljuju hrvatski književnici ali koji su priznati i kao makedonski književnici. Moram istaknuti i jednu važnu akciju koju je katolička misija pokrenula u Republici Makedoniji na čelu sa monsinjorom Cirimotićem, inače direktorom Caritasa u Skopju koji je pokrenu jednu humanitarnu akciju u koju su uključeni ne samo Hrvati u Makedoniji nego cjelokupni kulturni djelatnici Makedonije, poznati i priznati umjetnici, dramski umjetnici, režiseri koji su pokrenuli akciju, glazbenici za kupovinu prvih orgulja, crkvenih orgulja u Republici Makedoniji. I evo, mislim da sve ovo što smo danas čuli i ovo što očekuju Hrvati u Makedoniji, a to je prije svega potpisivanje ovog sporazuma jer 31. siječnja je Sobranje ove godine ratificiralo ovaj sporazum. Mislim da će to biti dobar put, dobar put suradnje između dvije Republike u bilateralnim odnosima, ali i u priznavanju vlastitih nacionalnih manjina. I mislim da nema uopće spora da se ovaj sporazum potvrdi i u Hrvatskom saboru.
Hvala vam lijepa. Za repliku se javio uvaženi zastupnik gospodin Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Mislim da za nikoga zapravo nema u ovoj sabornici nije upitno da treba potvrditi, odnosno ratificirati ovaj sporazum. Dakle, prihvatiti ovaj zakon. Međutim, kolegice jučer smo o tome razgovarali o tome i na odboru. Čini mi se zapravo da je suština u iskazivanju skrbi za Hrvate, u Makedoniji kao i drugim europskim zemljama. Da bi je trebalo na određeni način i materijalizirati. Vi znate da je jedan od osnovnih problema zašto Hrvati koji su na razini etničke skupine u Makedoniji ne primaju ništa novaca od makedonske Vlade, odnosno makedonskog Parlament. Iz jednostavnog razloga, jer oni formalno ne primaju ništa novaca ni od hrvatskog Parlamenta, odnosno hrvatske Vlade. I zapravo ukoliko ovaj sporazum ne bude pratio i to da se bar nekakvi novci, pa za početak ako ih nema dovoljno na simboličkoj razini, ne upute toj etničkoj skupini, odnosno Hrvatima u Makedoniji mislim da on neće imati određenu težinu. S druge strane, mislim da je jako dobro što hrvatska Vlada financira makedonsku zajednicu u Hrvatskoj. Mislim da je prošle godine čuli smo, negdje oko 600 000 kuna. Ove će godine to biti i više. Ne vidim razloga zašto otprilike takav iznos novaca ne bi bio kao pomoć dat Makedoncima, pardon Hrvatima u Makedoniji. Inače, mislim da ta cijela politika financiranja Hrvata izvan Hrvatske nije dobro uređena. Mi smo na predzadnjoj sjednici Odbora za ljudska prava i nacionalne manjine imali i izraženo nezadovoljstvo Ministarstva vanjskih poslova sa ukupnim financiranjem, odnosno pomoći Hrvata izvan Hrvatske. Prema tome, mislim da bi generalno hrvatska Vlada pa i ovaj Parlament trebali posvetiti dužnu pažnju i sa ove materijalne strane tom financiranju. Možda je sad kad je riječ o Hrvatima u Makedoniji prilika da se to i na određeni način ispravi prilikom posjeta predsjednika Parlamenta.
Hvala lijepa. Čut ćemo i odgovor na repliku. Zastupnica Roksandić.
Hvala. …/Mimica: Mikrofon./… … Ispričavam se. Ja se potpuno slažem sa vama i jučer sam to istaknula na sjednici ovoga odbora. No međutim, da nema i ove male potpore, male potpore iz Republike Hrvatske Zajednica Hrvata u Makedoniji ne bi mogla djelovati. Vjerujte kolegica Čuhnil i ja smo prošle godine boravili u ovoj zajednici i moram priznati pokrenuli nekoliko akcija. Neću sada napominjati, možda bi bilo i dobro evo Vlada je preko Ministarstva za vanjske poslove izdvojila 8 i pol tisuća eura, pa 10000 eura za “Društvo Marko Marulić“, pa 15000 eura u 2006. godini još jednom za ovo društvo “Marko Marulić“, pa 16 i pol tisuća eura Ministarstvo vanjskih poslova i europskih integracija za različite udruge. To je sve malo. Prema onome što ću ja sada iskazati milijun 333 tisuće kuna za rad Makedonske zajednice u Hrvatskoj. Prema onome izvješću iz ovog izvješća o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina koji smo neki dan raspravljali u ovom Saboru kroz razno različite potpore udrugama, vijećima i svemu i svakako da slažem da će sporazum ovakav, upravo ovaj sporazum omogućiti i veće izdvajanje i morati potaknuti naša ministarstva za što veće izdvajanje za rad udruga, različitih oblika organizacija ne samo Hrvata u Makedoniji, nego u svim europskim zemljama. To se s vama slažem da trebamo svi zajedno poraditi na tome.
Hvala vam lijepa. Sada pozivam za slijedeću pojedinačnu raspravu uvaženog zastupnika gospodina Boru Grubišića. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Moram reći da podržavam ovaj Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Hrvatske i Republike Makedonije kojim se osiguravaju visoki standardi zaštite prava hrvatske manjine u Republici Makedonij, kao i makedonske manjine u Republici Hrvatskoj. Kada govorimo o Republici Makedoniji i makedonskom narodu i građanima Makedonije, kada govorimo o Makedonskoj državi koja je nastala raspadom bivše Jugoslavije onda moramo reći da postoji jedna duga, duga poveznica prijateljstva i razumijevanja između ova dva naroda i onda od onda još kada i nije postojao državno-pravni okvir za ova dva naroda. Ne bih podsjećao na dakle povijesne činjenice. Mislim da smo svi ovdje dovoljno upućeni u povijest da o tome vrlo dobro znamo, odnosno ono o čemu ja sada govorim. Nakon dakle, utemeljenja država Makedonije, Republike Makedonije, Republike Hrvatske to se prijateljstvo nastavilo i u državnim okvirima i evo danas smo ovdje svjedoci da ratificiramo jedan prijedlog, odnosno zakon kojega je makedonski Parlament ili Sobranje kako to kažu već ratificirao. Također, pozdravljam i oformiranje mješovitog odbora ove dvije države koje će pratiti provođenje ovog sporazuma koji osigurava kažem visoke standarde zaštite prava obje manjine u ove dvije naše države. Ovdje je bilo riječi o tome da je Hrvatska zajednica u Makedoniji doduše malobrojna, vrlo aktivna i snažna, a također evo ova činjenica da je makedonski Parlament ratificirao ovaj sporazum govori o tome da ta naša zajednica u Makedoniji radi, djeluje, sudjeluje u društvenom životu i radu Makedonije u mjestima u kojima žive od Skopja, Bitole, Struge, Štipa itd. bez ikakvih incidenata, bez diskriminacijskih ispada, bez animoziteta, bez ograničenja i nekakve supresije. Jasno da Hrvatska država prema Ustavu skrbi o Hrvatima izvan Hrvatske, ali jasno je da i to da naše Ministarstvo vanjskih poslova i predstavnici Vlade trebaju poraditi na reciprocitetu u odnosu na ova materijalna davanja, odnosno resurse o kojima je govorio gospodin Lučin, kako bi ta naša hrvatska manjina, odnosno predstavnici manjine i opstali i imali kvalitetan program koji jedna manjina može u jednoj državi imati i izvršavati ono što je osmišljeno programom za hrvatsku nacionalnu manjinu u Makedoniji. Meni je drago čuti da je hrvatska Vlada izdvojila u raznim oblicima gotovo 200 tisuća eura za rad makedonske nacionalne manjine u Hrvatskoj i svih onih oblika koje ona ima, kulturnih, prosvjetnih i ostalih, ali bilo bi lijepo također saznanje da je to isto u dogovorima hrvatske Vlade i predstavnika Ministarstva vanjskih poslova ugovoreno u Republici Makedoniji, jasno da moramo reći pri tome shodno mogućnostima države Makedonije. Dakle s obzirom na ovo kažem vrlo aktivne nacionalne manjine u ove dvije države, dakle makedonske u Hrvatskoj i hrvatske nacionalne manjine u Makedoniji, mislim da te dvije manjine upravo i jesu most prijateljstva i zalog daljeg prijateljstva ova naša dva naroda, stara europska naroda i ove naše dvije europske države koje, a obje očekuju uskoro i pristupanje i uključivanje u Europsku uniju. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo poštovani zastupniče Grubišiću. Jedna tablica za repliku je podignuta. Poštovani zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Samo jednu rečenicu poštovani kolega. U međunarodnim odnosima i odnosima između dviju država pojam reciprociteta je dobar, on se tamo gdje može, a uglavnom se može na većini prostora, odnosno područje i uvodi. Međutim, kada je pitanje manjinskih prava i nacionalnih manjina, to je ako pročitate i nekakve konvencije i direktive itd. o manjinskim pravima, vidjeti ćete da ne bi bilo pametno i politički mudro inzistirati na reciprocitetu. Prava manjina su jedan specifični prostor gdje se pojam reciprociteta u međunarodnom pravu pa ako hoćete i odnosima zapravo uopće ne spominje i ne bi ga bilo dobro spominjati, a posebno ne na njemu inzistirati.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, zastupnik Boro Grubišić.
Gospodine Lučin hrvala vam lijepa na ovome. Zapravo na pripomoći mojoj raspravi. Govorio sam o ekonomskom reciprocitetu, pomoći nacionalnim, ne ovoj nikakvoj dakle politici ili ne znam ni ja čemu i ostvarivanju prava nego govorim o mogućnostima da se našoj nacionalnoj manjini pomogne i putem makedonskog proračuna evo u tome se, kao što mi pomažemo makedonskoj, o tom se reciprocitetu radi a nikakvom drugom reciprocitetu jel'. Jasno rekao sam, u okvirima mogućnosti makedonske države jel'.
Zahvaljujem. I posljednji prijavljeni za pojedinačnu raspravu o ovoj točci je gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh.
Poštovani gospodine potpredsjedniče želim se pridružiti raspravi o prijedlogu da se potvrdi Sporazum između Republike Hrvatske i Republike Makedonije i to podsjećajući da je zaštita nacionalna manjinskih prava kao jedan od važnih elemenata ovoga sporazuma ili možda čak i najvažniji, zapravo jedan od elemenata po kojemu se mjeri demokratičnost i otvorenost svakoga društva. Standardi koji se uspostavljaju u odnosima prema nacionalnim manjinskim zajednicama one su lakmus papir koji svjedoči o zrelosti društva da promišlja svoje izazove kao zajednički problem svih svojih državljana. Način na koji je to riješeno prijedlogom ovoga sporazuma, odnosno sporazumom koji je već parafiran, potpisan pa onda i već ratificiran Sobranju, mislim da stvara dobre osnove da se uvjeti u kojima djeluju nacionalne manjinske zajednice kako makedonska u Hrvatskoj tako i hrvatska u Makedoniji razvijaju u pravcu stvaranja kulturne autonomije i svih onih elemenata koji će omogućiti očuvanje nacionalnoga identiteta. Međutim, u ovome konkretnome slučaju položaj manjina može se sagledati u kontekstu višestoljetnih kulturnih, političkih, gospodarskih i svih drugih veza koje vežu s jedne strane makedonski, s druge strane hrvatski narod. Ne radi se tu samo o zajedničkome iskustvu od 1918. pa do 90-te odnosno 91. nego se radi zapravo i o mnogo dubljim ne samo političkim vezama koje su vezale povijesti dvaju naroda. Još od nacionalno romantičnog ili romantičarskog perioda, a osobito iz vremena afirmacije i stasanja moderne makedonske nacije ili djelovanja braće Miladinov. Međutim, to je samo kontekst, povijesni kontekst. Ono što može i jest relevantna tema je pitanje ukupnih odnosa Republike Hrvatske i Republike Makedonije, odnosno jedne više razine odgovornosti. Hrvatska zajednica u Makedoniji se razlikuje od drugih hrvatskih zajednica u drugim zemljama u nekoliko kriterija. Niti su Makedonci u Hrvatskoj niti Hrvati u Makedoniji tzv. autohtone manjine, odnosno manjine koje nastavaju te zemlje stoljećima već su one nastale tijekom posljednjih desetljeća, formirale se i funkcioniraju. No, međutim, drugi element koji bitno čini razliku je interes Republike Hrvatske za stanjem u regiji. Republika Makedonija ovoga časa nalazi se u vrlo delikatnoj situaciji i to iz više razloga. Jedan je opći tranzicijski koji se dotiče političkih i ekonomskih okvira. Drugi je pitanje identiteta i zbog samog geopolitičkog položaja susjeda, političkih referenci svojih susjeda, ali i imena države, jednog problema s kojim se mi nismo susretali, a Makedoniju opterećuje praktički od 91. odnosno 92. godine. Odgovornost Hrvatske je utoliko veća što odgovorna politička elita mora prihvatiti činjenicu da se od Hrvatske očekuje proaktivna regionalna politika. A to između ostaloga znači i praktičnu pomoć susjedima, praktičnu pomoć svim zemljama u regiji koje to mogu od nas tražiti i imaju što dobiti. A u ovom konkretnom slučaju pomoć Makedoniji. Pomoć u izgradnji institucija. Pomoć u svim onim elementima koji opterećuju zemlju u tranziciji od korupcije, ekonomskih odnosa, razvoja, zajedničkih regionalnih inicijativa, danas sutra zajedničkoga članstva i u NATO saveza ali i u Europskoj uniji. U tome smislu ne bi bilo dobro zagovarati reciprocitet u ničemu, pa čak niti u ekonomskim odnosima. Tu Republika Hrvatska može i mora odigrati aktivnu ulogu, iskoristiti priliku koja se od nje i očekuje da se razumijemo, jer makedonska javnost, makedonski narod pa i država u Hrvatskoj vide prijatelja, uspješnijeg prijatelja, naprednijeg prijatelja od kojega može učiti i s kojim želi surađivati. U tome smislu podržavam prijedlog sporazuma i nadam se da se on neće reflektirati samo i isključivo kroz djelatnost nadležne uprave u Ministarstvu vanjskih poslova kad je riječ o Hrvatskoj zajednici u Makedoniji odnosno putem Vijeća za nacionalne manjine kad je pitanje položaja i potpore Makedonskoj zajednici u Hrvatskoj nego da će imati efekte i na sve ostale koji mogu utjecati na kreiranje proaktivne regionalne politike i aktivnoga partnerstva s Makedonijom. U tome smislu mi je žao što se ovaj sporazum sklapa tek 2008. odnosno ratificira, jer znademo da je Makedonska zajednica u Hrvatskoj oformljena, konstituirana u institucionalnom smislu još početkom '90.-tih godina, a Hrvatska u Makedoniji još '96. Utoliko se moglo i ranije. I obzirom da sam nažalost mora propustiti priliku govoriti u ime kluba, dozvolite samo da kažem da će zastupnici Hrvatske narodne stranke poduprijeti i pozdraviti ratificiranje ovoga sporazuma u Hrvatskome saboru. Hvala lijepo.
Hvala vam lijepa. Evo time je iscrpljena prijavljenih za pojedinačnu raspravu. Želi li na kraju predstavnik predlagatelja? Hvala lijepa. Državni tajnik Kuprešak je s razlogom očito zadovoljan sa razinom razumijevanja i potpore koju je Sabor pokazao za zaštitu prava hrvatske manjine u Republici Makedoniji i sigurno je da potvrđivanjem ovoga sporazuma ne prestaje taj posao na zaštiti prava manjine nego tek i počinje. Hvala lijepa. Sada ova, zaključujem raspravu o Konačnom prijedlogu zakona o potvrđivanju ovoga sporazuma. I o njemu ćemo glasovati čim se za to steknu potrebni uvjeti.
Idemo na Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Hrvatske i Republike Makedonije o zaštiti prava hrvatske manjine u Republici Makedoniji i makedonske manjine u Republici Hrvatskoj. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Hvala. Utvrđujem da je Hrvatski sabor sa 131 glas za, dakle jednoglasno prihvatio ovaj i Konačni prijedlog zakona.
Nastavljamo sa sljedećom točkom dnevnoga reda, a to je - Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o ustanovama, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak – prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 20 Zakon je na dnevnom redu po hitnom postupku u prvom i drugom čitanju. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili u pretince. A sukladno članku 159. Poslovnika za ovaj hitni postupak i amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu o ovom konačnom prijedlogu zakona provela su tri saborska odbora. Izvješća ste njihova primili na sjednici. Želi li predlagatelj odnosno predstavnik izvjestitelja odbora uzeti riječ? Ne. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti riječ? Da. Tu je s nama državni tajnik Središnjega državnog ureda za upravu gospodin Antun Palarić. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane gospođe i gospodo zastupnici Hrvatskoga sabora! Vlada Republike Hrvatske u procesu harmonizacije zakonodavstva sa pravnom stečevinom Europske unije predlaže i Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o ustanovama s Konačnim prijedlogom zakona sa ciljem da se iz hrvatskog pravnog sustava isključi jedna diskriminirajuća norma na strane pravne i fizičke osobe. Naime, prema važećem zakonu ustanovu u Republici Hrvatskoj mogli su osnovati domaće fizičke i pravne osobe i u raznim kombinacijama zajednički ili kao suosnivači. Ali je bilo zabranjeno stranim fizičkim i pravnim osobama. Ovim zakonom bi se ta diskriminirajuća norma uklonila i omogućio bi se jednaki tretman stranim i domaćim fizičkim i pravnim osobama. Naravno da bi ta norma bila u primjeni, stupila bi na snagu stupanjem Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije. Još je jedna važna odredba ovog zakona, a tiče se ubrzanja administracije. Naime, mi smo uvažili preporuku HITRORez-a u pogledu rokova jer prema važećem Zakonu o ustanovama, osnivač ustanove je dužan dostaviti akt o osnivanju ministarstvu u čiji djelokrug spada aktivnost ustanove i zatražiti donošenje rješenja o ocijeni suglasnosti te odluke ili drugog akta o osnivanju sa zakonom. I ministarstvo je bilo dužno u roku od 2 mjeseca donijeti to rješenje. Mi smatramo da treba skratiti rokove i predlažemo da se zakonom propiše obaveza kako bi ministarstva ubuduće u roku od jedan mjesec ili u roku od mjesec dana izdali takva rješenja. I time ćemo znatno skratiti vrijeme potrebno za osnivanja ustanove. U ostalom dijelu zakona riječ je o tehničkom poboljšanju teksta. I na ovaj tekst primili smo dva amandmana Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav koji također nomotehnički popravljaju tekst. Mi ih prihvaćamo sa zahvalnošću. Molim zastupnike da ovaj zakon prihvate jer je to dio usklađivanja našeg zakonodavstva sa pravnom stečevinom. Hvala lijepo.
