Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 85 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Molim narodne poslanike da provere svoje kartice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 87 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Branko Ružić, Mladen Grujić, Milorad Mijatović, Meho Omerović, Dubravka Filipovski, prof. dr Ninoslav Stojadinović i Goran Bogdanović. Nastavljamo sa radom i prelazimo na načelni pretres o 5. tački dnevnog reda – PREDLOGU ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O ŠUMAMA. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da današnjoj sednici prisustvuju prof. dr Snežana Bogosavljević-Bošković, ministar poljoprivrede i zaštite životne sredine; Mladen Mladenović, vršilac dužnosti pomoćnika ministra poljoprivrede i zaštite životne sredine; Saša Stamatović, vršilac dužnosti direktora Uprave za šume u Ministarstvu poljoprivrede i zaštite životne sredine; Ljiljana Sovilj i Ružica Tripić, načelnica odeljenja u Ministarstvu poljoprivrede i zaštite životne sredine. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi 5.00 časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika, članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona. Povreda Poslovnika prof. dr Janko Veselinović. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, reklamiram član 87. Poslovnika u kome kaže – sednice Narodne skupštine po pravilu održavaju se utorkom, sredom i četvrtkom od 10.00 do 18.00 časova. Sada je 10 sati i 22 minute, pa pitam predsedavajućeg da li ubuduće da dolazimo u 10 i 20 i da li ste menjali nešto u Poslovniku ili ćete poštovati Poslovnik? Jutros kao što ste videli opozicija vam je dala kvorum iako vas ima u vladajućoj koaliciji 210. Dakle, niste mogli da sakupite 84 poslanika za početak sednice. Kolege iz opozicije su vam dale kvorum i zbog toga ste počeli sednicu. Da nije bilo toga ne bi počeli sednicu ni sada. Zbog toga vas molim, zbog građana Srbije, kako kažete koji su nas sve birali, tačno je da ubuduće poštujete Poslovnik, da obezbedite rad, ovo nije prvi put, rad Skupštine prema Poslovniku, da počinjemo sednicu u 10,00 časova, a ne da počinjemo sednicu u 10 časova i 22 minute.
Uvaženi profesore, ja smatram da vi kao profesor govorite istinu vašim studentima, a ovde kao poslanik pokušavate da i ono što ste pročitali govorite drugačije. Znači, sami ste pročitali član Poslovnika gde se kaže – Po pravilu. Vi kao narodni poslanik imate vaše dužnosti i obaveze. Takođe, mi kao Narodna skupština i kao predsedavajući, dužan sam da obezbedim da bude predstavnik Vlade prisutan. Vlada je bila u toku, predstavnik Vlade je izašao sa Vlade i stigao da obrazloži Zakon o Narodnoj skupštini, a mi kao narodni poslanici sa našim pravima i obavezama moramo da se uskladimo sa time. Tako da gospodine Veselinoviću, ja bih voleo da baš kada nešto zamerate ili kada u ovom trenutku ukazujete na povredu Poslovnika, da do kraja kažete istinu. Zahvaljujem. Da li predstavnik predlagača, prof. dr Snežana Bogosavljević Bošković želi reč? (Da) Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, uvaženi narodni poslanici, zadovoljstvo mi je što sam samo posle dve nedelje ponovo ovde sa vama u Narodnoj skupštini i što sam i danas u prilici da vam obrazložim jedan izuzetno važan zakon iz nadležnosti Ministarstva poljoprivrede i zaštite životne sredine. Reč je o Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o šumama, Zakonu od čijeg usvajanja i primene očekujemo znatno unapređenje trenutnog stanja u oblasti šumarstva Republike Srbije. Ukoliko mi dozvolite, želela bih da se zajedno svi podsetimo o tome šta je šuma kao prirodni resurs i kao dobro od opšteg interesa, a potom i lično da vam obrazložim najvažnije predložene izmene i dopune ovog zakona. Šume kao prirodni resursi i dobro od opšteg interesa uvek su bile bitan faktor u razvoju države i predstavljale su izvor dobara, usluga, a time i prihoda ukupnog društva. Stanje šuma predstavlja ogledalo kulturnog i istorijskog razvoja države, odnos čoveka, društva i države prema šumi, uslovljen je društvenim potrebama koje se menjaju kroz vekove, ali i njenim prirodnim zakonitostima, veliki i otvoren prostor, dugo trajanje proizvodnog procesa i obnovljivost. Upravo te karakteristike šume ukazuju na potrebu i mogućnost održivog korišćenja, trajnog postojanja i relativno sporog unapređivanja. Šume su izvor drveta kao sirovine, ali i mesto gde se čuva biodiverzitet, takođe i prostor za rekreaciju i mnoge druge ekonomske, ekološke i socijalne benefite koje društvena zajednica ima od šuma. Zbog svega toga se pred savremeno šumarstvo postavlja generalni cilj da društvenoj zajednici stavi na raspolaganje željena dobra. Dinamika društvenih promena, pa samim tim i zahteva u odnosu na šume, ukazuje na kompleksnost uspostavljanja sistema gazdovanja šumama i neophodnost permanentnog unapređivanja strateškog i zakonodavnog okvira. Kako bi se različiti interesi i potrebe na istom prostoru zadovoljile, a da pri tom šuma kao resurs ne bude ugrožena, uspostavljen je koncept održivog gazdovanja šumama. Konferencija o životnoj sredini i razvoju UN, održana u Rio de Žaneiru 1992. godine, označava prekretnicu u odnosu čoveka prema životnoj sredini i korišćenju prirodnih resursa, pokretanje većeg broja globalnih i regionalnih procesa iz kojih je proistekao i koncept održivog upravljanja šumama. Koncept podrazumeva upravljanje šumama i šumskim zemljištima na način kojim se trajno održava i unapređuje njihova proizvodna sposobnost, biološka raznovrsnost, sposobnost obnavljanja i vitalnost. Na taj način u sadašnjosti i budućnosti obezbeđuje se ispunjavanje ekoloških, ekonomskih i socijalnih funkcija šuma, a da se pri tom ne pričinjava šteta okolnim ekosistemima. Zakon o šumama je jedan od instrumenata u okviru sistema održivog upravljanja šumama, koji obezbeđuje sprovođenje navedenog principa. Kada je reč o šumama u Republici Srbiji, ukupna površina šuma iznosi 2.252.400 hektara, u kojoj su visoke prirodne šume zastupljene sa 621.200 hektara ili 27,6%. Izdanačke prirodne sastojine su prisutne na 1.456.400 hektara ili 64,6%, i 174.800 hektara, tj. 7,8% su veštački podignute šume. Ostalo šumsko zemljište zastupljeno je sa 382.400 hektara. Ukupna površina šuma i šumskog zemljišta iznosi 2.634.800 hektara. Ako se ima u vidu da je stepen šumovitosti Srbije danas 29,1%, kao i da je optimalan nivo iste prema prostornom planu Republike Srbije 41,4%, ali i da u strukturi šuma dominiraju izdanačke, tj. šume manje kvalitetne, jasno je da stanje nije zadovoljavajuće. Zato su potrebni sistemski, dugogodišnji planovi i programi, uključujući i relevantnu zakonsku regulativu, koja će, između ostalog, uzeti u obzir sve opšte korisne funkcije šume, a koje su i proizvodnja drveta, kao glavnog proizvoda, i očuvanje šumskih ekosistema, kao bogatstava, divlje flore i faune i niz drugih. Uz sve navedeno, uvek treba imati u vidu i da vrednost posečene drvne mase na panju u Srbiji godišnje je oko 60 miliona evra. Ali, ako se na to dodaju i ostale privredne koristi, kao što je sekundarna uposlenost, koja zavisi od drveta kao sirovine, ekološke i društvene funkcije koje se godišnje stvaraju u srpskim šumama, dobija se da je ukupna monetarna vrednost proizvoda i usluga srpskih šuma u iznosu od oko 700 miliona evra na godišnjem nivou. Ovo nedvosmisleno ukazuje da je ekološka, privredna i ekonomska korist koja se produkuje iz šuma višestruko veća od onoga što zvanična statistika prikazuje kao korist koju srpsko društvo ima od šuma. U izradi Predloga za izmene i dopune Zakona o šumama pošlo se od gorućih problema u šumama i šumarstvu Republike Srbije. Ovim izmenama i dopunama Zakona o šumama postepeno se rešavaju problemi u oblasti očuvanja, zaštite, korišćenja i raspolaganja šumom i šumskim zemljištem kao prirodnim bogatstvom, pitanje nadzora, kao i druga pitanja od značaja za šumu i šumsko zemljište u cilju ostvarivanja ciljeva postavljenih Strategijom razvoja šumarstva Republike Srbije. Važeći Zakon o šumama, koji je usvojen 2010. godine, doneo je određene pozitivne promene u sektoru šumarstva, ali se u toku njegove primene ustanovilo da u toku prethodnog petogodišnjeg perioda postoje i određeni nedostaci koji su prouzrokovali negativne efekte po šume Srbije. Izmenama i dopunama Zakona o šumama otklanjamo uočene probleme i nedostatke, a takođe, predloženim rešenjima idemo u susret budućem stanju kako bismo predupredili eventualne probleme u budućnosti. Pored navedenog, u periodu od 2010. godine do danas usvojeno je nekoliko zakonskih propisa i odluka koje se neposredno odražavaju na šumarski sektor, te je bilo neophodno postojeći zakon usaglasiti sa tim propisima. To se, pre svega, odnosi na Odluku Ustavnog suda od 13. jula 2012. godine u vezi nadležnosti AP Vojvodine u oblasti šumarstva, kojom je jedan deo nadležnosti vraćen Republici. To se odnosi na ovlašćenje da Republika Srbija uređuje šumarstvo na teritoriji AP i obezbeđuje ostvarivanje javnog interesa u oblasti šumarstva, uvažavajući pri tome sve nadležnosti koje Pokrajina i dalje ima u ovoj oblasti. Takođe, nakon donošenja Zakona o javnim preduzećima 2012. godine utvrđena je obaveza osnivačima javnih preduzeća da usklade osnivačka akta javnih preduzeća sa navedenim zakonom. Imajući u vidu da je JP „Srbijašume“, koje gazduje sa preko 90% šuma na teritoriji Republike Srbije osnovano Zakonom o šumama iz 1991. godine i da su te odredbe ostale na snazi i posle usvajanja Zakona o šumama iz 2010. godine, ovim izmenama i dopunama Zakona o šumama te odredbe se stavljaju van snage, a obavezuje se JP „Srbijašume“ da svoje poslovanje uskladi sa odredbama Zakona o javnim preduzećima. Kao poseban problem uočili smo pojavu pustošenja i degradiranja državnih šuma koje nemaju korisnika, odnosno nekoga ko bi tim šumama gazdovao u ime države kao vlasnika. U postupcima privatizacije raznih društvenih preduzeća, zadruga i slično, šume su izuzete jer prema Zakonu o privatizaciji, kao dobro od opšteg interesa, nisu mogle da budu predmet privatizacije. S druge strane, Zakon o javnoj svojini iz 2011. godine je propisao da se pravni režim građevinskog zemljišta, poljoprivrednog zemljišta, šuma i šumskog zemljišta u javnoj svojini uređuje posebnim zakonom, a u važećem Zakonu o šumama takve odredbe ne postoje, što kao posledicu ima nekoliko desetina hiljada hektara državnih šuma kojima ne gazduje niko. S obzirom da se radi o otvorenom prostoru, o velikim površinama, te šume su uvek na udaru lovokradica. Predložen zakon o izmenama i dopunama Zakona o šumama uspostavlja pravni osnov da Vlada, na predlog ministarstva nadležnog za poslove šumarstva, odredi korisnika tih šuma koji ispunjava zakonske uslove, a koji će te šume čuvati od nezakonitog korišćenja i njima gazdovati po principu održivosti i unapređenja stanja. Prema važećem Zakonu o šumama, državnim šumama u Republici Srbiji gazduju, pre svega, javna preduzeća za gazdovanje šumama, čiji je osnivač država Srbija, odnosno autonomna pokrajina. Izuzetno, zaštitnim pojasevima šumskog drveća nastalim pošumljavanjem državnog zemljišta posle 2010. godine mogu da gazduju i javna preduzeća, čiji je osnivač jedinica lokalne samouprave. Ova norma ne uvažava faktično stanje da dobrim delom šuma, u okolini gradova, pa i u gradovima, gazduju lokalna javna komunalna preduzeća čiji je osnivač jedinica lokalne samouprave. Kao primer za to možemo navesti JKP „Zelenilo“ Beograd, koje gazduje delom šuma na teritoriji grada Beograda, kao što su Zvezdarska, Miljakovačka šuma, a slično je i u drugim gradovima Srbije. Ovim zakonom smo uvažili realnost i propisali da javna preduzeća čiji je osnivač jedinica lokalne samouprave, koja su državnim šumama gazdovala do donošenja zakona, mogu tim šumama gazdovati i ubuduće, pod uslovom da ispunjavaju uslove utvrđene Zakonom o šumama i posebnim propisima. Pored navedenih razloga koji se odnose na prava uređivanja, raspolaganja i gazdovanja šumama, postoje i usko stručni razlozi za izmene Zakona o šumama, pre svega, u oblasti planiranja gazdovanja šumama, prometa drveta i u kaznenoj politici. U oblasti planiranja gazdovanja šumama uvodi se nova prostorno planska celina, tj. šumska oblast. Ukupno se ustanovljava osam šumskih oblasti, po jedna na teritoriji autonomnih pokrajina i šest na području centralne Srbije. Šumske oblasti se ustanovljavaju objedinjavanjem postojećih šumskih područja koja predstavljaju prostorne i prirodne celine, čime se obezbeđuje svrsishodnije i racionalnije planiranje u šumarstvu. Česte vremenske nepogode i klimatske promene, uopšte, uzrokuju velike štete šumama, kao što su poplave, bujice, klizišta, ledolomi, vetrolomi, gradacije insekata, itd, koji se učestalo javljaju i smanjuju iz godine u godinu prihode iz oblasti šumarstva i ne obezbeđuju održivost šuma na pojedinim teritorijama, zbog toga zahtevaju i značajnija ulaganja u prevenciju i sanaciju oštećenih površina. Izmenama Zakona o šumama, omogućava se efikasnije postupanje i reagovanje u slučaju prirodnih nepogoda, s jedne strane ministarstva i sa druge strane korisnika i vlasnika šuma. Predložili smo u tom smislu i oslobađanje obaveze sopstvenika i korisnika šuma da u slučaju saniranja posledica prirodnih nepogoda plaćaju naknadu za korišćenja šuma, jer se u takvim situacijama ne može ni govoriti o korišćenju šuma. Značajno su unapređene odredbe kojima se uređuje promet drveta. Cilj ovih izmena je da se omogući sledljivost, odnosno poreklo drveta u prometu, a u potpunosti se daje nadležnost republičkim šumarskim inspektorima u oblasti kontrole prometa drveta koja im je važećim zakonom ograničena, što je, između ostalog, i dovelo do povećanog obima bespravnih seča šuma i prometa takvog drveta. Na kraju, kaznene odredbe su proširene, tako da su sankcionisane sve radnje suprotne odredbama zakona, a dodatno je pooštrena kaznena politika u postupanju nadležnih sudova, između ostalog, u obaveznom izricanju mere oduzimanja predmeta pribavljenih izvršenjem prekršaja iz ovog zakona, a sve ovo sa ciljem uvođenja sistema i kontrole u korišćenju šumskih resursa. Pored usaglašavanja sa važećim propisima, donošenje ovog zakona, omogućava da se reše neki od navedenih aktuelnih problema u šumarstvu, pre svega u delu zaštite šuma od bespravnog korišćenja i uništavanja, zatim, efikasnosti rada Republičke šumarske inspekcije, kroz veća ovlašćenja u oblasti kontrole prometa drveta, i oštriju kaznenu politiku. Kao deo sistema zaštite šuma, posebno treba naglasiti uspostavljanje mehanizma zaštite državnih šuma koje nemaju korisnika, o čemu sam već govorila. Kao ilustracija značajnog problema, bespravnih seča, navodimo podatke istraživanja rađenog u okviru više projekata o potrošnji bio mase u Srbiji, koji su pokazali da se u Republici Srbiji potroši oko šest miliona metara kubnih drveta godišnje. Međutim, prema zvaničnoj statistici, količina drveta u prometu iz državnih šuma iznosi oko 1.935.000 metara kubnih, a iz privatnih šuma oko 871.000 metara kubnih, ukupno 2.806.000 metar kubnih. Iz ovoga sledi da se gotovo polovina drveta u Srbiji poseče ne registrovano, što ne znači da je ta količina drveta i potencijalno predmet krađe, već delom vlasnici šuma izbegavaju da podnesu zahtev za obeležavanje stabala za seču, tzv. doznaku, jer time izbegavaju i obavezu plaćanja naknade za korišćenje šuma u visini od 5% tržišne vrednosti drvnih sortimenata na mestu seče, čime se praktično onemogućava mogućnost utvrđivanja porekla drveta i eventualnog protivpravnog prisvajanja tj. krađe. Smanjenjem obima bespravnih seča, obezbediće se i dobro gazdovanje i veći priliv sredstava u budžet Republike, boljom naplatom naknada za korišćenje šuma. Stvaranje odgovornih i odgovarajućih zakonskih pretpostavki je bez sumnje veoma važan element u sistemu održivog gazdovanja šumama, kao jednog od osnovnih principa šumarstva, ali se mora razumeti samo kao jedan segment permanentnog procesa kreiranja i unapređenja sistema u svrhu ispunjavanja strateških ciljeva iz sektora šumarstva. Očekujemo da mere predložene ovim zakonom doprinesu unapređenju stanja šuma u Republici Srbiji, a time i do povećanja učešća sektora šumarstva u bruto društvenom proizvodu Republike Srbije, i na taj način poveća učešće sektora šumarstva u ukupnom društvenom i ekonomskom razvoju naše zemlje. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem, gospođo ministar. Da li neko od izvestioca nadležnih odbora želi reč? (Ne) Da li predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Srđan Kružević.
Uvaženi gospodine Bečiću, ministarko sa saradnicima, kolege narodni poslanici, obzirom na da je današnja tema jedan od najozbiljnijih resursa koji Srbija ima, Jedinstvena Srbija svakako smatra za shodno da kaže svoje mišljenje o ovom zakonu i da možda u nekoj budućnosti, kroz neka podzakonska akta, pospešimo neke stvari koje nisu obuhvaćene ovim zakonom. Naime, neophodno je povećati pažnju na sve ovo što se danas priča i tu pažnju treba usmeriti da se zakon koji budemo usvojili zaista sprovede na terenu, iz prostog razloga što smo svedoci ogromnih zloupotreba površina koje su pod šumama, nelegalnom sečom stabala, pa čak i crnim tržištem te robe koja se odatle iznese. Hoću da napomenem da je velika Nemačka svojevremeno, posle Drugog svetskog rata kada je imala najveću svoju privrednu krizu, donela odluku da krene u seču svojih šuma i na taj način je, između ostalih metoda ili elemenata, uspela da pospeši rast svoje privrede koja je danas jedna od vodećih u svetu. Održivo gazdovanje šumama kao savremeni koncept gazdovanja šumama svakako podrazumeva i uvođenje jednog modernog zakona koji je danas ministarka obrazlagala. Svakako, imajući u vidu da su u Zakonu o javnoj svojini i Zakonu o javnim preduzećima nešto sa čime moramo uskladiti i Zakon o šumama kroz ove izmene i dopune zakona, imamo situaciju da su šume izuzete iz privatizacije, imamo situaciju da desetinama hektara šuma u Srbiji niko ne gazduje i neophodno je da se kroz ove izmene i dopune zakona te stvari pospeše. Ono što je evidentno jeste da će ministarstvo u budućnosti dodeljivati ko će gazdovati sa tim prostranstvima i neophodno je i tu voditi računa da i lokalne samouprave dobiju svoj deo, ali isto tako voditi računa da se i privrednim subjektima koji imaju mogućnost da obnavljaju ove resurse da na upravljanje gazdovanje šumama. Šume su naravno bitna stvar za funkcionisanje čitave planete, ali nekako te stvari se ne vide i ne mogu se opipati, pamožda manje pažnje zavređuju u javnosti, ali svakako imamo situaciju, na primer, da je 2013. godine sa pojavom gugl mapa koje su bile sa najvećom rezolucijom, otkriveno da je jedna i po milijarda hektara u svetu šuma uništeno što sa elementarnim nepogodama, što sa nelegalnom sečom. Hoću da vam kažem da ni Srbija u mnogome ne iskače iz toga. Ono što je jedan od glavnih razloga bio vezanih ruku države da može da spreči ilegalno sečenje stabala jesu mala ili nikakva ovlašćenja šumarske inspekcije. Imali smo situaciju da saobraćajna policija na putu zaustavi kamion koji ide sa stablima koja nisu obeležena i nemaju nikakvo poreklo i jedina mogućnost im je bila da se obrate šumskoj službi ili šumskoj inspekciji, koja nije imala nikakve nadležnosti nad time. Uglavnom su obaveštavali neke svoje više istance i tu se sve završavalo. Međutim, ovim zakonom vidim da je omogućeno šumskoj inspekciji da oduzima stabla. Nije tu u krajnjem slučaju loše, kada je već šuma posečena i napravljena tolika šteta da država ipak nešto inkasira od te štete tako što će prodati ta drva i naravno ogromne novčane kazne koje slede onima koji su to krivično delo počinili. Naravno, kada pričamo o šumama u Srbiji, ministarka je vrlo dobro u svom izlaganju istakla kolika je pošumljenost, da je pošumljenost oko 30%, da to generalno i spada u jednu zadovoljavajuću kategoriju na nivou svetskih razmera, ali imajući u vidu da je pošumljenost u Evropi 46%, trebalo bi pospešiti, odnosno napraviti podsticaj da se u Srbiji pošumljavanje nastavi. Međutim, Vojvodina je jedan kritični deo države što se tiče količine šuma. Svega 6% pokrajinske površine je pod šumama i tu treba iznaći neka rešenja. Obzirom na to da je Ustavni sud proglasio neustavnim deo Statuta Vojvodine koji se tiče gazdovanja nad šumama, verovatno će i država sada imati neke mere intervencionalizma koje će uspeti da povećaju pošumljenost u Vojvodini. Generalno, ono što je bitna informacija, jeste da „Srbijašume“ gazduju, odnosno država Srbija gazduje kroz „Srbijašume“ otprilike sa pola ukupne površine šuma, a pola je kod privatnih lica u vlasništvu. Međutim, po akcionom planu koji imaju „Srbijašume“ potrebno je Srbiju pošumiti za još 10% i to je dobar akcioni plan i dobar je pomak u odnosu na 1979. godinu koja se uzima kao referentna godina gde je to već pošumljeno za preko 5%. Ali ono što je problematično, jeste da iako „Srbijašume“ sade oko tri miliona stabala na godišnjem nivou, imamo situaciju da i kada ispuni taj akcioni plan, svega će se povećati pošumljenost za 2% zato što je mnogo veća nepošumljenost kod privatnika, odnosno u privatnim posedima, pa znači da 8% ukupne površine šuma moraju da podignu privatnici. Evropska unija je vrlo rigorozna po tom pitanju i sa svojim kriterijumima, sa vrlo visokim sankcijama, a moram da kažem i podstrecima, te ljude koji imaju šume u svom vlasništvu podstiče da podižu nove zasade, a sa druge strane su naravno inspekcije veoma rigorozne u smislu da je neko uzeo subvenciju, a da je nije iskoristio. To bismo morali da uradimo i kod nas. Ono što JS ima da postavi kao pitanje vama ministarka, jeste da ukoliko se šume koje se nalaze na teritoriji AP vrate pod nadležnost republike, a vratiće se na osnovu ove ustavne uredbe, interesuje nas da li će tim šumama gazdovati „Vojvodinašume“ ili će tim šumama gazdovati „Srbijašume“ ili neke lokalne samouprave u Vojvodini. Jer se onda postavlja pitanje – zašto postoji „Vojvodinašume“ ako to treba da ostane sve pod centralizacijom, odnosno time treba da upravljaju „Srbijašume“. Postavljam pitanje, tako da nisam kroz ovo želeo da sugerišem odgovor. Ono što želim da kažem, svakako je ovaj zakon nešto što će poslanička grupa JS podržati, ali na početku sam rekao da bismo možda trebali obratiti pažnju na neka podzakonska akta koja ćemo u budućnosti usvajati, a koja se tiču podsticaja za podizanje novih zasada šuma, za podizanje novih šuma. Imamo situaciju da bi takav jedan efekat smanjio efekat staklenog zvona, da bi povećao poljoprivredu, da bi omogućio bolje uslove za život u visokourbanim sredinama i što je najvažnije, verovatno bi se i drvna industrija razvila u toj meri da bismo mogli da otvorimo i po koje radno mesto, po čemu je JS verovatno i najpoznatija među političkim strankama. Stoga, još jednom želim da kažem da će u danu za glasanje poslanička grupa JS podržati ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković.
Zahvaljujem. Želela bih samo kratko da prokomentarišem neke od vaših podataka koje ste izneli i da odgovorim na postavljeno pitanje. Što se tiče šumovitosti Srbije, mi smo rekli da je oko 30%, tačnije prema poslednjoj inventuri 29,1%. Tačno je da je šumovitost na nivou Evrope 46% i tačno je da smo mi predvideli akcionim planom za naredni period, odnosno poslednjim planom Republike Srbije za naredni period povećanje ovog procenta i da bi po tom prostornom planu idealna šumovitost Srbije bila 41,4%. Međutim, treba da znamo i to da je šumovitost Srbije posle Drugog svetskog rata bila oko 16,7%. Od tada na dalje, šumovitost se permanentno povećava. Za ove prethodne godine, mi smo gotovo udvostručili šumovitost. Možda je ovo prilika i da kažem da prema inventuri šuma, ukupna zapremina šuma, odnosno drvne mase u šumama na nivou Srbije je 363 miliona metara kubnih. Godišnji prirast je devet miliona metara kubnih, a malopre sam rekla i u onom uvodnom obraćanju, godišnja seča ili korišćenje drvne mase je oko šest miliona metara kubnih. Sve u svemu, svi ovi podaci govore u prilog tome da mi postepeno povećavamo sa dejstvom prirode, šumovitost na nivou Republike Srbije. Vi ste rekli i to je tačno, jedan od razloga za predložene izmene i dopune zakona bio je i taj što je neophodno uskladiti važeći zakon sa drugim propisima koji su usvajani u periodu primene zakona. Jedan od važnih drugih propisa je i Zakon o javnoj svojini. Zakonom o javnoj svojini šume koje su nekada bile u sastavu preduzeća, zadruge itd. sada su državno vlasništvo, jer privatizacijom one ne mogu biti privatizovane kao dobro od opšteg interesa. One su sada trenutno zaista bez adekvatnog staranja, bez adekvatne nege, bez korisnika. Kao takve, podložne šumokradicama i svim onim nedozvoljenim radnjama. Ono što vi niste tačno rekli, a ja koristim priliku da sada kažem, to je da će korisnike ovih šuma odrediti Vlada Republike Srbije, tačno, na predlog Ministarstva. To je važno pitanje koje mi želimo da uredimo predloženim zakonom. Ono što ste pitali, to je takođe jedan deo koji je bio za nas obavezan, odnosno neophodan, a odnosi se na usklađivanje sa drugim propisom, a pri tome mislim na propis koji je usvojen od strane Ustavnog suda Republike Srbije. Onda ste postavili pitanje - šta se tu sad menja u odnosu na nadležnosti AP Vojvodine? Pretpostavljam da će i u narednom delu današnjeg skupštinskog zasedanja biti sličnih pitanja, pa sada koristim priliku da jednostavno obrazložim da mi jesmo bili u obavezi, a to smo i uradili predloženim zakonom, da uskladimo nadležnost AP sa odlukom Ustavnog suda od 13. jula, mislim 2012. godine. Šta ta odluka Ustavnog suda kaže? Ona kaže da je član 18. tačka 1) Zakona o nadležnostima AP Vojvodine u oblasti šumarstva, dakle, da je taj član neustavan, a mi smo u prethodnom periodu do tada jedan deo poslova u oblasti šumarstva sa republičkog nivoa preneli na nivo AP. Dakle, kako je Ustavni sud proglasio taj član neustavnim, mi, naravno, imamo obavezu da to sada ugradimo u Predlog zakona i mi smo to uradili. Šta to sad praktično znači? To ne znači neke velike promene u samom sistemu funkcionisanja. Promene se pre svega odnose na planska dokumenta i to smo ugradili u ovaj zakon. Dakle, do sada je na teritoriji AP utvrđivan program razvoja šumarstva nezavisno od ostalog dela naše zemlje, odnosno centralnog dela Republike Srbije i ovim sada zakonom praktično postoji samo jedinstven program razvoja šumarstva kao jedinstven, znači najviši strateški dokument kojim se određuju smernice razvoja šumarstva na teritoriji Republike Srbije, u celini kao države, sa akcionim planom za njegovo sprovođenje. Dakle, u tom delu je Republika Srbija vratila, odnosno vraća se Republici Srbiji taj strateški planski dokument kojim u stvari mi obezbeđujemo i ostvarivanje onog opšteg javnog interesa u gazdovanju šumama. Dalje, u članu 38. utvrđuje se nacionalna inventura šuma. Do sada su mogli na teritoriji AP da ovaj deo obaveza, dakle nacionalne inventure, finansiraju iz budžeta AP. Sada će se nacionalna inventura šuma finansirati iz budžeta Republike Srbije ili pak kroz neke donacije, međunarodne projekte itd. Ovo je možda prilika da kažem da je poslednja inventura šuma bila 2004/2006. godine, da smo tada za taj deo posla i obaveza obezbedili sredstva iz donacije Kraljevine Norveške u iznosu od oko 600.000 dolara, a da smo sada za ovu novu nacionalnu inventuru, koja treba da bude organizovana već od naredne godine, konkurisali za sredstva iz Globalnog fonda za životnu sredinu. Taj projekat je vredan oko 3,5 miliona dolara. Moram da pohvalim svoje saradnike i one koji su radili na pripremi projekta, jer je projekat dobio tehničku saglasnost i očekujemo da će biti i usvojen od strane Upravnog odbora Globalnog fonda, a nakon toga krećemo u veliku inventuru koja će sad biti šira nego što je ova prethodna, jer pored inventure šumske mase radićemo na prikupljanju svih onih podataka koji se odnose i na biodiverzitet i na sve druge opšte korisne funkcije šuma. Znači, na produkciju ugljenika, na produkciju kiseonika, tj. sve ono što šumu čini jednom izuzetno važnom sredinom za razvoj društva. Dakle, za ekološki, za ekonomski i za socijalni aspekt svakog društva, pa naravno i našeg. Da se vratim na nadležnosti koje se sada ukidaju AP. Dakle, osim ovog planskog važnog dokumenta kao strateškog dokumenta koji usvajamo na nivou Republike, osim finansiranja nacionalne inventure, program gazdovanja privatnim šumama i dalje ostaje u nadležnosti AP, s tim što se za taj program dobija saglasnost od Ministarstva. Menja se i ovaj deo koji se odnosi na praćenje uticaja prekograničnog zagađivanja, koji će se nakon usvajanja ovog zakona organizovati i finansirati opet sa nivoa Republike Srbije, a do sada je to moglo da se organizuje sa nivoa AP. Naravno, zadnje što se menja, to je saglasnost za promenu namena šume i šumskog zemljišta, koje sada daje ministarstvo, odnosno nadležni organ u ministarstvu za teritoriju cele Republike Srbije. Praktično to je ono što se menja, ali na nivou AP ostaju druge nadležnosti. Dakle, tu su i budžetski fond za šume i povereni poslovi šumarske inspekcije i davanje saglasnosti na osnove gazdovanja šumama itd. Dakle, ovo je samo usaglašavanje sa odlukom koja je deo jednog drugog pravnog akta i pravnog propisa i ovo su najvažnije promene koje su ugrađene u ovaj zakon, a ono što je jako važno i što želim sad na kraju da istaknem, to je da kada se radi o ovom usaglašavanju i ovim novim zakonskim predlozima, postignuta je apsolutna saglasnost, pre svega između struke, ali i onih operativaca u delu koji se odnosi na poslove u šumarstvu. Dakle, saglasnost je postignuta i na nivou Ministarstva i Pokrajinskog sekretarijata za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu, Šumarskog instituta u Beogradu, Šumarskog fakulteta, Instituta za nizijsko šumarstvo i životnu sredinu u Novom Sadu, tako da su sve ove izmene praktično među njima usaglašene i postignut je zaista jedan visok stepen konsenzusa. To je ono čime mi želimo danas da se pohvalimo i da istaknemo da je zakon zaista rezultat jednog ozbiljnog, jednog upornog rada i, kao što rekoh, dobre saglasnosti i konsenzusa. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Gospođo ministre sa saradnicima, SPO sa DHSS je izuzetno zainteresovan da se dobije jedan kvalitetan zakon o šumama, koga sada unapređujemo kroz njegove izmene i dopune. Zbog čega? Apsolutno svesni ekonomskog, socijalnog i ekološkog značaja šuma, mi smo čak i kroz naše političko delovanje na republičkom i na lokalnom nivou imali neke stranačke kampanje da bismo pokušali da spasimo određena šumska područja, ali i rastinje, pre svega ukrasno u nekim gradovima Srbije. Zbog čega? Ne samo zbog ekološkog i estetskog značaja koji imaju stabla, a pre svega mislim na stabla koja su zasađena u gradskom području, već upravo svesni činjenici da je pošumljenost u Republici Srbiji negde oko 29%, što je manje od jedne trećine, a u Evropi je prosečna pošumljenost negde oko 46%. Zatim, apsolutno smo svesni toga da mnogo, što i vi navodite u obrazloženju ovog zakona, rastinja i pre svega četinara strada u periodu oko novogodišnjih i drugih praznika. Mislim da je, pored kampanje koju vode pojedinci, udruženja itd, za sledeću Novu godinu potrebna jedna blagovremena kampanja Ministarstva, jer u Evropi se kupuju veštačke jelke za Novu godinu i božićne praznike. One mogu da služe veliki broj godina i ekonomski je građanima to isplativije, nego svake godine da kupuju pravu jelku, a ekonomska šteta kod seče tako mladih stabala je ogromna. Znam da četinare treba, kao i svaka šuma, da se održavaju, da se proređuju i određeni broj četinara sigurno treba da se nađe na tržištu, ali Ministarstvo, kao veoma značajna karika, možda i glavna, u ovom lancu, treba da, ne samo ovo Ministarstvo nego i sva druga ministarstva u određenom svom delovanju, treba da vode i određene kampanje, kroz reklamne spotove, kroz bilborde, kroz izjave pojedinaca, udruženja itd, da bi se svest građana u tom delu podigla na viši nivo, a kažem, korist od toga će imati u krajnjem slučaju i država i građani i biće zadovoljen opšti interes. Mi smo, recimo 2004 - 2005. godine, kada je lokalna samouprava u Kragujevcu, počela sa, onako redovnom sečom platana u užem gradskom jezgru, mi smo kao politička stranka vodili takvu kampanju koja je za efekat imala na kraju da je gradonačelnik sa saradnicima morao da izvede novinare kod jednog stabla koje je zaista bilo bolesno, koje je bilo zrelo za seču i opravdano je bilo ga seći, ali je zaustavljena dalja seča platana. Sličnu kampanju su vodili građani na Bulevaru Kralja Aleksandra, kod nas ovde u komšiluku, kada je vršena rekonstrukcija Bulevara. Sasvim opravdano oni su imali svoje interese koji su u potpunosti razumljivi i reakcija grada je bila takva da je grad morao da nabavi platane određene starosti da ne sadi mlade biljke za koje je potrebno više godina da dostignu nivo onih platana koji su bili uništeni. Zatim, što se tiče pošumljavanja, neću ništa novo reći, bilo je čak iako smo mi, naravno veliki antikomunisti i protivnici onog režima koji je nastao 1945. godine u Srbiji, nažalost, ali je i tu bilo dobrih primera u smislu pošumljavanja onih oblasti koje su planskim dokumentima planirani za pošumljavanje, nekako se zadnjih godina sa tim stalo. „Srbijašume“, kao javno preduzeće koje gazduje državnim šumama u Srbiji, čini mi se da ima na raspolaganju dosta stabala autohtonih rasa koji bi u svom prirodnom staništu brzo napredovali, tako da mislim da tu je verovatno potrebna pomoć i Ministarstva, kao pokretača te akcije da bi mi dostigli onaj nivo pošumnjenosti koji je nama potreban. Čak je, recimo za vreme Kraljevine Srbije, to imamo na starom putu Kragujevac-Kraljevo, imamo primera u istočnoj Srbiji, još uvek postoje ta stabla jabuka. Kralj sa tadašnjim ministrom poljoprivrede dogovorio da svuda pored javnih puteva, drumova, gde postoji mogućnost da se zasade, pre svega jabuke ili neko drugo voće, da se osveži putnik namernik, da imaju svoju i ekološku funkciju itd, sprovođena je kampanja i to je urađeno. Mislim da sličnu vrstu kampanje, recimo, evo moj predlog može da izvrši ovo Ministarstvo. Ko ja je vezanost, ne samo ekonomska, nego i istorijska našeg naroda za šume i koliki značaj je u svesti naših ljudi, govori podatak koji je zaista zanimljiv, da 10% naselja u Srbiji je dobilo imena po šumama. Evo, Šumarice, u mom Kragujevcu, Šumarice u Kraljevu, Cerovac i Žirovnica, opet pored Kragujevca, Leskovac, veliki grad nekada srpski Mančester, veliki industrijski centar, onda Šumatovac u Beogradu, Bukovik kod Aranđelovca, Drenova kod Trstenika, Bukulja planina kod Aranđelovca, Brezovica, Jablanica itd. Čak su i mnogi istoričari i hroničari, kroz vekove, putujući kroz Srbiju beležili jako veliku pošumljenost i druge koristi koje su imali stanovnici Srbije koje su oni zapažali na svojim proputovanjima. Ono što ste vi, dobro zapazili, to je da je skoro 50, možda čak i preko 50% seče šuma u Srbiji se vrši bez adekvatne dozvole i pored toga što se gubi prihod sigurno je da je veća šteta sečenje bez dobre stručne procene. Stablo koje odlično napreduje, koje ima sjajan prirast, laik će poseći zato što mu je jednostavnije da to otpremi iz šume i u tom delu ono što zakon sada reguliše je dobro i dobro je što se čuvarima šuma daje status službenog lica. Sigurno je da će naši građani pre svega građani koji koriste, spostvenici svojih šuma koji koriste šume za sopstveni ogrev imati tu administrativnih problema, ali na žalost to je zahtev modernog doba, to je opšti interes i mislim da svi toga treba da budu apsolutno svesni. Tako je i u Evropi, to je i rezolucija koju je usvojio Savet Evrope i koje mi u potpunosti treba da se pridržavamo. Ono što je takođe zanimljivo da problemi koje mi imamo u gazdovanju šumama i kao značajnom nacionalnom, opštem dobru, oni nisu usamljeni u svetu. To su otprilike prosečni problemi koji muče savremeni svet, jer u poslednjih desetak godina u svetu je značajno narušeno zdravlje drveća. Svako četvrto stablo je oštećeno. Udvostručio se broj stabala koja gube lišće. Izvršena analiza i pregled 125 vrsta stabala u 30 zemalja sveta. Konstatujem naravno da je zagađenost vazduha u istočnoj i zapadnoj Evropi glavni problem za narušavanje zdravlja drveća i da je najveći neprijatelj šuma sumpor-dioksid. Naravno i SAD nisu imune na ovaj problem jer su oni u zadnjih 200 godina imalenaglu seču stabala, čak su opustošene bile i neke značajne oblasti što je u potpunosti u suprotnosti sa gazdovanjem šumama koja treba da se obavlja na jedan drugi način. U Evropi najgore stanje, listopadnih šuma je u Češkoj, Slovačkoj, Poljskoj, Rumuniji i Belorusiji. Što se tiče četinara na jugu Francuske i severu Španije. Ono što smi mi prateći javnu raspravu zapazili to je da je kod donošenja ovih izmena i dopuna Zakona, zaista da su uključeni svi zainteresovani subjekti. O zakonu su se izjasnile i „Srbijašume“ i vlasnici korisnici šuma, naučne ustanove, instituti, obrazovne institucije, strukovna udruženja, pokrajina, nevladine organizacije i mi nekih suštinskih primedbi na sam tekst izmene i dopune zakona nema. Konstatovao sam inženjere iz „Srbijašuma“, oni su prilično zadovoljni ovim što je urađeno. Pitao sam da li treba negde amandmanski da rešimo, rekli su ništa ne kvari. Što je sasvim u redu. E, sada, imam jednu dilemu. Kod plaćanja naknade za korišćenje šuma, mislim da je tu možda trebalo neke bliže kriterijume i kod krčenja šume. Zbog čega? Zato što se tada sve prepušta u jednom slučaju naknada 5% od tržišne vrednosti, a u drugom se prepušta proceni sudskog veštaka. Pošto imam veoma bogato iskustvo sa sudskim veštacijma ja se toga u startu plašim. Plašim se te vrste davanja širokih ovlašćenjajer nekako, verujte u današnjem pravosuđu takvom kakvo je, kaže se – ko prvi veštaku, njemu veštak. Plašim se tu samo zloupotreba i mislim da mi Ministarstvo podzakonskim aktima treba bliže da uredi jasne kriterijume kojih mora da se pridržava i sudski veštak da ne bismo od slučaja do slučaja u istovetnim situacijama, ali totalno različite procene i visine plaćanja naknade. Dobro je što se sada u zakonu kod čiste seče šuma propisuje kada je dozvoljena čista seča šuma ili kao redovan vid obnavljanja šuma ili radi izgradnje cevovoda, PTT kablova, optičkih kablova, otklanjanja posledica ekoloških incidenata i tako dalje. Ono što smo mi zaista imali zadnjih godina pored požara u letnjim mesecima normalna i karakteristična pojava imali smo i dosta leda i ekoloških katastrofa, posebno u istočnoj Srbiji prošle zime. Dobro je što ste vi i u planskim dokumentima predvideli da se ugradi i ovaj deo intervencije kod ekoloških incidenata, kao i kod promene namena zemljišta da je moguće nakon promene namene zemljišta pretvaranja šumsko u neko drugo zemljište izvršiti adekvatnu uknjižbu. Ovde niko nije pomenuo,pričalo se o statutu Vojvodine, i o odluci Ustavnog suda koju valja poštovati kako će se to u budućnosti gazdovanje šuma u Vojvodini urediti, videćemo. Za sada se radi o osam oblasnih područja za gazdovanje šumama. Mi smo apsolutno pristalice u svemu decentralizacije. Zbog čega? Mislim da recimo za Nacionalni park „Fruška Gora“ svi možemo biti zainteresovani da on bude u najboljem mogućem stanju, ali najzainteresovaniji za to su u svakom slučaju ljudi koji žive tamo ili u blizini nacionalnog parka. Pričam o gazdovanju. Isto tako mislim i na sve ostale nacionalne parkove. Nekome iz Vojvodine ne može biti bitnije kako će se upravljati Nacionalnim parkom „Tara“ nego ljudima koji žive na tom području. Tako da u tom delu, čini mi se da ministarstvo treba da razmišlja na način na koji razmišljamo mi, koji nije samo radi floskule decentralizacije, već radi prihvatanja životne realnosti. Vojvodina je najmanje pošumljeno područje. Imali smo i onaj slučaj pre dve godine elementarnih nepogoda na auto-putu Novi Sad-Subotica, jedan od glavnih razloga zavejanosti puta i ugrožavanja života i bezbednosti mnogih građana je upravo što su posečena stabla duž auto-put, ili što nije bilo dovoljne pošumljenosti okolnih imanja. Vojvodina kao i ostatak Srbije je svojim planskim dokumentima kroz deceniju pošumljavao određena područja radi zaštite i od vetrova. Znamo da je gore topola svog prirodnog staništa jedno od zastupljenijih vrsta drveća, za razliku od ostatka Srbije gde dominira bukva sa 29% u seči, cer sa 15,3%, bagrem, jasike i breza sa 9,9%, gram sa 5,3% ali on ima i najmanji prirodni prirast, bor sa 5,6%, smrča sa 3,8%, jova sa 0,3% itd. Dobro je što se taj vakum u gazdovanju velikim delom površina naših šuma sada prevazilazi i što se na jasan način propisuje procedura ko će gazdovati šumama, a ko može i pod kojim uslovima biti njihov korisnik, što će u svakom slučaju značajno uticati na ne samo bespravnu seču šuma nego na brigu o zdravlju šuma i o njihovom održavanju. Oko propratnice i otpremnice sigurno da će tu biti velikih i administrativnih problema, jer posebno recimo pred sezonu grejanja kada sopstvenici, pre svega, sopstvenici fizička lica, sopstvenici šuma žele da poseku drvo za ogrev. Znam koliko ima čuvara šuma koji mogu da daju dozvolu za seču stabala. Znam da će tu biti velikih problema zbog, naprosto ni fizički neće moći da stignu sve to da urade i verujem da će se ovaj trend kakav je sada, u tom delu, verovatno nastaviti. To može pre svega biti šteta zbog nestručne seče i zbog loše procene koje stablo treba seći. U svakom slučaju zbog svega ovoga što mi mislimo da je dobro u ovim izmenama i dopunama, jer su, evo prethodni zakon je napravio jednu veliku glupost gde bukvalno niste mogli da posečete jedno drvo bez saglasnosti ministarstva, što je bilo u potpunosti u suprotnosti sa životom. Koji je značaj u razvijenom svetu, koji se značaj daje drvetu. Video sam i na ličnom primeru u Nemačkoj, u Bavarskoj, ujednoj manjoj varoši pored jednog potoka izašla je čitava ekipa sa nekoliko vozila sa šlemovima itd, sa opremom da spasu jednu vrbu. Mislim da je to zaista pravi primer visokog nivoa svesti jedne zajednice o značaju svakog drveta, o opštem interesu. Verujte da su ceo dan stručne službe radile oko toga dok nisu spasili jednu vrbu, za koju bi naš prosečni čovek rekao – ma odsecite to nećemo sa time da se mučimo. Mislim da je ta vrsta podizanja svesti uz kampanju koju će voditi ministarstvo i svi ostali zainteresovani subjekti nešto što će sigurno imati svoj puni efekat. Zbog razloga koje sam sada izneo mi ćemo u danu za glasanje podržati ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Nada Lazić.
