Kolegice i kolege, želim vam dobar dan. A započeti ćemo sjednicu raspravom o: - Konačni prijedlog Zakona o strateškim investicijskim projektima Republike Hrvatske, drugo čitanje, P.Z. br. 420; Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Kod donošenja Zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje Zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo, Odbor za turizam, Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo i Odbor za zaštitu okoliša i prirode. Izvješća ste primili na sjednici. A uvodno će Prijedlog Zakona obrazložiti ministar gospodarstva gospodin Ivan Vrdoljak, izvolite ministre.
Hvala lijepo poštovana potpredsjednice, poštovane dame i gospodo saborski zastupnici i zastupnice. Ukratko, pošto je drugo čitanje pa smo već imali jednu konstruktivnu raspravu u prvom čitanju, ja ću ponoviti osnovne teze kod prvog obrazlaganja zakona. Dakle, osnovni razlog je ubrzavanje procedura koje su do sada ili zaustavljale ili znatno usporavale i činile vremenski vrlo nepredvidivim važne investicijske projekte u Republici Hrvatskoj. Prvi motiv kada smo krenuli u pisanje ovog zakona bile su ustvari javne investicije. Investicije vezane za realizaciju … [[Govornik se ne razumije.]] i kohezijske fondove i njihovo financiranje. I da bi izbjegli potencijalne problem u sporosti naše administracije i javne uprave a probleme kod realizacije i takvih projekata motiv je bio napisati Zakon o strateškim investicijama. Ali smo nakon rasprave unutar ministarstva zaključili da treba otvoriti vrata i tim Zakonom i pojedinim privatnim da tako kažem velikim investicijama kojih nažalost nema puno, kojih nažalost nema dovoljno da bi mi konzumirali ovaj Zakon na dnevnoj ili tjednoj razini za te privatne investicije ali koji god broj je bilo bi dobro da ih vrlo transparentno vodimo i realiziramo. Ja ću odmah prijeći na one izmjene koje smo napravili između prvog i drugog čitanja. Mi smo tijekom rasprave u Saboru u prvom čitanju, u to vrijeme je bila otvorena javna rasprava koja je trajala mjesec dana. Pozvali smo sve saborske klubove i pozicijske i opozicijske u javnoj raspravi naravno i sve nevladine udruge da nam pomognu, da na kažu neke sugestije, daju neke prijedloge, da dobijemo tekst koji je najbolji sutra za provedbu i koji nema nekih nedoumica, da je potpuno jasan i nema nekih nedoumica u provedbi. Dobili smo neke primjedbe od posebno od strane NGO-ova. Dobili smo vrlo konstruktivne primjedbe tijekom saborske rasprave koje smo i uvrstili u ovaj konačan prijedlog koji je došao pred vama. Evo, primjer tome je da se u saborskoj raspravi vrlo argumentirano apostrofiralo da tražimo od investitora koji ulaze u tako veliku investiciju BON 1, BON 2 i BON plus, a u pravilu su to posebni pravni subjekti koji ako ništa drugo ti BON-ovi će izgledati prilično neozbiljno ili pa da tako kažem nedostojno planiranog projekta. A ako tražimo opet od međunarodne institucije, financijske investicijske ili nekog stalnog partnera koji ulazi unutra onda opet BON 1, BON 2 potpuno irelevantan što se sa naše strane tiče i to je stvarno suvisla primjedba i prihvatili smo, to je bilo iz oporbenih klupa. Nakon toga je također je bilo u saborskoj raspravi što smo uhvatili i zapisivali, gdje smo tražili da se izbaci zahtjev za potvrdu o nekažnjavanju. U pravilu su direktori vlasnici project menageri koji vode te investicijske projekte, dolaze iz stranih zemalja i tražiti od njihovih institucija neku formu potvrde o nekažnjavanju koja kod nas postoji bi bila ustvari kompliciranje procesa i onda smo sa tim nekim vrlo ozbiljnim argumentima možda čak i različitosti u prihvaćanju pojedinih papira u biti izbacili cijeli članak koji je govorio o tome da nam se potrebno dostaviti izvod iz kaznene evidencije. Još jedna promjena koja je došla sa više strana, kao prijedlog i naravno da smo je potpuno i suvislo i argumentirano prihvatili a to je da u Povjerenstvu za procjenu i utvrđivanje prijedloga strateškog projekta uđu i dva člana, jedan član predstavnik gradonačelnika ili načelnika sa jedinice, sa lokalne jedinice i … [[Govornik se ne razumije.]] gdje se projekt realizira. I drugi imenovan od strane župana s područja s kojeg, na kojem se realizira. Projekt, mislim da smo i na taj način postigli, na toj izmjeni postigli i veći taj udio sudjelovanja lokalne i regionalne zajednice u realizaciji ovih projekata. Ja želim ponoviti osnovne teze a to je da Zakon o strateškim investicijskim projektima ne dezavuira niti jedan postojeći zakon, on samo ubrzava postojeće procese. Ne može se niti staviti na listu a kamoli ozbiljnije razmotriti i odlučiti da će Vlada odlučiti ukoliko nije suglasan sa prostornim usvojenim i valjanim prostornim planom županije, općine ili grada. To znači da ukoliko netko u lokalnoj jedinici ne želi da se to tamo realizira neće biti prostorni plan adekvatan tome. I ako nije u prostornom planu uopće ga u startu ne razmatramo. I svi oni koji govore da ćemo mi preskakati pojedine procedure na način da bi izbjegli mišljenje lokalne i regionalne uprave mislim da nije argumentirano dovoljno dobro. Jer prostorni plan se isključivo usvaja u tijelima lokalne i regionalne samouprave i oni odlučuju o tome da li tamo ima šanse realizacije takvog projekta. I dobro je da sudjeluju u … [[Govornik se ne razumije.]] argumente, bi bilo dobro da sudjeluju u povjerenstvu. Iz početka smo mislili da samo usvajanje prostornog plana potvrđuje njihovu namjeru, međutim dobro je da sudjeluje u povjerenstvu iz razloga da su informirani o tijeku projekta. Inače ne znaju, nemaju pojma, oni su omogućili da se to dogodi … usvajanje svog prostornog plana ali ako ih ne stavimo kao članove povjerenstva onda vjerojatno neće imati punu informaciju o tome što je u kojoj fazi, a to nije dobro. Dobro je da ljudi znaju što se događa. Ostali kriteriji su ostali isti, znači kriteriji za odabir strateškog projekta sukladni su dokumentima prostornog uređenja i imaju vrijednost ukupno kapitalnih troškova ulaganja jednaku ili veću od 150 milijuna kuna, imaju mogućnost biti sufinancirani iz fondova i programa Europske unije, a ukupna vrijednost kapitalnih troškova projekta jednaka je ili veće od 75 milijuna kuna. Ostvaruje se na potpomognutim područjima, odnosno na područjima jedinice područne i regionalne samouprave prve skupine i na području jedinica lokalne samouprave prve i druge skupine sukladno zakonu kojim se uređuje regionalni razvoje Republike Hrvatske, a ukupna vrijednost kapitalnih troškova ulaganja tamo je manja naravno, jednaka ili veća od 20 milijuna kuna i ostvaruju se ti projekti na otocima ukupna vrijednost kapitalnih troškova ulaganja jednaka ili veća od 20 milijuna kuna. To su neke logične sitne, a opet dovoljno dobre izmjene između prvog i drugog čitanja. Zaključno samo ponovit ću. Ključna poruka je, svaki zakon koji dođe na listu i Vlada odluči da ga imenuje strateškim projektom u interesu Vlade Republike Hrvatske je najtransparentniji investicijski projekt u Hrvatskoj gdje se imenuju točni rokovi, znači točni rokovi koji su potrebni da se realizira projekt sa točno odgovornim osobama koje pojedine korake trebaju odraditi. Sve to će biti, cijelog tog procesa potpuno javno, transparentno, objavljujući sve odluke i sve korake i na web stranicama i otvorenim drugim komunikacijskim kanalima kako bi javnost znala što se po pojedinom projektu događa. Ima puno primjera gdje se danas pojedini projekti realiziraju, a da ne znamo u kojoj su fazi, da ne znamo tko iz kojih razloga je ubrzao ili usporio i da ne znamo tko kada može očekivati kraj realizacije pojedinih tih projekata. Mislim da ovaj zakon sigurno daje, Zakon o strateškim investicijskim projektima Republike Hrvatske daje puno veću transparentnost nego mnogi današnji kapitalni projekti u Hrvatskoj. Evo još jedna rečenica, dakle treba promatrati ovaj zakon kao instrument kojim će se ubrzati procesi ishođenja ukupne dokumentacije za ostvarivanje javnih i privatnih projekata koji su od strateškog interesa za Republiku Hrvatsku, a što bi trebao biti jedan od temelja brzog pokretanja investicijskog ciklusa i onog nužnog neophodnog rasta koji nam treba u sljedećim godinama. Ja bih stvarno volio živjeti u zemlji gdje mi ovakav zakon nije potreban i ja se iskreno nadam da za dvije godine nam neće biti potreban, kada reforme završimo sve koje smo započeli jer ona zemlja koja je uredna, brza, efikasna u svojoj javnoj upravi ovaj zakon ne treba. I mi nažalost danas trebamo taj zakon da bi bar strateške investicije uveli u red. Dokaz toga su brojne investicije koje su došle u Agenciju za investicije i konkurentnost i koje se jedna po jedna rješavaju kroz radnu grupu za privatne investicije iz raznoraznih razloga, što tromošću, pasivnošću, neodlučnošću i nedonošenjem odluka tijela državne uprave, što lokalne ili regionalne. I kada smo sve to vidjeli smo vidjeli da u biti je teško čekat kraj administrativnih i reformi u javnoj upravi nego prije toga usvojiti ovaj zakon, početi raditi, a onda evo nakon nekoliko godina ako sve bude u redu i neće ovaj zakon biti potreban. Otvoreni smo naravno da u raspravi … amandmanima koji će doći i ponovit ću, pozvali smo vas sve saborske klubove u 30 dana nakon prvog čitanja da nam se obrate, da dođu razgovarati u Ministarstvo gospodarstva, da pošalju pismene prijedloge. Od saborskih klubova nismo dobili primjedbe niti prijedloge, ali smo dobili od mnogih drugih institucija od kojih smo neke svojim argumentima uvažili, a od saborskih klubova smo dobili vrlo argumentiranu raspravu u prvom krugu koju smo dobrim dijelom i usvojili. Uvodno toliko. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Sad ćemo preći na replike. Branko Bačić, izvolite.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Gospodine ministre, kažete da nisu u pravu oni koji govore da se ovim zakonom isključuje iz odlučivanja lokalna samouprava i da ne poštuju prostorni planovi. Naime, tu niste u pravu. I vi kao bivši ministar graditeljstva i prostornog uređenja znate da je ovaj Sabor u prvom čitanju raspravio Zakon o prostornom uređenju. Tim zakonom se propisuje donošenje državnog prostornog plana kojim se prostornim planom Vladi omogućava da na prostoru Hrvatske gdje god ona želi utvrdi objekte, projekte od državnog značaja pa prema tome i ove investicijske projekte. I na taj način ostavlja po strani jedinice lokalne samouprave jer Vlada svojim državni prostornim planom to propisuje, a vi sada dodatno ovim člankom za te lokacije koje su sada izvan odlučivanja jedinica lokalne samouprave, vi ovim zakonom kažete da za te projekte onda niti ne treba urbanistički plan uređenja, da nema potrebe raditi urbanistički plan uređenja. To znači da s jedne strane Vlada će odredit koji su to projekti i ovim zakonom, a i temeljem državnog prostornog plana mimo lokalne samouprave i druge strane propisujete ovim zakonom da kada to tako Vlada odluči da se neće raditi urbanistički plan uređenja gdje jedino može lokalna samouprava onda ako će to Vlada takav plan donijeti, nešto reći, odrediti uvjete kako će se u tim prostorima koje je Vlada državnim prostornim planom propisala graditi. Prema tome,niste u pravu. Dakle ovim zakonom i zakonom kojega smo raspravili u prvom čitanju se u prostornom uređenju jedinica lokalne samouprave stavlja po strani što je protivno Ustavu, a da ne govorim da je protivnom i Europskoj povelji o lokalnoj samoupravi gdje je prostorno planirani i isključivo stavljeno u nadležnost jedinica lokalne samouprave.
Odgovor na repliku ministar Vrdoljak.
Dakle poštovani zastupniče Bačić, u stvari Zakon o prostornom uređenju definira ono što se može definirati u državnom prostornom planu. U državnom prostornom planu nikad nećete definirati tvornicu cipela u Prelogu, jer je to nemoguće napraviti, jer to zakon ne dozvoljava niti zonu koja će biti u bilo kojem drugom gradu industrijske, turističke ili neke druge namjene. Što je fokus ovog zakona? Zna se što može ići u državni prostorni plan infrastrukturni, pa i piše vam tamo, neću vam pričati promet itd. itd. To se uopće ne odnosi na pojedine industrijske investicije koje dolaze jer ne može se dogoditi da državni prostorni plan definiranje pojedinih zona u pojedinim lokalnim upravama i to vam tamo piše ali nećemo puno pričati o tom zakonu. Da i u prvom prijedlogu je bio prijedlog da detaljni urbanistički plan i urbanistički plan uređenja ne bude uvjet kod strateških investicijskih projekata Vlade Republike Hrvatske. Da smo imali ovaj zakon ne bi izgubili dobrih godinu i pol dana na Srđu. Znači išao je referendum koji nije uspio jer se čekao detaljni, država je bila pred velikim, velikim šansom da bude tužena i da izgubi svoj spor jer smo mijenjali uvjete koje je investitor imao na početku projekta. Izgubili smo godinu, dvije dana, da bi na kraju završilo tako kako je završio. Referendum je prošao kako je prošao isključivo zbog detaljnog urbanističkog plana i urbanističkog plana uređenja u nekoj daljoj poziciji. Ja ću vam samo reći nekoliko brojeva. Dakle, kada smo pokušali postojeće projekte koji postoje u … [[Govornik se ne razumije.]] staviti u sustav kao da je zakon usvojen u ovom tekstu, onda smo došli do zaključka [[Upadica Zgrebec: Hvala lijepa.]] Evo 15 sekundi, prije Zakona o strateškim projektima za jedan industrijski pogon izgradnju tvornice bi nam trebalo 13 do 22 mjeseca zato što je detaljni plan.
Hvala lijepa. Imate još replika pa ćete nastaviti. Ivan Šuker, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Gospodine ministre vi ste u ovom Pravilniku o djelovanju Povjerenstva vladinog za strateške investicije, jer tako bi trebali nazvati, a ne zakon propustili ono što je ključno. Normirali ste sve, međutim u članku 16. kad se treba normirati, definirati koliko imovine se treba izdvojiti iz nekakvog šumskog dobra ili nečega naprosto niste normirali. Međutim, stavak 2. koji kaže da nekretnine u vlasništvu Republike Hrvatske potrebni za provedbu strateškog projekta Vlade Republike Hrvatske raspolaže bez javnog nadmetanja i bez javnog prikupljanja ponuda po tržišnoj vrijednosti prema procjeni ovlaštenog sudskog vještaka. Postavlja se pitanje da li se zemlja procjenjuje u trenutku dok je to nekakvo šumsko zemljište sa makijom ili se zemlja procjenjuje u vrijednosti kad se to zemljište izdvoji iz tog šumskog dobra i postaje nekakva gospodarska zona. I druga stvar, članak 16. stavak 3. Vlada Republike Hrvatske uz prethodno mišljenje resornog Središnjeg tijela državne uprave može izdvojiti šume i prilikom prve rasprave je rečeno da je nelogično, da Hrvatska koja ima na stotine hektara ili na tisuće hektara gospodarskih zona da najedanput sad trebamo osnivati neke nove gospodarske zone. Ali smo rekli da je logično ako fali jedan ficlek da se zaokruži ta nekakva jedinica na kojoj bi se odvijao strateški projekt da je to logično. Ali ako kažem zakonom sve živo normiramo onda bi trebali reći da to ne može biti iznad 10 ili 20% ukupne površine na kojoj se odvija određeni projekt. Jer ovako člankom 16. stavkom 2 i 3. otvarate silne mogućnosti za manipulacije.
Odgovor na repliku ministar Ivan Vrdoljak.
Kratak odgovor. To je članak koji je prepisan iz Zakona o upravljanju državnom imovinom. Kako smo rekli da ovaj zakon neće dezavuirati ostale zakone onda se reflektiramo na onaj zakon koji definira kako se upravlja državnom imovinom samo u slučajevima gdje primjenjujemo strateške projekte u Republici Hrvatskoj. To znači, ako postoji Zakon o upravljanju državnom imovinom mi upravljamo državnom imovinom onako kako piše u Zakonu o upravljanju državnom imovinom i to vam je najjednostavnije obrazloženje vaše primjedbe. Ukoliko imate drugih primjedbi krenite s inicijativom, ali ne znam koja bi možda pomogla u boljem upravljanju državnom imovinom ali ne da bi dezavuirali taj zakon sa ovim. Ja sam uvodno rekao ne želimo niti jedan zakon dezavuirati sa ovim zakonom. Ovo je primjena ostalog zakona koji vlada u Republici Hrvatskoj uključujući i raspolaganje državnom imovinom, tako da je ova primjedba jednostavno usmjerena na krivi zakon. Mi je samo primjenjujemo u već postojeći zakon.
