Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Devetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 81 narodni poslanik. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da su u sali prisutna 106 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika, te postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje, u skladu sa članom 277. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Milija Miletić.
Zahvaljujem se, dr Orliću. Uvažene kolege poslanici, građani Srbije, ja ću postaviti nekoliko pitanja bitnih za sve one ljude koji žive u teškoj situaciji, koji su socijalno ugroženi, koji koriste pomoć i Crvenog Krsta, a i države Srbije, u ovoj teškoj situaciji, kada je Korona, sada je najbitnije tim ljudima da pružimo pomoć. Konkretno moje pitanje, jeste usmereno ka Ministarstvu finansija, a vezano je za mogućnost, pošto u Srbiji ima veliki broj firmi, kompanija koje rade trgovinske stvari. To su velike kompanije, kao što je Ideja, Deleze, Dis i još puno takvih, koji imaju svoje prodajne objekte u svakoj opštini, da ne kažem i u svakom gradu u Srbiji. Kada dođe dva meseca do pre isteka roka robi, koju oni prodaju, a ta roba može da bude hrana, može da bude voda, mogu da budu sokovi, oni svu tu robu do dva meseca je spaljuju. Zato što imaju obaveze, jer ne smeju da je stave u funkciju, odnosno ne smeju da je stavljaju u prodaju. Da bi je spalili, to je jedan veliki trošak za njih, a sa druge strane pravi se šteta životnoj sredini. Ima mogućnost, normalno da ta roba kojoj je ostalo još dva meseca do isteka roka, ta roba prehrambena, da li je to bilo koji proizvod, da li je hemija, oni tu robu bi mogli da daju, kao donaciju, kao pomoć socijalno ugroženom stanovništvu, ljudima kojima je to potrebno, a to bi normalno išlo preko organizacije. Inače, kod nas u Srbiji, postoji federacija banaka hrane, koja već radi i pomaže ljudima koji su socijalno ugroženi, koji koriste pomoć Crvenog Krsta i socijalnih ustanova. Tako da, moje pitanje jeste naklonjeno i usmereno ka Ministarstvu finansija, da li postoji mogućnost da se ukine PDV za takve firme, za takve kompanije, koje žele robu kojoj je ostalo još dva meseca do isteka roka, da je doniraju, da je daju preko ovakvih organizacija, kao što sam malo pre rekao, Federacija banaka hrane Srbije, da preko njih to dođe do korisnika, koji su socijalno ugroženi, koji koriste pomoć narodnih kuhinja, a ima i takvih? Sa druge strane, to bi bila velika stvar, da ta roba se ne pali. Svi znamo kako je teško da se obezbedi bilo koji poljoprivredni proizvod. Svi mi, koji se bavimo poljoprivredom znamo kako može da se dođe do hleba, do bilo kog proizvoda koji se koristi za ishranu. To je veoma težak posao, a sutra, kada dođe u situaciju da recimo to dođe u trgovinske radnje i dođe do dva meseca do pre isteka roka, ta roba se spaljuje. Baš zbog toga, ja sam informisan, da je formirano i radno telo, od strane tih ljudi, kao što su, to su predstavnici Federacija banaka hrane i NALED - a, gde se već ušlo u postupak da se traži od nadležnog Ministarstva finansija, da se ukine PDV, za te kompanije koje su društveno odgovorne, koje sutra žele i koje sutra mogu da doniraju tu hranu, preko Federacija banaka hrane. Inače, predsednik te federacije je Aleksandar Vidaković, koji su unazad nekoliko dana u Nišu, imali svoju prezentaciju, gde su obezbedili određenu robu, to su bili sokovi, to su bile vode, to su bili paketi za malu decu, koji su još u roku i oni su dostavljeni organizacijama, odnosno socijalnim centrima, centrima za socijalni rad, Crvenom Krstu i lokalnim samoupravama. Ja mogu da kažem da veliki broj opština, na teritoriji i jugoistoka Srbije i u ostalim delovima Srbije, ima potrebe da se pomogne tim našim ljudima, koji su socijalno ugroženi, starijim ljudima, koji sutra imaju potrebe, a sada trenutno to njima ne može da se dostavi. Mogu da kažem i to da su velike količine te robe, koja je dva meseca do isteka roka, koja može da se stavi u funkciju, to su preko 350 hiljada tona robe za godinu dana, to je mogućnost da svaka opština može da obezbedi tu robu za svoje stanovnike, za svoje ljude koji žive u selima, jer imamo veliki broj naših poljoprivrednih proizvođača, koji su stvarno u teškoj situaciji, ali oni ne žele da koriste sredstva, ni centra za socijalni rad, ni Crvenog Krsta. Pa, tako bi mi svi, koji živimo u tim opštinama, u organizaciji sa Federacijom banaka hrane, zajedno sa njima obezbedimo mogućnost plasmana te robe, da ta roba se ne baca i da normalno sutra od toga ima interes, da u ovoj teškoj situaciji kada je Korona, kada je kovid da ti ljudi mogu lakše da egzistiraju, da žive i da sutra njima bude lakše. Još jednom ja sam siguran da će se naći mogućnost da se ukine PDV, da se da mogućnost tim društveno odgovornim kompanijama, da tu robu, kojoj ostane još dva meseca do isteka roka, da je daju preko Federacije banaka hrane, da ta roba dođe do naših ljudi, u našim mestima i da to ne bude bačeno. Ja sam siguran i verujem našoj Vladi, inače NALED je već u tome uključen i mislim da će to biti rešeno što pre, za dobrobit svakog građanina naše zemlje Srbije. Hvala još jednom.
Hvala, gospodine Miletiću. Reč ima Sanja Jefić Branković.
Poštovani predsedavajući, koleginice i kolege narodni poslanici, ja bih uputila pitanje Ministarstvu prosvete, nauke i tehnološkog razvoja. Naime, Zakon o visokom obrazovanju, u svom članu 39. koje je vezano za obim studija, u svom stavu 7. kaže, da osnovne akademske studije imaju od 180 do 240 esp bodova. Ovakva definicija problematična je iz najmanje dva razloga. Prvi jeste taj, što iz ovoga proizilazi da studijski programi osnovnih akademskih studija mogu, recimo imati 200 bodova, što nije u skladu sa standardima za akreditaciju, a drugi je što se izostavlja reč „najmanje“, koja inače stoji, kao odrednica u ostalim stavovima ovog člana, a koji se odnose na druge nivoe studija, čime se ujedno ograničavaju osnovna načela Bolonjske deklaracije i sprečavaju studenti da polažu dodatne predmete, u skladu sa svojim interesovanjima, ali i potrebama. U tom smislu moje pitanje upućeno Ministarstvu glasi – da li je moguće da se ovaj stav podeli na dva dela i to tako da glasi – osnovne akademske studije u trogodišnjem trajanju od najmanje 180 bodova, odnosno osnovne akademske sudije u četvorogodišnjem trajanju koje bi imale 240 bodova? Na ovaj način bi se izbegla problematična tumačenja sa jedne strane, a sa druge strane jasno bi se definisalo trajanje studija na koji se broj bodova odnosi i ujedno bi se ispoštovala i načela Bolonjske deklaracije, gde studenti svojim dodatnim angažovanjem mogu da ostvare i dodatni broj bodova u svojoj diplomi. Treba imati u vidu da trogodišnje i četvorogodišnje studije suštinski predstavljaju dva različita nivoa studija, nakon kojih sleduju i različita zvanja, pa osobe koje završe trogodišnje studije imaju 180 bodova stiču naziv pravnik, ekonomista, filolog i slično, dok onaj koji završi četvorogodišnje studije ima 240 bodova, stiče znatno veće zvanje i priznatije zvanje, jer se dodaje odrednica – diplomirani, i ona daje dodatne mogućnosti i za zaposlenje ali i označava i posedovanje nekih temeljnijih i većih znanja, ali i naprednijih kompetencija u čemu je u stvari i suština razlikovanja ova dva nivoa studija. Takođe, važnu ulogu u pravljenju ove razlike ima i prohodnost ka samim master studijama nakon završenog studiranja, koje je u skladu sa trajanjem osnovnih akademskih studija moraju da traju jednu ili dve godine kako bi se dostigao prag od pet godina studiranja i 300 bodova za završene master akademske studije. Sve napred navedeno ukazuje na to da se radi o velikoj razlici, da li studije traju tri ili četiri godine, odnosno da li iznose 180 ili 240 bodova. Mislim da je važno napraviti jasnu razliku u Zakonu o visokom obrazovanju i da taj način jasno bi bilo definisano da nije moguće napraviti takav program osnovnih akademskih studija koje će, recimo nositi 200 ili 220 bodova, jer trenutno zakonsko rešenje ne dozvoljava ovakvo tumačenje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima Rozalija Ekres.
Poštovani potpredsedniče, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, ispred poslaničke grupe Savez vojvođanskih Mađara pitanja ću uputiti Ministarstvu finansija i Kancelariji za javne nabavke koja u okviru svojih nadležnosti predlaže mere za unapređenje sistema javnih nabavki, pruža stručnu pomoć naručiocima i ponuđačima, doprinosi stvaranju uslova za ekonomičnu, efikasnu i transparentnu upotrebu javnih sredstava u postupku javne nabavke. Javne nabavke su značajan instrument razvoja savremenih država, jer institucijama omogućavaju objektivno i transparentno pribavljanje dobara, usluga i radova uz podsticanje odgovornog trošenja budžetskih sredstava. Obzirom da se značajan obim javne potrošnje vrši preko sistema javnih nabavki, samo funkcionalan sistem nabavki osigurava efikasno trošenje novca poreskih obveznika. Najvažniji ključni principi od kojih zavisi efikasnost javnih nabavki su ekonomičnost i učinkovitost upotrebe javnih sredstava, obezbeđivanje konkurencije i transparentnost. U današnjem vremenu javne nabavke su poprimile veliki značaj, kako na nacionalnom tako i na međunarodnom nivou. U Evropskoj uniji predstavljaju značajno tržište. Prema procenama Evropske komisije ukupna vrednost javnih nabavki iznosi 14% BDP-a Unije. U Republici Srbiji je prema podacima iz godišnjih Izveštaja Kancelarije za javne nabavke u 2019. godini po sprovedenim postupcima javnih nabavki zaključeno 122.066 ugovora ukupne vrednosti od 441 milijarde dinara, a u 2020. godini 135.022 ugovora ukupne vrednosti 376 milijardi dinara. Učešće zaključenih ugovora u BDP-u u 2019. godini iznosilo je 8,14%, a u 2020. godini 6,88%. Pad učešća u 2020. godini obrazlaže se povećanjem broja izuzetaka od primene novog zakona koji je na snazi od 1. jula 2020. godine, kao i usled, nažalost, još uvek prisutne pandemije. Istraživanja koja se sprovode u vezi sa javnim nabavkama su pokazala da u većini postupaka postoji samo jedna ponuda, u preko 55% slučajeva da je najniža ponuđena cena jedini kriterijum u 90% slučajeva, čime se što je vrlo verovatno kvalitet stavlja u drugi plan, dok u zemljama u okruženju nije takva praksa. Takođe, izveštaji Državne revizorske institucije govore o brojnim nepravilnostima u vezi sa sprovedenim postupcima javnih nabavki. Moje pitanje je kakvo je mišljenje Ministarstva finansija i Kancelarije za javne nabavke u vezi sa navedenim podacima i da li ima prostora i načina da se unapredi sistem javnih nabavki kako bi se dodatno podstakla konkurencija, efikasnost i ekonomično trošenje javnih sredstava i što je izuzetno važno, poboljšao kvalitet nabavljenih dobara usluga i radova, što su svakako proklamovani ciljevi koji bi trebali biti ostvareni primenom zakona o javnim nabavkama? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Narodne skupštine Stefan Krkobabić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Orliću. Poštovani potpredsednici, poštovani narodni poslanici, postavio bi poslaničko pitanje Ministarstvu za brigu o selu, Kancelariji za Kosovo i Metohiju i Vladi Republike Srbije. Projekat „500 zadruga u 500 sela Srbije„ započet je 2017. godine, i postaje zamac razvoja sela, ali i celih agrarnih regiona širom Srbije, jer je probudio svest kod poljoprivrednika da samo udruženi možemo ići napred. Ovaj program je pokazao da jačanje zadrugarstva uspešan model za napredak sitnih poljoprivrednih gazdinstava, koji udruženi lakše opstaju i imaju šansu da stignu do sigurnog plasmana proizvoda, subvencija povoljnih kredita za ulaganje u proizvodnju. U prilog tom i u razvijenom svetu popularnom obliku organizovanja govori broj od čak 900 novoosnovanih zadruga u Srbiji od 2017. godine do danas, kao i činjenica da su do sada 152 zadruge dobile bespovratna sredstva iz budžeta Republike Srbije. Uz punu podršku Nacionalnog tima za preporod sela Srbije predsednik Republike Aleksandra Vučića i Vlade Republike Srbije u prethodne četiri godine uloženo je 2,2 milijarde dinara u razvoj zadrugarstva. Zadruge postaju nosioci razvoja sela i regiona. Sve više se u okviru tih zadruga pokreće i finalna proizvodnja, što je veoma važno, jer putem produkcije gotovih proizvoda ne samo preko prodaje sirovina možemo stvarati uslove za ozbiljan profit i izvoz. Oživljavanje i spas sela, pogotovo u rubnim slabije nastanjenim predelima Srbije jeste državni i svenacionalni prioritet opšte društveni, nadpolitički, nadstranački, nadnacionalni zadatak iza kojeg stoje najviše institucije i najveći autoriteti ove zemlje, pre svega predsednik Republike Aleksandar Vučić, Srpska akademija nauka i umetnosti, ali i sve najveće tradicionalne verske zajednice u Srbiji. Na inicijativu Ministarstva za brigu o selu predloženo je da za ovogodišnji program za dodelu podsticaja zadrugama za koje iz budžeta države je izdvojeno do 7,5 miliona dinara za novoosnovane i 15 miliona dinara za zadruge koje duže postoje i rade, prijavi ih zadrugari sa KiM. Državna pomoć ide, ići će, ali je nužno da učinimo sve što je do nas, da naš narod koji živi u južnoj srpskoj pokrajini postane samostalan i ekonomski nezavistan. Dobar primer uspešnog projekta je zadruga Zubin Potok na KiM koji iz programa podrške „500 zadruge u 500 sela Srbije“ podržana sa 12,4 miliona dinara. Zadruga je dobijenim sredstvima nabavila opremu za preradu i pakovanje voća i zahvaljujući toj investiciji povećala prihod i zaradu u 2020. godini u odnosu na 2019. godinu za 40%. Osim u Austriji, sada izvoze poluproizvode i finalne proizvode u Italiji i Nemačkoj. Više od 80% srpskog stanovništva na Kosovu i Metohiji živi u ruralnim područjima, što govori o tome koliko je selo značajno za opstanak tih građana Srbije na prostorima južne srpske pokrajine. Ministarstvo za brigu o selu u saradnji sa Kancelarijom za KiM čini sve da posebnim namenskim programima pomogne srpskom seljaku na KiM. Razmatrani su infrastrukturni programi sa zajedničkim ciljem opstanka stanovništva i povratka na KiM, a posebna pažnja biće poklonjena kulturnim manifestacijama i očuvanju kulturnpo-istorijske baštine, koji su nezaobilazni deo kulturnog identiteta našeg naroda. Programi koje će Ministarstvo za brigu o selu sprovoditi u toku 2021. godine imaju za cilj konkretno poboljšanju uslova života i rada stanovnika u selima na čitavoj teritoriji Republike Srbije, uključujući i KiM sa naročitom pažnjom na pogranična, brdsko-planinska i razvijena područja. Upravo zbog toga poslanički klub PUPS „Tri P“ postavlja dva pitanja Ministarstvu za brigu o selu, Kancelariji za KiM i Vladi Republike Srbije. Da li se planira otvaranje novih zadruga u srpskim sredinama na KiM i na koji način će država Srbija pomoći rad postojećih zadruga u južnoj srpskoj pokrajini? Da li će, osim zadruga na severu KiM, biti pomenute i zadruge u srpskim enklavama na celoj teritoriji KiM, pogotovo u sredinama koje imaju veliku vekovnu tradiciju zadrugarstva, poput, recimo, Velike Hoče u Metohiji, Kosovskog pomoravlja ili srednjovekovnih srpskih manastira na KiM, koji vekovima neguju i čuvaju tradiciju srpskog zadrugarstva? Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima predsednik poslaničke grupe SPS Đorđe Milićević.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući gospodine Orliću, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, naime, juče je prvi put u javnosti predočen jedan kompletan izveštaj Nezavisne međunarodne komisije za istraživanje stradanja svih naroda na teritoriji srebreničke regije u periodu od 1992. do 1995. godine, koju je osnovala Vlada Republike Srpske 2018. godine, a na čijem čelu je bio gospodin Gideon Gajf, inače ugledni izraelski stručnjak za proučavanje Holokausta, Komisija je sastavljena od stručnjaka izabranih na osnovu svojih profesionalnih ekspertiza i ličnog i profesionalnog integriteta. Pročitaću sastav Komisije, jer zlonamerni bi mogli reći da su tu bili samo predstavnici Ruske Federacije i Republike Kine, ali nije tako i to ćete videti iz sastava Komisije. Dakle, pored Gajfa, članovi Komisije za Srebrenicu su i Markus Godbah, advokat iz Nemačke i veštak za suđenje zločina Aušvica, Juki Osa iz Japana, Rodžer Bajard, forenzičar iz Australije, Đuzepe Zakrija, publicista iz Italije, u međuvremenu, nažalost, preminuo, Lorens Armand Frenč iz SAD, Adenrele Šhinaba, ekspert za Boho Haram, ekstremistički i islamistički pokret iz Nigerije i prof. dr Marija Đurić, šef forenzičke laboratorije Medicinskog fakulteta Univerziteta u Beogradu. Veoma kompetentna i kvalifikovana Komisija. Ova komisija je, nakon trogodišnjeg rada, sastavila izveštaj na preko 1.000 strana sa ozbiljnom stručnom i naučnom argumentacijom. Ja ću pročitati deo zaključka komisije, a on glasi: „Nakon temeljne istrage Nezavisne međunarodne komisije za istraživanje stradanja svih naroda u srebreničkoj regiji u periodu od 1992. do 1995. godine, zaključuje se da se u Srebrenici nije dogodio niti pojedinačni zločin genocida, niti genocid uopšte.“ Dakle, nije bilo genocida i to ne tvrdimo mi, već ugledna grupa međunarodnih eksperata. Činjenica je da ovaj Izveštaj govori suprotno od sramne presude Haškog suda generalu Mladiću, Radovanu Karadžiću. Izveštaj ove Komisije pokazuje da Haški sud, nažalost, nije radio profesionalno, nije se rukovodio pravom i pravdom, međunarodnim pravom, već je imao jedan selektivan pristup, nekome manje, a nekom više. S druge strane, neke zemlje u regionu, želeći da se dodvore svojim mentorima, požurile su da brže bolje donesu svoje rezolucije kojima Srbe osuđuju za genocid u Srebrenici i na taj način unapred opredelile da je Srebrenica genocid, što naravno nije istina. Očigledno je da se time služe kao političkom polugom. Čak je i bratska Crna Gora požurila da to učini pre Prištine i pre prištinske vlasti. Od Prištine se to moglo očekivati, jer Priština koristi svoj dobro uvežbani metod da je napad najbolja odbrana i da je bolje i politički isplativije druge optuživati. Podsetiću, Srbija je jedina pre više od deset godina osudila zločine u Srebrenici i to je bila naša međunarodna i moralna obaveza, izrazili saučešće porodicama žrtava, nadu i veru da se takvi zločini više nikada neće ponoviti ni na jednoj strani i da ćemo sačuvati mir i stabilnost, ali i vrlo jasno rekli da zločin ne može biti nacionalni, da za zločin ne može odgovarati narod, ne može odgovarati država, mora odgovarati pojedinac, a svako ko je počinio zločin treba i mora da odgovara. Dobro oni to znaju i kada već tako pravdoljubivo, zašto niko od njih nije osudio nijedan zločin počinjen prema Srbima u sukobu tokom raspada SFRJ? Zašto nije osuđen zločin nad Srbima u Podrinju, Bratuncu i srebreničkim selima, gde je stradalo preko tri hiljade Srba? Zašto nije osuđena „Oluja“ u kojoj je mučki ubijeno 1.869, a proterano 250.000 Srba? Zašto nisu osuđena brojna masovna ubistva i proterivanja preko 250.000 Srba sa prostora Kosova i Metohije? Na kraju, zašto nijedna zemlja regiona nije do sada donela rezoluciju o osudi genocida nad Srbima, Jevrejima i Romima izvršenim u ustaškim logorima smrti tokom Drugog svetskog rata na prostoru i na teritoriji NDH-a. Očigledno je da se radi o orkestriranoj, o dobro osmišljenoj strategijskom napadu na Republiku Srbiju, o dobro osmišljenoj politici napada na Republiku Srbiju, pritisci na Republiku Srbiju i zato mi kažemo da u periodu pred nama je Srbija pred velikim iskušenjima i pred velikim izazovima. Zarad pravdanja sopstvenih zločina, pa i genocida nad Srbima, potrebno je upravo nas Srbe i jedino nas proglasiti genocidnim narodom, a nije to istorijska istina? Šta ćemo sada? Dokle više ovo ide? Šta je sa srpskim žrtvama? Ja postavljam samo jedno pitanje – da li Vlada ima mogućnost i planira da kada je reč o ovom izveštaju preduzme bilo šta povodom okrutne ratnohuškačke politike uperene protiv Srbije koja se svakodnevno u sve brutalnijim oblicima čuje u regionu i od Albanaca sa Kosova i Metohije, pri čemu se našem narodu stavlja pečat genocidnosti, kojim će biti obeležene i sve buduće generacije ukoliko mi kao država ne reagujemo adekvatno na ove gnusne optužbe. Zahvaljujem, predsedavajući.
Reč ima prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine dr Orliću, postavljam pitanje Tužilaštvu Republike Srbije. Šta će Javno tužilaštvo poduzeti protiv pojedinaca koji svojim izjavama narušavaju teritorijalni integritet Republike Srbije? Obrazloženje. Pred veoma teške, važne i mukotrpne razgovore predsednika Aleksandra Vučića sa predstavnicima privremenih prištinskih institucija u Briselu, pojedinci iz tajkunsko-mafijaško-politikanskih grupa iz zemlje i okruženja, zaštitnici tzv. nezavisnog Kosova učinili su sve da predsedniku Vučiću otežaju te razgovore. Nenad Čanak je pre briselskih razgovora posetio u dva navrata Kurtija u Prištini da ga podrži po pitanju tzv. kosovske nezavisnosti. Ne zaboravite da je Čanak još 5.03.2007. godine kao propali predsednički kandidat izjavio: „Spreman sam da priznam kosovsku nezavisnost“. Pre predsednikovih razgovora u Briselu, Čanak je posetio Srebrenicu, što je civilizacijski čin, ali nije se setio dan ranije da poseti Kravice i od poštu i srpskim žrtvama, ali zato nije zaboravio da napadne Aleksandra Vučića direktno iz Srebrenice. Čanak odlazi u Podgoricu juna ove godine da pouči Mila Đukanovića kako da Đukanović napadne Aleksandra Vučića na Međunarodnoj konferenciji o Zapadnom Balkanu u Bratislavi, optužujući ga zbog, kako kaže, citiram – zaštite interesa srpskog naroda Crne Gore i stvaranja velike Srbije, završen citat, što je notorna neistina. Aleksandar Vučić je stalno naglašavao i naglašava da Srbija nema nikakav problem sa nezavisnosti Crne Gore, to je njihova odluka da budu nezavisna država, ali Srbija neće ćutati na težak položaj sprskog naroda u Crnog Gori. U govoru punom mržnje prema Aleksandru Vučiću, Đukanović je u Bratislavi rekao, citiram – mišljenje je mnogih da je Srbija izgubila Kosovo kada je Rusija bila slaba, što znači da bi sada bilo vreme da se Kosovo vrati, završen citat i tako narušava integritet Republike Srbije pred razgovorom u Briselu i podržava nezavisno Kosovo. Poštovani narodni poslanici, i blaženopočivši patrijarh Irinej rekao je za Đukanovića 9. avgusta gospodnje 2020. godine, citiram: „Đukanović je 1998. godine doveden u Patrijaršiju i predstavljen kao budućnost i snažna perspektiva srpskog naroda, a danas tuga me obuzima kada vidim koliki dubok može biti ljudski pad. Sa takvim tražiti mogućnost kompromisa, u to ne verujem“. Završen citat. Rekao je blaženopočivši patrijarh Irinej. I gle čuda, i Dragan Đilas, u narodu znani Đikaš mafija, uključio se u napade na Aleksandra Vučića pred polazak u Brisel, kako bi otežao razgovor preko svog portala tekstom u kojem je priznao da su kriminalci Belivuka skandirali na utakmici u Novom Sadu, citiram – Vučiću pederu, završen citat i tako je Đilasov portal otvoreno stao na stranu kriminalaca. Poštovani građani Republike Srbije, Dragana Đilasa uopšte ne interesuje razvoj Beograda, to vi znate, a o tome svedoči bivši američki ambasador u Beogradu Kamerun Manter, koji je 19. marta gospodnje 2009. godine rekao, citiram: “Đilas mi je rekao da je njegov plan za Beograd marketinški, a ne realan“. Završen citat. Time je Điki mafija priznao da ga samo interesuju privatni računi i onih 619 miliona evra po kojekakvim destinacijama. Poštovani građani Republike Srbije, dok naš predsednik Vučić čini nadljudske napore da povrati međunarodni ugled Republike Srbije provodeći politiku mira, politiku bezbednosti, politiku solidarnosti, politiku zdravlja svih naših građana u zemlji i regionu, politiku dijaloga u pronalaženju trajnog kompromisnog i održivog rešenja za južnu srpsku pokrajinu, dotle Dragan Đilas, Vuk Jeremić i Boris Tadić pune svoje privatne račune po raznim destinacijama sveta, pljujući predsednika države, državu Srbiju i građane Republike Srbije, ne bi li ponovo došli na vlast i doveli Srbiju do bankrota. Neće moći. Na kraju, apelujem na sve građane Republike Srbije, posebno na Beograđane, i posebno na mladu generaciju, naše studente i naše učenike, da se vakcinišu, jer jedino vakcinacijom možemo dovesti do zdravlja i ekonomskog prosperiteta Republike Srbije. Živela Srbija!
Hvala, profesore Atlagiću. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Prelazimo na zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka od 3. do 6. dnevnog reda. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju: Branislav Nedimović, potpredsednik Vlade i ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Siniša Mali, ministar finansija, Anđelka Atanasković, ministar privrede, Nikola Selaković, ministar spoljnih poslova, Saša Stevanović, državni sekretar, Petar Korović, vršilac dužnosti pomoćnika direktora Republičkog zavoda za statistiku, Katarina Obradović Jovanović, pomoćnik ministra, Ana Tripović, direktor Uprave za javni dug, Dragana Marković, načelnik Odeljenja u Republičkom zavodu za statistiku, Jelisaveta Čolanović, načelnik Odeljenja u Ministarstvu spoljnih poslova, Dijana Stojković, rukovodilac Grupe u Ministarstvu privrede, Lidija Zivlaković, rukovodilac Grupe u Ministarstvu spoljnih poslova, Ema Dragulj, viši savetnik Uprave za javni dug i Biljana Savković, samostalni savetnik u Ministarstvu. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da sada podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. i članu 170. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni i jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o popisu poljoprivrede 2023. godine, Predlogu zakona o utvrđivanju finansijske podrške privrednim subjektima za održavanje likvidnosti i obrtna sredstva u otežanim ekonomskim uslovima usled pandemije KOVID-19 izazvane virusom SARS-KoV-2; Predlogu zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora KOVID-19 podrška Vladi Srbije za mala i srednja preduzeća i preduzeća srednje tržišne kapitalizacije između Evropske investicione banke i Republike Srbije i Predlogu zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Ministarstva spoljnih poslova Republike Srbije i Ministarstva spoljnih poslova i međunarodne saradnje Republike Italije. Da li predstavnici predlagača žele reč? Reč ima potpredsednik Vlade gospodin Nedimović.
Poštovani gospodine predsedavajući, poštovani narodni poslanici, želim samo nekoliko uvodnih reči da iznesem o predlozima zakona koji se danas nalaze pred vama. Krenuću redom, onako kako je to predviđeno dnevnim redom parlamenta, a to je Predlog zakona o popisu poljoprivrede za 2023. godinu. Ovo je nastavak priče koju smo imali od pre nekoliko nedelja vezano za odlaganje popisa stanovništva, iz prostog razloga jer smo imali koronu i nismo bili u mogućnosti da sprovedemo sve neophodne materijalne pripreme, obuke kadrova i sve ostalo, kako bi se on mogao sprovesti u trenutku kada je to bilo predviđeno po prvobitnom predlogu. Što se tiče Predloga zakona o popisu poljoprivrede, on predviđa da će se popis provesti tokom 2023. godine, da će rezultati ovog popisa biti objavljeni 2024. godine. Osnovni razlozi za predlaganje ovog zakona jesu dobijanje sveobuhvatnog pregleda karakteristika nacionalne poljoprivrede, izrada baza podataka, formiranje statističkog registra poljoprivrednih gazdinstava kojima se obezbeđuje okvir za poljoprivredna istraživanja i dobijanje ostalih statističkih podataka koji su neophodni za planiranje kako na lokalnom, regionalnom nivou, tako i na državnom nivou. Ono što je nesumnjivo da će biti sprovedeno po najvišim standardima kako je to predviđeno u skladu sa metodologijama EUROSTAT-a, da ćemo imati takav popis prisutan na našem terenu, Republički zavod za statistiku će sprovesti sve neophodne pripreme i već ih sprovodi, sredstva će biti obezbeđena za ovaj projekat i nesumnjivo da pored postojećih registara koji postoje u poljoprivredi, da će nam ovo dati jedan sveobuhvatan prikaz gde se nalazimo u ovom trenutku u odnosu na pre 10 godina. Široko razmišljajući o poljoprivredi, možemo reći da poljoprivreda 2011. godine i danas, to više nisu iste poljoprivredne aktivnosti, kako u pogledu prinosa koji dobijamo, tako u pogledu kultura koje se gaje, u pogledu mehanizacije koja je prisutna na terenu, u pogledu sistema za navodnjavanje, korišćenja najsavremenijih tehnologija, manje-više gomila stvari se promenila. Pokušaću da citiram jednog poljoprivrednika iz okoline Bačke Palanke, koji mi ovako reče pre jedno mesec dana, pošto je bio korisnik i nacionalnih sredstava i sredstava iz IPARD-a, vezano za traktore, mehanizaciju i sve ostalo neophodno, a vezano i za korišćenje državne zemlje, koji se na licitacijama prijavljivao. Kaže – pre deset godina, kada sam odlazio na sajmove mehanizacije u Nemačku, maštao sam da imam mehanizaciju kao oni, a danas mogu slobodno da kažem da u najvećem delu imam mehanizaciju bar kao oni, a u neki stvarima vezano za korišćenje savremenih tehnologija smo otišli korak ispred. Naravno, ovo sam samo parafrazirao jednog poljoprivrednika iz Bačke Palanke. Nije situacija u svim delovima Srbije ista, ali ćemo se truditi da kroz izdvajanje iz budžeta u godinama koje su ispred nas što više dajemo za tu tzv. podršku ruralnom sektoru, za davanje podrške za nabavku mehanizacije, sistema za navodnjavanje. Samo ću jedan primer navesti. Godine 2016. da bi što bolju mehanizaciju, što bolje sisteme za navodnjavanje, što bolje zasade imali država je tada mogla da izdvoji 600 miliona dinara za ove mere ruralnog razvoja južno od Save i Dunava. Godine 2020, svega četiri godine kasnije, isplaćeno je 11,2 milijarde dinara za ovu podršku, dakle skoro 20 puta više. To vam dovoljno govori koliko se povećao i kapacitet države, u skladu sa svojim finansijskim mogućnostima i sa svojom finansijskom stabilnošću, a isto tako i koliki je broj aplikanata iz čitave Srbije bio za ove mere. Pričam, isključivo, samo o onim merama koje se finansiraju iz budžeta. Kada dođe vreme za sprovođenje ovog zakona o popisu, nesumnjivo da oni koji budu bili u prilici da donose najvažnije strateške odluke vezane za razvoj poljoprivrede da će im biti veoma olakšan posao, jer ova metodologija koja će se primenjivati odgovara isključivo vremenu u kome živimo i ne možemo više poljoprivredu posmatrati kao neku aktivnost koja je usput, kao hobi, nego isključivo kao granu privrede koja donosi veliki deo BDP, a predstavlja izuzetnu sirovinsku bazu za prehrambenu industriju koja može da nosi razvoj agrara. Što se tiče Predloga zakona o utvrđivanju finansijske podrške privrednim subjektima za održavanje likvidnosti i obrtna sredstva u otežanim ekonomskim uslovima usled pandemije Kovida izazvane virusom Sars i Predlog zakona o potvrđivanju finansijskog ugovora, moram još jednom da kažem zbog javnosti. Parafraziraću našeg predsednika - do pre par godina bili smo šampioni isključivo u sportu ili najčešće u sportu, u ekonomiji nismo verovali ni sami u sebe. Priča o korona periodu i postkorona periodu je priča Srbije, priča neverovatnih rezultata, o rastu BDP, o rastu ekonomije i mogućnosti takmičenja da budemo u top tri na čitavom prostoru Evrope. To je bila situacija 2020. godine kada smo imali najniži pad od svih zemalja na prostoru Evrope, a to će biti situacija i sa 2021. godinom, jer svi pokazatelji u prvom kvartalu i prolazna vremena koja imamo govore da će rast BDP biti čak i iznad očekivanja najoptimističnijih u Srbiji. Jedan od alata, kako se između ostalog to postiglo, jeste i donošenje adekvatnih mera u periodu vanrednog stanja kada je intervenisano u sektoru privrede, naročito u sektoru malih i srednjih preduzeća sa obezbeđivanjem adekvatne finansijske podrške za sve privredne subjekte. Nemojte zaboraviti koliko se novca davalo i za podršku isplatama minimalaca u privrednim subjektima, kako u privatnom sektoru, tako u drugim sektorima, koliko se novca davalo ugostiteljima, koliko se novca dalo građanima Republike Srbije tzv. „helikopter mani“ koji su često osporavali tokom maja meseca, a videli ste koliko je na bazi toga skočila potrošnja i koji su efekti bili za srpsku privredu. Ovaj Predlog zakona podrazumeva sledeće stvari. Srbija je sa Evropskom investicionom bankom potpisala ugovor o kreditu od 200 miliona evra. Mi smo prošle godine imali poziv za privredne subjekte, za podršku tim privrednim subjektima i kroz ove alate, koje vas molim da u danu za glasanje podržite Ministarstvo privrede i Vladu Republike Srbije, da ih odobrite kako bi svi ljudi koji su konkurisali iz sektora malih i srednjih preduzeća dobili neophodnu podršku za obrtna sredstva i za održavanje tekuće likvidnosti. Jako je važno reći da će sva ova podrška biti realizovana kroz Fond za razvoj. Imamo dve karakteristične stvari vezane za korišćenje ovih sredstava. Rok otplate kredita za održavanje tekuće likvidnosti i nabavku obrtnih sredstava je do 48 meseci koje uključuje i grejs period do 18 meseci, sa kamatnom stopom o 1% na godišnjem nivou. Minimalni iznos kredita za jednog korisnika kredita za privredna društva je milion dinara, a za preduzetnike, zadruge i privredne subjekte je registrovano u odgovarajućem registru 200.000 dinara. Dok maksimalni iznos kredita za preduzetnike i mikro pravna lica može biti do 10 miliona dinara, a za mala pravna lica 60 miliona dinara, a za srednja pravna lica do 100 miliona dinara. Imajući u vidu da su privredni subjekti iz oblasti turizma, ugostiteljstva i putničkog saobraćaja zbog pandemije posebno bili pogođeni, vodilo se računa da se iz ove oblasti omogući korišćenje sredstava po nešto povoljnijim uslovima. Rok otplate za njih, za privredne subjekte čija je pretežno delatnost iz oblasti turizma, ugostiteljstva i putničkog saobraćaja je do pet godina, koji uključuje grejs period do dve godine, sa istom kamatnom stopom od 1% na godišnjem nivou. Minimalni iznos kredita za jednog korisnika kredita, za privredna društva je miliona dinara, za preduzetnike, zadruge, privredne subjekte isto do 200.000 dinara. Maksimalni iznosi se kreću za preduzetnike i mikro pravna lica do 10 miliona dinara, mala pravna lica 70 miliona dinara, a za srednja pravna lica do 110 miliona dinara. Korisnicima kredita kojima je odobren kredit u skladu sa uredbom biće produžen rok otplate i produžen grejs period do 12 meseci. Jako je važno još jednom reći da ćemo ovom podrškom imati obuhvat svih onih koji su iskazali interesovanje za ovakvu vrstu podrške. Sve će ići preko Fonda za razvoj na jedan potpuno jasan, transparentan način i ovo će sigurno i u 2021. godini za one privredne subjekte koji budu obrađeni tokom 2021. godine omogućiti jednu novu inicijalnu kapislu za njihovo funkcionisanje i za ulaganje u obrtna sredstva. Postoje oblasti na koje neće moći ovo da se primenjuje, odnosno primenjuje ovaj zakon, a to su privredni subjekti iz organizovanja igara na sreću, lutrije i slične delatnosti, promet nafte i naftnih derivata i proizvodnja i promet proizvoda ili za aktivnosti koje su u skladu sa propisima Republike Srbije, međunarodnim sporazumima koji se primenjuju u Republici Srbiji ili pravilima Evropske investicione banke zabranjene. Nesumnjivo jedna važna kapisla od 200 miliona evra koje će Republici Srbiji poslužiti da i u ovom još uvek kovid periodu mi svi posmatramo, najčešće u javnosti, kao da je u Srbiji sve što se tiče korone prošlo. Ne. Mi imamo nešto preko 50% vakcinisanog stanovništva. Mi moramo da učinimo još jedan dodatni iskorak na vakcinaciji stanovništva. Nesumnjivo da je Srbija u zadnjih šest meseci, od kako je počela svoju vakcinaciju, jedan od lidera u čitavom svetu po načinu borbe protiv Kovida-19. Ne smemo sada, naročito u mlađoj populaciji, da izgubimo tu trku, jer što više ljudi je vakcinisano to je manje štete koja može nastati za stanovništvo i ne daj Bože smrtnih ishoda. Vidite svi ovih dana šta se dešava. Brojke vrlo lako sa 70, 80 skoče na 120, sa 120 na 220. Možda danas ili sutra, pričam potpuno teorijski, mogu da skoče i puta dva i puta tri. Ono što je činjenica i ono što medicinski stručnjaci kažu, ko se vakcinisao smrtnog ishoda nema. Mi moramo da spasimo život i zdravlje ljudi, pa onda posle toga privredu da spasemo, jer bez privrede mi ne bismo mogli ništa od ovoga da intervenišemo i da imamo i povećanje plata za medicinske radnike i podršku najstarijim našim sugrađanima i ostala davanja za nezaposlena lica koja idu, a to je sve proces koji je započet tokom vanrednog stanje i kada su se upumpala sredstva u privredu i omogućila da ne dođu do sloma. Vi ste bili svedoci u Italiji, kod našeg drugog spoljnotrgovinskog partnera, šta se dešava, koliki broj privrednih subjekata je zatvoren. Slušam od nekih poznanika kako se zatvaraju privredni subjekti tamo, kako ljudi prodaju svoja lična sredstva da bi otplatili kredite koje su njihove firme uzele. Surovo, ali je tako. U Srbiji je situacija znatno drugačije i sve je to nama omogućio period finansijske konsolidacije od 2014. godine. Da nisu urađene javne finansije kako treba, teško da bi nešto od bilo čega ovoga bilo moguće. Što se tiče potvrđivanja Memoranduma između Ministarstva spoljnih poslova Srbije i Italije, radi se isključivo o diplomatskim predstavnicima, priznavanju prava članovima njihovih porodica, kako bi oni mogli i na prostoru jedne i druge zemlje da ostvaruju prava, kao i lica kojima je priznat status diplomatskih službenika. Na ova ostala lica koja su, da tako kažem, prateće osoblje, primena ovog memoranduma se ne odnosi. Ja bih vas molio da u danu za glasanje podržite ove predloge zakona iz jednog prostog razloga, naročito ovaj deo koji se odnosi na privredu, zato što nema važnije stvari u borbi protiv korone, pored vakcine, a to je borba za ekonomski boljitak Srbije. Ja sam potpuno ubeđen da naša stopa rasta BDP će daleko premašiti one cifre o kojima je pričala i Svetska banka i MMF, pa i naša Vlada. Mislim da smo i mi bili u prognozama u decembru mesecu pesimistični u odnosu kakav scenario će da bude, a poljoprivreda Srbije će dati svoj puni doprinos razvoju Srbije u mesecima koji su ispred nas, jer, hvala bogu, stvari nam tu dobro idu i koliko god nam prognozirali u prethodnom periodu, prethodnim godinama, da ne mogu tri dobre godine da budu, mi ćemo i četvrtu dobru godinu da imamo. Hvala vam puno.
Zahvaljujem potpredsedniku Vlade. Saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. obaveštavam vas da ćemo danas raditi i nakon 18.00 časova, zbog potrebe da što pre donesemo akta iz dnevnog reda današnje sednice. Očekuje se da danas glasanje bude oko 18.30 časova. Da li reč žele izvestioci nadležnih odbora? (Da) Reč ima predsednica Odbora za finansije, Aleksandra Tomić.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi predsedavajući, poštovani ministri, kolege poslanici, mi smo prošle nedelje na Odboru za finansije raspravljali praktično o ovom ugovoru koji se odnosi na program finansijske podrške privrednim subjektima, koji se odnosi i na obrtna sredstva i na likvidnost preduzeća, baš iz vremena prošle godine, kada je Srbija bila pod udarom korone i Kovida - 19, isto onako kao što su i sve evropske zemlje i ceo svet, kada smo bili zatvoreni mesec i po dana. Praktično je zaustavljena privreda u tom trenutku i država je morala na određeni način da reaguje. Mi smo kao prva država napravili taj iskorak i dali podršku privredi, što je bilo od velikog značaja u tom trenutku, što to se pokazalo kasnije kao jako dobro, jer rezultati koje smo postigli u stvari, kada govorimo o najmanjem padu BDP-a, odnosno svih privrednih aktivnosti na kraju 2020. godine, je pripala Srbiji. To je ono po čemu smo zaista dobili zahvalnost svih međunarodnih institucija, što su videli da je Srbija uradila nešto što oni nisu imali hrabrosti i samim tim tek kasnije u koracima kada su davali svoje podrške, u stvari su shvatili da te visoke stope pada ekonomskih aktivnosti u stvari su zahvaljujući tome što nisu shvatili na vreme šta treba da urade sa svojom privredom, baš u vreme kada se jednostavno sve privredne aktivnosti transformišu od tog dela, koje se odnose i na mala i srednja preduzeća i na sektor trgovine i na sektor poljoprivrede. Finansijski ugovori koji su podrazumevali podršku države malim i srednjim preduzećima, ali i poljoprivrednim zadrugama, kao i trgovini, turizmu i ugostiteljima, od prošle godine, kada je raspisan taj veliki konkurs koji je Vlada raspisala i Ministarstvo privrede a treba da ga realizuje Fond za razvoj, u stvari je podrazumevao prikupljanje svih zahteva u tom trenutku privrednih subjekata koji su imali problem sa likvidnošću i sa obrtnim sredstvima. Znači, nedostajući tzv. cash flow da bi se izmirile sve obaveze u tom trenutku. Verujte mi, u tom trenutku je Fond za razvoj imao sedam hiljada zahteva. Na te zahteve, odnosno na taj konkurs su se javila i ona mala i srednja preduzeća i oni preduzetnici koji možda do sada nikada nisu posegli za tim korakom da podignu kredit, što pokazuje da je u tom trenutku nastao jedan strah kada je u pitanju funkcionisanje uopšte privrede. I danas kada pričamo o tome govorimo da mnogi, naravno, nisu imali prilike da potpišu ugovor sa Fondom sa razvoj. Prošlo je godinu dana, njihovi zahtevi su ostali. Naravno, garancije koje Fond za razvoj traži su i sada iste one koje su tražene i pre Kovida - 19, ali time država što daje podršku za ovo relaksira te vidove garancije preduzetnicima i malim i srednjim preduzećima time što daje mogućnost da isključivo sa menicama, što ličnim, što privrednih subjekata, mogu jednostavno da povlače ove kredite. Država je opredelila 200 miliona evra za sektor malih i srednjih preduzeća da jednostavno podrži ove kreditne mogućnosti, s tim što je raspoloživost kredita dve godine, 70% je za kvalifikovane projekte, što znači da je Fond već dosta toga obradio, ali nije mogao da pusti u realizaciju, jer nije bilo određenih adekvatnih finansijskih sredstava za ovaj vid kreditiranja i 30% je za investicije, što pokazuje da ovakvi krediti mogu biti od strane države povlačeni u 15 tranši po 10 miliona, a može i jedna od 40 i da nema troškova povlačenja ovih tranši. To sve pokazuje da država zaista traži sve modele mogućih jeftinih kredita, da bi omogućila svojoj privredi da sklopi ugovore sa kojima će zaista relaksirati deo koji se odnosi na likvidnost i na obrtna sredstva, da omogući da funkcionišu krajnje normalno na tržištu, sada kada jednostavno negde i taj privredni zamajac smo u mogućnosti da radimo na intenzivnom oporavku naše privrede od pandemije Kovid - 19. Time treba da očuvamo zaposlenost u privatnom sektoru, da omogućimo da realizaciju novih investicija imaju sve firme, da postignemo veću konkurentnost kada su u pitanju naši proizvodi i da izvršimo primenu digitalizacije u svim sektorima. Znači, ono što je sada najefikasnije, nisu samo mala i srednja preduzeća, već i onaj deo koji se odnosi na poljoprivredu, trgovinu, turizam, da se izvrši potpuna primena IT tehnologije. Zbog toga smo zaista sa zadovoljstvom prihvatili ove predloge na Odboru za finansije. Hvala.
Hvala, gospođo Tomić. Ispred Odbora za privredu, zamenik predsednika, Ilija Životić.