Poštovani predsedavajući, poštovana gospođo ministarka sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, na početku želim da naglasim moj lični stav, odnosno stav poslaničke grupe Lige Socijaldemokrata Vojvodine da bi, recimo, ovaj današnji Predlog zakona o izmeni Zakona o šumama trebalo razmatrati kada smo razmatrali Zakon o nacionalnim parkovima ili buduća izmena zakona, ako sam dobro razumela prošli put kada smo pre dve nedelje razmatrali Zakon o nacionalnim parkovima da se predviđa, odnosno očekuje izmena Zakona o zaštiti prirode. Mislim da je ovo izuzetno važno, da bi bilo dobro da su se ova tri zakona prosto u nekoj vrsti paketa zajedničke rasprave razmatrali i da bismo onda dobili, čini mi se, bolji dokument. Opšti utisak je, a i ovde u vašoj diskusiji u kojoj ste rekli ko je sve učestvovao u javnoj raspravi itd, vidi se da je zapravo ovaj zakon unutarsektorski, imao je unutarsektorski pristup, tj. unutar sektora šumarstva. Ono što je dato u zakonu tiče se pretežno unapređenja kontrole nad radnjama u šumama i šumarstvu. U tome će doneti značajni napredak, što se svi manje-više i slažemo. Naime, doprineće boljoj kontroli i sankcionisanju nelegalne seče i trgovine šumskim proizvodima. Međutim, u javnoj raspravi koja je bila održana, koliko sam videla sa sajta, u julu mesecu, vidim da je 15. jula bila održana u Nacionalnom parku „Fruška gora“ i kada sam se malo raspitala, vidim da nisu učestvovali predstavnici Zavoda za zaštitu prirode. Nije mi poznato ni da li su neki drugi predstavnici iz sektora zaštite životne sredine, odnosno pre svega zaštite prirode učestvovali u ovoj javnoj raspravi, što mislim da je manjkavost u ovome svemu. Mislim da je to izuzetno važno, jer će se tek u toku primene uočiti eventualne neusaglašenosti sa zahtevima zaštite prirode, odnosno onim elementima koji su dati u propisima koji ovu oblast uređuju. Iako je, normalno, na sajtu bilo objavljeno i dostupno je bilo svima koji su bili zainteresovani, ali ja prosto želim da znam da li su predstavnici iz oblasti zaštite životne sredine bili pozvani da učestvuju aktivno u ovoj raspravi? Druga stvar, odnosno ona na šta ja želim da fokusiram svoju raspravu, je upravo ono što se odnosi na razloge za donošenje ovog zakona o izmenama Zakona o šumama koji se navode u obrazloženju, a to je, možete da pretpostavite, vezano za nadležnosti AP Vojvodine. Naime, jedno od obrazloženja je, ponoviću, to smo već i čuli ali mislim da ne smeta to ponavljati više puta, da se odredbe zakona usklađuju sa odlukom Ustavnog suda od 13. jula 2012. godine, a u vezi su sa nadležnostima AP Vojvodine u oblasti šumarstva, kojom se kao neustavna proglašava odredba člana 18. tačka 1. Zakona o utvrđivanju nadležnosti AP Vojvodine iz 2009. godine, da AP Vojvodina uređuje šumarstvo na teritoriji Pokrajine i obezbeđuje ostvarivanje javnog interesa u ovoj oblasti. Malo pre smo u obrazlaganju ministarke čuli da je ovo upravo oduzeto, da bi Republika Srbija ostvarivala javni interes, kao da AP do sada nije ostvarivala na svojoj teritoriji javni interes. Dakle, ako se analiziraju članovi zakona kojim se vide ove nadležnosti koje ukidaju, dobija se jedan sledeći niz, pa ću ja proći kroz taj niz članova. Naime, u članu 4, kojim je dopunjen član 10. stav 2. Zakona o šumama, propisano je da pored šuma, propisano je da se promena namene šumskog zemljišta iz člana 10. vrši uz saglasnosti Ministarstva i ukinuta je saglasnost pokrajinskog organa nadležnog za poslove šumarstva, opet u skladu ovom ustavnom odlukom. Zatim, članom 12. menja se i dopunjuje član 19. Zakona o šumama. To je taj član koji se odnosi na program razvoja šumarstva za celu teritoriju Republike Srbije, kao najviši planski dokument, program razvoja šumarstva na teritoriji AP se ukida opet zbog, kažem, Odluke Ustavnog suda o nadležnosti AP u oblasti šumarstva. Međutim, ovde je još jedna druga interesantna novina u ovom članu, propisano je da navedeni program, kao krovni dokument, donosi Vlada umesto Narodne skupštine, a da ministarstvo podnosi Vlade svake pete godine izveštaj o sprovođenju programa razvoja šumarstva, što drugačije znači da mi sada kada donesemo ovaj zakon, to će biti naš praktično poslednji susret sa programom razvoja šumarstva, jer će ga ubuduće donositi Vlada i ministarstvo će podnositi izveštaj Vladi, a mi ćemo imati dodira sa ovom temom samo kada se budu donosili eventualno novi zakoni ili izmene postojećeg zakona, što mislim da nije dobro. Član 14. - propisuje se nova sadržina plana razvoja šumskog područja i tu se ukidaju ovlašćenja AP, tj. ukida se pravo AP da donosi plan razvoja šuma na području AP, opet zbog navedenih razloga, da je to proglašeno protivustavnom odlukom. Tek kod narednih članova pokrajina, tako mogu da kažem, dobija mogućnost da odlučuje, tj. moglo bi se reći da postoje punoletna, ali ne baš potpuno. Naime, u članu 17. propisuje se postupak donošenja osnova, šumskih osnova, da pokrajinski organ nadležan za poslove šumarstva može da donese program gazdovanja, ali uz saglasnost ministarstva, čime se obezbeđuje sprovođenje opet one odluke Ustavnog suda. Znači, od ovog momenta Ustavni sud nam je omogućio, ali uz nadzor ili tako da kažem uz tutora, da možemo da odlučujemo kada su šume u pitanju. Članom 28. vrše se izmene u članu 42. koji propisuje obaveze zaštite šuma i ovde se kaže da sopstvenici i korisnici su šuma su dužni da postupaju po preporukama naučno-istraživačke institucije koja vrši izveštajno-dijagnozne prognoze, a to smo čuli da je prešlo u potpunu nadležnost Republike Srbije, ali sada mogu podnose izveštaje nadležnom pokrajinskom organu. Znači, nadležni pokrajinski organ može da dobije izveštaj, isitna, ne odlučuje o nekim drugim stvarima, ali može da dobije izveštaj, makar da imaju informaciju šta je to naučna institucija koju je angažovala Republika, našla, odnosno njen izveštaj. Članom 30. dopunjuje se član 44. u vezi vršenja izveštajno-dijagnozno-prognoznih poslova u zaštiti šuma od biljnih bolesti i štetočina, na način da ove poslove obezbeđuje, čuli smo, to je već i ministarka rekla, ali ponoviću, obezbeđuje Republika Srbija na celoj teritoriji, a briše se ovlašćenje autonomne pokrajine. I u obrazloženju se kaže da su, to želim da naglasim, da su prihvaćene primedbe koje se odnose na finansiranje određenih poslova iz budžeta AP Vojvodine, s obzirom da je u postupku usaglašavanja Predloga zakona sa odlukom Ustavnog suda. Mislim da deo nadležnosti, znači, ukinut je i prenet na Republiku Srbiju. Znači, davanje nadležnosti na parče, bojim se da će teško u praksi dati dobre rezultate i ja sama prosto nisam uspela da shvatim koliko je to sad novaca, šta se to sve oduzima, šta se to sve daje, na koji način će se to puniti, koristiti, gde su takse, gde su naknade, ja prosto se u tome, moram priznati, nisam snašla i jednostavno, očekujem da će to praksa pokazati kako će to zapravo u budućnosti funkcionisati. Sledeće u mom izlaganju želim da se osvrnem na to kakvo je stanje, neke stvari, odnosno neke procente i podatke smo čuli, ali ja pre svega želim da prvo o nekim globalnim stvarima želim nešto da kažem, jer dolazim iz sveta zaštite životne sredine. Nažalost, mi se važnosti šuma obično setimo kada se obeležavaju značajni datumi, kao što je Svetski dan šuma 21. mart ili kao što je Svetski dan zaštite životne sredine 5. jun, onda se priređuju razne priredbe, izvode se deca iz škole itd, to se pojavi u medijima i tada se mogu čuti fraze kako je cilj obeležavanja Dana šuma podizanje svesti građana o značaju šuma i unapređenje održivog gazdovanja šumama. Jedna floskula koja se u obrazloženju ovog predloga izmena Zakona o šumama upravo kao najveći argument navodi se bolje gazdovanje šumama. Neke opšte činjenice su da se površine pod šumama u svetu ubrzano smanjuju. Tome doprinosi i proces globalnog zagrevanja planete. Kažu prema podacima UN da su se poslednjih 15 godina šumske površine u svetu smanjile za više od trostruke površine Nemačke. Po obimu i ulozi u životnoj sredini, šume imaju veliki značaj, to smo i sada mogli čuti, jer one su stabilizator klime, glavni su regulator kiseonika i ugljendioksida u vazduhu, učestvuju u prečišćavanju zagađenog vazduha. Zbog toga su i stekle epitet pluća biosfere. Šume u najvećoj meri utiču na prečišćavanje vazduha od prašine i drugih čestica koje dospevaju u atmosferu, imaju hidrološku i vodozaštitnu funkciju, značajnu ulogu u sprečavanju poplava. Šume sprečavaju eroziju. Imali smo prilike, nažalost, da se uverimo na licu mesta šta to znači kad ignorišemo ulogu šuma u zaštiti od erozija i kada se gradi potpuno bez kontrole. I kod velikih kiša dogodi se ono što se, nažalost, u Srbiji dogodilo. Znači, sprečava pojavu klizišta i zabarivanje zemljišta, a naročito sprečava eolsku eroziju, nešto što je posebno važno kada je u pitanju Vojvodina. To su činjenice koje vi možete da pročitate ili na internetu ili u bilo kom udžbeniku. Ali, ono što je karakteristika našeg područja, a tu ću se pre svega osvrnuti na stanje u Vojvodini, naime, prema podacima Svetske banke za period od 2012. do 2015. godine, najmanje šume u regiji imaju Srbija i Albanija. Taj podatak sam iznela i kada je bila rasprava o nacionalnim parkovima. U Srbiji, čuli smo, šume prekrivaju prosečno oko 30%. Prosek je čudo. Vojvodina ima negde oko 6,8 do 7%, barata se tim podatkom, a uža Srbija preko 30%, BiH, kao poređenje, ima oko 43%, iako se kaže da je tamo veoma prisutna nekontrolisana seča, ali da i dalje imaju pristojnu pošumljenost. Zatim, Crna Gora, u kojoj je oko 40% pošumljenosti, Makedonija nešto ispod 40%, Hrvatska blizu 35% i od zemalja šire regije Balkana ili od bivših republika Jugoslavije, najbogatija u zelenom blagu je Slovenija, koja ima preko 60% pošumljenost. Da ponovim ono što sam i pre dve nedelje rekla, da zato sigurno u Sloveniji nemaju alergije respiratornih organa i nemaju prašinu u vazduhu. Da se vratim samo na uže područje Vojvodine, rekla sam već, negde oko 6,8, to je neki podatak koji se pojavljuje u zvaničnim dokumentima. Evo, sad čujemo da će se praviti inventura. Mislim da je puno toga do sada već i napravljeno, ali ako je dobijen neki projekat koji će da snimi stanje, da jedanput konačno imamo presek i da ne baratamo sa proizvoljnim podacima. Samo se onda pitam kakve smo podatke Svetskoj banci dali ako nemamo inventuru, ali dobro, neću sada o tome. U Vojvodini je poseban problem raspored šuma, jer je ona skoncentrisana na šest površina, oko 90% i tog malog procenta ukupne pošumljenosti je skoncentrisano na 90% površine Vojvodine. To su Fruška Gora, Posavina, Deliblatska peščara, Vršački Breg, Subotička peščara i uski pojas uz Dunav i Tisu. Uvažavajući sve funkcije koje imaju šume, stanje pošumljenosti u Vojvodini je, moglo bi se reći, zabrinjavajuće. Planirano povećanje pošumljenosti na osnovu nekih dokumenata koje sam imala prilike da vidim je negde oko 12% i za to je potrebno osnivanje oko 100.000 hektara novih različitih oblika šume i zaštitnog zelenila. Kada kažem zaštitno zelenilo, tu bih se zaustavila i mislim da je veoma važno podizanje upravo zaštitnih zelenih pojaseva, pre svega vetrozaštitnih pojaseva uz puteve, koji su zaštitnici od smetova, zaštita od bočnog udara vetra, a Vojvodina inače ima problem sa periodima sa jakim vetrovima, leti sprečavaju pregrevanje asfalta. To je sve svrha tih zaštitnih pojaseva. Nažalost, uz autoput Beograd-Subotica još uvek nisu zasađene sadnice vetrozaštitnih pojaseva, iako je, ako se sećate, u februaru mesecu 2014. godine, tačnije 5. februara, premijer učestvovao u spašavanju dece i smetova kod Feketića i tada je bilo rečeno da će se pod hitno krenuti u podizanje vetrozaštitnih pojaseva. Sem nekih 15-ak zakržljalih tuja u jednom delu koje smo videli, verovatno je sam vlasnik samoinicijativno zasadio, ništa drugo od nekog organizovanog, planskog zasađivanja nema, bar se ne vidi na terenu. Po Zakonu o javnim putevima, želela bih da se zaustavim na tome koja će tu biti nadležnost. Po Zakonu o javnim putevima, to je obaveza „Puteva Srbije“. Pokrajina nema nadležnost nad putevima, odmah da razjasnimo, imaju opštine i imaju „Putevi Srbije“, zavisno od kategorije. Znači, „Putevi Srbije“, kada je u pitanju autoput, svoju zakonsku obavezu da održavaju zeleni pojas, koja njima piše u njihovom Zakonu o javnim putevima, realizuje samo košenjem trave. Jutros kada sam dolazila vidim samo da kose travu, niko nigde nikakva stabla ne sadi. Masovna je pojava da se uz puteve uklanja čak i žbunje i nisko rastinje i da se parcele, to je bar ono prisutno u Vojvodini, obrađuje do samog asfalta, ako se zna da Vojvodina ima negde oko 80% obradivih površina i velike su table uz puteve, onda se to jasno može videti. To, nažalost, rade i opštine i mesne zajednice i rade i sami vlasnici parcela, bez ikakvih sankcija. Treba samo preći u neku od susednih zemalja, da li u Mađarsku ili Hrvatsku, i videti kako je to u drugim zemljama, sada članicama EU, uređeno, kako imaju čitave pojaseve zaštitnih stabala. Nažalost, to kod nas još uvek nije prisutno. Zatim, vetrozaštitni pojasevi su važni i uz obradive površine zbog erozije vetrom. Prema nekim podacima koje sam imala prilike da vidim iz Instituta za ratarstvo u Novom Sadu, u Vojvodini se godišnje vetrom odnese oko jedna tona zemlje po hektaru sa oranica. Nažalost, novi vlasnici su ukrupnjavanjem svojih parcela uništili i one pojaseve koji su ranije tu bili zasađeni, a uloga im je bila upravo da spreči eolsku eroziju. Pošumljenost oko naselja i u samim naseljima je zabrinjavajuće mala. Ima opština u Vojvodini koje imaju pošumljenost ispod 1%. Veoma se lako seku stari drvoredi kao bolesni, svedoci smo toga i u gradovima, recimou Novom Sadu, ili da se nestručno ošišaju krošnje, pa trebaju godine da prođu da se to stablo oporavi, a osnovna mu je svrha da stvori hlad, da spreči vetar da pravi štetu. Ovim zakonom status šuma ima samo šuma veća od pet ari za koju je nadležan šumarski inspektor. Za sve druge manje zasade ili pojedinačna stabla nadležne su druge inspekcije, odnosno navodi se komunalna inspekcija. Bojim se, svedoci smo, da se vrlo lako građani odlučuju za seču, pogotovo sada u nestašici ogreva. Bojim se da će i toga biti. Nažalost, to smo imali 90-ih godina kada su i uz kanale i uz naselja posečena mnoga stabla. Znači, dok se ne pozove pravi inspektor da spreči štetu, šteta može već da bude napravljena. Ako znamo da jednoj topoli treba otprilike 10 godina da dostigne punu krošnju, a da hrastu treba i 40 godina, onda se bojim da tu moramo mnogo preciznije definisati koji će inspektor u kojim situacijama biti nadležan, da bi građani znali kome da se obrate. Oni se najčešće obrate policiji, normalno, koja za to nije nadležna. Događa se da je bukvalno trka sa vremenom da se spreči nekakva bespravna seča. Moj domen interesovanja je značaj šuma za postizanje čistijeg vazduha. Naime, ispitivanjem kvaliteta vazduha u pojedinim gradovima u Vojvodini pokazala su prekoračenja suspendovanih čestica, a to su, laički da objasnim, lebdeće čestice koje sadrže prašinu imaju sastojke izduvnih gasova, industrije i iz energetskih objekata. Upravo veća pošumljenost lišćarima pomogla bi da se ovo zagađenje smanji, a u letnjim mesecima da se smanji korišćenje klima uređaja, jer jedna krošnja može da zameni nekoliko klima uređaja. Prema nekim procenama, odnosno podacima, za pošumljavanje neobraslog šumskog zemljišta i za unapređenje stanja postojećih šuma i očekivanog povećanja proizvodnje drveta, koja se i normalno očekuje od šuma, u Vojvodini je potrebno uložiti oko 110 miliona evra, ali mi sada ne vidimo iz kojih izvora bi Vojvodina uopšte u ovakvom odnosu snaga mogla da obezbedi ova sredstva. Još nešto, na kraju, da napomenem da smo kao Republika potpisnici Razvojne agende UN, koja sadrži ciljeve održivog razvoja za naredni period, odnosno 2016-2030. godina, koju su usvojile 193 članice UN. Tu ima 17 osnovnih ciljeva održivog razvoja i 169 podciljeva. U cilju pod rednim brojem 15. se kaže da će naša obaveza kao potpisnice, kao i svih drugih potpisnica, biti da se zaštiti, obnovi, promoviše održivi zemaljski eko-sistem, održivo upravljanje šumama, suprotstaviti se dezertifikaciji i zaustaviti i preokrenuti degradaciju zemljišta i zaustaviti gubitak biodiverziteta. To je tačna definicija koja u ovom dokumentu stoji. Mi smo od septembra meseca u obavezi da uskladimo svoju razvojnu politiku sa ovim usvojen činjenicama i da definišemo model finansiranja. To je ono što je uvek kamen spoticanja kod nas – kako će se i iz kojih sredstava finansirati? Koristim priliku da pitam – kada će se usvoji Zeleni fond, jer vi ste ga najavili još za septembar mesec, ali se sada on više ne spominje? Dakle, ako svi ne krenemo i ne okrenemo se ka zaštiti šuma i njihovoj pravoj ulozi, teško da ćemo nešto postići, sem ovakvih periodičnih izveštaja da se slabo šta postiglo. Hvala.
Reč ima ministar.
Zahvaljujem. Hvala poslanici na ovako dobroj diskusiji i razmatranju različitih aspekata predložnih izmena i dopuna Zakona. Prosto, puno ste pitanja pokrenuli, a ja ću samo na neka, koliko mi vreme dozvoli, i odgovoriti. Želim da kažem da nije tačno da mi nemamo podatke iz inventure. Ja sam to malopre govorila. Vi ste postavili pitanje – kako smo dostavili podatke Svetskoj banci za inventuru šuma, ako ih ne posedujemo? Mi imamo. To je inventura koja je rađena 2004, 2006. godine i malopre sam rekla da smo za tu inventuru obezbedili sredstva iz donacije Kraljevine Norveške u vrednosti od 600 hiljada dolara. Obično se inventure rade na 10 godina. Znači, sledi nam da od naredne godine uđemo u novi posao inventura šuma, a rekla sam da smo ovaj projekat za koji smo konkurisali dobili tehničku saglasnost, da je njegova vrednost 3,5 miliona dolara. Očekujemo i konačnu saglasnost od Upravnog odbora globalnog fonda za životnu sredinu i na taj način ćemo imati mogućnost da zaista napravimo jednu sveopštu inventuru, ne samo drvne mase, već i svega onoga što su ostali benefiti koji se dobijaju od šuma. Rekla sam da su to i biodiverzitet i lovna struktura i produkcija ugljenika, itd. Imamo inventuru koja je još uvek važeća. Vi ste pominjali podatke o stepenu pošumljenosti, odnosno šumovitosti Srbije. Poredili ste te podatke sa zemljama iz okruženja sa Slovenijom, sa Rumunijom, Bugarskom, sa kojim već i rekli ste da imamo najmanju pošumljenost. Ne možemo ni tako jednostavno porediti Srbiju i Sloveniju. Postoje neki drugi prirodni faktori, geografske karakteristike koje određuju šumovitost nekog područja. Ono što ste vi u pravu, a to je da je stepen šumovitosti Vojvodine manji, nego što je prosek na nivou cele države. Zaista je skroman stepen šumovitosti, ali i to možemo na neki način opravdamo činjenicom kakvo je to područje, da je to jedna nizija u kojoj dominira ili preovladava poljoprivredno zemljište. U svakom slučaju, taj stepen je nizak i na njegovom povećavanju treba raditi. Pri tom, moram da kažem da postoji fond, budžetski fond za šume pri Republici i budžetski fond za šume pri autonomnoj pokrajini, koji se puni od naknada za korišćenje šuma. Ne znam da li su dovoljno dobro korišćena ta sredstva u Pokrajini ili nisu ili treba u narednom periodu obratiti pažnju da ona baš budu usmerena na pošumljavanje. Vi sada kažete – odakle? Znači, iz naknada, taj budžetski fond se ovim predviđenim izmenama koje su posledica odluke Ustavnog suda, AP ne oduzima, naprotiv ostaje na nivou AP i ona sasvim sigurno će ga uložiti u poslove koji se tiču pošumljavanja i povećanja procenta pošumljenosti Vojvodine. Izrazili ste malopre neku vrstu sumnje kako će sve ovo sada funkcionisati kada smo izmenili zakon uskladili ga sa zakonom, odnosno sa odredbom Ustavnog suda. Prosto, želim da vam kažem da je to ono što smo mi morali da uredimo i da uradimo, dakle, neka instanca, institucija iznad nas je procenila šta je ustavno, a šta nije. Ja moram da vam kažem da na nivou pokrajinskog sekretarijata i našeg ministarstva, odnosno organa u sastavu ministarstva koji je nadležan za poslove šumarstva, postoji veliki stepen saglasnosti i nema razloga sada da im unosimo neku sumnju da li su to oni dobro dogovorili. Ja sam sigurna da su se oni kao kolege odlično razumeli, da su shvatili potrebu tog jednog strateškog dokumenta na nivou države, da su shvatili potrebu zajedničkog nastupa kada se radi o inventuri, a sve ostalo je, znači, ono praktično što je i ranije bilo osim, eto, promene namene zemljišta šumskog u neku drugu vrstu itd. koje se sada opredeljuje i za koje će raditi ministarstvo. Sve drugo oni su ljudi dogovorili, to je za primer i za pohvalu i ja prosto želim da kažem to da je među njima nije, bar do mene nije stigla takva informacija da među njima postoji neko ne saglasje u tom smislu. Kada govorimo o tome, postavili ste i pitanje da li su učestvovali zavodi za zaštitu prirode? Učestvovali su. Vi se pominjali ovu zvaničnu javnu raspravu koja je organizovana negde s leta, ali pre zvanične javne rasprave bilo je izuzetno puno tih zajedničkih radnih sastanaka sa različitim zainteresovanim stranama, uključujući i zavode za zaštitu prirode, uključujući nevladine organizacije, udruženja itd. Tako da i u tom delu mi imamo kompletnu statistiku koju možemo da vam dostavimo da ne opterećujem sada sve prisutne narodne poslanike, tačno, kada, gde i kako je održana prezentacija, radni sastanak, itd. Na kraju je bila ova zvanična i javna rasprava. U okviru zvanične javne rasprave su održane tri prezentacije, tri javne tribine i zaista je bio širok krug učesnika koji su razgovarali, odnosno koji su analizirali svaki predložen član. Što se tiče ovih pojaseva pored puteva koje ste pominjali, mi smo ovim zakonom jasno precizirali šta je to šuma. Znači, svako drvo nije šuma. Ono što ste vi pominjali, što je jako važno izuzetno je bitno i dobro to, opet nije u nadležnosti naših ministarstva nego to su više komunalna pitanja. Mi ovim zakonom utvrđujemo da je šuma prostor najmanje pet ari sa odgovarajućom pokrivenošću šumskim krunama, odnosno drvećem. Tako da to ne pripada nama i nije naš delokrug. Pošto sam se javila, evo i što se tiče naknada za koje je malopre poslanik Čikiriz pitao, za naknade za korišćenje šuma. Nije tu, ali zbog drugih poslanika da odgovorim. Dakle, naknade uređuje poseban zakon. Taj zakon o visini naknada za korišćenje prirodnih resursa ili prirodnih dobara je u pripremi. Mi ovim zakonom nismo mogli da uđemo u sve detalje. Samo smo odredili osnovicu za utvrđivanje naknade za korišćenje šuma, odnosno drveta. Ta osnovica nije kao što je sada ukupan prihod od gazdovanja, već ukupan prihod od korišćenja šuma. Zato što ukupan prihod od gazdovanja šumama ne podrazumeva samo šumski sortiment, odnosno drvo, nego niz drugih proizvoda odnosno prihoda koji se ostvaruju, a kojima je izvor šuma. Što se tiče dokumentacije, kaže – da li ćemo uspeti, odnosno da li će naši sopstvenici moći lako da pribave dokumentaciju koja mora da prati sada drvo u prometu? Da, biće dokumentacije više, ali to je nešto što je ranije postojalo, za šta su bili priviknuti i šumarskim inspektori i čuvari šuma i posebno sopstvenici i korisnici šuma. Ta dokumentacija je ukinuta 2010. godine. Mi je sada vraćamo, jeste veći posao, ali to je jedna od mera koje se prepoznaju kao bitne za smanjenje bespravnih seča šuma. Tako da se moramo prosto svi navići na to i ta dokumentacija mora pratiti drvo u prometu. Vraćamo i ovlašćenje šumskom inspektoru. On je sa zakonom iz 2010. godine dobio ulogu kontrole samo u okviru šume. Više iznad šume on nije imao nadležnosti. Sada će on imati nadležnost da prati drvo u prometu. Dakle, mi i na taj način želimo da smanjimo bespravne seče. Malopre smo rekli, oko 2,9 miliona kubnih drveta mi registrujemo kao posečeno, a svi naši projekti i sva naša istraživanja kažu da godišnje se poseče šest miliona kubika. Znači, polovina je mimo zakona. pri tom smo se ogradili i hoćemo da kažemo da ne mislimo da je svih 50% krađa. Od tih 50 značajan je deo šume koju poseku sopstvenici. To su oni vlasnici koji hoće da obezbede sebi drvo za grejanje. Ali, zbog njih mi ne možemo da ne uvedemo taj sistem praćenja odnosno sledivosti drveta od panja, od mesta porekla do krajnjeg potrošača. Tako da ćemo svi morati da se disciplinujemo, jer nam je cilj da zaštitimo šume, ono što imamo i da ih koristimo na pravi način. Jer isto toliko koliko je važno da sprečimo bespravnu seču, važno je i da sprečimo seču koja nije pod kontrolom stručnih lica, jer u nekim slučajevima kao što su i primetili narodni poslanici, seku se drva koja praktično ne bi trebala da budu posečena, izostavlja se onaj neophodan stručan nadzor i to nam je isto tako velika šteta. Dakle, i bespravna seča i nestručno upravljanje šumama i naknade i sve ono drugo što nosi takav jedan postupak. Tako da mi sada vraćamo veću nadležnost šumskim inspektorima i prosto nudimo sistemska rešenja i želimo da budemo ozbiljni u daljim programima razvoja šumarstva, da doprinesemo da zaista ovaj sektor bude znatno bolji nego što je on danas. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik dr Muamer Bačevac.