Frano Matušić, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa gospodine ministre, reći da je ovo najtransparentniji zakon doista nije u skladu sa onim što smo mi dobili kao prijedlog u drugom čitanju. I riječ je o zakonu koji potpuno dezavuira javnost, potpuno. Vi oduzimate sve alate javnosti da bude uključena u donošenje određenih dokumenata koji su od vitalnog značaja za razvoj određenog područja. Vi isključujete javnost. Dakle, imali ste sličan primjer. Imate sličan primjer u Slovačkoj. Europski sud za ljudska prava je naložio izmjenu zakonodavstva u Slovačkoj upravo zbog sličnog projekta, sličnog načina pokušaja provođenja projekata sa državne razine mimoilazeći lokalna tijela i općinska i gradska vijeća i županijske skupštine. Na vašu žalost mi čitamo zakone, pa onda vam moram reći da u Zakonu o prostornom uređenju koji se predviđa državni prostorni plan govori se o projektima i objektima gospodarske namjene, ne samo kao što ste vi rekli energetske, nego i gospodarske što potpuno otvara mogućnost da se kombinacijom ova dva prijedloga zakona koji su još uvijek prijedlozi. Ja se nadam da će se izmijeniti bez obzira nadam se i amandmanima. Potpuno se otvara mogućnost da se isključi javnost. I srž nije uništen, nije on izgubio ništa, on je spašen zahvaljujući javnim raspravama da se srž pusti onako kako je htio u tom trenutku investitor a suprotno planovima koji su bili na snazi, suprotno i gradskom urbanističkom planu i suprotno prostornom planu županije Dubrovačko-neretvanske danas bi Srđ bio nagrđen. Dakle, Srđ je spašen zbog javne procedure, zbog činjenice da se UPU morao donijeti na gradskoj razini što je napravljeno i to je dobro i za investitora koji se slaže s tim i koji je ispravio sve ono što na početku nije htio popraviti i dobro je za javnost koja je na taj način ipak stekla uvid. Ovim načinom na koji vi planirate gdje zapravo planirate izbjeći da se UPU donese kroz ovaj drugi zakon to je doista jednostavno dezavuiranje apsolutno cijelog sustava.
Hvala lijepa. Vi mene stalno opominjete na vrijeme. Odgovor na repliku, ministar Vrdoljak.
Da volim ove standardne primjedbe koje u pravilu ne stoje a dobro zvuče pred kamerama. Dakle ponovit ću, prostorni plan županije i grada … [[Govornik se ne razumije.]] od jedinica lokalne i regionalne samouprave usvojite ih, mijenjajte ih, sudjelujte s javnosti. Ja sam bio dio lokalne uprave, mogao sam mijenjati, nisam morao mijenjati. Ne postoji mogućnost da uđe strateški projekt na listu ako nije sukladan prostornom planu. I vi nakon svega toga kažete da mi zaobilazimo jedinice lokalne samouprave u ovom zakonu. Apsolutno ne zaobilazimo ljudi! I možete sto puta tvrditi, super je napravljeno u Dubrovniku, odlično i treba uvesti red i investitora ali i lokalnu upravu i regionalnu koje ne smiju svoje političke ambicije i nešto što dobro tog trenutka zvuči u lokalnoj javnosti koristiti da bi zaustavljali investitore koji su prije toga već imali određene troškove na bazi planova koji su postojali. I oboje je ispravljeno tamo, odlično. I treba tako i dalje raditi. Ali ne izgubiti dvije godine. Ja ću samo ponoviti od 13 do 22 mjeseca industrijski projekt za dokumentaciju, od 13 do 22 mjeseca kad kažemo strancu sutra u Londonu mene pitaju jel to 13 ili 22? Ja ne znam. Jer toliko treba da mi DPU, UPU prođe ili ne prođe na pojedinim gradovima. Ja kažem ne znam. Ako je strateški projekt onda ne može biti duže od 10 mjeseci, može biti 8 ali neće biti duže od 10 mjeseci. Onda to mogu reći sa ovim projektima. I to je glavni motiv, ljudi. Turistički projekt od 8 do 27 mjeseci. Kad kažem investitoru za koliko možeš realizirati dokumentaciju, on mene pita, a ja kažem njemu od 8 do 27 mjeseci. Pa kako, ako ću biti iskren. Mogu ja lagati pa bit će za godinu dana pa će se dogoditi ovako kako se znalo na nekim dijelovima Hrvatske dogoditi pa ne za godinu nego za dvije i pol. Ali realno je od 8 do 27 mjeseci.
Hvala lijepa.
Sutra ja mogu reći ne duže od 5 mjeseci ako je turistički projekt.
Hvala. Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Gospodine ministre govorili ste da ste slušali glas javnosti u izradi ovog prijedloga. Pa iščitavajući čini mi se da niste uopće čuli nijedan glas koji je dolazio iz oporbe. Kako ste došli do kriterija od 150 milijuna kuna, kojom metodologijom i kojom analizom? Što je presudilo da je 150 milijuna kuna kriterij da nešto može biti proglašeno strateškim projektom, a 149 milijuna i 999 tisuća nije strateški projekt? Govorili ste tko može biti investitor, ali nema tko ne može biti investitor strateškog projekta. I o tom se govorilo ovdje u prvom čitanju. Ugradili ste da mora se dokazati solventnost investitora. Što znači solventnost ako je on dužan za isplatu plaća 2 godine? Ima onih koji su izuzetno solventni ali ne podmiruju svoje obveze. Platili su možda i doprinose ali nisu isplatili plaće. Što je s onima koji su sudjelovali u predstečajnoj nagodbi, kojima je država otpisivala dugove? Što je s onima kojima su banke komercijalne otpisivale kredite jer nisu vraćali kredite, a drugima koji vraćaju povećavali su kamate zbog tih? Takvi mogu biti i dalje nositelji i investitori strateškog projekta. Što je sa kriterijima koji su nejasni, dvojbeni i neprovjerljivi? Kažete u članku 5. da nositeljem se mogu proglasiti ukoliko se odnose na aktivnosti usluga visoke dodane vrijednosti. Koji je to kriterij nositelj usluga visoke dodane vrijednosti? Koje su to djelatnosti, koje su to usluge visoke dodane vrijednosti? Pa one koje danas potvrdite da su to već za mjesec dana mogu ne biti usluge visoke dodane vrijednosti. A što je sa tečajnim razlikama koje će se pojaviti od trenutka kad odobrite 150 milijuna provedbe samog strateškog projekta?
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, ministar Ivan Vrdoljak.
Da budem brz i uklopim se u vrijeme, dakle što sam trebao napisati? Ne mogu biti investitori strateških investicijskih projekata Vlade RH ili RH lopovi, kriminalci, populisti bez sadržaja ili što? Što sam trebao napisati? Tko to ne može biti? Pa naravno da ne mogu biti lopovi i kriminalci jer su takvi u zatvoru. Ali ja ne znam kako ja trebam nabrojati sve one koji trebaju ne biti investitori. Tako da mi kako sam i rekao na prvom čitanju smo bili mjesec dana u fazi javne rasprave i pozvao sam vaš saborski klub, dajte nam prijedloge, pomozite nam i vaš prijedlog je bio skinite BON 1 i BON 2 i pozovite se na solventnost, prihvaćen. Vaš prijedlog je bio skinite kaznenu evidenciju jer je bezveze tražiti, učinjeno. To je vaš prijedlog bio u saborskoj raspravi. Ja slušam to, moji kolegice i kolege su u ministarstvu slušali saborsku sjednicu i prihvatili te prijedloge. To su vaši prijedlozi bili, poslušajte sjednicu. A što se tiče vaše zadnje primjedbe dakle ne mogu vam napisati u zakonu tko ne može biti investitor, mislim da to i vi sami znate ali ste malo čudno se izrazili da tko ne može biti investitor. Kriminalac, lopov, nemam pojma, onaj koji nema novaca, onaj koji, kak da ga napišem? Ne pametan? To je mislim stvarno deplasirana primjedba. A što se tiče aktivnosti ulaganja u visoke dodane vrijednosti to je opet dragi kolega prepisano iz Zakona o poticanju investicija i poboljšanju investicijske klime. Znači, opet nismo dezavuirali bilo koji zakon nego smo primjenili već usvojeni zakon gdje potičemo direktna ulaganja sa oslobađanjem poreza znate i sami poreza na dobit sa direktnim novcima za novozaposlene i iz tog zakona smo prepisali i stavili ovdje. Jer ponavljam ne dezavuiramo nitijedan zakon. Zbog toga je to tu, ne postoji u drugom zakonu pa smo prebacili tu da budemo potpuno jasni da potičemo.
Tomislav Klarić replika.
Poštovana potpredsjednice, ministre, kolegice i kolege zastupnici. Ministar je rekao da će se u potpunosti uvažavati prostorni planovi jedinica lokalnih samouprava i ukoliko takva investicija nije u njihovom prostornom planu da se neće realizirati. Njega demantira upravo drugi zakon koji se donosi koji ograničava jedinice lokalne samouprave na isključivo planiranje na prostoru naselja i izdvojena područja poslovnih zona. S druge strane je rekao čini mi se da je upotrijebio riječ ne dezavuira ostale zakone i propise. Pa upravo u članku 27.ste napisali rečenicu koja govori "čime se omogućava da se izdavanje dozvola ne primjenjuju odredbe iz propisa upravnog područja prostornog planiranja" itd. Najveći problem ovog zakona je što niti Vlada niti mi nismo vidjeli osnovni dokument koji bi trebao biti podloga za izradu ovog zakona, a to je Strategija razvoja RH i reći što je to strateška investicija, gdje se ona može napraviti, kako se može napraviti i kako se može provesti i gdje se može provesti. Da ne govorim da na prostoru RH imate na desetke milijuna kvadrata područja u poslovnim zonama u 550 gradova i općina za koje su već izrađeni prostorni planovi, urbanistički planovi većim dijelom i infrastruktura i uputite te investitore u te zone i oni mogu krenuti odmah graditi bez izrade ovakvih zakona, a još veća opasnost u ovome dijelu kada govorite da jedinice lokalne samouprave će imati utjecaj je onaj članak koji propisuje da šuma može postati lokacija za nekakvu stratešku investicija, da se ta šuma može izbaciti iz šumskogospodarske osnove strateškog dokumenta Hrvatskih šuma i da se na tom području može graditi.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku ministar Ivan Vrdoljak.
Kako biti kratak. Dakle Zakon o prostornom uređenju i novi zakon o gradnji nije usvojen prošao je prvo čitanje. Mi smo s kolegama u Ministarstvu graditeljstva u koordinaciji kako napraviti suglasnost jednog i drugog i o to ćemo raspraviti kada dođe kod vas u drugo čitanje pa ćemo onda komentirati zajedno vi sa kolegama iz pozicijske strane Sabora i ministarstvima kako urediti taj zakon, to nije današnja tema. Samo sam jedan detalj zaboravio reći, a očito da vas buni a niste možda primijetili u zakonu. ako postoji detaljni plan i ako postoji urbanistički plan uređena onda projekt mora biti sukladan tom detaljnom planu. Znači ako danas važeći detaljni plan uređenja, danas važeći i urbanistički plan uređenja gdje je grad sebi odredio na toj lokaciji želim takvu marinu i hoću da izgleda ovako, usvojio sam detaljni plan onda investicija mora takva biti. Mi govorimo o onom području gdje su se definirali da je potreba da se nekad napravi detaljni plan, a on se nikad nije napravio i ne mora se nikada dogoditi i da on stopira taj projekt. Znači ni u trenutku kada postoji detaljni plan. Super, svima lakše i povjerenstvu i investitoru, lokalnoj upravi usvajajte detaljne planove. Ljudi radite takve urbanističke planove uređenja tamo gdje vam dolazi investitor. Odlično, usvojite ih. Ne može doći na listu onaj koji nije sukladan važećem planu, bio on detaljan ili prostorni ili …. Ako je usvojen odlično. To sam vam zaboravio reći pa očito da je tu došlo možda do zbunjivanja. Ukoliko je usvojen detaljni plan pa šta mi dezavuiramo. Ako imamo detaljni plan moramo ga poštivati, pa nećemo ga preskočiti, tko to želi. Ako imamo urbanistički plan uređenja pa naravno da ćemo ga poštivati ali ako nemamo a predviđeno je da bude a nije se napravio 15 godina pa kog da više čekamo. Onda stvarno ne možemo čekati više od 8 do 27 mjeseci nego to strpati u ovih do 10 sa punim autoritetom i onda to možemo napraviti s ovim zakonom.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Tko? Odbor za gospodarstvo, predsjednik Ivan Rađenović.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa budući da se radi o vrlo važnom zakonu u najkraćim crtama. Dakle Odbor za gospodarstvo na svojoj 28.sjednici razmotrio Konačni prijedlog Zakona o strateškim investicijskim projektima RH što ga je Hrvatskom saboru predložila Vlada RH. U raspravi je istaknuto da je zakon instrument ubrzanja procesa ishođenja dokumentacije za ostvarivanje javnih i privatnih projekata od strateškog interesa za RH, a osnovni ciljevi koji se žele postići usvajanjem ovoga zakona su postizanje brže i učinkovitije zaštite dobara od interesa za RH, povećanje zaposlenosti, poboljšanje uvjeta za proizvodnju te uvođenje i razvoj novih tehnologija. Većina članova odbora podržala je donošenje ovog zakona ocjenjujući ga potrebnim i nužnim za pokretanje investicijskog ciklusa, a zaključeno je da će se donošenjem ovoga zakona svi projekti koji su danas na neki način u provođenju, pa i oni koji bi na bilo koji način mogli biti favorizirani ili blokirani da će postati transparentni. Dakle nakon provedene rasprave Odbor za gospodarstvo većinom je glasova uz pet glasova i dva suzdržana glasa odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje Zakona o strateškim investicijskim projektima RH kao što je predloženo. Hvala lijepo.
Hvala. U ime Odbora za prostorno uređenje i graditeljstvo predsjednik Zdravko Ronko.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo Hrvatskog sabora je raspravio također ovaj konačni prijedlog zakona kao zainteresirano radno tijelo. U uvodnom izlaganju predstavnika predlagatelja pomoćnica ministra koja je bila prisutna obrazložila je konačni tekst i razlike nastale između rješenja iz prijedloga i rješenja koja su predložena ovim novim zakonom. Također je naglasila da predloženi zakon predstavlja temelj za brzo pokretanje investicijskog ciklusa od važnosti za Republiku Hrvatsku te uređenje bitne protočnosti administracije, odnosno brže ishođenje dokumenata ili dokumentacije. Istaknuto je također da su pojedina rješenja iz ovog prijedloga vezana i uz druge važeće zakonske propise i da nema derogiranja tih propisa. Riječ je samo o ubrzanju postupka. Također je naglasila da predlagatelj pri izradi prijedloga zakona je usuglašavao rješenja sa odredbama spomenutih zakona te da je nakon provedenog prvog čitanja u konačni tekst ugrađena većina primjedbi proizašlih iz saborskih rasprava i rasprave provedene u saborskim tijelima. Nakon toga u raspravi koja je uslijedila većina članova odbora bila je suglasna sa potrebom donošenja predloženog zakona smatrajući da on osigurava pravni okvir kojim će se stvoriti pretpostavke za pokretanje investicijskog ciklusa i naročito da predstavlja dobru podlogu za pokretanje gospodarskog razvitka, zemlje u cjelini i na svim razinama. Kao jedna od pozitivnih rješenja ovoga zakona, zakonskog teksta istaknuta je mogućnost bržeg administrativnog postupka koji prethodi pokretanju tog investicijskog ciklusa. I pohvaljen je rad ministarstva koji proizlazi iz ovog prijedloga. Istaknuto je i da su čelnici jedinica lokalne samouprave vrlo zainteresirani za velike investicijske projekte. Obzirom da jedno radno mjesto potiče na otvaranje novih 5 do 6 radnih mjesta. Istaknuto je dakle i naglašena je potreba da se predloženi tekst, da se uzme u obzir svi ovi poticaji koji jesu kako bi se ovo investiranje pokrenulo u što je moguće bržem i kraćem roku. U raspravi je također bilo izraženo i mišljenja da predložena zakonska rješenja na neki način marginaliziraju ulogu jedinica lokalne i područne, regionalne samouprave pri odlučivanju o tim strateškim investicijskim projektima na lokalnoj razini i zatraženo je da se dodatno uskladi rješenje predloženog zakona sa zakonima iz područja graditeljstva koji su sada u postupku izrade. Evo nakon provedene rasprave Odbor je sa 6 glasova za i 3 glasa protiv predložio Hrvatskome saboru da se donese Zakon o strateškim investicijskim projektima Republike Hrvatske. Hvala lijepa.
Otvaram raspravu. Prvi na redu je Klub nezavisnih zastupnika i kolega Damir Kajin.