Uvaženi predsedavajući, gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku je na sednici održanoj 15. jula 2021. godine razmotrio Predlog zakona o utvrđivanju finansijske podrške privrednim subjektima za održavanje likvidnosti i obrtna sredstva u otežanim ekonomskim uslovima usled pandemije Kovid - 19 izazvane virusom SARS-KoV-2 i u skladu sa članom 155. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine odlučio da predloži Narodnoj skupštini da prihvati Predlog zakona. Razlozi su sledeći - privreda Srbije se u dosadašnjem periodu pandemije jako dobro snašla i time smo u kriznoj situaciji pokazali kako Srbija kao jedna odgovorna i sposobna država treba da se ponaša i prema sebi i prema sopstvenoj ekonomiji i privredi, ali i prema građanima. Kao mere za očuvanje likvidnosti donete su uredbe o utvrđivanju programa finansijske podrške privrednim subjektima za održavanje likvidnosti i obrtna sredstva u otežanim ekonomskim uslovima usled pandemije Kovid - 19 izazvane virusom SARS-KoV-2, kao i Uredba o utvrđivanju garantne šeme kao mera podrške privredi za ublažavanje posledica pandemije, kojom je konstituisano utvrđivanje nacionalne garantne šeme kao mere podrške privredi. Kroz ove dve mere veliki broj privrednih subjekata uspeo je da obezbedi povoljne kredite za likvidnost. Namera je da kroz ovaj zakon koji danas razmatramo se nastavi sa pružanjem neophodne podrške privrednim subjektima kojima je ista i dalje potrebna za pribavljanje obrtnog kapitala i održavanje tekuće likvidnosti kako bi mogli da redovno izmiruju svoj obaveze prema poslovnim partnerima, zaposlenima i državi. Imajući u vidu ogromno interesovanje privrednih subjekata za ovaj vid podrške Vlade bila su nam potrebna dodatna sredstva i ona su nakon višemesečnih priprema i pregovora obezbeđena u obliku kreditne podrške Evropske investicione banke. Oba ova programa, naravno, sprovodiće Fond za razvoj, kao što je ministar naglasio. Donošenjem ovog zakona kojim se pruža podrška za likvidnost privrednih subjekata kao jedna od mera podrške privredi ublažile bi se ekonomske i finansijske posledice pandemije, istovremeno obezbedila sredstva za privredne subjekte koji su do 10. decembra 2020. godine podneli zahtev za kreditiranje kod Fonda za razvoj u skladu sa Uredbom o utvrđivanju programa finansijske podrške privrednim subjektima za održavanje likvidnosti u otežanim ekonomskim uslovima, ali koji nisu mogli biti razmatrani zbog nedostatka sredstava. Ono što je najvažnije i što će najviše interesovati naše građana to je da primena zakona neće izazvati troškove građanima niti privredi, jer će korisnici kreditnih sredstava iste otplaćivati u punom iznosu, a primena zakona će doprineti olakšanom pristupu sredstvima preduzetnicima, malim i srednjim preduzećima, preduzećima sa srednjom tržišnom kapitalizacijom i zadrugama i oni će dobijati kreditna sredstva, što je najznačajnije, pod povoljnijim uslovima nego kod poslovnih banaka. Dakle, zainteresovani privredni subjekti neće biti prinuđeni da uzimaju komercijalne kredite sa visokim kamatama na bankarskom tržištu koji je bivši, DOS-ovski režim za vreme vladavine tajkuna Dragana Đilasa i nasilnika Jeremića brutalno očito od domaćih banaka i predao ga na tacni stranim bankarima. Na kraju krajeva, da se tadašnji tajkunski režim ponašao odgovornije u ovom sektoru ne bismo imali krizu sa stambenim kreditima indeksiranim u švajcarskim francima, aferu „Agro banke“ i još mnogo drugih nasleđenih afera iz bankarskog sektora. Ova sredstva se mogu koristiti za nabavku obrtnih sredstava i održavanje tekuće likvidnosti privrednih subjekata u cilju redovnog izmirivanja obaveza prema poslovnim partnerima, zaposlenima i državi. Takođe, veoma značajno za građane i privredne subjekte je rok otplate. Sam rok otplate kredita za održavanje tekuće likvidnosti i nabavku obrtnih sredstava može biti do 48 meseci uz grejs period koji ide do čak 18 meseci uz najnižu kamatnu stopu koja postoji, a to je samo 1% na godišnjem nivou što u ovom trenutku predstavlja ekskluzivu na tržištu kredita, zajma i pozajmica zahvaljujući predanosti Vlade Srbije i predsednika Aleksandra Vučića da se na svaki način pomogne privrednim subjektima. Imajući u vidu činjenicu da su privredni subjekti iz oblasti turizma, ugostiteljstva i putničkog saobraćaja zbog pandemije posebno bili pogođeni vodilo se računa da se za ove oblasti omogući korišćenje sredstava po nešto povoljnijim uslovima. Time država na ovakav način pokazuje da ima sluh i razumevanje za velike probleme pojedinih sektora privrede. Još jednom, opovrgla je na taj način neopravdane kritike koje su se mogle čuti ne samo iz redova tzv. opozicije koja samo kritikuje bez da predloži bilo kakvo rešenje za aktuelnu situaciju, već i od pojedinaca i samozvanih stručnih ekonomskih krugova, a koje upravo citiraju mediji pod kontrolom tajkuna Dragana Đilasa opet bez nuđenja bilo kakvog rešenja za ekonomsku situaciju. Na kraju, Odbor je ocenio kao veoma dobar predlog u zakonu da se korisnicima kredita koji je odobren u 2020. godini, po Uredbi čija se realizacija ovim zakonom nastavlja, rok otplate kredita im se može produžiti za 12 meseci u okviru čega se i grejs period i period otplate produžavaju za šest meseci bez zaključivanja nekog posebnog aneksa ugovora i pratećih dokumenata, dakle veoma jednostavno. To će se, pre svega, odnositi na korisnike čija pretežna delatnost nije iz oblasti turizma, ugostiteljstva, putničkog saobraćaja, jer su njima, kao što sam već rekao, uslovi dosta relaksirani. Dakle, pred nama je jedan izuzetno dobar i zakon koji dolazi u pravom trenutku i zbog toga je Odbor i odlučio da predloži Skupštini njegovo usvajanje. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, predsednik Odbora za poljoprivredu. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu, po meni najvažniji Odbor u Narodnoj skupštini, je preporučio Skupštini da prihvati ovaj Predlog zakona o popisu u poljoprivredi. Mi smatramo da je poljoprivreda večiti posao i da kad nestane hrane i pijaće vode da ćemo tek onda ceniti vrednost poljoprivredne proizvodnje i vrednost vodoprivrede. U ovom trenutku po popisu iz 2012. godine Srbija ima 630.000 poljoprivrednih gazdinstava. Verujem da devet ili 10 godina kasnije da će poljoprivrednih gazdinstava biti daleko manje nego što je bilo 2012. godine. No, to je proces. Uz prosečnu starost od 62, 63 godine, budućnost sela, ukoliko ne budemo vodili računa može da bude propast. Dakle, bitno je veoma u ovom popisu videti koliko ima stanovništva od 1.440.000 koliko je bilo 2012. godine, koliko stanovništva ima sada u selima, posebno uzduž administrativne linije i posebno ono što me interesuje, uzduž granica sa našim susedima. To je veoma bitno, kao što je bitno koliko Srbija ima stanovnika, koliko se dece rađa, koliki je natalitet, zato što je moj utisak da se povlačimo kao nekada Turci u velike gradove. Pre nego što je Srbija stekla nezavisnost, oni su na neki način, što mladi kažu – pukli, povlačeći se u velike gradove i moj je utisak da u ovom trenutku bez obzira što gradovi nemaju visok natalitet, ne gube stanovništvo, što znači da stanovništvo gubi unutrašnjost. Stoga je veoma bitno na sledećem popisu znati koliko je ljudi zadržano na teritorijama koje su slabije naseljene, jer ovo nije samo pitanje poljoprivrede, već po meni pitanje demografije. Da ne bude da ja o Srbiji nešto govorim, što nije u procesu u EU, samo da vam kažem da je i u EU slična situacija, da je recimo među poljoprivrednim gadzinstvima, nosioci u EU 32% je starije od 65 godine, a samo 11% mlađe od 40 godina, što se tiče prosečne starosti, nosioca poljoprivrednih gazdinstava u EU. Evropska unija ima 10,3 do 10,4 miliona poljoprivrednih gazdinstava i u ovom trenutku 47% tih gazdinstava otpada na Rumuniju i Poljsku. Dakle, prosečna površina poseda u EU je nešto malo veća nego u Srbiji, ali da vam kažem da je 70% poljoprivrednih gadzinstava u EU manje od 5%. Velika zabluda je da u Srbiji mnogi misle, pa čak i oni koji kažu da su upućeni u poljoprivrednu politiku, misle da su u EU veliki posedi. Nisu mnogo veći nego što su u Srbiji. Da kažem još da 40% poseda u EU, odnosno poljoprivrednih gazdinstava pravi vrednost poljoprivredne proizvodnje do 2.000 evra. Dakle, 40% poseda u EU pravi poljoprivrednu proizvodnju vrednu 2.000 evra. Njima subvencije omogućavaju da ostanu u igri. Visoke subvencije koje su tri puta veće nego što su u Srbiji i oni imaju predvidiviju poljoprivrednu politiku koja se ne menja sedam uzastopnih godina i stoga, obzirom da imamo i ovde se govorilo o traktorima, da imamo 481.000 traktora, dvoosovinski, bilo bi potrebno na popisu tačno izračunati koliko su oni prosečno stari. Situacija jeste nešto možda poboljšana, ali ne u tolikoj meri i da ova država srazmerno svojim mogućnostima modernizuje poljoprivrednu mehanizaciju time što će još više novca uložiti u tom, s tim što bi po meni, konkurs za traktore i mehanizaciju trebao da bude stalan i da traje pet godina, pa neko ko nema novca ove godine da kupi traktor ili neku priključnu mašinu, možda će za dve ili tri godine steći i iskoristiti pravo koje recimo iskoristim ja ove godine, neko sledeće. Dakle, kada prikupi novac da može svake godine da postoji konkurs, da bude otvoren za nabavku moderne poljoprivredne mehanizacije, jer se na takav način modernizuje poljoprivredna proizvodnja, a podiže i mašinska industrija koja u poljoprivredi je prateća delatnost i mnogo priključne mehanizacije posebno se u ovom trenutku proizvodi u našoj zemlji. Dakle, od popisa koji će se vršiti zavisi projekcija naše poljoprivredne politike i molim one koji su najodgovorniji za taj popis da popis bude detalja, da tačno znamo da li imamo 908.000 goveda ili nemamo, da li postoje virtuelne krave ili ne postoje. dakle, da uporedimo ono što imamo u registru u Upravi za agrarna plaćanja i da vidimo koliko našeg stanovništva poljoprivrednog konkuriše za subvencije, a koliko to pravo ne koristi i da pokušamo da olakšamo kroz pravilnike zakone, uredbe itd. da svi mogu da konkurišu za podsticaje u državi Srbiji i da svi oni troše novac u pune budžet i svi imaju pravo da iz budžeta na određen način budu stimulisani. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Jelena Žarić Kovačević, predsednica Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Izvolite.
Hvala vam predsedavajuća. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, ovi predlozi koji su danas pred nama su raspravljani na Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvo, na kome smo ocenili da jesu u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa će danas o njima poslanici moći da diskutuju. Naravno, moje koleginice i kolege koji su govorili pre mene su u suštinskom smislu kao izvestioci resornih odbora u tom smislu i govorili. Želela bih da iskoristim ovo vreme koje imam kao izvestilac Odbora da se osvrnem, odnosno da se malo zadržim na ovom finansijskom Ugovoru između Evropske investicione banke i Republike Srbije, koji podrazumeva podršku Vladi Srbije za mala i srednja preduzeća i preduzeća srednje tržišne kapitalizacije. Dakle, znamo da je Evropska investiciona banka Republici Srbiji odobrila zajam u iznosu od 200 miliona evra i da će ta sredstva biti usmerena preko Ministarstva privrede, odnosno preko Fonda za razvoj Republike Srbije. Svesni smo i činjenice da postoji značajan pad prihoda u prethodnom periodu zbog epidemije koja nas je pogodila i da je likvidnost privrede u jednom trenutku i značajno bila ugrožena. Na najvećem udaru bili su i preduzetnici, bila su mala i srednja preduzeća čiji su prihodi u velikoj meri pali i u jednom trenutku zaustavljena je i investiciona aktivnost. Potrebno je i na dalje ublažavati posledice, pre svega koje su usmerene od strane epidemije na sektor malih i srednjih preduzeća. Potrebno je očuvati stabilnost finansijskog i privrednog sistema i zbog toga je Vlada Republike Srbije donela i uredbu, na predlog Ministarstva privrede, kada je utvrđen program finansijske podrške privrednim subjektima za održavanje likvidnosti i obrtna sredstva u otežanim ekonomskim uslovima usled epidemije koja nas je pogodila. Takođe, želim da pomenem i ovaj program pod nazivom „Oporavak i razvoj“, gde se uspostavlja posebna kreditna linija za dodelu povoljnih kreditnih sredstava privrednim subjektima za realizaciju novih investicionih ulaganja. To bi svakako trebalo da ubrza, odnosno da utiče na to da oporavak i rast privrede i privredne aktivnosti u Republici Srbiji se dese odmah. Namera je naravno da se kroz podršku za nova investiciona ulaganja podrži i oporavak malih i srednjih preduzeća. Situacija u kojoj se našao ceo svet zbog epidemije prouzrokovane korona virusom pokazala nam je koliko je teško boriti se na svim poljima, ali i ko je bio spreman na takvu vrstu borbe. Srbija je pokazala spremnost, to svakako, ne bi smo mogli da nemamo stabilne finansije, stabilan zdravstveni sistem, što nam je dalo mogućnost da u kratkom vremenskom periodu, čak nekada i u trenutku, donosimo mere koje podrazumevaju pomoć države privredi, ali i građanima Srbije. Za kratko vreme smo s jedne strane, izgradili bolnice, kako bismo radili na kolektivnom zdravlju, obezbedili uslove kako bismo radili na kolektivnom imunitetu, ali smo za kratko vreme uspeli i da vodimo računa o ublažavanju posledica koje su pogodile privredu. Imajući u vidu sve što sam iznela, ali i očiglednu potrebu da se nastave preduzete mere podrške za očuvanje finansijske i privredne stabilnosti iskoristiću priliku da pozovem koleginice i kolege da ovaj predlog o kome sam govorila, ali i ostale predloge koji su na dnevnom redu u danu za glasanje podržimo. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na predsednike, odnosno predstavnike poslaničkih grupa. Reč ima narodni poslanik dr Muamer Zukorlić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovani potpredsedniče Vlade i ministre sa saradnicima, poštovani predstavnici, ostali predstavnici Vlade i Vladinih institucija, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani, Zakon o popisu poljoprivrede, kao i skoro svi zakoni vezani za poljoprivredu predstavljaju jednu od posebno važnih tema za Narodnu skupštinu, odnosno nas narodne poslanike u Narodnoj skupštini. Iz prostog razloga što je pitanje poljoprivrede strateško pitanje. To nije jedno od onih pitanja koja su ukrasne kategorije ili poželjne kategorije, već je to tema na kojoj počiva država i društvo, na kojoj počiva elementarni biološki opstanak građana svake zemlje, a svakako i ove zemlje. Zato me raduje što u poslednjih nekoliko godina Vladine institucije na čelu sa Ministarstvom poljoprivrede i ministrom sve značajnije zapravo nam pokazuju da su ovo pitanje shvatili na ovaj način i da se usklađivanje, odnosno delovanje ovih institucija i samog ministarstva značajno dinamiziralo u tome cilju i u tome pravcu. Naravno, svesni smo da nešto što je, da kažem, zapostavljeno, urušavano više decenija nije moguće izvaditi iz tog blata zapostavljenosti za nekoliko meseci ili nekoliko godina, što zapravo znači da će taj put uzvodnog plivanja ili uzlazna putanja stajanja na noge sektora poljoprivrede zasigurno trajati. Toga trebamo biti svesni i svakako podržati ministarstvo i ostale nadležne organe i institucije na tome putu, ali zato raduje svaki iskorak konkretnog napretka i konkretnog uspravljanja i ustajanja sektora poljoprivrede. Svakako da će Zakon o popisu omogućiti osveženje podataka, statističkih podataka koji su ključno bitni za pravljenje dobrih strategija, jer nije moguće imati kvalitetne strategije i dobre planove, razvojne planove za bilo koji sektor, a posebno za sektor poljoprivrede bez kvalitetnih, svežih i tačnih podataka. Mi, pripadnici Bošnjačkog naroda u Srbiji, posebno koji dolazimo sa područja Sandžaka smo dodatno zainteresovani za ovaj popis iz razloga što smo na prošlom popisu imali određene probleme sa tadašnjim režimom i što je jedan značajan deo ili značajan broj građana sa područja Sandžaka bojkotovao taj popis i mi smo na taj način prosto imali nekompletne podatke o poljoprivrednom sektoru na području Sandžaka i svakako da sve ono što je proizilazilo iz te pojave i tog problema je zapravo izazivalo određene negativne posledice razvojne prirode, investicione prirode za celu jednu dekadu, što je svakako nešto što treba da bude daleko iza nas i ono što sada zapravo raduje da više nemamo takav odnos vlasti i građana tog područja, što je zapravo dovelo do tog bojkota i verujem da će predstojeći popis općenito, i popis građana i stanovništva, ali u ovom slučaju i popis poljoprivrede, biti uspešno obavljen gde ćemo konačno doći do pravih, zdravih i kompletnih podataka na čijem temelju ćemo moći da kvalitetno planiramo, investiramo, delujemo, pomažemo, dotiramo, doniramo i sve ono što se podrazumeva kao aktivnost sa strane Vlade i drugih Vladinih institucija i fondova. Tako da ćemo konačno time podvući crtu i omogućiti da se kvalitetno deluje na tom području. Znam da su potrebe investicija u poljoprivredi donacija i dotacija potrebne za celo područje, ali svakako da onaj prostor koji je značajnije zapostavljen potrebno ga je posebno fokusirati kako bi se nadomestila ta zapostavljenost, pa makar ona i ne bila iz domena odgovornosti ove Vlade, ali prosto smisao države je takav da i kada imate loše vlade, kada imate probleme koje vam ostave prethodne vlade, možete ih osuđivati, možete i smatrati odgovornim za to, ali aktuelne vlade moraju preuzeti tu odgovornost, jer prosto to je država bez obzira što je to neko drugi izazvao. Kazaćemo ko je kriv, kazaćemo ko je izazvao, ali će morati aktuelna vlast i svaka druga koja zapravo nasledi određene probleme i potrebe, zapravo da se suoči sa tim problemima i da ih rešava. To govorim prosto iz razloga što je prostor Peštera, prostor Sandžaka, značajno decenijama, dugoročno zapostavljen po raznim osnovama, a takođe sektor poljoprivrede je značajno ugrožen iz mnogih razloga. Jedan od razloga je bio zapostavljenost u infrastrukturi, jer to je možda jedini kraj gde smo imali seoska područja koja su imala i po 10, 15 kilometara loših akademskih puteva. Znači, ne kilometar, dva, tri. Ono što jesu ozbiljni iskoraci, ono što smo zajedno sa Vladom i vrhom države realizovali tokom prethodne dve godine, to je već poznata Pešterska magistrala, koja je predstavlja razvojnu arteriju za Peštersku visoravan i to je možda jedan bio od najgorućijih problema te vrste i to smo, hvala bogu, uprkos svim teretima raznih kriza, uspeli da realizujemo i da zapravo povežemo jedan kraj Peštera sa drugim krajem Peštera i da već skoro dođemo i do granice sa Crnom Gorom, što je zapravo jedna nova epoha za pešterski prostor. Svakako da se sada realizuje još jedan značajan isto put na delu Peštera koji povezuje sada jedan drugi krak i time otklanjamo na neki način, da kažem, te velike probleme. Ostaju nam sada potrebe određenih sela koja su do četiri, pet kilometara, nemamo više ove drastične udaljenosti koje su, kažem, bile i do 15 kilometara i polako se približavamo tom nekom proseku na nivou Srbije, koji svakako ima probleme i u određenim drugim delovima zemlje, ali ovim ćemo sigurno stanje značajno popraviti. Zato bodrim i Ministarstvo poljoprivrede, iako ono nije ključni nosilac za investiranje u putnu infrastrukturu, ali znam da i oni mogu pomoći kada su u pitanju seoski putevi i mislim da bi trebalo i ono da se uključi i da pomogne određenim selima na prostoru Sandžaka, odnosno Peštera, gde bi konačno omogućili elementarne komunikacije i time otklonili ono što je najveći problem zapravo za očuvanje sela i za očuvanje elementarne vitalnosti sela i komunikacija, pogotovo za ona sela koja su uspela opstati sve te silne godine. Dakle, suočavati se sa takvim razdaljinama i lošim putevima, a potom imati zimske temperature i do minus 30, dakle, to su stvarno herojska sela i njima treba dati orden, ne samo im pomoći sada, jer opstati toliko znači biti odlučan da opstane. Dakle, oni zaslužuju da im se što pre pritekne u pomoć. To su zapravo ljudi koji pokazuju natprirodnu, natprosečnu izdržljivost, snagu, energiju i zamislite kada oni dobiju normalne uslove za rad šta sve ti ljudi mogu da urade. Dakle, to je povoljan pravac. Svakako, uz novu statistiku imaćemo mogućnost zdravog i pravog planiranja. Ja sam načeo jednu temu pre nekoliko dana kada smo imali pred sobom Zakon o zaštiti prirode, izvesne raskorake u razvojnim planovima, pogotovo onim strateškim u pogledu namena, u pogledu vizija onoga šta hoćemo sa određenim krajem. Dakle, svako ko je jednom prešao preko Peštera sigurno će se složiti da je u pitanju jedno posebno prirodno bogatstvo ove zemlje, koje kada se prosto nađete na prostoru koji je u prečniku 50 kilometara potpuno otvoren na visini od hiljadu metara, sa sve tim silnim pašnjacima, prosto taj mentalno-emocionalni osećaj je poseban ako se jednom nađete, a kamoli sve one mogućnosti razvojne koje su pred nama. Jako puno se govori o Pešteru, na samom Pešteru i izvan toga i sa pozicija Beograda, dakle, nemamo načelna sporenja o značaju te regije, odnosno toga kraja i te visoravni, kada je u pitanju i potreba podrške i kada su u pitanju razvojne vizije. Ali ono što sam otvorio kao temu i što će se nastaviti, ne može se u jednom skupštinskom govoru ono istretirati jeste određena vrsta nedostatka koordinacije u strateškom planiranju različitih pravaca razvoja. Onda imate opštinsku odluku u Sjenici da se Peštersko polje proglasi specijalnim rezervatom prirode, što je odlična ideja, jer u turističkom smislu mogućnosti i razvojne vizije Peštera su zaista izuzetne. Istina, jedan deo Peštera treba posvetiti takvoj viziji turističkoj u pogledu zaštite prirode, specijalni rezervat je odlična ideja. Ali, ono što smo primetili jeste određeni raskorak u strateškom planiranju jednog pravca, znači, turističke namene, zaštite prirode, pravljenja određenog rezervata, specijalne zaštite prirode. S druge strane, onda imamo potrebe ili vizije razvoja poljoprivrede, a nisam siguran da baš to može sve jednako na istom mestu. Nisam siguran da možda ne napravimo i neke brzoplete korake u tom smeru. Vi onda dobijate grupu domaćina koji kažu – čekajte, meni je sada zabranjeno da investiram ovde u poljoprivredu zato što je sva moja zemlja ili celokupni prostor oko moje zemlje proglašen specijalnim rezervatom prirode. Dakle, moramo imati značajniju koordinaciju na relaciji opštinskih vlasti, na relaciji Ministarstva poljoprivrede, na relaciji Ministarstva turizma, kako ne bismo upadali u ove probleme. Treći segment koji sam takođe načeo prošlog puta jeste pitanje vojne vežbe na istom polju, dakle, na Pešterskoj visoravni. Svakako ne znam da li ima potrebe ponovo da se ograđujem i da naglasim da sam potpuno svestan da država i vojska imaju potrebu za vojnom vežbom, da vojna vežba svakako treba da se održi, ali isto tako se primećuje određeni raskorak unutar nadležnih organa kada je u pitanju Ministarstvo odbrane, s druge strane, kao što rekoh, Ministarstvo poljoprivrede i, s treće strane, opštine vlasti koje takođe imaju svoje nadležnosti i donose suvereno svoje odluke. Sada se postavlja pitanje – da li jedan te isti prostor može biti specijalni rezervat prirode, da li može biti istovremeno prostor za investiranje u poljoprivredu i da li može biti poligon za vojsku? Dakle, apsolutno ne treba biti stručnjak ni za jedno od ova tri polja kako bi se znalo da to ne može. To znači da nije dobro, nije prihvatljivo da pustimo da Ministarstvo odbrane ima svoj program, bez toga da komunicira sa Ministarstvom poljoprivrede, sa ostalim nadležnim organima, uključujući i opštinske vlasti, u ovom slučaju u Sjenici. Dakle, pre svega u strateškom planiranju bi morali imati više koordinacije kako bi zapravo postigli ono što želimo. Da li to sve treba da bude Pešter? Ako treba, ako ne postoji drugi prostor za vojni poligon, evo, neka to i bude Pešter, ali hajmo se onda dogovoriti koji je to deo Peštera, da li taj baš deo Peštera i vojna vežba na tom delu Peštera je prihvatljiva i da li će ugroziti ove ostale planove u poljoprivredi i zaštiti specijalnog rezervata prirode. Dakle, to je ono što ozbiljna država mora da vodi računa, ne da pustimo sada državne organe, svako ima neki svoj zakon, neki svoj pravilnik i svako vrši svoju nadležnost, ali napravimo određene probleme koji se zapravo ovde prepliću, pogotovo kada je vojska u pitanju. Hoću da naglasim da ne verujem da postoje vojni stratezi u ovoj zemlji koje ne zanima kakav će biti odnos vojske i stanovništva. Mislim da svi pametni ljudi koji vode računa o vojsci ove zemlje moraju o tome voditi računa, pogotovo kada znamo da postoje određene rane koje nisu tako zarasle posle 90-ih godina. Mislim da je jako važno, sećam se kada sam ja služio vojsku, služio sam vojsku u Gospiću i u Gračacu na Svetom Roku 1989. godine i jako nam je bilo neprijatno kada bi dobili informaciju da neka mahala u nekom selu gde izvodimo neke pešadijske vežbe ima animozitet prema vojsci. Pa su nam govorili – pazite se ovde, nemojte u dvorište, nemojte ovde zato što oni nisu naklonjeni vojsci. Dakle, sećam se da to nimalo nije bilo prijatno. E sada, onaj ko želi kvalitetnu i snažnu vojsku, mora znati da vojska može biti takva samo ukoliko je do kraja u simbiozi i prijateljskim odnosima sa stanovništvom. Dakle, to je nešto što smatram, ne emocionalnom dimenzijom, već smatram nešto što je veoma bitno sa aspekta vojne strategije i jačanja vojske da je njen odnos prijateljstva sa stanovništvom, u celini na nivou države, a posebno tamo gde se izvode određene operacije, odnosno vojne vežbe takođe od izuzetne važnosti. Zato mislim da treba i da preispitamo određene pravilnike, ne znam da li su oni na nivou zakona, određene pravne regulative Ministarstva odbrane. Znam da postoje propisi na kojima vojska može, kada proceni da je to u njenom interesu da uzurpira i nečije dvorište i nečije imanje i nečije zemljište, ali nisam siguran da li je to pametno i dobro tretirati te propise jednako, kao u ratnim okolnostima, kao u mirnodopskim uslovima. Mislim da to nije dobro, da to nije pametno. Drugo, u koliko vojska može birati, da li će izvoditi vojnu vežbu u oktobru mesecu ili će izvoditi u junu mesecu, pa mislim da to za vojsku možda nije pre bitno. Ali, da je za ljude, koji tamo žive, za te građane kojima je ta paša, kojima je ta letina, ti poljoprivredni proizvodi, to seno, ta trava, život. Dakle, ne možemo tek tako reći, znate ovo je interes vojske, vi ste suspendirani sa vašeg imanja, mi imamo vojnu vežbu, mi ćemo vama to nadoknaditi. Dakle, prvo to nije dobro za odnos sa građanima. Drugo, pitanje je da li se to može nadoknaditi, kako će se to nadoknaditi, u koliko vi nekoga prosto isključite iz tog procesa. Drugo, gde je svetost imovine, lične imovine svakoga građanina. Ovo su sve elementi koji, kao što vidite veoma pažljivo, veoma odmereno tretiram, ali ih ne možemo ignorisati, jer je prevažno kako ćemo graditi naše odnose. I ne mogu da verujem da neko smatra isto tako, da je sasvim normalno da dovede Milorada Dodika na Pešter. Šta će Milorad Dodik na Pešteru? Kakva je to smisao, molim vas da Milorad Dodik bude na Pešteru? Dakle, ne ulazim u to, vodite ga gde god hoćete van toga, ali čovek koji je definitivno destruktivan za gradnju srpsko-bošnjačkih odnosa. Jedan od principa, mog političkog delovanja SPP, sporazuma koji smo ovde postigli, jeste zalaganje truda u ozdravljenje naših odnosa, pre svega srpsko-bošnjačkih odnos. Ja to smatram strateškim i za Srbe i za Bošnjake. To smatram jako bitnim i zato se valja voditi računa. Ne znam, čime to dobija vojska, kako će to unaprediti vojsku, zato što se na Pešter, odnosno u Sandžak dovodi Milorad Dodik, koji je dovoljno destruktivan u Bosni, a nemojte nam ga molim vas izlivati preko Drine, pogotovo ne tamo gde žive Bošnjaci. Ovo je moja zamolba, moja preporuka, ne treba nam to. Dajte da sve ono što liči na ulje, na vatru, dajte da ga sklonimo, bar kada su u pitanju srpsko-bošnjački i bošnjačko-srpski odnosni, to smatram jako važnim, to smatram jako bitnim, stalo mi je da obnovimo, da ozdravimo srpsko-bošnjačke odnose. Sandžački prostor je možda jedini, koji je, da kažem, položio te testove, odnosno ispite u ratnim okolnostima. Presretan sam što smo na tom prostoru nije došlo do srpsko-bošnjačkih sukoba, ja smatram da je to jedan od ključnih potencijala za obnovu naših odnosa, zapravo se tu potvrdilo ono da su tradicionalno dobri komšijski srpsko-bošnjački odnosi, a da samo mogu da ih ugroze nekakve pogrešne politike i pogrešni postupci, koji dođu sa strane ili sa raznih strana. Dakle, ovo su stvari o kojima treba da vodimo računa, jer vidite, mislim da je dovoljno lekcije i političarima i vojnim stratezima i svim umovima ove zemlje, da stotinu godina silom se nije uspelo integrisati nesrpsko stanovništvo u državu i društvo u ovu zemlju. Mislim da je došlo vreme da promenimo taktiku i strategiju, da to više ne radimo raznim pritiscima i raznim drugim sistemima koji do sada nisu dali rezultate. Potrebna nam je integracija, ali koja će se graditi na bazi dobrih odnosa, međusobnog poštovanja i građenja atmosfere, gde će svi građani bez obzira kojoj nacionalnoj zajednici ili verskoj konfesiji pripadali. Samo tako ćemo imati stabilnu i kvalitetnu državu, zdravo društvo i moći da idemo u sve ove razvojne projekte, koji su najavljeni i koji se realiziraju. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik SDPS, Jasmina Karanac. Izvolite.
Hvala potpredsednice, poštovani ministre Nedimoviću, poštovani članovi Vlade Srbije, koleginice i kolege narodni poslanici. Pred nama je danas važan zakon, koji će omogućiti popis poljoprivrede 2023. godine. Popis poljoprivrede je istraživanje kojim će se prikupiti podaci o strukturi poljoprivrednih gazdinstava, na teritoriji Republike Srbije. Ono što treba da se zna, da rezultati dobijeni popisom, nisu samo brojke i dosadni statistički podaci. Naprotiv, podaci dobijeni popisom daće jasnu sliku, odnosno kompletan pregled stanja poljoprivrede u Republici Srbiji, kako na republičkom, tako i na lokalnom nivou. Neophodno je da država zna čime raspolaže u ovoj oblasti, da bi mogla na što realniji način da pristupi izradi strateških ciljeva, kada je reč o planiranju i budućnosti naše poljoprivrede. Koliko je važna podrška poljoprivrednoj proizvodnji i njenom razvoju, govori i činjenice o značajnom učešću poljoprivrede, u bruto domaćem proizvodu Srbije. Poslednjih godina, udeo poljoprivredne proizvodnje, u ukupnom BDP u Srbiji, kreću se između 6% i 7,5%, što je oko četiri puta više nego u celoj EU. U vreme najveće pandemije virusa Kovid19, udeo poljoprivrede u BDP Srbije, iznosio je značajnih 7,5% i može se slobodno reći da su poljoprivreda i prehrambena industrija, takođe sa 7,5% učešća, sačuvale pad BDP-a u Srbiji. To se dešava upravo zbog strukture ekonomije, odnosno većeg učešća poljoprivrede i prehrambene industrije i zato je Srbija u vreme najveće korona krize, imala manji pad BDP-a, od drugih evropskih zemalja. Poređenje radi, poljoprivreda u evropskim zemljama, koje se karakterišu visoko produktivnom proizvodnjom, kao što su Holandija, Danska ili Francuska, učestvuju sa manje od 2% u BDP-u. Praksa je pokazala da su poljoprivreda i prehrambena industrija, grane privrede koje nisu posustale u vreme zdravstvene krize i neće pretrpeti toliko veliku štetu, kao na primer neke druge grane, poput auto industrije i zato će i oporavak BDP-a Srbije, na koju u velikoj meri uticaj imaju poljoprivredna proizvodnja i prehrambena industrija biti i brži i lakši. To je prepoznao i MMF, prognozirajući da će Srbija sledeće godine imati privredni rast od 7,1% što je dobro, jer to znači jače poverenje kod stranih investitora, ali i lakše vraćanje javnog duga u budućnosti. Sve ovo govorim, da bi se shvatio značaj poljoprivrede i njen doprinos našoj ekonomiji i sveukupnom razvoju Srbije i da ni jednog trenutka ne smemo ni da potcenimo, ni da zapostavimo već da podstičemo i razvijamo poljoprivrednu proizvodnju, jer će potražnja za hranom u svetu biti sve veća. Naša prednost je što smo mi i na dobrom geografskom položaju, imamo još uvek dobar prirodni potencijal, dobre karakteristike zemljišta, vodu, klimu, sve resurse za uspešno bavljenje poljoprivredom. Te resurse treba da sačuvamo i da ih koristimo na održiv način, jer su poljoprivreda i proizvodnja hrane naša velika šansa koju ne smemo da ispustimo. Da bi smo prirodne resurse, koje imamo, koristili na što racionalniji način, odnosno da bismo postigli produktivniji nivo proizvodnje i ostvarili bolje ekonomske efekte u poljoprivredi, mi moramo unaprediti nivo znanja naših poljoprivrednika, jer je on kod većine nosilaca poljoprivredne proizvodnje i dalje nažalost nizak. Ono što je meni ministre skrenulo pažnju ovih dana je, da prilikom upisa na fakultete ove godine, ubedljivo najmanje interesovanje je bilo za poljoprivredne fakultete. Na Poljoprivrednom fakultetu u Beogradu i pored odlične promocije, ostalo je 453 slobodna mesta o trošku države, i 225 samofinansirajućih. To govori da zbog težine i slabo plaćenog posla, mladi ne žele da se opredeljuju za poljoprivrednu struku. Međutim, neke ankete govore da je među upisanim studentima i znatan broj onih koji žele da posle školovanja se vrate na svoja imanja, da unaprede svoja gazdinstva i to je ono što vraća nadu poljoprivredi. Mi ne znamo kakvi će tačno biti rezultati popisa 2023. godine, ali na osnovu ankete o strukturi poljoprivrednih gazdinstava, sprovedene 2018. godine, na uzorku od 120 hiljada poljoprivrednih gazdinstava, i na osnovu onoga što je vidljivo golim okom, možemo zaključiti da je posedovna struktura u poljoprivredi i dalje nepovoljna. Veliki je, čak dominantan broj malih poljoprivrednih gazdinstava, i takođe je nepovoljna starosna struktura kao što sam već rekla, obrazovna struktura poljoprivrednika. To su sve faktori koji smanjuju i ograničavaju mogućnost poljoprivrednih gazdinstava da prate i da se prilagode promenama na sve zahtevnijem, kako domaćem tako i svetskom tržištu i tržišnoj konkurenciji. Sve ovo što sam navela, takođe nepovoljno utiče na uspešnu primenu inovacije iz oblasti poljoprivrednih nauka u praksi što se odražava na ekonomske efekte našeg agrara, ali i konkurentnost. Međutim, kada pogledamo kompletnu sliku naša poljoprivreda je drastično drugačija u odnosu na prethodni popis koji je održan 2012. godine, naročito kada je u pitanju naša mehanizacija koja je obnovljena, kada je u pitanju primena agro-tehničkih mera, kada je u pitanju pregled sistema za navodnjavanje, protivgradnih sistema, primenom inovacije u praksi, pa ako hoćete i prinos. Ja očekujem da ćemo kada dobijemo rezultate popisa moći da sagledamo stanje naše poljoprivrede i da na osnovu tih podataka sistematski i planski pristupimo rešavanju problema i unapređivanju našeg agrara. Da popunimo sve praznine i otklonimo sve nedostatke. Moramo menjati navike i pravila i raditi na podizanju produktivnosti. Navešću primer ratara koji uzmu veliki broj krava, a nije im važno koliko ta krava daje mleka, već samo da dobiju prioritetno pravo na zakup zemljišta i subvencije. To nije dobro za Srbiju jer idemo u smanjenje produktivnosti umesto da podižemo proizvodnju. Mi ne možemo popisom rešiti sve probleme u poljoprivredi, ali posle popisa tačno ćemo znati ko je nosilac poljoprivrednog gazdinstva, koliko ima godina, gde se to gazdinstvo nalazi, imaćemo podatke o zemljišnom fondu, kategorijama zemljišta, površinama pod usevima, površinama pod voćnjacima i vinogradima, podatke o tome koliki procenat zemljišta se navodnjava, kolika je upotreba đubriva, hemikalija, koliki je procenat organske proizvodnje, koliki je broj grla stoke i ostalih domaćih životinja, koliko imamo košnica pčela, koliki je broj poljoprivrednih objekata, u kakvom nam je stanju poljoprivredna mehanizacija, sa čime raspolažemo itd. Prethodni popis poljoprivrede održan 2012. godine u skladu sa zakonom iz te iste godine i tada je započet proces usaglašavanja sa međunarodnim standardima u poljoprivredi. Budući da je 10 godina dug period i da se mnogo toga promenilo i na polju tehnologije i digitalizacije i metodologije, neophodno je da donesemo novi zakon o popisu poljoprivrede usklađen sa standardima Evropske unije kojem je pored ostalog predviđeno sprovođenje popisa na svakih 10 godina, a između dva popisa svake treće godine sprovođenje ankete o strukturi poljoprivrednih gazdinstava. Popis poljoprivrede će se sprovoditi u periodu od 1. juna do 31. decembra 2023. godine i započeće se ne kasnije od godinu dana po završetku popisa stanovništva, pre svega zbog korišćenja informacija ovog popisa, ali i zbog uštede finansijskih sredstava, jer će se oprema koja se bude koristila za popis stanovništva koristiti i za popis poljoprivrede. Zbog svega navedenog finansijska sredstva predviđena za realizaciju popisa poljoprivrede 2023. godine su manja za oko 43% u odnosu na utrošena sredstva za popis 2012. godine. Popis je finansijski podržan kroz IPA 2018, što znači da će učešće sredstava iz budžeta Republike Srbije biti oko 33%, a ostalo iz IPA fondova i to je dobro. Podaci će se prikupljati neposredno od gazdinstava, metodom intervjua i za taj posao biće angažovano 3.500 popisivača. Zakonom su propisane i kazne. Tako je npr. kazna od 100 hiljada do milion dinara predviđena za pravno lice koje obavlja delatnost poljoprivredne proizvodnje, ako odbije da popisivaču da podatke ili mu da netačne ili nepotpune podatke. S druge strane, novčanom kaznom od 30 do 50 hiljada dinara kazniće se i lice zaduženo za obavljanje poslova popisa ako te poslove ne obavlja blagovremeno i na pripisan način. Zato ovom poslu treba pristupiti odgovorno. Sprovođenje popisa je u skladu sa zahtevima svetskog programa. Za popis poljoprivrede FAO Ujedinjenih nacija i to upravo radi prikupljanja podataka neophodnih za analizu i praćenje globalne strategije poljoprivrede i ruralnog razvoja, jer neki od ciljeva održivog razvoja su povećanje investiranja preko unapređivanja međunarodne saradnje, investiranja u seosku infrastrukturu, poljoprivredna istraživanja, savetodavne usluge i razvoj banaka biljnog i stočnog genetskog materijala, kako bi se unapredili proizvodni kapaciteti posebno u zemljama u razvoju. To je dobro i za Srbiju. Na putu ka Evropskoj uniji naša poljoprivreda mora da se prilagodi brojnim propisima koji će značajno promeniti postojeće stanje u poljoprivredi i toga treba da budu svesni i naši poljoprivredni proizvođači. I, ne samo to, pored prilagođavanja standardima Evropske unije, pred Srbijom je mnogo posla i izazova u ovoj oblasti ukoliko želimo da unapredimo našu poljoprivredu, da je sačuvamo i da ostvarujemo značajnije ekonomske rezultate. Pored pravila koje nam propisuje Evropska unija i koja nam nameću naši trgovinski partneri, mi se moramo prilagođavati i mnogo strožijim i surovijim pravilima. Ta pravila nameće priroda kroz klimatske promene, koje se iz godine u godinu sve izraženiji i koje ostavljaju sve veće posledice ukoliko se ne prilagođavamo zakonitostima koje nam priroda nameće. Pogledajte samo ove godine, najpre smo imali nezapamćene suše koje su prepolovile, a u pojedinim krajevima i potpuno devastirale rod malina, polja pod kukuruzom, od visokih temperatura izgoreli su travnjaci za ispašu stoke, presušila izvorišta vode. Baš sam pre nekoliko dana na javnom servisu gledala reportažu iz Banata, gde na hiljade grla ovaca i krava više nema šta da pase, osim potpuno sasušenih ostataka trave, pastiri nemaju vode da napoje svoje stado. Posle velikih suša suočili smo se sa ogromnim padavinama, kišom, olujom, gradom. U nekim delovima naše zemlje, poput Blaca, grad je potpuno uništio ovogodišnji rod, iako je od početka sezone ispaljen rekordan broj od 12.000 protivgradnih raketa, ni to negde nije pomoglo, jer priroda je uvek jača od čoveka. Stručnjaci su na svetskom panelu o klimatskim promenama krajem juna ove godine upozori da nas ukoliko trajno globalno zagrevanje bude iznad praga od 1,5 stepena i dostigne 2 stepena Celzijusa, tek čekaju ekstremne vrućine i glad u svetu. Zato je ovaj Zakon o popisu poljoprivrede u službi održive poljoprivrede jer je cilj popisa da se dobiju tačni, pouzdani i međunarodno uporedivi podaci, da bi se u dogledno vreme na globalnom nivou postiglo održivo upravljanje i efikasno korišćenje prirodnih resursa, kako bi se povećala poljoprivredna produktivnost i da svim ljudima na planeti bude dostupna hrana u dovoljnim količinama. Verujući da su ovo ciljevi kojima svi težimo, Socijaldemokratska partija Srbije će podržati predloženi zakon. Pred nama je danas i Predlog zakona o utvrđivanju finansijske podrške privrednim subjektima za održavanje likvidnosti u otežanim ekonomskim uslovima usled pandemije Kovid-19. Ovo je opravdana mera koju svakako treba podržati, jer je usled zdravstvene krize koja je pogodila čitav svet, a samim tim i našu zemlju likvidnost privrede značajno ugrožena. Zato je važno donositi mere za ublažavanje posledica pandemije. Kako bi se izašlo u susret velikom broju privrednih subjekata koji su kod Fonda za razvoj podneli zahtev za kredit još krajem prošle godine, a koji zbog nedostatka sredstava nisu razmatrani, a samim tim nerealizovani, potrebno je nastaviti preduzete mere podrške koje za cilj imaju povećanje likvidnosti preduzeća, na kraju krajeva, njihovu održivost i opstanak. Posle usvajanja ovog Predloga zakona, a nadam se da će to biti u toku današnjeg dana, pravo na korišćenje sredstava po osnovu ovog zakona imaće preduzetnici, zadruge, mikro, mala i srednja preduzeća koja se bave proizvodnjom, trgovinom ili obavljaju uslužnu poljoprivrednu delatnost, a koji su Fondu podneli zahteve do 10. decembra 2020. godine. Ovo su povoljni krediti sa kamatnom stopom od 1% godišnje i sa rokom otplate od 48 meseci, uključujući grejs period od 18 meseci, znači 30 meseci otplaćivanja kredita. Fond tokom prošle godine nije mogao da izađe u susret svim potražiocima kredita, jer nije bilo dovoljno finansijskih sredstava, ali posle usvajanja ovog zakona sredstva za njegovo sprovođenje biće obezbeđena iz kreditne linije Evropske investicione banke. Ovim zakonom omogućićemo velikom broju preduzeća i privrednih subjekata čiji je opstanak bio ugrožen da nastave da žive i obavljaju svoju delatnost. S toga smatram da niko ne treba da ima dilemu da ovaj zakon treba podržati, isto kao treba da podržimo i Finansijski ugovor, odnosno podršku Vlade Srbije malim i srednjim preduzećima kroz podsticaje u vidu dodele povoljnih kredita za obrtna sredstva i održavanje likvidnosti u otežanim uslovima poslovanja izazvanih pandemijom. Za ove namene Evropska investiciona banka odobrila je Vladi Republike Srbije kredit u iznosu od 200 miliona evra. Ova sredstva namenjena su malim i srednjim preduzećima za nabavku obrtnih sredstava, ali i održavanje tekuće likvidnosti i da bi mogla da izmiruje obaveze prema zaposlenima, poslovnim partnerima i državi. Na kraju, ministre, kao što ste i vi rekli, dve osnovne i najvažnije stvari u borbi protiv pandemije su vakcina i ekonomija i ja se sa tim slažem. Shvatajući važnost ovih mera za opstanak velikog broja preduzeća, a samim tim i za očuvanje velikog broja radnih mesta i egzistencije zaposlenih i njihovih porodica, poslanička grupa Socijaldemokratska partija Srbije glasaće za predložene zakone. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe Jedinstvena Srbija narodni poslanik Života Starčević.