Uvažene koleginice i kolege, narodne poslanice, narodni poslanici, uvažena ministarko, gosti, kako odmiče rasprava sve je jasnije da je reč o jednom jako bitnom zakonu. Zahvaljujemo i ministarki koja je sada vrlo opsežno objasnila sve ono što možemo zakonskim rešenjima da unapredimo, jednu zaista zapuštenu oblast. Mi smo ministarku viđali u vrlo skoro vreme. Ovo pokazuje i dokazuje ono što sam ja rekao, jednu ozbiljnu želju da se zakonski uredi dosta problematična materija, kao što je i materija šuma. Ovaj zakon je izuzetno bitan i to pakuju njegovi ciljevi, da se napravi jedna koherentna upravljačka struktura, da se napravi kvalitetni planovi, programi razvoja, da se vrši ozbiljnija kontrola. To je svakako najveći problem, kao i da se brine o kvalitetnom gazdovanju ovim resursima. Naravno da je to smanjenje krenulo naglo od Drugog svetskog rata, kao posledica podizanja većih naselja, industrijalizacije, podizanja objekata domaćinstva za upotrebu ishrane stoke, prodaje drveta itd, a obnavljanje šuma i šumskog potencijala je išlo vrlo sporo i slabo organizovano. I, evo, imamo ovo što imamo danas. Ako tome pridodamo i česte nepogode, videli ste u zadnjih deset godina da smo imali ozbiljne požare koji su uništili oko 10.000 hektara šuma, te bespravnom sečom, eto, sve je to dovelo do ovog stanja kakvo je danas. Meni je drago što ovakvim zakonskim rešenjem pokušavamo, praveći neka kvalitetna oruđa koja će imati ljudi koji se bave šumama, da zaustavimo gorući problem, a to je uništavanje, bespravna seča i praktično krađa šuma i drveta u našim šumama. To jeste poseban kvalitet ovog zakona. Vidimo da se ukidaju one odredbe Zakona iz 2010. godine, koje su se na terenu pokazale kao izuzetno loše. Ne može šumar biti odgovoran za drvo samo u šumi, kao što ste sada rekli, on mora pratiti ceo tok i to je odlično rešenje. Jasno je da naša tržišna inspekcija nije ni imala mogućnost da svojim kapacitetima to isprati. To je bilo jako loše rešenje i ne znam kome je palo na pamet. Pa i ovaj primer koji je rekao kolega, da ako zaustavi policija nekog ko prevozi određeno drvo, a koji nema dokumente, niti žig, niti propratnicu, oni su mogli samo da dignu ruke i da jave šumskom inspektoru koji nije imao nikakvu nadležnost. To se ispravlja ovim zakonom i to je najbitniji deo. I ne samo to, videćemo da se daje još niz nekih drugih modela kojim će se dokinuti krađa, jer je stanje u ovom sektoru zaista loše. Vidimo da još jedan od tih predloga jeste i predlog i mera da se uvede obavezna dokumentacija, propratnice, pored žiga koji će biti na drvetu i koji će morati u svakom trenutku u toku prevoza da pokažu ljudi koji se bave transportom ili prodajom ovog materijala, što će biti još jedan od zaštitnih dodatnih mehanizama. Poseban problem, osim ove klasične krađe, jeste i velika količina drveta koju seku vlasnici u svojim šumama, a mi znamo da jedan veliki dio pripada njima i u tom prometu oko 700.000 do 800.000 kubnih metara prodaju oni. I tu postoje najveće malverzacije, obzirom da to drvo uglavnom prodaju na crno i izbegava se obaveza plaćanja naknada, čime država Srbija dodatno gubi u ovom svom šumskom potencijalu. Izmene odredaba koje se tiču šumskih inspektora, odnosno da preuzimaju te odgovornosti praktično šumski inspektori, a ne više tržišni inspektori, daju im odgovarajuća oruđa kojima će moći da spreče bespravnu seču šuma. Takođe smo videli da će od sada i sudovi moći da vrlo ekspresno odlučuju po prijavama na osnovu ovog zakona i direktnu meru izreknu, a to je oduzimanje drveta i drugih pribavljenih proizvoda. Kao što rekoste, ima više proizvoda koji se mogu koristiti u šumama. To je još jedan od zaštitnih mehanizama i oruđa kojima možemo i trebamo dokinuti bespravnu seču. Ja sam se obraćao vašem ministarstvu, čini mi se dva puta, kroz pitanja i ukazivao na jedno teško stanje u šumskom sektoru u celoj zemlji, a pogotovo u Sandžaku, obzirom da su požarima, ali pre svega jednom ljudskom nemarnošću, ilegalnom sečom i zloupotrebama šume u ovom kraju opustošene. Uputio sam molbu da se dodatno ispita poslovanje u šumskim upravama u ovom kraju. Brojne novine su pisale o nekakvoj šumskoj mafiji i pisale o načinima kako se krade taj naš rudni potencijal. Mi smo kao čitaoci bili zgranuti na koji način su ljudi toliko neodgovorno zloupotrebljavali to naše opšte dobro. Jedan od glavnih načina je preklasifikovanje drveta, odnosno tih trupaca, gde su ljudi određeno drvo koje je prvog kvaliteta prikazivali kao treće itd. Na taj način nanosili su veliku štetu državi Srbiji. Ovim propratnicama, ukoliko i ovim ingerencijama koje dobija i saobraćajna policija i šumski inspektori, moći ćemo da izbegnemo ovo što se do sada dešavalo. Druga stvar, takođe se navodilo u tim novinskim člancima da se dosta zloupotrebljava i zemljište koje je na raspolaganju šumskoj upravi, pa vas stoga molim da se ozbiljno pozabavite ovim pitanjem i ovim na šta mi sugerišemo. Nažalost, moj kraj je granični kraj i tu je bilo dosta krađe od strane ljudi, i to organizovane krađe, organizovanog delovanja od strane ljudi koji nisu sa naših teritorija nego sa okolnih teritorija, koji su ulazili na naše teritorije, teritoriju Republike Srbije i opustošili jedan deo šumskog bogatstva. Na to treba posebno država Srbija da obrati pažnju i povede računa. Predloženim zakonom ispravlja se još jedan propust prethodnog zakona, jer nije bilo predviđeno da lokalna samouprava direktno zakonski raspolaže, odnosno javna preduzeća u čijoj su nadležnosti da gazduju šumama. Sada je to omogućeno. Takođe se jedinicama lokalne samouprave daje mogućnost da finansiraju očuvanje, zaštitu i unapređivanje stanja šuma. Lokalne samouprave mogu da doprinesu i očuvanju i obnavljanju šumskog blaga. U gradu Novom Pazaru, odakle ja dolazim, zaista u zadnje vreme, u zadnjih pet godina, od kako je na vlasti SDP i od kako mi sa našim koalicionim partnerima praktično vodimo grad, učinili smo mnogo toga na ozelenjavanju i obogaćivanju flore u samom gradu. Ko dođe u Novi Pazar videće da smo pokušali da potpuno promenimo izgled grada i to smo, verujem, i uspeli. Sadili smo plemenita stabla i cveće. Posađeno je nekoliko stotina stabala uz dve velike reke. Takođe su i centralne ulice oplemenjene bagremovim drvećem. Imali smo jednu donaciju iz Republike Turske od 400 mladica drveća itd. Svakako ovo zakonsko rešenje daje veću odgovornost, ali i obavezu lokalnim samoupravama da mnogo više učine na ozelenjavanju i obogaćivanju eko-sistema kojim raspolažu, misleći i na šume koje im pripadaju. Mislim da mi to u Novom Pazaru radimo jako dobro i na pravi način. Trenutno važeći Zakon o šumama predviđa postojanje Komore inženjera šumarstva. Međutim, ona već pet godina nije funkcionisala iz razloga što je imala nedostatak u zakonskoj odredbi, imala je nedostatak finansija, nisu obezbeđene finansije. Ovim izmenama zakona mi omogućavamo rad ove komore od 1. januara, što je jako bitno jer ona brine o struci, ona će vršiti evaluacije, ona će obrazovati ljude koji se bave šumama i ona će na kraju izdavati licence i obnavljati licence. Hoću da kažem da je to jedan vid na koji će se ona i samoodržavati. Znači, neće u trošku biti samo republički novac, nego će ona imati i svoju zaradu i svoja zarađena sredstva. Za mene je jako bitno što će u okviru ove komore postajati sudovi časte i profesionalne odgovornosti, koji će nagrađivati verovatne one koji postižu određen doprinos, ali i kažnjavati ljude koji zloupotrebljavaju svoju poziciju. Mogu da kažem da mnoge indicije upućuju da je toga bilo dosta i da ti ljudi, ako ih ima, budu kažnjeni i izbačeni iz samog sistema, jer oni moraju biti glavni promoteri i oni moraju najviše i brinuti o šumama, ali i prenositi znanje o šumama. Evo, mi ovim zakonom dodeljujemo šumarima još jednu beneficiju, oni će dobiti status službenog lica. Na taj način mi želimo da pokažemo koliku mi brigu vodimo o njima, ali i njima, znajući da je njihov posao izuzetno težak i odgovoran, dajemo jedan ovakav status, ali se i od njih zaista traži jedna odgovornost, pre svega u promovisanju vrednosti kojima raspolažemo. Uvodi se ukupno sedam šumskih oblasti, to je definisano. Vezaću se za prethodni zakon koji smo obrađivali ovde, koji je vaše ministarstvo odlično uradilo, o nacionalnim parkovima, naravno. Uviđajući neophodnost zaštite vrednije ekosistema u Srbiji do sad je na različite načine stavljeno pod posebnu zaštitu 534.000 hektara šuma u okviru nacionalnih parkova, 15 parkova prirode, 50 strogih i 21 specijalni rezervat prirode. To je još jedan od načina na koji ste vi, zajedno sa nama omeđili ovu šumu i onemogućili da se ona zloupotrebljava. Značaj šuma, čuli smo ovde, za očuvanje ekosistema je ogroman i čuli smo od očuvanja biosfere, kvalitetnog zdravlja, pa do sprečavanja nekih stvari koje bi bile zaista katastrofalne po našu državu. Sa druge strane, danas u celom svetu, pa i u Republici Srbiji, postoje i planske šume koje služe za industriju, industrijsku proizvodnju, pre svega, to su vrbe i topole, odnosno njihove šume koje služe za proizvodnju celuloze, odnosno papira, a u poslednjih 20 godina je pojačano interesovanje za podizanje namenskih šuma za proizvodnju biomase koja je sve traženija na evropskom i na svetskom tržištu. Meni je drago i dobar je zaista podatak koji smo čuli danas ovde od ministarke, da ukupna vrednost dobara, odnosno koristi koje imamo od našeg šumskog blaga, godišnje oko 700 miliona evra, što je zaista velika stvar, značajno, i što zaista trebamo negovati. Želim da, osvrtom na ovo, ukažem da mi moramo razvijati i tu predispoziciju da naše šumsko blago nam može poslužiti uz kvalitetno obnavljanje i brigu i za industrijski napredak i to je nešto na čemu treba raditi. Na kraju, ja se vama zahvaljujem i na podatku, i pismeno sam dobio, da se pošumljavanje i dalje nastavlja, da izgorele regije u mojem kraju, ali i u svim krajevima se redovno pošumljavaju, da imamo dobar trend. Dobro je i ono što je, neko je od poslanika rekao da treba raditi više na promociji, da je to jedini siguran put koji možemo obnoviti, jer, svi pamte ovudržavu po šumama. Znate kako kaže ona pesma – po šumama i gorama, koju su pevali naši oslobodioci. Želim da zaključim. Lepo je rekao veliki Montej, da brodu koji nema cilj, svaki vetar je nepovoljan. Hvala bogu, mi imamo dobrog kormilara u Ministarstvu poljoprivrede i želim da verujem da je ovaj zakon još jedan od zakona kojim ćemo krenuti napred u rešavanje ozbiljnih problema kojih ima.
Zahvaljujem gospodine Bačevac. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, narodni poslanik Ivan Karić. Izvolite gospodine Kariću.
Zahvaljujem se. Uvaženi predsedavajući, potrudiću se da budem brz, koncizan i ne previše opširan, da na početku konstatujem da ne bi bilo zabune, ovaj zakon nije katastrofalan, da preventivno delujem na kaznu koja može da se desi kada se govori istina, a ovog puta je istina da ovaj zakon nije katastrofalan, ali je i prethodni put bila istina da je prethodni Zakon o nacionalnim parkovima katastrofalan i to se pokazalo samo u ove dve sedmice. Međutim, to što ovaj zakon nije katastrofalan, to što ovaj zakon nije tako lošzaista, ne znači da nije mogao da bude malo savremeniji. Ne znači da ovaj zakon nije mogao da koristi malo više principe zelene ekonomije i u jednom delu da odlučnije podstiče proizvodnju bio mase i, da kažemo, na neki način, jasnije obaveže sopstvenike, korisnike, javna preduzeća da moraju da investiraju na degradiranim površinama. Na primer, samo u Kolubarskom basenu gradacija i degradirane površine i jalovišta se mere hiljadama hektara, a pošumljenost se meri eventualno desetinama hektara. Mi imamo deklarativno da oni moraju to da obavljaju, nažalost, i to nije zamerka vašem ministarstvu nikako, ali već koliko godina i decenija postoji Kolubara, nedovoljno, nedovoljno, nedovoljno ulaže u sanaciju i nedovoljno ulaže u rekultivaciju degradiranih površina. Osnovna zamerka ovom zakonu naše poslaničke grupe SDS – Zajedno za Srbiju – Zeleni Srbije, jeste nedovoljno sredstava za investiranje u oblasti šumarstva. To se negde oseća u ovom zakonu. I dalje se držimo onog staromodnog, rigidnog, budžetskog fonda koji ne daje dovoljno inventivnosti, koji ne daje dovoljno mogućnosti da se ubrza ulaganje u obnavljanje i, pre svega, u sadnju novih šuma. To mi imamo i u nekoliko amandmana. Ja nisam rekao na početku da mi nećemo glasati za ovaj zakon, nisam rekao ni da smo protiv ovog zakona, mi smo spremni da u razgovoru o amandmanima, ukoliko ozbiljno razmotrite naše amandmane, ukoliko budete spremni da prihvatite naše amandmane, mi ćemo svakako podržati ovaj zakon. Posle toga, Zeleni Srbije, pre svega, ali i naša poslanička grupa SDS – Zajedno za Srbiju – Zeleni Srbije, smatraju da nedostaje investicioni šumski fond. Vi znate da Zeleni insistiraju na tome svaki put kada govorimo o životnoj sredini, o prirodnim resursima, mi moramo da mislimo o podizanju energetskih zasada na degradiranim površinama, mi imamo mnogo klizišta, mi imamo mnogo erodovanog zemljišta i mislimo da bi iz tog jednog investicionog fonda mogle da se finansiraju korisne funkcije šuma, plus da razmišljamoo prevenciji prirodnih katastrofa. Imajte u vidu i da, možda je to neko danas i izgovorio, 50% kiše koja padne na dobru šumu, ostaje u toj šumi, u zemljištu, u korenu. Kako bi bilo da je pošumljenost Kolubarskog regiona bila znatno veća, koliko bi efekti poplave u Obrenovcu i u celom Kolubarskom regionu bile manje. Znači, ovo su preporuke koje mi uvek izgovaramo i koje uvek da bismo podržali napore Ministarstva, vi nas možda nekad ne shvatite dobronamerno, ponekad su rasprave žučne ali mora da postoji investicioni fond u zaštiti životne sredine i u šumarstvu koji će da podstiče, da gura da bi predupredili prirodne katastrofe, da bi predupredili klimatske promene o kojima mnogo govorimo. A, da ne govorim juče smo bili na predstavljanju programa OUN za održivi razvoj i u sedamnaest tačaka koji je veoma zahtevan i obiman i za državu Srbiju i za nadležno ministarstvo. To što se mi nekad razilazimo da kažem u unutrašnjoj politici ili u ovom delu politike koja se tiče zaštite životne sredine, naravno, da Zeleni zahtevaju maksimum zaštite životne sredine. Naravno da neoliberalni kapitalizam zahteva minimum ili po mogućstvu ukidanje zaštite životne sredine. Moramo da razmišljamo o tim investicionim fondovima koji pokazuju da je ulaganje u zelenu ekonomiju dobitak i da nije nikako zaštita životne sredine trošak. Treća glavna zamerka je sanacija usled prirodnih nepogoda, snegolomi, požar, vetar, ne sme biti prepuštena individualno, ne sme biti prepuštena sopstvenicima, a pre svega, a to smo govorili i kad su bile u pitanju poplave i ekološke katastrofe, mi moramo da kažem, da napravimo i predlažemo nacionalno obavezno osiguranje i reosiguranje šuma od rizika nastanka šteta usled prirodnih nepogoda i ekoloških katastrofa. Naša poslanička grupa SDS – ZZS – ZS o tome je govorila i kada smo govorili o poplavama i o ekološkim katastrofama i nikada nismo našli način da napravimo jedno nacionalno obavezno osiguranje i reosiguranje od rizika koji mogu nastati usled ekoloških i drugih prirodnih katastrofa. Zeleni smatraju da više nema elementarnih nepogoda i da u 21. veku sve predstavlja ekološku katastrofu, zato što je najveći uzročnik čovek. Ova tri nedostatka koje sam naveo su glavna zamerka ovom zakonu. Mi mislimo da bi on bio bolji ako bi ove tri stvari bile integrisane u zakon i zbog toga, da kažem, naša poslanička grupa SDS-ZZS-ZS na ovaj način preporučuju kako bi zakon mogao biti bolji. Da ne govorimo sada o prirodnim štetočinama, o gubarima i o svemu onome što se dešavalo u istočnoj Srbiji. Znam da postoji Fond za šume iz kojeg se to delimično saniralo, ali verujemo da moraju da postoje sredstva koja su rezervisana, obezbeđena i sa kojima može uvek da se interveniše. Za razliku od fonda u ovoj trećoj stavki, mi govorimo o Investicionom fondu, poput onog Zelenog investicionog fonda koji ste vi najavljivali. Srbija se nalazi na sredini lestvice evropskih zemalja gde se bespravno seku šume i to nije, da kažem, poražavajući podatak, a naša poslanička grupa SDS-ZZS-ZS smatra da ovo može biti potencijalno opasno za Srbiju i da bespravna seča može ugroziti prirodno blago Srbije. Posebno postoje slučajevi na jugu Srbije kada se nedovoljno ažurno i nedovoljno brzo reaguje. Mi smo vam se i obraćali sa poslaničkim pitanjima i u prethodnoj Vladi, ali i vama, dobijali smo odgovore, vi ste sada u poslednjih godinu i po dana jedna od ministara, znači ministarka ste koja najrevnosnije odgovara na poslanička pitanja i hvala vam na tome. Postoje ministarstva koja ignorišu poslanička pitanja i uopšte ne prosleđuju odgovore, ali mi smo vam se obraćali upravo zbog tih seča na jugu Srbije, Kozijak, Kukavica, Dolina Pčinje. I, molim vas, ne sme u Srbiji da postoji selektivna pravda. Nema veze ko bespravno seče šumu i molim vas da se kažnjavaju podjednako svi, bez razlike da li su to sopstvenici, da li su to javna preduzeća, da li je to lokalna samouprava, da li je to crkva. Svako ko seče mora biti kažnjen, bez obzira što u državi Srbiji nažalost, koja je deklarativno sekularna, postoje zaštićene grupe ljudi koji su nedodirljivi. Crkva ne sme biti izuzeta iz ovog pravila, zbog toga što se vrlo često dešava da nepravilno gazduje šumskim blagom. Zanimljiv podatak je takođe da je šumovitost u Srbiji po glavi stanovnika 0,3 hektara za razliku od Srbije ali je i razumljivo da je u Rusiji to 11,11 hektara, da je u Norveškoj 6,93 hektara, da je u Finskoj 5,91 hektar po glavi stanovnika, da je u Bosni i Hercegovini 1,38, u Hrvatskoj 1,30. I ono što je za nas poražavajući podatak, a čini mi se da ste ga i vi pomenuli, da postoji između 60 i 70%izdanačkih šuma. Mi smatramo da i taj Investicioni fond o kome govorimo može da preuzme obavezu na sebe, da umesto izdanačkih šuma mi imamo šume od kojih u budućnosti, u perspektivi 2050, 2100. godine možemo da očekujemo veliku dobit i veliku vrednost, ne samo u gubicima, nego u onome što liberalni ekonomisti uvek zaboravljaju, a to je vazduh, čista voda, pijaća voda i naravno zaštita od ekoloških katastrofa. U protekle dve godine, kada smo već kod ekoloških šteta i katastrofa, mi smo pretrpeli od tih nazovi prirodnih nepogoda, bujica pre svega i poplava, preko jednu milijardu evra štete. To je za Srbiju nedopustivo, za malu ekonomiju i malu zemlju sa ograničenim resursima kao što je Srbija, a to je nedopustivo, da se čista seča mora smatrati, sve ono što se dešava ispod dalekovoda za PTT provodnike. Ja se bojim da je ovo izuzimanje pre svega urađeno zbog žičara. Zeleni smatraju da to mora biti promena namene šume i da se obavezno mora plaćati naknada za podizanje novih šuma za sve ono što se seče, bez obzira koji je razlog i koji je povod. Ono zbog čega apelujemo na vas ovde, da treba dati mogućnost i drugim javnim ustanovama koje imaju potencijal da gazduju šumama, podrazumevamo institute, fakultete, ali pre svega privatne kompanije, zadruge, investicione fondove, imamo veoma zanimljiv koncept esko kompanija koje takođe mogu biti nosioci ovih velikih i značajnih investicija i energetskih ušteda o kojima govorimo. Pothitno EPS treba primorati da pošumi sve degradirane prostore, zatvorena jalovišta i deponije pepela. Njih pothitno treba i stimulisati, ne samo, da kažem, naterati, a to ne možemo bez Fonda za zaštitu životne sredine, stimulisati da što pre započnu uvođenje bio mase u proizvodnju struje i da smanje količine uglja i fosilnih goriva u ležištima, a da povećaju udeo bio mase. Mi danas, 100% proizvodnja struje se zasniva na fosilnim gorivima, ne govorim o onom delu obnovljivih izvora energije koji mogu biti i diskutabilni s obzirom da visoke brane nisu obnovljivi izvori energije i to vrlo brzo ćete saznati od Evropske komisije i od EU u toku pregovora o Poglavlju 27, tako da moramo brže postizati te ciljeve u obnovljivim izvorima energije. Mi razumemo potrebu i bogatstvo ugljem u Srbiji, ali cilj Zelenih Srbije jeste napuštanje fosilnih goriva što pre, po mogućstvu sutra. Mi to ne možemo da uradimo ako ne primoramo EPS da ozeleni svoju proizvodnju struje i da to što pre počne da radi. Brzorastuće vrbe, brzorastući zasadi, paulovnie viskantus giganteus. Postoje namenske vrste koje mogu da pospeše proizvodnju, uz to povećavaju i proizvodnju kiseonika, ali i smanjenje proizvodnje ugljen dioksida. Definicija šume i šumskog zemljišta u početku može biti diskutabilna jer livade polja, zaparložene njive, ako se ne obrađuju može se pojaviti šumsko rastinje i kroz nekoliko godina, da kažem potencijalno cela Srbija može postati šuma ili šumska zona. Zbog odsustva relevantnih strategija, zbog odsustva moći da razmišljamo kao ozbiljna država mnogo godina unapred, nama se može desiti ono što niko ne priželjkuje, ali to je političko i strateško pitanje da imamo šumu a da nemamo građane Srbije. Cela Srbija može postati šuma, ali cela Srbija može postati ispražnjen prostor. Mi moramo da razmišljamo i o demografskim uticajima i, da kažem, u jednoj strategiji razmatramo impakte svih ostalih socijalnih, ekonomskih i drugih ekoloških efekata. Naravno, Zelenima takav razvoj šumarstva ne treba niti ga priželjkujemo. Još jednom, da kažem, osnovne tri zamerke jesu staromodan i rigidan budžetski fond. Želimo i mislimo da investicioni šumski fond može da pospeši ulaganja, može i u energetskom sektoru da pospeši ulaganja, a da smanji uticaj ugljen dioksida na klimatske promene. Mi moramo da nateramo kao zaštitari, da nateramo i da pronađemo ekonomske instrumente da energetici i rudarstvu ne dozvolimo da izrabljuju prirodna bogatstva nego da sve vraćaju u prvobitnu namenu i prvobitan izgled. Mi, čini mi se, u poslednjih 70 godina nemamo ni jedno pravilno rekultivisano ležište, pravilno rekultivisan rudnik i opet je to naša zajednička greška, a ne samo vaša greška i ono na čemu ćemo zaista insistirati nacionalno, obavezno osiguranje i reosiguranje šuma od rizika nastanka šteta usled prirodnih i ekoloških nepogoda. Mi smo spremni zaista kao poslanička grupa SDS, ZZS, ZS da glasamo i da podržimo ovaj vaš predlog zakona ukoliko vaše ministarstvo ozbiljno, pažljivo razmotri vaše amandmane ukoliko je spremno da prihvati neke od amandmana, amandmani ne ruše koncepciju vašeg zakonskog predloga, čini mi se da je malo pospešujemo, čini mi se da je malo ozelenjavamo i da na ovaj način i sa ovim amandmanima možemo da učinimo ovaj zakon boljim. Zahvaljujem se na pažnji i nadam se da ćemo imati prilike i u raspravi u amandmanima, sada nisam govorio o amandmanima da neke detalje razjasnimo. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Izvolite.
Pre svega, želim da izrazim svoje zadovoljstvo što su Zeleni Srbije danas na istoj liniji sa Ministarstvom poljoprivrede i zaštite životne sredine i zalažu se za zaštitu i očuvanje životne sredine, danas kada govorimo o šumama za unapređenje stanja u šumarstvu Srbije. To stanje, vi znate, da nije od pre godinu, od pre dve ili od pre deset godina, to je stanje tako koje je nasleđeno i koje traje više decenija, ali ne mogu da kažem samo da je nasleđeno, stanje je u nekom delu i poboljšano. Malopre sam govorila o stepenu šumovitosti Srbije posle Drugog svetskog rata i današnjem stepenu šumovitosti koji je značajno povećan sa 16,7% posle Drugog svetskog rata, danas na oko tridesetak procenata. Ono što želim da kažem, a što ste vi istakli kao glavnu zamerku predloženim izmenama i dopunama ovog zakona, to je pitanje finansiranja, kako obezbediti sredstva da se poveća površina pod šumama u Srbiji? Moram da vam kažem da niste u pravu. Ovde je situacija da imamo sredstava, ali teško možemo da poboljšamo, da povećamo površine pod šumama. Šta je naš problem? Naš problem je taj što su šume prisutne na oko 2.252.000 hektara. Od ove površine 51,98% su državne šume, 48% su privatne šume, znači, otprilike pola, pola. Kada se radi o privatnim šumama, situacija je takva da je veliki broj malih sopstvenika sa po 20 do 30 hektara obično, prosek. Sada, kada mi želimo da povećamo šumovitost, mi imamo problem sa ogromnom površinom koja pripada privatnom sektoru i ne možemo da ih motivišemo da oni povećavaju šumovitost u onom delu šuma koji je proređen ili da povećavaju površine pod šumama. Dakle, mi svake godine u okviru budžeta izdvojimo sredstva za pošumljavanje. Ove godine smo recimo izdvojili 75 miliona dinara za pošumljavanje 2.000 do 2.500 hektara. „Srbijašume“, javno preduzeće, takođe, svake godine opredeljuju značajan broj šumskih sadnica, ali nažalost, nemamo dovoljno zainteresovanih koliko bismo mogli da opredelimo tih sadnica. Dakle, finansijska sredstva ovde nisu problem, a još više moram da vam kažem da problem nije u Vojvodini, gde smo malopre pričali o niskom procentu šumovitosti. U Vojvodini oko 90 miliona dinara je opredeljeno za pošumljavanje, ali nema zainteresovanih. Privatne šume nemaju zainteresovanih, jer prosto zemljište je visoko kvalitetno, visoko vredno, koristi se kao poljoprivredno zemljište, tako da je ovo šumarstvo zaista izuzetno specifično po ovim osobenostima. Pri tom, moram da vam kažem, to ste vi u nekom delu i pomenuli, pitanje pravilnog gazdovanja, upravljanja, korišćenja šumama u pojedinim delovima Srbije se zaista dovode pod znak pitanja. Zašto? Zato što su sela devastirana, što su nam otišli i vlasnici šuma i vlasnici poljoprivrednog zemljišta i kuća i imanja. Tako da nimalo nije jednostavno da se preko noći nešto poboljša ili promeni, ali je dobro da naša šumarska struka postigne konsenzus da sagleda stanje i da nama kao Ministarstvu i vama kao poslanicima i građanima Srbije, predoči svoje viđenje, odnosno svoje smernice za razvoj šuma i šumarstva u narednim godinama. Mislim da svi zajedno, ovo su stručna pitanja, pitanja koja prevazilaze partijsku opredeljenost ili bilo kakvu netrpeljivost, dakle, svi zajedno treba da pomognemo struci, da nam da i ukaže koje su to smernice i koji su to pravci, jer su šume zaista više od onoga što se dobije korišćenjem drvne mase, mnogo, mnogo, mnogo više. Ja verujem da ste bili iznenađeni kada ste čuli šta sve mi kao država i kao društvo treba da ispunimo u kontekstu naših globalnih i regionalnih obaveza prema životnoj sredini i prema šumarstvu. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ivan Karić, replika.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovana ministarko, uvažene koleginice i kolege, upravo srž ponekad našeg nerazumevanja leži u tome što naši kadrovi, naši stručnjaci, ljudi koji se bave ekonomijom, šumarstvom, ne poznaju zelenu ekonomiju. Zbog toga imamo problem da motivišemo sopstvenike da pristanu ili da prihvate da ulažu u šumske zasade. Mi moramo da menjamo ekonomsku politiku Srbije, koja može da bude i zelena ekonomija i cirkularna ekonomija, da nalazimo načine da podstičemo ljude da ulažu u to o čemu vi govorite. Upravo motivacija jeste i odgovor se krije u zelenoj ekonomiji, zbog toga što postoje dugoročni benefiti onoga što ti sopstvenici ili privatni posednici mogu da imaju, a država stalnim menjanjem svojih politika ili nestabilnošću tržišta s jedne strane, u stvari, dovodi do toga da ljudi ne smeju da ulože u neki zasad koji će im doneti dobit tek za 12 ili 20 godina, da ne govorim o nečemu za 50 godina. Moramo više da pričamo o zelenoj ekonomiji. Vaše Ministarstvo je to počelo da radi, da pronalazimo načine i da ne govorimo o tome da Vlada daje nekakve pare zaštiti životne sredine ili, u ovom slučaju, šumarstvu. Postoje naknade koje su namenske, opredeljene za to, nisu prihod budžeta, nego su naknade koje su namenjene, tako da niko nikome ne daje, nego građani kroz naknade ili pravni subjekti i javna preduzeća, privatne kompanije …
Vreme.
… tako i na taj način uplaćuju namenski novac, a ne daje država nikome milostinju. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Gordana Topić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe.
Hvala. Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko, gosti iz Ministarstva, kolege i koleginice narodni poslanici, šume spadaju u najveće i najsloženije kopnene ekosisteme na zemlji, a značaj šumski zajednica za život i opstanak naše planete je sadržan u najčešće korišćenoj odrednici da su šume pluća planete. To je istina. Šume su zaslužne za to što život na planeti zemlji još postoji. Taj značaj šumskih ekosistema, kako sam ekološkog, tako sa privrednog i sociološkog aspekta Srbija prepoznaje i kroz zakonske okvire i kroz konkretne mere. Pre desetak dana usvojili smo Zakon o nacionalnim parkovima i dodatno zaštitili šume i ostalu floru i faunu u ovim posebno zaštićenim područjima. Danas govorimo o još jednom za zaštitu šuma veoma važnom zakonskom okviru, a to su izmene i dopune Zakona o šumama, koji je zakonski temelj zaštite i gazdovanja šumama. Važeći Zakon o šumama donet je pre deset godina. U njegovoj dosadašnjoj primeni uočeni su brojni nedostaci, tako da je za dalje unapređivanje zaštite šuma i dalji razvoj sektora šumarstva bilo neophodno izvršiti promene ovog zakona. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o šumama obuhvatio je brojne aspekte zakonske zaštite naših šuma, koje predstavljaju dobro od opšteg interesa i opšte korisno prirodno dobro. O samoj temi može se govoriti sa više aspekata, jer predložene izmene i dopune počinju od terminoloških promena, definisanja novih pojmova, preciziranja i pojednostavljenja određenih procedura, pa do utvrđivanja bitnih elemenata u ekološkom smislu. Zakon poboljšava okvir za očuvanje prirode kroz praćenje razvoja šuma, njihove zaštite, načina seče, koja je, nažalost, veoma često bila nekontrolisana. Sada zakon predviđa rigorozniju kontrolu i seče i transporta drveta, tako što se proceduralno život jednog stabla krati i o njemu se vodi računa od sadnje pa do samog iskorišćavanja, bilo to u vidu ogreva ili drvne prerađevine. Uvodi se obeležavanje doznačnim žigom i evidentiranje stabala za seču za koje se izdaje propratnica, kao i važeće nadležnosti, kao i vraćanje nadležnosti šumarskoj inspekciji nad kontrolom prometa drva i pooštravanje kaznene politike. Dakle, radi smanjenja obima bespravne seče ponovo se u zakonu uvodi obaveza dokumentacije koja prati robu u prometu koja je ukinuta Zakonom o šumama 2010. godine, a što je očigledno imalo lošu posledicu u smislu uklanjanja mehanizma za praćenje porekla drveta u prometu. Ovom merom se želi postići smanjenje bespravnog sečenja šume kao zaštita prirodnog resursa u interesu zajednice zbog njenih opšte korisnih funkcija. Posebno dobrim rešenjem smatram izmene ovih odredbi koje su stvarale problem ili onemogućavale praktičnu primenu, kao na primer definicija šume. Sada je šuma definisana kao prostor obrastao šumskim drvećem minimalne površine od pet ari sa minimalnom pokrivenošću zemljišta krunama drveća od 30%. Na ovaj način se proširuje i precizno definišu minimalne površine koje mogu nositi naziv šume. Time se postiže važeći obuhvat površina koji se mogu smatrati šumama i omogućava njihova kompletnija zaštita. Da država planira ozbiljan odnos prema zaštiti šume potvrđuju nove odredbe koje se tiču godišnjeg plana gazdovanja šumama, srednjoročnog plana zaštite šume. Prema nekim procenama godišnje na svetu nestane između 13 i 16 miliona hektara šume, a u Srbiji se godišnje nelegalno poseče čak 12 hiljada kubika drveta. Verujem da ćemo predloženim zakonskim rešenjima uticati na bolju kontrolu korišćenja šuma. Ovim zakonom obezbeđuje se sistem jedinstvenog upravljanja šumama od strane Republike, zatim jedinstven sistem planiranja i gazdovanja šumama, zaštiti i unapređivanju životne sredine i zaštita unapređivanja biljnog i životinjskog sveta, usklađivanjem različitih potreba i funkcija na istom prostoru. Ova zakonska odredba proizilazi iz odluke Ustavnog suda tako da se sa separativne zaštite prelazi u kontrolisanu objedinjenu, jednaku za sve pod istim tretmanom i jedinstvenim procedurama pod kontrolom nadležnosti Ministarstva i javnog preduzeća „Srbijašume“. Ovo javno preduzeće dobija zakonsku obavezu da svoj rad u roku od šest meseci usaglasi sa odredbama Zakona o javnim preduzećima. U nizu značajnih izmena i dopuna Zakona o šumama je i ta da će se rešiti problem nekoliko desetina hektara šuma koje su posle stupanja na snagu Zakona o javnoj svojini ostale u državnoj svojini bez korisnika i adekvatne zaštite. Predlaže se da korisnika odredi Vlada na predlog Ministarstva, a do okončanja postupka prenosa podele i prava korišćenja čuvanje i zaštitu šume vrši pravno lice iz član 70. Zakona o šumama koga odredi Ministarstvo. Posebno bih se osvrnula na deo predloženih izmena i dopuna koje se odnose na zaštitu šuma koje su izložene raznim oblicima devastacije od bespravnog sečenja do raznih oblika biotičkih i abiotičkih činilaca. Ovim izmenama i dopunama zakona ispravlja se ova praznina u vidu tačno plansko praćenih promena i preduzimanja mera kako zaštite šuma, tako i šumskog zemljišta. Bez obzira na to ko je vlasnik šume, s obzirom na njihov značaj kao dobro od opšteg interesa, interes države je da sve šume štiti, unapređuje u skladu sa pravilima struke u stručnu i savetodavnu podršku. Ova stručna tela mogu da u šumama sopstvenika fizičkog lica vrši izradu plana zaštite od požara, praćenje uticaja biotičkih i abiotičkih činilaca na zdravstveno stanje šume. Izveštaj je jedan od načina praćenja zdravlja šume, a čiji je korisnik u obavezi da ga nadležnom organu dostavi do 15. januara tekuće godine za prethodnu u slučaju veće ugroženosti bez odlaganja. Ministarstvo će prema novom zakonskom rešenju dijagnozno prognozne poslove u zaštiti šume od biljnih bolesti i štetočina poveravati naučno-istraživačkoj oblasti iz oblasti šumarstva u skladu sa propisima kojima se uređuje zdravlje bilja. Na ovaj način će se sve mere preduzeti uz uvažavanje struke i nauke. Za razliku od redovnog praćenja stanja u šumama gde se može na vreme reagovati i izvršiti sanacija, značajan poremećaj biološke ravnoteže i štete u šumskim eko sistemima može nastati usled prirodnih nepogoda. U protekloj godini, da podsetim, od velikih poplava i velikog broja klizišta na šumskim zemljištima i ledolomima tokom prošle zime u šumama i šumskom eko sistemu Srbije načinjene su ogromne štete, bilo da su državne ili privatne. Samo u istočnoj Srbiji delimično je oštećeno ili uništeno oko milion i po metara kubnih drveta na površini od 40.000 hektara na kojima je bila neophodna hitna reakcija u cilju sanacije ovih šteta. Nažalost, tokom sagledavanja štete uočeno je da postojeće zakonsko rešenje nije adekvatno i da se za sanaciju ovakvih šumskih šteta ne mogu izdvojiti budžetska sredstva. Taj uočeni problem na terenu sa novim zakonskim rešenjima se ispravlja. S druge strane, predviđa se za takve situacije ukidanje plaćanja naknade za korišćenje šuma za korisnika i sopstvenika kao i u slučaju kada se površina na kojima se vrši sanacija u skladu sa sanacionim planom, kada je neophodno iseći i izvući oštećeno stablo kako bi se sprečilo širenje biljnih bolesti i štetočina. Do sada su iako oštećeni elementarnim nepogodama vlasnici za seču izvlačenje oštećenih stabala morali da plate 5% od tržišne vrednosti drveta kao naknadu za to posečeno drvo. Mnogi vlasnici nisu podnosili ni zahteve, jer od toga nisu imali nikakvu dobit. Zato predloženo rešenje da se u tom slučaju vlasnici i korisnici oslobode od obaveza ove naknade predstavlja pozitivan korak. Takođe se predlaže nova odredba kada su u pitanju četinari koji se koriste za novogodišnje i druge praznike, jer zbog nepravilne seče vrhova i podmladaka u šumama vrši se veliki pritisak na četinarske šume i njihovo uništavanje. Propisano je da se u tu svrhu mogu koristiti stabla iz čišćenja i prorede koje svakako uklanjaju šume, kao i namenski gajeno stablo u rasadnicima ili ispod dalekovoda gde inače nije moguće gajiti šume, ako se mogu koristiti sa busenom i kasnije biti zasađene, tj. vraćene prirodi, i ova stabla u prometu moraju imati otpremnicu i biti žigosana. Još jedno dobro zakonsko rešenje je ustanovljena obaveza korisnika šume da donese plan zaštite šume od požara i to u periodu od 10 godina. Za razliku od prirodnih nepogoda koje se ne mogu kontrolisati, požari se mogu sprečavati. Program razvoja šumarstva na teritoriji Republike Srbije se posmatra integralno i donosi ga Vlada kao strateški dokument i to za period od 10 godina. Iskoristila bih priliku da kao neko ko dolazi iz Vojvodine skrenem pažnju na stanje šuma u Vojvodini koje je već pominjano i gde procenat pošumljenosti iznosi svega 7%, a projektovano je na 14% do 2016. godine. Bez pošumljenosti dolazi do devastacije zemljišta zato plansko pošumljavanje ima višestruke efekte, jer će sprečiti eroziju zemljišta i povećati prinose, a pored povećanja šumskog blaga unaprediće zdravstvene i ekološke uslove života. Daleko značajnije je u fokus pažnje staviti stvaranje vetrozaštitnih i poljozaštitnih pojaseva, za tim prosto vapimo. Te pojaseve trebalo bi stvoriti duž putnih koridora, kanala i puteva nižeg značaja, gde postoji sasvim dovoljan prostor za sadnju. Pri tome treba voditi računa da se ne ponove stare greške, te da se za sadnju moraju koristiti samo ovdašnje vrste. Uloga polja zaštitnih pojaseva je u sprečavanju skidanja slojeva zemljišta s njiva kao i stvaranje mikroklime utoliko pre što ovde već imamo velikih problema sa pojačavanjem ekstremnih klimatskih uslova. U zoni tih pojaseva površine bi užavale u boljoj mikroklimatskoj slici. Hrast Lužnjak, Stepski hrast, Močvarni jasen, lipa, to su vrste za čiju sadnju se treba zalagati. Problem je u činjenici da se proizvođači rasada okreću drugim vrstama, obično onim egzotičnim, dok su drugi usmereni na ukrasne vrste. Poznato je da svake godine sa vojvođanskih oranica nestane 2,5 santimetra zemlje koje oduvaju vetrovi i da je Vojvodina područje sa najmanjim stepenom pošumljenosti u Evropi, kao što sam već pomenula, svega 7% svoje površine. Nažalost, pošumljavanjem Vojvodine do sada je bilo simbolično. Zato posebno želim da podstaknem i podržim nova zakonska rešenja prema kojima će se kao mera, u skladu sa programom razvoja, iz budžeta Republike Srbije, autonomne pokrajine i lokalne samouprave obezbediti sredstva i za ove zaštitne pojaseve kroz mere podizanja stepena šumovitosti, unapređivanje stanja šumskih zasada i izradu razvojnih planova u šumarstvu. U celini posmatrano ove izmene Zakona o šumama treba da doprinesu celovitoj i efikasnijoj zaštiti šumskih ekosistema koji su ogroman prirodni resurs, ali je važan privredni potencijal. Drvo je industrijska sirovina i izvor značajnih prihoda, kako za privredu, tako i za državu. Zato je kontrola korišćenja drveta, sa jedne strane, i održivi razvoj šuma i šumskih ekosistema, sa druge strane, ozbiljan i trajan zadatak. Kako se ovim zakonom sprovodi politika Vlade Republike Srbije i obezbeđuje funkcionalnije, efikasnije i racionalnije gazdovanje šumama u Republici Srbiji, mi socijalisti u danu za glasanje podržaćemo ovaj Zakon. Hvala.