Poštovana gospođo potpredsjednice, gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici. Pa od potvrde o nekažnjavanju investitora po meni je nešto drugo daleko bitnije. Iako sigurno ne bih imao ništa protiv da se podastre i jedna ovakva potvrda. Ali što je za mene daleko bitnije? Ajde pustimo sada tu raspravu o tome kako treba moral vratiti u politiku, upravljanje državom i tome slično. Iako ni na koji način ne želim staviti znak jednakosti između ove Vlade i one bivše, ne daj Bože. Ali što predlažem. Da se zabrani da ljudi koji rade na tim projektima od strane države, od strane lokalne samouprave sutra postanu savjetnici u tim tvrtkama barem 5 ako ne 10 godina. Po okončanju jasno svojih javnih funkcija. Zašto? Jer ovo se pretvara gospodine Miloševiću u jedan perfidan oblik korupcije. Ne možete vi voditi Ministarstvo lokalne samouprave ili ne znam županije ili nekoga velikoga grada i po okončanju mandata za desetine tisuća eura postajete savjetnici najvećih kompanija u zemlji. Eto, u Istri neki postaju savjetnicima Plave lagune a upravo jučer ili jutros doznajem i najveće hrvatske kompanije. A bivši ministar turizma jednog drugog portfelja turističkog u toj najvećoj hrvatskoj kompaniji. Za mene je to gospodo jedan klasičan sukob interesa. Što god vi mislili tako ne smije biti. Kao što nije smjelo biti, nema mi ovdje Miloševića, izašao je da novi vlasnici po provedenoj pretvorbi i privatizaciji one ministre ili one koji su vršili u ime Hrvatske države tu pretvorbu i privatizaciju imenuju ih na čelna mjesta nije bitno T-HT-a ili vodećih hrvatskih banaka. I onda si čovjek postavlja pitanje pa za koga su ti pojedinci radili. Da li su radili za Hrvatsku, da li su radili za kapital, da li su radili za sebe. Pa budimo ozbiljni. Treba raditi za kapital, jasno da treba raditi. Jer će onda taj kapital i te tvrtke raditi za Hrvatsku ali pojedinci koji bi to trebali usmjeravati ne smiju od svega toga imati osobne koristi. To je moj stav, ne moram biti u pravu ali vidim naprosto što se dešava na prostoru na kojemu živim. Ja osobno smatram da ovakvi zakoni su u Hrvatskoj potrebni. Činjenica je da investicija nema. O čemu se ovdje radi? Evo članak 2. strateški projekti Republike Hrvatske citiram, mogu biti privatni investicijski projekti, javni investicijski projekti ili javni privatni investicijski projekti iz područja gospodarstva, energetike, turizma, prometa, infrastrukture, elektroničkih komunikacija, poštanskih usluga, zaštite okoliša, komunalnog gospodarstva, poljoprivrede, šumarstva, vodnog gospodarstva i tome slično. Znači nema grane koja se ovdje ne spominje. Investitor razumljivo može biti domaća ali jednako tako može biti i strana, nije bitno, fizička odnosno pravna osoba. Može biti država, može biti jedinica lokalne samouprave, mogu biti međunarodne institucije, jednom riječju svi. U članku 5. se kaže da strateškim projektom, pardon, smatrati će se projekt čijom se provedbom stvaraju uvjeti za zapošljavanje većeg broja osoba ovisno o vrsti lokacije i projekta itd. E sada kaže se po kojim kriterijima u skladu sa dokumentima prostornog uređenja ima vrijednost ukupnog kapitala troškova ulaganja jednaku ili veću od 150 milijuna kuna. 3, ima mogućnost biti sufinanciran iz fondova programa Europske unije pa se ovdje spominje cifra oda 75 milijuna kuna, ostvaruje se na potpomognutim područjima pa se spominje cifra od 20 milijuna kuna kao i na otocima itd. No po mom sudu bit ovoga zakona je svakako članak 13. stavak 2., članak koji zapravo govori o žurnosti postupa. E sad otkuda krenuti. Npr. ono što mi je najbliže, u Istri od '90. do danas nije sagrađeno pet novih hotel. Nekada, do '90. industrija nam je bila prva gospodarska grana, ne samo u drugim krajevima Hrvatske nego i u Istri, danas ne nažalost ajde hvala Bogu da ga imamo, to je turizam. Turizam je s druge strane nisko akumulativna grana. Turistički objekti točno, treba priznati, su obnovljeni ali novih nema, kao što ih nema u Istri tako ih nema ni u Dalmaciji, u primorju ili negdje drugdje. Dapače, broj zaposlenih je smanjen za 60% u odnosu na '90., a prosječne plaće u tom portfelju turističkom su negdje 17% manje od republičkog prosjeka. I konačno, turistička osnova, industrijska osnova, nije bitno da li će se opet ovdje netko složiti sa mnom ili ne, Istra, Hrvatska, komunalna osnova Istre, Hrvatske, energetska osnova položena je do kada, do '90. godine. Toj prvoj i drugoj ja ću je nazvati poratnoj generaciji, generaciji naših očeva, mi bi na neki način trebali biti vječni dužnici ne samo zahvalni. Zašto, jer od jedne zaostale, jedne agrarne zemlje stvorili su sustave od kojih mi i danas živimo. Kako živimo ili životarimo, to je druga stvar, ali je činjenica da je to stvoreno sve ono što se privatiziralo upravo u tom jednom periodu do '90. godine. E sad zašto nema investicija, nema ih u Istri, nema ih u gradu Zagrebu, nema ih u Slavoniji, nema ih po Dalmaciji. Svi se lažemo i mislimo da će europski fondovi Hrvatsku pokrenuti. Mislim od toga daj Bože kad bi nešto bilo, ali neće biti ništa. Ako ove godine mi možemo koristiti 150 milijuna eura više no što ćemo uplatiti, a iduće godine nekih 250 milijuna više nego uplatimo, to je znači ove godine cca milijardu, iduće bi godine negdje bilo oko 2 milijarde kuna. To je hvalevrijedno, ali ako nam prioritete bude određivao Bruxelles bojim se da će se taj novac rasprčkat na sve i svašta, od čega pitanje koliko će zemlja imati koristi. Nama BDP pada, govori se da će 2014. isti biti veći ili rasti po stopama od 1,3, 1,5%. Daj Bože, govori se. To govore naše banke, to govori MMF, to govori i spominje hrvatska Vlada. Industrijska proizvodnja isto tako pada, trgovina na malo, u svibnju prvi imamo godišnji rast od veljače 2012., turizam imamo rast iako još uvijek kaska za 2008. godinom, prijevoz putnika i roba opada, građevinarstvo opada, inflacija je pala još u svibnju na najniže razine 1,6%, plaće padaju 14 mjeseci za redom, točno. I što je dobro? Ipak ima i nešto dobro. Inozemna izravna ulaganja, nešto više ulaganja u prvom kvartalu ove godine, da sada ne čitam točno podatke tijekom prvog kvartala ove godine priljev na osnovi izravnog ulaganja 464 milijuna eura, bio je čak 6 puta veći nego prethodne godine uslijed iznimno niske baze. To je zapravo taj razlog. Ali pustimo sada to. Što je bit? Svi znamo da Hrvatska ima problema, između ostalog i zbog te zakonske regulative, kamata na 10-godišnjem tom kako se kaže uzorku sa 4,7% sada raste na 5,8%, kreditni rejting je takav kakav je. Ali ono što mene možda najviše brine što nam se poručuje kao npr. nedavno je to rekao gospodin Linić, citiram da je neprihvatljivo da se štedi na onima koji najmanje dobivaju, ali ćemo rezati dio većih mirovina od 5500 kuna. Kažem nije velika mirovina ali tu ćemo rezati. A gospodin Grčić, potpredsjednik Vlade, kaže rezova će biti jer je deficit prevelik. Moguće je da Europska komisija dade zahtjev da štedimo ne ulazeći u kapitalne projekte i nastavlja, investicije su pale u četiri godine za 40%, a potreban je njihov rast. I eto upravo tu vidim sada zapravo tu bit jednog ovakvog zakona. Kaže dalje gospodin Grčić, Hrvatska povukla zajam od 150 milijuna eura, mora ići u reforme, a gospodin Linić kaže da zajam daje Svjetska banka, a reforme se tiču kaže i ukidanja povlaštenih mirovina službenika, reforme braniteljskih mirovina, a drugi korak se tiče imovinskog cenzusa za dječji doplatak itd. Ako Hrvatska ovisi o 150 milijuna eura ili 1 milijardi kuna onda nam se loše piše. Ova Vlada je učinila sigurno nešto dobro, smanjila je nelikvidnost za 10 milijardi kuna, no još uvijek novaca nema. Imamo točno 10 tisuća tvrtki više registriranih nego 2011., ali točno je i da nezaposlenost raste. Gospodarski problemi nisu od danas, oni su ja bih rekao posljedica događanja barem perioda od 2004. do 2009. ili od 2009. do današnjeg dana, od početka krize kada je samo te prve godine bruto društveni proizvod pao za 6,8% koliko je tada iznosila i inflacija. 2012. proračun je manji za 2 milijarde kuna u odnosu na 2011., subvencije su manje za milijardu i 700 milijuna kuna, ali za kamate se 2008. izdvajalo 4,6% a danas 8,3% ili duplo više ili gotovo duplo više. I to je zapravo bit i to determinira sve ove investicije kojih zapravo nema. Nema ni Plomina C. Ja sam na strani građana dole, apsolutno ali mislim da ni od toga u dogledno vrijeme neće biti ništa. Nije dovoljno donijeti zakon, zakon ovakav kakav se nudi koji je usvojio, vidimo u obrazloženju niz preporuka pa ja ću reći sa desne strane je manje-više o.k. Valja promijeniti ne znam investicijsku klimu, valja mijenjati i ovu zemljišnu politiku. Ako neki stranac želi uložiti govorim na pamet daj bože 50 milijuna eura za jedan hotel on će sada doći u situaciju da će nešto moći kupiti takoreći za male novce ali dajte onda i onome seljaku koji želi graditi ne znam agro turistički objekat ili svoju štalu. Isto tako da za male novce dođe do svega toga. Državu valja racionalizirati, lokalnu samoupravu valja racionalizirati, županije isto tako i još nešto isisavanje novaca iz javnih sustava. Ja mislim da je to zaustavljeno, a taj novac koji je otišao van treba vratiti. Bojim se da usprkos ovome zakonu investicije u ovoj zemlji će pričekati. Ja sam siguran recimo 2014. u Istri nećemo otvoriti niti jedan hotel. Bojim se da se neće otvoriti novi hotel, pustimo obnovljene hotele. Bojim se da je ta ista situacija i slika i u primorju, odnosno dole u Dalmaciji ili po našim otocima, a rekoh malo prije do 90.-te godine svake godine bi otvorili samo u Istri u najmanju ruku 5. Ne zazivam da se razumijemo neko prošlo svršeno vrijeme. Da je bilo tad bolje je bilo, da je bilo poštenije je bilo, da je bilo uspješnije je bilo, da je bilo vjerodostojnije vjerojatno je isto tako bilo. Ušli smo u Europu, ali budimo svjesni da nas najteže tek očekuje. To je konsolidiranje proračuna i jasno tako i javne potrošnje. Treba po mom sudu apostrofirati ulogu lokalne samouprave vis a vis prostornih planova, vratiti lokalnu samoupravu kad je bila najsnažnija na pozicije iz '74. od upravljanja recimo nekretninama pa nadalje. Ali rekoh i uraditi nešto na racionalnosti cjelokupnog sustava. Mi imamo situaciju ove godine ili sada da u zadnjih 6 godina proizvodnih radnih mjesta ugašeno je cirka 150000 a u nadgradnji se zaposlilo negdje oko 30000 ljudi. Jasno je da ako se vrati lokalnu samoupravu na tu poziciju onda se ne može dogoditi da se prodaje 1000 kvadrata poljoprivrednog zemljišta za 5 šteka cigareta ili 1 ha za nekoliko tisuća kuna. Ovi rokovi koje spominje ministar 10 mjeseci za gospodarske objekte, za turističke 8 do 27 mjeseci su logični kod ovih velikih infrastrukturnih sustava oni bi trebali biti još i kraći [[Upadica Zgrebec: Hvala lijepa.]] Sve u svemu mislim da nema razloga ne podržati ovaj zakon.
Dujomir Marasović, replika.
Štovana gospođo dopredsjednice, kolega Kajin. Pa meni bi triba jedan prosječan govor Fidela Castra da odgovorim na vaš multi, vašu multi tematsku propovijed ovdje nama. Tu ima bisera koliko god hoćete da je Vlada smanjila nelikvidnost 10 milijardi. Može oprostiti i ovih ostalih 30 i vratiti sve u Hrvatskoj na nula nula i u roku, jednim potpisom svest ćemo nelikvidnost na nula. To je politika ove Vlade. Ali ono što ja vama želim replicirati da se ovim iz politike lokalne ljudima koji bi zagovarali neki projekt i kad se taj projekt realizira da oni ne bi smjeli tamo raditi. A to je vaša logika … [[Govornik se ne razumije.]] u stvari retrogradna vaša svijest, zato i podržavate ovu Vlada koja onemogućava investicije. Jer vi unaprijed ljude proglašavate lopovima, kriminalcima, prevarantima, nemoralnima. A znate što ću vam reći gospodine Kajin? Čini mi se da vi nemate baš preveliko iskustvo. Naj, ljudi koji vuku naprijed, vizionari, oni koji se ističu u lokalnoj samoupravi, koji hoće nešto, imaju neki program oni se proglašavaju od te lokalne samouprave i od ljudi već unaprijed lopovi. Ne bi on radio da nema koristi za sebe. Praktički lokalna uprava sputava i zato ne može ići naprijed i zato i treba podržat neke elemente iz ovog zakona da skrši otpore u lokalnoj samoupravi da bi se moglo naprijed. I dakle, ti ljudi obično kad se realizira taj plan oni su, dok se realizira napadani, napadani, napadani. Kad se sve završi e pa bilo je dobro, a taj čovjek niti ima nagrade, niti ima novaca za to što je radio, što se trudio niti ima priznanja u tom krugu ljudi nego su obično neshvaćeni ljudi razočarani. Dakle, vi ste na liniji te politike da te ljude treba unaprijed prestrašiti a take ljude treba podržati gospodine Kajin [[Upadica Zgrebec: Hvala.]] Ovime što vi predlažete unaprijed te ljude obeshrabrujete [[Upadica Zgrebec: Molim vas kolega prošlo je vrijeme.]] da bi išta mislili i progresivno djelovali.
Kolega Marasoviću i ostali molim vas. Imamo puno prijavljenih. Danas ćemo raditi još jednu točku za koju imamo dosta prijavljenih. Držite se vremena propisanog Poslovnikom. Odgovor na repliku Damir Kajin.
Pa ja gospodine Marasoviću mislim da su ljudi u ovoj Vladi elementarno pošteni ljudi. I da ni na koji način nije moguće stavljati znak jednakosti između nekih pojedinaca iz prošle administracije i ove administracije. Ja doista mislim da onaj koji obnaša tu javnu funkciju da treba sve učiniti za gospodarske subjekte, izaći im ususret na tisuću i jedan način ako je moguće, poglavito ako je riječ o privlačenju kapitala ili spašavanju radnih mjesta. Ali složit ćete se da kasnije kada neki pojedinci postaju pogotovo u Hrvatskoj su postajali nakon privatizacije prvi ljudi naših banaka, prvi ljudi najvećih kompanija koje su privatizirane i završile u stranom vlasništvu nešto je o čemu bismo otvoreno morali početi progovarati. Zato jer to po mom osobnom sudu vodi prije ili prije omogućuje korist njima nego državi kao takvoj. O tome govorim i na to želim staviti naglasak. Mogu spominjati, ne želim spominjati tvrtke, ali desetine takvih primjera mislim da to nije bilo dobro. Budzašto se nešto privatiziralo ali su ti pojedinci na tim mjestima nakon toga ostajali za enormne naprosto honorare. Tko je bio oštećen? Bila je oštećena Hrvatska država i hrvatski porezni obveznici.
Josip Borić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Kajin iz vaše rasprave je vidljivo ona vaša stalna premisa u ovoj državi ništa ne valja ali ja ću glasati za ovaj zakon, u Jugoslaviji je bilo bolje. To su vam stalne tri polazne točke s kojima vi krećete u svaku raspravu. I pitate se onda zašto nema investicija. Pa zbog toga gospodine Kajin zbog toga što vi već možda i najsnažnije od svih kolega s naše lijeve strane, pardon desne, podupirete ovu Vladu koja je u dvije godine uspjela rastjerati sve ono što je radilo i što je pokušavalo stvarati i nestalo je samo u dvije godine 60-ak tisuća radnih mjesta. Ali ste vi to snažno podržavali kao saborski zastupnik. I naravno onda kreće ona druga priča, krivi su neki drugi, bilo nam je nekad prije bolje. Pa sjetimo se samo priče o energetici. Gdje su sve te hidroelektrane, termoelektrane? I sami ste se upitali gdje je Plomin C? Nema ga. Zašto ga nema? Vi ste se kao podupiratelj ove Vlade zalagali za sve njezine odluke, a sad kažete da ste vi na strani istarskih građana, a oni su bili za plin a po ovome što vi radite u Saboru vi ste bili za ugljen. I zato nema Plomina C jer se još uvijek nije raščistilo na koji način bi se ta termoelektrana uopće trebala izgraditi i što bi trebalo biti osnovno pogonsko gorivo. Nažalost, upravo u takvim odlukama, u takvim načinima ponašanja izgubili smo dvije godine, desetke tisuća radnih mjesta a ovo je samo jedna maska za koju ćete vi i opet kažete podignuti ruku samo da onako prikrijemo nerad u protekle dvije godine i sve ono što se trebalo desiti, a nije se desilo. Naravno uglavnom glavni vam je krivac uvijek na našoj strani.
Odgovor na repliku, Damir Kajin.
Šteta da nema druga Mrkija ovdje u Saboru da ti objasni kad je bilo bolje. Da, bilo je neusporedivo bolje do '90. godine. Cijela gospodarska osnova koja je stvorena u ovoj zemlji na kojoj počiva i ovaj današnji trenutak bila je sagrađena do '90. godine. Sve što je privatizirano nakon '90. godine stvoreno je prije '90. godine. I još jedanput ću naprosto ponoviti bilo je neusporedivo bolje, vjerodostojnije i poštenije do '90. godine. Može se prozivati ovu Vladu zbog štošta, može se je prozivati zbog ekonomskih rezultata ali stvarna je kriza počela u ovoj zemlji kada? Kada je 2003. ili 2004. HDZ preuzeo upravljanje zemljom što se najbolje može očitati u nekim procesima koji se upravo u ovom trenutku vode pri županijskom ili ne znam kojem sudu u Zagrebu. Mogli smo se mi i dodatno zaduživati ali sve je, činjenica je da nas je javna potrošnja pojela. Što je učinila ova Vlada? 2010. rashodi proračuna 121 milijarda kuna, prošle godine 119 milijardi kuna. Za kamate 2007. je išlo rekoh 4,5%. Sada se plaća 8,3%. Subvencije tad su iznosile 6,7, 6,8%, danas iznose 4%, smanjeno je. Znači, ova je Vlada uspjela svesti u ovakvim okolnostima jer bi prilike inače bile neusporedivo gore, znači uspjela je svesti rashode na 2009. godinu. Vratila je troškove unazad pa i radna prava jasno koja se mogu pratiti sad u nekim poduzećima ali je bez obzira na sve oslobodila gospodarstvu 7, 8 milijardi kuna jer da se to nije učinilo pitanje što bi uopće s nama bilo.