Poštovana potpredsednice Narodne skupštine, uvaženi potpredsedniče Vlade i ministre Nedimoviću sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, danas raspravljamo o Zakonu o popisu poljoprivrede 2023. godine, o Predlogu zakona o utvrđivanju finansijske podrške privrednih subjektima za održavanje likvidnosti i obrtna sredstva u otežanim ekonomskim uslovima uslovljenim pandemijom Kovida–19, kao i o Predlogu zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora između Vlade Republike Srbije i Evropske investicione banke, opet za podršku malim i srednjim preduzećima, kao i o Zakonu o potvrđivanju Memoranduma između Republike Srbije i Republike Italije. Sve ove zakone Jedinstvena Srbija će u danu za glasanje podržati, a evo i zašto. Kada je reč o popisu kao proceduri, kao postupku za dobijanje neophodnih statističkih podataka, taj postupak je veoma složen, pa samim tim i popis poljoprivrede i zato je bio neophodan jedan ovakav poseban zakon koji bi uredio taj postupak kakav je ovaj koji je danas pred nama. Popis poljoprivrede je, naravno, instrument kojim dobijamo neophodne statističke podatke o poljoprivrednim gazdinstvima i Srbija je već izvršila jedan takav popis 2012. godine i time je ušla u svetski program popisa poljoprivrede, koji je vodio FAO, odnosno organizacija pri UN za hranu i poljoprivredu. Podaci dobijeni ovim popisom omogućiće pregled stanja i strukturu poljoprivrede kako na nacionalnom, tako i na mikro nivou, a za ovu proceduru biće potrebno odvojiti i finansijska sredstva, nešto manje od osam miliona evra i prosto je i ovaj zakon način kako bi se obezbedila ta sredstva budžetski. Ono što je dobro uredio ovaj zakon jeste i da se popis poljoprivrede vrši najkasnije godinu dana nakon popisa stanovništva, čime se koriste i resursi koji će se koristiti u popisu stanovništva, koji će biti pre popisa poljoprivrede i time će se uštedeti znatna finansijska sredstva. Kao što je koleginica Karanac rekla, negde oko 43% uštede će biti. Inače, podaci dobijeni ovim popisom moći će da se koriste kako za pravljenje strategije agrarne politike, tako i za planiranje, ali i za stručne analize u raznim stručnim i naučnim institucijama. Sve ovo najviše ima smisla ako osim države i tih stručnih i naučnih institucija koristi od ovog popisa budu imali i poljoprivredni proizvođači, a imaće svakako, jer će stručne analize podataka dobijenih popisom iznedriti prave i kvalitetne savete za poljoprivredne proizvođače kako da kvalitativno i kvantitativno unaprede svoju poljoprivrednu proizvodnju i kako da postanu konkurentni na međunarodnom tržištu poljoprivrednih proizvoda, što će neminovno uslediti procesom pristupanja Srbije EU. Naime, na putu pristupanja EU Srbija će biti u obavezi da prilagodi se nizu propisa i standarda koje propisuje EU. Ovaj Zakon o popisu poljoprivrede jeste jedan korak u tom pravcu i svakako će Jedinstvena Srbija, kao što sam rekao na početku, podržati ovaj zakon. Kada su u pitanju ova druga dva zakona koja se tiču mera podrške Vlade Republike Srbije privredi naše zemlje, mogu reći da su važni, pravovremeni i neophodni. Naime, ako se setite, već u drugoj polovini 2019. godine, prognoze rasta svetske ekonomije, kada nije bilo ni pomena, ni pomisli na pandemiju Kovida-19, nisu bile tako optimistične. Naime, prognozirao se usporeni privredni rast, naročito u najvećim i najjačim svetskim ekonomijama, a onda kada je krenula epidemija u Kini, u januaru 2020. godine, računajući da će ta epidemija, poput SARS-a i nekih drugih epidemija, ostati u granicama Kine i te Jugoistočne Azije, već su tada, zbog pada privredne aktivnosti u Kini i privrednog rasta u Kini, svetski ekonomisti prognozirali svetsku recesiju, a onda, kada se ta epidemija u Kini proširila i prerasla u pandemiju, kada se virus proširio čitavim svetom, nije bilo potrebno biti bogzna kakav ekonomista da se shvati da je svet ušao i da ulazi u jednu veliku ekonomsku recesiju, jednu veliku ekonomsku krizu, možemo čak reći ekonomski šok, čije posledice i dan danas ne možemo sagledati, jer prosto ne znamo koliko će trajati ova pandemija i u kom pravcu će ići ta borba sa virusom Kovid-19 i posledicama pandemije. Zato je jedan broj država krenuo u neophodne mere podrške privredi, koja je posustala zbog epidemije korona virusa, kako bi održali likvidnost privrednih subjekata, kako bi sačuvali postojeća radna mesta i kako bi koliko, toliko održali neku privrednu aktivnost. Države koje su krenule sa takvom vrstom pomoći odvajale su u proseku negde oko 9% BDP. Međutim, Srbija, pre svega, zahvaljujući teškim ekonomskim reformama, zahvaljujući procesu fiskalne konsolidacije i zahvaljujući tome što je svoj javni dug u jednom trenutku smanjila na samo 52,5% BDP-a, bila je u stanju da izdvoji više, odnosno bila je u stanju da izdvoji negde oko 12,5% BDP-a u 2020. godini, odnosno nekih pet milijardi evra u prva dva paketa. To je, naravno, bio ključ uz povoljnu strukturu naše privrede, jer u strukturi naše privrede uslužne delatnosti, pre svega hotelijerstvo i turizam, nisu učestvovali u nekom velikom procentu, kao i zahvaljujući uspešnoj borbi protiv korona virusa Srbija je uspela u 2020. godini, sa padom od svega minus 1,5% da bude zemlja sa najmanjim ekonomskim padom u Evropi u 2020. godini. Vlada Republike Srbije je u međuvremenu donela i treći paket ekonomskih mera, vredan negde oko 250 milijardi dinara i sa prva dva paketa ukupna pomoć privredi iznosila je negde oko 953 milijardi dinara. Pomoć države privrednim subjektima, s tim što se trećim paketom mera, osim malih i srednjih preduzeća, u tu pomoć uzimaju u obzir i velika preduzeća, jer su i ona ugrožena pandemijom korona virusa. U prethodnom periodu svaki preduzetnik i zaposleni u mikro, malim i srednjim preduzećima u Srbiji dobio je ili će dobiti kroz isplatu minimalnih zarada ukupno 1.460 evra. Ako tome pridodamo i onih 100 evra prošle godine i ovih 60 ove godine, to je negde oko 1.620 evra koje će dobiti 1.050.000 zaposlenih u tim malim i srednjim preduzećima. Kada govorimo o hotelijerstvu i turizmu, koji je najviše ugrožen pandemijom korona virusa, zaposleni u ovim granama su samo kroz minimalne zarade dobili negde oko 1.970 evra i ako dodamo ovih 160 evra pomoći, to iznosi na kraju negde oko 2.130 evra. Rekli smo da je Srbija u 2020. godini imala najmanji pad privredne aktivnosti od svega 1,5%, ali čak i tada i u takvim okolnostima za privređivanje, zahvaljujući i merama Vlade Republike Srbije, beležili smo neke pozitivne rezultate. Na primer, tokom 2020. godine kada je čitava svetska privreda trpela, naša industrijska proizvodnja je porasla za 0,4% i bila je veća za 0,4% u odnosu na 2019. godinu. Tokom 2020. godine i izvoz je porastao i iznosio je 17,5 milijardi evra, dok je u 2019. godini bio 17,1 milijardu evra. Prošle godine registrovano je 50.500 više zaposlenih, a Srbija je, i to sam u nekom od ranijih izlaganja rekao, privukla 3,44 milijarde direktnih stranih investicija u 2020. godini po podacima UNCTAD-a, što je više od polovine ukupnih direktnih stranih investicija u jugoistočnoj Evropi u vreme pandemije korona virusa, odnosno Kovida-19. Svako malo u Srbiji se otvori neka fabrika. Zamislite, dame i gospodo, da bi bilo ko investirao u Srbiju da Srbija nije politički stabilna, ekonomski sigurna i zdravstveno bezbedna država. Evo, nedavno je u Jagodini predsednik Vučić sa Draganom Markovićem Palmom, otvorili su nemačku fabriku „Fišer“, čiji je vlasnik na samom otvaranju već najavio otvaranje nove, druge fabrike i trenutno se gradi austrijska fabrika „Šibel“, uskoro otvaramo i jednu kinesku fabriku, što znači da je ta investiciona aktivnost i da direktne strane investicije u Srbiji ne posustaju, naprotiv, rastu i dalje. I da je to tako pokazuju nam podaci iz ove godine. Naime, ovi brojevi stoje ove godine neuporedivo bolje nego prošle godine. Planirani rast od 6% već je zagarantovan statističkim podacima u prvom polugodištu. Danas smo došli do nivoa da u prvom polugodištu imamo uvećani nivo stranih investicija za 18,3% i druga vest, dobra, takođe, da ćemo u drugom kvartalu imati rast od 15,2%, što je znatno više od projektovanih 10,6 i ti brojevi nam garantuju da ćemo imati sigurno taj projektovani rast privrede od 6%, U poslednje vreme pojedini opozicioni dušebrižnici, upravo oni koji su Srbiju 2012. godine doveli do bankrota, a ti sada se brinu i optužuju vlast, današnju vlast, da se Srbija prezadužuje. E, pa da im na tu tvrdnju odgovorim konkretnim podacima. Javni dug centralnog nivoa vlasti u martu 2021. godine u odnosu na februar iste godine povećan je za 134,2 milijarde dinara i iznosi 28,1 milijardu evra. Učešće javnog duga centralnog nivoa vlasti u BDP-u na kraju marta meseca iznosi 55,7%, a učešće javnog duga opšteg nivoa u BDP-u je negde 56,5% u martu mesecu. Kako to izgleda u svetu? Javni dug u svetu iznosi negde oko 70 biliona dolara. Sjedinjene američke države imaju javni dug od 21,5 biliona dolara ili 105% BDP. Japan 12 biliona dolara ili 237% BDP-a. Hajde da ostavimo te jake i velike svetske ekonomije i daleke od nas, da se približimo. Evropska unija ima 12,9 biliona dolara javnog duga ili 80,5% BDP-a, ili Italija 2,2 biliona dolara javnog duga ili 180% BDP-a zaduženosti, Grčka 343% BDP-a javni dug. Hrvatska, naš sused, 40 milijardi dolara ili 76,4% BDP-a iznosi dug Republike Hrvatske. U proseku u vreme Kovida-19 javni dug u državama je povećan u razvijenim zemljama negde otprilike 100 do 150%, a u zemljama u razvoju sa 60 na 80, do 100% učešća javnog duga u BDP-u. Jednostavno, ova svetska kriza je uslovila da države reaguju i rešavaju probleme u privredi na različite načine i ulažući novac u privredne subjekte i tako stimulišući i proizvodnju i potrošnju i jednostavno privrednu aktivnost. Jedinstvena Srbija smatra da je država Srbija prešla put od podanika, koji je izvršavao naloge moćnih sila, kako je bilo u vreme vlasti onih koji se sada predstavljaju kao opozicija, a u stvari nisu ništa drugo nego političke mutacije DS, do kredibilnog partnera sa kojim se danas dogovara i razgovara i takva je Srbija danas. A zašto? Zato što je odgovornom politikom Srbija od zemlje pred bankrotom 2012. godine prešla put teških ekonomskih reformi i stabilizacije javnih finansija, do današnje zemlje stabilne i perspektivne ekonomije. Time je Srbija pokazala ozbiljnost i zaslužila poštovanje. Samo ekonomski jaka Srbija ima snage da odgovori izazovima koje deo Međunarodne zajednice postavlja pred Srbiju. Zato će JS podržati i ova dva predloga zakona. Kada je u pitanju Memorandum sa Republikom Italijom, JS smatra da svaki ovakav bilateralni sporazum doprinosi jačanju spoljno-trgovinske pozicije naše zemlje, iako se ovaj sporazum ne tiče puno ljudi. Tu je ministar u pravu u svom uvodnom izlaganju. Ali, bez obzira, svaki bilateralni sporazum Srbije sa nekom drugom državom, a pogotovo sa Italijom koja je naš najveći spoljno-trgovinski partner, jača naše međusobne odnose i saradnju. Veliki broj italijanskih investicija je prisutan u Srbiji. Samo u Jagodini imamo toliko italijanskih fabrika da je italijanski ambasador svojevremeno jednom prilikom rekao - dobrodošli u malu Italiju, a jedna od ulica u industrijskoj zoni u Jagodini se naziva sa pravom Italijanska ulica. Na kraju, da rezimiram, današnji zakoni, koji govore o jednom kontinuiranom radu na korist građana, kontinuiranom radu obezbeđivanja ekonomske stabilnosti, sa ekonomskom stabilnošću svakako proizilazi i politička stabilnost naše države, raste na taj način i međunarodni ugled. I zbog svih tih razloga, JS u danu za glasanje podržaće sve ove predloge zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SVM Zoltan Pek.
Hvala. Poštovana potpredsednice, poštovani ministre sa saradnicima, poštovani dame i gospodo narodni poslanici, ja ću govoriti o zakonu o utvrđivanju finansijske podrške privrednim subjektima za održavanje likvidnosti i obrtnih sredstava u otežanim uslovima usled pandemije KOVID-19 izazvane virusom SARS-KoV2. Ovim zakonom se uređuje dodela kreditnih sredstava privrednim subjektima koji su Fondu za razvoj Republike Srbije podneli zahteve za kredit do 10. decembra 2020. godine. Ovim zakonom se propisuje ko i pod kojim uslovima može dobiti ovaj kredit sa određenom namenom, ko će sprovesti ovaj zakon, ko će i kako će vršiti kontrolu trošenja ovih sredstava dobijenih na osnovu ovog zakona. Znači, pravo na korišćenje sredstava na osnovu ovog zakona imaju preduzetnici, zadruge, mikro, mali i srednji privredni subjekti koji su u većinskom privatnom ili zadružnom vlasništvu i koji, naravno, obavljaju proizvodnu, uslužnu, trgovinsku i poljoprivrednu delatnost, koji su Fondu za razvoj podneli zahteve za kredit do 10. decembra 2020. godine u skladu sa uredbom i o kojima do dana stupanja na snagu ovog zakona nije još odlučeno. Sredstva mogu koristiti za nabavku obrtnih sredstava i za održavanje tekuće likvidnosti. Zakonom se propisuje sredstva za čega se ne mogu koristiti, a to je organizovanje igara na sreću, lutrije i slične delatnosti, promet nafte i naftnih proizvoda, proizvodnju i promet proizvoda ili za aktivnosti koje su u skladu sa propisima Republike Srbije, međunarodnim sporazumima koji se primenjuju u Republici Srbiji ili pravilima Evropske investicione banke zabranjene. Uslov koji mora da ispuni podnosilac zahteva za kredit, da nad njim nije pokrenut stečajni postupak ili da na snazi nisu mere iz plana reorganizacije, finansijsko restrukturiranje ili postupak likvidacije. Po zahtevima podnetim u 2020. godini kredit se može odobriti ako je u zvaničnom finansijskom izveštaju privrednog subjekta za 2012. i 2019. godinu iskazan neto gubitak, ali je ostvaren poslovni dobitak. Ovaj uslov se ne primenjuje na preduzetnike koji nemaju obavezu podnošenja finansijskih izveštaja. Krediti za održavanje tekuće likvidnosti i nabavku obrtnih sredstava odobravaju se pod sledećim uslovima. Rok otplate kredita je 48 meseci, a ima i grejs period, a to je 18 meseci, kamata ili kamatna stopa na ovaj kredit je 1% na godišnjem nivou. Ovo je značajno da se krediti odobravaju i vraćaju u dinarima. Minimalni iznos kredita je određen za jednog korisnika kredita za privredna društva je do milion dinara, a za preduzetnike i zadruge je 200.000 dinara. Određen je i maksimalni iznos kredita, a to za privrednike ili za preduzetnike i makro pravna lica je do deset miliona dinara, za mala pravna lica do 60 miliona dinara, za srednja pravna lica je 100 miliona dinara. Otplata kredita se vrši u mesečnim anuitetima, a za grejs period kamata se obračunava i pripisuje se glavnom dugu. Najviši iznos odobrenog kredita može biti do 50% ostvarenih poslovnih prihoda po predatom finansijskom izveštaju za 2012-2019. godinu. Instrumenti obezbeđenja urednog vraćanja kredita su menica, menično ovlašćenje jemca, hipoteka nad nepokretnošću čija je tržišna vrednost jedan u odnosu na jedan u odnosu na visinu odobrenog kredita, zalog na opremu čija je tržišna vrednost jedan u odnosu na jedan u odnosu na visinu kredita. U zavisnosti od iznosa kredita korisnici kredita dostavljaju određena sredstva obezbeđenja. Za privredne subjekte čija je pretežna delatnost iz oblasti turizma, ugostiteljstva i putničkog saobraćaja prilikom odobravanja kredita primenjuju se sledeći uslovi, posebni uslovi. Rok otpate kredita ovim preduzećima je pet godina, a grejs period je do dve godine. Isto je kamata 1% na godišnjem nivou, isto se krediti odobravaju u dinarima i vraćaju se u dinarima. Minimalni iznos ostaje isti za jednog korisnika kredita do milion dinara, a za preduzetnike i zadruge do 200.000 dinara. Kod maksimalnog iznosa kredita ima neke razlike. Za preduzetnike i mikro pravna lica je do deset miliona dinara, maksimalan iznos za mala pravna lica je do 70 miliona, a za srednja pravna lica je 110 miliona dinara. Najviši iznos odobrenog kredita može biti 80% ostvarenih poslovnih prihoda po predatom finansijskom izveštaju za 2019. godinu. I ovde ima razlike. Otplata kredita vršiće se u mesečnim anuitetima, a grejs period, kao što sam rekao, u grejs periodu kamata se obračunava i pripisuje se glavnom dugu. U zavisnosti od kredita korisnici kredita dostavljaju određena sredstva obezbeđenja, kao što je menica, jemstvo, hipoteka prvog reda i naravno zalog na opremu, vozilo itd. Ministarstvo privrede potpisaće ugovor sa Fondom, ugovor o komisionu, koji se odnosi na sprovođenje ovog zakona, a kojim će na Fond biti prebačena obaveza obrade zahteva privrednih subjekata za ovaj kredit i u skladu sa Uredbom primljeni kod Fonda do 10. decembra 2020. godine. Obaveza zaključivanja ugovora o kreditu je isto sa privrednim subjektima je obaveza Fonda, kao i kontrola namenskog korišćenja ovih kreditnih sredstava. Ministarstvo će po zaključenju ugovora sa Fondom u skladu sa prenosom sredstava kredita od strane Evropske investicione banke sukcesivno preneti sredstva za sprovođenje ovog zakona. Upravni odbor Fonda doneće najkasnije do 31. decembra 2021. godine odluke po zahtevima koji su primljene do 10. decembra 2010. godine, a po kojima do dana stupanja ovog zakona nije odlučeno, do visine raspoloživih sredstava predviđenih u skladu sa ovim zakonom. Po ovom zakonu može se odobriti samo jedan zahtev po privrednom subjektu. Fond će na zahtev ministarstva dostavljati periodične izveštaje o sprovođenju i kontroli sprovođenja ovog zakona do isplate poslednjeg kredita. Fond će godišnje izveštaje o sprovođenju ovog zakona dostaviti ministarstvu, a ministarstvo će izveštaj izraditi i dostaviti Vladi, kako bi Vlada bila informisana o sprovođenju ovog zakona. Fond će sva sredstva primljena u jednom mesecu, po osnovu mesečnih anuiteta otplate kredita po odobrenim kreditima, finansijskim sredstvima iz budžeta Republike Srbije i sa kreditne linije Evropske investicione banke, početkom sledećeg meseca vraćati u budžet Republike Srbije, kao i sva ostala vraćena sredstva od strane korisnika kredita. Na kraju, poslanička grupa SVM će podržati ove zakone i glasaće za ove zakone u danu za glasanje. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Hadži Milorad Stošić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, u današnjoj raspravi imamo veoma bitan Predlog zakona o popisu poljoprivrede u 2023. godini. Na samom početku bih naglasio da će naša poslanička grupa PUPS – Tri P u danu za glasanje podržati ovaj Predlog zakona o popisu poljoprivrede u 2023. godini, kao i ostale tačke dnevnog reda ovog zasedanja, odnosno ove sednice. Predlog zakona o popisu poljoprivrede u 2023. godini tretira jednu specifičnu, ali veoma važnu oblast statistike kao osnove svakog uspešnog planiranja. Za našu zemlju u kojoj poljoprivredna proizvodnja i dalje čini značajan deo BDP i gde preko 40% stanovništva i dalje živi na selu prikupljanje i obrada takvih podataka mora biti posao od najvećeg državnog prioriteta i moraju se stvoriti uslovi da se obavi pouzdano i efikasno. To se čini ovim zakonom o kome danas raspravljamo i dobro je što je danas ovaj zakon u raspravi. U zakonu se predviđa da će se ovaj popis načelno obaviti u periodu od 1. juna do 31. decembra 2023. godine i da će direktor Republičkog zavoda za statistiku odlučiti o tačnom danu početka popisa. On će se i ovog puta obaviti na tradicionalni način – metodom neposrednog prikupljanja podataka putem intervjua, a od strane popisivača. Dobro je i to što je otvorena mogućnost da se podaci prikupe i putem interneta, slanjem popunjenog upitnika, jer mi i na selu imamo ne zanemarljiv broj ljudi koji odavno koriste internet. Ovim zakonom u članu 5. je definisano da se popisom obuhvataju, pod jedan, porodična poljoprivredna gazdinstva, pod dva, privredna društva, zemljoradničke zadruge, ustanove ili druga pravna lica, kao i preduzetnici koji su registrovani da pretežno obavljaju delatnost poljoprivredne proizvodnje. Članom 6. ovog predloga je definisano da se popisom ne obuhvataju domaćinstava sa sopstvenom poljoprivrednom proizvodnjom, a koja nije namenjena tržištu i ne prelazi fizički prag određen u skladu sa metodologijom popisa Republičkog zavoda za statistiku, kao i domaćinstva, privredna društva i preduzetnici koji ne obavljaju poljoprivrednu proizvodnju. Interesuje me čime se predlagač rukovodio kada je iz popisa izuzeo ova domaćinstva. Ja lično smatram da ova domaćinstva treba da budu predmet popisa, ako znamo da u metodološkim uputstvima Republički zavoda za statistiku navodi da i ova mala domaćinstva proizvode za tržište, ali ih je ipak izuzeo iz obrade prikupljanja podataka. Samim tim, postavlja se pitanje kako je određen fizički prag proizvodnje, a to treba sa aspekta proizvođača u brdsko-planinskim i pograničnim oblastima, a znamo kakvi su uslovi za proizvodnju široke potrošnje u tim uslovima. Potrebno je razmotriti mogućnost smanjenja zacrtanog fizičkog praga proizvodnje, kako bi po toj osnovi i ova domaćinstva ušla u popis 2023. godine. U članu 8. je definisano koji će se podaci prikupljati. Tu su nabrojani neki standardni podaci koji se tiču poljoprivredne proizvodnje - obrađene površine, zasadi, broj grla stoke i sl. Zatim su definisani organi koji će sprovoditi popis, počev od ministarstva preko lokalnih, opštinskih i gradskih uprava, pa do samih popisnih komisija i popisivača. Radi veće efikasnosti, u članu 16. stav 2. predviđa se da će se oni podaci koji postoje i raspoloživi izvori podataka u evidencijama koje vode državni organi prikupiti iz tih podataka i da se neće prikupljati na terenu. Zavod za statistiku podrazumeva da su uneti podaci tačni, ali možda je ovaj popis prilika da se izvrši provera tih podataka. Kao rokovi za obavljanje podataka predviđeni su 31. januar 2024. godine za preliminarne i 31. decembar 2025. godine za konačne rezultate. Naravno, predviđene su i standardne odredbe koje garantuju zabranu zloupotrebe podataka kao i mogućnost da se preko njih utvrđuju obaveze građanima od strane državnih organa. Zbog toga je neophodno da pre početka popisa krenemo sa promocijom ovih propisanih radnji, kako bi se ljudi oslobodili straha da će to država raditi u cilju daljeg oporezivanja i nametanja raznih dažbina. U prethodnom periodu popisivači su se sretali sa izbegavanjem da se daju osnovni i tačni podaci, odnosno da se umanjuje broj grla stoke ili stvarnih obradivih površina, što u ovom popisu ne bi trebalo da bude slučaj, ako pravovremeno ukažemo da se radi o veoma dobroj nameri i pomoći ovoj vrsti delatnosti. Ako sve ovo znamo, možemo zaključiti da ovakav Predlog zakona sadrži sve potrebne odredbe kako bi se na vreme počelo sa organizacijom i pripremom za sprovođenje samog popisa, u cilju njegovog valjanog sprovođenja. U vezi ovog Predloga zakona, ja bih ipak uputio i dve sugestije za ovlašćenog predstavnika Vlade. Najpre mislim da je u delu teksta zakona koji se odnosi na organe i njihova zaduženja u postupku popisa bilo neophodno uključiti i Ministarstvo za brigu o selu, iako u njegovoj ingerenciji nisu pitanja vezana za neposrednu poljoprivrednu proizvodnju koja je predmet popisa. Prema važećim zakonskim odredbama, ovo ministarstvo se, između ostalog, bavi i strateškim sagledavanjem položaja sela i seoskog stanovništva, kao i predlaganjem mera i aktivnosti za unapređenje uslova života i rada na selu. Samim tim, mislim da se podaci koji će biti prikupljeni i obrađivani i te kako tiču domena nadležnosti ovog ministarstva, odnosno Ministarstva za brigu o selu. Njegovi predstavnici, od ministra Krkobabića, preko državnih sekretara i pomoćnika ministara su gotovo svakodnevno na terenu i upoznati su sa praktičnim problemima rada i života na selu. Mislim da takvo iskustvo i saveti mogu koristiti da posluže u postupku davanja mišljenja na metodologiju popisa i sadržine popisnih upitnika, promociji samog popisa, što je kao nadležnost Predlogom zakona već dato Ministarstvu poljoprivrede. Pokretanjem programa dodele bespovratnih sredstava za kupovinu seoskih kuća sa okućnicom na teritoriji Republike Srbije, Ministarstvo za brigu o selu otvara mogućnost mlađima od 45 godina da aktiviraju umrtvljenu nekretninu na selu, da i njoj i samo na selu podare novi život i nove aktivnosti. Procena je Ministarstva i ministra Krkobabića da ima skoro oko 200 hiljada kuća koje se ne koriste u selima Srbije. Samim tim, ovi novi stanari sela poboljšaće i prosečnu starost nosioca poljoprivrednih gazdinstava. Samo radi podsećanja, prosečna starost nosioca poljoprivrednog gazdinstva je 2012. godine bila 59 godina života, a da je ta granica, odnosno prosečne godine života nosioca poljoprivrednog gazdinstva u 2018. godini bila 61 godina, što znači da su nam nosioci porodičnih gazdinstava u proseku sve stariji svakim narednim periodom. Sam broj gazdinstava se smanjio u toku ovog perioda. Bilo je 631.552 gazdinstva u 2012. godini, a 2018. godine 569.310 gazdinstava, što znači da nam se i tu smanjio broj poljoprivrednih gazdinstava. Druga stvar koju bih hteo da predložim možda pomalo izlazi iz materije samog zakona, ali mislim da je povezana sa njim. Naime, u članu 5. Predloga zakona predviđeno je da se popisom obuhvataju porodična poljoprivredna gazdinstva, privredna društva i zemljoradničke zadruge koje se pretežno bave poljoprivredom i druga pravna lica koja imaju svoje ogranke, koji su vezani za poljoprivredu. To je svakako prirodna materija kojom ovaj popis treba da se bavi, ali ako se taj posao već obavlja, možda bi trebalo razmisliti o tome da se izvrši i popis raznih napuštenih stambenih objekata po selima, kao i objekata koji su namenski pravljeni za potrebe poljoprivrede. Mi smo krajem 70-ih i početkom 80-ih godina prošlog veka imali intenzivno promovisan tzv. zeleni plan, u sklopu koga je gotovo u svakom selu bio urađen po neki objekat od značaja za poljoprivrednu proizvodnju, od otkupnih stanica za mleko, malih skladišta i silosa, farmi za stoku i živinu, do pumpi za dizel gorivo, kao i niz drugih objekata koji su služili za poljoprivrednu proizvodnju. Ti objekti su bili u društvenoj svojini i njima su najčešće gazdovale poljoprivredne zadruge, organizacije kooperanata ili mesne zajednice, ali je dobar deo njih trenutno zapušten, jer su ta pravna lica vremenom nestala ili izgubila interes da te objekte održavaju. Nisam siguran da li mi kao država negde imamo popis tih objekata, a pošto pretpostavljam da ga nema, mislim da bi uz ovaj popis poljoprivrede bilo pravo vreme da se pristupi i tom delu posla, odnosno popisu takvih objekata. Ne bih oduzeo puno vremena popisivačima i popisnim komisijama, ali bi za državu bilo višestruko korisno da znamo koliko ima takvih objekata, u kakvom su stanju, ko im je titular svojine, pa da se gde je to objektivno moguće pokuša sa njihovom restauracijom i ponovnim stavljanjem u funkciju, što mislim da bi bilo višestruko isplativo i za državu i za lokalne samouprave. Na današnjem dnevnom redu nalaze se i dva međusobno povezana zakona koja se tiču pomoći privredi usled epidemije kovida. Njima se stvara mogućnost da se udovolji i zahtevima onih preduzetnika privrednih društava i zadruga koje su podnele zahtev za kredit kod Fonda za razvoj, po ranijoj Vladinoj uredbi za finansijsku podršku, iz aprila meseca prošle godine, a do sada o njihovim zahtevima još nije odlučivano. Zakon predviđa da će oni moći da dobiju kredit na period od četiri godine, sa grejs periodom od 18 meseci. Određeni su maksimalni iznosi kredita od milion do sto miliona dinara, u zavisnosti od veličine subjekta, dok će uslovi za delatnost turizma i saobraćaja biti još povoljniji. Svakako mislim da su ovo veoma pozitivna rešenja, koja će u ovom segmentu prihodnih delatnosti omogućiti određenim strukturama da bolje i uspešnije rade. Ukupan iznos ovih kredita biće 12 milijardi dinara i obezbeđuje se od Evropske investicione banke. Ovo će svakako predstavljati još jedan dodatni vid pomoći našoj privredi, koja se zavidnom brzinom oporavlja od epidemije kovida, a te informacije i podatke smo dobili od ministra u njegovom uvodnom izlaganju. Poštovane narodne poslanice i narodni poslanici, pošto smatramo da se radi o dobrim zakonskim predlozima, poslanička grupa PUPS "Tri P" će u danu za glasanje dati svoju podršku za njihovo usvajanje. Takođe, poslanička grupa PUPS "Tri P" će u danu za glasanje podržati i ostale predloge i zakonska rešenja razmatrana na ovoj sednici i glasati "za". Poštovani prijatelji, uvaženi građani Srbije, zahvaljujem se na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima predsednik poslaničke grupe SPS, narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Poštovani potpredsedniče Vlade Republike Srbije, ministre, poštovani predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, danas pred nama je više zakonskih predloga različitih oblasti. Jedan od tih zakonskih predloga, konkretno Popis, se tiče oblasti čiji ste vi ministar, ali obzirom da ste potpredsednik Vlade, a da danas govorimo, između ostalog, i o zakonskim predlozima koji se tiču konkretno Kovida ja ću na samom početku svog izlaganja iskoristiti priliku u ime poslaničke grupe SPS i uputiti apel svim građanima Srbije. Imajući na umu procenat, pre svega, vakcinacije u ovom trenutku, imajući na umu procenat vakcinacije kada je reč o mladim ljudima i imajući na umu da imamo u ovom trenutku svi jedan zajednički cilj i jednu zajedničku bitku koju moramo da pobedimo, zajednički cilj koji moramo da realizujemo, da pokažu odgovoran odnos kakav je pokazala država od marta meseca do danas, da se ponašaju odgovorno, ozbiljno, racionalno, da poštuju savete i preporuke struke, jer jedini način da se suočimo i da pobedimo ovaj zdravstveni izazov sa kojim se suočava i Srbija i čitav svet jeste kompletna i kolektivna imunizacija. Ako je država Srbija u prethodnom vremenskom periodu mogla da bude jedina država u Evropi koja je na raspolaganju imala sve četiri vakcine, ako smo mogli da započnemo sa proizvodnjom i sa ulaganjem najpre u „Torlak“, a zatim i sa proizvodnjom Sputnjik-V u „Torlaku“, ako sredinom oktobra kreće proizvodnja nove fabrike za proizvodnju vakcine Sinofarm, kapaciteta dva miliona, dakle biće vakcina i za region, najmanje što građani Srbije u ovom trenutku mogu da učine jeste da imaju visok stepen lične odgovornosti i da se vakcinišu, jer na taj način će sačuvati sebe, na taj način će sačuvati druge i na taj način ćemo razmišljati, pre svega, i o budućnosti Srbije. Jer, mi ovde kada govorimo o vakcinaciji, govorimo pre svega o budućnosti Srbije i o budućnosti svakog građanina Srbije. Kada je reč o zakonskim predlozima o kojima danas govorimo, najpre Predlog zakona o popisu poljoprivrede. Dakle, Srbija je tradicionalno poljoprivredna zemlja, a poljoprivreda je prepoznata u brojnim strateškim dokumentima kako u samom ekspozeu premijerke Vlade Republike Srbije, tako i zakonima i nizu drugih akata kao jedan od osnovnih strateških pravaca razvoja. Podsetiću, Program zvanične statistike u periodu od 2021. do 2025. godine, potom Strategija razvoja poljoprivrede ruralnog razvoja Republike Srbije u periodu od 2014. do 2024. godine i brojni drugi. Dakle, danas na dnevnom redu Predlog zakona o popisu poljoprivrede 2023. godine koji će biti finansiran delom, kako je definisano zakonom, iz budžeta, 33%, i većim delom iz IPA fondova, u iznosu od 67% od ukupnih troškova. Opis poljoprivrede po mišljenju poslaničke grupe SPS je veoma važan i složen posao koji zahteva višegodišnje planiranje i koordinaciju u radu većeg broja učesnika, metodološke pripreme, razvoj informaciono-komunikacionih sistema, obuku i pre svega instruktažu. U ovom procesu koji će se sprovoditi od juna do kraja decembra 2023. godine biće uključeno oko 3.500 popisivača, kako je to predviđeno, što je skoro upola manje nego na prethodnom popisu. Ovim statističkim istraživanjima dobijamo jedan, rekao bih, sveobuhvatan pregled strukturnih karakteristika nacionalne poljoprivrede, formira se registar poljoprivrednih gazdinstava, izrađuje se međunarodno uporediva baza podataka. Podsetiću, poslednji popis poljoprivrede je učinjen 2012. godine. Prema rezultatima tog popisa u Srbiji je bilo blizu 632.000 poljoprivrednih gazdinstava, dok su rezultati ankete 2018. godine pokazali da se broj ovih domaćinstava smanjio za oko 10%, nije dobro. Tada najveći registrovani broj gazdinstava bio je na Zlatiborskom, zatim Beogradskom i Mačvanskom okrugu, a najmanje ih je bilo u Borskom i Pirotskom okrugu. Jedan od najvećih problema sa kojima se suočava čitava Evropa, pa i naša zemlja jeste pitanje demografskog stanovništva i depopulacija sela. Mnogi delovi Srbije i seoske sredine nažalost ostaju prazni i napušteni. Starosna struktura nosioca porodičnih gadzinstava je vrlo nepovoljna. Starijih od 65 godina je prema nekim podacima 42,5% poljoprivrednika, a mlađih od 35 je samo 3,1% od ukupnog broja poljoprivrednika. Jedan od prioriteta Vlade Republike Srbije je svakako da se tim mladim ljudima omogući opstanak na selu, ali i da se onim mladim ljudima koji su ta sela napustili daju određene podsticajne mere da se vrate na seosko područje. U vezi sa tim, pohvalio bih pre svega program u ime poslaničke grupe SPS, program dodele bespovratnih finansijskih sredstava za kupovinu seoskih kuća. Za ovaj program opredeljeno je 500 miliona dinara i mogu da se prijave isključivo mlađi do 45 godina starosti. Cilj je da svi mladi koji žele da se bave poljoprivredom, potraže svoje mogućnosti u selima da se vrate u napuštena seoska domaćinstva i da se na taj način oživi selo. Smatramo da je to izuzetno važan i značajan potez i da ima potpunu opravdanost. Trenutno najviše nosioca poljoprivrednog gazdinstva mlađih od 40 godina ima u regionu Šumadije i Zapadne Srbije. Pandemija izazvana korona virusom probudila nam je svest o značaju jedne od najvažnijih privrednih delatnosti, a to je poljoprivreda. U momentu kada je sve stalo, zahvaljujući sopstvenih potencijalima i proizvodnji, mogli smo da oslonimo na sopstvene resurse, pa i da budemo solidarni u najtežim trenucima i izvozimo hranu čak i u druge zemlje. Pred nama su danas i dva zakonska predloga koja treba da donesu još boljem privrednom ambijentu u Republici Srbiji. Ceo svet i svetska privreda, pa tako i Srbija se i dalje suočavaju sa brojnim rizicima, sa brojnim izazovima, neizvesnostima nastalim usled pandemije izazvane korona virusom. Ova dva zakonska predloga imaju za cilj da se ublaže te negativne posledice, kako bi se očuvala stabilnost finansijskog i privrednog sistema, a sve kako bi se ubrzao oporavak zemlje i rast privredne aktivnosti. Veoma kratko, Predlogom zakona o potvrđivanju finansijskog ugovora Kovid 19 – Podrška Vladi Republike Srbije za mala i srednja preduzeća i preduzeća tržišta kapitalizacije između Evropske investicione banke i Republike Srbije, omogućeno je zaduživanje kod Evropske investicione banke u iznosu od 200 miliona evra, od čega je 110 miliona evra opredeljeno za obrtna sredstva, odnosno održavanje tekuće likvidnosti, dok je 90 miliona evra namenjeno za investicione aktivnosti. To je za kupovinu i nabavku opreme. Sve ovo treba da doprinese umanjenju negativnih posledica pandemije, očuvanju zaposlenosti, ali i rastu i razvoju srednjih i malih preduzeća, kao i ekonomije naše države u celini. Kada je reč o Predlogu zakonu o utvrđivanju finansijske podrške privrednim subjektima za održavanje likvidnosti i obrtna sredstva u otežanim ekonomskim uslovima usled pandemije Kovid 19, imajući u vidu da postoji nužna potreba da se pomogne domaćoj privredi, ovim zakonom biće obezbeđena sredstva za privredne subjekte, malim i srednjim preduzećima, kao i preduzećima sa srednjom tržišnom kapitalizacijom koji su podneli zahtev za kreditiranje kod Fonda za razvoj Republike Srbije, zaključno sa 10. decembrom 2020. godine. Na taj način će se omogućiti opstanak, kao i obavljanje delatnosti najugroženijih sektora privrede. Dakle, Srbija nastavlja sa politikom pomoći privredi i građanima. Ovim zakonskim predlozima kojima se pruža podrška našim privrednim subjektima zapravo Srbija šalje poruku da je država stabilna i jaka. Još jednom ću ponoviti ono o čemu smo mnogo puta do sada govorili kada smo pričali kao poslanička grupa o ekonomskim pokazateljima, ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Dakle, SPS podržava, naravno, ekonomsku politiku koja je pre svega, socijalno odgovorna. Ekonomsku politiku koja u svom središtu ima čoveka, običnog građanina Srbije, to je upravo ekonomska politika koju u ovom trenutku vodi Vlada Republike Srbije. Vlada Republike Srbije, predsednik Republike Srbije, su pokazali od marta meseca, od trenutka kada je počela, nažalost, pandemija do danas, da sistem može da funkcioniše onda kada je najteže, i ne samo da je sistem funkcionisao, nego je ostvario i određene rezultate. Ekonomski pokazatelji i ekonomski parametri govore u prilog ovakvoj konstataciji. Izbegnut je onaj najcrnji scenario koji se javio, nažalost, u brojnim državama Evrope i u brojnim državama sveta. Mere Vlade Republike Srbije po mišljenju poslaničke grupe SPS, ponoviću, u periodu u kojem su preduzimane od marta meseca do danas, su u potpunosti opravdane. One jesu imale za cilj, pre svega, da održe fiskalnu stabilnost, da sačuvaju teško stečena fiskalna dostignuća, da prihvate sve one inicijative i podsticaje koje vode ka razvoju, što je od velike važnosti i značaja, a sa druge strane opet smatramo da su imale određene ciljne grupe i da su i u tom kontekstu imale potpunu opravdanost. Šta su bile ciljne grupe? Da se pre svega sačuva nivo zaposlenosti zaposlenosti u Srbiji, da se vodi računa o egzistenciji i životnom standardu građana, ali i da se pomogne privreda Srbije. Privreda Srbije i to pre svega privatni sektor, jer privatni sektor je budućnost, privatni sektor je krvotok, država živi na neki način od privatnog sektora ubirajući dažbine i poreze upravo od privatnog sektora. Smatramo da ulaganje u privatni sektor jeste ulaganje u budućnost. U periodu od marta meseca do danas, ne samo u Srbiji, već u čitavom svetu, jer sa ovim zdravstvenim izazovom ne suočava se samo Srbija, već čitav svet, tri su ključna pitanja po našem mišljenju bila. Da li je bilo otpuštanja, da li su radnici ostajali bez posla, da li su zatvarane fabrike i da li su strani investitori odustajali od ulaganja u Srbiju? Odgovor na sva tri pitanja je ne. Niti je bilo otpuštanja, niti su zatvarane fabrike, niti su radnici ostajali bez posla. Tokom protekle godine, dakle, 2020, čini mi se da su strane direktne investicije bile ukupne vrednosti negde oko tri milijarde evra. Za samo četiri meseca ove godine strane direktne investicije su čak dostigle milijardu evra. Dakle, strani investitori ne ulažu tamo gde nema pravne sigurnosti, gde nema poslovne sigurnosti, gde nije atraktivna investiciona destinacija, a Srbija svakako jeste atraktivna investiciona destinacija i nije slučajno „Fajnenšel tajms“, već nekoliko godina unazad svrstao Srbiju kao najatraktivniju investicionu destinaciju. Kada je reč o merama o kojima sam maločas govorio, dakle, najveći teret krize u periodu pandemije država je upravo prihvatila na sebe, najpre paket pomoći od 800 milijardi dinara, potom, rebalansom budžeta izdvojeno je još 257,1 milijarda dinara, što je oko 4,3% BDP. Dakle, kada saberemo sve ukupno to je negde oko 17,2% BDP. Mislim da ni jedna država u svetu ovoliki teret krize nije prihvatila na sebe. Naravno da Srbija to ne bi mogla da nije bila reformskog kursa Vlade Republike Srbije čiji su temelji postavljeni upravo 2014. godine. Tada su mnogi govorili da otimamo plate, da otimamo penzije, a nisu shvatili da su zapravo to mere za spas srpske ekonomije i da su to mere koje se tiču budućnosti Srbije. Da nije bilo tih hrabrih, a tada nepopularnih političkih mera, mi danas ne bi imali zdrav sistem koji je zasnovan na zdravim osnovama, dakle na ekonomiji i na životu, a ne na onome što se na neki način može definisati kao spisak lepih želja i što, ako bi se u ekonomskom smislu realizovalo, Srbija bi od te 2014. do 2016. Godine došla do finansijskog bankrota i finansijskog kraha. Dakle, na svaku kritiku rezultati svakako predstavljaju najbolji mogući odgovor. U 2021. godinu, mi smo o tome govorili tokom usvajanja budžeta za ovu godinu, Srbija je ušla jaka i ekonomski stabilna sa privredom koja je na stabilnim nogama, sa najvećom stopom privrednog rasta u Evropi, na šta smo ponosni, ali i sa potpunim uverenjem da ćemo realizovati onu projektovani stopu BDP o kojoj je maločas govorio i kolega Starčević, od 6%. Vidim da je predsednik države podigao lestvicu. Mi iz poslaničke grupe SPS smatramo da je to jako dobro. Uvek treba podizati lestvicu, to je dobro za budućnost Srbije, na nove zadatke davati nove zadatke i definisati nove ciljeve. Dakle, u potpunosti podržavamo i tri stuba koja su definisana kroz budžet za 2021. godinu. Tu pre svega mislimo na stub broj jedan - borba protiv korone, dovoljno izdvojenih sredstava za sve ono što je neophodno da bi nastavili uspešnu borbu protiv korone i zato sam na samom početku i apelovao na odgovoran, ozbiljan i racionalan odnos pre svega građana Srbije koji nisu vakcinisani do ovog vremenskog perioda, jer ni jednog trenutka se u Srbiji nije kasnilo sa revakcinom. Drugi stub – životni standard građana. Recite mi jednu državu u Evropi, recite mi jednu državu u svetu koja je omogućila da u periodu kovida, da u periodu pandemije poveća penzije za 5,9%, da poveća plate u javnom sektoru najpre za 3,5%, pa potom za 1,5%, 6,6% minimalna cena rada, da poveća plate zdravstvenim radnicima za 6%, da ne govorim o jednokratnim izdvajanjima pomoći penzionerima i zdravstvenim radnicima oko 120 hiljada zdravstvenih radnika od po 10 hiljada dinara. Da li je i jedna država u Evropi, da li je i jedna država u svetu toliki teret ekonomske krize, toliki teret krize prihvatila na sebe i na svoja pleća? Ponavljam, sve to ne bi mogli da nismo napravili zdrav sistem koji je zasnovan na zdravim osnovama. Smejali su nam se 2019. godine kada smo ovde govorili o rebalansu budžeta. Žao mi je što danas nije tu ministar Siniša Mali, jer o tome smo razgovarali više puta. Smejali su nam se kada smo rekli da rebalans budžeta nemamo zato što imamo rashode, već zato što imamo veće prihode i zato što stavljamo tačku na proces reformskog kursa Vlade Republike Srbije i započinjemo jednu novu etapu i fazu, a to je razvoj, rast i razvoj. Upravo da toga nije bilo u 2021. godini ne bi ušli jaki i ekonomski stabilni. Takođe, treći stub izuzetno važan, a to je ulaganje u kapitalne investicije, ulaganje u infrastrukturu. Nema ekonomskog bez infrastrukturnog razvoja i ne sme život u Srbiji da stane i to pokazuje jedan podatak recimo da u periodu najvećeg žarišta od januara meseca do novembra meseca prošle godine su realizovane kapitalne investicije u vrednosti otprilike oko 146,7 milijardi dinara što je za 14,7% više nego u odnosu na isti period prethodne godine. U potpunosti podržavamo veća izdvajanja za kapitalne investicije za infrastrukturne projekte. To što je najpre izdvojeno 330 milijardi dinara, potom rebalansom još 88 milijardi dinara. Dakle, nikada više nije izdvojeno za kapitalne investicije i infrastrukturne projekte. Šta se želi time postići? Želi se zauzeti dobra startna pozicija onog trenutka kada završimo ovaj, kada konačno uspemo da pobedimo ovaj period pandemije, kada uspemo da pobedimo ovaj zdravstveni izazov, da imamo dobru startnu poziciju da možemo da nastavimo dalje sa privrednim rastom. Naravno da ćemo u danu za glasanje kao poslanička grupa, naravno da će SPS podržati ova dva predloga. Na samom kraju, osvrnuo bih se na Sporazum sa Italijom. Svaka saradnja, svako povezivanje, svaka bilateralna saradnja koja ide jednom uzlaznom putanjom mi smatramo da je dobra. Naši bilateralni odnosi su veoma razvijeni, oni su intenzivni i sa tradicijom dužom od 140 godina. Ukazao bih na značaj održavanja dobrih diplomatskih odnosa. O bliskim i prijateljskim odnosima naše dve zemlje najbolje govore činjenice da smo kada je bilo najteže uvek bili tu jedni za druge. Kao čin zahvalnosti Italiji za pomoć koju su nam pružili tokom 2014. godine i nezapamćenih poplava u našoj zemlji, pokazali smo solidarnost u donaciji medicinske opreme, pomoći, iako smo se i sami suočavali sa korona krizom. Upravo potvrda dobrih bilateralnih odnosa, potvrda dobre parlamentarne saradnje potvrđuje i upravo poseta predsednika Narodne skupštine Republike Srbije Italiji i važne razgovore koje u ovom trenutku vodi sa zvaničnicima Italije i koji će, u potpunosti smo ubeđeni, doneti dobre rezultate na bilateralnom planu za Srbiju, pa kako za parlamentarnu saradnju, tako i uopšte na bilateralnom planu. Dakle, još jednom, u danu za glasanje poslanička grupa Socijalistička partija Srbije podržaće predložene zakonske predloge. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe „Aleksandar Vučić – Za našu decu“ Ana Čarapić.