Reč ima ovlašćeni predstavnik SNS, narodni poslanik Dragan Šormaz.
Zahvaljujem predsedavajući. Dosta je prethodnih kolega, što iz vladajuće koalicije, što iz opozicije, reklo, govorilo o ovom Zakonu, ali ponoviću mnogo toga, jer samo se jedan deo zakona menja i zato i govorimo o izmenama i dopunama Zakona o šumama. Zamalo da kažem o divljači i lovstvu, ali to ćemo imati za par meseci, nadam se. Posle šest godina, otprilike, u isto vreme je donošen, tako da od prilike su isti problemi. Mene i ne čudi što moramo da radimo izmene i dopune, jer vidi se da su oni, koji su u to vreme vodili izvršnu vlast i odlučivali u parlamentu, mnogo toga propustili, što mene, opet kažem, ne čudi, a i država smo u tranziciji, pa neke stvari menjamo, ali nadam se da ćemo u ovoj oblasti… Imao sam priliku, pre dve nedelje, da provedem jedno vreme u Finskoj. Nadam se da ćemo vrlo brzo, barem sistemski, da se uredimo na način na koji je i Finska. Čini mi se da je to, da ne kažem, država broj jedan u Evropi, ali jedna od onih koja najbolje koristi i najbolje čuva svoj šumski ekosistem i ima najveće stručnjake u toj oblasti. Znam da neki iz Vlade i sa Šumarskog fakulteta sarađuju sa finskim stručnjacima, ali dobro bi bilo da primenimo te metode. Ovaj Zakon, kada izmene i dopune uradimo, biće mnogo bolji kada ga usvojimo, nego prethodni, trenutno važeći, ali opet nije to taj nivo, trebalo bi još neke stvari. Hoću da kažem da je i sama implementacija zakona mnogo važnija i sama situacija na terenu, jer mi kada ovde usvojimo zakone, razne, ne govorim samo o ovome, posle se dešava da ono što dobro uradimo, u stvari, neko ko je dužan da primenjuje i radi na terenu izbegava da primeni. Ja ću sada, prvo, jedan deo preći ovako, trudiću se što pre, šta se to menja u zakonu i pohvaliti taj deo zakona, ali nemojte očekivati, gospodo iz ministarstva, da ću baš sve da pohvalim. Što se tiče zakona, hoću, ali što se tiče onoga drugog što sam govorio oko kasnije implementacije, moraću da kažem par stvari vezanih i za ono što je opšti problem Vlade i što se tiče reforme celokupnog našeg društva, a to mora da zakači i ovaj sektor, naravno. Znači, šta nije valjalo i na koji način je predloženo ovim zakonom da se menja. Prvo, već je spomenuto ovde da smo, i to je nešto što su naši građani mogli najviše da uvide ovih dana, svedoci ekstremnih klimatskih dešavanja, poplave, suše, klizišta, ledolomi, svašta se dešavalo, čak u poslednje dve godine, požari, sve ovo što sam rekao, da nam se desilo, samo u poslednje dve godine. One su izazvale zaista nezapamćene štete kod nas i na šumskim ekosistemima. Samo u jesen 2014. godine od posledica ledoloma i ledoizvala u istočnoj Srbiji, koja je inače šumski najbogatija, čini mi se, u našoj zemlji, su ta klimatska dešavanja dovela do toga da je uništen oko 1,5 milion kubika drveta, kao na površini od preko 40 hiljada hektara, a na kojima je bila neophodna hitna reakcija u cilju sanacije ovih površina i radi sprečavanja umanjenja daljih šteta koje mogu nastati u uslovima već poremećene nestabilnosti ovih šumskih ekosistema. Međutim, dosadašnja rigidna zakonska rešenja nisu na adekvatan način prepoznala potrebu za postupanje u vanrednim događajima. Šta više, ona su nas sprečavala ili su vas sprečavala u Ministarstvu da reagujete na pravi način. Primera radi, rok za donošenje izvođačkih planova, koji je zakonski preduslov za izvođenje radova u šumi, bez izuzetka, u važećem zakonu 31. oktobar tekuće za narednu godinu. To znači da sve one štete koje nastanu posle 31. oktobra se ne mogu sanirati u narednoj godini. Sve ono što nam se dogodi do 31. oktobra, da je ostao taj zakon, da ovo ne menjamo, u redu, sledeće godine možemo da saniramo, ali ako se nešto desi 1. novembra, više ne možemo da saniramo, nego moramo da čekamo 2017. godinu da bi se usvojilo sve što je potrebno za izvođenje radova u šumi. Ovim zakonskim predlogom to je rešeno na način da se izvođački projekat, koji se izrađuje na osnovu sanacionog plana i izvođački projekat za realizaciju slučajnog prinosa donosi tokom čitave godine. Što znači da možemo da reagujemo odmah. Takođe, u tom smislu se propisuje postupak sanacije šuma oštećenih različitim faktorima. Uvodi se pojam sanacionog plana, kao obaveznog planskog dokumenta koji u urgentnim situacijama, koje nastupe po šumu, nakon nekih prirodnih nepogoda, zamenjuje osnovne, odnosno programe gazdovanja šumama, kao redovna planska dokumenta gazdovanja šumama, čije izmene i dopune iziskuju duže vreme, a zbog njihove propisane sadržine. Kada nastupe vanredne situacije u šumi izazvane požarom, poplavom, klizištima, ledolomima i sl, veoma je važno da se što pre pristupi otklanjanju štetnih posledica i sanaciji površina, kako bi se smanjile direktne štete u šumi u vidu propadanja drveta, degradacije šumskog zemljišta, kao i indirektne štete po opšte korisne funkcije šuma. Ovim promenama propisuje se i ko izrađuje i donosi sanacioni plan, sadržina plana, rok u kome se donosi, tri meseca nakon prestanka štetnog dejstva. Kao značajno ističem i to da se uvodi oslobađanje od obaveza plaćanja naknade za posečeno drvo sa površina na kojima se vrši sanacija šteta, a u skladu sa sanacionim planom. To do sada nije bio slučaj. Ovo je važna odredba zato što je prisutan problem sanacija šuma sopstvenika, fizičkih lica, privatnih, naših ljudi koji su vlasnici određenih šuma, a koje su oštećene ledolomima, požarima i slično, a gde je neophodno poseći oštećena stabla, izvući ih iz šume, kako bi se sprečilo prenamnožavanje biljnih bolesti i štetočina. Međutim, sopstvenici ne žele da podnesu zahtev da im se izvrši doznaka tih stabala za seču, jer ih to odmah obavezuje da plate i naknadu za posečeno drvo, koje iznosi 5% tržišne vrednosti drveta na mestu seče. Znači, ima štetu, nije kriv za štetu, mora da iznese to drvo iz svoje šume, korisno je da se iznese, ali mora prvo da plati taksu i naravno da se ljudi ne prijavljuju za to. Dobro je što to sada menjamo ovim zakonom. Kako bi se taj problem otkloni, mi sada u cilju zaštita šuma od bolesti, štetočina, kako privatnih, tako i državnih, kao i od propadanja drveta, time i direktnog ekonomskog gubitka i degradiranja životne sredine, predlažemo oslobađanja od obaveza plaćanja ove naknade za oštećene šume, čija se sanacija vrši na osnovu sanacionog plana iz člana 16. Zakona o šumama. Time bi se otklonio ovaj navedeni problem i oslobodila sredstva potrebna korisnicima i sopstvenicima za sanaciju oštećenih površina. Nedostatak zakona i određene procedure za određivanje korisnika, samim tim i staraoca za državne šume, o tome je ministarka govorila, koje su nestankom pojedinih subjekata društvenih preduzeća kroz privatizaciju zemljoradničkih zadruga, ostalo bez korisnika i dovelo je do toga da nas više desetina hiljada hektara državnih šuma bez ikakve zaštite je izložena krađi i devastaciji. Zbog toga je izmenama zakona predloženo da šumama u državnoj svojini kojima nije određen korisnik i za šume u državnoj svojini čiji korisnik ne ispunjava uslove propisane ovim zakonom, korisnika odredi Vlada na predlog ministarstva, a do okončanja postupka, prenosa i dodele prava korisnika, čuvanje i zaštitu šuma vrši pravno lice iz člana 70. Zakona o šumama, koga odredi ministarstvo. Prepoznajući potrebe koje društvena zajednica ima za izgradnju cevovoda, puteva, PTT i elektrovodova i sličnih radova, ako se time ne ugrožavaju prioritetne funkcije šume, predložene su takođe izmene u zakonu na način da se uz saglasnost ministarstva čista seča može sprovesti i da ista ne predstavlja promenu namene, samim tim i ne plaća naknadu za krčenje šuma. Na ovaj način se obezbeđuje zakonski postupak kojim se omogućava infrastrukturni razvoj Republike Srbije. Značajne izmene su predložene u oblasti prometa drvetom kojom se stvaraju pretpostavke da se haotično stanje u ovoj oblasti stavi pod kontrolu. Naime, kroz više studija je uočeno da se obim neregistrovanih seča ili da kažem krađa iz godine u godinu permanentno povećava te da on premašuje obim registrovanih seča. Čuli smo od jednog kolege da je Srbija na sredini evropske lestvice po obimu nelegalne seče šuma. Toga ima svugde, ali ne treba da nas to zadovoljava, treba da idemo ka najvišem standardu kakav imaju Austrija i Finska i zašto da ne, jer to je sve interes naših građana i nas samih. Još jednom ću reći, i ovde se često pominje državna imovina, državna šuma itd, samo da podsetim sve kolege da državu čine teritorija i narod. To nije nešto što pripada preduzeću itd. nego svima nama i svi zajedno moramo o tome da vodimo računa. Osim izbegavanja uplate u budžet Republike Srbije, otvorena su i vrata da se protivpravno prisvaja kako privatna, tako i državna šuma. U tom smislu predložene su promene vraćanja otpremnice i propratnice kao posebnih dokumenata koja obavezno prate drva u prometu, kao i vraćanje nadležnosti šumarskoj inspekciji nad kontrolom drveta. Takođe se predlažu i brojne izmene u smislu pooštravanja kaznene politike za nezakonite aktivnosti. U cilju pre svega svrsishodnosti i racionalnosti sistema planiranja urađene su određene korekcije, s obzirom da je u prethodnom periodu utrošen značajan obim sredstava, a da pri tome sistem planiranja nije uspostavljen. Predložene su promene i kao planska jedinica se uvodi šumska oblast čime se značajno unapređuje funkcionalnost i racionalnost sistema. Naime, postojeća 32 šumska područja se grupišu u sedam šumskih oblasti. Moram reći da na ovaj način kada sprovedemo, znam da ima nekih koji govore da ovo možda nije dobro rešenje, ali ovo je odličan način i kada uradimo na ovaj način uštedećemo za budžet Republike Srbije barem 500 miliona dinara u narednih nekoliko godina, a dobićemo na kvalitetu isto. Znači, ne rade se neka 32 dokumenta nego se uradi osam dokumenata koji nam u stvari daju iste inpute za ono što je potrebno državi. U cilju adekvatnijeg postupanja i unapređenja statusne zaštite čuvar šuma se na nedvosmislen način definiše kao službeno lice sa jasno definisanim obavezama i ovlašćenjima. Izmenama zakona se otklanjaju manjkavosti postojeće norme koje određuju korisnika državnih šuma kojima je zanemareno višedecenijsko postojanje stanja i interesi lokalne samouprave da u određenim slučajevima šumama u državnoj svojini gazduju javna preduzeća čiji osnivač je jedinica lokalne samouprave a ne samo republička odnosno pokrajinska, javna preduzeća. Ministarka je govorila o primeru JKP „Zelenilo“ u Beogradu koje je de fakto u takvoj situaciji. Izmenama se dozvoljava da javna preduzeća čiji je osnivač jedinica lokalne samouprave koja su u državnim šumama gazdovala do donošenja zakona, mogu tim šumama gazdovati i ubuduće, ako ispunjavaju uslove utvrđene Zakonom o šumama i posebnim propisima. Slično je i na određenim institucijama, kao npr. Šumarski fakultet iz Beograda koji još od vremena Obrenovića gazduje državnim šumama, a u Zakonu o šumama ne postoji. Sada je i ta nepravda otklonjena. Takođe, predložene su promene velikog broja odredbi koje se tiču unapređenja u stručnom smislu koje su stvarale probleme ili onemogućavale praktičnu primenu kao npr. dopunjena je definicija šume odredaba koje se tiču donošenja godišnjeg plana gazdovanja šumom, srednjoročnog plana zaštite šuma, vremena sečenja šuma itd. To je što se tiče zakona i one su zaista dobro i lepo su sagledane. Biće sve efikasnije kada se primeni ovaj zakon, ali ko treba da ga primeni? Čuli smo u najvećoj meri to rade javna preduzeća „Vojvodinašume“ i „Srbijašume“. Imamo situaciju, ovo je izveštaj, ministarka se seća, bila je poslanik sa nama, da nama državni revizor šalje izveštaje o radu javnih preduzeća kada on uradi reviziju. Ovo je revizija koja je urađena u Javnom preduzeću „Srbijašume“. Kada bih samo sa strane 10. pročitao stvari koje su viđene od strane revizora, one ne bi bile naročito pohvalne za one koji treba da sprovode ovaj zakon. Mi često u Skupštini govorimo o „Srbijagasu“, EPS, o „Železnicama“ itd, ali retko kad pominjemo Javno preduzeće „Srbijašume“. Javno preduzeće „Srbijašume“ ne posluje dobro. Predsednik Vlade je u više navrata to govorio, pa je čak doživeo da ga prethodno rukovodstvo JP demantuje u medijima oko toga da nisu tačne cifre o kojima je on govorio, a bile su tačne. Tačne su i dalje. Sada, po mojim informacijama „Srbijašume“ nešto bolje rade, ali i dalje to nije ono što bi bilo potrebno. Po nekim studijama, a opet i po praksi zapadnih zemalja drugačije se organizuje kada imamo recimo slučaj kao kod nas, da imamo više organizacionih jedinica ili gazdinstava, kako se to zove, direkcija jedna jeste potrebna. Više studija govori da je potrebna na nivou od 1% zaposlenih u odnosu na broj zaposlenih u tim gazdinstvima. Kod nas je ta cifra ogromna u odnosu na tih 1% i u odnosu na to kako se radi, ponavljam u nekim organizovanim zemljama kao što su Austrija ili Finska. Po ovom izveštaju jedina gazdinstva koja su bila da kažem označena kao pozitivni primeri su bili Šumsko gazdinstvo „Rasina“ Kruševac i Šumsko gazdinstvo „Golija“ Ivanjica. S obzirom da su ta gazdinstva koju je revizor u svom izveštaju apostrofirao kao gazdinstva koja su u potpunosti ispunila svoje obaveze po pitanju naknade za korišćenje šuma. Sva ostala nisu do tog trenutka. Ne kažem da je sada takva situacija, ali je revizor potvrdio da je tako bilo 2012. i 2013. godine. Pominjali ste Fond, moram reći još jednu stvar, treba znati da naknadu za korišćenje šuma plaćaju i privatni vlasnici šuma, neretko u većem obimu nega javna preduzeća za gazdovanje šumama. Ali, privilegiju za subvenciju iz šumarstva, iz ovog Fonda koja se finansira iz ostvarenih prihoda od naknada iz privatnih i državnih šuma imaju naravno javna preduzeća. Skoro 100% kada se raspoređuje. Onda nemamo rezultat koji bi trebali na kraju da imamo. Znači, privilegovani su i po pitanju subvencija kao javno preduzeće i opet nemam rezultat kojim bismo mogli da budemo zadovoljni kao država. S obzirom da je Javno preduzeće „Srbijašume“ organizovano trostepeno, te da je na vrhu Generalne direkcije javnog preduzeća, a ispod su šumska gazdinstva, treba napraviti takav sistem rada koji će doprineti da sva šumska gazdinstva u okviru sistema posluju u skladu sa potencijalima i ostvaruju približno iste poslovne rezultate. Drugim rečima, nama je potrebno da se reformiše JP „Srbijašume“. Imamo Zakon o javnim preduzećima koji smo doneli i oni pod hitno moraju da se uklope u rad tog zakona. Ne dešava se još uvek tako nešto i kao sistem meni se čini da su dosta rigidni i da se dosta trude da izbegnu te potrebne reforme. Reforme se moraju dogoditi, to je politika Vlade Republike Srbije i predsednika Vlade, gospodina Vučić, tako i u „Srbijašume“ takođe moraju biti sprovedene reforme, kao i u „Železnici“, „EPS“, „Srbijagasu“ i svim ostalim preduzećima. Da bi, gospodo, ovaj dobar posao koji ste vi uradili sa Predlogom izmena i dopuna zakona zaživeo na pravi način, da se ne ponavljam, neke moje kolege će o tome govoriti još vezano za vetrozaštitne pojaseve i za sve ono što se dešava u Vojvodini, tu nije dovoljan samo ovaj zakon, verovatno moramo da menjamo i Zakon o poljoprivrednom zemljištu i neke druge zakone, ali da bi sve ovo zaživelo moramo da krenemo i u zaista prave reforme svih onih javnih preduzeća, prvenstveno „Srbijašuma“, pa i „Vojvodinašuma“, koji gazduju našim šumama. Tek onda ćemo imati pravi rezultat i ono što građani Srbije od nas očekuju. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković. Izvolite.
Zahvaljujem. Samo ću kratko. Zarad istine, želim da kažem da i javnost, a i poslanici znaju da je ovo Zakon o izmenama i dopunama Zakona o šumama i da se ovaj zakon ne bavi organizacijom javnih preduzeća, organizacijom njihovog rada. Dakle, javnim preduzećima bavi se Vlada Republike Srbije, a mi sa javnim preduzećima imamo saradnju upravo u oblasti dobrog gazdovanja i korišćenja šumskih potencijala, odnosno šuma. Kada se radi o JP „Srbijašume“, želim da kažem da je izveštaj revizorski, koji ste vi pokazali, izveštaj koji se odnosi na prethodnu godinu, da je javno preduzeće „Srbijašume“ u značajnoj meri reorganizovano, da posluje dobro i da postiže odlične rezultate. Pre neki dan mi je direktor poslao podatak da je dobit ostvarena u prvih devet meseci ovog preduzeća 378 miliona dinara. Poređenja radi, u protekloj godini, u prethodnoj godini u istom periodu dobit je bila manja od jednog miliona dinara. Možemo sami jasno da zaključimo da je izuzetno dobro poslovalo ovo preduzeće u prethodnom periodu i da je ostvarilo dobiti izuzetno veliku. Nadam se da će ovaj tempo biti zadržan i nastavljen i da ćemo konačno imati razloga da kažemo da je uspostavljen dobar trend kada se govori o poslovanju JP „Srbijašume“ i da se ovaj prirodni resurs koristi na pravi način, da i preduzeća i država Srbija po osnovu korišćenja svog prirodnog resursa šuma ostvaruje značajan profit, odnosno značajnu dobit. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Nadao sam se da nećete ovo reći, a očekivao sam, znao sam za taj podatak od 350 miliona dinara. I prethodno rukovodstvo je govorilo, kada je predsednik Vlade govorio da rade sa minusom, da radi sa plusom, pa je na kraju revizor utvrdio da nisu radili sa plusom, nego sa minusom. Upravo o tome i govorim. Da, hvala, ja bih voleo da je tačno to sve što vi govorite, ali pustite izveštaj v.d. direktora. Uradiće svako svoj posao, i nadzorni odbor i revizorska kuća, nije to sporno. Zakon je, ja sam vam rekao, dobar, ali oni koji ga sprovode treba da ga sprovode na pravi način. Ovo što sam govorio je bilo dobronamerno i nemojte da branite direktora „Srbijašume“, v.d. direktora „Srbijašume“, jer konkurs još nije završen, niti bilo koga drugog, a nije završen zato što sami znate koliko dugo im je trebalo statut da donesu i da ga usklade sa Zakonom o javnim preduzećima. Nije to tema o kojoj ovde pričamo, ali poslovanje na kraju godine ćemo videti. To da neko sada posluje sa 350, a nije povećana cena drveta, nisu smanjeni troškovi, pa videćemo da li je tačno. Ali, vi sami zante da cena osnovnog proizvoda nije povećana, da nisu smanjeni troškovi i onda je malo čudno da sada uspevaju na taj način. To znači da su onda pre baš mnogo loše radili, jer ako sada uz ove impute rade dobro, onda su ranije baš mnogo, mnogo više radili kako ne treba. Znači da može samim promenama u rukovodstvu da se doprinese i da se dođe da se radi pozitivno. Ne želim da sumnjam da je cifra sporna, nadam se da je tačna, ali nemojte da se ispostavi na kraju godine da nije baš sve tako kada se urade sve one kontrole koje se urade. Dobronamerno je bilo ovo što sam rekao. Mora da se uradi reforma tih preduzeća da bismo ostvarili ono što predviđa ovaj zakon.
Zahvaljujem, gospodine Šormaz. Reč ima ministar, Snežana Bogosavljević Bošković. Izvolite.
Da poslanik ne stekne utisak da ja smatram da njegova kritike nije bila dobronamerna. Naprotiv, ja sam uverena da je vaša kritika dobronamerna, da je vaša sugestija dobronamerna, s obzirom da ste zaista pohvalili sve ono što smo mi predložili u izmenama i dopunama ovog zakona. Ja nisam imala želju da branim ni direktora, ni rukovodstvo, ni bilo koga u organizaciji JP „Srbijašume“, ja sam želela samo da istaknem jedan podatak, koji verujem da je tačan i verujem da će to potvrditi i revizorska institucija i nadzorni i upravni odbor, sa željom da kažem da se stvari u Srbiji pokreću, da mi zaista želimo da menjamo i želimo da sve što možemo učinimo efikasnijim, kvalitetnijim i boljim. Upravo sam zato ovaj podatak istakla, da bi to značilo prosto da verujemo u ono što radimo, ne zbog direktora, ne zbog rukovodstva, nego zbog svih onih ljudi koji su zaposleni u „Srbijašume“. Želimo da im verujemo da su im tačni podaci, da im damo podršku da još više rade, još bolje rade i da sprovedu ove zakonske odredbe na terenu. Ja verujem, ako budemo ovako nastavili, da ćemo u tome i uspeti svi zajedno, naravno.
Zahvaljujem. Prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodna poslanica Stefana Miladinović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Uvažena ministarka, saradnici iz Ministarstva, pred nama je za socijaliste jedan izuzetno važan zakon, bez obzira što govorimo o jednoj od grana poljoprivrede, jer šumarstvo smatramo jednim od vrlo važnih razvojnih grana privrede same. Šume kao prirodni resurs i dobro od opšteg interesa uvek su bile faktor razvoja jedne države. Citiraću i vas, uvažena ministarka, da stanje šuma predstavlja ogledalo i kulturnog i istorijskog razvoja jedne države. Sama potreba za održivim korišćenjem, trajnim postojanjem i relativno sporim unapređivanjem šumskog fonda zahteva jedan potpuno novi koncept upravljanja šumama. Šume moramo posmatrati i sa ekološkog aspekta, ali isto tako i sa privrednog aspekta. Za nas je nesporna uloga države i zadatak države u samom upravljanju, razvoju i zaštiti ovog dobra. Izmene i dopune zakona koje su danas na dnevnom redu jesu u skladu sa tim novim konceptom i pre svega ih danas razmatramo zbog potrebe za usklađivanjem sa Zakonom o javnoj svojini, sa Zakonom o javnim preduzećima, zatim popunjavanjem nekih pravnih praznina, uočenih problema u praktičnoj primeni zakona, ali i zbog odluke Ustavnog suda. Kada govorimo o upravljanju ovim resursom i odredbi koja je možda izazvala i polemiku u parlamentu, a tiče se upravljanja šumama na nivou Republike, Ustavni sud je proglasio neustavnim član 18. tačku 1) Zakona o utvrđivanju nadležnosti AP Vojvodine, koja se odnosi na šume. Tačnije, Ustavni sud je ukinuo odredbu prema kojoj AP Vojvodina preko svojih organa može da uređuje šumarstvo na svojoj teritoriji i obezbeđuje ostvarivanje javnog interesa u ovoj oblasti. Socijalisti su saglasni sa državnim konceptom prema kome se šumama upravlja na nivou Republike, pa samim tim i šumama AP Vojvodine, u tom smislu da ne mogu biti izuzete od ovog integralnog strateškog upravljanja. Preostale dve tačke, zapravo preostala dva stava ovog člana važeća su i dalje, a njima se omogućava funkcionisanje javnog preduzeća u pokrajini, a to su „Vojvodinašume“ i one istovremeno kao javno preduzeće i gazduje šumama i vrši poslove inspekcijskog nadzora, izuzev inspekcijskog nadzora na graničnim prelazima. Izmene i dopune o kojima su moje kolege govorile su zaista dobre. Osvrnula bih se na neke odredbe, dopunjena je definicija šume, zapravo preciznije se definiše površina zemljišta obrasla šumskim drvećem, koja sada podrazumeva najmanje pet ari, odnosno sa pokrivenošću krošnjama od 30%. Zakon predviđa ustanovljavanje šumskih oblasti, ranija šumska područja kojih je bilo 27 zapravo biće organizovani u sedam šumskih oblasti kao najvećih prostorno planskih celina gazdovanja šumama sa definisanim šumskim područjima i nacionalnim parkovima koji ulaze u okviru ovih oblasti i predstavljaju, recimo, dvostruku zaštitu kada su u pitanju prirodna dobra. Ova regionalna organizacija doprineće i racionalizaciji procesa donošenja planskih dokumenata. Sada će se umesto 27 donositi sedam razvojnih planova šumskih oblasti, samim tim će i budžet za izradu ovih planskih dokumenata biti manji. Uz ove izmene i uz novi Zakon o nacionalnim parkovima, koji smo usvojili pre desetak dana, obezbeđuje se usaglašeno upravljanje i povećava se stepen zaštite ovih zaštićenih područja. Šumarstvo kao grana poljoprivrede zahteva planiranje, koje možda možemo okarakterisati kao dugoročno, ali ono podrazumeva podizanje, razvoj, gazdovanje, gajenje i iskorišćavanje i 10 godina koje se predviđa kao period planiranja, jeste za životni vek jedne šume zaista tren. Jedan šumski život, odnosno naš život, za razliku od šumskog traje veoma kratko. Šumske biocenoze i održivost šumskog ekosistema zahteva ozbiljno strateško planiranje. Ono što bih posebno istakla jeste pozitivno ukidanje, o tome je i ovlašćena predstavnica poslaničke grupe SPS govorila, jeste ukidanje naknada od 5% od procenjene vrednosti, koje je kao trošak imalo fizičko lice do sada u slučajevima obaveze sanitarne štete. Kada su u pitanju izmene i dopune koje se tiču gazdovanja šumama, preciznije regulisano samo gazdovanje, bilo da se radi o šumama koje su u državnoj svojini ili šumama sopstvenika, odnosno korisnika. Ono što želimo da pohvalimo, kada je u pitanju gajenje, tj. vraćanje doznaka, preciznije definisano vršenje samih doznaka i vraćanje doznaka i propratnica koje su 2010. godine ukinute. Kod samog iskorišćavanja, ili u zakonu korišćenja šuma, zapravo seče, prometa posečenog drveta, novim članom 35. reguliše se promet posečenog drveta, odnosno zabranjena je bilo kakva seča šumskog drveća bilo gde bez žigosanja i propratnice. Ovaj član, verujemo da će uticati na smanjenje nelegalne seče i nelegalnog prometa šumske građe. Pozdravila bih i volju Ministarstva da se zakonom predvidi zabrana seče stabala i delova stabala uoči novogodišnjih i drugih praznika, jer godinama unazad borimo se sa štetama koje su zaista velike, desetine hiljada stabala, mladica najčešće strada uoči novogodišnjih praznika, to su naravno, četinari, ali nemojmo zaboraviti da uoči našeg Božića strada cer. Kada su izvori finansiranja u pitanju, novina u finansiranju delatnosti od opšteg interesa u oblasti šumarstva, mogu se finansirati iz budžeta lokalnih samouprava. U vezi sa tim u članu 42. izmena i dopuna zakona, pored preciziranja mera za iz programa razvoja za koje se obezbeđuju sredstva iz budžeta Republike Srbije, AP reguliše se i finansiranje od strane lokalne samouprave. Ovim članom se proširuje broj mera koje će se finansirati iz budžeta, posebno ističem novu meru, a to je sanacija šumskih površina oštećenih dejstvom prirodnih nepogoda, klizišta, požara, ledoloma stabala, itd, što do sada nije bilo moguće sredstvima budžeta sanirati ovakve štete. Na kraju bih se osvrnula na neke činjenice koje ste i vi izneli, a to je, pre svega, stepen šumovitosti Republike Srbije. Rekli ste da je stepen šumovitosti, što jeste tačan podatak, 29%, a činjenica je da je optimalni nivo iste prema prostornom planu Republike Srbije 41,4%, pri čemu u strukturi naših šuma dominiraju izdanačke šume, i to ukazuje da je stanje šuma nezadovoljavajuće. A zašto nije? Kad god država i društvo prolazi kroz teške momente, prvo što strada, stradaju šume. Za formiranje i razvoj šumskih fitocenoza potrebne su i decenije, a nemarom i neplanskim korišćenjem i gazdovanjem tim šumama neke površine nestaju i za dan. Prema ovom resursu i država i društvo mora da se ophodi i odgovornije, jer šume jesu izvor i drveta kao sirovine, mesto gde se čuva naš biodiverzitet, prostor koji nam koristi za rekreaciju, ali i resurs koji ima mnoge ekonomske, ekološke i socijalne benefite. Na kraju kao što je moja koleginica Gordana Čomić rekla, mi ćemo podržati ovaj Predlog zakona, i zaista vam u ime poslaničke grupe čestitam zaista na kvalitetnom predlogu. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Miladinović. Reč ima narodni poslanik Borislav Stevanović. Nije tu. Narodna poslanica Jovana Jovanović. Nije tu. Narodna poslanica Gordana Čomić. Nije tu. Narodni poslanik Branislav Blažić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je jedan, moglo bi se reći, dobar zakon. Dobar, vrlo korektan zakon. On je pre svega, razlog za njegovo donošenje su, između ostalog što se, mora prilagoditi određenim promenama drugih propisa, koji su u sklopu reformi ukupnog društva sa jedne strane, a sa druge strane uvidelo se da greške koje su napravljene 2010. godine, kada je donošen Zakon o šumama, i ovaj zakon mnogo toga treba u tom smislu da ispravi. Osnovna greška 2010. godine, koja je namerno ili nenamerno, svesno ili nesvesno napravljena, je da se iz Zakona o šumama izbacila kontrola prometa drva koje se seče u šumama. Ta kontrola je danas vraćena u ovaj zakon, i on podrazumeva da i otpremnicama na neki način i većim ovlašćenjima inspekcije, država se na neki način brani od pljački i devastacije šuma, koje su se u prethodnim godinama značajno dešavale u našoj državi. Takođe i ono što je značajno, to je da Ustavni sud proglasio nenadležnim odredbom AP Vojvodinu kada je upitanju gazdovanje šumama, bar u onom delu kada je u pitanju planska dokumenta. Sve je to uslovilo razlog je da bi se doneo ovakav jedan zakon. Posebno je značajno sada istaći kada smo kod Vojvodine i toga kako je ona upravljala ili kako se to dešavalo 2003. godine, kada je i napravljena „Vojvodinašume“. Vojvodina koja ima 6,7% šuma koja nema šuma, ali zato ima javno preduzeće u „Vojvodinišume“. Uspeli su za tih 10 godina bar po izveštaju Državne revizorske institucije da smanji vrednost šuma u Vojvodini. Oni su odgovorili na taj izveštaj Državne revizorske institucije da nije smanjena vrednost šuma, nego da je vrednost koja je bila tada 2003. godine, 5,8 milijardi, danas 6,6 milijardi i da je to povećana vrednost, ali dinara i sada kada pogledamo šta je to bilo 2003. godine i koliko je to vredelo 5,7 miliona, a koliko danas vredi 6,6 miliona, jasno je da je značajno smanjena vrednost šuma u Vojvodini. Vojvodina ima značajne probleme kada je u pitanju praćenje šuma, a posebno kada su u pitanju vetrozaštitni pojasevi i snegozaštitni pojasevi kojih uopšte nema. Kako to svet radi, kakva je situacija recimo u svetu, možemo da vidimo na primerima Kine koja ima isti problem sa, ne isti ali sličan kada su u pitanju vetrovi jer imaju peščane oluje koje značajno su problem severa Kine, Pekinga. Da bi se odbranili od tih peščanih oluja oni su jednostavno doneli odluku 2003. godine i rekli, mi ćemo od 2003. do 2050. godine zasaditi nekoliko stotina milijardi stabala i napravićemo zeleni zid duž čuvenog puta svile u Kini, u pustinjama Gobi, napravićemo zeleni zid koji će u sebi sadržati verujte, milijardu i 300 miliona stabala samo u pustinji, a nekoliko stotina milijardi na obodu i ostalo. Ukupna dužina drvoreda, znači koji će biti brana olujnim i peščanim vetrovima će biti nekoliko stotina kilometara. Ljudi su krenuli u to da rade i napravili su i već sada imaju značajno poboljšanje jer broj peščanih oluja je značajno smanjen, a zdravstveno i socijalno stanje tog stanovništva severa Kine značajno poboljšano. Afrika nešto slično radi i oni rade jedan zeleni zid koji se prostire u 11 država Afrike, to je brana prema Sahari, peščanim olujama koja je u sebi široka 7.765 kilometara i 15 kilometara je u stvari širina, a dužina je 77.765 kilometara. Zamislite kako se svet brani i oni su uspeli da smanje i da poboljšaju zdravstveno stanje u Africi i u tom delu, a mi smo došli u situaciju da nemamo u Vojvodini vetrozaštitne pojaseve i tek kada dođe zima i kada počnu sve smetovi i kada se ljudi zaglave na putevima i kada vidimo, onda nastaje panika i problem kako ćemo te ljude da izvučemo i uspemo da ih izvučemo i onda šta se posle toga dešava. Kako je to kod nas standardno, da, svi obećavaju, sada ćemo to, neko je nadležan, neko nenadležan, sada ćemo to da uradimo i tu staje priča. Da li je nadležna pokrajina, da li je nadležna lokalna samouprava, da li je nadležna država, ko će, šta će, šta treba da se sadi, gde treba da se sadi. Dođe, onda naravno leto i onda nemojte sada o tome da pričamo. Pričaćemo kada dođe zima, a kada dođe zima dugogodišnji sagovornik, onda opet počinje ona priča, pa dobro, neće ova zima biti tako strašna, verovatno će biti blaga, pa neće biti smetova, pa nije ni javna nabavka napravljena, pa ćemo to prebaciti u neku sledeću godinu i godine su prolazile i Vojvodina je ostala bez vetrozaštitnih pojaseva koje je neko napravio pre 100 godina. Sa druge strane, vetrozaštitne pojaseve nemamo ni unutar zemljišta, obradivog i onda nam vetrovi spiraju humus sa zemljišta i ne samo humus, nego i kalcijum, natrijum, kalijum, sve minerale i nose u kanale, a sa druge strane imamo još jedan problem, što se onda zapuše kanali, pa ne možemo ni da navodnjavamo. Koliko je to sve povezano i koliko je to sve skupo za onu državu koja nije organizovana i koja ne može da napravi prioritete i da zaštiti ono šta je njoj tog momenta bitno, nego se obične pare daju na neke druge stvari. U ovom zakonu, ono što je značajno, to je da se ispravlja jedna pravna praznina, kada su nestale zemljoradničke zadruge i kada su nestala društvena preduzeća, izgubio se taj korisnik i staratelj iz određene šume. Ovaj zakon to ispravlja, jer će odrediti i zaštititi tu državnu imovinu koja se godinama arčila i pljačkala i odrediće korisnika i staraoca od strane ili Vlade ili ministarstva za neki prelazni period. To je svakako jako dobro, i to treba pozdraviti i uklapa se u ukupne reforme društva, u ukupnu brigu kako zaštititi državnu imovinu koja je u prethodnom periodu bila, odnosno podsećala na begovu slamu. Ono što je još bitno reći u ovoj celoj priči na kraju, to je da ovaj zakon u svakom slučaju poboljšava i sa jedne strane, stručni deo i kada je u pitanju racionalizacija, ukupno gazdovanje šumama i to će dati jedan svoj doprinos svakako tom nekom privrednom razvoju, društvu uopšte, a sa druge strane, u svakom slučaju doprineće toj nekoj ekološkoj zaštiti i ekološkim vrednostima koja Srbija ima.
Reč ima narodni poslanik Marjana Maraš.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvažena ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku pohvalila bih rad Ministarstva poljoprivrede i zaštite životne sredine, na čelu sa ministarkom Bogosavljević – Bošković i to što je ministarka ispunila obećanje koje je dala nedavno kada je bila u Skupštini, kada nam je rekla da će se ova izmena zakona, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o šumama naći pred poslanicima. Ovakav sistemski pristup i odgovorno državno upravljanje Ministarstvom poljoprivrede, poslanička grupa SPS će podržati. Saglasni smo da šume predstavljaju značajan ekološki, privredni i socijalni potencijal Srbije. Upravo je i zakonom definisano da su šume dobro, od opšteg interesa koji se moraju koristiti na održiv način, tako da se očuva i poveća njihova vrednost, korisnost, obezbedi trajnost i zaštita i vrši stalno povećanje prirasta i prinosa. Da bi se ovo postiglo, neophodno je otkloniti najveće probleme šuma, koji su evidentirani, ne samo u Srbiji, već i u svetu. Najveći izazovi sa kojima se suočavamo je nedovoljna šumovitost, nizak nivo korišćenja stanišnih potencijala, proces globalnog sušenja šuma, požari, bespravne seče, pretvaranje šumskog u građevinsko zemljište. Uzroci ovih problema u Srbiji su različiti, u periodu od 2011. do 2013. godine i zabeležen je drastičan porast šteta izazvanim elementarnim nepogodama, ljudskim postupanjem, štetama od insekata i sušama. Šteta nastala kao posledica elementarnih nepogoda, povećana je za preko 60% u odnosu na 2012. godinu i dostigla je maksimalni nivo u poslednjih 10 godina. Ledeni talas koji je zahvatio celu istočnu Srbiju u jesen u 2014. godine, prouzrokovao je pojavu velikih ledoloma, ledoizvala i snegoloma i tada je oštećeno, ili uništeno, kao što smo mogli danas da čujemo 1,5 miliona kubnih drveta na površini od 40.000 hektara koje je neophodno sanirati. Šteta izazvana insektima, takođe je najveća u poslednjih 10 godina i veća je pet puta u odnosu na 2012. godinu. Još jedan veliki problem predstavlja i sušenja šuma, porast temperature i sve obilnije padavine i glavni su uzroci sušenja šuma. Od 2012. godine, evidentna je pojava sušenja pretežno četinarskih šuma, koja je zabeležena na preko 20.000 hektara i jedan od najznačajnijih oblika šteta su šumski požari, oni periodično unište veće površine šuma. Tokom 2013. godine izgorelo je 7.400 kubnih metara drvne zapremine. Statistika alarmantno upozorava da je čovek u preko 95% slučajeva uzročnik pojava šumskih požara, a nekad i nepažnja najčešće izaziva požar. Jasno je da mi ne možemo uticati na vremenske nepogode, uslove, sušu i količinu padavina, ali zato možemo uticati na ljudski faktor. Takođe, moramo se potruditi da se, kada do problema dođe, što pre sprovedemo mere sanacije. Predložene izmene i dopune Zakona o šumama, imaju za cilj prevazilaženje ovih i drugih problema sa kojima smo suočeni. Upravo članom 9. menja se postojeći član 16. Zakona o šumama koji propisuje postupak sanacija šuma. Uvodi se pojam sanacionog plana kao obaveznog planskog dokumenta koji u urgentnim situacijama, koje nastupe po šumu, nakon nekih prirodnih nepogoda, zamenjuju osnove, odnosno program gazdovanja šumama, kao redovna planska dokumenta gazdovanja šumama, čije izmene i dopune iziskuju duže vreme zbog njihove propisane sadržine. Ovim članom propisuje se ko izgrađuje i donosi sanacioni plan, sadržina plana, zatim rok u kome se donosi i drugo. Uspostavlja se zakonski okvir i procedura za postupanje u slučaju prirodnih nepogoda, obzirom da je prilikom skorašnjih nepogoda uočeno da postojeća zakonska rešenja ne omogućavaju adekvatna reagovanja, pre svega definiše pojam prirodne nepogode i omogućava adekvatno reagovanje i finansiranje, otklanjanje posledica u slučaju velikih prirodnih nepogoda, a predlaže se oslobađanje obaveze plaćanja naknade za korišćenje šuma, jer u takvim situacijama, ne može se govoriti o korišćenju šuma. Iako postojeći zakon propisuje proglašenje elementarnih nepogoda, ona najčešće nije bila proglašavana, iz različitih razloga, uprkos obimu štete, što je kao rezultat imalo stanje u kome se štete u šumskim ekosistemima ne saniraju niz godina. Kako bi se ovaj problem prevazišao, u članu 45. pojam elementarne nepogode zamenjuje se pojmom prirodne nepogodne,a novim stavom se dodaje definicija tog pojma i ovlašćenje ministru da proglasi prirodnu nepogodu. Na ovaj način se obezbeđuju u potpunosti mehanizam, utvrđen u članu 45, a to je da ministarstvo u slučaju prirodnih nepogoda, velikih razmera i oštećenja u šumama, može da naloži mere zaštite i sanacije šuma i da obezbedi finansijska sredstva za realizaciju tih mera, odnosno da se obezbedi blagovremeno preduzimanje mera na otklanjanju posledica prirodne nepogode koje su poslednjih nekoliko godina veoma učestalo i prave velike štete u šumama. Upravo ove mere su izuzetno važne i to je prepoznalo ministarstvo na čelu sa vama ministarka, jer Srbija spada u srednje šumovite zemlje. Prema nacionalnoj inventuri šuma, Republika Srbije iz 2009. godine od ukupne površine njene teritorije je 29,1 i nalazi se pod šumom. Šumovitosti u odnosu na globalni aspekt, bliska svetskoj, koja iznosi oko 30%, a znatno je niža od evropske, koja dostiže 46%. Ukupna površina šuma u Srbiji iznosi 2.252.000 hektara, od toga u državnom vlasništvu je 1.194.000 hektara ili 53%, a u privatnom vlasništvu se nalazi 1.058.387 hektara ili 47%. Od svih državnih šuma oko 48% ima prioritetnu zaštitnu funkciju, dok preostale šume imaju prioritetnu proizvodnu funkciju. Upravljanje šumskim resursima koje je prevashodno usredsređeno na ekonomsku dobit, uz zanemarivanje očuvanja strukture i procesa šumskih staništa, nije dobro. Iskoristila bih priliku da ovim putem apelujem na neophodnost podizanja ekološke svesti, kao i na potrebu adekvatnog pošumljavanja. Stručna javnost smatra da bi u Srbiji godišnje trebalo da se pošumi oko 9.000 hektara, odnosno oko 500 hektara u svakom okrugu. To bi koštalo, između 12 i 15 miliona evra godišnje, što je trenutno nedostižna svota pa se tokom godine pošumi malo više od petine predviđenih površina. Kada je pak reč o Vojvodini, tu je situacija mnogo komplikovanija. Pošumljenost Vojvodine je svega 6,37%, opština u kojoj ja živim i odakle dolazim, opština Vrbas ima 0,1% po trenutnim podacima, a da bi se postigao minimum, ekološki minimum je 14%. Neophodno je podići preko 170.000 hektara novih šuma i zaštitnih zasada. Podizanje novih šuma u Vojvodini je u interesu svih, prvenstveno korisnika i sektora vodoprivrede, poljoprivrede i saobraćaja. Za podizanje, primera radi, jednog hektara šuma mora se obezbediti 365 miliona dinara i to pre svega za sadnice i za negu i za zaštitu. Iako su ova sredstva značajna, ovom problemu se mora posvetiti posebna pažnja. Ne možemo tražiti izgovore, već rešenja. Prvi korak ka tome, naravno, jeste širenje ekološke svesti. Želim ovom prilikom i da pohvalim rad javnog preduzeća Vojvodina šume, koje je jedino preduzeće u delatnosti šumarstva sa ovih prostora. Ima evropski sertifikat održivog upravljanja šumama, što ga stavlja među najbolja šumarska preduzeća u regionu. To je dokaz da su proizvodi poreklom iz šuma, preduzeća nastali kontrolisanim korišćenjem šuma i da se upravljanje i korišćenje šuma vrši u skladu sa strogim međunarodnim standardima, obezbeđivanjem ekoloških, ekonomskih i socijalnih funkcija šuma. Zadatak svih nas je da sačuvamo i unapredimo kvalitet životne sredine, kroz ekonomično i razumno korišćenje prirodnih potencijala naše države. Samo na taj način možemo zadovoljiti potrebe sadašnje generacije, bez ugrožavanja potreba budućih generacija. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Peranović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko sa saradnicima, poštovane kolege poslanici, građani Srbije, pred nama se nalazi jedan zakon koji zaista treba primenjivati onako kako kaže. Ciljevi ovog zakona su višestruki, pre svega, mislim na očuvanje šuma a pored toga jeste njeno korišćenje. Znamo da velika finansijska sredstva mogu se ostvariti pravilnim i racionalnim i planskim korišćenjem šuma. Dobro je što će se ovim zakonom oformiti osam šumskih oblasti, šest plus dve pokrajine Vojvodine i Kosovo. O prihodima koje možemo ostvariti sečom i planskom odnosno planskom sečom šuma ne bih govorio ovom priliku. Hoću da još jednom podsetim da Srbija ima pokrivenost šumama oko 29,1%, što, može se reći da ulazimo u onaj prosek svetski. To je daleko niže od evropskog, a po stanovniku je 0,3 hektara. To je manje nego okolne zemlje, ali ja sam namerno ovo rekao i ponovio sam kao moje kolege, ne možemo mi tako baš da gledamo. Pokrivenost šumama u Alpima, Austriji i Švajcarskoj nije isto kao u Holandiji. Znači, mi imamo jednu teritoriju izuzetno dobru i kvalitetnu, Vojvodinu, s druge strane imamo jug i istočnu Srbiju koja je, naravno pokrivenija i onda tako pravimo jedan prosek. Mislim da ako se popnemo za još dva do tri, eventualno pet posto, da će to biti sjajno za celu teritoriju Republike Srbije. Ono što je na mene, čitajući ovaj zakon, ostavilo najveći utisak jeste šumska inspekcija i propratnica, odnosno otpravnica. Ja dolazim iz Šapca, pored gde je planina Cer. Pričam samo jednu praktičnu priču i krađe šuma, a kada imamo krađu šuma, kao pasionirani lovac, tu ima i krivolova. Zašto ovo govorim? Loše privatizacije koje su se desile u prethodnom periodu i onaj zakon iz 2010. godine, doveli su do toga da imamo ogroman broj hektara odnosno šuma, slobodno mogu reći ničije zemlje ili ničije šume. U tim šumama najveći su problemi. Još jedna paralela. Kada neko ode u krivolov, odnosno u krađu šume, sigurno ne ide opušten ili onako kao na posao kada ide. To se radi po lošim vremenskim uslovima, najčešće su ovakvi periodi kada su kiše i početak zime, kada ulazimo u hladan period ili kada je olistala šuma i kada imamo drugo poljoprivredno rastinje. Zašto ovo govorim? Govorim jer samo u mesecu septembru imali smo više nemilih događaja. Baš iz tog razloga gde se dešavala ta krađa šuma, i u septembru je bio jedan smrtni ishod, samo u septembru mesecu. Znači godišnje ima u opštini Šabac više takvih slučajeva da ne pričam u samoj šumi koliko toga ima, plus jeste ono kada se to drvo ogrevno koristi u vozilima koja nisu adekvatna za takve stvari. Inspekcija šumarska tu u narednom periodu mora da uzme ključnu ulogu, propratnice i otpremnice i kontrola takvog drveta. Druga stvar jeste da mi smo imali prošle godine velike elementarne nepogode i one u maju i one u toku zimskih dana kada je ceo jug Srbije, istočna Srbija bila okovana ledom jer smo imali ogromne štete. To je u zimskom periodu. U letnjem periodu imamo požare. Tu sami moramo promeniti svest i kontrolu, odnosno čuvanje šuma. Znate da požari ne mogu baš sami od sebe da se dogode. Potreban je neki faktor, neka ruka da se tako nešto desi. Ovim zakonom se propisuje da ako se desi takva sanacija, neko drvo se izvali ili od požara da sopstvenik, odnosno fizičko lice ne mora da naplaćuje određene takse da bi to drvo se poseklo. Šta sam još hteo da kažem jeste i to bih postavio kao pitanje i vama gospođo ministarka, jeste da je predloženo da će Komora šumarskih inženjera da počne da radi 2016. godine. Znači, kada se obezbede određena finansijska sredstva. Postavljam pitanje, možda i predlog, da zajedno sa ovom komorom šumara, odnosno da to bude komora lovno-šumarska ili kako bi se već zvala. Mislim da bi to u jednom smislu i čuvanju i korišćenju dalo mnogo bolje rezultate i da bi cela država od toga imala mnogo više efekata, pričamo o prihodima, to su od šuma, od lovstva. Znamo da Srbija je bogata po tome, a imali smo pre nekoliko godina „Čuvajmo Srbiju, čuvajmo zelenu sredinu“. Ja sam zaista ubeđen da su ovde svi poslanici raspoloženi da tako se ponašaju. Čuli smo u više navrata korišćenje za novogodišnje i božićne praznike, da upravo to se dešava ali mi kroz ovakav zakon imaćemo gajene teritorije gde će se te novogodišnje jelke ili božićne jelke moći kupiti na jedna način kako je to predviđeno, a nemojmo da baš toliko urušavamo našu nacionalnu svest i naše verske običaje. Ako neko odseče badnjak, ne treba mu zameriti. Ja se zahvaljujem i u danu za glasanje ja i moja poslanička grupa ćemo podržati ovaj zakon.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Nenad Milosavljević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana gospođo ministar, poštovani saradnici, poštovani narodni poslanici, u okviru rasprave o izmenama i dopunama Zakona o šumama, govoriću danas o ekološkom aspektu i značaju zaštite šuma. Za šume se, kao što je rekla moja koleginica Gordana Topić, kaže da su pluća naše planete. Drvo je najstariji živi organizam, a najveća pluća planete su tropske šume Amazonije. One su najveći na svetu i iz njih planeti zemlji dolazi najviše kiseonika. Međutim, danas nažalost, možemo da konstatujemo da su pluća planete gotovo životno ugrožena, čak se i Amazonska džungla ugrožava jer apsorbuje značajne količine ugljendioksida i postaje rezervoar otrovnih materija. Ako se ona svede samo na običnu šumu, to će izazvati katastrofalno ubrzanje globalnog zagrevanja naše planete. Nekontrolisana seča Amazonskih prašuma nosi sa sobom nesagledive posledice. Teško je, nažalost, precizno prevideti i sve posledice za ekosistem planete, ali je realno pretpostaviti da će posledice globalnog zagrevanja biti pogubne za mnoge biljne vrste. Šume pokrivaju oko 30% od ukupne kopnene površine. Ima ih i u najtoplijim i u najhladnijim predelima, osim na Antartiku. Nazivamo ih raznim imenima: tropske šume, prašume, tajge, pluća. Jedno je jasno, uništavamo ih neverovatnom brzinom, iako u njima živi polovina biljno-životinjskih vrsta, ljudi poseku oko 16 miliona hektara pod šumom godišnje, što je upravo kao da sečete šumu na površini od oko dve Srbije godišnje. Sečom šuma uništavamo ogroman deo biodiverziteta planete, a sečemo ih iz raznih razloga. Sečemo ih zbog novog prostora za život, jer nas je na planeti sve više. Sečemo ih zbog puteva, njiva, sečemo ih zbog industrijske upotrebe drveta, ne vodeći računa o tome da su životinje i biljke koje žive u tropskim šumama uglavnom endemske i gubitkom staništa nestaju i one. Ne stradaju samo biljke i životinje od krčenja šume. Trista miliona ljudi živi u svetskim šumama. Najpoznatiji su pigmeji, koji žive u centralnoj Africi. Osim toga, od života šuma živi 1,6 milijardi ljudi. Da podsetim da čak 12 do 20% od ukupne svetske emisije gasova sa efektom staklene bašte dolazi od krčenja šume. Sečom šuma, koje hlade našu zagrejanu planetu, oslobađa se ogromna količina ugljendioksida koji nas dalje greje. Kao što su Amazonske prašume pluća planete, srpske šume su pluća Srbije. Da bi planeta bila zelena, svaka država mora čuvati svoje šume. Srbija i kroz današnje izmene Zakona o šumama, poboljšava zakonodavni okvir koji treba da bude osnova za mnogo odgovorniji odnos prema šumskom blagu. Nažalost, kod nas je uobičajena praksa da se ne držimo slova zakona ako to nije u našem uskom interesu. Zato je zakon o kome danas raspravljamo važan za naše šume, jer se poboljšanim zakonskim rešenjima omogućava bolje gazdovanje, bolja zaštita i što je najvažnije, stvaraju se uslovi za nova pošumljavanja. Da podsetim da Srbija pod šumama ima oko 29% površina, veoma nepravilno raspoređenih. Najmanje je pošumljena Vojvodina, sa nekih oko 7%. Istakao bih neka nova zakonska rešenja i mere, koja bezrezervno podržavam. Pre svega, zakonski okvir propisuje sistem integralnog, jedinstvenog upravljanja i zaštite šuma na teritoriji čitave Republike, jer u prirodi za pojedine procese i ekcese ne postoje granice. Požar ili gubar ili bolesti ne znaju za granice. Dobro je što zakon na precizniji način definiše sam pojam šume, tako da se ovim pojmom obuhvataju i male površine, tj. površine veće od svega pet ari, ukoliko su obrasle šumskim drvećem i krunama drveća od 30% površine. Ovim zakonom precizno se definišu pojmovi koji doprinose zaštiti šuma. To je, pre svega, pojam sa nacionalnog plana. Zašto je to važno? Svedoci smo da su nam u prošloj godini i od poplave i od leda stradale i šume. Pojava velikog broja klizišta na šumskom zemljištu oštetila je veliku šumsku površinu, a ledene kiše i snežni nanosi uništili velike šumske površine i državne i privatne. Do sada nije postojala zakonska mogućnost da se ove štete direktno saniraju, jer za te namene nisu mogla biti projektovana budžetska sredstva. Sad se ovaj veliki problem rešava tako što se u ovim izmenama zakona predviđa da se za sanaciju šumske štete mogu predvideti budžetska sredstva. Pored ovoga, skrenuo bih pažnju na još jedan veliki problem, problem bespravnih i nekontrolisanih seča šuma. Velike površine i privatnih i nekontrolisanih državnih šuma se bezuslovno seku. Izmene zakona uvode mnogo bolju kontrolu tako što se ponovo uvodi propratnica kojom se prati put isečenog drveta. S druge strane, da bi se nadoknadile izgubljene površine pod šumama, bilo zbog seče ili prirodnih katastrofa, požara, klizišta ili ledoloma, neophodno je brže i organizovanije pošumljavanje. Država će u skladu sa ovim zakonom obezbediti okvir i sredstva, ali je potrebno da i mi građani učestvujemo aktivnije u tome. Nekada se masovno pošumljavanje vršilo volonterskim radom. Na taj način su pošumljene stotine hiljada hektara. Apelujem i danas da se na sličan način posvetimo pošumljavanju i zaštiti šuma i šumskog blaga. Na kraju da kažem da sam zadovoljan rešenjima u ovom zakonu, kojim se poboljšava odnos države prema šumama i obezbeđuju i uslovi i sredstva za zaštitu i da kažem da ću i ja i poslanička grupa SPS podržati sve aktivnosti Ministarstva poljoprivrede usmerene na ovu oblast i u danu za glasanje ćemo podržati ovaj zakon.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Janko Veselinović nije tu. Narodni poslanik Aleksandar Marković je odustao. Reč ima narodna poslanica Ivana Stojiljković.
Zahvaljujem. Uvažena ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, o šumovitosti Srbije još postoje zapisi iz najranijih perioda. Meni je zanimljiv jedan iz 1168. godine kada je Vilhelem Tirski zapisao – Srbija je brdovit, šumovit i neprohodan kraj. U to vreme piše se u tim zapisima da se danima putovalo od Niša do Beograda i da se gotovo nebo nije videlo koliko su bili gusti sklopovi stabala i da je upravo tako izgledala tada naša Srbija. U 13. i 14. veku kreće masovna seča šuma i, naravno, bio je potreban i prostor za život, prostor gde će se gajiti hrana i to je potpuno i opravdano, ali već je tada i car Dušan bio zabrinut zašto tako šume brzo nestaju, pa je i zabranio da se seku, uz želju da se one same obnove. Čak je u Dušanovom zakoniku, u članu 123. predviđeno da se šume mogu seći samo za potrebe rudarstva. Koliko su šume vekovima bile značajne za Srbiju pokazuje i to da gotovo u svakom drugom ili trećem nazivu našeg naselja ili grada postoji ili naziv šuma ili naziv nekog drveta. Danas je šumovitost Srbije nešto malo ispod 30%. Danas se raspravljalo o tome da je to optimalno. Ja se negde ne bih složila da je to optimum, a to je upravo pokazala prošlogodišnja poplava, jer sigurna sam da je na mnogim prostorima bila veća pošumljenost, ne bi se desilo da dođe do onakvih poplava, jer šume, odnosno samo drvo čuva i od toga da ne dođe do poplava, čuva da ne dođe do erozije zemljišta i to je ono sve što nas je zadesilo i pokazala nam je sama priroda da moramo ipak pošumljenost da povećamo. Prosek šumovitosti u Evropi, čuli smo, je 40%, u Crnoj Gori je 60%, u zemljama oko nas to je neki prosek koji bi trebalo da dostignemo, bar tih nekih 40% i na tome država intenzivno radi, to je za svaku pohvalu. Svi znamo da su proizvođači kiseonika okeani i šume, obzirom da i okeani koji su samo davali oko 8% kiseonika i oni sami, nažalost, odumiru, nama kao jedini izvor kiseonika na koji možemo zaista da se oslonimo jesu upravo šume. O tome kako čovek uništava šume danima bi se moglo govoriti, nažalost, ali ono što jeste činjenica, ako ovakvim tempom nastavimo, bojim se da naši bliski potomci će pamtiti iz knjiga kakve su šume. Nažalost, neće tada ni biti života na zemlji, ali to bi bilo ukoliko bi se ovakvim tempom nastavilo. Ako to ne zaustavimo, to bi bila neka naša realnost. Šume imaju veoma značajne i brojne funkcije. Neko je nabrojao čak 450 funkcija šuma. Ja bih, pored toga što proizvode kiseonik, dakle, proizvode drvnu biomasu, obnovljive izvore energije, štite vodu od zagađenja, štite od poplava, štite zemljište od erozije, čuli smo, mogu biti vetrozaštitni pojasevi, koliko su značajni, imaju socijalnu funkciju, privrednu funkciju i brojne druge funkcije, pa bi njihovo nestajanje, pre svega, izazvalo globalno zagrevanje, veoma značajne promene klime, rast saliniteta u zemljištu što je veoma značajno, jer nestankom, odnosno smanjenjem šuma ne bi mogle da opstaju ni druge biljke i životinje zbog povećanja saliniteta u zemljištu, kao i smanjenje količina kiseonika. Planiranje upravljanja šumama, upravo je i tema ovog zakona, odnosno izmena i dopuna zakona koji su pred nama, pre svega ističe zaštitu biodiverziteta, odnosno različitosti šuma, a to podrazumeva i održivo korišćenje šuma. Održivo korišćenje znači da taj resurs koristimo optimalno, da ga koristimo pažljivo tako da ga ostavimo i našim budućim generacijama. Dakle, prethodnim Zakonom o šumama iz 2010. godine čuli smo da je bilo više odredbi koje su prosto negde bile neprimenljive, a tiču se, pre svega, donošenja godišnjeg plana gazdovanja šumama, zatim srednjoročnog plana zaštite šuma, broja šumskih područja i plana njihovog razvoja, zatim vreme seče šuma i izdavanja licence. Ovde je jako bitno da je predviđeno izdavanje licence, ali ni komore inženjera šumarstva nisu zaživele, zato što prethodnim zakonom nisu predviđena početna sredstva za osnivanje ove komore. Takođe, nije propisan ni planski dokument gazdovanja državnim šumama površine koje su manje od 100 hektara i, naravno, ono što se pokazalo u prošlogodišnjim poplavama, šta je falilo, to je sanacioni plan, a to je dokument koji bi omogućio reagovanje i otklanjanje štetnih posledica usled onakve situacije koja nas je zadesila. Ono što definitivno jeste izazvalo najveći problem jesu mala ovlašćenja šumarske inspekcije, Republičke šumarske inspekcije i to je ono na čemu će predlog ovog novo zakona najviše i raditi. Dakle, ovim izmenama i dopunama se upravo otklanjaju ovi nedostaci koje sam nabrojala. Ja bih pomenula i promenu definicija šume koja se do sada osvrtala samo na površinu koju zauzima šuma, to je bilo pet ari, a sada je kriterijum uveden i da je pokrivenost zemljišta krunama drveća minimalno 30%. Dakle, jako je bitno kakva je struktura drveća koja se nalazi na toj površini, da li to možemo zaista nazvati šumom. Zatim, ustanovljavaju se šumske oblasti kao najveće prostorno planske celine gazdovanja i planiranja gazdovanja šumama. Dakle, od sada će biti sedam šumskih oblasti na koje će se odnositi plan razvoja gazdovanja i obuhvataće upravo ovih do sada postojećih 27 šumskih područja i šuma koje su u okviru nacionalnih parkova. Više puta smo čuli usklađivanje sa nadležnostima AP Vojvodine u oblasti šumarstva, što je veoma bitno, jer bez obzira kada uzmemo prosek šumovitosti pošumljenosti u našoj državi, AP Vojvodina zaista zalužuje veliku pažnju. Zatim, vrši se usklađivanje sa Zakonom o javnim preduzećima, a po kojem će javno preduzeće „Srbijašume“ imati dužnost da se u narednih šest meseci usaglasi sa odredbama ovog zakona. Ono što je veoma bitno, jeste usklađivanje sa donetim Zakonom o javnoj svojini koji je prosto negde napravio vakum, napravio je tu neku prazninu i zbog toga nam je ostalo desetine hiljada hektara državnih šuma bez staraoca i bez adekvatne zaštite, a rezultat toga je bila neregularna seča i zloupotreba ovakvih šuma. Dakle, od sada će za šume u državnoj svojini, kojima nije određen korisnik ili korisnik ne ispunjava uslove propisane ovim zakonom, korisnika odrediti Vlada, naravno na predlog nadležnog ministarstva, a sve do postupka prenosa i dodele prava korišćenja. Dakle, na ovaj način će se rešiti ove desetine hiljada hektara devastiranih šuma koje su prosto negde kao posledica ovog vakuma. Izmenama se dozvoljava da javna preduzeća, čiji je osnivač lokalna samouprava, mogu gazdovati, i koji su do sada gazdovali šumama, mogu da nastave, naravno, ukoliko budu ispunjavali odredbe i propise ovog zakona. Definisana je i procedura za postupanje u slučaju prirodnih nepogoda i ono što je jako bitno jeste da se predlaže oslobađanje obaveze sopstvenika i korisnika šuma u ovakvim slučajevima, jer se to, naravno, ne može nazvati korišćenjem šume. Takođe, uvodi se i oslobađanje od obaveze plaćanja naknada za posečeno drvo, kada je u pitanju program sanacije šume, jer do sada smo imali situaciju da sopstvenik ne želi da prijavi da je drvo stradalo, a takvo drvo je podložno i štetočinama i bilo kakvim bolestima i na osnovu toga može da strada i cela šuma, jer je morao da plati naknadu, a nije kriv što je došlo do povrede, odnosno do ozleđivanja takvog drveta. Ovo izmena je izuzetno bitna. Predlažu se izmene plaćanja naknade za korišćenje šuma, šumskog gazdinstva, tako što se menja osnovica za obračun. Do sada se uzimao ukupni godišnji prihod korisnika ostvarenog gazdovanjem šumama, a sada se uzima ukupni godišnji prihod od korišćenja šuma. Znači, računa se čista eksploatacija drveta, što je zaista dobro, jer će se smanjiti naknade i ovo je dobro za sve one koji gazduju šumama. Kao mera smanjenja neregularne ili bespravne seče, uvodi se naravno i obavezna dokumentacija, koja je isključena kao obaveza 2010. godine. Znači, sada će morati drvo u prometu, pored žiga na posečenom stablu, da ima obaveznu dokumentaciju. To je propratnica za drvo i za privatno vlasništvo i otpremnica za drvo iz državnih šuma. Nabrojala sam ovako neke od najbitnijih izmena ovog zakona, ima ih još, ali ono što je jako bitno reći jeste da su i do sada postojali zakoni vezani za šume, odnosno za gazdovanje šumama, ali da je njihova primena negde zaostajala. Nadam se da će veće nadležnosti šumarske inspekcije dovesti do bolje primene ovih odredbi, i to će se, sigurno, ubrzo videti u samoj praksi. Ono što bih pomenula jeste da je u toku akcija pošumljavanja, i to je za svaku pohvalu. U to su uključene brojne institucije i lokalne samouprave. Naravno, cilj je povećati pošumljenost, ali moja je želja da ne samo u planiranje pošumljavanja, već i da u sam proces pošumljavanja budu uključeni stručnjaci, kako ne bismo došli u situaciju da prilikom pošumljavanja koristimo jednu vrstu koja će kasnije biti manje otporna, jer sastojine koji se sastoje samo od jedne vrste, šumske sastojine, mnogo su manje otporne od mešovitih sastojina. Takođe, potrebno je voditi računa i o okolnom sklopu šumskih sastojina, kao i o tome kakvi su uslovi i zemljište na kojem se sadi. Takođe, nije dobro da se desi da se na maloj površini zasadi mnogo različitih vrsta, tako da je moja sugestija da budu uključeni na terenu stručnjaci. Sigurna sam da bi oni svi poželili i da bi se rado našli, kako ne bismo posle imali veće štete, nego koristi. Ono što bih još rekla jeste da je član 19. izmenjen, pa sada program razvoja šumarstva donosi Vlada, umesto Narodne skupštine, što je bilo do sada, a ja se uvek borim da Narodna skupština ima negde udela, pa je moj apel da učestvujemo u nekim raspravama ili da raspravljamo o strategiji razvoja šumarstva. Dakle, nekada, za kraj, kao što smo videli na početku, su se ljudi kroz one guste šume borili za neka svoja mesta za život, za svoje gradove, a mi se danas iz gradova borimo za naše šume, za ono što je ostalo, da se te šume uvećaju. Naravno, veći broj šuma, kvalitetnih šuma, naravno, uz jednu dobru demografsku sliku je ono što bih želela da mi zajedno ostavimo našim potomcima. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjoj sednici, gospodine Bečiću, uvažena gospođo Bošković Bogosavljević, poštovane gošće i gosti iz Ministarstva, hteo bih da saopštim tri napomene, kao neku vrstu prethodnih napomena, uvaženoj gošći, ministarki Bošković Bogosavljević, a onda i dve primedbe, jedno pitanje i jedna primedba, možda, na samom kraju. Najpre, gospođo Bošković Bogosavljević, vi ste jutros svoje izlaganje počeli jednom upitnom rečenicom. Ta rečenica glasila je – šta je šuma? Uz jedan osmeh na licu, moram ovde da kažem, meni se dopao taj početak, jer nas je usmerio ka upitanosti o nečemu što zaista jeste važno. Vi ste ja mislim to fino odgovorili, ali evo još jednom ovde da podsetimo narodne poslanike koji možda nisu pažljivo slušali ili su imali neku vrstu primedbi na sadržaj, primetio sam da je gospodin Šormaz imao izvesne vrste primedbi. Kaže – šuma je prostor obrastao šumskim drvećem, minimalne površine pet ari sa minimalnom pokrivenošću zemljišta, krunama drveća od 30%, a onda se dodaje u narednim stavovima još nešto. Mene je to malo pravo da vam kažem, sada i lično da se unesem, vratilo u neko sećanje i na osnovnu školu, kao da smo malo prisustvovali jednoj vrsti upitanosti iz „Poznavanja prirode“,i ja smatram gospođa Bošković Bogosavljević da je to bilo i dobro. Ja gospođo Bošković Bogosavljević, cenim i to što vi kada dođete u Narodnu skupštinu učestvujete u raspravi sa narodnim poslanicama i narodnim poslanicima. Mi ovde nekada imamo posla sa ministarkama i ministrima gospođo Bošković Bogosavljević, koji prećute skoro celi tok sednice. Ne odgovore ni na jedno pitanje, ni na jednu dilemu, a ja kod vas primećujem ovu jednu vrstu borbenosti. Treća napomena je ova prethodna, cenim usmerenost poštovana gospodo, gošće i gosti i ka unapređenju odredbi Zakona o šumama. Smatram da sve što je zakonska materija, a naročito ova oblast treba da privuče našu naročitu pažnju. Onda se sada usmeravam gospođo Bošković Bogosavljević i na dve primedbe, odnosno pitanje i primedbu kao što sam najavio. Primetio sam da je gospođa Maraš, na primer, ovde vama rekla – bravo vi ispunjavate obećanja. Naravno vi ste i pripadnice iste političke stranke pa se tu malo pohvale saopšte, ali zapamtio sam gospođo Bošković Bogosavljević, da ste vi nama ovde poslanicima Nove stranke, na prethodnoj sednici kada smo razgovarali o nacionalnim parkovima, takođe obećali nešto, a niste to ispunili gospođo Bošković Bogosavljević. Obećali ste nam da ćete pažljivije, strašno pažljivo da koristite pravila, pravopis i gramatiku srpskog jezika gospođo Bošković Bogosavljević i vi to danas niste uradili. Zato smo narodni poslanik Zoran Živković i ja i čudi me sada da gospodin Neđo Jovanović ne interveniše. Danas kada se primeti da nešto nije ispunjeno, a pre dva dana, odnosno juče je bilo ja mislim, javlja se oko neke druge stvari. Kako to da gospodin Neđo Jovanović nije podneo sedam amandmana, na primer, evo i na član 9, gde se kaže – sopstvenik, odnosno korisnik šuma dužan je da izvrši sanaciju i to površine na kojima nije uspelo podmlađivanje. Pa ne može „na kojima“. Moralo je da glasi – „površina, na kojima je“, a gospodin Neđo Jovanović kao advokat, pravnik ovde nam meri svaku reč, hoće da precizno govorimo. Nije na primer primetio. Očekujem gospođo Bošković Bogosavljević da sledeći princip etike i odgovornosti i vi i gospodin Neđo Jovanović ustanete sada, tražite reč od gospodina Bečića i kažete ovde – u pravu je narodni poslanik opozicije kada nam saopštava ovakvu vrstu primedbi. Zašto? Znam ja da gospodin Neđo Jovanović to zna. Preciznost u jeziku, znači preciznost u definisanju zakona, a to nas poštovana gospodo uvek vraća. Vidim da i gospodin Bečić sada klima glavom. Zna, da u članu 3. Ustava naše Republike koji definiše najvažnije načelo našeg Ustava, a koje je to načelo poštovana gospodo, gospođo Bošković Bogosavljević – vladavina prava. U Skupštini smo, moramo sa ovom pažnjom. Imam jedno pitanje gospođo Bošković Bogosavljević, nadovezujem se na ovo što je rekao gospodin Šormaz. Meni se čini da je ideja gospodina Šormaza bila da vas pita, da li ste i vi prošli poligraf povodom ovoga predloga zakona, budući da je poligraf, uveden kao osnovno merilo istine, pravde…
Zahvaljujem gospodine Pavićeviću. (Vladimir Pavićević, s mesta: …čestitosti itd, poštovana gospodo.) Reč ima dr Ljubica Mrdaković Todorović. (Dragan Šormaz, s mesta: Replika.) Gospodine Šormaz, nije dovoljno to što je samo pomenuo vaše ime. (Dragan Šormaz, s mesta: Kako nije dovoljno, i poligraf i Šormaz.) Ako se tu pronalazite, izvolite. Prijavite se.
Gospodine Bečiću, prvo je pogrešno, kolega još na početku govora pomenuo me u kontekstu da sam ja imao primedbe na zakon. Nijednu jedinu primedbu na zakon nisam izneo, apsolutno sam ga pohvalio. I sada kažem da su odlične izmene i dopune zakona i da ga preciziraju i prave boljim, pa uz uvažavanje i ostala je neka nepreciznost koju treba amandmanom rešiti. Zato je tu Narodna skupština gde su svih 250 poslanika ravnopravni bili vlast, bilo da podržavaju Vladu, bilo da ne podržavaju, da su opozicija, imaju pravo da podnose amandmane, da popravljaju zakone i u danu za glasanje da sede, da glasaju za svoje amandmane i za zakone koji su popravljeni na bolje. Ministarka nema ni jedan jedini razlog da ide na poligraf, zato što radi svoj posao onako kako treba. Oni koji varaju, lažu građane Srbije, a kažu da to nisu radili, nemaju ni jedan jedini razlog da ne odu na poligraf da dokažu da su u pravu. Oni koji izbegavaju da odu na poligraf, oni sami potvrđuju da sve što su radili, na primer, gospodin Bojan Pajtić sa Razvojnom bankom Vojvodine i sa svim ostalim stvarima koje je radio dok je bio predsednik Vlade, Fondom za razvoj Pokrajine, itd, nešto krije, čim ne želi da ide na poligraf. Ministarka ništa ne krije, ona popravlja situaciju i ne vidim zašto ste je uopšte pomenuli u takvom kontekstu.
Izvinjavam se gospođi Čomić, da li je pomenuta Demokratska stranka. (Gordana Čomić, s mesta: Kao ovlašćena predstavnica poslaničke grupe.) Da li je pomenuta DS? (Jovan Marković, s mesta: Rekao je Bojan Pajtić.) (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika, pomenuo me je.) Gospodine Pavićeviću, nemate pravo na repliku. (Aleksandar Martinović, s mesta: Mora biti pomenuta stranka, ne ime.) Predsednik stranke gospodine Martinoviću, dovoljno je. Gospodine Pavićeviću nemate pravo na repliku. Gospođo Čomić, ako je pomenut predsednik stranke, imate pravo. Izvolite.
Zahvaljujem. Jedini sadržaj replike koji bi se mogao podeliti, a da ni replikom ne pobegnemo od teme dnevnog reda, jeste da svaka namera da se klevetanjem, laganjem i blaćenjem spominje predsednik Demokratske stranke Bojan Pajtić, predstavlja ideju da se od drveća ne vidi šuma, a to je da je namera da se kampanjama kojima je tema aktivnost predsednika Demokratske stranke sakriva ono što su afere koje se vezuju za vladajuću stranku. (Marko Atlagić, s mesta: Nema tih afera.) Nemam ništa protiv, molim vas da ne dobacujete da nema afera, pošto ja vama nisam dobacivala dok ste vređali predsednika Demokratske stranke. Poštujem ovu kuću, poštujem predsedavajućeg, pa bih molila da takvo poštovanje dobijem za uzvrat, ako može, ako ne…
Molim poslanike da dozvole da gospođa Čomić završi repliku u trajanju od dva minuta. Izvolite gospođo Čomić.
Zamolila bih da uz puno razumevanje koliko je uobičajeno i koliko se smatra da je svaka tema u politici zgodna arena za personalne obračune, da ipak vodimo računa o jeziku kojim se ophodimo jedan prema drugome, jedna prema drugoj, kako god želite, jer je to zajednička korist. Ukoliko se politika shvata kao prostor gde svako može da blati svakoga i da kleveće svakoga i ukoliko se shvata kao prostor personalnih obračuna, onda ćemo najmanje uraditi ono što politika zaista jeste, a to je da menjamo na bolje život ljudi koji žive u Srbiji, bez obzira da li smo vlast ili opozicija. Fasciniranost Demokratskom strankom, vlasti koja sama za sebe govori da je podržavaju svi je jako zanimljiva. Mi smo zahvalni, ali bez uvreda molim.
Zahvaljujem se. Reč ima narodna poslanica Ljubica Mrdaković Todorović. Izvolite gospođo Todorović.
Poštovani predsedavajući, poštovana gospođo ministar sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, potpuno sam saglasna da je ispred nas izuzetno značajan zakon od koga očekujemo unapređenje stanja u oblasti vezano za šume. Kao što smo čuli šume su tokom vekova redukovane kako u svetu, tako i kod nas. Podsećanja radi o sečištu šuma kod nas, recimo, svojevremeno je i Vuk Karadžić pisao u svojoj istoriji o Srbiji njegovog vremena, u vreme knjaza Miloša, kada su se krčile šume i to zemljište se pretvaralo u poljoprivredno zemljište, što je verovatno i bilo opravdano u to vreme. Nakon više od sto godina setićemo se Branislava Nušića koji nas upoznaje sa tečom Živke ministarke, teča Jakovom, koji traži da mu se omogući da poseče jednu državnu šumu i ništa drugo. Zašto sve ovo govorim? Govorim zato što sto i više godina posle teče Jakova opet smo prinuđeni da štitimo i državne, ali i druge šume, upravo od nas samih i od te tradicije koja se ukorenila kod nas u poslednjih 200 godina. Poslednja revizija i dorada Zakona o šumama je rađena 2010. godine i usled nedostataka, samo pet godina nakon toga, ispravljamo ono što se pokazalo kao izuzetno štetno i za državu i za državne šume. Ne smemo dozvoliti da se uništava bogatstvo naših šuma i da se u bescenje krčme resursi za čiju obnovu su potrebne decenije, a ponekada i vekovi. Posebno je na rubnim područjima države krađa šumskog drveta postala redovno i unosno zanimanje, bez težih sankcija i uglavnom sa minimalnim konsekvencama, gde građani misleći samo na trenutak u kome su, a nikako i na budućnost, uništavaju i državne i sopstveničke šume za ličnu korist. Upravo ove izmene i dopune zakona imaju za cilj, kao što smo čuli od ministarke i od koleginica i kolega narodnih poslanika, da obezbede održivo gazdovanje šumama, da omoguće da se u što većoj meri spreči krađa ogrevnog drveta, da izmene i dopune zakona imaju za cilj da propišu postupanje u situacijama kada se šume uništavaju usled požara, odrona, poplava, bujica, ledenih oluja i klizišta, da institucionalno pokriju nadležnosti određenih državnih organa u postupanju prilikom seče, transporta i prodaje ogrevnog drveta i sanacije šumskog tla nakon vremenskih neprilika, prirodnih nepogoda i uništavanja šuma. Znamo i čuli smo od mojih kolega da osim prirodnih, odnosno ekoloških blagodeti, šume imaju i ekonomski, socijalni, rekreativni i estetski benefit. Šume su bitne i za industriju i za odbranu. Naš zadatak je da u što većoj meri sprečimo da se šumsko bogatstvo krade, pustoši i degradira i da organizujemo gazdovanje šumama na najbolji mogući način. Ogromne površine šumskog zemljišta i šuma trenutno su bez vlasnika, odnosno u postupcima privatizacije određenih preduzeća. Znamo da su šume izuzete iz iste, pa se stvorio vakum da nad državnim šumama nema ko da gazduje i upravlja na pravi način. Upravo se ovim zakonom ispravljaju te nedoslednosti, ali se vraćaju i nadležnosti šumarske inspekcije koja može na terenu kontrolisati seču i transport drveta i preduzimati sve potrebne korake za zaštitu šuma od krađa šumokradica i neplanskog sečenja. Podsećanja radi, u poslednjih pet godina, vi ćete me ispraviti ako grešim, ovaj posao je radila tržišna inspekcija i saobraćajna policija. Na kraju svog izlaganja htela bih da kažem da smatram, a to bi bila i neka vrsta sugestije sa moje strane, da bi zakon dao očekivane rezultate, moramo paralelno sa njegovom primenom raditi i na podizanju svesti građana o značaju šuma za državu i društvo u celini i o potrebi da se što više šuma sačuva, ali i da se paralelno sa gazdovanjem nad šumama svake godine vrši permanentno pošumljavanje i makar minimalna obnova ovog resursa, a naravno sve za dobrobit našu i budućih generacija. Tako da, u Danu za glasanje podržaću, kao i moja poslanička grupa SNS, ovaj predlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Mirjana Đoković. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovani predsedavajući, poštovani predstavnici Ministarstva, kolege poslanici, i sami vidite da nam se danas u veoma iscrpnim diskusijama najpre nameće pitanje - koji su to razlozi izmene zakona iz 2010. godine? Najpre, ovim zakonom se unapređuju odredbe važećeg zakona iz 2010. godine, pokušaće da se otklone njegovi nedostaci, vrši se usklađivanje sa Zakonom o javnim preduzećima, a pri tome se misli na JP „Srbijašume“ koje je dužno da se usaglasi sa odredbama Zakona o javnim preduzećima i dat im je rok od šest meseci. Donošenjem Zakona o javnoj svojini nastao je pravni vakum, u kome ne postoji mehanizam prenosa prava korišćenja državnih šuma koje nemaju korisnika, ili pak čiji korisnik ne ispunjava uslove propisane ovim zakonom koji se sada otklanja. Korisnika će, naime, odrediti Vlada na predlog ministarstva nadležnog za poslove šumarstva. Ovo je jako veliki problem, jer je nekoliko desetina hiljada šuma u državnoj svojini devastirano bespravnim sečama, a niko to stanje do sada nije sanirao. Ovim zakonom se uspostavlja zakonski okvir i procedura za postupanje u slučaju prirodnih nepogoda, definiše se pojam nepogode, omogućava se adekvatno reagovanje i finansiranje otklanjanja posledica, a takođe se i predlaže oslobađanje obaveze plaćanja naknade u takvim situacijama, jer praktično u takvim situacijama se šume i ne koriste. Takođe, ovim zakonom se predlažu izmene po pitanju naknada za korišćenje šuma i šumskog zemljišta, menja se osnovica za obračun naknade za posečeno drvo u državnim šumama, omogućava se zakup za namene utvrđene planovima gazdovanja šumama i u posebnim slučajevima: za prosecanje prolaza, za izvršenje geodetskih radova, geoloških istraživanja, za naučno-istraživačke oglede, otvaranje protivpožarnih linija, suzbijanje biljnih bolesti, štetočina, ponovno korišćenje kopova, odlagališta pepela na površinama koje su pošumljene po projektima rekultivacije, kao i kada je usled drugih prirodnih pojava ugrožena većina šumskog drveća, ako se time ne uništavaju prioritetne funkcije šume utvrđene planovima gazdovanja šumama, da ne bi došli u poziciju kada su požari zahvatili mnoga područja 2012. godine, a nigde nije bilo protivpožarnih puteva, pa smo tako imali ogromne štete. Ja se odlično sećam 2012. godine, kada je Čačak pretrpeo ogromne štete usled požara, jer je bilo zahvaćeno negde oko 300 hektara borovih šuma i niskog rastinja u mnogim selima nadomak Čačka, a ja ću samo spomenuti Gornju Gorevnicu, Miokovce i Srezojevce. Preko 300 domaćinstava tada bilo je vakuisano i ugroženo, čak je morala da interveniše i vojska i žandarmerija. Htela bih da se osvrnem u svojoj diskusiji na član 42. Zakona o šumama, kojim se menja postojeći član 80. i određuju mere iz programa razvoja šumarstva koje mogu da se finansiraju iz budžeta. Iz budžeta, dakle, mogu da se finansiraju radovi na rekonstrukciji i održavanju šumskih kamionskih puteva, korišćenja ostalih potencijala šuma, sanacija i površina oštećenih dejstvom prirodne nepogode, izradi realizacije razvojnih planova u šumarstvu. Dakle, daje se mogućnost lokalnim samoupravama da iz svog budžeta mogu da finansiraju aktivnosti na unapređenju opšte korisnih funkcija šuma od značaja za lokalnu samoupravu. Postavlja se pitanje koji su ciljevi koji se donošenjem zakona postižu? Najpre, postići ćemo unapređenje stanja svih funkcija šuma u Republici Srbiji uspostavljanjem jedinstvenog sistema upravljanja šumama. Sve će biti merljivo kroz parametre površina šuma u Republici Srbiji, znaćemo njihov kvalitet, znaćemo kolike su količine drvne zapremine kroz obim registrovanih ilegalnih seča, kroz broj podnetih prijava protiv počinioca krivičnih dela po osnovu zakona. Na koga će i kako uticati predložena zakonska rešenja? Pa najpre na korisnike i sopstvenike šuma, zatim na rad Republičke šumarske inspekcije, sudova, kao i na društvo u celini, jer se uvode mere kojima će se smanjiti obim bespravnih seča, što treba da doprinese zaštiti prirodnog resursa, od koga korist ima naša celokupna zajednica zbog njegovih opšte korisnih funkcija. U postupku donošenja zakonskih izmena održano je više javnih rasprava, održani su mnogi radni sastanci, a zvanična rasprava bila je održana od 3. do 22. jula 2015. godine i mnoge dobre sugestije su ugrađene u Predlog zakona, čime će se znatno njegov tekst unaprediti. Na kraju, ovaj zakon ja vidim kao jedan dobar korak napred u unapređenju celokupnog šumarstva u Srbiji i svakako u Danu za glasanje, sa svojim kolegama iz poslaničkog kluba SNS, ja ću podržati ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, odmah na početku da kažem, kao predsednik Odbora za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu, da su šume bogatstvo, da zemlja koja ima šume ovakve kao što mi imamo ne bi trebala da brine za egzistenciju svojih građana. Ako kažem da na izvozu pečuraka zaradimo više nego na izvozu mesa, onda to dovoljno govori o kvalitetu naših šuma, ali i o našem hendikepu u oblasti ratarstva i stočarstva, kada šume u pečurkama, ne samo u šumskim plodovima, već samo u pečurkama kao šumskim plodovima daju veći izvoz nego što ga imamo u izvozu svinjskog i goveđeg mesa. Šume su nam potrebne i zbog gradnje kuća. Naši stari su sve što im je trebalo nalazili u šumi. Može da se gradi stolarija, može da se gradi nameštaj, mogu da se grade i čitave kuće, koje mogu biti samo od drveta, mogu kasnije da budu i oblepljene, uglavnom, šume imaju više svojih korisnih svojstava. Šume su naša pluća. Šume utiču na kvalitet vazduha. Šume pomažu da se štetne materije kojih ima u vazduhu prevaziđu. Šume leče, kroz vazduh a i kroz lekovito bilje. Šume su veoma bitne i zbog skrivanja. Šume su nas skrivale i kao zbegove ali i kao vojnike. Kao vojnike u odstupanju, ali i kao vojnike u napadu. Zato šume treba negovati, jer su one bitne i za bezbednost zemlje. Ništa kao šuma ne može da maskira i da sakrije vojsku i zato puno pažnje iz bezbednosnih razloga treba posvetiti šumama. Šume hrane svojim plodovima, ne samo pečurkama, raznim bobicama, hrane ljude, hrane stoku, deo domaćih životinja. Šume su posebno bitne, a kolega Šormaz to zna, za divljač, koja se tamo najrađe i najbolje skriva, ne samo od lovaca već posebno od krivolovaca. Šuma im pomaže da budu manja meta i da lovci i krivolovci moraju da ulože neki napor da ih pronađu, ali u šumama lovci treba i da dopune ishranu divljači, posebno zimi. Šume mogu da budu potencijal i za energetiku. Kao član parlamentarnog Foruma za energetsku politiku, ja ću u svom govoru posvetiti pažnju razvoju energetike pomoću šuma. Potencijal koji za ukupne šumske mase treba da izvlačimo godišnje je 6%. Drvetom se greje stanovništvo, a iz ostalog drveta, koje trenutno ne izvlačimo, jer preko 40% od onoga što bi mogli izvući propada u šumama i tako gubimo novac, može da se upotrebi za energetiku. Od te mase godišnje može da se proizvede gomila peleta, gomila energenata, koja može da zameni deo gasa, deo nafte, može da uposli stanovništvo u preradi, u proizvodnji peleta, u proizvodnji raznih vrsta nameštaja od drveta, u proizvodnji energenata. Sve to donosi prihode državi. Deo tih prihoda treba vratiti u šumu, a razlika bi pripala onima koji investiraju u to, radnicima, posebno onima koji žive u unutrašnjosti i koji bi trebali da ostanu u tim šumama i gorama. Dakle, da se to stanovništvo tamo obnavlja, zanavlja, da ima šta da radi. Po meni, glavna funkcija šume je da sačuva stanovništvo koje živi tu, da nam se teritorije ne bi praznile, da kasnije ne bi pripale nekom drugom, jer je realno da kada se iselimo i napustimo svoje njive, šume i sela, realno je da neki drugi narodi zauzmu mesto koje trenutno zauzima naše stanovništvo. Korišćenje šuma i drveta kao energenata u procentima 6% te mase, to je neki standard, 5-6%, umnogome bi nam smanjilo i emisiju SO-2, umnogome smanjilo jer smo potpisnici sporazuma i mnogo uglja pržimo, emitujemo 30 miliona tona ugljen-dioksida, što zbog sporazuma, a kasnije, kad uđemo u EU, može da bude iznos takse koju ova zemlja mora da plaća od 240 miliona evra na godišnjem nivou, što nas dovodi do poskupljenja struje. Ukoliko ugalj zamenimo nekim drugim energentom, a šume su bogom dane za to, ukoliko se eksploatišu u onim granicama u kojima sam rekao, dozvoljenim, i ukoliko to ne ugrožava njihovu samoobnovu, u tom slučaju ćemo platiti manje takse za zagađenje, u tom slučaju će biti manje novca koji treba da izdvajamo za uvoz gasa, nafte, itd. Energenti šuma daju se dopuniti sadnjom novog brzorastućeg drveća, ne samo oko drumova, što je govorio kolega Blažić, koji služe za zaštitu od vetrova, nego se mogu dopuniti i eksploatacijom zapuštenog zemljišta, koga u Srbiji ima, po mojoj proceni, negde oko 800 hiljada, jer se ono otprilike nalazi u blizini šuma i da se dopuniti. Količina energije koju možemo da proizvedemo iz šuma, ukoliko bi gajili brzorastuće drveće, ukoliko bi posadili miskantus, kinesku trsku, ona bi po jednom hektaru nadomestila devet hiljada litara dizela, a na tom zapuštenom zemljištu koje se meri desetinama i stotinama hiljada hektara, a koje je u blizini šume, možemo da proizvedemo te biomase, samo 50% da iskoristimo tog zapuštenog zemljišta, možemo da proizvedemo bio-mase koja bi vredela i koja bi mogla da proizvede energije, toplotne i druge, koja nadomeštava 360 miliona litara dizela. Dakle, to bi nam pomoglo da naš deficit prema spolja bude daleko manji, da budemo energetski efikasniji, da ne budemo samo uvoznik energije, da postanemo i izvoznik energije, da pomoću tih obnovljivih, proizvodnjom obnovljive energije možemo i da snabdevamo prerađivačku industriju energentima, domaćinstva električnom energijom, ali i toplotnom energijom koja se da proizvesti kada se energija električna pravi od bio-mase. Šume nisu samo krađa, vuci i hajduci. Šume mogu da budu veoma dobre za biznis i zato sam to govorio. Šume mogu da budu posao i hleb za hiljade ljudi koji žive tamo i za hiljade ljudi koji trenutno tumaraju predgrađima praznih džepova i praznih stomaka i čije je siromaštvo gotovo neizdrživo za gledanje. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Rističeviću. Naredni govornik je narodni poslanik Vojislav Vujić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, gospođo ministarka sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, moj kolega Srđan Kružević, koji je bio danas ovlašćen ispred poslaničke grupe JS, je rekao da ćemo podržati ovaj zakon. Naravno, ja se slažem sa tim i smatram da je ovo stvarno jedan dobar zakon. Sa vama i sa svima želim da podelim jedno iskustvo. Pošto dolazim iz Vrnjačke banje, a Vrnjačka banja je imala sreću da je 1989, 1990. i 1991. godine imala poslanika, gospodina Rodoljuba Džamića, tada poslanika ispred Socijalističke partije Srbije, koji se zalagao i uspeo u tome da jedan veliki prostor, preko 8.600 hektara šume koje se nalaze na planini Goč iznad Vrnjačke banje, pređe pod našu upravu, opštine Vrnjačka banja, i da naše JP „Borjak“ krene da gazduje sa tim šumama. Pre svega, to je bilo bitno zato što su sve te šume očuvale izvore koje ima Vrnjačka banja, izvore kako pitke vode, gradske vode, tako i naših mineralnih izvora. Ali, kada je u pitanju samo gazdovanje šumom, ispostavilo se da u nekom periodu od 2000. godine pa ka ovom periodu u kome se nalazimo danas, u poređenju sa snimcima koji su nekad rađeni iz satelita i snimcima koje sada možemo lako preko Google earth da uporedimo, vidi se da je ta površina pod šumom sve manja i manja. Naravno da se i Šumarski fakultet uključivao i davao smernice kako treba da se gazduje, ograničavana je količina koja treba da se seče, ali se to svaki put zloupotrebljavalo od strane nekih ljudi. Čak i to javno preduzeće koje je dobilo pravo da upravlja sa 8.600 hektara šume, a u kraju iz koga dolazim kažu da je domaćin onaj koji ima dva ili tri hektara šume, a ono je gazdovalo sa 8.600 hektara šume. Zbog ljudi koji su se nemarno odnosili prema tom poslu, to preduzeće, verovali ili ne, umesto plusa koji je trebalo da se meri u milionima evra, je dospelo u situaciju da je u gubitku više od milion i po evra. I to vam je verovatno neshvatljivo, možda i svima ostalima, ali, nažalost, još niko za to nije odgovarao. Verujem da se kod ostalih kolega koji će sutra imati priliku da upravljaju sa jednim ovakvim resursom, obzirom da im zakon to dozvoljava, neće desiti ista situacija, a da će se i kod nas stanje u vrlo kratkom vremenskom roku popraviti. Rekli ste da treba da se, hajde da tako kažem, da i neko ko će da upravlja sa desetinama hiljada hektara šuma, sa kojima sada niko ne gazduje, ali ja navodim jedan primer, gde i kada se loše gazduje, može da se napravi problem, pa to prosto imajte u vidu pošto je Vlada ta koja treba da da ovlašćenje nekome da gazduje sa tolikim površinama. Jedno fino iskustvo je bilo iskustvo onog prošlog vremena, koje sada, meni lično je žao što je iza nas, a to je bilo vreme kada je veliki broj radnih akcija, veliki broj mladih Gorana upravo radio na tome da se ne desi da taj resurs, veliki resurs šuma nestaje, nego onoliko koliko se poseče, da se više od toga uvek zasadi. Malo pre je kolega Rističević rekao da su nam te šume kroz istoriju uvek pomagale, ne samo kroz te nesretne ratove koje smo vodili i na taj način što je veliki broj ljudi mogao neku svoju bezbednost tamo da nađe, već upravo i taj resurs u situacijama kada je državi teško, lako ga je iskoristiti. Neko je danas rekao da je Nemačka to radila posle Drugog svetskog rata i ja sam proverio i to je bilo tačno. Veliki resurse su iskoristili i to je svakako imalo uticaja da se jedan deo njihove privrede oživi. Apelujem na vas da pokušate da organizujete nešto slično. Vi kao neko ko je ministar u Ministarstvu poljoprivrede i ekologije, možda u dogovoru sa Ministarstvom prosvete, daje jednu dobru ideju da se ožive te radne akcije, iako se neko ne slaže sa njima, ja opet još jedno iskustvo hoću da podelim sa vama. Godine 2010. sam uspeo u Vrnjačkoj Banji da organizujem jednu sličnu radnu akciju, preko tri brigade smo ugostili i bili su kod nas nepunih mesec dana i to su bile brigade iz Hrvatske, Bosne i Hercegovine, Crne Gore, Makedonije i Slovenije. Dokaz da je to moguće i danas da se uradi, a opet naša ingerencija i ovlašćenje sa pozicije lokalnih samouprava, nisu tako velike, resursi i sredstva kojima smo raspolagali su nas ograničili da smo to mogli da uradimo jedanput i više nismo mogli da se bavimo takvom organizacijom. Zato, apelujem na vas da se potrudite i da slične akcije ponovo ožive u Srbiji i da ne pričamo više o seči šuma, nego da pričamo o pošumljavanju. Još jednom ponavljam, poslanička grupa JS će podržati ovaj dobar zakon. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem se. Uvažena ministarko, poštovani gosti, koleginice i kolege, danas raspravljamo o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o šumama. Bilo je raznih diskusija. U principu, sve moje kolege u suštini su se složile da je zakon dobar, da ima mana, da ga treba popraviti. Čitajući ovaj zakon, stekao sam utisak da on nadomešćuje nedostatke zakona koji je važio do danas, da je naročito stavljen akcenat na ono što se u praksi pokazalo kao veliki nedostatak i nešto što država nije mogla da kontroliše. Vi ste naveli da je godišnje, pretpostavka ministarstva, na osnovu vaših analiza, da se u Srbiji poseče oko šest miliona kubnih metara drveta, i pretpostavljam da je to ogrevno drvo, jer sve ostalo se registruje i da je polovina od toga nešto što se registruje, što prođe kroz neku evidenciju i da to što se poseče, se plaća taksa za seču koja iznosi 5%, a to je otprilike 200 dinara po kubnom metru, što bi bilo preračunato, kažem 200 dinara, zato što je cena „Srbijašume“ ogrevnog drveta oko 4.000, pa mu to dođe 200 dinara po kubnom metru, što je na tri miliona godišnji prihod negde oko pet miliona evra. Ako tako preračunate. I da je namera zakonodavca, odnosno vas da i ovih tri miliona kubnih metara drveta koje vi pretpostavljate da se nelegalno seče, koja se poseku, uđu u evidenciju i da se plati taksa što je i normalno. Ono što je moja bojazan, a to ste i vi rekli, da je oko 800.000 kubnih metara drveta posečeno u privatnim zabranima, na privatnim posedima, a vi ste to rešili, tako što ste te ljude oslobodili plaćanja takse da bi imali evidenciju, pod uslovom da se radi o sanitarnoj seči, da je usled leda, klizišta, došlo do oštećenja tog zabrana, te šume privatne i verovatno će 90% biti proglašeno, da se tako razumemo, da je upravo seča zbog toga, a ostatak od dva miliona, nameće se zaključak da je krađa šume i sada ta krađa šume je ili u rubnim područjima, kao što je jedan kolega rekao, u rubnim područjima Srbije, misli se na južni deo Srbije, tu je najveća krađa šuma i to državnih šuma, jer obično, privatne šume se kradu ili uz administrativnu granicu, gro se seče državna šuma, a ovo ostalo, gde su te šume i ko ih seče. Ako vi pretpostavljate da dva miliona kubnih metara se seče u državnim šumama, kako mislite da ćete povećanjem nadzora koji je i do sada bio, evidentno je da u šumama postoje inspektori, šumari koji prate i vode računa o seči šuma, kako mislite da sprečite tu seču? Ono što je vrlo interesantno, to je deo gde ste predložili da se od taksi oslobodi deo koji se ogleda, koji je za prosecanje prolaza i izvršenja geodetskih radova, geoloških istraživanja, za naučno istraživačke oglede i to je potpuno u redu i tu se slažem, ali ovaj deo mi para uši. To je postavljanje cevovoda, PTT, elektro i drugih vodova i sličnih radova. Poštovane koleginice i kolege, ovde se radi o komercijalnim sadržajima. Sve su ovo komercijalni sadržaji i postavljanje cevovoda i PTT instalacija, elektroinstalacija, bilo da su nadzemni ili podzemni dalekovodi i slični radovi i druge instalacije, a ja pitam šta ćemo sa, ono što je interesantno, za nacionalne parkove i za naše planine, šta ćemo sa žičarama i ski stazama. Hoćemo li to da oslobodimo plaćanja taksi i seča šuma? Hoćemo li to da oslobodimo plaćanja i korišćenja tog zemljišta? Ja bih insistirao kolege da ovaj deo koji se odnosi na postavljanje cevovoda, PTT instalacija, elektro i drugih vodova i sličnih radova, prvo se napiše šta su to drugi vodovi i slični radovi, jer u zemlji Srbiji sve mora da bude jasno i decidirano, da damo što manju mogućnost slobodnog tumačenja šta je zakonodavac hteo pod ovim da kaže i da to bude podložno plaćanju taksi i zakupa, kao što je sve ostalo, što podleže zakupu. Sledeće moje pitanje, dobro je to što ste rešili da sve državne šume budu, da dobiju titulara koji će brinuti o njima i to je dobro. Tu se radi o zakupu i to nije taksa za seču, tu je zakup korišćenja koji je umesto, samo da se plaća na isečeno drvo koje je u tom zakupljenom prostoru, nego sve ono na godišnjem nivou, što eventualni benefiti koriste onoga ko je zakupac napravio u toku godine, gde ide taj zakup i kome ide taj zakup? Da li je to budžetski prihod od zakupa šuma, na to mislim ministarka, ili je to prihod, što bi bilo i normalno namenjen nekom zelenom fondu koji treba da posluži zanavljanju šuma, jer kažemo da hoćemo da postignemo da neki period tih 10%, od 28%, 30% koliko je sada prosek, da stignemo evropski prosek do 40%. Mislim da je to dobro. Tu se otvara pitanje zašto ne postoji taj zeleni fond koji je obećan i zašto mi nemamo strogo namenske obojene pare mimo budžeta koje će se koristiti za zanavljanje šuma. Još jedno pitanje, ako godišnje isečemo dva miliona stabala, a to je tih šest miliona kubika, jer prosečno jedno stablo je oko tri kubna metra, da li vi imate podatak koliko mi godišnje posadimo sadnica, ako idemo ka tome da postignemo tih 40%, znači da mi moramo preko dva miliona stabala godišnje, odnosno sadnica da posadimo. Poznato je da „Srbijašume“ ima svoje rasadnike gde se gaje te sadnice i da li se to u tom obimu sadi i da li postoji plan da se ono sve što je posečeno, a rekli ste da imamo 70% izdanačkih, tj. te samo nikle šume, a samo 30% je visokih šuma koje sve treba da budu takve. Dobro bi bilo da je 100%. To znači da mi nekako slabo zanavljamo šume i da slabo sadimo ili u nedovoljnoj količini. Istakli ste da je osnovni problem privatna gazdinstva koja nisu motivisana da na svojim parcelama sade sada šume. Ja ću vam reći da naša poslanička grupa SDS-ZZS-ZS a i stranka ZZS to ima u svom programu, podsticanje razvoja, privrednog razvoja Srbije jedna od bitnih stvari je korišćenja biomase, a značajan deo u toj biomasi je otpadno drvo, to u šumama kada se seče što ostane to granje, to je oko 30% toga što mi isečemo. Daću vam podatak da bi shvatili ono o čemu pričam, da vam bude plastičnije, Srbija godišnje troši oko dva miliona tona nafte. To je otprilike neki uvoz koji zadovoljava naše državne potrebe, a u ovom trenutku u Srbiji godišnje može da se dobije oko 300 hiljada tona biomase iz šumskog otpada, posle redovne seče i radova u šumi. To je gospođo ministarko, energetski ekvivalent 120 hiljada tona nafte i ono što je potrebno, to je angažovati ovaj potencijal, izvršiti konverziju 1,6 miliona hektara izdanačkih šuma koje imamo u Srbiji od čega bismo dobili čak 90 miliona tona biomase. Ako sve to prevedemo to je za toliko manje uvoza nafte, to je za toliko manje davanja deviza iz budžeta i to je jedan od bitnijih i jačih argumenata da će doći do smanjenja budžetskog deficita jer nama budžetski deficit, generator budžetskog deficita je disbalans uvoza i izvoza, to nam je generator budžetskog deficita. Znači da bi mi kao država i vi kao Vlada morali da imamo plan razvoja na duže staze, a sve ovo pričam što je to način da stimulišemo poljoprivrednike da zanavljaju svoje šume, da im damo da imaju benefit, ne znam, da ja sada licitiram, da budu oslobođeni plaćanja poreza na imovinu na taj deo koji zanavljaju šume, da dobiju džabe sadnice, da imaju siguran plasman toga što će da sazri kao drvo na njihovim parcelama, a mi kao država dugoročno ćemo imati zelene tehnologije, smanjenje uvoza i mnogo bolje stanje u Republičkom budžetu. Ja vam se zahvaljujem.
Zahvaljujem doktore Bradiću. Reč ima ministar, prof. dr Snežana Bogosavljević Bošković. Izvolite.
Hvala. Želim da kratko prokomentarišem neke od vaših izjava, odnosno podataka koji ste sada prezentovali, prosto za neke se nismo dovoljno razumeli, pa eto želim da ovim skrenem pažnju na iste. Mi jesmo rekli da su prema našim procenama godišnji nivo posečenog, odnosno godišnja zapremina posečenog drveta šest miliona metara kubnih. To sada znači da smo mi do ovog podatka došli na bazi nekih istraživanja i ja bih želela da vam kažem da su to istraživanja koja sprovode naši predstavnici Uprave za šume i naravno saradnici u Ministarstvu. Jedno je vezano za studiju koja je rađena u saradnji sa Vladom Finske, a drugo istraživanje odnosi se na projekat održivo tržište biomase u Srbiji koji se trenutno realizuje u saradnji sa GIZ. Dakle, to su podaci iz ovih istraživanja i tako kažu. Od toga, od tih šest miliona koje mi godišnje posečemo, odnosno koje imamo kroz ovu drvnu biomasu, oko tri miliona ili 50% je registrovano drvo. Vi kažete da mi sada sa ovim želimo da obezbedimo veću naknadu za budžet, znači kroz naplatu taksi za drvo koje je posečeno, a za koje nismo ubrali naknadu, želimo da povećamo taj prihod budžeta koji bi ponovo trebalo i koji ponovo ide jer tako je u šumarstvu i to je tačno. Naravno, mi želimo da postignemo i taj efekat, ali želimo da postignemo i efekat da se seča šuma sprovodi planski, da onaj ko seče šumu, sopstvenik, vlasnik, bilo ko da je u pitanju, konsultuje stručne službe, one koji su nadlženi za gazdovanje da bi mogli da tačno preciziramo koje je to stablo koje se može seći, ko je treba seći, koje neće ugroziti šumski eko sistem. To nam je druga namera. Pri tome, moram još jednom da kažem, da pojasnim, ovih tri miliona metara kubnih koji nisu registrovani, za koje nije plaćena naknada, nisu stručnjaci odredili koja su to stabla koja se mogu poseći. Ponovo želim da kažem da to nije, da mi ne kažemo da je to sve bespravna seča u cilju pribavljanja neke koristi materijalne, jer dobar deo ove seče u stvari vrše građani, vlasnici šuma koji na taj način obezbeđuju sebi ogrevno drvo. Sada moramo da se podsetimo i toga da je praksa korišćenja bio mase u energetske svrhe u Srbiji duga jer upravo i ovo ogrevno drvo je bio masa koju koriste naši građani za zagrevanje svojih stanova. Vi sada kažete, mi oslobađamo neke tamo korisnike, odnosno neke sopstvenike od plaćanja naknada u određenim situacijama i to je tačno. Mi ne želimo po svaku cenu da obezbedimo veći prihod budžeta. Mi ćemo osloboditi, predlažemo da se oslobode naknade oni vlasnici, odnosno oni sopstvenici ili oni koji gazduju i koriste šume u slučajevima kada je potrebno sprovesti mere sanacije. To je u slučajevima kada su šume zahvaćene nekom prirodnom nepogodom, bilo da su u pitanju ledolom, bilo da su u pitanju klizišta, poplave, itd. Još su nam sveža sećanja od prošle godine kada smo imali zaista velike štete u šumama istočne Srbije, baš zbog ledoloma. To je prosto neverovatno, na hiljade hektara šuma je pogođeno tim ledolomima. Šume su, prosto je zaneverovati kako to izgleda, ja mogu ovako da pričam pošto sam bila nekoliko puta, prosto, drveće kao da je prepolovljeno. U tim područjima je važno i potrebno je da se to drveće na kraju poseče, da se očisti sa terena da ne bi bilo izvor širenja biljnih bolesti i štetočina. Sada, šta se dešava u praksi? U praksi se dešava da ako su u pitanju recimo privatne šume, onda onaj sopstvenik kaže – ja neću to raditi jer ja moram da platim taksu i da bi smo izbegli tu situaciju, mi želimo da im pomognemo na taj način da prosto oslobođeni su plaćanja takse jer oni nisu posekli i neće seči drvo zato što žele da obezbede sebi neku materijalnu korist, nego prosto zato što je to viši interes, interes da se to područje sanira. To je zaista jedan izuzetno težak i kvalitetan posao, mislim da stvarno zaslužuje podršku pošto, kažem, znam kako to sve izgleda, naš je interes da to pomognemo, da to podržimo i da to rešimo najbolje što možemo. Vi ste pitali koliko mi posadimo stabala, koliko mi posečemo drvne mase, koliko posadimo stabala. Prosto, u šumarstvu nije tako jednostavna i laka kalkulacija da se broj posečenih stabala meri sada sa brojem onih koji su zasađeni. Zasađeno je ove godine, recimo, između pet i šest miliona sadnica. To su sadnice koje su obezbeđene iz naših sredstava, odnosno iz Budžetskog fonda za šume, Uprave za šume, odnosno našeg ministarstva. Ja moram da kažem, na početku sam danas istakla i to da šest miliona metara kubnih je zapremina drvne mase koja se poseče na godišnjem nivou, ali sam rekla i to da je na godišnjem nivou prirast drvne mase oko devet miliona metara kubnih što znači da mi ako bi smo gledali u zapreminskom odnosu, mi imamo veći prirast nego što je zapremina posečenog drveta. Prosto, nije problem u tome da se drvo poseče i da se novo zasadi i tu treba da pravimo jednu razliku. Potrebno je izvršiti i sečenje, ali to sečenje mora da bude u skladu sa strateškim dokumentima, sa planskim dokumentima, dakle, da se tačno zna koje se drvo seče i zašto se seče. Vi to sigurno i dobro znate, u šumama ili u svojim dvorištima morate uvek da vršite neko proređivanje ili neko čišćenje, neko spremanje da bi ono čime raspolažete dobilo na značaju, odnosno da bi dobilo na kvalitetu, a to rade naše stručne službe, i Šumarski fakultet je tu prisutan i instituti za šumarstvo, i „Srbijašume“ i „Vojvodinašume“ i naši stručnjaci u okviru Ministarstva. Tako da, oni neka još urede to, a ja verujem da su oni i sa ovim zakonskim predlogom poradili na tome da im se pruži još veća mogućnost da bolje gazduju i bolje planiraju poslove u šumarstvu. Pitali ste i za zeleni fond. Obećali smo, biće zeleni fond. Zeleni fond će biti kada budu zakoni u proceduri. Ne možemo mimo zakona. To su tri zakona iz oblasti životne sredine, Zakon o zaštiti prirode, Zakon o otpadu i Zakon o zakon o zaštiti životne sredine. Sva tri zakona pripremljena. Dobila su mišljenja od svih nadležnih ministarstava, prevedena su i sada čekamo saglasnost Evropske komisije, prosto, takva je procedura. Očekujem da ćemo vrlo brzo doći do te saglasnosti, a onda bismo vam ih i predstavili ovde u skupštinskoj proceduri. Mislim da je to dobro i da je to pozitivno, jer ukoliko prođu na ovoj trijaži kod Evropske komisije, znači da smo dobro uradili i da smo našu zakonsku regulativu u ovoj oblasti u potpunosti usaglasili sa evropskom regulativom. Tako da, nadam se i očekujem da će i ta tri zakona biti do kraja ove godine. Mi smo sve uradili što je do nas, sve je spremno, biće. Hvala lepo.
