Tere päevast, lugupeetud Riigikogu! Tere päevast, austatud valitsusliikmed! Alustame tänast infotundi. Palun kohaloleku kontroll! Kohalolijaks registreerus 50 Riigikogu liiget, puudub 51. Tänases infotunnis osalevad järgmised valitsusliikmed: keskkonnaminister Keit Pentus peaministri ülesannetes, justiitsminister Kristen Michal ja siseminister Ken-Marti Vaher. Meil on registreeritud üheksa küsimust. Head kolleegid, selleks et me jõuaksime rohkem küsimusi läbi võtta, võib kohapeal esitatud küsimusi olla ainult kaks.
Alustame. Palun, kolleeg Rannar Vassiljev, küsimus keskkonnaminister Keit Pentusele!
Aitäh! Hea minister! Majandus- ja kommunikatsiooniminister on seadnud üheks eesmärgiks taastuvenergia tasude vähendamise juba praeguseks tehtud investeeringutele ja selle väidetavaks tulemuseks peaks olema madalam elektri hind lõpptarbijale. Arvestuslikult võiks hind lõpptarbijale langeda 1,3%. Samas on heal ministril plaan jätkata toetuste maksmist Eesti Energia Narva Elektrijaamadele, mis seaduse järgi peaks lõppema selle aastaga. Narva Elektrijaamad said esimeses kvartalis kõigist taastuvenergia toetustest 39%. Kas minister on valitsust informeerinud, kuidas see plaan võiks kajastuda lõpptarbijate makstavas hinnas?
Aitäh selle küsimuse eest! Ma alustaksin hoopis sellest, et eile toimus Riigikogus majanduskomisjoni algatusel üks väga asjalik ja rahulik arutelu taastuvenergia ja üldse energeetika teemal laiemalt. Ma arvan, et see on iseenesest väga tänu- ja kiiduväärt, et parlament on sellise rolli võtnud ja kõik asjasse puutuvad osapooled ühe laua taha kokku kutsus. See andis eri osapooltele võimaluse väljendada oma seisukohti. Tegelikult oli eilsel arutelul laua peal ka teie küsitud küsimus. Iseenesest on tõesti tõsi, et kui me vaatame taastuvenergia toetuste väljamakseid nii 2011. aastal kui ka 2012. aasta esimeses kvartalis, siis lõviosa nendest toetustest on läinud Eesti Energia Narva Elektrijaamadele, kus põlevkivi ja puitu koos põletatakse. Loomulikult tekib küsimus, kas selline tegevus on kõige mõistlikum, eelkõige, kas on mõistlik, et tarbijad peavad sellisele tegevusele veel peale maksma. Eks see ongi otsustamise koht, kas on põhjust seda olukorda veel pikendada või mitte. Kehtiva seaduse järgi peaks 1. jaanuarist 2013 täiendava toetuse maksmine puidu põletamisele põlevkiviahjudes lõppema ja ma arvan, et see on igati mõistlik lahendus. Iseenesest ei ole selleks vaja mingisugust seadusmuudatust, et puidu põletamisele põlevkiviahjudes enam peale ei makstaks, piisaks majandusministri määruse muutmisest ja see tooks tõepoolest kohe kaasa elektriarvete vähenemise paari protsendi võrra. Nii et see võimalus on täiesti olemas. Ma arvan, et see on mõistlik võimalus ja seda võiks kasutada.
Palun, kolleeg Rannar Vassiljev, esimene täpsustav küsimus!
Aitäh! Küsin majanduskomisjoni eilse istungi kohta. Keskkonnaminister näitas seal slaidi, kus ühe põlevkivienergiatoetusena oli kirjas 150-miljoniline aktsiakapitali laiendamine Eesti Energias. Samas on majandus- ja kommunikatsiooniminister Juhan Parts minu küsimusele 2011. aasta 21. septembril Riigikogus vastanud, et tegemist ei ole mitte mingil juhul riigiabiga, vaid see on aktsiakapitali laiendamine. Küsin teilt kui praegu valitsusjuhi rollis olevalt ministrilt: kas seda teemat on valitsuses arutatud ja kas valitsus teab, kas sellest toetusest on Euroopa Komisjoni informeeritud? Kui jah, siis miks, kui ei, siis ka miks?
Aitäh! Valitsus saab tugineda selle valdkonna eest vastutava ministri tehtud analüüsile ja seisukohale, et see aktsiakapitali laienemine ei ole käsitletav riigiabina. Ma usun, et selle järelduseni on jõutud igakülgse põhjaliku analüüsi tulemusena ja et see nii ka on. See on valitsuse positsioon, mis tugineb majandusministri antud seisukohale. Aga võib-olla tasub korraks mõelda, miks me üldse taastuvenergia toetustest räägime või miks see üldse oluline on. See eesmärk, miks neid toetusi üldse vaja on, on suures debatis ja vaidluses justkui natuke kaduma läinud. Ma ise olen seda meelt, et loomulikult oleks kõige ideaalsem, kui toetusi üldse ei oleks ja tegu oleks puhtalt turupõhise toimimisega. Aga olukord on selline, et meie maksumaksjad toetavad ise seda tõenäoliselt teadmata väga mastaapselt fossiilset ja saastavat elektritootmist ja on teinud seda juba aastaid. Hiljuti tuli välja Säästva Eesti Instituudi arvamus või analüüs, kus on leitud, et fossiilseid kütuseid kasutava ja saastava elektritootmise viiside doteerimine maksumaksjate poolt jääb aastas umbes 800 miljoni euro piiresse. See on väga suur summa. Kuna valitsus, ja ma arvan, et mitte ainult valitsus, vaid see on asi, milles kõik poliitilised jõud on üksmeelel, on võtnud eesmärgiks Eesti energiaportfelli mitmekesistada ja tarbijatele vähem koormavaks muuta, siis see on põhjus, miks me ei saa tekitada äraspidist olukorda, kus fossiilseid kütuseid kasutavat ja saastavat elektritootmist toetatakse, aga puhtam ja kokkuvõttes tarbijale vähem koormav elektritootmine oleks kuidagi ebavõrdses olukorras. See on see põhjus, miks me üldse mingisugustest toetustest räägime.
Palun, kolleeg Rannar Vassiljev, teine täpsustav küsimus!
Viimasest vastusest tulenevalt küsin, kas valitsus on arutanud seda, et taastuvenergia toetused kajastuvad praegu elektriarves. Inimesed näevad, kui palju nad maksavad taastuvenergia toetuseks, samas teie mainitud fossiilsete kütuste toetamisest, mida tehakse maksumaksja rahaga, tarbijatel tegelikult ülevaade puudub. Kas valitsus on arutanud, et nii turu kui ka tarbijate ja maksumaksjate seisukohalt oleks aus informeerida inimesi nendestki toetustest, mida makstakse peale põlevkivile, ja miks mitte välja arvutada, kui suure osa see keskmiselt elektriarves moodustab?
Aitäh! Sellist eraldi arutelu valitsuses toimunud ei ole. Aga jah, ka mina pean oluliseks informatsiooni või teadlikkust sellest, kui mitmel moel on maksumaksja tegelikult aastate jooksul fossiilset ja saastavat elektritootmist eelarve kaudu täiendavalt toetanud. On kindlasti oluline, et see info jõuaks mõnevõrra rohkem tarbijate teadvusse. Lisaks otsesele iga-aastasele rahalisele toetusele või dotatsioonile, mis eelarvest tuleb, on fossiilsete kütustega seotud aga veel terve hulk väga koormavaid kulutusi, mida iga kuu elektriarve peale kirjutada on võib-olla mõnevõrra keeruline. Nagu eile majanduskomisjoniski jutuks oli, on Eestis toodetavatest jäätmetest üle 80% otseselt seotud põlevkiviga. Kuna see on ehk natuke raskesti hoomatav, mis see 80% tähendab, siis illustreerimiseks üks selline näide. Ühel tavalisel, üsna säästlikult elektrit tarbival perel tekib iga kuu põlevkivielektri kasutamisel umbes pool tonni jäätmeid ehk aastaga tekitab ühe pere põlevkivielektri tarbimine kuus tonni jäätmeid, millest pool on ohtlikud jäätmed. Kui te juhtumisi elate kortermajas, siis saate igaüks ise kokku arvutada ja visualiseerida, kujutada ette, kui suur tuhamägi ja ohtlike jäätmete kogus iga aasta ainuüksi ühe korterelamu kohta tekib. See on põhjus, miks me peame oluliseks, et me liiguksime saastavalt elektritootmiselt nii keskkonna kui ka tarbija jaoks odavamale elektritootmisele.
Head kolleegid, nagu ma ütlesin alguses, on meil väga palju registreeritud küsimusi, seetõttu kaks kohapeal registreeritud küsimust. Alustame kolleeg Lembit Kaljuveest.
Aitäh, proua esimees! Hea minister! Eilsel Riigikogu majanduskomisjoni laiendatud istungil andsite päris hea ülevaate taastuvenergiaga seonduvatest Keskkonnaministeeriumi seisukohtadest nii lähitulevikus, tänasel päeval kui ka edaspidi. Mis te arvate minu ja meie demokraatide ühenduse seisukohast, et Eesti elektrituru avamise päevast, st järgmise aasta 1. jaanuarist vabastada tarbijad taastuvenergia maksust, kusjuures taastuvenergia tootmine kompenseeritakse riigi poolt CO2 müügi rahast?
Aitäh! Elektritootmise ja elektriportfelli puhul üldse olen ma igati nõus teie seisukohaga, et eelkõige on oluline ikkagi hind tarbijale ja keskkonnale ehk siis see, et elektrit toodetaks nii tarbijale kui Eesti keskkonnale võimalikult odava hinnaga, võimalikult väikese kuluga. Mis puudutab konkreetset ettepanekut, siis ma arvan, et mida varem me tõmbame väga selge joone vahele ja ütleme, et too 2007. aastal kehtestatud taastuvenergia toetamise süsteem uutele ja täiendavatele taastuvelektri tootmise võimsustele enam ei laiene, et uute ja täiendavate võimsuste puhul me läheme üle tarbijat palju vähem koormavale süsteemile, st mida varem see otsus tuleb, seda parem. Kas see peaks olema 1. jaanuar 2013 või on seda võimalik teha veel varem, see sõltub taas nii vastutava ministeeriumi, majandusministeeriumi koostatava eelnõu esitamise ajast kui ka sellest, kui kiiresti on parlament huvitatud ja võimeline seda konkreetset eelnõu menetlema. Aga jah, ma olen seda meelt, et mida varem see joon vahele saab, mida kiiremini see otsus seaduseks saab, seda parem. Ausalt öeldes oleks võinud selle otsuse teha juba mõni aeg tagasi, kui me vaatame, kuidas viimase paari aastaga on makstavad toetused, tarbijate elektriarvete kaudu makstavate toetuste summad oluliselt kasvanud. Ja tõesti, nagu te nimetasite, CO2 kvoodi tulu võiks olla üks väga tõsiselt võetav investeeringutoetuste maksmise allikas, et tarbijad enam seda koormust kandma ei peaks. Ma olen selles osas teiega ühte meelt.
Palun viimane kohapeal registreeritud küsimus, kolleeg Deniss Boroditš!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Hea minister! Taastuvenergia toetuste süsteemis on minu jaoks kaks olulist aspekti. Esimene aspekt puudutab neid investeeringuid, mida Eesti riik on sellesse sektorisse teinud. Kui me räägime toetuste vähendamisest, mis saab siis juba tehtud investeeringutest? Kui me vähendame neid tagantjärele, siis sattub minu meelest löögi alla Eesti Vabariik kui õigusriik, see oleks kogu selle sektori petmine ja vähendaks kogu riigi usaldusväärsust. Milline on selles küsimuses teie seisukoht? Teine küsimus. See on õige märkus, et me peaksime tulevikus soodustama taastuvenergia tootmist ja saastavat tootmist piirama. Üks selle variante oleks näiteks viia sisse ressursimaks, mille puhul näiteks põlevkivitööstus toetaks taastuvenergia tulekut ehk rohelist energiat. Milline on teie arvamus selles küsimuses?
Üks pool kogu arutelust puudutab kindlasti seda, kuidas me riigina käitume nende investorite ja ettevõtetega, kes on tulenevalt kehtivast seadusandlikust raamistikust teinud Eesti majandusse väga mahukaid investeeringuid, on lähtunud Riigikogu kehtestatud seadusest ja selle raamistikust. Küsimus on, kas ja kuidas on võimalik seda raamistikku tagantjärele muuta. Selge on see, et Eesti ei saa endale lubada niisugust käitumist nagu mõni riik, mida me kindlasti endale eeskujuks ei sea ja kus tagantjärele muudetakse reegleid jõupositsioonilt. See võiks niigi haprale investeerimiskeskkonnale väga tugeva hoobi anda. Sellisel kombel Eesti käituda ei saa. Seetõttu oleme valitsuse tasemel oma hea valitsuspartneriga kokku leppinud, et ainult sellisel juhul, kui majandusministril on võimalik turuosalistega läbi rääkida, jõuda ühisele arusaamale ja turuosalistele vastuvõetava kokkuleppeni, saab selle muudatuse teha. Kui sellist kokkulepet ei õnnestu teha, siis jõuga riik tagantjärele reegleid muuta ei saa. See ei oleks lihtsalt kohane Eesti riigile, kes on valinud selgelt demokraatliku tee. Teie teine osa küsimusest puudutas ressursimaksu sisseviimist. Ressursimaks iseenesest ju põlevkivil juba on – meil on kaevandamistasu. Küsimus on, et kui me vaatame näiteks põlevkivi kaevandamisel tekkivaid kadusid ja näeme, et need kaod ei ole vähenenud, vaid pigem on endiselt väga suured ja isegi suurenemas, siis tõenäoliselt on põhjendatud vaadata ressursimaks üle just selle nurga alt, kuidas sundida seda väga väärtuslikku maavara võimalikult efektiivselt ära kasutama. Aga täiendava või uue maksu sisseviimine ei pruugi olla põhjendatud.
Suur tänu, proua keskkonnaminister! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus on kolleeg Kadri Simsonilt siseminister Ken-Marti Vaherile. Palun!
Aitäh! Lugupeetud siseminister! Kui te lähiajal kohtuksite oma Ukraina kolleegiga, kas te võtaksite temaga jutuks olukorra, mis Ukrainas on kujunenud seoses opositsiooniliider Julija Tõmošenko arreteerimise ja vangistusega? Milline on Eesti seisukoht, kuidas see mõjub Ukraina kui õigusriigi mainele?
Tänan küsimuse eest! Kui selline võimalus oleks, siis ma ei välista, et jutuks tuleks ka see teema, mida on Eesti avalikkuses palju käsitletud ning mis puudutab Ukraina ühte tipp-poliitikut ja tema suhtes selles riigis rakendatud meetmeid. Ukraina ei kuulu Euroopa Liitu, Ukraina võrdlemine Euroopa Liidu liikmesriikidega ei ole kindlasti kohane. Eks Ukraina riigi arengud viimastel aastatel on paljudele muret tekitanud ja on ka selles majas arutelu all olnud, aga pean ütlema, et ettepanekut kohtumiseks Ukraina kolleegidega ei ole tulnud ja ka hetkel ei ole kutset Ukrainasse visiidile minna.
Palun, kolleeg Kadri Simson, esimene täpsustav küsimus!
Aitäh! Lugupeetud siseminister! Aga ütleme, et te kohtute mõne lääneriigi kolleegiga, kes pärib, milline on olukord Eestis, kus väljamõeldud põhjusel otsitakse läbi Eesti suurima opositsioonierakonna peakorter. Väljamõeldud põhjuse all pean ma silmas seda, et prokurör andis läbiotsimiseks põhjuse, sest väidetavalt olid kaks keskerakondlast kasutanud mõjuvõimu kahe ilutulestiku korraldamisel. Tänaseks on selgunud, et ilutulestik Tallinna merepäevadel Krusensterni laeval oli tehtud vastavalt hankele, mida ei võitnud mitte ärimees Jüri Luik, vaid Viljandi firma, kes ei ole selle ärimehega seotud. Ilutulestiku Võru folkloorifestivalil korraldas Võru Maavalitsus ja Võru maavanem kuulub teie erakonda – parandage mind, kui ma eksin. Kuidas te õigustaksite seda, et väljamõeldud põhjusel leiti tee opositsioonierakonna kontorisse, võeti kaasa asjaajamisdokumendid ja arvutid? Ja enam ei püütagi õigustada, sest juhtum oli välja mõeldud.
Tänan teid küsimuse eest! Mina usun, et Eesti Vabariik on õigusriik, nii nagu teie küsimuse pealkirigi ütleb. Õigusriigis on õiguskaitseorganid ehk siis prokuratuur, uurimisasutused need, kes teevad otsuseid kriminaalmenetluse alustamise kohta. Neil on vastavalt kriminaalmenetluse seadustikule ka sellekohane kohustus, kui on olemas kuriteole viitav teave, kui õiguskaitseorganite meelest on olemas ajend ja alus, tegutseda iseseisvalt ja sõltumatult. Teatavasti on Eestis olemas ka näiteks prokuratuuriseadus, mille alusel prokuratuur tegutseb iseseisvalt ja sõltumatult, on olemas julgeolekuasutuste seadus, on olemas karistusseadustik, kriminaalmenetluse seadustik. Niisiis teevad sellise otsuse õiguskaitseorganid ja ainult nemad. Mitte keegi ei saa öelda ette, ammugi mitte poliitilisel tasandil, kas ühte või teist otsust teha või mitte teha. See on kindlasti Eesti Vabariigis mõeldamatu. Sellest tulenevalt on ka need otsused, mida õiguskaitseorganid ise on langetanud, nende enda põhjendada, nende enda argumenteerida. Kui te viitate nüüd juhtumile, mis puudutab ühte kriminaalasja, siis tegelikult on Eestis Riigikohus ainukesena pädev seadusi tõlgendama. Riigikohtu otsusest tulenevalt kirjeldati esmakordselt ära mõjuvõimuga kauplemise kuriteokoosseis, mis teatavasti võeti vastu 2006. aastal, kui valitsuskoalitsioonis oli veel Keskerakond. See, et selle kuriteokoosseisuga on probleeme, on tänaseks selge, see tuleb üle vaadata ja seda kindlasti ka seaduses täpsustada.
Palun, kolleeg Kadri Simson, teine täpsustav küsimus!
Aitäh, lugupeetud siseminister! Ma räägin nüüd teisest kriminaalasjast. Möödunud aastal augustikuus tegi ärimees Indrek Raudne IRL-ile 500-eurose annetuse ja ärimees Indrek Raudsele anti võimalus osaleda ministeeriumis elamislubadeteemalisel ümarlaual. Kaks IRL-i kuuluvat ministrit asusid tegutsema selle nimel, et ärimees Indrek Raudsele soodsas äris oleks võimalik suurendada elamislubade kvooti. Kui tuli kuriteole viitav teave, siis ei asutud IRL-i kontorit läbi otsima, kuigi oli tehtud 500-eurone annetus. Te ütlesite, et õigusriigis peaks käituma kahe erakonna suhtes ühtemoodi. Kas põhjus, miks detsembrikuus IRL-i kontorit läbi ei otsitud, oli see, et IRL-il ei olnud toona bürood ja tegutseti Riigikogu hoones, või selles, et IRL-i eelmine peasekretär juhtus olema siseminister, kes kontrollib kapot, või oli mingi muu põhjus, miks samasuguse juhtumi puhul kahe erakonnaga nii erineval viisil käituti?
Tänan väga küsimuse eest! Nagu ma ütlesin, minu selge usk on, et Eesti on õigusriik. Õigusriigis teevad otsuseid õiguskaitseorganid vastavalt kriminaalmenetluse seadustikule ja see on selge reegel, mille rikkumine on mõeldamatu. Kui teie ja teie erakonna meelest on selle põhimõtte rikkumine mõeldav, siis on see teie seisukoht ja arvamus. Minu hinnangul seda teha ei saa. Selle otsuse, kas kriminaalmenetlus algatatakse või mitte, teevad õiguskaitseorganid või prokuratuur, andes viivitamatult sellest teada uurimisasutusele. Kui selle otsuse langetavad uurimisasutused, siis vastavalt kriminaalmenetluse seadustikule antakse sellest viivitamatult teada prokuratuurile, kes alates 2004. aastast Eestis kriminaalmenetlusi tervikuna juhib. Sellest tulenevalt võin ma väga lihtsalt kokku võtta: Eesti Vabariigis ei tehta otsuseid kriminaalmenetluse kohta lähtuvalt tunnustest, millele inimesed vastavad, kas nad kuuluvad mingisse organisatsiooni või ei kuulu sinna jne. Otsused langetatakse ikkagi lähtuvalt pädevate ametiisikute sisemisest veendumusest, sellest, kas on olemas kuriteo ajend ja alus ning kas nende meelest on olemas selged seaduslikud alused, et algatada kriminaalmenetlus.
Nüüd kaks kohapeal registreeritud küsimust. Alustame kolleeg Kalev Kallost.
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Härra minister! Olete avalikkuse ees välja öelnud, et Tallinnas võib iga tänavalambi väljakeeramine lisada juurde ühe kuriteo. Hommikul oli põhiteade, et täna kell 8 suletakse Eestis üheksa päästekomandot. Ministeeriumi jaoks on see n-ö pidulik hetk, sest seda on ta taotlenud. Teie loogikast lähtuvalt küsimus: mitu tulesurma siis teie arvates nüüd lisandub?
Tänan küsimuse eest! 16. mai on see päev, kui ümberkorraldused jõuavad lõpule. Eestis saab olema 72 päästekomandot. Nagu ma olen siit puldist mitmeid kordi öelnud, on need muudatused ja ümberkorraldused tehtud selleks, et suurendada Eestis päästevõimekust, eelkõige täisteenuse osutamise võimekust ja kättesaadavust oluliselt rohkematele Eesti inimestele kui seni. Me võime öelda ka arvuliselt: üle 120 000 Eesti inimese saab pärast päästekomandode ümberkorraldamist elupäästeteenust enam kui seni 1–15 minuti jooksul. Ma arvan, et see on märgatav päästevõimekuse kasv üle Eesti ja sellest võidavad väga paljud Eesti elanikud. Suur hulk päästekomandosid tugevneb ja saab valvevahetustesse mehi juurde. Nagu te teate, peab valvevahetuses olema minimaalselt kolm meest, et tulekahju, uppumisjuhtumi ja ka liiklusõnnetuse korral oleks võimalik teha kõige tähtsamat – päästa inimese elu. Kui valves on alla kolme isiku, siis ei ole võimalik inimese elu päästa, sest seda ei luba reeglid ja sellega me seaksime ohtu päästjate endi elu. Seega tulevad 2012. aastal elluviidavad muudatused minu hinnangul Eesti turvalisusele selgelt kasuks. Me teeme loomulikult ka ennetustöös kõik endast oleneva, et vähendada Eestis tulesurmasid, liiklussurmasid ja uppumissurmasid. Aga on selge, et neid tibusid ei ole võimalik n-ö üleöö kokku lugeda, vaid siin on ikkagi vaja aastatepikkust pingutust, et jõuda järele meie headele eeskujudele Lääne-Euroopas.
Palun viimane kohapeal registreeritud küsimus, kolleeg Aadu Must!
Aitäh, hea juhataja! Lugupeetud siseminister! Üks Rootsi ajakirjanik rääkis mulle hiljuti kirglikult Lääne demokraatia traditsioonidest ja tõekspidamistest, mille kohaselt suhtutakse politseistruktuuride kaasamisse rünnakutesse opositsioonierakondade ja nende poliitikute vastu eriti valuliselt. Lääne demokraatia traditsiooni kohaselt nõutakse sellistel puhkudel asjaolude eriti põhjalikku eelkontrolli, kas siiski on kaalukaid põhjusi jälitamise ja kriminaalasja alustamiseks. Juhul kui sellelaadne rünnak peaks tagantjärele osutuma põhjendamatuks, kompromiteerib see oluliselt nii riigi poliitilist süsteemi kui ka tema õiguskaitsesüsteemi. Veel küsis ajakirjanik, kas vastab tõele kuuldus, et meie lugupeetud siseminister ja peaprokurör olevat kehtestanud mingisuguse kvoodi, kui palju kriminaalasju peavad õiguskaitseorganid opositsioonierakondade ja nende liikmete vastu algatama. Kuna mul puudub vastav teave, lubasin seda küsida siseministrilt, mida ma ka praegu teen. Austatud siseminister, mida ma võiksin headele Rootsi ajakirjanikele, kes vastust ootavad, öelda?
Tänan küsimuse eest! On täiesti selge, et avalikkuse tähelepanu pälvivad ja kindlasti ka poliitilist süsteemi puudutavad sammud, mida õiguskaitseorganid ette võtavad, peavad olema eriti põhjalikult läbi mõeldud. Kui sellised sammud astutakse, siis loomulikult tuleb neid ka argumenteerida ja avalikkusele selgitada. Seda saavad teha ja peavadki tegema õiguskaitseorganid ise ja ma väga loodan, et nad teevad seda ka edaspidi, nii nagu on siiamaani püütud asju avalikkusele selgitada. Me peame aga mõistma, et õiguskaitseorganite selgitused avalikkusele näiteks kriminaalmenetluse algatamise järel, kriminaalmenetluse ajal on piiratud. On piiratud kriminaalmenetluse enda huvidega, on piiratud sellega, et infot ei ole võimalik anda välja täies mahus, sest menetlustoimingud alles käivad. See seab õiguskaitseorganid kindlasti ebavõrdsesse olukorda võrreldes nendega, kes asuvad tihti üsna kiiresti ja üsnagi intensiivselt kritiseerima neid samme, mida õiguskaitseorganid astuvad selleks, et suurendada Eesti läbipaistvust ja vähendada kuritegevust. Nii et kindlasti on vaja mõistmist ka selles osas, mida õiguskaitseorganid teevad, ja teiselt poolt on väga selgesti vaja meie nõudlikkust ja oma sammude igakülgset põhjendamist. Mis puudutab teie küsimuse teist osa, spekulatsioone, siis võin väga lihtsalt öelda, et nendel spekulatsioonidel ega kuulujuttudel ei ole mitte mingisugust alust. Pean tunnistama, et mina kuulen oma kõrvaga täna esimest korda sääraseid kuulujutte, millest te rääkisite.
Suur tänu, härra siseminister! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus. Palun, kolleeg Peeter Võsa, küsimus justiitsminister Kristen Michalile!
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Hea justiitsminister! Enne 2010. aastat sündinud laste vanematel on praegu võimalik vormistada hooldusõiguse muudatusi maavalitsuses. Alates 1. juulist saab seda teha vaid kohtus. Kui nüüd ühel päeval hakatakse seda seadust rakendama nii, nagu Justiitsministeerium on ette näinud, ja vanemad peavad hooldusõiguse küsimusi ainult kohtu teel lahendama, siis põhjustab see suure segaduse. Ka regionaalminister on probleemile tähelepanu juhtinud ja teinud ettepaneku muuta perekonnaseadust nii, et ka järgmisel viiel aastal saaksid vanemad hooldusõiguse muudatusi vormistada maavalitsuses. Teatavasti on kohtusse pöördumine kulukas ja kohtute töökoormus on suur. Kas te ei leia, et see seadusmuudatus ei ole mõistlik?
Aitäh! Te tahtsite vist küsida, kas see seadusmuudatus oleks mõistlik. Olen sellel teemal isiklikult kohtunud regionaalministriga ja palunud, et kui on täiendav analüüs, mis põhjendab neid väiteid, siis me hea meelega tutvume selle analüüsiga. Regionaalminister on lubanud omapoolsed arvamused saata. Ma parandaksin ära mõned faktilised lähtekohad. Esiteks, enne 2010. aastat polnud hooldusõiguse instituuti kui sellist olemas. Ka varem määrati laps siiski kohtulikult ühe vanema juurde, nii et sisuliselt ei ole selles osas ju suurt muutust toimunud. Kui te küsite, kas vanemad saavad ühist hooldusõigust tulevikus ainult kohtu kaudu teostada, siis ma vastan, et loomulikult mitte. Kui vanemad lähevad lahku, mida ikkagi Eestis ja igal pool mujal maailmas ette tuleb, ja nad lähevad lahku sellisel viisil, et nad austavad üksteist ja seavad esikohale laste huvid, siis on tegelikult täiesti võimalik seda ühist hooldusõigust ilma kohtuta teostada. Kui vanemad on abielus ja on ka edaspidi abielus, aga ei suuda näiteks kokku leppida, millisesse kooli last panna, siis sellisel juhul peavad nad seda praegugi kohtu kaudu klaarima. Nii et tegelikult annab uus perekonnaseadus lastele pigem suurema kaitse. Nende inimeste jaoks, kes seavad laste huvid esikohale ja suudavad omavahel põhimõttelised küsimused paika saada, ei muutu väga palju midagi. Ma arvan küll, et see teema on ehk natuke üle võimendatud ja võib-olla tuntakse põhjendamatut hirmu.
Palun, kolleeg Peeter Võsa, esimene täpsustav küsimus!
Aitäh! Kuna te nüüd ise juba analüüsidest ja faktidest rääkima hakkasite, siis regionaalminister Siim Valmar Kiisler on teinud teile mitu korda ettepanekuid mainitud seaduse muutmiseks, kuid esialgu lükkasite need otsustavalt tagasi. Mis põhjusel te sellele esialgu nii vastu olite? Kas te kasutasite mingeid analüüse või millistele faktidele teie tuginesite?
Üldiselt saab olemasolevate seaduste muutmine tugineda ikkagi sellele, et on ilmnenud mõni väga aktuaalne probleem. Kui tuua näide enda justiitsministriajast, siis võin öelda, et selle aasta või veidi pikema aja jooksul on Justiitsministeerium ainult ühe korra hea õigusloome põhimõtetest natuke kõrvale kaldunud – see on seesama eestkoste põhimõte, mida me oleme teiega õiguskomisjonis ja ka siinsamas saalis arutanud. Teistel juhtudel, kui me soovime – ajaliselt on see jäänud kahjuks üsna hiljaks, sest kõik see jõustub 1. juulil – seadust kiiresti ja ootamatult muuta, siis sooviksin ma näha neid üsna kaalukaid ja analüüsitud põhjusi. Me arutasime seda regionaalministriga ja ta lubas saata materjali selle kohta, et tema väited on tõesed. Mina julgen täna tervest mõistusest lähtuvalt öelda, et nende vanemate jaoks, kes seavad lapse huvid esikohale ja suudavad omavahel kõikides küsimustes kokkuleppele jõuda, tegelikult ju ei muutu midagi. Nad ei pea minema kohtusse, nad saavad hooldusõigust täiesti vabalt edasi teostada. Nii et see on ka vastus.
Palun, kolleeg Peeter Võsa, teine täpsustav küsimus!
Aitäh! Laste hooldusõiguse jagamine on selline keerukas ja ebameeldiv protsess, seda mitte ainult lastele, vaid ka laste vanematele. Kas teil justiitsministrina on andmeid, kui palju Eestis aastas hooldusõiguse muutmise avaldusi laekub ja kas need lahenevad rahumeelselt või on suuri kohtuvaidlusi?
Aitäh! Peast ma neid arve ei ütle, aga kindlasti saan ma hiljem anda need kirjalikult, et teil oleks täpsed faktid. Aga kui te juba räägite sellest jagamisest, siis ma julgen ka välja tuua ühe nüansi, mida uues perekonnaseaduses tähtsustatakse. See on seesama laste kaitse. Uues seaduses on selline nüanss – ma tsiteerin täiesti vabalt, mälu järgi –, et 7–14-aastaselt lapselt, kui tema arengutase seda võimaldab, on võimalik ka küsida, kumma vanema juurde ta soovib jääda ja kuidas hooldusõigust teostada. Üle 14-aastase lapse puhul on lapse tahe üsna määrav. Nii et minu hinnangul antakse uues perekonnaseaduses lapsele ikkagi suurem kaitse ja kohtule antakse ka võimalus seda paremini arvestada. Täpsed arvud, ütlen veel kord, saan hiljem anda kirjalikult.
Ja kohapeal registreeritud küsimus. Palun, kolleeg Rein Aidma!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Hea justiitsminister! Eks laste hooldus ja nende turvatunne on seda suurem, mida paremini on nende vanematele tagatud töökohad. Mina küsin nüüd Ida-Virumaa vaatevinklist. Sellesse maakonda on erasektor viimasel ajal päris korralikult investeerinud ja loomulikult teeb ka riik seal pingutusi. Millised on aga tegelikult need võimalused, mida riigi haldusstruktuurid võiksid regionaalselt Ida-Virumaa arengu toetamiseks sinna kohale toimetada? Ma tean, et oled kabinetiistungil teatud algatusi toetanud, aga ometigi vääriks see võib-olla natukene lähemalt tutvustamist.
Aitäh! Ma olen kindlasti nõus selle sissejuhatusega, et lastel on seda parem tulevik ja parem lapsepõlv, mida paremini läheb nende vanematel. Üldiselt on see üsna loogiline, siin ei ole suurt avastust. Aga kui Ida-Virumaast spetsiifiliselt rääkida, siis tegelikult on ju valitsusel Ida-Virumaa tegevusprogramm, mida sa sealt Riigikogusse valitud saadikuna ja selle kandi pärast südant valutava inimesena kindlasti väga hästi tead. Seda tegevusprogrammi me püüame reaalsete sammudega ellu viia. Justiitsministeerium tegi ju sisuliselt sellise kevadpääsukese sammu, et me otsustasime hiljuti esimese keskasutuse Ida-Virumaale viimise – see on vanglate juhtimise üleviimine. See asutus üksi ei muuda Ida-Virumaal kõike, aga kui sellele sammule järgnevad ka teised sammud, siis on tulemuseks kindlasti Eesti riigi parem kohalolek ja luuakse selline potentsiaal, mis aitab Ida-Virumaad võrdselt teiste Eesti osadega arendada. Kui veel mainida algatusi, siis ministrite hulgas on muidugi mitmesuguseid arvamusi, mina olen aga oma kolleegi siseministrit toetanud selles osas, et ka Sisekaitseakadeemia võiks olla Ida-Virumaal. Selles osas ei ole valitsus tänaseks veel jõudnud niisuguse projektini, mida ta saaks konsensuslikult toetada, nagu valitsusel kombeks on, aga ma loodan, et selleni jõutakse. Nii et aitäh küsimuse eest ja tegeleme edasi.
Suur tänu, härra justiitsminister! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus on kolleeg Andres Anveltilt siseminister Ken-Marti Vaherile. Palun!
Aitäh, proua juhataja! Hea minister! 14. aprillil s.a hakkas kehtima mitu karistusseadustiku sätet, mis karistavad inimkaubanduse eest. Karistused inimkaubandusega seotud tegude eest on rasked, küündides 15 aastani. Sellega on seadusandja väljendanud oma väga resoluutset suhtumist sellesse kuriteoliiki. Minu küsimus on: millised on selle seaduse ühe rakendaja ehk Siseministeeriumi lähiaja tegevused, et see suhteliselt varjatud kuriteoliik saaks väärika löögi ka õiguskaitseorganitelt?
Tänan küsimuse eest! Inimkaubanduse vastu võitlemine on olnud õiguskaitseorganite jaoks prioriteediks alates sellest hetkest, kui Vabariigi Valitsus aastal 2004 esimest korda üldse määratles kuritegevusvastaseid prioriteete. Võib öelda, et viimase kaheksa aasta jooksul on Politsei- ja Piirivalveametis teemale spetsialiseeritult lähenetud ning saavutatud üsna suur kompetentsus. Valdkonna ekspertide sõnutsi on viimase kaheksa aasta jooksul, eelkõige mis puudutab prostitutsiooni vahendamist, mis on üks osa inimkaubandusest – 14. aprillist on see karistusseadustikus veelgi täpsemalt ja selgemalt, resoluutsemalt kirja pandud –, muutus olnud selle kuriteo 80%-ne vähenemine Eestis. Ma arvan, Eesti avalikkus on samuti seda tundnud, et need probleemid, mis võib-olla olid 21. sajandi algusaastatel tõsiselt ka üldsuse tähelepanu all, on oluliselt vähenenud. Ma arvan, et saavutatud on üht koma teist. On täiesti selge, et inimkaubandus on Euroopas väga levinud ja ka Eesti on suhtunud sellesse probleemi tõsiselt. Politsei- ja Piirivalveametis on see jätkuvalt prioriteetne teema, sellega toimetab Põhja Prefektuuris eraldi üksus, kus on olemas sellealane kompetentsus ja võimekus, ning ellu hakatakse viima ka neid karistusseadustiku paragrahve, mis on lisandunud selle aasta aprillist.
Palun, kolleeg Andres Anvelt, esimene täpsustav küsimus!
Aitäh, proua juhataja! Hea minister! Oli meeldiv kuulda, et inimkaubandusvastane võitlus on prioriteet. Sellepärast ma küsin: kas te olete ka kursis, mitu politseitöötajat Eesti politseis selle prioriteediga tegeleb ja kus kohas? Te ütlesite, et Põhja Prefektuuris tegeldakse, aga kui palju neid inimesi on?
Tänan küsimuse eest! Põhja Prefektuuris on olemas vastav üksus, teistes prefektuurides tegeldakse sellega juhtumipõhiselt. Kui tegemist on organiseeritud kuritegevuse osaga, siis on selge, et sellega on puutumus organiseeritud kuritegevuse vastase võitluse uurijatel ja ka prokuröridel. Inimkaubandus on teatavasti karistusseadustiku §-s 133 tehtud muudatustega sätestatud oluliselt täpsemalt ja hõlmab endas väga mitmesuguseid tegevusi: isikut on sunnitud midagi tegema vabaduse võtmise, vägivalla, pettuse, kahju tekitamisega ähvardamisega, olgu see siis prostitutsioon, kerjamine, kuriteo toimepanek vms. Ehk siis sõltuvalt sellest, milline on iga konkreetne kaasus, on ka uurijad ja prokurörid, kes sellele keskenduvad.
Palun, kolleeg Andres Anvelt, teine täpsustav küsimus!
Aitäh! Härra minister! Teile ka informatsiooniks, kui te ei ole kursis, et sellega tegeleb Eesti politseis kolm inimest. Vähemalt minule tundub küll, et see ei ole prioriteetne tegevusliin ja see kuriteoliik eeldab politsei poolt initsiatiivi. Need kaasused ei tule uksest sisse nagu jalgrattavargused. Seetõttu ma küsin, kas teie arvates on kolm politseinikku selle tööliini peal piisav, ja kui ei ole, siis milline peaks selle prioriteedi puhul nägema välja politsei tulevikusuund. Kas selle valdkonnaga peab tegelema Põhja Prefektuur või keskkriminaalpolitsei?
Tänan küsimuse eest! Nii nagu mitme teisegi kuriteoliigi puhul on ka siin kaalutud, kas oleks mõistlik 1. jaanuarist 2012 taas loodud keskkriminaalpolitseis ka inimkaubanduse teema n-ö keskselt üles ehitada või jääks see jätkuvalt prefektuuride pädevusse. See on praegu analüüsi all. Mis puudutab kolme isikut, siis tegemist on spetsialiseerunud uurijatega, kes tegelevad ainult inimkaubandusega seotud kuritegudega. Kindlasti on see samuti analüüsi koht, kas selliseid uurijaid oleks vaja rohkem, kas neid oleks vaja just nimelt keskkriminaalpolitsei ühtses üksuses. Võin tuua teile võrdluseks kriminaaltulu, mis on samuti aastaid olnud märkimisväärne prioriteet. 2006. aastast on olemas kõik seadusandlikud võimalused kriminaaltuluga tegelemiseks. Ka kriminaaltulule spetsialiseerunud isikuid oli 2011. aasta sügiseni kolm. Küsimus on, kas see on piisav või mitte. Kriminaaltulu puhul on see kindlasti ebapiisav, sest kriminaaltuluvastast meedet on võimalik rakendada väga mitut liiki kuritegude puhul. Tänaseks on kriminaaltuluga tegelejaid üle kümne, selle aasta alguses moodustati ühtne tugev üksus keskkriminaalpolitseis ja niimoodi ka jätkatakse. Kas inimkaubandusega seonduvalt oleks vaja spetsialiseerunud uurijaid juurde, saab selgeks selle aasta jooksul. Samuti saab selgeks see, kas oleks vaja luua keskne büroo keskkriminaalpolitseis või tugevdada prefektuure kohapeal.
Palun nüüd kaks kohapeal registreeritud küsimust! Alustame kolleeg Heljo Pikhofist.
Aitäh! Austatud minister! Alaealise kallutamine osalema erootilises show"s on 14. maist karistusseadustiku kohaselt kuulutatud kuriteoks. Meie televisioonis jookseb saade "Eesti otsib supermodelli", kus lapsed on poolalasti. Miks politsei ei sekku? Miks seadust ei täideta?
Tänan küsimuse eest! Ma natuke täpsustan: need karistusseadustiku muudatused võeti vastu 14. aprillil 2012. aastal. Mis puudutab teie konkreetset küsimust saate kohta, siis õiguskaitseorganid on need, kes peavad langetama otsuse, kas tegemist on võimalikule kuriteole viitava tunnusega, ajendi alusega või mitte. Ma olen täiesti kindel, et õiguskaitseorganid sellise analüüsi teevad ja seisukoha kujundavad.
Palun viimane kohapeal registreeritud küsimus, Kajar Lember!
Aitäh, hea juhataja! Hea minister! Jätkaksin noorte teemal, aga seekord alkoholiprobleemiga. Viibisin eile ühel noorte seminaril, kus räägiti alkoholist, selle kättesaadavusest noortele ja kõige rohkem alkoholi ostmisest. Jõuti tõdemusele, et kuigi alla 18-aastased just nagu ei peaks meil alkoholi kätte saama ega tarvitama, on tegelikult 90% 13-aastastest seda juba proovinud. Kui õpetaja välja läks ja küsiti, kas on probleeme alkoholi kättesaadavusega, siis 99 juhul arvati, et ei ole probleemi. Ühelt poolt on alaealistel alkoholi ostmist piiratud ja teiselt poolt näidatakse alkoholireklaame sellisel kellaajal, kui telerist veel perefilmid tulevad. Kas alkoholivastaste meetmetega on plaanis lähiajal tegelda või mis sammud Siseministeeriumil plaanis on?
Head kolleegid, jääme küsimuste juurde, mis on põhiküsimuse raamides. Minu meelest võivad alkohol ja inimkaubandus küll olla seotud, kuid see on natuke teise suunaga küsimus. Aga kui lugupeetud minister soovib vastata, siis palun!
Kui proua spiiker lubab, siis ma põgusalt vastaksin. Tänan küsimuse eest! Teie tõstatatud teema on tõsine, korrakaitsepolitsei tegeleb sellega väga mitmest aspektist. Kui te olete tähele pannud, siis sel kevadel on üle Eesti läbiviimisel ka üks eraldi ennetuskampaania, ma ütleksin, teadlikkuse suurendamise või teavituskampaania. Alkohol võib tihti jõuda alaealisteni täiskasvanute kaudu, sest alaealised ei saa väga paljudes, ma loodan, et enamikus Eesti jaekettides või mitte üheski neist alkoholile ligi, aga seda on võimalik osta n-ö vahendaja kaudu, kelleks võib tihti olla täiskasvanu. See teavitus- ja ennetuskampaania on suunatud just sellele, et täiskasvanule väga selgelt öelda: ka üks selline samm, st alkoholi vahendamine alaealisele, rikub elusid ja on väga tõsine kuritegu. Siin ei ole ühest lähenemist, et me suudame ainuüksi keeluga midagi ära hoida, vaid siin on väga paljuski tegemist täiskasvanud vastutus- ja kohusetundlike Eesti kodanike ja elanike enda vastutusega. Kui nad sellise sammu teevad, kui see läheb läbi, et nemad ostavad alkoholi ja annavad selle edasi alaealisele, siis see on väga tõsine kuritegu ja ma loodan, et kõik Eesti elanikud saavad sellest aru saama. Jah, vastus on väga selge: sellega tegeleb korrakaitsepolitsei, sellega tegeleb ennetus- ja teavitusprojektide kaudu kogu Siseministeeriumi valitsemisala. Ma väga loodan, et siin on ka edasiminekut, aga kindlasti ei tule see jällegi üleöö ega kergelt.
Suur tänu, härra siseminister! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus on kolleeg Yana Toomilt keskkonnaminister Keit Pentusele. Palun!
Aitäh, proua eesistuja! Tegelikult, proua Pentus, ma küsin teilt kui peaministrilt. Välisminister Urmas Paet, esinedes 21. veebruaril siin saalis välispoliitika ettekandega, andis väga selgelt mõista, et piirilepe Venemaaga pole Eesti jaoks mingi prioriteet, peaasi, et piir de facto toimib. Tema ettekanne oli 12 lehekülge pikk ja suhetele Venemaaga oli pühendatud täpselt 11 rida. Teine teie erakonnakaaslane, Kristiina Ojuland, on veelgi kategoorilisem, tsiteerin: "Kuigi Venemaa on meie jaoks oluline kaubanduspartner, ei saa silmi kinni pigistada raskete inimõiguste rikkumiste osas ning jätkata Kremli režiimiga tavapäraseid suhteid." Teine tsitaat: "Kuna meie sõnum vajadusest korraldada Venemaal uued valimised on kõlanud kurtidele kõrvadele, tuleb astuda tõsisemaid samme ning seisata Euroopa Liidu – Venemaa parlamentaarse koostöö komisjoni tegevus demokraatlike valimiste toimumiseni Venemaal." Samas me teame, et alles paar päeva tagasi Marko Mihkelson ...
Küsimus!
... läks sulatama Eesti–Venemaa suhteid. Kes kolmest poliitikust valitsuse hinnangul esindab Eesti riiki?
Aitäh selle küsimuse eest! Kes kolmest esindab? Kui me räägime Eesti ja Venemaa vahelistest suhetest, siis need suhted on ju sellised töised ja praktilised. Ma arvan, et ei ole põhjust olukorda kuidagi üle dramatiseerida, pigem tasub vaadata kahe riigi vaheliste suhete faktilist poolt. Kui me vaatame näiteks kaubavahetust või turismi, nende näitajaid, siis nii kaubavahetus kui turism Eesti ja Venemaa vahel on oluliselt kasvanud. Kui turistide arvust rääkida ning võrrelda 2010. ja 2011. aastat, siis eelmisel aastal oli kasv lausa 43%. Ma arvan, kõik need näitajad kinnitavad veel kord, et sellisel praktilisel tasemel on suhted tõesti igati head. Eesti poole pealt oleme loomulikult väga huvitatud töistest kontaktidest. Oleme huvitatud sellest, et suhted paraneksid, ja ei ole mingisugust alust arvata, et meie naaberriigi juhid oleksid selles küsimuses kuidagi teistsugusel seisukohal. Nii et omalt poolt me soovime positiivset arengut ja loodame, et meie naaberriigi juhid soovivad sedasama.
Palun, kolleeg Yana Toom, esimene täpsustav küsimus!
Aitäh, proua eesistuja! Vaadake, proua minister, kui me teiega veel lasteaias või koolis käisime, siis oli selline poliitik nagu Mihhail Gorbatšov, kes oli väga pluralismi poolt, aga talle kuulub ka selline aforism: "Pluralism ühes peas on skisofreenia." Antud juhul jäi asi mulle ikka arusaamatuks. Ma tõin teile näite kolmest poliitikust, kes räägivad täiesti vastuolulisi asju, ja tuleb välja, et n-ö leebem ja konstruktiivsem suund on selles hierarhias kuskil madalamal. Kas ongi nii, et meie kõrgemad poliitikud jätkavad Venemaa suhtes sellist agressiivset tooni, aga parlamentaarsel tasemel me suudame käsi pigistada ja midagi nagu rääkida? Samas me praktikas ju midagi ei muuda.
Aitäh küsimuse eest! Mulle on mõnevõrra arusaamatu, mida te peate silmas leebe suhete arendamise all ja milline see suund teie arvates siis olema peaks. Veel kord: Eesti on omalt poolt huvitatud suhete positiivsest arengust. Me oleme eriti viimasel ajal keskendunud just nimelt lepingulise baasi edendamisele. Selles vallas on arengud olnud sellised, et hiljuti jõustus näiteks kahe riigi vaheline pensionilepe, allkirja on saanud tagasivõtu rakendusprotokoll, hiljuti toimusid kahe riigi kultuuriministrite kohtumised. Ma usun, et lepingulise baasi edasiarendamine, edendamine on mõlema riigi huvides. Kuna see teie propageeritud leebe lähenemine või, ütleme, leebe poliitika on mulle oma sisult mõnevõrra arusaamatu, siis ma kinnitan üle, et Eesti pool on huvitatud sellistest töistest, praktilistest positiivsetest arengutest. Ja ütlen veel kord: ei ole mingit alust arvata, et see huvi meie naaberriigi juhtide hulgas oleks teistsugune.
Palun, kolleeg Yana Toom, teine täpsustav küsimus!
Aitäh, proua eesistuja! Ma küsin otsesõnu: kas te jagate oma erakonnakaaslase Kristiina Ojulandi seisukohta Venemaa suhtes?
Väga keeruline on vastata, kui teie küsimus on nii üldsõnaline. Eesti riik on suhetes Venemaaga huvitatud praktilistest, töistest ja positiivsetest arengutest. Mulle on teadmata, et meil oleks selles küsimuses mingisuguseid erimeelsusi. Ma usun, et ka parlament on seda meelt, et positiivsed arengud, eelkõige lepingulist baasi silmas pidades, on Eesti ja Venemaa suhetes igal juhul soovitud. Sellele teie viimasele küsimusele on kuidagi teisiti väga keeruline vastata, kuna see oli niivõrd üldine. See on olnud poliitika ja liin, mida Eesti riik tervikuna on aastate jooksul oma naabritega suheldes ajanud, ja seda liini me igal juhul jätkame.
Jätkame nüüd kohapeal registreeritud küsimustega. Palun, kolleeg Raivo Järvi!
Suur tänu! Selle teema valguses ma täpsustaksin veel kord üle. Kui meiega kohtus nüüdseks juba lahkuv suursaadik Moskvas Simmu Tiik, siis ta ütles, et viimase kolme aasta jooksul on meie kaubavahetus Venemaaga kasvanud iga aasta 57%, kusjuures eksport on meie jaoks positiivne. Ma küsin nüüd hästi lihtsalt. Ma ei saa aru, miks siin kaks teemat segamini aetakse. Kui parlamentaarsel tasemel soovitakse arendada suhteid, siis on ju ühel parlamendil täiesti loogiline reageerida. Aga mis puudutab valitsustevahelisi suhteid ja ka piirilepet, mille väga heaks illustratsiooniks ongi just nimelt needsamad ekspordi- ja kaubavahetuse näitajad, siis ma küsin otse: kas Eesti välisminister on esitanud Vene välisministrile taotluse kohtuda, näitamaks oma head tahet?
Aitäh! Eesti on loomulikult ametlikul tasemel sellisteks kohtumisteks igati avatud. Hiljutised uudised selle kohta, et parlamendi väliskomisjonil on juba juunikuus ees kohtumised nii Föderatsiooninõukogu kui ka duuma väliskomisjoni delegatsiooniga, on väga hea märk. Selliste kohtumiste osas on Eesti pool olnud avatud ja on ka praegu avatud. Positiivsed arengud kahe riigi vahelistes suhetes on minu arvates igal juhul mõlema naabri huvides ja Eesti on kõikide oma naabrite puhul olnud alati huvitatud headest suhetest. Arvude poole pealt veel. Kuna te viitasite ka kaubavahetuse ja turismi kasvule ning teie nimetatud kasv kõlas nii võimsalt, siis võib tekkida arusaam, justkui oleks Eesti ja Vene vaheline kaubavahetus juba sellisel tasemel, et Venemaa on meie ekspordipartneritest konkurentsitult esimene. See ei ole päris täpne. Hetkeandmed on sellised, et pärast 2011. aasta jooksul toimunud muutusi on Venemaa Rootsi ja Soome järel Eesti jaoks kolmas ekspordipartner. Venemaalt saabunud Eestis majutatud turistide arv, nagu ma enne viitasin, kasvas 2011. aastal 43%. Kaubavahetuse, ekspordi poole pealt – Venemaale on suundunud 11% meie koguekspordist. Sellised on arvud.
Suur tänu, proua keskkonnaminister! Meie aeg on kahjuks läbi saanud. Lõpetan selle küsimuse käsitlemise. Head kolleegid, ma tänan küsimuste esitamise eest! Head valitsusliikmed, tänan vastamise eest! Infotund on lõppenud.
Tere päevast, lugupeetud kolleegid! Alustame Riigikogu täiskogu III istungjärgu 15. töönädala kolmapäevast istungit. Head kolleegid, nüüd on võimalus üle anda eelnõusid ja arupärimisi. Palun, kolleeg Yana Toom!
Proua eesistuja! Head kolleegid! Keskerakonna fraktsiooni nimel on mul üle anda riikliku matusetoetuse seaduse muutmise seaduse eelnõu, mis näeb ette riigipoolse matusetoetuse taastamise alates järgmise aasta 1. jaanuarist. Miks on seda vaja? Kui seda toetust aastal 2009 kärbiti, oli selle suurus 3000 krooni, mis oleks praegu 191 eurot. See oli suureks abiks eriti nendele peredele, kuhu surm tuleb ootamatult. Mõnikord on nii, et keegi on meie peres haige ja me teame, et varsti tuleb see kurb hetk. Aga mõnikord juhtub see täiesti ootamatult. Me vestlesime väga paljude sotsiaaltöötajatega üle Eesti ja saime teada, et olukord on väga kurb. Meil on omavalitsusi, kus kuni 10% inimesi keeldub omakseid matmast, kuna selleks pole raha. Meil on päris palju inimesi, kes selleks, et katta matusekulusid, võtavad kiirlaenu ja satuvad sellega veel hullemasse olukorda. Ühesõnaga, me peame seda toetust vajalikuks. See ei ole tegelikult riigieelarvele väga koormav, kui me taastame matusetoetuse sellises ulatuses, nagu ta oli 2009. aastal – 191 eurot inimese kohta. See läheks riigieelarvele maksma 3,5 miljonit. Ma loodan, et me arvestame seda siin saalis ka siis, kui me hakkame eelarvet tegema.
Aitäh! Juhatuse nimel olen vastu võtnud ühe seaduseelnõu. Kui seaduseelnõu vastab Riigikogu kodu- ja töökorra seadusele, otsustab juhatus selle menetluse kolme tööpäeva jooksul. Nüüd järgmised teated. Esiteks, Riigikogu juhatus on registreerinud Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni esimeheks Riigikogu liikme Kaia Iva ja fraktsiooni aseesimeesteks Riigikogu liikmed Andres Jalaku ja Toomas Tõniste. Teiseks, Riigikogu juhatus on võtnud menetlusse järgmised eelnõud ja määranud neile juhtivkomisjonid: Vabariigi Valitsuse s.a 14. mail algatatud välisõhu kaitse seaduse, majandustegevuse seadustiku üldosa seaduse ja riigilõivuseaduse muutmise seaduse eelnõu, juhtivkomisjon on keskkonnakomisjon; Eesti Keskerakonna fraktsiooni s.a 14. mail algatatud alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiisi seaduse muutmise seaduse eelnõu, juhtivkomisjon on rahanduskomisjon; Riigikogu liikmete Inara Luigase, Lembit Kaljuvee, Kalle Laaneti, Deniss Boroditši ja Rainer Vakra s.a 15. mail algatatud keskkonnatasude seaduse muutmise seaduse eelnõu, juhtivkomisjon on keskkonnakomisjon. Olen edastanud Riigikogu liikmete arupärimised riigikontrolör Mihkel Oviirile. Head kolleegid, palun kohaloleku kontroll! Registreerus 88 Riigikogu liiget, puudub 13.
Tänase päevakorra esimene punkt on riigikaitsekomisjoni esitatud Riigikogu otsuse "Kaitseväe kasutamine Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel ÜRO vaatlusmissioonil Süürias" eelnõu 225 teine lugemine. Ettekandjaks palun kõnepulti riigikaitsekomisjoni esimehe kolleeg Mati Raidma!
Lugupeetud Riigikogu esinaine! Austatud kolleegid! Käesoleva otsuse eelnõu esimene lugemine lõpetati 9. mail s.a. Tähtajaks ühtegi muudatusettepanekut ei esitatud, mistõttu tuleb otsuse eelnõu teisel lugemisel lähtuda eelnõu esimese lugemise tekstist. Vabariigi Valitsus arutas riigikaitsekomisjoni esitatud Riigikogu otsuse eelnõu 225 oma s.a 10. mai istungil ja otsustas seda toetada. Eelnõu kohaselt panustab Eesti United Nations Supervision Mission in Syria ehk ÜRO vaatlusmissiooni Süürias (UNSMIS) kuni kahe sõjalise vaatlejaga. Eesti kaitseväelaste osalemise kestus on otseselt seotud ÜRO Julgeolekunõukogu mandaadiga. Missiooni aluseks on ÜRO Julgeolekunõukogu s.a 21. aprilli resolutsioon nr 2043. ÜRO liikmesriigina on Eestil vajalik oma võimalusi arvesse võttes osaleda organisatsiooni rahualgatustes. Rahvusvahelise kogukonna liikme ja ÜRO liikmesriigina on Eestil õiguste kõrval ka kohustus aidata kaasa ÜRO jõupingutustele rahu tagamisel kriisipiirkondades. Eesti kaitseväelaste lähetamine aitab tugevdada Eesti panust ÜRO tegevusse rahu kindlustamisel. Riigikaitsekomisjon arutas otsuse eelnõu enne teist lugemist s.a 14. mai istungil, kus otsustas konsensusega kiita heaks eelnõu teise lugemise seletuskirja. Varem, s.a 3. mail oli riigikaitsekomisjon juba otsustanud, et juhul kui otsuse eelnõu esimene lugemine lõpetatakse, tehakse Riigikogu juhatusele ettepanek lülitada eelnõu teiseks lugemiseks Riigikogu täiskogu 16. mai istungi päevakorda. Tuginedes Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse §-le 109 otsustas riigikaitsekomisjon s.a 14. mai istungil konsensusega teha Riigikogule ettepanek arutuse all oleva otsuse eelnõu teine lugemine lõpetada, panna eelnõu lõpphääletusele ning Riigikogu otsusena vastu võtta. Tänan!
Suur tänu, kolleeg Mati Raidma! Küsimusi ettekandjale ei ole. Kas kolleegid soovivad avada läbirääkimisi? Kõnesoove ei ole, läbirääkimisi ei avata. Muudatusettepanekuid samuti ei ole. Me võime minna lõpphääletuse juurde. Lugupeetud Riigikogu, panen lõpphääletusele riigikaitsekomisjoni esitatud Riigikogu otsuse "Kaitseväe kasutamine Eesti riigi rahvusvaheliste kohustuste täitmisel ÜRO vaatlusmissioonil Süürias" eelnõu 225. Palun hääletada! Poolt hääletas 80 Riigikogu liiget, vastuolijaid ega erapooletuid ei olnud. Eelnõu on otsusena vastu võetud.
Algab Vabariigi Valitsuse algatatud karistusseadustiku, kriminaalmenetluse seadustiku, psühhiaatrilise abi seaduse, karistusregistri seaduse, kriminaalhooldusseaduse ja tervishoiuteenuste korraldamise seaduse muutmise seaduse eelnõu teine lugemine. Palun ettekandjaks kõnepulti õiguskomisjoni liikme Igor Gräzini!
Austatud Riigikogu! Tegemist on nn keemilise kastreerimise seaduse eelnõuga, kuigi siin on ka teisi aspekte sees. Komisjon vaatas selle küsimuse uuesti läbi 16. mail 2012. aastal. Midagi radikaalselt uut juba öeldule lisada ei ole, peale selle, et me palusime kohale ka psühhiaatrite esindaja doktor Imre Rammuli, kes selgitas mõningaid meditsiinilisi ja farmakoloogilisi aspekte. Ma arvan, et kogu tema esinemise võiks kokku võtta vastusega küsimusele, mille me esitasime talle kõige lõpus. Me küsisime niimoodi: "Imre, sa ei ole mitte ainult arst, vaid sa oled ka kogenud poliitik. Kas sa poliitikuna saad komisjonile kinnitada, et selle seaduse rakendumise tulemusena muutuvad meie tänavad turvalisemaks ja meie lapsed on pärast seda paremini kaitstud?" Imre Rammul ütles, et ta vastab sellele nagu poliitik ja arst, nagu selle valdkonna professionaal: jah, muutuvad küll turvalisemaks. Pärast ühte väikest tehnilist märkust, mida ma vajaduse korral võin selgitada, toimus hääletus. Konsensusega otsustati teine lugemine lõpetada, saata eelnõu tänaseks Riigikogusse ja teha ettepanek, et kolmas lugemine oleks 30. mail 2012. Aitäh!
Suur tänu, kolleeg Igor Gräzin! Aga kolleeg Kalle Laanetil on teile küsimus.
Aitäh, austatud juhataja! Hea kolleeg Igor! Tõesti toimus selle seaduseelnõu arutamine õiguskomisjonis, ütleme nii, ääretult sisutihedalt, eriti mis puudutab kohtumist härra Rammuliga. Kindlasti on saalis olevad rahvasaadikud, kelle hulka kuulun ka mina, huvitatud, et sa annaksid kohtumise härra Rammuliga edasi natuke põhjalikumalt.
Kohtumisel toimus küsimuste ja vastuste voor, doktor Rammul tegi ka lühikese ettekande. Põhilised probleemid, millele tuli tähelepanu juhtida, olid järgmised. Küsimus nr 1: kas selle nn keemilise kastreerimise puhul, mis tegelikult tähendab terve meditsiiniliste vahendite kompleksi rakendamist, on tegemist karistuse või preventsiooniga? Ühesõnaga, mis asi see lõppude lõpuks on? Õige vastus on, et see ei ole karistus. See on selles mõttes osaline preventsioon, et meditsiiniliste meetmetega saavutatakse järgmist. Komisjonis räägiti väheke sirgjoonelisemalt, aga ütleme siis viisakalt, et ravi tulemusena vähenevad sugutung ja sooritusvõime. Seda ei rakendata mitte tõeliste pedofiilide vastu, kellest täna ajalehes kirjutatakse, vaid nn mittekontaktseid kuritegusid toime pannud pedofiilide suhtes. Ühesõnaga, nende suhtes, kes on piirdunud lastepornograafia, liputamise ja selliste asjadega. Need ei ole väga räiged asjad. Teine asi, keemiline kastreerimine ei asenda karistust. Kui te vaatate seda teksti, mis on siin esitatud, siis näete, et jutt on karistuse osalisest asendamisest. See tähendab, et osaliselt istutakse reaalselt kinni. Järgmine asi, see ravi ei sisalda ainult tablette, see ei ole ainult puhtmehaaniline, puhtkeemiline, vaid see sisaldab ka suurt psühholoogilise nõustamise kompleksi. Muu hulgas tegeldakse sellise teemaga nagu ohvriempaatia: pedofiilis tekitatakse tunne või talle tehakse selgeks, et see, mis ta teeb, on tõepoolest halb. Pedofiilide galerii on tänases ajalehes olemas. Teatud osa neist tõepoolest ei saa aru, et nad teevad halba. Nad on enda arvates lapse suhtes õrnad, hellad jne. Nii et need kolm asja kokku – tabletid, jutuajamised ja kinniistumine – peaksid andma reaalse tulemuse. Tõsi, kolleeg Rammul juhtis meie tähelepanu sellele, et on veel üks asi. Väike ebavõrdsuse moment seisneb selles, et mitte kõik inimesed ei saa neid tablette võtta. Näiteks, kui inimesel on maksakahjustused või probleeme neerupealistega vms, siis ta võtaks tablette küll, aga ei saa. Selle peale seadus ütleb, et kurb küll, aga kui ei saa, siis istu edasi. Tableti sissevõtmine ei ole karistuse asendamine. Siin ei teki kahekordset järelevalvet: ühtaegu järelevalve tingimisi vabastatu üle ja meditsiiniline järelevalve. Tegemist ei ole mitte selle kõige hullema pedofiiliga. Ta saab ka ise aru, et asi ei ole päris õige. Ta istub reaalse lühikese aja ära ja siis karistuse lõpposas surutakse maha tema sooritusvõime. Imre Rammul juhtis tähelepanu veel ühele asjale. Tegemist on meie jaoks suhteliselt uue asjaga, mistõttu tuleb seda rakendada väga piiratult, nii nagu ka seadus on väga piiratud. Me saame rääkida 10–30 inimesest, võib-olla vähemastki. Me alles hakkame Eestis välja kujundama asjakohaseid kompetentsikeskusi sellel suunal. Kas asjad lähevad selles valdkonnas palju paremaks, seda me ei tea, aga kindel on see, et ohtlikumaks olukord ei lähe, ja me oleme sellel teel, et retsidiivsus peaks palju vähenema. Need olid doktor Rammuli põhiseisukohad.
Palun, kolleeg Tarmo Leinatamm!
Enne veel, Tarmo, üks numbrike – retsidiivsuse number. Rammuli hinnang on selline, et kui seni on retsidiivsus pehme pedofiilia puhul olnud 20, siis nüüd peaks see taanduma umbes viiele. See on nüüd see võidunumber.
Palun, kolleeg Tarmo Leinatamm!
Aitäh, hea juhataja! Hea Igor! Teadupärast ei jäta keemiline kastreerimine püsivaid tagajärgi. On võimalik kiiresti taastuda, kui võtta teatud vastumeetmeid, mille jaoks saab vahendeid ka apteegi käsimüügist. Kui mõttekas on see keemiline ravi sellisel puhul, kui inimene on vabaduses ja tal on vasturavi viie kuni kümne minuti tee kaugusel?
Täiesti õige!
Ma küsin siia otsa: kas keemilise kastreerimise n-ö võõrutusravi määratakse inimesele terveks eluks või mingisuguseks perioodiks?
Väga hea! See nüüd ongi see küsimus! Kui läheb kismaks selle kastreeriva aine (sellel on hirmus keeruline nimetus, mis mulle meelde ei jää) ja Viagra vahel, siis kumb võidab? Eks see suhe niisugustes asjades fifty-fifty ole. Kõigepealt tuleb need asjad omavahel kokku panna. Aga teine probleem on selles – ma tulen uuesti selle juurde tagasi –, et see ravi ei tähenda mitte ainult tableti sissesöötmist, vaid ka kompleksset psühholoogilist ravi, mis algab juba vanglas. Üleüldse ei tule mingisugune kastreerimine kõne alla, kui inimene ise seda ei taha ja kui ta ei saa aru, et ta peab sellest kõrvalekaldest lahti saama. Ma võrdleksin seda alkohoolikuga. Kui sa tead, et sa ei tohi esimest pitsi võtta, siis sa seda ei võta. Aga seda saab kuidagi ära petta. Jumalukene, ampulligi dresseeritakse! Sellest, kuidas kodustatakse alkoholiampulli, on Mihkel Raud põhjalikult ja huvitavalt kirjutanud. See on omaette teadus.
Palun, kolleeg Urve Tiidus!
Lugupeetud juhataja ja lugupeetud ettekandja! Lugedes seda seaduseelnõu ja seletuskirja, tegin ma oma meelest sellise mõtestatud järelduse, et vanglate koormuse vähenedes kasvab kriminaalhooldajate koormus. Nemad menetlevad kõiki neid protsesse ja võimalikke haigusjuhtumeid, kui ravi pooleli jääb. Kas meil on selleks piisavalt inimesi ja kas neil on ka sobiv ettevalmistus?
Ettevalmistuse kohta ütlen sulle ausalt: kõik, mis Eestis praegu olemas on, on teiste riikide kogemus, raamatud ja psühhiaatrite valmisolek selle teemaga tegelda. Reaalselt sellega seni tegeldud ei ole. Seda esiteks. Teine asi on (see on ka vastus sellele, millest Tarmo alustas), et see asi ei kesta igavesti, me räägime kahest-kolmest aastast. Eeldus on see, et inimene ise ei taha teist korda vangi minna. Teiseks, ta saab aru, et see, mis ta väikese lapsega tegi, on vale. Kui ta juba tunneb, et asi hakkab sinnapoole minema, et sooritusvõime hakkab kergelt tiksuma või toimub mingisugune niisugune värk, siis ta ise vabatahtlikult, ilma igasuguse käsuta läheb uuesti ravi saama, teades, et kui ta seda ei saa, siis just nii lähebki, nagu ei peaks. Ma ütlen veel kord, et tegemist on suhteliselt pehmete asjadega. Need teod on küll jõhkrad, aga siiski pehmemad: lastepornograafia, ekshibitsionism jne. Need inimesed ei ole need, kes kellelegi lausa kallale lähevad. See on pigem orientatsiooni väärastumine vms.
Palun, kolleeg Väino Linde!
Aitäh, hea istungi juhataja! Lugupeetud ettekandja! Mind huvitab selle eelnõu puhul üks teoreetiline küsimus, mis võib-olla ei olegi nii väga teoreetiline: kas komisjon seda eelnõu ette valmistades vaatles seda ka soolise võrdõiguslikkuse aspektist?
Muidugi vaatas. Kolleeg Rammul juhtis tähelepanu, et mis puudutab teatud tüüpi pedofiiliat, siis nii kurb kui see ka ei ole, võivad naiste toimepandud kuriteod olla ohtlikumad ja see kuritegevus võib olla arvatust suurem. Seda sel lihtsal põhjusel, et eksisteerib selline suhteliselt laialt levinud asi, mille nimi on postmenstruaalne hüperseksuaalsus. See on väga tõsine ja arvestatav riskirühm. Tõsi küll, jääb mulje, et naised on selles küsimuses teadlikumad ja neil on võib-olla ka teine psüühiline orientatsioon. Nad n-ö ei lase ennast lõdvaks või ei anna nii lihtsalt kui mehed oma pöörastele kirgedele kontrollimatult voli. See võib olla see aspekt. Aga probleem on täiesti olemas.
Palun, kolleeg Tarmo Leinatamm, teine küsimus!
Aitäh, hea juhataja! Lugupeetud ettekandja! Teadupärast ei ole see ravi kõige odavamate killast. Kui inimene, nagu sa ütlesid, tuleb vanglast ja tal tekib jälle selline vastupandamatu kihk, aga ta tunneb, et ta tahab sellest ise jagu saada, ja ta läheb ravi saama, siis kes selle eest maksab? Esiteks, kes maksab siis, kui see ravi määratakse ja ta ise on sellega nõus, ning teiseks, kes maksab siis, kui ta ise initsiatiivi üles näitab?
Praegu on selleks ette nähtud vahendid riigieelarvest, aga mis edaspidi saab, see on tänase seisuga, ütleme nii, küsimärgi all. Me peame selle asja ära otsustama koos sotsiaalkomisjoniga, kus praegu kompleksselt otsustatakse veel ühte küsimust, nimelt ühte alaealiste raviga seotud probleemi. Aga esialgne maksumus on riigi kanda, see ravi makstakse kinni riigieelarvest.
Palun, kolleeg Andres Anvelt!
Aitäh, proua juhataja! Hea ettekandja! Ma küll ise tean vastust, aga võib-olla nii stenogrammi kui ka avalikkuse jaoks ...
Miks sa siis küsid?
Küsin sellepärast, et paljudele on seesama nn keemilise kastreerimise seadus tekitanud väärarusaama, et see käsitleb kõiki vägistajaid ja pedofiile. Võib-olla sa paari sõnaga lihtsalt ütled, millist liiki seksuaalkurjategijaid see säte puudutab.
See ei puuduta mitte kõige vähemalgi määral vägistajaid või, ütleme, sellist tõelist hardcore vägistajat, seda, kes läheb kallale ja vägistab, kasutab toorest vägivalda, mis iganes. See ei käi üldse siia alla. Me räägime nendest, kes on saanud lühiajalise vangistuse, s.o kuus kuud kuni kaks aastat. See ei ole ilus, mida nad on teinud, aga see ei ole veel kõige hullem. See on see nn mittekontaktne pedofiilia: ta ei lähe kellelegi kallale, sellega ei kaasne vägivalda jne. See on tegelikult see kontingent, kelle suhtes on, ütleme, põhjendatud lootus, et ta tegi lihtsalt vea. Nad ei ole ühelegi lapsele otseselt paha teinud.
Rohkem küsimusi ei ole. Suur tänu, kolleeg Igor Gräzin! Kas kolleegid soovivad sõna võtta? Kõnesoove ei ole, läbirääkimisi ei avata. Muudatusettepanekuid selle seaduseelnõu kohta tehti üks, selle esitas juhtivkomisjon. Seda ettepanekut on täielikult arvestatud. Seaduseelnõu 176 teine lugemine on lõpetatud.
Algab Vabariigi Valitsuse algatatud tervishoiuteenuste korraldamise seaduse ja majandustegevuse seadustiku üldosa seaduse muutmise seaduse eelnõu teine lugemine. Palun ettekandjaks kõnepulti sotsiaalkomisjoni liikme Maret Maripuu!
Austatud istungi juhataja! Head kolleegid! Vabariigi Valitsuse algatatud tervishoiuteenuste korraldamise seaduse ja majandustegevuse seadustiku üldosa seaduse muutmise seaduse eelnõu 188 esimene lugemine lõpetati 4. aprillil s.a. Meenutuseks olgu öeldud, et eelnõu eesmärk on tagada esmatasandi tervishoiuteenuste kättesaadavus ja korralik kvaliteet parema planeerimise ja korraldusega ning järelevalve tõhustamisega. Eelnõuga muudetakse tervishoiuteenuste korraldamise seaduse üldarstiabi käsitlevaid sätteid, millega koondatakse tervishoiu esmatasandi korraldusfunktsioon ehk, täpsemalt öeldes, perearsti nimistu moodustamise konkursi korraldamine, perearsti nimistu kinnitamine, perearstide ajutise asendamise korraldamine ja järelevalve Terviseametisse. Senisest täpsemaks muudetakse nimistuga perearstina tegutsemise õigusega seotud regulatsioon, seda eelkõige perearsti nimistu moodustamise ja muutmisega seonduvalt. Käsitletakse teeninduspiirkonna ja tegevuskoha mõistet ning nimistuga perearsti asendamist. Muudatusettepanekute esitamise tähtajaks oli Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioon esitanud eelnõu kohta neli muudatusettepanekut. Sotsiaalkomisjon arutas eelnõu ja sotsiaaldemokraatide muudatusettepanekuid 7. mail ning tegi omalt poolt arutelu käigus 11 muudatusettepanekut. Arutelust võtsid lisaks komisjoni liikmetele osa Sotsiaalministeeriumi tervishoiuosakonna nõunik Pille Saar ja peaspetsialist Pille Tammpere, õigusnõunikud Teet Torgo ja Kadri Kurvits ning haigekassat esindas Kristina-Valeria Tobias. 14. mail arutas komisjon eelnõu uuesti ja tegi veel ühe muudatusettepaneku. Seega on muudatusettepanekuid kokku 16. Lubage mul järgnevalt teile olulisemaid ettepanekuid tutvustada. Muudatusettepanekuga nr 1 muudetakse eelnõu pealkirja. Muudatuse vajaduse tingib üldarstiabi korralduse koondamine Terviseameti pädevusse ja maavanemate vastava funktsiooni lõpetamine. Surma põhjuse tuvastamise seaduse kehtiva redaktsiooni kohaselt teeb maavanem Terviseameti kõrval riiklikku järelevalvet perearstide üle. Eelnõuga 188 tsentraliseeritakse tervishoiu esmatasandi korraldusfunktsioon Sotsiaalministeeriumi valitsemisalasse ehk senised maavanema ülesanded üldarstiabi korraldamisel lähevad üle Terviseametile. Seega tuleb ka surma põhjuse tuvastamise seadusest välja jätta maavanema kohustused ning panna need Terviseametile. Vastavalt tuleb täiendada eelnõu pealkirja. Surma põhjuse tuvastamise seaduse muudatused on sätestatud muudatusettepanekus nr 14. Muudatusettepanekuga nr 2 täiendatakse tervishoiuteenuste korraldamise seadust ja antakse Terviseametile tema uute ülesannete täitmiseks perearsti nimistute võrdlemisel õigus saada andmeid ravikindlustuse andmekogust. Kolmas muudatusettepanek on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioonilt ja komisjon on seda osaliselt arvestanud. Sotsiaaldemokraatide mõte on leidnud kajastamist komisjoni muudatusettepanekus nr 4, mille kohaselt peab perearst üle kolmekuulise asendamise korral teavitama Terviseametit ka töölt ajutise eemalviibimise põhjustest ja edastama oma kontaktandmed. Kuigi pikaajalise asendamise korral tagab perearsti asendaja leidmise perearst ise, aitab asendamise põhjuse teadmine Terviseametil paremini prognoosida eelnõu § 1 punktist 39 (uus punkt 40) tuleneva kohustuse täitmise vajadust. Vajaduse korral on Terviseametil kohustus korraldada perearsti ajutise asendaja leidmine. Samuti aitab täiendus Terviseametil teha järelevalvet üldarstiabi osutamise üle, aidates paremini välja selgitada juhtumeid, kus perearsti pikaajaline asendamine ei ole ajutise iseloomuga. Vaja on tuvastada sellised olukorrad, kus nimistuga perearst töötab samal ajal pikemat aega välisriigis ega osuta isiklikult ja vahetult üldarstiabi tema nimistusse kuuluvatele isikutele. Sellisel juhul on perearstil tavaliselt palgatud asendaja, kes võtab patsiente vastu üks-kaks korda nädalas, mitte aga nii, nagu näeb ette perearsti ja temaga koos töötavate tervishoiutöötajate tööjuhend ehk 40 tundi nädalas. Eelnõu § 1 uue punkti 25 kohaselt teeb Terviseamet otsuse perearstina tegutsemise õiguse ning perearstilt nimistu äravõtmiseks, kui perearsti asendamine on perearsti töötamise ja asendamise kestust, sagedust, regulaarsust, episoodilisust ja pidevust koosmõjus arvestades kaotanud ajutise iseloomu ning ei ole tagatud, et kinnitatud nimistuga perearst osutaks järjepidevalt üldarstiabi. Viies muudatusettepanek on ka Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioonilt. Tehakse ettepanek lühendada perearsti pikaajalise asendamise aega kahelt aastalt ühele aastale. Komisjon otsustas seda ettepanekut osaliselt arvestada ning tegi muudatusettepaneku nr 6, mille kohaselt pikaajaline asendamine võib kesta kuni üks aasta, erialase enesetäiendamisega seotud koolituse korral kuni kaks aastat ja lapsehoolduspuhkuse korral lapsehoolduspuhkuse lõppemiseni. Muudatusettepaneku nr 8 kohaselt on perearsti asendaja kohustatud viivitamatult teatama perearstile ja Terviseametile, kui asendamine enne tähtaega või erakorraliselt lõpeb. Selline teavituskohustus võib täita nii nimistusse kuuluvate patsientide, nimistu omanikust perearsti kui ka riigi kohustuste kaitse eesmärki, andes märku, et nimistu teenindamiseks on vaja võtta lisameetmeid. Muudatusettepanekuga nr 9 antakse Terviseametile diskretsiooniõigus otsustamaks, kellega kiirabipidajatest sõlmida haldusleping. Sotsiaalkomisjon arutas ka sotsiaaldemokraatide viimast muudatusettepanekut ehk muudatusettepanekut nr 11 ja otsustas seda osaliselt arvestada muudatusettepanekus nr 12. Komisjon arvestas ettepanekut muuta kaks kuud 60 kalendripäevaks. Komisjon ei toetanud ettepanekut selles osas, et perearstilt võetakse ära nimistu, kuna ta ei ole suutnud leida endale asendajat. Kui perearstil tekivad probleemid asendaja leidmisel, saab ta pöörduda Terviseameti poole, seadus annab selleks võimaluse, ja Terviseamet korraldab vajaduse korral perearsti asendaja leidmise. Sotsiaalkomisjon otsustas teha Riigikogu juhatusele ettepaneku suunata eelnõu Riigikogusse teiseks lugemiseks s.a 16. mail ja teha suurele saalile ettepanek eelnõu teine lugemine lõpetada. Kõik otsused sündisid komisjoni täielikus üksmeeles. Aitäh!
Suur tänu, kolleeg Maret Maripuu! Teile on küsimusi. Alustab kolleeg Valeri Korb.
Proua juhataja! Hea kolleeg! Kohtla-Järvel on praegu üks tegevuskoha ja teeninduspiirkonnaga seotud mure. Sellest võiks ka natuke laiemalt rääkida, aga eelnõus on kirjutatud täpselt nii: "Tegevuskoha ja teeninduspiirkonna vaheline vahemaa ei tohi olla ebamõistlikult pikk. Tegevuskoha ja teeninduspiirkonna vahel peab olema mõistlik ühistranspordiühendus." Kommenteerige natuke neid mõisteid "ebamõistlikult pikk" ja "mõistlik ühistranspordiühendus".
Aitäh! Tuleb vaadata, kui palju on konkreetses kohas inimesi ja milline on omavalitsuse tagatud transpordiühendus. Kui seni korraldas perearsti leidmist maavanem, siis ta vaatas seda oma maakonna piires. Nüüd on võimalik patsientidele perearsti leida n-ö maakonnapiiride üleselt. Kui inimene elab ühe maakonna piiri ääres, siis võib tal olla kasulikum käia perearsti juures hoopis teises maakonnas, sest sinna on parem ligi pääseda. Selle teenuse korraldamise koondamine Terviseametisse peaks tagama, et teenus on inimestele senisest paremini kättesaadav.
Palun, kolleeg Priit Sibul!
Aitäh, austatud juhataja! Hea ettekandja! Ma küsin sama asja kohta, mille vastu ma tundsin huvi esimese lugemise ajal. Kas vahepeal on menetluse käigus olnud juttu, kuhu planeeritakse need ametikohad Terviseametis luua? Või kui menetluse käigus sellest juttu ei olnud, siis äkki on see teile endale teada?
Terviseametil on üle Eesti oma piirkonnapunktid olemas. Peale eelnõu seadusena vastuvõtmist on rakendusaeg ja püütakse leida kõige paremad, optimaalsed võimalused. Täna ei ole mul võimalik teile öelda, et sinna, sinna ja sinna planeeritakse Terviseameti ametikohad, aga püütakse leida kõige paremaid võimalusi, eesmärgiga tagada hea teenus, arvestades seda, et oleks ka hea koostöö omavalitsustega.
Rohkem küsimusi ei ole. Suur tänu, kolleeg Maret Maripuu! Avan läbirääkimised ja kutsun kõnepulti kolleeg Neeme Suure. Kaheksa minutit.
Proua juhataja! Head kolleegid! Eelnõu, mida me praegu menetleme, käsitleb perearstiabi korraldamise tsentraliseerimist, nii et maavanemate senised ülesanded lähevad üle Terviseametile. Sisuliselt tähendab see ühe elutähtsa teenuse korraldamise liikumist maakondadest nn regioonidesse ja pealinna. Seejuures on tegemist esmatasandi teenusega, millel on otsene seos inimeste igapäevase turvalisuse ja kohaliku elu korraldusega. On ilmselge, et perearstiabi korraldus vajab korrigeerimist, sest süsteemis on ebaselgust, dubleerimist, reguleerimatust ja ka ülereguleerimist. Küsimuseks jääb vaid, kas pakutud tsentraalne lahendus ikkagi vähendab perearstide põuda ja tagab teenuste kättesaadavuse. Seni on üldarstiabi korraldaja olnud maavanem. Kehtivale detsentraliseeritud korraldussüsteemile heidetakse ette koordineerimatust, puudulikku spetsialiseeritust, takerdumist maakonna piiridesse. Sellegipoolest on tegemist teenusega, mis on otseselt seotud kohaliku elu korraldusega. Iga nimistu ja perearsti probleemidega on vaja eraldi tegelda. Perearstinduse korraldamine on seotud iga kohaliku omavalitsusega, muu kohaliku sotsiaalvõrgustikuga, aga ka ühistranspordi korraldamisega nii omavalitsuste sees kui ka maakondlikul tasandil. Eelnõu rõhutab mitmel korral süsteemi sõltuvust ühistranspordist. Eitamata probleeme, mis senise süsteemi puhul on eksisteerinud, jääb üles küsimus, kuidas tsentraliseerimise korral tagatakse, et ulatutakse iga kohaliku probleemini, iga inimeseni, iga perearstipunktini, iga omavalitsuseni ja iga bussiliinini. Lisaks on Sotsiaalministeeriumil kindel plaan koondada perearstid perearstikeskustesse. Põhjenduseks tuuakse kasu, mida saadakse perearstide toimetamisest ühisel pinnal, olgu tegemist asendamise või majandusküsimuste lahendamisega. See tähendab, et igasse maakonda jääb maakonna suurusest olenevalt kaks kuni neli keskust, kus perearstid koos töötavad. Eelmisel aastal koostatud Riigikontrolli auditist selgus, et Eestis on 78 omavalitsuses kokku umbes 200 küla, kust ei ole võimalik ühistranspordiga ühe päeva jooksul perearsti juures ära käia. Esmatasandi tervishoiu arengukava aga seab eesmärkideks, et aastaks 2015 kaugus lähimast perearsti tegevuskohast ei suurene ning et on loodud ja rahastatud mitteerakorralise meditsiinilise transporditeenuse süsteem. Samuti seab arengukava eesmärgiks, et aastaks 2015 on Eesti tõmbekeskustes 15 perearstikeskust, kusjuures 65% esmatasandi teenuseosutajate tegevuskohtadest peaksid kuuluma kohalikele omavalitsustele või olema loodud koostöös kohalike omavalitsustega. Kas me ikka tajume, kuivõrd on perearstiabi ja esmatasandi arstiabi arengusuunad seotud kohalike omavalitsustega, kohaliku ja maakondliku elu korraldusega? Eelnõu seletuskiri ütleb, et Terviseamet kindlasti jätkab ka üldarstiabi korralduse tsentraliseerimise korral senist maavalitsuste positiivset koostööpraktikat kohalike omavalitsustega. Ma küsin: kuidas, kas palgates regiooni tasemel kaks spetsialisti? Siin võiks tuua kaks paralleeli. See, et regioonis töötavad spetsialistid tahes-tahtmata ei jõua iga omavalitsuseni, on hästi näha Päästeametist, kriisireguleerimise valdkonnast. 2009. aastal likvideeriti maakondlikud kriisikomisjonid põhjendusega, et kohe on tulemas haldusreform. Aga haldusreformi ei tulnud ja toimiv maakondlike kriisikomisjonide süsteem asendati süsteemiga, kus omavalitsuste komisjonid on liiga väikesed ja regionaalne komisjon liiga kaugel. Päästeameti regionaalse taseme ametnikud on hädas kohalike omavalitsuste kriisikomisjonide tegevuse koordineerimisega. Muudatuse tagajärjel elanikkonna turvalisus vähenes. Kas perearstindusega juhtub samuti? Võib näiteks tuua ka Maanteeameti plaani võtta maavalitsustelt üle maakonnasisene ühistranspordikorraldus. Tajudes vajadust kohalikul tasandil iga päev suhelda, otsustas Maanteeamet jätta igasse maakonda tööle ühistranspordikorraldaja. Kas ei peaks siis iga maakonna Terviseameti büroole andma lisafunktsiooni ja jätma esmatasandi tervishoiu koordinaatori ehk, vana nimetust kasutades, maakonnaarsti igasse maakonda alles? Kui me lähtuksime tervikliku valitsemise printsiibist, nagu näiteks OECD meile on soovitanud, ei peaks me selliseid regionaalset haldust ja esmatasanditeenust käsitlevaid muudatusi tegema üksikute valdkondade haaval, vaid lähtudes ühtsest kontseptsioonist. Praegu on igal ametkonnal oma mudel, oma regioon ja oma nägemus. Kui me nii jätkame, siis lõpuks ei ole meil ei toimivat omavalitsuslikku, maakondlikku ega regionaalset tasandit, on vaid oma vertikaalsesse torusse kapseldunud ametkondade riik. Perearstiabi kõige põhilisem probleem on raha vähesus süsteemis. Valitsus püüab seda ravida tsentraliseerimisega, nii kohalike omavalitsuste kui ka inimeste endi kulude suurendamisega. Eelnõu on Riigikogus menetluses, seal on mitmeid vajalikke muudatusi, kuid uusi probleeme tekitab see niisama palju, kui see vanu lahendab. Aitäh!
Suur tänu, kolleeg Neeme Suur! Rohkem kõnesoove ei ole, lõpetan läbirääkimised. Läheme muudatusettepanekute läbivaatamise juurde. Seaduseelnõu kohta on tehtud 16 muudatusettepanekut. Vaatame need läbi. Muudatusettepanekud nr 1 ja 2 on esitanud sotsiaalkomisjon, neid on täielikult arvestatud. Muudatusettepaneku nr 3 on esitanud Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioon, juhtivkomisjon on seda ettepanekut osaliselt arvestanud. Muudatusettepanek nr 4 on sotsiaalkomisjonilt ja on täielikult arvestatud. Muudatusettepanek nr 5 on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioonilt ja on osaliselt arvestatud. Muudatusettepanek nr 6 on sotsiaalkomisjonilt ja on täielikult arvestatud. Muudatusettepanek nr 7 on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioonilt ja on osaliselt arvestatud. Muudatusettepanekud nr 8, 9 ja 10 on sotsiaalkomisjonilt ning on täielikult arvestatud. Muudatusettepanek nr 11 on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioonilt ja on osaliselt arvestatud. Muudatusettepanekud nr 12, 13, 14, 15 ja 16 on sotsiaalkomisjonilt ning on täielikult arvestatud. Head kolleegid, me oleme kõik muudatusettepanekud läbi vaadanud. Seaduseelnõu 188 teine lugemine on lõpetatud.
Järgmine päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse algatatud halduskoostöö seaduse ja spordiseaduse muutmise seaduse eelnõu esimene lugemine. Palun ettekandjaks kõnepulti kultuuriminister Rein Langi!
Lugupeetud juhataja! Lugupeetud Riigikogu! See on väga hea eelnõu. Eelnõu mõte on see, et Kultuuriministeerium saaks võimaluse halduslepingu alusel anda spordi andmekogu, mis rahvasuus on tuntud kui spordiregister, töötleja ülesanded eraõiguslikule juriidilisele isikule, kelleks on Spordikoolituse ja -teabe Sihtasutus. Et juriidiliselt oleks kõik korrektne, tuleb selleks muuta halduskoostöö seadust ja ka spordiseadust. Spordiseaduse § 61 täiendatakse lõikega 4 ja halduskoostöö seaduse § 13 lõiget 11 täiendatakse punktiga 19. Palun eelnõu toetada! Tänan väga!
Aitäh! Kas on küsimusi? Palun, kolleeg Urve Tiidus!
Lugupeetud juhataja! Lugupeetud minister! Ma saan ka aru, et see on vajalik seaduseelnõu. Aga küsin siiski sellist asja. Sellise spordiregistri pidamise eesmärk on info kogumine, aga sellel on kaugem mõju ka sellele, et inimesed oleksid sportlikumad ja tervemad. Äkki te kuidagi sõnastate seda, mismoodi see register sellele kaasa aitab?
Aitäh! Tegemist on andmekoguga, kuhu kogutakse andmeid treenerite, spordiorganisatsioonide, spordisündmuste ja spordibaaside kohta. See on avalikus kasutuses aadressil www.spordiregister.ee. Sealt võivad kõik asjast huvitatud andmeid otsida. Kindlasti võimaldab see palju lihtsamalt ja väiksema ajakuluga leida endale sobiv treeningumeetod. Sealt on võimalik leida spordibaase, kuhu võib treenima minna. See on üks igatepidi hea asi. See on toimiv asi. Loogiline on, et selle registri pidamiseks ei loo riik eraldi riigiasutust ega võta tööle riigiametnikke. Kuna meil on olemas Spordikoolituse ja -teabe Sihtasutus, kes saab sellega teiste tööde kõrvalt suurepäraselt hakkama, siis oleks mõistlik selle registri pidamine anda üle sellele sihtasutusele, aga paraku saab seda teha ikkagi halduslepinguga. Nii et on vaja lihtsalt formaalsused ära teha.
Palun, kolleeg Yana Toom!
Aitäh, proua eesistuja! Austatud minister! See on igati positiivne eelnõu, ma nõustun Urvega. Aga §-s 2 on öeldud, et spordi andmekogu volitatud töötleja ülesandeid võib halduslepingu alusel täita eraõiguslik juriidiline isik, kuid seletuskirjas on jutt riigi osalusega sihtasutusest. Miks see nii on? Miks see riigi osalusel asutatud juriidiline isik ei sisaldu eelnõu tekstis, vaid ainult seletuskirjas?
Aga need on üks ja sama asi, lugupeetud proua Toom. Kõik sihtasutused on olemuselt eraõiguslikud isikud, see on nagu laiem mõiste. See, et konkreetse sihtasutuse omal ajal asutas riik, ei muuda seda avalik-õiguslikuks isikuks ega riigiasutuseks. Tegemist on eraõigusliku isikuga.
Palun, kolleeg Helmen Kütt!
Aitäh, proua juhataja! Austatud minister! Tõepoolest, suurepärane eelnõu. Minu küsimuse põhjustas teie vastus esimesele küsimusele. Kas ürituste loetellu, mis selles spordiregistris on, saavad ka vabakonnad oma üritusi esitada? Teadupärast korraldavad mitmeid üritusi kodanikuühendused ja vabakonnad.
Täiesti! Kõik on teretulnud.
Palun, kolleeg Yana Toom, teine küsimus!
Aitäh, proua eesistuja! Austatud minister! Kas ma sain õigesti aru, et see igal juhul ei tähenda seda, et tulevikus võib juhtuda nii, et kogu andmebaas läheb mingi kolmanda juriidilise isiku kätte?
Aitäh küsimuse eest! See on väga asjalik tähelepanek. Sellepärast me sõlmimegi halduslepingu, mitte tsiviilõigusliku lepingu.
Suur tänu, härra kultuuriminister! Rohkem teile küsimusi ei ole. Ma palun ettekandeks kõnepulti kultuurikomisjoni liikme Lauri Luige!
Austatud juhataja! Head kolleegid! Mul on hea meel, et see juubelihõngulise numbriga seaduseelnõu (200 SE) käsitleb just spordiseaduse ja lisaks veel halduskoostöö seaduse muutmist. Kultuurikomisjon arutas seda seaduseelnõu esmaspäeval, 7. mail. Koosolekut juhatas komisjoni aseesimees Aadu Must. Kutsutud olid Kultuuriministeeriumi asekantsler Tõnu Seil ja õigusosakonna nõunik Peeter Papstel. Külalised andsid ülevaate seaduseelnõu sisust ja olulisematest aspektidest. Sellest minister Rein Lang ka rääkis. Lakooniliselt öeldes antakse Spordikoolituse ja -teabe Sihtasutusele volitus või õigus pidada Eesti spordiregistrit. Spordiregistri eesmärk on pidada sporditegevuse korraldamise ja juhtimise ning sporditegevuses osalemise tõhustamiseks arvestust Eesti spordiorganisatsioonide, spordikoolide, spordiehitiste ja treenerite üle. Komisjonis tõstatusid ka mõned küsimused. Näiteks, kas teatava erandi loomine võib avada Pandora laeka, nii et hakkab tulema veel teisigi erandeid. Meile vastati, et praegu juba on seadustes mitmeid erandeid, tegu ei ole pretsedendiga, pigem normaalse nähtusega. Küsiti, kas Eestis on lisaks Spordikoolituse ja -teabe Sihtasutusele veel analoogseid sihtasutusi, ettevõtteid või institutsioone, kus oleks sellisel tasemel kompetentsust ja infot. Selle peale vastas asekantsler Tõnu Seil, et teist nii kompetentset organit Eestis peale Spordikoolituse ja -teabe Sihtasutuse ei ole. On küll olemas organid, kes suudavad pidada mitmeid andmekogusid, aga kindlasti ei ole neil sellist pädevust, nagu on Spordikoolituse ja -teabe Sihtasutusel. Küsiti, kas spordiregistri sisu on kogu mahus kättesaadav kõigile ja kuidas info seal on kuvatud. Vastati, et näiteks lastevanemad saavad sealt infot spordiklubide, nendes osalevate laste, spordiklubide tausta, treenerite ja ka treenerite kutseoskuse kohta. Lisan omalt poolt vastuseks Urve küsimusele kommentaariks, et kui mina lapsevanemana näiteks vaatan spordiregistrist, et Haapsalus on suurepärase kutseoskusega treener, siis see motiveerib mind oma last just sinna treeningugruppi panema. Kindlasti on päris palju ka teisi nüansse, mis aitavad kaasa sellele, et sporditegevus üldiselt aktiviseeruks. Viimane küsimus puudutas seda, kuidas info spordiregistrisse jõuab. Selleks on maakondade spordiliitude juures esindajad, kes on kohustatud infot sinna sisestama ja seda jagama. See süsteem on täiesti olemas. Täiendavat arutelu ei toimunud. Langetasime kolm otsust, kõik konsensuslikult: teha ettepanek võtta eelnõu täiskogu päevakorda täna ehk 16. mail, teha ettepanek eelnõu esimene lugemine lõpetada ja määrata muudatusettepanekute esitamise tähtajaks seitse tööpäeva, et me jõuaksime selle eelnõu ära menetleda enne seda, kui Riigikogul algab teine töövorm. Aitäh!
Suur tänu, kolleeg Lauri Luik! Küsimusi ettekandjale ei ole. Kas fraktsioonide volitatud esindajad soovivad läbirääkimisi pidada? Kõnesoove ei ole, läbirääkimisi ei avata. Määran eelnõu 200 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 25. mai 2012 kell 16. Eelnõu 200 esimene lugemine on lõpetatud.
Algab Vabariigi Valitsuse algatatud ravimiseaduse muutmise seaduse eelnõu esimene lugemine. Ettekandjaks palun kultuuriminister Rein Langi!
Lugupeetud juhataja! Kuulu järgi olevat tegemist väga hea eelnõuga. Sellega nimelt võetakse Eesti õigusesse üle direktiiv 2010/84/EL, millega kehtestatakse uued meetmed, et tõhusamalt avastada, hinnata ja vältida inimtervishoius kasutatavate ravimite kahjulikke mõjusid. Ma saan aru, et kuna tegemist on Euroopa direktiivi ülevõtmisega, siis kõik need direktiivi muutmist puudutavad asjaolud on parlamendis läbinud asjakohased protseduurid ehk Euroopa Liidu asjade komisjonis on valitsuse positsioonid kinnitatud ja parlamendile peaks eelnõu sisu olema juba teada. Mina üritasin ka eelnõu lugeda, aga mitte midagi ei saanud aru. Siia on kirjutatud, et eelnõu eesmärgid on, esiteks, tugevdada ettevõtete ravimiohutuse järelevalve süsteeme, teiseks, tagada kvaliteetsete ravimiohutusandmete kogumine, kolmandaks, määrata ravimiohutuse põhivastutajate selged rollid ja ülesanded. Täpsustatakse ravimi müügiloa omanike, liikmesriikide pädevate asutuste ning Euroopa Ravimiameti rolle ja kohustusi. Eelnõuga suurendatakse läbipaistvust ja parandatakse teabevahetust ravimiohutuse küsimustes. Eesmärk on kaasata ravimiohutuse järelevalvesse huvirühmi, sh luua patsientidele võimalus anda otse teada võimalikest kõrvaltoimetest. Eelnõuga lihtsustatakse ühenduse praegusi ravimiohutuse järelevalve menetlusi ja ratsionaliseeritakse otsuste tegemist ravimiohutuse küsimustes. Palun eelnõu toetada! Aitäh!
Suur tänu, härra kultuuriminister! Teile on küsimusi. Alustab kolleeg Maret Maripuu.
Aitäh! Hea minister! Kuni tänase päevani oled sa alati tulnud siia pulti ja ütelnud, et tegemist on väga hea eelnõuga. Nüüd esitasid väikese reservatsiooni: kuuldavasti olevat tegemist väga hea eelnõuga. Samas oled sina olnud justkui kindel garantii. Paljudele Riigikogu liikmetele on sellest piisanud, selleks et rohelist nuppu vajutada. Ma küsin üle: võid sa öelda nüüd, kui sa oled eelnõuga tutvunud ja seda siin tutvustanud, kas see on äkki muutunud heaks eelnõuks?
Aitäh! Valitsus esitab eranditult kas häid või väga häid eelnõusid.
Palun, kolleeg Valdo Randpere!
Aitäh! Lugupeetud minister! Selle seadusega muudetakse ravimiseaduse § 68 lõiget 21, milles sõnad "Euroopa Liitu" asendatakse sõnadega "Euroopa Majanduspiirkonda". Šveits on teadupärast ravimitööstuse poolest päris eesrindlik. Kas Šveits on Euroopa Majanduspiirkonnaga ühinenud või ei ole?
Aitäh! On küll.
Rohkem küsimusi ei ole. Veel kord suur tänu, lugupeetud kultuuriminister! Palun ettekandeks kõnetooli sotsiaalkomisjoni liikme Helmen Küti!
Austatud juhataja! Head kolleegid! Vabariigi Valitsuse algatatud ravimiseaduse muutmise seaduse eelnõu 224 esimene arutelu sotsiaalkomisjonis toimus s.a 8. mail. Arutelul osalesid Sotsiaalministeeriumi ravimiosakonna juhataja kohusetäitja Dagmar Rüütel ja õigusala juhi kohusetäitja Helen Tralla. Dagmar Rüütel tutvustas eelnõu. Minister oma ettekandes juba rääkis, millised on selle seaduseelnõu eesmärgid. Lisada saab ainult niipalju, et seaduseelnõu eesmärk on inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade muudatuste viimine Eesti õigusesse. Eesmärk on tugevdada inimtervishoius kasutatavate ravimite ohutuse järelevalve süsteemi, kaitsta paremini rahva tervist, tagada siseturu nõuetekohane toimimine ning lihtsustada praegusi eeskirju. Eelnõu kohaselt antakse Ravimiametile õigus anda ravimile müügiluba ka tingimusel, kui müügiloa omanik täiendab riskijuhtimissüsteemi, tagab piisava ravimiohutuse järelevalve süsteemi olemasolu, täidab lisakohustusi seoses kõrvaltoimete registreerimise või nendest teatamisega ning muudel tingimustel ja piirangutega, mis on vajalikud selleks, et oleks tagatud ravimi ohutu ja efektiivne kasutamine. Eesti võttis ravimiseaduse vastu 2004. aastal, see jõustus 1. märtsil 2005. Nimetatud eelnõuga täiendatakse ravimiseadust alates 3. peatüki §-st 64. Eelnõus on kirjeldatud, mis on ravimiohutusalane teave. Eesmärk on parandada informatsiooni kättesaadavust. Perioodilisel ohuaruannete hindamisel koostatud arvamused ja otsused avalikustatakse Euroopa ravimiohutuse veebiportaalis. Sotsiaalkomisjoni liikmetel seaduseelnõu kohta küsimusi ei olnud, sest kõike oli väga hästi selgitatud. Komisjon otsustas konsensuslikult saata eelnõu esimesele lugemisele täna, 16. mail ettepanekuga esimene lugemine lõpetada ja määrata muudatusettepanekute esitamise tähtajaks s.a 24. mai kell 18. Eelnõu ja komisjoni seisukohti tutvustama määrati teie ees kõneleja. Ma tahan selle eelnõu tutvustuse lõpetada sõnadega, et arvestades ettekandjaid on kindlasti tegemist väga kultuurilise ja sotsiaalse eelnõuga, aga eelkõige euroopaliku eelnõuga. Aitäh!
Suur tänu, kolleeg Helmen Kütt! Teile on küsimusi. Palun, kolleeg Valdo Randpere, teine küsimus!
Lugupeetud ettekandja! Ma palun täpsustada, mis aastal hakkas ravimiseadus kehtima! Mulle jäi mulje, et ...
1. märtsil 2005.
Palun, kolleeg Urve Tiidus!
Lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud ettekandja! Te ütlesite äsja, et tegemist on väga kultuurilise eelnõuga ...
Kultuurse eelnõuga, arvestades ettekandjaid.
Kas te natuke laiendaksite seda epiteeti?
See tulenes lihtsalt ettekandjatest: esinesid kultuuriminister sotsiaalministri kohustes ja sotsiaalkomisjoni esindaja.
Rohkem küsimusi ei ole. Veel kord aitäh, kolleeg Helmen Kütt! Kas fraktsioonide volitatud esindajad soovivad läbirääkimisi pidada? Kõnesoove ei ole, läbirääkimisi ei avata. Määran eelnõu 224 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks s.a 24. mai kell 18. Eelnõu 224 esimene lugemine on lõpetatud.
Algab Vabariigi Valitsuse algatatud Eesti Vabariigi haridusseaduse ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu esimene lugemine. Palun ettekandjaks haridus- ja teadusminister Jaak Aaviksoo!
Austatud eesistuja! Head Riigikogu liikmed! Panen Vabariigi Valitsuse nimel ette muuta haridusseadust ja sellega seonduvalt mõningaid teisi seadusi. See on ajendatud Haridus- ja Teadusministeeriumi hallatavate asutuste võrgu korrastamise kavatsusest. Nimelt on eesmärk vähendada valitsemisala asutuste arvu ja juhtimise killustatust ning kasutada olemasolevaid ressursse otstarbekamalt ja paremini suunatult. Mälu värskenduseks ütlen, et ministeeriumi valitsemisalas on kaks valitsusasutust (Keeleinspektsioon ja Rahvusarhiiv), kolm hallatavat riigiasutust (Riiklik Eksami- ja Kvalifikatsioonikeskus, Eesti Noorsootöö Keskus ning Eesti Hariduse ja Teaduse Andmesidevõrk EENet) ning lisaks kaheksa riigi sihtasutust (Sihtasutus Innove, Sihtasutus Kutsekoda, Sihtasutus Archimedes, Sihtasutus Eesti Teadusfond, Spordikoolituse ja -teabe Sihtasutus, Tiigrihüppe Sihtasutus, Eesti Infotehnoloogia Sihtasutus ning Sihtasutus Teaduskeskus AHHAA). Neid asutusi on palju ja mõnigi neist võiks olla teisega ühendatud. Haridus- ja Teadusministeerium on kavandanud alates 1. augustist s.a liita Riikliku Eksami- ja Kvalifikatsioonikeskuse Sihtasutusega Innove ja sel puhul lõpetada riigi hallatava riigiasutuse REKK tegevus. Sellest tulenevalt on vaja muuta mõningaid seadusi, mis võimaldaks Riikliku Eksami- ja Kvalifikatsioonikeskuse ülesandeid lihtsamalt ja tervikuna halduslepinguga Sihtasutusele Innove üle anda. Sihtasutus Innove on eraõiguslik juriidiline isik, mille asutaja on Vabariigi Valitsus. Seda juhib viieliikmeline nõukogu, kuhu kuuluvad kolm Haridus- ja Teadusministeeriumi, üks Sotsiaalministeeriumi ning üks MKM-i esindaja. Selles sihtasutuses on 76 töötajat, õigemini, nii palju töötajaid oli eelmise aasta lõpu seisuga, REKK-is oli eelmise aasta lõpu seisuga 85 töötajat. Nii et kokku tuleb üks 160 töötajaga asutus, mis on enam-vähem võrreldav Haridus- ja Teadusministeeriumiga. Täpsustuseks võib veel lisada, et niisuguseid liitmisi on Haridus- ja Teadusministeeriumil plaanis ka teisi, et konsolideerida, hoida veidi vahendeid kokku ja vähendada dubleerimist. Loodan, et see ettepanek on teile vastuvõetav. Tänan!
Head ametikaaslased, kas teil on küsimusi? Küsimusi ei ole. Aitäh teile, minister! Palun ettekandeks Riigikogu kõnetooli kultuurikomisjoni aseesimehe Aadu Musta!
Lugupeetud juhataja! Austatud kolleegid! Lugupeetud minister! Kultuurikomisjon arutas äsja teile tutvustatud eelnõu neljapäeval, 10. mail. Kutsutud külalistena olid meie koosolekul seda eelnõu tutvustamas Haridus- ja Teadusministeeriumi kantsler Janar Holm ning Riikliku Eksami- ja Kvalifikatsioonikeskuse direktor Robert Lippin. Faktoloogia, mis komisjonile esitati, oli analoogne sellega, mida me äsja kuulsime. Kui hästi lühidalt kokku võtta, siis püüdis komisjon kõigepealt teada saada, kas tegemist on niivõrd hea eelnõuga, mis aitaks riigil ka raha kokku hoida. Nii kergemeelsed ministeeriumi esindajad ei olnud, et nad seda oleksid lubanud. Nad ütlesid, et see võimaldab edaspidi raha mitte juurde küsida. Kindlasti on siin aga tänuväärne see institutsioonide konsolideerimise idee. Seda kõike arvestades oli kultuurikomisjon täielikul üksmeelel, et tegemist on väga hea eelnõuga, mis väärib toetust. Veel otsustati, et eelnõu tuleks võtta täiskogu päevakorda just tänasel päeval, ja tehti ettepanek eelnõu esimene lugemine lõpetada. See oli konsensuslik otsus. Muudatusettepanekute esitamise tähtajaks paluti määrata seitse tööpäeva, et jõuda selle töötsükli jooksul asjaga ühele poole. Aitäh!
Hea ettekandja, ma tänan! Teile on üks küsimus. Urve Tiidus, palun!
Lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud ettekandja! Selle eelnõu puhul mainis minister ja teiegi praegu nimetasite, et tõenäoliselt on võimalik vahendeid kokku hoida, kui ka mitte kohe, siis edaspidi. Teie kui haridusvaldkonna asjatundja käest ma küsin, kas sellisel konsolideerimisel on haridusvaldkonnale ka sisuline positiivne mõju.
Jah, vaieldamatult on sellel positiivne mõju. Kõigi nende jaoks, kes haridusvaldkonnaga tegelevad, tähendab see praktilises elus seda, et kahe telefonikõne asemel kahte kohta piisab ühest kõnest ühte kohta. Aga see oli lihtsustatud näide. Kindlasti muutub asjaajamine lihtsamaks, sirgjoonelisemaks ja läbipaistvamaks.
Hea ettekandja, ma tänan teid! Rohkem küsimusi ei ole. Austatud fraktsioonide esindajad, kas soovite läbirääkimisi pidada? Kõnesoove ei ole, läbirääkimisi ei avata. Juhtivkomisjoni seisukoht on, et esimene lugemine tuleks lõpetada. Määran eelnõu 223 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 25. mai 2012 kell 16. Esimene lugemine on lõpetatud ja kuuenda päevakorrapunkti käsitlemine samuti. Head ametikaaslased! Tänane istung on lõppenud. Aitäh teile ja soovin teile jõudu teie töös! Istungi lõpp kell 15.06.