Austatud Riigikogu, alustame täiskogu VIII istungjärgu teise töönädala teisipäevast istungit. Kas on soovi üle anda eelnõusid ja arupärimisi? Tarmo Tamm, palun!
Lugupeetud juhataja! Head kolleegid! Annan üle arupärimise põllumajandusminister Ivari Padarile. Selle arupärimise sisu puudutab Eesti piimasektorit. Meie küsimus seisneb selles, kuidas Eesti piimandussektor suudab konkureerida Euroopa Liidu turul, kui meie piimatootjate toetused on kõige väiksemad Euroopa Liidus. Teine oluline küsimus on see, et kui meie valitsuskoalitsioon räägib kogu aeg toote lisandväärtusest, siis nüüd on konjunktuuriinstituudi andmetest selgunud, et Eestist veetakse 71 miljoni euro eest välja toorpiima. Kui me oleks selle piima Eestis väärindanud, siis oleks lõpptoote hind olnud kolm-neli korda kõrgem. See oleks andnud olulist tuge riigieelarvele ja loodud oleks vähemalt 500 uut töökohta. Kuidas selline asi on juhtunud? Kas me olemegi siis nüüd kujunenud riigiks, kes toodab toorainet Lätile ja Leedule? Oleme esitanud härra ministrile neli küsimust, millele me loodame adekvaatsed vastused saada. Aitäh!
Mati Raidma, palun!
Lugupeetud Riigikogu esimees! Austatud kolleegid! Vastavalt riigikaitsekomisjoni s.a 15. septembri konsensuslikule otsusele algatab riigikaitsekomisjon erakorralise seisukorra seaduse, hädaolukorra seaduse ja Kaitseväe korralduse seaduse muutmise seaduse eelnõu. Eelnõu eesmärk on kõrvaldada 2014. aasta 1. juulil jõustunud korrakaitseseaduse muutmise ja rakendamise seaduse tekitatud lüngad, mis on seotud hädaolukorra ja erakorralise seisukorra ajal Kaitseväe ja Kaitseliidu kasutamise ning viimaste poolt vahetu sunni rakendamisega. Vastavalt täpsustatakse ka Kaitseväe korralduse seadust. Tänan!
Vladimir Velman, palun!
Austatud Riigikogu esimees! Head kolleegid! Väliskomisjon algatab oma 15. septembri istungi otsuse kohaselt Riigikogu otsuse "Eesti Vabariigi, Leedu Vabariigi ja Läti Vabariigi Parlamentidevahelise Assamblee (Balti Assamblee) Eesti delegatsiooni moodustamine" muutmise eelnõu. Väliskomisjon toetas Eesti Reformierakonna fraktsiooni ettepanekut nimetada delegatsiooni liikmeks Jaanus Tamkivi asemel Andre Sepp. Väliskomisjoni ettepanek Riigikogu juhatusele on määrata eelnõu muudatusettepanekute esitamise tähtajaks reede, 19. september kell 16.
Aitäh! Olen vastu võtnud kaks eelnõu ja ühe arupärimise. Edasi toimitakse nendega kodu- ja töökorra seaduse kohaselt. Palun teeme kohaloleku kontrolli! Kohal on 83 Riigikogu liiget, puudub 18.
Esimene päevakorrapunkt on Riigikogu liikmete Aivar Rosenbergi, Aivar Sõerdi, Andre Sepa, Arto Aasa, Etti Kagarovi, Heljo Pikhofi, Igor Gräzini, Imre Sooääre, Indrek Saare, Jaak Alliku, Jaanus Tamkivi, Jüri Jaansoni, Jüri Morozovi, Kalev Kallemetsa, Kalev Kotkase, Kalev Lillo, Kalle Jentsi, Kalle Pallingu, Kalvi Kõva, Karel Rüütli, Kristen Michali, Laine Randjärve, Lauri Luige, Maimu Bergi, Margus Hansoni, Marianne Mikko, Mart Meri, Mati Raidma, Meelis Mälbergi, Paul-Eerik Rummo, Peep Aru, Rait Maruste, Rein Langi, Rein Randveri, Tarmo Leinatamme, Tarmo Männi, Terje Trei, Tiina Lokk-Trambergi, Tõnis Kõivu, Tõnu Juuli ja Valdo Randpere algatatud Eesti Vabariigi põhiseaduse muutmise seaduse kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel valimisea langetamiseks eelnõu 703 esimene lugemine. Algatajatepoolne ettekandja on Riigikogu liige Kalvi Kõva. Palun!
Austatud Riigikogu esimees! Head kolleegid! Mul on siiralt hea meel võimaluse eest tutvustada teile 41 kolleegi algatatud Eesti Vabariigi põhiseaduse muutmise seadust kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel valimisea langetamiseks ehk seaduseelnõu 703. Eelnõu algatamise õiguslikuks aluseks on Eesti Vabariigi põhiseaduse § 161 lõige 1, mille kohaselt on õigus algatada põhiseaduse muutmist vähemalt viiendikul Riigikogu koosseisust. Põhiseaduse § 163 punkt 2 võimaldab seaduse vastu võtta, kui selle poolt on Riigikogu kaks järjestikust koosseisu. Tuletame meelde, et põhiseaduse kohaselt on kohaliku omavalitsuse volikogu valimiste seaduses ettenähtud tingimustel hääleõiguslikud selle omavalitsuse maa-alal püsivalt elavad isikud, kes on vähemalt 18 aastat vanad. Eelnõu eesmärk on aga langetada aktiivse valimisõiguse iga kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel 18. eluaastalt 16. eluaastale. Head sõbrad! Ajast, mil koostati kehtiv põhiseaduse tekst ja fikseeriti selles valimisiga, on möödunud 22 aastat ning Eesti ühiskond on läbi teinud märgatava arengu. Ühiskond on stabiliseerunud, edasi arenenud ja küpsenud. Oluliselt küpsemaks on muutunud ka meie noored, kes on haritumad, teadlikumad ja ühiskonna asjadest paremini informeeritud. Samas on nende võimalused kaasa rääkida oma elukeskkonna kujundamisel piiratud. Objektiivse demograafilise protsessi mõjul aga meie ühiskond vananeb. Tuletagem meelde, et nende aastate jooksul oleme noortele andnud palju õigusi ja kohustusi. Nii näiteks saab 14. eluaastast võtta vastutusele väär- või kuriteo eest. Perekonnaseaduse järgi võib kohus alaealise töövõime laiendamise sätete kohaselt laiendada vähemalt 15-aastaseks saanud isiku teovõimet nende toimingute tegemiseks, mis on vajalikud abielu sõlmimiseks ning abieluga seotud õiguste teostamiseks ja kohustuste täitmiseks. Kuueteistaastaselt võib taotleda B-kategooria piiratud juhilube. Vähemalt 16-aastasele isikule on antud ka petitsiooniõigus. Head sõbrad! Valimisea alandamise mõtet on arutatud aastaid, selle teema eestvedaja on olnud Eesti Noorteühenduste Liit. Ka meie praegune kolleeg, endine justiitsminister Kristen Michal on jõuliselt seda vankrit vedanud. Kinnitust, et teema on aktuaalne, andis eelnõu algatajatele Tallinna Ülikooli Riigiteaduste Instituudi tehtud aktiivse valimisea langetamise mõjude analüüs. Uuringust selgub, et nii nagu teisteski riikides on 16-aastased noored ka Eestis küpsed kohalikel valimistel hääletama. Analüüs tuvastas, et alandades hääleõiguslikku iga 18. eluaastalt 16. eluaastale, suureneb valijaskond ca 24 000 potentsiaalse hääletaja võrra, mis moodustab 2–2,3% kogu hääleõiguslikust valijaskonnast. Samuti tõi uuring välja vajaduse tasakaalustada järjest vananevas ühiskonnas vanema- ja nooremaealiste valijate hulka. Nimelt ületab 2020. aastaks pensioniealise rahvastiku osakaal juba 7,7% võrra noorte osakaalu. Peale selle tõi analüüs välja veel mitmeid argumente valimisea langetamise kasuks. Noorte huvitatus poliitikast ja üldine ühiskondlik aktiivsus on võrreldavad täiskasvanute omaga. 18-aastaseks saanud noortest plaanib 73–80% minna hääletama. Noored tajuvad erakondade rolli valimisprotsessis adekvaatselt, 50%-l 14-aastastest on olemas parteiline eelistus. Varivalimiste kogemuse näitel jaotuvad hääled üsna samamoodi nagu kogu elanikkonnas, seega pole alust hirmul, et noortele valimisõiguse andmisega kaasneb mingi konkreetse erakonna soosing. Eesti noored on võrreldes teiste riikide eakaaslastega kodanikuühiskonna küsimustega keskmisest rohkem kursis. Kõik see selgus mainitud uuringust, millega saab tutvuda Tallinna Ülikooli ja Justiitsministeeriumi kodulehel. Head kolleegid! Me kõik ju soovime, et senisest enam noori räägiks kaasa kohalikku elu puudutavate teemade arutamisel ja osaleks otsustamisel. Kuna Eesti rahvastik on vananemas, siis on poliitiline kaasatus ja otsustusõigus enam ja enam kaldu eakate valijate poole, mistõttu noorte elu puudutavates küsimustes langetab otsuseid üha vanem valijaskond. Olen veendunud, et valimisea langetamine toob noorte teemad senisest rohkem ühiskondlikku fookusesse ja aitab saavutada valijaskonna demograafilist tasakaalu. Teatavasti saavad kohaliku omavalitsuse valimistel osaleda ka mittekodanikud. Valimisea alandamine annaks mittekodanikest noortele suurema võimaluse ühiskonna asjades kaasa rääkida ning oleks seeläbi oluline lisategur ühiskonna edasisel lõimumisel. Paljud noorte teemad on just kohaliku omavalitsuse pädevuses, mistõttu noored saavad oma esmase poliitkogemuse otseselt enda elu puudutavate küsimuste üle otsustades, olgu need siis seotud koolivõrgu, spordirajatiste, vaba aja veetmise kohtade, noorsootöö või teiste aktuaalsete teemadega. Muudatus võib tuua kaasa selle, et kasvab noorte huvi poliitika, riigi ja kohaliku omavalitsuse arengu vastu üldiselt. See on hea sissejuhatus, et saada heaks kodanikuks ning mõelda kaasa ka üleriigilistes ja -euroopalistes küsimustes. See näitab neile, kuidas demokraatia tegelikkuses toimib. 16–18-aastastel noortel on oma huvid ja vajadused. Neil on õigus olla ära kuulatud ja õigus osaleda valimiste kaudu otsuste vastuvõtmisel. Head sõbrad! Eelnõu algatajad on kindlad, et 16-aastased noored on küpsed ja valmis omavalitsuse tasandi otsustes kaasa rääkima. Ma palun siiralt, et seda eelnõu toetaksid nii selle kui ka tulevase Riigikogu liikmed. Aitäh!
Küsimused ettekandjale. Siim Kiisler, palun!
Aitäh! Hea ettekandja! Sa tõid siin hulga olulisi argumente ja tõestasid, et noored on küpsed otsustes kaasa rääkima. Jääb üle vaid selle kõigega nõustuda. Tekib aga ainult üks küsimus: miks te ei toeta siis seda, et noored võiksid osaleda ka Riigikogu ja Euroopa Parlamendi valimistel? Ükski nendest argumentidest, mis sa siin tõid, ei ole ju spetsiifiliselt omavalitsuspõhine. Samamoodi otsustatakse ju noorte elu puudutavaid küsimusi siin saalis. Miks nad ei võiks siia oma esindajaid valida?
Aitäh, hea kolleeg! Kindlasti on paljud noored valmis osalema kõikidel valimistel, aga algatajad on arvamusel, et liigume sellel suunal edasi samm-sammult. Nagu ma tõin välja, on just kohaliku tasandi otsused ehk noortele kõige olulisemad, sellised, milles nad tahaksid juba praegu mitmesuguste komisjonide kaudu kaasa rääkida, milles nad oskavad kaasa rääkida. Läheme samm-sammult edasi ja kindlasti tuleb ükskord ka aeg, kui me arutame siin saalis seda teemat, kuidas anda selle eagrupi noortele õigus valida ka teistel valimistel.
Jaak Allik, palun!
Lugupeetud ettekandja! Seletuskirjas on öeldud, et eelnõu eesmärk on langetada aktiivse valimisõiguse (õigus valida) iga 18. eluaastalt 16. eluaastale. Kohaliku omavalitsuse valimise seaduse alusel on kohalikel valimistel n-ö passiivne õigus ehk õigus kandideerida kõigil hääleõiguslikel kodanikel, erinevalt Riigikogu valimistest, kus teatavasti hääletamisõiguse saab 18-aastaselt ja kandideerimisõiguse 21-aastaselt. Kas selle üle on ka mõeldud, et kui see põhiseaduse muudatus peaks läbi minema, mis siis teha kohaliku omavalitsuse valimise seaduse mainitud punktiga? Kas viia sinna samuti sisse passiivse ja aktiivse valimisõiguse ealine erinevus, nagu on Riigikogu valimistel, või tähendaks see, et 16- ja 17-aastased võiksid olla ka volikogude liikmed?
Aitäh, hea kolleeg! Nii nagu me seaduse seletuskirjast loeme, on põhiseaduse selle punkti muutmisel tarvis muuta ka kohaliku omavalitsuse volikogu valimise seadust. Loodan, et meie head eksperdid põhiseaduskomisjonis veel arutavad neid teemasid ja annavad täpse vastuse, kuidas me kohaliku omavalitsuse volikogu valimise seadust peaksime muutma, aga muuta on vaja.
Andrus Saare, palun!
Aitäh, juhataja! Hea ettekandja! Igati nõus teiega, see oleks tervitatav, kui noored senisest aktiivsemalt poliitikas kaasa lööksid. Meedia on selle kajastamisel esile toonud neid noori, kes sellest muudatusest igati vaimustuses on. Kui ma aga küsitlesin neid noori, kellega ma suvel kohtusin, siis see tagasiside nii vaimustav ei olnud. Mõned noored on ükskõiksed ja on ka neid, kes ei arva sellest asjast midagi, ütlevad, et muudatus võiks ka olemata olla. Aga kui teemaga veel edasi liikuda, siis nii noortel kui ka koolijuhtidel on see hirm, et poliitikalobi võib kooli kanduda. Seda küll ei soovita. Mis sõnum teil neile noortele ja koolijuhtidele on? Kuidas on garanteeritud see, et poliitiline lobitöö ülemäära kooli ei kandu?
Aitäh! Paljudel koolijuhtidel ja noortel on tõesti see hirm, et poliitikud hakkavad uksest ja aknast koolimajadesse tulema, eriti aktiivsel valimisperioodil. Toon ühe paralleeli. Kui koolis räägitakse siseturvalisusest, julgeolekust, kes siis rääkimas käib? Tavaliselt kohalik konstaabel. Kui räägitakse tuleohutusest, siis on kohalik päästja kohal. Meie poliitikutena, kui me kooliuksest sisse astume, et kasvatada noori poliitiliselt, peame andma neile ülevaate erinevatest maailmavaadetest, me ei tohi teha seal propagandat. Aga ma pean õigeks, et kui kodanikuõpetuse tunnis räägitakse poliitikast, siis võiks iga ühiskonnaõpetuse õpetaja korraks ka poliitikuid sisse lasta, et nad räägiksid konkreetselt poliitikast. Kui see seaduseelnõu aga seaduseks saab, siis on vaieldamatult tarvis reglementeerida ka selliseid situatsioone. Aktiivsel valimisperioodil või siis ka mingil muul ajal ei tohiks poliitikud tõesti koole külastada ega seal n-ö poliitilist selgitustööd teha. See oht on olemas.
Sven Sester, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Hea ettekandja! Ma tulen tagasi selle küsimuse juurde, mille tõstatas Siim Kiisler – nimelt muudatuse laiendamine kohaliku omavalitsuse volikogu valimistelt ka europarlamendi ja Riigikogu valimistele. Mulle jäi teie vastus natuke arusaamatuks ja sellepärast tahaksin täpsustada. Kas seaduseelnõu algatajad näevad võimalust, et me teeme selle menetluse käigus need muudatused ära, arvestades, et põhiseadus ei ole mängimiseks ja muudatused nõuavad kahe Riigikogu koosseisu otsust? Praegu on see võimalus, kuna teema on üleval vahetult enne meie koosseisu töö lõppu. Kui te näete sellist võimalust, siis andke selle kohta ka vastus. Praegu lauale toodud eelnõus te seda ette ei näinud. Põhjendage oma seisukohta, miks te ei taha vaadata seda teemat kompleksselt.
Aitäh, hea kolleeg! Nagu ma ütlesin, on selle seaduseelnõu algatanud 41 Riigikogu liiget. Enne selle algatamist me arutasime ja kaalusime erinevaid võimalusi tõsiselt. Kaalusime ka seda, kas laiendada muudatust Riigikogu ja europarlamendi valimistele, kuid ühine seisukoht kujunes selliseks, et läheme edasi samm-sammult ja anname 16–18-aastastele noortele kõigepealt õiguse osaleda just kohaliku omavalitsuse valimistel.
Ken-Marti Vaher, palun!
Suur tänu, austatud juhataja! Austatud ettekandja, suur tänu selle ettekande eest! Minu küsimus puudutab eelkõige sellist Riigikogu-sisest kaasamist. Ma vaatan, et need 41 algatajat, keda sa mainisid, kuuluvad peamiselt koalitsioonierakondadesse, isegi mitte peamiselt, vaid ainult. Kui see eelnõu üle anti, siis olid päris mitmed inimesed siin saalis üllatunud, et selline eelnõu on valminud ja et sellele on küsitud allkirja sedavõrd suurelt hulgalt, aga siiski vähemuselt Riigikogu liikmetelt. Pean möönma, et mina isiklikult ei olnud teadlik, et selline eelnõu on valminud, ning mulle ei antud ka võimalust eelnõuga tutvuda ja võib-olla samamoodi allkiri anda. Ma saan aru, et eelnõu pole algatanud mitte fraktsioonid, vaid eraldi Riigikogu liikmed. Kas te mõtlesite selle peale, et küsida allkirju ka teistelt, ka opositsiooni kuuluvatelt rahvasaadikutelt, või oli see selgelt ikkagi ainult nende Riigikogu liikmete algatus, kes kuuluvad koalitsioonierakondadesse?
Aitäh, hea kolleeg! Tõesti, selle eelnõu algatasid 41 Riigikogu liiget, aga ka teie saate seda seaduseelnõu toetada, hääletades selle poolt. Ma loodan, et nii selles kui ka järgmises Riigikogus.
Mihhail Stalnuhhin, palun!
Aitäh, härra juhataja! Lugupeetud ettekandja! Kalvi, kuule, selline naljakas lugu. Mul oli eelmisel nädalal üks koosviibimine. Ma olin peres, kus on 15-aastane poiss, Lembitu-nimeline, igal juhul mitte venelane, nagu sa aru saad. Läks jutuks ja kuidagi tuli juttu ka sellest seaduseelnõust. Ma selgitasin talle, mis ja kuidas. Poiss jäi mõttesse, pärast küsis veel fakte juurde ja hakkas siis mõtisklema. Ta saab varsti 16-aastaseks, talle antakse õigus valida, aga valida kohalikul tasemel. Õigust valituks saada tal ei ole ja ta ei saa valida ei europarlamenti ega Riigikogu. Ta küsis, kas teda võrdsustatakse siis mingi Vene kodanikuga, kellel on Eestis alaline elamisluba, miks tema, sünnijärgne Eesti kodanik, peab saama niisuguseid lõigatud õigusi. Mulle meeldis see küsimus, igatahes lustakas. Mis sa arvad? Kommenteeri, palun!