Hvala lijepa. Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Kolega Kajin pa većina premisa koje ste iznijeli u svezi ovog prijedloga su bile logične ali jedino konkluzija do koje ste došli na osnovi svih tih premisa nije nikako logična. Da podržavate ono protiv čega ste cijelo vrijeme govorili. I govorite kako investicija nema. A zaboravili ste, pa cijeli se investicijski ciklus i gospodarska aktivnost temeljila na obnovi fasada i promjeni prozora i vrata na zgradama. Što je s tim? Kad govorite o strateškim investicijama jedino što se radi strateški u posljednje vrijeme u Hrvatskoj da se strateški sve više brine da bude što više nezaposlenih. Non stop se govori o povećanju broja nezaposlenih, o novim radnim mjestima, a sve više je nezaposlenih. Zašto? Zato što investicijski ciklus i ekonomska aktivnost ponajviše ovise o poreznom sustavu. Možete donositi stotine ovakvih zakona i to diskriminirajućih kao što je ovaj ali porezni sustav je taj koji onemogućuje sama najava poreza na nekretnine i sama najava već jučer povećanja poreza i onakvog stravičnog PDV-a sa 25 na 26 ili 27% je doslovce kao da izglasamo zakon o sprečavanju investicijske aktivnosti u RH. to je s takvim posljedicama. A pogledajte jedan kriterij neodređeni zapošljavanje većeg broja osoba. Što to znači? Pa mi u trgovačkim centrima zapošljavamo godinama veći broj osoba, a ukupni broj zaposlenih danas u trgovini je znatno manji nego u trgovini prije 15 godina. Imamo sve više i tiskovina ali je znatno manji broj zaposlenih u tiskovinama nego prije 15 godina. Što znači to novo radno mjesto koje će dovesti do ukidanja već dva postojeća radna mjesta. Treba investicijska aktivnost koja će kada se stvori novo radno mjesto zadržati sva postojeća, to … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]]
Odgovor na repliku Damir Kajin.
… [[Govornik nije uključen.]] činjenice da je proračun u RH u 10 godina veći za 20 milijardi kuna, da je kamata u zadnjih pet godina proračunu sa 4,5% danas 8,3%. Što smo mi napravili? Mi smo sami sebe pojeli radi izbora. Svaki puta kada su bili neki izbori nije bilo da li su bili državni, lokalni, parlamentarni, predsjednički mi smo svake te godine dizali proračun za 2 ili 3 milijarde kuna i imamo situaciju od 2008., 2009.kada BDP pada 6,8% ikada taj brutoproizvod pada sve do današnjeg dana na minus 13, 14% u odnosu na 2009.godinu. I nama fali u opticaju, koliko je to, 14% od BDP-a od 350 milijardi kuna znači godišnje nam je falilo negdje između 20 i 40 milijardi. Od tih 20 do 40 milijardi država lokalne samouprave svake godine bi mogli zahvatiti negdje oko 50%. Nestalo je 50, 60, 70 milijardi kuna i sada vi tim mjerama koje vam ostaju na dispoziciji od danas do sutra ne možete učiniti ništa. I odgovorit ću vam što se tiče ovoga PDV-a, apsolutno sam protiv. Bio sam možda prvi u Hrvatskoj koji je o tome još 2012.govorio. najlakše je dignuti PDV ali ja se bojim da će nam građani biti gladni i da će nam trgovine biti prazne, da ćemo ih otjerati ne znam u Bosnu, Sloveniju, Italiju da kupuju čitav niz roba. Već je danas poduzetnicima iako će netko reći da je on neutralan porez teže platiti PDV 20.u mjesecu nego 30.u mjesecu. Ako nešto treba napraviti onda neka se turizmu ne smještaj nego usluge vrate na one pozicije govorim od PDV-a koje su plaćali do pred recimo godinu dana.
Hvala. Branko Vukšić replika.
Uvaženi gospodine Kajin teško se snalaziti u vašoj bujici riječi koje ste izrekli, međutim tu se pokazuje kako su različiti aršini predsjedavatelja kada iz opozicije krenu u nekakav uvod, odmah su opomenuti da se ne drži teme. Vi ste uopće niste držali teme, ja ne znam o čemu ste govorili, ali znam izabrat ću nešto van što mi je zazvučalo jako dobro da vam se može replicirati. A to je rekli ste ako Hrvatska ovisi o milijardu kuna onda nam se loš piše. Upravo je ovdje ministar financija gospodin Linić rekao da se HPB mora prodati jer nam fali milijardu kuna. To su njegove riječi, sjedio je tamo dolje i replicirao sam mu na tome. Ova Vlada čiji ste vi podupiratelj prodat će HPB za milijardu kuna, ubit će kravu zbog šnicle, ne zbog toga što Hrvatskoj fali milijarda, Hrvatskoj mnoge milijarde kuna fale upravo što hrvatska Vlada ova koja je sada na vlasti nije učinila ono što je trebala učiniti. Da je bilo loše stanje, to svi znamo, da je bilo dobro stanje HDZ bi zadržao vlast, ne bi izgubio vlast. HDZ je izgubio vlast zato što je loše upravljao državom. Onda ste vi obećali hrvatskim građanima, mi ćemo to sve popraviti i mi ćemo izvesti hrvatske građane u svjetliju budućnost. I što ste napravili? Sve pada ste rekli, sve pada, sve pada. I rekli ste još jednu rečenicu o elementarnom poštenju. Daleko su vaše kolege elementarne poštenje od vas zbog toga što brane neobranjivo, vi branite neobranjivo glasovanjem, a napadate riječima, tako da se ja vrlo teško snalazim u vašim raspravama.
Odgovor na repliku Damir Kajin.
Bilo bi bolje gospodine zastupniče da se malo više koncentrate kada govorim. Da, možemo govoriti jasno o elementarnom poštenju ali nitko isto tako vis a vis elementarnog poštenja nije obećao da će ovu zemlju preporoditi u roku od dvije godine. Hrvatski problemi, e tu se slažemo, nisu od danas, oni su posljedica opet ćemo se vjerojatno svi složiti čitavog niza faktora naših domaćih od recimo one pretvorbe, preko inozemnih. Mi smo odgovorni za prilike ovdje, ne možemo se pozivati na tu krizu koja je došla preko granica 2008.ili 2009.godine bankarski problemi itd. Ali još jedanput najveći problem sa kojim se suočava ova administracija leži u činjenici da od 2008.nismo zabilježili pozitivan rast bruto društvenog proizvoda. Od tada do sada rekoh sve pada kada je riječ o bruto društvenom proizvodu i pada 1 do 2% godišnje i on je danas rekoh malo prije negdje oko 13, 14% manji nego što je bio pred krize. Kriza počinje rekoh 2009.za tu krizu barem kod nas ti vanjski faktori nisu dominantno bitni, a svaki puta pred izbore proračunska potrošnja se je dizala za nekada i 5 nekada i 7 milijardi kuna i to je naprosto ono što nas je pojelo. Evo dovoljno je samo spomenuti da su rashodi, proračunski 2007. bili 111 milijardi kuna a 2008. 118,5 milijardi kuna. I tu nam nije to bilo dosta nego smo 2009. išli na 121 milijardu [[Upadica: Hvala lijepa.]] Kuna. Pojeli smo sami sebe.
Ivan Šuker, izvolite replika.
Kolega Kajin vi volite ovako bacati nekakve podatke a svaki podatak ima iza sebe i nekakvu povijest i onda on drugačije zvuči. Međutim, vrlo interesantna je vaša teza o smanjenju nelikvidnosti od 10 milijardi. I ne govorite samo to vi nego mnogi govore to sa vaše strane sabornice. I ja bih volio vidjeti, nađite mi jednog poduzetnika koji od ovih 10 milijardi dobije 1 lipu. Ovo je administrativno brisanje duga svih onih koji su sklopili predstečajnu nagodbu ili nagodbu sa Vladom o reprogramu ili nečemu slično. I to je jedina istina i činjenica. Jer da je u suprotnom dogodilo se nešto drugo, znate šta znači u platnom prometu Republike Hrvatske da se pojavi 10 milijardi kuna, koji je to silni novac i koji bi to bio silni zamah investicijski. Mi ne bi trebali uopće donositi više ovaj Zakon. Jer bi najedanput se pojavilo 10 milijardi kuna na financijskom tržištu Republike Hrvatske jer bi poduzetnici to naprosto mogli investirati. Ali to se nažalost nije dogodilo nego se administrativno izbrisalo. Druga stvar, kada govorite o smanjenju subvencija, kolega Kajin, pogledajte samo primjer Hrvatskih željeznica, da, smanjenje su im subvencije za 800 milijuna kuna, prošle godine im se dalo jamstvo za milijardu i 200 milijuna kuna iako i vrapci na grani znaju da HŽ neće moći platiti taj kredit nego će to u konačnici platiti državni proračun isto kao što im se daje sada jamstvo za milijardu i 600 milijuna kuna za kupnju putničkih vlakova. Isto tako i vrapci na grani znaju da će to biti plaćeno iz državnog proračuna. Dakle, nije subvencija ali ću ti dati jamstvo koje će sutra biti … [[Govornik se ne razumije.]] državi. I na kraju, čudi me da niste reagirali na odredbu stavka 2. članka 16. jer vi ste bar često u ovoj sabornici govorili kako se u Istri stotine hektara zemljišta kupilo po dvije kune, kasnije, a može i manje … … [[Upadica se ne čuje.]] Dakle, e pa … … [[Upadica se ne čuje.]] Dakle i manje a onda kasnije prodavalo za puno skuplje novce. Zar vas ovaj članak 16. stavak 2. ne upućuje na to?
Hvala. Odgovor na repliku Damir Kajin.
Da. Da je dvije kune, bilo bi dobro. To bi bila dobra cijena čak bi čovjek to mogao i pozdraviti. Pardon ali je u pravilu išlo za kunu i 20, kunu 30, kunu 60. Ali pustimo sada to. Treba promijeniti u ovoj zemlji još nešto, investicijsku klimu, treba promijeniti možda pod navodnicima i ovu našu, političku klimu. Ali je nesporno jedno da je ta nelikvidnost ipak uspjela se smanjiti za 10 milijardi kuna. Netko će reći kako pa raste s druge strane. A dobro, obrisalo je. Raste nezaposlenost. Zbog čega? Zbog štednje u tvrtkama, spašava se naprosto supstanca. I zato ja isto mislim da treba biti maksimalno fleksibilan u naplati potraživanja naših poglavito malih tvrtki. Tu vis a vis, tu treba polaziti i od reprograma i od čitavog niza pomoći koje treba osmisliti i predstečajnu nagodbu možda u nekim dijelovima redefinirati iako je pokazala i dobre rezultate ili više dobroga nego lošega. Treba smanjivati rashode, treba redefinirati pojedine troškove i kod države i lokalne samouprave i ne znam javnih poduzeća itd., ne mogu trošiti 30, 40 do 100% vlastitih prihoda. Ne mogu, dosta toga. Ali ova Vlada dvije stvari mora nam jamčiti a to je funkcioniranje s jedne strane pravne države pa kog god se to ticalo od mene nadalje i treba pokušati srediti financije. A da zbog toga malo tko će, pogotovo u opoziciji biti zadovoljan u to apsolutno, apsolutno ne sumnjam. E sada ćemo vidjeti što će biti iduće godine sa bruto društvenim proizvodom ako on stvarno bude rastao od 1,5% na godišnjoj razini onda želim vjerovati da će puno toga biti drugačije iako preko noći ništa neće ni … [[Govornik se ne razumije.]]
Frano Matušić, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Kajin, govoreći o likvidnosti, smanjenja likvidnosti dati ću vam jedna primjer kakvo je to smanjenje likvidnosti u praksi. Pa recimo jedna vinarija na Pelješcu koja je bila dužna proizvođačima, odnosno vinarima dužna je bila ogromne novce tako i u predstečajnoj nagodbi uspjela postići dogovor da banka koja je bila najveći vjerovnik odustane samo od razlike u kamati redovne kamate, zatezne kamate a vinarima kojima su bili dužni ogromne pare, kojima to život znači su otpisali u startu 60% duga, dakle izbrisali 60% duga a preostalih 40% duga će isplaćivati u sljedećih 20 godina. To vam je to smanjenje likvidnosti. To vam je na štetu svih građana, na štetu poduzetnika, na štetu onih koji rade. To vam je klasičan primjer. Druga stvar, govoreći o članku 16. imam dovoljno vremena pa ću pročitati, članak 16. 2. i 3., stavki 2. i 3. "Nekretninama u vlasništvu Republike Hrvatske potrebno je za provedbu strateškog projekta među kojima su i šume i šumsko zemljište Vlada RH-a raspolaže bez javnog nadmetanja i bez javnog prikupljanja ponuda po tržišnoj vrijednosti.". Dakle, a sljedeći članak govori o tome da će se ti, ta šuma i šumska zemljišta da će se dati za provedbu strateškog projekta sukladno lokacijskoj dozvoli o čemu Vlada Republike Hrvatske donosi odluku. Dakle, riječ je o korupcijskom zakonu. Ovo nema nigdje da netko raspolaže, pa makar bila Vlada Republike Hrvatske bez javnog nadmetanja, bez javnog prikupljanja ponuda, bez procjene tržišne vrijednosti od ovlaštenog sudskog vještaka da sa time zemljištem raspolaže i da daje nekome tko će se javiti i reći ja želim u toj šumi napraviti taj i taj … [[Govornik se ne razumije.]] želim napraviti shopping centar u šumi, u ne znam u istarskoj šumi. O čemu vi govorite? Pogledajte malo taj zakon. Jer doista je nevjerojatno da nakon svih kritika koje ste imali na zakon da zaključite da je on dobar, da ga treba prihvatiti.
Odgovor na repliku Damir Kajin.
Nisam rekao valjda da je taj zakon Sveto pismo. Ali što se tiče ove vinarije u Pelješcu, ne znam, ne znam, ne znam, ne znam šta se tamo. Ali suština je u nečemu pokušaj vjerojatno da se spasi s jedne strane vinarija, broj zaposlenih, supstancu koju ona ima ali isto tako i vinarija. Ako završi u jednom klasičnom stečaju ta vinarija, od čega će se namiriti sutradan ti vinari? … [[Upadica se ne razumije.]] A preuzet će je vinari. Šta će preuzeti? Pa imaju svi svoje konobe, imaju svi i previše bačvi u koje mogu smjestiti vino, ali im trebaju vinarije da bi možda imali tržište. To je suština. A što se tiče te zemlje, to valja nadzirati jer se ponovo vraćam na one istarske principe. Nije moguće da politički … jednostavno pokupuje hektare i hektare za jedan bijeli, za jedan crni. … [[Upadica se ne razumije.]] To ćemo vidjeti što će biti. Netko će morat…
Jozo Radoš, replika.
Kolega Kajin, glede ovih '90.-ih. Nekima je bilo bolje prije '90.-ih, nekima drugim poslije '90.-ih, a ja znam mnoge kojima nije bilo dobro ni prije '90.-ih ni poslije '90.-ih pa se mi vratimo u 2013. Vi ste rekli da ste na strani građana u pogledu Plomina C i protiv dakle Plomina C, a onda ste nekoliko riječi nakon toga rekli da treba promijeniti investicijsku klimu. Pa se sad sjetimo Srđa, Srđ je naš, sjetimo se Omble. Ja ne ulazim u to da li na Srđu treba sačuvati izvorni prirodni okoliš, da li u Ombli treba zaštiti šišmiše, ne ulazim u to što građani Istra odnosno Plominščine misle o Plominu C, ima sigurno i onih koji misle drugačije, ali ostaje činjenica da zbog tog što se nije išlo u izgradnju golfa na Srđu, hidroelektrane Ombla i Plomina C da su investicije u iznosu od nekoliko milijardi eura izostale, da su izostala radna mjesta prilikom realizacije tih investicijskih projekata, da je Hrvatska ostala energetski ovisna više nego što bi bila da su ti objekti sagrađeni, da će struja građanima zbog toga biti skuplja i da nije došlo do zapošljavanja ljudi nakon realizacije tih investicijskih projekata. Dakle sve te činjenice ostaju i bilo bi dobro da političari, ako već građani imaju pravo, budu odgovorni i onda kada nisu neposredno odgovorni jer to kukavičje jaje koje daju sadašnjoj vlasti će ih sutra dočekati trulo i smrdljivo-
Odgovor na repliku, Damir Kajin.
Nisam vas razumio ovo zadnje iako bih vam da smo na samo odgovorio malo drugačije. Slažem se ja, bez investicija nema radnih mjesta. Bez da sačuvamo postojeće gospodarske sustave neće biti radnih mjesta. Ali i to ću reći, nisam ja protiv Plomina C, ja sam protiv energenta u tom Plominu C i čudim se kako to da svugdje drugdje u Republici Hrvatskoj se preferira plin, a samo u Istri ni manje ni više ugljen. A ono što je možda još i bitnije, od ovih tri ili četiri ponuditelja za investicije u Plominu C ne znam da li je tu ijedna ozbiljna tvrtka koja je spremna u dogledno vrijeme ući u realizaciju tog projekta sa 500 ili 800 milijuna eura kako se to spominjalo. Imam u najmanju ruku rezerve da svih onih koji su te svoje ponude dostavile daleko, a velika većina ih je i odustalo, daleko manje bih imao rezerve prema RW-u, jednoj velikoj njemačkoj uređenoj multinacionalki od ovih koje nam se javljaju iz Koreje, Rusije ili ne znam koje egzotične zemlje. … [[Upadica se ne razumije.]]
Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Kajin, vi ste u cijelom svom govoru bili oporbeni, a onda u konkluziji ili zaključku bili ste pozicija. Govorili ste o tome da se nisu izgradili hoteli u Istri u zadnjih ne znam koliko godina, prije toga se gradilo itd. Pa vidite kako će i sada kada bude, ako bude usvojen, a s obzirom na većinu i vašu ruku u Saboru bit će, dakle kako će se i sada graditi hoteli kada oni koji investiraju ne znaju koliki će biti PDV u turizmu. Jedne godine je bio 25%, onda je smanjen na 10%, sad je 13%. Koliko će biti sutra, jasno se pitaju ti investitori. I ta nesigurnost u propisima Republike Hrvatske dovodi do smanjenog interesa, smanjenog zanimanja za investiranje. Ovaj zakon je i diskriminacijski i prokoruptivan. Naime, kada kažem diskriminacijski onda mislim na to da su svi projekti ispod 150 milijuna kuna zapravo nisu strateški, a nije li strateški kako ste vi sami rekli i agroturizam i otvaranje malih prerađivačkih pogona u Slavoniji, otvaranje hladnjača u Slavoniji, silosa itd. koji ne koštaju 150 milijuna kuna ali zbog toga nisu strateški i zbog toga su diskriminirani ovim zakonom. A da ne govorimo o mogućnosti korupcije u članku 16. stavak 2. i stavak 3. kada se govori o tome da se šuma da kažem eksproperira u stilu ili po načelima bivše jugoslavenske Vlade, dakle to joj se oduzima i bit će izgrađena robna kuća u pol šume itd. To je strašno. I onda vi kažete na kraju svega toga što sam i ja rekao, ja ću glasati za ovaj zakon. Niste mi razumljivi potpuno.