Zahvaljujem, potpredsedniče. Poštovani ministre sa saradnicima, poštovani građani Srbije, uvažene kolege narodni poslanici, na početku današnje rasprave imali smo priliku da čujemo od strane potpredsednika Narodne skupštine, od strane predlagača zakona, a tokom rasprave i od strane kolega narodnih poslanika da na dnevnom redu danas imamo četiri predloga zakona, i to: Predlog zakona o popisu poljoprivrede koji je predviđen da se obavi u 2023. godini, Predlog zakona o utvrđivanju programa finansijske podrške privrednim subjektima za održavanje likvidnosti i obrtna sredstva u otežanim ekonomskim uslovima usled Kovida-19, Predlog zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora Kovid-19 podrška Vladi Republike Srbije za mala i srednja preduzeća i preduzeća srednje tržišne kapitalizacije, i to između Evropske investicione banke i Vlade Republike Srbije, i na kraju Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Ministarstva spoljnih poslova Republike Srbije i Ministarstva spoljnih poslova Republike Italije o zapošljavanju članova porodica diplomatskog, konzularnog i administrativno-tehničkog osoblja. Tokom današnje rasprave imali smo priliku da čujemo od strane kolega, kada je reč o Predlogu zakona o popisu poljoprivrede, da je popis poljoprivrede planiran da se obavi u 2023. godini, i to u periodu od 1. juna do 31. decembra. Popis poljoprivrede trajaće 75 dana, dok tačan datum početka popisa odrediće direktor Republičkog zavoda za statistiku. Sprovođenje popisa predstavlja jedno od najsloženijih statističkih istraživanja, a cilj popisa je da se dođe do pouzdanih i kvalitetnih podataka. Upravo Vladi Republike Srbije i resornom ministarstvu su neophodni precizni i kvalitetni podaci, kako bi i u narednom periodu mogle da se sprovode adekvatne mere agrarne politike. Sve detalje o Predlogu zakona smo imali priliku da čujemo tokom rasprave. Ono što je meni jako važno, kao master ekonomisti, jeste da su sredstva za obavljanje popisa obezbeđena od strane Evropske unije, i to preko IPA 2018, čak 67% sredstava, dok 33% biće obezbeđeno u budžetu Republike Srbije. Inače, zakonskim rešenjem predviđa se da će popis koštati 7.917.000 dinara. Ono što smatram da je jako važno za građane je da prilikom izrade samog zakona mislilo se o uštedama. Popis koji će se obaviti u 2023. godini koštaće čak 43% manje od poslednjeg popisa koji je obavljan 2012. godine. Razlog ušteda je taj da će se koristiti ista oprema za popis poljoprivrede u 2023. godini, oprema i laptopovi koji će se koristiti za popis stanovništva, domaćinstava i stanova koji je planiran da se obavi u oktobru 2021. godine, ukoliko to epidemiološki uslovi dozvole, imajući u vidu da ogroman broj epidemiologa strepi od četvrtog talasa korona virusa. S tim u vezi, iskoristiću priliku, kao što je to učinio i moj kolega iz poslaničke grupe SPS Đorđe Milićević, da apelujem na sve građane u Srbiji, ukoliko to do sada nisu učinili, da se vakcinišu. I ja, i sve moje kolege, i članovi naših porodica, mi smo se vakcinisali i zato vas molim da vam ne bude teško da odete do najbližeg punkta za vakcinaciju i da primite željenu vakcinu. Na taj način štitite i sebe i ljude oko vas i pomažete sopstvenoj državi da se što pre izbori sa ovom pošasti. Kada govorimo o poljoprivredi, svi mi jako dobro znamo da Republika Srbija raspolaže odličnim klimatskim uslovima, ali i da su karakteristike poljoprivrednog zemljišta jako dobre. I poljoprivredna proizvodnja i prehrambena industrija zauzimaju značajno mesto u stvaranju bruto domaćeg proizvoda Republike Srbije i s tim u vezi poljoprivredna proizvodnja je prepoznata kao jedan od osnovnih pravaca razvoja kako pojedinih opština i gradova, tako i čitavih regiona. Ono što je evidentno i što podaci govore i potvrđuju jeste da se nikada više nije ulagalo i izdvajalo za podsticaje u poljoprivrednoj proizvodnji nego u poslednjih osam godina, i kada je reč o povećanju agrarnog budžeta koji je iz godine u godinu sve veći i veći, i kada je reč o ulaganjima u sistemu navodnjavanja i u sistemu protivgradne zaštite, ali i kada je reč o direktnim podsticajima poljoprivrednim proizvođačima, ali i indirektnim podsticajima kao što su subvencionisani krediti. Ukoliko posmatramo subvencionisane kredite i ukoliko posmatramo period od 2012. do 2020. godine, imajući u vidu da za ovu godinu još uvek nemamo podatke, zato što je u toku odobravanje subvencionisanih kredita, rok teče do 1. novembra, u 2012. godini je odobreno samo 5.000 zahteva na ime subvencionisanih kredita, dok u 2020. godini, dakle, u kriznoj godini, odobreno je dva i po puta više, oko 13.000 zahteva. Ukoliko to posmatramo novčano, u 2012. godine na ime subvencionisanih kredita isplaćeno je pet milijardi dinara, dok u 2020. godini, dakle, u uslovima krize, isplaćeno je tri i po puta više, oko 17 milijardi dinara. Dakle, ovo su samo podsticaji koji se isplaćuju preko Uprave za agrarna plaćanja. Nikako ne smemo da zaboravimo da ogroman broj lokalnih samouprava izdvaja u svojim lokalnim budžetima ogromna sredstva za podsticaje u poljoprivredi. Tako, na primer, moja opština, opština Kuršumlija, odakle dolazim, svake godine opredeljuje značajna sredstva za podsticaje u poljoprivredi. Ove godine, dakle, za 2021. godinu opredelili smo čak 20 miliona dinara za podsticaje koji se odnose na proizvodnju mesa, mleka, voća, žitarica, industrijskog bilja, pčelarstva itd. Koliko smo napredovali kada je reč o poljoprivredi i koliko smo se približili najrazvijenijim zemljama svedoči podatak o broju sklopljenih polisa osiguranja između osiguravajućih kompanija i poljoprivrednih proizvođača. U 2011. godini mi smo imali oko 9.000 sklopljenih polisa osiguranja, dok u 2020. godini skoro dva i po puta više, oko 21.000 zaključenih polisa osiguranja imamo između osiguravajućih kompanija i poljoprivrednih proizvođača. Zašto ovo govorim? Zato što je to jako važno. Važno je činjenica da smo uticali na svest poljoprivrednih proizvođača, na buđenje svesti o značaju osiguranja poljoprivredne proizvodnje, zato što isto tako rade razvijene zemlje, a ovoliki broj i porast sklopljenih polisa osiguranja, svedoči da je u Srbiji uspostavljena vladavina prava i da građani veruju u svoje institucije. Za razliku od onih, koji su razarali Srbiju, od 2000. do 2012. godine, i koji su bili opozicija sopstvenom narodu i državi, a vlast samo sebi i sopstvenim džepovima, Vlada Republike Srbije, predvođena SNS, interese građana Srbije stavlja na prvo mesto. Dok su oni, pre nas, do 2012. godine, ostavljali ruine za sobom, zakatančene fabrike, radnike bez posla, SNS, odnosno Vlada Republike Srbije predvođena SNS, novac građana Srbije usmerava na izgradnju puteva, bolnica, pruga, škola, kliničkih centara, autoputeva, stanova za pripadnike snaga bezbednosti, dakle sve ono što je građanima Srbije neophodno. Znate, kada pitate građane u Srbiji, šta misle o Aleksandru Vučiću, ono prvo što čujete, jeste da je to čovek koji non-stop radi. Prosto, građani Srbije se pitaju da li taj čovek ikada odmara. Zatim, čujete od građana Srbije, da je to čovek koji im povećava plate i penzije, povećava životni standard u Srbiji. Kada pitate građane Srbije za bilo koga od predstavnika prethodnog režima, čujete da su to lopovi, koji su ih pokrali, koji su im oduzeli pravo na rad i na život od sopstvenog rada. Dakle, čujete sve najgore. Vlada Republike Srbije, uz podršku predsednika republike, sve svoje resurse usmerava kako bi pomogla privredi i građanima, u uslovima krize da što lakše prebrode ovu krizu koja je izazvana pandemijom korona virusa. Zato što smo odlično radili u prethodnih sedam godina, 2020. godinu smo dočekali spremnu, dakle napunili smo sve finansijske rezervoare i mogli smo, čak najbolje u regionu da se izborimo sa pandemijom koja je izazvana Kovidom 19. Setimo se 2014. godine, kada je gospodin Dušan Vujović, tadašnji ministar finansija, rekao da nas 78 dana deli od bankrotstva, zbog loše politike prethodne vlasti. Godine 2012. međunarodne kreditne rejting agencije, izgubile su u potpunosti poverenje u našu državu, dok danas međunarodne kreditne rejting agencije, nas ocenjuju sa visokim ocenama, sa pozitivnim ocenama i na korak smo od investicionog kreditnog rejtinga. Kada je reč o MMF-u i Svetskog banci, 2012. godine, prethodna vlast je najurila i MMF i Svetsku banku, zato što je propalo nekoliko programa i otišli su iz Srbije bez obavljenog posla. Danas, Vlada Republike Srbije može da se pohvali sa uspešnom saradnjom sa MMF-om i, MMF i Svetska banka, ocenjuju sve makroekonomske pokazatelje u Srbiji danas sa visokim ocenama. Ne samo to, MMF konstantno revidira svoje ocene, kada su u pitanju makroekonomski pokazatelji Republike Srbije. Setimo se da u novembru mesecu, MMF je predviđao da ćemo 2021. godinu završiti sa privrednim rastom od 5%, međutim pre nekih mesec i po dana, MMF je revidirao svoje prognoze za Srbiju i kaže da ćemo 2021. godinu, završiti sa stopom privrednog rasta od čak 6%, što će biti jedan od najboljih rezultata u Evropi. Zamislite da isti pripadnici prethodnog režima, koji su oterali MMF i Svetsku banku iz Srbije, sada nam govore i sole pamet šta treba da radimo, a sve što su znali i umeli pokazali su do 2012. godine. Srbija je početkom godine uspešno završila aranžman sa MMF-om, koji je trajao 30 meseci. Aranžman je bio savetodavnog karaktera i popularno se nazivao „čuvarkuća“. Dakle, Srbija ne traži nikakav novac od MMF-a, zato što Srbiji novac nije potreban. Takođe, pre mesec dana sklopili smo još jedan aranžman sa MMF-om, koji je takođe savetodavnog karaktera i koji će nam pomoći da u Srbiji uspešno sprovedemo strukturne reforme, po uzoru na razvijene zemlje. Zahvaljujući odgovornoj politici, zahvaljujući rezultatima koje smo postigli, zahvaljujući političkoj volji da se uhvati u koštac sa fiskalnim merama, mi smo spremno dočekali 2020. godinu i kroz tri ekonomska paketa podrške, dakle dva u 2020. godini i još jedan u 2021. godini u vrednosti od preko osam milijardi evra, mi smo pomogli privrednicima i građanima da što lakše prebrode krizu. To nije sve, nastavljamo da pomažemo privrednicima i u narednom periodu, a u tome ide prilog i Predlog zakona o kome danas raspravljamo, a to je Predlog zakona o utvrđivanju programa finansijske podrške privrednim subjektima za održavanje likvidnosti i obrtna sredstva. Kada je izbila epidemija i kada smo odmah, u aprilu, nakon izbijanja epidemije, definisali prvi ekonomski paket podrške, mnogi su nas kritikovali da naše mere nisu dobro skrojene, da su naše mere linearne, a sve zemlje u svetu su prve mere definisale, kao linearne, zato što, niko nije imao vremena da se bavi sa ciljanim intervencijama. Da su naše mere dobro skrojene, pokazuju makroekonomski pokazatelji, pokazuju rezultati koje smo postigli, a u prilog tome ide i Predlog zakona o finansijskoj podršci, o kojom danas raspravljamo, jer upravo nakon usvajanja ovog zakona, a nadam se da ćemo usvojiti zakon na kraju današnje rasprave, mi ćemo pomoći da čak 7.036 privrednih subjekata, koji su podneli zahtev Fondu za razvoj do 20. decembra, ostvare svoja pravo i da dobiju povoljne kredite koji se plasiraju preko Fonda za razvoj. Ovoliko interesovanje privrednih subjekata govori da su naše mere i te kako bile dobro skrojene. Sa druge strane, usvajanjem Predloga zakona o potvrđivanju finansijskog ugovora Kovid 19 – podrška Vlade Republike Srbije za mala i srednja preduzeća, i preduzeća srednje tržišne kapitalizacije, koji je potpisan u Luksemburgu, 14. juna, a u Beogradu 18. juna, sa Evropskom investicionom bankom, Srbija je zapravo dobila 200 miliona evra povoljnog kredita, i ta sredstva će biti usmerena na pomoć privrednim subjektima za održavanje tekuće likvidnosti, za nabavku obrtnih sredstava, ali i za investicije. Upravo, zahvaljujući svim ovim merama, mi smo uspeli da drugi kvartal 2021. godine završimo sa privrednim rastom od čak 15,5%, u odnosu na drugi kvartal 2020. godine. U drugom kvartalu 2020. godine imali smo pad od 6,4% zbog krize, međutim ako uporedimo drugi kvartal 2019. godine sa drugim kvartalom 2021. godine mi smo ostvarili rast od čak 9,1%, a nikako ne smemo da zaboravimo da nam je 2019. godina, kada je u pitanju privredni rast bila rekordna. Imali smo najveći privredni rast u Evropi. Kada je reč o prilivu stranih investicija, o tome je govorio i kolega Milićević, u prvoj polovini godine imali smo priliv stranog kapitala od čak 1,73 milijarde evra i Srbija je apsolutni lider u regionu, po pitanju privlačenja stranih investicija. Ono što smatram najvećim uspehom Vlade Republike Srbije je to da smo majske i junske penzije isplatili iz sopstvenih sredstava PIO fonda. To su rezultati. To je dokaz da smo odgovorno i vredno radili u prethodnom periodu. Dakle, nakon 30 godina poslednji put 1992. godine penzije penzionerima su isplaćene iz Fonda PIO bez dotacije iz budžeta Republike Srbije. Dakle, majske i junske penzije Fond PIO je isplaćen bez ikakve pomoći od sopstvenih prihoda, a to znači da nam je odlična naplata doprinosa, to znači da smo sačuvali radna mesta, to znači da smo povećali stopu zaposlenosti, a smanjili stopu nezaposlenosti, a setimo se 2012. godine zbog ogromnog broja ljudi koji je bio bez posla zbog stope nezaposlenosti od čak 27%, mi smo imali dotacije iz budžeta za isplatu penzija preko 50%. Kada je reč o Memorandumu o razumevanju između Ministarstva spoljnih poslova Republike Srbije i Republike Italije o zapošljavanju članova porodica diplomatsko-konzularnog i administrativno tehničkog osoblja ovaj Memorandum je dokaz odlične bilateralne saradnje između dve zemlje, dakle između Srbije i Italije i nikako ne smemo da zaboravimo činjenicu da nam je Italija među prvima uvek pružala podršku na našem evropskom putu. Na samom kraju svog izlaganja ono što želim da kažem jeste da smo po svim makro-ekonomskim pokazateljima među prvima u Evropi. To ne kažemo mi, to kažu sve međunarodne institucije. Mogu oni iz prethodnog režima, a sadašnji pripadnici opozicije da nas mrze, da nas vređaju, mogu da izmišljaju svakakve laži na svakodnevnom nivou, ali nikako ne mogu da nam ospore ekonomske rezultate. Čak je jedan novinar na njihovoj televiziji, čini mi se prošle nedelje, jedan novinar nedeljnika rekao da je ekonomija Srbije sređena i svaka čast Vučiću na tome. Da. Ekonomija Srbije nikada nije bila bolja. Srpske finansije nikada nisu bile jače i poslaničke grupa Aleksandar Vučić – Za našu decu, podržaće sve predloge zakona na dnevnom redu. Hvala.
Hvala. Prelazimo na listu prijavljenih za reč. Prvi na listi je prof. dr Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, čuli ste da će poslanici SPP podržati predložene zakone. Naravno, da je nama u interesu sve ono što je na dobrobit građana Republike Srbije, a poljoprivreda kao jedan glavni stub opstanka i razvoja svih onih krajeva koji su tradicionalno vezani za ovu privrednu granu je u fokusu našeg interesovanja i kao takav poseban senzor imamo i senzibilitet za takvu vrstu delatnosti. Posebno nas raduje što će se ovim popisom urediti i zaista videti pravo stanje poljoprivrednih potencijala, kapaciteta, trenutnih resursa, kao i to što ćemo na osnovu toga moći da imamo pravičniju, pravedniju raspodelu svega onoga što već godinama Ministarstvo i Vlada ulažu u pogledu subvencija i različitih donacija poljoprivrednicima širom države. Ovo govorim iz razloga što smo imali kod prethodnih režima velike pomoći od strane i Vlade i od strane različitih faktora, međutim to nije uvek završavalo kod poljoprivrednika, pa smo imali situacije, recimo, i nekakve tužbe za bivše gradonačelnike određenih gradova u Sandžaku, prilikom podele junica, prilikom raspodele onih plastenika, pa su ljudi koji žive u soliterima dobijali od Vlade kao nepovratnu pomoć plastenike, a oni kojima je to zaista preko potrebno, koji se bave poljoprivredom bili su uskraćeni za takvu vrstu podrške. Zato smatramo da će ovo uređenje i ovaj popis ići u tom pravcu, da onima koji se zaista bave poljoprivredom, koji ulažu i koji žele da opstanu na svojim gazdinstvima, imanjima može pomoći da unaprede i da iskoriste sve one prilike koje im kroz različite vrste projekata nudi, kako Ministarstvo poljoprivrede tako i celokupna Vlada i naravno sve ono što kroz različite programe dolazi od Evropske unije kada je u pitanju subvencioniranje poljoprivrednog rada. Kao što smo se obradovali, smatrali to pozitivnim onaj deo koji se odnosio na oživljavanje sela u pogledu otkupa napuštenih seoskih kuća i njihovo stavljanje u funkciju mladim ljudima koji žele da se bave poljoprivredom i koji u tome vide šansu za razvoj vlastitog biznisa i onoga što predstavlja budućnost njih i njihovih porodica. Takođe nam je vrlo važan i ovaj drugi set koji se odnosi na pomoć svim onima koji su pogođeni posledicama kovida, kao što je to tada bilo jako važno za opstanak mnogih privrednih subjekata u prethodnom periodu i ono što je došlo od države u pogledu subvencija, pomoći, podrške značilo opstanak velikog broja privrednih subjekata, makar da opstanu i dalje u poslu, tako verujemo da će sve ovo što je predviđeno značiti mnogima da makar prežive ovaj veoma težak izazovni period sa kojim se svi zajedno suočavamo. Naravno, tu treba uvek dodavati, dakle malo je čudno zašto … uvrštene crkve i verske zajednice, jer one imaju veliki broj zaposlenih kojima treba pomoć i mislim da bi trebalo razmisliti da se na isti način i ovim ljudima, tradicionalnim verskim zajednicama i crkvama takođe pomogne, s obzirom da i ti ljudi koji su verska lica takođe imaju porodicu i jako teško se nose sa svim ovim izazovima kovida. Zato smatramo da bi trebalo porazmisliti da se i ova kategorija uvrsti u celokupne pakete kako bi i oni i njihove porodice mogli lakše i jednostavnije da budu zastupljeni u celom ovom procesu. Kao i svaki put, zaista želim odati priznanje svemu onome što je urađeno u prethodnom periodu u pogledu suzbijanja i sprečavanja određenih vrsta problema kojima se obični građani susreću kad su u pitanju posledice pandemije kovida i smatramo da je država odgovorila na najefikasniji način i punim kapacitetom na sve one izazove s kojima smo se suočavali i verujemo da će i u narednom periodu imati isto tako dobar refleks da u svakoj situaciji da adekvatan odgovor i da građani što jednostavnije prođu kroz sva ova iskušenja. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladan Glišić. Izvolite.
Zahvaljujem. Popis poljoprivrede je dobar i potreban, ali postoji još jedan popis o kome već počinje da se na mala vrata govori da će biti odloženo, a to je popis stanovništva. Tako bi moglo da se desi da pod vlašću Srpske napredne stranke u Srbiji najzad znamo koliko imamo grla goveda, ada ne znamo koliko ljudi imamo. Problem je kad ne znate koliko ima ljudi je u tome što ne znate koliko punoletnih građana živi u Srbiji, a onda ne znate ni koliko birača imamo, e tu je problem koje su sve prethodne vlasti, pa i vaša često koristile za manipulaciju izbornim spiskovima. Da se to ne bi desilo, nadam se da ćete, poštovane kolege naprednjaci, ipak taj popis stanovništva održati. Kada pogledamo ove finansijske sporazume koji Srbiju zadužuju sa još 200 miliona evra od strane Evropske investicione banke želeo bi da vas podsetim da pored ekonomske cene kredita koja je kamata postoji kada su u pitanju krediti iz Briselske unije i politička cena tih kredita. Ta politička cena su ucene koje mi dobijamo iz Brisela da bi odustali od svojih nacionalnih interesa i tako dolazimo u situaciju da „dženderizacija“ i „zagejavanje“ Srbije koje se dešava kroz Čomićkine zakone je jedna od vrsta tih ucena. Ne znamo da li će možda uskoro da bude još jedna od tih ucena vezana za to da odustanemo od odbrane KiM u sastavu Srbije ili da možda i mi donesemo rezoluciju u Srebrenici gde bi izmišljeni genocid stavili sebi na teret i teret budućih generacija. Dakle, ako dve trećine našeg privrednog života zavisi od EU, mi smo sve vreme ucenjeni i svakim drugim zaduživanjem kod njih mi bivamo još više ucenjeni, a da to nije nužno pokazuje istorija našeg naroda. Godine 1903. je prekinuta politika Austrougarska nema alternativu za Srbiju i tada su na vlast došli ljudi koji su hteli da vrate suverenitet Srbiji. Austrougarska je to prepoznala i za samo tri godine je pokrenula Carinski rat u kome je četiri petine našeg izvoza, koji je išao u Austrougarsku, jednostavno, sankcionisala, ali za te tri godine ti ljudi koji su hteli suverenu Srbiju su uspeli da naprave zamenu u izvozu, da dođu do drugih tržišta, da dođu do drugih partnera, da te četiri petine našeg izvoza prebace kod svojih prijatelja i da na taj način izbegnu sankciju od Austrougarske i da iz tog Carinskog rata izađu kao pobednici. Srpska napredna stranka je na vlasti već devet godina i dalje imamo dve trećine prirodnog života vezanog za EU, a kako vidim, trudite se da nas još više vežete za njih. Za razliku od ove političke cene koju Brisel ispostavlja sa svakim svojim kreditom, ova ucena i ove političke cene ne postoje kada kredite uzimate od nekih drugih zemalja koje, takođe, imaju kapital i to zašto to ne radite je veliko pitanje koje dovodi do toga da se možda pitamo da li neki od vas ne žele suverenitet Srbije, već žele Briselsku uniju na ovom prostoru po svaku cenu. Ima dosta ljudi u SNS koji tako ne misle i mislim da je krajnje vreme da svojim prijateljima koji tako misle uskrate podršku, ali to je već vaša stvar, a ono što nije vaša stvar jeste još jedna od ucena koja dolazi iz Brisela za koji ćete vi glasati, a to je izbor Zagorke Dolovac za Republičkog javnog tužioca. Ako se setimo šta stalno pričate ovde, a šta ste uvek pričali, između 2009. i 2012. godine je žuti režim učinio veliku korupciju, učinio kriminalizaciju naših prostora i zbog toga je smenjen, ali ako je gospođa Zagorka Dolovac u tom trenutku bila Republički javni tužilac, znači najodgovornija za borbu protiv kriminala, jer joj je to ovlašćenje, a to nije radila, kako to onda da vi sada glasate za nju? Ili izmišljate da je žuti režim bio korumpiran i tako ojadio zemlju između 2009. do 2012. godine, što ja kažem da ne izmišljate, tačno je, ili se vi, poštovani prijatelji SNS, o izboru ljudi u tužilaštvima, sudovima i ostalo pitate taman onoliko, što bi moji Šumadinci rekli, ko bula s gaćama. Zato neću glasati za vaše zakone.
Nisam razumeo šta je ovo poslednje što ste rekli i, kao što vidite, nije nikakav problem da kažete šta god hoćete, ali, samo da znate, to o čemu ste pričali bilo je na dnevnom redu juče, kada ste bili prijavljeni, ali niste došli u salu. Samo da imate informaciju o čemu govorimo kog dana. Reč ima Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, izvodljivo je. Izvodljivo je bila parola Demokratske stranke Srbije na početku procesa približavanja EU, odnosno to je bio uslov da se proces integracije sa EU nastave. U to vreme organizacija koja je sebe nazivala Dveri je dobila 50.000 evra preko stranke Demokratske stranke Srbije, čini mi se iz rudnika Kolubara ili tako nešto. Nije im smetalo „izvodljivo je“, nije im smetala orjentacija prema EU. Nije smetala ni DSS-u, ni onima koji su dobijali novac da prate izvodljivo je i da nemaju ništa protiv. Nisu imali ništa protiv što je dovršena privatizacija u Srbiji, divlja, predatorska, odnosno najviše firmi sa društvenim kapitalom je prodato tih godina, kada je bilo izvodljivo vrlo jeftino. Kako se zvao onaj ministar privrede i privatizacije koji je kasnije bio hapšen? Dakle, čini mi se da je bio iz Demokratske stranke Srbije i bilo mu je izvodljivo da ceo društveni kapital prepusti tajkunima po vrlo niskim cenama zato što je bilo izvodljivo približiti se EU. U isto vreme, zbog približavanja EU, dobrovoljno su izručeni gotovo svi vojni generali, svi heroji srpske vojske koji su branili svoju zemlju protiv NATO agresije zato što je bilo izvodljivo. Izvodljivo je bilo izručiti generale, prodati imovinu itd. zbog približavanja EU, koja je to verovatno tada zahtevala. Patriotskim organizacijama nije smetalo. To je imalo svoju cenu, pa je recimo bio neki časopis, pa se to finansiralo itd. iz tog budžeta i nikome nije smetalo zato što je bilo izvodljivo. Strani investitori, one kredite namenjene malim i srednjim preduzećima, to je nosilac privrednog razvoja u svakoj zemlji. Taj kredit nije uzet da bi se podmićivale patriotske organizacije, niti je taj kredit uzet da bi se potrošilo na penzije na način na koji se to uradilo za vreme Borisa Tadića. Ovaj novac je uzet da napravi drugi novac. Dakle, bez investicija to vam je privreda kao automobil u kome se ne sipa goriva. Pre ili kasnije mora stati. Investicije moraju da budu permanentne. Recimo, dve trećine trgovine, tačno je, sa EU je zato što nikome nije zabranjeno da investira u ovu zemlju, a firme koje se registruju ovde sa stranim kapitalom potiču iz EU, potiču iz drugih država, iz Rusije, iz Kine, pa EU ima mnogo zamerki na to što puštamo Kineze da investiraju, a pri tome kada Kinezi investiraju u EU onda to nije problem. Neki naši imaju problem sa finansijama, investicijama iz EU. Ja vam kažem da te investicije u domaće firme, gde je samo kapital poreklom iz inostranstva, da se na takav način dobijaju tržišta. Svako od njih unapred donese svoje tržište za robu koju će proizvesti ovde. Dakle, mi možemo imati neku svoju domaću firmu koja će napraviti pet miliona stolica. Ako nemate kome to da prodate, vi ste potpuno promašili svoju proizvodnju. Kada investitor dođe i uloži kapital u naše firme iz inostranstva, koja posluje pod našim uslovima, obično već ima u perspektivi tržište na kome će biti plasiranje te robe, a kroz plasman te robe mi plaćamo drugu robu. Ne možete imati trgovinu sa robom bez proizvodnje. Može to da bude usluga koja je kratkotrajna, dok imate novac, dok povlačite kredite itd, a ovaj kredit se ne povlači zato da bi se trgovalo stranom robom, kao što je to ranije bio slučaj, nego se ovaj kredit povlači da bi se napravila proizvodnja koju kada prodate napolju možete da finansirate standard stanovništva, penzije, plate itd, možete da vraćate kredite koji su povučeni pre ove vlasti i za vreme ove vlasti. Pre ove vlasti su uglavnom krediti išli u potrošnju, a ovog puta idu u izgradnju infrastrukture, u podizanju privredne moći ove zemlje i to valja uvek podržati. Što se tiče poljoprivrede, srpski seljak… ovde je bio neki govor tamo nešto oko Peštera, srpski seljak je zanovio srpsku državu. Modernu sprsku državu su napravili srpski seljaci. Na čemu je počivala srpska država? Na tri stvari – selu, veri i vojsci. Seljak je voleo, verovao je i voleo vojsku. Vojska je volela selo i svi su voleli veru. Kada uđete u Narodnu skupštinu imate te tri latice, taj tronožac, te tri latice srpskog cveta – seljak, vojska, vera. Karađorđe drži ta tri prsta i uvek nas opominje da on kao osnivač moderne srpske države, da on i Miloš Veliki posle njega podsećaju nas da moramo da čuvamo svoju državu. Srpska vojska je vežbala na Pešteru u Srbiji, nije vežbala u Turskoj. Srpska vojska je vežbala na svojoj teritoriji. Srpska vojska bira i srpska komanda gde će vežbe biti održane na teritoriji Srbije. Srpska vojska nije vežbala u Turskoj, nego u Srbiji. To treba zapamtiti, kao što treba zapamtiti da je Srbija garant Dejtonskog sporazuma, da Srbija sa slabom srpskom vojskom ne može biti garant Dejtonskog sporazuma i normalno je da budu pozvani i lideri iz regiona, državnici. Koliko ja znam, Dodik je u ovom trenutku predstavnik Bosne i Hercegovine, on je član predsedništva Bosne i Hercegovine, države čiji integritet mi poštujemo, kao što poštujemo i tražimo da se poštuje postojanje Republike Srpske unutar Bosne i Hercegovine. I šta je tu sumnjivo? Normalno je pozvati člana predsedništva Bosne i Hercegovine da prenese impresije i da kaže - Srbija je i dalje garant Dejtonskog sporazuma i dovoljno je ekonomski i vojno jaka da bude garant Dejtonskog sporazuma, odnosno i državnosti i celovitosti Bosne i Hercegovine, uz poštovanje Republike Srpske. Da li to nekom smeta ili ne, to je neko drugo pitanje. Srpski seljak je bio i stočar i mi iz ovog popisa moramo dobro da vidimo koliko u ovom trenutku u stočarstvu imamo uslovnih grla. U ovom trenutku, po meni to se svodi negde, kad se pretvore uslovna grla sva goveda, svinje, ovce, koze, imamo negde milion i 600 do milion i 700 hiljada uslovnih grla. Imamo pet miliona 300 hektara poljoprivrednog zemljišta, od toga skoro tri miliona obradivo. To kad popišete otprilike bi trebalo da bude taj rezultat, što znači da biljni potencijal nam garantuje da možemo da imamo još dva puta toliko stoke koliko u ovom trenutku imamo. Znači, da taj potencijal može da bude pet miliona, što znači da nećemo više imati 2.000 evra po hektaru proizvodnje, već će ta proizvodnja rasti, a posebno je bitno zbog malih farmera itd, kad naraste taj broj grla, da poljoprivredna proizvodnja po hektaru ne vredi 2.000 nego 4.000 evra. Zato je ovaj popis veoma bitan. Završiću da bi druge kolege stigle da govore sa porukom Kisindžera, zašto je bitan prehrambeni suverenitet Srbije? Prehrambeni suverenitet Srbije je bitan, to je najbolje Kisindžer rekao, ko kontroliše hranu, kontroliše ljude. Zato je bitno da u okruženju gde postoje države koje nemaju dovoljno hrane, Srbija ima dovoljno hrane za sebe i da ima dovoljno hrane za druge. Onaj koji ima prehrambeni suverenitet, stiče političku prednost nad onim ko to nema. Hvala.
Hvala, gospodine Rističeviću. Gospodine Glišiću, zašto vas vidim u sistemu? Jel se javljate za reč? Po kom osnovu? (Vladan Glišić: Da protumačim član 104.) Nisam čuo, po kom osnovu? Da protumačite šta, sebe, svoj govor? [[Vladan Glišić: Tražim repliku da protumačim član 104.]] Imaćete priliku popodne imamo novu raspravu, ako vam ne bude preveliki napor da dođete ponovo dva puta u istom danu, možete tada to da uradite, nema nikakvih problema. (Vladan Glišić: Povreda Poslovnika.) Reč ima Arpad Fremond. (Vladan Glišić: Član 104. Imam pravo.) Samo da zamolim gospodina Glišića da ne dobacuje dok govori gospodin Fremond. (Vladan Glišić: Povreda Poslovnika! Ovo je bezobrazluk!)
Poštovani predsedavajući, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ako je politika veština mogućeg, onda je popis poljoprivrede veština povezivanja aktuelnog stanja na terenu u određenom trenutku i realnog. Popis poljoprivrede je slika trenutnog stanja, a ma koliko da ne može 100% preslikati realnost, nemoguće je bez redovnih statističkih praćenja odgovorne upravljati poljoprivrednim resursima, obradivim i korišćenim poljoprivrednim zemljištem, šumama, pašnjacima i ribnjacima, projektovati razvoj radne snage angažovane u poljoprivrednim gazdinstvima, što znači nemoguće je kreirati ne samo poljoprivrednu, već i politiku obrazovanja demografskih kretanja, infrastrukturnog i digitalnog razvoja, zaštite prirodnog okruženja, upravljati klimatskim promenama, razvijati prehrambenu i prerađivačku industriju. Popis daje odgovor na pitanje kako naučna znanja pretvoriti u agrarnu politiku i podstaći ukupni društveni razvoj, jer teško je projektovati strategiju razvoja društva, a ne uzeti u obzir ključne trendove koji pokazuju popis poljoprivrede i ankete, depopulacija sela, smanjenog broja gazdinstava, smanjene površine obradivog zemljišta, neiskorišćene livade i pašnjaci. Popis u poslednje dve decenije pokazuje da je pozitivna promena ukrupnjavanje poseda u Vojvodini se prosečno obrađuje skoro 13 hektara po gazdinstvu, a u Srbiji je to oko šest hektara, a slabost je starost nosilaca gazdinstava u proseku 61 godina, kao i starost mehanizacije, odnosno traktora više od 80% traktora starije je od 20 godina. Rekapitulacijom pokazatelja za period između dva popisa poljoprivrede od 1960. godine, kada je rađen poslednji obuhvatni popis u bivšoj državi i 2012. godine, kada je rađen prvi popis poljoprivrede usklađen sa metodologijom UN i EU, može se konstatovati poražavajuća činjenica da je u Srbiji za infrastrukturne i druge neagrarne namere iskorišćeno preko 1,9 miliona hektara ili trećina ukupnog poljoprivrednog zemljišta, što je zavisno od cene zemljišta ekonomska šteta približno 10 milijardi evra. Za poljoprivrednike popis je bitan, jer od mera agrarne politike zavisi subvencionisanje proizvodnje i podrška investicijama kako na republičkom, pokrajinskom, tako i na lokalnom nivou. Za poslaničku grupu SVM važno je da su u pripremi Predloga zakona korišćena iskustva iz prethodnih popisa, gde je ovim predlogom utvrđena nešto drugačija metodologija, kao i da su precizirane definicije osnovnih pojmova oko kojih je bilo dilema u popisu održanom 2012. godine, npr. navođenje lokacije gazdinstava i šta podrazumeva pod porodičnim poljoprivrednim gazdinstvom. Nije bio propisan način obezbeđivanja podataka. Sprovođenje popisa je u skladu sa svetskim programom, a popis poljoprivrede 2020. godine, kojim se preporučuje da sve zemlje u periodu od 2016. do 2025. godine sprovedu popis u skladu sa njihovim specifičnostima, a kako bi se prikupio minimum podataka neophodnih za analizu i praćenje globalne strategije razvoja statistike poljoprivrede i ruralnog razvoja. Shodno FAO preporukama za 2020. godinu bio je planiran popis poljoprivrede u državama članicama EU i mada je zbog pandemije kovid-19 došlo do određenih odstupanja. U jednom broju država popis je sproveden, a rezultati su objavljeni. Cilj popisa poljoprivrede u državama članicama EU je da se definišu indikatori, pokazatelji uspeha zajedničke poljoprivredne politike. U tom cilju, tokom popisa se sakuplja i analizira oko 300 varijabli. U postupku usvajanja pravnih tekovina EU upravo je usklađivanje sa Uredbom 2018/1091 Evropskog parlamenta i Saveta koje propisuje vođenje integrisane statistike poljoprivrednih gazdinstava, i to desetogodišnji popis u trogodišnjem periodu anketa, razlog je da danas raspravljamo o Predlogu zakona o popisu poljoprivrede. Predlog zakona je usklađen sa Strategijom poljoprivrede i ruralnog razvoja Republike Srbije za period od 2014. do 2024. godine, kao i sa Nacionalnim programom za usvajanje pravnih tekovina EU. U procesu pristupanja i pridruživanja Republike Srbije EU, popisni podaci će se koristiti za izveštavanje o napretku u više pregovaračkih poglavlja i svakako predstavljati važan korak ka otvaranju Klastera 5 – resursi, poljoprivreda i koheziona politika. Za Savez vojvođanskih Mađara u pripremi popisa od posebnog značaja je saradnja sa nacionalnim savetima nacionalnih manjina, npr. saradnja na prevođenju upitnika i promotivnog materijala. Svakako da priprema popisnog materijala na jezicima manjina učešće ispitivača pripadnika nacionalnih manjina u timovima na terenu predstavlja važne pokazatelje koji će ući u izveštavanje o napretku u realizaciji Akcionog plana za Poglavlje 23 i posebno Manjinskog akcionog plana. Moramo podsetiti da je dobra priprema napravljena već za prethodni popis poljoprivrede, kojem je prethodio popis stanovništva 2011. godine, kad su popisni podaci prevedeni na osam jezika nacionalnih manjina. Važno je naglasiti i to da će se sigurno posebno ceniti u oceni napretka u izveštaju Evropske komisije da je u Srbiji sprovođenje popisa dodatno olakšano dobrom umreženošću baza podataka, pa se za formiranje lista porodičnih gazdinstava koriste statistički registar poljoprivrednih gazdinstava, registar poljoprivrednih gazdinstava Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, kao i informacije iz popisa stanovništva i domaćinstva i stanova koji će se sprovesti u oktobru 2022. godine. Od posebnog je značaja činjenica da u pristupnim pregovorima Srbije i EU rezultati popisa praktično definišu kvote, preciznije osnov za povlačenje predprestupnih sredstava iz fondova EU. Ne smemo zaboraviti ni činjenicu da je i prilikom popisa 2012. godine, kao i tokom sprovođenja ankete o strukturi poljoprivrednih gazdinstava 2018. godine jedan broj poljoprivrednika izražava skepsu i otpor prema popisu iz raznih razloga. Na primer, zbog straha od novih poreskih opterećenja, dešavalo se da poljoprivrednici daju nepotpune podatke o površinama i kategorijama korišćenog zemljišta zbog straha da ne izgube svojstvo osiguranika, jer rade i dopunske poslove iz revolta zbog loše godine ili subvencija. Sigurno je da su strahovi poljoprivrednika otklonjeni barem u jednom delu, a tiču se obavljanja dopunskih poslova. Usvajanjem Zakona o izmenama i dopunama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju utvrđeno da svojstvo osiguranika poljoprivrednika ne prestaje zbog vršenja poslova na osnovu ugovora. Što se tiče tačnosti podataka, na primer, u Rumuniji vidimo posledice netačnih statistika. Rumuniji je shodno njenim statistikama odobrena kvota od pet milijardi litara mleka, odnosno milion krava koje daju po 5.000 litara mleka, što znači da u tom okviru može da konkuriše za sredstva EU. Zato je u Rumuniji došlo do pokolja stoke jer su na subvencije mogli da računaju samo na milion grla koliki im je bio limit. Rezultati popisa značajni su i zbog kontinuiteta i uporedivosti sa rezultatima prethodnih strukturnih istraživanja, kao i zbog kvalitetnih podataka koji omogućavaju analizu trendova i projekcije razvoja poljoprivrede. Trendovi pokazuju, ne samo da se smanjuje površina obradivog zemljišta, već i da se smanjuje broj poljoprivrednih gazdinstava. U popisu stanovništva iz 2002. godine evidentirano je skoro 800.000 poljoprivrednih gazdinstava, od tih u Vojvodini oko 200.000 gazdinstava. Podaci popisa poljoprivrede 2012. godine pokazali su da Srbija ima malo više od 630.000 poljoprivrednih gazdinstava, tada u Vojvodini 150.000. Godine 2018. sprovedena je prva anketa o strukturi poljoprivrednih gazdinstava. Broj poljoprivrednih gazdinstava u Srbiji je oko 560.000, a od toga u Vojvodini oko 127.000. Brojni su uzroci pada broja poljoprivrednih gazdinstava. Pre svega nedovoljno ulaganje, nedovoljan obim investicija koje bi uticao na produktivnost i obim proizvodnje npr. uoči novog budžetskog ciklusa EU od 2014. godine. Procene su bile da EU po jednom stanovniku ulaže u agrar 130 dolara godišnje, a Srbija 29 dolara. U 2020. godini, kroz fondove zajedničke poljoprivredne politike, poljoprivrednici u EU su podržani sa skoro 59 milijardi evra, što je predstavljalo oko 35% ukupnog budžeta EU. Bez obzira na teškoće mi moramo da gledamo unapred. Poljoprivreda je ključna grana naše privrede i zbog toga smatramo da treba više da se ulaže u poljoprivredu. Strateški cilj nam je da Srbija što pre uđe u EU, da bude članica EU, jer će onda naši poljoprivrednici dobiti znatno veću sumu za poljoprivredu i po hektaru i za stoku i za razne investicije. Posebno stavljajući budućnost, sigurnost i bezbednost poljoprivrednika i njihove imovine u prvi plan, poslanička grupa Savez vojvođanskih Mađara će podržati Predlog zakona o popisu poljoprivrede. Hvala.
Hvala. Reč ima Zagorka Aleksić.