Hvala ministru Bogosavljević na objašnjenju i odgovoru. Gospodine Bradiću, po kom osnovu želite reč? (Blagoje Bradić, s mesta: Replika.) Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem. Zadovoljan sam ovim što ste rekli da Srbija godišnje zasadi između pet i šest miliona stabala. To je namera svih nas i to znači da ćemo u dogledno vreme postići evropski prosek i da ćemo u dogledno vreme dobiti visoke šume, a ne samonikle šume, što je vrlo bitno i vrlo značajno. Ono što bih vam sugerisao to je da kao Ministarstvo insistirate na zelenim tehnologijama, mislim da su ona perspektiva, i da vi kao ministarstvo za poljoprivredu trebate da budete pokretač, jer u krajnjoj liniji to je vaša ingerencija. Ono što bih još dao kao sugestiju, to je ono, za razliku od ovog zakona, koji je za mene malo više centralizovan, i više centralizuje odluke, naročito kad se tiče srpskih šuma, mislim da to treba da se decentralizuje i da treba da se spusti na niže nivoe vlasti, tako da budući regioni, a sada okruzi, gazduju time, mislim ne zbog toga što Ministarstvo nije dobro ili se ne stara o šumama. Velika je Srbija, jedno je ministarstvo i mnogo bolje sagledavaju i brže reaguju ljudi na lokalu, nego što se čeka odluka, ma kako vi imali dobru nameru, iz jednog centra. Mislim da je budućnost u prosperitetu i u napretku lokalnih zajednica, spuštanje ingerencija, kako bi ljudi neposredno mogli da rešavaju okruženje, čuvaju prirodu, a i da donose brze i kvalitetne odluke. Hvala.
Zahvaljujem dr Bradiću. Reč ima narodni poslanik Milorad Cvetanović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, gospodine Marinkoviću, uvaženi ministre Bogosavljević Bošković, dame i gospodo narodni poslanici, govoriću o Predlogu zakona o izmeni i dopuni Zakona o šumama. Bespravna seča šuma u Republici Srbiji sa približavanjem zime, Božićnih praznika i naročito Nove Godine, postaje sve masovnija pojava. Pustoše se državne, kao i privatne šume čiji su vlasnici staračka domaćinstva ili ljudi koji stalno ne žive u udaljenim planinskim selima. Zbog blage kaznene politike i kada budu otkriveni, šumokradice uglavnom prolaze sa neznatnom novčanom kaznom, pa samim tim vraćaju se u ponovno izvršenje krivčnog dela. Mape visoke rezolucije, koje je objavio Gugl, sa dosad neviđenom preciznošću otkrivaju razaranja bez presedana koja su pretrpele šume na našoj planeti izazvane sečom, nevremenom i šumskim požarima. Ukupno je izgubljeno oko 1,5 miliona kvadratnih kilometara šuma, što odgovara površini čitave države Aljaske. Bespravno i nemilice se seku šume na čitavoj teritoriji Republike Srbije i crpi strateška sirovina, čija ekonomska dobit se sliva u džepove onih koji se bezobzirno bogate upadajući na imanja u vlasništvu države ili privatnih lica, koja su uglavnom nemoćna da zaštite svoj kapital. Meta bezobzirne krađe su desetine hektara šuma, koje su posle stupanja na snagu odredaba zakona ostale bez staraoca i adekvatne zaštite, čime su značajno izložene krađi i ostalim nezakonitim radnjama. Nemogućnost šumarskog inspektora da kontroliše i izvrši nadzor nad posečenim stablima u toku njihove dislokacije na prevoznim sredstvima, zbog manjkavosti prethodnog zakona i vrlo često nesinhronizovane saradnje sa tržišnom inspekcijom je takođe jedan od uzroka bespravne seče stabala širom Srbije. Uništavanje šuma ne samo da narušava kompletan ekosistem i nestajanje pojedinih životinjskih vrsta, već u mnogome doprinosi katastrofalnim nesrećama izazvanim erozijama zemljišta, koja stvarajući klizišta nanose nesagledive posledice domaćinstvima u brdsko-planinskim predelima. Albanske šumokradice na teritoriji opštine Kuršumlija do sada su ilegalno posekle više od 50.000 kubnih metara drva, tako da je žandarmerija u više navrata morala da interveniše, a u jednoj od takvih u nizu sprečavanja krađe i seče stabala, u kojima su učestvovali, smrtno je stradao pripadnik žandarmerije Stevan Sinđelić. Veoma bitna novina koja se uvodi ovim Predlogom zakona je oslobađanje sopstvenika fizičkog lica od plaćanja naknade u visini od 5% tržišne vrednosti drveta na mestu seče za posečeno drva, pri podnošenju zahteva da im se izvrši doznaka tih stabala za seču. Poreklo drveta u prometu će morati da prati adekvatna dokumentacija, kao i obavezan žig kao garant porekla posečenih stabala, što će u mnogome olakšati rad šumarskih inspektora u sprečavanju krađe i nedozvoljenog stavljanja u promet drvne građe i drveta za ogrev, što do sada nije bio slučaj. Sanacioni plan šuma kao važan segment ovog Predloga zakona će u mnogome doprineti da se na blagovremeni način sanira struktura oštećenih šuma zadešenih požarima, erozijama, poplavama i drugim nepogodama, da bi se otklonile nastale štete u šumi i pristupile njenoj sanaciji. Svetski dan šuma, 21. mart, se obeležava sa ciljem da se podigne svest čovečanstva o značaju šuma, koje čine više od 30% ukupne kopnene površine zemlje i prostiru se na oko četiri milijarde hektara. Pokret Gorana je kao nevladina organizacija nastao još 1960. godine. U goranskim rasadnicima godišnje se proizvede tri miliona sadnica četinara, lišćara i ukrasnog šiblja. Gorani su za proteklih pet decenija pošumili oko 300.000 hektara goleti. Istovremeno, podigli su 94.980 hektara visokorodnih livada i pašnjaka i 31.300 hektara vanšumskih zasada, a u toku godine, akcije imaju oko 100.000 učesnika. Njihov cilj je da do 2050. godine Srbija bude potpuno bez goleti i zaštićena od erozije i klizišta. Predlog zakona koji je pred nama će u mnogome pomoći da njihov rad i trud ne bude uzaludan, doneće veoma značajne prihode u budžet Republike Srbije, kao što će, u to se iskreno nadam, sprečiti i suzbiti svaku pomisao o sticanju lične koristi prouzrokovane eksploatacijom tuđe imovine i narušavanjem kompletnog ekosistema. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Mladen Lukić.
Zahvaljujem, gospodine Marinkoviću. Uvažena ministarko, poštovane koleginice i kolege, dragi građani Srbije, danas su pred nama izmene i dopune Zakona koji bliže uređuju oblast u šumarstvu. Površine pod šumama u Srbiji obuhvataju 2.252.000 hektara, od kojih je veći deo, tj. 53%, u državnom vlasništvu, a 47% u privatnom vlasništvu. Procenat pošumljenosti Republike Srbije je trenutno negde oko 29,1%. Najveći deo površina pod šumama nalazi se u centralnoj Srbiji 37,6% pošumljenosti, nasuprot severnom delu naše zemlje, tj. AP Vojvodini, gde je ta pošumljenost tek negde nešto malo više iznad 7%. Izmenama i dopunama Zakona o šumama dopunjuju se i unapređuju odredbe važećeg Zakona o šumama, a u okviru koga se otklanjaju uočeni nedostaci u periodu od 2010. godine, do današnjeg dana. Predloženim izmenama i dopunama Zakona o šumama dopunjuje se definicija šuma koja, pored površine od pet ari, za kriterijum uvodi i minimalnu pokrivenost zemljišta krunama drveća od 30%. Novi Zakon o javnoj svojini iz 2014. godine, u pogledu prava korišćenja državnih šuma, upućuje na odredbe posebnog zakona, a za šume to je upravo Zakon o šumama o kom danas raspravljamo, a koji se ovim pitanjem do sada nije bavio, pa je i to uneto u izmene i dopune Zakona o šumama, kako bi desetine hiljada hektaradržavnih šuma koje su bile u vlasništvu, npr. zadruga, koje više ne postoje itd, nemaju adekvatnu zaštitu, tako bi dobile korisnika koga će odrediti Vlada na predlog resornog ministarstva. Zakonom se otklanja manjkavost prethodnog Zakona o šumama kojim je zanemareno postojeće stanje da u određenim slučajevima šumama u državnoj svojini gazduju javna preduzeća,čiji je osnivač jedinica lokalne samouprave, a ne Vlada RS ili vlada autonomne pokrajine. U istom smislu, šumama u državnoj svojini mogu da gazduju i ustanove, kao što je šumarski fakultet i druge koje su gazdovale tim šumama i pre donošenja ovog zakona. Uspostavlja se zakonski okvir i procedure za postupanje u slučaju prirodnih nepogoda, s obzirom da je prilikom skorašnjih nepogoda poplave, klizišta, ledolomi, požari, uočeno da postojeća zakonska rešenja ne omogućavaju adekvatno reagovanje. Pre svega se definiše pojam prirodne nepogode i omogućava adekvatno reagovanje i finansiranje otklanjanja posledica u slučaju velikih prirodnih nepogoda, a predlaže se i oslobađanje obaveze sopstvenika i korisnika šuma da u tim slučajevima plaćaju naknadu za korišćenje šuma, jer se u takvim situacijama ne može govoriti o korišćenju šuma već o iznuđenim radovima na sanaciji površina. Sanacioni plan u slučajevima različitih oštećenja šuma, bilo da su to požari, klizišta, vetrolomi i snegolomi, zamenjuje u urgentnim situacijama osnove, programe gazdovanja i druga planska dokumenta, zbog potrebe da se što pre interveniše u oštećenim šumama. Ono što je dobro je da se sanacioni plan donosi u roku od tri meseca od dana prestanka štetnog dejstva, jer je izuzetno dobro da se interveniše što pre na oštećenim površinama. Kada sam već pomenuo naknadu za korišćenje šuma koja kod sopstvenika šuma iznosi 5%, a kod korisnika šuma 3% od korišćenja šuma, što je vrlo bitna izmena u ovim izmenama i dopunama Zakona u odnosu na postojeći zakon, gde je taj procenat od 3% za korisnike šuma bio od gazdovanja šumama. Gazdovanje šuma je mnogo širi pojam od korišćenja šuma, pa je stoga i naknada za korišćenje šuma koju su korisnici plaćali, bila znatno veća. Prednost ovog zakona i pri obračunu naknada za korišćenje šuma, gde se kao osnovica za obračun uzima vrednost posečenog drveta na kamionskom putu, tj. privremenom šumskom stovarištu. Koliko je problem prirodnih nepogoda značajan za šumarstvo i državu Srbiju u celini, svedoče i sledeći podaci. Opšte je poznato da je 2014. godina za šumske ekosisteme bila katastrofalna. Šume Srbije su razorene nezapamćenim poplavama i ledolomima. Srbija je u maju 2014. godine pogođena jakim i dugotrajnim kišama zbog kojih je došlo do izlivanja reka Save, Drine, Jadra, Morave, Kolubare, Mlave i Tamnave, a u višim planinskim područjima su nastale bujice i klizišta, što je u pogođenim regionima dovelo do značajnih šteta po šume i šumsku infrastrukturu na velikim površinama. U toku zime 2014. godine došlo je do prodiranja izuzetno hladnih vazdušnih masa sa istoka i sa Karpata, uslovljavajući pojavu velikih naslaga leda na objektima infrastrukture i stablima šumskih drveća. Pod teretom leda, u šumskim ekosistemima, nastale su štete nesagledivih razmera u vidu ledoloma i ledoizvala na prostorima većeg dela istočne Srbije. Najveće štete su pretrpela šumska gazdinstva Kučevo, Boljevac, Despotovac, Kruševac i Niš, a o čemu je i ministarka malo pre govorila. Novim Zakonom o šumama uvode se dopune odredaba koje uređuju mogućnost čiste seče i zakupa šuma i šumskog zemljišta, što omogućava rešavanje nagomilanih problema u odnosu na potrebe drugih sektora za korišćenja šumskog zemljišta. Poseban akcenat je stavljen na smanjenje bespravnih seča u odredbama kojima se definiše promet i kontrola drveta u prometu, kao i nadležnosti inspekcija i postupanja sudova u tom delu. Definiše se status čuvara šuma, kao službenog lica. Ovim zakonom se uvodi pojam šumska oblast, kao prostorno planska celina, gazdovanja šuma za koji se donosi plan razvoja šuma koji obuhvata šume svih svojinskih oblika u okviru šumskih područja i šumama u nacionalnim parkovima. Ustanovljava se ukupno sedam šumskih oblasti sa definisanim šumskim područjima i nacionalnim parkovima koji ulaze u njihov sastav. Zahvaljujem na pažnji. Srpska napredna stranka, u Danu za glasanje će podržati predložene izmene i dopune Zakona o šumama. Hvala.
Zahvaljujem kolega Lukiću. Reč ima narodni poslanik prof. dr Marko Atlagić. Izvolite, profesore.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, gospodine Marinkoviću, poštovana ministarko sa saradnicima, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, ovaj Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o šumama ima svoja uporišta u Ustavu Republike Srbije, i to u članu 97. u kojem se kaže da, citiram, „Republika Srbija obezbeđuje sistem zaštite i unapređenja životne sredine i zaštite i unapređenja biljnog i životinjskog sveta“, završen citat. Isto tako, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o šumama ima svoja uporišta i u ekspozeu predsednika Vlade Republike Srbije, gospodina Aleksandra Vučića, kojeg je on podneo nama, narodnim poslanicima, u ovom visokom domu Narodne skupštine Republike Srbije 27. aprila gospodnje 2014. godine. Napominjem, dame i gospodo narodni poslanici, da ne zaboravim, ekspoze predsednika Vlade Republike Srbije, gospodina Aleksandra Vučića je najtransparentnije, najkonkretniji, najveći, 52 gusto kucane strane, najprecizniji i najbolji od svih prethodnih 72 ekspozea predsednika vlada Srbije, od vremena prvog predsednika Vlade moderne Srbije, prote Mateje Nenadovića, 1805. godine, do danas. Na stranici 31. ekspozea predsednika Vlade Republike Srbije, gospodina Aleksandra Vučića, stoji da će Vlada raditi, pored ostalog, i na, citiram, „održanom upravljanju resursima i zaštiti životne sredine“, završen citat. Evo ga u ekspozeu predsednika Vlade napisano, a danas, dame i gospodo narodni poslanici, ovim Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o šumama, ostvareno. Tako to radi Vlada Republike Srbije na čelu sa svojim predsednikom, a kada su u pitanju zakoni, po principu napisano, kako vidite u ekspozeu, ostvareno, kako vidite u ovom visokom domu, Domu Narodne skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, tako će biti i ubuduće. Ovim izmenama i dopunama Zakona unaprediće se trenutno stanje svih funkcija šuma u Republici Srbiji. S tim ćemo se složiti, nadam se, svi. Ne samo to, ovim izmenama i dopunama će se uspostaviti jedinstveni sistem upravljanja šumama, i to je možda najvažnija tačka u ovom Predlogu zakona. Poštovana ministarko, dobro je što se ovim Predlogom zakona uspostavlja jasan i jedinstveni sistem planiranja gazdovanja šumama, što do sada nije bio slučaj. Vrlo dobro je, poštovan narodni poslanici, što će se primenom ovih izmena i dopuna Zakona o šumama uspostaviti kontrola i definisati uloge subjekata šumarstva. Dobro je što će se ovim izmenama i dopunama Zakona o šumama, utvrditi oslobađanje od obaveze plaćanja nadoknade za posečeno drvo za površine na kojima se vrši sanacija šteta. Poštovani narodni poslanici, vrlo dobro je što se uvodi odredba koje uređuju zakup šuma i šumskog zemljišta. Odlično je što se ponovo uvodi obaveza dokumentacija, dakle kao obavezna koja prati robu u promet, što je vrlo bitno, a to sve u svrhu smanjenja bespravne seče šuma. Poštovana ministarko, vrlo dobro je što se ovim izmenama i dopunama uspostavljaju šumske oblasti kao najveće prostorno planinske celine gazdovanja šumama. Vrlo dobro je što će se za njih doneti planovi razvoja gazdovanja šumama, jer bez tih planova teško možemo ostvariti zacrtane ciljeve. Vrlo dobro je, gospodo narodni poslanici, što šumske oblasti obuhvataju šumska područja i šume u nacionalnim parkovima, kako znate, ustanovljeno je sedam šumskih oblasti. Odlično je što je ovim Predlogom izmena i dopuna Zakona o šumama se dalo ovlaštenje šumarskim inspektorima da kontrolišu promet drveta jer im je postojećim zakonom, dame i gospodo, to pravo bilo oduzeto i dato tržišnoj inspekciji. Podvlačim to posebno, što nije se pokazalo delotvornim. Odlično je, dame i gospodo narodni poslanici, što se uspostavljaju zakonski okviri i procedure za postupanju u slučaju prirodnih nepogoda kao što smo ih imali prošle godine, poplava i klizišta, jer postojeća zakonska rešenja ne omogućavaju adekvatno delovanje. Ovim predlogom o izmenama i dopunama Zakona o šumama, otklanjaju se nedostaci važećeg Zakona o šumama, na kraju dozvolite da i to kažem, iz 2010. godine, naravno, samo uočeni nedostaci jer mnogi članovi zakona iz tog vremena su dobri. Ujedno napominjem da se ovim izmenama i dopunama usklađuju odluke Ustavnog suda Republike Srbije od 13.07.2012. godine u vezi sa nadležnostima AP Vojvodine u oblasti šumarstva, kojim je proglašena neustavna odredba člana 18. Zakona o utvrđivanju nadležnosti AP Vojvodine, da AP Vojvodina uređuje šumarstvo na teritoriji AP. Poštovana ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je jedan savremen, vrlo dobar Zakon o šumama. Zato vas pozivam gospodo narodni poslanici da u danu za glasanje date svoj glas za ovaj zakon, posebno pozivam vas gospodo narodni poslanici iz slabašne opozicije, da i vi date svoj glas za ovaj zakon, jer ćete bar malo, pa makar i na ovakav način demonstrirati svoju privrženost modernizaciji Srbije, za koju se zalaže i ne samo zalaže, nego i sprovodi tako zdušno naš predsednik Vlade Republike Srbije i čitava Vlada Republike Srbije, potpomognuti od predsednika Republike Srbije, Tomislavom Nikolićem, najvećeg broja narodnih poslanika u ovom visokom domu, kao i najvećeg, skoro da kažem, plebiscitarnog broja građana Republike Srbije. Hvala vam na pažnji.
Hvala, gospodine Atlagiću. Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović. Izvolite, gospodine Todoroviću.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovana ministarko, poštovane dame i gospodo, danas na dnevnom redu imamo jedan zakon iz veoma važne oblasti koja praktično predstavlja jedan od bitnih resursa kojima naša zemlja raspolaže, resurs šuma i moram da kažem na početku mog izlaganja da nisam mislio da ću moći da kažem nešto novo o toj temi nakon svih ovih izlaganja, koje smo mogli da čujemo u jutrošnjoj i današnjoj diskusiji. Međutim, želim da istaknem nekoliko stvari koje možda nisu bile pomenute do sada. Naime, imao sam sticajem okolnosti prilike da se i lično u kontaktu sa nekim predstavnicima iz parlamenata drugih zemalja, konkretno iz Bugarske, neposredno susretnem i pričam o problemima koji su bili i vrste ovih problematika koje danas razmatramo. Naime, poslanica iz Bugarske mi je dala jedan frapantan podatak, da je i pored toga što su svi evropski zakoni ili … primenjene u toj oblasti njihovoj zemlji, desilo se nešto što ne bi trebalo da dozvolimo da se dozvoli u našoj zemlji. Desilo se to da je Bugarska na velikoj površini svojih planina ostala praktično bez šumna, da je velika industrija i veliki kapital koji je došao iz inostranstva bio zainteresovan samo za seču šuma, ne vodeći računa, pritom niti nailazeći na adekvatan odgovor države i državnih organa, na vođenje računa o brizi za pošumljavanje ili za praktično vođenje računa da se taj bogati resurs koji je ta zemlja imala očuva i obnavlja. Da nam se to ne bi desilo, možda bismo i mi imali sreću da nismo u prethodnom periodu bili predmet interesovanja velikih multinacionalnih kompanija u toj oblasti. Međutim, situacija se menja pa ćemo i mi vrlo brzo doći pod, praktično lupu, onih koji žele da jedan ovako bogat nacionalni resurs kojim mi raspolažemo koriste za ostvarivanje onoga za šta su samo zainteresovani, a to je ostvarivanje profita. S tim u vezi, želim da istaknem nekoliko stvari koje su vezane za akciju ili delovanje države na prevenciji ovoga što se desilo našem susedu, da se ne bi desilo i nama, želim da istaknem da je zaista kroz istoriju i funkcionisanje onih koji su se bavili tim pitanjem zabeleženo da su šumari, kako ih popularno nazivamo bili oni ljudi koji su čuvari svega onoga što se na terenu moglo očuvati, čuvari šuma, čuvari praktično onog bogatstva kojim smo raspolagali, ali se u prethodnom periodu nedovoljno vodilo računa o tome da se ti ljudi koji su svakodnevno na terenu, adekvatno sagledaju, da budu dobro obučeni, da budu dobro opremljeni i da im se da mogućnost da se zaista adekvatno i kvalitetno bave svojim poslom. Takođe, šumarski inspektori su po mom skromnom mišljenju, bar po podacima sa kojima raspolažem iz kraja iz koga dolazim, a to je Pirotski okrug, u manjku, i njihova ovlašćenja nisu dovoljno podignuta na visok nivo kako bi oni mogli da se bave onim što treba da se bave. Koliko ja znam, samo je jedan šumarski inspektor u Pirotskom okrugu, ispravite me ako grešim. Složićete se da to za površinu koju pokriva Pirotski okrug nije dovoljno. Takođe, želim da istaknem da je u prethodnom periodu ovaj resurs o kome danas donosimo i razmatramo izmene i dopune zakona, kroz prethodni period je bio veoma izložen nedaćama, šumskim požarima. Imam podatak da je u šumskim požarima od 2000. do 2009. godine u Srbiji izgorelo preko 16 i po hiljada hektara šume, sa štetom od skoro 400 miliona evra. To je podatak koji zaista zabrinjava, a kao što sam već rekao, mi u Pirotu smo imali velike požare 2007, 2009, 2012. godine. Samo 2012. godine je izgorelo preko 100 hektara. Koliko se sećam, 2007. godine je zahvaljujući pomoći koju smo dobili iz Rusije i adekvatnom učešću aviona specijalne namene „iljušina 76“ veliki požar koji je bio tada, koji je besneo na Staroj planini bio je ugašen. Sve nas to obavezuje da se zaista maksimalno restriktivno i maksimalno pažljivo posvetimo rešavanju problema u ovoj oblasti, kako nam se ne bi dešavale veće štete širenjem ili izazivanjem nekih požara u toj oblasti. Takođe, želim da istaknem nekoliko stvari koje su bile primećene u tim danima. Zaista sam u prvom trenutku bio iznenađen dok se zaista nisam pobliže upoznao sa odredbama ovog zakona, tačnije izmenama ovog zakona kojima se dozvoljava da javna preduzeća čiji je osnivač jedinica lokalne samouprave, koja su državnim šumama gazdovala do donošenja zakona, mogu tim šumama gazdovati i ubuduće, pod uslovom da ispunjavaju uslove utvrđene Zakonom o šumama i posebnim propisima. Ovom prilikom želim da istaknem da su lokalne samouprave zaista morale da budu pod velikom lupom i kontrolom ministarstva, s obzirom da znam za primer iz Pirota, da je, recimo, predsednik pirotske opštine 2007. godine, u vreme najvećeg požara koji je besneo tada na našim prostorima, imao preča posla jer je skoro mesec dana u sred tog požara otišao na letovanje. Tako da, ima mnogo primera koji mogu da potkrepe nebrigu onih na nivou lokalne samouprave koji se nisu baš mnogo interesovali za rešavanje ovih problema, ali je rešenje predloženo u ovom zakonu da se samo ona lokalna i javna preduzeća čiji je osnivač jedinica lokalne samouprave, a koja su se do sada bavila tim problemima, pod kontrolom ministarstva i dalje bave tim problemima. Takođe, sve odredbe ovih izmena i dopuna zakona koje su restriktivne i koje omogućuju povećanje nadležnosti onih koji se bave kontrolom prometa drvnog materijala, a naročito odredba kojom se vraća obavezna dokumentacija koja prati robu u prometu apsolutno je potrebna i nužna kako bi se predupredile sve negativne stvari u ovoj oblasti i kako bi se dala mogućnost za praćenje porekla drva u prometu, jer se zaista veliki broj ljudi, koji se možda iz socijalnih razloga bave tim stvarima, koji obezbeđuju na taj način koru hleba, jer nemaju drugi izvor egzistencije, moraju da bave time, ali mi zaista moramo da vodimo računa o tome da naš fond šuma zaštitimo i da ga praktično obnavljamo adekvatno. Takođe, želim da istaknem da je vrlo restriktivno trebalo prići i da se vrlo restriktivno i dobro prilazi pitanju čiste seče šuma, što je, kao što znate, jedna od najopasnijih vrsta seča, jer onda kada ogolite površinu vrlo je teško obnoviti je. Dobro je što ovaj predlog izmena i dopuna zakona vrlo restriktivno pristupa i tom problemu i to je jedno od rešenja koje bih želeo da istaknem kao vrlo pozitivno. Takođe, moram da se složim da je nužno da se ispoštuje odluka Ustavnog suda, a to je pravno pitanje, jer zaista nadležnost AP Vojvodine u oblasti šumarstva, kojom je proglašena neustavna odredba člana 18. je nužna i ovom prilikom bih želeo da istaknem da je i to jedno od dobrih rešenja, dobrih aspekata ovog zakona, koji bi zaista trebalo da bude podržan od svih poslanika, bez obzira da li se nalaze među poslanicima koji podržavaju poslaničku većinu ili Vladu Republike Srbije ili onih koji su u opoziciji. Zbog svega toga, još jednom ističem da ćemo svi podržati ovaj dobar predlog zakona i nadam se da ćemo u dobroj atmosferi nastaviti sa radom i dalje. Hvala.
Hvala. I ja se nadam. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima narodni poslanik Nevenka Milošević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovana ministarko sa saradnicima, dame i gospodo kolege narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije koji pratite naš današnji rad, pred nama su izmene i dopune Zakona o šumama čiji je cilj da prevaziđemo postojeće probleme u primeni postojećeg Zakona o šumama iz 2010. godine. Po mom mišljenju, cilj ovih izmena i dopuna Zakona o šumama jeste da se uspostavi red u gazdovanje šumama, da se u većem stepenu zaštite naše šume, jer, kao što smo više puta danas istakli, šume jesu naše veliko bogatstvo, veliki resurs Srbije. Šume jesu pluća cele naše planete, one jesu fabrika kiseonika. Zbog svega toga i te kako je potrebno da uložimo napore i na edukaciji, na promeni svesti, ali svakako i na pojačanim preventivnim merama. S druge strane, danas su šume i te kako ugrožene, ugrožen je ekosistem i, s obzirom na sve to, mi znamo da je ova materija i te kako od izuzetno velikog značaja. Današnje svoje izlaganje usredsrediću i po svom mišljenju izdvojiću tri važna pitanja koja nam donose ove izmene i dopune Zakona o šumama. Prvo, po mom mišljenju, to je svakako bespravna seča, kao što moje kolege nazvaše krađa šuma i ja bih se složila, ali s tim u vezi i rad inspekcija. Drugo pitanje koje je po mom mišljenju izuzetno važno, to je uticaj elementarnih nepogoda i zaštita šuma. Treće pitanje koje bih ja izdvojila, to je stručnost u oblasti šumarstva. Nakon toga ću uputiti i određena pitanja predstavnicima ministarstva. Da krenem redom, što se tiče bespravne seče ili krađe šuma i rada inspekcija, problem je evidentan. On je uzeo maha i otrgao se kontroli, kako bi to rekao naš narod, jer jednostavno postojeći mehanizmi i mere u postojećem Zakonu o šumama nisu predvidele da se na pravi način sa ovim problemom suočimo. Dobro je što ove izmene i dopune Zakona o šumama upravo donose te nove mere kojima ćemo, nadam se i sigurna sam, prevazići i bar u nekoj meri svesti na pristojnu granicu bespravno sečenje šuma. Naravno, inspekcije su i te kako važne jer inspekcije kontrolišu sprovođenje svih zakona, pa i ovog. Ovim izmenama i dopunama zakona republički inspektori su dobili konačno ovlašćenja da mogu preduzeti odgovarajuće mere kako bismo suzbili bespravnu seču šuma. Ali, ono na šta bih ja ovom prilikom posebno htela da sugerišem, jeste da imamo male kapacitete inspektora i inspektorskih službi. Daću samo jedan primer koji govori o tome. Na nivou dva okruga, Zlatiborskog i Moravičkog okruga, imamo zaista mali broj inspektora. Jednostavno moramo uložiti napore da ih bude više i da njihov rad bude mnogo kvalitetniji. Što se drugog pitanja tiče, odnosi se na uticaj elementarnih nepogoda i zaštitu naših šuma. Poslednjih godina i te kako primećujemo svake godine da se dešavaju učestale elementarne nepogode i to je, verujem i sigurna sam, uticaj uopšte klimatskih promena. Svake godine, ne da nas snađe samo jedna od njih, nego skoro sve. Što se tiče šuma, evidentan je uticaj poplava, klizišta, požara, suše i da ne propustim nešto od toga. Sve nas je snašlo, ali se moramo boriti sa tim problemima. Upravo izmene ovog zakona donose mere koje su dobre i idu u prilog tome. Jedna od tih mera ponoviću se, ali šta ću moram, još jednom da čujemo, jeste upravo oslobađanje plaćanja taksi za posečeno drvo na teritoriju onih koji imaju sanaciju od posledica elementarnih nepogoda. Ovom prilikom istakla bih još jedan problem što se tiče zaštite naših šuma, to je problem koji je posebno izražen u opštini sa koje dolazim, ali ne samo o njoj, to je opština Ivanjica. Primećeno je poslednjih godina sušenje četinara, to je danas veliki problem. S obzirom, da je u opštini Ivanjica i planina Golija koja je rezervat biosfere, dakle zaštićena je, ali ova pojava zaista nanosi velike štete.Opština Ivanjica je jedna od najvećih teritorijalno opština u Srbiji, ali ne samo to, ona je i po bogatstvu šuma jedna od najbogatijih, tako da je cela opština pod šumom 60%, što je i te kako više od onog proseka i to je nešto čemu stremimo. Od tih šuma oko 32.000 hektara je u državnoj svojini, oko 24.000 hektara je u privatnoj svojini, a oko 500 hektara je u vlasništvu zadruga, zatim škola i manastira, tu bih pomenula manastir Kovilje. U ovoj oblasti je potrebna je još veća kontrola uopšte stručnjaka iz oblasti šumarstva i u oblasti seče, ali i pošumljavanja i svega ostalog. Treće pitanje koje danas ističem, jeste stručan rad u oblasti šumarstva. Naravno, struka u svakoj oblasti pa i u ovoj treba da igra presudnu ulogu. U tom smislu, u ovim izmenama i dopunama Zakona imamo i jednu dobru odluku koja se nalazi, a to je da se formira komora inženjera šumarstva, koja će se pre svega baviti stručnim pitanjima, ona će donositi odluke i o licenciranju, ali ne samo odobrenju o licenci, već ako neko ne ispuni kriterijume da mu se naravno licenca može i oduzeti. Ona ne treba da bude jedno trajno stanje i trajno pravo. Preći ću na osnovu svega što sam rekla na određena pitanja, ne tražim i ne zahteva precizne odgovore, mogu to biti i neka mišljenja samo. Evo pod broj jedan, pitam - da li je moguće s obzirom na toliku inspekcija povećati njihov kapacitet u neko dogledno vreme, jer znamo koliko je to bitno i važno. Broj dva – da li je moguće u nekoj izvesnoj budućnosti doneti takve mere i takav model da od eksploatacije šuma veću korist imaju lokalne samouprave? Prosto jedno razmišljanje možda, ako ne i odgovor. To bi bilo i te kako dobro za lokalne samouprave i za njihovo bolje funkcionisanje. Treće pitanje tiče se ovog problema suše četinara – da li su pronađeni uzroci, da li je donet program sanacije? Znam, u razgovoru sa kolegama koji su stručnjaci iz ove oblasti da je ovaj problem prosto pod kontrolom, što je u svakom slučaju dobro. Poslednje pitanje koje želim da iznesem, pre svega, široj javnoj, a sa rizikom da izlazim van teme ovog zakona, ali tiče se u neku ruku šumarstva, to je pitanje koje postavljaju mnogi građani moje opštine Ivanjica, a tiče se povraćaja vlasništva šuma i to onog komunističkog zakona iz 1948. godine, to je Zakon o proglašenju pašnjaka i utrina. Prosto građani se bore da ostvare to svoje pravo, da im se šume vrate. Radi se u Ivanjici za nekih 20.000 hektara, ali ne radi se samo o Ivanjici tu se radi i o mnogim drugim opštinama, kao što su opštine Leskovac, Kuršumlija, Medveđa, Tutin, Raška i još neke. Oni se bore za ostvarenje svojih prava, moram da kažem da su juče imali jedan korektan i dobar razgovor i u samoj Vladi i u kabinetu predsednika Vlade da su naišli na razumevanje i da će verovatno biti u prilici sledećih dana, meseci da imaju određene razgovore i da će konačno doći do rešenja ovog problema, na opšte zadovoljstvo mnogih građana. Na kraju da zaključim, negde kao što sam i počela, sigurna sam da će ove izmene i dopune Zakona o šumama doneti red u gazdovanju šumama, da ćemo imati veći stepen zaštite naših šuma. Na kraju, u danu za glasanje zajedno sa kolegama poslanicima Srpske napredne stranke podržaću i glasati za Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o šumama. Hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima ministar prof. dr Snežana Bogosavljević Bošković. Izvolite.