Aitäh, Mihhail! Ma loodan, et sa vastasid sellele küsimusele. Ka nüüd jääb lõigatud õigus. Võiks ju küsida, miks me alla 16-aastasele ei anna valimisõigust, miks me teiste seaduste puhul seame ühe või teise õiguse puhul vanusepiirangu. See on valiku koht. Mul oli nii nagu sinulgi vestlus ühes pereringis. Seal ei olnud Lembitut, oli tüdruk Katre, kes on 14-aastane ja ootab pikisilmi seda aega, kus ka tema saaks kaasa rääkida just oma kodukohta puudutavates küsimustes, sest selles kohas käib ta koolis, käib noorteringis, muusikakoolis ja veel teistes kohtades. Miks me seda õigust talle ei anna?
Annely Akkermann, palun!
Suur tänu, lugupeetud juhataja! Hea ettekandja! Suur tänu selle huvitava ettekande eest! Ma kindlasti toetan seda ettepanekut ja arvan, et tänapäeva noored on ühiskondlikest probleemidest juba väga huvitatud. Külalisõpetajana koolis tunde andmas käies veendusin, et nad on täiesti võimelised tegema arukaid valikuid. Miks te olete aga ikkagi otsustanud, et riigi tasemel ei või veel 16-aastaselt hakata kaasa rääkima? Väga palju noori puudutavat poliitikat tehakse ju riigi tasemel – hariduspoliitika, noorsoopoliitika – ja noortel võiks olla huvitav seal kaasa rääkida.
Aitäh, hea kolleeg! Nagu ma olen juba kolleegidele vastanud, algatasid selle eelnõu 41 rahvasaadikut. Kindlasti on nende 41 hulgas neid, kes arvavad, et see õigus võiks olla laiem. Kindlasti on ka neid, kes arvavad, et täpselt 16-aastastele aktiivse valimisõiguse andmine kohalikul tasandil on just õige. See on praegu nende 41 rahvasaadiku kokkulepe ja ma loodan, et samm-sammult edasi minnes saame lõpuks parema otsuse. Ma ei välista, nagu ma ütlesin, et mingil hetkel arutatakse siinsamas saalis seda, et 16-aastastele võiks anda valimisõiguse ka teistel valimistel, mida te just nimetasite.
Valeri Korb, palun!
Aitäh! Hea kolleeg, te ütlesite, et noored peavad paljudes asjades kaasa rääkima. Ma mõtlen, et nad ei pea mitte ainult rääkima, vaid peavad ka midagi tegema. Ütleme, praegusel ajal räägitakse palju riigi turvalisusest. Kas sa oled nõus andma koos poliitilise kaasarääkimise võimalusega noorele inimesele, kelle vanus on 16 aastat pluss 1 päev, ka relva?
See ei puuduta küll otseselt seda seaduseelnõu, aga kindlasti on meie noored sama tublid, sama sitked, sama palju kodumaa eest väljas nagu vabadussõtta kõndinud koolipoisid. Ma arvan, et kui peaks tulema selline aeg – mida, ma loodan, ei tule –, siis mina kindlasti usaldaksin neid.
Tarmo Tamm, palun!
Aitäh, juhataja! Lugupeetud ettekandja! Ma küsin sinult, kust on tekkinud selline arvamus, et noored ei saa kohalikus elus kaasa rääkida. Tänapäeval on noortel otsene väljund noortevolikogude kaudu, mis on loodud kohalike omavalitsuste volikogude juurde. Miks siis seda võimalust ei kasutata ja minnakse põhiseaduse muutmise teed?
Aitäh! Hea kolleeg Tarmo! Võib ütelda, et ma olen väga suur noortevolikogude fänn. See kohalik omavalitsus, kus kunagi sai oma leiba teenitud, oli üks esimesi, kus noortevolikogu loodi. Ja tänase päevani seal valitakse noortevolikogu, mitte ei määrata. Aga nii nagu ma oma ettekandes toonitasin, meie kodanikkond vananeb ja eakamate hulk suureneb tunduvalt kiiremini kui noorte hulk. Kuna meie noored on aastate jooksul, nagu ma juba ütlesin, peale põhiseaduse vastuvõtmist saanud tõesti palju teadlikumaks ja informeeritumaks, siis miks me ei kasuta seda potentsiaali, võimalust anda neile valimisõigus ja tuua neid rohkem aktiivse poliitika juurde?
Siim Kiisler, palun!
Aitäh! Hea ettekandja! Sa ütlesid, et noored tahavad eelkõige kaasa rääkida kohaliku omavalitsuse teemadel. Minu isiklik kogemus on küll pigem vastupidine, et noori huvitavad rohkem üleriigilised teemad, sugugi mitte nii väga need kohalikud mured. Loomulikult on inimestel erinevad kogemused, aga kas algatajatel on ka mingi uuring selle kinnituseks, et huvi tuntakse just kohalike teemade vastu? Millest selline lähtumine tuleb? Kui on kindel soov liikuda samm-sammult, siis oleks minu arust pigem loogiline, et kõigepealt võimaldame noortel osaleda Riigikogu valimistel ja siis, kui tahate samm-sammult edasi minna, ka kohalikel ja teistel valimistel. Kindlasti on noortel inimestel Riigikogu valimiste vastu suurem huvi kui kohalike valimiste vastu. Nüüd aga mu küsimus. Kuna sa oled siin algatajate esindajana, siis ma küsin nii: kui selle eelnõu menetlemise käigus tehakse muudatusettepanek lisada siia ka Riigikogu ja europarlamendi valimised, kas siis algatajad toetaksid sellist ettepanekut?
Aitäh, hea kolleeg! Kui need ettepanekud tulevad, siis algatajad kindlasti arutavad neid. Ja kuna selle eelnõu menetlejaks on meil põhiseaduskomisjon, siis muudatusettepanekute saatus sõltub põhiseaduskomisjoni tahtest.
Sven Sester, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Hea kolleeg! Ma olen vaadanud Justiitsministeeriumi koostatud analüüsides tehtud järeldusi, mis te olete eelnõu seletuskirjas välja toonud. Mitmed järeldused on täiesti õiged. Tõesti, kui me valimisiga langetame, siis laieneb selgelt see inimeste grupp, kes võtab ühiskonnas vastu otsuseid jne. Järeldustes oli aga üks punkt, mille puhul ma mõtlesin, et küsiks teilt üle, kuidas sellest aru saada. Te olete öelnud, et valimisea langetamine mõjub vastumeetmena demograafilisele vananemisele. Mida te selle all silmas peate? Ma saan aru, et ühiskond demograafiliselt vananeb. Kui me hääletame valimisea langetamise poolt ja selle muudatuse vastu võtame, kas siis demograafiline vananemine väheneb või peatub? Äkki selgitaksite seda, see jäi mulle natuke segaseks.
Aitäh, hea kolleeg! Seletuskirjas on mõeldud seda, et kuna ühiskond vananeb ja valimisiga on piiratud praegu 18. eluaastaga, siis on tendents, et nende inimeste osatähtsus, kes on eakamad, suureneb. Ei ole mõeldud nii, et selle seaduseelnõuga hakkaks rahvas meil kohe noorenema ja sünde tuleks oluliselt juurde, mida sa võib-olla silmas pidasid. Siin on taotletud seda, et ühiskondlikus protsessis ja valimistel otsuste vastuvõtmisel, praegu siis kohaliku omavalitsuse tasandil, oleksid eagrupid rohkem balansis.
Helir-Valdor Seeder, palun!
Aitäh! Austatud ettekandja! Praeguse valitsuskoalitsiooni üks loosungeid on avatus ja suurem kaasamine. Meil on tegemist eelnõuga, mida ei ole esitanud valitsus, vaid mille algatavad Riigikogu liikmed siin saalis. Selleks, et see eelnõu saaks heakskiidu, on vaja Riigikogu enamuse toetust. Mina ei suuda kuidagi aru saada, miks eelnõu algatajad on läinud seda teed, et on enne eelnõu esitamist arutanud seda parlamendi vähemusega ja enamuse kõrvale jätnud, nendelt ei ole isegi arvamust küsitud ega pakutud võimalust allkiri anda. Kuidas see aitab kaasa eelnõu menetlemisele ja koostööle parlamendis? Oma vastustes olete öelnud, et te kaalusite ja arutasite väga põhjalikult erinevaid aspekte. Mis olid need kaalutlused, miks te otsustasite parlamendi enamuse eelnõu algatamisest kõrvale jätta?
Aitäh, hea kolleeg! Kui te juhtisite oma küsimusega tähelepanu koalitsioonileppesse kirjutatud kaasamisele, siis praegune valitsuskoalitsioon teeb kindlasti kõiki oma otsuseid vastu võttes ja eelnõusid siia saali saates väga suurt kaasamist. Selle seaduseelnõu puhul andis lõpliku tõuke Eesti Noorteühenduste Liidu pöördumine, mis saadeti kõigile fraktsioonidele – ma loodan, et ka teile. Nad pöördusid Riigikogu poole palvega algatada see seaduseelnõu nüüd, sest vastuvõtmiseks on vaja kahe järjestikuse Riigikogu koosseisu otsust. Need 41 Riigikogu liiget võtsid Eesti Noorteühenduste Liidu palvet kuulda ja algatasid selle seaduseelnõu. Kindlasti ei ole see mitte ainult nende inimeste avantüür siin Riigikogus. Ma loodan, et ka teie toetate seda seaduseelnõu, avaldades niimoodi ühtlasi toetust sellele põhimõttele.
Vladimir Velman, palun, protseduuriline küsimus!
Aitäh, lugupeetud Riigikogu esimees! Äkki ma olen midagi maha maganud, ma ei mäleta, et meie kodukorda oleks muudetud, aga iga teine küsimus võtab raudselt üle minuti aega: minut kümme, minut viisteist sekundit. Kas meil võib esitada küsimusi pikemalt kui ühe minuti jooksul?
Tänan selle märkuse eest! Ken-Marti Vaher, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Lugupeetud ettekandja! Ma pöördun veel tagasi kaasamise juurde. Sa kuulud fraktsiooni, kes opositsioonis olles rääkis päris mitu aastat kaasamisest. Eelkõige oli juttu vajadusest kaasata opositsiooni selliste eelnõude puhul, mis ei ole justkui parteipoliitilised, vaid puudutavad põhiseaduse muutmist, et anda võimalus kaasa rääkida ka nendel, kes otseselt koalitsiooni ei kuulu. Nagu me oleme aru saanud, Riigikogu enamuse poole selle eelnõu väljatöötamisel ja algatamisel ei pöördutud. Kuidas sulle tundub, kas ei oleks olnud ilus anda võimalus eelnõu algatamisega liituda ja anda oma allkiri ka nendel, kes koalitsiooni ei kuulu? Võib-olla sa selgitad, mis oli teie kaalutlus, et te võtsite ainult 41 allkirja, kui te andsite sisse põhiseaduse muutmise seaduse eelnõu, mis ei ole tavapärane seaduseelnõu.
Aitäh, hea kolleeg! Need 41 Riigikogu liiget ei kaalunud ega arutanud seda, kui paljusid Riigikogu liikmeid ja kuidas me kaasame. Me arutasime selle muudatuse sisu üle, et kas piirduda ainult kohalike omavalitsuste valimistel aktiivse valimisõiguse ea langetamisega või laiendada seda ka teistele valimistele. Kui ma praegu sulle siin ausalt vastan, siis oleks olnud küll ilus. Jah, oleks olnud ilus.
Jaak Allik, palun!
Hea ettekandja! Ma hindan väga sinu soovi kool valimispropagandast kõrvale jätta, aga ma julgen arvata, et kui sinna sihtgrupp tekib, küllap siis sinna ka propaganda tuleb. Me ei saa ju vastu võtta seadust, et vanadekodus on valimispropaganda lubatud ja koolis keelatud. Kas see ei ole ikka nagu sekski? Kui mina kasvasin, siis oli koolis seksist rääkimine keelatud, nüüd on seksuaalkasvatus juba alates 6. klassist. Mina julgen küll arvata, et just see, kui koolis poliitikast ei räägita, kasvatab meile ebateadliku ja manipuleeritava valija. Võib-olla võiks julgelt öelda, et koolis ongi vaja poliitikast rääkida. Ma usun, et ka 16- ja 17-aastased on nii arukad, et teevad ruttu selgeks, kes räägib lolli juttu ja valetab ja kes mitte. Kuidas sa kommenteerid sellist võib-olla veidi ebaharilikku lähenemist?
Nagu ma enne osutasin, on tõesti nii, et kui koolis räägitakse sisejulgeolekust ja turvalisusest, siis kutsutakse sinna politseinik või Päästeametist päästja. Tihti kaheldakse aga, kas poliitikut on ikka sünnis kutsuda, kui räägitakse poliitikast. Ma usun, et meil kõigil on ära teha suur töö, selgitamaks meie koolides, missugune on poliitiline süsteem, poliitika ajalugu. Ma arvan, see on väga paljuski ka meie töö siin, et suurendada noorte poliitilist teadlikkust. Eesti Noorteühenduste Liit on ridamisi pakkunud välja asju, mida enne seda, kui see seaduseelnõu teist korda siia saali tuleb, võiks ära teha. Üks on tõesti see, et noori tuleb poliitilisel tasandil rohkem harida.
Kaia Iva, palun!
Aitäh, austatud ettekandja! Ma laiendan seda teemat pisut veel ja küsin nii: mida sa arvad sellest, kui anda valimisõigus igale kodanikule ja sätestada ära, kes seda õigust reaalselt teostab, mis eluaastast alates teeb seda laps ise ja millal teeb seda tema ema või isa? See tähendab, anda tõesti igale Eesti kodanikule valimisõigus tema sünnihetkest alates ja sätestada siis näiteks nii, et 16. eluaastast alates teostab ta seda ise, enne seda aga tema vanem. See tasakaalustaks ju valimissituatsiooni veelgi enam. Ja nagu sa ütlesid, meie seadusi pole väga kaua muudetud, ehk oleks juba aeg muuta.
Aitäh, hea kolleeg! Sellel teemal saime tõsiselt debateerida teie hea fraktsioonikaaslase Siim Kiisleriga konverentsil "Vote@16" ja ma tean, et teie fraktsiooni idee, soov, kuidas me seda iganes nimetame, on laiendada valimisõigust ka lastevanematele. Peab ütlema, et kõnealuse eelnõu kontekstis ei pidanud algatajad seda praegu otstarbekaks ja me piirdusime valimisõiguse andmisega kohalikel valimistel 16-aastastele elanikele. Aga ma arvan, et arutada seda kas või põhiseaduskomisjonis – sellel on mõtet.
Mihhail Stalnuhhin, palun küsimus ühe minuti jooksul!
Aitäh! Lugupeetud ettekandja! Hea, et keegi eriti ei kuula, millest me siin räägime. Sinu vastus oli, et koolis ei tohi propagandat teha, aga poliitikuid on vaja kutsuda. Peale seda vaatasin ma siin vasakule ja paremale, vaatasin surmani armastatud kolleegide nägusid ja püüdsin kujutada ette, kes meist, mina kaasa arvatud, on võimeline minema kooli esinema, ilma et teeks propagandat? Selliseid inimesi meie hulgas igatahes ei ole. Küsimus on aga hoopis teine. Ma olen eelmise küsijaga solidaarne selles, et seda õigust võiks ju laiendada. Tähendab, 16-aastaste puhul on see arusaadav, selleks ajaks on nad juba kaks aastat tegelnud seksiga, ja kui juba see on olemas, siis valida võib igal juhul. Aga kus on see uuring, mis ütleks, et inimene saab nii küpseks, et võib valida, kui ta on 11 aastat, 7 kuud ja 30 päeva vana?
Teie aeg!
Hea kolleeg! Väga palju vastuseid selles küsimuses on Tallinna Ülikooli Riigiteaduste Instituudi tehtud mõjude analüüsis. Nad on teinud noorte seas küsitlusi ja on analüüsinud ka nende riikide praktikat, kes on valimisiga alandanud – Austria, paljud Saksamaa liidumaad. Nemad on jõudnud sellistele järeldustele. Mina tuginen oma otsust tehes nende uuringule.
Andrus Saare, palun!
Aitäh, härra juhataja! Lugupeetud ettekandja! Seletuskirjas on välja toodud nii mõnegi eksperdi arvamus, et juhul kui eelnõu vastu võetakse, tuleks üle vaadata praegune ühiskonnaõpetuse ainekava ning vajaduse korral seda täiendada ja muuta. Kas te olete seda ka haridusministeeriumi inimestega arutanud, milliseid muudatusi on sel juhul ühiskonnaõpetuse ainekavas oodata?
Aitäh, hea kolleeg! Aus vastus on, et ei ole arutanud. Aga protsessi käigus seda kindlasti arutatakse, ja nagu ma ütlesin, peale nende lugupeetud ühiskonnategelaste on Eesti Noorteühenduste Liit teinud ridamisi ettepanekuid, mida selle aja jooksul tuleb tõsiselt analüüsida, arvesse võtta, ja siis tuleb ka meie täitevvõimul muudatusi teha.
Imre Sooäär, palun!
Aitäh, hea juhataja! Austatud ettekandja! Internet võimaldab meil väga kergesti vaadata maailma riikide kaarte ja võrrelda riike ka maailmajagude kaupa, mitte ainult Euroopa piires. Tõepoolest, valimisiga on erinev – 16, 17, 18, 19, 20, 21. Võib leida ka riike, kus üldse valimisea piirangut ei ole, see iga on null, laste eest valivad seal niikaua, kuni nad täisealiseks saavad, täiskasvanud. Kui vaadata riigiti ka muid näitajaid, näiteks miinimumvanust, et abielluda – muide, meestel ja naistel on see mõnes riigis erinev –, tegelda legaalselt prostitutsiooniga, alkoholi tarbida, siis on näha, et mida rohkem antakse noortele varases eas õigusi, seda rohkem tuleb ka kohustusi. Tegelikult riigiti ongi nii, et kui õigus abielluda antakse noorena, siis antakse ka valimisõigus noorena. Mis sa arvad, kas see on põhjendatud?
Kindlasti on see põhjendatud. Nagu ma oma ettekandes ütlesin, oleme andnud noortele ridamisi kohustusi ja õigusi juba 16-aastaselt. Anname neile siis võimaluse, õiguse kas või mõningal määral ka kohalike omavalitsuste valimiste kaudu oma elu kujundada. Sa tõid siin välja valimisea eri riikides. Austria on võib-olla tõesti see riik, kelle kogemustest seaduseelnõu algatajad on kõige rohkem informatsiooni ammutanud, ja ma olen ka ise kuulanud Austria vastava ala spetsialisti loengut. Nii et kindlasti neid riike on, kus valimisiga on langetatud, ja ma olen sinuga täiesti nõus, et kui me oleme andnud noortele kohustused, siis me anname neile ka võimaluse.
Tarmo Tamm, palun!
Aitäh! Hea ettekandja! Kas on ka uuritud, kuidas valimisea langetamine mõjutab koolielu, millised on selle tagajärjed koolis? Kui õpetajad ja direktorid kandideerivad ning koolis tehakse aktiivset valimisagitatsiooni, kuidas siis koolielu ja poliitikat lahus hoida? Kas pärast valimisi on siis üldse võimalik normaalset koolielu taastada?
Hea kolleeg Tarmo! Kindlasti koolid erinevad üksteisest, kindlasti on väga erinevaid koole. Mõnes koolis on peale selle eelnõu vormumist seaduseks küsimusi rohkem, mõnes vähem. Me teame, kui aktiivselt meie kodukandis, Parksepa koolis noored küsivad, kui teadlikud nad on. Sellesse koolimajja on kutsutud kõikide poliitiliste jõudude esindajaid, minu arust olen ma kunagi seal isegi koos sinuga olnud. Samas on tõesti ka koole, kuhu poliitikuid sisse ei lasta, seal on põhimõte, et meie kooli uksest poliitikud sisse ei astu. Nüüd on küsimus, kas me peame siis sellepärast ülla eesmärgi seaduseks vormimata jätma. Mina seda ei usu. Kindlasti on aga haridusministril ja koolijuhtidel enne seda, kui eelnõu seaduseks saab, tükk tööd, et mõelda, kuidas vähendada noortega manipuleerimise võimalust.
Peeter Laurson, palun!
Aitäh! Hea ettekandja! Aastate jooksul on valimisaktiivsus olnud just noorte seas ülimadal. Miks te arvate siis, et just noortele tuleks valimisvõimalust juurde anda? Võib-olla oleks pidanud käsitlema seda, kuidas suurendada valimisaktiivsust nende noorte seas, kes praegu saavad valida. Kas sellised mõtted ei käinud läbi, kuidas valimisaktiivsust suurendada?
Aitäh, hea kolleeg, küsimuse eest! Sellestsamast Anu Tootsi juhitud uuringust, mille tegi Tallinna Ülikooli Riigiteaduste Instituut – ma ei oska seda valimit praegu täpselt kirjeldada, uuring on mahukas, 60 lehekülge ja sellega saab tutvuda –, tuli välja, et just need 16–18-aastased väitsid, et nad tahavad minna valima ja neil on olemas kindel poliitiline veendumus, kelle poolt valida. Muidugi ei ole probleem ainult nooremaealistes, vaid me peame kõiki motiveerima rohkem valimistel osalema, tegema kõik selleks, et inimesed tuleksid rohkem valima, kaasa arvatud ka need 18+, kes praegu saavad esimest korda sellel demokraatia pidupäeval valimisjaoskonna uksest sisse kõndida.
Helir-Valdor Seeder, palun!
Aitäh! Kool ja poliitika on kujunenud täna väga elavaks arutelu teemaks. Sinu erakonnakaaslane kolleeg Jaak Allik muretses, et seksuaalõpe hakkab peale juba 6. klassist, aga poliitiliselt koolis ei harita. Tegelikult haritakse ju ka poliitiliselt, sest kodaniku- ja ühiskonnaõpetus on koolides sees ja selle raames avatakse noortele loomulikult ka poliitilist maailma. Minu küsimus tuleneb aga ühest sinu vastusest, kus sa ütlesid, et aktiivse valimiskampaania ajal ei peaks poliitikud koolis olema. Kuidas eelnõu algatajad on seda mõelnud ja mida sina selle all mõtlesid? Me räägime praegu ettepanekust, mis puudutab kohalikel valimistel osalemist, ja me teame, et kooliõpetajad, rääkimata koolidirektoritest, on just aktiivsed kohalikel valimistel kandideerijad. Kas nad ei peaks sel ajal kooli külastama?
Aitäh, hea kolleeg! Seda kindlasti mitte. Ühele esimestest küsimustest vastates ma möönsin, et jah, see on problemaatiline teema. Oluline on just see, kuidas me välistame, et koolis ei hakata propagandat tegema. Nii nagu ma ütlesin, on haridusministril, Eesti Noorteühenduste Liidul, meil kõigil enne seda, kui see eelnõu seaduseks saab, piisavalt tööd teha. Peame analüüsima kõiki variante, kuidas see oht minimaalseks muuta.
Liisa-Ly Pakosta, palun!
Aitäh! Olen täiesti nõus eelnõu seletuskirjas tooduga, et noored inimesed on oluliselt küpsemad, nad on haritumad, teadlikumad ja ühiskonna asjadest paremini informeeritud. Jätkan küsimusega sealtsamast, kus Imre Sooäär lõpetas. Mulle jäi teie vastus pisut arusaamatuks. Noorel inimesel ei ole praegu seetõttu, et ühiskond ei ole teda usaldanud, lubatud osta ühtainsatki Tallinna Vee aktsiat, kuigi selle nominaalväärtus on 60 eurosenti. Samal ajal me ütleme, et ta on täiesti pädev olema kaasotsustaja selles, kas kogu Tallinna Vee aktsiakapital peaks näiteks olema ühe omavalitsuse omanduses või mitte. Kas küsimus ei ole tegelikult mitte selles, et täiskasvanuea piir tulekski tuua 16. eluaastani, sest muidu me jäämegi neid täiesti absurdseid vastuolusid lahendama? Kas see on eelnõu ette valmistades või komisjonis olnud arutuse all?
Aitäh! Seaduseelnõu 41 algataja diskussioonides see teema arutelu all ei olnud. Aga kui küsida minu arvamust, siis mina arvan küll, et seda võiks teha ja analüüsida.
Toomas Tõniste, palun!
Aitäh! Ma iseenesest suhtun sellesse teemasse positiivselt. Ka enne eelmisi Riigikogu valimisi olid selleteemalised debatid, kus osalesid eri piirkondade aktiivsemad noored, ja ma julgen küll öelda, et maksimaalselt 10% nendest tundis siirast huvi selle teema vastu. Nad ütlesid, et läheksid valima ja valiksid selle järgi, kes teeb kihvtimat reklaami. Aus vastus. Peaaegu olematu protsent oli neid, kes tõeliselt asjast midagi jagasid. Põhisõnum oli, et see teema neid eriti ei huvita ega hakkagi huvitama. Kas selle eelnõu eesmärk on lapsi koolitama hakata, teha seda valimiste kaudu või on seal mingi varjatud tagamõte, et üritada endale hääli saada?
Aitäh, hea kolleeg! Minule ei ole teada, et kellelgi oleks varjatud tagamõte endale sellega hääli saada. Nagu ma ütlesin, varivalimised näitavad, et noorte hulgas jaotub toetus erakondadele üsna sarnaselt üldiste valimistulemustega. Nii et ma ei julge väita, et see oleks olnud algatamise põhjus. Võin julgelt öelda, et eelmistest valimistest möödunud peaaegu nelja aasta jooksul on Eesti Noorteühenduste Liit teinud väga tublit tööd ja motiveerinud hästi paljusid omavalitsusi formeerima või valima, kuidas kuskil, noortevolikogusid. Võib-olla on ka selle tegevuse kaudu hästi paljusid noori, ütleme siis, teavitatud ja kasvatatud. Ehk siis see on olnud see protsess, mis annab julgust arvata, et järjest rohkem noori soovib sellel demokraatia pidupäeval tulla valimiskasti juurde oma otsust tegema. Aga nii nagu igas eagrupis on neid, kes ütlevad, et nad ei lähe kunagi valima, on neid ka noorte hulgas.
Imre Sooäär, palun!
Aitäh, hea juhataja! Austatud ettekandja! Hea kolleeg Liisa Pakosta küsis väga hea küsimuse ja võttis mult sõnad suust. Mina tahtsin oma küsimusega jõuda täpselt sinnasamasse kohta, aga aeg sai enne otsa. See on nimelt täiskasvanuks saamise laiem mõiste ja õiguste-kohustuste vahekord. Kui ma tõin siin enne näiteid maailma riikidest, siis tegelikult mitte ainult õigus valida, vaid ka õigus valitud olla antakse riigiti väga erinevas vanuses. Näiteks europarlamendi valimistel on see vanus Euroopa Liidu riikides kas 18, 21, 23 või 25 eluaastat. Nii et võib-olla tuleks selleks, et õigused ja kohustused oleksid balansis, seaduseelnõu menetluse käigus läbi arutada ka see, mida me üldse mõistame täiskasvanuks saamise ja selle all, millal on õigus teatud otsuseid teha.
Aitäh, hea Imre! Ma loodan, et meie põhiseaduskomisjoni esimees Rait Maruste kuulis ka sinu küsimust. Ma usun siiralt, et põhiseaduskomisjon seda seaduseelnõu veel arutades kindlasti tõstatab küsimuse, kas me peaksime liikuma selles suunas, et anname kõik täisealise õigused 16. eluaastast. Ma arvan, et see teema on debatti väärt, ja ma osaleksin ka ise mõnel sellisel debatil.
Ene Ergma, palun!
Suur tänu! Hea ettekandja! Kindlasti on valimisea langetamine üks väga huvitav ja tõsine küsimus, mis tuleb tõeliselt läbi debateerida, sest nii nagu kolleegid on siin öelnud, on sellel väga palju tahke. Me räägime, et 16-aastaselt on inimene juba täiskasvanu, aga vahetevahel tahavad ju 25- ja 26-aastased ikka veel olla isa-ema ülalpidamisel ja kaugeltki mitte täiskasvanud. Kuid kuna noorte valimisaktiivsus on väga väike, siis tekib mul ikkagi küsimus, kas see muudatus annab meile juurde suurt massi inimesi, noori inimesi, kes tuleksid valimiskastide juurde. Ma arvan, et põhiprobleem on selles, et see demokraatia pidupäev on muutunud väga paljudele inimestele mittepidupäevaks. Võib-olla me peaksime selles suunas palju tõsisemalt mõtlema?
Aitäh! Kindlasti peaksime mõtlema. Kindlasti! Aga see ei välista seda, et me anname 16–18-aastastele noortele ka õiguse tulla valima. Ja nii nagu ma olen korduvalt ütelnud, viidates sellelesamale Tallinna Ülikooli Riigiteaduste Instituudi uuringule, on noored motiveeritud tulema valima. Mul jääb üle ainult nende uuringu järeldusi uskuda. Kindlasti me ei saa loota, et valimisaktiivsus nende noorte seas oleks oluliselt suurem kui teistes eagruppides. Valimisaktiivsus peegeldab ikkagi kogu meie ühiskonna hoiakut valimistesse.
Jaak Aaviksoo, palun!
Aitäh! Viimaste sajandite jooksul on valimistel pidevalt kaotatud igasuguseid tsensusi ja ilmselt läheb valimisea langetamine sellesse loogilisse ritta. Mis me iganes siin täna või järgmise Riigikogu koosseisuga otsustame, tulevikus langeb valimisiga, nii aktiivne kui ka passiivne, kindlasti edasi. Võib-olla tasuks mõelda sellele, et võtta põhiseadusest see konkreetne regulatsioon üldse välja, jättes reservatsiooni vanusetsensuse kehtestamiseks seadustesse. Siis saaks juba hoopis dünaamilisemalt ja ilma põhiseaduse kallale minemata võtta vastu otsuseid valimisea langetamise või ka passiivset ja aktiivset hääleõigust puudutava kohta. Mida te sellest arvate?
Olen tutvunud põhiseaduskomisjoni protokollidega – selle mõttekäigu te tõite välja ka põhiseaduskomisjoni istungil. Seaduseelnõu algatajate arvates peaks valimisiga olema siiski sätestatud põhiseaduses. Kuna valimisiga on suhteliselt tähtis ja me ei rutta seda kogu aeg muutma ning sellega piltlikult öeldes mängima, nagu ma olen siin korduvalt öelnud, siis võiks see seaduseelnõu algatajate arvates ikka jätkuvalt, hea kolleeg Jaak, olla põhiseaduses.
Jüri Morozov, palun!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Hea ettekandja! Täna on siin saalis mitu korda kerkinud üles küsimus, kas selle seaduseelnõu rakendumise korral võiks koolis juhtuda väga suuri äpardusi ja kooli tuleb poliitiline propaganda. Teiselt poolt on räägitud sellest, et noorte valimisaktiivsus on väga väike. Sama võib öelda ju ka teiste valimisrühmade kohta. Kas inimesed elavad maal, linnas või kus iganes või on nad üliõpilased – numbrid ja näitajad ongi erinevad. Kas sa arvad, et see eelnõu võiks aidata kaasa, et valimisaktiivsus Eestis üldse suureneks ja ka ühe sihtrühma poliitiline teadlikkus kasvaks?
Hea kolleeg, jah, ma arvan, et valimisaktiivsus kasvaks sellega. Me kaasame oma kodanikud juba varem otsustusprotsessi ja see kindlasti suurendab valimisaktiivsust. Mina olen selles kindel.
Ene Ergma, palun!
Suur tänu! Üldiselt mina ei ole nii optimistlik selles suhtes, et valimisaktiivsus võiks tänu sellele eelnõule kasvada. Ma olin optimist mõeldes, et kui me viime sisse internetipõhise hääletuse, siis see toob meile juurde palju noori, kes hakkavad valima. Kahjuks seda ei juhtunud. Mind teeb ikkagi sügavalt murelikuks see, et me hakkame rääkima ühest hoopis uuest valijate grupist, kuid ei püüa mõtestada lahti, miks teatud hulk noori alates 18-aastastest ei ole aktiivsed. Ja nad ei ole tõesti aktiivsed. Näiteks, kui me võtame meie kõige erksamad noored, üliõpilased, siis üliõpilasesinduste valimistel osaleb ainult väga väike protsent üliõpilasi. See juba näitab, et midagi on lahti. Kui me tahame, et nad oleksid poliitiliselt aktiivsed, siis me peame selles suunas väga tõsiselt töötama.
Aitäh! Olen päri. Sellest on siin juba juttu olnud, et andes noortele alates 16. eluaastast valimisõiguse, peame neid poliitiliselt natuke rohkem harima. Seda on toonud välja ka Eesti Noorteühenduste Liit oma kirjas, mille ta saatis põhiseaduskomisjonile. Ma loodan, et just see, kui nad tunnevad, et saavad kohalikul tasandil, oma koolis kaasa rääkida nendel teemadel, innustab ja motiveerib neid tulevikus nii ülikoolis kui ka mujal aktiivsemalt osalema ühiskonna, kogukonna valitavates kogudes. Jääb loota seda.
Kadri Simson, palun!
Aitäh, lugupeetud ettekandja! Teie eelmisest vastusest sain ma aru, et 41 algataja seisukoht on see, et noortele võiks anda valimisõiguse, aga mitte kandideerimisõiguse, see pole veel eesmärk. Samas jälle põhiseadus ju ei sätesta, kes saab kohalikes omavalitsustes kandideerida. See selgub kohaliku omavalitsuse volikogu valimise seadusest, mis ütleb väga lihtsalt, et kui sa oled Eesti kodanik ja sul on valimisõigus, siis on sul automaatselt ka kandideerimisõigus. Seega te justkui peaksite järgmise sammuna hakkama muutma seda seadust ja neilt noortelt kandideerimisõigust ära võtma. Kas see on ka plaanis?
Hea kolleeg Kadri! Kui sa võtad eelnõu seletuskirja, siis selle punkti 2 "Kehtiv õigus" viimane lõik ütleb, et muudatuse jõustumise korral tuleb muuta ka kohaliku omavalitsuse volikogu valimise seadust. Nii see on.
Peeter Laurson, palun!
Aitäh! Hea ettekandja! Eelnõu seletuskirjas on öeldud, et praegused noored on oluliselt küpsemad kui noored 22 aastat tagasi. Mille järgi te seda küpsust olete hinnanud? Kakskümmend kaks aastat tagasi käisid väga paljud noored tööl ja teenisid raha. Nad pidid ise oma igapäevase majandamisega hakkama saama. Kui võtta võrdluseks tänapäev, siis on see suhe hoopis vastupidine, väga paljudel noortel pole isegi töökohta.
Aitäh, hea kolleeg Peeter! Kuna sa oled praegu viimane küsija, siis luba anda poolhumoorikas vastus: kui vaadata mu oma pere pealt, siis minu tütar on aktiivsem kui mina omal ajal.
Ma ei kahtlustanud teid pahas suhtumises poliitikasse, ma lihtsalt juhtisin tähelepanu sellele, et me ise ei kultiveeriks seda mõtteviisi, et poliitika on iseenesest midagi musta, millest tuleb eemale hoida. Mis puudutab gümnaasiumiõpetajate või -direktorite kandideerimist, siis ka nendel on õigus valimistel osaleda, valida ja olla valitud. See on nende põhiseaduslik õigus. Ka see on arengu ja kasvamise küsimus, kuivõrd nad kasutavad või ei kasuta oma positsiooni ära selleks, et oma kooli keskkonda mõjutada. Eks meie kasuta ka oma positsiooni ära, kui me käime kuskil ja selgitame mingeid vaateid. See on normaalne poliitiline protsess ja iseenesest ei ole see halb. Aga meetodid, kuidas seda tehakse, võivad olla halvad. Arvata, et koolilapsed on väga mõjutatavad – mina isiklikult nii ei arva. Kui te hakkate neile midagi vägisi peale suruma, ajavad nad sõrad vastu ja teevad risti vastupidi. Vähemalt minu lapsed tegid niimoodi. Ja ma olen näinud ka teisi noori, kes siis, kui neile hakatakse midagi intensiivselt peale suruma, ei allu sellele survele või otsustavad vastupidi teha. Pigem näen ma ohtu selles, et vanem eagrupp, minust natuke vanemad, on rohkem valimisagitatsioonist jms mõjutatavad. Mina siin suurt probleemi ei näe. Kõik see eeldab teatud küpsemist ja arengut, aga see on loomulik.
Lauri Luik, palun!
Aitäh! Ma jätkan selle koha pealt, kus härra Efendijev lõpetas, ja seda teemat ei puudutanud mitte ainult härra Efendijev, vaid ka mitmed teised siit saalist. Päris paljudel debattidel on samuti räägitud sellest ohust, just nagu võiks poliitika või valimiskampaania jõuda kooliseinte vahele. Fakt on ju tegelikult see, et gümnaasiumis õpivad praegu paljud 18–19-aastased, kellel on valimisõigus. Milline see olukord teie hinnangul praegu koolides on? Kas samamoodi on oht, et kampaania kipub vägisi koolidesse, või on see pigem kooli kodukorra ja regulatsiooni küsimus ning tegelikult on olukord kontrolli all?
Jah, hea tähelepanu juhtimine! Pean küll ütlema, et ma isiklikult ei ole väga hästi tänase koolieluga kursis. Ma olen vanemas eagrupis ja tähelepanu on koondunud mujale. Aga tähelepanu juhtimine on õige, võib-olla me näeme tonti seal, kus seda ei ole. Nagu näitavad Austria kogemused valimisea langetamisel, on nad on väga rahul selle tulemusega, et koolis toimub sisuline riigi- ja poliitikaelu küsimuste arutelu. Tõelisel tasemel, mitte ei õpita õpikutest, missugune on Bundesrat, mis on valitsus ja mida keegi teeb. Käib tegelik mõttevahetus erinevate maailmavaadete vahel, see on diskussioon, debatt, mille abil inimesed saavad teadlikumaks ja oskavad teha teadlikke valikuid.