Zahvaljujem. Poštovani potpredsedniče, uvaženi ministre, uvaženi gosti, u ime svoje poslaničke grupe osvrnula bih se na Predlog zakona o utvrđivanju finansijske podrške privrednim subjektima za održavanje likvidnosti i Predlog zakona o potvrđivanju finansijskog ugovora između naše zemlje i Evropske investicione banke, a pomoću kojeg će se obezbediti značajna sredstva za podršku malim i srednjim preduzećima. Ako se osvrnemo na period od marta 2020. godine do danas, uprkos brojnim kriznim situacijama, mi smatramo da je Vlada Srbije uspela da nađe način da premosti probleme društva i društvenih sektora pravovremenom reakcijom i merama koje su bile adekvatne trenutku. Ipak ne možemo da kažemo da su problemi potpuno rešeni. I u narednom periodu će biti izazova, pogotovu za mala i srednja preduzeća koja su pandemijom tj. njenim posledicama izuzetno pogođeni, te mere i aktivnosti Vlade smatramo nužnim za očuvanjem stabilnosti finansijskog i privrednog sistema, jer se Srbija suočava sa brojnim, tj. ogromnim brojem zahteva za kredit. Pored poreskih olakšica koje su se desile u prethodnom periodu, ovo je takođe važna podrška, jer će se urediti dodela kreditnih sredstava privrednim subjektima, a koji su zahteve za kredit podneli Fondu za razvoj Republike Srbije. Direktna je pretpostavka da će se na ovaj način... Molim samo kolege za malo mira, ukoliko je to moguće. Zahvaljujem. Dakle, direktna je pretpostavka da će se na ovaj način ublažiti negativne posledice koje su mala i srednja preduzeća pretrpela i da će se na taj način povećati njihova likvidnost. Ako pogledamo relevantne podatke Republičkog zavoda za statistiku, 95,5% srpske privrede čine upravo mikro, mala i srednja preduzeća. Oni čine 58% ukupne zaposlenosti u Srbiji. Mala i srednja preduzeća generišu srpsku privredu i oni su zajedno sa uslužnom delatnošću osetili najteže posledice ove pandemije. Finansijski ugovor o kojem danas raspravljamo sa Evropskom investicionom bankom vredi 200 miliona evra. Subjekti će moći da dobiju, kako se navodi u zakonu, povoljne kredite koje su vid pomoći za likvidnost, održivost, a i za investicione aktivnosti firmi. Mi iz JS ovakve mehanizme smatramo efikasnim, jer se ovde radi o očuvanju poslovanja privrednih subjekata, ali odgovornim, jer će se pravovremenom reakcijom smanjiti neki potencijalni budući rizici o kojima moramo da mislimo, budući da stvar sa pandemijom još uvek nije gotova. Mi ne možemo da se ne osvrnemo na izuzetno povoljnu investicionu klimu koja u Srbiji danas postoji. Jedinstvena Srbija je sa svojim predsednikom gospodinom Draganom Markovićem bila direktni učesnik stvaranja odličnog investicionog ambijenta poslednjih godina. Zahvaljujući intenzivnoj aktivnosti gospodina Markovića, u jagodinskoj industrijskoj zoni su danas prisutne razne internacionalne kompanije zaključno sa, od pre par nedelja, nemačkim „Fišerom“. Ove investicije imaju veliku ulogu kada je u pitanju smanjenje nezaposlenosti i uopšte u ukupnoj ekonomskoj slici Srbije, ali mi smatramo da je u ovom kriznom periodu od presudnog značaja pomoći i zaštititi domaćeg privrednika, kao i poljoprivrednika. Očuvanje i stimulacija domaćeg privrednog potencijala mora biti strateški cilj. Osvrnula bih se na kraj 2020. godine kada je održan jedan samit. To je samit poslovnih lidera koji se označava kao jedan jako važan biznis događaj u Srbiji i tu smo mogli da čujemo izjavu predsednika Privredne komore koji je istakao da male ekonomije moraju da nađu svoj put da bi opstale i preživele. Da, slažemo se da su male ekonomije uvek u opasnosti i one su ugroženije u odnosu na one velike, ali zato im je na tom putu potrebna pomoć. Tu ne mislimo samo na kreditiranje ili pak bespovratna sredstva koja Vlada dodeljuje, već na jedan trajni model koji će biti smernica malim firmama da mogu da predvide rizike i prilagode se, da kažemo, ovoj novoj normalnosti koju je Kovid-19 doneo. Zahvaljujem.
Hvala. Poslednji na listi prijavljenih je dr Muamer Bačevac.
Uvažene koleginice i kolege, ovaj zakon je najbolji dokaz svrsishodnosti i korisnosti evropskih zakona i praksi i najbolji argument svima onima koji smatraju da ne treba da se usaglašavamo sa evropskim zakonima zato što je kreiran, pre svega, da zadovolji potrebe naših građana ili u ovom slučaju da poveća produktivnost poljoprivrede u našoj zemlji. Naš je interes da prilagodimo svoju poljoprivredu standardima i propisima EU zato što je evropsko tržište naše tržište i naš najbolji kupac poljoprivrednih proizvoda. Nije manje važno reći da će preko IPA fondova dve trećine ovog popisa finansirati EU. Znači, zaista je puno razloga da napravimo jednu ovakvu stvar. No, ja želim da ukažem na izuzetan rad Ministarstvo poljoprivrede, konkretno mislim na ministra Nedimovića i njegov tim, a sa osvrtom na finansijsku i stručnu pomoć koju ovo ministarstvo upućuje poljoprivrednicima. Kao primer ću navesti opštinu Sjenica, kao primer poljoprivredne podrške, gde je u prošloj izuzetno teškoj, kriznoj, pandemskoj godini ovo ministarstvo, kroz subvencije, dalo 762 miliona dinara ovoj opštini, što je potpuno jednako ili skoro jednako sa godišnjim budžetom opštine Sjenica. Od kada je ministar Nedimović preuzeo rukovođenje ovim ministarstvom oko 20 milijardi ovakvih i sličnih subvencija je plasirano u ovu opštinu. To sam uzeo samo kao primer koliko ovo ministarstvo daje i koliko mu je stalo da ubrza, poboljša, modernizuje našu poljoprivrednu proizvodnju. Nedavno je sproveden još jedan projekat, to je projekat unapređenja poljoprivredne proizvodnje, gde Ministarstvo poljoprivrede, u saradnji sa Svetskom bankom, dodeljuje do 50% bespovratnih sredstava, a avansno 50% daje sredstva i čini mi se da i ovo građani u mom kraju koji se bave poljoprivredom jako koriste. Kvalitet vodosnabdevanja je značajno poboljšan realizacijom projekata rekonstrukcije pešterskog vodovoda. Moram reći da je on započeo pre tri godine, kada je još i naš predsednik, ministar Rasim Ljajić, bio potpredsednik Vlade. On je to inicirao i uz svesrdnu podršku gospodina Nedimovića ovaj projekat će, nadam se, sledeće godine biti završen, na sreću svih građana koji žive na Pešteru. U svakom slučaju, naši Pešterci najbolje znaju koliko je njima život, rad i bavljenje poljoprivredom olakšano prošlogodišnjom izgradnjom velike količine, odnosno velikim brojem asfaltnih puteva na Pešteru. Raduje i najava predsednika da će do 2025. godine biti realizovani veliki infrastrukturni projekti, mislim na auto-put koji će preći preko Pešteri sa svojim kracima ka Bosni i Hercegovini, ka Kruševcu, odnosno Makedoniji, ka Kosovu i Metohiji, odnosno Albaniji. Želim da vas još jednom pohvalim i ohrabrim, gospodine ministre, da nastavite sa ovim trendom podrške poljoprivrednicima, jer je ovo pandemijsko vreme zaista najbolje pokazalo koliko je značajno ulagati u poljoprivredu i koliko je poljoprivreda i stožer ekonomskog razvoja, ali i jako profitabilna grana. Najlogičnije je u Pešter ulagati u pravcu poljoprivredne proizvodnje, uz posebnu podršku stočarstvu, za šta je Pešterska visoravan bogom dana. Naravno, tu je pre svega proizvodnja organske hrane, lekovitog i začinskog bilja, a uz to ide i razvoj seoskog turizma, pogotovo sa izgradnjom auto-puta, koji će povezivati i kojim će, recimo, građani iz Beograda moći za dva i po sata doći do Pešteri. Međutim, nije dobro da se jedan ovakav prirodni potencijal, koji ima malo koja zemlja u Evropi, jedan ovakav eko-sistem, uništava, ugrožava ili remeti vojnim bojevim projektilima i čestim vojnim vežbama. Vežbati vojsku treba, i to je deo svakodnevnih vojnih obuka, ali za to treba obezbediti stalne i, naglašavam, pogodne vojne poligone. Upravo vi, ministre Nedimoviću, treba da zastupate ovaj stav i da predstavnicima naše vojske zaista argumentovano predočite takve posledice koje bi moglo da ima ovo gađanje po ovaj eko-sistem. Ja mislim da nema većeg patriotizma u ulaganju i radu na podizanju privrede i poljoprivrede naše zemlje i današnje vreme je pokazalo da je poljoprivreda njena najstabilnija i najperspektivnija grana. Zato upravo ovu molbu i upućujem vama, jer znam da iza vas stoji veliki rad, veliki rezultati, a bogami vam ne manjka ni patriotizma. Nikome ne može biti dobro dok svima ne bude bolje. Ne može biti dobro onima u gradu ako nije dobro onima na selu, niti možemo razvijati vojsku a da se ne brinemo o privredi i poljoprivredi. Izbalansiran odnos, rad po prioritetima, ravnomeran regionalan razvoj i jednaka šansa za sve građane naše zemlje su put koji mi Socijaldemokrate želimo da trasiramo. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto na listama više nema prijavljenih za reč, da li možda želi reč neko ko nije iskoristio pravo po članu 96? (Ne) Zahvaljujem. Saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem zajednički, načelni i jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka od 3. do 6. dnevnog reda. Određujem redovnu pauzu. Nastavljamo sa radom u 15.10 časova. [[Posle pauze]] Dame i gospodo, nastavljamo sa radom. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda – Lista kandidata za člana Saveta regulatornog tela za elektronske medije. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Shodno članu 192. stav 3. Poslovnika otvaram pretres o Listi kandidata za člana Saveta regulatornog tela za elektronske medije, koji je podneo Odbor za kulturu i informisanje. Da li izvestilac nadležnog Odbora, narodni poslanik Sandra Božić želi reč? (Da.) Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi potpredsedniče, gospodine Orlić. Kao ovlašćeni predstavnik danas želim čisto ukratko da obrazložim predlog koji je Odbor za kulturu i informisanje praktično uputio Narodnoj skupštini kao takav, ali želim takođe da narodne poslanike i javnost malo podsetim na to šta su zaista obaveze REM-a i na koji način REM funkcioniše, a želim i da naglasim zaista jednu posebnu situaciju u kojoj je i Narodna skupština u nekoliko navrata, pa i ovaj saziv bio napadnut upravo zbog izbora članova Saveta regulatora. Želim samo da još jednom podvučem i pojasnim da je zaista i ovaj saziv, ali i onaj prethodni učinio sve što je u delokrugu rada Narodne skupštine Republike Srbije, a tiče se izbora članova Saveta regulatora i da je svoje obaveze zaista na vreme izvršio i na taj način doprineo tome da REM zaista radi u punom sastavu, a s obzirom da danas biramo još jednog od devet članova REM će posle današnjeg izbora zaista raditi u punom sastavu i neprikosnoveno, pre svega nezavisno odlučivati o svom delokrugu rada. Dakle, čisto radi jednog kraćeg podsećanja, Regulatorno telo za elektronske medije Zakonom o elektronskim medijima, koji je donet 2014. godine, je osnovano i jedan od osnovnih zadataka Regulatornog tela za elektronske medije jeste da unapređuje kvalitet i raznovrsnost usluga elektronskih medija, da očuva i zaštiti razvoj slobode mišljenja i izražavanja u cilju zaštite interesa javnosti u ovoj oblasti, kao i zaštite korisnika usluga elektronskih medija i ovo ću naglasiti. Prosto znam da i u prenosu građani prate sednice Narodne skupštine, te molim da se ovo apostrofira zbog činjenice koje ću kasnije izneti, a ona se odnosi na najčešće napade upravo na ovu instituciju. Dakle, Savet regulatora ima devet članova. Posetiću vas da smo od decembra prošle godine izabrali tri člana Saveta regulatornog tela za elektronske medije, što upravo govori u prilog činjenici, koju sam malopre rekla, da Narodna skupština radi efikasno i predano i posvećeno, zaista i pre svega i odgovorno ako ćemo do kraja da budemo iskreni, u poštovanju zakonskih propisa i rokova. Pravni osnov za izbor Saveta regulatornog tela za elektronske medije i njegovih članova sadržan je u odredbi člana 8. Zakona o elektronskim medijima, gde su to zaista ljudi koji su u svojim oblastima stručni, koji su naravno nezavisni od političkih partija i koji se biraju na osnovu određenih različitih regulativa, kako bi to telo zaista obuhvatilo najširi mogući spektar onoga što treba kao programski sadržaj da bude i ispraćeno. Dakle, postupajući po tački 5. ove odluke u skladu sa članom 10. stav 1. Zakona o elektronskim medijima, javni poziv za predlaganje kandidata za člana Saveta Regulatornog tela za elektronske medije ovog puta se birao na predlog Udruženja scenskih i dramskih umetnika i Udruženja kompozitora u Republici Srbiji. Naša obaveza je da to objavimo u nekom od glasila. Mi smo to objavili u Dnevnom listu „Politika“ i kao obavezu i u „Službenom glasniku Republike Srbije“, postavili na internet stranicu Narodne skupštine kako bismo zaista dobili jedan širok spektar, kvalitetan spektar onih koji bi konkurisali na ovo mesto. Imali smo rok od 15 dana od dana objavljivanja javnog poziva da prikupimo prijave kandidata za člana Saveta regulatora i 17. juna 2021. godine, na sednici Odbora za kulturu i informisanje dali smo još 15 dana dodatnog roka. Bilo je polemisanja u javnosti iz kog razloga je to učinjeno. Zaista smo izašli u susret svim kandidatima kako bi skupili neophodnu dokumentaciju i kako bi svako imao pravo ravnopravno da u ovom konkursu i učestvuje. Nakon toga smo na održanoj sednici razgovarali sa kandidatima, što je takođe jedna od naših zakonskih obaveza, kako bismo se upoznali sa njihovom profesionalnošću, kako bismo se upoznali sa njihovim radnim biografijama. Članovi Odbora, i to su uvek najduže sednice i najzanimljivije kada biramo nekoga ko sutra zastupa interese građana Republike Srbije. Pristigle su dve prijave, to je gospodine Božidar Zečević i Stanko Crnobrnja. Zaista, i jedan i drugi kandidat su i te kako sa dosta iskustva u radu u poslovima kojima su bavili prethodno, oni su nama, naravno, predočeni kao predlog Udruženja. Sada kažem, i napominjem još jednom, Savet regulatora će raditi u punom sastavu, a prosto narodne poslanike pozivam da u skladu sa onim što su uspeli i da čuju na Odboru za kulturu i informisanje, ali i biografije koje se nalaze na e-parlamentu, sigurna sam da su narodni poslanici i te kako svoju dužnost ispunili i pregledali te biografije, danas da odlučimo, prosto, u nijansama ko je od predloženih kandidata bolji predlog za člana Saveta regulatornog tela. Sada, kada sam govorila o onoj prvoj rečenici, prosto sam vas podsetila šta je to delokrug rada REM-a. Isto tako, mnogo puta i mnogo puta u toku dana čujemo optužbe na račun ovog nezavisnog tela, i zaista ti napadi sada više nisu nešto što bismo okarakterisali kao jedan primer prakse svih. Dakle, ima onih koji se nikada nisu pozvali na rad ovog tela u smislu njegovog ispravnog odlučivanja ili ne. Podsetiću da ovo telo i te kako postoji od ranije. Ranije se zvalo RRA, i u vreme nekog kada je i SNS bila opozicija, niste mogli da čujete toliku polemiku o REM-u, zato što je SNS imala i te kako podršku u građanima Republike Srbije, pa nije bilo potrebno nalaziti koje kakve poštapalice, koje bi opravdale potpuni fijasko opozicije koja danas, oličena u bivšem režimu, upravo ovu instituciju gotovo svakodnevno, malo je reći svakodnevno, napada. Verujem da će i posle ovog mog izlaganja sasvim sigurno biti pronađena neka tema ili moja rečenica iz koje će se izvući određeni kontekst kako bi se napravila još jedna stepenica i dobar odraz za dalji napad i na ovo telo, ali i na one koji će izabrati člana Saveta regulatora danas, odnosno narodne poslanike. Da je ovo telo i te kako nezavisno na mnogo načina je to dokazano, i te kako znate da smo i u prošlom sazivu ovde birali članove Saveta regulatora, posebno skrećem pažnju da smo i u okviru međustranačkog dijaloga koji se vodio pred prethodne izbore tu, da kažem, inicijativu ispoštovali i sasvim nepristrasno izabrali profesionalce koji danas sede u ovom telu. U prilog tome govori, recimo, i to da je raznovrsnost mišljenja u samom Savetu regulatora i te kako širokog spektra i da su to ljudi koji i te kako nezavisno odlučuju o tome šta je delokrug rada REM-a, govori upravo u prilog tome da i vi čujete i iz tog tela različita mišljenja. Čujemo recimo, vrlo često Juditu Popović, koju je ova većina izabrala, odnosno većina SNS u prošlom sazivu, pa onda tako ne možete baš lako i odokativno da prilepite tu nalepnicu da to nije nezavisno telo. Već, čini mi se da to Dragan Đilas, Marinika Tepić, pa, neki put, jel tako, ne samo neki put, mnogo češće u poslednje vreme, i Vuk Jeremić, koji bi slobodu govora da zameni rušenjem televizija. Podsetiću vas da je u nameri kada bude jednog dana osvojio vlast, a to će verovatno biti u nekom njegovom snu samo, srušiti zgradu televizije „Pink“, i to je sva priča o slobodi medija. Ali, da su otišli korak dalje upravo ovi oličeni u bivšem režimu i da tu slobodu medija i te kako zloupotrebljavaju, imali smo prilike da vidimo i u prethodnim godinama, posebno u prethodnih godinu i po dana od kada traje ova monstruozna kampanja na predsednika Srbije Aleksandra Vučića. Istu tu članicu Saveta regulatora koja je i te kako nezavisno svoje mišljenje ističe na pojedinim Đilasovim medijima, nikada nismo čuli da je osudila to što se predsednik našao sa snajperom u grudima na jednoj naslovnici nedeljnika. Nikada je nismo čuli da je osudila to što se nalaze na meti tih upravo Đilasovih medija, i sin predsednika Aleksandra Vučića, Danilo Vučić, i Andrej Vučić, brat predsednika. Dakle, monstruozni napadi se nižu, i gotovo svakodnevno na naslovnicama, a verujem da će neko napraviti analizu, a možda i u REM-u mogu da naprave tu vrstu analize i da vidimo da li je zaista tačno da se 99% predsednik Aleksandar Vučić nalazi na naslovnici recimo lista „Danas“, i da su to zaista neke neprimerene izjave iza koji se kriju i te kako samo i isključivo napadi na njegov rad. Danas su otišli korak dalje i ja sam sigurna, zarad javnosti ovo zaista moram i neophodno je danas ovde i reći, da se sloboda medija zloupotrebljava upravo od strane Đilasovih medija, to nam je jasno davno, ali i te kako da i pojedini nezavisni novinari koji su i te kako zavisni od nekakvih sumnjivih finansiranja objavljuju svoje neke teške istine. One se baziraju na kriminalnom jeziku i ustima Veljka Belivuka. Ono što je mnogo zanimljivije od toga jeste da su brže bolje danas uspeli i sami sebe da demantuju i to niko drugi neko upravo ona novinarka koja je potpisala današnji tekst koji je izazvao zaista toliko polemike sa pravom, s obzirom da se u tom tekstu govori kako je Veljko Belivuk izjavio, a to je vrlo, rekla bih, respektabilan izvor, da je imao upravo saradnju sa Aleksandrom Vučićem što je apsolutno i notorna neistina, odnosno laž. Mene samo zanima zašto i na koji način upravo ti nezavisni novinari nisu spomenuli one koji su im iz jezgra državnog aparata pružali pomoć Belivukovom klanu. Oni koji su upravo sarađivali sa tim istim nezavisnim novinarima, nezavisnim istraživačima kada su objavljivali istine koje su i te kako bile povezane sa Veljkom Belivukom i njegovim klanom. Zanima me zašto nisu spomenuli Mariniku Tepić, koja je imala prepise razgovora predsednika države, koji je bio prisluškivan, i na kraju krajeva zašto nisu spomenuli Dragana Đilasa koji i te kako se trudi da u svojim medijima relativizuje sve ove monstruozne zločine Veljka Belivuka i njegove ekipe? Dakle, sve što ste mogli da vidite, a povela se naravno i polemika, ali nešto ću kasnije o tome, vezano i za slike ubistava, mučenja i svirepih egzekucija koje su Veljko Belivuk i njegovi članovi mafijaške organizacije činili u prethodnom periodu, vi vidite da se to apsolutno vrlo tendenciozno na svim Đilasovim medijima relativizuje. Čak šta-više, čini mi se da su pokušali da odu korak dalje, ne samo da relativizuju te zločine, već da ih negiraju s obzirom da im smeta to što se, recimo, takve monstruozne stvari prikazuju javnosti. Javnost mora da zna, javnost mora da bude upoznata sa tim koliko je strašnih dela iza Veljka Belivuka, Marka Miljkovića i ostalih. Posebna je priča to što recimo se danas isto tako nakon ovog teksta javlja čitava plejada orkestrirano, koja se nadovezuje upravo na ovaj tekst jedva čekajući prosto da kaže nešto i da napadne na još jedan način Aleksandra Vučića. Dakle, to su naravno ovi politički lešinari koji u koljačima i ubicama poput Belivuka i Miljkovića vide svoje buduće, a i sadašnje, a verovatno i prošle saveznike i saradnike, dakle oni koji su koristili usluge krvoloka, koljača, kriminalaca se preko svojih medija sada najglasnije javljaju i upravo tim istim koljačima pružaju bezrezervnu podršku. Ne znam šta bih rekla, da li je to zaista sloboda medija ili je to zloupotreba u političkoj kampanji protiv Aleksandra Vučića, jer je i te kako jasno da Aleksandar Vučić, kao što je i danas rekao u izjavi za medije odgovarajući na pitanja novinara, upravo za ovu temu, rekao, a mimo ovde i poslanička grupa Aleksandar Vučić – Za našu decu, pruža bezrezervnu podršku u borbi protiv kriminala i korupcije i naravno sa jednom jedinom porukom, a to je da nikada nećemo zaista ustući pred kriminalcima koji su usta i jezik koljača i ubica. Bezrezervno ćemo se boriti protiv mafije, bezrezervno ćemo se boriti protiv političkih lešinara koji pokušavaju da volju koljača i ubica zamene za ono što je najbitnije, a to je volja građana. Hvala vam.
Hvala, gospođo Božić. Da li predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Milija Miletić.
Zahvaljujem se, doktore Orliću. Uvažene kolege, ja ću ispred poslaničkog kluba Stranke pravde i pomirenja – Ujedinjena seljačka stranka reći određene stvari konkretno o svim ovim stvarima o kojima je sada govorila koleginica Božić. Ona je rekla sve ono što i ja mislim, jer suština svega jeste vezano za ovu tačku, Regulatorno telo za elektronske medije, dopuna, popunjavanje sa još jednim članom koji je preminuo. Mi ćemo sada imati mogućnost da to mesto popunimo, gde je Odbor za kulturu i informisanje odradio svoj deo posla, gde je na predlog Udruženja umetnika Srbije, filmskih, scenskih, koji su dostavili svoje predloge, Odbor je to potvrdio i mi ćemo sada imati mogućnost da izaberemo čoveka koji će biti član REM-a i onaj koji će to biti on će nastaviti da radi u interesu svih građana Srbije, zato što smo videli šta znače mediji, šta znači mogućnost da se čuje, da se vidi sve ono što je bitno, a da li je to u Svrljigu, Beloj Palanci, da li je to u Subotici ili bilo kom delu Srbije. Mislim da su kandidati koji su predloženi veoma kvalitetni ljudi, koji znaju svoj posao i nema greške da bude i jedan i drugi, oba su kvalitetna baš, što se kaže, onako kako treba. Inače, mislim da je potrebno da se kaže nekoliko stvari za ovu tačku. Mene kao čoveka koji predstavlja Ujedinjenu seljačku stranku ovde u Skupštini, čoveka koji je i kao predsednik stranke sam učestvovao na ovim pregovorima gde su bili predstavnici Evropske unije, gde smo i na tom sastanku razgovarali o medijima, što je stavilo veliku pažnju za sve nas ovde u Srbiji, zato interes svih nas jeste da se čuje glas svakog onog koji učestvuje na izborima, svakog onog koji ima svoju političku stranku i normalno bilo gde da on živi, da li živi, kako sam malopre rekao, na jugoistoku Srbije, u centralnoj Srbiji, na severu Srbije, da li da živi u Raškoj, nije bitno. Bitno je da se čuje, da se zna i da se ima mogućnost da svako kaže ono što jeste i ono što treba da bude, a kasnije će normalno narod činiti svoje. Ti pregovori su u okviru svih nas vrlo bitni. Nastaviće se pregovori normalno septembra meseca i tema „mediji“ sigurno će biti rešena na najbolji način za potrebe svih građana Republike Srbije. Inače, isto vrlo bitna stvar za mene kao čoveka, za predstavnika i predsednika Ujedinjene seljačke stranke jeste to, to moram da kažem sada, to je veoma sada i aktuelno, gde se sada govori da je „Telekom Srbija“ obezbedio pravo da se gleda Premijer liga. Mislim da je to stvarno ispravna stvar, da je to potreba svih nas koji volimo sport, koji volimo fudbal, jer je to do sada radila neka televizija i mogao da gleda samo određeni broj ljudi. Samo određeni broj ljudi koji su imali te kanale mogli su da gledaju, a sada će imati mogućnost da svaki građanin Srbije može da gleda Premijer ligu. Svi mi koji volimo fudbal, volimo sport, to je za nas velika stvar. Hvala još jednom. To je dobro da država Srbija preko svojih državnih preduzeća može da obezbedi mogućnost da svaki građanin može u svakom pogledu da gleda, da prati sve ono što se dešava vezano za sport. Svaka čast. Tako treba da bude i tako treba nastaviti. „Telekom“ je stvarno državno preduzeće, ali „Telekom“ misli najviše na sve građane, pa da li on živi, da ne ponavljam u kom delu Srbije, moći da gleda i moći da prati sva sportska dešavanja koja će biti u narednom periodu. Još jednom, svaka čast, tako treba da bude, jer svi mi želimo da vidimo ono što je lepo i što je dobro. Jedna od bitnijih stvari o kojima sam hteo nešto da kažem jeste da je za sve nas koji živimo u određenim područjima Srbije, u određenim opštinama, veoma bitno da REM preko svih onih instrumenata koje može da ima, da može donekle da da sugestije nacionalnim televizijama, RTS-u, da se u što većem obimu obezbedi mogućnost da svaki građani Srbije, bilo gde on da živi, da može da prezentuje, da može da se pokaže ono što vredi u tom kraju. Imamo veliki broj organizacija, veliki broj manifestacija, veliki broj mogućnosti da se u jednoj opštini prikaže ono što vredi. E, to bi trebalo više da bude prisutno na nacionalnim medijima, da to bude prisutno na RTS-u, zato što je to mogućnost da ljudi koji nisu, recimo, bili kod nas u Svrljigu na „Belmužijadi“, to je manifestacija koja će biti 6, 7. i 8. avgusta, to je kulturno-privredna manifestacija gde dolazi preko 100.000 ljudi. Mogućnost da putem nacionalnih televizija, putem RTS-a, da se to čuje, da se to prezentuje i da tu dođe svaki čovek koji nije bio kod nas u Svrljigu, a želi da dođe. Tu mogu da se probaju kvalitetni proizvodi naših domaćina i domaćica, kvalitetna jela, svrljiški belmuž, ja to kažem, kao svrljiška vijagra, jeste proizvod koji se pravi od kvalitetnog svrljiškog sira. O tome govorim ovde, to sada prenosi i RTS, ali bilo bi dobro da to bude i u nekim nacionalnim medijima. Ne samo kada kažete za Svrljig, to važi i za ostale opštine, za ostale teritorije. Recimo, Sokobanja „Prva harmonika“, onda Bela Palanka „Dani banice“, onda „Roštiljijada“ u Leskovcu, „Nišvil“ u Nišu i još veliki broj takvih manifestacija koje su veoma kvalitetne, koje na svakom mestu u tim svojim opštinama prezentuju ono što je najbolje, gde ljudi mogu da vide ono što je kvalitet i ono što vredi. Inače, još jednom mogu da kažem – priroda nam je dala sve. Teritorija naše zemlje Srbije je nešto najlepše. Svaki deo Srbije treba da se vidi, svaki deo Srbije mora biti prisutan u svim tim medijima, da li su to nacionalni, da li je to RTS ili neki regionalni medij, ali to da bude ravnomerno zastupljeno, da sutra mene kao čoveka koji predstavlja određenu političku opciju, da sutra predsednik opštine, predsednik Skupštine ili neki privrednik iz tih naših krajeva da može da prezentuje ono što vredi iz svog kraja i da taj proizvod sutra bude prisutan u celoj Srbiji. Mislim da ćemo imati sada mogućnost u narednom periodu da se na što više mesta prikaže ono što vredi. Još jedna od bitnih stvari jeste za sve nas, pošto smo svi svedoci da ima veliki broj odmarališta, mesta gde se ljudi lepo osećaju, da li je to Kopaonik, da li je to Zlatibor, za mene kao čoveka najbolje mesto je Stara planina, i zbog toga tražim i trebalo bi da što više bude prisutna emisija o Staroj planini, prezentacija Stare planine, jer tamo je nešto najlepše, tamo je Bog rekao ono što je najlepše i tamo je sve stavio. Ako neko sutra želi da vidi lepote Stare planine, on to treba da čuje i da vidi na nacionalnoj televiziji, na RTS-u, da to bude što više prisutno i da što više ljudi tamo dođe. Kada neko dolazi do Stare planine, kada dolazi, recimo, iz Beograda, iz Subotice, iz Novog Sada, a dolazi dosta ljudi, oni svi će preći preko opštine Svrljig. Tu će imati mogućnost da kupe neke proizvode, mogu da svrate do Niša, da vide lepote Niša, mogu da svrate do Knjaževca, da svrate do Zaječara, da svrate do Sokobanje, to su sve prelepe opštine i prelepa mesta. E, sve to mi moramo imati mogućnost da vidimo na nacionalnim televizijama, da vidimo na RTS-u i za to se ja i zalažem, kao predsednik Ujedinjene seljačke stranke, i mislim da je to ispravno. Potreba svih nas jeste da REM bude kompletan, to ćemo sada uraditi. Još jednom, uvažene kolege, ja ću, kao predsednik Ujedinjene seljačke stranke i član poslaničkog kluba Stranke pravde i pomirenja – Ujedinjena seljačka stranka, glasati za predlog za člana REM-a. Ovaj ostali deo vremena ću kasnije potrošiti, ukoliko bude mogućnosti. Hvala još jednom.
Zahvaljujem. Reč ima Života Starčević.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, sasvim ću kratko o ovoj temi, REM, kao nezavisno regulatorno telo, definisano je Zakonom o elektronskim medijima i njegove nadležnosti su jasno navedene u članu 2. Zakona o elektronskim medijima. Mi danas, kao Narodna skupština treba da izaberemo jednog, od dva predložena kandidata. Mislim da su oba kandidata dobra i da zadovoljavaju profesionalno i etički tražene neke kriterijume i koga god da izaberemo ne bismo napravili grešku. Ono što bih hteo da kažem, jeste da JS snažno podržava institucionalno regulisanje medijske slike u Srbiji. Zašto to kažem? Jednostavno bih povezao to sa pregovorima, odnosno razgovorima sa opozicijom, uz posredstvo evropskih parlamentaraca, koje se pre desetak dana dogodilo u Beogradu, u Palati federacije, gde smo mogli čuti predloge pojedinih opozicionih predstavnika, da se stvaraju neka, da tako kažem, para-tela ili tela koja su neformalna, van sistemska tela koja bi radila isti posao koji radi i REM. Mi, kao JS, smo i tada na tom sastanku i razgovoru sa predstavnicima opozicije i evropskim parlamentarcima, to jasno izneli svoj stav, da mi ne podržavamo bilo kakvo rešenje vezano za medijsku situaciju u Srbiji, koje ne bi bilo u okviru zakonskih rešenja, važećih zakonskih rešenja Republike Srbije i ne podržavamo nikakve van institucionalne i ne sistemske odluke i rešenja, tipa, da se pravi neka urednička supervizija na javnim servisima ili bilo šta slično. Mislimo da su to jednostavno, loša rešenja. Drugo, bilo je tamo i predloga da se pravi dogovor oko toga, ko će koliko imati članova REM-a. Dogovor se ne pravi, zna se jasno procedura kako se biraju članovi saveta REM-a i ta procedura je jasno propisana i nju moramo da poštujemo. U tom smislu, JS i prosto tu ima potrebu još jednom da ponovim, snažno podržava institucionalni rad svih organa vezanih za medijsku sliku u Srbiji, bilo da se tu radi o REM-u, bilo da se radi o javnim servisima, ili bilo šta slično, svaki vid van institucionalnog kontrolisanja ili regulisanja medijske slike u Srbiji, mi smo jasno protiv toga. Hvala.
Zahvaljujem. Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? Poslanička grupa SPS, Snežana Paunović. Reč ima Snežana Paunović.
Zahvaljujem, potpredsedniče. Danas na dnevnom redu, još jednom ili ponovo, je izbor još jednog kandidata za člana Regulatornog tela za elektronske medije i nekako stičem utisak da već u dva mandata, po ko zna koji put biramo člana Regulatornog tela za elektronske medije. Tako se namestilo, tako se htelo, ako se ne varam, a ne varam se, i prošli saziv je negde na samom početku svog mandata i zasedanja, kao jednu od prvih tačaka imao izbor jednog ili dva člana REM-a. Šta nam to govori? U prilog svemu onome što smo čuli i pre moje diskusije, u diskusiji predsednice Odbora za kulturu i informisanje, gospođe Božić, ali i kolege Starčevića, jeste da smo u okviru svojih ovlašćenja i svojih obaveza, zaista se ponašali odgovorno i pristupili izboru nedostajućih članova REM-a, kada god je to zavisilo od skupštinskog Odbora, odnosno Skupštine Republike Srbije. Danas, pred nama dva kandidata, sa impozantnim biografijama. Lepo je to rekao kolega Života, ne bismo pogrešili, kome god da damo poverenje, nećemo zaista pogrešiti, greh je što ne mogu da budu obojica. Zato što smo u tom predstavljanju, pred Odborom za kulturu, čuli dva zrela umna čoveka koji vrlo znaju na koji način bi mogli doprineti, unaprediti rad REM-a, koje, kao takvo podložno kritici, čini mi se na dnevnom nivou i to u jednom dugom kontinuitetu. Nije nevažno reći da su i gospodin Božidar Zečević i gospodin Crnobrnja, čak da se ne ogrešim profesor doktor Stanko Crnobrnja, za mene lično bili, ne iznenađenja, ali bilo je zadovoljstvo upoznati ih. Ja ni jednog ni drugog nisam poznavala, pre nego smo ih sreli na Odboru i bilo je zadovoljstvo čuti ih, bilo je zadovoljstvo sagledati sve ono što su oni zapravo sagledali kao nedostatke u radu REM-a, ono što su naglasili da bi mogli da eventualno poboljšaju svojim ulaskom i jedan međusobni respekt koji su pokazali i koji mi se posebno dopada, koji, čini mi se u poslednje vreme, nedostaje Srbiji. O ukusima ne vredi raspravljati. To je jedino što svi znamo. Bojim se da sve naše rasprave, kada kažem naše, onda mislim pre svega na Srbiju, ne samo na raspravu u parlamentu, umeju često da budu posledica ukusa ili neukusa. Šta će ko da bira da radi, njegovo je lično pravo, kako će da misli, takođe je njegovo pravo, ali taj brutalni pokušaj da se nekada nametne svoj stav kao generalni, ume da bude izuzetno naporan i mahom bez osnova. Zašto sve ovo kažem? Zato što neću sebi dozvoliti luksuz, jer inače to ne volim da radim, a to je da se sada osvrćem na koje kakve komentare, da se osvrćem na određene ljude, zato što ljude koje komentarišem, mahom komentarišem diveći im se, a ono što ne izaziva moje poštovanje i moje divljenje, uglavnom ne izaziva ni potrebu da vreme trošim na takve pojave. Kada je u pitanju rad regulatornog tela za elektronske medije, gotovo svi bi mogli da sednemo i da kažemo, ja bih to ovako. Šta bi se dogodilo, kada bi svako od nas seo tamo, to već nisam sigurna da bi izgledalo kao ono što bismo mi tako javno rekli u kafani za stolom, na ulici, da li regulatorno telo za elektronske medije, obavlja posao najkvalitetnije što može? Ne. Zato što uvek može bolje. Sigurna sam da imaju propuste i jako ću se radovati kada budu shvatili u čemu su njegovi propusti. Tu postoji zakonska regulativa, koja je precizno definisala šta su njihove mogućnosti i šta su njihove obaveze, kada su obaveze u pitanju, čini mi se da ih poštuju u dobroj meri, kada su u pitanju mogućnosti, uglavnom ne. Možda zato što su procene da, kada idete linijom manjeg otpora, bude vam lakše. Biću zadovoljna ako sada, nakon kada izaberemo u punom sastavu sve članove regulatornog tela za elektronske medije, jer današnjim izborom, nedostajućeg člana, kompletiraćemo to regulatorno telo, pa će onda možda kada su u punom sazivu pogledati i šta su to nedostaci u njihovom radu, a koji se tiču, pre svega, medija. Različiti su naši uglovi gledanja, pa bi i kritike mogle da budu u različitom smeru, ali ono što je zajednička obaveza jeste da ipak ceo taj javni diskurs, negde bude malo zdraviji, malo civilizovaniji od onoga čemu smo izloženi mi kao odrasli ljudi, manje više na to možemo i ne moramo da reagujemo, ali neke mlađe generacije i deca neizostavno, moraju. Nekada su prinuđeni da prate nešto što možda i ne bi trebalo. Šta je najvažnije reći, i to neće biti prvi put da niti ja kažem u ovom parlamentu, niti moje kolege kažu u ovom parlamentu, to je da bez ambicije da sada pravim nešto što je moguće, a to je da regulatorno telo optužim za bilo čiju programsku šemu, ali da svi zajedno razmislimo o tome, da to treba regulisati zakonski, jeste i da se posvetimo i tome, bez nametanja ni političkom, ni bilo kog uticaja, osim onog edukativnog, razmišljajući o tome da li nam zaista nedostaju neke sjajne emisije koje treba prilagoditi savremenom dobu, vratiti ih, napraviti iznova, modernizovati, smisliti nove. Ubeđena sam da ima toliko kreativnih ljudi koji bi time mogli da se bave. Pošto je usko vezana kultura i informisanje, i kroz Odbor i kroz sva zakonska rešenja koja smo mi doneli nekako mi uglavnom uvek fali te kulture, edukacije na temu kulture, pre svega tih mlađih generacija. Imam privilegiju da se moglo u proteklih godinu dana naučiti mnogo o čemu nisam znala ništa ili sam znala jako malo, a to je zato što sam među svojim kolegama imala i jednu Jelicu Sretenović i jednu Jelu Čelov, koje potpuno iz drugog ugla sagledavaju sve ono što bi moglo da bude kvalitetno prezentovano svima nama na kraju, pa onda i svim ljudima koji prate i ono što mi radimo i ono što ćemo kroz zakone da im nametnemo kao nešto što se mora ili nešto što je mogućnost. Moram da kažem, neću otići daleko od teme da ovoga puta Odbor za kulturu i informisanje Skupštine Srbije ima četiri ili pet imena da se ne ogrešim, ali imena koja sam gotovo sigurna da postoje narodi koji nemaju privilegiju da takve ljude imaju među sobom, a kamoli da ih imaju u jednom Odboru koji broji 19 članova ili 18. Tu je i Jadranka Jovanović, tu je Jelena, tu je Tasovac, tu je gospodin Kolundžija, tu su imena koja su apsolutni ponos, a onda sa druge strane, potrošimo silno neko vreme tumačeći neka imena koja sama sebe razočaraju kada se pogledaju u ogledalo. To je ono što nikada neću oprostiti apsolutno nikome ko ustupa vreme za takve stvari. Lične frustracije koje su dozvoljene, nekad i opravdane, nekad postoji za njima medicinska potreba, su nešto što u zavisnosti od toga šta ih je iniciralo treba i da se leči, a ne da mi ovde ili bilo gde razmatramo stavove ljudi koji su tog profila. U tom smislu će ovaj saziv biti kritikovan i danas kada će izabrati jednog od, nažalost ova dva kandidata, jer ne možemo izabrati obojicu. Nijanse su u pitanju. Verovatno ćemo biti optuženi da je neko bliži, ne znam kome ili ne znam čemu, ne znam kojoj ideologiji, ja samo ispred sebe vidim, ovo govorim zbog vas koji niste imali priliku da ih čujete. Vidim dve biografije koje su savršene i apsolutno ih kvalifikuju za ovakvo mesto. Kada bi mogli da biramo četiri bilo bi sjajno da njih dvojica budu dva od četiri. I na prošlom plenumu kada smo govorili o članu REM-a imali smo dva kandidata sjajna, s tim da je moj favorit bio mlađi kandidat, nažalost nije prošao, ali isto tako bio jedan sjajan momak, jedno mlado biće koje bi sigurna sam iz jednog potpuno novog ugla razgovaralo unutar Regulatornog tela za elektronske medije o svemu onome što se pred njih stavi. Tako da bi bilo idealno kada bismo prestali da se Regulatornim telom za elektronske medije bavimo na način što ćemo stalno tumačiti neki politički uticaj iz prostog razloga jer smo u nekom momentu svoje političke borbe koja ume da bude često besmislena ukapirali kako je ta priča o Regulatornom telu užasno pitka za neke koji ne razumeju o čemu pričam. Onda smo probali da nametnemo jedan stav pozivajući Evropu u pomoć da sada članovi Regulatornog tela trebaju da imaju opozicione predstavnike. Uvažena gospodo, bez obzira kome pripadate, čak i ako ste naši, mi koji činimo tu vladajuću većinu, članovi Regulatornog tela za elektronske medije moraju biti isključivo ljudi koje kvalifikuje struka da im se ukaže poverenje. Predlažu ih različita udruženja. Politički uticaj na Regulatorno telo za elektronske medije mogao bi da se meri kroz jednog člana kojeg predlaže Skupština Srbije i jednog člana kog predlaže Skupština APV, što su dva čoveka u odnosu na ceo saziv Regulatornog tela za elektronske medije, jer gotovo da smem da tvrdim. Ono što ne smem je da ponizim predlagača na način što ću reći da mi danas imamo dva predstavnika koji su ne znam čiji. Ne. Ova dva čoveka su dobila poverenje svojih kolega da budu predloženi za člana Regulatornog tela za elektronske medije. Mi ćemo možda laički, ali izabrati jednog od ta dva. Svakako ćemo biti brutalno krivi, ako se slučajno dogodi da se to nekome ne dopadne, iako slučajno to otvori neki medijski prostor, a neko hoće da iskoristi dva minuta, pet minuta, ceo tekst, Kolumnu, da objasni kako smo neki poslušnici koji će danas izabrati između Zečevića i Crnobrnje na zvuk zvona. Čak i da biramo na zvuk zvona, današnji izbor je prvi izbor koji mi ni u tom smetao pod okolnostima da znano o kome pričamo. Mnogo mi je žao i tu praksu treba promeniti, treba promeniti praksu da sa njima razgovara samo Odbor. Ja znam da bi bilo i suviše glomazno da ih čuje ceo plenum, ali mi prosto bude žao što sve kolege ne mogu da čuju ono što je privilegija nas nekoliko koji smo u Odboru za kulturu i informisanje. Dakle, sigurna sam da ćemo u narednih nekoliko meseci imati situaciju da je jednom od članova Regulatornog tela istekao mandat i taman kad se budemo ponadali da smo sve to kompletirali ući ćemo ponovo u proces reizbora još jednog, ali ni to nije loše. Ono što je najvažnije jeste da naučimo da kada biramo člana Regulatornog tela za elektronske medije u Skupštini Srbije, koja za to ima zakonsko ovlašćenje onda zaista biramo čoveka koji će biti član nezavisnog Regulatornog tela za elektronske medije. Koliko nam se dopadaju ili ne dopadaju mediji i o tome treba da razgovaramo. Šta je ono što oni treba da poprave u svom radu, i o tome treba da razgovaramo. Da li možda imaju odnos koji je često takav da stičete utisak da ostaju nemi na krupne propuste, i o tome možemo da razgovaramo, ali ne u danima kad biramo jednog od članova Regulatornog tela za elektronske medije. Kakve su nam naslovne strane, šta smo u stanju da napišemo i objavimo i o tome treba da razgovaramo, ali opet kroz formu nekog drugog zakona. Možda sada zvučim ko zna kako, verovatno ću biti kritikovana zbog ovog stava do nivoa da sad ne znam šta pokušavam kada su u pitanju mediji, međutim težnja mi je samo jedna, a to je da opomenem na činjenicu da je najlakše izgovoriti, ali se još lakše postideti svega izgovorenog kada određeno vreme prođe. Ko god je odlučio da živi život na način da mu je svejedno šta će za tri godine misliti o njemu i hoće li pocrveneti, ja s tim nemam problem, ali zaista, šta god i koliko god mrzili bilo koga, koliko god se politički ne slagali sa bilo kim, koliko god imali ambiciju da ga udarite tačno tamo gde će najviše da ga zaboli, probajte da se setite kako biste se osećali kada bi to neko radio vama, bez razlike o kome govorimo. Na kraju svih krajeva motivisana sam stvarno možda svim detaljima koje je Sandra Božić rekla na početku. Dakle, izabraćemo između gospodina Zečevića i Crnobrnje. Sigurna sam da nećemo pogrešiti, ko god od njih dvojice bude dobio šansu da popravi i pomogne ostalim članovima Regulatornog tela za elektronske medije iskoristiće to, smem da garantujem. Na nama je da sednemo i sagledamo šta je to što možda zakonski treba promeniti, koja su to ovlašćenja koja možda nedostaju Regulatornom telu za elektronske medije, ili na kraju, možda ima ovlašćenja koja su dobili, a ne bi trebali da ih imaju. Bilo kako bilo, valjalo bi urediti medijski prostor Srbije, pa i medijski prostor koji u Srbiji gledamo, a nekako ne kreće iz Srbije. Ne znam kako bi se stručno zvalo, jer ja zaista ne bih da rizikujem sa terminom sa pozicije ekonomiste, ali imamo mnogo posla. Ostaje nam samo da odredimo koliko ćemo volje imati da tom poslu pristupimo. U danu za glasanje poslanička grupa Socijalističke partije Srbije će svoje poverenje pokloniti jednom od kandidata. Pošto nemamo obavezu, neću ni reći kome, ali će to glasanje u popodnevnim časovima, odnosno večeras, objasniti. Ja svakako želim da čestitam onome ko bude prošao izbor narodnih poslanika, ko bude dobio poverenje i da još jednom apelujem iz ove sale, iako sam to obojici rekla na kraju sednice Odbora, da sve ono što su prezentovali da bi kao nedostatke probali da otklone, krenu da rade odmah od sutra. Hvala.