Odgovor na repliku, Damir Kajin.
Ja osobno smatram da ovakvi zakoni Hrvatskoj trebaju. Može ići on i u treće čitanje, iako šteta da takav jedan zakon nije na snazi već možda dvije godine. Pa istina je s druge strane gospodine Boro Grubišiću, da je prije svake godine ne samo u Istri nego i u Dalmaciji i po našim otocima gradilo bi se po pet hotela godišnje, govorim sad samo za Istru, a u 20 godina u Istri je sagrađeno svega pet novih hotela. U Puli nije sagrađen niti jedan hotel, u jedno turističkom gigantu kao što je Poreč nije sagrađen niti jedan novi hotel, u jednom Rapcu ili Labinu niti jedan novi hotel, u Rovinju dva ako se ne varam, krenuli su iz temelja na postojećim pozicijama, jedna je nova, u Umagu je sagrađen jedan, u Medulinu je sagrađen jedan i to je to. S druge strane ja osobno smatram da taj PDV od 13% neće biti problem, da je on kada govorimo o turizmu još uvijek privilegija u odnosu na primjer na drvo-prerađivačku industriju ili na tekstilnu industriju gdje moraju plaćati PDV od 25%, gdje je zaposleno daleko veći broj ljudi iako razumljivo i meni odgovara da je u Istri PDV u turizmu što je moguće manji. Jer tu u pravilu Istrijani rade ne u tekstilu, ne u drvo-prerađivačkoj industriji ali bismo pod istim modalitetima trebali imati iste kriterije za svaku gospodarsku granu u ovoj zemlji. I znate što bi možda bilo, ne znam, govorit ćemo o nekim drugim zakonima. Pogledao sam što je napravio Orban sa čijim desničarenjem apsolutno ne dijelim svjetonazor. On je malim tvrtkama spustio poreze na 50% i to je na neki način, kod velikih je zadržao sve isto. I to je na neki način pokrenulo u ovom trenutku Mađarsku. Da li bi to možda bio neki izlaz i za Hrvatsku ne znam, ali je zgodno i o tome progovarati.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HNS-a kolegica Natalija Martinčević.
Poštovana potpredsjednice Sabora, uvaženi zamjeniče sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Pa evo još od 1990. godine kad su za Hrvatsku nastupili novi uvjeti tržišnog gospodarstva nije dan pravni okvir koji osigurava bolje uvjete za gospodarenje dobrima kroz realizaciju projekata od značajnog interesa i uticaja na gospodarsko stanje zemlje. To je bio razlog da je takav okvir predviđen i programom ove Vlade. Koncepcijski je postavljen početkom 2012. Kao nacrt upućen je na raspravu u jesen 2012. i njegovo ja se iskreno nadam konačno donošenje uslijedit će sada krajem 2013. godine. Donošenje ovog zakona, zakona koji će sigurno otvoriti put za lakše i brže investiranje, što znači otvaranje i novih radnih mjesta za naše građane nakon gotovo dvije godine kao i zalaganje nekih i stranaka i pojedinaca da se njegovo donošenje potpuno zaustavi dovoljno govori o tome kako su i politikantski, lokalni ili osobni interesi često ispred općih. Danas je ovdje bilo govora o brojkama u raspravama i biti će vjerujem i dalje i one su kako god mi okretali priču loše. Daleko su najgore upravo one o borju nezaposlenih. Radna mjesta ne otvaraju se dovoljno brzo i u dovoljnom broju, a mnoga se i dalje zatvaraju. I to nije problem od prije godinu i pol kako se to pokušava prikazati. To je trajna posljedica loše strukture hrvatskog gospodarstva koja se nije mijenjala kada su uvjeti za to bili daleko bolji, bar što se tiče dostupnosti i cijene kapitala. No, mislim da dakle bez obzira na sve ovdje bi trebalo biti jasno da je za izlaz iz gospodarske krize i ovog živog pijeska rastućeg zaduženja ključna poluga rast investicija. Neki od nas ovdje se postavljaju kao proborci za zaštitu hrvatskih nacionalnih interesa, pa ćemo mi evo investitorima objasniti i reći kako da investiraju, gdje da investiraju i u što da investiraju. No, to tako ne ide i mi moramo naše interese uskladiti sa interesima bilo stranih, bilo domaćih investitora. Mi smo si postavili i nekakvu našu tržišnu logiku koja sasvim očito ne privlači investitore. I upravo to se nama događa. Investitora nema, nisu zainteresirani za ulaganje u Hrvatsku. Postavlja se pitanje da li postoji nekakvi čarobni štapić koji mi možemo riješiti ovu situaciju u kojoj se nalazimo bez investicija. Ja mislim da ćemo se tu svi složiti da nema. Dakle, vrlo je jasno da moramo investitorima otvoriti vrata, moramo im olakšati procedure i potaknuti ih da umjesto investicija u svim zemljama u okruženju dođu i ulože nešto i u Hrvatsku. Jer mi uz sve navedene očite probleme imamo i jedan iznimno negativan stav prema poduzetnicima. Danas je ovdje bilo govora o tome, prema investitorima i prema privatnom vlasništvu i privatnom ulaganju generalno. Evo vrlo konkretno jedan podatak na koji sam naišla. Dakle, prema provedenom istraživanju … [[Govornica se ne razumije.]] navodi da 70% hrvatskih građana ima negativan stav prema uspješnim poduzetnicima i da smo po tome od 54 države koliko je mjereno na uvjerljivo posljednjem 54 mjestu. Dakle, 21 godinu za razliku od gotovo svih drugih tranzicijskih zemalja mi nismo uspjeli privući jače i veće investitore. I ono što je najžalosnije je da se taj negativni stav prema poduzetnicima i dalje kontinuirano potiče. Vlada je ta koja mora vući brze i snažne poteze koji su mjerljivi. Nitko ne može tražiti odgovornost kod drugih, a naročito ne u privatnom poduzetništvu koji je najvažniji temelj uspješnog gospodarstva. Mi danas imamo gotovo bez izuzetaka potkapitalizirane tvrtke što je naravno uglavnom grijeh modela pretvorbe i privatizacije potpuno promašeno koji smo imali. Imamo toga smo svjesni i sporo i neefikasno pravosuđe. Imamo neriješene vlasničke odnose, prekobrojnu neučinkovitu lokalnu i centralnu upravu, jasne pokazatelje da je u Hrvatskoj potrebno x puta više vremena za pokretanje investicija od prosjeka EU, a naravno da ni stalno spominjanje novih poreza tu ne pomaže. Svaki potencijalni investitor kao jednu od najvažnijih stvari koju će provjeriti prije pokretanja investicije su porezi. I stalne najave izmjena poreza nikako nisu dobre jer stvaraju nesigurnost kod investitora. Ako se za uvođenje nekog novog poreza odlučimo, dogovorimo to je potrebno dobro pripremiti i to je potrebno onda provesti a ne svako malo izvlačiti pa podvlačiti, jer to svakako nisu dobre poruke. Dakle, ne možemo bacati krivnju na privatni sektor već moramo pronalaziti rješenja kako da mu omogućimo da svoj kapital ulaže u projekte i u radna mjesta tu kod nas. U prošloj sam raspravi dosta govorila o javnim investicijama. Danas evo ponukana nekim izjavama i ocjenama više o privatnima, no još jedanput ponoviti da je Vlada u prvoj godini mandata postavila jasan gospodarski koncept i stvorila sve preduvjete za njegovu realizaciju i velik dio tog koncepta su i investicije u javnom sektoru. Jer su upravo one te na koje možemo utjecati, možemo ih pokrenuti i možemo ih sami realizirati. Ovdje posebno govorim o investicijama iz energetskog sektora koje kao što znamo utječu kratkoročno na snažno i brzo pokretanje gospodarstva, ali dugoročno zapravo utječu i na činjenicu da možemo barem djelomično utjecati na cijene sve skupljih energenata. Sve ovo što sam navela, a tiče se dakle i investicija i privatnog i javnog sektora jasno govori da su nama hitne mjere više nego nužne. U tom smislu svakako je pozitivni pomak bilo donošenje Zakona o poticanju investicija i unapređenju investicijskog okruženja u kojem je predviđen jedan cijeli niz mjera i poticaja jer su naime, i to je važno spomenuti, do donošenja ovog zakona neke države u okruženju npr. jedna Slovačka i Srbija imale do duplo više poticaja po projektima nego što je to imala Hrvatska. Vlada je to prepoznala i u tom smislu donijela ovakav zakon, ali to naravno sasvim sigurno očito nije dovoljno. Dakle, uz sve moguće poticaje ali i bez brze, jasne procedure investicije će i dalje izostajati. Ja bih zapravo rekla da se tu čak niti ne radi o nekakvim posebno ubrzanim procedurama jer u normalnom investicijskom okruženju ove danas nama ubrzane procedure i procedure koju donosimo po posebnom zakonu su inače normalni i realni rokovi za obavljanje tih poslova i izdavanje tih dokumenata. Što se tiče samih izmjena zakona nakon prvog čitanja prvo bih svakako pozdravila ukidanje nepotrebnog administriranja sa raznim potvrdama. O tome sam govorila i u raspravi u prvom čitanju, mislim da tu trebamo usvojiti iskustvo i prakse država EU i drago mi je da smo taj dio uskladili. Isto tako važno je da će u povjerenstvu dakle sada biti prisutni i načelnici, odnosno gradonačelnici i župani na čijem se području projekt realizira. I to radi transparentnosti i naravno radi jasne zaštite lokalne zajednice. I za kraj, česte su dakle kritike, bilo je puno rasprave oko toga i na našem Odboru za gospodarstvo, dakle da mi zakon donosimo jer sustav i administracija ne funkcioniraju na način koji bi trebalo. Ja moram reći da su te kritike opravdane. Mi sad tu možemo raspravljati o tome tko je tu kriv, da li oni koji su taj sustav marljivo gradili i njegovali zadnjih 20 godina ili ova Vlada koja možda ne provodi reforme dovoljno brzo no time nećemo doći do rješenja. Sustav znamo nije dovoljno dobar i brz, reforme se moraju provoditi i brže i bolje no dok one ne budu provedene ajmo donijeti rješenje koje će dovesti investitore, potaknuti ulaganja i zaposliti naše građane. Stoga će klub HNS-a podržati donošenje ovog zakona.
E sad kolegice niste još završili jer imate 11 replika. Martina Dalić.
Hvala lijepo. Poštovana kolegice vi ste obrazlažući razloge donošenja ovoga zakona opisivali i nalazili uzroke tome u teškom gospodarskom stanju. Pa ste kazali da je potrebno naći izlaz iz gospodarske krize, izlaz iz živog pijeska, da nema investitora, da je potrebno otvoriti vrata i olakšati procedure, a na kraju ste zaključili da se reforme moraju provoditi brže i bolje. Na sve to sada skupa ja bih vas onda ustvari željela upitati ako je stanje takvo kakvim ste ga opisali zbog čega se ustvari proces donošenja ovoga zakona otegnuo na 11 mjeseci? Zakon je u javnu raspravu upućen u siječnju, najavljivalo se tada njegovo brzo donošenje, najavljivao se tada ovaj zakon kao bitan instrument poboljšavanja gospodarskog stanja. Međutim, evo konačan prijedlog zakona dostavljen je na saborske klupe tek na kraju 10. mjeseca. Dakle, zbog čega se izgubilo 10 mjeseci ako ovaj zakon vidite kao stvarno bitan instrument koji će poboljšati gospodarsku klimu i općenito investicijsku klimu? Sa druge strane iako ima još nekoliko stvari na koje bih vam željela replicirati, ali evo druga. Kazali ste sami da je u Hrvatskoj negativan stav prema poduzetnicima izražava 70% osoba. Očigledno vjerojatno su ti podaci točni, vjerojatno je to istraživanje takvo kakvim ste ga citirali i to upravo potvrđuje ono što iz ovih ovdje naših klupa vrlo često kazujemo i ukazujemo na lošu investicijsku klimu koju stvara Vlada. Željela bih vas stoga upitati da li razmišljate i da li vam je palo na um zbog čega se upravo iz redova vladajuće koalicije vratio izraz privatnik? Što to u kontekstu tržišnog gospodarstva države koja je članica EU znači izraz privatnik? I kako to ustvari
Hvala lijepa, hvala. Kolegice već sam vas molila da se uključite u raspoloživo vrijeme. Natalija Martinčević, odgovor na repliku.
Evo što se tiče brzine donošenja ovog zakona ja sam o tome i uvodno govorila i mi se tu apsolutno slažemo. Međutim, neke vaše kolege vas demantiraju tijekom i prijašnje rasprave i danas evo koliko smo čuli u ovim replikama. Naime, vi se kontinuirano pozivate na to da javnost nije dovoljno uključena, da je to sve prebrzo, da nije provedena dovoljna javna rasprava. Evo danas se čulo da bi se trebalo ići sa zakonom i u treće čitanje. Prema tome, dakle mislim da bi bilo dobro da uskladite stavove unutar vašeg vlastitog kluba oko tog pitanja, a ja se s vama slažem da je zakon trebalo donijeti brže. Sad je trenutak dakle da ga donesemo, izglasamo i da stupi na snagu. A što se tiče investicijske klime, da ona je loša o tome sam vrlo jasno govorila, to treba mijenjati. I ovaj zakon zapravo je jedno dobro i kvalitetno rješenje, jedan važan i snažan korak da se upravo ta klima promjeni i da ubrzamo procedure, da pokažemo investitorima da želimo da investicije dođu ovdje u Hrvatsku i da su im tu potpuno otvorena vrata.
Davor Božinović, replika.
Hvala lijepo. Kolegice vi ste u svom izlaganju rekli da smo evo konačno dobili pravni okvir za investicije, na početku vašeg izlaganja. Ja se s tim ne bih složio, znate pravni okvir vam je kad polazimo sa aspekta potencijalnog investitora. On želi jasnu informaciju, preciznu informaciju, razumljivu informaciju. Ono što smo mogli čuti jutros ovdje to je da, pogotovo kod Zakona o graditeljstvu da ima dosta nejasnoća kada su u pitanju drugi zakoni i nisam siguran da smo dobili adekvatne odgovore. Dakle postoji jedna šuma propisa koji nisu baš ni nama ovdje jasni pa me zanima kako će biti jasni investitorima. S druge strane imate i malo zbrku unutar institucija. Prije nekoliko tjedana je promoviran koncept gospodarske diplomacije na kojem nije bilo govora i nije bilo predstavnika Ministarstva gospodarstva koliko mi se čini, ali sam siguran da kada je promoviran ovaj zakon na Vladi da je ministar rekao da je u njegovom sudjelovanju su participiralo gotovo pola Vlade, taksativno je naveo sva ministarstva koja su u tome sudjelovala i tu nije bilo Ministarstva vanjskih poslova. U konceptu promoviranom gospodarske diplomacije govori se da je on tu da bi objedinio sve napore u privlačenju investicija i oni imaju nekakvo povjerenstvo koje vode više-manje isti ljudi koji će voditi povjerenstvo sukladno ovom zakonu. Prema tome meni se čini da dosta toga tu nije jasno. A kada govorimo o pravnom okviru i to mi je najmanje jasno imate primjere u EU među uspješnim državama članicama, ovo vam je primjer Estonije, nacionalna strategija investicija … [[Govornici govore u isto vrijeme,ne razumije se.]]
Hvala. Odgovor na repliku Natalija Martinčević. Ponovo vas molim pratite vrijeme na ekranu.
Pa evo meni je drago da ste vi prepoznali svu šumu naših propisa u kojima se jedan investitor kada dođe investirati u Hrvatsku ili strani ili domaći dakle tko god se odluči za investiciju mora snalaziti i upravo je iz tog razloga je važno da imamo dakle ovaj jedan zakon za velike strateške projekte će se moći znatno ubrzati procedura gdje će se pomoći investitorima da se snađu u toj cijeloj šumi propisa. I zbog toga je važno da se ovaj zakon podrži i da se ovaj zakon donese. A što se tiče pravnog okvira evo vi tu sada spominjete EU zakon je u potpunosti podržala Europska komisija, nije bilo nikakvih primjedbi. One primjedbe koje su bile u početku kod nacrta su usvojene prema tome mislim da tu nema nikakvih zapreka što se tiče … /Govornica se isključila./ …
Frano Matušić replika.
Kolegice spominjali ste investicijsku klimu i među ostalim ste govorili o negativnom utjecaju na investicijsku klimu povećanja poreza. U tom trenutku se činilo kao da vi niste član vodeće koalicije. Pa vaša Vlada želi povećati porez, najave iz vaše Vlade od ministra financija je da će doći do poreza PDV-a, najava je da će doći do poreza na nekretnine što također zbunjuje investitore. Dakle vaša Vlada vuče poteze koji zbunjuju investitore, koji ne znaju što će se događati u sljedećem razdoblju. A kada već govorite o investicijama ja se sjećam vašeg prvog potpredsjednika Vlade dok je bio u Vladi, govorio je u zunamiju investicija kako je on to nazvao do kraja 6.mjeseca 2012.godine, pa onda je rekao dobro možda je prerano 6.mjesec ali na jesen sigurno ide zunami investicija i sigurni smo u gospodarski rast. Pa je ta godina završila je onako bonaca što se tiče investicija, bila je bonaca totalna, a na kraju BDP je bio minus 2,2% na kraju godine. Dakle apsolutno je čini mi se da je vaša odgovornost zbog stanja u kojem smo se danas našli u kojem se država nalazi i vaša je odgovornost zbog činjenice da nema investiranja u RH. Druga stvar, ja također želim čuti vaše mišljenje o članku 16.o stavcima 2. i 3.koji davaju jedan alat Vladi RH da neposrednom pogodbom i bez procjene vrijednosti zemljišta, šuma, šumskog zemljišta to prodaje budućim investitorima. Kojima? Vidjet ćemo, možda podobnima možda i ne. Ali jasno je da taj članak zakona daje mogućnost daje temelj za korupciju.
Odgovor na repliku Natalija Martinčević.
Što se tiče poreza na nekretnine tu je stav HNS-a potpuno jasan. HNS se protivi uvođenju poreza na nekretnine dok se u Hrvatskoj barem u dva kvartala ne ostvari gospodarski rast. Sada opteretiti građane u ovom trenutku sa novim porezima nije dobro niti za građane niti za razvoj gospodarstva u Hrvatskoj. A što se tiče svih ostalih poreza, ja sam tu vrlo jasno rekla, upravo ta klima stalnog spominjanja poreza veza su onim bez da je to usuglašeno, dogovoreno pa se izvlači pa se povlači nije dobro. Dakle ako se za neko povećanje ili smanjenje ili što god odlučimo tada to moramo provesti ali moramo uspostaviti jednu stabilnost poreznog sustava jer nestabilnost poreznog sustava u svakom slučaju odbija investitore. Što se tiče bivšeg prvog potpredsjednika Vlade on je postavio u prvoj godini mandata sve poluge postavio je koncept i vjerujte mi da je ostao u Vladi bilo bi investicija sigurno više.
Marin Jurjević replika.
Hvala. Kolegice Martinčević vi ste govoreći na početku negdje rekli citiram spomenuli ste ironično tzv. "prvoborce za zaštitu nacionalnih interesa". Činjenica je da se ovdje puno toga idologizira da mi danima slušamo takve rasprave i to je ustvari sudaramo se s jednom činjenicom da meni se čini ja sam impresioniran količinom genijalaca, sveznadara, enciklopedista, renesansnih tipova koji govore ama baš o svemu i svačemu bez prestanka iz opozicionih redova nažalost, ovo se ne odnosi i na kolegicu Martinu ni na Davora, želim to kazati. Dakle ali zaista reklo bi se kako je takva hrpa genijalaca ostavila ovakvu močvarluk, ovakvu ekonomsku hirošimu, ovakvo beznađe, moralni rasad, korupciju kao blato koje se vuče po nogama političara koji su vodili ovu državu. Kako se to dešava? Šta se to desilo da grupa genijalaca i sveznadara i enciklopedista i takvih kako bi reka veličina i domoljuba ostavila takvu močvaru? I sada napadaju ovu Vladu da tako sporo kao neko društvo izgleda komunalno čisti tu močvaru, ostvaruju uvjete da procvjeta cvijeće, e baš tako. Zamišljate da se u dvije godine može napraviti ono što je nemoguće u puno više vremena. samo kada je riječ o deficitu kamate koje ste nam ostavili prošle godine su količinu kompletnog deficita. Evo o tome se radi kolegice Martinčević pa me zanima jeste li vi sa ironijom koliko sam shvatio govorila o ovim proborcima za nacionalni interes?
Odgovor na repliku Natalija Martinčević.
Pa da, evo od politikanstva, pa ideologije pa do žaba šišmiša mi smo poprilično uspješni u tome kako da nađemo hiljadu i jedan razlog da se projekti ne provode, da se zaustave, da se ništa ne pokreću i u tome smo vrlo vješti. I oporba ali i neki drugi. Dakle, moramo sami sebi složiti u glavi da li mi uistinu želimo da dođu investitori i investicije ili želimo stalno pronalaziti hiljadu i jednu prepreku i hiljadu jedan razlog zašto da se ništa u Hrvatskoj ne dogodi i ne pokrene.
Branko Bačić replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolegice Martinčević vi ste u svom uvodu točno utvrdili stanje i u gospodarstvu Republike Hrvatske, sve manje radnih mjesta, sve više nezaposlenih i da je izlaz iz krize jedino kroz rast investicija i kažete moramo investitorima otvoriti vrata. Međutim, ovaj Zakon i mjera koju Vlada predlaže po meni nije rješenje. Naime, sukus ovog zakona sastoji se u tome da je prepreka investiranju Hrvatskoj u prvom redu lokalna samouprava pa ćemo je ovim zakonom marginalizirati i prekompliciran sustav prostornog uređenja. To je temeljna poruka ovoga Zakona. I ovaj Zakon upravo ide ka tome da marginalizira lokalnu samoupravu jer ona ometa investicije s jedne strane a s druge strane je dodatna kočnica prekompliciranosti sustav prostornog uređenja. Mislim da je to svima nama koji smo taj Zakon pročitali iz ovoga Zakona se da iščitati. Međutim, puno veći problem investicijama u Hrvatskoj to je nestalnost poreznog sustava, stalne najave novih poreza, primjerice porez na nekretnine, najava povećanja PDV-a, najava povećanja međustope PDV-a, povećanje cijene energenata, povećanje cijene rada. To su temeljni problemi. A vjerujete da pravi investitor koji doista namjera investirati u Hrvatskoj prije svega zbog svog dobra, zbog svog interesa traži prostorni dokumenat koji će mu urediti odmah u startu, prije nego što počne investiciju odakle dolaze temeljne infrastrukturne potrebe gdje mu je cesta, gdje mu je voda, gdje mu je struja itd., itd.. Tako da zaobilaženje prostornog plana će se odbiti o glavu investitoru, to je ono što je, to je ono što mi želimo reći. A prava prepreka je nesređen sustav u kojemu će taj investitor funkcionirati ako se uopće upusti u tu investiciju. I u tome je razlika između našeg pristupa i ovog što je … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Odgovor na repliku Natalija Martinčević.
/Upadica: Uključite mikrofon./ [[Govornica naknadno uključena.]] i nije potpuno rješenje, to je dio rješenja. Dio je bio Zakon o poticanju investicija i unapređenju investicijskog okruženja, dio je Zakon o strateškim investicijama. Naravno da je stabilnost poreznog sustava nužna, naravno da je ključno da poboljšamo poduzetničku klimu u Hrvatskoj. Sve su to segmenti koji se moraju ostvariti, realizirati da bi Hrvatska ostvarila ideju da bude primamljiva investitorima. Što se pak tiče lokalne samouprave to vam ovisi. To vjerujem da i vi najbolje znate. Ima jedinica lokalne samouprave koje su izrazito dobro postavljene prema svim investicijama, prema svim investitorima, domaćim i stranim itd., rješavaju to dobro, brzo, kvalitetno, imaju projekt, stvari se rade. Ima onih gdje se to uopće ne radi. Dakle oni koji blokiraju, gdje stvari stoje godinama itd.. Dakle, to ne možemo prepustiti na taj način. Zato mora postojati ovakav jedan zakon, ovakvo jedno rješenje. A naravno da će predstavnici jedinica lokalne samouprave biti uključeni. Vidite dakle da u Izmjenama ovoga Zakona u drugom čitanju imamo dakle u povjerenstvu predstavnika, načelnika, odnosno gradonačelnika i župana sa jedinice lokalne samouprave gdje se projekt provodi.
Tomislav Klarić, replika.
Poštovana zastupnica je rekla, oni koji su protiv ovoga zakona. Nitko nije protiv ovog zakona sa ovim naslovom, ali je protiv ovakvog zakona. Pročitajte si malo, jer taj zakon jer je trenutno nažalost u primjeni, možete današnji, sada sam vrtio tu pa sam, pročitajte članak u Novom listu kako se po ovom zakonu može izgraditi benzinska pumpa u Krivini i kako se može napraviti transakcija zemljišta ignorirajući jedinicu lokalne samouprave, ignorirajući GUP grada Rijeke, ignorirajući sve jer je ministarstvo tako odlučilo i nekome nešto omogućilo. Dakle, ovaj Zakon ovako kako je sastavljen, ovo je više poslovnik o radu nekakvog povjerenstva ili strateška kako se zove, grupa koja će provesti nekakve investicije. Mi nemamo osnovnog dokumenta na osnovu kojeg smo mogli napraviti ovaj Zakon. To sam već rekao. Nemamo strategiju razvoja, nemamo strategiju energetskog razvoja, nemamo prometno integralnu strategiju što još trebamo napraviti, lutamo od … [[Govornik se ne razumije.]] pruge s jedne strane na drugu stranu. Nitko nije protiv investicija dapače, a naročito jedinice lokalne samouprave. Ono što ovaj Zakon omogućava, uzima i suknuo je škare jedinicama lokalne samouprave. To što je gradonačelnik ili župan u nekakvom povjerenstvu s 11 članova, to je samo proforma da se zamažu oči javnosti, ništa više od toga. To će vam reći vaši kolege, jer sam razgovarao s njima i oni razmišljaju ovako kako razmišljam ja. Dakle, u Hrvatskoj imamo poslovne zone u svim općinama i gradovima koje nisu popunjene. Imamo masu, na stotine hektara, imovinsko pravno riješenog zemljišta koje može ponuditi investitorima odmah. Nema potrebe bacati s šumskogospodarskih osnova šume, nema omogućavanje nekakve, netko će se sjetiti spalionice otpada u nekakvom šumskom području pa će ministarstvo dati ignorirajući jedinicu lokalne samouprave i reći će pa gradonačelnik ili župan je bio u povjerenstvu. Ne može to tako. Svi smo za investicije, svi želimo investicije [[Upadica: Hvala lijepa.]] Svi ih moramo imati ali ne na ovaj način.
Odgovor na repliku Natalija Martinčević.
Pa ja moram priznati da sam malo iznenađena, ja sam shvatila da Klub HDZ-a podržava ovaj Zakon. Vi ste sada pobrojali sve i svašta što u ovom Zakonu ne valja. Međutim, evo ja imam tu promemoriju Ministarstva gospodarstva gdje piše, Unatoč provedenom postupku javne rasprave, javnim pozivima koje sam izrekao i u Saboru, govori ministar, niti jedan od klubova zastupnika nije dao prijedloge ili primjedbe na zakon. Pa zašto niste dali prijedloge da se oni ugrade? Imali smo dva čitanja. Evo sada je rekla vaša kolegica Dalić koliko dugo traje procedura donošenja zakona. Pa zašto niste se konstruktivno se uključili u to da zakon bude i da izgleda bolje?
Branka Juričev-Martinčev replika.
Hvala lijepo. Pa kolegice Martinčević, u više navrata ste rekli nismo uspjeli privući investitore. Ne znam na koga mislite tko bi to trebao privući investitore, naime Ministarstvo gospodarstva ako ćemo se prisjetiti malo izvješća polugodišnjeg državnog proračuna iz prošlog tjedna je u prvih 6 mjeseci za privlačenje investicija utrošilo 5,38% sredstava, za promociju hrvatskog gospodarstva za 6 mjeseci 2,5% od planiranih 2 milijuna kuna svega 50 tisuća kuna. To najbolje govori o tome koliko Ministarstvo gospodarstva radi na privlačenju investicija investitora i promociji hrvatskog gospodarstva i jako je bilo zanimljivo čuti da i vi mislite da je potpredsjednik Čačić još uvijek potpredsjednik Vlade da bi bilo puno više i investitora i investicija.
Odgovor na repliku, Natalija Martinčević.
Drago mi je da se slažete sa mnom, dakle ima nas više koji tako razmišljamo tko je što učinio u privlačenju investitora očito nije učinila ni prošla Vlada, a naravno da ova Vlada se kroz ove mjere, kroz ova zakonska rješenja i kroz ove prijedloge učini nešto u tom smjeru napraviti bolje i više.
Đuro Popijač, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolegice, moram reći da se sa dosta konstatacija što ste izrekli slažem sa vašim dijelom govora, no međutim sa jednim se definitivno ne mogu složiti, a to je onaj dio kada ste govorili o uzrocima ovog dramatičnog rasta nezaposlenosti. Dakle preko 340 tisuća nezaposlenih danas, da podsjetim samo 2011. godine u ovo doba je broj nezaposlenih bio ispod 300 tisuća. Naslijedili ste čini mi se krajem 12. mjeseca 2011. godine brojku od 315 tisuća, dakle ovaj broj nezaposlenih unazad dvije godine je direktna posljedica svega onoga što je ova Vlada radila upravo samom gospodarstvu i investitori. Dalje rekli ste i govorili o negativnom stavu prema poduzetnicima. Pa tko zaboga svaki dan urla na poduzetnike, tko ih proglašava kriminalcima i krivcima za ovakvo stanje. 8 milijardi kuna su poduzetnici dobili od ove Vlade, a ništa ne rade i sad kao što je kolegica spomenula privatnici, pa kakav bi mogao biti onda odaziv na ovakve ankete nego 70%, dobro da još i 30%, ako je to točno, vjeruje uopće u hrvatske poduzetnike, a da svaki dan i iz ovog Sabora i iz prvih redova vladajuće koalicije dolaze prijetnje i takav stav prema poduzetnicima. Govorite o porezima i o urušavanju pravne i porezne sigurnosti. Pa tko to svaki dan čini? Pa tko je učinio ovakav porezni teror što se događa ovih dana i svakodnevno najavljuje novi, novi i novi. SDP uvodi nove poreze, onda vi pokušavate to na neki način peglati pa onda se sve kao dogovara, ali to su sve posljedice rada vaše Vlade na kraju krajeva.
Hvala. Hvala lijepa. Odgovor na repliku, Natalija Martinčević.
Evo krenuli ste s brojkama tko je kome šta ostavio pa ću ja reći da je HDZ-ova Vlada ostavila u 2011. godini 30% pad investicija i 27% pad njihovog udjela u BDP-u. A što se tiče antipoduzetničke klime, tu se slažemo, moramo svi zajedno dati jasne i pozitivne signale privatnim investitorima, domaćima i stranima, da mogu ovdje investirati, da imaju stabilnost kod investicija i ovaj zakon je jedan od rješenja, jedan od vrlo dobrih i kvalitetnih rješenja kako da im damo upravo takav znak i takve signale.
Branko Hrg, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Poštovana kolegice, ja bih upravo rekao suprotno. Vi ste ovdje iznijeli stavove da će ovaj zakon donijeti otvaranje novih radnih mjesta. Ja mislim da je baš tu problem, da ovaj zakon ne osigurava i ne omogućuje to jer ja nigdje ne mogu iščitati, a razgovarao sam sa ljudima koji prate gospodarska kretanja i analitičarima koji kažu da je upravo to glavna manjkavost ovog zakona, da ovaj zakon ne omogućuje otvaranje novih radnih mjesta, ne omogućuje ravnomjerniji regionalni razvoj u Hrvatskoj jer se sve svodi na to da će se kao ubrzati procesi izdavanja dozvola s čime se svi slažemo, ali procese izdavanja dozvola treba ubrzat za sve, baš za sve. Znači to nije problem ovoga zakona, ustvari nije glavna intencija ovoga zakona. Ako je to glavna intencija onda smo pogriješili. I ono što još ljudi kažu kad raspravljaju o ovome, da se ustvari radi o zakonu koji je ustvari u onoj dobroj definiciji političke strategije, da je to koncept za postizanje vlastitih zacrtanih ciljeva. Sad je samo pitanje čiji su to ciljevi. Ja bih vas molio da ovo pojasnite što sam na početku rekao, dakle koji dio ovog zakona će omogućiti otvaranje novih radnih mjesta.
Odgovor na repliku, Natalija Martinčević.
Nijedan dio ovog zakona nije usmjeren da će sad odredbom članka 13. otvoriti nova radna mjesta. Ovaj zakon zajedno uz sve ostale mjere i zakone koje je Vlada provela i koje provodi mora postići atmosferu, mora postići i omogućiti investitorima takvu priliku da mogu doći investirati i otvarati radna mjesta. Sam zakon s jednim svojim člankom, nijednom svojom odredbom to naravno neće moći učinit. Međutim, ovaj zakon će itekako ubrzati procedure, olakšat će mogućnost investiranja i vjerujem da će potaknuti investitore i strane i domaće da dođu da investiraju ovdje u Hrvatsku.
Ingrid Antičević-Marinović, replika.
Hvala lijepa. Poštovana kolegice, izražavate zabrinutost, odnosno govorite o vašim kritičarima i o kritičarima Vlade koji izražavaju zabrinutost, zabrinutost za nacionalne interese, zabrinutost za investicije. Ja mislim da ih djelomično, bez obzira koliko ste ironično govorili u tome treba i shvatiti jer najpoznatiji investitor samo državnim novcem bio je sam HDZ, bili su HDZ-ovci. Oni su poznati graditelji. Dakle nakon pretvorbe i privatizacije '90.-tih godina od 2004. do zaključno 2011. dali su se u silnu gradnju, nabavu roba i usluga i sve, doslovno sve koštalo je 2 ili 3 puta više. Nikad se nisu znali rokovi koliko će to trajati, nikad se nije znala kvaliteta. U pravilu znali su se samo dobavljači i izvođači. E sada kako se to završilo i kako su pisali svoju ekonomsku politiku? Oni je nikad nisu napisali. Ona se sada otkriva u sudskim dvoranama. I ono što oni i sada nude i što su nudili zaista nije ni za jedan ekonomski udžbenik, ali jeste za udžbenik kriminalistike. I sada doslovno vidimo tu zabrinutost za nacionalne interese, vidimo s koliko se nula to njihovo domoljublje i rodoljublje pisalo.
Odgovor na repliku, poštovana… Ne? Niša. Sljedeća replika i poštovani potpredsjednik Doma Milorad Batinić.