Zahvaljujem. Želim da se zahvalim poslanici Milošević, a i svim prethodnim poslanicima na zaista lepim komentarima i na dobrom prikazu naših želja da realizujemo kroz ovaj zakon, a odnose se na unapređenje stanja u sektoru šumarstva Republike Srbije. Postave se konkretna pitanja, ja ću pokušati konkretno i da odgovorim. Pitali ste – da li postoji mogućnost da se poveća broj inspektora, odnosno kapacitet inspekcijske službe? Moram da kažem danas raspolažemo sa 30 šumarskih inspektora, da imamo sistematizovanih još osam radnih mesta. Međutim, popuna ovih radnih mesta koja su sistematizovana ne ide lako, s obzirom na Zakon o zabrani zapošljavanja i to nije samo problem kada se radi o šumarskoj inspekciji, nego i kada se radi o drugim inspekcijama, veterinarskoj, poljoprivrednoj, fito-sanitarnoj. To su naši realni problemi sa kojima se suočavamo, ali moram da istaknem i to da iako su brojno oslabljeni, odnosno smanjeni, ove inspekcije su jako prisutne na terenu, prosto trude se da nadomeste taj kadrovski nedostatak, a očekujem da ćemo u narednom periodu, već od naredne godine moći da popunimo ova upražnjena mesta, prosto da bismo obezbedili bolju kontrolu, odnosno bolju primenu zakona na terenu. Dakle, razumem vaše pitanje, zalažemo se i nadam se da ćemo ovaj problem manjka inspektora na terenu uspeti da rešimo od sledeće godine. Pitali ste za naknade, za eksploataciju šume, od eksploatacije šuma naknade da idu prema lokalnoj samoupravi. Moram da kažem da kada se radi o naknadama bilo da je u pitanju prirodni resurs šuma, bilo da je u pitanju voda, bilo koji drugi prirodni resurs, naknade se naplaćuju i one su sastavni deo, odnosno one su prihod budžeta Republike Srbije, a vi opet znate da budžet Republike Srbije je budžet i za lokalne samouprave. Tako, prosto taj mehanizam je uspostavljen, ne znam da sada kada se bude menjao Zakon o lokalnim samoupravama ili Zakon o nadoknadama, ne bude nešto drugačije uspostavljeno ovo rešenje, odnosno pitanje većeg finansiranja lokalnih samouprava, ali prosto to nije predmet ovog zakona i nije u našoj nadležnosti i u našoj ingerenciji. Što se tiče suše, odnosno sušenja šuma, posebno sušenja četinare koje ste vi istakli, mi smo svesni toga problema i radimo prosto, prisutni smo na terenu, pratimo ono što se dešava, pokušavamo da zaustavimo ili makar smanjimo sušenje. Ovo sušenje stručnjaci kažu da je posebno intenzivirano od 2012. godine, nakon onih velikih suša, visokih temperatura, ali stručne službe prate i rade ono što je moguće, što struka prepoznaje i što preporučuju u ovakvim slučajevima. Mi sa strane našeg Ministarstva i Uprave za šume opredeljujemo sredstva za nabavku ovih teramontskih klopki, koje imaju za cilj da smanje brojnost štetnih insekata i na taj način pokušavamo da ovaj problem držimo pod kontrolom. Inače, radi se o kompleksnom problemu koji je rezultat delovanja velikog broja združenih biotičkih i abiotičkih faktora. U svakom slučaju stručnjaci su tu i ja uvek ističem i želim da pohvalim izvanrednu saradnju sa naučnim institucijama u ovoj oblasti u Srbiji, ali i ne samo u Srbiji već i u Evropi i šire, i naravno, sa Šumarskim fakultetom koji su uvek tu sa nama koji nam pomažu sa stručnim savetima i prosto učestvuju sa nama u praćenju i preduzimanju adekvatnih mera i verujte da tu činimo sve što možemo i da prosto očekujemo da ćemo ovaj proces makar usporiti. Ovo četvrto pitanje što ste postavili to je da li možemo da pomognemo i da podržimo, mi svakako podržavamo sve opravdane zahteve vlasnika šuma, ali i ovo pitanje nije u našoj nadležnosti to je pitanje koje se tiče Ministarstva finansija, tako da pretpostavljam da su i oni upoznati sa ovim intencijama sa terena i da i oni rade brzo na rešavanju problema koji su evidentni, koji su nagomilani i da žele zaista da pomognu ovim vlasnicima koji očekuju da im šume budu vraćene. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospođo ministar. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Uvaženi predsedavajući, uvažena ministarko sa koleginicama i kolegama, kolege poslanici, poštovani građani Srbije, ja sam Milija Miletić i dolazim iz najlepše opštine u Srbiji, opštine Svrljig, koja se nalazi pored najlepšeg grada u Srbiji, a to je grad Niš. Inače, da vas obavestim da moja opština ima 15 hiljada hektara pod šumom, malo više državna, malo privatna šuma i pred nama je Predlog zakona o šumama koji jasno reguliše zaštitu korišćenja gazdovanja, očuvanja šume. Šuma je obnovljiv prirodni resurs koji ima različite mogućnosti korišćenja, uslovljen uslovima stanovišta i faza razvoja. Aktivnosti se moraju odvijati tako da se potrebe sadašnjih generacija zadovoljavaju na način kojim se ne ugrožava mogućnost budućih generacija da zadovoljava svoje potrebe. Ja podržavam ovaj predlog zakona, jer se njim uređuje očuvanje, zaštita planiranja, gajenja i korišćenja šuma, raspolaganje šuma i šumskim zemljištem. Pozitivne odredbe ovog zakona odnose se na šume i šumsko zemljište u svim oblicima svojine. Pohvalio bih nadležno Ministarstvo i Upravu za šume, jer sa ovim predlogom zakona koji omogućava adekvatno reagovanje i finansiranje otklanjanja posledica u slučaju velikih prirodnih nepogoda, a dobra stvar je da se predlaže oslobađanje korisnika šuma da u tim slučajevima plaćaju naknadu za korišćenje šuma, jer se u takvim situacijama ne može govoriti o korišćenju šuma. Šumari, šumarski inženjeri i radnici u šumi, kao istinski čuvari prirode, sprovode pored ostalih poslova i mera zaštita šuma od požara. U zaštiti šuma od požara, bitno je istaći tri cilja, sprečiti pojavu šumskih požara, brzo ih otkriti i brzo ih ugasiti. Svi znamo da je malopre moj kolega Todorović o tome govorio, da 2007. godine je Svrljišku planinu i Staru planinu zahvatio veliki požar i tada je učinjena velika šteta i šumi i šumskom gazdinstvu u Nišu. Ja sam tada bio u opštini kao zamenika predsednika opštine gde sam aktivno učestvovao sa žandarmerijom, sa svim ljudima iz opštine, sa policijom i sa vojskom u gašenju požara. Tada sam video šta znači šuma i kako je treba održavati, jer sam bio učesnik u tome da tada nije bilo prilaznih puteva kroz šumsko gazdinstvo, da su bili u lošem stanju, a ovaj zakon doprinosi da se neke stvari poboljšaju. Inače, šuma i ovaj Zakon o šumama je vrlo bitan i zbog toga što u prethodnom periodu, zakonu, nije bilo definisano, problem šuma i vlasništvo, nadležnost nad šumama koje su bile nekada zadružne šume i koje su neki drugi koristili, a otišli u stečaj. Imali smo puno takvih slučajeva, a malopre smo i na odboru govorili, gde je moj kolega Milošević naveo da ima jedan deo u njegovoj opštini, preko 100 hektara koji je nelegalno isečen, baš zbog toga što niko nad tim nije gazdovao. „Srbijašume“ nisu mogle da kontrolišu, šumari nisu imali nadležnost i sada ovim zakonom mi te stvari rešavamo na najbolji način. Vrlo je bitno to da se u ovom periodu i ovaj zakon donosi, da se odrade sigurni putevi kroz šume, jer svaki put kroz šumu obezbeđuje se na vreme, da se dođe do šume, da se vrši krčenje, eksploatacija šume, zaštita od požara, da se dovede određeni broj turista da mogu da beru gljive, da beru lekovito bilje i zbog toga je veliki akcenat na sve nas da se prave putevi kroz šume. Kao predstavnik opštine koji sam bio do 2014. godine, imali smo puno pozitivnih stvari, vezano za šume, jer je šuma izvor života, šuma je vrlo bitno što se tiče i samog opstanka našeg sveta, ali imamo velikih problema oko krčenja šume. Kao što sam malopre rekao, 2007. godine su bili veliki požari, gde je bila velika površina pod šumom i ona je uništena, oštećena i došlo je do eksploatacije šume. Od eksploatacije šume, šumarski radnici i ovlašćeno preduzeće koje radi eksploataciju i proredu te šume, radi i veliku štetu našim selima, a to važi i za moju opštinu odakle ja dolazim, a to je opština Svrljig, to važi i za okolne opštine, Knjaževac, Bela Palanka, Gadžin Han i sve opštine u Srbiji gde su površine pod šumom, a ima ih dosta, a i sam direktor Uprave za šume, dolazi iz veoma poznate opštine Žagubice, kako sam čuo, koja je već prepoznatljiva po šumi. Prave se velike štete kao što sam rekao kada se eksploatiše i kada se vozi šuma posebno na seoskim putevima, putevima koji vode do sela, prilaznih puteva koje su radili naši dedovi, lokalne samouprave iz svojih skromnih sredstava, a teškim kamionima kojima se tu prolazi, pravi se stvarno velika šteta, na tim šumskim putevima, a samim tim imamo i velikih problema i kao lokalne samouprave, jer svi znamo da ova sredstva koja dolaze iz ove takse koja se plaća od naknade za šumu, gde se vraćaju određena sredstva lokalnoj samoupravi, to su veoma mala sredstva i sa tim sredstvima moramo na neki način da ih poboljšamo, ili pak da naložimo tim subjektima koji rade izvoz te šume sa tih područja da to voze manjim kamionima ili u krajnjem slučaju da lokalna samouprava zajedno sa Upravom za saobraćaj, da se to rešava na najbolji način. Imali smo problema da su naši meštani iz naših sela blokirali te puteve, da ne dozvoljavaju da prolaze teški kamioni, a posle toga su imali sankcije i probleme baš zbog tog što te firme koje su radile izvoz tih šuma, pisana je prijava protiv njih, a sa njima su bili zajedno i ljudi iz „Srbijašume“ koji su gledali svoj interes, ali nisu gledali interes naših sela, naših poljoprivrednih proizvođača i svih onih koji žive na tim teritorijama naših opština. Šta drugo mogu da kažem za ovaj zakon. Mislim da je zakon stvarno dobar, mislim da ću ga podržati kao narodni poslanik ispred Ujedinjene seljačke stranke, ali izabran sa liste SNS, jer vidim da ovaj zakon daje snagu i mogućnost da one stvari koje su bile loše u prethodnom zakonu, sada se poboljšavaju, daje se mogućnost da se bolje i lakše radi. Na kraju bih još jednom zahvalio svim poslanicima koji će glasati za ovaj predlog zakona i za sve ostale zakone koje predlaže naša Vlada na čelu sa našim premijerom gospodinom Vučićem, jer mislim da će svi ovi zakoni doprineti da i naša država i naša poljoprivreda i sve ono što je vezano za naše selo bude mnogo bolje i lepše nego što je bilo do sada. Za kraj bih pozvao sve ljude, bilo da oni žive u našim selima, bilo da žive u gradu, da se vode onom izrekom koju je rekao naš pesnik Jovan Jovanović Zmaj „gde god možeš ti drvo posadi jer ono je blagorodno pa će da te nagradi“. Još jednom bih vas zamolio da se obrati pažnja i na lokalne samouprave i još jednom kažem da ću ja, poslanik ispred Ujedinjene seljačke stranke, a izabran sa liste SNS, glasati za ovaj zakon i za sve zakone koje predlaže Vlada na čelu sa našim premijerom Aleksandrom Vučićem. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Miletiću. Reč ima gospođa ministar, Snežana Bogosavljević Bošković. Izvolite.
Hvala poslaniku Miletiću na ovako lepoj diskusiji i na velikoj podršci, i ovom a i prethodnim zakonima koje sam ja branila ovde pred vama, narodnim poslanicima. Samo da razjasnimo nešto, i zbog vas, ali i zbog javnosti. Pominjete šumske puteve. Šumski putevi su putevi u šumama, i to su putevi koji jesu u našoj nadležnosti i mi svake godine izdvajamo značajna sredstva da pomognemo izgradnju šumskih puteva. To su ona sredstva koja mi izdvajamo u vidu subvencija. Ove godine smo izdvojili 195 miliona dinara, upravo za izgradnju šumskih puteva. Možda je dobro da naša javnost i naši sopstvenici šuma znaju da i oni mogu da konkurišu za ova sredstva, ne pojedinačno već kao udruženi, da mogu da dobiju sredstva za izgradnju puteva, jer znam da sigurno ima puno mesta i planinskih predela gde su zaista neophodni šumski putevi u šumama, a možda naši sopstvenici, naši poljoprivrednici, naši građani za to ne znaju. Poštovani poslaniče, čim kamion, čim bilo koje prevozno sredstvo izađe iz šume, onda je on već na javnom putu. Taj put više nije u nadležnosti Ministarstva poljoprivrede i zbog toga korišćenje puteva, odnosno nosivost kamiona kojim se prevozi drvo je sada predmet kontrole i praćenja saobraćajne inspekcije, policije i drugih organa. Dakle, nije naša nadležnost. Toliko. Zahvaljujem.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Vladan Milošević. Izvolite.
Hvala. Uvaženi predsedavajući, gospodine Marinkoviću, uvažena ministarko sa predstavnicima ministarstva, vi dobro znate da ja nisam neki laskavac, ali prvi put moram da priznam da ste uradili jedan dobar zakon. Starim zakonom šume nisu bile zaštićene. Ovoga puta, uzeli ste u zaštitu i šume koje nisu bile pod nadzorom šumskih uprava itd. Zašto kažem ovo? Navešću vam jedan primer. Na teritoriji opštine Vladimirci, uspešnom privatizacijom koja je sprovedena 2004. godine, kombinati su prešli u ruke ljudi koji su na gazdovanje dobili i šume. Oni su šumu u površini od 117 hektara isekli u ploče, bez ikakve osude, bez ikakve, i pored raznih prijava, nikakvih intervencija u tom pravcu nije bilo. Mislim da ovaj zakon omogućuje da se reaguje na vreme i da se ovakve stvari spreče. Tačno je da ovaj zakon najviše doprinosi zaštiti šuma, jer desetine hiljada hektara su bile nezaštićene. Ali, omogućava i druge stvari – zaštitu zagađivanja šuma, promet drveta, i to je jako bitna stvar. Evo, po selima se javljaju ljudi koji se bave samo tim. Nigde doznake, nigde čekića na drvetu, bez ikakvog papira. Država od toga nije ubirala ništa. Sada imamo priliku da i lokalne samouprave dobiju deo sredstava, što reče Milija Miletić, da, ako ništa drugo, za popravku bar tih pristupnih puteva šumama. Nadam se da ćete smoći snage da ovaj zakon sprovedete u potpunosti u delo. Ne znam da li imate dovoljno stručnih kadrova? Pretpostavljam da vam toga nedostaje, jer mi se čini da sam jutros čuo da negde oko osam inspektora samo nedostaje. Verovatno će vam sada ovom podelom na okruge trebati i više šumara i više šumarskih inženjera. Mislim da ćemo na dobar način ovim zakonom učiniti da povećamo površine pod šumama i da zaštitimo šume od daljeg propadanja. A što se tiče bio-obnovljivih izvora energije, ne možemo sada ići na to da se svi šumski ostaci sklanjaju iz šuma. To mora da ostane u šumi. Šuma mora nečim da se hrani, tako da ne treba previše na to računati, već na sadnju novih zasada šume, brzorastućih zasada i mislim da je to pravi put da se obezbede obnovljivi izvori energije. Vrlo rado ću podržati ovaj zakon, punim srcem i nadam se da će on biti ispoštovan do kraja. Hvala vam.
Zahvaljujem kolegi Miloševiću. Reč ima ministarka.
Hvala poslaniče na prilici da kažem i o tome kakve ljudske resurse imamo, odnosno kakvim stručnim kadrom raspolažemo, kakav je taj kadar koji brine sada, kada se radi o stručnim poslovima u šumama. Tačno je da mi imamo 30 šumarskih inspektora i da to nije dovoljno i da nam treba više. Ali, za ovaj deo koji se odnosi na planiranje, na gazdovanje, na stručan rad, mi možemo da budemo ponosni. Moji saradnici su mi pripremili podatak da kada uzmemo samo inženjere koji su uposleni u „Srbijašumama“, „Vojvodina šumama“, u nacionalnim parkovima Tara, Kopaonik, Fruška gora, Đerdap, Šarplanina, Borjak i šumarski inženjeri koji su uposleni u Upravi za šume ministarstva, njih ima preko 820. Dakle, 820 inženjera šumarstva brine o tim poslovima koji se odnose na struku, na pravilno planiranje, na gazdovanje. Pored inženjera, mi raspolažemo, ovako svi zajedno, sa uposlenih preko 1.520 tehničara. To su radnici koji su zaposleni na neodređeno vreme i, naravno, po potrebi, bilo da se radi o pojedinim područjima ili se radi o nekim posebnim poslovima, angažujemo i radnike na određeno vreme. Tako da je ovo sasvim sigurno jedan značajan potencijal, koji nam daje za pravo da verujemo da uz ovaj zakon i uz našu ovakvu spremnost koju smo danas pokazali, svi ovde zajedno, za šumarstvo Srbije zaista idu bolji dani. Hvala na pažnji.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo, pokušaću svoje komentare i opaske na Predlog izmena i dopuna Zakona da dam kroz jednu metaforu, koja kaže da je znanje naučiti da je paradajz voće, a mudrost je da ga ne stavite u voćnu salatu. Ja ću pokušati kroz svoju kritiku zakona da pokažem gde se u ovom zakonu vidi znanje, a gde nije bilo mudrosti, nažalost. I to je razlog zašto ne dam svoj glas za zakon. Prva stvar koja je neminovna da se komentariše je da izmene i dopune ovog Zakona izbacuju Skupštinu iz konstruktivnog procesa, iz programa strategije i sl. U članu 12, kojim se menja član 19, kaže se da se reči: „Narodna skupština“ zamenjuju rečju: „Vlada“. Dakle, narodni poslanici sad imaju Predlog, gledaju izmene i dopune, a onda eventualno kroz izveštaje koje će ministarka podnositi nadležnom odboru, mogu da pitaju šta se dešava u šumama, šta se dešava od obećanog, šta se dešava sa planovima, šta se dešava uopšte, ako toga bude u obavezi koju ima ministarka pred sobom, da na svaka tri meseca podnosi izveštaj. Inače, sada nećemo više raspravljati, do novog zakona o šumama. Tu je moj komentar da nema spora da je zakon pripremljen znanjem, kazaću i zašto, ali nije mudro izbaciti Narodnu skupštinu iz ovakvog zakona. To je očigledna strategija i namera, ne znam kako će biti sa vodama, ne znam kako će biti sa zaštitom životne sredine, ali slutim iz ovoga da će biti slično. To je loša poruka, to je nedostatak mudrosti. U raznim drugim oblastima možemo da se raspravljamo treba li ili ne treba da bude Narodna skupština prisutna. U ovoj ko je mudar, tu mu rasprave nema. Tako da, ja jasno čitam ovde – izbor. Zašto govorimo o tome da ćemo možda imati novi zakon, ako ćemo, a ne izmene i dopune? Zato što u izmenama i dopunama ovog zakona imamo 59 članova. Kao što znamo, jedinstvena metodološka pravila Narodne skupštine za predlagača podrazumevaju da ako menja polovinu ili više od polovine, treba novi zakon. Dakle, 121 član ima zakon koji je na snazi, Predlog izmena i dopuna 59. To je pametno, a nije mudro, kao sa slučajem za paradajz, da znate da je voće, ali ga ne stavljate u voćnu salatu. Vi ste ga sada stavili u voćnu salatu. Ako već imate nameru, kao što ste doneli, da menjate polovinu članova, onda donesite novi zakon. Šta time postižete? Postižete da menjate ceo zakon tako da je svima jasno o kakvim se izmenama radi. Postižete na kraju dobar utisak i za Vladu. Imamo novi zakon, zato što želimo da menjamo na bolje. To je mudro. Ovo je samo pametno. Šta to znači dalje kada je u pitanju odnos Narodne skupštine i Vlade? Danas sam imala prilike da slušam i pametne i mudre ljude koji prave analizu kako sarađuje državna uprava i organizacije civilnog društva. Postoji podatak za 2014. godinu da je Narodna skupština donela 351 akt i da je od toga samo 37 akata, odnosno 10,5% bilo na javnoj raspravi. Vaš je zakon letos bio na javnoj raspravi. To je i pametno i mudro. Godina 2014. nije ni pametna ni mudra. Ali, procene koje imam za 2015. godinu je da se taj procenat neće povećavati. Šta vi očekujete od onih na koje se zakon odnosi, ako samo 10% ukupnih zakona prolazi javnu raspravu? Zašto to radimo? To nije problem vašeg ministarstva, niti je problem ove Vlade. To rade sve vlade. Sve su vlade to radile, od 2001. na ovamo, na kojima ja svedočim, bivajući im ili opozicija ili podržavajući. To nije ni pametno ni mudro. Ali, očigledno će ostati kao stil rada Vlade. Šta znači to kada izmenjate praktično pola zakona, ostajući u okvirima metodoloških pravila i kada mi ne dobijamo jasno odgovor na pitanje šta se menja za privatne vlasnike šuma, šta se menja po usklađivanju sa Zakonom o javnoj svojini za šume o kojima se stara država? Šta se menja za druge šume? To se iz vašeg zakona ne vidi. Ja ću vam pokazati na koji način se ne vidi, jer na samo jednom od primera koji je ovde bio u raspravi, a to je da ćete ukinuti naknadu koju je morao da plaća svako ko seče drvo koje je bolesno. Nije bez razloga to unete. Vaše obrazloženje da onda oni neće da seku bolesna drva, treba da plaćaju, nije ni pametno ni mudro. Moram sa vama da podelim procenu da sada sledi jedna epidemija bolesnog drveća. Zato je bilo naknade i zato je trebalo ostaviti tu naknadu, zbog toga što uvek postoji razlog i da neku naknadu uvedete, zato da bi bilo poštovanja propisa koje država smatra dobrim, u ovom slučaju za šume, a kada je ukidate, morate imati mnogo dobro obrazloženje koje bi omogućilo da kažemo – dobro, ovo se sada promenilo za privatne vlasnike, sada oni više ne plaćaju nadoknadu. Plaćanje nadoknade za one koji gazduju šumama, šta je ostalo nejasno? Šta biva sa branjem gljiva, šumskih plodova, divljih, čega god hoćete? Da li se plaća za to nadoknada ili se ne plaća? Da li to spada u šume ili ne spada u šume? Šume nisu stabla. Meni je malo žao da ja slušam ovde o stablima i o drveću, pošto to šume nisu. Ko se bavi zaštitom životne sredine zna da to šume nisu. Dakle, da li postoji neka nova nadoknada ako je korišćenje šuma, ako je gazdovanje šumama? Da li to podrazumeva i rastinje i bilje koje nema definiciju stabla, pošumljenosti, okrošnjenosti i hlada koje pravi, nego je na teritoriji šume? Zašto je važno da o tome sasvim jasno ovde date odgovor? Baš zato što su izmene i dopune zakona. U načelu nemam ništa protiv ni da naplaćujemo nadoknade za berače gljiva, šumskih plodova i ostalog ili da ne naplaćujemo, ali imam protiv da meni to ostane nejasno. Kako je onda to tek ljudima koji ovu našu raspravu slušaju, pokušavajući da sedeći i slušajući kažu – ok, ja imam koliko god hektara šuma, šta je sada ovde za mene bolje, šta mi je gore? To je suština, to je mudro, kada ste predlagač zakona, da ljudima na koje će se direktno zakon odnositi objasnite šta se tu za njih menja. Može da se menja i na gore i to je isto donošenje zakona. Bilo je takvih zakona i biće verovatno, ali ovde bi trebalo da se menja na bolje. Ono što je još važno da bude potpuno jasno je, ovde u raspravi smo čuli da se sada dozvoljava budžetima lokalnih samouprava da ubiru naknade. Oni mogu ako hoće. To ili nije jasno rečeno ili mi ne razumemo Zakon o budžetskom sistemu, ili svi mislimo da mogu da se donose parafiskalne naknade. I ovo je sklisko i bilo je sklisko i kada smo donosili Zakon o šumama, zato što nam nedostaje zakon o naknadama i taksama, kao što je ovom nesretnom uredbom, kojom su smanjene dinarske i devizne dnevnice, uveden u suštini parafiskalni namet od 10% za oporezivi deo iznad 15% za dnevnice u inostranstvu, a da nama u Skupštini niko nije rekao koliki će biti prihod od tog novog parafiskalnog nameta. To je možda pametno za interesnu grupu koja je procenila – sada će to da bude super, svi će da nas vole, vidi kako mi umemo sa novcem, ali nije mudro zato što ste ostavili ljude bez prihoda na koje inače imaju pravo, kada su u pitanju dnevnice, a privatna lica, preduzetnike, korporacije opteretili sa dodatnih 10% naknade, u stvari poreza, ja ovde namerno mešam naknadu i porez, zato što postoje slučajevi kada je to vrlo slično, koje oni moraju da plaćaju za tu dnevnicu, za iznos iznad 15%. Na koji način vi uređujete šta će lokalna samouprava, ako će da ubira od naknada? Na kraju, sasvim kratak komentar o pošumljenosti Srbije, o čuvanju šuma, korišćenju šuma i o politici prema šumama. Mi ćemo verovatno imati tek detaljnih rasprava kada dođu predlozi izmena i dopuna ili novi zakoni koji se tiču Poglavlja 27. Oni će morati pa će morati doći u Skupštinu. Pametno je da ih pišu stručni ljudi, kao i do sada. Mudro je da ih držite na širokoj javnoj raspravi, što široj. Pametno je da iskoristite sve ono što su druge države koje su menjale svoje zakonodavstvo na osnovu Poglavlja 27 uradile, a mudro je da kroz Skupštinu što duže i što šire imamo raspravu o zakonima koji će tek doći, pa će se jedan deo ticati i šuma. Nije pametna rasprava koja ima ton ogovaranja problema. Mi smo, nažalost, tome skloni da opisujemo probleme ogovarajući ih i da se pravimo da ne znamo da šume nestaju dejstvom sekira i testera i da se pravimo da ne znamo da 30 inspektora šumarstva neće moći da spreči ono što nije moglo da spreči u rasporedu planskom hiljade tržišnih inspektora. Mislim, možemo da se pravimo na kobajagi, možemo da opisujemo – ju, ju, kako je strašno, ali nije to dobro ni po koga. To se završava za deset godina od danas i možda sam zato trebala da počnem ovaj svoj pokušaj doprinosa sa – sa dame i gospodo poštovana deco, jer se takav stil ogovaranja problema, a ne suočavanja sa realnošću i strategijom kako se ti problemi rešavaju, završava tako što ta deca mere ne 27% ili 29% šume, nego mere 22%. To je, nažalost, cena koju ovakva vrsta rasprava plaća. Za različiti nivo pošumljenosti i za različit nivo brige prema šumama, u odnosu na celu teritoriju Srbije, je dobro što ste pokušali da udetaljišete oblasti. Možda bi bilo pametno, ali nije bilo mudro. Ja vam to najdobronamernije kažem. Taj deo u zakonu nije trebalo menjati. No, vaše je pravo da procenjujete da li ćete navoditi tih sedam oblasti tako kako ih navodite, a moja je obaveza da vam sada najavim da u slučaju kada budete trebali da menjate taj deo zakona, imaćete moj glas. Zato što će to tada biti i pametno i mudro. U oblasti koja je ostala, takođe, nejasna, kao i koje vrste nadoknade u stvari plaćate, kako se to meri, da li plaćate i nadoknadu za berače šumskih plodova, ostaje i odluka da kad ja čitam zakon o vetrozaštitnim pojasima sada po zakonu niko ne brine. To nije ni pametno ni mudro. Vetrozaštitni pojasevi imaju ogroman problem sa nama u Srbiji. To je proces koji je na korist svima nama i u koji niko neće da uđe sa jako mnogo različitih obrazloženja i opravdanja, od toga da ne može sa katastrom, ne može sa privatnom parcelom, ne može sa lokalnom samoupravom, ne može sa šumskom upravom, ne može nikako, pa onda kad i to može preko toga nema ko da čuva sadnice, pa dođu neki ljudi ne znam odakle, sa Marsa dođu, pa pokradu te sadnice. Ono što je direktna posledica je da mi vetrozaštitne pojaseve nemamo, da to nije bilo dobro rešeno kao strateški cilj u jednom od propisa i da umesto ovoga što nam je ponuđeno, da to stvarno bude rešeno, vi ste vetrozaštitne pojaseve potpuno izbacili iz nadležnosti bilo čije. Pogledajte površine, pogledajte ukupnu zapreminu krošnji. Koga god mi budemo u ovoj Skupštini zvali i pitali – hoće li biti vetrozaštitnih pojaseva na bentovima, uz putevima, na slankastom zemljištu, u Banatu, na erozijama, na Staroj planini, ponovo, gde erozija treba da se uradi dodatna sanacija, na krajevima retenzija, dobićemo odgovor koji je najgori mogući odgovor koji može da se dobije, a koji će glasiti – to nije naša nadležnost. To je po meni zajednička šteta, a nije bilo ni pametno ni mudro da se tako uradi. Ja bih volela da sam u čitanju ovog i Predloga izmena i dopuna Zakona svuda pogrešila. Stvarno bih volela, ali sam u nekoliko čitanja potpuno sigurna da vam s pravom dajem ove opaske uz molbu da, koju ponavljam, zakoni iz oblasti zaštite životne sredine i oblasti poljoprivrede, dakle, ne samo 27, nego 11, 12, da budu u javnoj raspravi. Ko god vam bude rekao – pusti ovo, nemoj oko toga da se pravi buka, ne misli vam dobro. To nije ni mudro, ni pametno i da ta javna rasprava ima i svoju proceduru unutar onoga što je moguće u Skupštini. Dakle, bez hitnog postupka, sa javnim slušanjima i sa dovoljno vremena da bilo ko ko sluša te zakone može da kaže ovo što se na mene odnosi iz tog zakona za mene je bolje ili lošije. To je tačka koja predstavlja suštinu evropskih integracija i tu prestajemo da lažemo jedni druge, prestaje ogovaranje problema i počinje suočavanje sa problemom onakvim kakav je i koliko god bio ružan i njegovo rešavanje. Hvala vam.
Reč ima Snežana Bogosavljević Bošković.
Ja želim da se kratko osvrnem na primedbe narodne poslanice Čomić. Prvo, primedbi je bilo više, ja sam ih nekako grupisala u nekoliko grupa. Prva grupa primedbi odnosi se na naknade za posečeno drvo. Vi ste rekli da mi sada uvođenjem oslobađanja jednog broja sopstvenika ili korisnika praktično dajemo alibi da svako može koristiti ovaj način, dakle svako može oštećeno stablo, obolelo stablo proglasiti za stablo koje zaslužuje da bude posečeno bez naknada. Mi smo u zakonu jasno i precizno naveli – oslobađaju se plaćanja naknada sopstvenici, odnosno korisnici šuma koje su pretrpele neku prirodnu nepogodu. Pri tome smo obrazložili šta su prirodne napogode. Znamo šta je poplava, šta su ledolomi, šta su klizišta. Dakle, pojedinačna stabla u šumama koja se seku, a koja su obolela ili oštećena, neće biti podvrgnuta ovom režimu oslobađanja od plaćanja naknada. Jasno smo istakli to da nije nama cilj da sada umanjimo prihod budžeta, nego nam je cilj da ono što je nastalo kao posledica prirodnih nepogoda bude, što je moguće pre, sanirano, da se takva stabla izvuku iz šuma, da prosto ne budu izvor ili rasadnik zaraze. Mi smo to jasno precizirali u ovom zakonu i tu ne sme i ne bi trebalo da bude zloupotrebe, prosto pratićemo to na terenu. Što se tiče pitanja da li mi sada uvodimo neke nove naknade, da li mi sada nekim zakonskim rešenjem zadiremo u džepove naših građana, naših sopstvenika šuma, moram odmah da kažem da mi ovim zakonom apsolutno ni na koji način ne remetimo ono što je do sada bilo. Dakle, pitanje plaćanja naknada za prirodne resurse, u ovom slučaju za šume, je pitanje koje je određeno nekim drugim zakonom i ovo se apsolutno ne menja. Takođe, određeno je ovim drugim zakonom, dakle Zakonom o naknadama, kako se te naknade koje se ubiraju po osnovu korišćenja prirodnih resursa raspoređuju na ovom republičkom i lokalnom nivou, a to je raspodela 70:30%. Dakle, naknade od drveta, od korišćenja drveta u republički budžet 70%, u lokalni budžet 30%, a iz ovih budžeta ponovo u šume, bilo kroz pošumljavanje, bilo kroz šumske puteve ili za bilo koji drugi posao u šumi, za zaštitu, u krajnjoj liniji, od ovih insekata, od štetočina, itd. Postavili ste pitanje još jednih naknada, naknade za sakupljanje gljiva i šumskih plodova. Moram da kažem da to ovim zakonom nismo uređivali. To su pitanja koja su uređena Zakonom o zaštiti prirode i ovo je isto tako prihod budžeta Republike Srbije iz kog se kasnije finansiraju svi oni poslovi u životnoj sredini koje stalno svi pominjemo, ali ne samo poslovi u životnoj sredini, nego i poslovi u šumama, itd. Smatrate da nije dobro što smo šumska područja zamenili šumskim oblastima. Tih šumskih područja je bilo 32, a sada imamo sedam šumskih oblasti. Ukrupnili smo šumska područja u šumske oblasti iz više razloga, a pre svega iz praktičnog razloga. Prethodni zakon, zakon koji je donet 2010. godine i koji mi sada menjamo, je podrazumevao 32 šumska područja. Za svako ovo šumsko područje trebalo je da se pripremi plan upravljanja šumama. Ne moram da vam kažem, ali verujte, da sva šumska područja nisu dobro uradila ovaj plan. Pokazalo se ovo kao jedan glomazan mehanizam koji traži puno vremena, koji puno košta i ne vidi se ona jedinstvenost, odnosno onaj nivo strateški važnih dokumenata koji bi bili objedinjeni na nivou našeg Ministarstva i Republike. Moram da vam kažem i to da ovakvu organizaciju šumskih područja, znači ovu novu organizaciju kroz šumske oblasti su podržali stručna javnost u oblasti šumarstva. Ne sumnjam da je tačno ono što su mi moji saradnici rekli, a rekli su mi da su prethodnim godinama organizovali jako puno tih radnih sastanaka, prezentacija, tribina na kojima se razgovaralo sa stručnog aspekta o opravdanosti jednog ili drugog modela i preovladalo je mišljenje da je ovaj model u ovom momentu bolji. Znači, bolji je iz mnogo razloga, a jedan od razloga koji je nama važan to je da ovi planovi budu što je moguće kvalitetniji, što je moguće bolji i u krajnjoj liniji što je moguće jeftiniji. Naše procene su da ćemo kroz ovakav način organizovanja i pripremanja planskih dokumenata uštedeti u narednim godinama čak i do milijardu dinara. Postavili ste i pitanje i zašto izmene i dopune zakona, zašto ne novi zakon? Mi jesmo zaista bili u dilemi da li ići na novi zakon, jer zaista su dugo rađene ove izmene i dopune, dugo su pripremane, i mi smo se odlučili da ide na izmene i dopune, ne zato da bi uštedeli onu javnu raspravu, jer imali smo dakle, jako veliki broj radnih sastanaka, tribina, prezentacija, ali i zvaničnu javnu raspravu. U okviru zvanične javne rasprave tri velika skupa, na kome su zaista učestvovali i stručna javnost, i zainteresovani korisnici, imam i spisak svih tih učesnika, koga interesuje, i nevladine organizacije i udruženja Gorana itd, Prosto nismo želeli da ovde bilo šta sakrijemo, da bilo šta provučemo. Mi smo želeli da dobijemo kvalitetan predlog. Sve primedbe i sve sugestije smo slušali, i verujte da je ovaj predlog zaista rezultat i struke i korisnika i zainteresovanih itd. Pitanje hitnosti. Odlučili smo se da budu izmene i dopune zato što je bilo pitanje da se što pre dođe do ovog zakona, do ovog Predloga zakona, jer neke stvari na terenu prosto nisu mogle da čekaju dalje odlaganje. Vi znate da samo donošenje novog zakona zahteva i jedno znatno duže vreme. To je bio razlog. Znači, hitnost. Rekli smo danas, desetine hiljada hektara državne šume nema trenutno korisnika, nema ko da brine o njima i da se stara. One su, lako je zaključiti, na meti šumokradica, znači oni koji bespravno seku, mi prosto moramo da što pre njima odredimo korisnike. Možemo nakon usvajanja ovog zakona. Predložićemo Vladi korisnika. Vlada će ga usvojiti i te šume ćemo na jedan način zbrinuti. Naravno i pitanje kada se radi o nedozvoljenim sečama, ili krađi šuma, da ne upotrebim baš taj termin krađa, ali u nekim slučajevima je i krađa, pitanje je i neophodnost da se što pre tome stane na put. Tako da je bilo više tih razloga zbog kojih smo se mi odlučili na izmene i dopune. Pritom, želim da vam kažem da smo nedavno bili ovde u Skupštini pre 15-ak dana sa Zakonom o nacionalnim parkovima, nadam se da ćemo vrlo brzo se ponovo sresti početkom novembra kada imamo nove zakone iz oblasti poljoprivrede. Jako puno zakona smo pripremili. Bili smo vredni, ali i naše ministarstvo je veliko i od nas se to i očekuje, ali ni jedan zakon do sada, od kada sam ja na čelu ovog ministarstva nije išao po hitnom postupku. Svi zakoni su pratili one normalne redovne procedure. Trudili smo se maksimalno da animiramo sve zainteresovane, sve oni koji mogu da nam pomognu, jer uve verujemo da ima mnogo onih i dobronamernih i onih koji su spremni da nam pomognu da naši zakoni budu što bolji. Cilj mi je da ovaj zakon ostaje da traje. Inače moram da kažem da sam srećna, da sam zadovoljna jer meni kao ministru dopalo da radim ovaj Zakon o šumama, kao što sam i prošli put Zakon o nacionalnim parkovima branila, to je za svakog ministra koji je nadležan za ove poslove sasvim sigurno velika čast i veliko zadovoljstvo. Pitanje i šuma i nacionalnih parkova, prirodnih resursa, to je ono što je zaista za mene izuzetno i vredno i važno. Kažem zadovoljna sam i zahvalna što je meni došlo da se ja ovim pitanjima bavim. Na kraju saglasnost Vlade. Zašto saglasnost Vlade na program, a ne saglasnost Narodne skupštine. Opet želim da kažem da mi ovim ne želim oda izbegnemo Narodnu skupštinu. Naprotiv, mi sa narodnim poslanicima razgovaramo, dogovaramo sa njima, njima nudimo naša rešenja, oni usvajaju. Njima u krajnjoj liniji podnosimo i izveštaje o radu našeg ministarstva. Vi znate na odborima, poljoprivrede, zaštite životne sredine, na tri meseca, na šest meseci mi dostavljamo izveštaje. Tako da će Narodna skupština sasvim sigurno imati mogućnost da prati primenu ovog zakona. Sada, što mi dajemo Vladi da ona usvaja program? Prosto zato što Vlada vodi politiku, između ostalog Vlada vodi i sektorsku politiku i ona je i odgovorna za sprovođenje politike. Tako da, nemojte da mislite da bi ovde bilo ko želeo da umanji važnost narodnih poslanika. Naprotiv, vi ste ti koji saslušavate, vi ste ti koji prihvatate, ili ne prihvatate naše predloge. Programe rade stručne ekipe ljudi, znači stručnjaci na osnovu utvrđenih planova, na osnovu utvrđenih strategija, planskih dokumenata i mislim da ništa nije loše u tome što mi poveravamo Vladi da ih usvoji i zbog efikasnosti i zbog brzine i zbog činjenice koju sam rekla da Vlada vodi globalnu politiku, a naravno i sektorsku. Još jednom podvlačim da mi vama uvek podnosimo izveštaje, a vi ste ti koji svakako imate priliku i kroz odbore i kroz poslanička pitanja i na razne druge načine da ukažete na to šta je dobro, a šta nije dobro. Hvala vam.
Zahvaljujem. Gospodine Šormaz samo da vas pitam po kom osnovu ste se javili? (Dragan Šormaz, s mesta: Kao ovlašćeni.) Nemate više vremena. Dvadeset minuta ste iskoristili. Zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona. Prelazim na tačku 6. dnevnog reda, Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Pre otvaranja jedinstvenog pretresa podsećam vas da prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika u skladu sa članom 96. stav 4. Poslovnika. Saglasno članu 192. stav 3. a shodno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije koji je podnela poslanička grupa SPS. Da li predstavnik predlagača narodni poslanik Neđo Jovanović želi reč?(Ne.) Da izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Pošto na listama poslaničkih grupa nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika. (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. Pre nego što vas obavestim o nastavku želim da se zahvalim i žao mi je što je ministarka sa timom izašla iz sale, i svim narodnim poslanicimai njenom timu, na veoma konstruktivnoj atmosferi, argumentovanoj diskusiji i da vas obavestim da nastavljamo sa radom sutra u 10,00 časova. Hvala.