Hvala. Poslanička grupa Socijaldemokratska partija Srbije, narodni poslanik Nataša Mihailović Vacić. Izvolite.
Hvala, potpredsedniče Orliću. Samo onaj ko ne vesla ima vremena da ljulja čamac. Savet REM-a jeste i mora da bude motor nezavisnog nadzornog tela, a ne filter, jer ga na to obavezuje zakon. Za nas kao narodne poslanike to je, takođe, alfa i omega i okosnica našeg posla, da donosimo dobre zakona, da vodimo računa o njihovoj primeni i poštovanju i to je ne samo u opisu našeg posla, već je to praksa i nešto što se podrazumeva u svim demokratskim zemljama. Nadležnost i nezavisnost REM-a precizno su određeni zakonom, kao i procedura izbora članova tog nezavisnog regulatornog tela i tu je, što se nas tiče, tačka. Na to nema šta ni da se doda, ni da se oduzme. Možda se to nekome sviđa ili ne sviđa, zakon se mora poštovati, kao i nezavisnost i samostalnost nadzornog tela za elektronske medije. Budući da danas razgovaramo o kandidatima za nove članove REM-a, ja ću se na to i fokusirati, a u ovom domu je nebrojeno puta toliko toga već rečeno detaljno o radu REM-a da nema potrebe ponavljati se. Savet će raditi u punom sastavu nakon što mi danas izaberemo jednog od dva impresivna kandidata. Na sednici Odbora za kulturu i informisanje bilo je zadovoljstvo i čast slušati predloge oba kandidata o unapređivanju rada nezavisnog regulatornog tela i onoga što svaki od njih pojedinačno svojim ličnim i profesionalnim integritetom može da unese u rad tog izuzetno važnog tela. Jeste zaista bilo impresivno. Formalno-pravno, oba kandidata ispunjavaju uslove i to je ono što je za nas važno. U ovom slučaju, kao što rekoh, bilo je zadovoljstvo razgovarati sa njima. Zaista su nijanse u pitanju. Nećemo pogrešiti ako izaberemo bilo koga od dvojice kandidata. Ja sam uverena da, koga god izaberemo, REM će biti ojačan profesionalno jednim takvim veličinama i ekspertima u oblasti medija kakvi su i jedan i drugi kandidat. Građani nisu u prilici da vide materijal koji smo mi dobili za ovu sednicu. Dakle, na 19 strana je ukratko navedena biografija, odnosno biografije oba kandidata. To već sasvim dovoljno govori o njihovim profesionalnim kvalitetima. Mislim da je jako dobro što u ovom sazivu, kao i u prethodnom, na vreme biramo nove članove REM-a. REM može da radi u punom kapacitetu. Na vreme se donose i izveštaji i planovi o radu tog tela i mislim da je to, što se tiče našeg posla i naše nadležnosti, apsolutno ispunjeno i tome apsolutno nema ko šta da prigovori. Kao što rekoh, samo onaj ko ne vesla ima vremena da ljulja čamac. Poslanička grupa Socijaldemokratske partije Srbije će u danu za glasanje svoju punu podršku dati jednom od dva kandidata, imajući na umu da greška ne može biti napravljena, ali i sa određenim žaljenjem što oba ovakva kandidata ne mogu biti izabrana za mesto članova Saveta Regulatornog tela za elektronske medije. Hvala.
Zahvaljujem. Ispred poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu zamenik predsednika poslaničke grupe narodni poslanik Sandra Božić.
Zahvaljujem, dr Orlić. Pre nego što započnem svoje današnje izlaganje, moram da odgovorim na ono što moja koleginica možda iz nekog razloga nije htela da kaže, ali vrlo jasno znamo ko su ti koji krše sva pravila zakona u Republici Srbiji, pa i onog koji reguliše delokrug rada REM-a, a to su prekogranični kanali Dragana Đilasa i Dragana Šolaka, naravno, da ne zaboravimo onu drugu, jaču kariku verovatno, koji zaista državi Srbiji niti plaćaju porez, niti imaju bilo kakvu obavezu koja je svakako zakonom nešto što je pretpostavka delatnosti i bavljenja medijima u Srbiji, a svoj program, kako kažu, emituju, reemituju, ko će to više pohvatati, iz Luksemburga. Ono što je jako važno, evo, ovo je informaciju za koju narodni poslanici i građani Srbije ne znaju, ja ću je podeliti sa vama, a to je da je luksemburški REM zapravo zatražio sastanak sa našim, odnosno srpskim REM-om i da će se tu kao tema isključiva i jedina upravo naći kršenje zakona i sve ono što je delokrug rada i tiče se upravo emitovanja iz njihove zemlje i mislim da će tu biti vrlo zanimljivo ispratiti epilog. Što se tiče nezavisnosti kandidata koji i danas sede kao članovi Saveta REM-a, ja sam i maločas spomenula gospođu Juditu Popović ne tendenciozno zaista. Uz svo poštovanje svih članova REM-a, ja sam iskreno glasala. Da li sam se pokajala, to je već moja stvar, ali svakako mogu vam reći da je nezavisno i pojedinačno mišljenje ono što je dobrodošlo u svakom nezavisnom organu koje samostalno odlučuje i koje je oslobođeno političkog pritiska, pa tako i danas dva kandidata koja imamo priliku da biramo, složiću se sa svojim koleginicama iz dva prethodna izlaganja, zaista jesu podjednako stručni, podjednako bogate biografije, radne biografije koja zaista govori u prilog tome da koga god budemo izabrali, on će zaista biti odličan reprezent pre svega udruženja koje ga je kandidovalo, odnosno predložilo i da ćemo imati još jedno stručno mišljenje u Savetu regulatora koje će svakako pomoći u daljem radu. Ja sam spomenula, rekla sam da mi se ne zameri, nije zaista tendenciozno, ali eto imamo jednu priliku da vidimo tu različitost mišljenja i ono što Judita Popović misli i uglavnom se oglašava, ne znam iz kog razloga, ne želim čak ni to tendenciozno da pretpostavim, na nekim Đilasovim medijima, gde ona kaže da su ove fotografije zločina koje su prikazane, dakle, monstruoznost Belivukovog klana, koje, po mom ličnom stavu, zaista mora da ugledaju svetlost dana. Fotografije blurovane, kakve moraju da budu, zaista je neophodno da građani Srbije vide kako bi shvatili punu sliku onoga što je ta kriminalna grupa, kriminalna organizacija činila na teritoriji Republike Srbije. Istraga je još uvek u toku. Sve ono što ne smeta istrazi, a moraju građani da budu upoznati, svakako je dobro da jesu jer čini mi se da niko od nas nije mogao ni da pretpostavi svu svirepost i monstruoznost ove kriminalne grupe i tu ćemo poći od samo jedne od činjenica koja je bila predstavljena u Đilasovim medijima, a glavni megafon znamo, prva saradnica i najplaćenija saradnica Dragana Đilasa, Marinika Tepić je pokušavala da nam objasni kako su to samo neki „Partizanovi“ navijači, kako je to sve relativno što se prikazuje, a mi zaista vidimo da se tu radi o koljačima, o monstrumima, o ljudima kojima je država stala na put. Sve pohvale i u ovom smislu i rekla sam da kad god govorim o ovoj temi ću čestitati ministru Vulinu, čestitati rukovodstvu Republike Srbije, pa i predsedniku Srbije, svakako, koji je institucionalno bio itekako i obavešten i kao komandant oružanih snaga i kao neko ko je bio obaveštavan na svim različitim sastancima bezbednosnih biroa o ovoj temi. Mislim da je jako važno da se od tada već nekoliko meseci nije dogodilo nijedno mafijaško ubistvo u Srbiji, u Beogradu pogotovo, što je dokaz tome da se zaista ovaj monstruozni klan presekao u samom korenu i to je ono što je za građane Srbije zaista itekako najvažnije. Ali, htela bih da se vratim na to što neki osporavaju, relativizuju to što su te slike prikazane, iako, kažem, one su bile blurovane zbog osetljivosti sadržaja. Podsetila bih samo sve one koji danas žele da relativizuju, ali i sakriju slike ovih zločina, da su upravo oni dok su bili vlast bili ti koji su javno prikazali smaknuće, odnosno ubistvo Kuma i Spasojevića svima. Dakle, nismo videli blurovane slike, videli smo ceo događaj, sve ono što je prethodilo toj akciji i, naravno, videli smo nešto mnogo drugačije. Dakle, mi smo danas u prilici da kriminalce zatvorimo, da poštenim suđenjem dođemo do rezultata ove istrage, ali vidite, nekada su političari odlučivali u trenutku da samo smaknu određene ljude, kriminalce, to je neprikosnoveno, oni su kriminalci, ali zašto ta usta nisu mogla da progovore? To je možda neka druga tema o kojoj bi mogli da razmišljamo. Ali, vidite, ovako izgledaju te slike kada pričamo o monstruoznosti, kada pričamo o tome kako ne treba gledati ovako osetljiv sadržaj, kada se javljaju pojedini članovi REM-a koji imaju šta da kažu, pa da ih podsetim samo, ne znam gde su bili tada, ali recimo, šta je sa ovim slikama? Šta je sa slikama Stambolića? Šta je sa slikama iz Barajeva? Šta je sa slikama streljanih u Srebrenici? Ja čak i sad smatram da pojedine stvari građani zaista moraju da vide, kako bi sagledali svu širinu onoga što se dešava, širinu zločina. Ja mislim da niko nije mogao da pretpostavi da je nekome palo na pamet da pravi ćevape od ljudskog mesa, još manje je neko mogao da pretpostavi da se na ovakve gnusne zločine sramno podsmeva pedofil sa pravnog fakulteta, koji smatra da je ovo takođe relativno i koji se danas odriče povezanosti sa ovom kriminalnom grupom, a svi se sećamo, čitava Srbija je bila u prilici da čuje upravo ovog monstruoznog pedofila sa pravnog fakulteta kako kaže – Veljo, ti znaš koliko te ja volim. Dakle, ne postoji ništa drugo što može ime i prezime ovog čoveka oprati od umešanosti i direktne, bliske veze sa Veljom nevoljom. Takođe, mislim da je danas jako važno spomenuti još jedan događaj koji upravo govori o tome na koji način je ova opozicija, ja bih rekla u ovom slučaju jedna lešinarska opozicija, politički nesposobna da dođe do glasača svojim programom, svojim javnim nastupima. Pretpostavljam da se to jako teško postiže kada se vozite poršeom i kada dođete u sredinu u kojoj ljudi imaju prosečne zarade, izazovete u njima neka druga osećanja. Isto tako, podsetila bih vas danas na ovaj datum. Današnji datum je značajan, između ostalog, za Republiku Srbiju i po nekim drugim stvarima, jer na današnji dan tačno pre 10 godina, jedan od srpskih političara, ako mogu tako i da ga nazovem, postavio je, ako se sećate, ono najgluplje pitanje Međunarodnom sudu pravde, a tiče se Kosova i Metohije. I za to je dobio naslovnu stranu i zahvalnicu upravo prištinskih političara i onih secesionista koji su tzv. Kosovo proglasili. Dakle, reč je o Vuku Jeremiću. Ja pretpostavljam da mu ime i prezime ne spomenem, vi znate ko je heroj albanskih separatista, jer niko nije učinio za tzv. nezavisnost Kosova više od ovog čoveka. Upravo posle tog datuma, kada su proglasili tzv. nezavisnost Kosova, odnosno samostalnost, ovaj čovek je taj koji je doprineo da ga u Prištini slave, da njegovo ime, prezime i sliku stave na naslovnu stranu i javno kažu – hvala Vuče. Dakle, danas je 10 godina od najglupljeg mogućeg pitanja postavljenog Međunarodnom sudu pravde. Mi o tome imamo dokaze i u depešama „Vikiliksa“, koji kažu da je to bio jedan manevarski potez Tadića i Jeremića u to vreme, kako bi zapravo obezbedili taj sled događaja i kako bi došlo do samoproglašenja nezavisnog Kosova. Podsetiću vas samo da je Vljosa Osmani na društvenoj mreži Tviter objavila takođe sliku Vuka Jeremića kako napušta sednice nakon odluke Međunarodnog suda pravde. Potom je napisala da joj je bila čast da bude deo tima koji je tada predstavljao Kosovo. Dakle, ovaj heroj albanskih separatista, a kakve ovo veze ima sa današnjom temom? Ima. Jer, ovaj heroj bi danas da ruši Srbiju, ovaj heroj bi danas da lustrira, da kažnjava, da se sveti, da pokuša na bilo koji mogući način da se vrati u politiku, pa makar i tako što će trošiti nečije ime svakodnevno, što će pretiti najobičnijim aktivistima, ali će večito ostati upamćen upravo kao ovaj Vuk Jeremić, Vuk Jeremić koji je postavio granice između Srba i Srba na Kosovu i Metohiji, Vuk Jeremić koji je obezbedio samostalan pečat Kosova prištinskim separatistima, Vuk Jeremić koji je zaista, čini mi se, ovim pitanjem, itekako znajući odgovor, najviše doprineo tome da danas u svojim rukama Albanci imaju upravo ovo kao najjače oružje. Takođe ću vas podsetiti, na naslovnoj strani sam maločas, koju sam držala, pored onoga što mi je bila osnovna tema danas, videli ste da je danas zaključen Izveštaj Nezavisne komisije Gideona Grajfa vezan za Srebrenicu i pretpostavljam, s obzirom da je naučno dokazano sada, možemo slobodno reći, da genocida nije bilo, da ima onih koji su u Srbiji itekako razočarani, poput Marinike Tepić, koja se itekako zalaže da Srbima i srpskom narodu doda tu reč genocidan narod. Ako treba da se potpiše koja rezolucija, njoj to nije problem, to će da učini vrlo rado čim dođe na vlast. To će malo teže ići, s obzirom da iz poršea se teško ta vlast osvaja, ne znam, nisam sigurna na koji način to Marinika Tepić ima nameru da učini. Ali, sasvim je sigurno da nije sama u tome i da, između ostalog, ima još onih upravo u redovima te bivše opozicije koji bi da na ovaj ili onaj način doprinesu tome da je ovaj današnji datum obeležen najglupljim pitanjem u istoriji međunarodnog javnog prava, koje je postavio Vuk Jeremić, bude obeležen još nekakvim izjavama. Govorim, naravno, o nikom drugom nego o Borislavu, ili možda vam je više poznat kao Borko Stefanović, jer je prilično nejasno kako se taj čovek zove i kako sebe naziva, kojim imenima. Recimo, šta je zajedničko Mariniki Tepić, Borku Stefanoviću i, recimo, Kamberiju? Evo, ja ću vam pročitati neke izjave, pa ćete vi sami zaključiti i građani će moći zaista da vide koji su to jasno njihovi stavovi, koji je to program za koji se oni zalažu i na koji način ćemo mi sutra kada oni budu, kako su rekli, došli na vlast iz poršea, razgovarati na ovu temu. Kamberi je rekao u obraćanju, koje smo imali ovde priliku i mi da čujemo kada je predsednik Srbije podnosio Izveštaj vezan za pregovore i dijalog između Beograda i Prištine, citirao je Dimitrija Tucovića, koji kaže da: „San o izlasku na Jadransko more za vojevanjem Albanije pripada prošlosti, ali će njegova senka dugo vremena pomračivati nebo nad srpskim narodom. Srbija je htela izlazak na more i jednu svoju koloniju, pa je ostala bez izlaska na more, a od zamišljene kolonije stvorila je krvnog neprijatelja.“ Isto, verovatno ne slučajno, Borko Stefanović citira, gle čuda, istog Dimitrija Tucovića i kaže da on kao levičar najviše voli ono što je Tucović rekao. Tucović je to rekao odavno, pre sto i više godina. Rekao je šta se stvarno dešavalo na Kosovu, kako je Srbija ušla na Kosovo, kako je loše tretirala Albance i kako je Kosovo tretirala na jedan neprihvatljiv način sve vreme, jer mi se nismo ponašali prema Albancima i Kosovu kao da je to naša zemlja, nego kao da smo mi to kolonizovali. Šta se onda desilo? Onda Aljbin Kurti, koji je bio ekstremni levičar i koji je u meni, odnosno njemu, Borku Stefanoviću, slušajte sada ovu rečenicu – u tom smislu bliži. Dakle, on kaže da mu je Aljbin Kurti u svom stavu i te kako blizak i itd, itd, da vam sada ne čitam tvit. Šta je ono što je zajedničko Kamberiju, šta je to što je zajedničko Borku Stefanoviću i Mariniki Tepić, a vidimo i Vuku Jeremiću? Želja da Srbija ne ide napred, želja da Kosovo i Metohija, verovatno, budu tamo gde su je ostavili oni, a ostavili su narod na Kosovu i Metohiji, Srbe na Kosovu i Metohiji u beznađu, u nesigurnosti i potpunoj nebezbednosti. Danas se mi borimo za Kosovo i Metohiju. Od te borbe nećemo nikada odustati, ali se moramo prisećati upravo ovih ovakvih, kao što je Vuk Jeremić, kao što je Marinika Tepić, koji će sutra potpisati, verovatno, za možda još kojih 619 miliona i te kako dogovor o nezavisnosti. Ja samo želim da naglasim nekoliko stvari, bez obzira što ako govorimo o Tucoviću koji je kritikovao austrougarski imperijalizam, a upravo je stvaranje albanske države delo austrougarske politike, održavanje uticaja u tom delu Evrope, zarad činjenice da zaista nemam potrebu da komentarišem život, delo i rad Dimitrija Tucovića, već ovih drugih koji ga slede, zamolila bih narodne poslanike, a sugerisala bih isto tako građanima Republike Srbije da zarad istine, zarad onoga što bi morali da znaju o situaciji na Kosovu i Metohiji, najbolje bi bilo, između ostalog, da pročitaju knjigu Teodore Tolove koja u svom doktorskom radu „Uticaj austrougarske imperije na stvaranje albanske nacije“ opisuje saznanja do kojih je došla prilikom istraživanja, a to je da je postojalo u okviru austrougarskog ministarstva spoljnih poslova posebno odeljenje, u periodu od 1896. do 1906. godine, posebno odeljenje koje je finansiralo čitav mehanizam delovanja konzularnih predstavništava Austrougarske na teritoriji osmanskog carstva, a u cilju stvaranja albanske nacije i stvaranja njihove nacionalne svesti. Ako se prisetite malo istorije, znate da je u tom vremenu Albanija bila plemenskog sastava. Dakle, da zaključim ovu celokupnu temu. Srbija nije imperijalistička zemlja, kako tvrdi Kamberi, kako to tvrdi Borko Stefanović, Marinika Tepić itd. Srbija nikada nije imala pretenzije ka tuđim teritorijama, već je uvek i samo branila svoja vekovna ognjišta i svoju teritoriju. Takođe, Srbija je donela kulturni prosperitet kada je oslobodila Kosovo i Metohiju u balkanskim ratovima, donela je duh Evrope i agrarnu reformu koja je danas možda povezana sa ovim dnevnim redom, ako ćemo malo da pogledamo istoriju, a kojom je begovsku zemlju podelila seljacima. Dakle, nikada se nismo ponašali kao kolonizatori, već upravo suprotno. Ako ćemo da govorimo o bližoj prošlosti, onda moramo podsetiti, a možda i edukovati Borka Stefanovića da je i na pregovorima u Rambujeu srpska delegacija u svom sastavu imali pripadnike svih nacionalnosti koji žive na Kosovu i Metohiji. Dakle, uvek smo uvažavali sve narode i nacije koje žive na teritoriji Republike Srbije, od severa pa sve do juga, i nikada nismo pravili razliku između manjinskog i većinskog stanovništva i nikada to nećemo činiti. Što se tiče članova Saveta regulatora, verujem da Dragan Đilas ima 619 miliona želja, navodnih želja, koje pokušava preko ovakvih naslova da ostvari. Dakle, znamo za urušavanje „Telekoma“, znamo koji su razlozi, pa došli smo do potpune apstrakcije da se predsednik Srbije optužuje da ima veze i sa „Premijer ligom“ i sa emitovanjem. To je prosto nešto što ne bi trebalo da bude tema sednice Narodne skupštine, ali vas molim da po svojoj savesti, kada pogledate radne biografije današnjih predloženih kandidata, zaista doprinesete tome da REM radi nezavisno, da izaberemo one koji su najbolji, da to telo oslobodimo barem onog dela koji se tiče svakodnevnih napada, satanizovanja, na kraju krajeva. Vidimo da je to slučaj sa Oliverom Zekić koja predsedava Savetom. Dakle, pustite REM da radi ono što mu je posao, a za one političke protivnike i REM poruka je samo da pokušaju da se bave svojim političkim programima, a manje izdajom Srbije. Hvala vam.
Hvala. Prelazimo na listu prijavljenih za reč. Prvi je prof. dr Jahja Fehratović.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poslanici Stranke pravde i pomirenja svakako će se odlučiti za jednog od dva kandidata. Raduje nas činjenica da REM postaje sposoban da radi i da unapređuje ono što se mora unapređivati kada je u pitanju medijska slika u Republici Srbiji. Svakako smo i mi na ovim razgovorima imali određene zahteva i ideje koje su predočene u pogledu unapređenja rada ovoga tela, njegove uloge i to je nešto što je komplementarno većini zahteva koji su predočeni i koji će, verujemo, biti prihvaćeni u skladu sa onim što je najbolje i najkorisnije za sve građane Republike Srbije. Ono što jeste najvažnije jeste da REM u svom punom kapacitetu mora malo više raditi na uvođenju etike u naš medijski prostor, jer je to nešto što je najneophodnije i, naravno, ukoliko se to bude suštinski, studiozno uradilo, onda će se otkloniti većina problema koji danas postoje u našem medijskom prostoru, jer je, po nama, jedan od glavnih problema nedostatak etike, manjak etike, etičkog pristupa u svakom pogledu i kada su u pitanju informativni programu, ali i kada je u pitanju celokupna programska shema onih glavnih medijskih proizvođača, a posebno onih sa nacionalnom frekvencijom. Naravno, ukoliko se podigne svest o etici, podići će se i svest o sadržajima ukupnih shema, a to znači da ćemo imati mnogo više kvalitetnijeg programa iz oblasti kulture, obrazovanja, a mnogo manje onoga što negativno utiče na svest građana, posebno na manje populacije. Verujemo da će i tome doprineti jedan od dvojice kandidata koga danas budemo podržali i koga budemo ovlastili da u ime nas, odnosno u ime građana Republike Srbije obavlja ovaj posao. Nismo zadovoljni svim onim što je ovo telo, posebno u prethodnom periodu kada je bio RRA i posebno u onom periodu kada su većinu u njemu imali oni koji su pripadali starome režimu, njihovom odnosu prema celokupnom medijskom sektoru, posebno u tretiranju onih delova koji su se odnosili na stanje ili položaj nacionalnih manjina, posebno stigmatiziranje bošnjačke nacionalne zajednice u pogledu onoga što se događalo 2007. godine nakon agresije na islamsku zajednicu. Tada RRA nije radio ono što je trebao da radi, nije ispunjavao sve ono što je morao ispunjavati. Mi smo ovde o tome više puta govorili. Svakako da se ta slika puno promenila, ali da treba još jako puno raditi i konstantno ukazivati na sve ove propuste kako bi današnji REM u punom kapacitetu ispunjavao sve ono što jeste njegova obaveza i osnažiti ga dodatno mehanizmima da može sprovoditi u celini sve one odluke koje donese, a kada su u pitanju nekakve vrste kazni onim operaterima koji zloupotrebljavaju frekvencije, posebno nacionalna frekvencija, posebno politikanstvo i u prelaženju svih mogućih kodeksa moralnosti, pa vrlo često i normalnosti u odnosu na celokupno naše društvo. S tim u vezi, mi kao poslanici Stranke pravde i pomirenja, podržaćemo jednog od predloženih kandidata, verujući da će svojim radom, onako kako smo danas čuli, unaprediti ili težiti da unapredi rad ovog tela i da će se truditi da maksimalno poboljša ukupnost medijske slike na celom prostoru Republike Srbije i da će podjednako voditi računa kako o kvalitetu sadržaja medija na nacionalnom nivou, tako i onih sa regionalnim i lokalnim frekvencijama, jer i te kako imamo primera da vrlo često ti mediji koji imaju manje frekvencije od nacionalnih znaju da negativno utiču, posebno svojim neprofesionalizmom, svojim neetičkim, nemoralnim i neprofesionalnim odnosom na kreiranje negativne slike javnoga mnjenja o ukupnosti svih prilika u našem društvu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Branimir Jovanović.
Hvala. Poštovani potpredsedniče, koleginice i kolege, živimo u vremenu gde je zaista rad medija uvek pod lupom javnosti, pre svega što je očigledno da je profit osnovni postulat pre svega komercijalnih medija kojim se oni rukovode u ovom vremenu. Zato je veoma važno da posvetimo posebnu pažnju sadržaju koji emituju elektronski mediji. To je uvek prilika da se govori onda kada i govorimo o temama kao što je današnja, koje su na dnevnom redu, kao što je izbor članova Saveta REM-a. Govoriću nešto više o ulozi koju oni treba da ispune. Pre svega, podsetiću da je zadatak Regulatornog tela za elektronske medije da unapredi kvalitet i raznovrsnost usluga elektronskih medija, da radi na očuvanju, zaštiti i razvoju slobode mišljenja i izražavanja, da radi u interesu javnosti u oblasti elektronskih medija, kao i u interesu korisnika elektronskih medija, a sve u skladu sa principima jednog demokratskog društva. To je ono što stoji u zakonu i to je ono čega treba da se pridržavaju članovi Saveta REM-a kada obavljaju svoju ulogu. U tom kontekstu važno je da se obezbedi finansijska nezavisnost REM-a. Takođe, važno je i da mi kao parlament obavljamo na najbolji mogući način našu nadzornu ulogu i da raspravljamo o temama, odnosno da raspravljamo o izveštaju rada REM-a u nekom prethodnom periodu. Potrebno je da se uspostavi standard i potrebno je motivisati medije da plasiraju one proizvode koji su najvišeg kvaliteta, koji su namenjeni svim građanima, bez obzira na bilo kakvo političko, kulturno ili drugo etničko obeležje, da to bude jedan oblik komunikacije, jedno polje u kome će komunicirati svi građani Srbije. Naravno, teško je uspostaviti sistem koji će garantovati takav kvalitet programa u sadašnjim tržišnim uslovima, gde komercijalni mediji zaista čine sve da privuku što više gledaoca i da se to pozitivno odrazi na njihov profit. Opšti je utisak da je komercijalnim medijima na prvom mestu profit, pa nekoliko praznih mesta, pa tek onda briga o određenom edukativnom ili kulturnom sadržaju. Svuda oko nas u svetu su dokazi o opštem padu etičkih standarda i više je nego ikad potrebno današnjem društvu da vodimo računa o etičkom obrazovanju. Neki često kažu da etika i novinarstvo ne mogu da budu u istoj rečenici. Mi moramo da insistiramo da etika i novinarstvo uvek idu ruku pod ruku, jer bez toga nećemo imati ni kvalitetne programe, nećemo imati ni objektivno izveštavanje. Kada govorimo o manjkavostima određenih medija, najlakše je reći da možemo da uzmemo daljinski upravljač i da jednom komandom promenimo program, ali sve više zabrinjava činjenica da i u našem društvu se razvija taj neki svetski trend da se prikazuje neprimeren sadržaj, vulgarne reči su na programu u terminima kada to ne bi trebalo da bude, tu pre svega mislim na rijaliti programe i kada o tome govorim mislim pre svega na poruku koju šaljemo mladima. Mladi su jedna veoma osetljiva publika. Često se takav neprimeren jezik koristi da bi se publika šokirala, da bi ostala uz program, da bi se povećala gledanost, a moramo da razmišljamo o mladima u jednom sasvim drugom kontekstu, moramo da razmišljamo i da na brižljiv način biramo poruke koje će do njih doći, jer svakako da su mediji veoma važan faktor danas u formiranju stavova mladih ljudi, u formiranju vrednosti, u formiranju verovanja, a čini se da one poruke koje pojedini mediji šalju ne doprinose tome. Jednostavno, šalju iskrivljenu sliku o tome da se bogatstvo brzo stiče, da se popularnost brzo stiče. Sve to nije u skladu ni sa našom tradicijom, niti ima utemeljenje sa nekim vrednostima koji važe u našem društvu. Iskustvo iz prethodnih godina je pokazalo da se veliki broj mera koje je izrekao REM upravo odnosio na nepoštovanje propisa koji se tiču zaštite maloletnika. Mi kao publika uvek moramo kritički da se odnosimo prema porukama koje dobijamo, da ne bismo upali u zamku da usvojimo neke poruke koje onaj koji nam plasira namerno, na jedan perfidan način, želi da nam stavi do znanja. U javnosti se o radu REM-a često govori i u političkom kontekstu, odnosno o kontroli medijskog sadržaja za vreme izborne kampanje. To je, naravno, i razumljivo, ali mi uvek ističemo iz Socijaldemokratske partije Srbije da je REM taj koji u vreme izborne kampanje treba da radi svoj posao u skladu sa zakonom, profesionalno, da njegova uloga bude u tome da mu izveštavanje bude pravično, uravnoteženo, nepristrasno. Ali, sa druge strane, mora da se sačuva nezavisnost u radu ovog tela. Jednostavno, neprihvatljiv je bilo kakav pritisak na rad REM-a, jer on samo može biti kontraproduktivan. Za sada je važno da sačuvamo nezavisnost ove institucije, da insistiramo da ona radi u skladu sa zakonom i siguran sam da će rezultat tog rada biti da se u domove ljudi putem medija unese najkvalitetniji sadržaj, najkvalitetniji program, jedan edukativan sadržaj i da ćemo postaviti na taj način standarde dobrog ukusa kada govorimo o medijima. Naši zakoni koji regulišu rad medija su dobri. Procedura koja se odnosi na izbor članova Saveta REM-a je dobra. Oni pre svega moraju da ispunjavaju određene kriterijume da bi uopšte bili u proceduri za izbor, zatim dolaze kao takvi pred Odbor za kulturu Narodne skupštine Republike Srbije i onda ih poslanici biraju, tako da smatram da je dovoljno samo da se pridržavamo zakona i da članovi Saveta REM-a rade profesionalno svoj posao. Hvala.
Hvala. Reč ima Đorđe Milićević.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući, gospodine Orliću. Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, za Poslaničku grupu SPS je najpre od izuzetne važnosti i značaja kada govorimo o izboru u ovom trenutku jednog člana REM-a da je ispoštovana u potpunosti procedura, da je Odbor za kulturu i informisanje, konkretno na sednici održanoj 30. juna, obavio javni razgovor sa predloženim kandidatima, i to sve u skladu sa članom 11. stava Zakona o elektronskim medijima i da je upravo predložen kandidat iz Udruženja filmskih, scenskih i dramskih umetnika Udruženja kompozitora Republike Srbije. Dakle, onako kako je to definisano Zakonom o elektronskim medijima. Ovo namerno naglašavam iz jednog prostog razloga jer tokom razgovora sa evropskim parlamentarcima na kojima smo učestvovali ispred SPS prof. dr Žarko Obradović i ja, dakle od prvog dana od razgovora na Fakultetu političkih nauka, pa i u nastavku druge faze međustranačkog dijaloga, tokom prve faze međustranačkog dijaloga, vi gospodine Orliću to jako dobro znate, se pojavilo pitanje REM-a. Zašto je pitanje REM-a bilo interesantno predstavnicima jednog dela opozicije? Da bi nas vratili nekoliko koraka u prošlost i da bi ponovo vladalo jednoumlje, odnosno da bi ponovo svi morali da misle isto, svi da pišu i da izveštaju onako kako oni misle i na potpuno identičan način. Tada su predstavnici, podsetiću vas, Evropskog parlamenta rekli da treba da izaberemo predstavnike REM-a u skladu sa evropskim standardima. Mi iz SPS smo smatrali da je bilo neophodno da kažemo – poštujemo mi evropske standarde i jesmo za evropski put Srbije, Srbija pokazuje i odlučnost i opredeljenost kada je reč na putu evropskih integracija, ali, dozvolite, moramo najpre da poštujemo naše zakonodavstvo. Moramo da poštujemo zakone koje smo usvojili u Narodnoj skupštini Republike Srbije, tako da članove REM-a nećemo birati po političkoj pripadnosti i ne tako što ćemo ispunjavati nekakve uslove, ultimatume i zahteve jednog dela opozicije, već onako kako je to definisano Zakonom o elektronskim medijima. Inače, postavlja se pitanje – odakle tolika hajka i farsa oko REM-a baš u tom vremenskom periodu? Pri tome, čini mi se da oni koji su to činili su zaboravili onu suštinsku stvar, tada su još bili predstavnici ovog parlamenta, zaboravili su da je REM nezavisno regulatorno telo i da svako od nas treba da radi na jačanju nezavisnih regulatornih tela, a ne da tumači zakon onako kako mu odgovara, da traži od predstavnika REM-a da krši zakon i da tumači zakon onako kako on smatra da je u pravu i da gura REM u jedan politički ring i političko blato. Na nama je da kontrolišemo, odnosno da razgovaramo o izveštaju REM-a i da vidimo da li REM postupa u skladu sa zakonima. Niti je REM politički subjekt, niti REM učestvuje na izborima, niti REM opredeljuje ko će pobediti, niti ko će izgubiti na narednim predsedničkim, parlamentarnim i gradskim izborima. Demokratija u Srbiji se ostvaruje na izborima i o tome ko će pobediti odlučiće građani na fer i na demokratskim izborima kao što smo imali izbore koji su održani 2020. godine. Mi smo vrlo jasno rekli da kada je reč o drugoj fazi međustranačkog dijaloga Srbija je demokratska i slobodna država i naravno da smo kao poslanička grupa uvek spremni da razgovaramo i da radimo na unapređenju uslova, izbornih uslova kako bi što više građana Srbije učestvovalo na narednim izborima. Apsolutno ni jednog trenutka nismo osporili da ne treba učestvovati i ne treba nastaviti drugu fazu međustranačkog dijaloga, ali jesmo osporili nešto drugo, a to je da se ne sme dozvoliti da se jedan deo opozicije ponaša onako kako se ponašao tok prve faze međustranačkog dijaloga, a to je da dođete na razgovor i kažete – 42 zahteva ili bojkot. To nije način da dođete do nekakvog kompromisnog rešenja ili konsenzusa, to je ultimatum, da pokušate da napravite farsu, da zavaravate javnost time da vam je stalo do izbora, a stalo vam je zapravo samo do REM-a i do uređivačke politike RTS-a i elektronskih medija, ali i štampanih medija, i da od sebe pokušate na taj način da napravite žrtvu ne bi li među građanima Srbije pronašli nekoga još ko se oseća kao žrtva i ko bi vam, eventualno, dao podršku. To vreme je odavno prošlo i ta politička magla više u Srbiji nije prihvatljiva, vidljiva je, prepoznatljiva, danas se u Srbiji vrednuju samo rezultati i apsolutno ništa više. Da se razumemo, druga faza međustranačkog dijaloga, do druge faze međustranačkog dijaloga ne bi došlo da smo mi imali, kako to jedan deo opozicije kaže, nefer i nedemokratske izbore i da, kako to jedan deo opozicije kaže, imamo nelegitiman i nelegalan parlament, jer tokom druge faze međustranačkog dijaloga kopredsedavajući je predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, Ivica Dačić, i učestvuju svi predstavnici, legitimno izabrani predstavnici na parlamentarnim izborima 2020. godine, što znači da smo imali fer i demokratske izbore i da smo legitimno izabrali predsednika Narodne skupštine Republike Srbije koji je kopredsedavajući tokom druge faze međustranačkog dijaloga. Kao odgovorna i ozbiljna politička stranka, državotvorna stranka mi smo, naravno poštujući institucije sistema, a zašto kažem poštujući institucije sistema, jer od početka smo govorili da razgovore o izbornim uslovima, a veoma su vezani za REM, veoma su vezani za medije, treba voditi u institucijama sistema. Razgovore treba voditi u parlamentu, ne na ulici, ne pod šatorom kao plemenski savez, već u institucijama sistema. Kao odgovorna, ozbiljna, državotvorna stranka mi smo definisali platformu, analizirali aktuelni politički trenutak, analizirali prethodni izborni ciklus i dali nekakvih 10 principa i načela koje smatramo da mogu biti doprinos u radu, kada je reč o izbornim uslovima i kada je reč o narednim vanrednim parlamentarnim, gradskim, odnosno beogradskim ili gradskim i predsedničkim izborima koji treba da budu održani na proleće naredne godine. Postavlja se pitanje – da li su druge političke stranke to učinile? Da li su druge političke stranke i koje su to političke stranke dostavile platformu Narodnoj skupštini Republike Srbije i predsedniku Narodne skupštine Republike Srbije? Ne, oni su, po dobrom starom običaju, zaobišli institucije sistema i svoju platformu dostavili, naravno, evropskim parlamentarcima. To je, po ko zna koji put, narušavanje pre svega dostojanstva Narodne skupštine Republike Srbije. Ne narušavaju oni dostojanstvo nas kao poslanika, već građana koji su nas glasali. Oni na taj način degradiraju i devalviraju građane Srbije koji su učestvovali na fer, ponavljam, i demokratskim izborima 2020. godine. Kažem, pokušavali smo kroz platformu i kroz prvu fazu međustranačkog dijaloga da im objasnimo, kada je reč o uređivačkoj politici medija, da se ne treba mešati u uređivačku politiku medija, da mediji treba da budu autonomni i slobodni u odlučivanju da interes vlasništva svakako jeste primaran i da je strategija o privatizaciji medija napravljena još 2000. godine. Tada su brojni mediji privatizovani. Dakle, želeli ste kapitalizam, dobili ste kapitalizam i onda se postavlja pitanje – odakle danas potreba da pokušate, pa evo sada i kroz REM i kroz učešće u REM-u preko navodno svojih članova, svojih predstavnika, da utičete na uređivačku politiku. Konkretno govorim o privatnom sektoru. Dakle, na taj način degradiraju i novinare, jer novinari jako dobro znaju šta je vest, a šta nije vest. Ako organizujete jedan isti skup svake nedelje i na tom istom skupu imate po 10, 20 ili 30 pristalica i nemate apsolutno ništa novo da saopštite, izvinite, pa novinari jako dobro znaju da to nije vest. Nemojte na taj način degradirati i devalvirati novinare kao što ste degradirali i devalvirali građane Srbije. Videli smo da to ne vredi i da prosto ne shvataju da se ne treba mešati u uređivačku politiku medija, a onda smo u platformi koju smo dostavili Narodnoj skupštini Republike Srbije rekli – da, zalažemo se za ravnopravnu zastupljenost u medijima, ali ta ravnopravna zastupljenost u medijima podrazumeva ne da, kako ono ste pokušali motornom testerom da uđete u RTS i da se izborite valjda za pet minuta u informativnom programu ili ne znam, 15 minuta, nego to podrazumeva debatne emisije, to podrazumeva tematske emisije, izvolite gospodo, učestvujte na izborima, izađite sa programom, učestvujte u tematskim debata, izađite sa ljudima koji su garant, izađite sa ljudima koji su garant za realizaciju tog programa, pa neka građani donesu odluku kojom će ukazati poverenje, a kome ne na narednim izborima. Vidim da im ni to ne odgovara. Između ostalog, čuli smo prethodnih dana da pored toga što pojedini nisu dostavili platforme i zapravo ne znamo za šta se zalažu pojedini predstavnici opozicije, jednog dela, kada je konkretno reč o medija, o REM-u, osim što žele veće prisustvo, ali osporavaju vođenje dijaloga na oba koloseka i to je bila jedna od tema u protekle dve nedelje. Dozvolite, mi iz poslaničke grupe SPS smatramo da je predsednik Narodne skupštine Republike Srbije u dogovoru sa predsednikom Republike, napravio jako dobar potez time što je omogućio da se čuju sugestije i predlozi i onih političkih opcija koje žele da razgovaraju sa evropskim parlamentarcima, ali i onih političkih opcija koje ne žele da razgovaraju sa evropskim parlamentarcima, a onda pokušati iznaći određenu ravnotežu kada je reč o izbornim uslovima i uvažiti određene sugestije i predloge, ukoliko uopšte te sugestije i predlozi i postoje. Dakle, ne možete vi isključiti nikoga iz dijaloga, i ne možete teret odgovornosti, kada je reč o međustranačkom dijalogu, večito prebacivati na vladajuću koaliciju. Nije ovde reč o tome da vladajuća koalicija u nečemu greši, lako će vladajuća koalicija naći zajednički imenitelj, ovde je reč o konfuziji koja vlada u jednom delu opozicije, jer oni više ne znaju sa kime žele da razgovaraju, jedni žele sa evropskim parlamentarcima, drugi ne žele sa evropskim parlamentarcima, jedni ne žele da razgovaraju sa Ivicom Dačićem, drugi žele da razgovaraju sa Ivicom Dačićem. Čekajte, nismo mi fontana želja. Mi smo tu da saslušamo sugestije i predloge, ako ih imate, izvolite. Spremni smo da razgovaramo. Ako ih nemate, opet, nemamo ništa protiv, mi imamo izborne uslove, biće zakazani izbori u zakonom predviđenom roku, građani će učestvovati na njima, ali nam se čini da prisustvo pojedinih evropskih parlamentaraca daje za pravo jednom delu opozicije da predlaže i ono što siguran sam, ni sami ne bi prihvatili da imaju jedan deo odgovornosti danas u Srbiji. Zamislite vi, a vi gospodine Orliću jako dobro to pratite, zamislite vi, predlog medija da se dodeli u ovom trenutku nacionalna frekvencija, ili da se formira ministarstvo koje će pratiti izborni proces. Dakle, sve govori u jednom te istom pravcu, a to je da želite da do vlasti i privilegija dođete bez izbora, a to u Srbiji danas nije moguće. Mi smo u platformi predvideli još nekoliko stvari. Reći ću još jednu stvar koja se konkretno tiče REM-a, i na šta smatramo da REM treba da obrati pažnju. Naime, sve političke stranke donose odluku o sadržaju svojih izbornih poruka, spotova, reklame, prilozi, vodeći računa o poštovanju Zakona o informisanju, o poštovanju ljudskih i manjinskih prava građana. Treba zabraniti svaki reklamni spot, poruku, novinarski tekst, ili na drugi način saopštenu poruku od strane političkih stranaka ili medija, tokom izborne kampanje koji koriste govor mržnje i kojim se napadaju članovi porodice, uključujući i decu izabranih nosilaca javnih funkcija ili kandidata u izborima koji se nalaze na izbornim listama političkih stranaka. Svakodnevni napadi na porodicu i decu predsednika republike potvrđuju da takve poruke imaju za cilj diskreditaciju i destabilizaciju članova porodice predsednika Srbije i konačno njegovu eliminaciju iz političkog života Srbije. Dakle, ovo je nešto čime treba da se bavi REM. Ako je mogao tokom izborne kampanje, u sred izborne kampanje da zabrani spot vladajuće političke stranke, isto tako treba da odreaguje i kada je reč o opozicionim političkim strankama. Još jedna stvar, političke stranke koje ne učestvuju u izborima ne mogu imati svoje prisustvo u medijima, jer ako sagledate analizu REM je napravio analizu prisustva u medijima pojedinih političkih opcija tokom prethodnih izbora, videćete da kada je reč o pružaocima medijskih usluga na drugom mestu po toj analizi je politička opcija koja nije učestvovala na izborima. To ne sme da se desi. Dakle, samo izborne liste i političke stranke koje učestvuju na izborima po našem mišljenju, po mišljenju naše poslaničke grupe mogu biti zastupljene u medijima. Na kraju, ima još jedna vrlo interesantna stvar kada je reč konkretno o medijima. Kažem, nismo imali prilike da čujemo programe, nismo imali prilike da čujemo platforme, osim što smo čuli da će opet organizovati nekakve proteste. Sad se pitamo da li će proteste organizovati protiv evropskih parlamentaraca, ako žele da organizuju protiv evropskih parlamentaraca, mi im predlažemo da to bude u Briselu da ne remete ovaj saobraćaj po Beogradu. To bi bilo pravično i pravedno i korektno od njih. Sa druge strane, čuli smo samo dve reči – revanšizam, i čuli smo reč – lustracija. Sad mi postavljam pitanje, kada čujete jednu ovakvu poruku, kaže – da li podržavate ideju da jednog dana zgrada „Pinka“ bude srušena uz obrazloženje da ne ispunjava komunalne kriterijume ili drugog zakonskog opravdanog razloga, a da se na njenom mestu podigne spomenik slobodi govora pribavljen kroz transparentan proces javne nabavke? Mi postavljamo pitanje – da li je ovo ta politika revanšizma prema medijima? Hoće li se ovako ponašati prema medijima ako iole budu imali deo političke odgovornosti, a mi smo ubeđeni da neće, jer su pluskvamperfekat političke scene Srbije? Dok je ove vladajuće koalicije slobodna mišljenja, sloboda govora, sloboda izražavanja će biti osnovni postulati demokratskog društva kako Srbija danas i jeste. Zahvaljujem, predsedavajući.