Hvala gospodine predsjedniče. Naime, kolegice Martinčević moram priznati da nisam znao onaj podatak kad ste iznijeli vezano za poduzetničku klimu. Naime, kao strukovno gledajući nešto znam i od biologije i od klime. Naime, klima se ne može mijenjati preko noći. To je dugotrajan proces ne samo u atmosferi ili na zemlji ili negdje drugdje. To je isto tako i u poduzetništvu. Međutim, da bi mogli kvalitetnije što ovaj zakon rješava u jednom dijelu i da ide na, konačni cilj je da se na neki način i popravi investicijska klima, odnosno investicijsko okružje. Ali što je naše građane ponukalo da imaju takav otpor prema privatnim poduzetnicima? Mi smo se devedesete opredijelili da budemo država i društvo kapitala, a što je nakon toga uslijedilo. Pa evo, da li je možda i na tu investicijsku klimu i na otpor građana naravno da investitori potencijalno čitaju o tome. Da li su to bila pretvorba i privatizacija? Da li su bili sljedovi niza aktivnosti određenih političkih struktura? Da li je možda i splitska riva doprinijela tome? Da li je proces koji se vodi prema bivšem predsjedniku Vlade doprinio toj aktualnoj, u stvari toj lošoj investicijskoj klimi i negodovanju, otporu građanstva. Da li je da se praktički u sudskom procesu i procesuira političku opciju koja je vodila državu zadnjih 8 godina prije ove Vlade. I zaključno, da li možda na investicijsku klimu utječu i ova događanja u Hrvatskoj gospodarskoj komori koja bi budi rečeno trebala na neki način biti i ambasador našega gospodarstva vani. Hvala.
Hvala i vama. I odgovor na repliku, poštovana zastupnica Natalija Martinčević.
Pa jako ste dobro ovo primijetili. Dakle, strahovito puno stvari je uticalo na ovako loš stav građana prema poduzetnicima, prema privatnicima, prema investitorima i to naravno od pretvorbe i privatizacije do kriminala svih ovih zadnjih 20-tak godina koji se odvijao u Hrvatskoj i hrvatskom gospodarstvu. Sve je to doprinijelo tome. Međutim, sada je dakle vrijeme da to mijenjamo brzo, da to mijenjamo učinkovito i da ni na koji način takvu situaciju više ne podgrijavamo.
Poštovani zastupnik Jozo Radoš i njegova replika.
Kolegica Natalija Martinčević je u svom izlaganju rekla kako najave poreza nisu dobre za investicijsku klimu i za poticanje i rast investicija što naravno apsolutno stoji, a naravno nitko tko najavljuje poreze ili govori o porezima ne govori zato što to želi, nego zato što pokušava riješiti neku situaciju koja je više-manje nemoguća u Hrvatskoj o čem je i ovdje bilo govora sa ogromnim dugovima, sa deficitom državnog proračuna, sa skrivenim deficitima, sa velikim i javnom potrošnjom, sa stvorenim javnim davanjima koje država teško da može izdržati, sa fiktivnim radnim mjestima u uvjetima opće recesije u svijetu vrlo je teško očekivati da neka Vlada može preko noći promijeniti situaciju. A da bi se uopće održao proračun naravno sredstvo, budući da bitne pomake nije moguće brzo postići ostaje naravno porezna politika. Ali najave poreza svakako nisu dobre. Ja moram ovdje naglasit u ime Kluba zastupnika HNS-a budući da neke stvari, neke interpretacije medijske već postaju istine pa malo prije kolega Marić govori o najavi poreza na nekretnine o čemu uopće nije bilo govora. Ja moram vrlo jasno reći da HNS ostaje na svom načelnom stavu da nema novih poreznih opterećenja dok ne bude rasta gospodarskoga u Hrvatskoj što ste vi naglasili u svome izlaganju. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Nema odgovora na repliku. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Na redu su Hrvatski laburisti, klub zastupnika u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Poštovane kolegice i kolege, ovim zakonom i Hrvatska popušta pod ucjenama ekonomskog imperijalizma. Europom se polako ali sigurno širi ekonomski apartheid kojega provode snažne multinacionalne kompanije i banke. One su već toliko snažne i jake da na tržištu ne vode samo međusobni duel u cilju zauzimanja nekog tržišta, nego su toliko jake da mogu utjecati, ucjenjivati i diktirati gospodarske politike država koje su prekasno počele izlaziti iz gospodarske krize. I to je činjenica. Sve što može koristiti za gospodarski razvoj u Hrvatskoj je dobro došlo. I onaj dio zakona koji govori o ubrzanom postupku rješavanja i prelamanja birokratskih otpora investitorima da bi što prije došli do dokumenata koji su im potrebni nije toliko sporan. To se možda moglo riješiti i drugačije mada uvijek uzimam rezervu, jer sam naučio, da nijedan zakon nije riješio nijedan problem jer probleme rješavaju ljudi a ne zakoni i ako će isti ljudi primjenjivati ove zakone a dosada nisu primjenjivali postojeće zakone onda nemam veliku iluziju velikog uspjeha. Ali, kada sagledavamo posljedice bilo kojeg zakonodavnog rješenja onda podjednako moramo sagledavati pozitivne ali i moguće negativne posljedice. I meni je sasvim jasno da Vlada u prvi plan stavlja i gura pozitivne posljedice koje oni očekuju od ovakvog zakona. Ali ova rasprava o onim drugim mogućim negativnim posljedicama se teško prihvaća, najčešće bez ikakvih argumenata odbija a vidjet ćete kada takav zakon ako bude usvojen krene u primjenu da će biti otprilike isti broj negativnih koliko i pozitivnih posljedica. Po kojim kriterijima netko nekakav projekat proglašava od strateškog značaja? Propisano je u članku 5., to su kriteriji koji nisu mjerljivi. Oni se ne mogu izračunati ni unaprijed niti unazad. Oni su arbitrarni. Tri, pet ljudi, sedam njih će odlučivati temeljem kriterija kojega svaki od njih može tumačiti na različite načine jer ne postoji nijedan mjerljiv kriterij da neka investicija unaprijed dobije klasifikaciju od strateškog ili razvojnog značenja za državu. I drugi problem, primjenjivat će se zbog toga neujednačeno. Neće biti isti pristup svakom projektu koji dođe na stol. Samim time već započinje mogućnost negativnih posljedica takvog zakonodavnog rješenja. Samom činjenicom da nećemo ujednačeno primjenjivati kriterije već radimo prvu grupu problema. Nakon opisa o tim kriterijima poput žvakaće gume ide samo jedan mjerljivi kriterij, a to je visina investicije od 20 do više od 150 milijuna kuna i 6 djelatnosti koje su ovdje pobrojane koje u sklopu svaka za sebe vjerojatno ima i po 20-ak poddjelatnosti koje se tu unutra može ugurati. To je prva velika zamjerka zakonu. Drugo, što radi ovo famozno povjerenstvo iz članka 8. ovog zakona? Najprije piše da je zadaća povjerenstva da daje ocjenu prijedloga u točci 1. U točci 3. pak piše da daju mišljenja, a u članku 9. stavku 3. veli da ministarstvo donosi odluku na temelju procjene povjerenstva. E sad, ocjena, mišljenje, procjena? Tri različita izraza se koriste u nadležnosti povjerenstva i ono što posebno zbunjuje piše da povjerenstvo predlaže najprije Vladi RH, daje mišljenje Vladi RH u članku 8., a u članku 9. pak piše da odluku o uvrštavanju projekata na listu donosi nadležno ministarstvo. Probajte iz te procedure u članku 8. i 9. izaći van jer doista da sam ja član povjerenstva stvarno ne bi znao što trebam raditi. Članak 16. i nekretnine u vlasništvu RH, Vlada daje bez natječaja s pravom stjecanja vlasništva. Dakle, bez natječaja, bez prikupljanja ponuda u što uključene su dakle sve nekretnine i plus šume, šumsko zemljište, poljoprivredno zemljište i javne ceste. Hrvatska je prepuna praznih i polupraznih razno raznih industrijskih poduzetničkih zona i državne imovine ako se sjećate rasprave o strategiji da još nismo niti uspjeli, toliko je brojna, niti je popisati a kamoli klasificirati. I sada Vlada ide dalje i omogućava temeljem članka 3. da se za realizaciju privatnog investicijskog projekta primjeni institut izvlaštenja privatne imovine. Ali ne samo zemljišta nego i sad se postavlja pitanje ako već bez kriterija cijene po kojem će Vlada u ime naroda i države nekome nešto dati maltene besplatno kako to da i privatnu imovinu sistemom izvlaštenja omogućavamo da ljudi uz bezobrazno niske naknade ostaju bez svojih zemljišta? Sjetite se Zakona o golfu, sjetite se prostornih planova ako se ne varam 63 igrališta za golf po prostornim planovima u Hrvatskoj su postojala i vidi vraga 60% teritorija tih igrališta je trebalo biti na privatnom zemljištu. I sve je legalno. Pa imamo iskustvo što znači kada takve prostorne planove prihvaćamo kao činjenice. Iz konačnog prijedloga zakona izostavljen je bivši članak 8. koji je govorio da postoji kategorija poduzetnika i specificirana ta kategorija koji ne mogu dobiti takvu vrstu potpore od strane države da bi stvorili poduzetničku klimu. I sada brisanjem tog, a to mi nismo tražili da se briše, brisanjem tog članka 8. ispostavlja se da će bez javnog natječaja s primjenom instituta izvlaštenja privatne imovine tu potporu i blagodati moći koristiti porezni dužnici, ljudi u postupku ili osuđeni za mito i korupciju, državni dužnosnici lokalni i regionalni koji su osuđeni ili se traje postupak protiv njih zbog zloupotreba ovlasti i položaja, osobe za osuđene za prijevare u gospodarskom poslovanju osuđene ili one koji im traje postupak za prijevare, pa čak i oni koji su se udružili u zločinačke skupine. Jel moguće da će i takvi poduzetnici koristiti blagodati ovog zakona? Prije nekoliko mjeseci ministar financija je rekao da recimo INA duguje državni proračun 260 milijuna kuna poreza. To znači da oni koji danas duguju 260 milijuna kuna poreza mogu tražiti da se njihov projekat i imaju pravo na to proglasi strateškog značaja, razvojnog značaja, interesa za RH. Imamo drugog strateškog partnera koji je u Zagrebu trebao početi graditi zračnu luku veliki strateški partner, radovi su mu obustavljeni zbog arheološkog nalazišta. Zakopali su lopatu i nakon 20cm čeprkanja po zemlji došli su do arheoloških nalazišta i zato radovi stoje i zato investicija ne ide dalje. Vidite kako se oni brzo dosjete kako zakonito koristiti mogućnosti nepoštivanja ugovora. Kada pak taj krug investicija krene prema području zbrinjavanja komunalnog otpada, a posebice opasnog otpada, onda ćete vidjeti koji sve likovi će biti državni partneri. Uostalom kada bi danas pogledali poslovne partnere Fonda za zaštitu okoliša i tog ministarstva, možda bi se neki iznenadili tko je na prvom mjestu po količini novaca koji dobiva, direktnog državnog novca, pretpostavljam da će taj isti biti najveći poduzetnik za dvije godine i dobiti Zlatnu kunu HGK-a. Ali i oni koji radnicima ne isplaćuju plaće će dobiti blagodati ovog zakona koji varaju državu, a radnicima isplaćuju i prijavljuju ih na minimalne plaće ispod stola razliku isplaćuju i oni koji osnuju pet tvrtki, jedna od njih se takmiči za ove projekte, a radnici su u onoj tvrci prijavljeni koja je u gubicima ne samo poreznim dužnicima,nego gubicima već godinama. I kada dođe inspekcija ili stani pa ni onda osnuju 6.tvrtku pa sve radnike opet prebacuju u novu tvrtku i opet dobe posao od države recimo u ovom trenutku to je jako popularno na poslovima razminiranja. To je sve što danas imamo, dali ovi primjeri nisu izmišljeni ali nisu očito dovoljni za predstavnike Vlade da shvate da i te negativne posljedice moramo izuzetno dobro uzeti u obzir. I zbog toga izostankom ili brisanjem bivšeg članka 8.zakona otvaramo vrata ne samo hrvatskim nego i poduzetnicima iz drugih država iz krim miljea peračima novca i onima koji će iskoristiti takav institut u Hrvatskoj i onda otići i pobjeći i ostaviti radnike na ulici. I takve slučajeve imamo gdje su vlasnici tvrtke naprosto napustili Hrvatsku, a radnici još do dan danas dok su radne knjižice bile dokumenat bile važne i na snazi čak do njih nisu mogli niti doći 3,4 takve tvornice u Hrvatskoj danas imamo. Strani investitori zarađuju i to je dobro. I sada pitam kako to da se Vlada nije sjetila da ponudi još jedan uvjet stjecanja takvog prava da pitanje reinvestiranja dobiti koje ostvaruju barem u sljedećih 15 godina neće iznositi iz Hrvatske nego da će reinvestirati u Hrvatsku. 2 milijarde eura dobiti je iznešeno na temelju stranih investicija iz Hrvatske, a 600 milijuna eura smo donijeli u Hrvatsku temeljem naših investicija u inozemstvu. Pa ako državnu imovinu i privatnom sistemom izuzeća dajemo privatnim investitorima i proglašavamo ih državnim partnerima kako to da onda s njima ne ugovaramo i to da neće barem petnaestak godina iznositi dobit da će svoj biznis razvijati u Hrvatskoj i oni što ostvare zbog ovih pogodnosti jer će jeftinije investicije im biti, a i u poreznom sustavu da imaju obavezu reinvestiranja u Hrvatsku ili nam je doista sasvim svejedno kuda će ta ostvarena dobit ići i da li nam je doista jedan jedini cilj da to opravdamo kao stvaranje i otvaranje neke nove poduzetničke klime. Ovaj zakon kada bude na snazi neće se odnositi samo na one koji posluju po zakonu koji plaćaju poreze koji imaju kolektivne ugovore, koji plaćaju radnike i koji nisu u lancu međunarodnog kriminala. Ali nažalost omogućit će i upravo tom sumnjivom kapitalu i tim izuzetno sumnjivim poduzetnicima, ne da dođu u Hrvatsku oni mogu doći i do sada, nego uz obilatu pomoć države, uz davanje u vlasništvo hrvatsku državnu imovinu, a nakon toga nitko već nikada više im tu imovinu oduzeti neće moći. I nakon dvije godine niti mu ući ni trag kretanja kapitala jer će imati desetke tvrtki sakrivanja i kolanja profita. To su razlozi ogromne rezerve prema ovom zakonu dakle članak 16.u potpunosti neprihvatljiv a izostankom članka 8.gdje bi se država zaštitila od kriminalaca u gospodarstvu uz državnu potporu je drugi razlog zbog čega ovaj zakon laburisti podržati ne smiju.
Hvala lijepa. Sada tuce replika. Prva replika i poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Lesar znam da niste sretni kada vam repliciraju iz vašega kluba međutim nisam mogao odoljeti već zbog prve rečenice koju ste rekli koja je vrlo točna na djelu je ekonomski imperijalizam i ekonomski aparthejd. Malo prije smo čuli da su se hrvatski građani '90.-te godine opredijelili za državu i društvo kapitala. To je notorna laž. Nikada hrvatske građane nitko nije pitao jesu li oni za društvo kapitala ili nisu za društvo kapitala. Oni su se izjasnili za jednu, odgovarali na jedno pitanje to je žele li živjeti više u Jugoslaviji, rekli su da ne žele živjeti u Jugoslaviji. Razdružili smo se sa državom. Opredijelili su se za demokraciju, opredijelili su se za društvo rada u kojem će se moći raditi i na temelju svojega rada živjeti. Nitko a naročito ne branitelji nisu tražili ekonomski imperijalizam i ekonomski apartheid koji ste vi dobro detektirali, koji nije naravno utočište toga u Hrvatskoj nego u čitavoj Europi, u Sjevernoj Americi, u mnogim, u većini zemaljske kugle. Ovo što danas imamo, taj ekonomski imperijalizam, ekonomski apartheid jednostavno je … [[Govornik se ne razumije.]] to je to što se građanima govori da jedino što je moguće, što je … [[Govornik se ne razumije.]] rekao to je kraj čovjeka da je jedino ovaj model koji danas imamo da je to idealan model i da drugog modela nema. To je potpuna laž. Postoje drugi modeli što uostalom vidite, svjedoči se u nekim dijelovima Europe, naročito u skandinavskim zemljama u koje i je tak ekonomski imperijalizam daleko manji. A što se želi ovim Zakonom, upravo to [[Upadica: Hvala lijepa.]] Podsticati ekonomski imperijalizam.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovani zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa kolega Lesar govorili ste da kriteriji nisu mjerljivi, točno ali nisu ni provjerljivi. Što ako netko dobije ubrzani postupak na temelju postupak na temelju projekta koji prelazi 150 milijuna kuna a u svom izvršenju ne bude 150 nego 90. Tko će poništiti sve to? Nitko. Prema tome nije osigurana provedba ovih zakona. Što se tiče same strategije, strategija je utvrđivanje dugoročnih ciljeva. Ali ona mora odgovoriti i na pitanje kako će se ostvariti ti dugoročni ciljevi. Međutim, Vlada nema strategije, ona mijenja strategiju brže nego što se smjenjuju noć o dan. Prisjetimo se samo puta u Katar s zrakoplovom kada se išlo kao na, u svadbenoj povorci, najavljivao se investicijski tsunami, o povratku ništa. Pada ekonomska aktivnost. Nakon Katara zamijenili su sa Azerbedžanom, nakon Azerbedžana Indonezija, aktivnost i dalje pada i pada. Tamo je prvi potpredsjednik Vlade govorio da nije on, da njegovo ime ne znači bik koji sjedi nego čovjek koji radi. Danas imamo potpredsjednika Vlade koji objašnjava neobjašnjivo. To je jedini mu posao. Ekonomska politika je postala instrument diskriminacije i to je glavna prepreka ekonomskoj aktivnosti. I možda ćemo i ostvariti rast jednog dana ali nećemo razvoj a razvoj treba biti strateški cilj a ne rast. Jer ostvarenje rasta bez razvoja ide u interesu samo onih. Tako i ovaj zakon nije zakon o poticanju investicijske aktivnosti već zakon o zaštiti ulaganja sedmorice veličanstvenih. I Hrvatskoj treba ne takav zakon nego strategija zaokreta. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Kolega Marić slažem se s vama da je upravo problem i u tome da kriteriji iz zakona nisu ni provjerljivi, niti po meni ni prije a naročito nakon završetka takvog investicijskog ciklusa. Ali da se i ne trudimo kontrolirati što država radi nakon sklapanja ugovora imamo i svjež primjer unazad dva, tri dana. Država je prodala jedno brodogradilište a u tom ugovoru postoje međusobno propisano obaveze. Nitko nije vršio nadzor ili kontrolu da li kupac poštuje one klauzule ugovora gdje je preuzelo određene obaveze u smislu proizvodnje i obavezama prema radnicima. I kada radnici na to upozore oni su proglašeni teroristima. Dakle, radnici koji su na to upozorili su, proglašeni teroristima. I nikome ništa, pazite nikome ništa. I vaše inzistiranje da umjesto samog rasta govorimo i o razvoju je potpuno opravdano. Jer jedno je gospodarski rast kojega možete postići otpuštanjem radnika, smanjenjem plaća. Imat ćete rast … [[Govornik se ne razumije.]] Pitanje je razvoja u gospodarstvu i društvo znači da ona stvorena vrijednost se što pravednije preraspoređuje unutar samog društva. I zbog toga je taj naglasak, slažem se sa vama potreban i ja ću ga ubuduće koristiti.