Inara Luigas, palun!
Aitäh! Austatud ettekandja! Selle teemaga tegeldes, nagu te siin juba rääkisite, olete kindlasti kohtunud paljude spetsialistide ja arvamusliidritega ning analüüsinud mõjusid paljudes liikmesriikides, kus valimisiga ongi juba natuke madalam kui meie riigis. Kas analüüsidest või kõnelustest on välja tulnud, kuidas noored käituvad? Kas näiteks maanoored ja linnanoored käituvad erinevalt? Maanoortel on väga ahtad võimalused osaleda huviringis, spordiringis jms. Linnanoortel on võimalused palju suuremad, kaubanduskeskused on poole ööni lahti, on võimalik seal hängimas käia. Kas maanoored ja linnanoored käituvad kuidagi erinevalt ja kas nende mõtted on erinevad?
Ma mõistan teie küsimust, aga ma pean ausalt vastama, et eraldi seda nüanssi ma uurinud ei ole. Küll aga ilmselt uuriti seda või pandi tähele uurimistöös, mida korraldas Anu Toots. Ma ei mäleta, et ta oleks toonud esile linnanoorte ja maanoorte erinevusi, küll aga ütles ta selgelt välja, et noorte poliitiline käitumine on väga sarnane valijaskonna põhigrupi käitumisega ehk nad jaotuvad enam-vähem võrdselt ära vasakpoolse ja parempoolse maailmavaate vahel. Selles mõttes muudatus mingisuguseid olulisi erinevusi poliitikas kaasa ei too, et keegi võidab või keegi kaotab. On päevselge, et noortel on omad vaated ja et need vaated aja jooksul muutuvad. Vahel on küll tsiteeritud Winston Churchilli, kes ütles, et kes noorena ei ole olnud vasakpoolne, sellel ei ole südant, ja kes vanana on vasakpoolne, sellel ei ole mõistust. Aga kõik see on loomulik generatsioonide areng ja vaadete areng. Eks me näe, kuidas asjad meil kujunevad.
Priit Toobal, palun!
Aitäh, lugupeetud aseesimees! Lugupeetud ettekandja! Selle idee ja eelnõu eesmärk on kaasata rohkem noort mõtet Eesti poliitikasse ja kohaliku omavalitsuse tegemistesse. Komisjonis oli sellessamas kontekstis arutuse all üks idee, mida ka mõnes riigis, õnneks küll üsna vähestes, on rakendatud. See puudutab valimiseale vanusepiiri seadmist, st kui kodanik jõuab teatud ikka, siis temal enam valimisõigust ei ole. Komisjonis te leidsite, et see idee väärib kaalumist ja sellel on jumet. Mina olen risti vastupidisel arvamusel. Kas te olete jätkuvalt seda meelt, et valimiseale peaks mingisuguse piiri seadma, ma pean silmas n-ö lage?
Hea kolleeg! Aja kokkuhoiu huvides ma ei lugenud kogu protokolli ette. Tõepoolest te tõstatasite selle küsimuse komisjoni istungil, aga ma ei märkinud seda siin. Mõttemänguna võib sellest muidugi rääkida, aga ma arvan, et inimeste võrdse kohtlemise koha pealt see võib-olla päris põhjendatud ei ole. Ütleme, oma maise elu lõpu poole mõni meist kaotab adekvaatse kontakti ühiskonnaga, arusaamise ühiskonnast, olles samal ajal formaalselt ikkagi endiselt valija. Probleem on olemas, aga ma usun, et see ei ole nii suur, et me peaksime hakkama sellega eraldi tegelema.
Mihhail Korb, palun!
Mihhail Korb, palun!
Aitäh, lugupeetud Riigikogu aseesimees! Lugupeetud ettekandja! Selline küsimus: kas komisjonis on arutatud ea langetamise puhul ka mingit teist iga? Miks on valitud selline vanus nagu 16, miks mitte 17, kui me tahame asja teha samm-sammult? Või miks mitte 14, mis on ka suhteliselt küps iga, kuna noored arenevad praegu väga kiiresti. Miks just 16 ja kas selle kohta on tehtud mingid uuringud?
Jüri Morozov, palun!
Aitäh, austatud juhataja! Kolleeg Kalvi! Ühiskonnas on viimasel ajal olnud tihti juttu sellest, et me nagu püüame oma laste lapsepõlve pikendada kuni gümnaasiumi lõpuni ja ülikoolini välja. Sellest on tekkinud tunne, et noored ei taha vastutada, et nad tahaksid lihtsalt n-ö mõnusalt ära olla. Mis sa arvad, kas see eelnõu ja ettepanek tuua valimisiga kohalikul tasandil allapoole võiks noortele panna suurema vastutuskoorma ning muuta sellega nende ellusuhtumist tõsisemaks ja vastutustundlikumaks?
Toomas Tõniste, palun!
Aitäh, hea kolleeg Kadri! Need 41 Riigikogu liiget, kes selle seaduseelnõu algatasid, pidasid tõesti silmas seda, et kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel langetataks aktiivse valimisõiguse iga 18 aastalt 16 aastale. Aktiivne valimisõigus on õigus valida. See ongi niimoodi, et ei ole õigust kandideerida, aga on õigus valida. Seaduseelnõu algatajate arvates on see mõistlik samm.
Aitäh, hea ettekandja! Teile on ka küsimusi. Eldar Efendijev, palun!
Austatud juhataja! Head kolleegid! Eelnõu 703 algatati selleks ette nähtud korras 1. juulil s.a ja põhiseaduskomisjonis oli see eelnõu arutelul 8. septembril s.a. Eelnõu arutelul põhiseaduskomisjonis olid peale komisjoni liikmete kohal Justiitsministeeriumi avaliku õiguse talituse nõunik Paloma Krõõt Tupay, justiitsminister Andres Anvelt ja justiitsministri nõunik Kristen Kanarik. Algatajaid esindas siinkõneleja. Vabariigi Valitsus oma 7. augusti kirjas toetas eelnõu. Valimisea langetamist 16. eluaastale kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel on Riigikogu põhiseaduskomisjon teemana arutanud viimastel aastatel kahel korral. Esimest korda arutati seda 23. aprillil 2012. aastal, kui toimus põhiseaduskomisjoni sellekohane avalik istung, kus esinesid tollane justiitsminister Kristen Michal, Eesti Noorteühenduste Liidu noortepoliitika juht Edgar Rootalu ning Tallinna Ülikooli võrdleva halduspoliitika juht Anu Toots. Teist korda arutati sama teemat põhiseaduskomisjoni s.a 3. juuni avalikul istungil, kus tutvustati Tallinna Ülikooli Riigiteaduste Instituudi ja Justiitsministeeriumi koostöös valminud analüüsi aktiivse valimisea langetamise mõjudest. Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse § 122 lõike 3 kohaselt märgivad põhiseaduse muutmise seaduse eelnõu algatajad seletuskirjas, millisel viisil nad põhiseaduse muutmise seadust vastu võtta soovivad. Põhiseaduse § 163 lõike 1 järgi saab põhiseadust muuta seadusega, mis on vastu võetud, esiteks, rahvahääletusel, teiseks, kahe Riigikogu järjestikuse koosseisu poolt, ja kolmandaks, Riigikogu poolt kiireloomulisena. Eelnõu algatajad eelistavad muuta põhiseadust Riigikogu kahe järjestikuse koosseisu poolt, st Riigikogu XII koosseisu ja järgmise, XIII koosseisu poolt 2015. aasta jooksul. See ettepanek leidis komisjonis vaikiva heakskiidu. Nüüd lähemalt põhiseaduskomisjoni arutelust. Põhiseaduskomisjonis toimus küllaltki aktiivne arutelu ja esitati palju küsimusi, mistõttu siinkohal peab piirduma ülevaatega. Kõigepealt küsis Urmas Reinsalu, kas algatajad ei soovinud valimisiga langetada ka Riigikogu valimistel. Siinkõneleja vastas, et soov on liikuda samm-sammult edasi ja ei ole välistatud, et kunagi jõutakse valimisea langetamiseni ka Riigikogu valimistel. Edasi küsis Urmas Reinsalu, kas noored on küpsed riigi tulevikku puudutavates küsimustes otsuseid langetama. Siinkõneleja vastas jällegi, et riigi tasandil otsustamisel ja kohalikul tasandil otsustamisel on vahe. Riigi tasandil otsuste langetamine eeldab suuremat ühiskondlikku teadlikkust, mõtestatumaid valikuid ning nõuab seega kõrgemat kvalifikatsiooni ja suuremaid teadmisi. Seejärel küsis Urmas Reinsalu, millist kvalifikatsiooni aktiivse valimisõiguse teostamine eeldab. Siinkõneleja selgitas, et noored tunnevad oma igapäevast keskkonda, kus nad elavad, paremini. Nad tunnevad seda oma vanemate, sõprade ja kohalike inimeste kaudu. Riigi tasand on nende jaoks abstraktsem ja sellepärast oleks praegu ehk mõistlikum piirduda valimisea langetamisega just kohaliku omavalitsuse tasandil. Jaak Aaviksoo tõi esile, et eelnõu eesmärgiks ei saa olla valimisea langetamine iseenesest, nagu eelnõu seletuskirjas on märgitud, vaid see on üksnes vahend. Eelnõu eesmärk peaks olema ühiskonna laiem kaasamine, sõltumata vanusest, avalikku ellu ja strateegiliste otsuste langetamisse peaks kaasama kõiki elanikkonna kihte. Sellega oldi ka nõus. Edasi oli juttu sellest, kas põhiseaduses peaks olema fikseeritud konkreetne valimisiga. Selle kohta vahetasime arvamusi ja leiti, et iseenesest põhiseadus ei peaks fikseerima konkreetset valimisiga, sest kui järgmisel korral tekib vajadus midagi muuta, siis peaksime jälle algatama valimisea langetamiseks selle keeruka menetluse. Selles mõttes olen mina isiklikult päri Jaak Aaviksoo väljendatud seisukohaga. Priit Toobal küsis, kas eelnõu algatajad ei kaalunud kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel peale valimisea langetamise ka kandideerimisea langetamist. Siinkõneleja vastas, et seal on üks praktiline probleem. Nimelt võivad volikogu istungid sattuda ajale, kus 16-aastane peab olema koolitööl. Peale selle ei pruugi oma eakaaslaste hulgas populaarne 16-aastane noor tingimata olla hea asjatundja kohaliku omavalitsuse volikogus, et langetada seal sisulisi ja mõtestatud otsuseid. Tarmo Tamm küsis, miks peaks selle küsimuse lahendamiseks muutma põhiseadust ja kas ei oleks õigem viia kohaliku omavalitsuse korralduse seadusesse (KOKS-i) sisse säte, et noortevolikogude esindajaid peaks kaasama kohalike omavalitsuste volikogude komisjonidesse. Siinkõneleja vastus oli, et valimisiga on paraku meil põhiseaduses sätestatud ja seda saab reguleerida ainult põhiseaduse muutmise kaudu. Järgmisena tuleks korrigeerida kohaliku omavalitsuse valimise seadust. Tarmo Tamm tõi veel esile, et rahvakogu tegi mitu ettepanekut, mis eeldasid põhiseaduse muutmist, ja küsis, miks ei tuldud põhiseaduse muutmise ettepanekuga välja rahvakogu ettepanekutele reageerimisel. Valimisea langetamise muudatust pidas ta läbimõtlematuks ja rumalaks sammuks. Siinkõneleja sellega ei nõustunud, sest rahvakogu arutelude teemaks oli ka näiteks presidendi otsevalimine, mille kohta Keskerakond on ettepaneku esitanud, aga see eeldaks kogu põhiseaduse arhitektuuri ümberkujundamist ja oleks tunduvalt suurem ettevõtmine. See eeldaks uut poliitilist konsensust, mida tänasel päeval ei paista. Andres Anvelt, justiitsminister tõi esile Vabariigi Valitsuse arvamuse ja osutas sellele, et valimisea langetamine toob kaasa ka teatud korralduskulusid, mis on küll väikesed, kuid on õige tähelepanu juhtida, et päris kuludeta see ei ole. Selle märkuse tunnistasid algatajad sisuliselt õigeks. Aga see kõik on võimalik alles siis, kui me oleme eelnõu menetlemisega jõudnud järgmisse etappi. Tarmo Tamm päris edasi, kas on mõistlik hakata muutma põhiseadust või siiski jätkata väljakujunenud praktikat, kus noored saavad osaleda noortevolikogudes, või anda neile võimalus osaleda ka volikogu komisjonides. Andres Anvelt vastas selle peale, et nende riikide kogemus, kes on seda teed läinud ehk valimisiga langetanud – Austria, Sloveenia, Ungari, Malta, Saksamaa Liitvabariigi mõned liidumaad, Šveits –, on näidanud, et me peaksime andma sellele eagrupile suuremaid võimalusi osaleda avalikus arutelus, ühiskondlikus elus. Sel juhul ei oleks otsused kaldu ja noorte kaasatus oleks suurem kui siis, kui neil on võimalus esineda ainult noortevolikogude kaudu. Lisaks tuleks arvestada näiteks sedagi, et Šotimaa referendumil, kus on hääletusel Šotimaa tuleviku küsimus, saavad osaleda ka 16-aastased valijad. Tarmo Tamm juhtis tähelepanu veel sellele, et valimisõiguse ea alandamine mõjutab väga otseselt noorte sihtrühma, ja seetõttu peaks ilmselt edaspidi ette nägema ka muude noori reguleerivate õigusaktide revisjoni. Sellest on täna siingi juttu olnud. Andres Anvelt oli sellega nõus. Aga esimene samm on jõuda valimisea langetamise juurde ja siis võtta ette need asjad, mis sellest langetamise otsusest tulenevad, ehk siis korrigeerida noorte õigusi ja vabadusi vastavalt tehtud otsusele. Rein Lang tõi lõpuks esile seda, et põhiseaduse muutmise seaduse eelnõu esimese ja teise lugemise vahel peab olema vähemalt kolm kuud ning teise ja kolmanda lugemise vahel vähemalt üks kuu, st me oleme selle protsessiga suhteliselt piiratud skaalas. Arutelu lõpuks otsustati teha ettepanek võtta eelnõu täiskogu päevakorda 16. septembril s.a (see oli konsensuslik otsus). Teiseks tehti ettepanek esimene lugemine lõpetada (poolt oli 6, vastu 1, erapooletuid 1), teha ettepanek määrata muudatusettepanekute tähtajaks üks kuu, 16. oktoober s.a (see oli konsensuslik otsus) ja määrata ettekandjaks siinkõneleja. Sellega olen teile tutvustanud, mida põhiseaduskomisjonis arutati. Aitäh!
Ma olen siiralt veendunud, et meie 16-aastased noored on küpsed osalema valimistel. Ma usun, et väga paljud neist noortest, kes koolis osalevad aktiivselt mitmes noorteorganisatsioonis, soovivad kohaliku elu küsimuste otsustamisel kaasa rääkida ja tahavad teha seda ka valimiste kaudu. Ma arvan, et andes neile valimisõiguse, kutsume neid rohkem ka kohalikul tasandil kaasa rääkima. Võib-olla nad mõtlevad mõne minuti kauem oma koduvalla, oma kodukoha teemade peale, enne kui nad lähevad ülikooli või võib-olla kuhugi leiba teenima. Kui nad saavad sellise hea kogemuse, hea võimaluse kaasa rääkida, siis nad tulevad võib-olla kunagi sellesse kohta ka rohkem tagasi. Ma arvan, et igal juhul see suurendab kodanikuaktiivsust, ma olen selles enam kui veendunud.
Aitäh! Kindlasti see suurendab kodanikuaktiivsust. Kuulates siin seda debatti, tekib mul küsimus, kuidaspidi see ikkagi on, kas noored tahavad seda seadust või on selline tubli aktiiv noortest, kes seda veab, ja meie tahame siit ülevaltpoolt panna neile sellise kohustuse, et hakake nüüd kaasa rääkima, me anname teile selle võimaluse, lootes, et noori hakkab see teema rohkem huvitama. Kas selle kohta on tehtud ainult üks uuring? Ma olen ka rääkinud hästi paljude noortega ja aru saanud, et tegelikult neil selline otsene huvi puudub. Nad väidavad, et ei ole veel küpsed ega valmis seda otsust tegema, nad teevad seda lihtsalt viimasel hetkel kõhutunde järgi.
Aitäh, hea kolleeg! Kas seda seaduseelnõu soovib mingi väike grupp noori? Ma ei usu seda, sest eelnõu eestvedaja ühiskonnas on Eesti Noorteühenduste Liit. Eesti Noorteühenduste Liit koondab suurema jao Eesti noorteühendustest. Ma arvan, et nad on neid asju oma foorumitel ja muudel üritustel arutanud. Noorteühendustesse kuulub üle Eesti hästi palju aktiivseid noori. Eesti Noorteühenduste Liidu taga, kes tegigi kõigile fraktsioonidele ettepaneku see seaduseelnõu algatada, ei ole mitte väikene seltskond, vaid see koondab endas väga paljusid Eesti aktiivseid tublisid noori. Mul jääb üle niimoodi uskuda.
Liisa-Ly Pakosta, palun!
Aitäh! Tänan eelmise vastuse eest ja jätkan sama koha pealt, kuna siin tekkis juba sellist head vastastikust üksteisemõistmist. Ma olen seda ideed toetades ka paljude noortega vestelnud ja olen alati jäänud hätta ühele küsimusele vastamisega. Äkki sa aitad seda vastust välja mõelda. Kui alaealine soovib minna tööle, siis on tal selleks vaja vanema kirjalikku nõusolekut ja koolivaheajal ei tohi ta töötada kauem kui pool koolivaheaja kestusest. Kuidas ma seletan 17-aastasele, et selleks, et ta võiks koolivaheajal morssi müüa, on tal vaja vanema nõusolekut, ta ei tohi seda teha rohkem kui kaks ja pool päeva ning siis ka lühendatud tööpäevaga, aga samal ajal me usaldame talle täieliku valimisõiguse. Kus see loogika on, küsib noor inimene. Ole nüüd kena, seleta noorele inimesele ära, kus see loogika on.
Hea Liisa! Tundub, et ega seda loogikat ei olegi, ja ma loodan väga, et selle seaduseelnõu menetlemine siin Riigikogus avab uksed ka paljude teiste teemade aruteluks. Kas või näiteks need teemad, millele juhtis tähelepanu Imre Sooäär ja millele teie tähelepanu juhite. Ehk me jõuame kunagi sinnamaani, et anname nendele noortele, kellest me täna siin räägime, ridamisi ka teisi õigusi kuni kõigi täisealise õigusteni välja. Ma loodan, et põhiseaduskomisjon seaduseelnõu menetledes ka nendele punktidele mõnevõrra tähelepanu juhib. Eks me saame seda järgmise ettekandja Rait Maruste käest kuulda. Ma loodan siiralt, et selle seaduseelnõu üle algab ühiskonnas ja ka siin aktiivne debatt.
Kaia Iva, palun!
Aitäh! Ma jätkan oma eelmist küsimust. Ma usun, et sa oled nõus, et põhiseaduse muutmine on väga oluline ja kaalukas samm. See tähendab, et seda tuleb teha kaalutult ning kõik kaasnevad nüansid põhjalikult läbi mõelda. Seepärast ma küsin veel kord perevalimise võimalikkuse ja vastavalt sellele põhiseaduse muutmise kohta. Sa ütlesid, et te ei arutanud eelnõu ette valmistades varianti anda kõigile kodanikele hääl ja teatud vanuseni, näiteks 16. aastani teostada seda õigust vanemate kaudu. Mida sa isiklikult arvad? Kas siin on plusse ja miinuseid? Kuhupoole sa selle mõtte juures kaldud, millised on sinu enda kaalutlused?
Aitäh, hea kolleeg! Nagu ma enne ütlesin, olen selle teema üle mõnevõrra debateerinud kolleeg Siim Kiisleriga konverentsil "Vote@16" ja mul on selle idee kohta veel hulk küsimusi. Kui ma saan temaga veel paar korda debateerida, eks ma siis kujundan ka oma seisukoha.
Annely Akkermann, palun!
Suur tänu, lugupeetud juhataja! Hea ettekandja! Noortega on selline asi, et nad on paraku väga liikuvad. Peale põhikooli läheb suur osa ja riigi poliitika seisukohalt loodetavasti suurem osa õpilastest kas kutsekooli, mis enamasti on hoopis teises omavalitsuses, või siis riigigümnaasiumisse, mis on samuti teises omavalitsuses. See eelnõu baseerub sellel, et noored elavad oma kohalikus omavalitsuses, käivad seal koolis ja seetõttu saavad osaleda sealsete otsuste kujundamisel. Aga kui nad elavad hoopis teises kohas, võib-olla vanematega välismaal?
Aitäh! Minu elukogemus selles küsimuses on näidanud, et sinu nimetatud kahte kooli, kutsehariduskeskusse ja riigigümnaasiumi minekul jäävad õpilased valdavalt ikkagi oma elukohajärgsesse kohalikku omavalitsusse. Kuna nende küsimuste otsustamine on riiklik, siis kohalikud omavalitsused kutsehariduskeskuse ja riigigümnaasiumi teemadel enamasti kaasa ei räägi. Kindlasti küsimusi on, kui noored liiguvad, lähevad näiteks teistesse omavalitsustesse munitsipaalkooli ehk gümnaasiumi. Sel juhul käib otsustamine tõesti teise omavalitsuse volikogus, mitte seal, kus nemad võib-olla oma õigusi kannavad. Aga päris kõiki selliseid nüansse ei saanud seaduseelnõu algatamisel ka silmas pidada, sest täiskasvanud inimesed elavad ju vahel samuti ühes omavalitsuses ning käivad tööl ja teenuseid tarbimas hoopis teistes omavalitsustes. Eks siin selliseid lahkhelisid ja kõrvalekaldeid mõnevõrra on.
Kadri Simson, palun!
Aitäh! Lugupeetud ettekandja! Ma küsin midagi väga elementaarset. Ma kuulan teie vastuseid ja imestan, miks te räägite kogu aeg 16-aastaste valimisõigusest, aga ei räägi samal ajal nende õigusest osaleda volikogude töös ehk nende õigusest olla valitud.
Hea ettekandja, ma tänan! Rohkem küsimusi ei ole. Ma palun ettekandeks Riigikogu kõnetooli põhiseaduskomisjoni esimehe Rait Maruste!
Aitäh, härra eesistuja! Austatud ettekandja! Kuidas te hindate, kas see on õige suund? On näha, et see tekitab küsimusi, kui tuua Eesti poliitika kooli gümnaasiumiastmesse. Võib öelda niiviisi, et kool ei ole peale seda enam poliitikast sõltumatu instituut, vaid on poliitika poolt haaratud instituut.
Aitäh! Seda teemat me arutasime nii omavahel kui ka komisjonis. Teie küsimus eeldab seda, et poliitika iseenesest on kuidagi halb või kallutatud või propagandistlik. Kui me ise seda arusaamist toetame või sellest niimoodi räägime, siis see äkki näibki niimoodi. Tegelikult on ju poliitika sisuks avaliku elu asjade üle arutlemine ja nendes otsuste tegemine. Ma isiklikult ei näe selles mitte mingisugust kahju, kui meie ühiskond võtab ka koolis avaliku elu asjade arutamisest osa. Noor generatsioon saab selle kaudu paremini ära kuulatud ja on edaspidi paremini informeeritud sellest, kuidas ühiskond toimib. See on demokraatiale ainult kasuks.
Meelis Mälberg, palun!
Aitäh! Hea ettekandja! Jätsin oma küsimuse spetsiaalselt teile, kuna olete selline elukogenud inimene ja oma valdkonna vaieldamatu autoriteet. 16. eluaasta täitumine on oluline rajajoon, saamaks täieõiguslikuks kodanikuks. Kuidas teile tundub, kas 16-aastase inimese õigused ja kohustused on praeguses õigusruumis tasakaalus?
Aitäh! Täna on meil siin juba küsimuste kaudu olnud juttu sellest, et mõned asjad näevad natukene naljakad välja. Kas või selle eagrupi inimeste töötamise piirangud ja mitmesugused muud regulatsioonid. Need tuleks läbi vaadata. Kuid peame siiski silmas pidama, et ei ole sellist murdepunkti, et kuni 16 aastani on laps, siis käib plõks ja järgmisel päeval on ta küps täiskasvanu kõigi oma arusaamiste ja pädevustega. On olemas teatud üleminekuperiood, see on loomuliku mõistusega hoomatav ja arusaadav. On teatud asjad, mida me peaksime võib-olla piirama või reguleerima, et pädevus oleks adekvaatne. Me peaksime arvestama üleminekuperioodi. Me oleme ise kõik tasapisi küpsenud targemaks ja taiplikumaks. Nii et seda elementi peab arvestama, ei ole nii, et küpsus käib lihtsalt passi järgi. Samm nr 1 oleks kindlasti jõuda selle ea langetamiseni. Kui me sellega hakkama saame, siis sealt hargnevad ka teised otsustused, mis puudutavad noorte õigusi ja vabadusi ühiskonnas, kodanikuna toimimist ja ka poliitilises elus kaasalöömist. Aga see on täiesti asjakohane küsimus ja märkus.
Inara Luigas, palun!
Aitäh! Austatud ettekandja! Seletuskirjast võib välja lugeda, et on olemas analüüs aktiivse valimisõiguse ea langetamise mõjude kohta. Professor Anu Toots on välja toonud järeldused, et valimisea langetamisega ei kaasne ebasoovitavaid riske ning positiivse efekti olemasolu ja tugevus olenevad jõupingutustest. Samuti ütleb professor Toots, et valimisea langetamise sisukas ja eesmärgipärane toimimine eeldaks ühiskonnaõpetuse ainekava senisest tõhusamat realiseerimist. Kui minu käest küsiti, kuidas ma suhtun valimisea langetamisse, siis ma millegipärast mõtlesin samuti koolile ja ühiskonnaõpetuse ainekavale. Minu küsimus ongi, kas on konsulteeritud ka haridustöötajate ja spetsialistidega. Kas ühiskonnaõpetuse ainekava on sellisel tasemel, et noor inimene, kes saab 16-aastaseks, on valimiste osas piisavalt teadlik?
Aitäh! Teil on hea tähelepanek ja õige küsimus. Ka mina näen kõige suurema probleemina seda, kuidas noori n-ö ette valmistada. Me peaksime ilmselt meie ühiskonnaõpetuse kriitiliselt üle vaatama, et see ei oleks ainult kuiv õpikutarkus, vaid sisaldaks endas ka palju praktilist, vahetut kontakti ja diskussiooni. Ühest küljest on siin ühiskonna- ja kodanikuõpetuse programmid ja teiseks on ka see, et õpetajad hakkaksid asjasse avatumalt, mõistvamalt suhtuma, mitte nii allergiliselt, nagu nad seda tihtilugu praegu teevad. Õnneks on meil selleks kõigeks aega. See kõik, mida me siin praegu plaanime ja taotleme, ei juhtu homme. Me peame silmas olukorda, mis tuleb järgmistel kohalike omavalitsuste valimistel, ja sinna on veel üksjagu aega. Ma usun siiralt, et haridusjuhid võtavad ette ja arendavad seda valdkonda. Oluline on ka see, et meie poliitiline keskkond ehk erakonnad ja poliitikud pöörduvad rohkem selle kontingendi poole ja pööravad sellele rohkem tähelepanu. Siiamaani nendest ei hoolitud, nad ei olnud ju valijad. Tähelepanu poliitilises keskkonnas aktiveerib kindlasti muutma ka koolikeskkonda, kooli suhtumist ja hoiakuid. Selles ei ole mitte midagi halba, kui noored arutavad, missugune on sotsiaaldemokraatlik maailmavaade, missugune on konservatiivne maailmavaade, mida see eeldab, mida see tähendab, kes midagi esindab. Need valikud on ju meie loomulikud valikud, loomulik elu ümberringi. Ma usun, et me saame seda arengut näha, ja seda tuleb toetada.
Eldar Efendijev, palun!
Aitäh, härra eesistuja! Austatud ettekandja! Ma natuke täpsustan. Mina ei mõtle poliitikast halvasti, aga ma püüan teda võtta sellisena, nagu ta on, sest tean, et ta on osa meie elust. Aga ma püüan ikkagi teha ka riskide loetelu. Toon veel ühe, võib-olla spekulatiivse, aga siiski näite. Meie teame, et eriti kohalikest valimistest võtavad osa väga paljud gümnaasiumidirektorid. Siit minu küsimus. Mida teie arvate, kuidas hääletavad gümnasistid, teades, et nad peavad gümnaasiumi lõpetama?
Tänan! Tõepoolest, selles mõttes on teil õigus, et see 16 on ju tegelikult kokkuleppeline. Võiks olla ka 16,5 või 15,5 või 14 või 17. See on kokkuleppe asi. Meie ühiskond on praegu kokku leppinud selles, et 16 on üks täiskasvanuks saamise piirjoon, kus saab passi ning antakse mitmesuguseid tsiviilõigusi ja -kohustusi. Kuigi neid tsiviilõigusi ja -kohustusi saab osaliselt juba ka enne seda, 14- ja 15-aastaselt. See on kokkuleppeline piir, aga algatajad on leidnud ja mina komisjoni esimehena leian samuti, et see 16 on välja kujunenud, sellisena kõigile arusaadav, omaksvõetud piir, kuhu võiks ka valimisea, aktiivse valimisõiguse ea tuua. Põhimõtteliselt on teil õigus, aga nagu ma ütlesin, on ühiskonnas juba olemas teatud kokkulepe, et see iga on üks õigusliku pädevuse verstapost.
Aitäh! Kõigepealt tänan eelmise vastuse eest! Küsin nüüd natukene ka teisest valdkonnast. Eestis elab umbes 100 000 inimest, kellel ei ole õigust osaleda Riigikogu valimistel – ma räägin halli passi omanikest. Milline on teie isiklik seisukoht selles küsimuses? Äkki tuleks ka see küsimus päevakorda võtta ja üle vaadata? Mulle tundub, et nende inimeste kaasamine meie ühiskonna protsessidesse on samuti äärmiselt oluline.
Jaa, see on oluline, mis te esile tõite. Juhin tähelepanu sellele, et kohalike omavalitsuste valimistel saavad osaleda ka mittekodanikud. Kui me toome selle aktiivse valimise ea allapoole, 16 aastale, siis mittekodanikest noorte inimeste kaasamine avalikku ellu suureneb. See on kindlasti samm vajalikus ja õiges suunas.
Hea ettekandja, ma tänan teid! Rohkem küsimusi ei ole. Avan läbirääkimised. Palun Riigikogu kõnetooli Eesti Keskerakonna fraktsiooni esindaja Tarmo Tamme!
Härra juhataja! Head kolleegid! Valimisea alandamine 16. eluaastale on taas kord samm, mille on otsustanud valitsevad erakonnad. Rahvas on pandud fakti ette, et nii see saab olema. Keskerakond on nõus, et noortele tuleb luua rohkem reaalseid võimalusi kohalikul tasandil kaasarääkimiseks, kuid selleks on ka mitmeid selliseid võimalusi, mis ei nõua põhiseaduse muutmist. Noori aitab kohalikku ellu kaasata see, kui nende esindajad kaasata volikogude komisjonidesse. Erinevalt valimisea alandamisest ei ole selleks vaja muuta põhiseadust, vaid piisab sellest, kui kohustus noori kaasata kirjutatakse kohaliku omavalitsuse korralduse seadusesse. Aktiivsed noored võivad juba praegu osa võtta noorteorganisatsioonide, õpilasesinduste või linna- või vallavolikogude juurde kuuluvate noortevolikogude tööst. Kuna kõik omavalitsused ei ole noortevolikogusid loonud, võiks muu hulgas arutleda selle üle, milliseid võimalusi on noortevolikogude tööd veelgi enam soodustada. Seaduse silmis on 16-aastane piiratud teovõimega täisealine isik, mis tähendab, et noor ei ole kõigi oma otsuste tegemisel vaba ega iseseisev. Selles vanuses noor võib abielluda, aga ainult vanema loal, võib autot juhtida, aga ainult siis, kui tema kõrval on kaheaastase juhikogemusega täiskasvanu. Alkoholi ega suitsu ta osta ei saa, kasiinosse ei lasta teda ammugi mitte sisse. Kuidas seaduseelnõu algatajad selgitavad vastuolu, et 16-aastane noor ei või autot juhtida, aga samal ajal kohaliku omavalitsuse eelarvet valimistel osalemise kaudu juhtida saaks? Pealegi näitavad küsitlused, et noored ise ei ole valimistest huvitatud. Nad on toonud põhjuseks, et neil ei ole piisavalt elukogemust ja nad on liialt mõjutatavad. Muu hulgas on nad märkinud, et praegune süsteem on täiesti toimiv ja selle muutmisel ei ole mõtet. Valimisea alandamiseks tuleb muuta põhiseadust, mis tähendab, et muudatuse peab heaks kiitma kaks Riigikogu koosseisu. Kui Keskerakond on korduvalt avaldanud soovi, et rahvas saaks presidenti otse valida, on vastuargumendiks toodud põhiseaduse muutmise keerukus. Praegu, kui valimisea langetamine nõuab niisama keerulist protseduuri, ei ole see koalitsioonile ühtäkki enam probleem. Valimisea langetamine 16. eluaastale on Euroopas väga suur erand. Kui teised riigid alles katsetavad, siis Eesti hüppab selle otsusega, pea ees, tundmatusse vette. Peale Austria ei ole ükski teine riik pidanud vajalikuks nii kohalikel kui ka parlamendivalimistel ealist latti nii madalale lasta. Võttes arvesse, et me püüame praegu kohalikes omavalitsustes luua häid võimalusi, kuidas kaasata noori neid mõjutavate otsuste väljatöötamisse, tuleb noortele luua reaalsed võimalused kohalikul tasandil kaasarääkimiseks. Kui me aga räägime hääletamisest, siis peame rääkima ka kandideerimisõigusest, mille see seadusmuudatus kaasa toob. Keskerakonna fraktsioon leiab, et noorte täiendavaks kaasamiseks ei ole vaja põhiseadust muuta. Aitäh!
Aitäh! Ma palun Riigikogu kõnetooli Eesti Reformierakonna fraktsiooni esindaja Lauri Luige!
Austatud juhataja! Head kolleegid! Head noored! Mul on tõeliselt hea tunne, et aastaid-aastaid arutatud ja debateeritud valimisea langetamise teema on jõudnud lõpuks siia Riigikogu saali. Suur tänu kõikidele algatajatele, eelkõige noortele endile, kes on selle teema eest läbi aastate aktiivselt seisnud! Ma olen isegi alates keskkoolieast osalenud kümnetel debattidel, kus valimisea langetamine on fookuses olnud. Ma julgen väita, et see on viimastel aastatel olnud ilmselt kõige enam debateeritud noortevaldkonna teema üldse. Kõikidel nendel debattidel on jõutud laias laastus järeldusele, et noori tuleb senisest enam ühiskonna protsessidesse kaasata ja üheks võimalikuks lahenduseks võiks olla kohalikel valimistel noortele alates 16. eluaastast valimisõiguse andmine. Sellega kaasneb minu hinnangul ja nende hinnangul, kes on teinud küsitlusi ja korraldanud debatte, üsna mitmeid positiivseid tegureid. Näiteks tekib 24 000-l noorel inimesel võimalus valimistel kaasa rääkida selles, kuidas kohalik elu tulevikus nende hinnangul välja võiks näha. Kindlasti mängib siin rolli noorte harimise pool ja huvi tekitamine demokraatlike protsesside vastu, vastutuse võtmine ja selle olulisus ning juhtimisalane lisateave noortele. Loomulikult on oluline harjumuse tekitamine. On ju teada tõde, et kui sa oled ühe korra midagi teinud, siis teist korda on seda teha juba märksa lihtsam, sest tekib harjumus. Kui seda aga õigel ajal ei ole tekkinud ja noor läheb oma kodukohast näiteks mõnda suuremasse linna ülikooli, siis ei pruugi seda harjumust üldsegi tekkida. Väga oluline märksõna on lõimumine. Teatavasti on kohalikel valimistel õigus hääletada ka mittekodanikel. Selle muudatusega laieneks 16-aastastele mittekodanikele õigus kohaliku elu küsimustes kaasa rääkida. Minu arvates on see ääretult positiivne. Kurb fakt on see, et meie ühiskond vananeb ja paratamatult on sellega seoses fookuses teemad, mis puudutavad vanemat generatsiooni. Need on loomulikult väga olulised, aga ma pean tähtsaks ka seda, et nooremad inimesed ja neid puudutavad teemad oleksid senisest enam tähelepanu all. Usun, et andes võimaluse 16-aastastele noortele valimas käia, tõstame noortevaldkonna teemad rohkem fookusesse. Näiteks on Eurobaromeetri järgi Eesti noorte valimisaktiivsus praegu circa kaks korda madalam kui üle 55-aastastel inimestel. Loodetavasti suudame pakutud muudatusega seda trendi positiivses suunas liikuma panna. Fakt on ka see, et noored oskavad ja tegelikult tahavad kaasa rääkida oma kodukoha elu parandamisel. Ma mäletan ise aega, kui ma olin Haapsalus keskkooliõpilane ja me tahtsime hirmsasti saada rulaparki. Haapsalu oli tol ajal justkui vanemate inimeste puhkuselinn. Meie tahtsime seda muuta ja teha Haapsalust ka noorte aktiivsete inimeste linna. Koostöös kohaliku võimuga suutsime läbi suruda mõtte, et linna tuleks rulapark, mis on senini väga populaarne. See näitab, et meie tol ajal soovisime kaasa rääkida kohaliku elu arendamisel. Küllap soovivad seda ka praegused noored, miks mitte. Palun lisaaega!
Muidugi! Kolm minutit juurde.
Natukene räägin siin juba mainitud ohust. Nendel debattidel, kus ma olen aastate jooksul osalenud, on välja toodud, et tõepoolest võib poliitika ja kampaania tegemine selle muudatuse tõttu praegusest enam koolidesse kanduda. Nagu ma oma küsimuses härra Marustele vihjasin, tegelikult on ju ka praegu koolides 18–19-aastaseid õpilasi, kes on samuti valimisõiguslikud ja oleksid just nagu potentsiaalne sihtrühm kampaania tegemiseks. Minu hinnangul on see, kuidas suudetakse koolis korda tagada, ikkagi väga paljuski kooli kodukorra ja koolijuhtide reeglistiku küsimus. See, et tehakse teavitus- ja üldist harimistööd noorte hulgas, on igati positiivne. Loomulikult, propaganda kui selline ei ole tervitatav, aga ma usun, et see ei ole nii suur probleem, kui mõned oponendid üritavad maalida. Siit on juba mitmel korral läbi jooksnud, et Eesti ei ole selles küsimuses sugugi mitte pioneer. On mitmeid positiivseid näiteid Austriast, Saksamaalt, Šveitsist ja ka Norrast. Kõik mainitud riigid üritavad tegelda sellega, et noori enam kaasata. Mina usun küll, et Eesti ühiskond on küps, et anda noortele võimalus kohalikel valimistel aktiivsemalt kaasa rääkida. Valimisea langetamisega seondub loomulikult teemasid, millega tuleb paralleelselt edasi tegelda. Ka siin on juba läbi jooksnud õppekava täiendamise teema, mis on niikuinii pidevalt päevakorral, kuna elu muutub ja areneb. Loomulikult tuleb nii ühiskonnaõpetuse kui ka kodanikuõpetuse ainekava vaadata ja teha seal täiendusi, et saaks noortele veelgi paremini selgitada, miks on oluline valimas käia, mida tähendab vastutus, juhtimine ja ühiskonnas kaasarääkimine. Kindlasti on meil koostöös Haridus- ja Teadusministeeriumiga võimalik siin ka tulevikus täiendusi teha. Ma tänan kõiki parlamendiliikmeid, kes on selle teemaga tegelnud, eelkõige Kristen Michalit ja Rait Marustet! Ma tänan noori, kes on täna ka siia tulnud ja läbi aastate selle teema aruteludel osalenud! Paljud nendest, kes on minuvanused ja kelle seas on mitmeid mu endagi sõpru ja tuttavaid, on teinud seda keskkooliajast alates. Nii et tänu kõigile neile! Me oleme debattides osaledes ja analüüse tehes päris suure asja aastatega ära teinud. Nüüd on minu hinnangul Eesti kindlasti küps selleks, et see seadusmuudatus ära teha ja anda ka 16-aastastele võimalus kohalikel valimistel hääletada. Aitäh teile!
Aitäh! Ma palun Riigikogu kõnetooli Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni esindaja Jaak Aaviksoo!
Hea eesistuja! Head kolleegid! Head eelnõu algatajad! Ma arvan, et kõikides vananeva rahvastikuga riikides on probleem, kuidas kavandada riigi poliitikat nii, et sellel oleks kaugem perspektiiv, nii et pealetulevate põlvkondade huvide ja seeläbi rahva kestmise pärast muretsetaks rohkem, kui vananeva valijaskonnaga riigid seda keskeltläbi teevad. Seetõttu tuleb niisugust ettepanekut kõige üldisemas plaanis toetada. Kui püüda kriitiline olla, siis pigem selles mõttes, miks ettepanek ei lähe kaugemale, miks me ei julge noori veelgi rohkem usaldada, üheaegselt laiendades nooremate inimeste nii aktiivset kui ka passiivset valimisõigust, pakkudes neile võimalust osaleda, miks mitte ka Riigikogu ja europarlamendi valimistel. Lõpuks, ma arvan, jõuame ka Eestis sinnamaale, et valimisõigus kuulutatakse inimõiguseks ehk kaotatakse igasugused tsensused ja arutatakse pigem selle üle, kuidas seda õigust saab tehniliselt või korralduslikult teostada sellistel juhtudel, kui hääleõiguslik ilmakodanik ise seda otseses mõttes teha ei saa. Seepärast meeldiks mulle, et see arutelu läheks kaugemale ja oleks laiapõhjalisem. Aga ma saan muidugi aru, et aeg surub peale ja valimised on tulekul. Puhtalt korralduslikud küsimused jätavad sellest arutelust kesise mulje. Tähtajad on paigas ja kell teatud hetkel kukub. Kui soovitakse, et see koosseis saaks seda eelnõu toetada, ei jää meil seetõttu sisulise arutelu jaoks nii palju aega, kui võib-olla vaja oleks ja me tahaksime. Ometigi ei jätaks ma kohe kõrvale võimalust põhiseadusest konkreetne vanusetsensus üldse välja võtta. Sinna võiks jääda võimalus kehtestada vanusetsensuse konkreetne määr seadusega. Nii saaks teha ühe avatud sammu selles suunas, et edaspidi saaks konkreetseid valimisseadusi arutades nihutada valimisea piiri sedamööda, kuidas ühiskond selleks valmis on ja kuidas see ühel või teisel hetkel mõistlik tundub. Praegu peame selleks iga kord ette võtma põhiseaduse muutmise üsna keeruka tee. Võib-olla ei ole see kõige mõistlikum. Seepärast oleks mul hea meel, kui algatajad ja põhiseaduskomisjon, aga ka kõik erakonnad oleksid valmis astuma selle veidi julgema ja kaugemale tulevikku vaatava sammu. Paraku ei saa ma läbi ilma kriitikata. Ega see päris head muljet ei jätnud, kui äsja ametisse asunud koalitsioon pidas koos oma Riigikogu liikmetega mõistlikuks esitada see eelnõu üksnes Reformierakonna ja sotside nimel. Nagu Kalvi Kõva möönis, ega see ilus ei ole. See jätab sellele initsiatiivile niisuguse odava maigu külge. Tahtes muuta niivõrd olulist asja nagu põhiseadus võiks tunnustada kõiki jõupingutusi selle initsiatiivi laiapõhjalisuse tagamisel. Niisugune päevakajaline punktivõtmine võib rahuliku ja tulevikku vaatava menetlemise teha pigem keerulisemaks. Igal juhul ütlen IRL-i fraktsiooni nimel, et ma usun, et me saame seda eelnõu konstruktiivselt toetada. Vahest leiavad eri tasemed – olgu siis algatajad, põhiseaduskomisjon või ka suur saal – võimaluse kaaluda minu ettepandud varianti põhiseadusest selline tsensus üldse välja võtta. Tänan teid!
Aitäh! Ma palun Riigikogu kõnetooli Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni esindaja Kalev Kotkase!
Austet istungi juhataja! Head kolleegid! Sotsiaaldemokraadid suhtuvad käesolevasse põhiseaduse muutmise seaduse eelnõusse pinge- ja hirmudevabalt. Meie oleme 16-aastastele aktiivse valimisõiguse andmise plussid ja miinused ning ka võimalikud riskid juba ammu läbi arutanud ning kirjutasime sellise uuenduse oma valimisprogrammi sisse neli aastat tagasi. Mööname, et võimalik valimispropaganda kandumine kooli on meie ühiskonna küpsuse üks selge proovikivi. Samas, ükski seadus, sh põhiseadus, ei reguleeri elu ega maanda hirme sajaprotsendiliselt, alati peab jääma ruumi ka tervele mõistusele. Vananev rahvastik on tõsiasi, mida ei saa eirata. Seetõttu on sotsiaaldemokraatide arvates oluline, et valijaskond oleks ealises plaanis tasakaalustatum ja valimistel oleksid esindatud võimalikult paljude vanuserühmade huvid. Praeguses olukorras vajab valijaskond tasakaalustamist just selle noorimas segmendis. Sotsiaaldemokraadid toetavad noortele valimisõiguse andmist alates 16. eluaastast, millega võiks alustada, andes neile aktiivse valimisõiguse kohalike omavalitsuste valimistel. Tänan!
Aitäh! Rohkem kõnesoove ei ole, sulgen läbirääkimised. Juhtivkomisjoni seisukoht on, et esimene lugemine tuleks lõpetada. Määran eelnõu 703 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 16. oktoobri kell 17.15. Esimene lugemine on lõpetatud ja esimese päevakorrapunkti käsitlemine samuti.
Liigume teise päevakorrapunkti juurde. Algab Vabariigi Valitsuse algatatud sotsiaalhoolekande seaduse, tööturuteenuste ja -toetuste seaduse ning teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 693 esimene lugemine. Mul on suur au paluda ettekandeks Riigikogu kõnetooli sotsiaalminister Helmen Kütt!
Austatud Riigikogu juhataja! Lugupeetud Riigikogu liikmed! Tutvustan teile tänasel esimesel lugemisel eelnõu 693, mis on sotsiaalhoolekande seaduse, tööturu...
Hea ettekandja, ma palun vabandust! Mulle tehti saalist märkus. Tegelikult palusin ma Riigikogu kõnetooli sotsiaalkaitseminister Helmen Küti. Minu viga! Ma tänan, head ametikaaslased, tähelepanu juhtimise eest! Austatud minister, ma palun vabandust!
Aitäh! Hoolimata sellest räägin ma edasi sotsiaalhoolekande seaduse, tööturuteenuste ja -toetuste seaduse ning teiste seaduste muutmise seaduse eelnõust. Nimetatud eelnõu lähtekohaks on probleemid rehabilitatsiooniteenuste ja abivahenditega. Kui juunis arutati töövõimereformi, siis samal ajal edastati Riigikogu sotsiaalkomisjoni eelnõu, mis oleks pidanud arutelu all olema täpselt samal ajal töövõimereformiga ja mida oleks tulnud ka samal ajal saalis menetleda. Sellest tulenevalt, head Riigikogu liikmed, eelnõus olevad kuupäevad, nagu 2015. aasta 30. juuni või 2016. aasta, muutuvad poole aasta võrra. Ministeerium teeb selle kohta kindlasti ka parandusettepanekuid. Riigikogu sotsiaalkomisjon tegi töövõimetoetuse seaduse eelnõuga väga head tööd. Reform oli kavandatud jõustuma 1. juulil 2015, see lükkus edasi 1. jaanuarile 2016. Kuna need kaks eelnõu on omavahel väga tihedas seoses, üks ilma teiseta kuidagi ei saa ja nad täiendavad teineteist ning ka nende seadusena vastuvõtmine peab toimuma samal ajal, siis on selge, et kui teiseks lugemiseks on töövõimetoetuse seaduse eelnõu jõustumise aega muudetud, siis kindlasti muutuvad tähtajad ka selles eelnõus. Täna on eelnõu teie ees sellisena, nagu me ta esitasime, muudatused tehakse parandusettepanekute abil. Aga läheme eelnõu sisu juurde. Nagu ma alguses ütlesin, eelkõige toimuvad muudatused tööturuteenuste ja -toetuste seaduses. Eelnõuga lisatakse uus tööturuteenus – tööalane rehabilitatsioon. Selle eesmärk on pakkuda vähenenud töövõimega tööealistele inimestele töö säilitamiseks ja tööle asumiseks vajalikku teenust. Vähenenud töövõimega inimene on inimene, kellel on puue, püsiv töövõimetus või osaline töövõime. Tööalase rehabilitatsiooni teenust osutatakse inimestele vanuses 16 eluaastat kuni vanaduspensioniiga, kui nad on kas töötuna või tööotsijana arvele võetud, töötavad või juhivad äriühingut, tegutsevad FIE-na või siis, kui on tegemist FIE ettevõtte tegevuses osaleva abikaasaga. See tähendab, et vähenenud töövõimega inimesed, kes töötavad, võivad saada tööalase rehabilitatsiooni teenust. Kui on oht, et töökoht võib kaduda, või kui neil on soov ümber õppida, siis on neil võimalik taotleda ja saada seda teenust. Kui inimesel töövõime puudub, siis osutatakse talle sotsiaalse rehabilitatsiooni teenust sotsiaalhoolekande seaduse alusel. Kui vaadata üldse rehabilitatsiooniteenuseid, siis võib öelda, et on olemas kahte sorti teenuseid. Tööalane rehabilitatsioon tähendab aktiivset tööturumeedet. Sotsiaalse rehabilitatsiooni eesmärk on sotsiaalteenuse põhiülesanne: selle abil aidatakse inimesel igapäevaeluga toime tulla. Eelnõu mõistes uus teenus – tööalane rehabilitatsioon – kindlasti aitab nendel inimestel, kes seda soovivad, tööturul konkurentsivõimeline olla. Tööalase rehabilitatsiooni teenuse osutamise korraldus on järgmine. Seda teenust hakkab osutama Eesti Töötukassa. Tööalase rehabilitatsiooni teenust osutatakse seega vähenenud töövõimega isikule individuaalse tööotsimiskava alusel. Inimene valib ise endale teenuse osutaja. See annab juurde vabadust ja võimalust ise otsustada. Inimesele on koostatud teenuseprogramm ja töötukassa tasub tööalase rehabilitatsiooni teenuse osutamise eest rehabilitatsiooniteenuse osutajale. Nendele inimestele, kes ei ole töötuna arvele võetud, koostatakse individuaalne tööotsimiskava väiksemas mahus. Millised on selle teenuse kulud? Tööalase rehabilitatsiooni teenuse osutamise kulud aastateks 2015–2020 on hinnanguliselt 17 miljonit eurot ja need kaetakse ESF-i vahenditest. Tõsi, on ka kaasfinantseering, mis tuleb töötukassa vahenditest. Mis veel on vaja välja tuua? Töötukassal on tööturuteenuste vajaduse hindamisel, tööturuteenuste osutamisel ning tööturuteenuste osutamise korraldamisel õigus kaasata eksperte. Eksperte võib töötukassa valida ühe või teise inimese eripära arvestades. Räägin veel ühest muudatusest, mille eelnõu juurde toob. Kui seni oli rehabilitatsioonimeeskonna koosseis kinnitatud viieliikmelisena, siis nüüd on see meeskond vähemalt kolmeliikmeline. Varasem praktika on näidanud, et viieliikmelise meeskonna kõik liikmed ei pruugi anda lisandväärtust, näiteks ei ole logopeed liikumispuudega inimesele vajalik. Kindlasti üks rehabilitatsioonimeeskonna liige oli, on ja jääb – see on sotsiaaltöötaja. Sõltuvalt erivajadusest varieeruvad teine ja kolmas liige. See liige võib olla füsioterapeut või tegevusterapeut, kui hinnatakse liikumishäire või -kahjustusega isiku tegevusvõimet, aga see võib olla ka eripedagoog, logopeed või tegevusterapeut, kui hinnatakse nägemis-, kuulmis- või kõnefunktsiooni häiret või vaimse arengu puudega isiku tegevusvõimet. Lisaks on uuendusena sisse toodud ka loovterapeudi ja kogemusnõustaja roll. Nad peavad olema läbi teinud 117-tunnise koolituse. Kogemusnõustajate rolli sissetoomine annab ka teatud erivajadusega inimestele võimaluse sel alal tööd leida. Kogemusnõustamise alal on need inimesed kindlasti kompetentsemad ja oskavad inimese erivajadusest tulenevalt talle kõige paremini läheneda. Sotsiaalse rehabilitatsiooni vajaduse eelhindamine toimub Sotsiaalkindlustusametis. Tegelikult leitakse ja sõelutakse välja need, kellele on vajalik just kompleksteenus. Praegu on rehabilitatsiooniteenuse järjekorrad väga pikad: 1. jaanuaril 2014 oli järjekorras 7000 inimest. Võib kindlalt öelda, et rehabilitatsiooniteenuse pika ootejärjekorraga ei ole rahul ei erivajadusega inimesed ise ega organisatsioonid. Ma loodan, et see muudatus, see lisateenus annab inimestele väga olulist abi. Nüüd räägin abivahenditest. Sotsiaalhoolekande seaduse, tööturuteenuste ja -toetuste seaduse ning teiste seaduste muutmise seaduse eelnõuga muudetakse ka abivahendite jagamise korraldust. Abivahendeid jagavad praegu maavalitsuste juures töötavad inimesed, kes pakuvad neid lepingu alusel, mis on sõlmitud teenuseosutajatega. Inimesed on seotud oma maakonnaga. Uue korra alusel on inimene selles mõttes vaba, et abivahendeid hakkavad jagama Sotsiaalkindlustusameti bürood ja see ei ole seotud maakonna piiridega. Ma olen ka ise Riigikogu liikmena tundnud muret, kui abivahenditeks mõeldud raha on lõppenud, ja olen küsinud, mis saab edasi. Ühes maakonnas seda raha võib olla, teises on see otsa lõppenud, samas peab inimene, kes teatud teenust vajab, lähtuma selle taotlemisel oma maakonna piiridest. Kui abivahendite jaotus läheb inimesepõhiseks, võib inimene otsida ise sobiva abivahendi, muidugi piirhinna alusel. See kindlasti parandab olukorda. Lisaks sellele saab ka Euroopa Liidu vahendite abil just nimelt tööealistele inimestele kõige paremaid abivahendeid muretseda, mis võimaldab neil tööle asuda. Seegi kindlasti parandab olukorda. See, et abivahendite jagamine läheb maavalitsuste pädevusest Sotsiaalkindlustusameti pädevusse, tähendab kümne töökoha loomist Sotsiaalkindlustusametisse. Tõsi, eelnõu esitamise ajal juunis oli juttu kümnest, praegu, pärast arvude täpsustamist, võib õige arv olla kaheksa ametikohta, sest kõik ei pea olema täiskohad. Aga jutt on siis uutest töötajatest Sotsiaalkindlustusametis. Maavalitsuses selle teemaga seni tegelnud inimesed saavad hakata muude asjadega tegelema. Omavalitsusele see lisakohustusi kaasa ei too, pigem vastupidi. Praegu on osa maavalitsusi andnud näiteks puudega inimeste sõidukaartide väljastamise üle kohalikele omavalitsustele. Alates uue seaduse jõustumisest on see Sotsiaalkindlustusameti teenus. Nii et pigem see muudatus isegi vähendab omavalitsuste kohustusi ja tööd. Mis veel? Kindlasti aitab inimesi ka see, et on võimalik abivahendit taotleda digitaalselt, ilma kohale minemata. Valik kindlasti suureneb, sest abivahendivajadust hakatakse kindlaks määrama inimese hindamise alusel töötukassas. Juhul kui talle on määratud hinnang ja hakatakse otsima töökohta, siis hakatakse vaatama, millist abivahendit tal just vaja on, et ta saaks tööle minna. Täpselt samuti toimub töökohtade kohandamine töötukassa abil. Aga need on teenused, mida töötukassa hakkab pakkuma lisaks sellele, et tööalane rehabilitatsioon hõlmab tööpraktikat ja -harjutusi. Need on olulisemad muudatused, mis selle seaduseelnõuga on esitatud. Kindlasti ei saa öelda, et kõik mured ja probleemid on lahendatud ning seaduste vastuvõtmine tagab täiesti tõrgeteta ülemineku uuele süsteemile. Ma kindlasti valetaksin teile, kui ma seda ütleksin. Sellepärast oleme mina ja Urmas Kruuse, minu hea kolleeg, kutsunud 25. septembriks kokku sotsiaalpartnerid, aga ka teised osapooled, samuti erakondade esindajad, sest tegemist on siiski sotsiaalreformiga. See ei tohiks olla erakondlik teema ja ma väga loodan, et sellega tegeldakse kui sotsiaalpoliitikaga. Tuleb kirja panna kõik kitsaskohad ja kokku leppida ajakava. Selleks, et töövõimereform ka tegelikult toimiks, on vaja teha teatud haridust puudutavaid kokkuleppeid ja tuleb üle vaadata teenused. On vaja saavutada kokkulepe elukohast tuleneva võimaluse kohta teenuseid saada. Sellest on palju räägitud, sest omavalitsuste haldussuutlikkus on väga erinev. Juba täna võime öelda, et kuna Riigikogu saalis ei ole haldusreformiga kaugele jõutud, siis omavalitsused üritavad anda endast parima, aga väga tihti sellest ei piisa. Näiteks vaatame Misso valda, kus on ainult 73 erivajadusega inimest, ning Tallinna ja Tartut – need võimalused, aga ka võimekus on nii erinevad. Oleme olukorras, kus väike töövõimetuspension ja vähesed teenused ning see, et sotsiaalne rehabilitatsioon on vähe kättesaadav, tööalane rehabilitatsioon on aga täiesti puudunud, ei ole inimestel võimaldanud tegelikult tööle asuda. Praegu on erivajadusega inimesel võimalik minna töötukassasse, aga need teenused, mida töötukassa pakkuda saab, ei ole piisavad. Euroopa Liidu vahendid, mis siiski võimaldavad tunduvalt rohkem teenuseid pakkuda, tagavad, et selle inimesega rohkem tegeldakse. Vaesusest toob välja töö. Paraku ei ole olukord, mis valitseb sotsiaalteenuste, aga ka aktiivsete tööturumeetmete vallas, kiita. On ainult positiivne ja eeskuju vääriv, kui puuetega inimeste kodadele on avanenud uued võimalused tänu teenusepakkujale, näiteks transporditeenuse või lapsehoiuteenuse pakkujale. Ma tean seda Jõhvi näitel, seal on väga tugev puuetega inimeste koda. Austatud Riigikogu! Kuna tegemist on eelnõu esimese lugemisega, siis ma väga ootan muudatusettepanekuid, aga kindlasti ka küsimusi. Ma tahan väga tänada organisatsioone, sotsiaalpartnereid ja eraisikuid, kes on töövõimereformi käigus avaldanud arvamust, ka kriitikat, sest see on väga vajalik. See asi saab ainult paremaks muutuda. Kui eelnõu on esitatud ja vajab muutmist, siis kindlasti tuleb neid ettepanekuid kuulata. Hea näide, nagu ma alguses ütlesin, on töövõimetoetuse seadus, millega tegid tõesti kõik sotsiaalkomisjoni liikmed, erakonnast sõltumata, väga head tööd. See eelnõu tuleb saali hoopis erinevana ja paremana sellest, mis oli siin juunis esimesel lugemisel. Ma olen täiesti veendunud, et see eelnõu, mis täna on siin menetluses, lisaks sellele, et ta lükkab pool aastat edasi varasemalt kirja pandud tähtajad, muutub veel paremaks. Teatud hulk inimesi ütlevad, et neid on vähe kaasatud või nad on saanud vähe kaasa rääkida. Siin tuleb vaadata peeglisse ka Sotsiaalministeeriumil, kaasa arvatud ministritel. Ju me oleme siis vähe või ebaselgelt rääkinud. Aga kindlasti tuleb tänada neid organisatsioone, kes otsivad konstruktiivseid lahendusi, et oma inimesi toetada ja aidata. Loodan, et eelnõu, mis täna on esimesel lugemisel, muutub paremaks ja vastuvõtmiseks sobivaks. Aitäh!
Austatud sotsiaalkaitseminister, tänan teid! Teile on küsimusi. Marika Tuus-Laul, palun!
Aitäh! Austatud proua minister! Päris niimoodi ei saa, et ministeeriumist tuleb ainult mingi toorik ja me alles siin hakkame seadust kujundama, nagu on nende seadustega praegu ju olnud. Aga mida hakkab pakkuma see seadus hoolekandesüsteemile? Näiteks näeme, et rehabilitatsiooni all on ikkagi mõeldud põhiliselt tööalast rehabilitatsiooni. Mida pakub see süsteem neile, kes praegu tööl käivad, puuetega inimestele, keda on 40 000, ja mida hakkab ta pakkuma töövõimetutele, kes rehabilitatsiooniteenuseid ei saa? Kust nemad hakkavad abi saama? Kuidas ikkagi need sotsiaalteenuste standardid kujunevad? Need on ju praegu olematud. Kuidas üldse liigitada neid asju, mida on vaja teha? Seda ootavad inimesed ju praegu kõige rohkem.
Aitäh teile küsimuse eest! Ma olen siiski teisel arvamusel. Kui mingi eelnõu ei ole täpne või ei vasta huvigruppide ootustele, siis tuleb meeles pidada, et Eesti on demokraatlik riik ja on võimalik esitada parandusettepanekuid. Ei valitsus, koalitsioon ega keegi teine ei peaks olema seda meelt, et neid ettepanekuid ei võeta arvesse, sest need on tulnud mujalt. Nagu ma veel kord tunnustavalt ütlen, tõesti, sotsiaalkomisjon tegi suvel, ma arvan, paljudest teistest komisjonidest tunduvalt rohkem tööd. Selles, et eelnõud on paremaks saanud, on sellel kindlasti suur ja oluline osa. Nüüd sellest, millised on rehabilitatsiooniteenuste saamise võimalused. Nagu ma alguses ütlesin, uue teenusena tuleb juurde tööalane rehabilitatsioon, praegu on olemas ainult sotsiaalalane rehabilitatsioon. Kui need inimesed, kes on erivajadusega, aga tööealised, kas töötavad või otsivad tööd, siis on neil võimalus saada täiendavalt tööalase rehabilitatsiooni teenuseid. Neil, kes on töövõimetud või kes on vanaduspensionil olevad puudega inimesed, on ka edaspidi võimalik saada nii taastusravi, mis on meditsiiniteenus, kui ka rehabilitatsiooniteenuseid. Tõsi, olen sama meelt, et vahendeid selleks piisavalt ei ole, tegelikult oleks kiiresti vaja ka taastusravisse rohkem vahendeid. Mis puudutab seda, milliseid teenuseid ja kuidas veel reguleeritakse või nagu jagatakse, siis praegu on omavalitsuste võime teenuseid pakkuda väga erinev. Kindlasti peab olema töötukassa see, kelle kaudu tagatakse üle Eesti ühtne teenus. Näiteks, kui inimene läheb töövestlusele, peab olema selleks transport. Ka kaitstud töö mõistet sotsiaalhoolekande seaduses ei ole, seal on öeldud ainult seda, et erihoolekandes osutatakse töötamise toetamise teenust. Uue meetmena tulebki nüüd sisse kaitstud töö teenus. See kindlasti kergendab nende inimeste olukorda. Mis puudutab standardeid, siis on nii, et omavalitsuste liidud, linnade liit ja maaomavalitsuste liit, on selgelt öelnud, et kui kehtestada miinimumid või normid, siis teatud omavalitsused ületavad neid mitmekordselt, näiteks Tallinn või Tartu – ma arvan, et minu kodulinnas Viljandis on see samuti nii –, aga teatud omavalitsused võib-olla ei suuda neid isegi sellel tasemel pakkuda. Tihti ei ole küsimus mitte ainult rahapuuduses, mõnikord on asi ka prioriteetides või näiteks erivajadusega inimeste arvus selles omavalitsuses. Jälle tuleb tunnistada, et kui ka haldusreformi ei ole toimunud, siis omavalitsused teevad sotsiaalvaldkonnas vähemalt koostööd. Selline omavalitsustevaheline ühisteenuse pakkumine oleks kindlasti lahendus. Ma ei tea, kas ma vastasin teie kõigile küsimustele, aga ma vähemalt püüdsin.
Inara Luigas, palun!
Aitäh! Austatud ettekandja! Me kõik teame, et töövõimereformi ja selle eelnõu eesmärk on üks: tuua tööhõivesse rohkem neid inimesi, kellel on vähenenud töövõime. Kogu ühiskond oleks justkui valmis seda muudatust aktsepteerima ja avalik sektor on välja öelnud, et nad kindlasti kaaluvad uute töötajate valimisel seda, kas võtta tööle vähenenud töövõimega inimesi. Töötukassa pakub ettevõtjatele mitmesuguseid maksusoodustusi. Kas ettevõtjad on nendeks muudatusteks valmis ja milline on just ettevõtjate teadlikkus sellest, milliseid maksusoodustusi pakutakse? Kas te, palun, räägiksite sellest natuke?
Aitäh! See on hästi oluline küsimus, sest, tõepoolest, nii mõnigi ettevõtja ei tea kõiki meetmeid, mida töötukassa tööandjatele pakub. Siin on jälle oluline teavitamine. Ka mitmed ettevõtjatele korraldatud ümarlauad on näidanud, et seda infot jagada on äärmiselt oluline, sest seni on see puudulikult toimunud. Meetmed, mida pakutakse tööandjatele, on järgmised: abistatakse tööintervjuul, kohandatakse tööruume ja -vahendeid, tasuta saab kasutada tehnilist abivahendit ja toetatakse tugiisikuga töötamist. Mis puudutab maksusoodustusi, siis riik maksab töövõimetuspensioni saava töötaja eest sotsiaalmaksu ja seda tehakse riigieelarve seaduses kehtestatud kuumäära ulatuses. Töötaja puhul, kes saab töövõimetuspensioni, ei ole tööandjal kohustust maksta sotsiaalmaksu alampalgalt, vaid tegelikult makstud tasult. Töövõimetuspensioni saajal on õigus seitsmepäevasele lisapuhkusele ja see hüvitatakse tööandjale riigieelarvest. Lisaks on olemas maksuvaba hüvitis sõiduauto kasutamise eest kodu ja töökoha vahet sõitmisel. Kui tööandja soovib ise anda erivajadusega töötajale abivahendi, siis saab ta seda teha maksuvabalt, juhul kui töötajal on tuvastatud töövõime kaotus vähemalt 40% ja talle on määratud puude raskusaste. Nii et reformiga lisanduvad mitmed motivatsioonimeetmed tööandjatele ja seda paketti me tuleme kindlasti Riigikogu ette tutvustama. Milline on plaan palgatoetusega? Praegu makstakse seda pikaajalise töötu töölevõtmise korral kuus kuud, aga edaspidi hakkaks riik vähenenud töövõimega töötu töölerakendamisel seda toetust maksma 12 kuud. Sõidutoetust makstakse vähenenud töövõimega isikule tööalasel rehabilitatsioonil osalemise korral ja töötule tööpraktikal osalemise korral või tööharjutus- ja nõustamisteenuse saamise puhul, aga ka vabatahtliku töö korral. Sõidutoetust makstakse ühikuhinna alusel, see on 10 senti kilomeetri pealt ja seda makstakse kõige rohkem 26 eurot päevas. Töölesõidutoetust on kavandatud maksta vähenenud töövõimega inimesele. Sellele kehtestatakse ülempiir ja selle toetuse maksmise täpsemad tingimused on väljatöötamisel. Kõik erivajadusega inimesed ei ole võimelised töökohale minema, aga on palju neid, kes oleksid võimelised algatama väikese ettevõtluse või pakkuma raamatupidamisteenust oma kodus. Väga paljudel on selleks olemas oskused, haridus ja võimalused. Selle tõttu on võimalik kohandada koju tööruume, kui see on vajalik. Toetatakse ka tulevaste töötajate juhendamist, ettevõtetes korraldatakse koolitusi ja nõustamisi, ka puudespetsiifilisi. Avatud tööturul toimetulek on keeruline ülesanne. Need inimesed võib-olla tõesti vajavad kaitstud töötamist, millest ma ka alustasin. Nii et selle reformi käigus on väga-väga palju teha, see ei ole üldse lihtne, seda ei saa jõuga teha. Seda tuleb teha koos ja ühiselt arutada. Tahan veel kord tunnustada sotsiaalkomisjonis tehtud ettepanekut, et kuni aastani 2020 leiaks tuhat vähenenud töövõimega inimest töökoha avalikus teenistuses. Sellega peab tegelema aktiivselt ja järjepidevalt, mitte ainult lootma, et eraettevõtjad neid töökohti loovad või inimesed ise endale töökoha leiavad. Need on need ettepanekud, mis tegelikult sotsiaalkomisjoni kaudu tulid.
Margus Tsahkna, palun!
Aitäh! Lugupeetud minister! Te rääkisite tuhandest töökohast. Töövõimereformi eesmärk on luua 15 000 töökohta. See eeldab ikkagi palju konkreetsemaid meetmeid. Tegelikult, nagu te ka ise teate, on aastaid räägitud sotsiaalhoolekandeteenuste standarditest. Ka ministeeriumis on ju olemas uuringud selle kohta, et teenused, mida omavalitsused osutavad erivajadusega inimestele, et need saaksid üldse liikuma, ühiskonnas ja tööturul osaleda, on väga ebaühtlased ega ole rahuldavad. See on põhiteema, mille on ka erivajadusega inimeste organisatsioonid sotsiaalkomisjonile edasi öelnud. Selle seaduse põhituum peaks ju olema just nimelt teenuste standardite kehtestamine. Kas me oleme võimelised seda tegema? Sotsiaalkomisjonis sellele mingit vastuseisu ei ole, ma arvan.
Aitäh küsimuse eest! See on tõepoolest nii, nagu ma ka ütlesin, et omavalitsuste erineva võimekuse tõttu saavad inimesed praegu teenuseid väga erinevalt, see sõltub inimese elukohast. Selle tõttu saab töötukassa nüüd väga suure rolli. Töölemineku korral transpordikorraldus, võimalik tugiisik, viipekeele tõlk – need on töötukassa teenused ja need tagatakse ühtlaselt üle Eesti. See ongi eesmärk. See, et omavalitsused saavad taotleda juurde lisavahendeid programmidest ja projektide alusel ESF-i vahenditest, kindlasti parandab teenuste pakkumist omavalitsustes. Aga töölepääsemist korraldab töötukassa üle Eesti ühtsetel alustel. Iga juhtum on unikaalne ja personaalne. Me oleme jõudnud ju olukorda, kus töötajaid on Eestis puudu. Samas on suur hulk inimesi, kellel ei ole tööd, aga kes uuringute kohaselt sooviksid tööle minna. Nüüd ongi vaja, et need kaks, töötajate otsijad ja tööotsijad, kokku saaksid. See on võimalik ainult toetavate teenuste ning tööandjate ettevalmistamise ja nende motivatsioonipaketi abil. Kui mitte midagi teha, siis midagi ka ei muutu. Aga isiklikult olen ma seda meelt – ma tean, et ka Eesti Sotsiaaltöö Assotsiatsioon on seda öelnud –, et peaks olema vähemalt kolm-neli sellist teenust, mis igal pool tagatakse, sest maksu makstakse üle Eesti kõikjal ühtemoodi, aga teenustega kaetus on väga erinev. Selle tõttu võiksid kättesaadavad olla vähemalt elementaarsed ja kõige vajalikumad teenused. Kui panustavad riik ja omavalitsused ning oma roll on inimese omaosalusel ja Euroopa Liidu vahenditel, siis see peaks siiski tagama praegusest tunduvalt parema situatsiooni.
Marika Tuus-Laul, palun!
Aitäh! Viipekeele tõlke ei jätku isegi väga suurtele üritustele, rääkimata sellest, et nad oleksid kuskil ääremaal inimeste abiliseks. Aga puudega inimesed on praegu ikkagi täiesti tagajalgadel, planeeritakse üle-eestilisi pikette. Me teame, et üks selline oli Toompeal kevadel, kui karkude ja ratastooliga inimesed olid sunnitud välja tulema. Nüüd nad ütlevad, et nende seadustega rikutakse lausa inimõigusi. Eile oli puudega inimeste pressikonverents, mis oli mõeldud ajakirjanikele, aga ka teie läksite sinna. Mis olid need põhiküsimused, mis seal välja toodi, millega nad rahul ei ole ja miks nad tagajalgadel on? Kas see ühiskondlik kokkulepe püütakse enne ära teha, kui need streigid võiksid alata? Mis manöövrid siin varuks on?
Aitäh teile küsimuse eest! Tõepoolest, mul on komme osaleda sellistel üritustel, kus räägitakse probleemidest. Kuna see oli avalik üritus, siis ma osalesin, et olla seal kõnelduga kursis, soovisin seda teada lisaks sellele, mida ma juba eelnõu menetlemise käigus ja ka teie mainitud piketi ajal teada sain. Pärast seda me ju pikalt vestlesime, ka teie osalesite sellel vestlusel. Jah, on palju probleeme, mis tuleb lahendada. Inimesed tegelikult tahavad tööle minna, aga nad kardavad, et need kaks seadust võetakse vastu ja sellele midagi muud ei järgne. Uues Riigikogus võib teatud muutusi tulla. Selle tõttu kutsusime 25. septembriks kokku huvigrupid, sotsiaalpartnerid, ka erakondade esindajad, ning paneme kirja kõik probleemid, mis vajavad lahendamist isegi kaugemas perspektiivis. Hea näide sellise töö kohta on tervishoiu ümarlaud, mis käib koos, kus vaieldakse, tõstatatakse teravaid probleeme ja arutatakse eelarveliste vahendite jaotamist kuni selleni välja, et arutelu all on palgad ja kõik muud probleemid. Minu meelest toimib see väga hästi. Seda on väitnud vähemalt need, kes sellel ümarlaual osalevad. Ma arvan, et selline pikaajaline ettevaatamine on hea, sest muudatused ei toimu ühe hetkega, need on pikaajalised. Ma arvan, et siin saalis ei ole kedagi, kes ütleks, et sotsiaalvaldkond on hästi rahastatud. Pigem on ta olnud alarahastatud. Nagu ma alguses ütlesin, ma ei usu, et ükski organisatsioon oleks praeguse olukorraga rahul. Aga see, et teenuseid tuleb juurde luua ja neid pakkuda, peaks olema meie kõigi eesmärk siin saalis. Kahtlemata on see ka minu ja Urmas Kruuse ühine eesmärk.
Jüri Morozov, palun!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Austatud minister! See on vajalik seadus ja selle juures olev teenusepakett avaldab muljet. Aga alati on see probleem, kuidas meetmed tegelikult abivajajani jõuavad. Puude ja töölt eemalolekuga kaasneb ju tõrjutus, mis aastatega süveneb. Paraku on nii, et need inimesed lihtsalt ei ole valmis tööturule tagasi tulema. Kas on läbi mõeldud, kuidas toimub koostöö töötukassa, teiste organisatsioonide ning kohalike omavalitsuste vahel, et need inimesed leiaksid need teenused üles, saaksid abi ja jõuaksid tööturule?
See on hästi oluline küsimus. Aitäh selle eest! Me räägime täna ka nendest noortest, kes peale keskhariduse või kutsehariduse saamist jäävad koduseinte vahele, kuigi oleksid võimelised tööle asuma. Kuna nad töötukassasse ei pöördu, leides, et see on tülikas, siis puuduvad kõik võimalused, mida Euroopa Liidu vahendite toel saaks neile pakkuda. Need inimesed jäävadki koju ja nende sotsiaalne võimekus väheneb. Hoopis raskem on nendega, kes on juba pikalt kodus olnud. Oluline on kohaliku omavalitsuse, töötukassa, aga täpselt samuti rehabilitatsioonimeeskondade koostöö. Kaasatakse kogemusnõustajaid. Töötukassa hakkab tegelema ka õppeasutustega. Haridus- ja Teadusministeeriumiga räägitakse läbi seda, et juba enne seda, kui need noored kooli lõpetavad, nendega suheldakse ja pakutakse võimalusi, et ei tekiks sellist võrgust väljakukkumist. Sellele on mõeldud. Samas, kui me vaatame olukorda, kus oli 7000 vaba töökohta, aga töötukassa tegeles 45 000 inimese töövahendusega, siis võib aktiivsusnõue tunduda arusaamatuna. See nõue on mõeldud lihtsalt ka selleks, et need inimesed ei jääks ei töötukassa ega tööandjate vaateväljast välja. Kui nad on töötukassas arvel, siis nendega tegeldakse, pakutakse nii tööalast rehabilitatsiooni kui ka kõiki muid teenuseid ja otsitakse sobivat töökohta, kusjuures neid ei sunnita ükskõik millisele tööle minema. See on selle nõude eesmärk.
Mihhail Stalnuhhin, palun!
Aitäh, härra juhataja! Lugupeetud proua minister! Alguses üks väike märkus. Meil on praegu tegemist eelnõuga, mitte seadusega. Vaadake seletuskirja. Ma saan aru, et see eelnõu võetakse nagunii seadusena vastu ja kõik saavad sellest aru, eks ju. Kui valitsus selle esitas, siis see saab vastu võetud. Aga viisakas siiski oleks, kui seletuskirjas oleks kasutatud sõna "eelnõu", mitte "seaduse mõjud", vaid "eelnõu mõjud", nagu tavaliselt on olnud. Nendest mõjudest rääkides tuleb öelda, et väga pikk tekst räägib mõjudest riigi, ministeeriumi tasemel. Maakonnast räägitakse mingi pool lehekülge ja kohalikust omavalitsusest on neli rida. Seal on viisakalt mainitud, et mõned inimesed jäävad tööst ilma ja neid saab rakendada kuskil teises kohas. Kellest te räägite, kes on need inimesed, mis spetsialistid, ja kus te soovitate neid rakendada? Kui nad vallandatakse, kes maksab neile toetust, mida peaks maksma? Kas kohalik omavalitsus?
Aitäh teile küsimuse eest! Ma tõepoolest palun vabandust, kui ma ei kasutanud sõna "eelnõu"! Ma alguses ütlesin küll kindlasti, et see on seaduseelnõu. Tänan väga tähelepanu juhtimise eest! Mis puudutab seda, et mõned inimesed jäävad tööst kõrvale, siis ma ei tea, millisele lõigule te viitate. See, et maavalitsustes tõenäoliselt funktsioonid muutuvad, ei tähenda, et seal inimesed töötuks jäävad. Mõnes kohas on selle töö peal üks inimene, aga mõnes on selle töö jaoks 0,3 või 0,5 ametikohta. Samas on just nimelt regionaalpoliitiliselt väga oluline, et Sotsiaalkindlustusamet täieneb kümne spetsialistiga, nagu eelnõu seletuskirjas on märgitud, peale selle lisandub 25 nõustajat ja eksperti. Tegelikult toimub see üle Eesti, ei koonduta mitte Tallinnasse, Tartusse ja teistesse suurtesse linnadesse, aga ametikohad tekivad üle Eesti, sinna, kus on Sotsiaalkindlustusameti ja töötukassa kontorid, sest ka töötukassas tekib suur hulk uusi ametikohti. Pigem peaks töökohtade situatsioon paranema. Ma olen veendunud, et just nimelt kogemusnõustajatena (ja ka mitmel muul ametikohal) saavad tööd erivajadusega inimesed, kellel on vähenenud töövõime. Aga veel kord aitäh tähelepanu juhtimise eest! Järgmine kord olen tähelepanelikum.
Margus Tsahkna, palun!
Aitäh! Hea minister! Omastehooldajad on väga suur grupp inimesi, kes on terved ja haritud, aga nad on tööturult eemal seetõttu, et nad on sunnitud kodus oma lähedaste eest hoolt kandma. Ainuke lahendus on see, et riik looks need teenused, mis aitaksid kas või osaliselt omastehooldajatel aktiivselt tööturul osaleda. See sihtrühm on tegelikult töövõimereformist täiesti kõrvale jäänud, kuigi neid inimesi võiks olla võimalik palju kergemalt tööturule tagasi tuua, kui neid, kellel on eri põhjustel erivajadused. Kas sa pead võimalikuks, et me sotsiaalhoolekande seaduses ning tööturuteenuste ja -toetuste seaduses teeme ka selliseid muudatusi, mis aitaksid omastehooldajatel tööturule naasta?
Aitäh küsimuse eest! Ma olen selles mõttes sama meelt, et just omastehooldajad saaksid kõige kiiremini tööturule tagasi tulla. Statistikast niipalju, et 2013. aasta seisuga oli Eestis 11 308 omastehooldajat, kes hooldasid täiskasvanud inimest. Nad hooldasid üle 12 000 hooldatava ehk mõnel inimesel oli kaks hooldatavat. Laste hooldajaid oli 1113. Ma räägin ametlikult vormistatud juhtudest. Kindlasti on terve hulk näiteks eakaid inimesi, kes hooldavad oma abikaasat. Mõni neist ei ole lihtsalt ennast hooldajaks vormistanud ja nad ei ole ka selle seaduse ega selle reformi sihtgrupp. Lapsi, kes olid hooldusel, oli 1229. Selles ma päris sama meelt ei ole, et me midagi ei tee. Tegelikult on eakate või puudega inimeste päevahoiule Euroopa Liidu vahenditest eraldatud 2,4 miljonit eurot. Kui on päevahoid, siis hooldaja saab minna tööle. Juba päris mitmes linnas on hoiukodud erivajadusega lastele, mis ka kergendab emadel kas või osaajaga töötamist. Näiteks on koduhoolduse arendamiseks eraldatud 7 miljonit eurot ja see on mõeldud just omastehooldajate toetamiseks. Nii et vahendeid on, aga omastehooldajad tõepoolest ei ole selle reformi sihtrühm. Kuid kui me loome hooldatavatele teenuseid ja hooldusvõimalusi, suurendame siiski omastehooldajate võimalusi töölesaamisel. Olen igal juhul seda meelt, et omastehooldajatega tuleb tunduvalt rohkem tegelda. Olles Riigikogu liige, algatasin omastehooldajate teema kui riiklikult tähtsa küsimuse arutelu. Ma pean seda väga oluliseks teemaks, sest täies elujõus, väga tublid ja targad inimesed on kodus ning nende tervis selle hoolduskoormuse all lihtsalt ühel hetkel halveneb sel määral, et nad vajavad juba ise hooldust.
Mihhail Stalnuhhin, palun!
Aitäh, härra juhataja! Lugupeetud proua minister! Mul on täpsustav küsimus. Seletuskirja 76. lehekülje keskel on väike lõik: "Kohalikud omavalitsused: kohalikele omavalitsustele ülesandeid ei lisandu, vaid neile praegu maavalitsuste poolt delegeeritud ülesanded langevad ära. Seoses sellega täiendavaid kulusid kohalikele omavalitsustele ei kaasne, vaid seoses ülesannete vähenemisega vabaneb tööjõuressurssi, mida on võimalik kasutada muude ülesannete täitmiseks." Minu linnas on sotsiaalabiamet koosseisu poolest üks suurimaid. Mind näiteks paneb ikka mõtlema, millised koondamised seal tulevad ja kuidas see kajastub meie eelarves. Üks asi on kokkuhoid, aga teine asi on vallandamise korral makstav summa, mingi poole aasta palk, see sõltub staažist. Äkki me saame seaduses ette näha, et nad saavad tööd maavalitsuses või riigistruktuurides, mitte niiviisi, et need inimesed jäetakse nagu õhku rippuma?
Ma tänan täpsustuse eest! Nagu ma ka alguses rääkisin, see puudutab abivajaja kaardi väljaandmist, mille maavalitsused on tihti delegeerinud kohalikele omavalitsustele, selleks ei ole mitte üheski linnas loodud eraldi töökohta. Abivajaja kaarte annab sotsiaaltöötaja välja muu töö raames. Ma kinnitan, et ei Narvas, Viljandis ega Tallinnas kedagi ei koondata selle pärast, mis siin seaduseelnõus kirjas on. See puudutab abivajaja kaardi väljaandmist, millega väga paljudes kohtades tegeleb maavalitsus ise.
Heimar Lenk, palun!
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Proua minister! Ma tunnen üsna hästi puudega inimesi Kagu-Eestis Võru, Põlva ja Valga maakonnas. Ma olen tuttav nende organisatsioonide, juhtide ja rahvaga. Tuletan praegu meelde koosolekuid, kus olid koos tõesti puruhaiged inimesed. Olen nendega suhelnud ka selle seaduse ettevalmistamise ajal, sellest teemast on ju palju ka lehtedes kirjutatud, aga ma pole kohanud mitte ühtki puudega inimest – võib-olla neid muidugi on –, kes oleks öelnud, et see seadus neile sobib. Miks on tekkinud selline olukord, et juba süüdistatakse teid kui ministrit ja seaduse tegijaid inimõiguste rikkumises jne? Miks seda paksu seadust on nii ebaõnnestunult inimestele selgitatud? Rääkige natuke, kuidas rahvale selgeks teha, et temal, kellel on jalad ja käed nii haiged, et ta vaevalt saab kahe karguga liikuda, läheb paremaks. [[Juhataja helistabkella.]] Mis asi tal paremaks läheb?
Aitäh, austatud küsija! Tõepoolest, ettepanekuid ja arvamusi nii selle kui ka eelmise eelnõu kohta, mida sotsiaalkomisjon menetles, on esitanud puudega inimeste esindusorganisatsioonid, puuetega inimeste koda ja paljud teised organisatsioonid, kes oma liikmetega neid ettepanekuid on arutanud. Olen seda meelt, et kui inimesed aktiivselt räägivad ja arutavad, siis juba see on tulemus. Nii nagu teie nii ka mina ei tea ühtegi inimest ega organisatsiooni, kes ütleks, et praegune olukord on sobiv ja hea ning nad on pakutavaga rahul. Mis hakkab paremaks minema töövõimelisel inimesel, aga võib-olla ka vanaduspensionäril? Kui töötukassa jagab abivahendeid ja kasutatakse Euroopa Liidu raha ning inimene saab kas või osaajaga tööle, siis tema elu läheb paremaks. Transpordi tööleminekuks korraldab töötukassa. Abivahend peab vastama vajadusele. Kodus toimetulemiseks on vaja üht abivahendit, aga tööleminekuks sellest võib-olla ei piisa. Abivahendite jagamine on praegu siiski ebaõnnestunud, oleme ausad. Me oleme mõlemad küsinud sotsiaalministrilt, miks on abivahendite saamiseks järjekord. Me peame midagi tegema. Kõik ettepanekud, mis tulevad, on ainult teretulnud, selleks et seadust paremaks muuta. Mina kindlasti ei ole seda meelt, et saaks jõuga seaduse läbi suruda, kuigi inimesed on vastu. Ju siis on vähe selgitatud. Nagu ma alguses ütlesin, tuleb vaadata ka peeglisse, sest oleme ise vähe tööd teinud. Tuleb rohkem teha.
Tarmo Tamm, palun!
Aitäh, juhataja! Lugupeetud minister! Minu arvates on reformi õnnestumise võti töökohtade olemasolu ja ettevõtjate motivatsioon. Ma küsingi, milline on ettevõtjate motivatsioon ja mis ettevõtjat motiveerib.
Aitäh! Tõepoolest, selleks et reform toimiks, on vaja töökohti, et inimestel oleks, kuhu tööle asuda. Eelnevalt ma Inara Luigase küsimusele vastates tutvustasin juba kehtivaid maksusoodustusi, aga ka lisanduvaid soodustusi. Ma võin need üle korrata. Juba kehtib see, et riik maksab töövõimetuspensioni saava töötaja eest sotsiaalmaksu riigieelarve seaduses kehtestatud kuumäära ulatuses. Töötaja puhul, kes saab töövõimetuspensioni, ei ole tööandjal kohustust maksta sotsiaalmaksu alampalgalt, vaid tegelikult teenitud tasult. Töövõimetuspensioni saajal on õigus seitsmepäevasele lisapuhkusele ja see hüvitatakse tööandjale riigieelarvest. On ette nähtud maksuvaba hüvitis isikliku sõiduauto kasutamise eest kodu ja töökoha vaheliste sõitude korral. Kui tööandja soovib ise anda erivajadusega töötajale abivahendeid, saab ta seda teha tulumaksuvabalt, juhul kui töötajal on tuvastatud töövõimekaotus vähemalt 40% ja talle on määratud puude raskusaste. Millised on planeeritud motivatsioonimeetmed tööandjatele, mida me kindlasti tuleme tutvustama? Kui palgatoetust maksti tööandjale seni kuus kuud, siis nüüd pikeneb see aeg 12 kuuni. Sõidutoetust makstakse vähenenud töövõimega isikule tööalasel rehabilitatsioonil osalemise korral, samuti töötule, kes osaleb tööpraktikal või tööharjutusel, saab nõustamisteenust, keda individuaalselt tööle rakendatakse või kes teeb vabatahtlikku tööd. Sõidutoetust makstakse ühikuhinna alusel, 10 senti kilomeetri pealt, kõige rohkem 26 eurot päevas. Täpselt samuti on võimalik tööandja juures kohandada tööruume, aga kui inimene hakkab kodus tööd tegema, siis saab ka tema kodus kohandada ühe ruumi tööruumiks või muretseda vajalikke abivahendeid. Juba praegu on tööandjal võimalik saada näiteks arvuti ja kaldtee ehk kõike seda, mis kergendab nendel inimestel tööle pääsemist ja töötamist. Korraldatakse ka koolitusi. Ma juba rääkisin kaitstud töötamisest, mis on uus teenus. Ka see parandab inimeste võimalust tööle asuda. On päris palju neid meetmeid, mis on mõeldud selleks, et teha reformi tööandjale selliseks, et hakataks rohkem mõtlema, millised oskused on erivajadusega inimestel. Need oskused on tegelikult väga paljudel erivajadusega inimestel väga head.
Viktor Vassiljev, palun!
Aitäh, härra juhataja! Hea proua minister! Te nii ilusasti ütlesite, et peaks nagu peeglisse vaatama, sest te olete eelnõu võib-olla vähe seletanud. Millegipärast sihtgrupp, kellele see seaduseelnõu mõeldud on, hakkab ikkagi vastu ja tõuseb tagajalgadele. See näeb välja umbes nii, nagu ema tahaks sööta lapsele putru, mida laps millegipärast mitte süüa ei taha. Aga kui te vaatate peeglisse, siis sealt, nagu lehed kirjutavad, vaatab vastu hoopis mingisugune suhtekorraldaja, kellele väidetavalt makstakse 2000 eurot palka. Kas leht valetab või on see õige jutt? Mis asi selle suhtekorraldajaga on ja kas ta teeb ministeeriumi tööd või mingit lisatööd? Milleks on suhtekorraldajat üldse vaja, kui ministeeriumis peaksid olema väga head ja kogenud ametnikud, kes oskavad rääkida, PowerPointis slaide näidata, intervjuusid jagada ja teha mida iganes?
Aitäh! Kõigepealt, kui ma peeglisse vaatamisest rääkisin, siis ma pidasin silmas seda, et olles töötanud kuus kuud selles ametis, arvan ma, et ma ei ole tegutsenud piisavalt aktiivselt. Samas, kuna eelmist seadust väga palju muudeti, jälle tänu sotsiaalkomisjonis tehtud tööle, mida ma olen korduvalt siin nimetanud, siis sai ka nende ettepanekutega tegeldud. Aga ma arvan, et asjadest tuleb rääkida rahulikult, tuleb selgitada, ära kuulata ja kuulda võtta ettepanekud, mida esitavad sihtrühmad. Need ettepanekud, mida sihtrühmad esitasid, leidsid ju töövõimereformis väga suures osas kajastamist. Ma tahan eriti tunnustada ja tänada Keskerakonda, kes esitas parandusettepanekuid. Minu meelest võeti need peaaegu kõik kas osaliselt või täielikult arvesse, nii et seadus sai seeläbi kindlasti paremaks. Mis puudutab suhtekorraldust, siis leht kindlasti ei valeta. Mina austan meediat ja ütlen, et saladust ei ole siin midagi. Tõepoolest on meil palgatud suhtekorraldusfirma, aga ta ei tegele mitte tavalises mõttes suhtekorralduse ega, kuidas ma ütlen, seaduseelnõuga. Informatsiooni jagamisel on olnud puudujääke ja ta tegeleb sellega. Ma arvan, et need vahendid, mis on selleks kasutatud, ei ole kindlasti kasutatud asjata, seda enam, et on tehtud riigihange. Kui on vähe informatsiooni ja on vähe sellest teemast räägitud, siis tuleb rohkem rääkida. Enesekriitiline olen ma olnud igas ametis, ma vaatan eelkõige seda, mida ma ise olen tegemata jätnud. See oli põhjus, miks ma rääkisin peeglisse vaatamisest. Kindlasti ei ole plaanis vägisi kellelegi putru suhu toppida.
Heimar Lenk, palun!
Aitäh! Lugupeetud minister! Kena on teid kuulata. Mulle tundub, et te valutate selle reformi pärast südant. Te räägite nii hingeliselt ja daamilikult isegi peeglisse vaatamisest. Kui teie peate peeglisse vaatama, kuigi olete suve läbi rüganud tööd teha, kuidas te siis hindate eelmiste ministrite tööd? Taavi Rõivas ja Hanno Pevkur tegelesid selle reformiga aastaid. Minu mälu järgi hakati juba viis aastat tagasi sellest rääkima. Kas nemad ei ole peeglisse vaadanud või kas nad peaksid seda tegema? Kas neil jäi palju tegemata? Kuidas te nende tööd hindate? Mulle jääb arusaamatuks, kui üks õrn naisterahvas rabab ja rabab, aga kaks suurt meest istuvad ja vaatavad, et küll on tore seadus üle antud. Kas see seaduseelnõu tuli teie kätte toorena? Võib-olla ei olnud ta vajalikul tasemel ette valmistatud, sest poisid tegid lihtsalt lohakat tööd.
Aitäh küsimuse eest! Nii nagu ma igas ametis olen olnud enesekriitiline, olen ma alati olnud ka seda meelt, et ma ei anna hinnanguid oma eelkäijate tööle, ma parem vaatan, mida on võimalik paremaks muuta. Kindlasti ei ole ma see inimene, kes ütleb, et enne mind oli tükk tühja maad ja pärast mind ei tule kedagi. Igaüks on teinud tööd oma ajas, oma tarkuse ja teadmiste järgi. Eks järgmised, kes tulevad, kindlasti parandavad nii mõndagi, mida mina olen teinud. Ei saa ju väita, et aja muutudes ei muutu ka teatud eelnõud ja vajadused. Aga ma möönan, et kui mul oleks olnud võimalik alustada selle reformi ettevalmistamist ja mul oleks olnud rohkem aega, siis ma oleksin võib-olla natuke teisest otsast alustanud. Kuid see ei ole minu kui ministri, vaid minu kui sotsiaaltöötaja hinnang.
Austatud minister, ma tänan teid! Teile on küll veel küsimusi, aga kell on saanud üks. Tänane istung on lõppenud ja selle punkti arutelu jätkame homsel istungil. Istungi lõpp kell 13.00.