Hvala, gospodine Milićeviću. Pošto ste, čini mi se, dva puta obratili meni u svom izlaganju. Da vam kažem, pitanje koje ste postavili, šta mislim zbog čega su ti ljudi na taj način govorili o REM-u, o medijima generalno. Moje mišljenje je da zbog toga što oni smatraju da bi na taj način obezbedili da svi mediji u Srbiji izgledaju onako kako to izgleda u njihovim medijima. Dakle, da svi mediji u ovoj zemlji rade onako kako rade mediji pod kontrolom tih ljudi iz bivšeg režima, pa da onda verovatno svi mediji u Srbiji danas imaju za glavnu zvezdu Veljka Belivuka, kao što imaju njihovi mediji, ili da svi imaju na naslovnim stranama ono što su imali baš u vreme tog dijaloga u magazinu „Tabloid“, da kako ono beše, jedan metak u Vučića rešava sve probleme u Srbiji. Oni očigledno smatraju da svi mediji treba da izgledaju na taj način, da cela država treba da izgleda na taj način i to je očigledno njihova politika koju bi kandidovali pred ovim narodom i dobro je da narod to zna, da bi mogao na osnovu svega onoga što ljudi koji hoće da se bave politikom nude, sutra da odluči da li hoće da glasa za te stvari ili za neku drugačiju, ja bih rekao, svakako bolju Srbiju. Reč ima Aleksandar Mirković.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice narodne poslanice i kolege narodni poslanici, mislim da izbor članova saveta REM-a svakako sam po sebi jako je bitan i značajan, jer pre svega izaziva posebnu vrstu pažnje javnosti, ali i političkih činilaca, pre svega onih koji danas čine opoziciju. Složio bih se i sa izlaganjem kolege Milićevića u velikom delu, složio bih se i sa dosta temeljnim izlaganjem naše koleginice Sandre Božić, ali vidite poštovani građani Srbije iz svih ovih prethodnih izlaganja koliko se pitanje REM-a i članova REM-a politizuje od strane onih ljudi koji ama baš nikakvu drugu poruku ne umeju da pošalju, nemaju i koliko ljudi koji danas pretenduju da se vrate na vlast jedino što žele jeste dolazak na vlast bez podrške građana. Da li je to kroz nekakvu jeftinu manipulaciju, da li je to kroz, kako oni misle, sveobuhvatno prisustvo u medijima, da li je to pitanje ulice ili kao što je gospodin Orlić malopre istakao, jedan metak koji bi rešio sve. Misleći na taj način da ukoliko ubiju Aleksandra Vučića da će na taj načni rešiti sve probleme koje njih muče i da će tako u tom nekom haosu, kao nekakvi lešinari iskoristiti priliku i doći na vlast. Kada govorimo o REM-u, pažljivo sam slušao prethodna izlaganja i verujem da je, zbog količine podataka koju su kolege narodni poslanici hteli da iznesu, ovde promakao jedan jako bitan podatak, a to je činjenica da u ovim pregovorima vlasti i opozicije u kojima ste učestvovali i u kojima ste pričali postoji Demokratska stranka koja, zamislite sad, ima svog potpredsednika koji je, poštovani građani Srbije, urednik na televiziji Srbije. Dakle, na RTS-u potpredsednik Demokratske stranke je Tatjana Manojlović. Dakle, u jednom trenutku i uređuje politiku na RTS-u, ali u istom trenutku je i potpredsednik Demokratske stranke. Pa sada se ja pitam šta bi radili Dragan Đilas ili Lutovac, Vuk Jeremić kada bi, hipotetički, potpredsednik SNS-a uređivao RTS ili bilo koji drugi medij. Ono što je takođe ovde simptomatično jeste i činjenica, a o tome je i gospodin Milićević govorio, kako pojedini predstavnici bivšeg režima Demokratske stranke, sada pretočeni u neku drugu stranku, poput Narodne stranke Vuka Jeremića, sada predlažu da svaki medij koji se njima ne dopada ili koji smatraju kao svog neprijatelja treba biti sravljen sa zemljom i to jasno piše tamo da ne postoji pravni osnov zašto bi oni srušili tu zgradu, radi se o zgradi televizije „Pink“, već eto tako licitiraju pod izgovorom da se ne uklapa ili da nije ispoštovan nekakav komunalni red. Dakle, vi ovde imate već najavu da će oni izmisliti hipotetički nekakav razlog, ako dođu na vlast, da tu zgradu sruše. I kada sve ovo uzmete u obzir, stvari koje su se pojavile juče, poput nekakvih izjava, zaista je zabrinjavajuće ako ih posmatrate iz ugla običnog građanina i čoveka koji prosto samo prati vesti, eto, radi opšte informisanosti. Činjenica da je sada Aleksandar Vučić kriv, pored toga što pada kiša ili sija Sunce, je novi metod obračuna sa Aleksandrom Vučićem, a to je da je sada taj čovek kriv i zato što je u nekakvoj medijskoj trci između „Arena sporta“ i „Sport kluba“ „Arena sport“ preuzela primat i Premijer ligu preuzela na svoje kanale. Ono što je ovde zabrinjavajuće jeste činjenica da je ovo samo još jedna specijalna vrsta pritiska na predsednika Aleksandra Vučića, a sad ću vam reći i zašto. U proteklih nekoliko godina, „Sport klub“ i „Junajted medija“ Dragana Šolaka i Dragana Đilasa izgubio je mnogo značajnih takmičenja, poput NBA lige, tj. američke košarkaške lige, najpoznatije i najpopularnije košarkaške lige na svetu, koju su izgubili 2019. godine. Ove godine su već izgubili i špansku La ligu koja će se prenositi takođe na „Areni sport“. Međutim, sada u ovom sistematičnom napadanju Aleksandra Vučića pridružili su i to što su izgubili Premijer ligu od sledeće sezone. I ovo vam je samo još jedan pokazatelj histerije koja se dešava u delu opozicije i pokazuje vam koliko neće birati sredstva da napadnu ili na bilo koji način nanesu štetu politici Vlade Srbije, pre svega Aleksandru Vučiću. I kada vam sve ovo govorim, jako je bitno da sve ovo naglasimo iz prostog razloga što kandidat koji će danas biti izabran moraće da vodi računa o svemu ovome, jer delokrug delovanja REM-a je jasno definisan. Ono što je posebno zanimljivo, vidim da pokušavaju i to da nam stave na teret, ali greše, jer svako ko želi po malo da se bavi politikom ili da razume delokrug REM-a, jasno može da pročita da za obavljanje poslova iz svoje nadležnosti regulator je odgovoran Narodnoj skupštini, dakle narodnim poslanicima. Ali, ono što mene zabrinjava i već nekoliko puta diskutujem sa ovog mesta jeste činjenica da u članu 15. stoji: „REM utvrđuje bliža pravila koja se odnose na programske sadržaje u vezi sa zaštitom dostojanstva ličnosti i drugih ličnih prava, zaštitom prava maloletnika i zabranom govora mržnje“. Sad ja vas pitam – koliko puta su pojedini mediji pod direktnom kontrolom Dragana Đilasa ugrozili ovaj član, izazivali mržnju, podsticali na ubistvo predsednika Aleksandra Vučića i njegove porodice? Lepo je naglašeno: „zaštite dostojanstva ličnosti i drugih ličnih prava, zaštitom prava maloletnika“. Na tim televizijama se licitiralo sa ubistvom maloletne ćerke i sina predsednika Aleksandra Vučića. Oni će vam reći, kao i mnogo puta – nismo nadležni. Ali, nikakav problem. U članu 14 – ovo regulatorno telo daje inicijativu za donošenje i izmenu zakona drugih propisa, opštih akata, radi efikasnog obavljanja posla iz svog delokruga rada. Pa hajte, gospodo, dajte inicijativu, predložite nešto, da ovde zajedno u Skupštini prodiskutujemo o tome i da donetim zakonom zaštitimo svakog u ovoj našoj zemlji. Kada kažem – svakog, naglašavam to iz prostog razloga što iz ovih primera, kao i iz diskusija ranije ili iz primera na tim televizijama, možete videti koliko su predstavnici SNS-a napadani, izvrgavani ruglu, izloženi kojekakvim pretnjama, a da niko iz ovog regulatornog tela ama baš nikad nije ni reagovao. I to je nešto sa čime moramo da se pomirimo, da prihvatimo da je tako, ali da svi zajedno kao društvo radimo na tome kako se nikada nikome takve stvari više ne bi ponavljale. Kada govorimo o svemu ovome, posebno želim da istaknem stvar koja se dešava danas. Mislim da je gospodin Orlić napravio odličnu uvertiru meni u svom izlaganju, ali pre toga je gospođa Božić sjajno diskutovala o tome. Danas smo svedoci paradoksalne situacije da ljudi koji su optuženi i koji se sumnjiče za najgora moguća krivična dela, za najmonstruoznije zločine, danas su medijske zvezde. Na pojedinim medijama pod direktnom kontrolom Dragana Đilasa sada smo ušli već u šesti sat gde se njihove reči uzimaju kao amin i da se laži tog čoveka koji je osumnjičen za najmonstruoznije zločine shvataju kao aksiom i da se na taj način ponovo optužuje Aleksandar Vučić i pokušava da mu se nanese nekakva šteta. Ako uzmete u obzir da je Belivuk danas perjanica jednog dela opozicije i da ne postoji stranka iz bivšeg režima Demokratske stranke, koja je proistekla iz tog taloga koji se nakupio, neverovatno je da ga svi danas veličaju, da ga hvale i da podržavaju sve ono što je on rekao. Čovek koji se slika sa telom skoro upokojenog čoveka koji je optužen sa najmonstruoznije zločine danas je njihov lider i zaštitno lice. I sve ovo što danas govorim u prilici su građani da vide i da pročitaju, jer ne postoji stranka koja nije izdala saopštenje i podržala to što je taj čovek rekao, a sve sa ciljem da, u nedostatku bilo kakve politike, programa i ideje, nanesu bilo kakvu štetu Aleksandru Vučiću, pa makar im bio saveznik i neko ko je mleo ljude u mašini za meso. Sve ovo govorim samo argumentovano i činjenicama. I kada građani pomisle da to tako nešto ne može dalje, juče na jednom štandu SNS-a mi je prišao čovek i pitao me – da li je moguće da potpredsednik Narodne stranke Vladimir Gajić zastupa i brani čoveka koji je osumnjičen da je bio deo klana Veljka Belivuka, koji je, uzgred rečeno, bio jedan od najbližih saradnika, a juče se Vladimir Gajić pohvalio time da je on pušten na slobodu? Pa vas ja sada pitam – da li je normalno da ljudi koji danas pretenduju na vlast usko sarađuju sa njima i podržavaju sve to što oni danas izgovaraju, iako i oni znaju da je to monstruozna laž? Danas je gospođa Božić pomenula i drugog Vladimira, samo Vuletić je ovde u pitanju. Taj čovek se danas hvali, ismeva i podsmeva i SNS i nama kao narodnim poslanicima, a pre nekoliko meseci smo bili u prilici da čujemo kako je tom istom Veljku Belivuku rekao – ma ti znaš koliko tebe voli tvoj brat, batica, koliko voli tebe tvoj batica. Jel se sad s pravom građani pitaju ko je ovde lud i da li je moguće da im toliko vređaju inteligenciju, pokušavajući na ovaj način da operu ruke od sebe i od svojih batica, bratije ili kako se već nazivaju? Sramotno je sve ono što se dešava i sramotno je što danas pokušavaju da od predsednika Aleksandra Vučića, koji nikada oči nije video tom Belivuku, naprave nekoga od njih, koji je očigledno sa njima blisko sarađivao. Uveren sam da građani neće nasesti na ovu jeftinu manipulaciju, jer kako možete verovati ljudima koji su našu zemlju upropastili, koji beže od poligrafa za najobičnija pitanja i koji se sakrivaju iza raznoraznih teških bolesti ili ne znam ni kakvih preporuka lekara, poput tog Vuletića koji se busao u grudi da će otići na poligraf, a kada je do poligrafa došlo, od njega je pobegao brže-bolje. Ili Dragana Đilasa, koji je pristao da ide na poligraf, a kada mu je to ponuđeno, kako bi nam objasnio odakle mu to silno bogatstvo, rekao da ipak neće. Za razliku od njih, Aleksandar Vučić je uvek bio hrabar, jer zna da iza njega stoje reči, ali pre svega dela. Evo, i danas je ponudio da ode na poligraf, ali njima i to nije dovoljno, već će u svom mulju pokušati da se valjaju što duže, ne bi li na taj način, ponavljam još jednom, naneli bilo kakvu štetu Aleksandru Vučiću, pre svega. Očigledno je da ubrzani razvoj naše zemlje, oštra i beskompromisna borba protiv organizovanog kriminala smeta mnogima, jer znaju da građani konačno vide napredak, konačno vide svetlo na kraju tunela dolaskom SNS na vlast i konačno imaju čoveka kao što je Aleksandar Vučić, kome je jedini cilj i glavni prioritet bolji život svih građana Srbije. S toga sam uveren, da će moje kolege, narodni poslanici, ali i svi članovi SNS, kao i svaki put do sada hrabro stati uz predsednika Aleksandra Vučića, i da ćemo na ove laži i neistine, monstruozne bljuvotine i konstrukcije Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Borisa Tadića ili tog Vuletića, odgovoriti još većim radom i još većim zalaganjem, ali ono što je najbitnije, istinom i novim projektima, koji će svima nama garantovati još bolji život, još lepšu budućnost za svu našu decu i generacije koje dolaze. Hvala vam i živela Srbija.
Hvala, gospodine Mirkoviću. Pošto ste mi se i vi obratili direktno, na temu ove kampanje koje se sprovodi danas. Znate šta, koliko je to istina, odnosno nije istina, to je potpuno jasno onima koji u tome učestvuju i koji tu hajku vode celog ovog dana. Znate šta je rekao danas Boris Tadić, na tu temu, „nebitno je potpuno da li je konkretno Belivuk iskaz istinit“, ne bitno je da li istinit. Svima njima je bitno samo da je to nešto što mogu da koriste protiv Aleksandra Vučića, to je jedino što je važno i u ovom i u svakom drugom slučaju. Reč ima Nebojša Bakarec.
Hvala vam, poštovani predsedavajući, poštovane dame i gospodo poslanici, poštovani građani, uputiću apel REM-u, pitanje REM-u, da li će oni danas da reaguju na medijski napad na državu. Upravo danas, kada su svi Đilasovski mediji za istinu proglasili bezumne laži jednog krvnika, koljača i ubice. Mislim da imamo, podsetiću vas pritužbe REM-u, od strane Đilasovskih medija i stranaka, vezano za nasilje u rijalitijima. Ovo je milion puta gore, što se danas događa. Ovo je promocija koljača i ubica, promocija kriminala i mafije, od stane svih Đilasovskih medija. Da li će sada da se sami na sebe žale REM-u? Da li će novinarka udruženja da reaguju na ovo drastično kršenje novinarskih i medijskih normi? Dakle, ti mediji i KRIK i SSP, znači stranka Đilasova, zastupaju iz svega što smo danas videli, a i ranije, koljača Belivuka, a o kredibilitetu KRIK-a, svedoče i sledeće činjenice, prosto, kao iz policijskih izveštaja, ali i iz Ujedinjenih Arapskih Emirata, gde je Stevan Dojčinović, glodor KRIK-a 2019. godine, deportovan iz ove zemlje, iz UAE, zbog toga što su ga vlasti te zemlje označile, kao osobu opasnu po nacionalnu bezbednost. Takođe, da ovo nije usamljen slučaj, isti taj Dojčinović, glodor KRIK-a je 2015. godine uhapšen na aerodromu, u Moskvi i odmah je posle jednog dana provedenog u zatvoru, deportovan u Srbiju i trajno mu je zabranjen ulazak u Rusiju, na ne znam koliko decenija. Ruska tajna služba je zvanično označila Dojčinovića, citiram – „pretnja pod nacionalnu bezbednost i javno zdravlje“. Ja tvrdim da je to i u Srbiji slučaj, samo neko mora da ga proglasi. Pre godinu dana, u junu 2020. godine, podsetiću, prošle godine, KRIK je dobio zadatak da odstreli mladog Danila Vučića i prionuli su, KRIK odavno radi za Đilasa, koji ih redovno finansira. Tada, tokom predizborne kampanje, prošle godine, KRIK je više puta targetirao sina predsednika Srbije Danila Vučića, ugrožavajući mu bezbednost, tako što su ga neistinito predstavljali, kao lice koje je član jednog kriminalnog klana. E, to će sada pokušati i to danas ponovo pokušavaju i Vuletić i svi oni u medijima. A, novinari KRIK-a su istom prilikom, prošle godine, pratili, osim Danila Vučića i brata ministra finansija Predraga Malog i to na adresi stanovanja i na kućnoj adresi, a KRIK je čak pratio i o tome postoje novinski izveštaji, i maltretirao suprugu i dvogodišnje dete Predraga Malog. Sada je KRIK dobio novi zadatak, da se uključi u kampanju odbrane mafijaškog klana Belivuk, KRIK tvrdi da je Belivuk došao u posed transkripta saslušanja Belivuka, iz tužilaštva 5. jula. Pazite, to je bilo pre skoro tri nedelje. Taj transkript su advokati odmah, da kažem, dobili i sam Belivuk, istog tog dana i radi se, i radi se, odnosno da svima bude jasno, o jednom bezvrednom papiru do koga, maltene svako može da dođe, ali je logično da su u ovom slučaju sada, posle tri nedelje, iz nekog razloga advokati i sam Belivuk, odlučili da medijima proslede transkript, pri tome ne znamo da li je on autentičan. Naravno, da su to laži, nego da li su nešto dodavali, menjali, to nikako ne znamo. Dakle, sam transkript možda nije falsifikat, ali u svakom slučaju su gomile laži, dakle izjava jednog koljača, ubice, koja je data 5. jula. Međutim, ne znamo da li je KRIK, ovaj transkript pribavio na zakoniti način. Ne znamo od koga ga je dobio, oni će reći, štitiće svoje izvore. Šta će štititi? Bezakonje? Znači, kao po komandi, tvrdnje KRIK-a, tj. Belivuka danas i Belivukove halucinogene laži, su preneli svi Đilasovski mediji, znači jedno 20 medija, trenutno već sedmi sat bruji o tome. I ni jedan od tih medija ne objašnjava ovaj bezvredni karakter traskripta. Svi ovi Đilasovski mediji, ovaj transkript, izjave jednog dokazanog ubice i koljača, plus mega dilera drogom, predstavljaju, kao veliku istinu. Sa druge strane, evo kako je poznati opozicioni novinar koji nikako nije naklonjen vlasti, Dušan Mašić, danas reagovao na ove Belivukove laži i KRIK-ove. Kaže - vreme je da se ponovo podsetimo, kaže Dušan Mašić, da optuženi mogu da se brane na sve moguće načine, uključujući i laganje. Tako taj sistem funkcioniše svuda. To što verujem KRIK-u, kaže Mašić, ne znači da verujem i Belivuku. Pa, naravno. Setimo se, samo za šta je optužen mafijaško-teroristički klan Belivuk-Zvicer? Nije optužen za trgovinu cigaretama, slatkišima, nego Tužilaštvo za organizovani kriminal je zvanično 13. jula, objavilo da je ponovo proširena istraga, protiv pripadnika organizovane kriminalne grupe Veljka Belivuka, zbog ukupno pet teških ubistava. Međutim, Belivukov klan se tereti i za zločinačko udruživanje i za trgovinu drogom, nedozvoljeno držanje i nošenje oružja i eksplozivnih materija, što o svemu svedoči ona ogromna količina vojnog oružja koje je pronađeno u njihovim skladištima. Dakle, Veljko Belivuk, šef Zvicerove kriminalne grupe je danas, tj. 5. jula i danas je odlučio, juče verovatno plasira to Đilasu, i odlučio da se brani iznošenjem raznih fatamorgana i halucinacija, o svom, nećete verovati, navodnom prijateljstvu i saradnji sa predsednikom Srbije. To je uradio znajući da će ove gnusne laži da prenesu svi Đilasovski mediji, jer su se tako i dogovorili. I Belivuk je onda saopštio fantastične izmišljotine, slušajte ovo, da je bio zadužen za kontrolu opozicionih protesta, za mir na Paradi ponosa, mislim, ovde možemo verovatno grohotom da se smejemo, za smirivanje protesta taksista i Kargo, za opšti mir na fudbalskim tribinama, i verovatno je bio zadužen za svetski mir, veliki mirotvorac, krvnik Belivuk. I da podsetim da sam Belivuk tvrdi da negira sve ove zločine koji mu se stavljaju na teret, da tvrdi da je nevin i da nije kriminalac, da je vođa samo navijača i da nije počinio nijedno krivično delo i to onda najbolje govori, o istinitosti njegovih ovih izjava u transkriptu sa saslušanja. Međutim, kada govorim o ovom saslušanju indikativno je da sam Belivuk na tom saslušanju, nije želeo da odgovori ni na jedno pitanje tužioca o svojim zločinima za koje je optužen, nego je govorio, nego je halucinirao o stvarima koje sam pomenuo. Naravno, i Belivuk i KRIK, po dobro oprobanom receptu u sve opet uvlače Danila Vučića. KRIK je dobio nalog da poveruje i da iznese Belivukove laži, znajući da će to onda da sto megafona Đilasovih, ponovi. Javnost treba da zna, da nadležni organi odlično postupaju u borbi protiv kriminala, što se upravo vidi u slučaju procesuiranja kriminalnog klana Belivuk, a opet javnost treba da zna da se danas opet javio jedan od portparola kriminalnog klana Belivuk, upravo ovaj čovek koji je optužen za pedofiliju, redovan pedofil, a vanredni profesor Pravnog fakulteta, i on se javio, a inače je on osnovao stranku za potrebe Veljka Belivuka, koja se zove „ crno na belo“. A danas se i ona javila, jer je klan Belivuka dobio još jednu portparolku Mariniku, koja se danas takođe javila preko saopštenja, ona i Đilas, preko saopštenja njihove stranke. Podsetiću da je pre neki dan Marinika napala i to je upravo razlog zašto su danas lansirali ove Belivukove laži iz tranksripta, Marinika je pre neki dan napala i najoštrije ministra Vulina, zato što je država pokazala kakve su razmere zločina klana Belivuk, pokazala je čuvene već ove zasenčene fotografije ubistava, gde se krvnici poput ustaša smeju, kada kolju, kada noževima prosto masakriraju svoje žrtve. Sve su to oni sami snimili i sačuvali u svojim kriptovanim telefonima, za koje nisu verovali da će iko da otkrije. To je onda uzrokovalo ovo što danas vidimo. Marinika je inače u tom svom saopštenju stala na stranu, naravno klana Veljka Belivuka, krvnika, ona mu stalno tepa Velja, moj Velja, a koljače naziva navijačima i hvali skandiranje koljača protiv predsednika. Da još jednom objasnim zbog čega je potez ministra Vulina nesporan. Nesporan je zbog toga što je to deo borbe protiv mafijaškog klana Belivuk, koji naravno vodi propagandni rat protiv države, jer neki ljudi ne veruju, kao što ne veruju u vakcine, ne veruju da je klan kasapio i klao ljude. Sada kada je prikazan samo mali i ublaženi deo stravičnih dokaza, sada verovatno mnogi ljudi veruju. Prosto, deo borbe protiv mafije je propagandna borba. Koljački klan Belivuk ima svoje političko i medijsko krilo i to se danas najjasnije vidi. Ima veliku podršku u medijima. Kada država pokaže o kakvim se zločincima radi, onda usledi ovaj napad poput ovog danas. Postoje, još jednom ću reći, najmanje dve stranke, verovatno i Jeremićeva, a najmanje dve stranke koje zastupaju klan Belivuk, to su ova stranka, Vuletićeva – crno na belo i Đilasova stranka SSP. Kao kontra reakciju na ove fotografije i na dokaze o zločinima klana Belivuk, đilasovski mediji su lansirali ovaj danas transkript, bezvredne laži jednog koljača i ubice. I odmah su na đilasovskim medijima, kao pečurke na osnovu tog jednog teksta nikle stotine danas tekstova u 20 raznih medija, što televizijskih portala itd. gde su različite tekstove objavili. Tako se javio portparol klana Vuletić koji je u mnogo medija lansiran tekst, njegov intervju pod naslovom, citiram – Vuletić, najbolji Danilov drug bio veza Vučića i Belivuka. Portparol klana Belivuk, Vuletić u tom tekstu otvoreno kaže i to je jedna od najvažnijih stvari, šta je cilj objavljivanja Belivukovih laži. On kaže, znači portparol klana, osumnjičen za pedofiliju, traži ostavku predsednika Srbije. I, to je njihov cilj. A, zbog čega traži ostavku predsednika? Zbog svedočenja jednog dokazanog koljača u nekim bezvrednim transkriptima. To im je cilj. Neoprezno u onom svom intervju, ovaj pedofil Vuletić potvrđuje da je imao mnogobrojne kontakte sa Belivukom, kao potpredsednik Partizana. I još neopreznije, Vuleltić u intervju potvrđuje da je bio čest gost u stanovima Belivuka, upravo u tom stanu koji se pominje u transkriptu na Zvezdari, a u jednom od Belivukovih stanova na Zvezdari koji je kupio stanuje i sam Vuletić. Svoj stav su izneli, naravno i ljubitelji klana Belivuk– Marinika–Đilas, u saopštenju SSP-a, samo ću pročitati njegov naslov – sad je jasno zašto država godinama nije reagovala, pa sad tepaju na Velju nevolju. Đilasova stranka koja zastupa ubilački klan, Belivuk– Zvicer uzima zdravo za gotovo Belivukove izmišljotine. I za kraj, Đilas i Marinika kao što vidimo, bezrezervno veruju Belivuku. I to je dokaz onoga što ja već mesecima govorim, ovde u parlamentu tvrdim, Đilasova stranka slobodne pljačke je političko krilo oružanog krila, tj. mafijaškog klana Belivuk – Zvicer. Ne pada sneg da pokrije breg, već da zveri pokažu tragove. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Jelena Mihajlović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, na početku svog današnjeg izlaganja želim da iskoristim priliku da, iako nije tu prisutan, jer je u zvaničnoj poseti Italiji, čestitam predsedniku Narodne skupštine i SPS gospodinu Ivici Dačiću, kao i kolegama iz poslaničke grupe SPS, svim članovima i mnogobrojnim simpatizerima 31 godinu postojanja SPS. Trideset i jedna godina postojanja u svim okolnostima, prilikama i neprilikama, izuzetan kapital. Trideset i jedna godina postojanja u svojoj vremenskoj niti čuva deo istorije Srbije i srpskog naroda, mnogo znanja i iskustva, poraza i pobeda, mnogo činjenica, mnogo istine. Možda nije uvek bilo lako, ali ideja socijalne pravde i jednakih šansi za sve, za koje se SPS sve godine unazad zalaže, opstaće sve dok ima ljudi na planeti i nas koji u nju verujemo i verujemo da je dostižna i radimo da je dosegnemo, zarad nas samih kao i društva u celini. Kada govorimo o današnjoj tački dnevnog reda koja se tiče izbora člana Saveta Regulatornog tela za elektronske medije, neko bi rekao - to je samo još jedan izbor člana nekog saveta, ali ipak ne. Važnost postojanja Regulatornog tela za elektronske medije je izuzetno velika, jer smo svi svesni uticaja medija na celokupnu društvenu atmosferu, polarizacija koje se pravi sa namerom ili bez nje, devalvacije sistema vrednosti i ponašanja, a posebno mladih ljudi, ali i političkih činilaca i naravno propagiranja kulture, odnosno nekulture koja nas okružuje. Shodno članu 22. Zakona o elektronskim medijima koji određuje delokrug rada Regulatora, REM zbog svih navedenih nadležnosti nosi vrlo važan deo odgovornosti za medijsku atmosferu u društvu. Važno je da istaknem da smatram da su predloženi kandidati, gospodin Božidar Zečević i gospodin Stanko Crnobrnja dva izuzetna kandidata sa perfektnim biografijama i nisam sigurna da sam sa godinama koje imam pozvana da komentarišem njihov lik i delo na drugi način osim da se iskreno zahvalim Udruženju filmskih umetnika na predlozima koji su uputili Odboru za kulturu i informisanje Narodne skupštine. Kandidatu koji će biti izabran želim puno uspeha u radu koji će podrazumevati da svoje stavove koji su i predstavili kroz razgovor sa članovima Odbora za kulturu i informisanje izguraju do kraja i bar delimično pokušaju da postave na svoje mesto sve o čemu su govorili u svojim izlaganjima. Jedan i drugi kandidat su naravno sa svim svojim znanjem, iskustvom i intelektom apsolutno svesni svih faktora i činilaca medijske atmosfere, te me lično raduje što su istakli javni govor kao prvu stanicu sa koje treba krenuti i reagovati kako bi se mladi ako još imamo vremena usmerili ka kulturi, obrazovanju i onoj staroj "lepa reč i gvozdena vrata otvara", a da su tuča, nasilje, ružan rečnik, promiskuitet, kriminal samo smernica za nešto što se ne zove "happy end". Svesni su kandidati i težnja pružalaca medijskih usluga ka monopolu, što u tržišnoj utakmici možemo razumeti, ali ne možemo smetnuti sa uma da su određeni komercijalni pružaoci medijskih usluga korisnici nacionalnih frekvencija i kao takvi bi prvi oni morali da se pridržavaju Zakona o elektronskim medijima, ali i programskih koncepata zbog kojih su im iste frekvencije i dodeljene, jer kao takvi predstavljaju izuzetno moćne institucije kulture ili bi to bar trebali da predstavljaju. Danas ovde ako uzmemo u obzir ko su kandidati i njihove biografije, znanje i iskustvo, nije upitan kvalitet devetog uma koji će Savet Regulatora dobiti, već je važnije da kao nadzorni organ Regulatora govorimo o ulozi i aktivnosti tela koja je strategija razvoja sistema javnog informisanja, a koje je Vlada usvojila u januaru 2020. godine, u praksi ne vidi kao potpuno nezavisno i to delom zbog nedostatka u regulativi, a delom zbog neadekvatne primene ili izostanka primene već postojećeg regulatornog okvira, što je možda najviše vidljivo pod kontrolom rada pružalaca medijskih usluga. Po važećem Zakonu o elektronskim medijima jasno su navedene obaveze pružalaca medijskih usluga u odnosu na programske sadržaje koje podrazumevaju da je pružilac medijske usluge dužan da doprinese podizanju opšteg kulturnog i obrazovanog nivoa građana, kao i da ne pruža programske sadržaje koje ističu i podržavaju narkomaniju, nasilje, kriminalno ili drugo nedozvoljeno ponašanje, da se u svim programskim sadržajima poštuje dostojanstvo ličnosti i ljudska prava, a da se Regulator naročito stara, da se ne prikazuje ponižavajuće postupanje i scene nasilja, osim ako za to postoji programsko i umetničko opravdanje. Govoreći iz svog ličnog ugla vrlo često se kao konzument medijskih sadržaja nisam osećala zaštićeno od strane Regulatornog tela kada su u pitanju određene scene nasilja koje smo imali prilike da ispratimo u pojedinim rijaliti programima, a uverena sam da se veliki deo javnosti slaže sa mnom i oseća isto ili slično kao ja, posebno ako imamo u vidu da je određen broj najmlađih kojima su navedeni sadržaji, takoreći pri ruci, u ad hok sprovedenim anketama izrazili su želju da kad porastu da umesto Ivane Španović ili Novaka Đokovića postanu viđene starlete ili žestoki momci. Ono što i Zakona o elektronskim medijima i strategija razvoja sredstava informisanja jasno vide je potreba da se podrži razvoj medijskog pluralizma, koji podrazumeva raznolikost vlasništva, izvor informacija i medijskih sadržaja. U pogromu većine pružalaca medijskih usluga dominiraju isključivo zabavni sadržaji, uključujući i već pomenute rijalite programe izuzev informativnog programa koji ima relativno fiksirano mesto i utvrđen obim, dok su dečiji, naučno-obrazovani, kulturno-umetnički programi zastupljeni u zanemarljivim procentima ili se uopšte ne prikazuju na komercijalnim televizijama. Sve navedeno potvrđuje i Izveštaj REM-a za 2020. godinu o programima koje su emitovali komercijalni pružaoci medijskih usluga. Opšti zaključak Izveštaja je da se kod skoro svih komercijalnih pružalaca medijskih usluga kulturno-umetnički, dokumentarni, naučno-obrazovani, dečiji, sportski program uopšte ne emituje ili se emituju u procentu ravnom statističkoj grešci. Programska politika emitera je programska politika emitera, ali zabrinjava činjenica što je u REM u svom Izveštaju jasno konstatuje da emiteri ne ispunjavaju uslove pod kojima su im dodeljene frekvencije po programskom elaboratu koji su sami pripremali i kojim su se prijavili na konkurs. I, umesto da reaguje, REM ostaje nem na neispunjavanju uslova, kao i na različite scene nasilja i loših primera ponašanja u rijalitih programima, kao i na mnoge druge pojave koje na društvo i mladi imaju negativan uticaj. U nedostatku regulative REM ima prostor samo za prekršajne postupke koji se najviše tiču prekršaja Zakona o oglašavanju različitih proizvoda ili suplemenata. Zašto je važno da se naprave promene zakonske regulative i da damo REM-u neophodna ovlašćenja, prostor za reagovanje, prostor za izricanje adekvatnih mera, novčanih i drugih sankcija, pa sve do potencijalnog oduzimanja date nacionalne frekvencije, kojima bi se autoritet REM-a ostavio? Zbog zapostavljanja potreba svih konzumenata medijskih sadržaja, a najviše zbog mladih ljudi, dece, zbog podataka iz istraživanja Ministarstva omladine i sporta, o kojima sam govorila u svom prethodnom izlaganju na istu ovu temu, da samo 4% i 6% mladih ispitanih vidi naučnike i umetnike kao svoje uzore, da 90% ispitanih mladih nikada nije bilo član nijednog kulturno-umetničkog ili sportskog društva, niti to namerava. Moramo misliti i na kritičku misao koju deca i mladi ljudi ne mogu izgraditi bez jasnih smernica porodice, prijatelja, škole i društva na koje veliki uticaj imaju medijski sadržaji koji su sa televizija prelivaju na društvene mreže i portale i postaju dostupni i praktično opšte prihvaćeni. Moramo kao društvo primerom pokazati generacijama koje dolaze da nema lake zarade, da je rad stvorio čoveka, da vrednujemo znanje, pamet, lepo ponašanje, da imamo moralnu vertikalu u svakom smislu i da bavljenje kriminalom nema svoj srećan kraj, kao što se možda prikazuju u filmskim i serijskim, pa i nekim rijaliti programima. U ime poslaničke grupe SPS i u svoje lično ime budućem izabranom članu Saveta regulatora, kao i celom Savetu, želim puno uspeha u radu i da kao tim deluju hrabro i složno, jer građani Srbije očekuju naše i vaše rezultate, a posebno na polju koje direktno ili indirektno utiče na njihovu decu i unuke i njihov intelektualni i duhovni razvoj, pa samim tim i njihovu budućnost. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sledeći je narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Tvrdišiću. Dame i gospodo narodni poslanici, uvek kada govorimo o Regulatornom telu za elektronske medije, kada biramo članove Saveta REM-a dobra je prilika da se podsetimo šta je glavna uloga ove institucije, zašto ona postoji i zašto je važno da imao ovakvu jednu instituciju. Kao što je rekla naša ovlašćena predstavnica Sandra Božić u uvodom izlaganju, to je zaštita interesa javnosti u oblasti elektronskih medija i zaštita korisnika usluga elektronskih medija, a u skladu sa zakonom. Zašto ovo iznosim? Zato što sam dosta puta i sam do sada postavljao poslanička pitanja upravo REM-u, apelovao na njih nekoliko puta da reaguju u brojnim situacijama kada pojedini elektronski mediji zloupotrebljavaju upravo taj zakon i odredbe zakona, vodeći prljavu kampanju protiv Aleksandra Vučića, ali i svih onih koji, da kažem, se usude da javno podrže politiku Aleksandru Vučiću. Naravno, neću navoditi koji su mediji u pitanju, koje su to televizije u pitanju zato što sam ubeđen da građani dobro znaju o kojim televizijama je reč, koji tajkuni su gazde tih televizija, koji tajkuni ih finansiraju, a i njihovo delovanje se svodi, inače, na besomučnu kampanju protiv Aleksandra Vučića sedam dana u nedelji i 24 sata dnevno. To nije ništa novo, to rade već godinama, ali ono što je novo i što se desilo juče i što je do sada nezabeleženo u Srbiji, na jednoj od tih Đilasovih televizija emitovala se emisija koja, inače, obiluje najrazličitijim vulgarnostima, najrazličitijim gadostima, prostakluku, a vode je dva neka opskurdna lika. Jedan se predstavlja kao pisac. Ne znam da li je i šta je napisao. Postao je poznat jedino po tome što ima sposobnost da u kratkom vremenskom periodu rekordan broj gadosti i psovki izgovori, a drugi se predstavlja kao novinar i kolumnista. Međutim, i on je poznat samo po tome što ga je svojevremeno finansirao Zelenović dok je harao Šapcem. Ta dvojica su juče u emisiji kao gosta imali političkog analitičara iz Prištine, izvesnog Fadila Lepaju, koji je tokom cele jučerašnje emisije, bukvalno tokom cele emisije, najgore moguće gadosti i najmonstruoznije optužbe iznosio i protiv Srbije i protiv srpskog naroda, naravno, sve vreme najgnusnije napadajući Aleksandra Vučića. Dakle, tokom cele emisije je otvoreno, ogoljeno onako, nastupao sa Kurtijevih pozicija, sa pozicija nezavisnog Kosova, dok su se ova dva ološa sve vreme samo kikotali i kreveljili na to. Nijednog trenutka nisu ni pokušali da se usprotive tezi da je Kosovo nezavisno. Dakle, nijednog trenutka, nijednom rečju, nikakvim gestom. Čak su se otvoreno naslađivali svakoj uvredi koju je iznosio onaj čovek koji za sebe ističe u sopstvenoj biografiji da je bio pripadnik OVK, tzv. oslobodilačke vojske Kosova. Dakle, tu su bile optužbe da Vučić gleda na dijalog sa Prištinom kao nastavak rata, kako pravi nekakvu veliku Srbiju. Opet su se čule one čuvene teze o silovanju ne znam koliko Albanki od strane srpske vojske, srpske policije, o navodnim zločinima, nekakvim genocidima itd. i to sve govori čovek koji za sebe javno priznaje da je bio pripadnik OVK. I ova dva ološa ga pozovu u emisiju da nama ovde u Srbiji priča o tome kako je u Srbiji najgori narod na svetu, kako su Srbi ubice, kako su Srbi zločinci, kako je Vučić zlikovac i kako je Srbija počinila nekakve genocide. Ovde, u sred Srbije? Pa, sram vas bilo! Sram da vas bude i tog Vidojkovića i tog Hulačina i vas sa „Nove“ i sve vas zajedno! Do koje mere može da ide mržnja prema sopstvenom narodu i sopstvenoj državi? Ima li kraja tome uopšte? Zato postavljam pitanje REM-u da li će i na koji način će reagovati i sprečiti ovakve pojave u buduće? Zašto to pitam? Zato što sam ubeđen da će ti isti Đilasovi mediji u narednom periodu nastaviti sa još snažnijom i još brutalnijom kampanjom i kako se izbori budu približavali, ta kampanja će biti sve prljavija i prljavija. Evo, vidimo i danas da su na zajedničkom zadatku i Đilas i „N1“ i KRIK i svi oni zajedno. Već danas su krenuli u kampanju laži i zamena teza, koristeći izjavu Veljka Belivuka, o čemu su mnogi prethodni govornici govorili. Kao da će neko da poveruje u to u Srbiji? Kao da postoji čovek u Srbiji koji je spreman da poveruje u laži Veljka Belivuka? Dakle, prvo su relativizovali borbu protiv organizovanog kriminala u Srbiji, pa su onda pokušavali da nipodaštavaju postignute rezultate u toj borbi, pa kada su videli da im ni to ne pomaže, e onda su uzeli izjave najgorih mogućih kriminalaca, pa se nadaju da postoji čovek u Srbiji koji može da im poveruje u to. Dakle, i ovde je već potpuno evidentno da imamo novu koaliciju – Đilas, „N1“, KRIK, Veljko Belivuk. Sve je to znak jednakosti, sve je to jedno te isto, ali džabe vam i ta koalicija, džabe vam sve to. Džabe vam sve laži koje ćete izgovoriti, jer Aleksandru Vučiću političku štetu na taj način nećete naneti zato što građani Srbije dobro znaju ko ih je pljačkao svih ovih decenija, dok su harali Srbijom, a ko se bori za njihove nacionalne interese. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, novinari imaju pravo da izveštavaju na način kakva je uređivačka politika njihove kuće. Nemoj da zaboravimo da kapital koji stoji iza medija, on u stvari oblikuje uređivačku politiku koju novinari slede. Znači, vlasnici medija su ti koji određuju uređivačku politiku i niko im to pravo ne spori ukoliko to rade u smislu poštovanja Zakona o medijima, Zakona o elektronskim medijima, Zakona o oglašavanju. Često kada izađemo pred neke novinare, u principu, mi izlazimo pred strane dopisnike, a da to nemamo snage da tako i nazovemo. Ukoliko dajete izjavu novinaru čiji medij je registrovan u Luksemburgu, Belgiji, Švajcarskoj, itd, vi u stvari dajete izjavu stranom izveštaču. Nedavno je jedan medij registrovan u Luksemburgu, koji pripada Šolaku i Đilasu, koji određuje uređivačku politiku tih medija, koji imaju 30 svojih kanala, koji imaju operatora ili operatera koji može da distribuira 500 televizijskih kanala i koji se najviše žale na medijske slobode, nedavno su objavili jednu vest, kako je Nikola Radišić, dopisnik N1 televizije u Luksemburgu, dobio nagradu vojvode od Luksemburga. Doslovce su tako objavili. Nikola Radišić, dopisnik N1 televizije iz Luksemburga, dobio je nagradu od strane vojvode od Luksemburga. Ako su registrovani u Luksemburgu, onda on nije dopisnik u Luksemburgu, nego je novinar luksemburške televizije, a dopisnik može biti samo u Srbiji. Mi, dame i gospodo, ovaj linč koji doživljava predsednik Republike, mnogi poslanici i mnogi aktivisti vladajućih stranaka, pa recimo, Dragan Marković Palma, uglavnom se taj linč plasira preko tih medija čiji vlasnici su ujedno i političari. Zato ja stalno govorim da mi nemamo problem sa opozicijom, već sa delom opozicije koja zastupa Šolakov biznis i Đilasovo preduzeće. U principu, mi imamo problem sa Šolakovim biznisom i Đilasovim preduzećem i ko god se ne uklopi u njih, biće predmet najprljavije kampanje kakvu danas doživljavamo vezano za navijačku grupu, odnosno za deo tzv. navijačke grupe FK „Partizan“, a ja kao navijač „Partizana“ te likove ne mogu da prihvatim za navijače ne „Partizana“, već za navijače bilo kog nižerazrednog kluba, jer to navijači, to ljudi nikada nisu radili ono što su oni radili. Dame i gospodo narodni poslanici, u vezi Šolakovog biznisa i Đilasovog preduzeća, postoji Zakon o elektronskim medijima, postoji Zakon o oglašavanju i da ne bih stalno govorio o prekograničnim televizijama koje reemituju program, sam izraz kaže da je ta televizija preko granice, sam izraz reemitovanje znači da se prethodno vrši emitovanje, jer nema revakcinacije bez vakcinacije, tako da nema reemitovanja bez osnovnog emitovanja u toj prekograničnoj televiziji. A nas žele da uvere da program koji dolazi od ovog preduzeća i od Šolakovog biznisa da dolazi iz Luksemburga, iako je činjenica da se taj program pravi i distribuira u Beogradu. Ali, hajde da uzmemo da to što tvrde da su oni prekogranična televizija koja reemituje program. Član 27. Zakona o oglašavanju kaže da televizije koje reemituju program, prekogranične televizije, član 27. koje reemituju program nemaju pravo na reklamu, sem ukoliko ona nije deo izvornog programa tj. u Luksemburgu. Ako oni kažu da su prekogranična televizija, sve reklame koje emituju u Luksemburgu mogu u reemitovanju da prikazuju u Srbiji. To nije slučaj. Te televizije, prekogranične, koje reemituje program, ne plaćaju Srbiji ništa. Ne plaćaju ništa kao sve druge prekogranične televizije, ima ih na stotine, ali recimo da 30 televizijskih kanala prekograničnih, registrovanih u Luksemburgu, pripadaju Đilasu i Šolaku. Oni ovde ne plaćaju ništa, zato što po zakonima nemaju pravo na prihode, tj. nemaju pravo na marketing. Bez marketinga u privatnim medijima nema prihoda ukoliko nema marketinga. Stoga oni ne plaćaju ni RATEL-u, ni REM-u, ni SOKOJ-u, ni raznim organizacijama za izvođačka i autorska prava, ne plaćaju ništa zato što u ovoj zemlji ne mogu da koriste marketinško tržište, ali to tržište treba da koriste isključivo lokalne, regionalne i nacionalne TV stanice koje su registrovane na teritoriji Srbije i plaćaju sve REM-u, koji prima prihode upravo samo od tih televizija i tih elektronskih medija, njima pripada deo prihoda, plaćaju REM-u, RATEL-u, SOKOJ-u, poreze itd. Iz toga oni baštine pravo na marketing na teritoriji Republike Srbije. Šta se događa? Ovi što tvrde da su navodno strana televizija, odjednom su uzeli deo marketinškog tržišta i emituju srpske reklame. I nemoj neko da mi priča da se, recimo, A1 mobilna mreža u Srbiji reklamira u Luksemburgu i da neko kaže da se „Jelen“, „Zaječarsko pivo“, „Dijamant“ itd. reklamira u Luksemburgu. To jednostavno nije tačno i to nije sastavni deo izvornog programa. Ovim kandidatima koji budu izabrani za REM tražim da shodno Zakonu o elektronskim medijima i oglašavanju narede da se takvi kanali isključe iz operatorskih mreža, bez obzira koje su, da li su Telenor, Telekom, MTS, SBB, Total, EON itd. zato što krše Zakon o elektronskim medijima i Zakon o oglašavanju. Uzimaju nešto što ne pripada njima, znači, kradu, kradu i time narušavaju slobodu medija. Ukoliko domaće medije krađom njihovih reklama i marketinškog tržišta ostavite bez novca, a čime će oni platiti plate, proizvodnju programa i čime će platiti REM-u, SOKOJ-u i raznim organizacijama za autorska prava? Kojim prihodom će oni platiti te svoje obaveze, ukoliko neko krade deo njihovog tržišta? Na takav način se urušava sloboda medija, jer takvi mediji onda isključivo žive od državne pomoći, iz projekata itd. ili od konkursa koje sprovode lokalne samouprave. To nije dobro ni za nas. Zato ih molimo da sa tim prestanu i da REM to sankcioniše. Na takav način, recimo, na lokalnim televizijama i regionalnim televizijama, kad se raspiše konkurs od strane opština itd, onaj ko dobije novac zastupa predsednika opštine i vladajuću garnituru koja vlada u toj opštini, jer im je narušeno pravo da kroz marketing budu poprilično nezavisni i na takav način čuvaju svoju nezavisnost. Opoziciono novinarstvo nije nezavisno novinarstvo. Ono je samo opoziciono, a ovi naši nesrećnici politički protivnici misle to kad mediji onako pljunu Vučića i sve nas, da je onda to nezavisno novinarstvo. Ne. To je neobjektivno opoziciono novinarstvo koje je daleko lošije od onih medija koji eventualno prate vlast, jer na takav način opozicija koja bi trebala da kritikuje na pravi način vladajuću garnituru, ona pribegava raznim marifetlucima, prljavštinama itd, jer kroz vlasništvo u opozicionim medijima mogu da rade šta god hoće. Niti smo mi delili frekvencije, niti smo mi vlasnici medija, za razliku od njih, da bi takvi prigovori o neslobodi medija, oni tu neslobodu uvažavaju, uzimajući deo novca. Nije samo 30 njihovih kanala. U poslednje vreme se setili, vi koji imate SBB, Total i EON da i u klasičnim prekograničnim kanalima tipa Foks, Histori, Diskaveri, Sinestar u poslednje vreme, koji je registrovan u Hrvatskoj, dakle, ubacuju reklame kada idu te strane reklame u njihovim zemljama, u tom terminu oni u Srbiji ubacuju domaće reklame i tako dodatno ugrožavaju domaće medije i dodatno im uzimaju deo tržišta. Sada kad uzmete da ti kanali koji pripadaju Đilasu i Šolaku, posebno oni iz sporta i zabave, Grand, 13 Sport klubova itd, imaju ogromni broj sekundi, sveukupno ja sam sabrao da bez 200.000 sekundi „Dajrekt medija“, „CAS medija“, „Junajted medija“ i svi ti kanali dnevno ubacuju, kradu od domaćih medija, 200.000 sekundi samo po dva evra, a sekunda u Sport klubovima kada je Svetsko prvenstvo, Evropsko prvenstvo, koje nezakonito prenose, i kvalifikacije, dostiže i 100 puta veću cenu, ali da uzmemo samo da je dva evra jedan sekund, na 200.000 sekundi dnevno oni uzmu od domaćih medija koji su registrovani u Srbiji uzmu 400.000 evra puta 365 dana, to vam 150 miliona evra. Kada uzmete da neovlašćeno prenose utakmice, koje nemaju pravo da prenose, na takav način stiču veći broj pretplatnika i onda taj novac ispumpavaju tako što plaćaju, navodno, reemitovanje u Švajcarsku, Luksemburg itd. Kada uzmete, njihova nezakonita dobit je preko 200 miliona evra godišnje i time se plaćaju aktivnosti protiv Republike Srbije. Zato sve vas pitam, a i njih, ako gledaju ovaj prenos. Volimo li mi svoju zemlju? Uskoro će početi izborna kampanja. Volite li vi svoju zemlju? Pitam sve vas, pitam i njih. Ako volimo svoju zemlju onda nećemo dopustiti da strane televizije, oni tvrde da su strana televizija, učestvuju u izbornom procesu, izbornim prilikama u Srbiji uoči izbora, u vreme izborne kampanje, pa i u vreme prebrojavanja glasova, utvrđivanja rezultata. Ako ćemo dopustiti da strane televizije to čine, onda radimo nešto što ne radi ni jedna država. Setite se malo Amerikanaca, a ova N1 kaže da oni baštine nešto SNN. Sećamo se koliko su zbog ovih na Fejsbuku i ne znam na čemu, zbog nekog uticaja, kao Rusa, kolika se pobuna podigla. Setimo se gromoglasne vike – Moskva se umešala preko društvenih mreža itd. Ovde se ne radi samo o društvenim mrežama. Ovde se radi o medijima koji tvrde, sa jedne strane, da su prekogranični, strani, a sa druge strane otimaju reklamu, kao da su domaći, našim domaćim medijima. Učestvuju u suzbijanju slobode medija, jer otimaju deo prihoda, a sa druge strane novac koji dobiju ulažu u rušenje legalno izabrane vlasti Srbije. Nije ni to problem. Ja mislim da učestvuju u rušenju Republike Srbije i njenog ugleda, njenog suvereniteta i integriteta. Ako volimo svoju zemlju onda nikako ne možemo dopustiti da strani mediji učestvuju, ne samo u reklamama, već učestvuju i u predizbornim emisijama. To su strane, Luksemburške televizije i ne znam sve gde su registrovane, jer na takav način oni utiču na političke prilike i raspored političkih snaga u Srbiji. To ni jedna zemlja ne bi dozvolila. Zato ja pitam Šolakov biznis i Đilasovo preduzeće. To tvrdim već tri godine. Na kraju svi ovi politički protivnici što su zaposleni u Đilasovom preduzeću, sada ne znam da li imamo političku stranku u tom mediju ili imamo medije u političkoj stranci, to je kod njega sve smešano. Ozbiljno pitanje i za nas i za vas - da li ćemo dopustiti tim lopovima, prevarantima itd. da koriste medije koji su nelegalni, da uzimaju tržište, da učestvuju u predizbornim prilikama, čak i neprilikama koje stvaraju u Republici Srbiji ili ćemo jednom staviti tačku na takvo njihovo ponašanje i na pljačku domaćih medija? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Uglješa Mrdić.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi gospodine Orliću, kolege narodni poslanici i dragi građani Republike Srbije, danas smo svedoci sramnih napada Đilasovih medija protiv predsednika Republike Srbije i SNS Aleksandra Vučića. Ti mediji, da ih sada ne nabrajam koji su u službi Dragana Đilasa, danas su potvrdili da su i u službi mafije. U službi su mafijaškog klana Veljka Belivuka, Marka Miljkovića i njihovih saboraca i to u službi su tih mafijaških klanova u trenucima kada Srbija iz dana u dan beleži ozbiljne rezultate, upravo što se tiče te borbe protiv mafije. S tim u vezi, želim da pohvalim i reagovanje svih dragih kolega narodnih poslanika i sve ono što su rekli, počev od drage koleginice Sandre Božić, pa do Rističevića, Markovića, Mirkovića i drugih i gospodina Orlića, u par navrata, u vezi odgovora ovim monstrumima iz mafijaških klanova i monstrumima sa političke scene. Znate kako, kada imamo situaciju da mafijaški klanovi u Srbiji ubijaju, otimaju i kidaju glave građanima Srbije, tu moramo biti ili protiv mafije ili na strani mafije. Svako normalan je protiv mafije. Dakle, oni su, što je danas saopštio i predsednik Srbije, žrtvama skidali skalpove da se ne bi zaglavile mašine za mlevenje mesa. Neće više ti mafijaški klanovi ni da otimaju, niti da ubijaju po Srbiji, a neće više imati ni svoje sluge u MUP koje su imali, neće više da prodaju ni drogu na ulicama građana Srbije, neće više da prodaju drogu našoj deci. Tim monstrumima je mesto gde se sada nalaze, a i takođe onim monstrumima koji su na slobodi iz Zvicerovog i Belivukovog klana koji se kriju po regionu, po Evropi, po belom svetu, mesto iza rešetaka. I to će tako biti. U toj borbi mi smo svedoci svakodnevnih užasnih napada protiv svih onih koji predvode tu borbu protiv mafije. Da li ste videli u jednoj zemlji u Evropi da pojedini portali, mediji, štampani i elektronski i ovi sa stranim kapitalom i ovi što su registrovani u Luksemburgu, a i neki ovde što su registrovani u Srbiji… Dakle, oni vode jednu lažnu ostrašćenu kampanju, ne samo protiv predsednika Srbija, nego protiv države Srbije. Pišu i saopštavaju javnosti šta god hoće. Lažu javnost, lažu građane, a nalaze se u službi kriminalnih klanova. Ja se nadam da će i REM i sve nadležne institucije reagovati povodom ovoga čega smo danas svedoci. Drago mi je što smo danas svi ustali. Danas je ustala Skupština Srbije, ustala u odbranu istine, ustala u podršci u borbi protiv mafije, ustala protiv kriminalnih klanova. Na šta liče ti mediji? Šta su ti mediji? Šta je taj deo političara iz opozicije? Šta su oni? Potparoli mafijaških klanova? Da li su ti mafijaški klanovi u službi tog dela političara iz opozicije ili su ti političari u službi mafijaških klanova? Svejedno je i jedno i drugo je, najblaže rečeno, odvratno i zaslužuje svaku osudu. Prema tome, na kraju, želim da kažem, a i da bi moje drage kolege stigle da govore, svaki dan treba da potenciramo i punu podršku i MUP-u, BIA, sudstvu, tužilaštvu u borbi protiv mafije, ali i da ukažemo na sve one političke faktore, gde se god nalazi, ko su i šta su. Dakle, nije ovo politička borba, nije politička borba da se kritikuje predsednik Srbije na ovaj način. Ne, ovo što su danas uradili je podrška mafiji u borbi protiv predsednika Srbije. Njima ne odgovara jaka Srbija, ne odgovara im jak lider na čelu Srbije, što je danas Aleksandar Vučić. Dokle god je Srbija jaka, dokle god je Vučić predsednik Srbije, oni ne mogu da se vrate na vlast, a njihovi partneri iz Centralnog zatvora, koji se nalaze iza rešetaka, ne mogu da izađu na slobodu i to ne odgovara ni jednima, ni drugima. Na putu tom mafijaškom, kriminalnom putu se nalazi država Srbija predvođena Aleksandrom Vučićem. Prema tome, svaka podrška MUP-u, BIA, sudstvu, tužilaštvu, Vladi Srbije i predsedniku Vučiću u borbi protiv mafije, a mi narodni poslanici ćemo uvek biti ono što jesmo i što je naša dužnost – da budemo u službi naše države, da budemo narodni tribuni, da budemo u službi naših građana i da uvek iz ovog uvaženog doma dajemo punu podršku predsedniku Aleksandru Vučiću u borbi protiv mafije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima prof. dr Marko Atlagić.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, pošto sam ja već danas govorio, a i sinoć, da ne kažem previše, dozvolite ipak da kažem nekoliko rečenica pošto sam član Odbora za kulturu. Pošto je naša predsednica Odbora za kulturu izuzetno dobro obrazložila ove predloge, dozvolite da kažem da Odbor za kulturu radi izuzetno dobro i da je više sednica održao nego ranije u dve godine, tri, što se održavao. Dozvolite da kažem da ću podržati predložene kandidate, jer imaju izuzetno dobre biografije, a isto tako ću podržati rad REM-a, jer obavlja svoj posao u skladu sa zakonom, i to je ono što je jako bitno. Međutim, dozvolite da ipak kažem, radi građana Republike Srbije i radi naših penzionera, šta se dogodilo ovog meseca prvi put, a nakon 30 godina. Prvi put, poštovani građani Republike Srbije, posle tri decenije, penzije se isplaćuju bez dotacija budžeta Republike Srbije. Zato se napada Aleksandar Vučić iz dana u dan. Dozvolite da kažem da je Fond PIO samostalno isplatio penzije za tekući mesec iz uplata doprinosa zaposlenih bez dotacija državnog budžeta i ono što je jako dobro za našu zemlju jeste da je prvi put u istoriji, od kada postoji Fond, a to je 1992. godina, samostalno isplatio penzije za tekući mesec. To je uspeh Republike Srbije, to je uspeh modernizacije koju predvodi Vlada Republike Srbije, a motor ubrzane modernizacije Srbije jeste Aleksandar Vučić. Zato je on napadnut ovih dana sa svih strana. Naplata doprinosa za tekući mesec je uvećan za 36%. Dozvolite, ipak, pošto većina građana Republike Srbije to vrlo dobro zna: 1970. godine je četvoro radilo a jedan primao penziju. Pazite dobro, to naši građani znaju, iz tadašnjih SIZ-ova su se prelivala sredstva i od tih doprinosa gradili smo Gazelu, gradili smo Sava centar. Samo deset godina kasnije, a to je 80-ih godina, taman smo imali za penziju priliv sredstava. Dalje, 90-ih godina nema SIZ-ova, prerastaju u Fond PIO, a to je 1992. godine, koji se dotira iz budžeta Republike Srbije. Pratite dobro poštovani građani, pa ćete videti uspeh naše države i Aleksandra Vučića. Od 58 milijardi dinara, koliko je potrebno za mesečnu isplatu penzije, u junu je isplaćeno za milion i 400 hiljada penzionera bez dotacija budžeta, osim jednog dela, zaposlenih u poljoprivredi, koji su ranije obavljali samostalno svoju delatnost. I da skratim taj deo, poštovani penzioneri, poštovani građani Republike Srbije, dotacije za penzije u 2012. godini iz budžeta bile su 48%. Godine 2016. je Aleksandar Vučić i SNS smanjio to na 36%. Godine 2020. smanjili smo na 20%, a evo već u junu ove godine, PIO fond se samostalno finansira. To je najveći uspeh reforme od 2014. godine koju je sprovodio Aleksandar Vučić a mi pratili. Tada sam u ovo visokom domu, poslanici se vrlo dobro sećaju, rekao da je onaj ekspoze Aleksandra Vučića na 200 i nešto strana najbolji, najkvalitetniji i najdetaljniji od pojave prvog predsednika Vlade Republike Srbije u 19. veku do danas, jer sam pregledao sve ekspozee. Jel tako, poštovani politički protivnici, koji ste ovde sedeli i činili sprdnju prema nama ovamo? To je taj uspeh. To je pokazatelj danas oživljavanja Srbije - povećanje stope zaposlenosti, smanjivanje sive ekonomije. To su rezultati modernizacije Republike Srbije koju sprovodi Vlada na čelu sa Anom Brnabić, a motor ubrzane modernizacije Republike je naš predsednik Republike Aleksandar Vučić. Da ne bih oduzimao mnogo vremena, dozvolite ipak da kažem o svojim političkim protivnicima, jer sam mnogo sinoć i jutros govorio, ali da ipak kažem da je jedan predstavnik opozicione stranke, a to je Vuk Jeremić, rekao da je "Aleksandar Vučić pomahnitali mašinovođa", završen citat. Zato što se bori širom Srbije, uzduž i popreko, za modernizaciju Republike Srbije. Vidite kojim rečnikom govori Vuk Jeremić, član međunarodne bande lopova i prevaranata. Kad sam uzeo reč, pošto su kolege danas o njemu i o Đilasu govorile, dozvolite samo nekoliko rečenica. Taj Jeremić je u autorskom tekstu pariskog "Li Monda", 17. 7. 2018. godine, verovali ili ne ali je istina, kada je Aleksandar Vučić imao važan susret sa predsednikom Makronom, optužio državu Srbiju i njenog predsednika Aleksandra Vučića za širenje stabilokratije na zapadnom Balkanu i time nesagledivo naneo štetu našoj zemlji. To i danas radi i on i Dragan Đilas i još mnogi o kojima sam sinoć govorio, udruženi sa lopovima i prevarantima iz susednih zemalja, sa jednim ciljem - da sruše Aleksandra Vučića, misleći da će ponovo doći na vlast i dovesti državu do bankrota. E, neće moći. Vuk Jeremić je u autorskom tekstu "Vašington postu" najbrutalnije izvređao Srbiju, njenog predsednika Aleksandra Vučića i to baš, verovali ili ne, pred njegov važan susret sa potpredsednikom Majklom Pensom i time ponovo zabio nož u leđa svojoj vlastitoj otadžbini. Jeremić je 2008. godine, u razgovoru sa američkim kongresmenom Tedom Poom rekao, citiram - da je ulazak KiM u UN najbolje čemu se Srbija može da nada ako bude imala sreće, završen citat. Poštovani građani Republike Srbije, ja pitam Vuka Jeremića javno - šta vam, Vuče Jeremiću, bitango jedna, radi švajcarska političarka gospođa Mišelin koja zadnjih 30 godina se zalaže za nezavisno Kosovo u vašem Centru za međunarodnu politiku i održivi razvoj? Odgovori Vuče Jeremiću. Poštovani građani Republike Srbije, Nataša Kandić vodi ovu gospođu Mišelin na međunarodne skupine i predstavlja je kao predstavnika normalne Srbije. To je taj Vuk Jeremić. O Draganu Đilasu sam sinoć i jutros govorio, ali sada samo dve rečenice. Poštovani Beograđani, poštovani građani Republike Srbije Đilasa uopšte ne interesuje razvoj Beograda, a o tome sam govorio jutros i sinoć, ali to ne kažem samo ja. To su rekli mnogi uvaženi narodni poslanici u ovom visokom domu i mnogi van ovog visokog doma. Znate ko još to kaže? Verovali ili ne, američki ambasador u Beogradu koji je 19.3.2009. godine rekao, citiram - Đilas mi je rekao da se njegov plan za razvoj Beograda sastoji u marketingu, a da nije realan, završen citat. Jel vam sada jasno, poštovani građani, otkud 619 miliona? Da ne bi dužio, da ostavim malo vremena i ostalim koleginicama i kolegama, poštovani građani Republike Srbije, dok naš predsednik Aleksandar Vučić čini nadljudske napore da povrati međunarodni ugled Republike Srbije provodeći politiku mira, politiku bezbednosti, politiku solidarnosti i u zemlji i u regionu, politiku zdravlja svih naših građana u zemlji i u regionu, politiku dijaloga, pronalazeći trajno, kompromisno i održivo rešenje za našu južnu srpsku pokrajinu, dotle mafija Dragan Đilas, Vuk Jeremić i Boris Tadić svakodnevno pune svoje privatne račune po raznim destinacijama, pljujući Republiku Srbiju, predsednika Aleksandra Vučića kako bi ponovo došli na vlast i ponovo Srbiju doveli do bankrota. Šaljem poruku vama, poštovani građani, poštovani Beograđani i Vladi Republike Srbije i predsedniku Vučiću da izdrže do kraja u razbijanju kriminalaca i kriminalnih grupa, jer to će obezbediti još bržu modernizaciju i razvoj naše zemlje. Na kraju, pozivam sve svoje bivše učenike širom regiona, sve svoje đake, sve svoje studente, kolege profesore da se uključe u proces vakcinacije, jer samo vakcinacijom ćemo moći osigurati zdravlje svih nas i ekonomski napredak. Živela Srbija! Živeo predsednik naš!
Zahvaljujem, profesore Atlagiću. Reč ima Adam Šukalo. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodinu Orliću. Evo, na samom početku da kažem da je jako dobro da sve ove procedure oko izbora članova REM-a obavimo što efikasnije, u skladu sa zakonom, da izabrani mogu što pre da stupe na dužnost, da obavljaju u skladu sa zakonom svoje funkcije. Takođe, smatram da je jako dobro za Srbiju da u samom sastavu REM-a postoje različiti članovi koji imaju drugačije mišljenje, koje je manjinsko ili kako god. Vidimo da u medijima u Srbiji takvi stavovi dobijaju sve veću i veću podršku. Mislim da je to dobro za demokratiju u Srbiji, dobro je da svako ima svoje mišljenje, dobro je da imamo različite medije u kojima možemo svašta da čujemo i dobro je da svako u Srbiji može da kaže svoj stav i svoje mišljenje. Mislim da je u redu da i mi kao izabrani narodni poslanici možemo reći u Narodnoj skupštini Republike Srbije svoje mišljenje, a da za to ne budemo optuženi, prozvani, prognani, obeleženi. Ja, iako to sada akcentiram, ne plašim se toga uopšte, ali moram da istaknem tu vrstu priče da smo svakodnevno žigosani i u tom smislu reči, kao da mi nemamo pravo na svoj stav. Imamo pravo na svoj stav i nama niko ovde ne suflira, ne govori šta da kažemo, mi po svom impulsu, po impulsu naroda, po osećaju, po borbi, po brizi za Srbiju želimo da govorimo o svim temama koje su važne, a ova tema je takođe i te kako važna. Nešto drugo bih želeo ovde da kažem, pošto govorimo o REM-u, govorimo o kontroli elektronskih medija, itd. Moram da se osvrnem na jednu temu koja je izuzetno okupirala pažnju javnosti juče i danas. Pre svega, vidim da su mediji, i elektronski i pisani i različiti portali, a vidimo i njihove produžene ruke u vidu različitih nevladinih organizacija, pokrenuli danas jednu histeričnu kampanju koja je puna bljuvotina i laži protiv predsednika Republike Srbije stavljajući predsednika Srbije u kontekste da se on dogovarao sa kasapinom Belivukom koga on, svojom političkom voljom je procesuirao i stavio iza rešetaka, a to nikad niko nije uradio. Sada ta teza u tim medijima treba da izgleda ovako – pošto su se oni izgradili na tom kasapinu Belivuku da građani Srbije, da narod Srbije treba da veruje jednom kasapinu, a ne treba da veruje institucijama Republike Srbije, ne treba da veruje predsedniku Srbije. Takvu tezu, podmuklu oni trasiraju u javnosti Republike Srbije pokušavajući da u toj tezi kažu da svi časni inspektori u policiji, forenzičari, kriminolozi, svi koji su prikupljali detaljno dokaze o ovim teškim krivičnim delima, o zločinima, da oni ne rade svoj posao, da predstavnici pravosudnih i tužilačkih institucija ne rade svoj posao, već da samo njihovi portali rade svoj posao i da oni znaju i njihove produžene organizacije u vidu kvazi nevladinih organizacija, da oni rade svoj posao, da oni znaju jedini istinu. Mi treba da tu tezu proverimo. Potpuno sam uveren da u tu tezu niko ne veruje, apsolutno sam uveren da ni oni ne veruju u tu vrstu priče. Ja samo shvatam da su oni ljuti i da su nervozni, a pošto su ljudi i nervozni da vidimo šta je razlog njihove ljutnje i nervoze. Mislim da se to krije u jučerašnjem danu i u svemu onome što su objavili o tome kako jedna izuzetno strateški važna, jaka i ozbiljna firma, a to je „Telekom Srbija“, kako se uzdiže i što bolje stoji na tržištu u smislu tržišnih utakmica, obezbeđivanja što kvalitetnijeg sadržaja i programa koji trebaju da kažu, da gledaju gledaoci širom Srbije. To je ono što njih boli, to je ono što je njihova privatna priča, njihova privatna kombinacija, njihove privatne firme koje ne možete više pobrojati, koje svaki dan menjaju, ne mogu više da pljačkaju resurse Republike Srbije, u ovom slučaju to je bilo dugogodišnje pljačkanje „Telekoma Srbije“ od strane Šolaka i Đilasa. Obojica su Dragani, jedan je Dragan Mauricijus. Dragan Mauricijus se pretplatio, baždario na sekunde, a drugi Dragan Šolak ili Dragan monopol se baždario na kanale. Pošto je očigledno to omiljena društvena igrica, monopol, on je navikao, kako smo to uspeli da čujemo, da svoju poziciju kupi jeftino, recimo za desetak hiljada evra u „Telekomu“, nađe nekog ko je korumpiran, kako je to radio ranije i onda sebi obezbeđuje povoljnije ugovore, a građani Srbije moraju da rade na tome da oni stvore ekstra profit koji će na kraju završavati ne u Srbiji, već na Mauricijusu ili na drugim egzotičnim mestima. To je ta nervoza i to je ta ključna stvar zašto smo pokrenuli ovu kampanju. Dajte da potpuno razgolitimo tu vrstu priče. Njima bi Aleksandar Vučić bio najbolji lider, ne u regionu, ne u istoriji, već za sva vremena unapred da im je da i omogućio, kao što su oni ranije dok su bili na vlasti, da pljačkaju „Telekom Srbije“. Sva je suština u tome. Oni su nervozni i ljuti upravo iz tog razloga i zato sve medije koje kontrolišu, sve nevladine organizacije, sve pojedince koje su upregli u smislu kvazi analitičara koji trebaju po njihovim elektronskim medijima da gostuju sada, da dokažu ovu tezu koja se ne može dokazati. Ne može se da ta teza dokazati, a njihovu je tezu izuzetno lako dokazati, kako su se oni ponašali, njihovu nervozu i ljutnju iz tog razloga. Postavio bih pitanje tom dvojcu, a primarno Draganu monopolu – zašto se on nije ljutio kada je dobio prava za prenos reprezentacije fudbalske, Srbije i kada svi moramo da gledamo utakmice preko tog kanala? Tada se nije ljutio. Sada je problem što se lopta okreće na ostrvu i što će taj prenos fudbala biti preko „Telekom Srbije“. Nije problem u tome, nije problem u ceni, problem je u tome što oni ne mogu zarađivati više ekstra profit i to je ono što se pokazalo danas. Možda najbolji primer svega toga, pošto pričamo o elektronskim medijima, nije teško da ne bih ovde citirao, reklamirao, ali između ostalog, idite na jedan od njihovih portala, pročitajte saopštenje „Junajted medije“ koja predsednika Republike Srbije naziva lažovom i govori da je lažov. Stavili su se u funkciji ne samo bilo kakve propagande i svojih vlastitih interesa, oni su danas saopštenjem koje su pustili na svim svojim medijima pokazali da su oni politička organizacija, u pravom smislu reči. Da jedan pravni subjekt, da jedno poslovno lice saopštava u bilo kojoj državi na svetu, evo to je i Srbija dopustila, ta Srbija koju oni pokušavaju da postave na međunarodnom planu kao neku zemlju u kojoj vlada teror, u kojoj nema demokratije, a oni u svojim medijima, na način kako su organizovani, postavljaju ovu tezu na ovaj način tako da se ispred jednog pravnog lica, ne ispred političke stranke koji poslovno hara po Srbiji i radi šta hoće, koji je širom Srbije nelegalno postavio kablovsku kanalizaciju, izvlače ekstra profit iz toga, nudeći bolje i povoljnije usluge korisnica u ranijem vremenskom periodu i sada ih je „Telekom“ pristigao, sada ima bolju ponudu, sada ljudi koji su došli na čelo „Telekoma“ ne dozvoljavaju da se ta imovina koja je imovina svih građana Republike Srbije koji na kraju tu imovinu mogu oploditi i dobiti isplatu u vidu dividende, oni hoće da stave u svoj džep. Ta dividenda je bila njihov ekstra profit i oni su raspolagali sa tom dividendom ranije u tom vremenskom periodu tako što su to stavljali na svoje račune i što su prosto zloupotrebljavali sve na onaj način koji smo milion puta ovde već rekli. Sva suština ove priče je upravo tu. Da više ne dužim, oni imaju svoju borbu, mi imamo svoju borbu. Mi ćemo se boriti za Srbiju, borićemo se za jaka državna preduzeća, borićemo se da što više građana Republike Srbije i regiona može gledati fudbalske utakmice, dobar fudbal i reprezentaciju i sutra da više nikada oni koji su možda i nas predstavljali, a potpisivali te famozne ugovore sa ovim dvojcem, ne budu neko ko će predstavljati SNS ili predstavljati institucije Republike Srbije. U to ime živela Srbija i živeo fudbal u Srbiji i da ga gledamo na RTS.
Hvala, gospodine Šukalo. Reč ima Zoran Bojanić.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Koleginice i kolege, dosta toga je rečeno o Savetu REM i o kandidatima za Savet REM-a. Pre svega, koleginica Sandra Božić, kao predsednik Odbora rekla je sve o dva kvalitetna kandidata i o samom načinu rada REM-a. Nadovezao bih se na prethodnu diskusiju, diskusiju mog uvaženog kolege Adama, i plaši me, i čini mi se, da pored današnjeg medijskog, vrlo ružnog saopštenja i obraćanja predsedniku Republike Aleksandru Vučiću od strane „Junajted medija grupe“, da će napadi biti na njega lično i na SNS sve žešći. Mislim da je najzad jedna jaka kompanija, državna, u državnom vlasništvu, koju su davno svi pokušavali da je prodaju, da je utope za 800 hiljada, ili 800 miliona evra, ispod svake cene, kompanija koja je godinama, što se tiče medijskih sadržaja i tog dela svog razvoja uništavana. Uništavana na jedan divan način, znači, lep pljačkaški, kako je to trebalo biti, nekada davno, „Arena sport“ prenosio je premijer ligu, i špansku ligu, i italijansku ligu, i nemačku ligu. Naprasno, prvo smo izgubili pravo, mislim na „Telekom“, pravo na špansku ligu, pa je prešlo na „Sport klub“, nakon toga sledeće godine prelazi i Premijer liga itd. Ono što je van pameti, i van svih zakona, to je da se na nacionalnim emiterima ne emituju prenosi nacionalnih selekcija, ne samo u fudbalu, ljudi, nego i u košarci, 90% Srbije ne može da gleda, ne samo oni koji ne koriste kablovske emitere, nego i oni koji ne koriste i kabal, u ruralnim delovima. Zahvaljujući tome što su gospoda Šolak i Đilas na vreme obezbedili, preko one prethodne vlasti, i ne samo na ćutanje i žmurenje REM-a, nego pre svega RATEL-a. Svi zaboravljamo RATEL. Sećam se lepo 2012. godine, kada smo došli ovde, mojih diskusija sa tim istim RATEL-om, na sastancima Odbora za telekomunikacije, i dok nije izguran SBB, onda se tako i zvao, ne „Junajted medija grupa“, da bude prvi u Srbiji, da pokriva 70% tržišta. Nije se dozvolilo ni onom „Telekomu“ koji je gigant, koji je i dan danas gigant u odnosu na SBB i „Junajted medija grupu“, i ako oni danas u saopštenju kažu da su oni vrhunska firma koja pokriva, ne znam koliko zemalja na Balkanu, itd, itd. Da, ali odavde koristi bakar „Telekoma Srbije“, kablovsku kanalizaciju „Telekoma Srbije“, i plaća neku mizernu cenu od 15 dinara mesečno. Znači, većini gradski, govorim sad o gradskim kablovskim linijama, ono što je u vlasništvu gradova i opština, ne plaćaju ništa, tu su na divlje. Mislim da je sa ovi preuzimanjem i opet je fudbal u pitanju, u ovom trenutku fudbal, preuzimanjem premijer lige zadat jedan strahovit udarac i ne zaboravimo da smo prošle godine ovde imali diskusije kako, eto, „Telekom“ neće sa njima da sarađuje. Da je bilo sreće i pameti od njih, ali izgleda da nemaju ni pameti, sreće su imali, nisu hteli da sarađuju sa „Telekomom“, da „Telekom“ lepo otkupi prava emitovanja „Sport kluba“, pa i „N1“, pa i „Nove S“, no insistirali su samo „Telekom“ može da sarađuje samo sa nama ako uzme za dva, tri, četiri miliona itd, „Novu S“ i „N1“. Gospodo draga, ja bih ovde završio, da ostavim makar pet minuta nekom mom mladom kolegi da poentira i da završi na ovoj temi. U danu za glasanje, a to će biti za par minuta, sigurno ćemo glasati za kandidata koji će dobiti većinu. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima Zoran Tomić.
Zahvaljujem, predsedavajući, gospodine Orliću. Uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, građani Republike Srbije, imali smo prilike da čujemo od mojih uvaženih kolega jasne primere kako to Dragan Đilas zamišlja slobodu medija i kako on zapravo želi da uređuje te medije, kao što je to radio dok je bio na vlasti. Moj uvaženi kolega Adam Šukalo ga je lepo opisao jednim pridevom koji mi se jako dopao, a to je – Đilas monopolista. On čovek je uspeo da kao monopolista i kroz zloupotrebu javnog položaja dođe do 619 miliona evra što je nezapamćeno u istoriji Republike Srbije. Naravno, na svu sreću građani su to sprečili, nisu više dozvolili da se javni položaj zloupotrebljava i da se ta njegova ruka zavlači u džepove građana Republike Srbije koji su beli sve siromašniji i siromašniji, a njegov biznis je cvetao. Eto, sada možemo da čujemo i da pročitamo i njihovim medijima kako su oni uspešna korporacija koja posluje u ne znam koliko zemalja, ne samo na Balkanu, već širom sveta. Pa, naravno, kada su najveći novac zaradili u vreme kada su bili monopolisti. Za njih je fer tržišna utakmica samo utakmica u kojoj su oni jedini igrači u kojima nema nikakve konkurencije, u kojoj su oni ti koji diktiraju pravila i zbog toga je apsolutno ovaj pridev – Đilas monopolista adekvatan. Onog trenutka kada je naša privreda oporavljena, kada imamo kompanije koje uspešno posluju, kada počinju da se takmiče sa njegovim kompanijama i da ostvaruju rezultate i kada se oni osećaju ugroženim, onda pričaju o nekakvoj fer utakmici, kako im se nekakva prava ugrožavaju i naravno tada kreću svoju ofanzivu, tada industrija Dragana Đilasa maksimalno radi punom parom i trudi se da kroz raznorazna spinovanja pokuša sebi da obezbedi nekakvu podršku da dođe nazad na vlast. Podršku naravno neće dobiti, niti je dobija od građana zato što građani odlično pamte period dok je on bio na vlasti kao pripadnik DS. Taj period žutog zla koje se nikad ne ponovilo i nikad vratilo u ovoj zemlji, koja je, kao što možemo videti, evo pokazaću svim gledaocima, ovo su rezultati borbe protiv kriminala i korupcije DS, te žute mašinerije koja je uništila Republiku Srbiju. Nema rezultata. Protiv kriminala se nisu ni borili. U kriminali su nalazili svoje saveznike, kao što ih sada nalaze i kao što se maksimalno trude da napadaju predsednika Aleksandra Vučića, da napadaju njegovu porodicu i da njegovu decu povezuju sa tim kriminalcima i ološima i da kritikuju kada država pokazuje građanima sa čime se bori, protiv čega se bori, šta je taj kriminal naneo, onda se oni pozivaju na nekakvu etiku, ne znam zašto se takve slike plasiraju, a jasno smo čuli u njihovo vreme kakve su slike oni plasirali. Ono što je jako interesantno da se nikako ne trude da dobiju podršku građana kroz nekakve političke programe, ideje koje će realizovati da pokažu te rezultate među građanima, već naravno se trude da taj novac koji je opljačkan od građana, koji se nalazi na računima u inostranstvu ulože kako bi ta magla industrija još više radila, kako bi se kapaciteti proširili i da naravno kreiraju raznorazne emisije, priče i spinove uperene samo protiv jednog čoveka, a to je Aleksandar Vučić, trudeći se da diskredituju sve njegove rezultate i uspehe politike koju vodi i njegovog tima koji je uspeo da od Srbije, zemlje sivila, zemlje katanaca, zemlje iz koje su mladi ljudi bežali, napravi državu nade, državu gde se mladi vraćaju, gde privreda ponovo radi, gde smo šampioni i u ekonomiji, kao što smo i dalje šampioni i u sportovima i radujemo se olimpijskim igrama koje su pred nama, jer ćemo uživati u uspesima naših sportista koji upravo zahvaljujući politici Aleksandra Vučića imaju nikad bolje uslove da se spremaju i da te rezultate na svetskim nivoima ostvaruju. Lepo je kolega Marijan Rističević objasnio tu šemu prekogranične televizije iz Luksemburga koja maksimalno krši sve zakone ove zemlje, gde oni te sadržaje reemituju, pa ljude u Luksemburgu interesuju naravno životi i biografije naših političara, interesuju njihova mišljenja i stavovi Aleksandra Vučića, interesuju stavovi političkih protivnika Aleksandra Vučića i onda to reemituju u Srbiji nazad. Kada im to nije više uspelo, onda su odlučili da sličnu stvar pokrenu i sa štampanim medijima koji se reemituju iz inostranstva, pošto ne mogu da kreiraju taj sadržaj ovde, jer istu politiku, isti princip koriste kao i sa drugim medijima. Ali, nije ni to dovoljno, onda kreću da se bave nekakvim svojim istraživačkim novinarstvom koje po istom principu, po narudžbini Dragana Đilasa kreira raznorazne članke koji napadaju Aleksandra Vučića, koji se trude svojski, ali ne uspevaju u tome, da ga povežu sa kriminalom, koji napadaju njegovog sina, napadaju njegovu porodicu, napadaju sve ljude koji podržavaju Aleksandra Vučića, ali ne uspevaju u tome. Znate kako, kao što smo videli koliko je Dragan Đilas uspešan u sprovođenju istraživanja javnog mnjenja, pa je zbog toga dobio nadimak „Dragan Đilas 110%“, takve uspehe ima i ovo istraživačko novinarstvo po njegovoj narudžbini, a istine u njemu ima onoliko koliko procenata i u tom istraživanju javnog mnjenja Dragan Đilas ima podrške građana Srbije, a to je nula. Zato što Dragan Đilas kada istražuje javno mnjenje i kada pita mišljenje građana Srbije ne sme da postavi pitanje – koliko vas podržava Dragana Đilasa i njegovu politiku koju sprovodi? Zašto? Pa niko ne bi rekao da podržava, jer on nema politiku. On ima samo nekakav holivudski naslov za blogbaster, imamo plan za dan posle i ništa više, onda ima svoje kolege koji pokušavaju, odnosno žele i maštaju da sprovedu nekakav revanšizam, da sprovedu lustraciju, a oni su ti nad kojima je sprovedena lustracija od strane građana Republike Srbije, koji im nikada neće dozvoliti da se vrate na vlast i da nas blamiraju, a danas je jedan od tih dana, pre 10 godina kada nas je Vuk Jeremić izblamirao svojim glupim pitanjem i sprečio da se borimo za naše Kosovo i Metohiju, jer zapravo to je bilo i ono što su njegovi nalogodavci rekli – spreči da se boriš za interese svoje države, nije ti to u interesu, ako želiš da ti vrata naših ambasada budu otvorena. Srećom, takve politike više nema, tu je Aleksandar Vučić, tu je njegova politika i ogromna podrška one normalne prave istinske Srbije koja se trudi da posle perioda oporavka Srbiju pretvori u zemlju novih šansi, zemlju budućnosti, zemlju šampiona, kao što rekoh, ne samo u sportu, već zemlju šampiona i kada je u pitanju ekonomija, ali i kada je u pitanju mladost, jer ta mladost ima veliki broj ideja, ima veliki broj inovacija i ima podršku ove države da ih realizuje, a ne kao za vreme Dragana Đilasa kartu u jednom pravcu ka inostranstvu, gde će te svoje ideje pokloniti, a onda bismo mi morali te stvari da kupujemo i ovde da primenjujemo. Tako da sam siguran da i člana koga budemo izabrali, koji će biti u sastavu REM-a daće značajan doprinos daljem unapređenju, kada su u pitanju uslovi rada naših medija, elektronskih medija, da dozvolimo da građani mogu da čuju razna mišljenja, ne kao po želji Dragana Đilasa da čuju jednu poruku, a to je – mrzim Vučića, želim da sklonim Vučića, ne biram sredstva kojima bih sklonio Vučića. A šta ćemo posle toga? Pa totalno je nebitno, Beograd je moj plen, a za ostatak Srbije ćemo se lako dogovoriti. Hvala.
Zahvaljujem i gospodinu Tomiću. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja pretresa pitam – da li reč želi neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96? Reč ima narodni poslanik Milija Miletić, dva minuta.
Zahvaljujem se, doktore Orliću. Ovo vreme što je ostalo iskoristiću samo još jednom da kažem nekoliko stvari vezano za REM. Konkretno o čemu sam govorio jeste da je vrlo bitno da se čuje glas svakog okruga, svake opštine, da se čuje o svim ovim dobrim stvarima, da se čuje o nekim lošim stvarima, ali te stvari moramo popraviti. Ujedno, sve ove stvari o kojima su govorile moje kolege pre mene, to sve stoji. Još jednom, ja ću podržati predlog kandidata i očekujem da će imati veću mogućnost u narednom periodu da se promovišu više male sredine, jugoistočna Srbija, a Niš kao centar jugoistočne Srbije. Hvala još jednom.
Hvala, gospodine Miletiću. Pošto se više niko ne javlja za reč, na osnovu člana 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem pretres o listi kandidata za člana Saveta regulatornog tela za elektronske medije. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem četvrtak, 22. jul 2021. godine, sa početkom u 18 časova i 30 minuta, kao Dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Devetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Zahvaljujem. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 162 narodna poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na glasanje. Prva tačka dnevnog reda – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 167, za – 166, protiv – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama. Stavljam na glasanje Predlog zakona o dopuni Zakona o Visokom savetu sudstva, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 171, za – 170, nije glasao – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o dopuni Zakona o Visokom savetu sudstva. Stavljam na glasanje Predlog zakona o popisu poljoprivrede 2023. u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 171, za – 171. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o popisu poljoprivrede 2023. Četvrta tačka dnevnog reda. Podsećam vas da su na ovaj Predlog zakona podneti amandmani. Stavljam na glasanje Predlog zakona o utvrđivanju finansijske podrške privrednim subjektima za održavanje likvidnosti i obrtna sredstva u otežanim ekonomskim uslovima usled pandemije Kovid-19 izazvane virusom SARS-CoV-2, u načelu. Zaključujem glasanje: ukupno – 171, za – 171. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Zaključujem glasanje: ukupno – 171, za – 170, nije glasao – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Stavljam na glasanje Predlog zakona o utvrđivanju finansijske podrške privrednim subjektima za održavanje likvidnosti i obrtna sredstva u otežanim ekonomskim uslovima usled pandemije Kovid-19 izazvane virusom SARS-CoV-2, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 171, za – 171. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora Kovid-19 podrška Vladi Srbije za mala i srednja preduzeća i preduzeća srednje tržišne kapitalizacije između Evropske investicione banke i Republike Srbije, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 171, za – 170, nije glasao – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Ministarstva spoljnih poslova Republike Srbije i Ministarstva spoljnih poslova i međunarodne saradnje Republike Italije o zapošljavanju članova porodica diplomatskog, konzularnog i administrativno-tehničkog osoblja, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 171, za – 170, nije glasao – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Prelazimo na Predlog odluke o izboru Republičkog javnog tužioca. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru Republičkog javnog tužioca, u celini. Zaključujem glasanje. Ukupno 171, za – 168, nije glasalo troje. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova, svih narodnih poslanika, usvojila Predlog odluke. Dozvolite mi da u ime narodnih poslanika i u svoje ime čestitam gospođi Zagorki Dolovac, na izboru za Republičkog javnog tužioca i poželim joj uspeh u radu. Prelazimo na Predlog odluke o izboru predsednika sudova. Pre nego što pređemo na odlučivanje o ovoj tački dnevnog reda, podsećam na odredbe člana 201. stavovi 3. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, koji glase – u toku pretresa na sednici nadležnog odbora i na sednici Narodne skupštine, narodni poslanik može osporiti predlog za izbor pojedinih funkcionera, iz stava 1. ovog člana, pri čemu ovo osporavanje mora biti izričito i obrazloženo. O predlogu za izbor svakog od osporenih kandidata, Narodna skupština odlučuje pojedinačno, o predlogu za izbor kandidata koji nisu osporeni odlučuju u celini javnim glasanjem. U skladu sa tim odredbama, stavljam na glasanje predlog da se za predsednika Osnovnog suda u Zrenjaninu, izabere Zlatoje Ankić, sudija Osnovnog suda u Zrenjaninu, čiji je predlog osporila narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Zaključujem glasanje. Ukupno 171, za – jedan, nije glasalo 170. Konstatujem da Narodna skupština nije izabrala Zlatoja Ankića, za predsednika Osnovnog suda u Zrenjaninu. Stavljam na glasanje Predlog da se za predsednika Osnovnog suda u Prokuplju, izabere Gordana Sokić, sudija Osnovnog suda u Prokuplju, čiji je predlog osporila narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Zaključujem glasanje. Ukupno 171, nije glasalo 171. Konstatujem da Narodna skupština nije izabrala Gordanu Sokić, za predsednika Osnovnog suda u Prokuplju. Stavljam na glasanje Predlog da se za predsednika Osnovnog suda u Pančevu, izabere Ljiljana Sinđić, sudija Osnovnog suda u Pančevu, čiji je predlog osporila narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Zaključujem glasanje. Ukupno 171, nije glasalo 171. Konstatujem da Narodna skupština nije izabrala Ljiljanu Sinđić, za predsednika Osnovnog suda u Pančevu. Stavljam na glasanje Predlog da se za predsednika Osnovnog suda u Rumi, izabere Biljana Đuričić, sudija Osnovnog suda u Rumi, čiji je predlog osporila narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Zaključujem glasanje. Ukupno 171, nije glasalo 171. Konstatujem da Narodna skupština nije izabrala Biljanu Đuričić, za predsednika Osnovnog suda u Rumi. Sada stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru predsednika sudova, bez osporenih kandidata, u celini. Zaključujem glasanje. Ukupno 172, za – 171, nije glasao jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog odluke. Dozvolite da u ime narodnih poslanika i u svoje ime čestitam izabranim nosiocima funkcija na izboru i da im poželim uspeh u radu. Prelazimo na Devetu tačku dnevnog reda – lista kandidata za člana saveta Regulatornog tela za elektronske medije. Pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da Narodna skupština, prema članu 8. stav 2. Zakona o elektronskim medijima, članove saveta Regulatornog tela za elektronske medije, bira većinom glasova, od ukupnog broja narodnih poslanika. Takođe podsećam da je Zakonom o elektronskim medijima utvrđeno da svaki ovlašćeni predlagač kandidata za članove Saveta, predlaže listu na kojoj se nalaze dva kandidata, a Narodna skupština bira jednog člana sa svake liste. Pristupamo glasanju o kandidatima za izbor jednog člana Saveta regulatornog tela za elektronske medije na predlog Udruženja filmskih, scenskih i dramskih umetnika i Udruženja kompozitora u Republici Srbiji. Kandidati za izbor jednog člana Saveta na predlog Udruženja filskih, scenskih i dramskih umetnika i Udruženja kompozitora u Republici Srbiji su Božidar Zečević i Stanko Crnobrnja. Pošto se od dva predložena kandidata bira jedan, napominjem da svaki narodni poslanik može da glasa samo za jednog kandidata. Za člana Saveta, izabran je kandidat koji dobije većinu glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje – Predlog da se za člana Saveta Regulatornog tela za elektronske medije izabere Božidar Zečević. Zaključujem glasanje. Ukupno 172, za – 164, nije glasalo osmoro. Stavljam na glasanje – Predlog da se za člana Saveta Regulatornog tela za elektronske medije izabere Stanko Crnobrnja. Zaključujem glasanje. Ukupno 172, za – četvoro, nije glasalo 168. Konstatujem da je Narodna skupština polazeći od broja dobijenih glasova za člana Saveta Regulatornog tela za elektronske medije, na predlog Udruženja filmskih, scenskih i dramskih umetnika i Udruženje kompozitora u Republici Srbiji, izabrala Božidara Zečevića. Dozvolite mi da u vaše i u svoje ime čestitam izabranom članu Saveta Regulatornog tela za elektronske medije i poželim mu uspeh u radu. Dame i gospodo, obavili smo razmatranje svih tačaka Dnevnog reda. Saziv za iduću sednicu ste dobili, a pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka Dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine zaključujem sednicu Devetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu.