Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Prošli tjedan uputili smo vam ispred Kluba HSS-a jedno pismo, a odnosi se na komentare glasnogovornika Ministarstva poljoprivrede Mladena Pavića koji je o zastupnici Ljubici Lalić rekao, citiram: «Ljubica Lalić nema pojma o čemu govori i od nje nećete čuti ništa pametno. I samo oni koji nemaju vlastiti privatni život komentiraju ponašanje drugih.» Nažalost od toga pisma je prošlo tjedan dana koje je upućeno vama a da se vi niste očitovali. Očitovala se pravobraniteljica za ravnopravnost spolova koja je između ostalog rekla: «Smatram da bi glasnogovornici trebali biti posebno odgovorni za javno izgovorene riječi medijima jer je za očekivati da su upoznati sa utjecajem medija na javnost što se odnosi na širenje raznoraznih stereotipa o ženama. Upravo zbog toga glasnogovornici bi trebali nužno pratiti i poštivati ne samo Ustav već i zakonske odredbe uključujući i Zakon o ravnopravnosti spolova.» Zaključuje pravobraniteljica. Evo očito gospođa pravobraniteljica smatra kako je prekršen i zakon pa čak i Ustav. Mi smo vas molili da reagirate, da se o tome raspravi na Predsjedništvu Sabora. Da budem iskren ja sam očekivao u roku od tih tjedan dana i vašu osobnu intervenciju, barem izjavu o tome slučaju, ništa se nije dogodilo. Pa molim vas sada da nam odgovorite Klubu HSS-a hoćete li vi odnosno Predsjedništvo Sabora reagirati na ovu situaciju jer ukoliko se glasnogovornici i državni aparat ovako ponaša prema zastupnicima što se tek može očekivati u njihovom ponašanju prema građanima. Ono je bahato, ono je osiono. To bi trebalo mijenjati. Mi smo vas zamolili i očekujemo da primjereno reagirate kako bi se zaštitio dignitet saborske zastupnice Ljubice Lalić, svih zastupnika jer to nije prvi slučaj da državna administracija ovako postupa prema zastupnicima. I to nije izolirani slučaj da se državna administracija ponaša bahato. Hvala lijepo.
Glasnogovornik Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva se zbog svojih neprimjerenih opaski na račun zastupnice Ljubice Lalić ispričao. Poslao je cvijeće. I sigurno je da je taj, da su to neprimjereni oblici komunikacije i takav način ophođenja prema saborskom zastupnicu, saborskoj zastupnici od strane glasnogovornika Ministarstva. Predsjedništvo Hrvatskog sabora nema te kompetencije i ovlasti jer je u članku 36. Poslovnika predviđeno što su ovlasti Predsjedništva Sabora. Ja mogu samo izraziti jedno žaljenje zbog toga što dolazi do takve komunikacije i do takvih neprimjerenih ispada a stvar je Ministarstva i Vlade da li će na neki drugi način reagirati prema takvom obliku komunikacije. Idemo na raspravu. … [[Upadica se ne razumije.]] - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi. Predlagatelj je Vlada. Drugo čitanje. Amandmani do kraja rasprave koje su proveli Odbori za zakonodavstvo, Ustav, Poslovnik i politički sustav, lokalnu i područnu samoupravu i ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Državni tajnik Središnjeg državnog ureda za upravu Antun Palarić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospođe i gospodo zastupnici. Hrvatska Vlada je u svom programu planirala uvesti u mandatnom razdoblju neposredni izbor gradonačelnika, općinskih načelnika i župana i gradonačelnika Grada Zagreba vjerujući da će na taj način jasnije odrediti volju birača ali isto tako i legitimitet izvršnoj vlasti. Vlada je predložila Zakon o neposrednom izboru općinskih načelnika, gradonačelnika i župana koji je prošao dva čitanja koji čeka da bude izglasan jer je zaključkom Sabora zadužena Vlada da predloži zakon koji će urediti njihove međusobne odnose. Osobito ukoliko dođe do političkog konflikta između nositelja izvršnih ovlasti i predstavničkog tijela. Stoga smo mi predložili Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi koji je temeljito raspravljen u ovom cijenjenom Domu a u pripremi Konačnog prijedloga zakona proveli smo široku raspravu sa stručnjacima Vijeća Europe. Poslali smo ga na ekspertizu u Vijeće Europe i dobili smo pozitivnu ocjenu. Raspravili smo ga sa Udrugom Saveza gradova i Saveza općina kao i zajednica županija i mnoge primjedbe iz saborske rasprave a isto tako i iz ovih nacionalnih udruga te Vijeća Europe ugrađene su u ovaj Konačni prijedlog zakona. Istakao bih samo bitne odredbe, da ne obrazlažem sve članke a to je da članovi predstavničkog tijela neposredno izabranom gradonačelniku, općinskom načelniku i županu mogu postavljati pitanja o njegovom radu. Da je on dužan dva puta godišnje podnositi izvješće predstavničkom tijelu o svome radu. Da njemu može prestati mandat po sili zakona i to: ako podnese ostavku danom podnošenja ostavke, ako mu bude oduzeta poslovna sposobnost danom pravomoćnosti Odluke o oduzimanju poslovne sposobnosti. Ukoliko bude osuđen na bezuvjetnu kaznu zatvora dužu od 6 mjeseci danom pravomoćnosti te presude. Ako bude osuđen za druga djela koja ga čine osobito nedostojnim za obnašanje gradonačelničke dužnosti dakle protiv slobode prava čovjeka i građanina, protiv Republike Hrvatske i vrijednosti zaštićene međunarodnim pravom bez obzira na kaznu koja mu bude izrečena. Te ukoliko odjavi prebivalište ili ukoliko mu prestane hrvatsko državljanstvo. Ili nažalost a i to moramo predvidjeti ukoliko umre na dužnosti. U slučaju sukoba između predstavničkog tijela i gradonačelnika taj sukob će rješavati građani. Mi predviđamo izjašnjavanje građana o povjerenju gradonačelniku, općinskom načelniku i županu. Mi smo radno to nazvali referendum. Ali ukoliko bude i boljih ideja jer to nije referendum u smislu Zakona o referendumu i drugim oblicima sudjelovanja građana u obavljanju državne vlasti i lokalne samouprave. Jer je riječ o jednoj normi specijalnoj u odnosu na taj zakon. Dakle, predstavničko tijelo će raspisati referendum kada gradonačelnik ne obavlja dužnost u skladu sa zakonom, kada krši neizvršavanje odluke predstavničkog tijela i kada svojim radom prouzročuje jedince lokalne samouprave, odnosno područne samouprave znatnu materijalnu štetu. Ovim zakonom smo i precizirali što bi to bila znatna materijalna šteta. To je jedan posto proračuna, a u jedinicama gdje su proračuni veliki i gdje jedan posto predstavlja milijunske iznose pod znatnom materijalnom štetom smatramo štetu od 500 000 kuna. Naravno na raspravi u odborima postavilo se pitanje da li vijeće mora, formulacija će se tumačila kao mora. Vijeće donosi odluku većinom glasova. Ukoliko ne donese odluku o raspisivanju referenduma referenduma nema makar se ispunili i ovi razlozi. Prihvatili smo i prigovor iz rasprave da treba definirati koji je najmanje potreban broj ljudi koji bi izašli na referendum. Stoga smo se mi opredijelili da je to najmanje 33% birača upisanih u popise birača vodeći računa o tome da na lokalne izbora izlazi oko 60% upisanih birača. Dakle, to je relevantna većina koja će presuditi bilo vijeću, bilo gradonačelniku. Uvodimo jednu novinu, a to je omogućavamo i građanima da, koji su neposrednoj zabrani gradonačelnika da ukoliko su nezadovoljni njegovim radom i ukoliko se pokaže da taj izvoz baš i nije najsretniji da mogu inicirati i opoziv tako izabranog gradonačelnika sa istom većinom. Dakle, potrebno je skupiti potpise 33% upisanih birača nakon čega bi predstavničko tijelo moglo raspisati referendum, odnosno oblik izjašnjavanja. Mi smo ipak zaštitili gradonačelnike od čestih referenduma, stoga propisujemo da se izjašnjavanje ne može raspisati dok ne protekne 6 mjeseci od obavljanja mandata. A isto tako ukoliko ne uspije izjašnjavanje, slijedeće izjašnjavanje ne može biti raspisano prije proteka 12 mjeseci od zadnjeg izjašnjavanja. Moramo poštivati i hrvatske specifičnosti, a što se tiče zaštite prava nacionalnih manjina, implementacije Ustavnog zakona stoga smo predvidjeli da u sredinama gdje je statutom planirano, predviđeno da se gdje pripadnici nacionalnih manjina sudjeluju sa više od 15% da jedan od zamjenika gradonačelnika može biti, treba biti pripadnik te nacionalne manjine. Ali i taj pripadnik nacionalne manjine mora imati legitimitet, mora biti biram iz vijećnika i vjerujemo da je to model koji će osigurati zastupljenost nacionalnih manjina i primjenu Ustavnog zakona i u izvršnim ovlastima. Dame i gospodo zastupnici, mislimo da nudimo dobro rješenje. Ovo rješenje je dobro prihvaćeno i u hrvatskoj javnosti i u stručnim krugovima. Dobilo je podršku i Vijeća Europe, udruge gradova i zajednice županija i udruge općina i molimo da prihvatite ovaj zakon kako bi zajednički sa Zakonom o neposrednim izborima gradonačelnika i općinskog načelnika i župana mogli biti izglasani i kako bi se na vrijeme pripremili za lokalne izbore koji će biti održani 2009. godine. Hvala vam lijepa.
Hvala. Odbori za Ustav, Poslovnik i politički sustav predsjednik odbora poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na 79. sjednici održanoj 17. travnja 2007. godine raspravio je Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske 5. travnja 2007. godine. Odbor je konačni prijedlog zakona raspravio na temelju svoje nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora kao matično radno tijelo. Odbor je u raspravi podržao donošenje zakona kojim se trebaju urediti međusobni odnosi i odgovornosti predstavničkih tijela i općinskih načelnika, gradonačelnika i župana nakon uvođenja sustava neposrednog izbora tih čelnika. Kako bi se ti odnosi uredili na odgovarajući način u raspravi su iznesene slijedeće primjedbe. U članku 4. članak 35a. potrebito je propisati da članovi predstavničkog tijela imaju pravo, a da ne mogu općinskom načelniku, gradonačelniku, odnosno županu postavljati pitanja o njegovom radu na način kao što je to pravo propisano Ustavom za zastupnike Hrvatskog sabora. Također je sugerirano da članovi predstavničkih tijela imaju pravo postavljati pitanja i zamjenicima naprijed navedenih čelnika. U članku 9. potrebito je propisati neposredan izbor i drugog zamjenika općinskog načelnika, gradonačelnika, odnosno župana iz reda pripadnika nacionalne manjine obzirom da oba zamjenika imaju jednaka prava i dužnosti. Potrebito je ponovno razmotriti odredbu točke 5. stavka 1. i stavka 2. članka 13. kojim su propisane ovlasti glede stjecanja i otuđivanja pokretnina i nekretnina jedinica lokalne i područne, regionalne samouprave. Smatra se da tu ovlast treba imati izvršna vlast s tim da je za nekretnine čija vrijednost prelazi određeni iznos potrebno pribaviti prethodnu, odnosno naknadnu suglasnost predstavničkog tijela. Odredbu članka 22. potrebito je pojasniti kako bi se precizno odredilo obavljanje dužnosti općinskog načelnika, gradonačelnika i župana, te njihovih zamjenika profesionalno kao i obavljanje dužnosti općinskog načelnika i njegovih zamjenika bez zasnivanja radnog odnosa. Odredbu članka 23. pojasniti glede utvrđivanja poslova koji su neophodni za redovito i nesmetano funkcioniranje jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave od dana raspisivanja izbora pa do dana izbora novih čelnika, posebice u svezi s naprijed navedenom odredbom članka 13. Konačnog prijedloga zakona. Potrebito je pojasniti odredbe članka 8. to su novi članci 40.b i 40.c koji uređuju način razrješenja općinskog načelnika, gradonačelnika, župana i njihovih zamjenika putem raspisivanja referenduma glede preciziranja razloga za raspisivanje referenduma, potrebitog broja birača koji mogu predložiti održavanje referenduma, odnosno koji se trebaju odazvati na referendum te postupanja Vlade Republike Hrvatske u svezi rezultata referenduma kao i usklađenosti ove odredbe sa odredbama Zakona o referendumu i drugim oblicima osobnog sudjelovanja u obavljanju državne vlasti i lokalne samouprave. Nakon rasprave odbor je jednoglasno sa 7 glasova za predložio Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi nakon što provede temeljitu raspravu na temelju koje će utvrditi amandmane na tekst konačnog prijedloga zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Odbor za lokalnu i područnu samoupravu, predsjednik, poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, državni tajniče, Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu Hrvatskog sabora na 58. sjednici održanoj 25. travnja razmotrio je Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi koji je predsjedniku Sabora dostavila Vlada. Odbor je raspravljao o navedenom aktu u svojstvu matičnog radog tijela. Odbor je raspolagao pisanim mišljenjem Udruga gradova u Republici Hrvatskoj i Grada Komiže, jedinstvenog upravnog odjela u predmetnom aktu. U raspravi je većina članova Odbora podržala predložene izmjene i dopune ovog zakona koji se prije svega odnosi na reguliranje odnosa između predstavničkog tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave i neposredno izabranih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba i njihovih zamjenika u tim jedinicama. Vanjski član Odbora i predsjednik Udruge gradova u Republici Hrvatskoj upozorio je članove Odbora sa stajališta, upoznao je članove Odbora za stajalištima Udruge gradova o predmetnom zakonu. U raspravi je iznijeto mišljenje prema kojem bi rješenje predloženo člankom 8. Konačnog prijedloga zakona kojim se u dodatnom članku 40.b, stavku 5. predlaže da se odluka o raspisivanju referenduma, razrješenju općinskog načelnika, gradonačelnika, odnosno župana i njegovog zamjenika donosi većinom glasova predstavničkog tijela trebao je izmijeniti na način da predstavničko tijelo odluku o raspisivanju referenduma donosi dvotrećinskom većinom svih članova. Također iznijeto je mišljenje prema kojem bi trebalo preispitati rješenje predloženo stavkom 6. dodatkom članka 40.b kojim se utvrđuje da je odluka o razrješenju općinskog načelnika, gradonačelnika, odnosno župana i njegovog zamjenika donijeta ako se na referendumu odazvalo najmanje 33% birača upisanih u popise birače odnosne jedinice, te ako se za razrješenje izjasnila većina birača koji su na referendum izašli. S tim u vezi konstatirano je da na predloženi način neprimjereno mali broj birača na referendumu može odlučiti o razrješenju općinskog načelnika, gradonačelnika, odnosno župana i njegovog zamjenika te da bi za utvrđivanje ovog pitanja trebalo poštivati i osnovni Zakon o referendumu. U raspravi je iznijeto mišljenje prema kojem bi rješenje predloženo člankom 22. Konačnog prijedloga zakona u dijelu u kojem se utvrđuje mogućnost da se općim aktom općinskog vijeća može odrediti da općinski načelnik i njegovi zamjenici svoje dužnosti mogu obavljati bez zasnivanja radnog odnosa trebalo je proširiti na način da se omogući da gradonačelnik i njegovi zamjenici svoje dužnosti mogu obavljati bez zasnivanja radnog odnosa. Iznijeto je i mišljenje prema kojem bi trebalo donijeti novi Zakon o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi koji će se primjenjivati nakon sljedećih izbora za članova predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave, a da se predmetni zakon povuče iz procedure, obzirom da nisu osigurani uvjeti niti ta provedbu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i regionalnoj (područnoj) samoupravi pa bi donošenje novog predmetnog zakona unijelo dodatno konfuziju na ovom području. Nakon provedene rasprave Odbor je većinom glasova, 7 za i 2 glasa protiv odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi. Hvala.
Hvala. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HNS-a, poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Klub Hrvatske narodne stranke neće podržati ovaj predložene izmjene i dopune zakona iako smo i pokušavamo predlagatelju pomoći u popravku ovog zakona svojim amandmanima svjesni smo da neće biti prihvaćeni. I zbog toga ostajemo kod odluke da ne možemo podržati ovaj prijedlog zakona, a ja ću obrazložiti zašto. Osnovni cilj i namjera i razlog zbog čega moramo mijenjati ovaj zakon je pokušaj usklađivanja odnosa između predstavničkog tijela i neposredno izabranih čelnika. To je osnovi razlog zbog čega ovaj zakon trebamo mijenjati ili po našem mišljenju donijeti novi, što bi daleko prihvatljivije. 2009. imat ćemo potpuno novi sustav i nove odnose jer će birači Republike Hrvatske na neposrednim izborima izabrati svoje općinske načelnike, gradonačelnike i župane. I potpuno novi odnos tako izabranih čelnih ljudi prema predstavničkom tijelu koji će se birati isti dan na izborima kod tih istih birača. Što su ciljevi ili što bi trebali biti ciljevi ovih intervencija u zakonu? Što manje kriznih situacija u lokalnoj i regionalnoj samoupravi, što manje nedoumica, nejasnoća i sukoba ovlasti. Vlada od početka prošle godine pred Sabor dolazi sa parcijalnim rješenjima. Imali smo najprije predloženi Zakon o neposrednim izborima. Pa smo konstatirali, i dobro je, da nismo odlučivalo o tom zakonu tako dugo dok Sabor i u drugom čitanju ne provede raspravu o ovom zakonu. I tada je Vlada rekla da će jasno, precizno regulirati odnose između predstavničkog tijela i neposredno izabranih čelnika. Međutim ovo parcijalno rješenje vjerojatno je i postupno nuđenje zakona razlog što i ovaj zakon više liči na zakrpu nego zakon, odnosno krpa na zakrpu, a to dokazuje i činjenica da je Vlada nakon završene rasprave o neposrednim izborima došla sa svojim amandmanima na svoj prijedlog zakona jer je naknadno utvrđeno da neka rješenja istog zakona naprosto nisu dobra i neprovediva su. Kada je Sabor raspravljao o prijedlogu kluba Hrvatske narodne stranke o sličnim zakonima tada je Vlada u svojem očitovanju, a i predstavnici kluba HDZ-a odbili uz obrazloženje da nismo dobro riješili upravo te odnose predstavničkog tijela i neposredno izabranih čelnika. Da li su provedene konzultacije i rasprave i da li su sporne točke prijedloga zakona usuglašene s gradovima, općinama i županijama? Nekih razgovora i rasprava očito je bilo, ali po broju primjedba i njihovom sadržaju očito se nije uspjelo doći do suglasja između Vlade i zajednica općina i gradova i županija što je vidljivo iz broja i sadržaja njihovih primjedbi i Sabor je sada doveden u situaciju da arbitrira. Naša odluka mora biti konačna. Time je i naša odgovornost veća jer bez dogovora utvrđujemo pravila igre koja će biti obavezatna za nekog drugog. Mi ćemo ovom raspravom i odlučivanjem o prijedlogu zakona utvrditi pravila igre za one koji kažu da predloženi zakoni nisu dobri i da ih treba mijenjati, odnosno popravljati. Iščitavajući i njihove primjedbe i polazeći upravo od te odgovornosti, a bili smo svjedoci niza problema nakon izbora u lokalnoj samoupravi kao što sam to u prvom čitanju učinio i ponovno ću predstavnika Vlade upozoriti na manjkavosti odredba, ali onih koji se međusobno potiru. Prvi primjer, članak 3. izmjena i dopuna zakona odnosi se na ovlasti predstavničkog tijela. Pitam nakon ovih izmjena i dopuna tko usvaja proračun općine, grada ili županije? Tko usvaja proračun? Članak 35. govori o ovlastima predstavničkog tijela. U ovlastima predstavničkog tijela nema usvajanja proračuna. Zašto je to bitno? Tko predlaže proračun predstavničkom tijelu? Tko je predlagatelj proračuna? Ni te odredbe nema u zakonu. U zakonu nećemo imati odredbu da je neposredno izabran načelnik općine obavezatan općinskom vijeću predložiti prijedlog proračuna. Da li je neusvajanje proračuna uvjet za raspuštanje predstavničkog tijela? Da. Ta odredba u zakonu postoji i ostaje. Da li općinsko vijeće može usvojiti proračun ako općinski načelnik ne predloži proračun? Ne može. Da li je nepredlaganje proračuna od strane župana županijskoj skupštini uvjet za njegovo razrješenje? Ne. Po ovom Zakonu ne, jer nema njegove obaveze niti pak u članku 40.a nepredlaganje proračuna nije predviđen, nije naveden kao opravdani i zakoniti razlog za pokretanje postupka prestanka mandata. Da li nepredlaganjem proračuna načelnik općine može izazvati raspuštanje predstavničkog tijela? Može? Da li će se to koristiti? Hoće, ako bude kriznih situacija. Ako to sad je vidljivo i ako na to upozoravamo ne vidim razlog zašto se ne bi prihvatio amandman da u članku 40.a nepredlaganje proračuna bude uvjet prestanka mandata. Drugo, u tom članku 40.a predzadnji i zadnji stavak govore o prestanku mandata općinskog načelnika, gradonačelnika, župana i kaže ako je do toga došlo u toku kalendarske godine u kojoj se provode izbori neće se raspisivati izvanredni izbori. U Zakonu o neposrednim izborima postoji odredba da tada njegovu dužnost preuzima njegov zamjenik. Da li ova odredba vrijedi bez obzira na razloge prestanka mandata? Ako se odseli u drugu županiju, općinu ili grad razumijem, ako je umro i to razumijem, ali što ako je do prestanka mandata gradonačelniku, županu ili načelniku općine došlo iz razloga predviđenih, alineje 3. i 4. ovog članka. Primjerice, ako je županu prestao mandat zbog pravomoćnosti sudske presude kojom je osuđen na bezuvjetnu kaznu zatvora u trajanju dužem od 6 mjeseci zbog zloupotrebe položaja kao župan ili kao gradonačelnik ili načelnik općine. Što ako je do prestanka mandata došlo iz razloga alineje 4. da je osuđen pravomoćnom sudskom presudom recimo zbog ratnog zločina što ova alineja, ovaj članak predviđa. Podsjećam vas da u izbornoj proceduri kandidat za župana, gradonačelnika i načelnika općine i njegov zamjenik su u paketu. U postupku razrješenja kad se glasa o eventualnom opozivu također su u paketu i glasa se u opozivu jednog i drugog. Dakle, kad ih biramo su u paketu, kad ih razrješavamo su u paketu, ali u trenutku prestanka mandata u toku trajanja mandata onda se paket razdvaja, jedan ostaje, drugi odlazi bez obzira na razloge zbog kojih je došlo do prestanka mandata. Pa oprostite ako je netko osuđen za ratni zločin pravomoćnom sudskom presudom zbog zloupotrebe položaja, krađe županijskog, gradskog ili općinskog novca. Ne može njegov zamjenik ostati na funkciji jer su bili u paketu. Ili su stalno u paketu ili ih stalno razdvajamo, što nije prirodno. Prema tome, u članku 40.a moraju biti različito razdvojeni uvjeti, razlozi prestanka mandata da bi zamjenik imao pravo ostati i naslijediti i nastavati obnašati dužnost neposredno izabranog čelnika. Članak 40.b govori u postupku razrješenja gdje su opet i zamjenik i kandidat u paketu. Glasanjem o nepovjerenju županu pada i njegov zamjenik, kao i na izborima. Međutim, zakon predviđa da predstavničko tijelo tu odluku o pokretanju, ovdje piše referenduma, u 2. stavku više nije referendum niti je nešto što ja ne razumijem što bi to sad trebalo biti, većinom glasova. Zašto većinom glasova? Pa zar nije upravo ta mogućnost zloupotrebe toga prava predstavničkog tijela bila stalno naglašavana kao mogućnost rušenja tako izabranih čelnika i da ćemo stalno imati krizu o lokalnoj samoupravi? Zašto recimo nije dvotrećinskom većinom? Upozoravamo na činjenicu da je upravo i HDZ i Vlada odbijala sve dosadašnje prijedloge tvrdnjom da će ovakva odredba stvarati konfuziju, nered i česte izvanredne lokalne izbore. Sada Vlada predlaže običnu većinu. Odluka o razrješenju donijeta je na referendumu ako se na njega odazove 33% birača i ako se zato opredijelilo većina koji su izašli na referendum. To znači 33% odaziv, 16,5 plus jedan trebaju glasati da bi netko pao. A da bi ti isti birači imali pravo inicirati nečiju smjenu treba potpise 33% za inicijativu da bi predstavničko tijelo raspisalo ovaj tobožnji referendum. Kako sad to? Za razrješenje je dovoljno 16,5% birača plus jedan, a za građansku inicijativu treba čak 33 birača da stave svoj potpis. Za inicijativu treba duplo više glasova nego za odluku o razrješenju. I vraćam se na pitanje je li ovo referendum? Zakon, dakle piše referendum. Onda imamo Zakon o referendumu koji sasvim drugačije regulira što je to referendum. Koji odaziv mora biti i kojom većinom birači Hrvatske donošaju odluke na referendumu. Ja bi molio Vladu da se opredijeli je li ovo referendum? Onda nikakve odredbe o tome više ne trebamo pisat ili ćemo nazvati nekako drugačije, polu-referendum, tobožnji referendum, triki-referendum. Ali ne možemo zvati referendum a onda mijenjati najvažnije odredbe o potrebnu odazivu i potrebnoj većini da bi birači o nečemu odlučivali. Zašto? Mislim odakle uopće ideja da za građansku inicijativu treba duplo veći broj glasova nego bi kasnije na referendumu o tome odlučivali? Toliko o povjerenju prema biračima valjda. Što se tiče raspolaganja i upravljanja imovinom. Zakon predviđa pravo neposredno izabranih čelnika da može raspolagati odnosno stjecati i otuđivati pokretne vrijednostima do pojedinačne vrijednosti 0,5% odnosno do milijun kuna. Pitam koje vrijednosti? Imovina općina, gradova i županija ima knjižnu vrijednost, tržnu vrijednost, kupovnu vrijednost, prodajnu vrijednost, procijenjenu vrijednost. Koja vrijednost je tu ključ? Za neku imovinu ne možemo znat unaprijed vrijednost ako se prodaje ili kupuje po natječaju. Neka ima knjižnu vrijednost a neka procijenjenu vrijednost. Molim vas, to riječ pojedinačna vrijednost moramo propisat na koju se vrijednost misli. I završavam sa sljedećim. Pogledajte članak 24. Ovaj zakon će stupiti na snagu treće nedjelje u svibnju 2009. Statuti se moraju usaglasit u roku od 90 dana. I dođemo onda na konstituirajuću sjednicu nakon izbora. Imamo stare Statute i stare Poslovnike. A novi sustav. Ovaj Zakon o prelaznim i završnim odredbama mora imati odredbe u prvoj konstituirajućoj sjednici jer je staro predstavničko tijelo otišlo, došlo je novo koje tek u roku od 90 dana mora izmijeniti svoj Statut i Poslovnik i usuglasiti ga sa ovim zakonom kako bi izbjegli sporove na konstituiranju, u postupku konstituiranja. A samo jedan članak je dovoljno da propišemo pravila ponašanja na prvoj konstituirajućoj sjednici u prostoru koji je nastao novog zakona, novog predstavničkog tijela i starog koji nema ovlasti uskladit Status sa ovim zakonom. Hvala vam lijepa.
Hvala. Za klub HDZ-a poštovani zastupnik Vlado Jelkovac. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege! Pred nama je Konačni prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o lokalnoj i područnoj odnosno regionalnoj samoupravi, kojeg će Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati. Sukladno odredbi članka 82. stavak 2. Ustava Republike Hrvatske radi se o organskom zakonu kojim se uređuje ustrojstvo i djelokrug lokalne i područne samouprave te za njegovo usvajanje treba većina ukupnog broja svih zastupnika. Naravno da će i na ovaj kao i na mnoge ostale zakone biti dosta primjedbi. Međutim, sasvim sigurno će se neke i koje će ovdje biti izrečene i usvojiti a naravno da će i zakon nadograđivati onako kako to praksa bude iziskivala. Zadovoljstvo je konstatirati da je i prilikom predlaganja ovog konačnog prijedloga zakona provedena široka rasprava i sa Udrugama gradova, općina, sa Udrugom županija i mnogim drugim zainteresiranima i da je na neki način dakle postignuta suglasnost oko temeljenih odredbi kod ovog zakona. Mi smo o prijedlogu ovog zakona u prvom čitanju raspravljali na 22. sjednici u listopadu 2006. godine. Ovo je temeljni zakon kojim je uređen sustav funkcioniranja lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj. Njime su utvrđene ovlasti i nadležnosti pojedinih tijela lokalne vlasti, njihovi međusobni odnosi i odgovornosti. Klub Hrvatske demokratske zajednice zadovoljan je poglavito time što Vlada kroz ovo i ostvaruje pa i predizborno obećanje ali i elemente iz programa Vlade dakle kojim se uvodi i ona najveća suštinska novina kod lokalne samouprave, a to je neposredni izbor načelnika, gradonačelnika i župana. I uvođenje sustava neposrednog izbora općinskog načelnika, gradonačelnika i župana te njihovih zamjenika, nastaje korjenita promjena sustava lokalne i područne samouprave koja utječe na izbor nositelja izvršne vlasti kao i na njihova prava, obveze i odgovornost. Neposrednim izborom nositelja izvršne vlasti na lokalnoj razini nastaje jasna podjela ovlasti između neposredno izabranog općinskog načelnika, gradonačelnika i župana s jedne strane i predstavničkog tijela dakle općinskog ili gradskog vijeća odnosno županijske skupštine s druge strane. Naime, nositelji izvršne vlasti dosada su bili neposredno pod kontrolom i ovisni o predstavničkom tijelu jer su ta predstavnička tijela birala načelnika, gradonačelnika i župane iz svojih redova. Predstavničko tijelo koje ga je biralo na isti način ga je i razrješavalo. Takova situacija u kojoj zbog čestih preslagivanja koalicije tijekom mandata dolazilo do promjene nositelja izvršne vlasti i poglavarstava na lokalnoj razini, pokazalo se kao zapreka boljem i učinkovitijem funkcioniranju lokalne samouprave. Stoga smo sigurni da će se prelaskom na model neposrednog izbora nositelja izvršne vlasti od strane građana te drugačijim propisivanjem ovlasti uspostaviti ravnoteža između predstavničkog tijela izvršne vlasti upravo radi osiguravanja stabilnosti njihovog funkcioniranja. Ulogu dosadašnjih poglavarstava preuzimaju neposredno izabrani općinski načelnik, gradonačelnik i župan i uvjereni smo da će se usvajanjem ovog zakona, odnosno njegovih rješenja postići veća legitimnost izbora lokalnih čelnika budući će biti izabrani neposredno od građana, postići će se veća identifikacija građana s lokalnom vlašću, veća stabilnost vlasti na lokalnoj razini i veći stupanj sigurnosti i kontinuitet u radu izvršnih tijela na lokalnoj razini. Želio bih prokomentirati i neka predložena rješenja iz ovog zakona, posebno dakle elemente iz članaka 40.a, 40.b i 40.c koji rješavaju pitanje prestanka mandata neposredno izabranog načelnika, gradonačelnika i župana i tu se na neki način dakle najviše vide mogući sporovi. Članak 40.a on nije sporan, on regulira prestanak mandata po sili zakona, dakle kad se steknu zakonom propisani uvjeti kao što su npr. ostavka, pravomoćna sudska odluka o oduzimanju poslovne sposobnosti, odjava prebivališta, smrt ili sl. U članku 40.b govori se o tome da općinski načelnik, gradonačelnik i župan mogu se razriješiti nakon održanog referenduma, dakle od strane građana onih koji su ga birali u nekoliko slučajeva. Pa prvo, kada ne obavlja dužnost u skladu sa zakonom, drugo kada krši ili ne izvršava odluke predstavničkog tijela i treće, kad svojim radom jedinice lokalne samouprave prouzroči znatnu materijalnu štetu, a znatna šteta propisano je u vrijednosti 1% od proračuna, odnosno 500 tisuća kuna u apsolutnom iznosu. Želio bih ovdje naglasiti da smo mi iz kluba Hrvatske demokratske zajednice za neka rješenja u ovom članku predložili dva amandmana, a ona se odnose na sljedeće. U prvom amandmanu predlažemo da se u članku 40.b u 2. stavku riječ: "će" zamijeni sa riječi: "može". To se čini sitna promjena, ali mislim da suštinski i bitno mijenja stvar. Naime predstavničko tijelo prema onome što je u samom konačnom prijedlogu zakona "će" na neki način bi obvezujuće moralo nešto učiniti, a mi predlažemo da stoji riječ: "može" što znači da će predstavničko tijelo ocijeniti i procijeniti situaciju i ovisno o tom svom zaključku onda će predložiti ili ne predložiti održavanje referenduma. I druga stvar koja je po nama također suštinska, predlažemo u cijelom tekstu zakona da se riječ: "referendum" zamijeni naravno u odgovarajućem padežu izrazom "izjašnjavanje". Zašto? Jer ovdje se ne radi o klasičnom referendumu nego o izjašnjavanju o povjerenju nositelju izvršne vlasti i zbog toga dakle mislimo da je izraz "izjašnjavanje" umjesto izraz "referendum" primjereniji. Ja ću naravno malo koristiti izraz "referendum" a malo "izjašnjavanje" no dakle s obzirom na ovaj naš prijedlog, mislimo da bi izraz "izjašnjavanje" bilo kvalitetnije. Ali dakle taj prijedlog o razrješenju može podnijeti jedna trećina vijećnika, a odluka o raspisivanju referenduma ili izjašnjavanja o razrješavanju donosi se većinom svih glasova predstavničkog tijela. Odluka je donesena ako se referendumu odazvalo najmanje 33% birača upisanih u popisu birača te ako se većina izašlih izjasnila za smjenu. Ako na taj referendum izađe 33% ili više birača, a ne donese se odluka o razrješenju, Vlada Republike Hrvatske će raspustiti predstavničko tijelo koje je donijelo odluku o referendumu. I imamo onu treću činjenicu koja je regulirana u članku 40.c gdje birači upisani u popis birača također mogu inicirati održavanje referenduma ili izjašnjavanja o nepovjerenju načelniku, gradonačelniku i županu i brojka od 33% birača mislimo da je primjerena za pokretanje te inicijative. Načelnik, gradonačelnik, odnosno župan imaju i svoje zamjenike koji se biraju neposredno zajedno s njim, iznimno u lokalnim jedinicama u kojima pripadnici nacionalne manjine sudjeluju s više od 15% u ukupnom stanovništvu, odnosno u jedinicama gdje pripadnici nacionalne manjine čine većinu stanovništva, načelnik, gradonačelnik i župan imaju po dva zamjenika, a drugog zamjenika bira predstavničko tijelo iz svojih redova, iz reda pripadnika nacionalne manjine, odnosno iz reda hrvatskoga naroda u onim jedinicama gdje pripadnici nacionalne manjine čine većinu stanovništva. I da zaključim. Mi u klubu Hrvatske demokratske zajednice uvjereni smo da usvajanjem ovog zakona činimo značajan iskorak u sustavu lokalne i regionalne samouprave. Usvajanjem ovog zakona i uvođenjem modela neposrednog izbora načelnika, gradonačelnik i župana, uvjereni smo da ćemo postići dakle veću legitimnost izbora lokalnih čelnika i ono što je najvažnije, veću kvalitetu u funkcioniranju lokalnih vlasti. Zbog toga će Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati ovaj zakon. Hvala.
Hvala. Klub SDP-a, poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani državni tajniče. SDP je za neposredni izbor načelnika, gradonačelnika i župana. SDP je za decentraliziranu i dekoncentriranu Republiku Hrvatsku. Ali SDP smatra da se tako sustavna rješenja ne mogu postizati parcijalnim izmjenama zakona. Ako ovaj tjedan ili uskoro Hrvatski sabor usvoji ove izmjene mi nećemo imati Zakon o lokalnoj i područnoj regionalnoj samoupravi, mi ćemo imati jednu salatu od Zakona o lokalnoj i regionalnoj područnoj samoupravi jer imat ćemo dio zakona koji je na snazi od 2001. i primjenjuje se. Imat ćemo dio zakona koji je na snazi od 2005. i primjenjuje se ali ga jedinice lokalne i područne regionalne samouprave ne mogu konzumirati zato jer Vlada nije predložio a Sabor usvojio niti jedan od trideset pet zakona koje je trebalo usvojiti. I imat ćemo dio zakona koji je usvojen a koji će se primjenjivati od 2009. godine. Baš me zanima kako će izgledati pročišćeni tekst ovog zakona ako se ikada bude napravio. Ovo je čini mi se još malo prašine u oči građanima Republike Hrvatske jer očito netko misli da jedino ako će biti dovoljno prašine u očima da će glasati za vladajuću stranku. Mi se zalažemo u SDP-u a za to ima potpuno dovoljno vremena da se za novi sustav lokalne samouprave koji će stupiti ili početi biti primjenjiv od novih redovnih izbora a to je dakle od svibnja 2009. godine donesu u potpunosti novi paket Zakona o lokalnoj i područnoj regionalnoj samoupravi jer mi imamo jedan zakon koji čeka već dosta dugo da ga izglasamo. On je raspravljen, amandmani su dani, o tome kako ćemo birati neposredno izabrane čelnike jedinica lokalne samouprave. Ovim zakonom ćemo možda a nisam siguran znati kako ćemo možda moći te neposredno izabrane čelnike razrješavati. Što će oni raditi ovim zakonom se to ne definira u potpunosti. Koje će oni ovlasti to nitko ne zna. Kojim novcem će raspolagati to nitko ne zna. I umjesto da se bavimo pravim stvarima a prava stvar bi bila da danas razgovaramo o regionalizaciji Hrvatske ili nacionalnoj klasifikaciji koja je donesena i koja je izazvala ogromne polemike u hrvatskoj javnosti i proteste. Mi raspravljamo o nečemu što je sasvim izvjesno da će se promijeniti do 2009. još nekoliko puta i potpuno je izvjesno da Vlada koja će doista željeti redefinirati sustav lokalne samouprave će pristupiti izradi cjelovitog paketa Zakona o lokalnoj samoupravi. Ali mi danas ponovno uporno raspravljamo o izmjenama zakona koji jednom krpicom, jednom zakrpom kao što je kolega Lesar rekao pokušava nam reći evo kako ćete moći razriješiti neposredno izabrane čelnike jedinica lokalne samouprave. Pa gospodo, pa nije suština u lokalnoj samoupravi kako ćete izabrati ili razriješiti gradonačelnika. Suština je u tome što će on raditi, kakve će ovlasti i odgovornosti imati, kakav će utjecaj imati građani na rad svoje lokalne samouprave između izbora. Pa građani moraju utjecati na funkcioniranje lokalne samouprave ne samo svake četvrte godine na dan izbora nego svakodnevno moraju imati mogućnost utjecanja na to što se zbiva u njihovoj lokalnoj samoupravi, kojim novcima će raspolagati lokalna samouprava, kako će biti uređeni službenički odnosi u lokalnoj samoupravi. To ne da nema ovdje odgovora, o tome se ni ne naslućuje što će, kada i kako uopće biti. Prema tome, klub SDP-a predlaže da se ovaj zakon naprosto povuče iz procedure i da se pokuša postići čak politički konsenzus oko paketa Zakona o lokalnoj samoupravi jer je to nešto što je prevažno pitanje za svakog našeg građanina Republike Hrvatske. I zato imamo apsolutno dovoljno vremena da se postigne. A koliko je ovo rješenje loše, dakle ovo je politički razlog zbog kojeg mi smatramo da bi ovo trebalo povući ali ovo je i loše rješenje, loše napisani tekst zbog kojeg bi trebalo povući ga iz procedure. Govori cijeli niz primjedbi koji je istaknut na odborima, pa govori o tome da je ovo valjda prvi puta da HDZ podnosi amandman na tekst zakona Vlade HDZ-a. Pa govori o tome da Odbor za Ustav ima ozbiljne primjedbe, pa govori da je vrlo živa rasprava bila na nekim drugim odborima. Dakle, nemojmo misliti da treba nešto donijeti što prvo je loše i drugo što nema nikakvih rezultata ili učinaka na ono što će se zbivati u budućnosti. A sad vrlo konkretno neke primjedbe. Dakle, imamo jedan zakon gdje govorimo, nemamo ga još, valjda ćemo ga imati, izglasat ćemo ga možda. Ne znamo čak niti kako će izgledati zato jer na njega ima određeni broj amandmana. Kako ćemo birati neposredno izabrane čelnike jedinica lokalne samouprave. E sada, kako ćemo i tko će ih smjenjivati? Oni se mogu smijeniti na referendumu i to na dva načina. Dakle, dvije institucije mogu pokrenuti pitanje referenduma. Jedno je gradsko vijeće a drugo su građani u toj jedinici lokalne samouprave. I vi sad imate jedan apsurd da neposredno izabrani gradonačelnik koji je dobio najmanje 50% glasova građana koji su izašli na izbore a neki su dobili više to pokazuje dosadašnja praksa kad nemamo tako neposredno izabrane će doći i njih će moći smijeniti vijećnici koji su dobili daleko manje glasova na tim izborima. Ono što je apsurd mi ni ne znamo kako će se vijećnici birati 2009. godine, hoćemo li imati ovaj sustav izbora vijećnika ili ćemo sustav izbora gradskih vijeća, općinskih vijeća i županijskih skupština mijenjati pa će samim time biti i drugačiji odnos između pojedinog vijećnika, njegove stranke ili kluba i pojedinog vijećnika i neposredno izabranog gradonačelnika. Ali dakle, mi ulazimo u latentnu krizu jer je dovoljno da natpolovična odluči o tome da se referendum raspiše. I tu postoji ta mala opasnost da referendum ne uspije pa da se raspisuju novi izbori, ali tu postoji i mogućnost da netko svjesno ide u to da se raspiše referendum, da referendum ne uspije, da se raspusti vijeće zato jer želi ponovno izbore za gradsko vijeće, općinsko vijeće jer smatra da će dobiti većinu tada u gradskom vijeću. I to postoji mogućnost. Još je apsurdnija stvar da bi građani inicirali smjenu gradonačelnika je potrebno 33% potpisa građana u jednoj jedinici lokalne samouprave. Gospodo, danas mi imamo gradonačelnika u Hrvatskoj čije liste su dobile više od 33% glasova ukupnog broja birača u njihovom gradu kada su bili birani na posrednim izborima. Danas imamo takvih gradonačelnika. Mi otvaramo ovdje mogućnost da tako izabrani gradonačelnici koji su dobili primjerice 40% ukupno upisanih birača budu smijenjeni sa 17 i pol posto birača upisanih u popise birača. I postavlja se uopće pitanje kako to da zakonodavac predlaže da bi referendum uspio potreban manji broj glasova od onih koji su uopće inicirali taj referendum. Pa ako 33% građana treba da se raspiše referendum onda bi bilo pošteno barem 33% plus 1 mora biti da bi taj referendum uspio. A ne da pola od toga je dovoljno. Jer što smo onda potpisivali ako nismo spremni izaći na referendum i glasati da se na referendumu takav neposredno izabrani čelnik jedinice lokalne samouprave smijeni. Inače pa mi imamo Zakon o referendumu. Zakon o referendumu vrlo jasno propisuje tko, kada i kako može raspisivati referendume. Mi imamo u postojećem Zakonu o lokalnoj samoupravi mogućnost da građani iniciraju raspisivanje referenduma. Pa kako ćemo razlikovati referendum od referenduma? Kako ćemo ta dva referenduma u istom zakonu razlikovati? Jedan ćemo pisati velikim slovima, drugi malim. Ili će biti kurzivom napisan ovaj referendum za smjenu gradonačelnika. I za ovaj treba puno više glasova nego dakle za, da bi smijenili gradonačelnika trebate 33% ali vam je dosta 17% da izađe na birališta, a kada je obični referendum o nekom komunalnom pitanju treba vam 20% da se inicira a 50% da referendum prođe na ovome. Pa zamislite taj apsurd. Trebate više da inicirate, manje da prođe ovdje, manje da inicirate, više da prođe. Pa o čemu se tu radi? O čemu se tu radi? Nije važna odluka. Nije važna odluka. Ako treba obična većina u Gradskom vijeću. A pitanje gradonačelnika ili čelnika mora biti jedna od najvažnijih odluka jer govori o utjecaju ili odnosu između gradonačelnika ili neposredno izabranog čelnika i predstavničkog tijela. I za to bi trebalo biti najmanje dvotrećinska većina u Gradskom vijeću, Općinskom ili Županijskoj skupštini. Najmanje dvotrećinska većina. Jer inače možemo dolaziti u poziciju da na svakoj sjednici Gradskog vijeća se raspravlja o raspisivanju referenduma. Ne mora se raspisati, ali ako trećina vijećnika može inicirati točku dnevnog reda vi možete imati na svakoj sjednici predstavničkog tijela raspravu o raspisivanju referenduma. I na svakoj sjednici će ona biti odbačena. Možda na nekoj će proći. Ali imate opstrukciju rada Gradskog ili vijeća ili županijske skupštine. Imate nesigurnost jer se, jer gradonačelnik mora se pripremiti za tu raspravu, a ne za neke druge stvari koje bi možda, možda morao raditi. Potpuno jedna apsurdna i konfuzna situacija. Konfuzno je i pitanje štete. Pazite mi imamo ovdje u članku 40.b kaže se da je šteta 1% odnosno 500 tisuća kuna, a s druge strane kažemo da gradonačelnik može odlučivati o stjecanju pokretnina i nekretnina u iznosu od 0,5% iznosa ili milijun kuna. Pa barem smo te dvije brojke mogli staviti iste. 1, 1, milijun, milijun. Pa kažemo da može, može odlučivati samo odnosno imamo ovdje 1% i 500 tisuća a ovdje imamo 0,5% i milijun. Pa mogli smo staviti jedno i drugo. Da gradonačelnik može odlučivati o onome … [[Govornik se ne razumije.]] sam što se ne smatra štetom. A ono što se smatra štetom da mora odlučivati uz suglasnost predstavničkog tijela. Jer kako je to da je 1% i 500 tisuća šteta, a 0,5% i milijun može samostalno odlučivati. Pa to je članak za člankom. Barem se to moglo, moglo napisati jedno, jedno za za drugim. Dalje, imamo ovdje situaciju u članku 9. predstavnici nacionalnih manjina koji moraju dakle biti posredno izabrani zamjenici gradonačelnika jel'? Kako se posredno izabrani zamjenici gradonačelnika razrješavaju. Oni se po ovome razrješavaju kao što se razrješavaju i neposredno izabrani zamjenici gradonačelnika. Pa to je apsurd. Ne može se promijeniti način razrješavanja da bude različit i od onoga što je način izbora. Način izbora mora biti jednak načinu razrješavanja. Drugo, da li neposredno izabrani zamjenik gradonačelnika može imati isto ovlasti sa posredno izabranim zamjenikom gradonačelnika ili ne? Treće, ovdje je potpuno apsurdno napisano da se zamjenik gradonačelnika iz reda nacionalnih manjina bira iz redova Gradskog vijeća. Pa tako definirana odluka nama može inicirati dopunske izbore. Zato jer možemo doista imati samo jednog jedinog predstavnika u predstavničkom tijelu nacionalnih manjina. I nemamo više ga s kim popuniti. Ili možemo imati korekciju biračke volje zato jer jedan će postati zamjenik gradonačelnika a s neke druge liste će ući u to gradsko vijeće da bi bilo gradsko vijeće popunjeno. Ako idemo za tim onda nema potrebe da predstavnik nacionalnih manjina bude član gradskog odnosno predstavničkog tijela da bi postao zamjenik gradonačelnika. Nego čak štoviše onaj tko je dobio mandat od građana da sjedi u gradskom i općinskom vijeću neka tamo sjedi. A netko drugi neka, neka upravlja sa gradom jel'? I u konačnici članak 24. jel', nemoguće je provesti konstituiranje predstavničkih tijela i, da gradonačelnici stupe na funkciju ukoliko prije nego što stupe na funkciju ne budu izmijenjeni statuti jedinica lokalne samouprave. Prema tome nikako ne može stajati da će ovaj zakon stupiti na snagu 17. svibnja a da će se u roku od 90 dana od stupanja na snagu ovog zakona uskladiti statuti jedinica lokalne samouprave s ovim zakonom. To je naprosto neprovedivo. Jer ako donesete akt koji je u suprotnosti sa Statutom Ured državne uprave će vam taj akt poništiti. Vi bi po tome mogli čak 3 mjeseca funkcionirati u [[Upadica: Dobro.]] situaciji kada statuti nisu usklađeni. Dakle predlažemo doista da se ovaj Zakon povuče i imamo dovoljno vremena napraviti novi cjeloviti paket zakona o lokalnoj samoupravi.
Hvala. Klub zastupnika HSP-a, poštovani zastupnik Pejo Trgovčević. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, dame i gospodo, saborski zastupnici. Klub HSP-a drži da ovaj zakon nije dobro napravljen. Da je nedorečen i da će na terenu prouzročiti dosta problema. Što ne znači da Klub HSP-a ne podržava neposredni izbor gradonačelnika, načelnika i župana. Naime osnovna pitanja koja bi ovaj zakon trebao riješiti jesu uređenje odnosa između neposredno izabranog općinskog načelnika, gradonačelnika i župana te definirati ovlasti općinskog načelnika, gradonačelnika odnosno župana i definirati i urediti postupke njihovoga razrješenja. Međutim, nije mi jasno oko posljedica koje će proistječi donošenjem ovoga zakona kao što predlagatelj tvrdi da će se postići veća legitimnost izbora općinskog načelnika, da će to pridonijeti većoj identifikaciji građana sa lokalnom vlašću. Mi to u HSP-u ne razumijemo. Bolji sustav će biti upravljanja, te veća stabilnost lokalne vlasti, odnosno lokalne i područne (regionalne) samouprave, te veći stupanj sigurnosti i kontinuiteta u radu izvršnog tijela jedinice lokalne samouprave. Pazite molim vas, predlagatelj tvrdi da će se postići veća stabilnost, sigurnost i kontinuitet nakon silnih možebitnih peticija i referenduma mogućih nakon lokalnih izbora. Budući da je i zakonom propisan neposredan izbor nositelja izvršne vlasti u jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave ukida se ovlast predstavničkog tijela, te se također ukida i gradska i općinska poglavarstva, pa se zapravo pitamo koja je zadaća predstavničkoga tijela. Dobro bi bilo ukinuti i njih. Međutim, znamo zašto je to i nemoguće i zašto predlagatelj se ne usudi i to predložiti jer bi to zapravo bilo ukidanje, odnosno totalno ukidanje parlamentarizma. I ovaj prijedlog zakona ukidanjem, neposrednim izborom gradonačelnika, načelnika i župana, te ukidanjem izvršnih tijela, tj. poglavarstava i oduzimanjem ovlasti predstavničkog tijela zapravo i jest na neki način ukidanje parlamentarizma u lokalnoj samoupravi. Člankom 40b. utvrđeno je da će predstavničko tijelo raspisivati, odnosno raspisati referendum o pitanju razrješenja općinskog načelnika, gradonačelnika, odnosno župana i njihovog zamjenika u slučaju kada isti ne obavlja svoje dužnosti u skladu sa zakonom. Potom kada krše ili ne izvršavaju odluke predstavničkog tijela, te kada svojim radom prouzroče jedinici lokalne, odnosno područne samouprave znatnu materijalnu štetu, pa je onda zakonom određeno do koje materijalne štete se ide, tj. jedan posto. Međutim, nejasno je tko tu štetu utvrđuje, kako se ona procjenjuje i na koji način, odnosno tko će biti ovlašten procijeniti tu materijalnu štetu koju bi prouzročili gradonačelnici, načelnici i župani. Člankom 40c. dana je mogućnost biračima upisanim u popis birača općine, odnosno grada ili županije da pokrenu pitanje razrješenja općinskog načelnika, gradonačelnika ili župana i njihovih zamjenika. Naime, člankom je propisano da najmanje 33% birača upisanih u popis birača općine, grada ili županije može predstavničkom tijelu predložiti održavanje referenduma o pitanju razrješenja. Naime, nije definirano kako i na koji način će zapravo 33% birača predložiti predstavničkom tijelu izglasavanje nepovjerenja načelniku i gradonačelniku, odnosno da li je to pred neki referendum ili je to zapravo peticija. Ovim zakonom je također predviđeno da općinski načelnik, gradonačelnik, odnosno župan imaju jednog zamjenika koji se bira na neposrednim izborima sukladno zakonom. Dakle, zamjenik općinskog načelnika, gradonačelnika, odnosno župana bira se istovremeno na isti način i po istom postupku kao i općinski načelnik, gradonačelnik, odnosno župan. To je u redu. Međutim, u jedinicama lokalne samouprave i regionalne samouprave gdje se postavlja drugi zamjenik načelnika, gradonačelnika, odnosno župana nije zapravo jasno tko predlaže drugoga zamjenika i na koji način se on razrješuje. Da li on se razrješuje kao i prvi zamjenik ili se razrješuje preko predstavničkoga tijela koje ga zapravo i postavlja, odnosno izabire. Ovim zakonom također je određeno da općinski načelnik, gradonačelnik, odnosno župan raspolaže sa imovinom jedinice lokalne i regionalne samouprave, ali sa određenim ograničenjem. I kao što predlagatelj predlaže to bi bila sredstva otprilike koja ne prelaze nula pet posto iznosa prihoda ostvarenih u toj godini, pa se mi u HSP-u pitamo neposredno izabrani načelnik, gradonačelnik ili župan što može zapravo kapitalno napraviti u svom mandatu, odnosno u jednoj godini mandata. Nejasno je ovim zakonom tko predlaže proračun, tko donosi proračun i na koji način. Naime, znamo mi tko bi trebao predložiti i da bi trebao gradonačelnik, načelnik i župan predložiti proračun i tko bi ga trebao donijeti. Međutim, upozoravamo na mogućnost raznih i mnogih makinacija oko proračuna, jer već je dosad ovdje puno rečeno o tome pa ja ne bih dugo o tome govorio. No, postavlja se samo jedno pitanje – kako će biti donesen proračun ako ga predlaže gradonačelnik, načelnik ili župan, a taj isti u predstavničkom tijelu nema većinu. Utvrđeno je ovim zakonom da općinski načelnik, gradonačelnik, odnosno župan kao i njihov zamjenik svoje dužnosti obavljaju profesionalno što se mi slažemo. Međutim, zakonom je predviđeno također da općinsko vijeće svojim aktima može odrediti da općinski načelnik i njegovi zamjenici svoje dužnosti mogu obavljati i volonterski. Mi u Klubu HSP-a nemamo ništa protiv volontiranja. Ali, sa jednim dodatkom da načelnik i gradonačelnik koji su neposredno izabrani na izborima na te dužnosti mogu obnašati te dužnosti volonterski, ali ne smiju biti zaposleni nigdje drugdje, odnosno ne smiju imati nigdje drugdje radni odnos. I zaključno u ime Kluba HSP-a mogu još jedan puta naglasiti da mi nemamo ništa protiv neposrednog biranja gradonačelnika, načelnika i župana i da je to jedna dobra inicijativa. Međutim, ne možemo podržati baš ovako predloženi zakon, jer od jedne dobre inicijative predlagatelj je zapravo predložio jedan po nama apsurdan prijedlog zakona koji je na terenu zapravo neprovediv, a možemo zaključiti zašto bi nešto bilo tako jednostavno kao što može i biti. Jer ovo je jako komplicirano i ovaj zakon klub HSP-a kao ovakav ne može podržati. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a, poštovani zastupnik Zvonimir Sabati i Ivan Kolar. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Hrvatska seljačka stranka je bila i sada je i biti će zagovornik neposrednog izbora čelnika lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave. Za nas je to jedan važan civilizacijski iskorak, ali za sve nas još uvijek i važan izazov. Jer bismo svi zajedno, bar se tako nadam, htjeli da donesemo što bolji zakon sa što manje nepoznanica, ali i sa što manjim brojem nedoumica i nedefiniranih situacija. Nas u HSS-u brine i činjenica da danas jedan veliki broj sadašnjih načelnika, gradonačelnika, dakle potencijalnih kandidata za iste dužnosti, po nadamo se novom zakonu, još uvijek nije dovoljno upućen u važne promjene i za izbore, ali i u procesu samog obnašanja vlasti, posebno, odnosno čelnika neposredno izabranog čelnika i predstavničkog tijela. Kako li će onda naravno prosječni birač razumjeti o kakvim se to bitnim promjenama radi? Pa budimo mi otvoreni i jasni, pa i do sada su se na lokalne izbore u pravilu birali ljudi, ne stranke. Znači prosječni birač već dulje vremena neposredno bira svog načelnika. I s obzirom da je i do sada on glasovao za osobu, za čovjeka za njega ovaj novi zakon i neće biti nekakav važan iskorak, odnosno nekakav novi model. Međutim osobe koje će obnašati vlast izvršno ili ako govorimo o predstavničkom more imati jasan zakon u kojem neće biti nejasnoća i dvojbi kao što ovaj Konačni prijedlog zakona daje nama zastupnicima. Osvrnimo se samo na neka od ključnih pitanja. Svakako da bi bilo pogodnije da danas govorimo s kojim će to sredstvima raspolagati općinski načelnik, gradonačelnik, pa na kraju krajeva i župan, odnosno mi o tom pitanju, pitanju financiranja lokalne samouprave nismo ozbiljnije do sada progovorili za vrijeme ovog mandata. Umjesto da paralelno raspravimo o financiranju odnosno fiskalnoj decentralizaciji lokalne samouprave ili područne, o tome kako da se općinama i gradovima osigura minimum 25% ukupnih poreznih prihoda umjesto da i danas govorimo o samostalnoj odluci Državnog zavoda za statistiku o podjeli Hrvatske na tri statističke regije kojom neće županijama sjeverozapadne Hrvatske donijeti godišnje od 20 do 25 milijuna eura s kojim bi se puno toga moglo napraviti. Mi se ovdje silom prilika moramo nadmudrivati tko će koga i na koji način smjenjivati, odnosno kontrolirati. Naravno važna su to pitanja, prevažna ako imamo financijski snažnu jedinicu lokalne, odnosno područne samouprave. Naravno govorimo o procesu i decentralizacije lokalne samouprave i o procesima regionalizacije. Ono što bih volio ovdje ukratko prezentirati je do su amandmani Kluba zastupnika Hrvatske seljačke stranke koji su podijeljeni vama na klupe, a jednim dobrim dijelom odnose se na odnos čelnika lokalne, odnosno područne samouprave i predstavničkog tijela. Naime mi smo u našim amandmanima, ukupno su ovdje 3 pred vama, uglavnom se osvrnuli na ono što je bilo i do sada rečeno. Tako se spominje između ostalog i održana neprihvatljiva odredba u članku 8. u stavku 4. novog članka 40. gdje piše ako prestane mandat zamjeniku općinskog načelnika, gradonačelnika odnosno župana neće se raspisivati prijevremeni izbori. Moram reći da zamjenik načelnika, odnosno gradonačelnika ili župana ima velike obaveze, pa naravno i prava, posebno u odsutnosti čelnika lokalne odnosno područne samouprave. Ako zamjeniku prestane mandat po sili zakona već na samom početku mandata, postavlja se pitanje tko će mijenjati neposredno izabranog načelnika, gradonačelnika, župana. Mi nikako ne smijemo i ne možemo zanemariti takvu mogućnost koja bi u određenim vremenskim razdobljima sasvim blokirala rad općine, grada ili županije. Stoga se predlaže rješenje koje i mi ovdje nudimo da predstavničko tijelo može izabrati njihovog zamjenika i ili iz izvan redova predstavničkog tijela, potpuno svejedno, ali na prijedlog naravno načelnika, gradonačelnika ili župana. Ponavljam, to je na ovaj način kako je ovdje napisano u članku 8. sasvim neprihvatljivo. Nadalje, u istom članku, jer tu se očito i najviše toga dešava, a i najviše je bilo primjedbi do sada rečeno u sljedećem stavku, govori se upravo o tome kako će se, kako će se većinom glasova razriješiti, ustvari donijeti odluka o raspisivanju referenduma, bez obzira mi to zvali referendum ili izjašnjavanje ili bilo kako. Mi smatramo da većinom glasova nije dobra odredba, nego predlažemo da to bude dvotrećinskom većinom glasova svih članova predstavničkog tijela. Naime, ova izmjena daje jači utjecaj predstavničkog tijela i znači same odluke o raspisivanju referenduma. Jer se dvotrećinska većina doista može tretirati kao opće raspoloženje, na kraju krajeva i birača. Institut raspuštanja predstavničkog tijela vrlo se rijetko, tek u iznimnim situacijama koristi u razvijenim demokratskim društvima te se i po pitanju neuspjeha referenduma ne bi trebao koristiti, znate. Onda će se i vijećnici koji tamo sjede, ako i je nešto, ako ima dobrih razloga da se raspiše referendum, da se izglasa nepovjerenje načelniku ili gradonačelniku ili županu, uvijek malo bojati što ako ne uspijemo i mi ćemo biti raspušteni. Znači po nam bi trebalo ipak da se ostavi ova mogućnost da se ne raspušta predstavničko tijelo. Isto tako u tom također članku pitanje odaziva na referendum. Naravno sam odaziv već je bilo do sada rečeno što znači 33%, ja o tome ne bih govorio, ali ako se i na tom referendumu na zahtjev birača ne donese odluka o razrješenju načelnika, gradonačelnika, odnosno župana i njihovih zamjenika to se podrazumijeva. Birači ne bi mogli pokrenuti inicijativu za održavanje referenduma prije isteka roka od 12 mjeseci od ranije održanog referenduma o istom pitanju. To je institut koji je svugdje na neki način i priznat i koristi se. Svakako reći ću i dvije-tri rečenice o samom proračunu. Naime proces donošenja proračuna je do sada bio zakonski koliko-toliko korektno i dobro definiran i prihvaćen i među vijećnicima i članovima poglavarstva i načelnicima, gradonačelnicima, a na kraju krajeva i birači su to razumjeli. Međutim ovaj konačni prijedlog zakona o … [[Ne razumije se.]] tko predlaže proračun nije definirano. Ako se ne donese tko će snositi posljedice, nije definirano. Po nama bi trebalo to vrlo precizno razraditi kao i na niz ovih pitanja o kojima sam do sada govorio pa molim kolegu Kolara da on nastavi dalje. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Ivan Kolar.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolege i kolegice zastupnici. Pa evo da nastavim u vezi predmetnoga zakona. Ja naime kao čelnik lokalne uprave već sada u četvrtom mandatu moram reći da se nelagodno osjećam jer vrijeme je da prepustim funkciju novom čovjeku, međutim mislim da sviramo vi ste zapravo gajde, i zapravo da se ništa neće dogoditi. Naime ovo je privid jedan koji sada se stvara da mi prvi puta budemo išli na neposredne izbore, a ja sam recimo 64, 65, 67% dobival sam i kakvi su to bili izbori i postavljam se apsolutno većinom ili kolega Mršić ili da sada ne govorim. Nemojmo pretvarati te čelnike u nekakve velike ikone i da im dajemo neka velika prava. Mi sada ovim zakonom zapravo pokušavamo manipulirati s ljudima koji idu u jednu neizvjesnost na ovaj način i zapravo ne znaju kaj ih čeka. Po vama da neposrednim izborom se postaje čelnik i da imaš ovlasti ili prava u ovom zakonu to ne piše. Dame i gospodo ovo je zapravo nedefiniran status čelnika lokalne samouprave i regionalne samouprave na ovaj način kak' je postavljeno. Naime dok između predstavničkoga tijela i izvršne vlasti ne postoji jedna zakonska do kraja izrečena obaveza onda je sve improvizacija. Ja vas uvjeravam da i ovo sada da mi taj zakon donesemo da se on počne primjenjivati u onom mjesecu kad su izbori, pa to je ludo. Mi smo do sada imali obavezu uskladiti svoje statute za mogućnost poglavarstva mijenjanja i vijeća kada smo konstituirali. Pa ovaj zakon isto mora to reći. Jer mi ne možemo ići na izbore da bi birali po starom zakonu i donosili statuta da bi novoga ustoličavali. Gdje je to rečeno? Koji to članak regulira i na koji način? Znači mi apsolutno, ja sam taj i klub HSS-a koji podržavam to, ali dajte molim vas uzmimo jedno vrijeme sada koliko treba i popravimo ovo sve kaj nije dobro. Ja nemrem shvatiti da ukidanjem poglavarstva, pazite ukidanjem poglavarstva imamo gradonačelnika koji nezna komu predlaže proračun i ko' mu ga usvaja i kak' ga troši. U kojem članku je to rečeno i na koji način to definira? Pa to je osnovni akt zbog čega dolazi do krize vlasti, raspuštanja predstavničkoga tijela, novi izbori i sve skupa. Ako to negdje definirano i skrito, dajte nam to danas rečite za govornicom. Mi to prihvaćamo kao takvo, ali ja to ne vidim u ovoj izmjeni i dopuni zakona na koji način ga predlaže, kad predlaže. Pa u konačnici mi smo mjesnim odborima dali pravni status. Oni danas po ovom ja ih morem raspuštati po novom sada. Pa čemu smo im davali to. Ajmo to definirati i reći da smo sami sebe preskočili ili da smo otišli predaleko, ajmo se vraćat natrag i oni su zapravo opet nitko i ništa. Gdje oni u proračunu sebe budu našli, zbog čega smo do sada imali neposredne, sad smo imali izbore za njih, morali smo to napraviti itd. Ovim zakonom više čelniku se ne sviđa mjesni odbor, jednostavno ga ukine jer ga mora ukinuti, daje mu se ovlast. Ja vas sada pitam zbog čega mi sada ljude koji bi se birali, koji bi imali potpuni legitimitet stavljamo u takvu situaciju da oni se ne znaju vladati i na koji način. Dajmo im prepisat. Pa ja podsjećam konačno gospodine državni tajniče, Zakon o lokalnim službenicima, pa nemamo ga do sada, mi improviziramo, mi ne znamo zapravo status tih naših djelatnika koji ih imamo i na koji način da ih i primamo i sve skupa, primjenjujemo neke zakone adekvatno da se i sami tumačimo kak' znamo i moremo to. Ajmo više stvari definirati prije toga pa onda da je jasan status i sveskupa. Tako da naš prijedlog iz HSS-a, ovo ne mora sada biti konačni prijedlog zakona, ni izglasano. Uzmimo vremena, stanimo na loptu pa ajmo u raspravi uopće u ovoj raspravi koja sada predstoji i koja u konačnici svi smo u jednoj nedoumici, jer očito ako meni nije jasno, nama zastupnicima nije jasno, ovim na terenu itekak nije jasno. Dajte nam dobre argumente. Predlažete nove solucije i ništa se ne bude dogodilo još dva mjeseca, tri mjeseca da ne donesemo taj zakon u konačnici, on se mora donesti ili ne mora sada, ali bi bilo dobro da su definirane te stvari decidirano ovlasti i prava i taj odnos predstavničkoga i izvršnoga tijela. Ja ne bih rada u ovom Saboru digel ruku da imamo formalno predstavničko tijelo, da imamo formalno neposredni izbor načelnika, gradonačelnika i župana i da na koncu to sve skupa nam padne u vodu jer nemre funkcionirati. Pa vas molim nek' se to ili treće čitanje ili nek' se odgodi o glasanju rasprava o amandmanima i nek' se popravi na način da to bude detaljno sve rečeno. Hvala lijepo.
Hvala. U 10,53 isteklo je vrijeme za prijavu u raspravi u trajanju od 10 minuta po ovoj točci dnevnog reda. Klub zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Suština ovog Zakona je znači način razrješenja o čemu su svi govorili prije mene načelnika, gradonačelnika, odnosno župana. Znači ovim se precizira način i razrješenje njihova izbora. Izbor je neposredan, to je u redu, međutim ovdje ima čitav niz zamjerki o kojima su zastupnici govorili, a ja ću o jednoj zamjerci druge prirode. Počnimo tako od ovoga članka 9., da ga citiram općinski načelnik, gradonačelnik, odnosno župan ima zamjenika koji se bira na neposrednim izborima sukladno posebnom zakonu, misli se na izbor manjinskih, zamjenika gradonačelnika, načelnika, župana iznimno od odredbe stavka 1. ovog članka o jedinicama lokalne, odnosno područne (regionalne) samouprave u kojima pripadnici nacionalnih manjina sudjeluju s više od 15% u ukupnom stanovništvu jedinice, odnosno u jedinicama lokalne, područne (regionalne) samouprave u kojima pripadnici nacionalnih manjina čine većinu stanovništva općinski načelnik, gradonačelnik, odnosno župan ima dva zamjenika u jedinicama lokalne, odnosno područne (regionalne) samouprave u kojima pripadnici nacionalnih manjina sudjeluju s više od 15% u ukupnom stanovništvu jedinice, odnosno itd. itd., da ne citiram sve. Znači zamjerka je na ovih 15%. Po toj logici ni u Županiji istarskoj koja je dvojezična županija zamjenik npr. župana ili gradonačelnika Pule ne bi mogao biti iz redova de facto talijanske zajednice. Zašto? Jer predstavnika talijanske manjine na tim prostorima nakon egzodusa itd. danas ne obitava više od 15%. Za nas je to nezamislivo, to je neprirodno, to je protivno habitusu tog prostora, kao da je u tih 15% netko zakon ili zakonske odredbe pisao upravo za Županiju istarsku. Osobno smatram da taj kriterij ne treba određivati ovim Zakonom, već taj problem treba regulirati prije svega statutima jedinice lokalne samouprave i ustavnim zakonima koji definiraju manjinsku problematiku. Tamo gdje shodno tom recimo Ustavnom zakonu, a Ustavni zakon spominje slobodu lokalne samouprave, odnosno tamo gdje postoje tzv. međunarodni ugovori ovaj Zakon ne može nametnuti pravila ponašanja već to treba prepustiti jasno lokalnoj samoupravi. Dogodit se može da npr. u jednoj Puli prvi puta nakon '45. godine zamjenik gradonačelnika Pule npr. ne bude iz redova talijanske zajednice ili obrnuto, a ja smatram da je to civilizacijski i demokratski jedan ozbiljan hendikep ukoliko bi se to dogodio. To bi zadiralo na neki način i u međunarodno pravo, znači u preuzete ove konvencije i o tome isto tako treba voditi računa. Ne može se dogoditi ne znam kao s ovim sudom u Rovinju koji je nota bene dvojezičan da netko predloži, a to će biti 3. točka današnjeg dnevnog reda, njegovo spajanje sa onim u Poreču. To sigurno nije ni prirodno, to je štetno, to je nepotrebno, to je na neki način provokativno, doslovce na razini političke provokacije. Da budem konkretan IDS je za neposredan izbor načelnika, gradonačelnika, župana bez obzira što barem ja osobno smatram da je najbolji izborni zakon kojega je Hrvatska imala kada je riječ o izboru za tijela lokalne samouprave onaj kojega smo imali godine '93. kada se 50% vijećnika biralo sa liste, a 50% u izbornim jedinicama. Ja se na neki način i bojim prevelikih ovlasti pojedinaca, no građani sad hoće neposredni izbor, ako to želite, e onda ćete to i imati. Ovo što se trenutno međutim sa postojećim izbornim sustavom dešava u malim izbornim jedinicama to je naprosto preraslo u apsurd, čisti proporcionalni sustav koji je utemeljen tamo 2001. godine naprosto pokazao se apsurdnim. Npr. pred osam dana imali smo izbore za općinsko vijeće Općine Kršan. Pojavilo se 10 lista. Na tih 10 lista bilo je istaknuto 6 do 7% građana čitave te općine. To je kao kada bi se u Zagrebu na tim listama pojavilo između 80 i 90 tisuća, 60 i 70 tisuća ljudi, recimo da ima milijon stanovnika. Sa njihovim obiteljima to je negdje oko 20 do 25% građana bilo je unaprijed opredijeljeno, unaprijed involvirano u te izbore. De facto se borite, a odaziv je bio negdje oko 67, 68% za 40% građana. E pa sada ako dobite 50% od ovih 40% glasova možete doći negdje do 20 i 6, 7, 8 posto, a vi sada pobijedite kada svi prelaze izborni prag po samom sustavu koji se predlaže. Utoliko ovaj Zakon o neposrednom izboru na neki način slijedi jednu logiku razmišljanja prostog građanina iako ja osobno smatram da je najbolji zakon bio onaj rekoh kojega smo imali '93. kada se 50% vijećnika biralo neposredno, 50% sa liste. Građani žele nešto drugo, moramo im to omogućiti. E da li će to stvoriti sad probleme? E hoće. Gdje? Gdje će to probleme stvoriti? Prije svega će stvoriti ovim malim sredinama koje broje do tisuću ili do 2 tisuće stanovnika, gdje 330, negdje možda 200, negdje 600 glasova de facto je dovoljno da možete pokrenuti opoziv načelnika te općine, a to je relativno lako dobiti, a u Hrvatskoj s druge strane od tih 550 jedinica lokalne samouprave de facto imate dvije trećine koji nemaju više od 2 tisuće stanovnika. Tih 33% to ima vjerojatno logike u jednom Zagrebu, ima to logike u Rijeci, u Puli, u Splitu, u županijama, nije bitno, Primorsko-goranskoj, Istarskoj, ali da li taj postotak ima smisla u jednome Kršanu ili u još jednome manjemu Lanišću sa 390 stanovnika, u jednome Lupoglavu koji možda ima tisuću, u jednome Oprtlju sa 800 itd. Članak 40. ovog Zakona znači b, točka 6. doslovce glasi da odluku o razrješenju općinskog načelnika, gradonačelnika, odnosno župana i njegovog zamjenika donijeta ako se na referendum o pitanju iz stavka 1. ovog članka odazvalo najmanje 33% birača upisanih u popis birača općine, grada, odnosno županije te ako se za razrješenje izjasnila većina birača koji su izašli na referendum. To znači da je 16,6% glasova de facto dostatno da bi se u takvoj jednoj formi nekoga smijenilo ili ili u tom istom članku stavak koji, 2. ili ne, 8. zapravo, govori da ako na referendum ne bude donijeta odluka o razrješenju općinskog načelnika, gradonačelnika odnosno župana, njegova zamjenika na referendum se odazvalo najmanje 33% birača upisanih u popis birača općine, grada odnosno županije, Vlada Republike Hrvatske raspustit će predstavničko tijelo i imenovati povjerenika Vlade Republike Hrvatske za obavljanje poslova iz nadležnosti predstavničkog tijela. Članak 40. stavak 2. predstavničko tijelo će donijeti odluku o održavanju referenduma ako je prijedlog iz prethodnog stavka podržalo najmanje 33% birača upisanih u popis birača općine, grada odnosno županije. Mislim jasno ovako kako se predlaže, jasno je. Ali to je i krajnje delikatno da se naprosto ne delegitimira čitav zakonski prijedlog koji će u konačnici postati svoja suprotnost. Utoliko možda bi ovdje taksativno trebalo navesti slučajeve u kojima je moguće uopće ići na referendum. Referendum je oblik neposredne demokracije, s time se svi slažemo. Ali u ovim malim jedinicama može se lako pretvoriti i u oblik manipulacije. I utoliko za referendum jasno valja biti ali pravila moraju biti jasna i nedvosmislena. Članak 13. odlučuje znači o stjecanju i otuđivanju pokretnih, nepokretnih te imovine jedinica lokalne samouprave odnosno područne (regionalne) samouprave čija pojedinačna vrijednost ne prelazi 0,5% iznosa prihoda bez primitaka u ostvarenoj godini koja prethodi godini u kojoj se odlučuju o stjecanju i otuđivanju pokretnina, nekretnina a najviše do milijun kuna. To se odnosi na načelnika, gradonačelnika, župana. S druge strane, apostrofira ulogu skupštine i vijeća. To ne znači da će načelnici biti Cezari. To znači da će biti zapravo blokirani u radu pa i previše kontrolirani. A lokalna samouprava će upravo zbog takvih odredbi možda biti blokirani. Načelnik, župan moraju imati i kakvu takvu slobodu tog postupanja. Ova norma stvorit će ogromne probleme. Ali onaj, govori da će se u tijelima kalkulirati sve u 16. Vijeće će dobiti još veću ulogu nego dosada na neki način, iako to na prvi pogled možda ne izgleda tako. Sve u svemu Zakon o neposrednom izboru načelnika, gradonačelnika, župana sigurno je potreban. Ovaj zakon je jasno loš. On ako isključuje participaciju manjina, on je i krajnje opasan. Na državnoj razini s druge strane borili smo se tamo 2000. da predsjednički sustav zamijenimo parlamentarnim, a na lokalnim doslovce na neki način uvodimo jedan papistički ustroj. To nije u redu. Ali ako narod to traži, neka mu, biti će mu. Za kraj, ja opet da budem iskren držim da šta god se predloži biti će bolje od ovog čisto proporcionalnog sustava uvedenog 2001. koji se i dan danas primjenjuje. Ovaj model lokalne samouprave danas je loš. On nije obećavajući. Taj sustav treba promijeniti. Ali, još jedanput ću reći, upravo zbog tih atributa glede manjinske zastupljenosti, šta god mislio o tome gospodin Kovačević, zakon je i opasan. Koliko će neposredan izbor načelnika biti dobar model ostaje da se vidi. Mi ga podržavamo. Ali, razmislimo i o modelu 50%, 50. Suština je jasno ne u izboru nekog načelnika, gradonačelnika, župana ili njihovom razrješenju kada je riječ o lokalnoj samoupravi, već o decentralizaciji. Bez toga nema razvoja ni Hrvatske. Bez toga imate samo jednu apsolutnu kontrolu lokalne samouprave iz jednoga centra, bez decentralizacije mi imamo metropolizaciju, bez decentralizacije imamo zaostajanje svih drugih krajeva osim Zagreba. Danas sam došao u Zagreb, od Rijeke do Zagreba nisam pretekao 40 kamiona. To je problem Hrvatske par exellence. Ne razvijamo se, a onda jasno zaostajemo. A dobar krivac tome je upravo ta centralizacija čiji su temelji postavljeni u ratno doba, ali nažalost ovaj ustroj nekome odgovara i u mirnodopsko doba. I tu se zapravo ništa ne dešava, ništa ne mijenja, bez obzira koja vlast bila u poziciji vlasti. Kada se s druge strane Hrvatska najbrže razvijala? Najbrže se razvijala po Ustavu iz '74., kada je zemlja bila najdecentraliziranija, kada su općine birale ne samo šefa policije, katastra, financija nego čak i suca što nije bilo dobro, možda je bolje od ovoga što imamo sada. I kada su raspolagale općine i sa 60% fiskalnog prihoda koji se ostvarivao na njihovim prostorima. Zato iza svega onoga što su govorili moji prethodnici, vis a vis ovoga članka 9., ove manjinske komponente jasno je po meni jedan civilizacijski nazadak i kompromitira jednu u načelu konsenzusom prihvaćenu inicijativu ili namjeru da se načelnike, gradonačelnike, župane bira neposredno. Zakon nažalost ništa ne govori o decentralizaciji i on je krajnje neprecizan, jednom riječju to dovodi ili dovest će tek do ogromnih problema. I najkorektnije bi bilo da zakon ide u treće, četvrto, peto ili kao što netko dobacuje šesto čitanje. Jednom riječju treba zaustaviti već sada predlagače ovog zakona.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Zdenka Babić Petričević.
Gospodine predsjedniče, kolega Kajin! U povijesti hrvatskoga naroda nije izvršen egzodus pripadnika nacionalnih manjina pa niti talijanske nacionalne manjine koji danas nema 15%, a 50 godina jugoslavenske države vršio se egzodus hrvatskog naroda iz vlastite države, pa to je i potvrđeno i na Bleiburgu prije 4 dana. I prestanite govoriti neistine jer ste vi zastupnik i morate biti po Ustavu odgovorni za ono što vi iznosite neistine u Hrvatskome saboru o povijesti hrvatskog naroda od prošlosti, sadašnjosti pa i u budućnosti. I dosta… … [[Upadica se ne razumije.]]
Za Klub zastupnika HSLS-a poštovana zastupnica, potpredsjednica Doma Đurđa Adlešić. Izvolite!
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Mi smo u klubu HSLS-a ovaj zakon pažljivo razmotrili. Naime, svi članovi našeg kluba su i praktičari. Ili obnašamo dužnosti u lokalnoj samoupravi ili smo taj posao već radili. Iako je HSLS stranka koja podupire rad Vlade, moram vam reći da ovaj zakon ne možemo poduprijeti. To prije svega kao praktičari, kao zastupnici koji su uvidjeli brojne nedostatke ovog zakona. Hvala kolege na potpori. Ali skrećem pozornost na još jednu činjenicu. Naime, u raspravi o ovom zakonu koliko sam pratila do sada sudjelovali su gotovo isključivo oni koji se sa ovim zakonom svakodnevno susreću u primjeni, dakle bez obzira na političke boje, na naše razlike svi smo izgleda uočili iste nedostatke pa stoga pozivam da se predlagatelji doista zamisle nad našim argumentima i da prihvate da se o ovom zakonu ne raspravi kao konačnoj verziji jer on je doista neprovediv, izazvao bi prilično zbrke u obnašanje ovog odgovornog posla. I ja mislim da rješenje možemo pronaći u trećem čitanju. Iako on pokušava riješiti neke stvari na kvalitetan način, to je podjela ovlasti između neposrednog vršitelja izvršne vlasti i predstavničkog tijela, odnosa između neposredno izabranih općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i njihovih zamjenika, definiraju se nositelji ovlasti i postupci razrješenja. Ono što može biti dobro to je pravo članova predstavničkog tijela da općinskom načelniku, gradonačelniku odnosno županu postavljaju pitanja o radu i traže podnošenje posebnih izvješća što moram iskreno reći i do sada nije bilo nešto što se nije moglo napraviti. Dakle, nije to neka velika novina ali je u redu da se ovaj puta uređuje zakonom iako i gradonačelnici, načelnici i župana zapravo na svim tim sjednicama podnose kontinuirana izvješća samo ovisi o temama i o točkama. Ali ovaj puta propisivanje obveze podnošenja izvješća za polugodišnje razdoblje nije loše iako kažem nije neka velika novina. Ja ću skrenuti pažnju na ovaj dio na koji smo upozorili već svi pa ću zbog toga što svi govorimo jednako bez obzira vlast ili opozicija reći da je referendum o razrješenju doista prije svega je upitna njegova usklađenost sa već postojećim Zakonom o referendumu. A treba postaviti i pitanje tko je taj tko zapravo donosi ovakve procjene. Ja ću vas moliti gospodine predsjedniče da mi omogućite raspravu.
Molim vas.
Naime, tko će odrediti s obzirom da je za rad lokalnih tijela nadležan Središnji državni ured za upravu. Postavlja se pitanje tko će onda odlučivati da li je načelnik, gradonačelnik odnosno župan radio nezakonito jer tu se doista otvara prostor za izravno uplitanje odnosno zadiranje centralne vlasti u pravno zajamčenu lokalnu samoupravu. To pitanje dakle treba precizirati i bojim se da su tu uvijek moguće i neke političke igre kao što su do sada bile različite trgovine. Ovaj puta je moguće da se učini korak više na štetu ne samo lokalne vlasti nego i građana koji je plaćaju. Što se tiče prouzročavanja materijalne štete doista treba odrediti tko je mjerodavan da utvrdi je li učinjena. Ovdje se može prepoznati da je određeno koliko šteta iznosi, međutim tko će odrediti što je to šteta, koji su to dodatni kriteriji. Nikako se ne može dopustiti da ovo ostane nejasno. Hoće li o šteti odlučivati Državna revizija što bi možda bilo logično, samo predstavničko tijelo, Ministarstvo financija ili najlošija varijanta Središnji državni ured za upravu. Dakle, bez tog potpuno jasnog odgovora ja ne vidim koja je zapravo svrha ovog prijedloga. Jedna od mogućih sugestija kad je već određena šteta a nedostaju dodatni kriteriji možda bi se doista moglo odrediti da je to nepostupanje u skladu sa Zakonom o javnoj nabavi. To već može biti razlog za pokretanje opoziva, nepoštivanje Zakona o javnoj nabavi jer to je onda prilično jasno da je vrlo vjerojatno nastala šteta. Inače držimo da su moguća rješenja u ovim nedoumicama kojima je čitav zakon otvoren zapravo vrlo dobro sročena u udruzi gradova gdje se govori o raspisivanju referenduma o razrješenju lokalnih čelnika dvotrećinskom većinom članova predstavničkih tijela kako bi se spriječila destabilizacija lokalne vlasti ili namjernog izazivanja takve nestabilnosti. Možete biti sigurni, usudim se to govoriti u ime bez obzira na različite stranke svih nas koji govorimo. Nema tu nekog osobnog straha ali mi kao praktičari doista znamo što to znači izazivanje krize svaki čas, koliko to zapravo košta. Referendum košta, referendum zadržava gradove, općine pa i županije u razvoju od nekoliko mjeseci. Pa ako uzmete u obzir da se u četiri godine mandata događaju parlamentarni izbori pa imate pripreme, zatim sastavljanje vlasti, pa kad uzmete to isto i za lokalne doći ćete do izračuna da se zapravo gubi gotovo pola mandata a to je za svaku vlast, za svaki razvoj preskupo. Ja bih jedino još molila doista objašnjenje gospodina Palarića da li je ovaj zakon u skladu sa Zakonom o referendumu. Mislim da to pitanje moramo razjasniti jer se ovdje izgleda radi o nekakvoj novoj vrsti referenduma. Moguće je, doista vjerujem s obzirom da smo svi raspravljali slično bez obzira na naše razlike da se u trećem čitanju koje predlažem jer kažem mi ga u HSLS-u u ovom obliku ne možemo poduprijeti postigne i politički konsenzus jer su tu doista pitanja koja vrijede bez obzira iz koje političke stranke dolaze i da se kod takvih rasprava zapravo rasprave i druge teme koje su otvarane a to je podjela Hrvatske na regija i financijska decentralizacija. Jer ispada da smo se mi sa i ovim zakonom više bavili o tome kako fotelje steći ili ih se razriješiti umjesto da smo određivali kako će oni koji su neposredno izabrani moći odlučivati o onom za što su ih konkretno zadužili građani. Mislim da je to potpuno krivo. I evo žao mi je mi ovaj zakon ne možemo poduprijeti. Hvala.
Hvala. Za Klub zastupnika PGS-a, SBHS-a, MDS-a poštovani zastupnik Željko Pavlic. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici ureda, poštovane dame i gospodo. Evo dopustite da se ja isto u ime kluba PGS-a, SBHS-a i MDS-a osvrnem na donošenje ovog zakona. Naš klub neće podržati ovaj zakon iz istih ili sličnih dakle razloga koje su naveli prethodnici dakle koji su raspravljali o ovom zakonu. Dakle, mi mislimo da on na pravi način ne rješava postavljena pitanja, ta pitanja su itekako osjetljiva. S jedne strane dakle želimo ostvariti uvjete da neposredno izaberemo naše načelnike, gradonačelnike i župane, tu postavljamo određena pitanja kao i ostali. A s druge strane dakle želimo da ti načelnici, gradonačelnici i župani budu s jedne strane dakle i snažni, nezavisni ali s druge strane ipak da imaju određenu kontrolu nad svojim radom. Upravo i u tom dijelu dakle kontroliranja načelnika, župana i gradonačelnika mislim da ovaj zakon nije dovoljno razrađen. Ono na što bi također htjeli upozoriti je da ovaj zakon mora osigurati i stabilnost obnašanja vlasti u našim općinama, gradovima i županijama. Što to znači stabilnost? To znači da te vlasti budu stabilne, tj. da većina od njih ili velika većina od njih dakle ima istu vlast od početka do kraja mandata, tj. da tu vlast obnašaju oni koji su na izborima dobili najviše glasova, tj. dobili su povjerenje birača. Nažalost, sada to nije slučaj. Često puta i prečesto dakle dešava se da se vlasti preko noći mijenjaju, dakle da se slažu različite kombinacije, često puta oni koji su na izborima dobili manje ili najmanje glasova obnašaju vlast u nekoj općini, županiji ili gradu. Mislimo da to moramo promijeniti. Dakle da budući zakon mora biti garant stabilnosti, a ne da bude generator novih mogućih nestabilnosti u našim općinama, gradovima, županijama. A mi se bojimo dakle da ovaj zakon ne odgovara na izazove na pravi način, nego da će upravo suprotno postati izvor daljnjih nestabilnosti. Prilikom rasprave u prvom čitanju ovog zakona, dakle upozorio sam na jedan od rezultata ovakve političke nestabilnosti, dakle turbulencije u našim općinama, gradovima i županijama i pad povjerenja javnosti u hrvatske političke stranke, u političare dakle. I onda sam isto tako naveo podatke iz jedne ankete koja je bila obavljena nekoliko mjeseci nakon lokalnih izbora 2005. godine. Ta anketa je govorila o procjeni povjerenja, procjena povjerenja u državne institucije u Republici Hrvatskoj. I tako da su na skali od 1 do 7 političke stranke bile na zadnjem mjestu. Njihova dakle je procjena povjerenja pala na samo broj 2, ocjenu 2. Prije 4 godine je to bila 2,1. Dakle mi svi skupa se moramo dakle potruditi da i ovim zakonom vratimo povjerenje građana. Što bi ovaj zakon trebao dakle promijeniti ili osigurati. Najvažnije pitanje dakle koje bi trebao riješiti i definirati ovaj zakon je odnos izvršne i zakonodavne vlasti, odnosno podjela nadležnosti sa vijećem, tj. skupštinom. To mislimo da nije napravljeno na pravi način. Također treba upozoriti da neposredan izbor čelnika, načelnika, dakle župana, gradonačelnika ne znači istovremeno i neograničene ovlasti tih funkcionera dakle, te je potrebno osigurati kontrolne mehanizme, pravile opoziva i raspisivanja novih izbora. Tu itekako dakle treba biti oprezan. Već je ovdje s pravom upozoreno dakle da je pitanje opoziva možda najbitnije pitanje koje se ovdje otvara, koje se rješava. Po nama dakle ono nije dobro riješeno jer je funkcija gradonačelnika, načelnika i župana premalo, s jedne strane dakle premalo zaštićena. Naime, neke zemlje dopuštaju izbore temeljem opoziva kako bi se smijenio neposredno izabrani nositelj izvršne vlasti. Dakle naše je opredjeljenje da u naš zakon unesemo tu odredbu o mogućem opozivu. Neke druge zemlje nemaju uopće dakle odredbe o izborima temeljem opoziva. Pa neposredni izabrani nositelj izvršne vlasti ostaje na dužnosti do isteka mandata ili do prijevremenog prestanka mandata prema zakonu, npr. smrću ili kazne zatvora itd. U zemljama u kojima nema odredbe za izbor temeljem opoziva to se obično opravdava time što mogućnost opoziva može stvoriti političku nestabilnost, ometati razvoj i provedbu politike i rezultirati kratkoročnim, umjesto dugoročnim planiranjem. Dakle mi smo se opredijelili dakle za načelno za mogućnost uvođenja instituta opoziva gradonačelnika, barem dakle u nekim okolnostima kako bi građani, gradonačelnik bio opoziv, tj. kako bi on bio kontroliran od strane predstavničkog tijela. Dakle ukoliko postoji takvo opredjeljenje za opoziv tada se odredba opoziva mora pažljivo pripremiti kako bi se poštivala i načela izbornog sustava koje je gradonačelnika postavio na dužnost. To je dakle osnovni, pravni osnovni, dakle ustavni princip na način ili pod sličnim ili istim uvjetima koje je gradonačelnik izabran, on može biti smijenjen. Tako ustavni, dakle pravni stručnjaci predlažu da se to može odvijati u nekoliko točaka. Prvo, osnove za opoziv moraju se jasno odrediti u zakonu. Drugo, takav postupak može se pokrenuti samo peticijom registriranih birača, birača dakle samo onih koji su tog načelnika ili župana izabrali i to podržanim potpisima najmanje 30,33 registriranih birača. Treće, razlozi za opoziv moraju se jasno navesti u poziciji. Četvrto, Ustavni sud mora razmotriti peticije, izdati rješenje u kojem se određuje jesu li argumenti iznijeti u peticiji točno, te ako jesu jesu li pravna osnova za opoziv. I peto, da bi opoziv uspio broj birača za opoziv treba biti veći od 50% broja registriranih birača odnosno izbornoj jedinici. Dakle tu je analogija sa izbornim sustavom. Znamo da se gradonačelnici, načelnici i župani trebali bi se dakle birati u dva kruga, dakle pobjednik je koji u prvom ili drugom krugu dobije dakle apsolutnu većinu. Isti princip bi se trebao primjenjivati po našem mišljenju i na opozivu. Prema tome, dakle ovo je jedan bi se moglo reći krajnji oblik davanja opoziva gradonačelniku. Ova Vlada predlaže dakle da se u taj proces opoziva uključi i predstavničko tijelo. Po nama bilo bi dobro da se u taj opoziv uključi predstavničko tijelo, ali sa drugačijim ovlasti. Vlada predlaže dakle da inicijativu može predložiti 1/3 vijećnika, a odluku dakle o raspisivanju referenduma da može podnijeti obična većina. Da bi se s jedne strane po našem mišljenju zaštitila i zaštitio dignitet kako načelnika tako i vijeća naš je prijedlog da se ovo primjeni na takav način da predstavničko tijelo sa apsolutnom većinom može pokrenuti inicijativu, tj. da se odluka pokreće sa 2/3. Mislim da bi to bilo dobro i da bi to bilo jedno od mogućih rješenja. Isto tako mislim da sam referendum, da se njegove temeljne postavke moraju temeljiti dakle na Zakonu o referendumu koji isto tako govori, evo citirat ću, u članku 6.: "Na lokalnom referendumu odlučuje se većinom birača koji su glasovali uz uvjet da je referendumu pristupila većina od ukupnog broja birača upisanih u popis birača jedinica lokalne samouprave…", šta to znači, 50+1, "… odnosno jedinice uprave i samouprave u kojoj je raspisan referendum.". Dakle mogli bismo reći isti broj birača koji je nekog načelnika izabrao može ga i razriješiti. Mislim da je to isto bi trebalo biti uvršteno u ovaj zakon. Drugi dakle problem to je pitanje odnosa između izvršne i zakonodavne vlasti. Naime neposredni izbor gradonačelnika od strane birača može predstavljati temeljnu promjenu vlasti u državnoj i lokalnoj razini. On uzrokuje razdvajanje vlasti između neposredno izabranog nositelja izvršne vlasti i zakonodavne vlasti ili predstavničkog tijela pri čemu su izvršne vlasti prethodno podlijegale kontroli zakonodavne vlasti zbog ovlasti imenovanja gradonačelnika i članova lokalnog poglavarstva. S obzirom da su se sve vlasti, da su sve vlasti ranije podlijegale nekom obliku kontrole od strane predstavničkog tijela sad je također od kritične važnosti imati jasne zakonske odredbe kojima se definiraju uloge i odnosi različitih institucija lokalne samouprave. Naime nažalost ovim zakonom nije po nama to ostvareno. Evo čuli smo u raspravi da je, da se postavlja pitanje tko, pod kojim uvjetima i kako može donijeti državni proračun? Dakle osnovnu stvar zapravo s čim se svaka općina ili grad ili županija bave. Mislimo da to treba svakako definirati kako bi se izbjegle buduće napetosti između izvršne i lokalne vlasti. Ono na što bi htjeli još upozoriti također mislimo da je tu zakon nedefiniran. Naime u članku 13. se zapravo i u ostalim člancima ovog zakona se ovlasti Poglavarstva prenose na općinskog načelnika, gradonačelnika odnosno župana. Samo da podsjetim koje su ovlasti Poglavarstva. Znači Poglavarstvo: Priprema prijedloge općih akata, izvršava i osigurava izvršavanje općih akata, usmjerava djelovanje upravnih tijela, upravlja i raspolaže nekretninama i pokretninama. To je sad ograničeno. Obavlja i druge poslove utvrđene statutom. Poglavarstva nema. Znači imamo sad načelnika, gradonačelnika i župana. Dakle imamo načelnika i njegove upravne odjele i njegove pročelnike. Dakle to je garnitura koja će voditi općinu, grad ili županiju. Ali po iskustvima koje i danas imamo u praksi da mnogi načelnici, gradonačelnici pogotovo pa i župani biraju sebi savjetnike, je li tako? To su zapravo parafunkcije ili paratijela. Postoji opasnost da ukoliko to nije … [[Govornik se ne razumije.]] tijelo ili takva funkcija uključena u ovom zakonu da će toga biti na terenu jako, jako puno. I da će to itekako poskupiti rad naše lokalne zajednice. Dakle i danas u gradovima uz to što postoji načelnik, što postoje članovi poglavarstva zadužene za određene resore, uz to što postoje i određeni pročelnici opet imamo zaposlenih i određeni broj savjetnika. Ljude sa nejasnim funkcijama ali sa vrlo jasnim prihodima i plaćama na općinskom, gradskom ili županijskom proračunu. Mislim da bi to trebalo definirati. Da bi trebalo razmisliti da poglavarstvo ostane kao institucija. Da poglavari ostanu kao dakle kao tijela koja će obavljati svoju funkciju. Da imaju svoje određene resore isto tako kao što, kao što je bio slučaj do sada da njihov broj bude ograničen veličinom određene općine. Dakle to bismo definirali do kraja i spriječili bismo mogućnost dakle da se, da se u sustavu pojavljuju različita paratijela ili različite parafunkcije. Evo to su dakle neke te osnovne primjedbe. I samo za kraj dakle slažem se s onima da je to samo jedan mali dio u funkcioniranju lokalne i samouprave. I samo da podsjetim prema ovom istom zakonu koja je funkcija jedinica lokalne samouprave? Dakle s upozorenjem da danas naša općina, gradovi i županije nemaju novaca da bi te funkcije i obavljale. Dakle prema članku 19. jedinice lokalne samouprave u svom samoupravnom djelokrugu obavljaju poslove od lokalnog značaja i tako dalje, a to su: uređenje naselja i stanovanja, prostorno i urbanističko planiranje, komunalne djelatnosti, briga o djeci, socijalna skrb, primarna zdravstvena zaštita, odgoj i osnovno obrazovanje. Kulturu, tjelesnu kulturu i sport, zaštitu potrošača, zaštitu i unapređenje prirodnog okoliša, protupožarnu civilnu zaštitu. Županija plus toga znači vodi poslove vezane uz školstvo, zdravstvo, prostorno, urbanističko planiranje, gospodarski razvoj, promet i prometnu infrastrukturu, planiranje i razvoj mreže obrazovnih, zdravstvenih i socijalnih kulturnih ustanova. Za sve ove funkcije dakle danas naše općine, gradovi i županije nemaju dovoljno financijskih sredstava. I pitanje je dakle koja je budućnost lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj dakle da se to promijeni po onim standardima po kojima oni funkcioniraju i u Europi. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Pero KOvačević.
Poštovani gospodine predsjedniče ispravljam samo jedan netočan navod iako je kolega u pravu da je velika greška što se ukidaju poglavarstva jer ta činjenica što će neposredno izabrani gradonačelnik moći imenovati savjetnika ne znači mu ništa. Jer on fakat dolazi kao neposredno izabran. Nema svoga tima i kako će onda funkcionirati a pod uvjetom još gorim recimo da je i predstavničko tijelo da isto nema većinu. Prema tome onda mu je odmah bolje dati ostavku jer neće moći ništa napraviti.
Klub SDSS-a poštovani zastupnik Ratko Gajica. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ja ću na tragu onih rasprava koje smo i u Klubu i u tijelima pa i u ovom, ovoj sali razgovarali kad smo razgovarali o sadržaju zakona na početku, ovdje sada iznijeti stav našeg kluba o dvije stvari. Prvo je ovo pitanje, ovo pitanje odredbi koje govore o sučeljavanju stavova neposredno izabranih gradonačelnika, načelnika i tako dalje. I neposredno izabranih članova predstavničkog tijela. Radi se naprosto o ljudima i funkcijama koje su, koje su dobili gledano po kriteriju izbora na jednak način i jednakom snagom. I naravno tu se radi o onom pitanju kad se zbog različitih stavova i zbog različitih sukoba, sučeljavanja proizvede blokada u radu, u radu tijela u toj jedinici. Ranije smo imali dvojbu. Mogu reći da je ta dilema ostala i sada na način dakle ili izrečeno da li ovaj prijedlog omogućava precizno razrješenje ako bi do takve razrješenje problema, ako bi do takve blokade došlo. Naš je stav u tome moglo bi se reći slijedeći. Ovo što je dato u zakonu naravno na precizan način ne garantira odredbe da bi ili ne garantira mehanizam propozicije kako bi se ta blokada razriješila. Ali moram odmah reći da i kad bi sam i kad bi netko drugi napravio drugu verziju nisam uvjeren da postoji netko ili neka situacija ili neki momenat kad možete sve to tako dobro razriješiti da onda potpuno znamo kako ćemo blokadu razriješiti. Ili da imamo odredbe koje su u tom pogledu tako precizne da dvojbi nema. I upravo zato što nisam uvjeren da se to može razriješiti na tako precizan način nama je ovo rješenje koje je dato u zakonu prihvatljivo. Druga stvar koja u okviru toga može biti rečena. Ponešto od toga s obzirom na političke konstelacije koje mi na terenu imamo i koje će se i u nastavku zadržavati i mijenjati u razno raznim vremenima mijenjati zbog razno raznih odnosa vrlo često, onda će vjerojatno praksa po kojoj taj zakon bude pokazao svoju djelotvornost, svoju efikasnost, pa i na neki način logično svojih rješenja ukazati kako stvar treba popraviti. Zato ove dileme o kojima sam ja počeo ja sam svjestan da treba ostaviti nešto vremenu nadajući se da ovo što je u ovim odredbama i u ovom zakonu ponuđeno kao rješenje hoće biti dobar mehanizam provođenja u praksi. Vidjet ćemo kako će to biti. Druga stvar o kojoj se ovdje moram izjasniti a to je ovo pitanje drugog zamjenika načelnika ili gradonačelnika na podlozi prava koji proizlazi iz Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. To je ova odredba, to je ovaj članak deveti. Tu imate samo da kratko podsjetim. Tu imate rješenje da se, da manjine 15% itd. odnosno većinski narod u istoj konstelaciji ima pravo na drugog zamjenika. To je dobro rješenje. Imate dalje odredbu u kojoj piše da se takav zamjenik bira izlučivanjem iz predstavničkog tijela. To fakat znači i nekakvom vrstom imenovanja. On se dakle prema ovom prijedlogu ne bira neposredno. Mislim da to nije dobro. U raspravama koje smo imali na odboru i još sam negdje čuo nama je po prilici rečeno kao objašnjenje. Znate, to je riješeno u nekom drugom zakonu pa sad ne možemo tu praviti nekakve kombinatorike. Ali ja vas podsjećam da ovaj prijedlog ovdje govori o tome da se bira drugi zamjenik, govori o tome po kom kriteriju. Dakle, nakon kojih ispunjenih propozicija i govori o tome da takav zamjenik ima isti status i iste nadležnosti kao onaj koji je izabran neposrednim izborima. Ako imate načelno govoreći ako imate takvu odredbu ili takva rješenja u ovom zakonu, onda ne vidim razloga zašto na istom ovom mjestu ne bi upisali da se drugi zamjenik bira neposrednim izborima kao i ovi drugi. Nije mi jasno objašnjenje da to kao ne bi spadalo u materiju ovog zakona. Ohrabruje me što, a u raspravi sam to zapazio uključujući čak i odbor, stav Odbora za Ustav i Poslovnik, ohrabruje me dakle stav da se veliki broj ovdje i klubova, pa i odbori zalažu za to da ovaj drugi zamjenik bude biran također neposrednim izborima. Nadam se zapravo da smo time to raščistili i nadam se da će to proći. Dali smo u pogledu tog amandman. Računam da, ja bih volio da taj amandman naš bude samo inicijativa koju će predlagatelj prihvatiti i kao svoju ideju i kao svoje rješenje. To je komentar o ove dvije stvari koje sam imao potrebu i volju reći na ovom mjestu. Neka druga pitanja koja se u ovom zakonu reguliraju mogla bi se nekom preciznijom analizom također komentirati sučeljavajući za i protiv argumente. Ali ja ću od toga odustati zbog ovog što sam malo prije rekao. Ponešto od toga mora biti provjereno u praksi. Vidjet ćemo kako će to biti. Što se tiče našeg opredjeljenja oko toga da ovo podržimo, jer mislim da ćemo to uraditi u okviru onog da se nadam da će ova ideja o neposrednom izboru drugog zamjenika biti prihvaćena bez problema. Zahvaljujem.
Hvala. Klub zastupnika nacionalnih manjina poštovani zastupnik Furio Radin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Klub nacionalnih manjina ima slijedeće stavove o Končanom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj, odnosno regionalnoj samoupravi. Postoji naravno više načina da se stvori kaos u jednoj zemlji i nedvosmisleno je da omogućiti izbor načelnika, gradonačelnika i župana bez zaštitnih mehanizama koji omogućuju funkcionalni odnos između poglavarstva i vijeća sa gradonačelnikom na primjer ili županom koji mora koegzistirati čak i četiri godine sa oporbenim vijećem i u nekim slučajevima i sa gradonačelnikom koji ne može kontrolirati niti svoje poglavarstvo i koji ne može niti imati utjecaj na njega i sa iznimno kompliciranim mehanizmom opoziva sigurno je da će takav sustav proizvesti u Hrvatskoj zapravo velike nevolje ako će se uspostaviti. Naravno nije sve tako crno kao što izgleda na prvi pogled i budući da takav zakon ako ga dobro analizirate nije u interesu nikomu, niti oporbi, a ja bih rekao da je najmanje u interesu stranci na vlasti HDZ-u. Vjerujem da je to jedan tranzicijski da ga tako zovemo, zakon, zapravo jedan od mnogih zakona izbornih koji su prošli kroz ovaj Sabor a svi dobro znaju da je samo onaj zadnji zakon koji dolazi prije izbora onaj pravi koji će se primijeniti na pravim izborima, koji će se konkretizirati i koji će se implementirati. Ne bih se oprostite jednu takvu zagradu, ne bih se čudio da je ovaj zakon toliko kompliciran i toliko neprimjenjiv upravo zato što ga nitko ne želi primijeniti. Prisjetite se samo malo kako je došlo do tog koncepta izravnog. Kajin je govorio prije o tome narod da to želi, bila jedna kampanja u novinama, svi smo se tome priključili, svi mi želimo da se bira gradonačelnik izravno, ali međutim ne vidim svi to, svi mi želimo, sada ja sebe stavljam u ulogu običnog birača i kažem, običnog građanina i kažem želimo jer to bi bio sigurno jedan pravedniji način biranja, ali međutim on mora imati mehanizme koji omogućuju funkcioniranje. Ako ne omogućuju funkcioniranje to će se okrenuti praktički okrenut će sam protiv sebe i ne vjerujem da to ne vide predlagači. Zato mislim da je to jedan i mi u klubu Nacionalnih manjina mislimo da je to jedan tranzicijski zakon, jedan zakon koji nije konačan i vidjet ćemo mi u ovome Saboru još zakone koji će još barem jedan zakon prije izbora koji će regulirati i koji će regulirati ja se nadam na jedan sustavniji, na jedan bolji način izbora gradonačelnika, gradonačelnika i župana jer i ovako zapravo biti će nemoguće, biti će nemoguće funkcionirati na lokalnom nivou. Vidite međutim mi naravno moramo se ponašati kao da je to onaj zakon koji će doći na samim izborima iako ne vjerujemo, pa zato kao klub Nacionalnih manjina imamo određene dvojbe. Ovdje je već rečeno o tome nešto, ali ja ću to dodatno analizirati taj problem koji bi mogao zakomplicirati, koji bi mogao vršiti zapravo jednu diskriminaciju nacionalnih manjina. U ovom konačnom prijedlogu zakona propisuje se da općinski načelnik, gradonačelnik i župan ima dva zamjenika u jedinicama u kojima pripadnici nacionalnih manjina sudjeluju sa više od 15% u ukupnom stanovništvu jedinice lokalne, odnosno područne ili regionalne samouprave te da se taj drugi, kaže se drugi valjda zato što on je pripadnik nacionalnih manjina, taj drugi jel'da zamjenik, bira se posredno iz redova članova predstavničkog tijela i to iz redova pripadnika nacionalnih manjina. Posebno izabrani zamjenik imao bi jednaka prava i dužnosti kao neposredni zamjenik, mada nisam siguran kako može imati zapravo konkretno ista prava o dužnostima naravno ne bih htio govoriti jer dužnosti ostaju dužnosti, kako može imati ista prava ako je izabran na drugačiji način od onog prvog zamjenika. Prijedlog je obrazložen potrebom usaglašavanja sa odredbama ustavnog Zakona o pravima nacionalnih manjina u svezi ostvarivanja odgovarajuće zastupljenosti pripadnika nacionalne manjine u jedinicama lokalne i područne samouprave. Time bi se omogućilo da pripadnici nacionalnih manjina iz svojih redova izaberu zamjenika općinskog načelnika, ali zapravo ako bi ih izabrali, ako bi ih vijeće izabralo dok onog prvog zamjenika gradonačelnika bi izabrali birači, zapravo ne vidimo kako bi on mogao biti izraz manjinskog biračkog korpusa. On bi bio izraz samo političke volje. On bi bio jedini koji bi bio izraz političke volje. Jer niti gradonačelnik ne bi bio izraz političke volje u smislu da ide sam na izbore, to bi bili direktni izbori. Niti njegov prvi zamjenik, niti pročelnici koji također bi išli i na natječaj i ne bi ih birao sam gradonačelnik nego jedini koji bi bio osim drugih vijećnika, jedini iz izvršne vlasti koji bi bio zapravo direktni izraz političkih odnosa u samome vijeću, bio bi taj nesretni zamjenik gradonačelnika iz redova nacionalnih manjina. Također tu se postavlja još jedno drugo pitanje. Ovdje je sada regulirano sve na osnovi postotaka, ali međutim postoje i mi smo to i na Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih manjina mi smo takav stav iznijeli, a nismo imali odgovor direktni o tome što će se desiti. U Istri npr. imamo, ne postoje nigdje takvi postoci koji bi omogućili zamjenika gradonačelnika iz redova talijanske manjine, ali njega ima svugdje. Zašto? Zato što je to propisano statutima. Da li ti statuti zapravo će biti recipirani ovim zakonom? Nismo sigurni. Nismo dobili garanciju o tome. Nismo dobili garanciju, a budući da to bi dovelo do jedne regresije u pravima talijanske nacionalne manjine. Ako bi došlo do toga da oni više ne bi imali gradonačelnika, zamjenika gradonačelnika i budući da je to izričito određeno stečena prava su izričito zaštićena međudržavnim ugovorom između Hrvatske i Italije ja ne znam kako iz toga izaći osim sa amandmanom koji klub Nacionalnih manjina predlaže, a taj amandman oko kojeg mi smo se složili da ćemo biti solidarni i jedinstveni i da o tome će ovisiti naš glas. Taj amandman je glasi na sljedeći način: U jedinicama lokalne, odnosno područne (regionalne) samouprave u kojima pripadnici nacionalnih manjina sudjeluju sa više od 15% ukupnog stanovništva jedinice. U jedinicama lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave u kojima pripadnici nacionalnih manjina čine većinu stanovništva, te u jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave gdje je to predviđeno njihovim statutom drugog zamjenika biraju pripadnici nacionalnih manjina, odnosno pripadnici hrvatskog naroda kada su manjina u stanovništvu jedne lokalne i područne (regionalne) samouprave. Drugog zamjenika bira se neposrednim izborima sukladno članku 40. ovoga zakona. Kao što sam rekao i inače mislimo da ovaj Zakon i onaj koji ga je prethodio neće riješiti problem izravnog izbora gradonačelnika, načelnika i župana, znači neće riješiti problem funkcioniranja lokalne administracije i zapravo stvorit će jedan kaos u zemlji. Budući da smo na stanovištu međutim da će, da to nije konačni prijedlog zakona iako to ovdje piše, nego da će doći još jedan zakon, ne naravno u ovome sazivu Sabora, ali prije izbora ipak vezujemo, ipak se moramo ponašati kao da je i vezujemo naš glas uz ovaj amandman koji smatramo da je smislen. Hvala.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Poštovani zastupnik Kruno Peronja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, predstavnici državne uprave. Upravo je pred nama jedan Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi koji uređuje temeljito odnose između neposredno izabranog općinskog načelnika, gradonačelnika, župana te gradonačelnika Grada Zagreba i njihovih zamjenika i predstavničkog tijela jedinica lokalne, odnosno područne samouprave. Na jedan vrlo jasan način u praksi primjenjiv, to znamo svi koji smo bili na takvim izvršnim funkcijama. Naravno da se definiraju ovlasti načelnika, gradonačelnika, odnosno i župana vrlo jasno, razgovjetno, moderno, upravo u duhu lokalne i područne samouprave, a često kažemo da je upravo to čar lokalne i područne samouprave i određivanje postupka razrješenja načelnika, gradonačelnika, odnosno župana i njihovog zamjenika. Želi se u cijelosti postići ono što kažemo već od početka jedne temeljite obnove lokalne i područne samouprave počevši od '93. naovamo, da postoji i želimo veću legitimnost, ali jačeg načelnika, gradonačelnika i župana jer upravo to dobivamo njihovim izborom, neposrednim izborom od strane građana. Hoćemo znati po imenu i prezimenu tko i na kakav način može obnašati te odgovorne dužnosti u općinama, gradovima i županijama. Želi se također što više građana uključiti upravo u poslove s lokalnom vlašću i veću odgovornost građana samim izborom župana, načelnika i gradonačelnika, a naravno i ono što se želi postići jest veća preglednost proračuna jedinica lokalne i područne samouprave da se gleda i pazi svaka kuna. Ovo je i doprinos boljem sustavu upravljanju, jedna veća stabilnost lokalne vlasti, odnosno i područne samouprave jer se pokazalo do sada gdje kontinuitet takve vlasti da je razvoj bolji u svakom segmentu, ne samo u komunalnoj, već i društvenoj infrastrukturi. Također se želi istaći jedan veći stupanj sigurnosti i kontinuiteta u radu izvršnog tijela jedinice i lokalne samouprave i rješenja su doista primjerena vremenu u kojem živimo i ne samo zakonodavstvu koje želimo primijeniti i razvijenijeg svijeta, nego upravo ono što nama i fali. Stoga su odredbe vrlo jasne. Kad će predsjedničko tijelo raspisati referendum, što će se dogoditi ako referendum ne uspije, koji su to razlozi, vrlo precizno i jasno i posljedice što ako se referendumom ne razriješi načelnika, gradonačelnika i župana, što je to za predstavničko tijelo kako bi doista podigli odgovornost, ali kaznili nekoga za nepromišljenu političku odluku jer bi predsjedničko tijelo bilo raspušteno, proveli bi se novi izbori, a jačala bi što je čini mi se prava želja ovoga Prijedloga zakona, jačala bi se osobnost načelnika, gradonačelnika i župana koji bi bili onda jamac jednog razvoja u kontinuitetu općine, grada i županije na kojem jesu području. Postotak je izvrstan, da li ćemo referendum zvati u ovom Zakonu referendum ili izjašnjavanje dvojba je opravdana, kod svih se to pojavljuje kako bi jasno razgraničili Zakon o referendumu za neke druge stvari i upravo je postotak onaj pravi koji jamči onom izabranom načelniku, gradonačelniku i županu 6 mjeseci da se neće birati ako on u tih 6 mjeseci se ne nametne jedinici, odnosno području na kojem je izabran grad i županiji doista takav onda čelnik ne može razmišljati nikako drugačije, nego da ostavi svoje mjesto i pusti onima koji će na ponovnim izborima neposrednim biti izabrani. Ono što je dosad bilo česta kočnica jest na koji način će poglavarstvo, odnosno predstavničko tijelo raspolagati pokretninama i nekretninama. Ovdje je vrlo jasno rečeno neposredno izabran čelnik što može, koja je to vrijednost i dobro da je stavljena vrijednost ne ni tržna, ni prometna, nego vrijednost sam će čelnik procijeniti što i na kakav način je ta vrijednost da se može pokretnina ili nekretnina stjecati ili otuđiti. Svaki iskusan čelnik uvijek će se poslužiti dobrom konzultacijom i kohabitacijom sa predstavničkim tijelom kako ne bi kod stjecanja i otuđivanja, a rekao bih i opterećivanja ovdje nekretnina, ali opterećivanja proračuna išao u neke rizične nepromišljene poslove jer želja je doista napraviti tim koji može upravljati i razvojno djelovati u kontinuitetu za općinu i grad gdje je izabran. Naravno to se tiče i sudbinom zamjenika i mislim da upravo je ono što želimo i stremimo kad su u pitanju manjine da je najpogodnije i najbolje rješenje jamči se pripadnicima manjine, ali i Hrvatima kad su u manjini u općini, grad ili županiji da mogu na jedan najbolji način biti prezentirani. Svakako da je važna odredba u članku 25. stupanja na snagu ovog Zakona i nije potrebno, ja bih čak i smanjio rok da u roku ne od 90, nego i od 60 dana jedinice lokalne i područne samouprave će uskladiti svoje statute i opće akte s odredbama ovog Zakona. U ovom poslu nitko neće počet s nule. Postojeći Statuti lako se mogu prilagoditi ovome zakonu. Sve se radi na kompjuter, velika većina upravo je na šprancama i ne trebamo robovati drugim rokovima. Mi bismo uvijek donijeli neke odluke ako bi ih netko drugi donio, jer mi često laviramo jesmo li za, nismo li i gledamo kako ćemo odgovornost za lošu odluku prenijeti na nekoga drugoga. Zato je upravo preciziranje odnosa između predstavničkog tijela i nositelja izvršne vlasti vrlo dobro definirana i ono što je za svaku pohvalu između ostalog jest upravo izrađivačima ovog prijedloga što su koristili saznanja i konzultacije udruga gradova. Volio bi da se više konzultiraju sa Hrvatskom zajednicom županija. Naravno i sa udrugom općina jer tako se stvara odgovornost i za pitat mišljenje i za onoga koji daje mišljenje da doista to mišljenje ima uporište u onom neposrednom što se događa u općini, gradu ili u županiji. I da se spremi stvoriti zakonodavni sustav i standard koji može osigurati u prvom redu napredak i razvoj jer upravo su općine i gradovi oni gdje se najviše osjećaju odluke jesu li dobro donesene, nisu li dobro donesene, kolika je komunalna naknada, koliko je komunalni doprinos, da li je odvoz čistoće veliki ili mali, da li je vodna naknada dobra, da li je voda skupa ili nije? I to građani osjete svaki mjesec upravo u ovim općinama, gradovima a manje županijama. Zato treba ovaj prijedlog prihvatiti, donijeti ga čim prije, ovo je drugo čitanje. Ne treba nam bezbroj čitanja a praksa će potvrditi da doista postoji čar lokalne samouprave koji čini život u tim sredinama gdje se možda i ne događa tijekom godine ništa veselo. Nema ni kazališta da se upravo poprišta u gradskom, općinskom vijeću i županijskim skupštinama takva koja privlače pozornost i jamče siguran razvitak i demokratski ali i gospodarski u dotičnim općinama. To bi bilo sve.
Hvala. Poštovani zastupnik potpredsjednik Doma Mato Arlović. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege! Ja ću glasati protiv ovog prijedloga zakona. A moram reći da bez obzira na složenost materije koju on želi regulirati da sam rijetko u posljednje vrijeme na manjem broju članaka koji se mijenjaju i dopunjuju u jednom zakonu našao toliko dvojbenih rješenja koja su dvojbena sa ustavno pravnog aspekta, sa političko pravnog, sa sistemskog aspekta i ako hoćete u krajnjoj liniji sa aspekta odnosa između lokalne samouprave i centralne vlasti. Prvo, dozvolite da počnem uvod primjedbi koje bi se mogle interpretirati kao lakše primjedbe. Uzmite samo novi članak 35.a., u članku 4., gdje se kaže da članovi predstavničkog tijela mogu općinskog načelniku odnosno županu itd., postavljati pitanja o njegovom radu. Mi imamo u Ustavu u članku 85. institut zastupničkog pitanja kao jedan od instrumenata kontrole parlamentarne vlasti nad izvršnom vlasti ili nadzora nad radom izvršne vlasti. U lokalnoj samoupravi poglavito tamo gdje se predstavnici izvršne vlasti biraju i nositelji izvršne vlasti biraju neposredno, takav institut mora se imati posebice ugrađen i to ne može biti mogućnost nego mora biti pravo članova predstavničkog tijela jer su i oni na istoj razini birani od samih građana. I u tom pogledu je zapravo pitanje ovdje ne suprotnosti sa Ustavom nego sukladnosti sa analogijom, po analogiji koja bi se trebala iz Ustava izvući. Drugo, u članku 35.b., u stavku 1. se kaže da ovi nositelji izvršne vlasti općinski načelnik, gradonačelnik, župan itd., dva puta godišnje podnose polugodišnje izvješće, a već u stavku 2., imate mogućnost da pojedina područja rada mogu podnositi više. A šta ako vijeće traži i više od dva puta da podnese izvješće o radu jedinica lokalne samouprave? Ja mislim da bi ovdje trebalo ugraditi riječ najmanje. Treće je pitanje koje je već i recimo relativno blaže, a koje već direktno zadire u pitanje zapravo ustavnosti i usklađenosti s jedne strane sa Ustavnim Zakonom o pravima nacionalnih manjina jeste izbor zamjenika koji bi dolazio iz reda nacionalnih manjina. Ja bih htio podsjetiti da u članku 24. stavku 5., stoji izričito, članovi Vijeća nacionalnih manjina i sad naglašavam i predstavnici nacionalnih manjina biraju se neposredno tajnim glasovanjem u razdoblju od četiri godine itd. Prema tome, zamjenik iz rada nacionalnih manjina načelnika, gradonačelnika ili župana mora se birati neposredno i tajnim glasanjem, to je broj jedan. Broj dva, po našem Ustavu sve nacionalne manjine su potpuno ravnopravne. I sad se postavlja pitanje. Po čemu će osigurati predstavničko tijelo ako ono bira zamjenika gradonačelnika iz reda nacionalnih manjina zapravo tu punu ravnopravnost osim na neposrednim izborima? To je drugo. I treći argument. Znate u zakonu koji mi trebamo tek izglasati, a koji smo raspravili poprilično davno a zove se Prijedlog zakona o izborima općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba izrijekom stoji citiram stavak 2. članka 2., "Općinski načelnici, gradonačelnici i gradonačelnik Grada Zagreba imaju zamjenike…" dakle naglasak je na množini "…koji se biraju zajedno i istovremeno, na isti način i po istom postupku." Prema tome, nije moguće jednog zamjenika birati na jedan način a drugo na drugi. I u tom pogledu je sasvim jasno da zapravo ovakva stipulacija koja stoji u članku 9. gdje se zapravo traži da to bira predstavničko tijelo omogućuje zapravo diskrecionu odluku ili odluku po principu političkog oportuniteta vladajućim strankama ili koaliciji u predstavničkom tijelu koga će dobiti za zamjenika u tom segmentu. Istini za volju mi smo mogli prihvatiti i drugačiji model izbora uopće zamjenika, da zamjenike bira predstavničko tijela. A ako bira predstavničko tijela onda mora sve zamjenike birati. Ne može jednoga, drugoga da biraju … [[Govornik se ne razumije.]] I zbog toga ja mislim da neka od rješenja koja nude zastupnici nacionalnih manjina putem amandmana bi se donekle mogli prihvatiti i o njima raspraviti. Ali ostaje pitanje zapravo da se u tom segmentu vidi da li je to najbolje rješenje. Četvrta grupa pitanja se odnosi na odlučivanje vezano za pokretnu i nepokretnu imovinu čija vrijednost je veća od 0,5% odnosno milijun kuna. I sad se odjedanputa dovodimo u situaciju… da sa punim ovlastima dajemo izvršnoj vlasti ovlasti a onda kažemo predstavničko tijelo će o tom pitanju odlučivati. I time zapravo odgovornost nositelja izvršne vlasti da neposredno odlučuju o ovim pitanjima dovodimo ili izražavamo sumnju ako smijem tako reći da će oni to pravovaljano i korisno napraviti. Ostaje pitanje podijeljene nadležnosti. Predstavničko tijelo mora donijeti pravilnik po kojem se takve odluke donose. Oni moraju urediti uvjete, kriterije i načine donošenja odluka vezano za upravljanje i gospodarenje nekretninama i pokretnim stvarima koje su iznad neke vrijednosti, sad ovdje se predlaže 0,5% proračuna ili ne znam milijun kuna i moraju imati mogućnost nadziranja kontrole izvršne vlasti da u tom pitanju rješava. Jer znate, kad vi uzmete šta znači milijun kuna onda ćete doći u jednu zapravo situaciju da onda neposredne operativnosti nećete imati uopće vezano za tog izvršenog gradonačelnika i načelnika koji se kao jedan od argumenata iznosi da bi zapravo omogućili takvu jednu mogućnost kroz neposredni izbor dobije povjerenje građana koji imaju pravo na lokalnu samoupravu a da u isto vrijeme to isto povjerenje koje je on dobio praktički uskratimo time što će predstavničko tijelo to moći … [[Govornik se ne razumije.]] 0,5% i više jer će ono odlučivati a ne ovo operativno tijelo. Istovremeno, sad otvaram najbolje pitanje. Sam gradonačelnik može, kaže kad svojim radom prouzroči jedinici lokalne odnosno područne regionalne samouprave znatnu materijalnu štetu odgovarati. Čak za to će se morati raspisati referendum da ga se razriješi a između ostaloga on će pripremiti onaj prijedlog odluke i upravljanja u vrijednosti imovine iznad 0,5% do … [[Govornik se ne razumije.]] milijun kuna bilo pokretne ili nepokretne imovine koju će trebati donijeti predstavničko tijelo. I predstavničko tijelo će s pravom reći vi ste to predložili, mi smo za to glasali, imali smo povjerenje u vas. Vi ste nanijeli štetu jer nije ostvaren rezultat. Tražimo referendum. Šta je tad. Jer oni ne samo da traže nego moraju raspisati po zakonu. U takvoj situaciji je posve jasno da zapravo ovakva rješenja ne mogu ostati do kraja riješena, to tim više što se isto tako u ovom dijelu u članku 45. u stavku 3. sada odjedanput pod pojmom znatne materijalne štete u iznosu od 1% proračuna te iste jedinice. E sada se postavlja pitanje je li to granica 0,5% ili 1%, šta to zapravo znači. Naravno kad se to prevede na novce onda se to kaže a ako 1% proračuna iznosi preko 500 tisuća kuna po … [[Govornik se ne razumije.]] materijalnom štetom smatra se šteta od 500 tisuća. Gdje je sada granica? Je li to 500 tisuća kuna ili je milijun kuna? Očigledno da zapravo predlagatelj ni sam nije svjestan zapravo niti je razlučio što želi učiniti. Drugo važno pitanje u vezi s ovim jeste pitanje samog referenduma. Nemoguće je ići sa strožim zahtjevima prema jedinicama lokalne samouprave vezano za peticiju i zahtjev za raspisivanje referenduma nego što po Ustavu to imaju građani kada hoće tražiti o odlučivanju iz djelokruga Hrvatskog sabora, predsjednika države ili Vlade. Mi po Ustavu imamo da je dovoljno 10% biračkog tijela da podnese takav zahtjev i da se tada mora raspisati referendum a ovdje imamo zahtjev od 33% i kada tih 33% podnese zahtjev onda je dovoljno da 33% izađe na referendum, dakle praktički oni koji su pokrenuli postupak i ako njih natpolovična većina glasa onda je to rješenje koje je prihvatljivo. Usput budi rečeno ovo je potpuno suprotno samom Zakonu o referendumu i ovdje se ne može vaditi na lex specialis jer ja bih htio podsjetiti da pored osnovnog Zakona o referendumu postoje izmjene i dopune zakona koji je promijenio članak 4. Zakona o referendumu gdje je rečeno da iz nadležnosti da se u skladu sa Zakonom o lokalnoj samoupravi može raspisati referendum ispita o pitanjima koja su u nadležnosti odlučivanja predstavničkog tijela. Predstavničko tijelo ne odlučuje o izboru predstavnika izvršne vlasti odnosno gradonačelnika i načelnika nego o tome odlučuje neposredno građanin odnosno samo ako se steknu zakonom propisani uvjeti može raspisati referendum i ta odluka je tada obvezujuća. Zbog toga ovdje je očigledno da će se morati primijeniti Zakon o referendumu a to je natpolovična većina biračkog tijela mora izaći na izbore i većina koja je odglasala morat će o tome donijeti odluku. I zadnju stvar koja je iznimno važna. Potpuno je nedopustivo prihvatiti rješenjem ako na referendumu ne bude donijeta odluka o razrješenju općinskog načelnika onda bi Vlada Republike Hrvatske raspustit će predstavničko tijelo, imenovati povjerenika Vlade za obavljanje poslovne … [[Govornik se ne razumije.]] ovdje se odjedanput princip ustavnosti i zakonitosti, princip legaliteta zamjenjuje principom političkog oportuniteta koji omogućuje Vladi, ne vjerujem da će to Vlada koristiti ali joj omoguće da zapravo po diskrecionoj ocjeni može … [[Govornik se ne razumije.]] trenucima mijenjati volju biračkog tijela na području jedinica lokalne samouprave. Mislim da je tu katastrofa i zbog toga ja ne mogu glasati za ovaj zakon a predlažem i predlagatelju ili da ga povuče iz procedure pa ga doradi ili da ide u treće čitanje da ga do tada doradi da ne bi ga morao dorađivati nakon odluke Ustavnog suda o ovom zakonu.
Hvala. Poštovana zastupnica Jagoda Martić. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. U slučaju neposrednog izbora načelnika, gradonačelnika i župana treba jasno definirati odnos između predstavničkog i izvršnog tijela vlasti. Definiranje tih odnosa preduvjet je da se uspostavi ravnoteža između predstavničkog tijela i izvršne vlasti i na taj način osigura stabilnost funkcioniranja vlasti na lokalnoj odnosno regionalnoj razini. Prema sada važećem Zakonu o lokalnoj i područnoj regionalnoj samoupravi predstavničko tijelo iz svojih redova bira nositelja izvršne vlasti pa je samim tim čelni čovjek općine, grada ili županije podložan kontroli predstavničkog tijela koje mu može izglasati nepovjerenje i razriješiti ga dužnosti prije isteka vremena na koje je izabran. Ovakvo zakonsko rješenje do sada u praksi je pokazalo brojne nedostatke, oko toga se svi slažemo jer je razno razno trgovinama i kombinacijama omogućavalo iskrivljavanje volje birača iskazane na lokalnim izborima, omogućavalo izazivanje kriza vlasti a posljedica toga je naravno otežano funkcioniranje lokalne vlasti koja onda više nije u funkciji uspješnog rješavanja problema građana na tom području već postaje svrha samoj sebi. Još se uvijek jako dobro sjećamo što se sve dešavalo nakon zadnjih lokalnih izbora a i sada skoro dvije godine nakon izbora nisu prestali pokušaji kupovine vijećnika kako bi se na taj način došlo na vlast bez obzira na izborne rezultate. Najnoviji primjer takvog ponašanja je grad Makarska. HDZ je na zadnjih lokalnim izborima osvojio četiri mandata od devetnaest i u međuvremenu je različitim kombinacijama i trgovinama taj broj povećao na deset vijećnika i sada se bez imalo skrupula spremna preuzeti vlasti jer koga briga za birače i za njihovu želju koju su na izborima jasno izrazili. HDZ o tome ne želi razmišljati. Da stvar bude još gora nakon nedavno boravka premijera u Makarskoj predsjednik lokalnog HDZ-a javno izjavljuje da kreću u kupovinu jednog vijećnika kako bi došli do deset ruku i onda će preuzeti vlasti jer su to obećali predsjedniku svoje stranke. I to se izjavljuje kao da je takvo ponašanje nešto najnormalnije i najmoralnije i u tome HDZ ne vidi ništa sporno. A da ne kažem koliko je skandalozno i zabrinjavajuće to što predsjednik Vlade dakle osoba koja bi obzirom na funkciju koju obnaša trebala biti najpozvanija da čuva i brani osnovna načela demokracije svoj posjet Makarskoj koristi kako bi dao zeleno svjetlo da se krene u osvajanje vlasti na ovakav način. U prilog ove moje tvrdnje da se u političke odnose na lokalnoj sceni umiješala direktno Vlada odnosno Premijer Sanader najbolje govori činjenica da, meni se čini po prvi put imamo situaciju da Središnji državni ured za upravu saziva sjednicu Gradskog vijeća a ne kao što je do sada bila praksa da se u sličnim slučajevima krize vlasti raspušta gradsko vijeće, imenuje povjerenik i raspisuju se novi izbori. Koliko je cijeli ovaj slučaj postao nakaradan najbolje govori i činjenica da je u ponedjeljak na tiskovnoj konferenciji makarskog HDZ-a predsjednik lokalne organizacije bio na izravnoj telefonskoj vezi sa uredom gospodina Palarića iz kojeg su mu onda pomagali u vezi pitanja na koja nije znao konkretan odgovor. I onda za vrijeme te iste presice stiže poziv za održavanje sjednice Gradskog vijeća Grada Makarske potpisan od gospodina Palarića. Sve ovo najbolje govori o shvaćanju demokracije na HDZ-ov način. Sve ovo što sam ispričala na najbolji način ukazuje na to da je krajnje vrijeme da se nešto promijeni u postojećem Izbornom zakonu. Rješenje smo našli u neposrednom izboru načelnika, gradonačelnika i župana koji sada preuzimaju funkciju izvršne vlasti. U slučaju neposrednog izbora treba jasno i nedvosmisleno definirati odnos između predstavničkog tijela i izvršne vlasti. To je jedna posve nova situacija koja zahtijeva detaljno razrađivanje odnosa između predstavničkog tijela i neposredno izabranog načelnika, gradonačelnika odnosno župana. To zahtijeva po meni a kao što su i mnogi kolege prije mene rekli zapravo nov i cjelovit zakon, a ne cijeli problem svesti na smjenu neposredno izabranih čelnih ljudi kao što se to radi ovim izmjenama i dopunama zakona a osim toga i u tim izmjenama i dopunama kao što smo čuli od kolega prije mene postoje brojni primjeri odnosno brojne primjedbe i nedorečenosti. U članku 4. kojim se dodaju novi članci 35.a i 35.b u članku 35.a treba propisati da članovi predstavničkog tijela imaju pravo a ne da mogu općinskom načelniku, gradonačelniku ili županu i njihovim zamjenicima postavljati pitanja kao što je to uređeno i u Hrvatskom saboru. Zakonom treba jasno naglasiti da je postavljanje pitanja čelnim ljudima općine, grada ili županije ne samo pravo članova predstavničkog tijela nego je to i njihova obaveza. Na taj način će se uspostaviti bolja kontrola rada izvršne vlasti od strane predstavničkog tijela a ta kontrola je nužna u izmijenjenim okolnostima koje nastaju neposrednim izborom općinskog načelnika, gradonačelnika i župana i njihovih zamjenika kad oni preuzimaju ulogu izvršne vlasti i samim time dobivaju znatno veće ovlasti. Članak 8. U članku 40.a u stavku 4. piše: «Ako prestane mandat zamjeniku općinskog načelnika, gradonačelnika odnosno župana neće se raspisivati prijevremeni izbori. Na temelju te formulacije može se zaključiti da će načelnik, gradonačelnik odnosno župan dalje raditi bez svog zamjenika. Ne vidim razlog da se na ovaj način radi razlika između načelnika, gradonačelnika i župana i njihovih zamjenika. Tim više što se oni na neposrednim izborima biraju zapravo zajedno pa ne vidim nikakvog razloga zašto, zbog čega se u slučaju prestanka mandata zamjenicima ne bi raspisali prijevremeni izbori? Isto tako u članku 40.b u stavku 8. piše da će u slučaju da na referendumu ne bude donijeta odluka o razrješenju čelnog čovjeka uz uvjet da je referendum pravovaljan Vlada raspustiti predstavničko tijelo i imenovati povjerenika za obavljanje poslova iz nadležnosti predstavničkog tijela. Što sad to znači? Da li to podrazumijeva da će taj povjerenik obnašati ulogu cijelog predstavničkog tijela sve vrijeme do redovnih izbora ili će se raspisati prijevremeni izbori za predstavničko tijelo što bi po meni bilo jedino logično i prihvatljivo rješenje. Jer nema nikakvog razloga da se u slučaju prestanka mandata općinskog načelnika, gradonačelnika ili župana raspisuju prijevremeni izbori, a u slučaju raspuštanja vijeća ili županijske skupštine izbori se ne raspisuju već jedna osoba u svojstvu vladinog povjerenika obnaša funkciju cijelog predstavničkog tijela. Odluka o razrješenju općinskog načelnika, gradonačelnika odnosno župana i njihovih zamjenika donijeta je ako se na referendum odazvalo najmanje 33% birača upisanih u popis birača. Nadalje u stavku 40.c kaže se da i birači imaju pravo predstavničkom tijelu predložiti održavanje referenduma o pitanju razrješenja načelnika, gradonačelnika ili župana i njihovog zamjenika i smatra se da je taj prijedlog pravovaljan ako ga je podržalo najmanje 33% birača upisanih u popis birača. Znači predlaže se isti postotak i za odaziv na referendum i za podnošenje pravovaljanog zahtjeva od strane građana za raspisivanje referenduma za razrješenje općinskog načelnika i gradonačelnika odnosno župana. Tu ne vidim nikakvu logiku i smatram da je donošenje odluke o razrješenju čelnog čovjeka važno pitanje i tu bi trebala biti izražena volja što većeg broja birača upisanih u birački spisak pa ako predlagatelj zakona već ne poštuje odredbe važećeg Zakona o referendumu onda bi barem trebalo napraviti razliku između broja birača koji će izaći na referendum kada se on raspiše i onih koji će dat potpis odnosno zahtijevati održavanje referenduma. I na kraju primjedba na članak 23. kojim se mijenja članak 92. važećeg Zakona. Mislim da bi odredba tog članka trebalo detaljnije razraditi i pojasniti što se sve podrazumijeva pod pojmom poslovi koji su neophodni za redovito i nesmetano funkcioniranje jedinice lokalne odnosno područne i regionalne samouprave od dana raspisivanja izbora pa do dana izbora novih čelnika. Ovo pojašnjenje je nužno pogotovo ako imamo na umu da će neposredno izabrani čelni čovjek općine, grada odnosno županije imati puno veće i šire ovlasti nego što su to imali do sada važećim zakonima pa bi trebalo onemogućiti da se pojam poslova koji su neophodni za redovito i nesmetano funkcioniranje općine, grada odnosno županije tumači na različite načine i onako kako kome u datom trenutku odgovara čime se otvaraju mogućnosti različitih zloupotreba položaja i funkcija. Prema tome eto na kraju još jedanput konstatacija da smatram da i ovaj zakon ovako predložen nije dobar. Nije zreo za izglasavanje i da bi zapravo trebalo pristupiti jednom cjelovitom odnosno jednom novom cjelovitom Zakonu o lokalnoj upravi i područnoj upravi i samoupravi. Hvala.
Hvala. Ispravci netočnih navoda poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo kolegica Martić tvrdi da je promjena odnosa između vladajućih i oporbenih vijećnika u gradu ili općini shvaćanje demokracije na HDZ-ov način što apsolutno nije točno. To je shvaćanje demokracije na način oporbe, jer oporba je ta koja želi i trebala bi po svojoj definiciji doći na vlast. Dokaz su upravo i brojne koalicije SDP-a u sličnim prilikama gdje je SDP koalirao sa gotovo ideološkim neću reći neprijateljem, ali protivnicima samo da dođe na vlast. Hvala.
Drugi ispravak poštovani zastupnik Jure Bitunjac.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Netočan je navod kolegice Martić da je predsjednik lokalnog HDZ-a na obljetnici Hrvatske demokratske zajednice u Makarskoj rekao da kreću u pridobivanje, odnosno u kupovanje kako ste vi rekli još jednog vijećnika, a da bi došlo do određenih neslaganja u Makarskoj. To naprosto nije točno. Koalicija, dosadašnja koalicija u Makarskoj nije funkcionirala, mnogi vijećnici su bili nezadovoljni, jer se uvidjelo da je to bila jedna klasična trgovina koju je predvodio SDP. I naravno da je legitimno pravo vijećnika koji su na demokratski način izabrani, da u svojoj sredini, u svojem gradu, u svojoj općini, konkretno Makarskoj učine ono što je za njih najbolje. A vi, vaši vijećnici pokušavaju određenim makinacijama da bi legitimno i legalno pravo vijećnika onemogućili u novom preslaganju kad je riječ o gradskoj vlasti. A cilj, ono što ja znam od oporbenih vijećnika koji su za novo preslaganje jest isključivo dobro Makarske ništa drugo. A ovo je jedno klasično politikanstvo koje ste vi iskoristili temeljem rasprave o postojećem, rasprave o postojećem zakonu.
I konačno treći ispravak poštovani zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ja isto osjećam potrebu ispraviti netočan, ja bih kazao neprimjerenu tvrdnju kolegice kako je premijer Sanader bio u Makarskoj kako bi zapravo smijenio ne znam ni ja nekoga tamo čelnika. Ovdje treba naglasiti da gospodin premijer obilazi sve općine i gradove prvenstveno kao premijer, obilazi i Bruxelles i Washington i Sarajevo također kao premijer i ne treba nikome smetati i njegova potpora stranci kojoj je predsjednik jer to nema nikakve veze sa smjenom nekoga na lokalnoj razini. Hvala lijepo.
Replika. Poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Kolegice Martić, ovaj zakon o kojem danas raspravljamo jedan je. Primjer, vi ste u svojoj raspravi iznijeli drugi primjer, a ja ću vam dati treći primjer odnosa aktualne vlasti prema lokalnoj i regionalnoj samoupravi. Naime, već mjesec dana vladajući se na sve načine trude da spriječe parlamentarnu raspravu o odluci o podjeli Hrvatske na tri tobože samo statističke regije, a jutros je uspješni na žalost pokušaj bio napravljen i na Odboru za lokalnu i regionalnu samoupravu koji nije dozvolio ili nije prihvatio prijedlog da o tome raspravljamo, a radi se o odluci koja dozvoljava ili ne dozvoljava, daje ili ne daje mogućnost dijelu Hrvatske da se kandidira za sredstva Europske unije, daje ili ne daje pravo i mogućnost, a posebice poslije 2013. godine sjeverozapadnoj Hrvatskoj da koristi ili kandidira svoje programe za sredstva Europske unije. Suprotna odluci Sabora iz 2003. odluka donijeta u najstrožoj konspiraciji objavljena u Narodnim novinama i Parlament o tome ne smije raspravljati. Ali ćemo danas cijeli dan raspravljati o referendumu koji nije referendum, nego sad bi se trebao zvati izjašnjavanje. Imat ćemo novi oblik neposredne demokracije koji se zove izjašnjavanje. Nema kolege Arlovića da mi nađe, da li možda u Statutu imamo takvu kategoriju neposredne demokracije. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Jagoda Martić.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa kolega Lesar, evo upravo to što ste i vi sad iznijeli i ono što sam ja u svojoj raspravi govorila ukazuje na to koliko je ovaj zakon bitan, odnosno koliko je bitno taj zakon donijeti da bude takav da se s njim ne može manipulirati i prilagođavati ga onako kako pojedinim strukturama to odgovara. I bez obzira što kolegama iz HDZ-a nije bilo drago ovo što sam rekla, ali su to činjenice i to je ono što nisam izjavljivala ja, nego su to izjavljivali kolege, odnosno čelnik bolje rečeno makarskog HDZ-a i to je po meni nedopustivo. Ja znam da je premijer Vlade ujedno i predsjednik neke stranke. Tako je bilo uvijek i bit će i u buduće. Međutim, nedopustivo je da se upravo Vlada, odnosno čelni čelnik te Vlade miješa u jedinice lokalne uprave…
Kolegice Martić, imate odgovor na repliku koji se…
i samouprave i zato eto još jedanput se slažem i s vama da ovako i ovaj zakon koji nam je predložen zapravo nije dobar.
Neke replike, odgovore na replike koristite na temu, a ne za druge stvari jer ćemo uvijek onda doći do. Poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Vlade. Prvo što moram kazati je to da mi danas razgovaramo o konačnom prijedlogu zakona koji ako bi bio donesen u Hrvatskome saboru on bi se primjenjivao od 17. svibnja 2009. godine. Naime, tko jamči uopće da nova parlamentarna većina neće odmah izmijeniti ovaj zakon? A drugo je što je problem u svemu tome je da kad prelazimo sa jednoga na drugi sustav, a to je znači moramo razraditi odnos neposredno izabranog gradonačelnika, načelnika, župana i predstavničkoga tijela. Trebali ste poslušati naš prijedlog da napravimo upitno razdoblje, a to znači da odredimo par općina i manjih gradova u Hrvatskoj gdje su već dosad i bili održali se izravni izbori da testiramo rješenja koja su ovdje sadržana, jer mi se čini što se više radi na ovome zakonu to je on sve šuplji i ima više dvojbi izaziva i nedoumica. Čak mi se čini da su rješenja o odnosima koje se ovdje drukčije reguliraju odnosu, znači gradonačelnika recimo primjer ili načelnika i predstavničkog tijela bolje riješena u sadašnjem zakonu, nego u ovome što se ovdje predlaže. Samo prvi primjer ću navesti slučaj da se ukidaju poglavarstva. Mislim da su to loša rješenja zbog činjenice. Ako neposredno izabran čelnik znači dolazi, dobio je potporu, izabran je voljom znači birača toga područja, bilo da je riječ o gradu ili općinu, njemu se onda mora dati mogućnost da on ima to svoje poglavarstvo. Nek ga on sam imenuje. Nema tu šta predstavničko tijelo ga imenovati zbog činjenice jer on je dobio sam znači neposredno kao pojedinac je izabran, dobio je izbore i bilo bi logično da on ima sam pravo imenovati svoje poglavarstvo. Jer ovo je gora varijanta da poglavarstva nema. Pročelnici koji kao takvi već postoje oni će ostati i može se dogoditi varijanta da oni njemu oponiraju u onome programu na kojima, na kojem on je dobio te izbore. Znači, treba mu dati mogućnost da ima on poglavarstvo, da ga sam imenuje. Jer, normalno da on ne može biti niti će znati, niti može biti sve znati sve stvari koje će se pred njega nametnuti kao neposredno izabrane osobe, a pitanje da se može dogoditi da ima opstrukciju onima koji bi mu trebali pomagati, a to su ovi pročelnici koji kao takvi ostaju. I sad uzmite još dodatnu težinu, ako on nema potporu većinsku u predstavničkom tijelu. Onda je njemu pametnije odma dati ostavku kad je izabran ako ne može imati svoje poglavarstvo jer saveznici ne znače ništa, a nema potpore ni u predstavničkome tijelu. Jer s obzirom kako su razrađeni odnosi u ovome zakonu između predstavničkoga tijela i njega on kao takav neće moći ništa od onoga što je u svom programu dao, što je obećao provesti u djelo. Jer može stalno očekivati opstrukcije. S jedne strane od pročelnika unutar sebe, s druge strane od predstavničkog tijela. I dalje recimo nema odgovora na pitanje oko proračuna. Znamo da će normalno taj neposredno izabrani čelnik, znači recimo gradonačelnik on je taj koji predlaže proračun. I proračun kao takav treba donijeti predstavničko tijelo. Ali sad se nema ništa dalje što će se događati ukoliko taj proračun ne bude donesen. Postoje varijanti recimo različitih koji je lako moguće simulirati. Prva varijanta je da recimo neposredno izabrani čelnik predlaže proračun ali nije uskladio prihodovnu i rashodnu stranu, jel tako. Onda je u takvim situacijama on bi trebao snositi odgovornost. Druga je varijanta da on ima opstrukciju u predstavničkom tijelu. Znači proračun koji je on prema svome programu i obećao građanima da će kao takav predložiti ima riješenu prihodnu stranu, ali pruža mu se opstrukcija u predstavničkome tijelu i predstavničko tijelo ne prihvaća takav proračun. Znači ovdje nema takvih odgovora. Šta i kako u takvim situacijama? A kažem, mogu postojati različiti razlozi zbog čega može doći do toga lošeg odnosa između neposredno izabranog čelnika i predstavničkoga tijela. Znate, pitanja se nemaju odgovor. Zbog toga jedino od rješenja je ili da se, ili da Vlada povuče ovaj zakonski prijedlog ili da ga uputi u treće čitanje. Da ne govorimo o svim onima situacijama, iako moram reći kolegama i Lesaru i ostalima da ja osobno nemam ništa protiv neposrednog izjašnjavanja građana. Jer neposredna demokracija kaže da postoji par situacija gdje građani neposredno se izjašnjavaju, to su izbori, to su peticije, to su referendumi, pa izjašnjavanje. Gora je ona varijanta gdje građanima se kaže vi nemate više šta, sad su izbori, u četiri godine ja ću raditi što ja hoću jer sam dobio, znači nema nikakve kontrole građanina, znači neposredne, ne može imati nikakve kontrole jer je na djelu posredna demokracija. A posredna demokracija kaže to da netko, recimo mi ovdje zastupamo negdje oko 30 tisuća građana svatko od nas. Znači mi ovdje oko 30 tisuća hrvatskih građana zastupamo svako od nas. Ako se uzme broj zastupnika, broj, pa uzmite jednostavno, ako je 152 zastupnika sa 4 i pol milijuna podijelite pa ćete doći do te brojke. Znači mi ovdje ne odlučujemo u ime sebe ili drugih varijanti. Ili recimo ona varijanta o kojemu sam dovoljno govorio, a to je ona varijanta kad postoji taj odnos između predstavničkog tijela i neposredno izabranog. Recimo sad varijantu gospodin Mršić je dao otkaz kćeri Friščića, a Friščić je u Poglavarstvu. I tko će sad, ne u Poglavarstvu nego u predstavničkom tijelu, kako će onda on podržati proračun Mršićev, jer je dao otkaz njegovoj kćeri. Znači, a ovaj zakon ne daje odgovor na takva ili slična pitanja. Znači to su ona pitanja, to je taj dio simuliranja zakona. To je taj dio simulacije zakona šta to konkretno znači. Znači zbog toga nek se povuče ovaj prijedlog zakona. I stvarno treba omogućiti period da ćemo testirati rješenja na nekim novim izvanrednim izborima, uzmimo par općina jel će se dogoditi ili nekim manji grad primjerice, u tome dijelu već smo to mogli napraviti, i onda sigurno da ćemo biti daleko pametniji nego što smo sad u ovome trenutku. A kad se gledaju znači ove odredbe manjkavosti ima dosta, ima dosta improvizacije i pitanje je kako će to u konačnici izgledati. Uzmite samo ovu varijantu što sam zadnji put govorio sad se pokušalo to pitanje riješiti. Naime, kažu u roku od 90 dana od dana stupanja na snagu ovoga zakona jedinice lokalne i područne samouprave uskladit će statute i druge opće akte s odredbama ovoga zakona. Pazite, ovaj zakon bi znači stupio 17. svibnja kad će već biti održavani izbori i šta, mnoga pitanja ovdje zakon upućuje da se treba riješiti statutima i drugim općim aktima, što ako se napravi ova odredba rješava stavka 2. jedan dio, to je odredbe statuta koje su, u suprotnosti se neće primjenjivati. Ali zakon inzistira na tome da su baš neka pitanja kao takva koja su specifičnost i moraju se regulirati tim dijelom. Prema tome tu dolazimo i da bude sve ovako dolazimo u novi problem. I sad tko će ona davati ta tumačenja je li su odredbe u suprotnosti, nisu u suprotnosti, to je automatski mogućnost pokretanja, odnosno djelovanja Središnjeg državnog ureda za uprave, pitanje vođenja upravnih sporova i svega ostaloga. Prema tome pametnije je povući ovaj zakon i rješenja pokušati simulirati i pokušati dati mogućnost da se zakon kao takav opipno primjeni na neke općine i gradove gdje će biti održani ponovljeni recimo izvanredni izbori da vidimo kako to u praksi u biti bude funkcioniralo. Evo, hvala lijepa. Toliko.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Prvo moram ispraviti navod kolege Kovačevića koji veli da mu treba dati neposredno izabranom čelniku mogućnost da formira poglavarstvo. Nikako to ne može biti jer ne možemo imati dva tijela izvršne vlasti u općini i gradu.
Kolega Lesar pa to nije ispravak netočnog navoda.
Navoda, ispravljam navod da mu treba dati mogućnost.
Pa nije to navod, to je tvrdnja. To je tvrdnja zastupnika Kovačevića koji je jedan vrijednosni sud.
Koja nije točna, koja nije točna. … [[Upadica se ne čuje.]]
Pa ne možete…
Pa nije točna.
Pa ne možete govoriti da nije točna.
Pa nije točna.
Pa ne možete govoriti da vrijednosni sud nije točan.
Ali tvrdnja mu je protuustavna. O tome se radi.
Ma dajte molim vas.
Pa moramo ispraviti taj navod, ne.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić, isto ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepa.
Ispravio bih navod … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]] Ispravio bih navod kolege Pere Kovačevića koji je rekao da mi ovdje u Saboru zastupamo tisuća građana. To nije točno. Mi ovdje u Saboru zastupamo sve građane Republike Hrvatske i štitimo javni interes. Da bismo bili u Saboru trebao nam je određeni broj glasova, netko više netko manje da dođemo ovdje i budemo zastupnici, ali naša ustavna obaveza je štiti interes Republike Hrvatske i svih građana Republike Hrvatske. Pa da štite vi interes onih koji su vas neposredno birali onda bi vjerojatno nešto radili i za Koprivnicu jer ste bili u drugoj izbornoj jedinici, a ne bi samo o njoj negativno pričali.
Povreda poslovnika, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Pa poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi kolega Mršić koji je dao otkaz kćeri gospodina Friščića vrijeđa, povrijedio je poslovnik. Naime, članak 209. Zbog toga što sam ja rekao svatko od zastupnika pojedinačno najmanje predstavlja 30 tisuća.
To je opet ispravak ispravka netočnog navoda, a ne povreda poslovnika.
A ja sam, ne, je, je, ali ne može vrijeđati da ja ne radim ništa za Koprivničko-križevačku županiju. Radim, jer kažem da je potrebno napraviti brzu autocestu …
… [[Govornik se ne razumije.]]
Bio je na vlasti, nije ništa napravio i sad se ništa ne radi, jel.
Dobro, ali to nije, to nisu povrede Poslovnika. Idemo, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Vlade. Iako smo svi žurno i željno očekivali ovakav Prijedlog zakona kojim će se konačno urediti neposredni izbor čelnika jedinica lokalne samouprave mislim da pitanje odgovornosti svakog od nas ponaosob neovisno o političkoj pripadnosti, pripadnosti pojedinoj stranci nalaže nam da glasujemo protiv ovakvog Zakona. Naime, svi idejno podržavamo ideju koja se željela prikazati, odnosno oživotvoriti u ovom Zakonu, međutim pitanje odnosa države centralne vlasti naspram jedinicama lokalne samouprave dobro je na ovakav način … [[Govornica se ne razumije.]] , a ona je vrlo loša. Napomenut ću prije nego što konkretno kažem ono što je bitno za odnos u ovom Zakonu koji treba biti riješen načelnika i predstavničkog tijela možda bolje nego išta podržava ovaj tekst, odnosno naputak Ministarstva pravosuđa lokalnim vlastima. Podsjećamo vas da se u mjesecu svibnju planira zajednička sjednica Vlada Hrvatske i Mađarske na kojoj će se razmatrati pitanje vezano uz reciprocitet između dviju zemalja te vas molimo da sve predmete stjecanja vlasništva mađarskih državljana uzmete odmah u prioritetnu obradu. Da li je ovome uopće potreban bilo kakav komentar? Da li su od žurnosti predmeti gospodarskog kriminaliteta ili rasprodaja našeg zemljišta i prioritetno stjecanje mađarskim državljanima u isto vrijeme kad hrvatski državljanin ne može, onemogućeno mu je da uopće podnese zahtjev mađarskim vlastima za povrat oduzete imovine. Međutim, da se vratim konkretno i na sam Prijedlog zakona. Ovaj Prijedlog zakona ostavlja čitav niz nedoumica. Već je bilo rečeno da iako je središnjoj vlasti poznate moguće situacije u koje zapada pojedina, odnosno većina jedinica lokalne samouprave i koji su temeljni problemi nesporazuma između izvršne i predstavničkog tijela … [[Govornica se ne razumije.]] ili skupštine ne da ovim Zakonom, Prijedlogom zakona nisu sanirani, nego se otvara čitav niz drugih nedoumica, a središnja vlast, središnji državni ured koji bi po slovu postojećeg zakona trebao nadgledati zakonitost postupanja jedinice lokalne samouprave kao da izmiče od jednog dijela odgovornosti, a prebacuje to ili na referendum ili na samo predstavničko tijelo, a ostavlja sebi mogućnost onda da diskrecijski djeluje kad je to prema njegovoj ocjeni potrebno. Iz sadašnjeg djelovanja i ocjene djelovanja središnjeg ureda umjesto da se takve nekakve proizvoljne situacije suzbiju kažem otvara se čitav niz novih mogućnosti. Dakle, zavisno o tome da li nam odgovara određena politička konstalacija na terenu ili ne. Evo nekoliko konkretnih primjedbi na određene članke. Članak 35.a, odnosno koji govori u članku 4. koji govori o uvođenju nove odredbe članka 35.a gdje govori jasno kako čelnik jedinice lokalne samouprave je dužan odgovarati na postavljena pitanja vijećnika. Mi smo svjedoci, molim vas lijepo da se čelnik tijela gradonačelnik pita za vrlo konkretnu stvar, za prodaju recimo nekog terena, a on … [[Govornica se ne razumije.]] napadne vijećnika ili vijećnicu i to se smatra odgovorom. To nije usamljen slučaj. Toga smo svjedoci od središnje vlasti pa do najmanje jedinice lokalne samouprave. Vijećnik, vijećnica je dužna, ima pravo primiti konkretan odgovor, zbog toga bi trebalo u zakonu i taksativno to upravo tu činjenicu navesti, ne bilo kakav odgovor, nego odgovor na postavljeno pitanje koje se okolnosno odnosi na pitanje. Ma to je nešto što bi se trebalo podrazumijevati, ali s obzirom da su zlouporabe česte i da više nisu eksces nego u pravilu postaju takvo jedno pravilo, pogotovo kada se izbjegavaju vrlo neugodna, ali vrlo konkretna i za građane značajna pitanja onda je potrebno i na takav način zakonski intervenirati. Kada se govori o uvjetima kada općinskom načelniku, gradonačelniku, odnosno ostalim čelnicima jedinica lokalne samouprave po sili zakona prestaje mandat, po sili zakona onda se između ostalog navodi da je to i dan odjave prebivališta s područja jedinice. Ma kakva odjava prebivališta. Dakle mi još uvijek ne priznamo da prebivalište je nešto što je stvarno. Mi danas imamo situaciju da se čovjek, to je nešto normalno i u komunikaciji s građanima, čuj ne mogu ja tamo glasati nisam tamo prijavljen, ovdje sam prijavljen. Dakle, to ne uzima se kao nešto društveno opasno ponašanje ili štetno ponašanje ili za ponašanje vrijedno društvene osude onakvo ponašanje gdje se manipulira sa prebivalištem, a znamo da se iz toga crpe ne samo politička prava, nego vrlo, vrlo materijalna prava i umjesto da tomu stanemo na kraj i kroz druge zakone osim onog osnovnog kojeg smo pokušali koliko toliko urediti, ovdje evo na neki način blagoslivljamo tu situaciju, odnosno takvo faktičko stanje mi još legaliziramo. Pa svjedoci smo kad se objave negdje izbori, lokalni izbori da se pakiraju kuferi i odlazi se tamo bilo kao pasivni učesnik izbora ili kao aktivni. Pa tomu treba stati na kraj. Pa ne može biti načelnik i gradonačelnik netko tko ne stanuje u tom mjestu, nego putuje. To ne može biti, a toga ima i to svi znamo zato što to zakon omogućava, ali se postavlja onda pitanje kako je taj uopće glasovao i kako je došao, je li nezakonito onda došao na to mjesto? Onaj koji je čelnik tijela jedinica lokalne samouprave, on mora živjeti s narodom i dan i noć i dijeliti sudbinu. Na takav način, ma to je elementarno, na takav način zorno prikazuje da mu je stalo do tog mjesta, a ne do pozicije, političke prije svega. Ono što također smatram jako važnim jeste da se ne može zakonom odrediti da 1% proračunske u odnosu na proračun te jedinice lokalne samouprave se smatra zanemarivom štetom. Dobro, neka bagatelni iznos se može još tolerirati, ali iznosi koji prelaze, odnosno jesu do 500 tisuća kuna ne mogu se smatrati malom štetom pogotovo za jednu malu jedinicu lokalne samouprave, ali jednako tako i za veliku. To je veliki iznos. To su veliki novci koje građani izdvajaju. Isto tako zašto ovdje štediti nezakonitost. Tu kod nezakonitosti i ponašanja treba biti bez milosti. Ja mislim da ovdje tolerirati jednu situaciju bezakonja šest mjeseci pa tek to omogućiti referendum gdje nešto što nema veze sa poštivanjem principa zakonitosti. Pa nema veze što su bili izbori. Ako se gradsko vijeće ili pak čelnik tog tijela ponaša nezakonito, odnosno njeguje bezakonje od onog prvog dana kad je stao, pa to treba odmah i sankcionirati. Pa neka svi i najšira zajednica, ali počevši od njega ponesu konzekvence, odnosno odgovornost. U članku 9. želi se figurirati prema nacionalnim manjinama pa eto omogućava se i nacionalnim manjinama da u jedinicama lokalne i područne samouprave u kojoj su one manjine, odmah bivaju zamjenici gradonačelnika, načelnika, odnosno župana i to dva. E tu se u zakonu sada predviđa, a imamo postojeću situaciju u gradu Zadru gdje od zadnjih lokalnih izbora centralna središnja vlast ne želi priznati dvanaestog vijećnika jer bi time bio ekvivalent sa HDZ-ovim postignutim rezultatima upravo zato što su po ovom ključu, po nacionalnim manjinama, odnosno po zakonu i po Ustavu a ne po mandatima, trebali biti priznati. I još nešto što je jako važno. Mi moramo ugraditi zabranu otuđenja zemljišta u vlasništvu jedinica lokalne samouprave bez odobrenja gradskog vijeća, to mora biti. Ne može biti jedan određeni iznos. Neke jedinice to imaju, neke nemaju statutima. Zašto? Zato što moramo sačuvati naše najvrednije dobro, a na primjedbu da to otežava vladavinu da to ometa poglavarstvo, istina je ometa i poglavarstvo i ometa vladavinu ali je dobro i to je loše za tu stvar, ali je dobro za demokraciju.
Hvala. I molim kolegice Antičević vodite računa o glasu. … [[Upadica se ne čuje.]] Odmah kod specijaliste za uho, grlo, nos. Poštovani zastupnik Slaven Letica. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani predstavnici ureda. Ja sam i u kluba rekao da mislim da bi danas bilo puno potrebnije i poželjnije i građanima interesantnije, a posebice građanima u lokalnoj samoupravi razgovarati o regionalnoj podjeli Republike Hrvatske koja je na snazi i koja značajno utječe na život građana i njihovih općina, gradova i regija nego o nečemu što će sasvim sigurno biti promijenjeno do 2009. godine. Na žalost i danas kad je temeljem tematske sjednice koja je odrađena u ponedjeljak na Odboru za lokalnu, područnu (regionalnu) samoupravu bio dan prijedlog da se uopće raspravlja o toj temi u ovom Saboru, vladajuća većina je to odbila. To je doista zanimljivo da se ne želi uopće o jednom problemu koji izaziva tako veliki interes javnosti niti dozvoliti raspravu u Hrvatskom saboru. Pa gdje bi se to trebalo raspravljati o takvom pitanju i problemu koji se izravno tiče života svakog građanina i lokane i regionalne područne samouprave ako ne u Parlamentu. Zar ćemo o tome raspravljati na ulici? I nećemo dozvoliti da se ta rasprava vodi ovdje gdje treba. I drugo, zar ćemo doista dozvoliti da se zaključak ovog Sabora ne provede, a on je iz 2003. godine i da o tome ovaj Sabor ni na koji način nije obaviješten nego da se suprotno tom zaključku nešto napravi i onda se čak niti ne dozvoli da ovaj Sabor ponovno o tome raspravlja. Ali to je očito nevažno Vladi zato jer ne želi da se o bitnim i suštinskim stvarima raspravlja nego ćemo evo raspravljati o tome kakvo će biti proljeće 2009. godine jer to puno zanima građane u ovom trenutku pri čemu nećemo raspravljati o cijelom sadržaju problema nego ćemo samo raspravljati o tome kako možemo razriješiti gradonačelnika. To je jako važno znate. Nije važno šta će on raditi, kako će on raditi, kako će se birati predstavničko tijelo, koje sve ovlasti će imati, koje nadležnosti će imati jedinice lokalne samouprave. Nama je jako važno samo kako ćemo izabrati gradonačelnika i kako ćemo ga smijeniti. Čak štoviše, puno nam je važnije kako ćemo ga smijeniti jer svi gradonačelnici moraju biti smijenjeni. Imamo ogromno nepovjerenje u naše načelnike, gradonačelnike i župane bez obzira iz koje stranke dolaze uvijek oporba misli da treba te smijeniti i uvijek su oni pod nekakvom ogromnom sumnjom. I cijeli tekst zakona ustvari govori de facto o tome, o toj sumnji na neposredno izabrane gradonačelnike gdje doista ja si evo ovako razmišljajući o tome postavljam pitanje, što se uopće ovim zakonom htjelo postići. Imamo li mi neku ideju, imamo li mi neki cilj, da li želimo stabilnu, efikasnu lokalnu samoupravu u kojoj će biti jasno definirani odnosi između neposredno izabranih čelnika i predstavničkog tijela ili želimo nestabilnu pa samim time i neefikasnu lokalnu samoupravu, lokalnu samoupravu punu sukoba, lokalnu samoupravu u kojoj će se, neće će se znati čije su koje nadležnosti, u kojoj će se ispreplitati nadležnosti, u kojima će se tražiti greška drugoga i pokušaj manipulacije da jedan drugoga smijenimo. Ja ono što iščitavam, ispada mi da je ovo drugo. Zato jer se željela doista efikasna lokalna samouprava onda smo prije svega trebali postaviti temelje, a temelji su da znamo tko, što i s kojim sredstvima će moći 2009. godine raditi u toj lokalnoj samoupravi i mogli smo tada reći građanima to možete očekivati od lokalne samouprave, a ne da građanima kažemo sada ćete moći ga neposredno izabrati i moći ćete ga ovako smijeniti. Šta će on raditi? Pa koga to briga. Koga to briga! Jer primjerice da li o raspolaganju pokretninama i nekretninama možemo danas govoriti u ovim omjerima, ako ćemo decentralizirati državu da povećamo prihode, fiskalne prihode ili udio u fiskalnim prihodima sa sadašnjih 8 na 25% da ima lokalna samouprava. Pa zar ćemo se dovesti do toga da primjerice Skupština grada Zagreba, Gradsko vijeće Rijeke, Splita, Osijeka mora neprekidno zasjedati? Pa ako dođemo do toga da imamo 25% prihoda, fiskalnih prihoda u lokalnoj samoupravi, onda će proračun primjerice grada Rijeke biti negdje na nivou milijardu i pol kuna. Da bi milijarda i pol kuna se donese odluke da se upravlja nekretninama i pokretninama morat će se sastati gradsko vijeće. Vi ne možete kupiti namještaj za školu da se ne sastane gradsko vijeće i da vam gradsko vijeće ne donese posebnu odluku da možete to učiniti. Jer namještaj, oprema za opremanje jedne škole je iznad milijun kuna. Ali ako je gradsko vijeće donijelo proračun, ako u proračunu piše da će se to napraviti, ako Zakon o javnoj nabavi kaže da morate imati plan velike nabave, ako provedete veliku nabavu u skladu sa zakonom, pa zašto vam to ponovno gradsko vijeće mora odobravati? Čemu? Onda nemojmo uopće donositi proračune. Onda imajmo novac i imajmo sjednice gradskog vijeća na kojem će se ono sastajati i reći ok, ovo možeš, ovo ne možeš. Onda nam ne treba plan nabave, ne trebaju nam neke druge stvari. Ali ovdje se postavlja pitanje uopće funkcioniranja kako će primjerice skupština grada ili kako će neposredno izabrani gradonačelnik većeg grada koji ima proračun 500, 600 milijuna ili milijardu kuna moći funkcionirati? To je gotovo nemoguće prema ovom prijedlogu zakona. Postavlja se pitanje kako će on moći funkcionirati ukoliko mu prenesemo sve one ovlasti koje mislimo prenositi na lokalnu samoupravu? Ili se možda u ovom zakonu da iščitati da nema ništa od decentralizacije. Možda ćemo mi doći do toga da nema decentralizacije. Ili ćemo imati gradonačelnike i načelnike fikuse koji će doista moći onda odlučiti samo o razmještaju fikusa po svojem uredu. Mi naprosto ne znamo kaj hoćemo. Ako ne znamo kaj hoćemo, onda će nas svaki put tamo odvesti. A ako znamo što želimo, e onda postoji samo jedan pravi put kako tamo možemo postići. Pravi put da to postignemo i da se donese ne cjeloviti Zakon o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi, nego i cijeli paket zakona. Mi četiri godine čekamo Zakon o komunalnom gospodarstvu. Bio je obećan ovdje u planu rada Vlade za 2004. godinu. Još nema niti nacrt niti jednoga teksta. To je temeljni zakon. Zakon o financiranju jedinica lokalne samouprave. Mi smo se prošle godine svađali, naglo je Vlada zašutjela. Sada kada je krenuo povrat poreza da vidimo tko će dobiti, tko će izgubit. Naglo smo, u drugom mjesecu smo mahali kako će lokalna samouprava strašno puno dobit. Sada kad su krenuli povrati poreza nešto šutimo oko toga. Ali dajte da vidimo koliko će 2009., kakva će biti raspodjela poreza unutar Republike Hrvatske između općina, gradova i centralne države? Jer doista da li samo pričamo ili doista mislimo 25% fiskalnih prihoda dati lokalnoj samoupravi? Ili je samo priča. Ovdje se govori o tome kako možemo smijeniti gradonačelnika. A što gradonačelnik može učiniti onome tko ga opstruira u radu, gradskom vijeću? Ništa. Ne može ga čak niti sazvat. Čak ga ne može niti sazvat da se rasprave na gradskom vijeću neka pitanja. Gradonačelniku je ostala jedina mogućnost da opstruira rad gradskog vijeća da bi gradsko vijeće bilo raspušteno. I sada zamislite. On opstruira rad gradskog vijeća i nije kažnjen on, nego je kažnjeno gradsko vijeće raspuštanjem i novim izborima. I on može isto tako manipulirati. Kao što sam govorio o tome da se referendumom može manipulirati na način da se izazivaju krize ili da se o tome raspravlja, tako gradonačelnik ne predlaganjem proračuna, dvojili smo ovdje tko je u nadležnosti ga predložiti, ali 'ajmo reći da je u nadležnosti progradonačelnika da ga predloži, ali ako on ne predloži proračun i gradsko vijeće ne donese proračun, tko snosi posljedice? Ne gradonačelnik, gradsko vijeće. Gradsko vijeće. To su ključne stvari o kojima nema niti slova u ovom zakonu. I ja doista mislim da je ovo samo bacanje ponovno prašine u oči građanima. Ovo je zakon koji se ne može provesti. Ovaj zakon će dovesti do konfuzije u postojećoj lokalnoj samoupravi. Prema tome, dajte da povučemo taj zakon, da još ovo malo vremena što imamo se bavimo ključnim stvarima. A onda imamo godinu dana ili godinu i pol dana da donesemo cjeloviti paket Zakona o lokalnoj samoupravi. A mi ćemo to i učiniti u sljedećem sazivu Sabora.
Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Josip Đakić.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora! Ispravit ću jedan u nizu netočnih navoda koje je gospodin Mršić izrekao, a to je da se ovaj prijedlog zakona bavi striktno samo kako smijeniti gradonačelnike i načelnike općina. Ne. To apsolutno nije točno jer se on time uopće ne bavi u svojem sadržaju. On se bavi onim što vas striktno smeta, a to je da više nećete moći biti gradonačelnik i saborski zastupnik. On se bavi time da više nećete moći biti župan i saborski zastupnik nego ćete morati raditi ili u svom gradu ili u hrvatskom Parlamentu.
Poštovani zastupnik Marin Jurjević. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, predstavnici Državnog ureda, kolegice i kolege! Pa ja mislim, bez obzira šta je evo kolege su puno prije kazale o ovome i očito je ovaj prijedlog pun rupa, nedostataka i tome slično, ali ja mislim da treba pozdraviti tenciju i mislim da nema nikoga tu koji to neće podržati, da se neposredno biraju i načelnici i gradonačelnici i župani. Mene pošto sam iz Splita to posebno inspirira zbog situacije u Splitu gdje trenutno imamo gradonačelnika protiv kojeg je na izborima glasalo 82% onih koji su izašli na izbore. To ne znači da on nije legalno postao gradonačelnik jer je to omogućeno postojećim zakonima i raznim makinacijama nakon izbora. Ali on za mene nije legitiman gradonačelnik. Ja čak njega ne krivim tu toliko. Ja krivim recimo dvoje ljudi sa liste zajedničke koju je predvodio SDP, iz HSU-a koji su dobili inspiraciju ono jutro kad se formiralo gradsko vijeće i na jedan čudan način iako su u 10 manje 15 potpisali za našeg kandidata, u 10 glasali za kandidata HDZ-a da bude gradonačelnik. Oni su tamo pretrčali sa par vrića glasova onih koji nisu glasali za HDZ, nego protiv HDZ-a. Kažem ovaj zakon bi to trebao onemogućiti ili neki sličan još bolji zakon da se na taj način rješava pitanje gradonačelnika. Iz ovog zakona još nešto bi trebalo proizići a to je da gradonačelnik ne odgovara gradskom vijeću nego građanima koji su glasali za njega. Onda se ne bi desilo da neki koji šta ja znam valjda noću čitaju jedan stari socrealistički hit koji se zvao "Kako se kalio čelik", natakare taj čelik na splitsku rivu i nikome za to ne odgovaraju. Danas evo u sredstvima informiranja piše da je taj projekt napravljen izgleda odnosno realiziran mimo onoga što je projekt predviđao. Dakle, taj oglođani dinosaurov kostur od željeza koji se nalazi na splitskoj rivi je očito napravljen zato što netko misli da ne mora građanima odgovarati za to pa jutros gradonačelnik kaže da on neće građanima odgovoriti a član poglavarstva da on isto ne želi. Tu vrstu neodgovornosti mislim da bi ovaj zakon trebao spriječiti, tj. tko bude gradonačelnik mora odgovarati građanima a ne vijećnicima koji su kupljeni, a ne svojim strankama, a ne ne znam bilo kome nego građanima. Zato je intencija dobra i ja je u biti pozdravljam iako ona nije došla iz HDZ-a, ona je došla iz redova drugih nekih stranaka. Meni je drago i da HDZ prihvaća pa ajmo popravljati zakon, uvažimo ono što se i ovdje predlagalo oko toga. Vidite, upravo zbog te vrste neodgovornosti se i dešava u mom gradu ovo što se dešava u Splitu. Danas je bilo riječi i o Makarskoj. Bez obzira kako mi to tumačili činjenica je na izborima dobijete četiri vijećnika, to je dobio HDZ, jutros ih ima deset. Gle čuda, a izbora nije bilo. Šta se to dešava u ovoj državi? Šta se to dešava u ovoj državi da izbori uopće nisu potrebni? Jer gospoda se dogovaraju nakon izbora. Najbitniji su izbori nakon izbora. Ako ovaj zakon ili neki sličan zakon ili još bolji zakon to ispravi i to će biti velika stvar jer ovo je nakaradno. Prijatelji moji, ja mislim da ste svi protiv nakaradnog načina biranja gradskih vijeća, općinskih vijeća, županijskih skupština. I zbog toga ja pozdravljam inicijativu uz sve primjedbe koje su dane je li zaista je to uvođenje tržišta u Hrvatskoj shvaćeno na najnemogući način. Ima ga tamo gdje ne treba u politici, kupuju se vijećnici leva leva a nema ga tamo gdje treba u gospodarstvu.
Nemojte tako mahati oko kolegice Antičević.
Ne bojte se, ja pazim na nju. Uvježbani smo već. Gospodin Palarić, sad ga trenutno nema, on je volio bih da je tu upravo radi ove Makarske. On je naime zbog situacije u Makarskoj koja je sada takova da HDZ koji je naglo, iznenada i na čudan način ojačao prelaskom nekih vijećnika. Evo, zadnji opet iz HSU-a. Izgleda da su ovi najstariji najbrži. Dakle, radi se o tome da je gospodin Palarić 8. svibnja poslao telegram gradonačelniku gdje mu kaže da mu navede razloge zbog čega nije sazvao gradsko vijeće. I valjda je gradonačelnik taman namjeravao odgovoriti kad stiže iz hitrog nam državnog ureda odluka da je državni ured sazvao sjednicu, gospodin Palarić je sazvao, 9.8. vas pita, 9. saziva bez da čeka odgovor. Pa tko tu koga zeza? Mislim, pa nemojte trošiti telegramske novce građana na brzojave koji ionako ne služe ničemu. Evo Živko diže, sad će on mene ispraviti. Je li u vezi brzojava ili suštine? Ima vrlo različitih, vrlo su različita ponašanja centralnog državnog ureda oko sličnih situacija. Negdje se sazivaju sjednice, negdje ne sazivaju, negdje tri mjeseca čekaju, negdje ne čekaju, negdje povjerenici. I to je ono što ne valjda. To je ono što ne valja. U ovom slučaju čini mi se da su poduzete aktivnosti kako bi se promijenilo stanje a ja ću vam kazati to nije pametno onome tko radi jer narod je manje glup nego što neki misle. Hvala.
Hvala. Ispravci netočnih navoda. Poštovani zastupnik Krunoslav Peronja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolega je netočno izjavio jer upravo je splitska riva napravljena u skladu sa projektom i dodatno tumačenje upravo je dao jedan od autora u jutros u Dnevniku. Naravno da i Makarska nije točna zbog toga što nije predsjednik gradskog vijeća sazvao u zakonskom roku, a niti gradonačelnik nije sazvao u zakonskom roku sjednicu, napravio je to tajnik Središnjeg državnog ureda i upravo je to razlog zašto bi trebalo čim prije donijeti upravo ovaj predloženi zakon koji je najbolji od svih mogućih propisa koje smo donijeli u zadnje vrijeme u pogledu lokalne i područne samouprave. I to je umješnost upravo kad imate manjinu osvojiti vlast i dobiti većinu kao u gradu Makarskoj.
Drugi ispravak je poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Gospodine predsjedniče, nije točno da gradonačelnik ne odgovara građanima. To je potpuno netočna tvrdnja. Konačno, odgovara na izborima, baš kao što je rekao i gradonačelnik Zagreba kad su građani nešto pitali pa ih zamolio da u međuvremenu ih pusti na miru a na slijedećim izborima on će odgovarati za to. Druga netočnost. Netočno je da trošimo novac građana na brzojave, ali je točno da vi trošite veliki novac svakodnevno na referendumska pitanja u različitim sučeljavanjima različitih televizijskih kuća. Hvala.
Treći ispravak poštovani zastupnik Živko Nenadić.
Poštovani gospodine predsjedniče, moram ispraviti što kolega Jurjević kaže kako zapravo državna uprava ovdje ne ponaša se sukladno zakonu i krši zakon. Dapače, državna uprava, ured državne uprave u potpunosti poštiva zakon jer drugo ne može i ne smije ali ovo što radi predsjednik gradskog vijeća i gradonačelnik odnosno što rade SDP i HNS u Makarskoj to je ne može gore kršenje zakona jer ne žele sazvati vijeće, opstruiraju, sad govore da će zvati policiju, da će prekidati sjednicu. Ja mislim da je to nekakav pokušaj jogurt revolucije. Demokratskije se ponašaju gledao sam ovih dana u beogradskoj skupštini nego što oni dole. Ako nemaju većinu nemaju većinu i HDZ je na par mjesta izgubio jer se presložila vlast, izgubio si većinu i ne možeš dalje obnašati vlast. I to treba uvažiti i poštivati. Hvala lijepo.
Replika poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Pa kolega Jurjeviću vi ovdje kao nekakav ekskluzivitet navodite gradonačelnika Grada Splita da neće da odgovara i da neće da opći s građanima. A evo vidite u malom mjestu, ja ću samo taj primjer navesti … /Govornica je isključena/ … što je sa zemljištem koje je prodano najvrijednije uz more po 2, 3 EUR-a pod firmom tobože ugovora o javno-privatnom partnerstvu gdje su stručnjaci doktori ekonomije ustvrdili da se radi o prikrivenoj čistoj kupoprodaji za 2, 3 EUR-a a ne o nikakvom javno-privatnom partnerstvu. I pitaju to vijećnici nezavisni. Odgovora ne dobivaju. Prižalili se i neovisnom središnjem državnom tijelu. Godina dana je prošla da nije poštivan statut jer je po statutu trebala suglasnost za takvu prodaju odnosno rasprodaju u bescjenje. Ali oni šute. A vi još kažete da hitro reagiraju. Hitro reagiraju u Makarskoj jer ne odgovara vlast. Ali u Posedarju odgovara, tu ne treba reagirati. Ali onda kada spojite to minutažu gdje se ovdje hitno i promptno odgovara dobijete jedan ovako solidan prosjek kojim bi eto svi trebali biti zadovoljni.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Marin Jurjević. I poštovani zastupnik Zdenko Antešić replika.
Što se tiče našeg gradonačelnika jutros je naime u najtiražnijem dnevnom listu u Dalmaciji objavljeno na dvije stranice jedan članak o splitskoj rivi, ponašanju gradske uprave gdje je jedna ugledna članica komisije koja je odobrila taj projekt, a sveučilišna je profesorica sociolog neupitne reputacije i moralnog i svakog drugog digniteta izjavila da ovo nije ono što su oni odobrili. Da ove konstrukcije nisu … [[Govornik se ne razumije.]] dinosaur kostur željezni nije postojao nego nekakve druge lagane i tako dalje može se pročitati tamo. Kad su gradonačelnika pitali da se izjasni on je rekao da neće. O tome se radi. Tko ima pravo da ne polaže računa građanima za ono što radi s njihovim novcem? Nitko. I ja samo kažem ako ovaj zakon donese do toga da se tako samovoljno ne mogu ponašati bilo gdje i bilo tko iz bilo koje stranke već će biti puno. A ja sam za to da evo ovdje svi se dogovorimo i da potpišemo zajedno, ne znam nazovite kako hoćete deklaraciju da neće nijedna stranka primiti ni jednoga prebjega koji će mijenjati situaciju koja je nastala na izborima na bilo kojem nivou. Općinskom, gradskom, županijskom ili Saboru. A da će ga se stranka iz koje je otišao odreći. I da ga treba pribiti na stup srama u Hrvatskoj. … [[Upadica se ne razumije.]] I da svaki građanin ima pravo, figurativno pribiti normalna stvar, da svaki građanin ima pravo da ga s prezirom pogleda. Ja sam rekao nosit će škartoce na glavi. To su vam kesice, a gospodin Jerkov kaže da ćemo mi nositi kad dođemo na rivu. Pa normalno da ne bi ono vidili čudo. Ali on je mislio nešto drugo. O tome se radi. Ako svi tome ne doprinesemo i dalje će ovi … [[Govornik se ne razumije.]] ne znam kako bi ih nazvao, ova roba koja ima ljudsko obličje šetati vamo, tamo, pošto, poto kupujući ko krumpire. … [[Upadica se ne razumije.]] Na kraju će to ugroziti slobodu tržišnoga natjecanja.
Hvala lijepa. Gospodine Jurjeviću kad ste u svom govoru spomenuli naš bajni Državni ured za, Ured za državnu upravu prisjetio sam se jednog događaja koji se tiče moje lokalne sredine dakle iz koje ja dolazim a to je otok Rab. Znate i sami da smo mi odlukom ovoga Sabora osnovali u srpnju prošle godine novu općinu Lopar kojom se ona izdvojila iz sastava grada Raba. I nakon toga predstavnici stranaka na ostatku otoka dakle koji predstavljaju 80% biračkog tijela uputili su ovoj Vladi i Središnjem državnom uredu zahtjev za sazivanjem izvanrednih izbora na otoku Rabu jer ostatak te vlasti ne predstavlja legitimnu volju svojih građana. I sukladno hitro uredu odnosno hitro principu do dana današnjega znači od srpnja mjeseca prošle godine do dana današnjega nikakav odgovor iz Vlade odnosno iz ovoga bajnoga ureda nije došao. Pa onda spominjući te neke činjenice koje po meni imaju puno manju težinu vidim da evo ne znam, ne znam šta bi rekao.
Samo su djeve bajne, a uredi. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Pa ja mislim inače da su političari najodgovorniji da bi se zaštitio dignitet politike u Hrvatskoj pa i naša profesija. Ionako smo na najnižim granama u Hrvatskoj. Prosječni građanin smatra bez obzira ovako tko smo i šta smo da smo personifikacija svega šta ne valja. Potrudimo se sami da to promijenimo pa tako i Središnji državni ured. Ako se, on će biti vjerodostojan jedino onda ukoliko se na jednak način u jednakim situacijama bude ponašao prema svima isto. Jedino tako. Ako postoje različiti kriteriji on nije vjerodostojan. Isto je sa pravosuđem. Isto je sa bilo čim u ovoj državi zbog toga što u jednom slučaju ovako odlučujemo, u drugom onako. Zavisi je li tamo Mate ili Ivan? Je li naš ili njihov? Je li rođak, je li stranački prijatelj ili je neprijatelj e zbog toga nas ljudi pljuju i to često s pravom.
Poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Gospodine predsjedniče, gospodo iz državnog tajništva pa evo samo još nekoliko riječi danas smo puno tog čuli. Zašto imam osjećaj da napadajući ovaj zakon sve više se vraćamo starom zakonu. Čak smo čuli, čak smo čuli u nekoliko navrata da je ovaj postojeći zakon da ima više smisla, da ima više logike međutim svi smo bili deklarativno svi smo bili za novi zakon znajući unaprijed koji će biti glavni problem. A taj problem je zapravo odnos između gradonačelnika odnosno načelnika i gradskog i općinskog vijeća. Najnormalnija stvar da taj problem bit će izražen na jako puno načina, ali opet gradsko ili općinsko vijeće daje okvir u kojemu načelnik odnosno gradonačelnik radi. A da će biti u većini slučajeva to sam gotovo siguran gradonačelnik ili načelnik iz jedne stranke a većina u vijeću iz druge stranke budite uvjereni jer naš narod upravo tako i reagira. Bolje nek jedni druge kontroliraju pa onda nek jedni budu iz jedne strane, drugi iz druge strane i tu će biti jako, jako puno problema. Činjenica je da evo gradonačelnik Splita vidjeli smo izabran po starom zakonu, nažalost i ja bih poželio takvog gradonačelnika ali nemam rivu pa onda rješavamo probleme i sami. Kolega evo Sabati je isto spominjao. Veli da i do sada se nije birala stranka nego čovjek. Možda tu i tamo, ali s obzirom da je većina gradskih ili općinskih pa i županijskih sad vlasti koalicija uvijek iskrsne netko tko je jasno iz ucjenjivačkih manjih stranaka kog sigurno građani nisu u većini birali pa prema tomu ne bih se složio niti s tom tvrdnjom. Nekoliko samo možda riječi o volontiranju. To sam zapravo i sam podnio amandman, odnosno o profesionalizmu. Naime, mislim da većina ljudi koja nije radila u gradovima ili općinama malo te omjere možda i ne zna. Ali kod nas stvarno postoje velike općine sa 12, 13, 15 000 stanovnika i postoje mali gradovi sa 1500, Komiža recimo 2000 Novalja i slično stanovnika i mislim da jednima se dozvoljava da mogu biti ili volonteri ili profesionalci, a gradonačelnik u svakom slučaju mora biti profesionalac pa bez obzira kako mali grad bio. Pa ili što bi možda bilo najpametnije da svi moraju biti profesionalci ili onda i jedne i druge izjednačiti da recimo do nekakvih 3000 stanovnika može biti volonter bez obzira bio on u gradu ili općini. I mislim da je ovaj zakon u odnosu na naše zahtjeve maksimalno dobar, maksimalno ispunio, a da će biti problema, da će biti pojedinačnih problema kojih ima i sad i da će ih biti uz bilo koji zakon budite uvjereni. Jer konačno opet kažem glavni, onaj glavni sudac ipak je naše stanovništvo koje će nakon 4 godine izaći na izbore. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predstavnici Vlade predlagatelji ovog zakona. Pa iskreno rečeno čini mi se nakon slušanja ove rasprave cijelo prije podne u Hrvatskom saboru i obrazloženja koje je predlagatelj dao za ovaj zakon da bi mogli reći da je Konačni prijedlog ovog zakona zapravo alibi za rad Vlade Republike Hrvatske. Zašto? Umjesto da rješavamo reformu državne uprave i lokalne samouprave u cjelini mi smo dobili na klupe prijedlog, konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama koji prema tvrdnjama ljudi koji su u praksi ne može biti provediv, a ako je to tako onda zaista se pitam je li Vlada namjerno poslala ovako neprovediv zakon u raspravu u Hrvatski sabor. Tome odmah treba dodati pitanje što je problem, što je problematično u sustavu lokalne samouprave i što bi trebalo mijenjati u vezi sa državnom upravom i odnosom lokalne uprave sa državnom upravom. Da li se umorila demokracija u Hrvatskoj? Ako najobičniji priručnik demokratskog sustava kaže da demokracija nije efikasan sustav ali je najbolji sustav, onda ne vidim nikako rezona u prijedlogu ovog zakona recimo da, da premijera Ivu Sanadera, dakle predsjednika Vlade Republike Hrvatske može smijeniti 77 ruku ovog Sabora, 77 ruku, a gradonačelnika Grada Splita da ga smijeni treba 33 000 potpisa Splićana više nego što je dobio u izborima. Je li to sustav koji mi gradimo? Ako pogledamo Ustav, pa nije sad važan članak koji je, mislim da je 132. koji kaže da lokalna samouprava ima pravo, građani imaju pravo na lokalnu samoupravu i da svoje interese lokalna samouprava ostvaruje preko predstavničkog tijela. A mi sada u odnosu na to što Ustav kaže favoriziramo izvršnu vlast. Dakle, favoriziramo jednog čovjeka koji doduše biti će izabran neposredno, ali to je izvršna vlast. Mi umanjujemo ovako uticaj građana preko njihovih predstavnika u gradskim, županijskim i općinskim vijećima. Ako pogledamo što je potrebno za smjenu gradonačelnika, pa to je zapravo apsurd. Često će trebati više potpisa za pokretanje postupka za smjenu, nego za dobivanje funkcije gradonačelnika, načelnika ili župana. A gledajte apsurda! Zakonodavac predlaže kao da se radi o mobingu, o šikani gradonačelnika da ako ne uspije prijedlog za referendum, ako ne uspije kojeg pokrene vijeće ili skupština da onda kao posljedicu toga trpi kaznu predstavničko tijelo i mora se raspustiti. A to je njegova zadaća da kontrolira i provjerava je li izvršna vlast radi u skladu sa zakonom i u skladu sa politikom. Ako na stvari gledamo ovako, a ja mislim da treba gledati i tome dodamo da je predlagatelj osigurao jednom čovjeku doduše neposredno izabranom da može raspolagati do milijun kuna i nekretninama i pokretninama, onda ja mislim sada povlačim ono što sam rekao da je alibi onda bi mogao biti to razlog zašto ovaj zakon ide. Dakle, razvlastimo, razvlastimo predstavničko tijelo. Dajmo pojedincu da može raspolagati nekretninama i pokretninama do milijun kuna pa što bude. Zato što je njegova smjena skoro nemoguća. Jedino dobro piše u prijedlogu zakona kad umre što ne bi trebalo pisati jer se to samo po sebi razumije, da ne može biti netko tko ni gradonačelnik na položaju ako je umro. Dakle, ja mislim da je, svi oni koji su se zalagali da se izgradi sustav i da je nama puno zanimljivije ako želimo graditi sustav, demokratski sustav da se potiču institucije sustava, a ne da u ime efikasnosti idemo korak natrag. Pa nemam ništa protiv da idemo na izmjenu cijelog sustava i da budu neposredni izbori i za zastupnike i za predstavnike u lokalnoj samoupravi i da se taj odnos regulira pojedinačnom odgovornosti svakog od nas. Dakle da svatko od nas može pred svojim biračima polagati račun. Ovako skrivanje neće omogućiti građanima ništa brže, a što je najvažnije neće omogućiti da građani više vjeruju u vlast, jer ovakav sustav koji je nedefiniran neće smanjiti ni percepciju o korupciji u Republici Hrvatskoj koja je i dalje jako visoka. Jer dati nekome pravo da može svaki dan prodati naše imovine za milijun kuna nije stvar povjerenja nego omogućavanje da na taj način stječe svoju poziciju u društvu i moć mimo predstavničkog tijela. Još jednu odredbu valja posebno napomenuti. Kao da zakonodavac ne razumije šta je to, šta su tijela lokalne ili državne uprave. Pa u članku 48. ostavlja sada da gradonačelnik ili načelnik ili župan upravlja tijelima uprave jedinica lokalne samouprave, kao da oni više nisu neovisna tijela i da moraju raditi u skladu sa zakonom i sa odlukama koje donosi predstavničko tijelo tih jedinica. Oni postaju njegovi radnici. Oni postaju njegovi radnici, a Ustav kaže o nezavisnom odlučivanju i lokalne i državne uprave vezano na zakon, na odluke, itd. A ako priprema materijale onda je ovisan o politici. Ja mislim da je pošteno tražiti od Vlade da ovaj zakon povuče i da tražimo da cjelokupni sustav i odnose državne i lokalne uprave sagleda pa makar to bilo i u zadnjoj godini predloži da donesemo nešto što bi moglo imati uticaja na položaj građana pred državnom i pred lokalnom upravom i njihovu sigurnost da će svoja prava zaštiti bez obzira tko je na vlasti. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Prekidam sjednicu. Nastavak u 15 sati. Prva na redu je poštovana zastupnica Biserka Perman. Nastavljamo sjednicu. Poštovana zastupnica Biserka Perman. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Dosta je već toga rečeno o ovoj temi pa ću ja pokušati maksimalno skratiti svoju raspravu. Značajna je odredba kojom se predstavničko tijelo raspušta u slučaju kada pokrene referendum o povjerenju čelniku jedinice lokalne samouprave, a on prema rezultatima referenduma ostane na svojoj funkciji, odnosno ne bude razriješen. Međutim, mislim da bi odredbu da se odluka o referendumu donese natpolovičnom većinom članova predstavničkog tijela trebalo promijeniti na način da se ona donosi dvotrećinskom većinom. Time bi se izbjegle ili svele na minimum ishitrene neodgovorne ili nedovoljno argumentirane odluke predstavničkog tijela o raspisivanju referenduma, utvrdila njihova odgovornost i sankcionirale posljedice neopravdanosti postupaka što je posebno važno kada se radi o različitim političkim opcijama većine u predstavničkom tijelu i neposredno izabranog lokalnog čelnika. Nigdje nisam naišla na podatak o obaveznim rokovima za raspis i provedbu izvanrednih izbora u slučaju imenovanja povjerenika Vlade bilo na funkciji lokalnoj čelnika bilo u ulozi predstavničkog tijela. Kako takva odredba postoji u Zakonu o izboru članova predstavničkih tijela lokalnih jedinica i kaže da se izbori moraju održati u roku od 60 dana od dana raspisivanja izbora, ista ili slična bi trebala stajati i u ovom zakonu posebice zato jer se radi o neposredno izabranom čelniku tim više što povjerenik nema objedinjenu ulogu čelnika i predstavničkog tijela nego su te dvije funkcije razdvojene pa povjerenik mora surađivati sa stranom koja nije razriješena. Kako ne bi došlo do štetnih posljedica njihove moguće loše suradnje ili kako bi se one svele na minimum, vrlo je važno i bitno definirati rokove za izvanredne izbore, a time ujedno i definirati vremenski period u kojem će dužnosnik, u kojoj će dužnost obavljati povjerenik. Zato sam podnijela amandman kojim se utvrđuju rokovi za prijevremene izvanredne izbore čime se mogućnost manipulacije doista svodi na minimum. Očigledno ovakvim rješenjem izmjena i dopuna Zakona o lokalnoj samoupravi, naravno ako se prihvate primjedbe i isprave manjkavosti koje su istaknute tijekom rasprave, po mom mišljenju bio bi korak prema rješavanju kroničnog problema prebjega i kupovine mandata članova lokalnih predstavničkih tijela koji se od zadnjih lokalnih izbora periodično ponavljaju u raznim dijelovima Hrvatske i kojim se na neprihvatljiv način mijenja volja birača izražena kroz rezultate izbora. To je posebno bitno u sredinama gdje se odnos snaga vlasti i oporbe u predstavničkom tijelu razlikuje za jednog do tri člana, jer prema ovakvom rješenju prevaga u broju članova vijeća ne bi mogla neposredno odlučiti o čelniku izvršne vlasti kao što je to sada slučaj. U ove dvije godine takvih smo primjera imali u čitavom nizu lokalnih jedinica, primjerice u Karlovcu, Sisku, Velikoj Gorici, Drenovcima, Požeško-slavonskoj i Dubrovačko-neretvanskoj županiji i da ne nabrajam dalje. Evo najnoviji primjer je kriza vlasti koja se događa u općini Kostrena u Primorsko-goranskoj županiji gdje je prelaskom jednog vijećnika iz koalicije na vlast na stranu oporbe stvorena kritična masa za prevrat, smijenjen je predsjednik općinskog vijeća i sa stalnom prijetnjom smjene načelnika stvorena je kriza u funkcioniranju izvršne vlasti. Još sam podnijela četiri amandmana kojima se preciznije određuje sadržaj teksta zakona, ali ne mijenja suština pa se nadam da će ih predlagatelj prihvatiti. Iako se slažem s onima koji su tijekom rasprave istaknuli potrebu da se donese potpuno novi zakon koji bi uvažio i otklonio nedostatke istaknute tijekom rasprave, mislim da bi ovakav prijedlog bio dosta popravljen prihvaćanjem predloženih amandmana pa će moj glas zapravo ovisiti o odluci o prihvaćanju ili neprihvaćanju tih amandmana. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Državni tajniče, kolegice i kolege. Pa ovo je tema koja duže vremena pa gotovo rekao bih od 93. godine kada je u Hrvatskoj uvedena lokalna samouprava, kad se krenulo sa projektom lokalne samouprave, praktično se vodi polemika o tome koji je najbolji način na koji bi građani ostvarili svoja prava, odnosno koji je najbolji način gledano sa aspekata političkih stranaka, kako oni vide razvoj sustava lokalne samouprave, koji koncept bi trebao biti onaj koji bi najviše odgovarao naravno i građanima, ali naravno političke stranke ipak tu vode presudnu ulogu u osmišljavanju modela koji bi bio najprihvatljiviji da bi se život u našim gradovima, općinama i županijama odvijao na kvalitetan način. Ja moram priznati da sam ja u svim raspravama učestvovao sam u većini rasprava kada je u pitanju ova tema, bio prilično rezerviran prema tome da će eksluzivitet neposrednog … načelnika, gradonačelnika, župana samo po sebi riješiti određene probleme koje ima u svim sferama društva pa tako naravno i u lokalnoj samoupravi od prelazaka vijećnika, od despotizma, od svih onih problema koji imaju naravno negativan utjecaj na stajalište građana o javnoj vlasti. Ja mislim da smo bez dostatne analize pa i propitivanja prije svega građana na neki način prebrzo pokopali postojeći sustav. Ne tvrdim ja da je on idealan, kao što i ne tvrdim da je ovaj izuzetno dobar ili izuzetno loš. Ja samo kažem da vremenska iskustva od 93. godine na ovamo, naravno daju prava da se može govoriti o kvalitetnim poboljšanjima na svim razinama. Ali naravno da bi u tom smislu jedna praksa koja proizlazi iz tog sustava od 93. na ovamo, trebala imati dominantnu ulogu u ocjeni stanja. Ja mogu prihvatiti da na neki način većina naših građana smatra da bi bio neposredni izbor svih ovih čelnika općinskih, gradskih i županijskih kvalitetniji, vjerodostojniji, ispravniji i bilo što, međutim to je ipak po meni samo jedna površna analiza stanja ako se želi objektivno sagledati ukupna problematika lokalne samouprave. Bojim se da napuštanjem jednog sustava i ulaskom u drugi sustav, a predmet Konačni prijedlog ovog Zakona upravo govori u tom smislu još uvijek smo nedovoljno razjasnili one negativnosti koje su se u praksi događale i događaju se i nisam siguran da smo potpuno uvjereni da ćemo ih na ovaj način u potpunosti amortizirati ili savladati. Nisam naime uvjeren da će makar kad je u pitanju čelnici općina, gradova i županija kad se budu birati na direktnim izborima da će ona vjerodostojnost koja se od njih traži ili komunikativnost koja se od njih zahtijeva ili bliža veza njih i građana biti nekako drukčije postavljena nego što je to danas. Hrvatska je odlučila se i u svom Ustavu na parlamentarnu demokraciju. Tzv. suprotstavljena varijanta partikularne demokracije naravno na razno-razne načine nalazi svoje mjesto u suvremenim društvima, pa tako i u hrvatskom društvu. Ja mislim da promjene koje bi se trebale dogoditi u zakonodavnom okviru kad su u pitanju izbori, načini obnašanja vlasti, načini postavljanja te vlasti, smanjivanje poslijeizborne trgovine, da su to sva pitanja koja u naravi ovaj Zakon ne može riješiti, ali nisam ja uvjeren da će bilo koji zakon riješiti jedno vrlo jednostavno pitanje pa što ako gradonačelnika izaberemo na direktnim izborima, je li možda to znači da on sutra neće promijeniti svoju političku poziciju? Tko kaže da neće. Pa ako izaberemo ga direktno je li to znači da se on sutra iz lijeve neće preseliti u desnu stranu ili onu u sredini. Ne znači. Po čemu bi uvjerljivost argumenta bila u činjenici da je on izabran direktno, a da nije izabran na listi kroz većinu ovu općinskom, gradskom ili županijskom vijeću. Vrlo teško je naći argumentacije da je to u redu, a ovo nije u redu. Prema tome, radi se o tome da svaka zemlja mora graditi vlastiti prostor za djelovanje koje odgovara i građanima, javnoj vlasti i politici i ne postoji nešto što se može posuditi i postaviti kao novo tijelo i kazati to je nešto što će svih zadovoljiti. Praksa je ona koja u potpunosti mora potvrditi vjerodostojnost, koja mora potvrditi ispravnost, ali koja ukazuje i na defekte koji nastaju kroz obnašanje i djelovanje izbornih ciklusa. Prema tome, ja mislim da je bez obzira na žurnost kojom se želi urediti ovi odnosi da radi svih onih argumenata i onih koji počesto prejako izgovaraju stvari u smislu ako mi danas ne donesemo zakon koji će omogućiti direktno biranje čelnika tada ćemo mi zaostati u razvoju, tada će naša lokalna samouprava ili naša demokracija doživjeti ozbiljni neuspjeh, odnosno naši građani će biti silno nezadovoljni. Mislim da zadovoljstvo i nezadovoljstvo građana ne proizlazi iz modela izbornog zakonodavstva, nego iz sadržaja, od samog karaktera kakvo je to njihovo zadovoljstvo u odnosu, u saobraćanju sa javnim tijelima vlasti. Tamo gdje je uređeni odnosi u općini i gradovima, tamo gdje postoji jedna dobra komunikacija između građana i javne vlasti, tamo gdje stvari po prirodi bilo u komunalnom dijelu ili u nekom drugom dijelu funkcioniraju, tamo se naravno ne može kazati da sustav nije dobar i djelotvoran jer bi to bilo smiješno i nedopustivo. Prema tome, mi smo inače skloni generalizirati sve pa onda i kad nešto izvučemo što je negativno tada je sve negativno i na drugu ruku kad izvučemo nešto što je pozitivno tada je sve pozitivno. Ne može se u ovom, u ovom konkretnoj stvari se ne može generalizirati, ali je još gore prebrzo donositi zaključke. Zašto prebrzo? Zato što nisam, ja govorim u svoje ime, ja nisam u potpunosti uvjeren da na tragu kad je nastala jedna opća histerija da će direktnim izborom se sve skupa riješiti i da ćemo svi skupa tada biti u nekoj drugoj zemlji koja će perfektno funkcionirati. Ja nisam naprosto siguran da je to to. Mislim da imamo premalo ozbiljne analize, premalo argumenata, ali da imamo i u ovom momentu ipak dostatno vremena da ovu stvar uredimo uistinu onako kako bi ona trebala biti uređena. Ja isto apsolutno osobno držim da je onaj model koji je izjednačavao na 50:50 odnos direktnog biranja i proporcionalno, odnosno liste bio jedan model koji je uz neke dorade, uz neke druge institucije mogao doći i mogao pokazati i mogao urediti neke odnose za koje sada pokušavamo urediti ovim Zakonom. Prema tome, ja nemam i nisam potpuno uvjeren kako bi ja glasovao od ovom Konačnom prijedlogu Zakona, ne zato što mislim da je on loš, jer ne mislim da je loš ni ovaj sada. Loši su odnosi u pojedinim sredinama, loši su ljudi koji čine ono što ne bi trebali činiti, ali te loše ljude i te loše odnose ne može propisati zakon. Ja nisam uvjeren da može to propisati se zakonskim mjerama, da ćemo mi od dobroga čovjeka napraviti lošega, ni od lošega dobroga. To se nije do sada pokazalo kao moguće.
Dobro. Eto. Hvala lijepa. Ivan Kolar. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicom, dame i gospodo zastupnici. Pa evo meni dopustite da par riječi više praktično rečem, nego da sad se po zakonu puno je li dobar ili nije dobar, nego s prakse da probam upozoriti na neke situacije i stvari. Naime, ja nisam siguran u ime predlagača da mi dajemo veće, stvarnije i nekakve konkretne, konkretna prava novim, budućim na ovaj način izabranim načelnicima, gradonačelnicima i županu. Ja vas upozoravam da nas kao obnašatelje dužnosti vežu ne samo ovaj, ovakav, sličan i svi drugi zakoni prilikom obnašanja svoje dužnosti. Mislim da je iluzorno ograničavati načelnika, gradonačelnika, župana uopće u namjeri raspolaganja sredstvima načinom jer je zakon koji se veže, koji vam veže ruke jednostavno već to rekel. Naime, Zakon o javnoj nabavi meni, gradonačelniku Grada Zagreba ista prava daje do 20 tisuća kuna neposredno da mogu, dalje više nemam nikakva prava. Meni su ruke ovak svezane fino, i ja za sve odgovaram na način i po zakonu kak je dalje regulirano. Postoji tzv. mala nabava ili javni natječaj za dalje. I tu su moja prava i obaveze kraj. Nema više da ja imam nekakva ekskluzivna prava i da meni to neko pravo ni po sili ovoga zakona više nemre dat. Zato govorim da mi stvarno ako mislimo da neposredno izabran načelnik, gradonačelnik ili župan dobiva ovim zakonskim aktom neka veća ovlaštenja i prava, to su iluzije. Jer se adekvatno na njega primjenjuju zakonske odredbe koje su danas na snagi po sili zakona na drugi način. Ja pokušavam iz svoje perspektive sagledati i činjenicu da mislimo da neposredno prilikom izbora, znači pri kandidacijskom postupku taj gradonačelnik bude opal z Marsa, da njega neće kandidirati neka politička opcija, da iza njega neće stati neka interesna skupina, da iza njega neće lobirati određeni broj građana organiziran na ovaj ili na onaj način. I da bi on bil neki čudak koji bi bil izabran i on predstavljal sebe i zagovaral sve te stanovnike Bogom dane koji su na tom teritoriju. Pa ljudi ajmo se malo osvijestiti i pogledati našu situaciju i stati na zemlju i reći, u jednoj maloj sredini gdje imate tisuću, tisuću 200 birača, glasača zna se da za prolaz bude trebalo v prvom krugu, ajde ako izajde 40, 50%, 200, 250 birača, drugom krugu kad se ponovi izbor, kad otpadnu oni nadobudni koji su se kandidirali, 100, 150 glasača bude izabralo novoga gradonačelnika. Ja to znam po iskustvu. I to je naša činjenica i mi o tom, zbog čega raspravljati na drugi način. Sad se postavlja pitanje, čim on raspolaže, komu on odgovara, na koji je način izabran? Pa on je izabran još manjim brojem glasova nego kaj smo mi sada, dok … [[Govornik se ne razumije.]] postavlja. Jer mi smo ipak trebali dobiti nekakvu apsolutnu većinu ili nas je morala apsolutna većina birati i postaviti izuzev nekih situacija, i onda odgovaramo tomu istomu … [[Govornik se ne razumije.]] predstavničkomu tijelu za svaki svoj postupak, ono kaj je već rečeno kak 'ko postavi pitanje tak se mi ponašamo. Ja nisam siguran iz iskustva da mi dajemo ovlasti i prava ukidanjem Poglavarstva, a opet pribavljanjem mišljenja predstavničkoga tijela, raspolaganjem i načinom svega skupa to. Ja mislim da taj model je možda u nekoj fikciji dobro zamišljen ali stvarna situacija bude toliko konfuzna, tol'ko bude nedorečena da mi ili netko drugi svejedno, budemo cijelo vrijeme z uredom bili na liniji, bude nam se davalo tumačenje, bude nas se usmjeravalo i tak dalje. Zato još jednom apeliram. Ipak bi ove stavke koje su sada ukidanjem Poglavarstva, davanjem ovlasti načelniku, gradonačelniku, županu morale decidirano biti spomenute, rečene do kraja na način kak' sve to skupa bude. Pa koliko je god bilo nedoumice, sada iščitavanjem zakona mora taj gradonačelnik mora predlagati brojčano, moramo ga Vijeće potvrđivati, to se mora napraviti, nema drugoga. Međutim, opstrukcija rada ili gradonačelnika koji s druge opcije eventualno bi mogel doći ili predstavničkoga tijela koje bi igrom slučaja se moglo na izborima dogoditi, došlo bi zapravo do nefunkcioniranja. Već je rečeno ili ne predlaganjem ili ne izglasavanjem ili jednoga ili drugoga. Tu se mora najti neki model na koji način takvu situaciju preskočiti jer jednostavno to bude blokada, nova blokada vraga. Jer oprostite jedna opcija gradonačelnika koja gura te eventualnoga i na izborima izglasa ne mora biti da politička ili druga opcija bude u predstavničkom tijelu sjedila. I sada te dve opcije ako nisu u nekakvoj … [[Govornik se ne razumije.]] onda jasno dolazi do novih izbora, novoga svega skupa. I sada još par riječi za taj tzv. smjenu. Ja mislim da to neće biti pravilo, baš to mijenjanje ali ne bi smjeli jednu grešku napraviti. Ako predlaže, već je tu rečeno ja mislim da tu postoji nekakva i dobra volja, 33% građana, birača, prijedlog za smjenom a da ga onda more smijeniti jedna recimo 15, 16% koji izađu na biralište. Nek' se to ujednači, bar taj minimum koji predlaže da taj minimum i mora biti za njegovu smjenu. I već je rečeno u ime HSS-a ona 2/3 većina u Vijeću, ona bi morala biti ta koja bi predlagala smjenu u ime građana ili prihvaćala inicijativu. Jer natpolovična većina je upitna i ona bi mogla zlouporabiti svoj položaj na način kak se to događa. I da ne odugovlačim, ja molim predlagača da bude taj čistopis jel' ovoga zakona s odgodom novoga ili drugoga, a da bude on jasan, tim prije jer on ne bi smjel stupati na snagu danom izbora, nego ja mislim da nas iskustvo uči a to smo za prošle izbore imali, bar tri mjeseca prije, da se Statuti usuglase jedinica lokalne samouprave,… jer prilikom izlaska na birališta jer prilikom izlaska na birališta način biranja i konstituiranja trebali bi biti već onda jasan i znati a ne tek onda pripremati statute i imati onaj tri mjeseca tzv. hladni pogon koji samo. Lako je u onim općinama gdje je jedinstveni upravni odjel koncipiran, međutim ja vas podsjećam da od petsto i nešto jedinica lokalne samouprave ima tristotinjak sirotana, ja ih tako zovem, siromaha koji jedva krpaju kraj s krajem, gdje nema ni pravne službe, gdje nema računovodstva, gdje nema pomoći i gdje puno umijeća i znanja budu trebali svi drugi napraviti da se to napravi. Tako da i prijedlogom zakona sada gdje se predlaže ja predlažem neka on stupa na snagu za nove izbore ali toliko vremena prije da se svi akti pripreme, donesu i da nema dileme. I možda najvažnije, državni tajniče bilo bi dobro da svi drugi akti budu određeni a ne samo taj zakon. Vi znate i sami koliko imamo problema sa službenicima, koliko imamo problema sa svim drugim aktima i bilo bi dobro da taj set zakona prati i ovaj zakon tako da nam se olakša posao koji obnašamo a sve radi građana birača naših koji očekuju od nas jasne poruke i jasne naznake na koji način to sve napraviti. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo, i ovo je jedan od prijedloga zakona koji ide na tragu one "zašto bi bilo jednostavno kad može biti neprovedivo", jer sve ovo što je danas čitav dan pričamo o tome većina nas iz oporbe se slažemo da sve ovo što je napisano ustvari je neprovedivo. Prvo sam mislio da ste to napravili zato da taj zakon uopće ne bude donesen, znači računali ste s tim da mora biti donesen sa 77 ruku. Pošto i većina koalicijskih partnera se izjasnila o tome da to neće podržati računate vjerojatno s tim da nećete ionako skupiti 77 ruku, pokazali ste dobru volju, oprali ste ruke kao Poncije Pilat pa evo mi nešto pokušavamo ali nemamo evo 77 ruku i ne možemo to donijeti. Međutim, vidim sad iz nekih rasprava da se neki čak i malo povlače pa nisu baš previše sigurni da bi načelnike, gradonačelnike i župane trebalo birati neposredno tako da nisam siguran da ovaj plan sa 77 ruku može proći. Međutim, ja sam od onih koji će sigurno glasovati protiv ovoga, a rekao sam i zašto. Zato što većina stvari u praksi će biti neprovediva. Ja ću samo nabrojiti pitanja koja su meni sporna a većinu su dotakli i svi u svojim raspravama, a to je pitanje tko predlaže proračun, kome, kako, tko ga usvaja, o tome ni riječi i mislim da nema šanse da se to provede. Zatim, odlazak da li zamjenik i načelnik, gradonačelnik i župan i zamjenik idu u paketu i kad, u kojim slučajevima i u slučajevima kad je jedan osuđen, nije osuđen nejasno i neprovedivo. Zatim sama odluka o referendumu ako se to zove referendum nazvano je izjašnjavanje a trebalo bi se provesti po Zakonu o referendumu pitanje na koji način se smjenjuje načelnika, na koji način ga smjenjuju građani, na koji način ga smjenjuje predstavničko tijelo. Podcjenjujemo građane, dajemo ovlasti predstavničkom tijelu, vjerojatno zato da bi postavljali one koji nama pašu i smjenjivali načelnika koji je iz druge … [[Govornik se ne razumije.]] svakih šest mjeseci. A treća i najbitnija stvar, u prijelaznim i završnim odredbama nema odredbi o konstituirajućoj sjednici. Nemoguće je ovo što predlaže kolega Kolar da se to donese ranije. Šta ako u tom periodu budu, u tom razdoblju budu raspisani neki novi izbori negdje u nekoj od općina šta bi se primjenjivalo, koji statut, kako. Neizvedivo, ali zato bi sve to trebalo pisati ovdje u zakonu. I vraćam se na zaključak. Došli ste s ovim prijedlogom jednostavno da se operete pred građanima ali nemate namjeru ovo napraviti. Dokaz tome je i datum kad se zakon počinje primjenjivati, znači od idućih izbora. Na svu sreću vi više nećete biti tada na vlasti pa ćemo mi to. … [[Upadica se ne čuje.]] A ako ja budem ili ne bio to će odrediti građani a nećete vi, a isto tako će građani odrediti tko će idući mandat obnašati ovdje vlast ali ja sam siguran da to nećete biti vi. … [[Upadica se ne čuje.]] I ja ću biti na glasovanju. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa Našićani će svoje mišljenje vjerojatno reći na izborima. A što se tiče ovog kad stupa na snagu nadam se i siguran sam da vi ovo nećete donijeti pa ćemo mi to u slijedećem mandatu u svakom slučaju donijeti.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Božidar Pankretić
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Pa evo nekoliko rečenica vezano uz ovaj zakon. Pa na početku bih rekao da je intencija na početku rekao bih bila donesena u ovom parlamentu konsenzusom da treba poštivati volju birača, da moramo donijeti jedan zakon koji će u svakom slučaju izbjeći sve ono što se ružno događalo po mnogim našim općinama, mnogim našim gradovima pa i županijama. Mislim da je ta intencija postignuta u dijelu predlaganja oko direktnog izbora i da u tom dijelu mislim da se ne može staviti određene primjedbe na ovaj zakon. On zasigurno doprinosi ispunjavanju tog osnovnog dijela poštivanja volje birača jer ćemo na taj način biranjem dobiti dakako čelnog čovjeka koji će biti izabran po volji birača, dobiti svoju funkciju i vjerujem tu svoju funkciju obnašati. No međutim ono što mene pomalo zbunjuje nije možda samo nedorečenost ovog zakona ako ga gledamo na način kakav on je nego jednog važnog dijela ukupno svakog izbornog zakonodavstva da li je moguće ovako bitne promjene donijeti na način da krenemo sa takvim promjenama u cijeloj Hrvatskoj ili bi bilo možda bolje da smo imali ja bih rekao nekoliko oglednih primjera pa da vidimo kako ta stvar funkcionira na, konkretno u praksi. Mislim da to nije ništa novo. Mislim da je državnom tajniku poznato da u nekim zapadnoeuropskim zemljama postoje različiti sustavi po različitim regijama. Da mi bi morali barem neko određeno vrijeme vidjeti šta će se ovdje događati? Kada su mnogi ovdje koji su diskutirali istaknuli su neke probleme koji bi mogli dovesti do gotovo blokade sustava. Ono što je činjenično stanje je to da s obzirom na naše birače oni uvijek se na određeni način opredjeljuju. Bit će im dakako ponuđeno da biraju direktno svog načelnika, gradonačelnika i župana ali u isto vrijeme će birati i gradsko vijeće, županijsku skupštinu i općinsko vijeće. Tom dijelu promišljanja vodeći se iskustvom kojega zasigurno svi imamo do sada, oni uvijek malo ipak to svoje, te svoje glasove podijele. I ako to uzmemo u obzir onda bi nam se moglo dosta puta dogoditi da imamo situaciju da iz jedne opcije imamo načelnika, gradonačelnika i župana a evo druga opcija je neka na neki način vladajuća u općinskom, gradskom vijeću i županijskom. Kada bi stvari detaljno uredili onda bi reklo se pa to je čak i dobro. Evo, općinsko vijeće, gradsko vijeće ili županijska skupština će kontrolirati evo tog načelnika, gradonačelnika i župana na jedan dobar način. Uvest ćemo jednu dodatnu kontrolu pa i s obzirom na sva ona istraživanja koja dolaze do nas vezano uz korupciju i sve ono što je nažalost u Hrvatskoj možda će i tu biti jedan doprinos da se to na neki način evo možemo slobodno reći iskorijeni. No međutim ako taj sustav maksimalno zakompliciramo onda nećemo dobiti ništa. Moguće da nam se dogodi ili da imamo u jednom dijelu lokalnog ili općinskog, gradskog ili županijskog šerifa koji će o svemu odlučivati. Nitko ga neće moći maknuti iz tog mjesta i dobit ćemo možda još goru situaciju. S druge strane ako to ne definiramo dovoljno jasno moguće da dobimo situaciju u kojoj će se biti, referendumi, izjašnjavanja svakih gotovo 6 ili 12 mjeseci kako to ovdje u zakonu piše. Znači mislim da se tom problematikom, neka mi ne bude zamjereno nisam pravnik i ne mogu reći da sam najstručniji u tom području ali mislim da još ovdje trebamo svi zajedno još malo promisliti o određenim rješenjima, doći do najboljih rješenja koja bi na određeni način pomirila ova dva na prvi pogled sukobljena rekao bih stvari između načelnika, gradonačelnika, župana direktno izabranog od naroda i gradskog vijeća, općinskog vijeća i županijske skupštine koja je također predstavničko tijelo. Ako bih mogao pripomoći mislim da princip referenduma izjašnjavanja mislim da nije dobar. Mislim da u ovom dijelu ne samo da ako idemo od one troškovne strane da bi on bio dodatni trošak i tako dalje, da bi negdje mogao biti zloupotrebljen. Mislim da taj institut još nije saživio kod nas i da naša iskustva u tom dijelu ako to primijenimo kompletno u Hrvatskoj bojim se da nakon bilo kojih budućih izbora će nam donijeti puno problema. Razmislimo da trebamo imati neka i prijelazna rješenja a mislim da bi jedno od prijelaznih rješenja zasigurno bilo da gradsko, općinsko ili županijska skupština dvotrećinskom većinom direktno smjenjuje načelnika, gradonačelnika ili župana i automatski je to raspisivanje kompletno novih izbora koji bi trebali biti jer ako vas dvije trećine ne podržava u tom dijelu onda morate znate da ona jedna trećina to jest jedna trećina plus jedan je sigurno bilo iz vaše opcije. Znači da vas netko iz vaše političke opcije na određeni način ne podržava i da ste kao načelnik, gradonačelnik ili župan zreli za tu ostavku. I mislim da bi to bilo puno bolje nego ipak ova komplicirana jedna situacija u kojoj mi dolazimo do tih odnosa. Znači imali bi, imali bi u svakom slučaju mogućnost da imamo jaču kontrolu, da pokušamo dovesti sustav koji će funkcionirati, da evo možda i ne trošimo toliko novaca poreznih obveznika jer ovo sa 33% od toga znači 16, 17% u ovom dijelu može doći do određenih stvari koje možda ne bi najjasnije odražavalo volju građana. Mislim da bi to bio evo moj doprinos ako će se još detaljnije razmišljati ukupno o ovome a stav je da ga treba razmisliti se i da zasigurno ovaj prijedlog zaslužuje treće čitanje. Hvala lijepa.
Hvala. Petminutna rasprava Klub zastupnika PGS-a SBHS-a NDS-a poštovani zastupnik Nikola Ivaniš. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege dozvolite da ovih 5 minuta iskoristim da se na početku sa jednim pitanjem ustvari našalim. Da li je moguće da je Republika Hrvatska jedina zemlja koja ne može riješiti neka pitanja u svome zakonodavstvu? Jer kad god raspravljamo o lokalnoj samoupravi, o odnosima države, županijske, regionalne samouprave, lokalne samouprave mi se uvijek nalazimo pred pitanjima koja su maltene pravno neriješiva. Ne znam kako to sve skupa funkcionira u državama u kojima postoje direktni izbori, kako to funkcionira u državama u kojima postoji stabilna lokalna i regionalna vlast, u kojima ustvari nema mogućnosti da se politikanstvom, kupovanjem i mešetarenjima mijenja izbor volje birača. Ja mislim da njihov, pravni stručnjaci su bili u stanju to riješiti. Kod nas se čini da je ovo nemoguće. Naime zaista se mora postaviti pitanje nisu li sve ove rasprave ovako kako su vođene od kad se na ovu temu raspravlja u Saboru ustvari cilj da se izigra plebiscitarno opredjeljenje birača Hrvatske a to je da imaju direktan izbor načelnika, gradonačelnika, župana i njihovih zamjenika. Ako bi to bio cilj to bi bila zaista jedna tragedija ukupnog izbornog, pravnog i ne znam kojeg sustava u Republici Hrvatskoj. I zbog toga u ime regionalnih stranaka želimo nekoliko stvari jasno reći. Kao i prije početka rasprave na ovu temu mi smo za direktni izbor načelnika, gradonačelnika i župana i mislimo da u Hrvatskoj postoje oni koji bi to morali moći pravno urediti i dati zakone u skladu s onim kako je to u Europi. Na koncu konca mi tvrdimo da hoćemo za dvije godine biti punopravni član Europske unije. Mi smo u stanju ovo riješiti na zadovoljavajući način. Drugo što mislimo mislimo da onaj tko pobijedi na izborima mora zakonsku garanciju imati da ga se može mijenjati samo onda ako krši zakon i Ustav. I zbog toga mislim da se već spominjalo u ovom Parlamentu pitanje kako je to negdje riješeno? Pa preferencije. Onaj tko dobije jedan glas više na izborima preferencijom dobiva uvjete da stabilnu vlast ima četiri godine i ne mogu se stvoriti politički uvjeti da ga se mijenja zbog političkih uvjeta, nego samo zbog kršenja zakona i Ustava. Što bismo rekli na takva rješenja? A takva rješenja su u znatnom dijelu europskih država što vi državni tajniče sigurno znate. A ne kod nas se svaki dan netko preslaguje. Ja neću koristiti imena. Ova rasprava mi ne služi da pljujem niti stranki niti opcije, ali trenutno je u Hrvatskoj na sceni jedna mala općina dosta bogata općina u kojoj nas mjesec dana uvjerava jedna stranka koja je od 15 vijećnika na izborima dobila jednog vijećnika da ima pravo preuzeti vlast i da legitimno i legalno hoće preuzeti vlast u toj općini. Čime? Mešetarenjem, kupovinama, zamjenama, polu ucjenama itd. To je hrvatska stvarnost, to je hrvatska stvarnost i mi nismo u stanju da damo sustav koji će garantirati da onaj kome birači daju većinu ima pravo da u ime tih birača i bude na vlasti za izborni mandat. I zadnje oko čega želimo jasno kazati direktnim izborima se ovlasti poglavarstva prenose na čelne ljude, ali ne može ne postojati ništa. Mislim da pitanje određenog ureda, pitanje toga na koji se način formira mora biti isto zakonom riješeno jer ćemo inače imati da će nam čitav niz ljudi koje nikad nitko nije izabrao, koji nikad nisu bili na listama, koji ni od koga nisu dobili nikakav legitimitet kroz savjetnike i sive eminencije upravljati čitavim nizom lokalnih i regionalnih samouprava a to onda po nama ne bi bila demokracija. I zbog toga mislimo da ovaj zakon definitivno nije ono što treba Hrvatskoj dvije ili tri godine pred prijem u Europsku uniju i zbog toga ga mi ne podržavamo. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Zlatko Kramarić. Klub zastupnika HSLS-a, pet minutna rasprava. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, štovani gospodine državni tajniče. Evo za kraj isto tako HSLS zapravo osnažene svoje objekcije koje su iznešene u raspravi, a to je da ovaj prijedlog zakona na žalost ima velike nedostatke, kako konceptualne tako i sadržajne naravi, a ti nedostaci se očituju na dva načina. Prvo, u onome što u ovom zakonu nedostaje, a što bi svakako trebalo biti uređeno i drugo u nepotpunim ustavno-pravnim pa i logički, odnosno smisleno neprimjerenim odnosno lošim konkretnim rješenjima. Ono što je nedopustivo da se miješaju instituti parlamentarne demokracije kao što je postavljanje pitanja općinskom načelniku, gradonačelniku odnosno županu od strane vijećnika s institutima predsjedničkoga sustava. Ukida se poglavarstvo, a u ni jednoj odredbi nije predviđen neki izvršni, odnosno upravni ured općinskog načelnika, gradonačelnika odnosno župana niti je propisan položaj osoba koji bi u tom uredu radile jer su oni neposredno odgovorni općinskom načelniku, gradonačelniku, odnosno županu pa padaju zajedno s njime ili su pak čisti službenici koji su primljeni u službu na temelju javnoga natječaja. To su stvari koje ovakav zakon mora urediti. Nadalje, nema niti jedne odredbe koja bi propisivala odnos između općinskog načelnika, gradonačelnika i predstavničkoga tijela odnosno njihove međusobne nadležnosti i odnose. Najgore od svega, nema niti jedne odredbe koja bi propisivala posljedice neizglasavanja na primjer proračuna koji predlaže načelnik, odnosno župan od strane predstavničkoga tijela. Nadalje, po našem mišljenju su apsolutno neprihvatljivi članci 40b. i 40c. koji bi trebali uređivati političku odgovornost općinskoga načelnika, gradonačelnika odnosno župana. Premda birači, uređuje se u tim odredbama sve drugo samo ne politička odgovornost. Kažem, valja istaknuti da je riječ o političkoj odgovornosti kod koje ne smije biti propisani nikakvi posebni uvjeti da bi se ona mogla pokretati kao što se to čini u ovom prijedlogu. Kao što danas u važećem tekstu Zakona o lokalnoj samoupravi članku 51. postoji bez ikakvih posebnih uvjeta politička odgovornost lokalnog izvršnog čelnika predstavničkom tijelu tako isto jedna je razlika što će se politička odgovornost ostvarivati prema biračima. To treba biti i u sustavu neposrednog izbora lokalnog … [[Govornik se ne razumije.]] čelnika. To je ono što nedostaje. Prvo. Mislimo da je referendum apsolutno pogrešan izraz u ovome prijedlogu zakona. Radi se zapravo o opozivu ili o razrješenju općinskog načelnika, župana od strane birača. Drugo. Postupak je prekompliciran – predugo traje i može stvarati probleme u redovitom i djelotvornom funkcioniranju lokalne samouprave. Ono što Klub HSLS-a želi predložiti to je prijedlog da se ovaj predloženi sustav zaboravi i prihvati klasični američki “recall“ sustav koji se primjenjuje na sve izabrane dužnosnike u američkim lokalnim vlastima uključujući i vijećnike, šefove policije, državne odvjetnike itd. jer su sve te funkcije u američkoj lokalnoj samoupravi izvorne. To znači, umjesto da te izabrane dužnosnike pozivaju, odnosno razrješuju u zakonu o predviđenim slučajevima pod istim uvjetima i od birača i od političkoga tijela raspisivali bi se normalni prijevremeni izbori za općinskog načelnika, gradonačelnika odnosno župana na kojima bi se uz njega mogli sudjelovati i drugi kandidati ako bi na tako raspisanim prijevremenim izborima ponovno bio izabran dosadašnji općinski načelnik, gradonačelnik, odnosno župan lokalno predsjedničko izborno tijelo raspustilo bi se po sili zakona. Mislimo da je to zapravo intencija koju se želi polučiti da se zapravo spriječi upravo taj jedan stalni konfliktni odnos između predstavničkoga tijela i tako izabranoga načelnika, odnosno gradonačelnika i župana. Prednosti toga sustava u odnosu na sustav opoziva, odnosno razrješenja to što se u jednom potezu, odnosno u jednom izbornom postupku rješava pitanje provedbe političke odgovornosti lokalnoga izbornoga čelnika. Za razliku od toga u sustavu opoziva, odnosno razrješenja mora se dva puta provoditi postupak i dva puta neposredno odlučivati, a u međuvremenu Vlada još i mora izabrati svog povjerenika. Mislimo da je to prekomplicirano i to zapravo na neki način dovodi u pitanje intencije ovoga konačnoga prijedloga. Zaključno naša ocjena u klubu, zato smo i predlagali treće čitanje i da se zapravo ovi naši prijedlozi itekako razmotre. Apsolutno je potrebno to treće čitanje do kojega postojeći tekst prijedloga mora pretrpjeti bitne i vrlo brojne dopune, izmjene kako bi doista uopće mogao biti predmetom jedne ozbiljnije rasprave u ovome Parlamentu. Hvala.
Hvala lijepa. Pet minutna rasprava Klub zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Ivan Jarnjak. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Logično je da tako ozbiljan zakon kao što je ovaj koji zadire u sve pore vlasti lokalne uprave i samouprave, donosi jednu novinu koja još nije isprobana na ovim prostorima osim prije kad su bili sekretari općinskih komiteta, ali njih se nije moglo smijeniti. Logično da postoji tako veliki interes i nedoumica, pa i određene strah koji ostaju od postojećih rješenja u ovom zakonu. Mi smatramo u klubu HDZ-a da od principa direktnog izbora načelnika, gradonačelnika i župana ne smijemo odustati jer je to daljnja stečevina demokratska u Republici Hrvatskoj, da na taj način sigurno osiguravamo bolje funkcioniranje vlasti na lokalnoj razini i da je to nešto oko čega smo se i na kraju krajeva i dogovorili. Slažemo se da ima prostora za još rasprave oko toga da li su sva rješenja u predloženom zakonu najbolje pogođena i da li će ona u praksi moći zaista i odraziti ono što smo mi ovdje u Saboru htjeli. S obzirom i na veliki broj amandmana koji je došao na odredbe tog zakona, klub Hrvatske demokratske zajednice prema članku 58. našeg Poslovnika predlaže da ovaj zakon ide u treće čitanje, da se u trećem čitanju pokuša, da se u trećem čitanju pokuša iznaći rješenje i da ovaj zakon u Saboru bude prihvaćen jednoglasno jer je to cilj da takav zakon bude prihvaćen jednoglasno u Saboru bi bila najbolja poruka da rješenja koja smo postigli jamče i sigurnost kasnije funkcioniranje takve vlasti. Hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Antun Palarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Pa Vladina je namjera i ostaje čvrsto kod te namjere da u Hrvatskoj uvede neposredni izbor gradonačelnika i da na najbolji način uredi međusobne odnose između neposredno izabranog načelnika, gradonačelnika i župana i predstavničkog tijela. Mi smo već do sada poduzeli brojne aktivnosti. Pozvali smo eksperte Vijeća Europe, toliko o Europi. Raspravljali smo sa Savezom gradova i općina ovaj tekst i dobili suglasnost na mnoga rješenja. Ali mislimo da treba napraviti i još daljnju raspravu o. Čuli smo prijedlog da zakon ide u treće čitanje i mi se ne protivimo trećem čitanju ovog zakonu jer nam je doista cilj da bude ugrađen u njega brojni amandmani koji su danas izneseni, iako su neki suprotno i da se ovaj zakon donese sa što većim brojem glasova, da iza njega stane gotovo čitav Parlament kako bi bila jamstvo da će se na bolji način primjenjivati. Iako nikakav zakon ne može zamijeniti političku kulturu u čijem razvoju svi moramo sudjelovati. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Sada idemo na glasovanje. Molim uključimo se! Ovako. Prvo. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi, drugo čitanje. Sukladno prijedlogu Kluba zastupnika HDZ-a dajem na glasovanje sljedeći zaključak. O Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi provest će se treće čitanje. Molim uključimo se! Molim glasovati! Rezultat? Sa 97 glasova za i 3 suzdržana donesen je predloženi zaključak.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Nakon lokalnih izbora održanih 2005. godine pojavile su se određene teškoće u sastavljanju pojedinih predstavničkih tijela i izazvani su problemi koji su se pojavili urudžbiranjem ostavki mimo volje vijećnika. Te ostavke su potpisivane ranije, unaprijed, čak i prije samih izbora. Stoga su pred Vladom stvorili nekoliko problema. Vlada je vrlo principijelno razriješila krize u tim sredinama, raspustila predstavnička tijela koje je morala raspustiti kako bi ostala vjerna principu da mandat osvojen na izborima pripada onom vijećniku koji je izabran i da nitko umjesto njega i mimo njegova volje ne može raspolagati sa njegovom ostavkom. Stoga mi smo takvim stavom napustili raniju praksu koja je bila upravna praksa pisana od bivše, ajde neću sad govoriti jer nema ovdje bivše ministrice, gdje je pisalo da ostavka koja je zaprimljena čak i ako je podnesena …
Koje ministrice? Ove ili one?
Dakle postala je praksa da pisana ostavka proizvodi učinak čak i ako je mimo volje vijećnika urudžbirana. Međutim mi sada želimo da se nedvosmisleno to pitanje razriješi na način da ta pisana ostavka mora biti ovjerena kod javnog bilježnika i tako da bude i to ne ranije nego najkasnije 8 dana prije urudžbiranja. Tako da se ne pojavljuju nekakve stare ostavke dane iz bilo kojeg razloga. Uročna ostavka mora biti urudžbirana najkasnije 3 dana prije dana zakazanog održavanja sjednice kako bi se moglo u međuvremenu izvršiti zamjena, stranke mogle predložiti zamjenu člana predstavničkog tijela, a isto tako kako bi se mogao odrediti sljedeći kandidat sa nezavisne liste. Za razliku od zakona u drugom čitanju mi više nemamo odredbe da će se izbori za članove, za pripadnike predstavnika nacionalnih manjina i za vijeća nacionalnih manjina održati zajedno sa lokalnim izborima. Vlada je u međuvremenu donijela odluku o raspisivanju tih izbora sukladno ustavnom zakonu. Stoga će se razilaziti datumi održavanja izbora, iako uložit ćemo posebne napore kako bi pripadnike nacionalnih manjina animirali da se odazovu raspisanim izborima i da izaberu svoje predstavnike i na taj način ostvare pravo koje im jamči ustavni zakon. Mislim da su ove odredbe dovoljno jasne, dovoljno precizne i da će spriječiti zloupotrebu ostavku u budućim vremenima. Iako moram reći da više se takve situacije ne događaju. Stoga predlažemo da se ovaj zakon usvoji kako bi od sada pa za uvijek bilo jasno da mandat pripada onome koga je narod izabrao i da nitko mimo njegove volje ne može raspolagati njegovim mandatom. Hvala lijepo.
Hvala. Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav, predsjednik Odbora, poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na 79. sjednici održanoj 17. travnja 2007. godine raspravio je Konačni prijedlog Zakona o dopuni Zakona o izboru članova predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave, treće čitanje, koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske 5. travnja 2007. godine. Odbor je konačni prijedlog zakona raspravio na temelju nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskoga sabora kao matično radno tijelo. Odbor je u raspravi konstatirao da je predlagatelj u konačnom prijedlogu zakona sukladno primjedbi ovog Odbora, odustao od propisivanja provedbe izbora za članove Vijeća nacionalnih manjina zajedno s izborima za članove predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave. Odbor je podržao rješenje Konačnog prijedloga zakona. Nakon rasprave Odbor je jednoglasno sa 7 glasova za, predložio Hrvatskom saboru da donese zakon o dopuni Zakona o izboru članova predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave u tekstu u kojem ga je predložila Vlada Republike Hrvatske.
Hvala. Odbor za lokalnu i područnu samoupravu? Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina? Otvaram raspravu. Klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Klub zastupnika SDP-a, poštovani zastupnik Mato Arlović. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvaženi gospodine državni tajniče. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje Zakona o dopuni Zakona o izboru članova predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave. Sama dopuna zakona je vrlo kratka i zadire samo u odredbu članka 7. važećeg zakona koji regulira, odnosno daje odgovor na pitanje kada članu predstavničkog tijela jedinice lokalne samouprave mandat prestaje prije isteka redovitog četverogodišnjeg mandata, a dopunjuje zapravo stavak 1. koji izričito propisuje da članu predstavničkog tijela mandat prestaje uz ostale razloge ako podnese ostavku danom dostave pisane ostavke shodno pravilima o dostavi koji su propisani Zakonom o općem upravnom postupku. Sadržaj predmeta i dopune propisuje zapravo tri bitne novine ili tri bitna nova elementa. Prvi je da predmetna ostavka treba biti zaprimljena najkasnije tri dana prije zakazanog održavanja sjednice predstavničkog tijela. Drugo, pisana ostavka člana predstavničkog tijela mora biti ovjerena kod javnog bilježnika i treće, ovjera pisane ostavke kod javnog bilježnika mora biti najranije 8 dana prije podnošenja pisane ostavke, dakle prije podnošenja same ostavke. Sve gore navedeno naravno uz izričitu zakonsku odredbu da pisana ostavka koja je podnesena suprotno odredbama samog zakona, ne proizvodi nikakve pravne učinke. Uistinu ovakve zakonske odredbe trebale bi u potpunosti eliminirati, odnosno onemogućiti zlouporabu zakonskih odredbi koje su jedino motivirane blokadom rada predstavničkog tijela, ali i izvršnih tijela u jedinicama lokalne samouprave a što praktično znači ili je moglo značiti u konkretnim situacijama ne samo promjenu izbornih rezultata nego i na najgori mogući način manipuliranjem voljom birača izraženoj u izbornom postupku. Isto tako sprječava se mogućnost urudžbiranja ostavki na vijećnički mandat mimo volje izabranog vijećnika uz afirmaciju osnovnog načela da ostavka treba i mora biti manifestacija slobodne volje svakog tko ima ili je ostvario mandat u izbornom postupku, jer ostavka i nije ništa drugo do izražavanje volje izabranog vijećnika naravno shvaćene kao njegov osobni čin. U izloženom smislu treba naglasiti uistinu još dvije stvari. Prva je da ovjerom pisane ostavke kod javnog bilježnika kao i propisivanjem koliko ta ovjera može prethoditi samoj predaji ostavke, propisuje se uvjet koji mora biti ispunjen prilikom podnošenja ostavke, ali sigurno se i onemogućava manipulacija ostavkama u bilo kom smislu a pogotovo se isključuje mogućnost potpisivanja i ovjeravanja prije ili neposredno nakon lokalnih izbora same ostavke, njezino deponiranje ili urudžbiranje od bilo koga osim od samog izabranog vijećnika. I drugo, ovakvim zakonskim rješenjem onemogućava se promjena mišljenja prije same sjednice predstavničkog tijela obzirom da se zaprimljena i urudžbirana ostavka ne može povući i zasigurno daje mogućnost pripreme materijala za sjednicu predstavničkog tijela, a i zakonsko određivanje ili zakonito određivanje zamjenika onom članu koji podnosi ostavku. I zaključno. Ova novina u Zakonu o izboru člana predstavničkog tijela jedinice lokalne samouprave onemogućit će manipulacije vijećničkim mandatima, a samim tim i smanjiti mogućnost koruptivnog ponašanja pri konstituiranju, ali i radu predstavničkih tijela jedinica lokalne i regionalne samouprave pa predložene dopune i u tom smislu apsolutno treba poduprijeti. Hvala.
Hvala. Idemo na pojedinačne rasprave. Poštovani zastupnik Kruno Peronja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Upravo iz samog naslova ovog prijedloga zakona govori se da je to Prijedlog zakona o dopuni Zakona o izboru članova predstavničkih tijela jedinica i lokalne i područne i regionalne samouprave, treće čitanje. Dovoljno govori podatak koliko se ozbiljno pristupa donošenju zakona iz područja lokalne i područne samouprave. Potvrđuje se pravilo da veliki interes upravo za ovakve zakone i propise vlada jer ljudi najviše i najbolje osjećaju što to znači kada se mijenja vijeće, predstavničko tijelo u njihovoj sredini gdje u manjim sredinama gotovo svi se međusobno poznaju i dosta je uvriježeno pravilo dobrog ponašanja i morala. Upravo je i želja ovim prijedlogom da se u izborni sustav na lokalnoj razini uvede institut ovjere potrebne pisane ostavke na vijećnički mandat u predstavničkom tijelu jedinice lokalne, odnosno područne samouprave i to kod javnog bilježnika što je najstroži zapravo akt, akt same ovjere kako bi se izbjeglo i onemogućilo bilo kakvu vrst manipulacije i brzog razmišljanja. Određen je i krajnji rok za predaju pisane ostavke člana predstavničkog tijela te rok za ovjeru pisane ostavke kod javnog bilježnika prije nego je podnesen. Naravno navedene su i posljedice koje nastupaju u slučaju nepoštivanja postupka i roka pri podnošenju ostavke u predstavničkom tijelu jedinice lokalne, odnosno područne samouprave. Ovime će se zasigurno spriječiti i onemogućiti bilo kakva mogućnost urudžbiranja bjanko ostavki na vijećnički mandat mimo volje samog vijećnika koji je izabran na izborima kako se ne bi preko noći ili voljom političke stranke kojoj dotični vijećnik pripada ona izigrala i na taj će se način omogućiti izabranim vijećnicima da ostvare svoje ustavno i zakonsko pravo na obnašanje vijećničke dužnosti na koju su na temelju zakona izabrani na lokalnim izborima. Onemogućit će i zlouporabu zakona od strane pojedinaca ili političkih stranaka s ciljem blokade rada predstavničkog ili izvršnog tijela u odnos jedinici lokalne, odnosno područne samouprave, stoga je pisana ostavka člana predstavničkog tijela koja je podnesena upravo na način propisan stavkom i podstavkom 1. ovog članka vrlo precizno, čvrsto, jasno i logično, nomotehnički dotjerano kaže kad će to biti napravljeno i napisana ostavka člana predstavničkog tijela treba biti uvijek ovjerena kod javnog bilježnika, najranije osam dana prije podnošenja. Kad se pogleda i postupak koji je prethodio ovom Prijedlogu zakona vidi se da je ovaj dobar običaj državni tajnik da se konzultira i sa udruga saveza gradova, općina, ekspertima uvijek plodonosan jer rezultira najboljim mogućim prijedlogom, a vrlo veliki interes koji je bio i maloprije kod Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi govori da je upravo dobar materijal podoban za raspravu, ali vjerujem da bi ovdje oporba kazala idemo i u četvrto čitanje da je moguće, stoga nam treba čim prije donijeti i ostvariti ono što u zakonu piše.
Hvala. Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Biserka Perman. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Činjenica je da su situacije u pojedinim jedinicama lokalne samouprave dovele do poteškoća u obnašanju mandata pojedinih vijećnika i da treba spriječiti zlouporabu očitovanja volje članova predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne samouprave koja se pojavljivala zadnjih godina kroz instituciju aktiviranja tzv. bjanko ostavki. Mislim da zakonom treba razraditi ustavno načelo o neobvezujućem mandatu kao i promjeni stranačkih dresova članova predstavničkih tijela kojom se direktno utječe na izborni rezultat i izigrava volja i izborni rezultat biračkog tijela izrađen na samim izborima, pa je u tom smislu potrebno šire razraditi izmjene zakona o izboru članova predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne samouprave i mislim da je tu suština problema koju ovaj Prijedlog ni u svom trećem čitanju na žalost ne rješava. U posljedicama koje će proisteći donošenjem ovog Zakona Vlada kaže da će se spriječiti mogućnost urudžbiranja tzv. bjanko ostavki na vijećnički mandat mimo volje izabranog vijećnika. Naime, takve su ostavke bile potpisane unaprijed bez datuma, odnosno bjanko i to je često bio uvjet da kandidat uopće dođe na listu. Onaj tko je aktivirao i predavao na urudžbiranje takve ostavke prethodno je upisao datum, pa one automatski više nisu bile bjanko, ali je vijećnik dolazio u situaciju da ga pri dolasku na sjednicu ne puštaju u vijećnicu jer on navodno više nije vijećnik. Takav pristup problemu je po meni u redu jer se njime štiti pravo i sloboda izbora izabranog vijećnika, no ni ova varijanta prijedloga ne obuhvaća niti ne štiti pravo birača pojedinca kao ni volju cjelokupnog biračkog tijela izraženu kroz izborni rezultat jer ne sankcionira kupovinu mandata i tzv. prebjege. Dakle, ne sankcionira se ni onoga tko kupuje mandat, kao ni onoga tko se prodaje mijenjanjem stranačkih boja, ali se kroz postojeće manjkavo zakonsko rješenje sankcionira birače i potiče sve veću nezainteresiranost građana za izlazak na izbore jer kako kažu ionako se ništa neće promijeniti pa što će izlaziti na izbore. Na žalost često ispada da su u pravu, a brojni primjeri prevrata i promjene izbornih rezultata prebjezima u pojedinim lokalnim jedinicama o kojima je bilo riječi kroz dosadašnju raspravu i raspravu o prethodnoj točki o izmjenama i dopuna Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi to i potvrđuju. Vidim da je predlagatelj izbacio odredbe koje se odnose na povlačenje ostavke i na taj način uvažio moju primjedbu iz prethodnog čitanja prijedloga ovog Zakona kad sam se pitala čemu uopće institut povlačenja ostavke ako je tu ostavku vijećnik podnio osobno. Takva mogućnost nije ni potrebna jer valjda su ljudi na kandidacijskim listama, a pogotovo izabrani vijećnici dovoljno ozbiljni i odrasli, a da bi se poigravali s vlastitom vjerodostojnošću i dignitetom. Dakle, da rezimiram dobro je da se rješava problem zlouporabe bjanko ostavki, ali kupovinu mandata i tzv. prebjege koji po meni čine suštinu problema ni ova varijanta zakona ničim ne sankcionira. Stoga zaključujem da ne postoji stvarna želja predlagatelja da nešto doista promijeni i da se sankcioniraju pojave koje su se dogodile posljednjih mjeseci u više županija, gradova i općina, nego samo pokušaj da se javnosti još jednom baci prašina u oči, zato ni u ovom čitanju neću moći podržati ovakve manipulacije javnošću i ovim Visokim domom. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Kolegice i kolege dopustite jednu malu digresiju. Danas prijepodne tijekom rasprave o ovom Konačnom prijedlogu Zakona ja sam nakon što je kolegica Ingrid Antičević Marinović završila svoje izlaganje rekao da, budući da je bila promukla, da je, jednostavno rekao da vodi računa o svome glasu itd., da se ide kod liječnika i slično i sada vidite šta ispadne na nekom indeksu HR, piše da sam ja kolegicu ismijao, da sam ja, da se lijeva strana pobunila protiv te moje opaske, desna da se pridružila nekom osmjehivanju itd. i slično pa, dakle jednostavno iz jedne opaske koju sam krajnje dobronamjerno iznio u pogledu sve ide i na to se sad nadovezujem, na tom Indeksu HR se nadovezuju razne druge opaske gdje se na jedan uvredljivi način govori i o kolegici i o meni. Kolegice Antičević! Ako želite, recite javno jesam li ja vas ismijavao, vrijeđao ili…?
Pa, mogla bih reći to da ne samo sad, nego nikad iako smo mi imali neke primjedbe ali nikad s vaše strane nije bilo nikakvih seksističkih niti ispada niti aluzija, niti iluzija. Za razliku od nekih drugih bez obzira kojih strana i bilo bi vrlo loše kada bi se trpalo na neki način do krajnjeg ja bih rekla granica stvari postavljale tako da se izgubi ono što je zaista za osudu, kao što se kolegici Lalić dogodilo. Ali ovo što ste vi sasvim dobronamjerno istaknuli, brigu za zdravlje to može biti na jedan vrlo simpatičan način, ne mora biti strog da bi na takav način to povlačilo i da bi na takav način se ne samo vi nego općenito i mi kao zastupnici dovodili do toga da ovdje nemamo drugog posla nego da se zafrkajemo. Ja mislim da to nije dobro ni za koga, ni za koga u ovoj sabornici i da protiv toga svi moramo ustati i dići svoj glas pa i onda kada smo promukli. Hvala lijepa [[Upadica: Bravo.]] /Pljesak./
Hvala lijepa kolegice. … [[Govornik naknadno uključen.]] na raspravu zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite! Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Mato Arlović. Izvolite! Potpredsjednik Doma.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege! Ja stvarno moram reći da će biti veliko umijeće snaći se u tumačenju i provođenju zakonskih odredbi koje će regulirati pitanje između ostaloga i prestanak mandata općinskom načelniku, gradonačelniku odnosno županu i njegovom zamjeniku. Naime, mi imamo u sustavu ili na snazi ili oni koji bi trebali uskoro biti na snazi nekoliko različitih rješenja. Postavlja se zapravo pitanje koji zakon će se u datom trenutku primijenit i koji će se odredba rješavat? Ja bi samo htio podsjetiti da mi imamo zaključenu raspravu o Konačnom prijedlogu Zakona o izborima općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba koji u članku 12. između ostaloga predviđa citirat ću: "Ako je pravomoćnom sudskom presudom osuđen na bezuvjetnu kaznu zatvora u trajanju dužem od mjesec dana…" sada imamo izmjenu i dopunu Zakona o lokalnoj samoupravi po kojem ostaje odredba ako je pravomoćno osuđena sudskom presudom 6 mjeseci. Ovaj zakon trebamo samo glasat, rasprava je gotova. Ovaj novi trebamo također izglasati po kojem treba uslijediti ta rješenja. A i u ta dva zakona se spominje pitanje ostavke. Pa između ostaloga i u članku 12. piše ako podnese ostavku, u članku 40.a., novom članku 8., piše ako podnese ostavku, kao što to piše i u članku 7. važećeg Zakona o izboru članova predstavničkog tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave. I sada odjedanput se ide sa rješenjima oko toga da se treba precizirati u smislu ovog izmjene i dopune zakona šta se smatra ostavkom i kada se ona može … [[Govornik se ne razumije.]] Prvo, vrlo je interesantno rješenje koje polazi od toga da je to pisana ostavka člana predstavničkog tijela podnijeta na način propisana stavkom 1. Pod stavkom 1. ovog članka treba biti zaprimljena. Pazite! Piše u samom članku 7., piše ako podnesete, za ostavku, danom dostave pisane ostavke shodno pravilima o dostavi propisa Zakona o općem upravnom postupku. U općem upravnom postupku između ostaloga postoji mogućnost da se nadležnom tijelu da izjava, zapisana izjava o određenoj radnji. Konkretno, vijećnik xy se digne na Općinskom vijeću i izjavi da podnosi ostavku koja se zapisnički konstatira. Da li je tako u skladu, smislu Zakona o upravnom postupku ispravno dana ostavka? Vjerojatno bi sud prihvatio stajalište da je. Sad mi ovdje kažemo ne. Najkasnije tri dana prije zakazanog održavanja sjednice predstavničkog tijela. Postavlja se pitanje zapravo da li mi uskraćujemo ili sužavamo prava samih vijećnika? Drugo, ovdje se kaže između ostaloga da ta ostavka mora biti ovjerena kod javnog bilježnika, pa se postavlja drugo dodatno pitanje, da li je ovo posao za javnog bilježnika i da li je to teret koji treba platiti vijećnik ili možda to treba platiti samo Općinsko vijeće s obzirom da se radi o vijećniku? I treće što je još možda najvažnije. A kako će se ovjeriti ostavka koja je dana na zapisnik nadležnom tijelu lokalne uprave jedinica lokalne samouprave? Dakle, ne sad samo Općinskom vijeću kao predstavničkom tijelu javnom izjavu kroz raspravu na zapisnik, nego jednostavno dođete kao vijećnik i date izjavu pred predsjednikom Vijeća i tajnikom Općinskog vijeća. Vi ste zapisnički konstatirani, šta je tad u smislu upravnog postupka legalno dato, legitimno dana ostavka, a mi ovdje sada tražimo nešto sasvim drugo. Ja mislim da ovakva rješenja, ideju koja se želi postići zapravo neće realizirati. Ja smatram sasvim jasno i nedvojbeno da ostavka mora biti osobni čin, da nema razlike nikakve posebice između ostavke, neopozive ostavke kao što je to jedanput rečeno, pogotovo kad se radi o javnim, nositeljima javnih ovlasti ili si ostavku dao ili nisi dao. Prema tome, ja ne smatram da je nužno potrebno da se to mora ovjerit, kao što isto tako ne smatram da je nužno potrebno da se to mora najmanje tri dana prije zakazanja, to se može dogoditi i na samoj sjednici Vijeća. Ono što je ključno, moramo različiti da nitko u ime nekoga drugoga ne može podnositi ostavku. E, to je nešto važno. I to je cijeli problem. Mi smo imali zapravo kroz tzv. partokratsko djelovanje naših stranačkih rukovodstava situaciju u pojedinim strankama da su kandidati za vijećnike, da su kandidati ne znam čak i za saborske zastupnike, morali unaprijed pismeno potpisati da će u datom trenutku podnijeti ostavku i to položiti u kasu kod svojih stranačkih rukovodstava koja su time baratali. Naravno tada su vijećnici rekli, to ja nisam dao. I u takvoj situaciji nastaje ozbiljan problem. Ja mislim da mi moramo jednostavno riješiti kao što je u postojećem zakonu riješeno eventualno sa malim preciziranjem, ta je ostavka osobni čin, da onaj tko podnese ostavku u pisanom obliku i izjavom pred nadležnim tijelom jedinice lokalne samouprave ili na samom predsjedničkom tijelu da mu je tog momenta prestao mandat i to je po sili zakona, nema šta vijeće konstatirati. Vijeće samo na osnovu te činjenice zapravo otvara postupak kad netko tko je ovlašten predloži njegovog zamjenika i da taj dođe na to mjesto na osnovu takve činjenice. I mislim da ove stvari u kojima mi dodatno birokratiziramo rad predstavničkih tijela zapravo kompliciraju još više. Jer znate, na svaku od ovih radnji koja se sada ovdje radi može se otvoriti pitanje ne samo znate zaštite u upravnom sudskom sporu pojedinog prava onog vijećnika koji podnosi ili ne podnosi ostavku nego isto tako i prava vijeća odnosno pojedinih frakcija u vijeću da zaštite svoja prava. Jer šta ako to bude sredstvo za zloupotrebu prava drugih. Primjerice, ako imate situaciju da u općinskim vijećima, gradskim vijećima jedan glas je na vazi šta sada ako vi imate stalni "Damaklov mač" da netko može tri dana prije sjednice vijeća podnijeti ostavku pa srušiti kvorum, ili vlast … [[Govornik se ne razumije.]] Je li vi znate koje mi moćno oružje takvim ljudima i pojedincima koji su ili strankama koji čine tu vagu dajemo da zapravo vladajuću većinu ili većinu u tom vijeću dovode u situaciju da ju može ajde blagi pojam da upotrijebim pritiskati da bi opstale i održale se na vlasti. Mislim da to nije u duhu sa demokratskim odnosima i načelima koje treba raditi i iz svih tih razloga ja osobno ne mogu glasati za ovaj zakon, bit ću protiv njega kao što isto tako smatram da mi moramo vratiti pored pravnih normi, pravne norme naravno trebaju urediti pravila igre. Prava, obaveze i odgovornosti svih pa i vijećnika ali mora se osigurati malo više i morala u svemu tome a moral nije po meni uopće upitan ako imamo institut ostavke jer onaj tko podnese ostavku kao osobni čin mora stvarno iza toga stajati. Ne može se govoriti ja sam danas podnio, druga puta nisam podnio, ja sam se šalio itd. Pa zbog toga ako hoćemo taj dio spriječiti da se manipulira institutom onda recimo časom podnošenja na predstavničkom tijelu ili organu dijela lokalne samouprave ili ako hoćete još dodatno može biti u pisanom obliku kad to nije u mogućnosti u vijeću pa eventualno čak i da ovjeri kod javnog bilježnika iako je to meni potpuno smiješno. A ako je općinski vijećnik podnio pisanu ostavku nema potrebe nikakve ovjeravanje od javnog bilježnika, najveća ovjera je zapravo javnost koja iza toga stoji na osnovu toga što je obaviještena jer nijedan od njih to neće učiniti a da u isto vrijeme ne stupi s time u javnost zbog vođenja političke borbe jer svaki puta je rezultat u pravilu politička borba. Iznimni su slučajevi kada se radi o bolesti. Ali ako se radi o bolesti ili nemogućnosti obavljanja funkcije onda ni nema problema oko podnesenih ostavki, nikad se zbog toga nije otvorilo pitanje. Zbog toga je ovo potpuno bespredmetno, ovo je i dalje birokratiziranje postupaka, funkcioniranja predstavničkih tijela koje ne daje onaj rezultat koji mi želimo postići. Dakle, ja podržavam namjeru predlagatelja koji je htio riješiti ova pitanja ali mislim da ponuđeni instrument rješavanja zapravo nije dobar i zbog toga bih ja bio više za rješenje koje bi se trebalo u članku 7. stavku 1. podstavku 1. ako se dobro ne varam vrijednost … [[Govornik se ne razumije.]] podnese ostavku trenutkom podnošenja ostavke ili njene dostave pismenog otpravka nadležnom tijelu jedinice lokalne odnosno regionalne samouprave i gotova stvar. Nema više tu. A onda izbjegavati naravno onu mogućnost da ja kao predsjednik kluba, onaj kao predsjednik stranke, onaj u onome, e sada ja podnosim ostavku u ime nekoga drugog ili nečiju ostavku ja dostavljam. To ne ide, to je zapravo trgovanje mandatom a osim toga to je i pritisak na vijećnika odnosno predstavnika građana na to kako će ostvarivati svoju funkciju i onda nikako ne ostvaruje funkcije u skladu s onima koji su ga birali nego u skladu sa onima koji su ga kandidirali odnosno strankom. I mislim da je to suprotno samo sebi.
Hvala. Završni osvrt državni tajnik Središnjeg državnog ureda za upravu Antun Palarić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Mi smo o ovom u sadržaju istom prijedlogu zakona u prvom čitanju raspravljali dva dana, u drugom čitanju nešto kraće evo i sad smo završili relativno brzo treće čitanje. Taj zakon mi kod njega ostajemo jer želimo da normativno bude uređeno ovo pitanje, iako sada imamo takvu praksu koju nitko ne može pokolebati dok se drugačije ne odredi, ne donese drugačiji zakon a čini mi se da neće. Dakle, jasno je da bianco ostavke ne mogu više proizvoditi učinak. Prema tome, željeli bi da se taj komplet lokalne samouprave zajedno raspravi i zajedno usvoji. Mi smo raspravili Zakon o neposrednom izboru općinskih načelnika, gradonačelnika i župana i gradonačelnika Grada Zagreba. On čeka sa glasanjem da završi potpuna rasprava Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi, dakle zakona koji će urediti taj međusobni odnos. Čini mi se da je dominantno mišljenje da se zakon uputi u treće čitanje a čemu se i mi ne protivimo. Pa ne bih se ni protivio da se i o ovom zakonu glasa istovremeno sa tim zakonima tako da to bude dan velikog koraka naprijed za lokalnu samoupravu u Hrvatskoj. Kažem, ne žuri nam se nigdje. Instrumenti, norme ovog zakona se u praksi već primjenjuju tako da zahvaljujem svima koji su kroz tri čitanja pomogli da on bude bolji i ne protivimo da se izglasa zajedno sa ostalim zakonima. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Otvaram raspravu, pa dajte ispravak. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik potpredsjednik doma Mato Arlović.
Gospodine predsjedniče, nastao je mali problem s obzirom da je državni tajnik rekao da se ovaj zakon u praksi već primjenjuje. Ja moram to ispraviti. Dosta je teško primjenjivati zakon u praksi koji ne postoji [[Upadica: Duh.]] Dobro, to može biti virtualno ali ostaje jedno činjenično pitanje. I ja se slažem da ovo ide u treće čitanje, da do trećeg čitanja to se pitanje razriješi. I moram vam reći još nešto. Nemoguće je napraviti ispravak ovog zakona samo kroz ispravak zakona i dopunu Zakona o izboru članova predstavničkih tijela jer u isto vrijeme imamo Prijedlog zakona o neposrednom izboru gradonačelnika, načelnika i župana i njihovih zamjenika kojima također može prestati mandat ostavkom. E, sada je pitanje da li isti institut važi i za načelnike i za gradonačelnike kao i za predstavnike općinskih odnosno gradskih i županijskih skupštinskih tijela. Mislim da te stvari treba usuglasiti a bilo bi dobro u državi u kojoj je princip ustavnosti i zakonitosti vladavine prava izbjegavati situaciju da se primjenjuje duh zakona kojeg nema. Jer ako nemate zakona kako možete imati njegov duh, u praksi mislim.
Ima tako što je, što je materija i duh, duh postoji a materije nema.
I to je pitanje transformacije materije u energiju i energije u materiju [[Upadica: Da, e pa]] Ali o tom po tom. To ćemo drugačije raspraviti.
Einsteinova formula. Kao što je vidljivo kod Konačnog prijedloga zakona o izborima općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba je nakon provedene rasprave Hrvatski sabor zaključkom odgodio glasovanje. Odgodio glasovanje do glasovanja o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi. O tom zakonu smo danas proveli raspravu u drugom čitanju i prijedlog je koji će sigurno biti usvojen zaključka da se provede rasprava da ide u treće čitanje. A ovaj Konačni prijedlog zakona o dopuni Zakona o izboru članova predstavničkih tijela jedinice lokalne i područne samouprave, provedena je rasprava u trećem čitanju i sigurno da kada je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi upućen, bit će upućen u treće čitanje pa čeka Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o izborima općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba. Da je najlogičnije da se onda i o ovom Zakonu donese zaključak kojim će se provesti glasovanje zajedno sa ova prethodna dva zakona. Zaključujem sad raspravu o ovom Prijedlogu zakona. A ovaj Prijedlog zaključka koliko ja znam već se inicira i bit će na glasovanju u petak kada bi u 13 sati trebali glasovati i o ovim zakonima. U 13 sati. Ljeto je pa idemo malo prije sa glasovanjima. Drugo. Konačni prijedlog Zakona o dopuni Zakona o izboru članova predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave treće čitanje. Sukladno prijedlogu Kluba zastupnika HDZ-a dajem na glasovanje slijedeći zaključak: "Glasovanje o Konačnom prijedlogu zakona o dopuni Zakona o izboru članova predstavničkih tijela, jedinica lokalne i područne regionalne samouprave, treće čitanje, Prijedlog zakona br. 428 provest će se istodobno sa glasovanjem o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj regionalnoj samoupravi i Konačnim prijedlogom zakona o izborima općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba." Molim, uključimo se. Glasovati. Rezultat? Sa 97 glasova za, 7 suzdržanih i 1 protiv donesen je predloženi zaključak.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Uvažene dame i gospodo zastupnici pred vama su dva prijedloga zakona … [[Govornica se ne razumije.]] istoga sadržaja: Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima sudova te o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima prekršajnih sudova. To su naizgled mali zakoni sa možda malim promjenama međutim oni predstavljaju čini mi se začetak velike reforme pa usuđujem se reći i revolucije koja će uslijediti u našem pravosudnome sustavu. Naime na prvi pogled čini se i tome se nije do sada posvećivala posebna možda pozornost ili pažnja ali zbog toga što sudovi i jesu tu da štite prava građana da svaki, svako mjesto, svaka općina bi trebali imati sud. To je i tradicijski prisutno. To je odraz jednoga napretka. To je odraz možda i potrebe građana da štite svoja prava. Međutim pri tome se nije postavilo pitanje zapravo ne samo nužnosti nego kvalitete potrebe omogućavanja načela nepristranosti i racionalnosti u smislu koštanja takvog jednog pravosudnog sustava. Hrvatska je mala država dosta, specifičnog geografskoga položaja međutim ona na svojih 4 i pol milijuna stanovnika u ovom trenutku ima 266 sudova. Od toga samo dozvolite jedan kratki podsjetnik uz Vrhovni sud kao najviši sud imamo Visoki prekršajni, Visoki trgovački sud, Visoki upravni sud te 21 županijski sud koji pokriva 107 općinskih sudova koji su otvoreni. Inače bi ih trebalo biti ukupno 114. Visoki prekršajni sud i drugostupanjski sud za 110 prekršajnih sudova, 4 su još neotvorena i Visoki trgovački sud je drugostupanjski sud za 13 sudova u Republici Hrvatskoj. Katkad je nezahvalno ići po nekim parametrima odnosno analizama koje rade razne komisije uključujući komisiju za učinkovitost pravosuđa. Međutim te analize jer situacija i ustroj pravosudnog sustava u tim zemljama može biti različita. Međutim te ipak analize pokazuju da Hrvatska kao što je to već više puta bilo rečeno ima u usporedbi sa drugim zemljama pa jako veliki broj sudova. Mi imamo najveći broj sudova skupa sa Turskom i Švicarskom. Pa smo između dvije zemlje različitog položaja. Ali analize pokazuju da mi imamo recimo 266 sudova odnosno 6 sudova na 100 tisuća stanovnika ili mi imamo 52 suda prvostupanjska na milijun stanovnika za razliku od recimo Finske koja ima 13, Mađarske koja ima 13, Moldavije koja ima 15 i Slovenije koja ima 30. Takva nam je relacija i što se tiče otprilike broja sudaca. Mi imamo 44 suca na 100 tisuća stanovnika i pravosudnoga osoblja. Zbog toga se kao jedan od važnih reformskih zahvata u provedbi strategije reforme pravosuđa doista postavlja kao jedan imperativ usuđujem se reći zapravo promjena, racionalizacija takvog sustava sudova u Republici Hrvatskoj. Dakako i državnih odvjetništava kao tijela kaznenoga progona. I upravo zbog toga mi smo usvojili u našoj strategiji pravosuđa racionalizaciju sudova kao jedan od važnih zahvata, prioriteta. Ali kad kažem prioriteta to ne znači da će se, da se taj veliki projekt može provesti preko noći. Da ćemo sutra … [[Govornica se ne razumije.]] potezom pera ukinuti veliki broj sudova. To su bolni procesi. To su zahtjevni procesi. To su procesi koji puno koštaju i s kojima treba pristupiti doista nakon temeljite analize doista promišljeno. To nije tajna da je i upravo iz razloga ovoga što sam sada navela jedan od zahtjeva u postupku pregovora da Hrvatska racionalizira sudsku mrežu zapravo čineći takav optimalan broj sudova. Radi postizanja ta dva cilja ali ipak prije svega zbog nas kako bismo i na ovaj način postigli kvalitetu pravosuđa u Ministarstvu pravosuđa kao dijelu Vlade, a i kroz neke projekte se rade upravo te temeljne analize. Radi se i nešto što ću sada reći na engleskom … [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] analiza. Dakle, usporedba troškova koštanja sada ovoga skupoga pravosudnoga sustava. Mi ne zaboravljamo da u Hrvatskoj ima oko 1930 sudaca. Imamo oko 6 i pol tisuća službenika i namještenika. Prema tome, to je sustav koji izuzetno puno košta, a da ne govorimo o financiranju samog materijalnih troškova sudova. To su svi razlozi koji nama nalažu da uz troškove i zahtjeve kvalitete rada suda osmislimo i racionalniju sudsku mrežu. U prilog činjenici da bi doista trebalo razmisliti, osmisliti jednu drukčiju strukturu sudova, dakako ne umanjujući građanima pristup suda govori i činjenica da otprilike, odnosno ne otprilike nego točno 107 općinskih sudova u Hrvatskoj postoji, imamo osam sudova samo sa jednim sucem, a 16 sudova sa 2 suca i 16 sudova sa tri suca. Doista je pitanje trebamo li da bismo imali sud sa jednim sucem upošljavati još desetoro ljudi, a pri tome imamo sud drugi koji je udaljen od ovoga suda istog, u istoj situaciji dvadeset, trideset kilometara a katkada i manje. S obzirom da je rasprava objedinjena što se tiče Prekršajnih sudova situacija je još drukčija, odnosno još bolje pokazuje stanje stvari jer od 110 prekršajnih sudova imamo 37 sudova sa jednim sucem i 31 sud sa 2 suca. Dakle, to su sve razlozi koji ipak daju za pravo govoriti da ne možemo očekivati da imamo ovako mali sud sa jednim sucem koji će biti sud kvalitetan i koji će obnašati svoju zadaću na najbolji mogući način. Usuđujem se reći da smo svi u tim situacijama u jednom ambivalentnom položaju. Svi bismo ipak htjeli u svojim mjestima imati sud. Onda svi oni razlozi koji sada govore se umanjuju. Međutim, ja mislim da budućnost ipak traži od nas u tom pravcu jedne dosta objektivnije kriterije za određivanje broja. Kako bi se izbjegli doista veliki potresi, jer to jesu potresi Vlada će ovom pitanju pristupit će i pristupa postepeno. Zato je Vlada donijela na svojoj sjednici 9. ožujka ove godine zaključak da se započinje, tek započinje postupak racionalizacije mreže sudova u Hrvatskoj tako da će se spajati sudovi iste vrste, dakle način je određen. Sad ovim prijedlogom, prijedlogom ovih zakona zapravo idemo korak dalje na ograničenom primjerku dakle spajanjem ukupno deset, odnosno po pet sudova, ostavljanjem po pet sudova se započinje ovaj složeni i zahtjevan postupak. Pri tome smo se vodili doista objektivnim kriterijima. Dakle, neke sam već rekla. Sve analize pokazuju da doista mali sudovi nisu sudovi koji kvalitetno mogu voditi postupak, nisu sudovi koji dakle mogu udovoljiti zahtjevima građana da ne kažem da se takvi sudovi onda lakše mogu optužiti uz svu svoju potrebu da budu stručni i da su doista i stručni, ne samo stručni nego da su i nepristrani i da odolijevaju ako ništa drugo zahtjevima lokalne sredine gdje se svi međusobno znaju. Polazeći od tih kriterija odnosno polazeći da se sve analize pokazuju da je naj optimalnije imati sudove do pet sudaca uzimajući tamo naravno priliv predmeta prema okvirnim mjerama za pet sudaca i brojnost stanovništva, te udaljenost jednog od suda do 50 km. Ovim prijedlogom zakona se predlaže spojiti ukupno deset, odnosno ostaviti pet sudova sa novim sjedištima kako općinskih tako i prekršajnih. Prijedlogom zakona se dakle predlaže, radi svega što sam navela da se spoji Općinski sud u Bjelovaru i Općinski sud u Čazmi u Općinski sud Bjelovar, Općinski sud u Klanjcu i Općinski sud u Zaboku u Općinski sud u Zaboku, Općinski sud u Donjem Lapcu i Općinski sud u Korenici u Općinski sud u Korenici, Općinski sud u Čabru i Općinski sud u Delnicama u Općinski sud u Delnicama, te Općinski sud u Poreču i Općinski sud u Rovinju u Općinski sud u Poreču. U pogledu prekršajnih sudova isti je broj koji se predlaže ovim zakonom, ali se i predlaže spajanje Prekršajnog suda u Karlovcu i Prekršajnog suda u Ozlju u Prekršajni sud u Karlovcu, Prekršajnog suda u Čabru i Prekršajnog suda u Delnicama u Prekršajni sud Delnice, Prekršajni sud u Glini i Prekršajni sud u Gvozdu Prekršajni sud u Glini, Prekršajni sud u Gračacu i Prekršajni sud u Obrovcu u Prekršajni sud u Obrovcu, te Prekršajni sud u Donjem Lapcu i Prekršajni sud u Korenici u Prekršajni sud u Korenici. Uvijek će se moći postaviti pitanje da je to mogao biti neki drugi sud. To će se ponavljati sve dok se postupak ne dovrši do kraja. Ministarstvo pravosuđa, odnosno Vlada Republike Hrvatske je polazeći od doista objektivnih kriterija ocijenilo i procijenilo da za početak ove faze dakako i uz određene konzultacije sa lokalnom sredinom se može započeti postupak racionalizacije upravo sa predloženim sudovima. Dakako, ovo je prvo čitanje, ovo je prijedlog zakona i saborski zastupnici kao dakako i lokalne sredine još uvijek imaju i trebaju reći svoje mišljenje o započinjanju ovoga procesa. Ja sam dužna jednu ispriku. Prilikom predlaganja imenovanog zakona Vlada kao predlagatelj propustila je ispraviti riječ u tekstu zakona i to kod Zakona o područjima i sjedištima sudovima umjesto općine Grubišno Polje, sada treba stajati grad Grubišno Polje, pa evo ispravljam ovu pogrešku. Zahvaljujem na slušanju.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Mato Arlović, potpredsjednik Doma prvo.
Gospodine predsjedniče, poštovana državna tajnice. Nekako mi je teško prihvatiti vašu tvrdnju i zbog toga ju moram ispraviti. Da ste dovoljno vodili računa o kriterijima prilikom određivanja koji sudovi se trebaju spajati, a koji trebaju se gasiti. Ja u ovom konkretnom slučaju navest ću primjer koji demantira zapravo ovo da ste dovoljno vodili računa o kriterijima. Slučaj suda u Rovinju i Poreču, po kojem bi sud u Rovinju prestati postojati i trebalo bi da sjedište prijeđe u Poreč. Vjerojatno ni sami niste do kraja zapravo bili načisto s time jer u samom tekstu kod obrazloženja govorite da to sjedište treba ostati u Rovinju, a u rješenju nudite rješenje po kojem ono treba biti preseljeno u Poreč. Ali ima nekoliko stvari koje su važne za kriterije. Prvo sud u Rovinju je dvojezični sud u kojem se između ostalog ostvaruje prava nacionalnih manjina u skladu sa Ustavnim zakonom o nacionalnim manjinama. Drugo, to je jedan od najstarijih sudova u Istri preko 200 godina. Treći je vrlo efikasan sud. Četvrto, sud koji je ustrojio zemljišne knjige i mnoge druge stvari i obuhvaća interese i potrebe više od 21000 građana. Ja mislim da je to vrlo ozbiljna situacija koja vas demantira u tome da ste vodili dovoljno računa o primjeni kriterija.
Hvala. Drugi ispravak poštovani zastupnik Jozo Radoš. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, ja bih molio da ono što je rekla gospođa tajnica da je to točno međutim nije. Ona je rekla da se radi o zakonima u prvom čitanju. Ovi su zakoni jedan i drugi bar nominalno dakle prema našemu dnevnome redu u prvom i drugom čitanju, dakle u žurnom postupku.
Veli se da je bio lapsus!
I to je netočan navod!
Da. Odbori, pravosuđe. Poštovani zastupnik predsjednik odbora Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvažena gospođo državna tajnice. Odbor za pravosuđe Hrvatskog sabora razmotrio je na 54. sjednici održanoj 24. travnja 2007. godine Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima sudova s Konačnim prijedlogom zakona. Odbor je predmetni Zakon raspravio na temelju svoje nadležnosti iz članka 73. Poslovnika Hrvatskoga sabora u svojstvu matičnog radnog tijela. U uvodnom izlaganju ministrica pravosuđa istaknula je da strategija reforme pravosuđa sadrži mjere reforme među kojima je i racionalizacija mreže sudova. Vlada Republike Hrvatske zaključkom od 9. ožujka 2007. godine započela je proces racionalizacije spajanjem sudova iste vrste te je u okviru projekta CARDS 2003. odredila spajanje 5 općinskih i 5 prekršajnih sudova. Radna skupina za izradu prijedloga racionalizacije mreže sudova utvrdila je kriterije spajanja, dakle spajanje sudova u kojima dužnost suca obavlja manji broj sudaca od njih petero, odnosno sudova na međusobnoj udaljenosti od, manjoj udaljenosti od 50 kilometara. Nakon provedbe predloženih spajanja sudova slijedi daljnja racionalizacija. Prijedlogom se propisuje prestanak mandata predsjednicima općinskih sudova koji se spajaju, a ministar pravosuđa ovlastit će osobu za obavljanje poslova sudske uprave do imenovanja novog predsjednika suda u općinskim sudovima u Bjelovaru, Zaboku, Korenici, Delnicama i Poreču. U raspravi je član Odbora izrazio nezadovoljstvo spajanjem Općinskog suda u Bjelovaru i Općinskog suda u Čazmi istaknuvši dugu tradiciju suda u Čazmi. Ministrica pravosuđa očitovala je jasno opredjeljenje Vlade Republike Hrvatske o provedbi reforme. Svjesna je da će biti nezadovoljstva lokalne zajednice. U konkretnom slučaju istaknula je da Općinski sud u Čazmi ima 3 suca, a mali broj predmeta, nešto više od jednog suca. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe je sa 5 glasova za i 3 glasa protiv odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima sudova. Hvala.
Hvala. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Predsjednik Odbora, poštovani zastupnik Furio Radin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina Hrvatskog sabora razmotrio je na svojoj 58. sjednici održanoj 25. travnja 2005. godine Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima sudova s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske. Odbor je Konačni prijedlog ovoga Zakona razmatrao kao zainteresirano radno tijelo. U raspravi su članovi Odbora posebno ukazali na potrebu preispitivanja predloženih izmjena i dopuna zakona, s obzirom da se ovim Prijedlogom Zakona uređuje vrlo osjetljiva materija. Naglasili su da se uspostavlja nova mreža općinskih sudova, a da pri tome nisu definirani jasni kriteriji koji bi uvažavali cijeli niz važnih pretpostavki za postojanje pojedinih sudova, a koji bi trebali biti temeljem racionalizacije mreže sudova u Republici Hrvatskoj. Članovi Odbor su mišljenja da se racionalizacija sudova treba zasnivati na osnovna kriterija, dostupnosti sudova građanima i brzini rješavanja predmeta. Pri tome se ne smiju zanemariti specifičnosti pojedinih područja, zemljopisna upućenost građana na pojedine općine i gradova, te prometna povezanost. Npr. ne postoji autobusna linija između Donjeg Lapca i Korenice. Važnost pojedinih sudova u tradicijskom smislu i životu građana. Općinski sud u Rovinju postoji od 1811. godine i Prvi je zemaljski sud u Istri. Ali i očitovanje elementarnih pretpostavki za ostvarivanje pojedinih građanskih prava, gruntovnica, katastar itd. Kada je riječ o Općinskom sudu u Rovinju naglašeno je da je to jedan od dva dvojezična suda na kojem se postupci vode i na hrvatskom i na talijanskom jeziku. Njegovo pripajanje Općinskom sudu u Poreču značilo bi regresiju dosegnutim pravima nacionalnih manjina, a što je u suprotnosti sa potpisanim ugovorom između Republike Hrvatske i Talijanske Republike o pravima manjina iz 1977. godine kojim je između ostalog uređeno da se stečena prava zadržavaju i proširuju, a ne dodatno ograničavaju. Također je ukazano da nije definirano na koji način će se navedena pripajanja ostvariti, odnosno hoće li to pripajanje biti samo formalno pa će rad, će se rad odvijati na istim sudovima, hoće li suci i službenici preći na predložene sudove, što onda znači da neće doći do smanjena broja zaposlenih pa onda ni do racionalizacije, hoće li se zadržati pojedini uredi na pripojenim sudovima i sl. Navedene prema mišljenju članova Odbora bilo je potrebno obrazložiti pa je i urediti ovim Prijedlogom Zakona. Nakon provedene rasprave Odbor je većinom glasova, 5 za 1 protiv 2 suzdržana, odlučio predložiti Hrvatskom saboru da se donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona s područjima i sjedištima sudovima, ali uz amandmane. Ja sada, ovdje ima 3 amandmana, ali međutim dva su nomotehničke naravi jer se mijenjaju zbog toga što sa mijenja onaj koji je bitan ovdje amandman broj 3. i to brišu se riječi: "Poreču i Rovinj" u članku 14. stavak 1. brišu se riječi: "Poreču i Rovinju", a u stavak 2. briše se riječ: "Poreč", znači ne dolazi do spajanja između sudova u Poreču i Rovinju. A obrazloženje je da predloženim amandmanima se želi zadržati postojeće stanje, odnosno želi se spriječiti ukidanje Općinskog suda u Rovinju. Iz više razloga. Jedan je da je Općinski sud u Rovinju ima dugu tradiciju od skoro 2 stoljeća. Dva, osnovni sud u Rovinju je dvojezični sud. Tri, Općinski sud u Rovinju je prvi sud na području Republike Hrvatske koji je preoblikovao zemljišne knjige u informatički sustav. Dalje, trenutačno se radi o rekonstrukciji zgrade suda zahvaljujući dostavljenim materijalnim sredstvima Ministarstva pravosuđa Republike Hrvatske i Grada Rovinja. Dalje, priljev predmeta prema okvirnim mjerilima opravdava i veću sistematizaciju od 5 sudaca. Dalje, ukupan broj stanovnika preko 21 tisuća sa teritorija nadležnosti ovoga suda opravdava postojanje istog. Prema tome osim što je osnovni sud u Rovinju od iznimnog povijesnog značaja za ovo područje ovaj sud je od velike važnosti za talijansku nacionalnu manjinu, budući da se na ovom sudu ostvaruju ravnopravna uporaba hrvatskog i talijanskog jezika, ja kažem nedovoljno ali ostvaruje se, sukladno odredbama Ustava Republike Hrvatske, Ustavnoga zakona o pravima nacionalnih manjina, te Zakon o uporabi jezika i pisma nacionalnih manjina. Hvala lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub HDZ-a, poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državna tajnice, gospođo pomoćnice, kolegice i kolege. Pitanje funkcioniranja pravosuđa je doista temeljno pitanje funkcioniranja svake pravne države i ono je bitan uvjet ostvarivanja temeljnog načela vladavine prava. Naš pravosudni sustav ako ga sagledamo danas, već smo ga niz puta ocjenjivali i jedna od temeljnih ocjena je da imamo doista veliki broj sudova, veliki broj sudaca, ali i veliki broj neriješenih predmeta. Svi prigovori koji nam do sada dolaze u postupku pristupanja Europskoj uniji, odnose se velikim dijelom i najžešći su oni u području funkcioniranja pravosuđa. Vidimo i sami ove dane da su nam suci vrlo često glavne zvijezde u medijima i to na žalost ne po dobrim učincima nego po nekim vrlo dvojbenim stvarima. To svakako nije dobro, ali ipak ako bismo ocijenili stanje u našem pravosuđu prije tri godine i stanje kakvo je danas, mislim da bismo ipak mogli dati bitno bolju ocjenu nego što je to bilo prije tri godine. I mi u ovom Parlamentu u ovom sazivu učinili smo doista velike napore, donijeli smo brojne izmjene zakona, poduzeli smo značajne mjere da bi se situacija popravila. Želim samo na brzinu podsjetiti da smo donijeli novi Zakon o sudovima, da smo izmjenom zakona ubrzali zemljišno-knjižni postupak, da smo proveli digitalizaciju gruntovne, da smo izmjenom Zakona o ovrhama rasteretili sudove jer smo jedan dio ovrha i to one temeljene na vjerodostojnim ispravama stavili u nadležnost bilježnicima. Nedavno smo donijeli izmjene Zakona o registarskim sudovima gdje po prvi puta uvodimo elektroničku dostavu i komunikaciju znači registarskog suda sa strankama putem računala. Izmijenili smo Zakon o Državnom sudbenom vijeću, znači omogućili smo jedan efikasniji stegovni postupak, inzistiramo na odgovornosti sudaca. Zakonom o sudovima uveli smo pravosudnu inspekciju. Po svim izvješćima vidimo da nam pravosudna akademija dobro funkcionira jer edukacija sudaca u ovom novom sustavu je vrlo vrlo bitna. Delegirali smo predmete, omogućili smo da predsjednik Vrhovnog suda rastereti one sudove koji su opterećeni i koji nose teret velikog broja predmeta, rasporedili smo dio tih predmeta na manje opterećene. I ako danas sagledamo rezultat svega toga je ipak da smo onaj broj zaostataka od milijun i pol neriješenih predmeta uspjeli spustiti na ispod milijun. To nam daje nadu i to je zapravo jedna potvrda da smo dosta toga dobroga učinili i da idemo dobrim putem. Ovo su kako je državna tajnica rekla, dva manja zakona, međutim po svom sadržaju vrlo značajna jer uvode jednu drugačiju organizaciju i drugačiji rad u pravosuđu. Mi smo i Nacionalnom strategijom reforme pravosuđa ocijenili da nam mreža sudova nije odgovarajuća, da imamo preveliki broj sudova i da je tu mrežu potrebno učiniti racionalnijom. Međutim već iz ovog mini primjerka vidimo da to baš neće ići tako lako, jer deklaratorno svi smo mi za racionalizaciju, ali ako se dirne u naš grad i u naš sud onda baš bi rado da to ipak ode u neki drugi grad. I stoga mislim da moramo ustrajati na onome što smo si nacionalnom strategijom odredili, jer racionalizacija sudova zapravo znači veliki iskorak naprijed. Vidjeli smo i čuli smo podatke koliko u Hrvatskoj imamo sudova gdje sudi jedan ili dva, ili tri suca, i doista takvi sudovi pitanje je smisla da oni egzistiraju kao samostalni sudovi. Ako takve sudove spojimo i okrupnimo u veće sudove, do čega ćemo doći? Doći ćemo naprosto do jednog efikasnijeg sustava, do jednog efikasnijeg načina rada. U tim većim sudovima moći ćemo imati suce koji će se specijalizirati, koji će znači biti specijalisti ili za kazneno ili za parničnu ili za neku drugu vrstu postupka. Ako imamo specijalizirane suce imati ćemo i brže rješavanje predmeta u tim oblastima i imati ćemo kvalitetnije presude, imati ćemo manje žalbenih postupaka, imati ćemo manje posla na drugostupanjskim županijskim sudovima i mislim da je to doista dobar put. Međutim, doista će biti vrlo teško bilo gdje reći da se neki sud ukida ili bolje rečeno da se spaja sa nekim drugim sudom i možda bismo u ovom nekakvom budućem razdoblju trebali razmisliti o jednom rješenju koje će i to pomiriti. Ono što je bitno ovdje reći, percepcija je da se nekome nešto ukida i da nešto u nekom gradu prestaje i da ga nema. Mislim da je to pogrešna percepcija. Jer ako kažemo da se dva suda spajaju nastaje jedan novi sud. Onaj sud koji više nazovimo to tako, ne postoji, ali zgrada tog suda će i nadalje biti u tom gradu u kojem je i bila. Sudnice u toj zgradi će biti i nadalje u toj zgradi u kojoj su i bile, suci koji su tamo sudili oni će i nadalje biti u toj zgradi i nadalje će se i tamo voditi sudski postupci. Da li u okviru uredovnih dana ili će to biti svaki dan, ovisi o broju predmeta koji će tamo biti. Ali u svakom slučaju i sudac iz tog grada će moći ići u drugi grad jer će možda biti specijalista za neku vrstu predmeta. Tako da to treba na neki način tako percipirati, a možda porazmisliti, ovo bi bio jedan prijedlog o kojem predlažem da razmislite, da eventualno idemo i sa kako bismo spriječili ovakve otpore kojih će sasvim sigurno u budućnosti biti, da razmislimo o izmjeni Zakona o sudovima na način da promijenimo Zakon o sudovima i otvorimo mogućnost da se za više općinskih sudova odredi jedna uprava ili imenuje jedan predsjednik suda. Mislim da bismo na taj način postigli jednake efekte. Sudovi nemaju pravni subjektivitet, pravnu osobnost i eventualnim znači imenovanjem jedne uprave za nekoliko sudova vjerujem da bismo došli do istih efekata kao i ovdje. Stoga to je samo jedan prijedlog o kojem bi valjalo po nama razmisliti. Klub Hrvatske demokratske zajednice, ono što ću zaključno reći, svjestan je problema neracionalne mreže sudova. Mi ćemo ovaj zakon podržati i nadam se da će efekti koje će racionalnija mreža sudova polučiti, da će ti efekti biti vidljivi vrlo brzo i da nećemo imati problema u daljnjim mjerama koje ćemo na racionalizaciji mreže sudova učiniti. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik, potpredsjednik Doma Mato Arlović.
Gospodine predsjedniče. Poštovani kolega Bošnjaković, rekli ste da će nacionalizacijom, odnosno donošenjem ovakvog Zakona efekti koji će se polučiti biti vrlo brzo vidljivi. Ja bih volio da neki od tih efekata ne budu vidljivi i da se uopće ne dogode i zbog toga moram ispraviti taj dio jer bih vas htio podsjetiti da bi time doveli sebe u situaciju da imamo zakon koji nije usklađen s Ustavnim zakonom o pravima nacionalnih manjina člankom 22. osobito stavkom 2. tog članka, broj jedan. I broj dva, to bi imalo veoma, veoma neugodnu konotaciju za Republiku Hrvatsku kako na unutrašnjem tako i na međunarodnom planu. Dopustite da podsjetim u članku 22. stavku 2. se kaže pripadnicima nacionalnih manjina osigurava se zastupljenost u tijelima državne uprave i pravosudnim tijelima sukladno odredbama posebnog zakona vodeći računa o sudjelovanju pripadnika nacionalnih manjina u ukupnom stanovništvu na razini na kojoj je ustrojeno tijelo državne uprave ili pravosudno tijelo i stečenim pravima. Ja bih vas htio podsjetiti da je primjerice Općinski sud u Rovinju ustrojen u Rovinju, da se radi o stečenim pravima i da sukladno strukturi stanovništva i utjecaju nacionalne manjine Talijana u Rovinju oni imaju pravo određene zastupljenosti. Ako se to sjedište premjesti na razinu suda u Poreču promijenit će se i taj odnos i povrijediti i ovaj Ustavni zakon i stečena prava i zbog toga vas molim da ipak po tom dijelu, ja znam da treba napraviti rekonstrukciju, treba nacionalizaciju napraviti, ali ne na ovaj način jer bi mogli imati negativne posljedice koji mogu nas puno više koštati nego sam projekt, pa možda da eventualno pretvorimo u prvo čitanje i da onda nakon toga nađemo najbolje rješenje koje će odgovarati interesima svih nas.
Klub zastupnika SDSS-a, poštovani zastupnik Ratko Gajica. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Ja ću poći od ovog što je u obrazloženju istaknuto kao glavni razlog zbog čega se ide u promjenu ovog Zakona. Mislim da se to podvodi pod ovo racionalizaciju. E sad, racionalizacija u pravosuđu po mom mišljenju podrazumijeva efikasnost i dostupnost sudovanja građanima. To mi se čine dvije ključne stvari u priči o podnaslovom racionalizacija. E sad, kad bismo pošli od tog kriterija, dakle od tog stava vršimo racionalizaciju i želimo je sadržajno provesti onda bi se racionalizaciji po mom mišljenju moglo podvrći sljedećih nekoliko stvari. Ja navodim sad ona pitanja za koja mislim da su problematična i u proizvođenju efikasnosti i u odnosima koje u sistemu imamo, a društveno su neprihvatljiva. Prva stvar u tome mehanizam izbora i imenovanja sudaca jer se pod zaštitom autonomije vrši izbor koji proizvodi afere i polemike i dovodi u pitanje objektivnost i poštenje i sudovanja i alimentiranja najboljih kadrova da to rade. Ja sad neću ulaziti u to kako se to može bolje, ali ja samo govorim efekat koji sada u društvu imamo na pitanju imenovanja sudaca. Druga stvar koja mi se tu čini važnom sudačka struka se cehovski štiti pravom na autonomiju i to više nego stručnošću, pravednošću i efikasnošću. Kad bi uzeli brojke koje to dokazuju ili ne dokazuju onda bismo vidjeli da ovo pitanje stručnosti, pitanje pravednosti, pitanje efikasnosti proizvodi afere u kojima je kolega Bošnjaković također maloprije govorio. Treća stvar koja na spisku pitanja koja su razlog za racionalizaciju je neopravdana dužina sudskog postupka, zamorno dugo sudovanje jer to obeshrabruje vjeru u pravdu. Ima bezbroj slučajeva koji su na granici ili prešli su granicu potrošenog vremena i ušli u zonu nerješavanja u razumnom roku zbog čega bi Ustavni sud kad bi mu se čovjek obratio morao kazniti državu nekim novcima zbog toga što to nije riješila u razumnom roku. Četvrta stvar koja također zaslužuje da se stavi kao važna stavka pod naslov racionalizacija izigravanje sudske procedure kako bi se prevarilo pravdu što je moguće samo kod nekompetentnosti struke, moguće su i neke druge stvari, ali kad imate kompetentnu struku ona će to spriječiti. Peta stvar koja mi se čini tu važnom stručna kompetencija do koje svatko tko drži do sebe kada nešto radi drži i nepodijeljeni autoritet priznat i javno vidljiv. Sad govorimo da se kod javlja samo u obliku svijetlih primjera. I šesta stvar ukupna društvena atmosfera i javno mišljenje ovakvo stanje u sustavu pravosuđa ovo uzima kao redovno stanje stvari i sad neću dalje, ali meni se čini, ovo su sve vrlo teška pitanja i ja sam svjestan da su to krupni zalogaji pojedinačno i da se u to ne može tako lako ući i da se to ne može tako lako promijeniti i da se to ne može promijeniti ovako okreneš ruku pa gotovo, treba dakle duže vremena, ali to su nesporno krupna pitanja pod koja treba podmetnuti leđa ili pleća i treba u to ući. Po mom mišljenju kad bi se, ako bismo u racionalizaciju pravosuđa ušli bilo s kojim od ovih pitanja ili s nekoliko od ovih pitanja, to bi bila racionalizacija s debljeg kraja. I ja znam da racionalizacija s debljeg kraja, to je sada teško. Možete govoriti o tome koliko je politički oportuno ali, ja mislim da ozbiljan razgovor o tome ne smije ovo zanemariti. Umjesto toga mi ovdje imamo prijedlog koji je racionalizacija s tanjeg kraja. Čini mi se s tankog kraja. Čini mi se čak i s plitkog kraja. Prema tome, idemo u prijedlog koji nam je ovog trenutka najlakše provesti, jer to je najjeftinije. Oko toga može biti najmanje buke. A čini mi se da kroz ovim prijedlogom ne postižemo ono što sam na početku spomenuo kao kriterij. Prvo, efikasno sudovanje i drugo, dostupnost tog sudovanja građanima. Mi to ovdje ne osiguravamo. Čak mi se čini da ovaj prijedlog u nekim konkretnim primjerima koje ću ja ovdje spomenuti ide kontra ovog kriterija. E, sad 'ajmo ovako. Rečeno je ovo što ste vi gospođo državna tajnice ili negdje u raspravi ne znam sad više, ali nije sad to ni bitno, rečeno je imamo kriterij 50 kilometara, sve što je unutar 50 kilometara to ćemo spojiti. Pa onda imate Lapac koji zračne linije ima manje od 50. Ima vjerojatno i 20. Ali kad čovjek treba iz Lapca ići u Korenicu na sudski postupak, onda ima 110. I onda kad bude četiri mjeseca snijega, onda ne može uopće tamo ići. E, dobro 'ajmo se uzdati u to. 'Ajmo se uzdati u to. Ali, to znači da mi zapravo nismo sudski postupak primakli građaninu da on bude na dohvat ruke i da on bude brži i da imamo neku vrstu društvene kontrole što se događa. Druga stvar koja se na isto to odnosi. Kaže gospodin Bošnjaković i tu vjerojatno ima nešto što ima smisla. Kaže, dobro ostat će zgrada, ostat će ljudi, ostat će upisnik, ostat će šta ja znam šta će još ostati i tu će se voditi sudski postupak. To onda znači da racionalizacija se vrši samo tako što ukinut ćemo jednog predsjednika suda i uštediti nešto novaca. A ako je to krajnji cilj, ako je ne samo cilj, ako je to krajnji efekat, onda mi se čini da je to jeftin efekat za negativan rezultat koji ćemo u tome imati. Ja bi se u isto vrijeme, imate čak i ovu situaciju, znate šablonski. Ljudi iz Gračaca ići će u Obrovac u prekršajnim postupcima. Gračac je Lika, orijentira na Liku, postoje tu nekakve tradicije, nekakvi ustaljeni odnosi, nekakvi prometni pravci, nekakvi vozni redovi, sve to postoji. On ne ide, nije u skladu s ovim što mi hoćemo. On nije, on ne može, to dakle nije to. To nije realan život. Mi sad naravno možemo šablonom uspostaviti neki drugi život, pa vi građani radite kako smo mi uspostavili vozni red i onda će se ljudi naviknuti za neko vrijeme. Ali to nema smisla. To nema smisla. I još ću jednu stvar spomenuti. Ona možda u, ako ćemo biti strogi po novcima i strogi po nekakvim vertikalama, onda ovo što ću ja reći možda i nema smisla. Ali znate, mi možemo uspostaviti jednadžbu nema stanovništva, pa onda ne treba sud, ne treba škola, ne treba ambulanta, ne treba autobusna stanica, šta ja znam šta sve ne treba. Ne znam da li šta i treba. Priča se može obrnuti i na drugi način. A ako nema suda, pa nema ambulante, pa nema škole, onda neće biti ni ljudi. Onda neće biti ljudi. Sad je pitanje što mi u osnovnom konceptu koji nudimo hoćemo i u ovoj stvari? Ima sredina ove koje sam ja maloprije spomenuo npr. vjerojatno i neke druge ali ne poznam, u kojima bi vjerojatno i ciljano trebalo uspostavljati obrnuta rješenja samo da život ljudima tamo učinimo ugodnijim, da to ne bude pustara i da ih tamo bude više. Ako ne razmišljamo o tome, ja dopuštam da to nikome nije obavezno ali, ako ne razmišljamo o tome i onda imamo ovaj prijedlog, onda smo dobili šablon koji čini mi se ne vodi računa o životu, a u mnogim situacijama ide potpuno kontra života. I na kraju reći ću ovo što je kolega Arlović i ono što je kolega Furio ovdje govorio. Imate i ovaj odnos manjinsko većinski i prava iz ustavnih prava, Ustavnog Zakona o pravima nacionalnih manjina. Onda tamo gdje postoji mogućnost da manjine dobiju neko pravo po tom Ustavnom zakonu, po kriteriju svoga broja i po kriteriju odnosa brojeva, pa onda im te odnose ispremještate na njihovu štetu, u najmanju ruku nismo pokazali senzibilitet za tu vrstu ljudske potrebe. Ne imati senzibilitet za to čini mi se da je malo kratkovidno. Pogotovo što to Lapac npr. nema. Ali, ovo što kolega Radin kaže, Rovinj već ima dvojezičnost i već ima neku svoju tradiciju itd. Sad kad to odrežemo škarama onda će ljudi reći niti vam valjaju škare niti vam valja platno koje režete. Zahvaljujem.
Hvala vam poštovani kolega. U ime kluba IDS-a poštovani kolega Damir Kajin. Izvolite poštovani kolega!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjena državna tajnice, uvažena gospodo zastupnici. Znači, suština ovog zakona je ovo spajanje sudova Zabok-Klanjac u Zagorskoj županiji, Bjelovara i Čazme u Bjelovarskoj županiji, Delnice-Čabra u Primorsko-goranskoj županiji, Korenice-Donjeg Lapca u Ličko-senjskoj, odnosno Poreča i Rovinja u Županiji istarskoj. Jasno, govorimo o ovim izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima sudova P.Z. br. 674. Međutim, evo kada gledam ovako sa pozicije stanovnika Županije istarske mogu samo jednu stvar reći da je ovaj prijedlog na razini političke provokacije. Jednostavno, nema razloga za ovakvim postupanjem. Onaj tko o ičemu razmišlja jedan ovakav prijedlog zakona ne bi gospodo predložio. To može predložiti samo onaj tko ne poznaje istarske prostore a ponekad i ja znam za ovom govornicom reći da u ovom trenutku uz pučkog pravobranitelja, uz onog pravobranitelja za djecu, ravnopravnost spolova, studente, invalide, umirovljenike, šta ja znam koliko ih sve nemamo trebalo bi formirati i onoga za Istriane. Da li netko zna konačno što su jedan Poreč i Rovinj u tom ukupnom gospodarskom društvenom, da ne nabrajam druge momente prostoru Republike Hrvatske. To su dva grada sa cirka ne znam 22, 23, 24 tisuće stanovnika. Svaki koji u bruto društvenom proizvodu Republike Hrvatske u ovom času zasigurno sudjeluju sa 6, 7, možda 8, možda i više posto. Gospodin Furio Radin je govorio na način da je rovinjski sud jedan od najstarijih istarskih sudova, samim time i sudova na tlu Republike Hrvatske. Rovinjski sud je jedan od rijetkih dvojezičnih sudova, ma ne samo u Hrvatskoj nego i u Europi. Hrvatska se obvezala na čitav niz međunarodnih konvencija koje nas obvezuju da jednostavno ne dovodimo u pitanje stečena prava. I utoliko ja jednostavno ne mogu shvatiti zašto bi se taj sud ukinuo odnosno zašto bi taj sud trebalo priključiti Poreču. Koja je to uopće logika? Razumljivo da se plašim da nakon ovoga, ne znam da ne vrijeđam nikoga netko ne bi se sjetio predložio. Ne znam, ne možemo ukinuti rovinjski sud a to će se u konačnici dogoditi pa ćemo sada porečki priključiti rovinjskom ili ćemo ne znam ukinuti onaj u Buzetu ili Pazinu, ili Labinu itd. pa ćemo tu iznivelirati taj prijedlog sa kojim se krenulo u predlaganje ovog zakona. Jedna takva aritmetika ili alkemija jednostavno ne dolazi u obzir. Konačno, drugo što mi želimo uopće tom odlukom. Pogledajte apsurd nad apsurdima. Ja ću najprije citirati obrazloženje ovoga prijedloga zakona. Ovdje se između ostalog kaže da uvažavajući sve kriterije Ministarstva pravosuđa predložio je u okviru ovog projekta spajanje Općinskog suda u Poreču i Općinskog suda u Rovinju u Općinski sud u Rovinju. To je znači bilo u prijedlogu ovoga zakona. A sada gle čuda, na strani 6 ne znam Županijski sud u Puli pa se nabrajaju ono u Bujama, Buzetu, Labinu, Pazinu doslovce stoji Općinski sud u Poreču za područje općina Kaštelir, Labinci, Sveti Lovreč, Višnjan, Vižinada, Vrsar, … [[Govornik se ne razumije.]] Kanfanar, Žminj te gradova Poreč i Rovinj, sve naprosto obrnuto. Ali ne samo to nego tu sada fale gospođo državna tajnice i novoformirane općine Funtana i Tarvabriga, i onda se stvarno postavlja, gdje su bili održani izbori pred dva mjeseca, konstituirana općinska, gradska vijeća itd. I onda se postavlja pitanje tko piše te zakone. Jutros smo razglabali o onom izboru načelnika, gradonačelnika, župana odnosno neposrednom izboru, zakon je smiješan, uvredljiv za svakoga tko je imao bilo kakvog iskustva s funkcioniranjem lokalne samouprave a ovaj s druge strane vrijeđa zdrav razum. Postavlja se pitanje da li mi sa ovakvim prijedlozima zakona uopće možemo reformirati ovo pravosuđe. Ne možemo. Mi možemo sa ovakvim prijedlozima samo posvađati građane. Mi se ovdje u ovim klupama možemo svađati, politizirati, skupljati jeftine političke poene ali velike koristi kada bi se ovakvi tekstovi usvojili za nikoga bilo ne bi. Logično je da s druge strane ovaj zakon predlaže formiranje suda u Novom Zagrebu odnosno na Visu. Novi Zagreb, to je ova cjelina ovdje nedaleko od nas ima sigurno preko 200 tisuća stanovnika i red je da imaju i svoj općinski sud. Logično je pošto je Vis najudaljeniji hrvatski otok, najudaljeniji od kopna jasno da isto tako ima svoj sud. Ali zašto onda ukidati sud u Rovinju? Ma zašto ukidati sud recimo u Donjem Lapcu o čemu je gospodin Gajica prije mene govorio, ili u Čabru itd. Smatram jednako tako da su i argumenti gospodina Gajice koji su se čuli za ovom govornicom više nego vjerodostojniji. Kaže on otprilike ovako nema ljudi pa ne treba vam sud, ne treba vam škola, ne treba vam vrtić, ne treba vam posao ali isto dobro zaključuje okrenimo logiku, dajmo ljudima i sud, i školu, i vrtić, i posao pa možemo onda računati i na povratak izbjeglog stanovništva. Ti naši sudovi na neki način kakvi god oni bili su i odraz subjektiviteta usuđujem se reći nekog prostora. Reforma pravosuđa se ne postiže dovođenjem u pitanje autonomnosti nekoga suda bilo u Čabru, Donjem Lapcu ili u Rovinju. Reformirati pravosuđe mislim možete ne znam da počnemo progovarati o postupanju nekih sudaca. Nedavno je bio gospodin Fratin ispred Europske komisije u Hrvatskoj i kaže naši suci ne smiju biti nedodirljivi, jednom riječju ne smiju biti zaštićeni poput ličkih medvjeda i ne mogu se ponašati s druge strane kao društvo ograničene odgovornosti. Ne mogu biti ni sluge politike ali ono što je daleko češće u ovom trenutku niti sluge krupnog kapitala. I konačno, reformu pravosuđa ako želimo postići onda nećemo postići ukidanjem tih sudova nego prije svega smanjenjem ovih bilježničkih i odvjetničkih naknada, bržim postupanjem naših sudova, zaustavljanjem ovog zakonodavnog stampeda. Ne znam kako bih ga nazvao odnosno činjenice da mi godišnje usvajamo u ovome domu između 350 i 4 stotine novih zakona i u tom se više nitko u ovome trenutku ne može snalaziti. Ne mogu to više pratiti ni zastupnici. Ne mogu to pratiti suci. Ne mogu to pratiti odvjetnici. Ne mogu to pratiti bilježnici. Ne može to pratiti uprava. Ne može to pratiti Vlada. Ne može to pratiti ni hrvatsko gospodarstvo ni pravni fakulteti. Jednom riječju ne mogu to, u tome svemu se više snalaziti niti europski birokrati. Postavlja se i onda pitanje kome se mi uopće dodvoravamo ovakvim zakonskim inicijativama. Ovim prijedlozima za ukidanjem suda u Čabru, Donjem Lapcu, Rovinju i tako dalje. Netko kaže europskim birokratima. A zašto bi im se trebalo dodvoravati ja jednostavno ne znam na to odgovora. Pa neće nam oni određivati koliko će u Republici Hrvatskoj biti gradova? Koliko će biti općina? Koliko će biti županija, koliko će biti ministarstva, koliko će biti sudova? Mogu jednostavno predlagati ili određivati neke kriterije za statističke regije. Ali ne mogu određivati koliko će u ovoj zemlji još jedanput ponavljam biti sudova, županija, gradova, općina, ministarstva i tome slično. Ako smo mi s druge strane na to spali onda najbolje da se pokuša, da se što prije raspustimo. Stavimo Hrvatsku na dražbu i recimo država jednostavno nije za ovu generaciju hrvatskih političara. Što sadrži s druge strane ovaj zakon? Osim tog dodvoravanja Europskoj uniji koja ne poznaje ni hrvatsku tradiciju, ni hrvatske običaje, ni hrvatski mentalitet ni ove hrvatske teritorijalne zakonitosti. Meni je krivo govoriti protiv Europske unije. Ja s druge strane nemam razloga njih idealizirati. Ja znam da su između ostalog hrvatski građani protiv Europske unije jer su protiv onih koji ih danas na neki način prezentiraju u ovome Parlamentu. Ali znam i to da sve zemlje jasno tranzicije koje su dobile prilike, priliku da se iskažu kroz Europsku uniju danas su u boljoj poziciji no što su bile prije no što su ušle u europski taj savez. Jasno, više se radi ali se isto tako bolje živi. Što s druge strane znači seljenje sjedišta ovoga suda iz Rovinja u Poreč? To je isto kao kada bi netko na primjer sjedište jedne kultne institucije u Istri pulskog «Uljanika» sad preselio iz Pule u ne znam, Buzet ili Zagreb. Ili to je otprilike slično onome kao što je pred godinu dana desilo se u ovome gradu kada se tvornica duhana Zagreb preselila na neki način u kanfanar i da ne nabrajam slične primjere. Ja pretpostavljam ali opet tko nam to u ovom času jamči da Rovinježi neće ostavinske predmete rješavati u Poreču već će i dalje sve to rješavati u Rovinju ali ako se ne ništa mijenja ovim zakonskim prijedlogom osim table na rovinjskom sudu i ako se ništa ne mijenja osim što se ukida mjesto predsjednika jednog suda, onoga u Rovinju onda je u ovom zakonskom prijedlogu riječ o uštedi kada je riječ o tom sudu u Rovinju o cirka dvije, tri, možda pet tisuća kuna ali ne više. Mjesečno puta 12 možda 50 tisuća kuna. I onda se stvarno postavlja pitanje čemu treba ova politička provokacija? Sve u svemu ovaj zakonski prijedlog po nama u Klubu IDS-a jednostavno nema logike. Naši suci nažalost sve su više zavisni o kapitalu. Bogami i mnoge nevladine udruge i novinari daleko više nego političari. Što je istina, daleko više nego političari koji sjede u ovome Domu. Da ne govorim o primjerima i kako to izgleda u praksi. I kako se fabriciraju pojedine televizijske emisije. I možda bi stvarno zbog svega toga na jedan dan neke sudove trebalo ukinuti. Sve promijeniti i drugi dan ponovo ih formirati sa nekim novim ljudima. Ponavljam naši suci su u mnogim sudovima, ne svi, ovisni. Mislim da i oni bi morali konačno javnosti predočiti imovinske kartice, a treba pregovarati i o nekim presudama. Na primjer, ne znam kako je na primjer Zagrebačka banka bila obvezna jednom Karlovčaninu isplatiti 150 milijuna kuna, a od, a potom je ovaj u ostavinskom postupku taj novac ni manje ni više nego ostavio dečkima sa Knežije. I mi u tome sad odjedanput ne bi trebali progovarati. E neće ići tako. Ali moramo, moramo progovoriti i u još nekim drugim kategorijama koje se bave ljudima koji danas zastupaju ili predstavljaju tu hrvatsku politiku. Kada govorimo o tim sudovima, Rovinju i tako dalje ja ne mislim kao gospodin potpredsjednik Arlović da je on ažuran sud. Mogao bih progovoriti o nekim presudama i o turističkom zemljištu. Neću. Kojim se to tvrtkama sve dodjeljivalo i tako dalje. Ali bez obzira na sve mislim da taj sud apsolutno mora opstati. Za kraj, ovaj prijedlog nije nikakva reforma. Po treći put ću reći da je ovo politička provokacija. Hrvatskoj je potrebna reforma pravosuđa ali ne na način da ta reforma vrijeđa zdrav razum. I konačno shvatite građani rovinjštine, Rovinja su poniženi ovakvim zakonskim prijedlogom i zato gospođo državna tajnice, zato vaše Ministarstvo neka odustane od ovoga. Ja se slažem, još jedanput ću reći, možda sud u Rovinju nije dovoljno ažuran ali to se može riješiti recimo sa imenovanjem dva nova suca, a ne ukidanjem suda iako malo tko u Istri s druge strane želi raditi u državnim službama. Sve u svemu odustanite od ovog prijedloga, ali jednako tako nemojte gospodo u Ministarstvu ukidati ni sudove u Čabru, Čazmi, Klanjcu odnosno Donjem Lapcu. I ja mislim da će se u konačnici prihvatiti ovi amandmani koji će se naći pred zastupnicima i to od strane samoga Ministarstva. Da se nećemo ovdje preglasavati jer ponavljam ovaj Zakon možda je neka potvrda pred Europskom unijom o nekoj reformi pravosuđa ali u suštini takav zakonski prijedlog je velika šteta za Republiku Hrvatsku.
Kolegice i kolege na znam hoćete se sa mnom složiti, ali mislim da bez obzira na naša politička opredjeljenja ili vjerska opredjeljenja nije mjesto ova govornica da se u raspravi zaziva Božje ime. I zbog toga molim da to ubuduće kolega Kajin ne radite. Jer jednostavno mi smo laička država. Pa onda ostavimo vjeru i vjerske simbole i najviše Sveti Duh izvan sabornice. Nemojmo zazivati Boga za argument da biste potvrdili svoje stajalište ili što bi se reklo uzalud. A ako govorimo već o uzalud onda je to jedna od 10 zapovijedi Božjih. No o tom potom, no o tom potom nije moje da o tome govorim, ali jeste moje da upozorim kolege zastupnike da bi trebali se ponašati primjereno ovom mjestu gdje se nalazimo. Ispravak netočnog navoda poštovana kolegica Antičević-Marinović. Izvolite.
Pa evo jedan mali ispravak. Nije točno da Europska unija sugerira nama koliko ćemo imati sudova. Ona je samo to konstatirala, ali nitko nas ne prisiljava koliko ćemo mi imati sudova, niti sudaca. Na žalost, naš najveći problem je i dalje što imamo ogroman broj predmeta.
Hvala lijepa. Kolegice Marinović, niste trebali sjesti. U ime Kluba zastupnika SDP-a imate riječ. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege. Kad smo dobili ova dva prijedloga mi u Klubu SDP-a mogli bismo pomisliti da nismo dobro upoznati sa stanjem u pravosuđu, da je balada s reformom pri kraju, pa eto došla je na red i restrikcija, odnosno racionalizacija sudova, mreže sudova. To je nešto što je u svim reformama i u prethodnoj bilo zamišljeno kao neophodno. Ali kada se riješe svi ostali problemi, a ovako problemi su ostali, malo njih se riješilo, mnogi su multiplicirani, a dobili smo eto ovaj zakon koji mora, koji želi figurirati kao reforma pravosuđa kroz zamjenu tabli na zgradama nekih općinskih i prekršajnih sudova. I ja mislim da je to onda podcjenjivanje kao što je rekao kolega Kajin, da je ovo jedan podcjenjivanje građana, prijedlog zakona za naivne. I što se ovim postiže? Umjesto da se bavimo pravim suštinskim problemima mi se ovdje bavimo mjerenjem kilometraže između pojedinih sudova i udaljenosti, umjesto da mjerimo a sad već to možemo i kilometrima zaostale predmete. Prije nekoliko godina svaka četveročlana obitelj imala je jedan svoj predmet neriješeni na nekom od sudova u Republici Hrvatskoj. Danas je to svaka tročlana obitelj i time bi se mi mogli pozabaviti a ne ovdje da mjerimo kilometre je li neki sud udaljen više nego što to ministarstvo dopušta. Kažem, ovo ima smisla ali ne na ovakav sporadičan način, nego onda ozbiljnom usporedbom ali tek onda kada su problemi riješeni, kada je gotovo svaki sud ažuran i kada se onda točno vidi da neki sudovi uopće nemaju priljeva i nemaju onda smisla svog postojanja. Ali i tada će imati neki smisao, neki sudovi koji su posebno udaljeni, neki koji to posebno nekakvo obilježje tog kraja ali to će biti i to bi bili izuzeci. Dakle, sada nastupamo iz jedne krajnosti u drugu krajnost. Devedesetih godina je bilo načelo “ispod svakog stabla jedan sud“ tako da mi imamo i danas nekih sudova koji su zakonom osnovani, a nitko ih još nije ukinuo jer nisu počeli raditi i nikada neće i to je dobro da neće. Ali, eto ti papirnati trebalo je najprije to što je na papiru riješiti, a ne oni koji su se već koliko toliko uhodali i koji primjenom donošenja zakona po ovoj Vladi da se kao jedna mjera koja je često figurirala kao temeljna mjera taj zakon je bio pripremljen za vrijeme bivše vlasti ali nije uopće to ni bitno. Onaj jedan mali kotačić, pomoćno sredstvo u toj reformi da manji sudovi prihvate predmete sa opterećenih sudova bez obzira na onu redovnu nadležnost, odnosno mjesnu nadležnost. I to se ovdje često iskorištava kao jedan veliki i krupan korak naprijed. To je jedno malo pomoćno sredstvo, ali koje i time vi onemogućavate da djeluje jer ukidate sada ovdje neke sudove. Da se podsjetimo zakona iz konca 2005. godine kada je protiv drugih zakona, protiv smisla našeg zakonodavstva i protivno Ustavu dana ovlast ministru da osniva odnosno ukida sudove. Sjećate li se možda zakona kada smo spajali, donijeli takvu odluku da ministar može spajati i to sudove različite vrste. Specijalni sud kao što su prekršajni sudovi i trgovački sudovi u našem zakonodavstvu, a tim smo zakonom dali ovlast ministru nadležnom ministru, odnosno ministrici da spaja sudove različite vrste prekršajne i općinske. Uz veliku pompu medijsku je to bilo najavljeno, veliki twins program Finske čini mi se koja će dati i donacije. Pa te se zemlje takmiče tko će to donirati za neku svoju tako ideju. Mi moramo vidjeti i osmisliti što je nama potrebno i što nama priliči i tako se krenulo u taj veliki program protu zakona, protuzakonitog i protu ustavnom i na temelju takve jedne ovlasti donesena je i odluka, odnosno ministrica je donijela odluku gdje je spojila nekoliko prekršajnih i općinskih sudova, počevši od Benkovca pa na dalje. I što se zbilo. Ali odmah moram napomenuti da je isto tako kao što je pompozno najavljen taj veliki program potiho je isto tako obznanjeno da se zastalo s tim jer da nije dalo očekivane rezultate. Pa šta ste mislili kakve će dati rezultate. Ali kamo sreće da nije dalo rezultate! Dalo je veliku uzbunu i iznered jer sada u Republici Hrvatskoj za bagatelna djela sude prekršajni sudovi. Mijenjamo Zakon o prekršajima, mijenjamo puno toga novi Zakon o prekršajima koji je dobar. Ali vidite, ti spojeni sudovi prekršajni za neke će suditi općinski sud koji će moći onda izazvati nadležnost višeg suda po žalbi, Županijskog suda, kasnije možda Vrhovnog suda. Pa tko će rješavati, odnosno po žalbi tko će biti nadležan da li Visoko prekršajni sud, da li Županijski sud koji je viši od tog Općinskog suda. Da li ste o tome razmišljali? Ništa! Nije niti obaviješten Visoki prekršajni sud da mu se spojilo nekoliko općinskih, da se nekoliko prekršajnih sudova spojilo sa općinskim. Dakle, tu situaciju morate ispraviti jer možda je i ljudski griješiti, ali ustrajati na tako jednoj grešci možemo samo iz jedne greške upadati u drugu. I sad se s tim zastalo. Tih nekoliko prekršajnih spojili su se kruške i jabuke su se spojile. Dobili smo te sudove koji su praktički zaista čudnovati kljunaši. Ali reperkusije su teške i za stranke i za suce koji ne znaju kako će postupati. Ali jednako tako mi smo na taj način ministar je indirektnim putem imenovao suca Prekršajnog suda sucem Općinskog suda, a to može samo DSV. O tome uopće niste razmišljali. ili jeste ali Finska jer ste bili više fascinirali samom Finskom. Eto vidite, to dakle treba popraviti. Mi smo to i predlagali, SDP je predlagao izmjenu odma tog Zakona o sudovima ali bio je, taj zakonski prijedlog naš je bio odbijen. Sada bi trebalo zaista pričekati i reakciju Ustavnog suda da spasi što se spasiti još dade. Glede ovog pitanja sada ipak prionulo se da se spajaju prekršajni i prekršajni, općinski i općinski sud. Obrazlaže se da su to sudovi koji nisu toliko opterećeni i da se spoje sa … [[Govornica se ne razumije.]] sudom, odnosnom sa sudom koji je najbliži ali veći sud. Međutim što se ovim isto tako postiže? Da je u svim ovim sudovima prestao mandat predsjednicima sudova prije redovnog mandata. Ja neću u to sumnjati. Mi u klubu SDP-a ne postavljamo takvu sumnju, takve vrste i naravi, ali u javnosti može izazvati jedno podozrenje da li ste se htjeli riješiti na jedan način ovih imenovanih predsjednika sudova, koliko god ih ovdje ima i prije isteka njihovog mandata i neovisno o zakonskim uvjetima, jednostavno donošenjem ovakvog zakona. Što je to hitno da bi se morao ovakav zakon donijeti po hitnom postupku, ova dva? Nikome živome nije jasno. Što će to u unapređenju sudstva i konkretno i jednog i drugog suda značiti? Neće ništa. Oni će ostati na svom mjestu čak, promijenit će se samo tabla, ploča, natpisna. I zato nije posve točno kad kažete da u ocjeni sredstava potrebnih za provođenje zakona nisu potrebna nikakva sredstva, odnosno da su osigurana već u proračunu. Trebat će jedno 5 stotina kuna, 300 do 500 kuna za svaki sud. I to će biti taj trošak, bezvezni trošak ovakvog nekog prijedloga zakona kažem koji je ovdje nama zastupnicima i svekolikoj javnosti imao pred kraj vašeg mandata figurirati kao velika reforma pravosuđa zamjenom tabli. Hvala lijepa.
Hvala vama poštovana kolegice. U ime kluba Nacionalnih manjina, poštovani kolega Furio Radin. Izvolite.
Klub Nacionalnih manjina nema puno dodati svemu onome što je rečeno, pogotovo onome što su rekli pojedini zastupnici o potrebi da se sačuva, da se sačuvaju sudovi koji zapravo prakticiraju dvojezičnost. Mi se možemo zahvaliti i potpredsjedniku Sabora, gospodinu Mati Arloviću i gospodinu Kajinu i svima onima iz stranaka, iz većinskog naroda koji su govorili u korist sačuvanja jednog suda koji je jedan od malobrojnih sudova gdje koliko toliko, i tu bih htio malo spustiti loptu, koliko toliko koristi dvojezičnosti, koliko toliko vodi rasprave i u svom radu koristi osim hrvatskoj jezika jedan drugi jezik, u ovom slučaju talijanski jezik. Drugih dvojezičnih sudova, parcijalno dvojezičnih sudova osim Rovinja i osim Buja nema. Iako nominalno bi to trebali biti i sudovi u Pulći i u mnogim drugim mjestima u Istri. Ali međutim takve rasprave se naprosto ne vode. Vidite reforma, trošilo se toliko puno riječi o reformi, došao je ovdje potpredsjednik Europske komisije, gospodin Fratini da nas podsjeća na to da moramo provoditi i započeti zapravo za stvarno reformu sudstva. A onda prvi koraci u toj reformi sudstva zapravo rezultiraju s time da se ukida jedan sud dvojezičan i da se ukida jedan sud u jednoj općini gdje su u većini Srbi od 5 sudova koji se ukidaju. Ako je to duh reforme, ako je to uopće početak reforme, onda ja se ne mogu ništa drugo reći nego nam je to podsjeća na prije nekoliko godina kada smo raspravljajući o tome da se mora uvoditi građansko društvo u Hrvatskoj i da svi moraju biti isti i da je nacionalnost ne treba prevagnuti na drugim elementima nacionalnosti ne treba prevagnuti na drugim elementima. Sve što smo se podsjetili tada je da pokušamo eliminirati ustavnim zakonom mjesta zastupnika nacionalnih manjina i da ih lijepo stavimo u krug, stavimo u mehanizam stranaka. To je bio prvi korak u velikom procesu koji nikad počeo, jel da, da se ovo društvo praktički postaje društvo, građansko društvo, društvo svih građana. Reforma u pogledu dvojezičnih rasprava i općenito o uporabi dvojezičnosti na sudovima jedva da je započela. Ono što mi imamo danas to su ostaci iz prošlosti. A takvih ostataka iz prošlosti umjesto da to proširimo, a to bi bio duh npr. ugovora, sporazuma između Hrvatske i Italije gdje se kaže da se mora proširiti dvojezičnost i proširiti prava u ovom slučaju talijanske manjine od tamo gdje su najbolje izražena na ostatak teritorija mi zapravo nalazimo rješenje da to sužavamo i da ukinemo autonomiju jednog od dva kažem dva suda koji funkcioniraju parcijalno na hrvatskom i talijanskom jeziku. Neću se, ne želim se uopće pitati zbog čega nema sudova u Hrvatskoj koji funkcioniraju na drugim jezicima nacionalnih manjina. Neću se ni pitati to jer to je znanstvena fantastika. Ali ono malo što ima to je ostatak od prošlosti koji se je nekako sačuvao zato što smo to držali sa noktima. Evo to nećemo sada dati. I mi zastupnici iz Istre smo dali amandman i Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina podržao je takav amandman i očekujemo da još neki drugi zastupnici iz Istre daju amandman tako da u petak napokon možemo odlučiti o tome da ovo malo što je ostalo kao što kažem prije, od tradicije da se ne ukida, a o reformi ćemo početi govoriti valjda u jednoj budućnosti koja je još po mom mišljenju i po mišljenju kluba Nacionalnih manjina još uvijek neizvjesna. Hvala.
Hvala lijepa kolega Radin. U ime kluba Hrvatske narodne stranke, poštovani kolega Nikola Vuljanić. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. O.k. racionalizacija je ključna riječ, racionaliziramo sve živo očito. Očito nedostaje novca i nedostaje dobre organizacije. Racionalizaciju traži Europa, traže svi drugi. Racionalizacija je vrlo popularna. Međutim pitanje je da li je ovo što se ovdje ovim zakonom predlaže zapravo racionalizacija. Naime što se racionalizira? Racionalizirati bi trebalo temeljnu svrhu ovih institucija. Temeljna svrha sudova jeste dostupnost pravde svim građanima, zaštita ljudskih prava, a ima pogotovo u malim sredinama kao što su ove gdje se sudovi ukidaju, ukidaju i jedan elemenat očuvanja i davanja urbanog karaktera toj sredini. Naime, u takvim sredinama srazmjerno je jednostavno dokazati da nečega ne treba. Ne treba fakulteta, nema mladih ljudi koji će studirati. Ne treba škole, pa nema ni tih ljudi koji će ići u školu. Ne treba bolnice, neracionalna je za Boga miloga, malo bolesnika imaju pa bolje da u miru umru jer ionako neće imati novaca za doći do neke velike bolnice u velikom gradu. Lako je gasiti, teško je osnovati, teško je od Palanke napraviti grad. E sada kada se to pokušava napraviti na nekim mjestima u Hrvatskoj i sa sudovima između ostaloga, dolazi famozna racionalizacija i mi to lijepo racionaliziramo tako da eto odrežemo one najmanje i najslabije. Uspostavljeni su kriteriji tog rezanja. Kriteriji su geografija. Geografija i to zračne udaljenosti između jednog i drugog suda, oni moraju biti na manje od nešto kilometara, čini mi se da je 50-tak, a nitko se ne pita da li postoje ceste, da li postoje pruge, da li može se između tih mjesta putovati. Da li će ljudi zapravo biti u prilici da tu svoju šansu i to svoje pravo da ostvare pravdu, da ostvare svoje ljudsko pravo, da li će tu šansu uopće dobiti. Drugi kriterij je broj sudaca, a zašto je broj sudaca mali u tim sudovima koji se ukidaju? Pa zato što nema novaca za zapošljavanje više sudaca. Ima još kriterija, broj predmeta koji po prilici govore da bi najracionalnije bilo sve smjestiti s ove i one obale Save ovdje na 20-tak kilometara između Zaprešića i Gorice, sve bi bilo na hrpi, svi kriteriji bi bili ispunjeni i čitava Hrvatska bi bila tu. Nije dovoljno što je danas jedna trećina Hrvatske ovdje, valjda bi čitava Hrvatska trebala biti tu. Pa dobro, Vlada ima stav. To je stav Vlade koji je Vlada rekla i treba ga respektirati kao takvima. Malo me nervira što je predstav ofrlje izrađen, pa su tu vidim iz amandmana koji nam je došao na klupu propuštena općina Lopar koja je osnovana 2006., propuštene su neke općine u Istri koje su osnovane pred godinu-dvije. U Karlovačkoj županiji propuštena je općina Kamanje, ne spominje se nigdje, ni u čiju jurisdikciju ne spada. Ne znam što to znači da ti ljudi se ne mogu pojaviti pred sudovima ili da je predlagatelj ovog zakona jednostavno uzeo stari tekst, prevrtio ga sistemom "copy-paste" i dobio ovaj prijedlog zakona. Moguće je jedno i drugo, pretpostavljam da je ipak ovaj drugi sustav bio na djelu. Ono što me brine i što mi, što je zapravo uvredljivo. Moglo se čuti iz izlaganja kolege Bošnjakovića. Što će se sada dogoditi tamo gdje se racionaliziraju ti sudovi? Ma ništa. Ništa. Sudovi će ostati tamo gdje jesu, suci će suditi tamo gdje jesu, promijeniti će se tablica na vratima. Onda se taj zakon trebao nazvati pismoslikarski zakon, a ne Zakon o promjeni sjedišta sudova. Ništa se neće promijeniti. Nije moguće da na izazov Europe o racionalizaciji sudstva pored svih skandala koje smo u zadnjih par godina u sudstvu imali, mi reagiramo tako da lošim prepisivanjem ponudimo jedan zakon po kojem se neće ama baš ništa dogoditi. Pa ne znam uopće zašto glasati o tome, a posebno mi nije jasno kako netko može glasati za to. Hvala.
Hvala vama poštovani kolega. Kolegica Ljubica Lalić u ime kluba Hrvatske seljačke stranke. Izvolite kolegice Lalić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospođo državna tajnice sa suradnicom, kolege i kolegice zastupnici. Pa klub Hrvatske seljačke stranke slaže se sa gospođom državnom tajnicom kada je rekla da se radi o dva mala zakona, to je apsolutno točno. Međutim klub Hrvatske seljačke stranke se ne slaže da se radi o velikoj reformi. Ovo zaista nije reforma niti se može podvest pod naziv reforma. S druge strane dakako da je potrebno odgovoriti na pitanje što Hrvatska seljačka stranka misli, da li je u Hrvatskoj reforma pravosuđa potrebna? Da, itekako, a reforma pravosuđa i sudbene vlasti u Hrvatskoj itekako potrebna i to nije jednostavan posao, to nije lak posao i to je posao koji sasvim sigurno zahtjeva konsenzus svih političkih opcija kako bi se uistinu mogla napraviti jedna sveobuhvatna reforma koja sasvim sigurno neće biti laka, neće biti ugodna i ona će biti vrlo bolna. Ta reforma sudstva i sudbene vlasti, ona mora ići daleko dublje od ukidanja ili spajanja pet sudova, ta reforma sudbene vlasti i pravosuđa mora obuhvatiti i način i sustav imenovanja sudaca i sustav odgovornosti i razrješenja sudaca i sve drugo, pa i onaj segment na koji se osvrnuo pučki pravobranitelj u svom izvješću za 2005. godinu kad je ustvrdio da sudbena vlast u Republici Hrvatskoj nije nezavisna. To je strašno. Sudbena vlast, pravosuđe u svakoj državi pa i Republici Hrvatskoj mora biti itekako nezavisno, međutim pučki pravobranitelj pozivajući se na postupke koje je vodio, na dokaze s kojima se suočio da ta sudbena vlast koja treba biti jamstvo pravne sigurnosti svakom građaninu da nije nezavisna i ona je zavisna i pučki pravobranitelj je rekao u čemu je zavisna. Zavisna o kapitalu iz kriminalnog miljea. To je strašno i tu se mi trebamo zamisliti i to je prioritet na koji način mi možemo putem reforme iskorijeniti upravo i tu zavisnost sudbene vlasti jer zavisnost sudbene vlasti pruža nesigurnost građanima, pruža pravnu nesigurnost pravnim osobama, pruža nefunkcioniranje pravne države, a nefunkcioniranje pravne države sasvim sigurno je osnovna prepreka ne samo gospodarskom razvitku Republike Hrvatske, ali gospodarskom razvitku kao pretpostavke boljeg života svakog građanina. Nadalje, iako se radi o malim zakonima koji nisu reformski zakoni, ali koji imaju velike posljedice, ako nešto drugo a ono uznemirenost i osjećaj poniženosti građana, područje onih sudova koji se spajaju sa drugim sudovima nema nikakvih elemenata da bi postupak donošenja tih zakona bio hitan. Poslovnikom Hrvatskog sabora uređuje se da je moguće donositi zakone po hitnom postupku, međutim toga nema. Nadalje se obrazlaže kako je zapravo ova racionalizacija sudova, kako se racionalizaciji sudova pristupilo po zahtjevu Europske unije. Da li Europska unija zahtijeva racionalizaciju sudova. Vjerojatno da i do te racionalizacije sudova je moralo doći tek nakon završene sveobuhvatne reforme jer teško je povjerovati da Europska unija zahtijeva racionalizaciju sudova prije nego recimo reforme koja bi osigurala nezavisnost i funkcioniranje sudbene vlasti, a radi pružanja pravne sigurnosti kako pravnim osobama, tako i fizičkim osobama. S druge strane dakle ono što je prioritetnije, što je važnije u tom dijelu se ne upuštamo u reformu, ali se upuštamo u reformu u ovako malim, ali uznemiravajućim stvarima samo zato da bismo mogli reći da je Hrvatska postupila po zahtjevu Europske unije i da smo proveli reformu. Ovim Prijedlogom Zakona o područjima i sjedištima sudova između ostalog predlaže se da se Općinski sud u Čazmi spoji sa Općinskim sudom u Bjelovaru i to na temelju kriterija kao što je danas tijekom rasprave iznešeno, to je ta udaljenost od 50 kilometara i to je taj broj sudaca. Da li nam u racionalizaciji sudova trebaju biti kriteriji udaljenost sudova i broj sudaca ili bi nam možda trebali neki drugi kriteriji pa Hrvatska seljačka stranka kad kaže da zastupa stavove o potrebi reforme, između ostalog i racionalizacije sudova, ali ta racionalizacija sudova mora biti na sasvim drugim kriterijima mora imati sasvim jedan drugačiji osnov i zaista da to bude utemeljeno, a ne ovako nama teško razumljivo ili potpuno nerazumljivo kao u slučaju spajanja Općinskog suda u Čazmi, jer Općinski sud u Čazmi ima svoju dugu tradiciju, sam grad Čazma bilježi 781 godinu postojanja, a sam sud ima 800 godina kontinuitet sudovanja u Čazmi ima 800 godina. No dakako da i nije potrebno osloniti se samo na taj povijesni elemenat, potrebno je pogledati i koliko ima stanovništva, ali ono što je još važnije to je pitanje predmeta koliko se predmeta obrađuje u Općinskom sudu u Čazmi pa mi dozvolite. Prema meni raspoloživim i nama raspoloživim podacima Općinski sud u Čazmi zaprimio je u 2004. godini tisuću 928 predmeta i od toga je riješeno tisuću 560 predmeta. U hrvatskom poimanju ažurnosti sudova mogli bismo ustvrditi da je ovo jedan od ažurnijih sudova. U 2005. godini zaprimljeno je 2 tisuće 519 predmeta, a riješeno 2 tisuće 863 predmeta što kaže da su riješili predmete iz prethodne godine i meni kao pravniku koji je cijeli svoj radni vijek proveo u radu sa sudovima moram reći da skidam kapu sudu koji uspije riješiti sve predmete za godinu dana. U 2006. godini zaprimljeno je 2 tisuće 269 predmeta, a riješeno 2 tisuće 374 predmeta, tako da danas ima na tom sudu neriješeno ukupno 287 predmeta. E sad mi zaista nije jasno. Broj predmeta je znatan, ažurnost je čestitajuća, zaista nam je nejasno iz kojih razloga i zbog čega se spaja Općinski sud u Čazmi. Ako ulogu tog suda promotrimo sa aspekta koji je nama posebno zanimljiv, a to je aspekta provedbe zemljišne politike sukladno Zakonu o raspolaganju poljoprivrednim zemljištem i kad konstatiramo da je na području čazmanskog Općinskog suda najuspješnije proveden taj Zakon onda se pitamo nije li ovo kazna čazmanskom sudu i čazmanskom području za ažurnost, za ažurnost rješavanja predmeta, za ažurnost provedbe zemljišne politike sukladno Zakonu o raspolaganju poljoprivrednim zemljištima i kriterijima i mjerilima raspolaganja poljoprivrednog zemljišta. Pa mislim da bi svaka država itekako trebala biti zainteresirana upravo na ovome, dakle da sudovi kao jedan od stupova koji osiguravaju funkcioniranje pravne države budu zaista ažurni i budu zaista pohvaljeni. Dakle, mi u Hrvatskoj seljačkoj stranci kažemo da reformi, mi u Hrvatskoj seljačkoj stranci kažemo da i racionalizaciji sudova, ali ta racionalizacija mora biti na nekim drugim kriterijima, ona mora bit konačnica jedne sistematske reforme sudbene vlasti jer samo tada ćemo postić nadam se, svima nama jednoglasno zacrtani cilj. Hvala lijepa.
Hvala vama kolegice Lalić. U ime PGS-a, SBHS-a i Međimurske demokratske stranke kolega Nikola Ivaniš. Izvolite kolega!
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvažena državna tajnice, kolegice i kolege. Dozvolite da u vezi predloženih rješenja koja proizlaze iz ovog Zakona o racionalizaciji sudova kažem mišljenje kluba Regionalnih stranaka. Mi se slažemo sa ocjenom izrečenom u raspravi da je pravosuđe temelj funkcioniranja pravne države i da je sigurno da na temu funkcioniranja pravosuđa ima puno primjedbi, posebno onih s kojima pregovaramo o našem ulasku u Europsku uniju. Međutim, mislimo da je pitanje ocjene da je 266 sudova puno pitanje jedne relativno proizvoljne ocjene. Možda je puno, a ovako slobodno bi se moglo reći možda i nije puno. Isto tako ocjena da imamo puno sudaca, isto tako moglo bi se reći da ih možda imamo puno, a možda po nekim pokazateljima ih i nemamo puno. … [[Govornik se ne razumije.]] činjenično stanje je, imamo puno neriješenih slučajeva i nama treba reforma pravosuđa i bolje funkcioniranje pravne države, ali ne možemo kazati i mislimo da nije točno da je spektakularan rezultat to što umjesto milijun i pol neriješenih slučajeva imamo milijun. To je dobro da je smanjeno. Međutim, to nije ono što trebamo. I upravo podatak o milijun neriješenih slučajeva govori da poslovi koji su trebali zadnjih godina biti učinjeni nisu učinjeni. Racionalizacija, optimaliziranje broja sudova će podignuti efikasnost. To je ono na čemu gradi prijedlog i obrazloženje prijedloga predlagatelj. Međutim, za to nisu podastrti nikakvi argumenti. Argumenti da će ovom racionalizacijom efikasnost biti veća su taman jednako jaki koliko i argumenti da će ovom racionalizacijom efikasnost biti manja. Ima čak puno logike da se može smatrati da će biti i manja. Prema tome, mislim da bi trebalo raspravljati i u javnosti i u ovom Parlamentu o tome što se sve drugo čini da bi se promijenili odnosi u pravosuđu. Što je sa unutarnjom organizacijom, što je sa svim onim što se treba činit da se stručnost podiže? Što je sa sustavom izbora sudaca, sa sustavom reizbora sudaca? Koliko se poštuju kriteriji? Što je sa odgovornosti? I što je u konačnici sa svim mjerama koje trebaju podići nivo moralno etičkih kriterija u radu u našim sudovima? Mislim da je to reforma i da su to stvari koje trebamo učiniti. A da je plus ili minus pet ili deset sudova nešto što neće promijeniti bitno odnose u pravosuđu. Kada je u pitanju ovih nekoliko sudova koji se ukidaju onda bih ja rekao u ime kluba Regionalnih stranaka da je to daljnji prilog ukupnoj centralizaciji hrvatske države. Naravno da mi možemo sve hrvatske institucije s periferija, mislim državne institucije sa periferije i iz malih općina vući prema regionalnim središtima, a onda iz regionalnih središta vući prema Gradu Zagrebu. Ali na taj način mi indirektno ustvari dajemo doprinos odumiranju života na hrvatskoj periferiji. Mi u Regionalnim strankama smo protiv toga. Ja ću vam reći jednu vrlo jednostavno, ovdje se puno govorilo o Rovinju. Ja se slažem s onim što je rečeno. Ne želim ponavljati ni karakteristike tog suda, ni dvojezičnost ni to da će to sigurno biti shvaćeno ili da je to sigurno shvaćeno i kao svojevrsna provokacija. A ja ću nešto reći o sudu kojega nitko nije spominjao. O sudu u Čabru. Znate kako izgleda Čabarska dolina. Kad na Gornjem jelenju skrenete lijevo, pa u Mrzle vodice pa u Crni lug, pa u Gerovo pa na kraj svijeta. Pa mogu sve hrvatske državne institucije koje imaju predstavništvo otići iz Čabra. Konačno će se to i desit. Ali onda se postavlja pitanje, na koji način će se na tom prostoru osiguravati to da se taj prostor doživljava kao ravnopravni i jednakopravni, jednako važni dio hrvatske države? Pa nikako. Pa zato ovi crtaju karte da je Buje u Sloveniji. Pa tako će sutra crtati karte da je Prezid u Sloveniji, znate. U tom kraju blizu tog Čabra je jedno selo koje se zove Hrvatsko. A kad iz pravca Delnice kroz Kupsku dolinu dolazite u Hrvatsko morate otići još uvijek na teritorij Republike Slovenije da biste došli u to selo. I sad u tom kraju mi, jedno od bližih središta ukidamo sud koji pokriva i to. Pa možemo ukidati, možemo u konačnici i sami sebe ukinuti. Ali, mislimo da to nisu rješenja. Ja bi završio raspravu sa pitanjem vama i ja bih vas molio ako mi možete odgovoriti, pa barem i otprilike. Koliko je neriješenih slučajeva u ovih 40 sudova koji su navedeni kao sudovi gdje jedan sudac, pa dva, pa tri dakle u osam sudova imamo jednog suca, u 16 dva i u 16 tri. To je 40 sudova. Koliko u tim sudovima ima neriješenih slučajeva? Ili su možda neriješeni slučajevi tamo gdje pripajamo ove sudove. I drugo što bi bilo isto dobro čuti, a to je, čuli smo za Čazmu, čuli smo za Rovinj … [[Govornik se ne razumije.]] kako stoji isto tako s tim neriješenim sudovima, ovima koje ćemo pripajati nekim drugima, iz vrlo jednostavnog razloga, zbog toga što se ne može čovjek oteti dojmu da je to napravljeno da bi se nešto u pravosuđu učinilo, da bi se nešto činilo. A ne da bi se ušlo u rješavanje suštinskih problema. Prema tome mislim, apsolutno smo protiv. Naravno nije ovdje puno se govorilo o Lapcu. Slični bi se argumenti mogli reći i za taj nesretni Donji Lapac negdje na kraju svijeta. Mislim da mu u njemu treba Općinski sud i da hrvatska država svoje postojanje u Donjem Lapcu treba manifestirati i time da u njemu treba Općinski sud Republike Hrvatske. I ne treba ga premještati dalje sa te periferije u koju jedva tko kad dođe. Evo, i zbog toga mi ovo ne podržavamo. Mislimo da ovaj zakon bi bilo najljepše da se povuče iz procedure, a da se reforma pravosuđa počne suštinski ostvarivati u ovoj zemlji. Hvala.
Hvala lijepa Nikola. Riječ ima gospođa Snježana Bagić, državna tajnica u ime predlagatelja. Izvolite kolegice!
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući, uvažene dame i gospodo zastupnici. Nakon klubova zastupnika dopustite mi se osvrnuti barem djelomice na dio onoga što je ovdje izrečeno. Pažljivo slušajući raspravu do sada o ovom tekstu zakona a čini mi se da ima više razloga u prilog tome da Vlada Republike Hrvatske pitanju racionalizacije pravosudnoga sustava pristupa postepeno što ona čini ovim prijedlozima zakona. Što se čini ovim prijedlozima zakona ako mogu upotrijebiti metaforu koju je uvaženi zastupnik Gajica iskoristio rekao je da imamo platno. Pa ako zamislimo Hrvatsku kao platno mi nismo zapravo uzimali škare, meni se čini da smo uzeli iglu i konac pa spajamo određene sudove. Međutim, ono što je bitno i što treba ovdje ponovo čini mi se naglasiti i ja to nisam u uvodnom izlaganju niti rekla da u ukupnosti reforme pravosuđa samo ova dva zakona kojima se spaja doista mali broj sudova ne prestaje revolucija u provedbi reforme pravosuđa. To nitko odgovorno ne može tvrditi i ja sa ove govornice to doista ne mogu reći. A ako ćemo ostati dalje na toj usporedbi, ako govorimo o velikoj stijeni koja se kotrlja ovo je možda mali kamenčić koji pomaže da se ta stijena dalje zakotrlja. Postavilo se pitanje odnosno nije postavilo pitanje, to je naše opredjeljenje reforma pravosuđa da. Svatko tko nešto provodi može si postaviti pitanje kako tome pristupiti i kojim prioritetima neke segmente reforme pravosuđa započeti. Ovdje je bila ocjena da bismo trebali sve u Hrvatskoj napraviti, u prvom redu dakle smanjiti broj neriješenih predmeta i duljinu trajanja postupaka pa onda pristupiti racionalizaciji naše pravosudne mreže. Uz dužno poštovanje argumentima jer uvijek u raspravi možemo imati ovakve i onakve argumente, u provedbi reforme pravosuđa zapravo nam se sve više pokazuje da bi bilo bolje kada bismo buduću optimalnu sliku našeg pravosudnog sustava imali već uređeniju da bi provedba reforme pravosuđa bila u konačnici lakša. Ja to govorim zbog toga što broj sudova u konačnici određuje broj sudaca a broj sudaca ovisi u prvom redu o prilivu predmeta s obzirom na broj stanovnika na određenom području koji se onda reflektira na okvirna mjerila za rad sudaca. I kad ovdje govorimo o broju sudaca i ovdje je bilo prijedloga da se poveća broj, da se imenuju novi suci. Uvažene dame i gospodo zastupnici, u ime Vlade Republike Hrvatske moram reći da u sklopu provedbe reforme pravosuđa čini mi se da naš odgovor ne leži u imenovanju novih sudaca dakako kad je to nužno i kad je doista manji broj. Međutim, nama se analiza rada u sklopu ukupne reforme koju provodimo pokazuje zapravo takvom da u Hrvatskoj ukupan broj imamo dovoljan broj sudaca, pa čak uzimajući ovaj broj neriješenih brojeva koji doista kad kažemo usprkos velikom napretku koji smo napravili, smanjili smo broj sa milijun i 600 neriješenih predmeta na milijun predmeta. On ipak vrišti i građani opravdano prigovaraju. Taj broj predmeta i sadašnji broj otprilike tisuću 935 predmeta mogao bi riješiti ali mi govorimo o situaciji kada nama rasprave sudaca u sudovima za koje su imenovani nije dobar, tako da o ukupnoj slici sudova i broja sudaca, dakle sudaca koji su na tim sudovima mi imamo veliku disproporciju, veliku razliku gdje neki sudovi ne mogu uopće s obzirom na veliki priliv predmeta tome odoliti, odoliti tom prilivu predmeta i rješavati ih s postojećim brojem. A s druge strane, u relativno maloj udaljenosti od svega dvadeset, trideset kilometara imamo sud koji ima tri suca i to prema okvirnim mjerilima više. I to kad smo se već dotakli okvirnih mjerila okvirna mjerila sada kakva jesu prije usvajanja nama ne daje odgovor na pitanje kada sudac je riješio čak dakle normu prema okvirnim mjerilima kakve je on spise, kakve je predmeta rješavao. Tu se onda posebno iskazuju recimo svi parnični predmeti i oni jednostavniji a da ne govorimo o tome na koji je on to način riješio i da li je riješio meritorno presudom ili je riješio na drugi način na primjer presudom zbog izostanka odluke itd. Ja to govorim zbog toga što smo mi sa ove govornice kada govorimo o nekim drugim reformskim zahvatima opravdano često puta naglašavajući neovisnost sudbene vlasti i neovisnost i samostalnost sudaca pozivali i na odgovornost. Odgovornost se u prvom redu odnosi ne na suđenje dakako nego na rezultate rada sudaca koji se dakako moraju promišljati na ovaj način. I zato u ukupnosti svega ovoga racionalizacija ima svoje ukupno i veliko opravdanje i razlog da se omogući zapravo primjereniji i ravnomjerniji raspored opterećenja sudaca prema nadležnosti suda koju pokrivaju. Imali smo pojedinih mjera koje su trebale doprinijeti tome, o tome je govoreno i tijekom rasprave o ovom prijedlogu zakona kao upućivanje predmeta sa više opterećenih sudova na manje. To je isto jedna mjera koja je dobro došla ali ona ne može sustavno riješiti naše potrebe, niti to možemo riješiti sustavno i trajno tako što ćemo suce sa pojedinih sudova premjestiti sa opterećenih sudova na manje opterećene sudove. To smo izmjenama zakona, samo podsjećam, nedavnim izmjenama Zakona o sudovima propisali da se može učiniti do 50 kilometara udaljenosti bez pristanka suca, pa je to bilo nešto što je izazvalo rasprave. Tako da uvažene dame i gospodo zastupnici bojim se odnosno naše je mišljenje da jednostavno odgovor nije imenovanje novih sudaca. To recimo pokazuje i primjer baš često spominjanoga suda prijedloga zapravo da se Općinski sud u Rovinju spoji na Općinski sud u Poreču jer recimo Općinski sud u Rovinju zapravo ima četiri suca a priljev predmeta mu je dostatan za tri rada suca i to priljev predmeta prema … [[Govornik se ne razumije.]] okvirnim mjerilima bez ove strukturne analize vrste predmeta koje rješavaju. Istina, taj sud bilježi pomak. Ali hoću reći, mi kada tražimo i kada govorimo o racionalizaciji moramo doista i to je doista dobar argument uvažiti i sve ove segmente o kojima govorimo. Dakle, kada govorimo o objektivnim mjerilima odnosno kriterijima koje ćemo provoditi prilikom spajanja sudaca oni doista moraju biti objektivni i moraju se dobro obrazložiti. Zašto? To je pitanje koje se često puta spominjati u javnosti, spominjano je više puta ovdje i uvijek će biti pitanje zašto baš ovaj sud a mi vodimo računa uvažavajući možda neke, dakako neke specifičnosti upravo o broju stanovništva, priljevu predmeta, okvirnim mjerilima i udaljenosti geografskoj uvažavajući specifičnosti. Ali ti dodatni kriteriji su razrađeni i oni su prisutni, o njima se vodi računa. Oni vode računa o ukupnom broju predmeta, o ukupnom broju riješenih predmeta, o strukturi tih riješenih predmeta, o načinu na koji se predmeti rješavaju, o očekivanom prilivu predmeta. Dakle, to su svi segmenti koji su se uzeli u obzir i morat će se uzimati u obzir prilikom buduće racionalizacije sudova. Zato naglašavam i govorim da ovaj primjer i samo spajanje ovih pet sudova vidimo koliko je rasprave izazvalo nama nalažu potrebu da postepeno idemo i drukčije, i tako da nije točno da se neće ništa dogoditi, da će se samo promijeniti ploča. Omogućit ćemo da sudovi koji jednostavno su pokazali da ne mogu funkcionirani s obzirom na mali broj stanovnika, na mali priliv predmeta, na doista geografsku nerazvijenost nemaju svoje opravdanje postojanja. Dakako, svi smo vezani za sudove. Sudovi su već sam rekla dokaz, i to je ovdje puno puta rečeno, dokaz prisutnosti i države i određenoga urbanoga dostignuća i svega toga. Međutim i postojanje sudova mora, to nam se neće svidjeti biti gospodarski opravdano. Dakle postojanje sudova mora pratiti i broj stanovništva i gospodarske subjekte koji su tamo prisutni. Dakle postojanje doista potrebe da tamo sud djeluje i da se može objektivnim mjerilima obrazlagati njegovo postojanje. Stoga polazeći od tih mjerila ovaj zakon i u ovom ograničenom opsegu doista ne predstavlja bilo kakvu političku provokaciju. Niti je protiv zdravoga razuma. Uvažavajući sve argumente za i protiv on je rađen na logici brojki koje pokazuju da doista neke sudove treba ukinuti. Ja ću to pokušati pokazati na ovome primjeru. I uvaženi zastupnik … [[Govornica se ne razumije.]] je to molio u svom izlaganju. Recimo primjer Općinskog suda u Klanjcu predlaže spajanje na Općinski sud u Zaboku. Općinski sud u Klanjcu je mali sud koji ima … [[Govornica se ne razumije.]] predmeta od, sto, ispričavam se, od sto četrdeset tri kaznena, sto četrdeset parničnih i to je prema okvirnim mjerilima dovoljno za rad jednog suca. 270 predmeta su okvirna mjerila a na sudu rade dva suca. Udaljenost ovoga suda od suda u Klanjcu je 22 kilometra. Dakle to je, koji je izuzetno opterećen sud od 6 sudaca te će se zapravo omogućiti da se sada ravnomjernije riješe predmeti u Zaboku da se otkloni njegov zaostatak u radu i neažurnost a s druge strane smatramo da se doista neće s obzirom na malu udaljenost i na broj predmeta ugroziti pravo na pristup sudu građanima koji žive na općini, u općini, Općinskom sudu Klanjec. Drugi primjer je Općinski sud Čazma na Općinski sud Bjelovar. Uvažena zastupnica Lalić je govorila da li je to kazna tome sudu? Ja to ne bih tako gledala i to doista ozbiljno mislim. To se prije može reći da je zapravo prepoznavanje kvalitete rada tamo sudaca i njihove ažurnosti. Jer Općinski sud u Čazmi ima u ovom trenutku 251 neriješeni predmet. On je riješio veliki broj predmeta ali u strukturi predmeta on ima 1300 ovršnih predmeta. Parnica je negdje oko 250, 300. On ima prema okvirnim mjerilima, potrebno je dvoje sudaca a zaposleno je troje sudaca. S druge strane imamo Općinski sud u Bjelovaru udaljen samo 18 kilometara koji je suočen sa velikim prijemom predmeta i velikim brojem neriješenih predmeta tako da puno razloga upućuje na to da se ta dva suda spoje. Ili primjer recimo Općinskog suda u Donjem Lapcu na Općinski sud Korenica. Nažalost Općinski sud u Donjem Lapcu nema zaposlenog niti jednog suca, a za predmet, za izvršavanje tih predmeta dolazi sudac iz Općinskog suda u Korenici. Jest da je udaljenost 40 kilometara ali je činjenica je također da taj sud ima ukupno 220 predmeta godišnje. On nema normu niti za jednog suca. I doista uz dužno uvažavanje potrebu za oživljavanje te sredine. Ipak sudovi nisu ti koji trebaju oživjeti sredinu. Sud mora slijediti logiku napretka te sredine i zapošljavanje gospodarskoga uspona tih krajeva. Ili recimo Općinski sud u Čabru na Općinski sud Delnice, Općinski sud u Čabru isto nema niti, nema suca. Predsjednica suda iz Delnica dolazi tamo rješavati predmete. Ovaj primjer možda pokazuje i stvara dojam da su se samo spajali sudovi gdje nema sudaca. I to je djelomice bio razlog. Da početak racionalizacije reforme u ovom segmentu bude što bezbolniji. S druge strane rasprava pokazuje da tamo gdje imamo veći broj sudaca, dakle gdje je veća sredina sama po sebi kao što je primjer Općinskog suda u Rovinju … [[Govornica se ne razumije.]] Općinskog suda u Poreču će uvijek izazivati veće tenzije i veće napetosti zato što je i veći broj predmeta i veći broj sudaca prisutan. Inače samo jedna digresija, kad sam se dotakla Općinskog suda u Rovinju i Općinskog suda u Poreču samo spajanje tih sudova ako do njega dođe ne znači da će se na spojenom sudu ukinuti dvojezičnost. Dvojezičnost naravno slijedi taj sud u kome, u koji se spaja postojeći sud. I zaključno, na temelju svega što sam sad iznijela nisu razlozi zašto se predlaže ova racionalizacija i kažem i zašto počinjemo s ovim smanjivanjem broja sudova u ovom … [[Govornica se ne razumije.]] zakona tim što nam to Europa zahtijeva. Točno je da je to jedan od uvjeta za pristup. Ali razlozi zapravo bolje učinkovitosti rada sudaca na sudovima dakle razlozi koji pokazuju da mi nemamo usprkos ovako velikom broju sudova efikasan sustav nalažu nam nešto učiniti. Jedan od segmenata kojim to možemo postići je iracionalizacija. I mi nekritički ne podliježemo raznim ekspertima koji dolazi projektima. To smo pokazali primjerom kad jesmo možda i pogriješili što smo išli spajati prekršajne sudove i općinske sudove ali zato smo išli s pilotima kako ne bismo olako neke sugestije prihvatili za koje smo smatrali i za koje nam se činilo da u našim uvjetima ne predstavljaju optimalno rješenje. I zato s ovom dužnom oprezu i pažnjom započinjemo postupak racionalizacije spajanjem ovih postojećih sudova. Zahvaljujem na pažnji.
Hvala lijepa državna tajnice. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, poštovana kolegica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Pa netočno je da se okvirna mjerila računaju i broj sudaca po broju stanovnika već po broju predmeta. I zaista je čudno što se mi uspoređujemo sa zemljama slične veličine i broja stanovnika koliko ima i broj sudova. Nitko ne govori koliko mi imamo broja predmeta. Pa neće predmeti nastati ako spojimo sudove i ako izbrišemo, ukinemo sudove. Ostat će predmeti. Ne možemo ih uništiti ako ih se ne riješi. Ali je točno što kaže gospođa tajnica da se neće promijeniti samo tabla. Istina je promijenit će se i pečat. A znamo kako je 1945. velika glad bila pa je Narodni odbor Gornja Brela tražio u Oblasni odbor predmet … [[Govornica se ne razumije.]] pečat. A ovdje evo, i tražio se pečat zbog tih razloga. Ovdje se traži pečat zaista zbog drugčijih razloga ali gotovo, gotovo vrlo istih u suštini.
… [[Govornik se ne razumije.]] otvara se pitanje da možda ne potraže miša. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi na redu je poštovani kolega Valter Poropat.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi kolegice i kolege zastupnici i državna tajnice i kolegica iz Vlade. Ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima sudova za današnje vrijeme je potpuno neprihvatljiv. Danas ovdje govorim kao zastupnik u Hrvatskom saboru i član Zajednice Talijana. Nismo više i nadam se da nećemo se vraćati u pedesete i šezdesete godine prošlog stoljeća kada su ukidane škole na talijanskom jeziku što se desilo i u Labinu, gradu odakle i dolazim. Naime Talijani su u Istri autohtoni narod. Oni su u Istri oduvijek. I tradicija talijanskog jezika u Istri mora se nastaviti i zbog toga Općinski sud u Rovinju uz sud iz Buja mora ostati dvojezični sud u kojima se ravnopravno primjenjuje uz hrvatski jezik i talijanski jezik i tako mora ostati. I kako je rekao zastupnik Furio Radin zbog sporazuma između Republike Hrvatske i Republike Italije i zbog ustavnih obveza prema Talijanskoj nacionalnoj manjini ali i zbog života u Istri. U ovom prijedlogu govori se o strategiji reforme pravosuđa u okviru CARDS projekta. Poštovana državna tajnice, ovo nije strategija reforme pravosuđa. Strategija reforme pravosuđa biti će onda kada se učinkovito bude išlo rješavati neriješene predmete na sudove i to je ono suštinski o čemu mi danas moramo razgovarati, a ne o spajanjima sudova u ovom slučaju konkretno kad govorim između Rovinja i Poreča. Dakle, možemo govoriti i na način da sudovi koji imaju jednog suca ili dva suca nisu učinkoviti. Pitanje je da li su učinkoviti ili nisu. Ovisi u kojem se dijelu zemlje nalaze i na koji način su oni kao takvi državna institucija i što predstavljaju na tom terenu. Općinski sud u Rovinju ima najdužu tradiciju postojanja u Istri i to skoro 2 stoljeća. Povijesni prikaz početka razvoja sudbene vlasti u Istri potvrđuje da je rovinjski sud bio prvi gradski i zemaljski sud, tj. prvi sud u Istri. Kroz cijeli austrijski period Rovinj je bio najvažnija sudbena instanca u Istri, a godine 1869. u austrijskoj pokrajini Primorje jedini je Rovinj uz Trst kao neposredan grad carstva dobio spoj svoje specifičnosti i važnosti statut autonomnog grada sa posebnim statutom. Općinski sud u Rovinju je kao što sam rekao uz bujski Općinski sud jedini dvojezični sud u kojem se ravnopravno primjenjuje jezik Talijanske nacionalne manjine koja na tom području predstavlja autohtoni i bitan faktor. Općinski sud u Rovinju nadležan je i za područje općine Bale, Kanfanar i Žminj što zajedno sa Gradom Rovinjom obuhvaća više od 21000 stanovnika. Dakle, moramo govoriti i slažem se da treba govoriti o reformama i slažem se da treba govoriti o reformi pravosuđa. Međutim, strategiju reforme pravosuđa treba tražiti na rješenjima neriješenih sudskih predmeta i to je jedino točno i jedino na taj način pokazat ćemo se u Europskoj uniji kao Hrvatska koja može biti i članica Europske unije. Hvala lijepa.
Hvala lijepa poštovani kolega. Na redu je poštovani kolega Radoš. Nema ga. Gubi pravo govora o ovoj temi. Poštovani kolega Peruško. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice. Evo, samo nekoliko riječi. Prvi sam među zastupnicima ovdje koji bi bio za reformu pravosudnog sustava u Hrvatskoj jer je pravosuđe u Hrvatskoj rak rana hrvatskog društva, pa što god vi o tome mislili i koliko god mi o tome šutili. Percepcija u javnosti je takva i to sa potpunim pravom i opravdanom. Neefikasnost pravosudnog sustava, dugotrajnost postupka, zastare i sve ono što ide uz to. Uostalom ispitivanje javnog mnijenja govori i o korumpiranosti sudstva, nepovjerenje u smislu postojanja korupcije na prvom mjestu je sudstvo. Kao što znate na drugom mjestu zdravstvo, na trećem političke stranke itd. Prema tome, zadnji sam od onih koji bi se suprotstavljao bilo kakvoj mogućoj i sveobuhvatnoj i cjelovitoj reformi hrvatskog pravosudnog sustava. Uostalom, Hrvatska je zemlja sa najvećim brojem sudaca u Europi i sa najvećim brojem sudova. Po uposlenicima u pravosudnom sustavu smo pri vrhu, a istovremeno smo sa najvećim brojem neriješenih predmeta u Europi. Prema tome, jedan non sens koji se ničim ne da rastumačiti i opravdati. I ja bih bio za, svakako za cjelokupnu i sustavnu reformu pravosudnog sustava. Međutim, ovo što se nudi ovim prijedlogom zakona koji je pred nama danas da kao po hitnom postupku kao konačni prijedlog zakona ne nudi nikakvo rješenje u smislu reforme pravosudnog sustava u Hrvatskoj. Za koji dan imat ćemo na raspravi u ovoj sabornici i izvješće pučkog pravobranitelja koji kao ombudsman, kao predstavnik ovog Sabora govori zapravo o onim stvarima o kojim ombudsmani u Europi ne govore, nego prvenstveno ukazuje na probleme vezano za ostvarivanje prava građana ispred naših sudova. I sad kad pogledamo ovaj prijedlog i tu ću se obzirom da po meni ovo nije nikakva reforma osvrnut se samo na ovo o čemu su i kolege iz IDS-a prije mene govorili vezano za pripajanje Općinskog suda u Rovinju Općinskom sudu u Poreču. Nećemo ništa postići promjenom tabela. Nećemo zaista ništa postići promjenom tabela. Neću ponavljati sve povijesne i ostale okolnosti koje su utjecale na funkcioniranje suda u Rovinju, neću govoriti o 21000 stanovnika koje pokriva ovaj sud u Rovinju. Neću govoriti o tome da je to uz sud u Bujama jedini dvojezičan sud kad je u pitanju talijansko korištenje, korištenje talijanskog jezika. Sve nam je to poznato. Neću govoriti ni o principu u kojem se govori da jedan od niti vodilja u smislu racionalizacije mreže sudova je i prometna udaljenost, pa onda je dovoljno u Istri u Pazin postaviti jedan sud i ni jedno mjesto u Istri nije 50 km udaljeno od Pazina. Prema tome, po toj analogiji mogli bi ići na ukidanje svih sudova. Evo, pred ovom točkom bilo je na raspravi i Zakon o lokalnoj i regionalnoj samoupravi gdje se također predviđa da samo one sredine koje imaju preko 15% pripadnika određene nacionalnosti, a kada je u pitanju Istra, konkretno Talijanska narodnost, pa bez obzira ukoliko bude taj zakon i usvojen u trećem čitanju ovakav kakav je mi ćemo u Istri ja sam uvjeren snagom našeg uvjerenja uvijek za donačelnika ili dožupana birati pripadnika Talijanske narodnosti bez obzira obvezivao nas na to zakon ili ne jer je to jednostavno civilizacijsko dostignuće tih krajeva iz kojeg dolazim i način našeg življenja. I da zaključim, mi smo zastupnici iz Istre podnijeli amandman na ovaj prijedlog zakona. Potpisali smo ga predstavnici različitih političkih opcija. Bilo bi mi neobično drago da su i zastupnici iz Istre koji dolaze iz HDZ-a potpisali, supotpisali taj prijedlog amandmana. Čujem da će možda biti i upućen prijedlog. I ukoliko bude usvojen ili nas grupe zastupnika ili bilo koga drugoga u smislu da ne dođe do pripajanja Općinskog suda u Rovinju i Općinskog suda u Poreču ja ću biti prezadovoljan i predlažem vam gospodo državna tajnice da dobro pogledate amandman kojega smo vam predložili i uputili u proceduru i da ga usvojite i da ne dođe do nove nepravde koja bi mogla imati i dalekosežne posljedice pa i međunarodne implikacije i da Općinski sud u Rovinju ostane sa svojim sjedištem, sa svojim djelokrugom i nadležnosti i da ne bude pripajan Općinskom sudu u Poreču. Hvala lijepo.
Hvala vama. Replika, poštovani kolega Antešić ima.
Hvala lijepa. Evo, gospodine Peruško ja vam replicirao u smislu sljedećem. Naime, ovaj Konačni prijedlog zakona nosi datum ili kako bi uvažena kolegica Zdenka rekla nadnevak 13. travnja 2007. godine. I već u članku 1. na stranici broj 5. kaže, koji govori o Primorsko-goranskoj županiji, pa pod stavkom ne znam koji, ali uglavnom Općinski sud u Rabu, dakle sjedište koje govori Općinski sud u Rabu je za područje Grada Raba. U međuvremenu, dakle prije godinu dana je osnovana nova jedinica lokalne samouprave na otoku Rabu, a to je Lopar, Općina Lopar. Znači po ovom prijedlogu koliko je ovo, koliko je ovo kvalitetan i usuglašen zakonski prijedlog sa drugim zakonima koje je donio ovaj Sabor vidi se i po tome što je uopće jedna cijela općina izostala dakle iz ovoga Konačnog prijedloga zakona. U tom smislu ja sam dao amandman pa vas molim da to uvažite. A slijedom ovoga pretpostavljam da se radi, da se je ista stvar dogodila i sa drugim općinama i gradovima koji su osnovani odlukom od prošle godine, srpnja.
Odgovor na repliku, kolega Peruško? Neće. Onda još jedna replika, kolega Poropat.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa da, kolega Peruško je točno rekao. Ovo nije reforma pravosuđa. Reforma pravosuđa krenuti će tek onda kad se krene u učinkovitije rješavanje neriješenih problema, odnosno predmeta, a ne kako je između ostalog predloženo spajanje Općinskog suda u Rovinju u onaj u Poreču.
E sad sam na redu ja, a pošto me nema tko zamijeniti, a ne smijem govoriti sa predsjedavajućeg mjesta onda moram odustati od rasprave. Pa je na redu u ime kluba HDZ-a, poštovani kolega Bošnjaković, 5 minuta. Nema ga. Hoće li možda netko drugi govoriti 5 minuta u ime kluba? I to ide u koš. I molimo završnu riječ poštovane kolegice državna tajnice Snježana Bagić. Izvolite. … [[Upadica se ne čuje.]] Apsolutno je prijateljstvo i povjerenje na licu mjesta, s tim da fali prijava.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Uvažene dame i gospodo zastupnici kad govorimo o reformama činimo da bi se stvari promijenili. Ovdje je rečeno, dozvolite mi se na to osvrnuti jer obično kad govorimo o temama pravosuđa malo idemo izvan okvira onoga o čemu raspravljamo, recimo sada izmjena Zakona o sjedištima, područjima i sjedištima sudova. Rečeno je da je pravosuđe rak rana ovog društva. Kako god da mi nismo zadovoljni stanjem u pravosuđu i treba ga mijenjati osobno smatram da je to prejaka riječ. A zašto zapravo mi smatramo, odnosno možemo neki reći ocjenu da je to rak rana? Zato što se čini se, to je moje osobno promišljanje, sve promjene koje se u društvu događaju slijevaju pravosuđe. Sve ovo što se događa u zadnjih 15 godina u našem društvu svi u konačnici ako nismo nečim zadovoljni i često puta ovdje čujemo ocjenu a neka to istraži Državno odvjetništvo, neka sud donese odluku. U toj situaciji, u velikim promjenama koje su se u društvu dogodile, ni sudovi možda sa boljim položajem, odnosno sa manjim društvenim promjenama, sa manjim zakonskim promjenama ne bi lako udovoljiti tim zahtjevima, s jedne strane. I s druge strane velikim očekivanjima. Jer mi svi očekujemo da sud donese odluku. Pa onda naravno nekad, odnosno često puta nismo ni zadovoljni odlukama suda. To je dakako jest osnovano zato što imamo dvije stranke pa zato jer jesu na sudu. Ali mislim da naši sudovi unatoč poteškoćama dobro rade i suci uglavnom dobro rade. Mi moramo njima omogućiti sredstva kojima ćemo omogućiti da bolje rade. I to se čini, barem djelomice i ovim zakonom, odnosno mi stvaramo sustav, stvaramo mrežu sudova koja će omogućiti da suci mogu kvalitetnije raditi, da raspored predmeta, opterećenje predmeta među njima bude ravnomjernije, a to u konačnici će značiti i brže rješavanje predmeta. Jer tada ćemo imati već broj sudaca bez imenovanja novih za rješavanje ovih sada neriješenih predmeta. To će onda nadamo se, unatoč ovoj opravdanoj bojazni da se u tradicijskom smislu mijenjamo sliku, doprinijeti boljoj percepciji. Percepcija je riječ koja se često puta koristi, pa usuđujem se reći i zlorabi. Ali percepcija je nešto ako se često ponavlja, ako je prisutna moramo uzeti kao gotovu činjenicu. Mi se često koji smo izvršna vlast u Ministarstvu pravosuđa čak, neću reći sukobljavamo, ali imamo razna mišljenja i suci kažu pa to je percepcija, dajte mi jedan dokaz. Mi kažemo da, ali će imati takvu percepciju to nešto, to je nešto što je gotova skoro činjenica s kojom se moramo suočavati. I na tragu toga percepcije se stvaraju na temelju javnog mijenja onoga što piše u tisku. Mi je žao, meni je drago zapravo što imam prigodu govoreći o ovoj temi malo skrenuti ako mi dopustite i reći da je provedeno jedno istraživanje koje nažalost nije doživjelo takvu pažnju javnosti naših medija gdje je jedna neovisna agencija radila anketu onih koji dolaze na sud, stranaka i vještaka, odvjetnika itd. gdje je opće mišljenje bilo o kvaliteti rada suda i sudaca otprilike 3, 3 i pol. Građani su 80% znali zašto su tamo. Bili su, do kašnjenja je bilo otprilike recimo do rasprave 5 minuta najviše bi, bili su rijetki slučajevi da je nešto više, i oni su dali izuzetno dobre ocjene, što je nama bilo jako drago za vidjeti o onome kako se prema njima odnose suci i sudačko osoblje. To je, to vam je poticaj da nastavite dalje. Ono doduše što su oni jako loše ocijenili to je infrastruktura. Dakle stanje zgrada i opreme. I sada mi se moramo zapitati, i to je dakako opravdano. Mi se svake godine kada se donosi proračun između ostalih borimo da dobijemo što više novaca za izgradnju sudova, zastupnici za svoje sredine dakako logično, lobiraju i traže više novaca. Mi se moramo zapitati da li bi svima nama u konačnici dugoročno gledajući bolje da imamo manji broj sudova gdje ćemo imati primjerene sudske zgrade i opremu koja će odgovarati potrebama. To dakako ako je na manjem prostoru, manjem broju onda ekonomski manje košta u konačnici dugoročno gledajući, a bit će isplativije i kvalitetnije za sve one koji koriste sudove, odnosno dolaze na sud tražeći pravdu. Samo ukidanje sudova ne znači da ćemo u nekoj maloj sredini koja je imala sud, ukinuti pravnu pomoć i pravosudnu pomoć jer tamo se može uvesti, uvest će sudbeni dan gdje će suci dolaziti i gdje će tamo određene predmete rješavati u za to određene dane. Zato dame i gospodo zastupnici uvažavajući sve primjedbe koje su danas rečene i prihvaćajući kritiku za možda neke dijelove koji po vašoj ocjeni nisu dovoljno osmišljeni, a ova rasprava pokazuje kako će biti teško provesti ovu promjenu sudačke mreže u budućnosti, u ime Vlade Republike Hrvatske ponovo ističem da je ovo samo početak nečega što je neminovan proces. On jest bolan, on kida naše veze sa tradicijom, ali on je dobar za budućnost onih za koje se mi zalažemo a to su građani koji dolaze na sud tražeći pravorijek. Mi se moramo upitati može li jedan sudac koji sudi u maloj sredini biti tako stručan bez obzira što su suci, educirane osobe da može rješavati sve moguće spise. Mi tražimo kvalitetu, tražimo specijalizaciju sudaca to ne možemo provesti na malom broju sudaca. I konačno, a ne najmanje važno, u pogledu primjedbi da kada … [[Ne razumije se.]] dopunom ovoga zakona zbog i mogućega šlamperaja nismo uvažili promjene koje su se u pogledu i naziva općina dogodile u međuvremenu. Ovaj zakon je iz 94. godine i njime su bile obuhvaćene samo ove promjene nadležnosti ovih općina i gradova koji se odnose na spajanje sudova iz ovoga prijedloga zakona. Ako smo usprkos tome sada u ovom tekstu propustili napraviti neke, unijeti promjene koje jesu u ovom tekstu zakona, Vlada Republike Hrvatske kao predlagatelj se doista zbog tog propusta ispričava, ali ćemo to ispraviti i dakako kroz vaše amandmane kako bi u ovom dijelu koji je obuhvaćen promjenama on odgovarao i promjenama Zakona o lokalnoj upravi i samoupravi. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Možda će ti amandmani biti presudni da dobiju kvalificiranu većinu da prođe da ne ide u treće čitanje. Kolegica Ingrid Antičević Marinović ima ispravak netočnog navoda. Izvolite.
Pa kaže gospođa državna tajnica da se sve promjene što je netočno, slivaju na pravosuđe. To nije posljedica opterećenosti pravosuđa nego upravo nesređeni društveni odnosi a ne promjene u društvu i jednako tako kao što kažete da je ovo dobar ali bolan zahvat. Bolan je, ali dobar nije. Jer u ovom trenutku ukidati sudove kada oni mogu preuzeti predmete drugih opterećenijih sudova jednako je logično kao upaliti hlađenje za vrijeme zime.
Ispravak netočnog navoda, poštovani kolega Poropat.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa eto gospođa državna tajnica između ostalog rekla je da je ovakav prijedlog da je dobar za građane. Gospođo državna tajnice ja ću vam reći što kažu građani u Rovinju. Traži se da Vlada Republike Hrvatske bezuvjetno preinači Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima sudova na način da Općinski sud u Rovinju nastavi rad u dosadašnjem sjedištu obuhvaćajući područje Vale, Kanfanar, Žminj te grad Rovinj. Dakle vidi se da ovo na ovaj način nije dobar prijedlog za građane grada Rovinja.
Hvala lijepa na ispravcima netočnih navoda. Poštovane kolegice i kolege zaključujem raspravu o ove dvije točke. Naravno sada prekidamo sjednicu, sutra nastavljamo u 9,30 sa Prijedlogom zakona o prekršajima, a nakon toga po predviđenom planu ostale točke dnevnoga reda. Hvala vam lijepa. Želim vam dobar odmor.
E sada se vraćamo na ono ranije. Oko Konačnog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima sudova i oko Konačnog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima prekršajnih sudova radi dodatnih usuglašavanja i konzultacija sada ne bismo glasovali, nego bismo to ostavili za jedan od slijedećih puteva. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sjednicu sa raspravom - Prijedlog Zakona o prekršajima, prvo čitanje P.Z. br. 673 Predlagatelj je Vlada. Raspravu su proveli odbori za zakonodavstvo, pravosuđe i ravnopravnost spolova. Državna tajnica Ministarstva pravosuđa Snježana Bagić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite državna tajnice.