Zahvaljujem državnom tajniku. I sada se još, već sam ustvari pitao je li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ pa sam dobio negativan odgovor. Znači možemo otvoriti raspravu o ovoj točci. Za raspravu u ime kluba odnosno prvi klub koji se javio je klub SDP-a i gospodin zastupnik Josip Leko. Njega nema. Drugi klub je za raspravu u ime Kluba zastupnika HDZ-a gospodin Vladimir Ivković.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici! Pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o ustanovama s konačnim prijedlogom zakona. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava navedeni prijedlog zakona ali bitnije od toga je što dobivamo tim izmjenama zakona. U suštini državni tajnik je napomenuo ono što se mijenja a ja bih htio nekoliko stvari reći kako se to reflektira u praksi. Dakle, ovim omogućavanjem osnivanja se ustvari prvo usklađujemo sa zakonodavstvom, omogućavamo da i strane fizičke odnosno strane pravne osobe mogu od dana ulaska u Europsku uniju sudjelovati u osnivanju ustanova u Republici Hrvatskoj. Ali bitnije je od toga ova efikasnost koja se postiže skraćivanjem vremena sa 60 na 30 dana kao vrijeme u kojemu ministarstvo mora dati suglasnost ili na sporazum ili u nekim situacijama u kojima mora dati suglasnost na djelatnost kojima se ta ustanova bavi. Pa s obzirom da sam neki dan sudjelovao u jednom takvom postupku u praksi mogu reći da Županija Međimurska zajedno sa općinom Donji Kraljevec osnivala je jednu ustanovu sa ciljem da se obilježi i na neki način razvija učenje Rudolfa Štajnera u svim onim područjima s kojima se bavilo. Dakle, te djelatnosti su bile od biodinamičke proizvodnje hrane, rehabilitacijsko jahanje, euritmija, valdorfska pedagogija, filozofija, antropozofija itd. U praksi je to izgledalo tako da Registarski sud kod upisa je jednostavno u opredjeljenju što mi želimo ovom ustanovom postići došao u situaciju da se opredjeljuje da li je to obrazovanje, da li je to uzgoj konja kod rehabilitacijskog jahanja odnosno teško prepoznati djelatnost i na koji način i kojem ministarstvu podnijeti na suglasnost. Suglasnost je krenula redom od Ministarstva poljoprivrede. Ministarstva su se proglašavala nenadležnima, ministarstva su davala odbijencije odnosno suglasnosti. Međutim, da bi ukupna djelatnost bila upisana za svako ministarstvo je trebalo šezdeset dana zbrojeno osam mjeseci do faze da se ispune uvjeti za upis u sudski registar jedne ustanove. To je praktični efekat primjene ove izmjene zakona. Treće, u ovoj situaciji se izjednačava Republika Hrvatska kao osnivač odnosno uvodi se i formalno u zakon da zajedno s jedinicama lokalne samouprave i sa fizičkim i pravnim osobama osniva ustanovu ali isto tako se proširuje ta djelatnost na način da se sprečavaju špekulacije kod osnivanja ustanove na način da bi jedni odgovarali za obaveze a drugi koristili ustanove u svoju korist, pa je tako ukupno gledano zakonom i za ovu situaciju kad se Republika Hrvatska uključuje u osnivanje ustanove predviđeno da za obveze se ne smije sporazumom isključiti jedan od sudionika sporazumijevanja i na taj način ga zaštititi od štetnih posljedica odgovornosti za obaveze. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će ovaj prijedlog i posebno zbog ovih okolnosti koje su navedene smatramo da doprinosi poboljšanju trenutnog zakona. Hvala lijepo.
Hvala vam gospodine zastupniče. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva prijavljena je uvažena zastupnica gospođa Neda Klarić. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, gospođe i gospodo zastupnici u Hrvatskom saboru. Evo, ja moram izraziti zapravo svoje zadovoljstvo što se pred nama nalazi tekst Prijedloga zakona o izmjenama Zakona o ustanovama makar neću ništa reći novoga što do sada nismo čuli u ovom trenutku. Međutim, doista držim da je vrijeme kad je potrebno donijeti ove izmjene i dopune jer je između ostaloga svrha ovih izmjena i dopuna Zakona o ustanovama dokidanje diskriminacijske odredbe koje bi se protivile pravnoj stečevini Europske unije. S obzirom da se izjednačava položaj stranih fizičkih i pravnih osoba sa domaćim fizičkim i pravnim osobama glede osnivanja ustanova kao jedan od planiranih srednjoročnih mjera. Skraćeni rok naravno od dva mjeseca za donošenje rješenja o osnivanju na jedan mjesec se ide u smjeru ubrzavanja cjelokupnog osnivanja, postupka osnivanja ustanova a u slučaju kada ustanove osniva više osnivača, primjerice Republika Hrvatska i jedna ili više jedinica regionalne odnosno lokalne samouprave je puno kraći postupak. Dodatna sredstva naravno što svih nas može veseliti u proračunu nisu neophodna. Stoga evo ja se zapravo evo promišljam da je i ovo dodatna kvaliteta svrhe postojanja ustanova naravno korisnika i radi podržavam donošenje ovih izmjena i dopuna zakona u hitnoj proceduri. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Slijedeća za raspravu je prijavljena uvažena zastupnica gospođa Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ma koliko se nekome činilo da Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o ustanovama sa svega pet kratkih članaka izmjena i dopuna ne zahtijeva veliku raspravu osobno smatram da je zaslužuje iz slijedećih razloga. Prije svega ovaj zakon nosi zakonu P.Z.E. prijedlog zakona Europa jer se ovim zakonskim prijedlogom zakonodavstvo Republike Hrvatske usklađuje se sa zakonodavstvom Europske unije i jedan je od onih Zakona za koje se hrvatska Vlada odlukom ovoga Visokoga doma obvezala na usklađivanje sa pravnim stečevinama Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe tijekom ove, 2008. godine. Nesporno je kolegice i kolege da je usvajanjem ovih Izmjena i dopunama Zakona o ustanovama činimo još jedan korak na približavanju Republike Hrvatske Europskoj uniji. Poglavito nakon najava čelnika Europske komisije da Hrvatska može do rujna sljedeće godine završiti pregovore čime će se ostvariti strateški cilj Republike Hrvatske. Drugi razlog zašto smatram da ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o ustanovama zaslužuje raspravu jest činjenica da danas mijenjamo i dopunjavamo, usklađujući ga time sa europskim zakonodavstvom Zakon donijet 1993. godine. I koji u ovih proteklih 15 godina osim dvaju ispravaka nije imao izmjena i dopuna. U prilog činjenici da Hrvatska ima dobre zakone. I treći, ali ne manje važan razlog koji želim istaknuti je pozitivan učinak radnog tijela Vlade Republike Hrvatske, posebne jedinice za HITRORez koja je sugerirajući pojednostavljenje Zakona o ustanovama u smislu da se poveća efikasnost djelovanja nadležnih ministarstava u postupcima donošenja rješenja o ocjeni sukladnosti odluke sporazuma, odnosno Ugovora o osnivanju ustanove sa zakonom do sada propisani rok od 60 dana u prijedlogu ovih Izmjena i dopuna Zakona skraćuje se na 30 dana. Iz činjenice da od pet predloženih članaka izmjena i dopuna ovaj Zakon u jednom članku, samo u jednom članku usklađujemo sa pravnim stečevinama Europske unije, u tri poboljšavamo, od čega u jednom terminološki usklađujemo, a u jednom određujemo njegovo stupanje na snagu. Želim naglasiti da Republika Hrvatska ima dobre zakone i da je spremna ispuniti uvjete pregovora i pristupiti u punopravno članstvo u Europskoj uniji. Iz tih razloga podržavam Zakon o izmjenama i dopunama Zakona sa predloženim amandmanima. Hvala lijepa.
Hvala vam lijepa. Sada je na redu uvaženi zastupnik Ivo Jospipović.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče sa suradnicima. Kao prvo, Zakon je za podržati, to je jedno poboljšanje zakona i zaista se tu nema što prigovoriti. Međutim, evo, dvije načelne stvari, jedna koja je povezana možda zato kako je do promjene došlo a druga načelno o ustanovama budući da je evo ova objedinjena rasprava se prema Poslovniku fokusira i na konkretne odredbe a i na opća pitanja. Prvo, ako je ovo što se predlaže rezultat rada HITROReza onda moram reći da inače iz pračenja HITROReza kako je do sada funkcionirao treba reći, bar se meni čini da nam on osobito i nije potreban. I inače HITRORez je do sada dao vrlo malo rezultata po mome sudu, a i ono što je dao, bilo je više sličilo lobističkim naporima nego što je sličilo pravnom stručnom poslu koji bi trebao rezultirati poboljšanjem hrvatskog zakonodavstva. Što se druge načelne primjedbe tiče, ona je vezana za sam Zakon o ustanovama, jer je ovo možda bila prilika da se promisli koncept ustanove u hrvatskom pravu. Naime, institucija ustanove koju inače nemaju sve europske zemlje, ovako kao što to mi imamo je zamišljena kao organizacijska forma kroz koju će građani zainteresirani pravne i fizičke osobe servisirati neki javni interes, kulturni, obrazovni, zdravstveni itd.. Kao takva institucija nije mišljena profitno, dakle, ona u načelu nije smišljena zato da bi se zarađivao novac kroz tu formu, nego je prvenstveno osmišljena kao forma zadovoljavanja javnog interesa. S time u vezi je naravno i porezna i druga pozicija takve forme organiziranja. A mi danas imamo nažalost pojavu da se ustanova izrodila na neki način, da zbog toga što su pojedine djelatnosti, za pojedine djelatnosti su ekskluzivno vezane za ustanove, dakle, vi za neke djelatnosti ne možete poduzetnički nastupiti i osigurati funkcioniranje kroz trgovačko društvo, recimo meni bi to bilo zanimljivo da se HITRORez na to osvrnuo. Vi imate situaciju, imamo situaciju da neke djelatnosti ne mogu ostvariti dotok kapitala koji bi bio potreban za razvitak te djelatnosti ili se igramo maskembala da se neke ustanove defacto funkcioniraju kao trgovačka društva, defacto funkcioniraju kao trgovačka društva, a zapravo se i u javnosti i kroz knjigovodstvo i kroz druge relevantne aktivnosti prikazuju kao neprofitne organizacije. Danas ćemo imati jedan Zakon koji je takve narav i koji čini mi se dijelom blokira djelatnost a dijelom predstavlja maskembal u hrvatskom pravnom poretku. No, evo to su bile vrlo općenite napomene, mislim da je Državni ured, predlažući ovaj Zakon napravio dobar posao, izmjene su za prihvatiti, ja ću ih podržati. Zahvaljujem.
Hvala vam lijepa. Pozivam uvaženog zastupnika, gospodina Josipa Leku, na pojedinačnu raspravu.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Pa naravno da je ovo prigoda govoriti o Zakonu o ustanovama kako se primjenjuje u Republici Hrvatskoj. Pa onda reći da je domet HITROReza bio zaista veliki, kolike su bile i škare kada su taj projekt promovirale. Naime HITRORez je uopćio da se za osnivanje ustanove kada se zatraži od nadležnog ministarstva, nadležnog tijela državne uprave mora zahtjev riješiti u roku od 30 dana. Taj veliki domet HITROReza je bio i osmišljen je samo u korist u korist da tako kažem stranaca. Jer Zakon o upravnom postupku poznaje rok i obvezuje upravu da u roku od 30 dana riješi zahtjev stranke, pogotovo zahtjev koji je dokumentiran. A 60 dana je ako treba utvrđivati činjenice u postupku. Taj domet HITROReza je za nas zaista od ogromnog značaja jer je to zaista povećalo konkurentnost Hrvatske u Europskoj uniji jer je zahtjev za rješavanje, za osnivanje ustanove skraćen sa 60 dana na 30 dana. Međutim, ovdje je nešto važnije, ovo što je kolega Josipović rekao zakonom su propisane djelatnosti za koje se može osnovati ustanova bilo javna, bilo ustanova bez ovog javna. I ta zloupotreba već smeta i građanima Hrvatske. Ja sam uvjeren da će smetati i hrvatskom gospodarstvu kad se pojave osnivači iz inozemstva. Evo dramatičnih primjera. Ustanova je i ljekarna, a sad se naravno čim se otvore granice biti osnivanja ljekarni koliko hoćete i slijedeći zakon je oko privatizacije ljekarna. Ustanova je i kod otok znanja Koločep i na temelju toga je dobio koncesiju na Koločepu, a sve novine u Hrvatskoj i cijela javnost se zabavlja kako se realizira zadaća te ustanove. Jesmo li zadovoljni sa realizacijom zadaće “otok znanja Koločep“? Je li ima odgovor država ili Vlada kako se realizira ugovor o kupnji, odnosno koncesiji? To je ustanova. Dakle, ima zakonom utvrđenu djelatnost i zakon nalaže brigu o realizaciji zadaća … [[Govornik se ne razumije.]] Nemamo odgovora na to, ali imamo HITRORez da smanji rok za 30 dana kao vrhunski domet. Ako tome dodamo još da je HITRORez ispustio mogućnost ne samo o suštini da raspravlja, nego čak i formalno da uskladi zakon koji predlaže ovdje da se mijenja sa Ustavom i sa Zakonom o lokalnoj, regionalnoj, područnoj samoupravi. Ni to nije obavio. Taj HITRORez. I još jednu samo napomenu. Trebalo bi zaista da Ured za zakonodavstvo Vlade Republike Hrvatske kad pošalje materijale u Hrvatski sabor stavi potpis da je izvršio usklađivanje prijedloga akta zakona o izmjenama i dopunama sa ostalim zakonima koji su na snazi, pogotovo ako se mijenja i dopunjava zakon. Dakle, u suštini nemam ništa protiv promjene koja se predlaže ovim zakonom, ali njen domet je minoran u odnosu na obveze koje Zakon o ustanovama obvezuje i Sabor i Vladu. Dakle, želio bih reći da se cijeli zakon mora osmisliti drugačije i drugačija provedbe Zakona o ustanovama. Hvala lijepa.
Hvala. Replika gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Kolega Leko je u svojoj diskusiji spominjao HITRORez. Govorio je o zapravo relativno slabim dometima akcije koju bih osobno cijenila kao prilično PR akcijama. Ako odemo na web stranicu HITRORez-a vidimo da je zadnja vijest o provedbi HITRORez preporuka datira sa 12. studenim 2007. godine i kaže da, preporuka HITRORez-a je da se ukine 425 propisa, odnosno pojednostavi 374 propisa i da to sve skupa treba biti gotovo do veljače 2008. godine, odnosno da je već trebalo biti gotovo. Dakle, nisu dometi HITRORez-a slabi samo u primjeni ovog zakona, nego su slabi i općenito. Oni su sve samo ne hitre i očito se radilo o dijelom predizbornoj PR akciji koja je imala za svrhu stvaranje dojma, a ne stvarno rješavanje problema prezgužvanosti, prenapučenosti i prevelikog preklapanja i komplikacije u propisima države.
Hvala. Odgovor gospodin Leko. Izvolite.
Kolegice Lugarić i vaša i moja zadaća je ukazati radi hrvatske javnosti koliko je bio efikasan program Vlade Republike Hrvatske i mi smo tu zadaću nadam se danas dobro odradili. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Razgovor, odnosno rasprava o Zakonu o ustanovama, odnosno o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o ustanovama s obzirom da se radi o Konačnom prijedlogu zakona prilika je da općenito progovorimo o ustanovama, o nadzoru nad radom ustanovama, a naročito s obzirom na izmjenu članku prvoga sada ovog konačnog prijedloga kako ustanovu može osnovati domaća i strana fizička i pravna osoba. Naime, što je sa nadzorom nad radom ustanovama? Da li su ustanove na ovaj ili onaj način upravo zbog neadekvatne kontrole postale mimo uopće duha i smisla zakona, trgovačka društva, trgovačka društva i to kapitala. Ali još jedna bizarnija stvar možda primjer kako se krčmi narodna imovina. Naime, evo ovako ove sitne izmjene koje i nisu baš sitne s obzirom da dajemo ovlast pravnoj osobi da može, stranoj fizičkoj i pravnoj osobi da može osnovati ustanovu, onda tim više kontrola mora biti bolja. Naravno da protiv toga nemamo ništa. Isto tako da se skrati ovaj rok od dva mjeseca za mjesec dana. Ali slaveći HITRORez na ovom primjeru da eto zbog posebne jedinice molim vas, formirana je i posebna jedinica. To ima nekako zvučiti kao koja je vrlo operativna i tako, ali koja je samo bila jedan “pi ar“. Na kraju krajeva bilo bi porazno da je taj HITRORez međutim on je otišao u slavnu propast. Da se taj HITRORez bavio i onim sigurnosnim mehanizmima koji su koliko toliko prava radnika i prava građana kroz određene zakone, ta prava koja su bila ugrađena da eto i po posebnom zadatku HITRORez-a ne budu srezana. Pa onda i za tim HITRORez-om nemamo što žaliti. Kako radi kontrola naših ustanova? Što rade pojedina ministarstva koja su po zakonu za to ovlaštena odnosno Središnje tijelo uprave. Da se podsjetimo što govori članak prvi o ustanovama. Ustanova se osniva za trajno obavljanje djelatnosti odgoja i obrazovanja, znanosti, kulture, informiranja, športa, tjelesne kulture, tehničke kulture, skrbi o djeci, zdravstva, socijalne skrbi, skrbi o invalidima i druge djelatnosti. Sve najplemenitije djelatnosti, a onda još članak 5. kaže, odnosno 6. kako se takva ustanova može osnovati i kao javna ustanova čiji je onda rad na vlastito javan. Vidite jedan primjer koji vuče svoju povijest još od 1999. godine. Medicinski fakultet u Zagrebu osnovao je Institut za istraživanje mozga i to kao javnu ustanovu, a institut je osnovao Polikliniku "Neuron" a poliklinika protivno Zakonu o ustanovama donosi statut na kojeg nitko do dana danas ne reagira, gdje dobit zadržava sebi. Osnivač dakle je bio Medicinski fakultet i po Zakonu o ustanovama sva dobit ide upravo osnivaču koji onda upravo ta sredstva dalje investira za te potrebne djelatnosti. Ali štos e događa? Dakle na takav statut koji je protivan zakonu nitko ne reagira, Središnji državni ured ne reagira, ne reagira nadležno ministarstvo, ali što se u međuvremenu događa i to vidimo i kod prošlog proračuna i kod ovog proračuna, da su ogromna sredstva kroz resorno ministarstvo, dakle u konkretnom slučaju otišla upravo preko javne ustanove otišla su u ovu polikliniku. Šta vi kažete na to? Pa čemu onda ove ustanove? Neka se lijepo osnuju sa svojim kapitalom kao društvo kapitala pa neka lijepo posluju, a ne državnim novcima. Ali sve je pokriveno ovako najplemenitijim aktivnostima. Pa tko za takve projekte i mi smo svi dizali ovdje ruku jednoglasno, pa tko za to ne bi digao ruku za takve projekte koji spašavaju ljudski život. Vidite i takvim sredstvima prošle godine, dakle za takav jedan projekt iako nije dobio na natječaju, ali to je već duga priča, nego odvojena su ogromna sredstva za magnetsku rezonancu. I sada naš građanin, dakle ta sredstva su bila iz proračuna, mora platiti itekako ukoliko se želi pregledati na tom aparatu. I zato je to dakle kada je zakonodavac, odnosno kada je Hrvatski sabor još daleke 93. donosio taj zakon, on je pretrpio i nekakve izmjene 97. još i 99. evo ga i sada se mijenja, ali pitanje nadzora, pitanje kontrole iako je koliko-toliko u postojećem zakonu čije se odredbe i ne mijenjaju, nije pretrpio nikakve izmjene, na žalost nitko to kontrolira, nitko ne pita za to. To je već na takvu jednu opasnost, odnosno što se događa, ovo je samo jedan mali primjer, skrenuo pozornost i kolega Josipović i kolega Leko. Prema tome sada, na vlastito i sada kada dajemo ovlasti stranim fizičkim i pravnim osobama da osnivaju ustanove što je sasvim normalno s obzirom na približavanje Hrvatske Europskoj uniji, da nadzor nad ustanovama bude pojačan, a ne da se ne poštuje ni ovo što je u zakonu stipulirano još daleko 93. godine. Hvala.
Hvala. Imamo dva ispravka. Prvo je gospodin Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolegica Antičević je rekla da se sa ovim prijedlogom zakona krčmi državna imovina. Ovim ste riječima rekli kolegice i to je netočan navod, čak ste rekli da ćete reći jedan primjer, niste ga ni naveli. Dakle potpuno ste nešto netočno izjavili i ako ne shvaćate da je ovo doista riječ o usklađivanju sa europskim zakonodavstvom i sa našim stremljenjem da idemo u Europsku uniju što ste pokazali i prekjučer, onda doista ja ne vidim nikakvog drugog razloga osim nekog politikanstva koje ste iznijeli na taj način, a rekli ste, izrijekom ste rekli i možete pogledati u fonogramu, da se ovim prijedlogom zakona krčmi državna imovina.
Povreda Poslovnika, gospođa Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Kolega je povrijedio Poslovnik, odredbu članka 209. u svezi sa člankom 214. Naime ispravljao je ono što ja nisam rekla i kaže čak da nisam navela primjer. Ja mislim da nisam mogla detaljnije u svojoj raspravi navesti taj primjer. Dakle zakonom se ništa ne … nego ne primjenom njegovom i na to sam nekoliko puta skrenula pozornost i apostrofirala činjenicu da se primjenjuje zakon, a na vlastito odredba članka 64. nadzor nad radom ustanove. Jer upravo kroz institut ustanove ili javne ustanove zaista kolega može se krčmiti, a i krčmi se narodna imovina.
Gospođo zastupnice spomenuli ste krčmenje državne imovine i gospodin zastupnik je tvrdio suprotno od vas, pa prema tome on je ispravio vaš netočan navod po njegovu mišljenje, a vi ste ponovo se pozvali na nešto. Ja sam se nadao da vi kao ugledna pravnica i bivša ministrica pravosuđa će pomoći da se u Saboru korektno primjenjuju instituti koje je propisao Poslovnik, ali vi upravo to stalno pokazujete i kršite. Ispravak netočnog navoda, Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa evo uvažena kolegica je između ostalog netočno kazala citiram: "ustanove nitko ne kontrolira". I ovaj njezin netočan navod mislim da treba ispraviti i radi njezine cijele rasprave koja je upravo išla u tome kao da sustav … pravne osobnosti o funkcioniranju u Republici Hrvatskoj nešto izvan zakona, nešto što nitko ne kontrolira, nešto što je prepuno ne znam kakvih protupravnih ili nezakonitih radnji. U smislu ovog ispravka samo bih kazao da svaka ustanova ima svoje upravno vijeće, ravnatelja, financijske i svake druge kontrole u smislu podnošenja financijskih i svakih drugih godišnjih izvješća tako da su sve ustanove u našem pravnom sustavu itekako kontrolirane i što se tiče financija i što se tiče djelatnosti.
Hvala. U ime predlagača, državni tajnik gospodin Antun Palarić će se obratiti zaključno. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici, zahvaljujem svima na raspravi, naročito onima koji podržavaju donošenje ovoga zakona jer je ovo možda mali korak, ali svaki korak prema usklađivanju zakonodavstva se bilježi i dobro je došao. Više se danas govorilo o svemu osim o prijedlogu ovog zakona, ja ću se dopustite mi, malo osvrnuti na ono što je rečeno, da ne bi ostao krivi dojam u hrvatskoj javnosti u pogledu funkcioniranja ustanova u Republici Hrvatskoj. Zadaća je Hrvatske Države jačanje državnih institucija, ali isto tako zadaća je Hrvatske Države i Vlade stvaranje prostora za razvoj neprofitnog sektora, za razvoj nedržavnog sektora rekao bih. I Hrvatska je u tom pogledu postigla zavidne rezultate. Mi smo slobodna zemlja u kojoj se slobodno osnivaju političke stranke, sindikati, udruge, zaklade, fundacije pa i ustanove. I mogućnost osnivanja ustanova naročito je došla do izražaja na lokalnoj razini jer su naše jedinice lokalne samouprave i područne samouprave iskoristili pravo koje zakon dopušta i uredili su veliki dio društvenog života izvan sfere politike, prepustili je posebnim ustanovama od vrtića, škola, muzeja, knjižnica i sve ono što čini kvalitetu života u lokalnim sredinama. Naravno da mi u žaru stvaranja hrvatskog modernog zakonodavstva nekad i prenormiramo sustav i zbog toga je osnovana posebna jedinica HITRORez da bi preispitala količinu i kvalitetu propisa koji su na snazi, prije svega podzakonskih akata i kako bi pronašla, detektirala i dala prijedlog uklanjanja prepreka koje koče ili usporavaju pravni i politički život u Republici Hrvatskoj, osobito prava građana, osobito gospodarske aktivnosti. I svaki prijedlog HITRORez-a tijela državne vlasti su razmotrile. Ja govorim sada u ime Središnjeg državnog ureda za upravu. Mi smo s njima surađivali. Mi smo procijenili da se po ovom zakonu rok lex specialis u odnosu na Zakon o općem upravnom postupku ovaj rok može smanjiti, da su kapaciteti ministarstava takvi administrativni da oni mogu održati ovaj rok. I želimo prisiliti administraciju da radi brže i kvalitetnije. Mi smo u dosadašnjem tijeku reforme napravili puno od transparentnosti rada tijela javne vlasti do ustroja državne uprave do službeničkog zakonodavstva i mnogo toga. A sada želimo pojačano raditi na podizanju kvalitete rada u državnoj službi, na podizanju znanja i jačanju discipline. I ova odredba o skraćenju roka zapravo znači jačanje discipline u tijelima državne uprave. I želimo da naši službenici kada prime zahtjev odmah ga uzmu u rad i da poštuju ovako skraćene rokove. Vjerujemo da će osim usklađivanja sa europskim zakonodavstvom i skraćenje rok doprinijeti da se ustanove u Republici Hrvatskoj brže osnivaju, a sve u cilju kako bi svojom aktivnošću podigla razinu kvalitete života u lokalnim sredinama. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Odlučivat će se kao što sam jučer najavio. Pa molim još jedanput klubove u 13 sati i 30 minuta ćemo započeti sa glasovanjem u Saboru. Znači nećemo prekidati sjednicu jer dosada je bio običaj da to bude u 15 sati. Mislim da nema razloga zbog toga, nego da to u nastavku napravimo. Hvala. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o ustanovama. Hitni je postupak. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav a koje je predlagatelj prihvatio i sastavni su dio ovog prijedloga zakona. Dajem dakle na glasovanje Konačni prijedlog zakona sa prihvaćenim amandmanom. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Hvala. Ovaj je zakon prihvaćen jednoglasno sa 131 glasom.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo. Prijedlog koji se nalazi pred vama je izmjena zakona i dopuna o biocidima. Ovaj Hrvatski sabor taj zakon je donio prošle godine na temelju Direktive Europske unije iz '98. godine. Sukladno promjenama koje se događaju u europskom zakonodavstvu što je nakon donošenja ovog zakona donesena i nova direktiva broj 47 iz 2007. godine, to se predlaže izmjena i u domaćem zakonodavstvu radi poboljšanja i usporednog praćenja promjena na europskom nivou. U nekoliko kratkih crta samo da pojasnimo što bi se to mijenjalo. Biocidi kao što znaju više ljudi u struci su agensi u kojima je jedan od sastojaka tih agensa dakle živi organizam. da li se tu radi o virusima, gljivama ili drugim vrstama mikroogranizama i kao takav zaslužuje u odnosu na Zakon o kemikalijama svoj poseban zakon koji je ovaj hrvatski Dom i donio. Radi priče u svakodnevnom kućanstvu koristi se nekoliko oblika biocida u sanitetske svrhe. U cilju dakle transparentnosti i poboljšanja ovog zakonodavstva u promjenama koje predlažemo, predlaže se da se odluka o visini troškova za stavljanje biocida u promet ne radi na razini odluke ministra, već da se napravi pravilnik kojim pravilnikom će se transparentno pokazati koje su sve strukture i elementi izračuna za troškove stavljanja odobrenja, nositelja odobrenja za stavljanje na tržište. Drugi dio se odnosi što je u Zakonu o biocidima bio predviđeni provoz, a kako je u međuvremenu od donošenja tog zakona stupio na snagu i Zakon o prijevozu opasnih tvari, to se ovaj zakon u tom dijelu usklađuje jer je provoz znači biocidnih pripravaka i kemijskih sastojaka riješen predmetnim zakonom. Od treće stvari koje se u ovim stvarima o biocidima mijenja je u dijelu da se kao biocidi nije primjenjivao ovaj zakon samo na medicinska pomagala. Međutim, radi pojašnjenja u Europskoj uniji gdje se ukazala potreba osim medicinskih pomagala dodaje se još i kategorija in vitro medicinska dijagnostička pomagala. Prijedlog ovog zakona pripada u prijedloge zakona kakvih će biti sve više u konačnici kako se približavamo Europskoj uniji na taj način prateći promjene na razini Europe mijenjat ćemo vrlo vjerojatno i osnovno zakonodavstvo ukoliko to bude u interesu hrvatskih građana. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Žele li predstavnici odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a gospođa zastupnica Karmela Caparin. Izvolite!
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Klub Hrvatske demokratske zajednice raspravljao je o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o biocidnim pripravcima. I ovaj zakon predstavlja usklađivanje zakonodavstva Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije te implementacije direktiva Europske unije. 2007. godine donesli smo Zakon o biocidnim pripravcima kojim se uređuje stavljanje na tržište i uporaba biocidnih pripravaka u Republici Hrvatskoj, provođenje postupaka za uvrštavanje aktivnih tvari na popis dopuštenih za uporabu u biocidnim pripravcima, ocjenjivanje biocidnih pripravaka, ispitivanje njihove učinkovitosti s posebnim naglaskom na pravilnu upotrebu biocidnih preparata. Kod stavljanja u promet biocidnih pripravaka prvenstveno mislimo na osiguranje visoke razine sigurnosti radi zaštite života, zdravlja ljudi i okoliša. U Ustavu Republike Hrvatske stoji da je očuvanje prirode i čovjeka jedna od najvećih vrednota ustavnog poretka Republike Hrvatske. Ovim je zakonom obzirom na izmjene i dopune direktiva vijeća o usklađivanju zakonodavstva država članica o aktivnim medicinskim pomagalima za usađivanje, o medicinskim pomagalima i biocidnim pripravcima potrebno odredbe istih prenijeti u nacionalno zakonodavstvo na način da se direktiva ne primjenjuje na in vitro medicinska dijagnostička pomagala. Istim se uređuje i područje prijevoza, provoza opasnih kemikalija. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava da ministar nadležan za zdravstvo donese pravilnik o visini troškova vezano uz postupak izdavanja odobrenja za stavljanje na tržište i uvrštavanje aktivnih tvari na jedan od popisa tvari te stavljanje na tržište biocidnih pripravaka. Riječ je o većoj transparentnosti pri utvrđivanju navedenih troškova i većoj dostupnosti javnosti. I na kraju, kao što zakon kaže da su biocidni pripravci aktivne tvari i pripravci koji sadrže jednu ili više aktivnih tvari priređeni u obliku u kojem se isporučuju korisniku i čija je namjera uništiti, odvratiti, učiniti bezopasnim, spriječiti djelovanje odnosno nadzirati bilo koji štetni organizam na kemijski ili biološki način jer uključeni su i mikroorganizmi, virusi i gljivice koji na poseban način djeluju na organizme. Potreba je i daljnje zaista oprez pa ako treba i izmjene i dopune ovoga zakona. Ovaj zakon je zaista primjer kako Republika Hrvatska hvata jedan tempo u usklađivanju sa zakonodavstvom Europske unije pa i u izmjeni kada se radi o određenim direktivama ali zaista u interesu građana Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala. Pojedinačno. Gospodin zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Prema definiciji kao što reče kolegica Caparin biološki pripravci jesu aktivne tvari i pripravci koji sadrže jednu ili više aktivnih tvari priređeni u obliku u kojem se isporučuje korisniku čija je namjena uništiti, odvratiti, učiniti bezopasnim, spriječiti djelovanje odnosno nadzirati bilo koji štetni organizam na kemijski ili biološki način. Svrstani su u popise, popis 1a i 1b prema dopuštenim količinama aktivne tvari ili naravno rizičnosti tj. štetnosti. Naravno, iz same definicije je razvidno da su naravno korisni za ljude ali mogu biti i štetni, i sukladno tome je potrebito i staviti pod nadzor što je Hrvatski sabor učinio narečenim zakonom iz 2007. u koji su bile ugrađene direktive Europske unije iz 1998. i time bi bio kraj priče da iste godine 2007. nije Europski parlament i vijeće doneslo novu direktivu. I naravno, sukladno tome je potrebito isto ugraditi u nacionalno zakonodavstvo što ćemo učiniti i vjerujem da ćemo u tome imati konsenzus s obzirom na dobre vijesti koje su nam se od jučer iz Bruxellesa. I dakle, moramo nadalje reći koje su to promjene koje će bitno to unaprijediti to područje kao što je rekao gospodin državni tajnik. Dakle, do sada su uvrštavanjem na tržište bilo regulirano odlukom ministra a sada bi glede istoga bilo potrebito donijeti pravilnik. U tom dijelu, i drugi dio budući je od 1. siječnja 2008. stupio Zakon o prijevozu opasnih tvari isto je potrebito ugraditi u ovaj zakon kako bi se isto reguliralo na kvalitetan i dobar način. I ona treća stvar koja je bila rečena a to je na što se to ne odnosi, pa uz ovaj novitet koji je rekao gospodin državni tajnik. Držim da će ovaj zakon sigurno unaprijediti ovo područje i naravno u istom dijelu približavati nas … [[Govornik se ne razumije.]] Europskoj uniji kojoj idemo. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o biocidnim pripravcima. Također je bio hitni postupak. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Tko je za ovaj zakon? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Hvala lijepa. Ovaj zakon je jednoglasno prihvaćen sa 131 glasom.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sjemenu, sadnom materijalu i priznavanju sorti poljoprivrednog bilja proizlazi iz potrebe uređenja područja proizvodnje i stavljanja na tržište poljoprivrednog sjemena, poljoprivrednog sadnog materijala kao iz potrebe uređivanja sustava priznavanja sorti poljoprivrednog bilja na način koji će omogućiti nesmetano stvaranje novih domaćih i novo stvorenih sorti. Sveukupno gledano odredbama ovog zakona krajnji je cilj uređivanje sustava za osiguranje nesmetanog snabdijevanja tržišta poljoprivrednim, reprodukcijskim sjemenskim i sadnim materijalom za proizvodnju hrane. Od osamostaljenja Republike Hrvatske prvi zakon koji uređuje ovo područje donio je Hrvatski sabor krajem 2007. godine, bio je to Zakon o sjemenu, sadnom materijalu i priznavanju sorti poljoprivredno bilja iz 97. godine. Morao je biti postupno mijenjan kako bi se izvršilo postupno usklađenje sa direktivama Europske unije. Tako je 2005. godine donijet novi Zakon o sjemenu i sadnom materijalu. Njime je izvršeno temeljno usklađenje hrvatskog zakonodavstva sa europskim, posebno sa djelom temeljnih jedanaest direktiva koje uređuju ovo područje. Ovaj zakon je krenuo u primjenu te je za njegovu provedbu do sada izrađeno i objavljeno jedanaest podzakonskih akata. U pripremi tih podzakonskih akata pored navedenih temeljnih 11 direktiva u podzakonske akte su ugrađene odredbe i drugih 23 provedbena akata, znački direktiva i odluka koje se tiču ovoga područja. Predloženim Zakonom, odnosno Izmjenama i zakonama Zakona o sjemenu, sadnom materijalu, priznavanju sorti, poljoprivrednog bilja nastoji se urediti tekst zakona koji će omogućiti da provedbu i dodatne uskladbe sa promjenama koje su nastupile od donošenja Zakona u 2005. godini. Dio odredbi koji je moguće da će biti češće mijenjan izbriše se iz zakonskog testa. A u većem dijelu ga čine odredbe koje uređuju tehničke zahtjeve te se za te ovlast prenosi na ministra da to uređuje podzakonskom propisima. Time se olakšava procedura nužnih promjena i usklađenja kada se promijeni tekst europskih direktiva. Izmjene, određene odredbe i utvrde iznimke od pravila koje su odredbama Zakona sada usko i striktno utvrđena a takvu mogućnost je nužno osigurati. Slijedom toga, ističemo glavne dijelove predloženih Izmjena i dopuna zakona koje predstavljaju novost u odnosu na postojeće uređenje proizvodnje, certifikacije i kontrole u sustavu sjemenarstva, rasadničarstva i priznavanja sorti. Promijenjene su nadležnosti Zavoda te upisi vođenje sortne liste Republike Hrvatske, nacionalne sortne liste i preporučene sortne liste i upisnik … [[Govornik se ne razumije.]] prenijet u nadležnost ministarstva. Što držimo primjerenim s obzirom da se europska komisija i svaka pojedina zemlja članica mora izvještavati o svim izmjenama koje se javljaju u sortnoj listi Republike Hrvatske. Uvedena je mogućnost iznimaka od odredbe da se za sav poljoprivredni rebdukcijski materija, zavod izdaje certifikate od sjemenu, odnosno sadnom materijalu, stvara se mogućnost da se za određene kategorije sjemena, naglašavam, primjerice povrće je kategorija standard, sitna pakiranja i određene kategorije … [[Govornik se ne razumije.]] bilja, sitna pakiranja, A pakiranja, te za ukrasno bilje i presadnice povrća, proizvođač sam tiska certifikate na pakiranju, izdaje prateće dokumente. Naime, time je dana mogućnost da se određene kategorije sjemena i sadnog materijala mogu označiti samo sa certifikatom proizvođača. Nadležnost utvrđivanja ekvivalenca za uvezeno sjeme i sadni materijal, tj. da li je sustav proizvodnje, standard i sustav kontrole na razini da jamči jednaku kvalitetu kao i sjeme sadni materijal proizveden prema ovom Zakonu iz trećih zemalja prenijeta sa Zavoda na ministarstvo. Kako će se ova pitanja nakon ulaska u Europsku uniju, rješavaju na razini Europske komisije primjenjuje da se za ta nadležnost utvrdi u tijelu Vlade a tehničku i stručnu provjeru izvršavati će Zavod kao stručno tijelo. U dijelu Zakona koji uređuje sadni materijal, jasnije su, uređeno pitanje nadzora nad proizvodnjom i postupkom utvrđivanja kakvoće te potrebe analize sadnog materijala za koje je sada nadležnost isključivo provodi Zavod za zaštitu bilja u poljoprivredi i šumarstvu Republike Hrvatske. Pojednostavljene su i odredbe koje se tiču sortne liste i priznavanja sorti s ciljem da se odredbe koje uređuju tehničke zahtjeve za to ovlast prenese na ministra da to uređuje podzakonskim propisima. Promijenjene su i odredbe oko utvrđivanja troškova koje trebaju dati veću slobodu ministru da propiše razinu troškova a sa ciljem da se troškovi koje je Zavod naplaćuje za obavljanje svojih ustupka postupno smanjuje, a financiranje Zavoda prelazi postupno na proračunsku osnovu. U ostatku, dijelu izvršenja, u ostalom dijelu promjene su tehničke i normotehničke ispravke teksta, pa molim uvažene saborske zastupnike da podrže ovaj Prijedlog. Hvala lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Da. Odbor za poljoprivredu i šumarstvo, gospodin zastupnik Zlatko Koračević, izvolite.
Gospodine predsjedniče, Odbor za poljoprivredu i šumarstvo Hrvatskoga sabora raspravio je na 3. sjednici održanoj 13. ožujka 2008. godine Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sjemenu, sadnom materijalu i priznavanju sorti poljoprivrednog bilja, s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske, aktom od 6. ožujka 2008. godine. Navedeni Prijedlog zakona Odbor je raspravio u svojstvu matičnog radnog tijela i sukladno odredbi članka 87. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Nakon uvodnog obrazloženja predstavnice Ministarstva poljoprivrede i ribarstva i ruralnog razvoja Odbor je podržao prijedlog predlagatelja da se ovaj Zakon donese po hitnom postupku. U raspravi o Prijedlogu navedenog Zakona članovi Odbora su dali potporu njegovom donošenju, budući se isti nastavlja dalje normativno usklađenje u području sjemenarstva, priznavanju sorti, poljoprivrednog bilja, te sadnog materijala sa odlukama i direktivama Europske unije. Međutim, u raspravi iznesena dvojba glede nastanka … [[Govornik se ne razumije.]] selekcijom na način kako je to navedeno u točki 14. član 2. predloženog Zakona. Na temelju provedene rasprave Odbor za poljoprivredu i šumarstvo Hrvatskoga sabora jednoglasno je odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakon o sjemenu, sadnom materijalu i priznavanju sorti poljoprivrednog bilja.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime Kluba HDZ-a, gospođa zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o sjemenu, sadnom materijalu i priznavanju sorti poljoprivrednog bilja sa Konačnim prijedlogom zakona kojeg je Vlada Republike Hrvatske dostavila Hrvatskom saboru s Prijedlogom za hitni postupak. Sektor sjemenarstva i rasadničarstva u poljoprivredno proizvodnom smislu ima značajno mjesto u ukupnom hrvatskom gospodarstvu na što ukazuje ne samo visoka razina stručnosti i znanja o genetici i oplemenjivanju nego i količina proizvedenog sjemena i sadnog materijala u Republici Hrvatskoj. Tako je u protekloj godini, znači u 2007. prema Izvješću Zavoda za sjemenarstvo i rasadničarstvo ukupno proizvedeno i deklarirano oko 47 tisuća tona pšenice, 9 tisuća tona ječma, 7 tisuća tona kukuruza, 6 tisuća tona soje, 3 tisuća tona krumpira, te oko 3 milijuna sadnica voćnih vrsta i oko 7 milijuna loznih cijepova. Na tržištu Republike Hrvatske kao i na većini proizvodnih površina u Republici Hrvatskoj, pod pšenicom, ječmom, kukuruzom i sojom najzastupljenije su sorte domaćih oplemenjivačkih kuća što je dijelom posljedica između ostalog i mjera države kojima je poticaj u proizvodnji ratarskih kultura vezala uz upotrebu certificiranog sjemena i sadnog materijala svjesna da je kvalitetno sjeme i kvalitetan sadni materijal prva karika u lancu održive i profitabilne poljoprivredne proizvodnje. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sjemenu, sadnom materijalu i priznavanju sorti poljoprivrednog bilja proizlazi iz potrebe uređenja područja proizvodnje i stavljanja na tržište poljoprivrednog sjemena, poljoprivrednog sadnog materijala i sjemena i sjemena i sadnog materijala ukrasnog bilja. Prijedlog zakona proizlazi također iz potrebe uređivanja sustava priznavanja sorti poljoprivrednog bilja na način koji će omogućiti nesmetano stvaranje novih domaćih, ali i utvrđivanje i uvođenje u proizvodnju novih sorti zemalja članica zajednice naravno uz uvjet da se osigura očuvanje oplemenjivačkih prava. A krajnji cilj ovog prijedloga zakona je uređivanje sustava za osiguranje nesmetanog snabdijevanja tržišta kvalitetnim poljoprivrednim reprodukcijskim materijalom za proizvodnju hrane. Prvi zakon koji je pokušao urediti našu regulativu u sjemenarstvu i rasadničarstvu od osnivanja samostalne Republike Hrvatske Sabor je donio krajem 1997. Međutim, zbog nepovezanosti sa odredbama i regulativom Europske unije zakon se mijenja 2005. Tim zakonom izvršeno je temeljno usklađenje hrvatskog zakonodavstva sa europskim, posebno sa dijelom temeljnih 11 direktiva koje uređuju ovo područje. Ovaj zakon je u primjeni od 1. siječnja 2008. godine, a za njegovu provedbu do sada je izrađeno i objavljeno 11 podzakonskih akata u čiju primjenu pored navedenih 11 temeljnih direktiva ugrađene su i odredbe 23 ostala provedbena akta bilo direktive, bilo odluke Europske unije. Znači, ili vijeća ili komisije. Ovim Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sjemenu, sadnom materijalu i priznavanje sorti poljoprivrednog bilja nastoji se područje primjene zakona u cijelosti uskladiti sa zakonodavstvom Europske unije. U postupku pripreme podzakonskih akata koje su usklađene kako sam rekla sa ove 23 direktive ili odluke Europske unije uočena je potreba da se postojeće odredbe dijelom dopune, a dijelom izmijene sa ciljem da se provedbu dodatne uskladbe sa promjenama koje su nastupile od donošenja zakona 2005. godine. Zatim, da se dio odredbi, znači koje uređuju tehničke zahtjeve, a bit će češće mijenjanje prenesu na ministra da to uređuje podzakonskim aktom čime bi se olakšala procedura i usklađenje sa EU direktivama koje vidimo kako se često mijenjaju. Ali i da se izmijene neke odredbe i utvrde iznimke koje je nužno osigurati. U pogledu organizacije i nadležnosti pojedinih tijela prema prijedlogu novog zakona Ministarstvo poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja utvrđeno je kao Središnje tijelo državne uprave nadležno za provođenje ovog zakona i upravnog nadzora po ovom zakonu. Zavod za sjemenarstvo i rasadničarstvo je središnje tijelo u postupku certificiranja sjemena i sadnog materijala, priznavanja sorti poljoprivrednog bilja, inspekcijsku nadležnost nad ovim zakonom imaju poljoprivredna inspekcija koja provodi kontrolu sjemena i sadnog materijala na tržištu i fitosanitarna inspekcija koja provodi kontrolu uvoza poljoprivrednog reprodukcijskog materijala na granici i obavlja kontrole sadnog materijala u proizvodnji. Prijedlogom ovog Zakona o sjemenu, sadnom materijalu i priznavanju sorti poljoprivrednog bilja rješava se pitanje usklađenosti sa aquisom na razini zakonskog akta, a ujedno u pogledu nomotehničkog uređenja i organizacije odredbi uspjelo se pojednostavniti kako bi se najveći dio odredbi relevantnih direktiva Europske unije mogao rješavati, a kasnije i održavati na razini podzakonskih akata. U predloženim izmjenama i dopunama držimo da je dobro istaknuti glavne novosti u odnosu na postojeće uređenje proizvodnje, certifikacije i kontrole sustava sjemenarstva, rasadničarstva i priznavanja sorti. A to su promijenjene su nadležnosti zavoda, te je upis i vođenje sortne liste Republike Hrvatske, nacionalne sortne liste i preporučene sortne liste, te upisnik održivača, kao i upisnik dobavljača sjemena i upisnika dobavljača sadnog materijala prenijet u nadležnost ministarstva. Zatim je uvedena mogućnost iznimaka od odredbe da se za cjelokupni poljoprivredni reprodukcijski materijal zavod izdaje certifikate o sjemenu, odnosno certifikate o sadnom materijalu. Tako se otvorila mogućnost da se za određene kategorije sjemena proizvođač, tj. za poljoprivredni reprodukcijski materijal ukrasnog bilja proizvođač sam tiska certifikate na pakiranju i izdaje prateći dokument. Dana je također mogućnost da se određene kategorije sjemena i sadnog materijala znači označe samo sa certifikatom proizvođača. Slijedeća novost je nadležnost utvrđivanja istovjetnosti za uvezeno sjeme i sadni materijal koja je prenijeta sa zavoda na ministarstvo. Praksa Europske unije da se ta nadležnost utvrdi tijelu Vlade, a tehničku i stručnu pomoć provjere i izvršavat će zavod kao stručno tijelo. Slijedeća novost da je jasnije uređeno pitanje nadzora nad proizvodnjom i postupak utvrđivanja kvalitete, te potrebe analize sadnog materijala u dijelu koji uređuje sadni materijal. Također su pojednostavljene odredbe koje se tiču sortne liste i priznavanja sorti s ciljem da se ovlasti zato prenesu na ministra kako bi to uredio podzakonskim aktima. Promijenjene su također i odredbe oko utvrđivanja troškova koje trebaju dati veću slobodu ministru da propiše razinu troškova s ciljem da se troškovi zavoda koji se inače naplaćuju postupno smanjuju, a financiranje zavoda prijeđe na državni proračun. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sjemenu, sadnom materijalu i priznavanju sorti poljoprivrednog bilja s konačnim prijedlogom zakona jer se ovim predloženim zakonom u prvom redu uklanja utvrđena neusklađenost našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije u segmentu sjemenarstva i rasadničarstva, te priznavanja novih sorti poljoprivrednog bilja. A obavljanje poslova u tom segmentu uređeno i usklađeno sa uvjetima i mjerilima koja vrijede u zemljama Europske unije.
Hvala lijepa. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani gospodine ministre hrvatske Vlade, poštovane kolege i kolegice zastupnici. Ovaj zakon koji usaglašavamo je sigurno jedan od značajnih zakona i Zakon o sjemenu, sadnom materijalu i priznavanju sorti je za našu zemlju koja ima razvijenu poljoprivredu jedan od ključnih, jer upravo od tuda kreće i proizvodnja. Prema tome kako imamo sjeme tako ćemo imati i proizvodnju. Upravo Hrvatska je sa svojim proizvodnjama bila značajni proizvođač. Ta proizvodnja se bazirala na visoko kvalitetnom genetskom materijalu koji su proizvodili u vlastitim institutima ili u poljoprivrednim kombinatima koji su imali svoje stručne službe. Razvoj genetike i genetičara koji su stvarali vlastite sorte imali smo prinosi koji su bili, mogli su se mjeriti sa europskima. Poznata slavonsko-baranjska tehnologija u proizvodnji žitarica upravo bila je i bazirana na tim kvalitetnim genetskom materijalu i sortama koje su se kod nas proizvodile. Danas na ukupno 850 tisuća hektara zasijanih površina u Republici Hrvatskoj, a prema programu Vlade to bi trebalo biti 950 tisuća, svakako je potrebna velika i količina kvalitetnog sjemena. 570 tisuća hektara žitarica, najviše kukuruz i pšenice, uljarica oko 110 tisuća, šećerne repe 35 tisuća hektara, krmnog bilja koje će se proizvesti na 100 tisuća hektara i povrća na 35 tisuća hektara sigurno zahtjeva jedan kvalitetan sjemenski materijal. Potrebe za sadnim materijalnom također su velike, jer danas u Hrvatskoj raspolažemo i sa 46 hiljada hektara voćnjaka i 31 tisuću hektara vinograda koji traži i obnovu, ali i po programima se ide u dalji razvoj. Poticanje ovih proizvodnji je evidentno, ali i potrebe za kvalitetnim sjemenom i sadnim materijalom također ako želimo kvalitetnu i sigurnu proizvodnju. Da bi se to normalno ostvarilo moramo imati i suvremene zakone koji će nam omogućiti da budemo kompatibilni sa Europom ali i da zaštitimo vlastitu proizvodnju i sorte dobijene u našim institutima. Danas je evidentno da u proizvodnji i prometu sjemenskog materijala imamo stanje da je uvoz sjemena u 2006. godini bio kod žitarica govorim taj samo segment, u vrijednosti 3,8 milijuna dolara za 1421 tonu, a 2007. taj uvoz se popeo preko 3 tisuće tona odnosno preko 9 milijuna dolara ili indeks je bio 236. U isto vrijeme izveženo je iz Hrvatske sjemena žitarica 5 tisuća 400 tona sa vrijednosti od 6,6 milijuna dolara, odnosno 2007. 5 tisuća 800 u vrijednosti od 7,6 milijuna ili indeks je 115. Iz ovoga je vidljivo da je izvoz sjemena iz Hrvatske u porastu, indeks je 115 ali je i uvoz indeksa 236. Međutim ako gledamo ove odnose, zato sam i naveo i količinske, sa za manje sredstava izvezeno je skoro duplo više tona sjemenske robe iz Hrvatske. Jednom riječi mi uvozimo skupo sjeme, a izvozimo jeftino. Najava da će u ovogodišnjoj proljetnoj sjetvi stavka sjemena biti skuplja za 20% to svakako treba promijeniti i o tome treba razmisliti. Zato i potreba usklađivanja ovoga zakona sa zakonodavstvom Europe je neupitna i zato treba prihvatiti izmjene i dopune. Međutim provedbeni akti koji moraju biti usklađeni sa kako je navedeno u materijalu sa 23 provedbene direktive i odluke europskog zakonodavstva moraju biti prihvatljive i provodljive od našeg zakonodavstva. Odredbe koje određuju tehničke zahtjeve najvećim dijelom kao što je i ministar rekao, biti će sa određenim aktima, podzakonskim aktima potpisani od strane ministra. Upravo je smatram to mjesto, odnosno točka koja omogućava brzu provodljivost izmjene i izmjene podzakonske regulative prilagođene europskim promjenama. Međutim, proizvođači sjemena u Republici Hrvatskoj nemaju neke primjedbe na zakon ali se upravo boje ovih podzakonskih akata da njima ne bi bili došli u lošiji položaj, da našu proizvodnju stavi se u jedan neravnopravniji položaj, odnosno da se omogući da nekvalitetno sjeme ili sadni materijal dođe na naša polja. Zbog toga jer često puta se kod nas i dešava da zakon je dobar, a podzakonski akti se donose u takvom obliku da nisu provodivi ili da su lošiji odnosno štetniji za naše proizvođače. Zato i pitanje priznavanje naših sorti, ali i stranih mora biti pod kvalitetnom kontrolom. Certificirati moraju imati, certifikati moraju imati svoju stručnu podlogu i mogućnost certificiranja sjemenskog i sadnog materijala od strane proizvođača koje je u principu iznimka, mora biti pod povremenom kontrolom da nam se ne desi da sa lošim sjemenskim materijalom ili lošijom kvalitetom genetskog materijala unesemo ili neke bolesti na naša polja što bi konačni rezultat mogao imati manji prinos u proizvodnji. I na kraju mislim da trebamo podržati donošenje zakona, ali upozoravam da on i provedbeni akti koji slijede trebaju stvarati mogućnost da naša znanost, naši genetičari stvaraju takove sorte i sadni materijal koji će omogućiti kvalitetno sjeme za našu poljoprivredu a ne nekontrolirani uvoz, a spriječiti nekontrolirani uvoz koji bi nam donio uništenje domaće proizvodnje. Mi smo zemlja koja ima resurse za proizvodnju dovoljnih količina hrane za svoje stanovništvo, a također smatramo i da to bi moglo biti za izvoz. Na žalost uvozimo preko 2 milijarde dolara hrane i nemojmo si dozvoliti da i osnovu naše proizvodnje, sjeme uvozimo kraj svojih proizvodnja koje imaju kvalitetu sa kojom možemo ispuniti svoj cilj samo dostatnosti agrarne proizvodnje. Uvoz treba biti u funkciji kvalitetnih, novih sorti, ali isto tako o tome treba i razmišljati vezano za našu proizvodnju koja je sigurno u europskim okvirima jedna od visoko razvijenih i trebamo ju i dalje kvalitetno cijeniti i njegovati. Hvala lijepa.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi na redu je gospodin zastupnik Dragan Vukić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, štovani gospodine ministre, štovane kolegice i kolege zastupnici! Ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sjemenu i sadnom materijalu i priznavanju sorti poljoprivrednog bilja usklađuje se sa zakonodavstvom Europske unije. Zato u prilogu ovog radnog materijala ima izjava o njegovoj usklađenosti s pravnim stečevinama Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe. Od osamostaljenja i uspostave Republike Hrvatske do 1997., ovo područje je bilo uređeno zakonom koji je preuzet od bivše države. Krajem '97. Hrvatski sabor donosi zakon kojim regulira ovo područje i to kao Zakon o sjemenu, sadnom materijalu i priznavanju sorti poljoprivrednog bilja. Taj zakon iz '97. je dobro riješio ovaj dio jer je prvi put regulirao odnose u ovoj problematici u Republici Hrvatskoj, poglavito u sjemenarstvu i rasadničarstvu. Ali kako je sve podložno promjenama pa tako i zakoni, ovaj zakon je trebalo primicati regulativama Europske unije tj. uskladiti ga s direktivama Europske unije. Tako je 2005. donijet novi Zakon o sjemenu i sadnom materijalu i priznavanju sorti poljoprivrednog bilja. Ovim zakonom usklađuje se naše zakonodavstvo sa europskim. I ovaj zakon je usklađen sa 11 europskih direktiva i kao takav je u primjeni od 1. siječnja 2008. godine. Rekoh da je u zakon iz 2005. ugrađeno 11 europskih direktiva, a u podzakonske akte je ugrađeno osim tih 11 direktiva i odredbe 23 ostala provedbena akta. U vremenu od 2005. do danas stekli su se uvjeti da se ova oblast u cijelosti uskladi sa zakonodavstvom Europske unije. Osim usklađivanja zakona treba uskladiti i podzakonske akte na način da se dijelom dopune a dijelom potpuno izmijene jer su nastale i određene promjene u direktivama Europske unije pa se treba složiti s njima. Ono što je posebno važno za ovaj prijedlog zakona je to da se brišu one odredbe za koje se pretpostavlja da će biti češće mijenjane, a daje se ovlast ministru da to regulira podzakonskim propisima što na jedan način daje elastičnost zakonu i njegovoj provedbi. Na primjer, kad se u budućnosti promijeni neka od direktiva Europske unije ovaj zakon neće trebati ponovo dolaziti u ovaj Visoki dom na dopune i izmjene, već će to regulirati ministar podzakonskim aktom i na taj način ubrzati transmisiju europskih pravila u samoj Republici Hrvatskoj, što je iznimno važno. Novost u ovom prijedlogu zakona je ta što na jedan novi način u odnosu na dosadašnju praksu regulira proizvodnju, certifikaciju i kontrolu sustava sjemenarstva, rasadničarstva i priznavanja novih sorti. U članku 5. ovog prijedloga zakona ovlasti ministarstva se proširuju i ono što je do jučer radio Zavod za sjemenarstvo i rasadničarstvo za potrebe ministarstva, po novom zakonu vodit će samo ministarstvo. Znači ministarstvo će voditi upis i vođenje sortne liste Republike Hrvatske, nacionalne sortne liste i preporučene sortne liste te upisnik dobavljača sjemena i upisnik dobavljača sadnog materijala, što je jako važno radi izvještavanja Europske komisije i pojedinih zemalja članica radi promjena na sortnoj listi Republike Hrvatske. Još mogu kazati da podržavam donošenje ovog zakona s nadom da će u mnogome olakšati poslovanje onim subjektima radi kojih se i donosi. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku gospodin Boris Matković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Nije zapravo upit, on je replika kolegi Vukića na ovaj dosadašnji dio uopće. Nije upitan prijedlog ovog zakona. Mi ćemo jasno dati glas njemu. Njime se naše zakonodavstvo na sam ovaj način zapravo usklađuje sa zakonodavstvom Europske unije. Mene je možda malo potaklo ovo što je gospodin ministar kazao a to je kaže problem u nesmetanom snabdijevanju sjemenom propisane kvalitete. Upravo zato što dolazim sa područja koje je poznato kao poljoprivredni kraj pa i vinogradarski pa i voćarski, upozorio bi na nešto što bi trebalo zapravo možda skupa s ovim, o čemu bi trebalo razmisliti, a to je sad ide vrijeme kad se kupuju sjemenja i kad se kupuju lozni trsovi, povrće itd., a to je upravo to ne nesmetano nego ometano snabdijevanje tim sjemenom kvalitete određene, jer nam sa nekih područja koja su vrlo bliska nama, tamo dolaze upitne kvalitete i sjemena i trsovi vinove loze i breskve i jabuke itd. I onda se događaju katastrofične situacije da onda imamo rezultat da ljudi dolaze u jedinice lokalne samouprave traće proglašavanje elementarnih nepogoda, onda naš Niko Rebić postaje nepopularan, jer ne može dati onoliko koliko štete nastaje. Dakle, htio bih sugerirati na višu jednu edukaciju ljudi po ovom problemu. Upoznavanje ljudi sa time koja su to sjemena koja dolaze dakle sa određenih područja koja ne odgovaraju kvaliteti i ovom propisanom zakonodavstvu o sjemenu i proizvodnji sjemenja i koja se pojavljuju na našem tržištu. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Branko Kutija. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre, kolegice i kolege. Kao što znate ovo je treći Prijedlog zakona o sjemenu, sadnom materijalu i priznavanju sorti poljoprivrednoga bilja. Isto tako po prvi puta ovaj Visoki dom je kao što smo već čuli '97. godine donio zakon, a 2005. godine donesen je novi zakon zbog potrebnoga usklađenja sa direktivama Europske unije. Njime je izvršeno temeljno usklađenje hrvatskog zakonodavstva sa europskom, posebno sa dijelom temeljnih 11 direktiva koje uređuju ovo područje. Prihvaćanjem prijedloga novoga zakona uklonila bi se utvrđena neusklađenost našega zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije u segmentu sjemenarstva i rasadničarstva te priznavanja novih sorti poljoprivrednog bilja. Važno je za istaći da za provođenje zakona neće biti potrebno osigurati dodatna novčana sredstva iz državnoga proračuna. Pored navedene potrebe za usklađenjem sa zakonodavstvom Europske unije ovaj zakon stvara preduvjete za uređivanje sustava priznavanja sorti poljoprivrednog bilja na način koji će omogućiti nesmetano stvaranje novih domaćih i uvođenje u proizvodnju novostvorenih sorti zemalja članica zajednice a da se pri tome osigura očuvanje oplemenjivačkih prava u cijelom lancu od proizvodnje sjemena do njegove prodaje. Jedna od novosti u odnosu na postojeće uređenje proizvodnje, certifikacije i kontrole sustava sjemenarstva, rasadničarstva i priznavanja sorti, promjena nadležnosti vezano za upis i vođenje sortne liste RH je nacionalna sortna lista i preporučene sortne liste sa zavoda će se prenijeti u nadležnost ministarstva. U članku 2. predloženog zakona navedeni su pojedini izrazi a jedan od njih je i pod rednim brojem 14 klon. Evo, ja koristim ovu prigodu da kažem nešto i o tome. Znanstvenici Agronomskog fakulteta u Zagrebu Zavoda za vinogradarstvo i vinarstvo i Zavoda za genetiku i oplemenjivanje već duži niz godina rade na spašavanju i revitalizaciji autohtonih hrvatskih sorata vinove loze. Kao rezultat nekoliko znanstvenih i stručnih projekata pronađeno je, opisano i identificirano oko 130 sorti a gotovo sve su kolekcionirane u tzv. banku gena. Započelo se sa njihovom individualnom klonskom selekcijom koja predstavlja najviši stupanj genetičkog i zdravstvenog odabira unutar populacije neke sorte. Ovaj projekat provodi se uz financijsku potporu Ministarstva znanosti a njegov cilj je znanstveni rezultat i nisu predviđene aktivnosti koje bi ih dovele do praktične primjene. Stoga koristim ovu prigodu i molim gospodina ministra da sa matično ministarstvo a to je Ministarstvo poljoprivrede uključi u ovaj projekat odnosno revitalizaciju autohtonih sorata vinove loze. Zahvaljujem.
Hvala. Gospodin zastupnik Zdravko Kelić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Temeljni Zakon o sjemenu, sadnom materijalu i priznavanju sorti poljoprivrednog bilja donijet je 2005. godine. Kao takav je bio djelomično usklađen sa zakonodavnim okvirom Europske unije. Izmjenama i dopunama Zakona o sjemenu, sadnom materijalu i priznavanju sorti poljoprivrednog bilja rješava se pitanje potpune usklađenosti na razini zakonskog akta. Ovim prijedlogom nastoji se pojednostaviti normativni dio zakona kako bi se najveći dio odredbi relevantnih direktiva Europske unije mogao rješavati a kasnije i održavati na razinama podzakonskih akata. Prijedlog novog zakona uređuje tri glavna područja i to proizvodnju, stavljanje na tržište i uvoz poljoprivrednih sjemena koje uključuju sjeme žitarica, krvnog bilja, uljarica, predivnog bilja, repa, povrća i krumpira. Ministarstvo poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja središnje je tijelo državne uprave nadležno za provođenje ovog zakona i upravnog nadzora po ovom zakonu a Zavod za sjemenarstvo i rasadničarstvo te Zavod za voćarstvo središnje su institucije nadležne za certifikaciju i postupak priznavanja sorti. U pogledu usklađivanja sa pravnom stečevinom Europske unije odnosno ovim prijedlogom zakona osiguralo bi se slobodno kretanje roba, sjemena i sadnog materijala na tržištu Hrvatske kao dijelu tržišta Europske unije što je jedan od ključnih zahtjeva svih EU propisa. Tijekom izrade podzakonskih akata uočene su male neusklađenosti ovog zakona sa zakonodavstvom EU te je bilo potrebno postojeće odredbe dopuniti ili izmijeniti s ciljem da se omogući da se određene kategorije sjemena i sadnog materijala označe samo certifikatom proizvođača, da se prenese nadležnost upisa i vođenje sortnih lista na ministarstvo što držim primjerenijim s obzirom da se Europska komisija i svaka pojedina zemlja članica mora izvještavati o svim izmjenama koje se javljaju u sortnoj listi Republike Hrvatske. Da se nadležnost utvrđivanja istovjetnosti postupka nadzora za uvezeno sjeme i sadni materijal prenese u nadležnost ministarstva, da se jasnije uredi pitanje nadzora i postupka utvrđivanja kvalitete sadnog materijala kako će se ova pitanja nakon ulaska u Europsku uniju rješavati na razini Europske unije primjerenije je da se ta nadležnost utvrdi tijela Vlade a tehničku i stručnu provjeru izvršavat će zavod kao stručno tijelo, da se pojednostave odredbe koje se tiču sortne liste i priznavanje sorti s ciljem da se ovlasti za to prenesu na ministra kako bi to uredio podzakonskim propisima i da se ministru da veća sloboda da propiše razinu troškova za pojedine usluge. Stoga držim da ću podržati ovakav zakon o usklađivanju sa Europskom unijom.
Hvala lijepa. I gospodin zastupnik Milivoj Škvorc. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege. Ovim zakonom uređujemo vrlo bitnu granu gospodarstva, jednu granu proizvodnje u kojoj Hrvatska ima veliku šansu kao proizvođač sjemena a naravno i kao proizvođač hrane. Uređujemo područje proizvodnje i stavljanje na tržište poljoprivrednog sjemena, krvnog bilja, žitarica, repa, povrća, krumpira, uljarica i predivog bilja, poljoprivrednog sadnog materijala, voćni sadni materijal, sadni materijal vinove loze, presadnice povrća te sjeme i sadni materijal ukrasnog bilja kao i potrebe uređivanja sustava priznavanja sorti poljoprivrednog bilja. Predloženim zakonom odnosno izmjenama i dopunama Zakona o sjemenu, sadnog materijala i priznavanje sorti poljoprivrednog bilja nastoji se područje primjene zakona u cijelosti uskladiti sa zakonodavstvom u Europskoj uniji. Donošenjem ovog zakona Hrvatska daje još jedan napor u ukupnoj prilagodbi stečevinama Europske unije odnosno prijedlog zakona usklađuje sa dvadeset i tri provedbene direktive. Nekoliko konkretnih stvari koje se uređuju ovim zakonom mislim da su posebno bitne. Prvo, Upisnik sortne liste Republike Hrvatske prelazi u nadležnost ministarstva što smatram da je puno efikasnije nego da to radi zavod kao do sada. Uvodi se mogućnost iznimaka kod izdavanja certifikata za sjemenski materijal tako da određeni proizvođači će moći izdavati certifikate ali naravno samo za određenu kategoriju sjemena. Time je dana mogućnost da određene kategorije sjemena i sadnog materijala mogu biti označeni samo proizvođačkim oznakama što znači samo pojeftinjenje same proizvodnje sadnica. U dijelu zakona koji uređuje sadni materijal pojašnjavaju se neka pitanja nadzora nad proizvodnjom i postupkom utvrđivanja kvalitete te potrebe analize sadnog materijala. U mnogome Prijedlog zakona pojednostavljuje odredbe koje se tiču sortne liste i priznanja sorti s ciljem da se ovlast prenese na ministra kako bi uredio podzakonskim propisima lakše provođenje zakona. Neke promjene koje se uvode u svezi odredaba troškova, dati će slobodu ministra da propiše razinu troškova a sve sa ciljem da se današnji trošak usluga u svezi izdavanja raznih dozvola i certifikata postupno smanji a prema prijedlogu i samo financiranje Zavoda nakon određenog proteka prijeđe na trošak državnog proračuna. Na kraju, Prijedlog zakona predmetnu djelatnost usklađuje sa direktivama Europske unije, tj. usklađuje ga sa pozitivnim tekovinama. Ali po mom dubokom uvjerenju Prijedlog zakona uređuje i određenu djelatnost na području Hrvatske kako bismo izbjegli situaciju koju je iznio gospodin iz Vrgorca. Mislim da je to vrlo bitno, vrlo važno donošenje tog Zakona. Podržavam donošenje Zakona i to Zakona po hitnom postupku. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. I zaključno ministar gospodin Božidar Pankretić. U ime predlagača. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo, evo dozvolite mi da na kraju rasprave istaknem nekoliko stvari, u prvom redu zahvala svima vama koji ste učestvovali u raspravi, ako mogu slobodno zaključiti i pozitivno ocijenili ove Izmjene i dopune zakona, tako da u ovom dijelu ističući važnost sjemenarstva i rasadničarstva u Republici Hrvatskoj potpuno se slažem sa govornicima da u tom dijelu da ako je potrebito učiniti dodatni napor jer zasigurno Hrvatska ima svojih prednosti u ovom segmentu proizvodnje i vjerujem da ćemo i u tom dijelu to učiniti. Ali, mogu i reći ovaj dio koji se odnosi na određenu bojaznost što se tiče podzakonskih akata istaknuti ću da u svakom slučaju definirajući stvari da je Zakon dobar vjerujem da ćemo i voditi računa kao što nas i Zakon obvezuje, da podzakonski akti budu u skladu sa zakonom, tako da možemo reći da na bilo koji način ne bi doveli podzakonskim aktima i umanjili i same dijelove Zakona ali i doveli do bilo kojeg nesklada. Tako da mogu i tu reći da će Ministarstvo maksimalno voditi računa o tome a i u onom dijelu gdje se prebacuje dio provedbenih propisa na ministra, mogu reći da ćemo tu voditi računa maksimalno da se sam smisao zakonskih odredbi ne dovede u pitanje. Što se tiče amandmana, gospodine predsjedniče, mogu istaknuti da amandmani Odbora za zakonodavstvo, znači, amandman 1, 2, 3 i 4 Vlada Republike Hrvatske prihvaća jer se radi o normotehničkim primjedbama koje … [[Govornik se ne razumije.]] poboljšavaju ukupni tekst zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Idemo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sjemenu, sadnom materijalu i priznavanju sorti poljoprivrednog bilja. Hitni je bio postupak. Rasprava je završena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Predlagatelj ih je prihvatio i postaju sastavni dio Konačnog prijedloga zakona. Dajem dakle na glasovanje Konačni prijedlog zakona zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Hvala. Dakle, jednoglasno je zakon prihvaćen sa 131 glasom. Odbor za zakonodavstvo predložio je zaključak koji glasi. Ovlašćuje se Stručna služba Hrvatskog sabora da obavi redakciju teksta ovog zakona prije njegove objave u “Narodnim novinama“. Tko je za ovaj zaključak? Hvala. Ima li protiv? Suzdržan? Hvala. Ovaj je zakon prihvaćen jednoglasno sa 131 glasom.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo. Situacija u ljekarništvu u Hrvatskoj nam kaže da od 970 registriranih ljekarni, nešto ispod 200 ljekarni nalazi se u dakle, vlasništvu, odnosno osnivačka prava su prava na nivou područne i lokalne samouprave, organizirani kroz ljekarničke ustanove. Suština organizacije ljekarničkih ustanova kojima su osnivači županije leži u tome da se dostupnost lijekova i proizvoda koji se distribuiraju putem ljekarničke, ljekarničke ustanove i ljekarni da se učini stanovništvu ne samo urbanih nego i ruralnih sredina. Iz tog razloga podržavajući opstanak ljekarničkih ustanova kojima su osnivači područna i lokalna samouprava, a s obzirom da je postojala bojazan i jasno iskazana namjera da se određene ljekarničke ustanove upravo u njihovom vlasništvu, odnosno kojima je osnivač županija ili grad da se daju na javni natječaj radi prodaje Vlada Republike Hrvatske 2006. godine donijela je Uredbu sa zakonskom osnovom o zabrani prenosa osnivačkih prava, dakle, sa nivoa županija na treće pravne i fizičke osobe. Ovom dopunom prijedloga, ovaj Prijedlog dopuni Zakona o ljekarništvu nastavak je primjenjivanja navedene Uredbe koja koncem ovoga mjeseca prestaje važiti te se predlaže dopuniti sa istim tekstom kakav je bio i u uredbi. Potrebno je reći da to ni na koji način ne sprječava dakle, privatnu inicijativu u ljekarničkoj djelatnosti, niti sprječava razvoj ljekarničke djelatnosti već upravo obratno razvija jedan drugi sustav jer naime, ljekarničke … [[Govornik se ne razumije.]] u vlasništvu područne i lokalne samouprave na ovaj način zadržavajući dakle, veći broj ljekarni koje, gdje se dobit iz ljekarne na nivou urbanih sredina može pokriti eventualni gubitak dobiti odnosno manjak u funkcioniranju na području ruralnog dijela te iste županije će osigurati dostupnost. Velika su područja u Republici Hrvatskoj gdje se ne nalazi privatnog interesa za otvaranjem ljekarni je odgovornost područne i lokalne samouprave ležao bi upravo da organizacijom svoje ljekarničke ustanove omogući u tim područjima rad ljekarni i dostupnost lijekova građanima. Hvala lijepo.
Hvala. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba SDP-a, gospodin zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Pa ljekarnički sustav sastavni dio zdravstvenog sustava i bez njega se ne može zamisliti kvalitetna zdravstvena zaštita stanovništva. U proteklih godinu dana na snazi je bila Uredba koja je sprječavala privatizaciju ljekarni u vlasništvu županija i grada Zagreba, pa Izmjena Zakona o ljekarništvu koja se danas predlaže predstavlja logičan slijed, jer Uredba silom zakona prestaje vrijediti ali okolnosti zbog kojih je ta Uredba donesena prije godinu dana i dalje su prisutne. U Hrvatskoj kao što smo čuli od državnog tajnika ima nešto manje od tisuću ljekarni, točnije 970. Od čega 17% je u sklopu doma zdravlja, 164 radnika od samostalne ljekarničke jedinice, 454 privatne ljekarne u vlasništvu su 148 privatnih ljekarničkih ustanova koje imaju dvije i više ljekarni. I na kraju dolaze tih 194 ljekarni u vlasništvu županija i Grada Zagreba, a upravo su te ljekarne postale zanimljive privatnim tvrtkama koje žele proširiti svoju djelatnost na tržište lijekova. Ilustracije radi, 1991. godine ljekarnička mreža u Hrvatskoj imala je 364 ljekarne i 27 depoa u županijskom vlasništvu kao samostalne radne organizacije ili u sastavu doma zdravlja i tri depoa. Dakle, u posljednjih 15 godina u Hrvatskoj je otvoreno gotovo 600 ljekarni najviše u periodu '94., '97. Trenutna razvijenost ljekarničke mreže u Hrvatskoj je 4538 stanovnika na jednu ljekarnu što je bolje od europskog prosjeka koji iznosi 5105. Tržište lijekova u Hrvatskoj u 2007. godini vrijedilo je 4,2 milijarde kuna. U ljekarnama je izdano oko 60 milijuna kutija raznih lijekova, a cijene tih lijekova koji se izdaju na recept određene su temeljem pravilnika koji kao referentne zemlje uzima Sloveniju, Francusku i Italiju. Ako nema u tim zemljama tog lijeka Španjolsku i Češku. Dakle, te cijene su strogo regulirane. U ljekarni se za svaki recept izdaje tzv. ljekarnički trošak 7 kuna po receptu. Procjena je da je 2007. bilo oko 40 milijuna recepata, što znači da dolazimo do sume od 280 milijuna kuna. Uz ove lijekove na recept tu su i tzv. bezreceptni lijekovi u slobodnoj prodaji, različita medicinska pomagala, kozmetički proizvodi koji nerijetko pomažu poslovnom uspjehu ljekarni i spašavaju je od propasti budući da se ne poštuje ugovoreni rok od 120 dana, nego taj rok nerijetko iznosi i preko 300 dana. U strukturi poslovanja ljekarni 62% se odnosi na poslovanje sa HZZ-om, dok 38% se ostvaruje u poslovanju sa drugim korisnicima u tzv. ručnoj prodaji. Prihodi koje ljekarna ostvaruje od HZZO-a kreću se od 25 do 35%. Treba naglasiti da su posebno otežani uvjeti poslovanja malih ljekarni u malim udaljenim mjestima, te u područjima od posebne državne skrbi i na otocima. Međutim, unatoč i poteškoćama koje objektivno postoje radi se o poslovanju u kojem se vrti veliki novac, pa stoga i ne čudi da postoje zagovornici privatizacije gradskih i županijskih ljekarni. Glavni argument protiv takve privatizacije je činjenica da oni koji žele ući u ovaj biznis o ljekarničkom poslu razmišljaju čisto kao o trgovačkoj djelatnosti sa profitom kao jedinim ciljem. U klubu SDP-a smatramo da se ljekarništvo mora razvijati kao zdravstvena djelatnost u kojoj će se maksimalno smanjiti utjecaj profita na dostupnost lijekova i kvalitetu zdravstvene zaštite. Evo na primjer, ja dolazim iz Rijeke. Tamo je županijska ustanova ljekarna “Jadran“ kao primjer uzorno organizirane ljekarničke službe koja osim ljekarni u Rijeci kao centru ima i ljekarne u Gorskom kotaru, na otocima, u mjestima u kojima profitni usmjereni rad sigurno ne bi imao interes zadržati takvu ljekarnu. Nekoliko riječi o posljedicama koje bi mogle biti još jače izražene ukoliko bi se išlo na privatizaciju županijskih ljekarni. Nagomilavanje ljekarni u velikim gradovima i gradskim središtima, zanemarivanje slabo naseljenih područja, otoka i prigradskih naselja. Posebno opasno stvaranje i širenje ljekarničkih lanaca, stvaranje monopola i tržište dominacije od strane veledrogerije ili proizvođača lijekova. Slabljenje ekonomske sposobnosti samostalnih ljekarni, nedostatak ljekarnika i stručnog osoblja u ljekarnama. Stjecanje dobiti postaje glavni cilj osnivanja ljekarni, zanemaruje se kvaliteta usluge, ljekarnička skrb, sudjelovanje u prevenciji i poticanju građana na očuvanje zdravlja kao jedan od zadataka ljekarnika. Stalna je navala poduzetnika i ljekarničkih lanaca sa zahtjevima za otvaranje ljekarni čime se praktično onemogućuje samostalnim ljekarnicima da otvaraju ljekarne. Postoji opasnost zanemarivanja i nepridržavanja stručnih i zakonskih propisa u radu ljekarni. Ljekarne se pretvaraju u mjesta za distribuciju i prodaju lijekova. One postaju trgovine lijekovima. To nije njihova svrha. Odluke se donose zbog tržišnih i profitabilnih interesa, ne zbog zdravstvenih. Još jedan bitan navod. Prema informaciji koja se temelji na stručnom nadzoru rada u ljekarnama i analizi ljekarničke komore u 30% ljekarni nedostaje ljekarnika u jednoj smjeni, a mnoge ljekarne obavljaju ljekarničku djelatnost bez prisutnosti ljekarnika što je zakonska obveza i čime se ugrožava zdravlje osiguranika. Nepostojanje odgovarajuće inspekcije ako se u međuvremenu nešto nije promijenilo. Koliko ja znam za ovih 970 ljekarni zadužen je jedan farmaceutski inspektor. Samim tim stvara mogućnost da u pojedinim privatnim ljekarnama nema pridržavanja zakonskih propisa i kadrovskih normativa. To se u županijskim ustanovama ne događa. Zaključno. Klub SDP-a podržava ovu izmjenu i istovremeno očekujemo da ministarstvo u suradnji sa strukom, Ljekarničkom komorom, pa i Liječničkom komorom priđe analizi izrade cjelovitog rješenja koji bi omogućio daljnji razvoj ljekarničke službe u Hrvatskoj, ali na način da njen osnovni zadatak ostaje opskrba lijekovima, zdravstveno prosvjećivanje sa ciljem unapređenja zdravlja, sprječavanja razvoja i liječenja bolesti. Naravno takva rješenja moraju biti usklađena sa europskim smjernicama i standardima, ali ni u kom slučaju ne smiju dovesti u pitanje dostupnost i opskrbu stanovništva lijekovima. U ljekarničkoj djelatnosti i kao dijelu zdravstvene djelatnosti cilj ne smije biti zarada na uštrb dobrobiti pacijenata. Većina država Europske unije zakonom definira jasne kriterije za otvaranje i rad ljekarni čime se osigurava stabilnost ljekarničke mreže i sprječavaju bilo politički, bilo poduzetnički pritisci na otvaranje ljekarni i promjenu uvjeta. Smatram da tako moramo postupiti i mi. Hvala.
Hvala. U ime kluba HNS-a gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče. Obrazloženje Prijedloga zakona, a i ovo što smo danas od gospodina državnog tajnika čuli nameće jedno novo pitanje. Ako je privatizacija ljekarni opasnost da usluga građanima bude manja ili uskraćena onda se nužno postavlja pitanje, a kakve je rezultate proizvela privatizacija primarne zdravstvene zaštite odnosno zakupizacija. Ako još jedanput iščitate obrazloženje Prijedloga ovog zakona ono bi se moglo primijeniti i na primarnu zdravstvenu zaštitu. Da li smo davanjem u zakup ambulanata poboljšali ili ne primarnu zdravstvenu zaštitu. Drugo pitanje koje mi se nameće da li predlagatelj zakona smatra da postojeće privatne ljekarne ne izvršavaju i ne rade sukladno zakonu. Da li privatne ljekarne u svom asortimanu imaju sve lijekove koji idu na recept, posebice jeftinije ili se bave samo prodajom onoga što je malo skuplje, gdje je zarada veća, a ono što je na recept i nije nužno da imaju. Da li je problem u poštivanju mreži ljekarni? Naime, ja vas podsjećam da su županije ovlaštene utvrđivati mrežu ljekarničke djelatnosti. Što je sa onim odredbama o tome koliko ljekarne na broj stanovnika i međusobnu udaljenost mora biti? Što je s onim slučajevima kada neki privatnici dobivaju suglasnost za otvaranje ljekarni na 100, 200 metara od županijskih ljekarni, a neki ne mogu dobiti niti na 3 kilometara i sve je po slovu zakona sa papirima, potpisima i urudžbenim brojevima. Nije li se trebalo paralelno s ovim problemom baviti i sa time? Nije li trebalo u obrazloženju i tu analizu dati, dakle kakva doista jeste situacija u ljekarničkoj usluzi prema našim građanima? Ili još jedno pitanje. Što građanima znači u nekom selu udaljenom od grada 15 kilometara da ambulanta primarne zdravstvene zaštite radi do 19 sati, a ljekarna do 15, kada će nakon pregleda sa dva-tri recepta taj isti bolesnik morati otputovati u prvu ljekarnu 15-tak kilometara da uzme lijekove koje mu je liječnik propisao. Što je sa dežurstvom u dane blagdana i neradne dane i nedjeljom? Koliko je građanima dostupna privatna ljekarna u te dane koje zovemo neradne dane? Koliko privatnih ljekarni radi nedjeljom i na državne blagdane? Tamo gdje su jedine ili gdje drugih nema. I zar doista vjerujemo da samo ovom zabranom prijenosa osnivačkih prava rješavamo taj problem i uvodimo reda? Krajem 90. i početkom 2000. bio je veliki pritisak da županije ljekarne daju u zakup, ljekarničke jedinice. U Međimurskoj županiji i tome sam se suprotstavio i to čvrsto i nismo dali ni jednu jedinicu ljekarne u zakup. Kriza lijekova tada koja je bila prisutna pokazala je da smo postupili izuzetno ispravno i da je naša županijska ljekarna praktički imala sve lijekove i jeftine i skupe i one na recept i bez recepta i sa kapitalom kojega je imala i sa kratkim rokovima plaćanja ostvarivala izuzetno povoljne uvjete na tržištu lijekova i zato je mogla biti snabdjevena sa svim lijekovima. Da li ova odredba znači da županijske ljekarne ne mogu u zakup i kakva je razlika ponašanja je li u zakupu ili nije? I na kraju pitam i sljedeće. Kako to da za ono što je država odgovorna postoji sloboda i kreacija, a kada je u pitanju nešto što se odnosi na lokalnu ili regionalnu samoupravu idemo zabranama i nametanjem nekih rješenja? Zašto je država išla u zakup ambulanata, ali regionalnoj samoupravi zabranjuje da radi i ovaj posao? Kako to da sve ono što je u ovlasti odlučivanja lokala brzo reagiramo ne samo zakonima nego i uredbama kada država tako procijeni, a kod drugih stvari, a sada sam nabrojao nekoliko takvih problema o u slugama u ljekarništvu, država ne želi hitno reagirati i riješiti taj problem? Nisam siguran da će ova izmjena zakona poboljšati kvalitetu usluge to tim više podsjećam vas da je bilo nekoliko županijskih, znam bar za jednu županijsku ljekarnu koja je to išla u stečaj na teret županije. Ta županija je kasnije imala ogromnih problema zbog stečaja upravo te ljekarne i država nije pomagala u rješavanju tog problema tada. Iz ovoga proizlazi da je samo županija odgovorna i obavezna da osigura da građanima ove države ljekarnička služba bude dostupna, ali tu obavezu nitko drugi nema, ni privatne ljekarne niti država nego samo županija. Znači li to da će udio županija u raspodjelu poreza nešto veći biti u ovoj ili idućoj godini? Znači li to da ćemo i kroz decentralizaciju novaca im pomagati da tu svoju obavezu u zabranu bilo kojeg drugačijeg iskoraka naprave? Bilo bi izuzetno korisno da je i u obrazloženju zakona dana analiza stanja ljekarničke službe i svih problema koje svi imamo na tom području i prijedlog što će ministarstvo poduzeti i učiniti i u promjeni drugih propisa koje to područje reguliraju i konačno napraviti reda posebice u trenucima kada se izdaju dozvole za otvaranje privatnih ljekarni. Zašto se daju dozvole privatnima samo u velikim centrima? Zašto taj dio profita dozvoljavamo da grabe samo u gradskim sredinama, a da pitanje sela i ruralnih područja mora osiguravati samo županija? Koliki dio profita prodaje lijekova ide na privatnu ljekarničku službu, a koliko na županijsku. I normalno, ukoliko i bude problem u financijskom stanju županijskih ljekarni Vlada će reći ali za to odgovara županija, ali kada je privatna ljekarnička služba onda je država zadržala pravo da jedina izdaje dozvole za otvaranje. Županiju se ništa ne pita. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin Stjepan Milinković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče i gospodine državni tajniče, ja iz izlaganja kolege Lesara gotovo da nisam čuo da se držao uopće teme možda bi se moglo govoriti o povredi Poslovnika članka 214. ali želim ispraviti budući sam digao ovu tablicu netočan navod, gdje je kolega Lesar rekao da država ne želi reagirati i ispraviti problem. Država itekako kvalitetno želi i ovom problemu pristupiti kao i svim ostalim i u zdravstvu i glede osiguranih sredstava i svih ostalih momenata tako da ne stoji ova njegova tvrdnja da ne želi nego i ovim zakonom i prijedlogom zakona, dopuni Zakona o ljekarništvu želi i taj problem staviti kvalitetno kao što je rekao kolega Jovanović tamo kako treba i na kom mjestu. Hvala lijepo.
Hvala. Državni tajnik, gospodin Ante Zvonimir Golem. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, uvaženi dame i gospodo. Htio bih pojasniti jednu stvar. Nema razlike u osnivanju ljekarne u vlasništvu županije, ljekarne u vlasništvu privatnom, trgovačkog društva ili ustanove. Postoji temeljem Zakona o ljekarništvu donesen pravilnik o mjerilima za otvaranje ljekarni gdje su Postavljeni jasni kriteriji i gdje se po podnesenom zahtjevu da li sa strane županije kao osnivača i vlasnika, da li sa strane doma zdravlja ili sa strane privatne osobe ili trgovačkog društva, ukoliko ispunjava kriterije ono što je gospodin uvaženi zastupnik rekao mrežu, ukoliko ispunjava tada se izdaje suglasnost. Kako ne bi se dala kriva percepcija u javnost kriteriji su čak i postroženi te je izvršena izmjena pravilnika u onom dijelu gdje su se umjesto dakle broja stanovnika koji je bio u određenim mjerilima kriterij na koji se nije moglo utjecati jer se pokazalo da su se davali i različiti izračuni, uzeo broj osiguranih osoba koje je javno objavljeno na portalu Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, u svakom trenutku provjerljiv i kao tako transparentan da se točno zna po pravilniku koliko može biti ljekarni i koliko je osiguranih osoba na navedenom području. Moram još jednu stvar ipak istaći. Ne bi se trebalo miješati privatizacija i zakup jer i sami ljudi koji su u zakupu znači zakupnici i danas kažu da to nije prava privatizacija iz čisto jednostavnog razloga što bilo koja ljekarna u domu zdravlja koja je u zakupu može se zakup i poništit, postoje odredbe i vraća se u dom zdravlja, za razliku od privatno otvorene ljekarne, ono je privatno. Ili ako se ljekarna proda ona je privatna. Pa upravo na temelju javnog objavljenog natječaja Međimurske županije za prodaju Gradske ljekarne "Čakovec" mi smo i donijeli ovu uredbu 2006. godine. Zahvaljujem.
Hvala. U ime kluba HDZ-a gospođa zastupnica Karmela Caparin. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Klub Hrvatske demokratske zajednice je raspravljao o Prijedlogu zakona i o dopuni Zakona o ljekarništvu s Konačnim prijedlogom zakona. Mislimo da je donošenje ovoga zakona zaista došlo u pravi trenutak jer je počela jedna hajka usudili bi se reći na apoteke te namjera pojedinih županija za prijenos osnivačkih prava nad ljekarničkim ustanovama čiji su osnivač, na druge pravne ili fizičke osobe. Pri tome su najatraktivnije gradske i županijske apoteke jer su jedne od najprofitabilnijih ustanova u gradskom odnosno županijskom vlasništvu. U Republici Hrvatskoj ima oko 970 ljekarničkih jedinica. Od toga je 219 ljekarni u vlasništvu županija, gradova, oko 400 ljekarničkih jedinica je u privatnim ljekarničkim ustanovama, 200.-tinjak privatnih ljekarni te 150 ljekarni u zakupu. U prvom krugu okrupnjavanja se dogodilo preuzimanje privatnih ljekarni od strane velikih lanaca, pogotovo oni na dobrim lokacijama u gradovima koji se mogu i dobro prodati. Za neke gradonačelnike i župane takova prodaja bi se mogla učiniti radi popunjavanja proračuna. Ne radi se o malom novcu. Naravno da se tu isprepliće zarada, komercijalizacija lijekova i pretvaranje u robu u nemilosrdnom liberalnom tržištu, a s druge strane je dobrobit pacijenata i ostvarivanje prava na zdravstvenu zaštitu na načelima dostupnosti, pravičnosti, učinkovitosti kvalitete. Ovdje je riječ o osiguravanju i dostupnosti opskrbe lijekovima. S time se podrazumijeva promet lijekovima, a pod opskrbom na malo koje se obavlja u ljekarnama i ljekarničkim depoima obuhvaća naručivanje, čuvanje, izdavanje lijekova na recept i bez recepta, kao i izradu izdavanja magistralnih i galenskih pripravaka provjerene kakvoće. Prijedlog ovog zakona je s jedne strane zaštita od monopola, a s druge strane zaista zaštita pacijenata, jer dio njih nije niti u mogućnosti pokriti troškove zdravstvenih usluga. Monopolističke tvrtke diktiraju cijene, uvjete poslovanja i dostupnosti lijeka na policama. Sjetimo se ljekarničkih depoa koji nastoje opskrbiti pacijenta sa lijekom i na najudaljenijim područjima. Pokazalo se u praksi da se jedino pomoću županijskih i gradskih ljekarni može kontrolirati jednaka opskrba i dostupnost lijekova za sve građane. Niti u Europskoj uniji nema danas zajedničkog stava o farmaceutskim lancima, negdje su zabranjeni kao npr. u Danskoj, u Finskoj, Španjolskoj ili Portugalu. I na kraju uvijek se pozivamo i na struku, pa imamo i mišljenje Hrvatske liječničke komore koja je pozdravila donošenje ovog zakona i od početka se protivi privatizaciji ljekarni u županijskom i gradskom vlasništvu. Klub Hrvatske demokratske zajednice nije protiv tržišnih principa, ali naglašava da je ispred svega pacijent koji je u najudaljenijem dijelu od većeg grada ili mjesta, na otoku, on ima pravo na dostupnost i opskrbu lijekovima za liječenje svih bolesti bez obzira da li ta ljekarna bila profitabilna ili ne, a to za sada mogu osigurati jedino županijske ili gradske ljekarne. Hvala.
Hvala lijepa. U ime kluba HSS-a gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, zastupnice i zastupnici! Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat će Prijedlog zakona o dopuni Zakona o ljekarništvu. Predložena dopuna Zakona o ljekarništvu korisna je i nužna iz sljedećih razloga. Ljekarništvo je zdravstvena djelatnost od općeg javnog interesa građana jer omogućuje stručnu opskrbu građana lijekovima koja mora biti istovremeno i dostupna. Osnivači javnih ljekarni su županije i Grad Zagreb, a privatnih fizičke osobe i pravne osobe koje imaju licencu za obavljanje ljekarničke djelatnosti. Ljekarnička djelatnost je u većim gradovima i naseljima dostupna građanima, no u mnogim dijelovima Hrvatske posebno u rijetko naseljenim područjima i u ruralnim sredinama građani su uskraćeni u tom pravu. Pojedine županije su 2006. godine pokrenule iskaze namjere za prodaju odnosno prijenos osnivačkih prava nad ljekarnama na druge pravne osobe, a osobiti interes su iskazale veledrogerije i velike tvrtke koje se bave trgovačkom djelatnošću, koje su prema navodima iz tiska ponudile cijene čak iznad realnih vrijednosti ljekarni. Interes županija je da dođu do novca za svoj proračun što je unaprijed gledajući kratkoročni pozitivni efekt za županije, a dugoročni negativni efekt za građane, ali i za Fond obaveznog zdravstvenog osiguranja koji plaća veliki dio lijekova. Potencijalnim prijelazom ljekarničke djelatnosti u tzv. ljekarničke ili trgovačke lance koji funkcioniraju na isključivo profitnom modelu postoji velika opasnost smanjenja dostupnosti ljekarni za građane u dijelovima gdje ljekarne ne bi ostvarivale profit. Druga potencijalna zabrinutost polazi od već viđene prakse primjerice u Mađarskoj, monopolizacije nad lijekovima, pa onda i opskrbom i cijenama lijekova što u konačnici može povećati troškove za lijekove građanima i Fondu zdravstvenog osiguranja. To su razlozi zbog kojih će klub HSS-a podržati ovaj zakonski prijedlog ali podržat ćemo i stručnu ljekarničku djelatnost u funkciji javno-zdravstvenog interesa građana. Istovremeno ovaj zakonski prijedlog ne sprječava privatnu inicijativu za otvaranje ljekarni i drugim privatnim fizičkim i pravnim osobama i ne narušava nijednu od pravnih stečevina Europske unije. Hvala lijepo.
Dame i gospodo zastupnici. Imamo prijavljenih devet pojedinačnih rasprava. Ne znam da li ćemo dovršiti do 13,30 jer onda počinje glasovanje kada ćemo i točku Izvješće Mandatno-imunitetnog povjerenstva i Izbore i imenovanja odraditi da ne bi sada to pa ponovo poslije glasovali onda ćemo to uraditi u nizu da tako kažem. Evo, znači imamo devet pojedinačnih rasprava. Prvi je na redu gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, dame i gospodo, poštovani predstavnici Vlade. Pa čini mi se da je ovo još jedan apsurd hrvatskog društva ovaj prijedlog zakona. Naime, malo prije smo razgovarali o izmjeni i dopuni Zakona o ustanovama. Zakon o ustanovama članak 1. kaže da je zdravstvo djelatnost kojom se bave ustanove. I na kraju kaže da se ta djelatnost ne obavlja radi stjecanja dobiti. Istodobno, kolegica Caparin u ime kluba HDZ-a kaže da je ljekarnička djelatnost najprofitabilnija djelatnost. Dakle, nema profita a istodobno je najprofitabilnija djelatnost. Zakonom je zabranjen profit, dobit. Ako tome još dodamo jedan apsurd da Ustav Republike Hrvatske Vladu Republike Hrvatske obvezuje da usmjerava djelovanje i vodi brigu o razvitku javnih službi i u takvim okolnostima ovo što je kolega Lesar rekao Vlada je sebi dozvolila da ona privatizira ono što je trebalo biti javna služba, da da u koncesije, zakup itd. ne vodeći brigu da li ta javna služba isto djeluje na Mljetu otoku i u Zagrebu na Trgu bana Jelačića jer to je smisao dostupnosti, da svi građani Hrvatske mogu i trebaju imati lijek pri ruci. Ako tome dodamo još jednu opet ustavnu obvezu Vlade Republike Hrvatske da vodi brigu o ravnomjernom razvoju Republike Hrvatske onda dolazimo do apsurda koji zapravo nije mogu izdržati. Dakle, naravno da se svi mi deklaratorno zalažemo da ljekarnička djelatnost pokrije cijeli teren, cijelo područje Republike Hrvatske i učini lijekove dostupnim svim građanima ali držanjem glave u pijesku problem se ne rješava i nije manji. Mi znamo da je to u svjetskim okvirima možda najagresivnija djelatnost, znamo mi to. E sad kad je to tako sad se postavlja pitanje zašto je Vlada uredbom riješila, čak je upitno da li može to riješiti uredbom i to godinu i pol dana da se ne može privatizirati ljekarnička služba na razini županije ili lokalne samouprave, istodobno je to radila na državnoj razini. Tu logika prestaje i moram početi sumnjati u Vladu. Dakle, Vlada je razvijala privatni sektor ljekarništva a zabranila je uredbom da to rade županije, gradovi i općine. I sad čini mi se da je teren pokriven, e sad možemo zabraniti privatizaciju ljekarni gradovima i općinama. Ako je to briga o javnim službama onda ja mislim da je Vlada tu zaista ušla u područje što je suprotno Ustavu. No, gdje smo tu smo. Ja mislim da ova materija zahtijeva brzu analizu, donošenje novog potpunog zakona o ovoj djelatnosti, osiguranje javne službe i javnim sektorom a ne privatnim svih građana Hrvatske, dakle da država postane konkurentna a to je i obvezna privatnom sektoru na ovom području. Onda možemo govoriti o stvarnoj brizi Vlade Republike Hrvatske za razvitak ovih službi i ovog sektora. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine državni tajniče, gospođe i gospodo saborski zastupnici. Ja mislim evo da je ovo pravo vrijeme ulaženja u izmjene Zakona o ljekarništvu s obzirom da je ljekarnička djelatnost kao dio zdravstvene djelatnosti od interesa za Republiku Hrvatsku koja se obavlja kao javna služba. Zasniva se kao što svi znamo na načelu dostupnosti da takvim rasporedom zdravstvenih ustanova, trgovačkih društava i zdravstvenih radnika omogući svakom stanovniku podjednake uvjete u ostvarivanju prava na zdravstvenu zaštitu naročito na primarnoj razini zdravstvene djelatnosti. Osim načela dostupnosti zdravstvena zaštita osniva se i na načelima pravičnosti, učinkovitosti i osiguravanja sigurnosti građana pri korištenju zdravstvene zaštite. Između ostaloga, osigurava se i opskrba u izradi lijekova. Postojećim brojem i rasporedom županijskih ljekarni osigurava se dostupnost opskrbe lijekovima za građane svake županije a poglavito je važna opskrba lijekova otočnog stanovništva što je još jedan napor Vlade Republike Hrvatske da osigura kvalitetniji život svih naših otočana jednako kao i osoba, odnosno naših građana koji žive na područjima od posebne državne skrbi. Konkretno, to je daljnje jamstvo, npr. za stanovnike otoka šibenskog arhipelaga što će uz institut i uz … [[Govornik se ne razumije.]] sa resornim tijelom zajedno sa jedinicom lokalne samouprave uz institut tuđe pomoći i njege u kući i ovim izmjenama zakona biti sigurni da se glede zdravstvene zaštite pokriveni optimalno. Jer Izmjene ovoga Zakona svjedoče da njegov cilj nije zarada već isključivo dobrobit građana u domeni zaštite zdravlja ljudi i izbjegavanja mogućih štetnih posljedica po zdravlje naših građana. Sukladno ovakvom određenju pozdravljam sprječavanje prijenosa osnivačkih prava nad ljekarnama čiji je osnivač županija na druge pravne i fizičke osobe jer je ovo put postizavanja cilja i svrhe koju sam navela pa ću podržati izmjene ovoga Zakona u hitnoj proceduri. Hvala vam lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Nedjeljko Strikić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, dame i gospodo zastupnici, gospodine državni tajniče. Evo, doista, pred nama se nalazi jedan prijedlog izmjene Zakona o ljekarništvu koji je, ja smatram samo segment Zakona koji će doći u proceduru pa nadamo se i u ovoj godini. Naime, iz podataka koje smo čuli i od državnog tajnika i od prethodnika koji su rekli vidimo da problem ljekarništva u Republici Hrvatskoj još uvijek nije riješen iako sustav funkcionira. Naime, podsjetiti ću da i Zakonom o ljekarništvu kaže da je ljekarnička djelatnost sastavni dio zdravstvenog sustava i od posebnog interesa Republike Hrvatske. Što je i razumljivo zato što jer je Vlada i Država ta koja brine o zdravlju stanovništva. No, istovremeno što kaže Europska konvencija. Kaže da će se zakonodavstvo pojedine zemlje uređivati nacionalnim zakonima. Znači, mi ćemo urediti ljekarnički sustav onako kako mi to hoćemo, naravno da neće biti u suprotnosti sa europskim. A osnovno načelo ove Vlade i Vlade prethodne je da je dostupnost zdravstvene zaštite omogućena svim građanima Republike Hrvatske. Što to znači, što često naš premijer zna reći nije Hrvatska jaka koliko je jaki Zagreb, nego je jaka koliko je jako i najmanje mjesto u Republici Hrvatskoj. Isto tako, zdravstvena zaštita, ovdje ću reći primarna zdravstvena zaštita u Republici Hrvatskoj nije dobra koliko je dobra u gradu Zagrebu, nego je dobra koliko je dobra u mome Slunju, iz Karlovačke županije dolazim koliko je dobra u … [[Govornik se ne razumije.]] ili u Škabrinji ili u Konavlima ili u Baranji. Prema tome, dostupnost zdravstvene zaštite, primarne, naravno da staciona ne može biti u svim dijelovima Hrvatske jednako dostupna, mora biti, a da bi to bilo uz liječničke ordinacije apsolutno je potrebno da budu i ljekarne ili … [[Govornik se ne razumije.]] lijekova. Jer iz prakse znamo, a više-manje svi zastupnici imaju svoj teren na kojem se i kreću jer su ih ti građani izabrali da bi ih ovdje predstavljali. Ali ako liječnička ordinacija radi a imate 30 km udaljenu ljekarnu ta ambulanta u biti ne bi trebala ni raditi. Jer za svaki recept ako naš stanovnik, bolesnik moga odlaziti 30 km takav sustav mu ne treba. I sada dolazi onaj vid problema i prijedlog ovoga Zakona koji je došao u pravo vrijeme, koji je, ponovno ću reći, vjerojatno dio segmenta Zakona o ljekarništvu, koji je vrlo bitan. I Uredba koja je bila 2006. godine išla je upravo za tim da dostupnost, sigurnost, kvaliteta i opskrba lijekovima cjelokupnog stanovništva bude potpuna. I vlasnička prava koja imaju županije na svojim ustanovama, to smo rekli da ima 26 ustanova u čijem djelokrugu je 193 ljekarne, je dobra bila i spriječila je da se u ljekarništvu dogodi monopol. A monopol niti u jednoj djelatnosti nije dobar a najmanje je dobar u sustavu zdravstva i ta uredba u to vrijeme je bila zaista dobar potez. Ja ću vam reći iz primjera Karlovačke županije, mi imamo ljekarničku službu organiziranu u ustanovi karlovačke ljekarne koja zaista izvanredno funkcionira. Ali dame i gospodo zastupnici, nemojmo zaboraviti vrijeme Domovinskog rata kada privatne ljekarne su bile i poslovale u Republici Hrvatskoj, dostupnost i opskrbu lijekovima osiguravale su samo ustanove koje su bile u vlasništvu županija ili domova zdravlja. Privatne ljekarne u tom trenutku, ono što je rekao i kolega Lesar nisu dežurale, nisu vršile opskrbu lijekovima, uvjetno ću reći široke potrošnje lijekovima koji su najpotrebniji nego su vršili opskrbu lijekovima koji su bili profitabilni. I mi ne smijemo bježati od činjenice da danas ljekarništvo u Republici Hrvatskoj je profitabilna grana. Ako je profitabilna grana naše sve ustanove u županijama imaju svoja upravna vijeća, upravna vijeća kontroliraju ali i odlučuju zajedno sa vlasnikom, znači županijskim poglavarstvom i županom što će činiti iz dobiti, a mislim da smo se i složili da sve županijske ljekarničke ustanove posluju sa dobitkom. I znači taj dobitak ipak će rasporediti vlasnik, znači županija i odrediti će što je u tom trenutku najpotrebnije u zdravstvenom sustavu. Ja ću vam reći primjer kod nas, da iz te dobiti kompletno sav ljekarnički sustav je izuzetno dobro informatiziran, sve ljekarne su uređene i obnovljene po standardima zapadne Europe a dio sredstava je išao i u županijski proračun. No, još je važno reći da u ovim ustanovama koje su u županijskim …/Govornik se isključio./ [[Upadica: Uključite se!]] ujedno i najkvalitetniji dio ljekarničke struke magistara ljekarni. Prema tome, iz razloga da ti ljudi koji su 15 godina i u vrijeme Domovinskog rata vršili opskrbu lijekovima ja molim i državnog tajnika i Ministarstvo da svi zakoni koji će se ubuduće donositi o ljekarništva, niti u jednom slučaju ne idu da bi zakinuli ljude kojima mi nismo dozvolili da idu u privatizaciju, jer su od posebnog interesa za opskrbu lijekovima. A istovremeno molim evo i državnog tajnika i nas ovdje zastupnike da vodimo računa kada bude nova mreža ljekarničke djelatnosti u Republici Hrvatskoj da ta mreža doista bude i poštivana. Ja ću reći iz primjera, neću reći u kojem vremenu se to dešavalo da imamo zakon koji je zabranjivao otvaranje ljekarne 500 metara u krugu najbliže županijske ljekarne. I kod nas se desilo da je ta otvorena na sto metara. I ja sam pitao dotične u ministarstvu, to je bilo prije više godina, a oni su rekli da su oni mjerili i to je izgledalo da je to 500 metara. Mislim da su tri puta hodali oko zgrade da bi dobili do 500 metara. I mislim državni tajniče da takva situacija sam uvjeren da se to više neće ponavljati i da ćemo u ovaj ljekarnički sustav uvesti reda i smatram da današnja, prijedlog zakona zaista je dobar, da dostupnost zdravstvene zaštite u ovom slučaju ljekarničke i dalje očuvamo i održimo ga na visokoj razini. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Ivan Hanžek. Izvolite.
Pa ja se nadam da ću uštedjeti na vremenu kojega ste najavili da nam je zeitnot dosta veliki, je zapravo jer su moji svi prethodnici rekli puno stvari koje bih ja ponovio. Naime, iz jednostavnog razloga jer mi koji bolje poznajemo ili smo u sredinama gdje funkcioniraju županijske ljekarne ili gdje je pritisak na otvaranje ljekarničkih djelatnosti izrazito prisutan zbog bolničkih i drugih zdravstvenih kapaciteta. Istovremeno smo svjedoci da u procesu privatizacije ili otvaranje privatnih ljekarni dolazimo u situaciju da drugi dijelovi županija, hoćemo reći Republike Hrvatske nisu pokriveni tom djelatnošću. Ja želim samo na početku podsjetiti da je ljekarništvo jedna duga tradicionalna zdravstvena djelatnost, da gotovo do Dubrovnika pa da ne nabrajamo dalje u većim mjestima postoji tradicija koja je dulja više od sto godina i koja nije se samo sastojala u pripravcima ljekarničkim ili plasmanu lijekova, nego i u jednom dijelu u zdravstvenoj zaštiti stanovništva u trenucima kada nije područje bilo pokriveno sa liječnicima i sa profesionalnim medicinskim osobljem. Stoga, mislim da ova tema zaista zaslužuje veliku pažnju. No, želim naglasiti jedno. Evo, kolega iz Slunja koliko sam shvatio je zapravo rekao ono što i ja želim naglasiti u prvom redu ne zbog toga što smo mi svježi saborski zastupnici pa neke stvari hoćemo, nećemo, ne znamo koje su donošene ranijih godina, a ne djelujemo svi profesionalno u branši, pa da imamo svakodnevno uvid u određene propise. Da bi bilo korisno on što smo rekli kod donošenja programa željeznice, da periodično se ovaj Visoki dom izvješćuje sa analizama i podacima kakve su posljedice trenutnih zakonskih rješenja proizvela u praksi, posebno u ovim dijelovima za koje je država odgovorna da funkcioniraju, kao što je kolega Leko rekao koje su i u Ustavu i u nekim drugim aktima temeljni zapisane kao osnovna briga države. Drugo, da zaista treba razmisliti o izradi novog zakona, a posebno baziranog na toj analizi. Jer ista situacija je i kod nas da su se otvarale ljekarne na 50 metara od županijske ljekarne koje su sve dale svoj obol ne samo u ratnim situacijama, nego i inim drugim situacijama kad se radilo o nestašici lijekova. Stoga uz podršku ovim kao što je to u ime kluba rekao kolega Jovanović izmjenama zaista se zalažem i podržavam inicijative da se pripremi analiza u što skorije vrijeme stanja u ljekarništvu. Da se isto tako protivimo liberalizmu u toj djelatnosti jer na žalost ovo što je rečeno oko stjecanja profita osnovna djelatnost ako je bazirana na djelatnostima koje su vezane za profit to sigurno će dovesti do zatvaranja ljekarni čak i u onim mjestima koja su danas neupitna i koja su danas zapravo dobro pokrivena sa tim djelatnostima. I stoga uz podršku molim da ako je moguće u zaključak uđe molba i zahtjev da se izvrši jedna takva analiza u najskorije vrijeme i da ona bude temelj za donošenje novog zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Ivo Josipović. Nema ga. Gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Ja ću zaista maksimalno skratiti izlaganje, jer do sad je uglavnom sve rečeno. Dakle, mislim da ljekarništvo mora ostati javna služba, jer ona mora osigurati dostupnost u opskrbi lijekovima, da se kroz mrežu ljekarni zapravo treba osigurati i teritorijalna dostupnost pogotovo na onim područjima gdje nema privatne inicijative. To je zapravo i razlog što ljekarništvo, odnosno osnivačka prava za ljekarništvo moraju ostati na razini županija. Već je državni tajnik iznio ovaj primjer naše Međimurske županije koja je prva krenula u prodaju ljekarni. Čak je unatoč protivljenju dijela vijećnika u županijskoj skupštini donesena i odluka o prodaji ljekarne. Trenutačno to bi bila prilično visoka sredstva u županijskom proračunu. Međutim, u konačnici za građane ove županije to bi bila šteta i dobro je što je u tom trenutku donesena uredba koju danas zapravo u istom obliku pretačemo u zakon. Međutim, javila sam se samo zbog toga da kažem još jednu stvar. Eto upravo na primjeru moje županije gdje se već drugu godinu izvlači profit iz ljekarništva i prilično visoka sredstva u odnosu na visinu županijskog proračuna unose se u županijski proračun. Međutim, to bi bilo u redu kad bi se ona trošila transparentno i kad bi se znalo da ona idu ili završavaju ili dakle jednim dijelom u ustanovi, drugim dijelom za zdravstvene potrebe. Kako toga nema i kako će to vjerojatno biti slučaj i u drugim sredinama mislim da bi bilo dobro da se zakonom uredi da ukoliko se izvlače sredstva iz ljekarništva u županijske proračune da ona moraju biti utrošena za zdravstvene potrebe. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospodin zatupnik Mirando Mrsić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Pa predlagač ovog zakona je u jednoj … [[Govornik se ne razumije.]] situaciji, podvojenoj ličnosti iz razloga što smo proklamirali privatizaciju ljekarni i to smo provodili sustavno i nemilice, da bi se sada sjetili da bi bilo dobro da to sada zaustavimo i da onemogućimo daljnju situaciju. Ja se potpuno slažem s time da se županijske ljekarne ne prodaju, jer to je u zdravstvenom sustavu nešto što bi reklo se ono što imate doma i što je vrijedno i što ne prodajete i bilo je vrijeme da se to i zaustavi, ali s druge strane predlagač se nije usudio krenuti dalje vjerojatno zato što nije do danas ukinuo Pravilnik o privatizaciji domova zdravlja koji je inače obećan u koalicijskom sporazumu jer bi onda isto tako dodao da bi u domovima zdravlja trebalo osnovati ljekarne koje bi bile u vlasništvu domova zdravlja koje bi onda osiguravale i dostupnost ljekarničke zaštite na onim područjima na kojima je ljekarnička zaštita nedostatna odnosno gdje privatni biznis, odnosno privatni interesi nemaju profita pa da bi otvorili ljekarnu recimo u jednom Dvoru na Uni. Ostalo je nejasno da li će se nastaviti dalje privatizacija ljekarni ili ne, a ova Vlada se zalaže za tržišno natjecanje, a s druge strane ograničava mogućnost otvaranja ljekarni. Prema tome situacija u kojoj sada jesmo je da ćemo jasno zabraniti privatizaciju županijskih ljekarni, ali da nismo očito omogućili da se razvija tržišno natjecanje i da se očito da se može desiti ako imate određenu vezu ili nekoga da vam se otvori ljekarna kao što je rekao kolega Strikić 100 metara jedna do druge. Znači nema transparentnosti u samom sustavu otvaranja ljekarne niti ima transparentnosti u samoj mreži ljekarne. S druge strane ja predviđam da ćemo za dvije ili tri godine nećemo uopće govoriti o ljekarnama kao nazovi profitabilnim ustanovama, inače da kažem da u zdravstvu nema profitabilnih ustanova i da bi se sredstva ljekarni trebala usmjeriti kada govorimo o županijskim, da bi se trebala usmjeriti u zdravstveni interes, odnosno u rad same ljekarne. Ja predviđam da ćemo za dvije godine, ako ne i kraće i ove godine, ljekarne više neće biti tako primamljiv kolač i za veledrogerije i za druge velike sustave kao što je npr. sada Atlantik grupa koja želi osnovati lanac ljekarni jer sa ovim načinom plaćanja koji je danas negdje preko 180 dana i taj profit koji nazovimo već je u ljekarnama će nestati i biti će upotrijebljen za podmirivanje dugova. A, ovom prilikom koristim i da upozorim na alarmantno stanje u ljekarnama jer nikad se nije desilo da su se lijekovi, odnosno da su dugovi ljekarni prema strani HZZO-a bili preko 180 dana, a kao što znamo Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje je prenio 800 milijuna kuna duga lijekova na recept u ovu godinu, prema tome očekujemo da će taj period neplaćanja ljekarnama biti i preko 180 dana, a kada prijeđe godinu dana onda će doći u pitanje i opskrba samim lijekovima. Prema tome za podržati je predlagača da se ove stvari na neki način urede, ali nedostaje hrabrosti da se zadire duboko i da se napravi reforma sustava iz ovoga svega što viđamo ovih dana to nije nikome niti ni u primisli, a izgleda da nije ni u volji.
Hvala. Ispravak gospodin Nedjeljko Strikić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Dame i gospodo zastupnici, uvaženi zastupnik Mrsić je iznio nekoliko netočnosti, ja ću pokušati obrazložiti dvije. To je da ova Vlada, citiram: "brani otvaranje novih ljekarni". Zaista ni u prijedlogu ovog zakona nigdje ne piše da se zabranjuje otvaranje, ovdje se radi o zakonu koji zabranjuje prenošenje vlasničkih prava. Znači ne brani otvaranje novih ljekarni, ako će biti otvorene u skladu sa mrežom ljekarničkog sustava koje je donio i ovaj Sabor. A drugo, da ljekarne nisu profitabilne ja doista u Republici Hrvatskoj nisam našao podatak da je ijedna ljekarna zatvorena. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, gospođa Ingrid Antičević-Marinović.
Mislim kolega Mirando Mrsiću da ste dobro skrenuli pozornost da je ostao veliki problem i daljnje nejasnoće u postojećem zakonu i netransparentnosti mogućnosti otvaranja novih ljekarni. S tim u vezi još odobrenje koje daju jedinice lokalne samouprave, dakle vrlo nešto netransparentno a i dalje kod unosnog posla. Kada je tek otvorena ta mogućnost naravno da pretendenti na otvaranje ljekarni bili su veliki zagovornici slobode tržišta na što posebno sad skrećete pozornost koja ovdje nije do kraja definirana a trebala bi biti, a sada oni koji su odnosno kojima je to omogućeno, a skrenuli ste pozornost također nekima na vrlo netransparentan način, sada su ti prvi zagovornici zatvaranja, odnosno restriktivnih odredbi i uvjeta za otvaranje novih ljekarni. Pa onda imamo zračnu udaljenost, je li nešto izgrađeno ili nije, hoće li se tu nešto graditi i onda jedinice lokalne samouprave također od osobe do osobe, od prilike do neprilike daju ili uskraćuju suglasnost odnosno mogućnost privatne osobe da otvori ljekarnu. A tim u vezi taj apsurd je onda još i veći ako ostaje nepobitna činjenica i s obzirom na istraživanje GFK za prošlu godinu kada vidimo da je 75% kućanstava imamo izuzetne i izvanredne troškove osim zdravstvenog osiguranja i preko toga za zdravstvene potrebe, dakle kod činjenice oko koje mislim da se možemo svi složiti da je zdravlje postalo najunosnija roba onda zašto zatvarati taj krug kao gotovo numerus clausus onih kojima je dato i omogućeno da imaju ljekarnu.
