Dame i gospodo zastupnici. Nastavljamo s radom. Gospođe i gospodo zastupnici, otvaram 2. izvanrednu sjednicu Hrvatskog sabora i sve vas srdačno pozdravljam. Izvanrednu sjednicu Hrvatskog sabora sazvao sam na temelju članka 197. i 198. Poslovnika Hrvatskog sabora što znači uz prethodno pribavljeno mišljenje klubova zastupnika. Gospođe i gospodo zastupnici, u prijedlogu dnevnog reda primili ste ih na klupe i u prijedlogu dnevnog reda koji glasi: Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o ustrojstvu i djelokrugu središnjih tijela državne uprave, hitni postupak. Predstavljanje Vlade Republike Hrvatske i glasovanje o povjerenju Vlade Republike Hrvatske. Izvješće Mandatno-imunitetnog povjerenstva. Odbori za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za zakonodavstvo prihvatili su donošenje ovog Zakona i predložili i podržali da se donese po hitnom postupku. Da li ima primjedbi na hitnost postupka oko donošenja ovog Zakona? Ako nema, smatram da je dnevni red prihvaćen. Prelazimo na 1. točku dnevnog reda – 1. Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o ustrojstvu i djelokrugu središnjih tijela državne uprave, hitni postupak Kao što sam rekao, raspravili su Odbori za Ustav i Poslovnik i Odbor za zakonodavstvo, ali prije toga će obrazložiti Prijedlog zakona predsjednik Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice kao predlagača gospodin Andrija Hebrang. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Pred vama je Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o ustrojstvu i djelokrugu središnjih tijela državne uprave. U kratkom obrazloženju koje je pred vama želim istaći samo potrebe zbog kojih se ovaj Prijedlog donosi, a oni su u skladu sa dosadašnjim rezultatima rada dosadašnje Vlade, a usmjerene su na još bolji rad buduće Vlade. Dakle, u ovom se Prijedlogu zakona mijenja ustroj u nekoliko odrednica. Razlozi su sljedeći. Vlada Republike Hrvatske u proteklom mandatu započela je čitav niz projekata čiji je cilj daljnji gospodarski svekoliki razvoj Republike Hrvatske. U smislu poboljšanja gospodarskog razvitka Hrvatske treba izvršiti određene izmjene ustroja središnjih tijela državne uprave. U dosadašnjem gospodarskom razvoju u protekle 4 godine Vlada je stvorila uvjete za otvaranje novih radnih mjesta za razgranatu aktivnost poduzetnika malih, srednjih i velikih, porast bruto nacionalnog dohotka je pratio takve aktivnosti, postignuta je najniža stopa nezaposlenosti u povijesti mlade Hrvatske države, smanjen je deficit državnog proračuna. Da bi se nastavili ovi trendovi u idućem mandatu Vlada želi staviti fokus na slijedeće dvije odrednice. Prvo, Vlada nastoji poboljšati ravnomjerni razvoj Republike Hrvatske i zbog toga treba stvoriti određene institucionalne i normativne pretpostavke. Ravnomjerni razvoj je koncept i hrvatske Vlade i Europske unije kojoj težimo i taj ravnomjerni razvoj će slijediti i smjernice regionalne politike Europske unije. U tom smislu treba stvoriti institucionalne pretpostavke za korištenje fondova koji su usmjereni regionalno i zbog toga treba ojačati tijelo državne uprave koje bi to ostvarilo. Drugo težište je razvitak najjače gospodarske grane, što znači turizma. Turizam je do sada bio u sklopu jednog velikog ministarstva, Vlada smatra i predlagatelji smatraju i podržavaju da se osnuje novo ministarstvo koje će voditi posebnu brigu o razvitku turizma s time da se pojačaju napori za razvitak kontinentalnog turizma koji do sada nije pratio napore za razvoj našeg priobalnog turizma. Zbog svih ovih razloga predlaže se uvesti dva nova ministarstva, a promijeniti naziv i djelokrug rada dva postojeća. Uvodi se Ministarstvo regionalnog razvoja, šumskog i vodnog gospodarstva. Isto tako uvodi se i Ministarstvo turizma. Ova ministarstva preuzimaju dio i djelokruga rada dosadašnjih ministarstava zbog čega se mijenjaju nazivi dva ministarstva. Dosadašnje Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka dobiva novi naziv po ovom Prijedlogu. To je Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture, a dosadašnje Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva išlo bi sa novim nazivom Ministarstvo poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja. Sa ovakvim ustrojem ciljevi Vlade koje sam unaprijed spomenuo dobili bi svoj institucionalni okvir, racionalnost i uspješnost rada Vlade bila bi zajamčena, a da bi to sve uspjeli predlagači vas mole da prihvatite ove izmjene. Isto tako vas molimo da prihvatite te izmjene po hitnom postupku kako bi se novi ustroj Vlade mogao što prije primijeniti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ovo je bilo obrazloženje u ime predlagatelja, a to je HDZ, Klubovi zastupnika HSS-a, HSLS-a, HSU-a i SDSS-a i Klub zastupnika manjina. Da li predstavnici odbora žele uzeti riječ? Da. Predsjednik Odbora za zakonodavstvo gospodin Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za zakonodavstvo i Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora na zajedničkoj sjednici održanoj danas 11. siječnja 2008. godine raspravljali su o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o ustrojstvu i djelokrugu središnjih tijela državne uprave s konačnim prijedlogom zakona koji su predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijeli klubovi zastupnika HDZ-a, HSS-a, HSLS-a, HSU-a, SDSS-a i Kluba zastupnika nacionalnih manjina u Hrvatskom saboru aktom od 11. siječnja 2008. godine. Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav većinom glasova sa 7 glasova za, 1 glas protiv i 3 suzdržana glasa i Odbor za zakonodavstvo većinom glasova 7 glasova za i 6 glasova suzdržanih podupiru donošenje ovoga zakona i ne protive se prijedlogu da se ovaj zakon donese po hitnom postupku. Istodobno, odbori se ne protive prijedlogu da ovaj zakon stupi na snagu danom objave u "Narodnim novinama". Na tekst konačnog prijedloga zakona odbori nemaju primjedaba. Hvala.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Pa ako se dan po jutru poznaje onda Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o ustrojstvu i djelokrugu središnjih tijela državne uprave od strane kluba HDZ-a odnosno od koalicijskih partnera može se konstatirati da nema ništa novo u politici HDZ-a od 1993. godine. Sinoć, noćas je dogovorena personalna a ne kadrovska kriza za novu Vladu. Od tih dogovora koji su postignuti noćas zavisilo je kakvo će biti ustrojstvo i djelokrug ministarstava. Od tih personalnih dogovora koji su vođeni noćas zavisi ustrojstvo državne uprave u Republici Hrvatskoj. Da će HDZ kao nositelj koalicije vodio je brigu o personalnim potrebama svoje stranke i koalicijskih partnera a ne o općim interesima građana Republike Hrvatske. Da to pokušam potkrijepiti. Koji su glavni problemi u hrvatskom društvu? Već petnaest godina u Hrvatskoj ne pada broj ispod 250 tisuća ljudi koji traže posao a ne mogu ga naći. Već preko petnaest godina imamo milijun i nešto ljudi koji ne mogu sastaviti kraj s krajem. Dakle, egzistencija je u pitanju. Hrvatska Vlada ne nalazi za shodno da ima ministarstvo rada, ministarstvo rada i socijalne skrbi. Drugi problem koji koči razvitak Republike Hrvatske i u društvenom i u ekonomskom smislu jeste korupcija i jeste stanje u pravosuđu i državnoj upravi. To smo zabašurili, u ovom prijedlogu zakona nema ništa oko toga. Čak štoviše, državna uprava ostaje kao uprava pod izravnom ingerencijom predsjednika Vlade odnosno Vlade. Nema čak ni samostalnost kao samostalno ministarstvo. Ako tome dodamo da je Europska komisija u 12. mjesecu ove godine zatražila od Vlade Republike Hrvatske da revidira akcijski plan za borbu protiv korupcije i akcijski plan za sređivanje stanja u hrvatskom pravosuđu onda se može konstatirati ovo što sam na početku rekao. Znači, nismo vodili se općim interesima društva i građana Republike Hrvatske kad smo radili shemu organizacije državne uprave nego smo se vodili personalnim potrebama koalicijskih partnera. Takav odnos potvrđuje da nema promjene u HDZ-ovoj politici od 93. godine. To je dobro ali ostaje problem za ovih milijun ljudi koji teško žive i 250 tisuća koji traže posao a ne mogu ga naći. Htio bih još nešto reći. Reforma državne uprave je neizbježna. Ona mora biti osmišljena. To je dugoročniji proces i vrlo skup proces ali je neophodan. Ovako složeno ad hoc moram reći organiziranje državne uprave neće moći poboljšati ostvarivanje interesa građana pred tom državnom upravom nego će im zakomplicirati život, ma i fizički. Morat će tražiti na novim adresama da ostvare svoja prava. Ali istodobno to poskupljuje državnu upravu, bitno je poskupljuje jer je to reorganizacija bez osmišljavanja. Ona je iz personalnih potreba a ne iz potreba građana. To naprosto se ne da osporiti jer će se ministarstva cijepati čak neprirodno da tako kažem kao što su neprirodno spajanja u ministarstva neba, zemlje i vatre itd., kako smo to znali reći i građani to tako i smatraju, tako se neprirodno i razdvajaju. U takvim okolnostima šta se može očekivati od nove Vlade, nove administracije? Ne može se očekivati, ne mogu biti optimističan. Moram reći da će se nastaviti politika koja će voditi brigu o stranačkim ili partikularnim djelomičnim interesima a ne o općim interesima društva. Ne može se zanemariti da u Hrvatskoj postoji problem korupcije kao broj jedan u društvenim odnosima i kao kočnica razvitka Republike Hrvatske i da je stanje prepoznato izvan naše zemlje i u našoj zemlji, da je u pravosuđu i državnoj upravi takvo stanje da to onemogućava nastavak razgovora i pregovora, screeninga o poglavlju 23 sa Europskom unijom. Dakle, još jedanput. Po našem mišljenju ovo nije dobar znak. Nije dobar znak za građane Republike Hrvatske. Zbog toga ja mislim da ne možemo poduprijeti donošenje ovakvog zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažena gospodo zastupnici! Bez obzira što neću dići ruku za Vladu, bez obzira što nećemo podržati Vladu, uvijek sam zastupao tezu da svaka nova vlast ili svaka nova koalicija ima prava pisati odnosno prilagođavati si ovaj Zakon o ustrojstvu i djelokrugu ministarstva ili kako ga mi volimo nazivati Zakon o Vladi. Tako je bilo znači do 2000. godine, tako je bilo 3. siječnja, tako je bilo 2003., tako će biti danas, tako i na lokalnoj razini. Jasno, onaj tko to radi, taj preuzima i odgovornost. Koalicija je ova, HDZ, HSS, HSLS itd., dobila mandat da vodi zemlju i to će činiti jasno između ostalog nadam se i u skladu sa nekim moralnim uzancama a ne kao što smo imali prilike gledati ili razgovarati glede smjene gospođe Blažević. Ono što je međutim suština, što ova Vlada može, koliko je logičan ovaj zakonski prijedlog broj jedan i da li će on poskupjeti ili rasteretiti državu? Pa da onda krenemo od ovog lakšeg prema težem. Svaka reforma javne uprave bila je sve skuplja za poreske obveznike pa će i ova jedno i pol mjesečna trgovina rezultirati time da će nam država biti skuplja a neće biti jeftinija. To je svima jasno. Da li će biti učinkovitija to će vrijeme pokazati. Ja u to sumnjam. Jasno je i to da dva nova ministarstva ne bi trebalo značiti da će država odmah biti skuplja ali ono drugo što je bitno što ovaj je koalicija šira to je i trgovina jasno veća. Koliko je logičan ovaj prijedlog? Uvedena su dva nova ministarstva. Znači onaj za regionalni razvoj i za turizam. I to samo po sebi ne mora biti loše. Ja mislim da je ovdje najbolje došlo do izražaja ili ovdje najbolje došlo do izražaja jedan rovovski rat između HDZ-a i HSS-a. 6 milijardi kuna, u onom koalicionom prijedlogu govori se o milijardu i pol plus četiri i pol milijarde kuna. Znači bila je ta bitka za Ministarstvo poljoprivrede do zadnjeg dana. Ali onda jedan Kopernikanski preokret. Pankretiću pripadaju ili ostali su problemi. Treba rješavati poticaje a Čobankoviću se prenašaju izvan proračunski fondovi tj. novac Hrvatski voda, šuma itd. Jednom riječju briljantan manevar budućeg predsjednika Vlade gospodina Sanadera. Kada gledamo sada, 95 ili 96% novaca ide HDZ-u, 4 do 5 milijardi kuna tog novca od 120 milijardi kontrolirat će ovih 16 zastupnika, ili 18 zastupnika u toj koaliciji. Drugo što ovdje želim primijetiti bez obzira što mi je drago da se uvodi jedno ovakvo Ministarstvo za regionalni razvoj, što se ne da naslutiti da će zemlja na bilo koji način biti decentralizirana. Samo pet stvari u ovoj državi izgleda da se nikada neće dogoditi. Prva to je decentralizacija. Zašto? Jer vlast ima onaj tko ima vlast na nacionalnoj razini ne na lokalnoj razini. Zagreb je tu izuzetak. Bandić kontrolira nekih 12 do 14 milijardi kuna. Jasno da onaj tko ima centralnu vlast kontrolira državnu upravu, postavlja prve ljude policije, katastra, financija, vodi brigu o poljoprivrednom, šumskom zemljištu od čega se jasno u drugim krajevima Hrvatske poljoprivredno zemljište prodaje za 0,5 do 1 kune a u Istri od 20 do 100 kuna što je pljačkanje sirotinje koja se bavi poljoprivredom. I jasno je da po tim osnovama imajući na umu da onaj tko ima centralnu vlast može kontrolirati i prilike na lokalnoj razini nikada neće decentralizirati državu. Drugo što se nikada neće dogoditi to je da se zastupnici neposredno biraju. Treće što se nikad neće dogoditi u ovoj državi, to je revizija pretvorbe. Četvrto, povrat iznesenog novca iz ove zemlje za vrijeme Domovinskog rata. I peto, to je dvostruko pravo glasa. Sada što je najgore ma ne u ovom prijedlogu već u praksi. Jasno to što se zemlja neće decentralizirati. Imamo ministarstvo, nemamo volje da se izvrši spuštanje ovlasti i novca na niže razine. I bojim se da će i dalje sve biti ucjena. Ti ćeš meni napravit ovo, a ja ću tebi onda dati nešto drugo zauzvrat itd. Ali isto tako novac u proračunu, nije to privatan novac samo ekipe koja je u datom trenutku dobila priliku da sastavi vlast, već je to novac svih građana koji taj proračun pune. Meni je krivo da nema ovdje gospodina Červara. Želim uspjeh njemu i rukometnoj reprezentaciji na Europskom prvenstvu, ali on se je hvalio da je od 2003. do 2008. u Istru od centralnih vlasti sa decentraliziranim sredstvima došlo 2,7 milijardi kuna. Ali je zaboravio reći s druge strane da je u tom istom periodu sa tih prostora prema centralnoj vlasti išlo 40 milijardi kuna. I to je bit što te se na neki način ucjenjuje tvojim. Ne zarađuje se novac samo tamo kamo najviše odlazi, u jednome Zadru, Splitu već i u jednom Zagrebu i Istri i Rijeci kamo se najmanje taj novac vraća. I to je bit. A o jednoj mogućnosti da Primorsko-goranska ili Istarska županija same izgrade sa proračunima od 300 milijuna kuna KBC ili opću bolnicu to je isto kao kad bi netko zahtijevao da nešto slično izgrade Županija u Splitu, Varaždinu ili negdje drugdje. Znači to je ono što te vrijeđa. Daješ 40 milijardi kuna, vraća ti se 2,7 milijardi kuna u periodu od 4 godine. Drugo. Ministarstvo turizma, IDS se za njega uvijek zalagao. Zalagali smo se i 2003. godine. Zalažemo se i danas. Ako ni zbog čega a onda zbog činjenice da na cijelom Jadranu od devedesete do danas ne računajući rekonstrukciju nekih hotela možda izgrađeno 5 novih hotela koji imaju 150 ili više ležajeva. Ja ne znam, u Istri jedan je Kempinski Istra, Umag Nautika i to je sve otprilike. U jednom Poreču od 1990. godine do današnjeg dana koji je 20% hrvatskog turizma u tom periodu od 1990. do 1998. nije izgrađen nijedan novi hotel. Ma ne da nije u Poreču, nije ni na Rabu, nije u Opatiji, nije u Dubrovniku, nije na Hvaru i tako dalje i ja pozdravljam i u ovom Ministarstvu. Za mene uz ona državna ministarstva, znači policija da nas, ali ne da je vodi Kirin, koja bi se trebala boriti protiv korupcije, droge, štititi građane, Ministarstvo pravosuđa da jamči svim građanima jednak pristup toj pravnoj državi ili sudovima, Ministarstva financije, zdravstva, školstva potrebno je isto tako voditi i računa o industrijalizaciji Republike Hrvatske. Evo samo par podataka. Na primjer izvoz per capita po 4 recimo karakteristične županije «vis avis» strukture vlasti imate situaciju da Istra ima izvoz po stanovniku 5 hiljada 43 dolara ili dvije hiljade 705 dolara više od hrvatskog prosjeka. U Splitskoj županiji taj je izvoz 668 dolara ispod hrvatskog prosjeka. U Varaždinskoj je veći od hrvatskog prosjeka, 1350 dolara, a u Primorsko-goranskoj je nevjerojatno 596 dolara manje od hrvatskog prosjeka. Znači nama fali jedno takvo ministarstvo. Možda će to biti dobro da taj posao koordinira gospodin Polančec koji je ujedno i kako kažu skrbnik tog novog koalicionog sporazuma da isto dobije na težini što će taj resor voditi potpredsjednik Vlade, ali ono ja mislim trebalo bi biti jedno takvo ministarstvo ključno u zemlji čiji vanjski dug u ovom trenutku premašuje 32 milijarde EUR-a i koji će za 4 godine doseći iznos od 50 milijardi EUR-a, a u međuvremenu ova država će vratiti najmanje 25 milijardi EUR-a. I to je bit. A cijeli ovaj prijedlog koji je ovdje pred nama pa čak i onaj koalicioni sporazum o kojemu ćemo sutra razgovarati ogleda se u tome kako potrošiti novac a ne kako istog stvoriti. Čudi da se recimo nije ovdje spomenulo gašenje Hrvatskog fonda za privatizaciju nakon onoga što se akcijom «Maestro» otkrilo u Hrvatskom fondu za privatizaciju na čijoj je vjerodostojnosti pala cijela izvršna vlast. Jasno je da ne podcjenjujem i to ću reći ovaj prijedlog, ali bit prijedloga nije kako stvoriti novac već kako ga potrošiti i kako jasno stranački zadovoljiti pojedine apetite. Jednom riječju kako igrati igru sa koalicionim partnerima i gotovo kada vidim koja je financijska moć sada se seli od jedne stranke ka drugoj i obrnuto imam dojam da bi jedan ovakav prijedlog trebala podržati opozicija, a da bi ga trebala osporavati ona koalicija koja nije iz redova HDZ-a jer rekoh njihovih 18 zastupnika u odnosu na 66 HDZ-ovih raspolažu možda sa 3% financijskog utjecaja u tom sporazumu, a sa 97 ili 96% tog financijskog kapaciteta raspolaže HDZ. Evo toliko o toj koaliciji. Drugo što bi isto tako možda bilo dobro da se možda natjera tu administraciju da počnu raditi, a ne zbog njihovog nerada da se blokiraju bilo koje aktivnosti u ovoj zemlji. Naša administracija, državna, gradska nije bitno županijska postaje glavni kočničar razvoja ove zemlje, a odgovornost razumljivo preuzimaju na sebe oni koji su na čelu izvršne vlasti. Za mene ono što je bitno je da li ćemo ovakvim rješenjima ustrojstva nove hrvatske vlasti uspjeti smanjiti vanjski dug? Da li ćemo uspjeti smanjiti nezaposlenost? Hoćemo, 100% će ona pasti na tih proklamiranih 7%, to se dešava po inerciji. Za 3, 4 godine najveći problem kao danas u Istri će biti ne kako doći do radnog mjesta nego kako doći do radnika? Da li ćemo uspjeti poboljšati standard, iskorijeniti korupciju? Znači naša je uloga ne samo kritika. Naša je uloga jasno nuditi neka rješenja, a moj je prijedlog ako ova zemlja stvarno želi napraviti jedan stvarni iskorak da se na neki način ugleda na razdoblje prije 1990-te jer se je Hrvatska najbrže razvijala kada je bila najviše decentralizirana u periodu od 1974. do 1990. godine. I zato se zalažem da se što je moguće više novca ostavi gradovima, općinama, županijama jer će to indirektno ne samo pomoći zemlju nego i rasteretiti izvršnu vlast. Istina imat će manje kontrole u tom slučaju nad lokalnom vlašću ali će se zemlja daleko brže razvijati. I za kraj, danas je jasno 2008., ovo nije više 1993. ili 1995. kada je politika pokretala gospodarstvo. To je za nama. Uloga političara je jasno da se bore za svoj kraj i da ne iznevjeri svoje glasače i jednom riječju da ne izgubi obraz. A ono što je možda najveći nedostatak ovog zakona što naprosto on ne govori o potrebi demetropolizacije Republike Hrvatske. Zagreb je u ovom trenutku Hrvatsku usisao financijski, demografski, proračunski i takva politika nije perspektivna. Za kraj još jedanput ću reći neću podržati Vladu, ali jasno da želim svaki uspjeh novoj Vladi jer njen uspjeh biti će uspjeh i svakog od nas ponaosob i svakog građanina isto tako koji obitava na ovim prostorima Republike Hrvatske.
Hvala lijepo. U ime Kluba HNS-a gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa kolega Radin. Poštovani predsjedniče, kolegice i kolege u, svoju raspravu u ime Kluba Hrvatske narodne stranke započet ću od onog lakšeg dijela zakona koji se obično krije u jednoj rečenici da će se novac za provedbu ovog zakona osigurati u državnom proračunu. Ne piše doduše koliko ali će se osigurati. Mislim da će najveću zaradu od ovog, ali i sličnih zakona koje otprilike svake dvije godine donosimo imati pismoslikari, izrađivači pečata, štamparije, a veliki dio posla dajemo i mirovinskom i zdravstvenom osiguranju jer će nekoliko tisuća odjava i prijava za zaposlenike u ovim resorima morati napraviti da ih prevedu u nova nazivlja državnih tijela pa čak i na Internetu će biti značajnih troškova jer će trebati kreirati nove web stranice, web portale i sve što je to vezano, a taj trošak neće doprinijeti ama baš ništa kvaliteti rada Vlade ni građanima Hrvatske. No, s obzirom da postoji ovaj zakon i prije četiri godine također smo u ovom Parlamentu prvi svoj radni dan, također raspravljali o ustroju nove Vlade, o prijedlogu tada nazvano radikalnog smanjenja Vlade i broja ministarstva pa dozvolite da vas podsjetim kojim su riječima i argumentima tada bili potkrijepljeni prijedlozi koje je Hrvatski sabor usvojio. Ja ću se poslužiti fonogramom i citirati riječi tadašnjeg i sadašnjeg mandatara Vlade. Vlada sa 19 ministarstva i još jednim ministrom bez lisnice, dakle 20 ministara. Za zemlju od 4,5 milijuna niti toliko, to je previše. Imamo usporedbe s drugim zemljama, od Njemačke koja ima 80 milijuna stanovnika i 13 ministarstava, do Austrije koja ima negdje oko 11 milijuna stanovnika i 12 ministarstava. Dakle te 2003. u prosincu, negdje između Božića i nove godine, Njemačka i Austrija sa 12 ili 13 ministarstva bili su nam orijentir u kom smjeru bi Hrvatska također trebala ići. Nadalje, rečeno je i sljedeće. U pristupu smo imali dva moguća načina gledanja, jedno je bilo treba li spajati nešto što je samo po sebi suprotstavljeno ili ih treba ostaviti u zasebnim resorima da se svatko za sebe bori kao što je to bio slučaj do sada, dakle do tada. Drugi pristup mogući je bio ostaviti ih odvojeno pa da se svatko bori za svoje pozicije i da vidimo koji je ministar jači i da taj ministar onda i pobijedi. I završavam citiranje sljedećim. Odgovarajući na raspravu kolege Arlovića, gospodin Sanader je rekao ali isto tako, treba reći da danas u Hrvatskoj zatičemo stanje koje ima oko 50 različitih ureda, zavoda, agencija i direkcija. 50-tak, možda čak i više. Imati ćemo sada tijekom ove rasprave točan broj. Mnogi od tih, to je jedan glomazni aparat, nemaju veze sa Saborom i s ovim o čemu danas raspravljamo i oni su ustrojeni odlukom Vlade ne Sabora. Prema tome čitav niz tih zavoda, direkcija, ureda i agencija, četiri su različita imena, ćemo ukinuti. Znači idemo, to nisam o tome govorio večeras ovdje, jer to nije tema, dakle idemo u smanjenje državnog aparata, radikalno smanjenje. U mandatu prošle Vlade nakon ovog nastupnog govora u vezi prijedloga zakona, Vlada je svojim odlukama, odnosno uredbama osnovala sedam novih agencija, četiri zavoda i tri ureda i u ovom trenutku Hrvatska ima 32 agencije, 24 zavoda, 2 direkcije i 31 ured ne računajući one državne urede u županijama. To je bila dakle posljedica radikalnog smanjenja iz 2003. i pretpostavljam da kada ćemo raditi analizu za četiri godine da će rezultat otprilike i ovih promjena biti na ovom tragu brojaka i rasta. Međutim što se sada u odnosu na 2003. promijenilo? Bitno ništa što se tiče ni gospodarstva, ni financija, ni sposobnosti, ni kvalitete koji bi iziskivali, tražili da povećavamo broj ministarstva sada na 15, broj članova Vlade na 17 odnosno 18 i da praktički 2008. dolazimo na istu brojku članova Vlade koja je 2003. bila okarakterizirana kao nepotrebna, grozna, strašna i prevelika. Promijenilo se to da su rezultati izbora bili nešto drugačiji i da je trebalo sklopiti koaliciju, vladajuću koaliciju u kojoj je svatko tražio svoje mjesto i to je legitimno i u svakoj državi se to dešava, sklapaju se sporazumi, dijele zaduženja, kod nas često i fotelje ali ne i odgovornosti. Međutim ono što nije dobro, 47 dana nakon izbora oni koji su prihvatili da sastave vlast, govorili su po časnu riječ da o foteljama ne razgovaraju. Dakle ta riječ fotelja je bila upotrebljavana sto puta dnevno. Kakva je poruka bila građanima poslata? Nije važno tko će biti ministar, to uopće nije bitna pozicija, oni o ničemu ne odlučuju, oni ništa ne trebaju znati, to su uostalom samo fotelje znate i mi o foteljama ne raspravljamo na časnu riječ, ne raspravljamo. Sve do 24 sata prije konstituiranja Sabora. E tada to više nisu fotelje nego postaju ministri, ministrice, potpredsjednice, potpredsjednici Vlade i dakako sada je strašno bitno kako se to ministarstvo zove, koji djelokrug ima i koje ovlasti ima, gdje će biti sjedište, tko će biti državni tajnici i koliko bivših zamjenika ministra, pomoćnika ministra, odnosno budućih direktora će imati. Međutim da nešto ne štima ili da obrazloženje pristupa nije dobro i citirat ću samo četiri rečenice najprije iz obrazloženja zakona. Prihvaćajući koncept europske regionalne politike te mogućnosti korištenja predpristupnih fondova namijenjenih projektima regionalnog razvoja potrebno je ustrojiti posebno središnje tijelo državne uprave koje bi ostvarivalo zacrtanu politiku Vlade. Ali koliko je meni poznato, Hrvatska ima središnje tijelo državne uprave u čem je to nadležnosti osnovano uredbom Vlade, a zove se Središnji državni ured za razvojnu strategiju. Dakle doista Hrvatska takvo središnje državno tijelo upravo ima. Nadalje obrazlažući, odnosno propisujući u članku 4. izmjena i dopuna, čime bi se trebalo baviti novo Ministarstvo regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva i sada slijedi rečenica od 146 riječi, ja ću citirati samo desetak. Dakle između ostalog, ono će se baviti, međuregionalne i transnacionalne suradnje kao i na pripremi višegodišnjih i godišnjih strateških i operativnih dokumenata za korištenje sredstava predpristupnih fondova Europske unije i ostalih međunarodnih izvora financija i tri točke. Ja vas želim podsjetiti na izvještaj o napretku Europske Komisije objavljen u Hrvatskoj prije nekoliko mjeseci u kojoj je stajala jedna rečenica koja je u javnosti ostala ili neprevedena s engleskog na hrvatski ili nepročitana, a u njoj je otprilike pisalo i sljedeće: Hrvatska je pokazala u 2007. bitne slabosti u vlastitoj provedbi europske pomoći unutar decentraliziranog implementacijskog sistema. Na zahtjev nekih stručnjaka i novinara Ured Europske Komisije u Zagrebu objasnio je ili pojasnio što je Europska Komisija željela tom rečenicom reći i odgovor je bio sljedeći: Hrvatskoj treba više odgovornosti oko provođenja primanja i korištenja europskih sredstava. Središnji ured za razvojnu strategiju treba dobiti veću odgovornost i ovlasti. I na kraju, suštinski je problem Hrvatske sposobnost zaposlenika kako u upravljanju projektima, tako i u izgradnji kapaciteta u povlačenju europskih sredstava. Pa dakle ako nas je, stalno nas se upozorava da samim preslagivanjem promjenama nazivlja zbog nekih drugih razloga ne zadovoljavamo suštinu kvaliteta, a to su i sposobnosti implementacije i povlačenje tog novca, ja sam očekivao da će paralelno s ovim, ako već koalicijski sporazum zahtijeva radikalno povećanje broja članova Vlade, biti nešto više u obrazloženju napisano, a u uvodnom i rečeno upravo o tome. Mi možemo osnovati još 5 novih ministarstava ili ukinuti sve postojeće. Mi možemo izmišljati nazivlja funkcije i osnovati 10 novih ureda, agencija i zavoda. Ali naš je očito problem da još uvijek nismo naučili da kvaliteta ljudi koji upravlja tim procesima odlučuje o tome koju ćemo kvalitetu dobiti u tom sada pretpristupnom, a kasnije nadam se kao članstva u Europskoj uniji. Upravo iz tih razloga samih preslagivanja karata ovaj Zakon uz ovakvo obrazloženje i strukturu čini nam se u klubu Hrvatske narodne stranke neće donijeti ono što je kao razlog njegovomu donošenju rečeno. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je Klub zastupnika HSLS-a, HSU-a i gospodin zastupnik Ivan Čehok. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo, kolegice i kolege. Imanuel Kant je rekao da postoji nešto što možemo nazvati arhitektonikom uma. Danas se u skladu s time u postmoderni govori da postoji nešto što je arhitektonika stvaranja pa i arhitektonika upravljanja. Ovo što mi imamo pred sobom je pokušaj da se donekle promijeni arhitektonika ili ustrojstvo upravljanja ovom političkom zajednicom, ovom zemljom, ovom državom. Svatko tko preuzima odgovornost za upravljanje državom, tko zapravo rekli bismo modernim jezikom preuzima odgovornost za menadžment u javnoj upravi ima pravo sebi preugoditi arhitektoniku, odnosno unutarnje ustrojstvo Vlade, odnosno unutarnje ustrojstvo cjelokupne javne uprave ili javnih službi. To je njegovo izvorno i legitimno pravo, to pravo nikada nije bilo dovedeno u pitanje, rekao bih ni jednoj Vladi do sada, pa mislim da to legitimno pravo ne treba poricati ni osporavati ovoj Vladi. Ono o čemu možemo raspravljati je li prema našem političkom stajalištu, dakle sviju stranaka koje su danas zastupljene u ovom Visokom domu smisleno, suvislo, ugođeno, pogođeno baš u svemu kako treba upravljati, kakva treba ta arhitektonika biti. Nikada nisam bio pristalica rasprava koje su nas zapravo svodile na klasičnu socijalističku, odnosno rekao bih pervertiranu marksističku matricu da kvantiteta prelazi u kvalitetu ili da kvantiteta sama po sebi može na bilo koji način pridonijeti kvaliteti. Hoćemo li imati nekoliko ministarstava više ili manje, dakle hoćemo li se baviti u ovom trenutku kao presudnim kvantitativnim pitanjima neće ni u čemu pridonijeti kvaliteti djelovanja Vlade, kao i bilo koje institucije. To se ne odnosi samo na Vladu, to se odnosi i na sve javne službe u Republici Hrvatskoj. Ono što možemo izvući kao sukus svih rasprava u ove 4 godine, pa što čak može postati nekakvom dakle locus komunis, nekakvo opće mjesto, rasprava o toj arhitektonici Vlade jest činjenica da gotovo svi, poglavito oporba su do sada govorili da je Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka glomazno ministarstvo, pretjerano široko, da ga je nemoguće zapravo unutarnje ustrojiti, da je nemoguće nadzirati sve procese i doista je tome tako. I mi koji smo podržavali Vladu smo na to upozoravali, poglavito gospode iz oporbe. Riječ je doista o tome, u šali sam rekao da je to ministarstvo vatre, vode, zemlje i zraka. Dakle, od sitnih grudica zemlje pa do svemira. To je sigurno ministarstvo koje je teško voditi, pa ako baš hoćete da se sad upustimo i u nominalna, ne dakle puka lingvistička pitanja, nego nominalno politička pitanja, ja zapravo ne znam zemlju u Europi koja ima u nazivu ministarstva djelokrug posla koji se bavi teritorijem. Ministarstvo mora. More je teritorij, to je dio teritorija jedne zemlje i teško je zapravo zamisliti osim u prenesenom značenju čime bi se to bavilo Ministarstvo mora, onda bi se trebalo baviti ministarstvom rijeka, s obzirom da su rijeke i vodno bogatstvo najveća dobra u ovom trenutku Hrvatske. Hrvatska je zemlja koja je treća ili četvrta u Europi po količini vode. Na žalost nismo to dobro iskoristili do sada. Možda ćemo od sada. Ili bismo možda trebali i Ministarstvo gora i planina. Prema tome, riječ je o tome da imamo jedno ministarstvo koje čak ima i ako baš hoćete lingvistički, da ne velim nominalno politički dosta nespretan naziv. Koalicijska Vlada je sada, naravno, s obzirom na činjenicu da je riječ u pravom smislu o koalicijskoj Vladi odlučila na neki način rastvoriti, razglobiti to glomazno ministarstvo, razdijeliti ovlasti tajništva, državna tajništva uprave. I to je nešto što dakle izvire upravo iz onoga o čemu se govorilo ne samo kad je riječ o političkim raspravama dakle pozicija i opozicija nego čak i ako hoćete i ekonomski analitičari, financijski analitičari pa i javnost odnosno mediji. Stvorena su dva nova ministarstva pri čemu naravno Ministarstvo poljoprivrede dobilo i neka nova područja ovlasti. Dakle bavi se i agrarnim razvojem odnosno ruralnim razvojem što po našem mišljenju je dobro i ribarstvom. I s druge strane evo imamo i Ministarstvo regionalnoga razvoja o čemu upravo ovo što je navedeno u izlaganju kolege Lesara je i ključna postavka i ključni razlog zašto je dobro osnovati to ministarstvo. Naime, Europska unija je vrlo jasno rekla da tom državnom uredu, Središnjem državnom uredu za strategiju ili razvojnu strategiju upravo treba dati veće ovlasti i odgovornosti. Nema gospođe i gospodo veće odgovornosti i ovlasti od ministarstva. Prema tome, središnji ured je jedno. To je tijelo koje može biti međuresorno tijelo koje može koordinirati. Međutim, ono nema ovlasti i nema razinu ministarstva. Prema tome ako hoćemo udovoljiti, premda je to za mene i sekundarni razlog jer mi to trebamo primarno napraviti zbog regionalnog razvoja Hrvatske, manje zbog uputa Europske unije ili prigovora, onda upravo treba takvome poslu dati razinu ministarstva. Pri čemu naravno želim vas upozoriti, to neće povećati administrativne kapacitete samo po sebi niti će to na bilo koji način povećati apsorpcijsku moć Hrvatske. Nemojmo se zavaravati kolegice i kolege. Slovenci, Portugalci, Mađari pa čak i Irci nisu uspjeli brzo povećati svoje apsorpcijske moći. Mađarska je iskoristila čini mi se samo 32 i 33% sredstava namijenjenih razvitku infrastrukture. Prema tome, ni mi to nećemo napravit samo osnivanjem ministarstva, ali hoćemo ako će to ministarstvo konačno koordinirati pa i podići kapacitete lokalnih administracija. To je uvjet. To je uvjet da možemo sinergijski koristiti više sredstava Europske unije. Jer mi danas imamo htjeli to priznati ili ne duboko feudalno društvo u kojem je granica moje općine, granica mojega grada i granica moje županije prostor mojega odgovornoga djelovanja. Mi nemamo regionalno dimenzionirane projekte. Možete na prste jedne ruke nabrojiti, ja mogu govoriti ispred, kao gradonačelnik grada koji je povukao najviše sredstava i projekata u Hrvatskoj, mi nemamo regionalno dimenzionirane projekte. A nećemo ih ni imati sve dotle dok ćemo smatrati da je regija županija i da tu zapravo završava naša i naš kapacitet administrativni i naša apsorpcijska moć. Prema tome zato trebamo Ministarstvo regionalnoga razvitka premda će tu biti opet nominalnih nespretnosti. Jer ako je ovo regionalni razvitak onda se postavlja pitanje je li ruralni koji će biti u Ministarstvu poljoprivrede dio toga regionalnoga ili nije? Prema tome trebalo je možda nominalno, velim lingvistički to drukčije odrediti. Ali u svakom slučaju zalažemo se za to da se Ministarstvo regionalnog razvitka osnuje. Hrvatskoj će sigurno trebati. Razmisliti o teritorijalnom preustroju. O tome se već dugo šuška, nagađa, sluti. Međutim, tome pristupili nismo. Naposljetku tu je i nešto o čemu smo se opet svi složili dakle potreba uvođenja Ministarstva turizma. Hoćemo li ovako ili onako razmišljati o hrvatskom turizmu, hoćemo li navoditi ove statističke brojke ili nešto drugo, činjenica jest da je turizam osnovna statistički gledano gospodarska djelatnost Hrvatske. I sigurno je dobro da o turizmu razmišljamo i da odlučujemo na razini posebnoga ministarstva. Ako gospodin Kajin danas kaže da bi to ipak trebao biti netko kako vidim implicite iz Istre, onda je to mogao biti IDS, još uvijek možda. Ako ćemo razmišljati ukupno o turizmu onda mislim da treba uzeti i sve oblike turizma poglavito kontinentalnoga turizma, jer vidim da već počinju nagađanja je li kadrovski, personalni izbor pogođen ili nije. Prema tome opet se vraćamo na pitanje, što želimo zapravo arhitektonikom? Želimo imati ministarstvo koje će se posebno baviti turističkom djelatnošću u Hrvatskoj. I zato je manje bitno hoćemo li već danas špekulirati o tome. Treba dati ljudima vremena. Hoćemo li dati 50, 100 ili ne znam koliko dana da pokažu što mogu napraviti. Prema tome smatramo da samim osnivanjem ovoga Ministarstva turizma na neki način potvrđujemo i određenu gospodarsko usmjerenje. Ono što bih na kraju htio reći kad smo govorili o prelasku kvantiteta u kvalitetu mi možemo i smanjiti danas broj ministarstava pa ćemo kao što se događalo za vlade u bivšem sazivu povećavati broj uprava. A to znači zapravo da ćemo imati još više administracije. Hrvatska administracija lokalna, područna, državna neće postati boljom i učinkovitijom zbog jednog ili dva ministarstva više ili manje, nego upravo ako ćemo imati kohezivne snage i koordinativne snage ako ćemo konačno stvoriti ono što je pretpostavka i prave decentralizacije a to je sinergija lokalne administracije, područne i državne.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Prije svega htio bih reći da se ovaj zakon krivo zove. Trebalo ga je nazvati Zakon o trgovini, jer ovdje se ni o čemu drugom ne radi nego o običnoj političkoj trgovini između HDZ-a i koalicijskih partnera. Zašto ovako oštra ocjena? Koji su dokazi za to? Dokazi su izjave premijera Sanadera. Kada se na primjer radi o tome treba li Ministarstvo turizma biti posebno ministarstvo ili treba biti uklopljeno u Ministarstvo prometa i veza premijer Sanader misli ovako citiram: Turizam su, oprostite, postoje logični i vrlo opravdani razlozi zbog kojih ti resori trebaju biti u okviru jednog ministarstva. Pomorska, cestovna, željeznička i zračna infrastruktura su najvažnije za razvoj zemlje, pogotovo za razvoj i gospodarske grane kao što je turizam. I u svemu tome turizam vidimo kao nadgradnju koja će koristeći tu infrastrukturu Hrvatsku promovirati u turističku zemlju još više i na taj način doći do toga da Hrvatska i značajnije živi i ubire od turizma. Kada je pak riječ o tome trebaju li vode biti razdvojene od Ministarstva poljoprivrede ili biti u sklopu toga ministarstva premijer Sanader misli ovako, citiram. "U Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva smo uključili i vodno gospodarstvo i to temeljem dosadašnjeg iskustva kao jednog od najvećih prirodnih bogatstava zaključili smo da je optimalno uključivanje, da je optimalno rješenje uključivanje vodnog gospodarstva u sustav Ministarstva poljoprivrede i šumarstva. Vlada je svjesna strateškog značenja vode te je uvjerena da će se na ovaj način vodno gospodarstvo staviti u pravu funkciju." Tako dakle misli premijer Sanader. E sada, ili klub HDZ-a koji predlaže upravo suprotno od ovoga što misli premijer Sanader nema pojma što o tom pitanju misli premijer Sanader ili je premijer Sanader promijenio svoje mišljenje što znači da priznaje kako nije bio u pravu. Ili zapravo formiranje ova dva nova ministarstva nemaju veze s nikakvim racionalnim razlozima. Uvode se dva nova ministarstva jer manjkaju dvije nove fotelje, treba namiriti HSS, treba smjestiti kolegu Pankretića i gospodina Bajsa, treba očuvati koaliciju, treba pod svaku cijenu doći na vlast sa koalicijskim partnerima. Pa ako to znači odustati od svog mišljenja Sanader kao što vidimo odustaje od svog mišljenja. S druge strane, za HSS i HSLS treba pod svaku cijenu biti u vlasti s HDZ-om pa ako to na primjer znači i glasati za nemoralnu odluku da se smijeni gospođa Jadranka Blažević kao što je to bilo danas glasat će se i za to. A prvi efekti te smjene kolegice i kolege su već očiti. Na primjer, kod početka rasprave, kod uključivanja u dnevni red ove točke trebali smo glasati o primjeni hitnoga postupka. Predsjednik Sabora je trebao pitati zastupnike tko je za primjenu hitnog postupka. Nije to učinio. Novi predsjednik Sabora ni nakon pet mandata u Saboru ne zna da je to trebao pitati Sabor. Dobro. Ne zna predsjednik Sabora ni nakon 17 godina ali trebao ga je na to upozoriti tajnik sjednice. To bi ga gospođa Jadranka upozorila jer ona to zna. Ali smijenilo se onoga koji zna da bi se ustoličilo onoga koji ne zna. Pa nije, ja mislim da novi tajnik nije ni izabran zato što nešto zna ili što zna o poslovniku nešto što bi trebao znati. Kako se krenulo tako će se sigurno i nastaviti. Vratimo se mi zakonu. Osnivaju se dva nova ministarstva a nema proračunskih sredstava za njih. Imamo dakle trenutno privremeno financiranje, privremeni proračun. E pa sada, nema love za nova ministarstva, bit će kada, tek kad se donese novi proračun. Kad će se donijeti novi proračun, a negdje tamo u veljači na prvoj sjednici oko 20. veljače. Šta će raditi ministri do tada? Ništa kad nemaju love, ništa ali oni kažem njih se ni ne bira zato da nešto rade, njih se bira da budu ministri, da mogu biti ministri. Jer pazite, da ima nekakvog drugog racionalnog razloga onda bi se reklo pričekat ćemo proračun, u proračunu ćemo predvidjeti sredstva za ta ministarstva pa ćemo onda predložiti Zakon o ustrojstvu i djelokrugu ministarstava pa će ministri kad postanu ministri odmah imati i svoj proračunski novac. Ovako oni od toga nemaju ništa i neće ništa ni raditi. Ali kažem, nisu oni za to ni izabrani i nitko me neće uvjeriti da je na primjer gospodin Bajs turistički stručnjak. O tome ćemo sutra. Njegove veze s turizmom su toliko što je možda putovao negdje turističkom agencijom na more. Pravo je Vlade da ustroji Vladu kako hoće. U redu. Pravo je Vlade da uvede dva nova ministarstva. U redu, to svaka Vlada ima pravo. Ali onda mislim da bi bilo pošteno da se građanima kaže. Nemamo mi racionalnih razloga da uvodimo dva nova ministarstva, ne trebaju oni ovoj državi. Oni trebaju ovoj Vladi zbog toga da bi se mogla ostvariti koalicija. Pa građani bi to možda shvatili, možda bi to i podržali ali bi se tada bar građanima rekla istina. Zašto izmišljati neke druge razloge kad drugih razloga jednostavno nema. Ovdje se radi o goloj političkoj trgovini, o foteljama i ni o čemu drugome. Hvala.
Hvala lijepo. Primit ćemo ove poduke na znanje. Ispravak netočnog navoda gospodin Miljenko Dorić. Izvolite.
Kolega Staziću, ja se slažem sa velikim dijelom onoga što ste vi rekli sada, ali se ne slažem sa jednim detaljem. Rekli ste da ovaj zakon možemo nazvati zakonom o trgovini. To nije točno jer kod trgovine u 21. stoljeću podrazumijeva se i slobodno tržište. Kod ovoga zakona tržište je jako ograničeno, vidjet ćete sutra.
Hvala lijepa. Sve su poduke dobro došle u Saboru. Gospodin zastupnik Andrija Hebrang ima ispravak netočnog navoda. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Stazić je dva netočna navoda. Bilo ih je više ali zbog oskudice vremena. Prvo, nije istina da je novi tajnik čovjek koji ne zna. Ne može se tvrditi da se ne zna, to smo sve rekli, priložena vam je biografija koja je vrlo impresivna. I prema tome, ne podcjenjujte čovjeka nego mu dajte priliku da govori. Drugo po čemu se vidi da vi ne znate rekli ste netočno da nisu osigurani novci u državnom proračunu za ovakav novi ustroj. Po Zakonu o državnom proračunu i izvršenju državnog proračuna ne može se osigurati novac prije nego se promijeni ustroj. Prema tome, redoslijed stvari nije točan kakav ste vi naveli.
Hvala lijepa. Idemo dalje. Gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa s obzirom da niste reagirali na molbu ili zahtjev kolege Stazića oko hitnosti postupka ja bih vas htjela upozoriti da demokracija po najjednostavnijoj definiciji znači poštivanje procedure. Naš poslovnik u članku 160. kaže da ako se radi o hitnom postupku kod donošenja zakona, dakle objedinjenom prvom i drugom čitanju da to morate staviti na glasanje. Ja nemam nikakve dileme da ćete vi to izglasati pa vas molim da ipak prije nego što usvojimo ovaj prijedlog da to učinite, pa da onda ipak krenemo onako kako bi trebalo voditi proceduru u ovom Domu. Gledajući ovaj prijedlog zakona mi sa opozicijske strane naravno da imamo uvijek određenih primjedaba. Ja bih se mogla složiti i s onom konstatacijom da većina uvijek ima pravo da sukladno svojim potrebama, sukladno svome programu organizira ministarstva odnosno tijela središnje uprave. Ali kad se to pokušava kao što je to u ovom prijedlogu rečeno u obrazloženju obrazložiti da to znači onda učinkovitiji rad, da to znači gospodarski rast, da to znači jedan zapravo novi kvalitet onda takve konstatacije u samom zakonu zapravo nemaju nikakvo uporište. Ja ću vrlo kratko to reći upravo na razdvajanju ova dva ministarstva odnosno ustroju dva nova ministarstva. Ograničit ću se samo na Ministarstvo poljoprivrede i Ministarstvo regionalnog razvoja. Još 2004. godine kad smo taj isti Zakon po hitnom postupku mijenjali, kad smo smanjivali broj ministarstava onda upravo onako kao što je kolega Stazić rekao obrazlagale su se određene izmjene i što se tiče Ministarstva poljoprivrede kojem se tada dodalo vodno gospodarstvo koje je prethodno bilo u Ministarstvu razvitka ja bih se osobno mogla složiti da je to bio dobar potez. Polazeći od toga da je, da su zemljište, šume i vode vrijednosti ili imaju značaj, poseban nacionalni značaj u Hrvatskoj i da su to najvrjedniji resursi s kojima danas država Hrvatska raspolaže. I kad gledamo šta se izdvaja iz Ministarstva poljoprivrede odnosno što ostaje u tom Ministarstvu poljoprivrede. Doslovce prepisano je sve ono što je i do sada bilo u Ministarstvu poljoprivrede s time što se prenosi djelokrug šumarstva i vodnog gospodarstva u ovo novoosnovano Ministarstvo. Ministarstvo regionalnog razvitka bi trebalo imati posebnu značajnu funkciju u regionalnom razvoju Hrvatske koja je regionalno jako različito razvijena upravo posebno značenje i ne bi mu trebalo pridodavati niti šumarstvo niti vodno gospodarstvo. Dakle ocjenjujući da na ovakav način nećemo dobiti nikakvu bitnu kvalitetu u Ministarstvu poljoprivrede samim time što smo mu izdvojili vodno gospodarstvo i šumarstvo. Da bi se nešto više htjelo učiniti u ustroju središnjih državnih tijela onda bi trebalo bitnije promijeniti ovaj zakon ili donijeti posebni zakon. Dakle tu je već i dosta izmjena bilo u međuvremenu. Posebno imamo značajne primjedbe predstavnika industrije u, koja se bavi prehrambenom industrijom, duhanskom industrijom i drvnom industrijom da su oni značajno zapostavljeni upravo zato što se nalaze u sektoru ili im je matično ministarstvo Ministarstvo poljoprivrede. Sad su oni još razdvojeni u dva ministarstva. Mi zapravo bismo trebali bitnije mijenjati djelatnost ili djelokrug rada Ministarstva gospodarstva s akcentom na razvoj industrije odnosno nove industrijske politike u Hrvatskoj. Dakle s obzirom da je mandatar još prije jedan dan branio postojeći ustroj središnjih državnih tijela očito je da ovdje nije interes ovakvih promjena zapravo učinkovitiji rad Vlade nego kako bi se zadovoljile sve potrebe i to posebne potrebe pojedinih stranaka i kako bi se postigao koalicijski sporazum. Prema tome čitavo obrazloženje ovih izmjena zakona zapravo su alibi za to kako bi se kadrovski mogli osigurati uvjeti pojedinim ljudima iz pojedinih stranaka i na takav način zapravo osigurati većina u Parlamentu.
Hvala lijepa. Gospođo zastupnice vi ste mi postavili jedno pitanje pa ću ja nastojati odgovoriti na to pitanje i po tko zna koji put danas ću se zahvaliti. Cijeli dan se zahvaljujem pa se zahvaljujem i vama na nizu poduka koje ste izrekli danas tu pokazujući kako ovaj stol ne funkcionira. Čovjek uči očito dok je živ pa čak i nakon 5. mandata kao ja. Ja se toga ne stidim što učim. Vama se zahvaljujem na dobronamjernosti jer ne mogu niti zamisliti da to nije dobronamjerna primjedba bila. Priznajem da sve ne znam kao vi ali naučit ću. Dozvolite mi još da napomenem da sam kod izglasavanja i uvrštavanja ove točke dnevnog reda pitao uvažene zastupnike ima li netko primjedbu na uvrštavanju ove točke dnevnog reda po hitnom postupku. To je presumirano kao da nema primjedbe jer da je bilo očito bi netko digao ruku pa bi onda mi išli u poslovničke vode kao što smo i do sada radili. Zato svaka vaša daljnja primjedba oko stvari koje se tiču procedure ja ću sa zahvalnošću primiti. A sada idemo dalje jer je na redu gospodin zastupnik Branko Grčić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Dragi kolegice i kolege ja ponešto možda drugačije mislim o tom treba li Ministarstvo regionalnog razvoja zato što sam i sam govorio možda u zadnjih 2, 3 mjeseca o tome da treba osnovati regionalni, Ministarstvo za regionalni razvoj, jednostavno zato što pitanje regionalnog razvoja i te nekakve razlike koje postoje između perifernih krajeva i recimo našeg glavnog grada i ovih razvijenijih dijelova su zaista toliko velike da je definitivno bio došao trenutak da se pitanje regionalnog razvoja digne na jednu visoku institucionalnu razinu. Međutim moram isto tako primijetiti nekoliko problema kod samog teksta koji ovdje imamo ali i nekoliko rekao bih načelnih organizacijskih problema koji su dijelom ovdje i spomenuti zato što je i malo prije u kuloarima malo o tome bilo razgovora između pozicije i opozicije. Prvo što bih htio posebno naglasiti, ono što je gospodin Lesar spomenuo uloga SDURF-a dakle Središnjeg državnog ureda za strategiju i regionalnu politiku odnosno koordinaciju strukturnih instrumenata. Taj ured postoji, to ne smijemo zanemariti i on je temeljno koordinacijsko tijelo koje trenutno postoji u Hrvatskoj državi za usklađivanje sa Europskom unijom u području strukturnih fondova. Zašto to govorim? Dakle lako bi bilo da u obrazloženju imamo jednu netočnost, to bi lako zanemarili. Međutim ne smijemo zanemariti ono što piše u članku, prijedlogu zapravo članka 16.a u, koji zapravo postaje dio zakona i koji se mora poštivati. Međutim tu postoji ozbiljan problem zato što na kraju prvog odjeljka, pasusa jel', stoji da između ostalog ovo novo ministarstvo regionalnog razvoja bi trebalo koordinirati sve poslove, naglasak je na sve poslove, vezane za usklađivanje s Europskom unijom na području regionalne politike i upravljanja strukturnim instrumentima. Ono što stoji ovdje je direktno u nadležnosti Središnjeg državnog ureda i jednostavno ova rečenica bi zapravo dovela u pitanje status toga ureda. Zato bi se ja jako založio, a s obzirom da je taj ured već uspostavljen, kvalitetno radi, da se ova odrednica svakako briše ili da se unutar ove odrednice briše svih poslova i upravljanja strukturnim instrumentima. Zašto? Ja ću pokušati objasniti. Dakle definitivno uloga Ministarstva za regionalni razvoj bit će koordinacija poslova vezanih za upravljanje jednim ili dva operativna programa od više vezanih za poslove s Europskom unijom, a koji se odnose na tzv. cross-border cooperation, dakle prekograničnu suradnju i drugi program je program regionalnog razvoja, operativni program za regionalni razvoj. Postoji još operativni program za ljudske resurse, za okoliš, za promet itd. koji su u nadležnosti drugih ministarstava. Prema tome ne može Ministarstvo regionalnog razvoja biti glavno koordinativno tijelo za sve poslove u okviru strukturnih instrumenata. Jedino ako se ured ukine. S obzirom da je ured dio ja bar pretpostavljam, ukupne organizacije Vlade, prema tome i on kao takav bi morao biti tretiran ovim izmjenama zakona, a s obzirom da ne vidim da se predlaže ukidanje Središnjeg državnog ureda, čemu se i ja protivim osobno, onda mislim da treba korigirati ovaj članak, odnosno ovu rečenicu u članku i jasno naznačiti što bi bila uloga Ministarstva za regionalni razvoj. Mislim da to te korekcije zaista treba doći prije nego budemo eventualno digli ruku za ove promjene zakona. To je što se tiče ovog pravnog dijela. Samo bi kratko naznačio još dva, dvije nelogičnosti po meni, može se to opet protumačiti kako ste vi to rekli malo prije, kao nove spoznaje, ali nema veze evo ja ću izreći to, s obzirom da se zaista bavim regionalnom politikom već dulje vremena pa neke stvari mi se čine vrlo logičnim. Dakle poimanje institucionalno podizanje razine regionalnog razvoja u ustroju države na ovaj način definitivno bi zahtijevalo preispitivanje još pozicije dva odjela ili dvije uprave u ostalim ministarstvima, jedna je uprava za otoke, jer da li održivi razvoj otoka koji je jasno naznačen i ostaje u Ministarstvu mora, da li to pripada pitanjima regionalnog razvoja. Po meni apsolutno nema nikakve dileme. I drugo pitanje je naravno pitanje ruralnog razvoja koje može po meni biti dijelom i Ministarstva poljoprivrede, ali opet naglašavam i tu se radi o posebnom aspektu regionalne politike, regionalnog razvoja. Ništa više od toga ne želim dodati. Jedio još bih se založio za eventualno neke korekcije u samom tekstu koje su po meni malo zastarjele. Recimo ovdje se spominje CARDS projekt koji je praktički u Hrvatskoj istekao, ali nigdje nema PHARE-a, nema ISPA-e, nema SAPARD-a i posebno onog programa koji će biti dominantan u iduće četiri godine, a to je IPA, novi Pre-Accession instrument, dakle taj pretpristupni instrument temeljem kojeg će Hrvatska zaista u ove četiri godine dobiti pravo korištenja visoke razine sredstava. Evo, hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Obavještavam da je sukladno članku 207. stavak 2. Poslovnika isteklo vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta. Idemo dalje. Na redu je gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Moram priznati da sam na neki način pomalo i razočaran kao novi zastupnik u ovome časnom Domu što svoj posao na jednom zakonskom projektu počinjemo na način koji mi se čini prilično neozbiljnim. Očekivao sam od Vlade premijera Sanadera da će u finalu svoga mandata napraviti ozbiljnu analizu funkcioniranja javne uprave i da će ne samo HDZ krenuti u izbore nego i u pregovore nakon tih izbora sa vrlo čvrstim, argumentiranim i dobrim analizama iskustva vladanja u četverogodišnjem mandatu iz kojega će onda proisteći i konkretni prijedlozi za reformu javne uprave gdje je reorganizacija Vlade zapravo samo jedan mali dio. Čini mi se da se reforma javne uprave krivo shvaća i krivo misli ukoliko se misli da se ona postiže grupiranjem poslova u ministarstvima ili njihovim umnažanjem. Radi se zapravo o tome da li mi znademo i razumijemo što je decentralizacija ili ne. Ako mislimo da se umnažanjem s jedne strane ili grupiranjem zapravo govori o reformi, mislim da smo na krivome putu. Nama teško mogu biti i Njemačka i Austrija uzori u tome, jer to su federacije. Posve je drugačiji karakter državljana. Također moram reći da nam je drago da je HDZ uvidio svoju grešku, veliku grešku kada je 2003. godine ukinuo Ministarstvo turizma. Svi koji se bave ozbiljno tim pitanjima osobito struka pa i praksa u turizmu, upozoravali su da to nije dobro, da se šalje loša poruka. Osobito zbog toga što je turizam industrija koja doprinosi praktički jednom petinom BDP-a. No ja se ipak nadam da novo ministarstvo i novi ministar pa tko god to bio, razumio se on u turizam ili ne, a trebat će se razumjeti u turizam, jer prošli ministar nije morao jer je imao državnog tajnika za turizam, ipak neće poslušati ovaj naputak predlagača ovoga zakona koji iščitavam iz riječi doktora Hebranga, koji najavljuje fokus politike turističkog razvoja na tzv. kontinentalni turizam. Naime, turizmu u Hrvatskoj je potrebno novo promišljanje i razvoj u svim segmentima a ne samo u kontinentalnom i ukoliko se podcrtava samo kontinentalni turizam, šalje se vrlo loša poruka i javnosti i turističkim djelatnicima. Što se tiče Ministarstva regionalnog razvitka, čini mi se da je sazrelo vrijeme da se razgovara o potrebi uvođenja ne samo središnjeg državnog tijela koje će koordinirati to politiku, ali da je svakako jedan od preduvjeta i definicija što je to regija. Koliko se sjećam nema niti godinu dana, na velika se usta govorilo o statističkim regijama, ali dalje od toga se nije odmaklo. Mi nemamo definiciju funkcionalnih regija, pa je vrlo zanimljivo kako se onda uopće podrazumijeva i regionalni razvoj. Koliko znadem, i priča o regionalnom razvoju ima mnogo manjkavosti. Kada bismo doveli u korelaciju koalicijski sporazum vladajuće većine koji govori o regionalnoj politici i ovaj dokument, onda bismo zapravo vidjeli da se ovdje radi o dogovoru tko će i na koji način raspolagati novcima. Priča o poticajima s jedne strane i ulaganjima u poljoprivredu u iznosu od najmanje 6 milijardi kuna godišnje i ogromna sredstva koja će ići u formi tzv. fiskalne decentralizacije u tzv. regionalni razvoj iako iza njega ne stoji regionalna politika jer je nema, je zapravo priča o tome da su dva koalicijska partnera u finalu zapravo odlučila da HSS kontrolira nešto manje, a HDZ nešto više ne bi li se prije lokalnih izbora 2009. godine namirila neka lokalna očekivanja pa tako i kupili glasove. Također želim reći da ne vidim nikakvu logiku da se Ministarstvo regionalnoga razvitka i šumarstva bavi pitanjima prognanika i izbjeglica, jer šalje se poruka da pitanje prognanika i izbjeglica više nije socijalno, gospodarsko, stambeno, političko, državno pitanje, nego da je to sad regionalno pitanje, a meni se čini da ta pitanja još uvijek moraju biti u fokusu integrirane državne politike, a ne politike koja će brinuti o regionalnim projektima. To da se problemima prognanika i izbjeglica bavi Ministarstvo šumarstva ima logike samo ukoliko znademo da se dosadašnja Vlada prema područjima od posebne državne skrbi uglavnom odnosila tako da su sve više i više pokrivena šikarom i šumom. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Oprostite, izvolite. Ispričavamo se što ne znamo svakome ime i prezime.
Ispravio bih netočni navod mog prethodnika koji je rekao da ne vidi razloga da se Ministarstvo regionalnog razvitka bavi pitanjima izbjeglica, kao i djelomično gospodina Grčića koji je rekao da bi uprava za otoke trebala biti također u tom ministarstvu, jer gospodin Čobanković dolazi iz kraja u kojem je još ostao dakle problem o kojem ste govorili, kao što gospodin Kalmeta dolazi iz kraja koji je bliže otocima, pa to samo na neki način nadopunjuje moje kolege koji su rekli da se ustvari Vlada i njeni prioriteti slagali prema osobama, a ne prema nekoj drugoj logici.
Hvala. Idemo dalje. Gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Možda ponešto drugačija rasprava od onih koje smo imali priliku čuti do sada, ali dozvolite mi reći nekoliko rečenica koje čini mi se da ponavljam iz godine u godinu iz prve sjednice, ovako Sabora u prvu, a u kojoj se ništa ne mijenja. Nekoliko rečenica o čemu je meni osobno vrlo važno, što je vrlo važno nama … [[Loša snimka, ne razumije se.]] ne samo po našim politikama, nego i po sastavu ovog našeg zastupničkog kluba, a sudeći i po onome što su predstavnici raznih stranaka govorili u predizbornoj kampanji, čini se da je važno i svima ostalima, dakle nekoliko rečenica o mladima. Ja bih ovdje iznijela prijedlog, obzirom da se radi o hitnom postupku koje objedinjuje i prvo i drugo čitanje da predlagatelj razmisli i doda svojim amandmanom, dopune zapravo ovaj Prijedlog, kojim bi se osnovala posebna državna upravna organizacija koja bi se bavila mladima. Za taj prijedlog ima nekoliko argumenata. Prvi. Ako pogledamo ovaj Zakon u integralnom tekstu mladi se spominju na točno, ni više ni manje nego tri mjesta. Prvi puta u Ministarstvu obrazovanja, znanosti i sporta, citiram, koji kaže: "Zaštita i unapređenje zdravlja mladeži.", zatim u istom ministarstvu koje govori čime se to ministarstvo bavi, dakle citiram: "U djelokrugu osposobljavanja mladeži za stjecanje tehničkih znanja." i u Ministarstvu obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti koji kaže da će se baviti proučavanjem i istraživanjem suvremenih problema obitelji i mladeži. To su na žalost kolegice i kolege jedina tri mjesta u kojem se mladi spominju u zakonu kojim se uređuje sustav, na neki način sustav državne uprave, odnosno državnih upravnih organizacija. Mislimo da to nije u redu. Drugo. Povijesne istine radi, 2003. godine informiranjem prve Vlade dr. Ive Sanadera ukinut je tadašnji Državni zavod za zaštitu obitelji, materinstva i mladeži i svi poslovi su preraspodijeljeni u Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. Ta samo naoko formalno preustrojstvo imalo je pogubne utjecaje na provođenje politike prema i za mlade u Republici Hrvatskoj. Mladi koji su, da tako kažem u bivšem Državnom zavodu imali jednu trećinu bili su i u samom nazivu zavoda, sada su u potpunosti minolizirani u Ministarstvu obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. Mladima se danas u Hrvatskoj sa stajališta odgovornosti za provođenje politike prema mladima bavi jedan odsjek od čini mi se nekoliko ljudi unutar odjela za djecu i mlade koji se nalazi u sklopu uprave za obitelj u tom velikom Ministarstvu obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. Čak i letimičan pogled na web stranicu ministarstva kazuje da se to ministarstvo ili uopće ne bavi mladima ili ne smatra bitnim obavještavati javnost o tome što radi s mladima, jer primjerice u svim novostima relevantnim za ministarstvo u posljednjih 6 mjeseci objavljena je jedna jedina najava za jedan sastanak, a na popisu primjerice zanimljivih likova, osim nekoliko ekrana skrolanja, raznih linkova na braniteljske udruge nalazi se i samo dva linka na udruge mladih. Treće i posljednje, ali ne i najmanje važno. Mreža "Mladi Hrvatske" kao krovna udruga mladih u Republici Hrvatskoj postigla je konsenzus sa podmlacima svih političkih stranaka osim mladeži HDZ-a, obzirom da mladež HDZ-a ne sudjeluje u dogovorima i ne surađuje sa nevladinim udrugama mladih oko potrebe formiranja posebnog Ureda za mlade, pri Vladi Republike Hrvatske ili posebnog Državnog zavoda za mlade. Prema prijedlogu mreže mladih Hrvatske, takav ured ili državni zavod bi trebao obavljati stručne i druge poslove u vezi ostvarivanja utvrđene politike za mlade koji je utvrđen nacionalnim programom djelovanje za mlade, izvještavati o provedenim mjerama, poticati, pripremati sve one ostale mjere koje su potrebne jer, naime jedna takva kompleksna politika koja zahtijeva veliku koordinaciju i zahtjeva jedno međuresorsko tijelo koje ima upravo koordinativnu zadaću. Mi smo kolegice i kolege mnogo puta danas i prije u prijašnjim mandatima razgovarali o tome koje su dobre i loše strane okrupnjavanja i usitnjavanja raznih ministarstava. Na primjeru mladih vidjeli smo koliko je pogubno za neku integrativnu i kompleksnu politiku kao što je to politika prema mladima, kada se tom politikom bavi svatko da to u praksi znači da se njime i tom politikom ne bavi nitko. To je slučaj sa politikom za mlade u Republici Hrvatskoj ili da se odmah ispravim, nekoliko činovnika u, unutar Odsjeka za mlade koji se nalazi unutar Odjela za djecu i mlade, koji se nalazi unutar Uprave za obitelj u okviru Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. Stoga obraćam se posebno predlagateljima kako zbog našeg Poslovnika i poslovničkih odredbi ne možemo podnijeti amandman kojim bi se uredilo ovo pitanje. Ovom diskusijom želimo još jednom upozoriti i po čini mi se po treći ili četvrti puta zatražiti od predlagatelja da se zakon nadopuni nekakvim posebnim Državnim zavodom za mlade. Imamo već Državni zavod za statistiku i intelektualno vlasništvo i za mjeriteljstvo i razne druge stvari. Ili da se upute u proceduru izmjene odnosno dopuna Zakona o Vladi kojim bi se formirao poseban Ured za mlade pri Vlade Republike Hrvatske. I na kraju kad je Mreža mladih Hrvatske jedno čini mi se mjesec dana prije izbora organizirala sučeljavanje predsjednika svih hrvatskih parlamentarnih, političkih stranaka, svi nazočni predsjednici, nije bio nazočan samo jedan, su se izjasnili i obećali mladima u Hrvatskoj da će se osnovati posebno upravno tijelo. Mi imamo osjećaj kao zastupnici u Hrvatskom saboru da imamo sada i obavezu takvu, takvo obećanje ispuniti a koje će onda u konačnici rezultirati i boljom provedbom ovdje u Hrvatskom saboru i jednoglasno utvrđene politike za mlade. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Replika gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite!
Kolegice Lugarić! Upravo na ovome prijedlogu pokazali ste što je trebala Vlada napraviti u programskom smislu zaista ukoliko joj je stalo do razvitka i do napretka svekolikog Hrvatske. Ovaj problem o kojem govorite jamac je daljnjeg razvoja i garant razvoja Hrvatske. Naš najvažniji izvozni proizvod nažalost to je odljev mozgova i to mladih ljudi. I to je nešto upravo na ovom primjeru što je Vlada i o čemu je Vlada trebala voditi računa. Ali Vlada se bavi brojem ministarstava. Kao što se hvalila u prošlom onom, u prošloj, u prošlom sastavu kako je drastično smanjila broj ministarstava i kako će Hrvatska konačno dobiti malu, učinkovitu Vladu. A što su bile posljedice? Te da se smanjio broj ministarstava a da je nabujala administracija. Mi više i ne znamo koliko imamo činovnika i to vlast je krila za svo vrijeme kao zmija noge. Prema tome ovdje sada nije a sada imamo naravno i povećanje po načelu kao što je kolega Stazić rekao ne samo trgovine nego trgovine na veliko, ali po onoj staroj narodnoj poslovici kako da vuk bude sit a sve ovce na broju. Prema tome Marija, kolegice Lugarić o ovakvim primjerima hrvatska Vlada se treba baviti i ovim sadržajima pa onda tome shodno krojiti i ustroj odnosno ustrojiti ministarstva i državnu administraciju, jer tragično je da smo jednostavno postali zemlja u kojoj su lijekovi skuplji od droge a droga jeftinija od kruha.
Hvala. Nisam primijetio da ste se javili za odgovor. Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite!
Štovani gospodine predsjedniče, štovane kolegice i kolege zastupnici! Rasprava o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o ustrojstvu i djelokrugu središnjeg tijela državne uprave daje priliku da progovorimo i o jednom vrlo, vrlo ozbiljnom problemu koji bi se mogao riješiti i unaprijediti. Naime sadašnje stanje jest da postoji Državni zavod za nuklearnu sigurnost i Državni zavod za zaštitu od zračenja čije se djelatnosti vrlo, vrlo isprepliću te katkada nije jasna kada prestaje, nije jasno kada prestaje nadležnost jednog zavoda a kada počinje nadležnost drugog. Imamo i Državni zavod, Državnu upravu za zaštitu i spašavanje. Imamo i Civilnu zaštitu. Međutim činjenica jest da još uvijek nemamo učinkoviti plan i program mjera što učiniti u slučaju nekakvog nuklearnog ili radiološkog udesa. Imamo nekakve parcijalne mjere gdje nije jasno kada se radi o nuklearnom udesu, kada se radi o radiološkom udesu, ali učinkovite koordinacije među tih zavoda nažalost nema. Donedavno oni su bili smješteni jedan iznad drugoga u istoj zgradi pa smo mogli i pretpostaviti da postoji određena koordinacija, usaglašavanje. Međutim, sada su i fizički razdijeljeni na različite dijelove grada. I premda je sada 21. stoljeće i era telekomunikacija i internetskih tehnologija ipak smatram da bi jedinstvena državna uprava koja bi se primjerice zvala Državni zavod za zaštitu od zračenja i nuklearnu sigurnost bila za Republiku Hrvatsku i opseg djelatnosti koje imamo tim povodom puno ekonomičniji. I tu se ne bi samo radilo o smanjenju već i optimizaciji državnog aparata. Primjerice sada čitamo u novinama o Napulju koji se guši u smeću, o mafiji koja navodno šverca otpad uključujući i nuklearni u ne samo u Italiji nego se i spomenula izrijekom i Hrvatska. Međutim, nitko se nije od čelnika navedenih državnih zavoda oglasio da kaže jest, mi funkcioniramo dobro, kontrola na granicama je odlična, nije moguće da se tako nešto u Republici Hrvatskoj dogodi. Činjenica jest da u okviru svojih nadležnosti ta dva zavoda relativno dobro funkcioniraju. Mi imamo odličnu suradnju sa međunarodnim organizacijama koje se bave tim sadržajima, primjerice Međunarodnom agencijom za atomsku energiju. I kamo sreće kad bi sve ostale znanstvene i stručne organizacije vukle toliki dio sredstava primjerice iz okvirnih programa Europske unije koliko se vuče iz ovih projekata suradnje sa Međunarodnom agencijom za atomsku energiju. Međutim, optimizacijom njihovog rada situacija bi se znatno unaprijedila. Štoviše, smatram da bi se i situacija sa zaštitom od zračenja u Hrvatskoj mogla još više unaprijediti bez obzira koliko dobra bila. Dakle, apeliram da se razmisli o spajanju ta dva državna zavoda. Istine radi, oni su osnovani još za vrijeme koalicijske Vlade godine 2003. ali ne znači i da su sve odluke koje su tada donesene bile najbolje. Štoviše, smatram da bi se i djelokrug rada Državnog zavoda za zaštitu od zračenja morao osnažiti. Ovo je prava prigoda. Naime, inspekcija njima nije dodijeljena i oni su kao bez desne ruke, imaju svoj djelokrug rada ali nemaju učinkoviti način provjere da li pojedini dijelovi sustava funkcioniraju. Dakle, moj prijedlog jest da se razmisli o objedinjavanju ta dva zakona ili barem da se osnaži djelokrug rada Državnog zavoda za zaštitu od zračenja na način da im se dodijele inspekcijske ovlasti. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, ja pripadam generaciji koja je vrlo bliska vašoj i vjerojatno se sjećate da su nas u osnovnoj školi učili bontonu i uvijek se sjećam priče i poduka koje smo dobili vezano uz žvakaće gume. Gledao sam dok je kolegica Lugarić govorila da neki ljudi žvaču gume na način koji je izuzetno nepristojan, ružan pa ja ih molim da to prime na znanje i da pokušamo barem tu korekciju u našem ponašanju napraviti. Drugo, kolega Grčić je maloprije iznio niz prijedloga vezanih uz po nama nužne izmjene teksta da bi on uistinu držao vodu. Ja ću kolegu Hebranga moliti da on također kako ovaj zakon ne bi na slijedećoj sjednici nam se vratio, pogledajte članak 8., sam kraj tog članka vezano uz odluku o privremenom financiranju. Iako smo krenuli raditi na pogrešan način, dakle dobili smo zakon sat i pol prije nego što ga raspravljamo neki od nas smo ga uistinu prošli, pokušali provjeriti neke pojedinosti. Pa ove "Narodne novine" broj 22/07. provjerite, taj broj nije točan. Ako nam to uđe u zakon vidjet ćete da ćete morati ponovo zakon na naše klupe vratiti a to nije potrebno, stoji 108/07. Za one kolegice i kolege koji su danas prvi put u ovim klupama želio bih vezano uz ovaj zakon reći nekoliko povijesnih činjenica. Ako je četverogodišnje razdoblje povijest onda to tamo spada. Naime, gospodin Sanader je za govornicom u Saboru prije točno četiri godine obrazložio zašto HDZ želi smanjiti broj ministarstava. Obrazložio je to racionalizacijom, štednjom. Međutim, iako je nekoliko ministarstava ukinuto nakon godinu i pol dana, kolegice i kolege vjerovali ili ne povećan je broj državnih dužnosnika za 40%, strašno je povećan broj dužnosnika. To smo tada obrazlagali, u fonogramu ćete naći sve pojedinosti. Sada povećavamo broj ministarstava. Možete zamisliti koliko će to dodatno generirati povećavanje i dužnosnika i aparata državnog sasvim nepotrebno. Mi se naime na ovaj način bavimo sami sobom. Najprije će se sada pet, šest, deset mjeseci nositi ormari, spisi, stolice, mijenjati uredi, preslagivati ljudi i na taj način izgubiti ogroman dio vremena. To smo izgubili tijekom 2004. godine, sad ćemo i 2008. godine ponovo isto raditi. Tad smo bili uvjeravani da treba apsolutno eliminirati, da treba ukinuti Ministarstvo uprave, lokalne i regionalne samouprave. Sad vidimo da je jako važno vratiti regionalnu priču na ministarsku razinu. Neugodno je sjediti u ovim klupama dva mandata kad čujete u kratkom razdoblju tako dijametralno suprotne priče o jednoj te istoj stvari. Ja se slažem sa onim što je predsjednik Sabora jutros nama poručio, da nema ničeg važnijeg od interesa naroda, od interesa države. A koji su to interesi kolegice i kolege? To su gospodarski rast, to je zapošljavanje i kroz to porast životnog standarda. Ja se potpuno slažem da je regionalni razvoj važan dio te priče, da je turizam važan dio te priče. Ali ponavljam, mi se na ovaj način ovim stalnim izmjenama svake četiri godine, stalnim preustrojavanjem gubimo vrijeme, snagu, sredstva. To nije to. Ja bih samo želio ukazati i na ono što su kolege već dotakli prije mene, to je članak 4. gdje se na osmoj stranici kaže da ministarstvo obavlja upravne i druge poslove koji se odnose na zbrinjavanje i pomoć prognanicima. Gledajte, pomoć prognanicima je jedno a regionalni razvoj ipak nešto sasvim drugo, puno puno šire i mislim da smo ovdje pobrkali lončiće. Gospodin Grčić je jasno upozorio gdje moramo napraviti barem neke izmjene ovoga teksta da bi jasno to u biti držalo vodu. Dio ove priče se nastavlja sutra i ono što se meni čini da nije dobro i gdje smo također u biti napravili nekoliko grubih propusta jeste kad pogledamo malo i kadrovski dio ove priče. Da se u biti ministarstva, sadržaj rada prilagođava čelnim ljudima koji će zasjesti u ministarske fotelje. To nije dobro. To zaista nije dobro. To je nepotrebno. Pogledajte malo životopise onih koje smo danas imali, one koje smo danas imali na klupu, pogledajte sutra pažljivo pročitajte životopise onih o kojima ćemo sutra glasovati. Vidjet ćete da neki od njih nemaju a nikakve veze sa regionalnim razvojem. Tko je sprečavao, tko je sprečavao ovu Vladu da i sada se bavi regionalnim razvojem? Tko, koliko je puta gospodin Sanader pozvao župane i s njima dogovarao regionalni razvitak? Koliko puta u 4 godine? Pitajte se koliko puta? Imamo statističke regije godinu dana. Nijedan jedini sastanak na razini tih regija u smislu okrupnjavanja projekata, programa i njihovog uključivanja u one koje će financirati Europska unija. Čekalo se je dakle novi sastav Vlade. Čemu? Zašto? Molim vas, dakle mi smo i sada mogli napraviti velike pomake da smo htjeli, da smo znali, da je bilo političke volje. Nažalost mislim da neće ni u sljedećem razdoblju biti puno većeg uspjeha. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege ja ću preskočiti sve ono što su već prethodnici rekli o motivima za donošenje ovakvoga zakona i za njegovu strukturu i njegov sadržaj iz prostog razloga što mislim da dodatnog dokumentiranja tih motiva ne treba. Neću biti niti ironičan, niti sarkastičan niti podsmješljiv iako ti motivi možda i traže takvu vrstu i takav diskurs iz jednostavnog razloga što sam među onima koje i dijele zabrinutost zbog činjenice da evo dobivamo zakon koji je bio dobra prigoda da se greške koje su bile uočene, na koje je bilo upozoravano u tijeku protekle 4 godine da se isprave. Jedan od prethodnika reče da je formiranje, ponovno formiranje Ministarstva turizma dobar dokaz eto kako se ova Vlada korigira i kako ispravlja svoju pogrešku. Nažalost da nema motiva o kojem je ovdje bilo riječi a to je traženje mjesta za jednoga ministra, vjerojatno se ni to ne bi ispravilo. Ono što je po meni vrlo važno spomenuti i ovoga puta naprosto da ne ostane prešućeno jest činjenica da je Hrvatska jedina europska država koja nema ministarstvo koje imaju svak, sve druge europske države. Nema adresu koja bi bila nadležna za socijalnu politiku u ovoj zemlji. Nažalost nema nikoga tko bi se bavio projektiranjem, vođenjem socijalne politike. Ona se u ovih 4 godine svodila na sporadične, izolirane, pojedinačne nekoordinirane, neusklađene mjere Vlade koji su, koje su u jednom ovako visokocentraliziranom sustavu kao što je naš naprosto bile tako vođene da se nije znalo što je nadležnost kojega od 3 ministarstva koji su preuzeli poslove nekadašnjega Ministarstva rada i socijalne skrbi ili socijalnih poslova kao što to imamo posvuda u Europi. U 4 godine svjedočili smo doista lošoj zakonskoj regulativi. Dnevno se možemo osvjedočiti i to naši sugrađani znaju lošoj i nedovoljnoj ekipiranosti i neadekvatno educiranim ljudima koji se bave socijalnim poslovima. Imamo krajnje nezadovoljavajuću informatičku opremljenost i sve veće isključivanje civilnog sektora iz područja socijalne politike kao i krajnje netransparentan budžet. Tko zapravo u Hrvatskoj znade i može pobrojati što su to zapravo socijalni izdaci ove zemlje kada je to potpuno netransparentno razasuto po budžetima različitih ministarstava, agencija i tako dalje. Uz to sve socijalne reforme su u Hrvatskoj zaustavljene. Umjesto da se usklađujemo sa europskim normama mi upravo prakticiramo ono što je suprotno. Prakticiramo dijeljenje socijalnih prava prema kriteriju političke podobnosti, prema sindikalno ili politički organiziranim grupama a ne po kriterijima socijalnoga oportuniteta. Zašto poštovane kolege valja imati na umu ovo o čemu govorim? Prvo, zato što europska praksa pokazuje da takva ministarstva postoje u svim vladama. Mi smo tobože 2003. formirajući bivšu Vladu posegnuli za austrijskim rješenjem zaboravljajući pri tom da je Austrija regionalizirana i decentralizirana država i da se čitav niz poslova koji se kod nas u visokocentraliziranom sustavu odvijaju na razini države odvijaju na nižim nivoima. To je zanemareno i mehanički se preslikao jedan sustav koji je dokazano neefikasan u području socijalne politike u Hrvatskoj. Druga velika pogreška koja je učinjena jest pogreška koja je dovela do toga da se razdvoje rad, zapošljavanje i socijalni poslovi. Upravo obrnuto od europske prakse jer i Europska komisija kao Europska Vlada ima takav resor dakle resor zapošljavanja i socijalnih poslova iz jednostavnih razloga što je i onaj prastari Bismark koji je bio gospodo desniji od vas formirajući prvu ozbiljnu socijalnu državu, imao socijalnu odgovornost i što je prepoznavao da se socijalna prava utemeljuju u radu, a nije mogao ni slutiti da će suvremeni svijet rada doživljavati takve promjene kakve doživljava gdje se danas govori o prekanizaciji rada, o neizvjesnosti i nesigurnosti rada koji zakonito proizvodi socijalne posljedice i u području zaposlenosti i u području nezaposlenosti te nesigurne zaposlenosti, 81% svih tih novozaposlenih o kojima mi govorimo su ljudi koji su se zaposlili na takvim poslovima, dakle na ugovor o radu, ugovor o djelu, na određeno vrijeme, na povremene privremene poslove itd. itd. Bez intervencije, bez koncepta države kako će intervenirati u takvim razdobljima nesigurnosti, nije moguće niti prevenirati, niti kunativno da tako kažem, djelovati kada se ljudi nađu u doista teškim situacijama o kakvima se svatko od nas može osvjedočiti neka samo malo se pomakne iz prostora u kojemu se mi krećemo. Dakle, želim vam sugerirati, iako sam se ponadao slušajući pregovore da će možda razgovor Milorada Pupovca koji je jedini koliko sam čuo, naglašavao ovaj problem, da će možda rezultirati formiranjem jednoga takvoga ministarstva i konačno dobijanja adrese za odgovornost u tom području. Na žalost to se nije dogodilo. Ostaje nam čekati kakve će socijalne posljedice proizvesti činjenica izostanka ove adrese. Pokušajte se prisjetiti koliko smo sati proveli u raspravama oko rada nedjeljom, razgovarajući sa ljudima koji nemaju kompetenciju niti imaju pravu nadležnost za to. Koliko smo puta imali priliku čuti nadležnog ministra za rad, gospodina Vukelića da je spomenuo rad ili probleme vezane za oblast rada u ovom Saboru ili bilo gdje u javnosti. Ministarstvo obitelji, međugeneracijske solidarnosti ili Ministarstvo zdravstva, i jedan i drugi ministar smatrali su da to zapravo nisu imanentno pitanja koja bi spadala u njihovo područje. Tako će se nastaviti ubuduće, to je vrlo vjerojatno i izvjesno, kao što je i izvjesno da će trošak takvoga stanja plaćati oni koji su najsiromašniji, socijalno isključeni, socijalno ugroženi.
Hvala lijepo. I konačno kao zadnji u današnjoj raspravi o ovoj točki dnevnog reda, gospodin zastupnik Zoran Vinković. Upozoravam klubove da će biti uskoro i glasovanje. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Dame i gospodo zastupnici iznimno zakon se može donijeti po hitnom postupku samo kada to zahtijevaju interesi obrane i drugi osobito opravdani državni razlozi, odnosno kada je to nužno radi sprječavanja ili otklanjanja većih poremećaja u gospodarstvu. Ja osobno smatram da ovaj zakon nije trebao ići po hitnom postupku nego je on trebao ići u redovnu proceduru, s obzirom da smo evo bili i svjedoci da se ništa bitno u Republici Hrvatskoj nije desilo kada u Republici Hrvatskoj nije bilo predsjednika Vlade gotovo 10 dana. Kada kažem ništa bitno, nije smanjena nezaposlenost, na svu sreću nije povećan vanjski dug i to je jedino izgleda dobro što se desilo u Republici Hrvatskoj. Ali ista ta Vlada podsjećam, nije se sastala kada je bio onaj slučaj lova na veprove, kada je po hitnom postupku jedan hrvatski general ponovno prebačen u Haag, kada je Internet ministar dao ostavku, tada se Vlada Republike Hrvatske nije uopće sastala. Isto tako smatram da ovim prijedlogom i uz ovaj prijedlog, a posebno za sutrašnju točku dnevnog reda i nakon ovih mjesec i pol dana usaglašavanja programa i kako smo imali prilike čuti, da je program bio na prvom mjestu, nikako ne imena i fotelje, ministarske fotelje. Smatram, a to bi bilo dobro i za zastupnike sadašnje većine u ovom Parlamentu, da i oni dobiju program Vlade kako na pamet ne bi morali odlučivati i kako ponovno premijer ne bi morao nuditi jamstvene kartice, one prošle je davno prije potrošio. I upravo taj program i taj materijal i dokument bi trebao biti ono o čemu bi zastupnici trebali odlučivati. Najmanje su tu sporna imena vezano za sam prijedlog ovakvog ustroja, ustroja Vlade, smatram da nikakvo ministarstvo podržavam, a ja bih volio da poneki zastupnici shvate da je umješnost demokracije i biti slušan, ali isto tako i slušati. Smatram da samo formiranje Ministarstva za regionalni razvoj neće doprinijeti razvoju Republike Hrvatske slično kao što to nisu učinili ni Fond za regionalni razvoj gdje je gotovo 98% sredstava podijeljen po vrlo dobroj znanoj krilatici "zna se", a svega 2% sredstava je otišlo prema jedinicama lokalne i regionalne samouprave, tamo gdje HDZ nije bio na vlasti. Smatram da jedino što može pokrenuti Hrvatsku je stvarna, odnosno fiskalna decentralizacija Hrvatske. jedino veći prihod jedinicama lokalne samouprave i regionalne samouprave može dovesti do pokretanja i gospodarstva i smanjenja nezaposlenosti isto tako kod nas u Slavoniji i do oporavka Slavonije koja mora sustići sve ostale dijelove Hrvatske. Na samom kraju želim reći da za ovakav Zakon ne samo što se donosi po hitnom postupku, i za ovakvu Vladu koja je napravljena ne pregovorima i slaganjem programa u mjesec i po dana, nego čistom političkom trgovinom i stvaranje nove administracije neću glasati. I na kraju zahvaljujem, a zato postoji i dokumentirana televizijska snimka. Zahvaljujem gospodinu koji mi je udijelio kompliment u prvom javljanju, a taj kompliment govori više o njemu, nego o meni. On će se prepoznati. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospodine zastupniče, hvala lijepa na vašem vrlo poticajnom izlaganju. Da li želi predlagatelj, gospodin zastupnik, u ime predlagatelja gospodin zastupnik? Ne bi. Da li želi potpredsjednica Vlade? Ne želi. Zaključujem raspravu i dajem na glasovanje. Za ovaj Zakon, jedna napomena, je potrebito 77 zastupnika da bi on bio izglasan. Dakle, 77 zastupnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Hvala lijepa. Tko je suzdržan? Utvrđujem da je većinom glasova, 81 glas za, protiv 58 i 3 suzdržana usvojen ovaj Zakon. Dame i gospodo zastupnici, sutra nastavljamo ovu istu sjednicu u 9 sati i 30 minuta sa predloženim točkama dnevnog reda. Želim vam svima ugodan odmor i da se sutra vidimo. Dame i gospodo zastupnici! Želim svima dobar dan drugog dana rada Hrvatskog sabora. Prelazimo na ostale točke dnevnog reda. Jučer smo završili jednu. Nastavljamo sa točkom - Predstavljanje Vlade Republike Hrvatske i glasovanje o povjerenju Vladi Republike Hrvatske Gospođo i gospodo zastupnici, dopustite mi da najkraće podsjetim na ustavni položaj i odgovornost Vlade Republike Hrvatske. Prema Ustavu Republike Hrvatske Vlada Republike Hrvatske obavlja izvršnu vlast i odgovorna je Hrvatskom saboru. Predsjednik Republike temeljem članka 97. Ustava Republike Hrvatske povjerava mandat za sastavljanje Vlade osobi koja na temelju raspodjele zastupničkih mjesta u Hrvatskom saboru i obavljenih konzultacija uživa povjerenje većine svih zastupnika. Prema članku 109. Ustava Republike Hrvatske članove Vlade predlaže osoba kojoj je Predsjednik Republike povjerio mandat za sastav Vlade. Odmah po sastavljanju Vlade a najkasnije u roku 30 dana od prihvaćanja mandata mandatar je dužan program Vlade i Vladu predstaviti Hrvatskom saboru i zatražiti glasovanje o povjerenju. Molim mandatara za sastav Vlade Republike Hrvatske gospodina doktora Ivu Sanadera da se obrati zastupnicima. Izvolite!