Odgovor, gospodin Mirando Mrsić.
Štovana zastupnica Marinović je otvorila jedno područje koje je neregulirano i ostalo je otvoreno na razini toga kako će tko odlučiti i koliko će tko biti jak da u samom sustavu se probije i da otvori ljekarnu. U svakom slučaju taj dio otvaranja ljekarni i mogućnosti otvaranja ljekarni je ostao potpuno netransparentan i bojim se da je ono što ste rekli da tko je ušao u autobus ušao, sada ćemo zatvoriti vrata pa onda nakon toga ćemo vidjeti tko će ugrabiti veći dio kolača pogotovo što smo svjesni ovih dana, a i proteklih godina da su ljekarne na meti osim veledrogerija, na meti i svih drugih korporacija koje shvaćaju da je u ljekarničkom biznisu dobra zarada. U svakom slučaju županijske ljekarne treba onemogućiti da idu u prodaju, ali s druge strane treba omogućiti svima onima koji su zainteresirani jedno fer tržišno natjecanje a da bude po babi, po stričevima ili po stranačkoj pripadnosti.
To neće nikako. Hvala. Gospodin zastupnik Bruno Kurelić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani državni tajniče, zastupnice i zastupnici Hrvatskog sabora! Teško da ću reći nešto pametna i kvalitativno nešto novo temeljem ove rasprave koja je dosada vođena. No ponudit ću nekoliko svojih razmišljanja na Prijedlog zakona o dopuni Zakona o ljekarništvu. Ljekarnička djelatnost treba osigurati dostupnost zdravstvene zaštite kao obavezu države za skrb svojih građana. Temeljem ove spoznaje ljekarnička djelatnost dobiva svoju stvarnu ulogu u zdravstvenoj skrbi stanovništva Republike Hrvatske. Kao što smo danas već i čuli tržište lijekova svugdje pa tako i u Hrvatskoj otvara prostor za velike poslove koji u konačnici trebaju donijeti dobit učesnicima u realizaciji tih poslova, veliki poslovi u sustavu zdravstva koji trebaju realizirati u konačnici samo materijalnu dobit i zdravlje i bolest stavljaju u kategoriju robe. Polazim od činjenice da kvaliteta zdravstvene skrbi za stanovništvo može biti vrednovana samo ako ljekarnički sustav bude ocjenjivan kao dio ukupnog zdravstvenog sustava. Priključujem se onima koji konstatiraju da se u zdravstvu ne mogu primjenjivati isključivo ekonomski odnosno tržišni interesi kao što je to na drugim područjima djelatnosti bez obzira na vlasništvo. Mnoge europske države brane svoje ljekarničke sustave i protive se stavu Europske komisije koja želi liberalizirati zdravstvo. U toj bitci za dobit znamo tko najčešće stradava. To je onaj koji sustav najviše treba, a to je bolesnik. Često govorimo europskim iskustvima a sada se njima priključujemo bar proizvodnjom zakona i njihovim usaglašavanjem sa pravnim stečevinama zemalja Europske unije gdje se nadam da ćemo uskoro doći kako nam je jučer obećano u Bruxellesu pošto smo suspendirali ZERP. Pregledom zakonodavstvo Europske unije vidljivo je da lijekovi kao posebno osjetljivi i specifični proizvodi o kojima ovisi ljudsko zdravlje podliježu vrlo strogim propisima vezanim uz registraciju i stavljanje u promet kontrolu kakvoće, režim izdavanja, reklamiranje. Svi su ti propisi objedinjeni na nivou Europske unije. Međutim, organizacija ljekarničkog sustava kao dijela zdravstva, vlasništvo ljekarni, prostorni kadrovski standardi, ljekarnička mreža, odnosi sa zdravstvenim osiguranjima, formiranje cijena nije harmonizirana na europskoj razini. Kao što smo i danas čuli, a kolege su tu napomenuli svakoj državi je prepušteno da ljekarništvo uredi nacionalnim zakonodavstvom na način koji najbolje odgovara poštujući pozitivne propise Europske unije. Današnji sustav ljekarništva u Europi funkcionira grubo rečeno na dva modela odnosno na dvije kategorije tzv. etičkoj kategoriji i tzv. trgovačkoj kategoriji. U prvu skupinu vlasnik ljekarne obično je farmaceut, jedan ljekarnik, jedna ljekarna i postoje ograničenja u poslovanju lijekovima. Primjer Austrije, Grčke i Italije. U trgovačku kategoriju kao što i sam naziv kaže gdje je profit prvenstveni cilj imamo egzistiranje u Velikoj Britaniji, Nizozemskoj, Irskoj i u drugim zemljama. Farmaceutska grupacija Europske unije čiji su članovi farmaceutske organizacije zemalja članica Europske unije izradila je dokument ljekarništva u budućnosti. Hrvatsko farmaceutsko društvo je pridruženi član te grupacije. Iz dokumenta je vidljivo da ljekarnik osim nabavljanja i izdavanja lijekova treba podučavati i savjetovati bolesnike, korisnike o ispravnoj primjeni lijekova, pratiti ishod farmakoterapije, osigurati racionalniju upotrebu lijekova te preventivno djelovati na očuvanju zdravlja pučanstva. Dakle, pozornost ljekarnika u suvremenom ljekarništvu pomiče se s lijeka kao proizvoda prema bolesniku, kao korisniku tog lijeka. Toliko za sada o Europi. No vratimo se na neke elemente naše svakodnevnice. Što traže potencijalni vlasnici ljekarničkih lanaca u Hrvatskoj? U ovom trenutku okrupnjavanje uspješnih privatnih ljekarni, a tek onda ako to regulativa dopusti i privatizaciju gradskih i županijskih ljekarni te kroz ljekarnički biznis značajan iskorak i u regiju. Većina je ljekarni u privatnim rukama kao što su rekli i svi dosadašnji govornici. Neprivatizirane su ostale gradske i županijske ljekarne koje trenutno drže oko 25% udjela u Republici Hrvatskoj. U Hrvatskoj imamo nekoliko oblika vlasništva ljekarni i vraćanje odnosa jedan ljekarnik, jedna ljekarna što podrazumijeva vlasništvo ljekarnika nad ljekarnom nije izvedivo u ovom segmentu. Ako se broj ljekarni u lancu bude povećavao dio zdravstva može ostati van zdravstvenog sustava. Osobno ću kao i Klub zastupnika SDP-a podržati ovu dopunu zakona. Kao moj kolega Jovanović smatram da bi trebalo naći cjelovito rješenje sa jačanjem odnosno sa ciljem jačanja ljekarničke struke i njezino što učinkovitije djelovanje na zdravlje sveukupnog stanovništva, posebno na modelima i iskustvima zemalja Europske unije koje sam djelomično u svom izlaganju i naveo. Hvala lijepo.
Hvala. Isteklo je vrijeme za prijavu od deset minuta. Replika gospodin Željko Jovanović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora! Kolega Kurelić je u svom dijelu govorio kao i mnoge kolege prije, danas o najvećem problemu koji se tiče ljekarni danas, a to je stvaranje centra profita. Dakle, ono što moramo naglasiti da ljekarne koje su u vlasništvu županija, one možda posluju na način da u određenom trenutku ostvaruju dobit ali tu dobit one vraćaju nazad u svoj ljekarnički sustav i to je temeljna razlika zašto se ne može dozvoliti privatizacija jer drugi koji žele ući u taj sustav neće taj novac ulagati natrag u ljekarničku djelatnost nego će taj profit ostvariti za nešto drugo. I ono što se danas vrlo rijetko spominjalo ja moram još jedanput naglasiti, u privatnim ljekarničkim lancima u ovom trenutku nedostaje 300 ljekarnika. Vi ćete doći u privatnu ljekarnu u kojoj neće biti farmaceuta, biti će samo farmaceutski tehničar. To se ne smije dozvoliti. Zato se ovo mora regulirati.
Hvala. Gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Malo prije nisam bila tako brza kad sam trebala reagirati na ispravak netočnog navoda, međutim sad ću to iskoristiti pa ću reći s ponosom da dubrovačke ljekarne nisu stare samo sto godina nego datiraju od 1317. godine i da je to najstarija u Europi ljekarna u Maloj Braći. … [[Upadica se ne čuje.]] Druga? Zadar prvi? Trogir. Hvala lijepo. … [[Upadica se ne čuje.]] U Zadru je prva. Dakle, kolegice i kolege svjedoci smo stvaranja novih ljekarničkih lanaca u vlasništvu većih tvrtki. Ako se isto tako dopusti privatizacija, ako bi se dopustila privatizacija ljekarni u vlasništvu županija i gradova ili zapravo uruši ljekarnička mreža samo bi se zadovoljavali zahtjevi slobodnog tržišnog natjecanja. Nastajali bi veliki lanci ljekarni u kojima bi zapravo ljekarnici bili samo zaposlenici što se zapravo cijela struka bojala. Naravno da oni koji su to htjeli očekivali su veliku zaradu pa i na uštrb kvalitete ljekarničke usluge i uskraćivanja ravnomjerne dostupnosti usluga svakom pacijentu. Misli se naravno na manje razvijena područja i na neprofitabilne ljekarne. Isto tako, činjenica da se ovim poslom žele baviti osobe bez farmaceutskog obrazovanja govori isto tako o izmicanju ljekarništva i zdravstva odnosno primarne zdravstvene zaštite a povijanje na tržišnim načelima kumuliranja kapitala. Možete malo više da dovršim molim vas lijepo. Ugradnjom nemogućnosti prodaje ljekarni u vlasništvu županija i gradova te omogućavanje takve pretvorbe gdje bi ljekarnici imali većinski dio u vlasništvu u upravljanju omogućila bi se u biti profesionalna, stručna i ekonomska neovisnost odnosno profesionalna sloboda u radu gdje bi ispred svega bila skrb o pacijentima ispred svega, a to je cilj zapravo politike zdravstva odnosno ljekarničkog sustava kao dijela zdravstvenog sustava. Naravno da podržavam izmjenu ovakvog zakona jer je ovo zapravo dio regulacije ljekarničkog sustava. Još bih samo htjela napomenuti jedno istraživanje zapravo koje je, studija je napravljena, analiza posljedice deregulacije u ljekarništvu a tipičnim mehanizmom regulacije vezani su za kriterije pri osnivanju novih ljekarni, zatim pitanje vlasništva te obvezno i kvalitetno stručno usavršavanje farmaceuta. U studiju su izabrane tri europske zemlje koje su prošle liberalizaciju odnosno deregulaciju u ljekarništvu a za usporedbu su bile tri zemlje u kojima je ljekarnička djelatnost još uvijek bila strogo regulirana. I na kraju zaključci su bili slijedeći, da je regulacija omogućila farmaceutima da svoje djelovanje usmjere na stručni rad i savjetovanje pacijenata da je dostupnost ljekarničkih usluga bila bolja u zemljama sa regulacijom ljekarničke djelatnosti, da je u zemljama sa regulacijom ljekarničke djelatnosti postignuta ravnomjerna raspoređenost ljekarni s obzirom na cjelokupne potrebe stanovništva i da su isto tako cijene lijekova stabilnije u zemljama sa reguliranom ljekarničkom djelatnosti. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani kolegice i kolege. Vrlo kratko htjela bih se osvrnuti na jedan problem u ljekarništvu odnosno na praksu županija kao osnivača ljekarni da izvlače dobit iz ljekarni i koriste ju za pokriće gubitaka županijskih bolnica. To je zapravo uobičajena praksa na terenu koja se u ovom trenutku čini i prihvatljivom. Županija je vlasnik i ljekarni i županijskih bolnica i dobit jednog segmenta zdravstvene djelatnosti koristi se za pokriće gubitaka drugog segmenta zdravstvene djelatnosti. Međutim, kakve bi posljedice takva praksa mogla imati na poslovanje ljekarni. Izvlačenjem dobiti neprijeporno se snižava stupanj likvidnosti odnosno sposobnosti ljekarni da plaćaju dospjele obveze što je zapravo osnova sadašnjih dobrih rezultata i visoke profitabilnosti ljekarni jer su zbog visoke likvidnosti one u mogućnosti plaćati u kraćim rokovima i ostvarivati pravo na dobivanje "casa sconto". U uvjetima loše nelikvidnosti, dakle nedostatka novčanih sredstava produžavat će se rokovi plaćanja, smanjivat će se "casa sconto" i snižavati stupanj njihove profitabilnosti. Dakle, izvlačenje dobiti iz ljekarni mogao bi biti model financijskog iscrpljivanja ljekarni te bi one mogle postajati lakši plijen za privatizaciju ako bi se eventualno ukinule zakonske odredbe koje ovoga trenutka privatizaciju sprečavaju. Jedinice regionalne samouprave htjeti će se rješavati takvih problematičnih ljekarni koje bi eto od sadašnjih zlatnih koka koje su godinama punile županijske proračune mogle postati one koje će tražiti sanaciju na teret županijskog proračuna. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jedan ispravak gospodin zastupnik Josip Đakić.
Gospodine predsjedniče. Samo jedan netočan navod gospođi kolegici Jelaš gdje je ustvrdila da se zaradom županijskih ljekarni pokrivaju dugovi bolnica. To je apsolutno netočno jer ljekarne su u sastavu domova zdravlja što je posebna institucija i organizacija na nivou županija i ne mogu se prebacivati. Ljekarne su posebna institucija tako da se ne mogu bolnički dugovi pokrivati … [[Govornik je isključen, ne čuje se.]]
Gospodin zastupnik misli da je tako. I kao posljednji u raspravi gospodin Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Pokušat ću ukazati na jedan problem koji do sada nije spomenut a volio bih da na njega obrati pozornost i moj kolega doktor Kundić moj sugrađanin. Naime, držim da je Odbor za zakonodavstvo i Odbor za lokalnu samoupravu da su propustili primijetiti da je ovaj Prijedlog u suprotnosti sa Zakonom o lokalnoj i područnoj, odnosno regionalnoj samoupravi. Jer je u listopadu 2005. godine Hrvatski sabor, donio Izmjene i dopune zakona o lokalnoj i regionalnoj samoupravi kojima je utvrdio mogućnost odnosno proširio djelokrug ovlaštenja tzv. velikim gradovima. Prvi korak koji je napravljen u operacionalizaciji tih izmjena i zakona dogodio se Zakonom o gradnji. Međutim, također je moguće tim izmjenama protegnuti nadležnost velikih gradova i županijskih središta i na ovu djelatnost. Prema tome, podsjetimo se da su nekada ljekarne, gospodine predsjedniče, molim vas omogućite mi, podsjetiti ću da su nekada kao što kaže gospodin Đakić ljekarne bile u sustavu domova zdravlja ali su izdvojene, ali ću također podsjetiti da u županijske ljekarne na primjeru Zagrebačke županije nastale tako da su sdruženi domovi zdravlja po gradovima u jedinstveni dom zdravlja županije a onda su ljekarne koje su djelovale unutar sustava izdvojene u posebnu cjelinu. Sada se događa mogućnost da Velika Gorica, recimo, kao veliki grad preuzme natrag osnivačka prava nad domom zdravlja i preuzme svoj dio odgovornosti u izgradnji sustava javnoga zdravstva jer joj to omogućava Zakon o lokalnoj i područnoj samoupravi, a po ovim izmjenama to neće biti moguće napraviti za one ljekarne koje su tim putem završile kod županija. Jer su u međuvremenu izdvojene u posebne sustave. A sada zakon prijeći bilo kakvo prenošenje prava, osnivačkih prava. Dakle, ne samo prodaju trgovačkim društvima ili nekome u privatnom sektoru. Dakle, ovaj, ovakva izmjena će onemogućiti prenošenje osnivačkih prava na jedinice lokalne samouprave koje su nekada bile osnivači tih istih ljekarni. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Evo završno i nadam se kratko. Predlagač gospodin Ante Zvonimir Golem, u ime predlagača dakle, izvoli, Golem.
Gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo, na kraju u ime predlagača prvo bih se htio zahvaliti na podršci, dakle, ovoj dopuni Zakona. Međutim, s obzirom da kako je već, u raspravi smo danas i čuli, postoji mogućnost da možda neke stvari nisu poznate, a sa strane izvršne vlasti možda bi bilo dobro da kažemo treba reći sljedeće. Prvo. Sustav ljekarništva u Hrvatskoj nije ni u kakvoj krizi, niti se ovdje radi o bilo kakvoj kriznoj mjeri. Naime, ovdje se radi o nastavku primjene uredbe koja je donesena prije godinu i pol dana kada isto tako nije postojala kriza. Već je analizom stanja koja postoji i zahvaljujem se na sugestiji ali u svakom slučaju može se prikazati, biti će prikazana kada će se predložiti dakle, jedan cjelokupni sustav reorganizacije, znači promjene Zakona o ljekarništvu koji se radi upravo sa strukom i svim zainteresiranima, dakle, u sustavu zdravstvene zaštite. Ali sa ovim Prijedlogom nismo mogli čekati taj trenutak što će biti ove godine iz razloga što bi nastupilo vrijeme kada bi uredba prestala biti na snazi a moglo bi tada doći do ovih stvari zbog koje je uredba i donesena. Moram jasno odbiti optužbe da je osnivanje ljekarni ne transparentno. Treba se reći, kada je Vlada u prvom mandatu dr. Ive Sanadera preuzela vlast našli smo upravo tako netransparentno i našli smo situaciju da su se na 100 metara, na 50 metara, da se čak postojeći pravilnik koji je tada bio nije uopće primjenjivao. Praćenjem pravilnika 2007. godine donijeli smo novi pravilnik koji je izbacio subjektivnost, što znači nisu se davale, ne daju se više niti suglasnosti sa nivoa nekakve lokalne ili područne samouprave već su se postavili objektivni, lako prativi kriteriji, kao što je zračna udaljenost geodetskom izmjerom a ne prema broju koraka. Kao što je broj osiguranih osoba a ne prema broju stanovništva pa svaki mjesec je bio velika migracija. Točno su postavljeni kriteriji a s druge strane upravo zbog problema ruralne sredine gdje ću podsjetiti 5 tisuća stanovnika je bio minimum za jednu ljekarnu što nisu mogla i mnoga sela i mnogi manji gradovi ostvariti napravljena su poznata izuzeća gdje je rečeno jasno i glasno da općina može imati jednu ljekarnu, najmanje bez obzira na broj stanovnika, gdje ukoliko u krugu od 5 km nema ljekarne da se može osnovati ljekarna pogotovo u područjima gdje nema javnog prijevoza ili ukoliko se radi o stvaranju potpuno novih, naselja, i to posebnih naselja, a to je poticajna stanogradnja koja može isto tako osigurati. Na taj način kriteriji koju su stavljeni u pravilnik koji je na snazi apsolutno su transparentni. I molio bih da se i mene kao predlagača ne govori da se nalazim u šizoidnoj situaciji jer to nisam. Nego bi trebalo reći jasno i glasno nastavljamo, dakle, sustav poboljšanja na području ljekarničke djelatnosti, donijeti ćemo i predložiti će hrvatska Vlada ovom Visokom domu promjene Zakona o ljekarništvu, na način koji će to biti prihvatljiv hrvatskim građanima a za sve one podatke za koje je netko, kao što recimo ne postoji pravilnik o privatizaciji domova zdravlja, postoji pravilnik o zakupu i mnoge druge stvari uvijek smo spremni dati i izvješća i objašnjenja. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. I konačno, Konačni prijedlog zakona o dopuni Zakona o ljekarništvu. Isto je bio hitni postupak. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Hvala. Ovaj je zakon prihvaćen većinom glasova sa 128 za, 2 protiv i jednim suzdržanim. Zahvaljujem svima, svim zastupnicama i zastupnicima. Želim svima onima koji to slave naravno sretne uskrsne blagdane i sretan Uskrs i vidimo se 26. ovog mjeseca, a dotle želim vam ugodno odmaranje i ugodno i mirno more svima.