Poštovani zastupnik Frano Matušić i sljedeća replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Lesar vidim da se i vi slažete sa izrazom ekonomski apartheid kojeg je inaguirao naš kolega Marić i to je doista na djelu u Republici Hrvatskoj. Ali ono što je bitno, mi danas razgovaramo o strateškim investicijama a da prethodno nemamo strategiju. To je ključ. To je ključ zapravo cijele ove situacije. I zapravo postavlja se pitanje o čemu mi ovdje raspravljamo. O investicijama koje su veće od 150 milijuna kuna ili na otocima o investicijama koje su veće od 20 milijuna kuna. Pa investicije na otocima od milijun kuna je strateška investicija a kamoli 20 milijuna kuna ili 5 milijuna kuna, to je strateška investicija. Jer politikom ove Vlade otoci su postali udaljeniji od kopna. Govore o preprekama u zakonima. Pa zašto nismo mijenjali zakone u kojima postoje prepreke? Zašto zakonske rokove nismo mijenjali u Zakonima o prostornom građi, o građevnim prostorima. Dakle prostornom, Zakonom o gradnji itd. drugim prostornim dokumentima. Zašto to nismo napravili? Zašto se nije Ministarstvo gospodarstva udostojilo sjesti sa Ministarstvom prostornog uređenja i reći koje rokove treba skratiti. Ali ne samo za neke. Ne samo za one koji su podobni nego za sve građane. Za svakoga, svatko tko želi investirati milijun, dva milijuna kuna, zašto to nije strateška investicija? Upravo to jest strateška investicija. To ne shvaćaju u Vladi. Zašto? Ne shvaćaju da je temelj gospodarstva i razvoja mora biti malo i srednje poduzetništvo. To je temelj. U jednoj Njemačkoj koja je danas najrazvijenija europska država. To je temelj, gospodarstva. Temelj razvoja je malo i srednje poduzetništvo. Neće mali poduzetnik investirat 150 milijuna kuna, a može investirat 30 milijuna kuna ili 2 milijuna kuna ili 5 milijuna kuna. Zašto tim ljudima ne osiguramo zakonske pretpostavke to je pitanje, a ne donosi nam se zakon koji uvodi zapravo korupciju na mala vrata kroz članak broj 16.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Da, kolega poštovani, malo i srednje poduzetništvo koje se najbrže, najsposobnije prilagođava novim uvjetima u velikom dijelu se naslanja i na veliki sektor, dakle na velike kompanije. To nikad ne smijemo zaboraviti jer malo i srednje poduzetništvo bez velikih industrijskih giganta teško da opstaje. Ali da sam bio u pravu inzistirajući da kriteriji iz članka 8. moraju biti sastavni dio zakona i … toga ne smije glasati i usvojiti ovaj zakon dokazao im je sljedeću činjenicu pazite. U prosincu 2011. Europska komisija je predložila, usuglasila sa Europskim parlamentom i očekuje se usvajanje idućeg mjeseca posebnu europsku direktivu o koncesijskim ugovorima koja regulira kome na nivou Europske unije moraju biti zabranjeni koncesijski ugovori i ovakvi položaji. I da sad ne citiram ovdje cijeli tekst te točke direktive, po sadržaju je ona skoro pa identična izbačenom članku 8. iz prvog čitanja. Dakle mi smo sad u situaciji da donosimo, imamo ispred sebe zakon, za mjesec dana će to biti europska direktiva, nemamo tu odredbu, a imamo obavezu poštivat pravne stečevine Europske unije koja ide ka tom, očito ne bez vraga, na temelju iskustva gdje nalaže da države članice u svojem zakonodavstvu i pitanje ovakvih koncesija, posebnih pogodnosti mora iz utakmice isključiti utajivače poreza, korupcije, šteta financijskih interesa ne samo države o kojoj se radi nego Europske unije i ozbiljnih drugih kršenja. Pa ako to sad nije dovoljno jak argument dakle onda valjda ovo netko može prihvatit kao argument.
Poštovani zastupnik Branko Bačić, nova replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Lesar, kažete da dvojite oko uspješnosti ovog zakona i klub Laburista kažete neće ovaj zakon podržati. Vidite, u ovom zakonu se spominje 16 zakona koji na određen način predstavljaju barijere u investiranju u Hrvatskoj i sada Vlada donosi novi zakon koji treba nadomjestit nedostatke tih zakona. Ja bih i prihvatio taj zakon kad bi te zakone koje mijenjamo ovim zakonom ili čije odredbe stavljamo van snage, da ih je Vlada naslijedila od prijašnjih Vlada, ali od 17 zakona koji su tu popisani njih 14 je Vlada donijela u proteklih dvije godine, u protekla 22 mjeseca. I nije li sad to čudno svima nama ovdje da Vlada donosi zakon o primjerice o zaštiti okoliša i prirode i da sada ovim zakonom dezavuira i određene odredbe stavlja van snage ili donosi Zakon o poljoprivredno zemljištu u kojemu govori također da će bit u funkciji poticanja investicija, a sada taj zakon ne vrijedi jer ga treba s ovim zakonom staviti van snage. Dakle donosi Zakon o zaštiti kulturnih dobara, pa ih ponovno s ovim zakonom stavljamo van snage. Nije mi jasno da u 22 mjeseca kad su mijenjali svih 14 zakona zašto tada odmah u te zakone nisu uveli tzv. poduzetničku investicijsku klimu i te zakone mijenjali, ovaj zakon ne bi trebao. Da je ovo na početku Vlada, u 1. mjesecu kad je preuzela odgovornost za vođenje države ovaj je zakon donijela mimo … jer bi time prevenirala nedostatke prijašnjih Vlada, a onda bi polako zakon po zakon mijenjala i usklađivala s ovom osnovnom intencijom koja iz ovog zakona proizlazi. Ovako se ja pitam čemu nakon 22 mjeseca kad ste promijenili sve zakone sad jednim zakonom sve te zakone mijenjate. Je li to na određen način priznavanje vlastitog poraza da smo kroz zakone loše planirali.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Gledajte kolega, mene još više zabrinjava sljedeća činjenica. Osnivali smo razno različite agencije za privlačenje investicija, poticaje investicija, praćenje investicija u svim mogućim sektorima i u tim agencijama rade neki ljudi. Ministarstva imaju svoje uprave, unutar Ministarstva gospodarstva Uprava za rudarstvo, uprava za ovo, uprava za ono. I sad i ovaj zakon će provodit neki ljudi, vjerojatno ih nećemo dovesti iz Bruxellesa, Bonna, Pariza, Rima nego će bit naši. I koja je sad razlika? Ti isti ljudi da li ovaj zakon provode kroz agenciju za žlj ili uprave za zlj, tome samo što će se sad zvati članovi povjerenstva i članovi operativne skupine. Pa ako ti isti ljudi koji su dosad u sustavu nisu znali, nisu mogli i postojali su problemi, zašto bi sad oni najedanput kad budu članovi operativne skupine bili efikasniji. Ili pak je pozadina ovog zakona upravo čitljiva iz članka 5. izostankom kriterija koji bi svima unaprijed bili mjerljivi i provjerljivi nakon završetka investicije.
Poštovani zastupnik Petar Baranović i nova replika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega Lesar, slušajući vaše izlaganje mogao bi se složiti s vama da ovaj zakon kao i uostalom i svi ostali zakoni ima svoje pozitivne i svoje negativne konsekvence i vi ste se naravno kao oporbeni političar referirali na ono što smatrate da su negativne posljedice ovog zakona, zanemarujući istinu i trenutak u kojem raspravljamo o ovom zakonu i o strateškim investicijama i uopće investicijama u Republici Hrvatskoj. Naime, niz govornika prije pa mislim čak i vi, ne možda brojčano ali ste u principu spomenuli problem nezaposlenosti, gospodarskog pada, svega onoga s čim se danas suočavamo i ne mogu nikako shvatiti logiku po kojoj bježimo od istine, a to je da nam investicije trebaju, pa i u kontekstu dominacije ekonomskog apartheida ili imperijalizma kao što ste rekli. Spomenuli ste i ono u čemu se svakako ne mogu složit s vama, da ne postoje kriteriji. U ovom zakonu kriteriji su jedini mogući. Bilo bi puno bolje kad bi bilo moguće ići u detalje, ali na žalost nismo u toj poziciji danas, nemamo vremena i nemamo manevarskog prostora. Cenzus vrijednosti projekta od 150 milijuna kuna pa na više ili oni niži cenzusi vezani uz područje posebne državne skrbi, odnosno otoke ili vezani uz imperativ da u nekom vremenskom roku u kojem to možemo napraviti povučemo što više sredstava iz EU fondova su jasni kriteriji i prema mom mišljenju na žalost ovog trenutka jedini mogući. Kamo sreće da smo trenutak rasprave o ovom zakonu dočekali u bolje kondicioniranoj državi sa boljim financijama, s boljim stanjem gospodarstva i s manje nezaposlenih. Ali to je konzekvenca nečega što se ne mjeri samo godinama, nego i decenijama promašene i loše politike. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Da, kolega Baranović tako to bi kad vi čujete ono što bi željeli čuti a govornik nije rekao. Ja sam jedno od pozitivnih strana ovog zakona spomenuo i rekao sam ako to dovede do ubrzanja postupka rješavanja papira i papirologije to je dobar pomak. Da li za to treba ovaj posebni zakon ili kroz druge zakone to moguće bit riješeno rekao sam da ne znam. Ali ako do tog ubrzanja dođe da je to jedna od pozitivnih strana ovog zakona. A kada već spominjete da moramo priznati istinu da nam investicije trebaju, pa naravno da nam trebaju. Ali vi ste se sjetili to sada. A ja sam o tome upozoravao i govorio da ulaskom Hrvatske u EU Hrvatska gubi tržište CEFTA-e i da će nam se dogoditi da hrvatski poduzetnici će s hrvatskog tržišta otići investirati u članice CEFTA-e, da ćemo gubiti radna mjesta, investicijski potencijal, da ćemo s europskog tržišta imati jeftiniji uvoz zbog pada carina. A naš problem plasmana naših proizvoda na tržište CEFTA-e će biti puno teži. I to se dogodilo. Potencijalni investitori u hrvatsku prehrambenu industriju konditorsku ne investiraju više u Hrvatskoj, nego moraju biti na tržištu CEFTA-e. I završavam sljedeće. Ako gajite iluziju da će neki ozbiljni investitori s područja EU doći investirati u Hrvatsku onda ste u velikoj zabludi. Oni su svoje investicijske apetite manje-više zadovoljili bankarskim sustavom, telekomunikacijama, farmaceutskom industrijom i nekretninama sad u zadnje vrijeme. Nas mogu spasiti ozbiljne investicije iz onih država s kojom citiram jednu članicu Vlade sa jednog sastanka ovdje u Saboru prije par dana još ne znamo što bi s njima. Primjerice Rusije, Kine, istoka u cjelini. Ali tu imamo problem meni nejasnih razloga zašto su te investicije još nepoželjne.
Nova replika i poštovani zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega Lesar, vi ste započeli svoju raspravu sa rečenicom da Hrvatska popušta pred gospodarskim iliti ekonomskim imperijalizmom. A ja sam malo prije također spomenuo da mi ovaj zakon liči na jednu strategiju, jedan koncept za postizanje vlastitih, zacrtanih ciljeva samo ne znam čijih ciljeva. Ako ne bi bilo tako onda bi on bio u stvari strategija stihije i slučajnosti, pa ja sada nakon ove vaše rasprave postavljam pitanje u principu da malo nadopunite još tu svoju raspravu da li imate saznanja čiji su to ciljevi, za čije ciljeve se to onda radi ovaj zakon obzirom da ste tako naveli vrlo jasno da se radi o popuštanju Hrvatske.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Poštovani kolega Hrg, ja imam već jedno pravilo da sve što znam, pravilo ponašanja i govora obično javno velim. I ja bih također volio, a vjerojatno bi i vi bili zadovoljniji i sretniji da u ovom trenutku imamo popis od recimo mogućih 10, 15, 20 takvih velikih projekata za koje se sad već zna da postoji interes, da je netko nekome nekad negdje rekao mi bi u Hrvatsku investirali u energetiku ako imamo takve i takve uvjete. Mi bi gradili ovo ili ne znam dograđivali ovo. To je onda otprilike negdje na tragu da znamo unaprijed za koje takve. Recimo da netko gradi tvornicu automobila u Hrvatskoj. Želi doći bilo koja velika kompanija i da izgradi tvornicu automobila u Hrvatskoj u kojoj će biti 15000 radnih mjesta. Onda vidite razgovaramo o konkretnom projektu, onda znamo o čemu razgovaramo. Sad razgovaramo o tome da će biti takvih ponuda velikih investicija ali se ne zna niti tko, niti odakle, niti u što, ni koje vrijednosti, ni kojih radnih mjesta ali znamo da moramo donijeti ovakav zakon.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovana zastupnica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Lesar, s pravom ste među ostalim i na početku spomenuli zašto nećete dati svoj glas ovom zakonu. Jedan od razloga i ja mislim da je jedna od najvećih čuđenja kad je zakon stigao u drugo čitanje izaziva činjenica da je brisan članak 8. Dakle, da je omogućeno konačnim prijedlogom zakona omogućeno je da velike investitori pod navodnicima budu i oni i da im Vlada pogoduje i da im Vlada da vjetar u leđa bez obzira što je moguće da budu i pravomoćno osuđeni za kaznena djela teškog gospodarskog kriminala. Dakle, ne da što bi bio minimum moraju podastrijeti dokaz da se protiv njih ne vodi kazneni postupak za bilo koje djelo, nego dakle cijeli taj članak koji je imao kakve takve ograde, nedovoljne po mom mišljenju je brisan. I druga stvar, u ovom kratkom vremenu na koji želim upozoriti problem konačnog prijedloga zakona je što su neki dijelovi definitivno protuustavni, dakle u neskladu i sa člankom 49., 50. ali osobito 52. Jer ovdje se u zakonu kaže da se primjerice zemljište odnosno šume mogu dati bez natječaja ako se radi o velikom investitoru. A upravo članak 52. Ustava kaže da su zemljište i da su šume pod osobitom brigom države, dakle Republike Hrvatske kako Ustav jasno kazuje. Dakle, ovaj zakon na žalost ako bude izglasan moći će se rušiti na Ustavnom sudu.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Kolegice Kosor dali ste mi sad mogućnost pa ću pročitati kako glasi prijedlog europske direktive koja nameće isključenje iz posla s državom u koncesijskom smislu i pogodovanju. "Koncesije ne smiju biti dodijeljene gospodarskim subjektima koji su sudjelovali u kriminalnim organizacijama ili su proglašeni krivima za korupciju, prijevaru na štetu financijskih interesa EU ili za pranje novca. Neplaćanje poreza ili doprinosa također treba biti sankcionirano obaveznim isključenjem na razini EU. Osim toga naručitelji trebaju imati mogućnost isključiti kandidate ili ponuditelje zbog ozbiljnih kršenja nacionalnog ili europskog zakonodavstva koje ima za cilj zaštitu javnog interesa u skladu sa ugovorom EU ili gdje je gospodarski subjekt pokazao značenje ili operativne nedostatke u ispunjavanju obaveza iz prethodnog ugovora o koncesiji ili slične prirode s istim ugovorenim subjektom." U čemu je problem?
Hvala. Nova replika i poštovani zastupnik Srđan Gjurković.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Lesar vi ste krenuli naravno s onim imperijalističkim zakonom da to imperijalisti kreiraju pa nitko nikome ne daje besplatno osim što će ovaj zakon davati, koji likovi će biti partneri Vlade RH itd., itd. da ja vas ne citiram dalje. Ali, jasno ukazuje na jedan negativan stav. Stalno govorimo o poduzetničkoj klimi a vaš stav je odmah u startu negativan kao da ova Vlada nije izabrana od Hrvatskog sabora, kao da ovome zakonu a ne od imperijalista ne znam jel vi možda spadate u te, nikome ne daje besplatno. Pa ovdje lijepo u zakonu piše da će biti ono što treba biti prodano od strane države, a postoji državna nekretnina, po tržišnoj vrijednosti. A bit će prodano samo zato što je to u prostornom planu županije ili grada, a prostorni plan županije i grada jasno kaže da osnovni je plan koji regulira namjenu i korištenje prostora za zahvate u prostoru. Znači, lokalna jedinica ili regionalna samouprava je definirala da prostornim planom to mora ići u funkciju određene namjene. Taj prostorni plan diktira osnovne ciljeve o namjeni i gospodarskoj prostornoj namjeni. Znači, ovdje država, Vlada ovaj zakon koji ćemo vjerujem donijeti ne definira namjenu prostora, ona samo provodi tu namjenu i ubrzava procese.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
E sad doista ne razumijem kakav način izbora Vlade i tko je nju izabrao ima s ovim zakonom? To nisam mogao povezati i shvatiti. Ali poštovani kolega moj stav nije a priori negativan, nego svojom raspravom vam pokušavam pomoći da primijenite i ovu novu europsku direktivu i da natjecanja nad ovim pogodnostima koje zakonom mislite dati otjeramo ili da mogućnost sudjelovanja u tom postupku svedemo na minimum kad su u pitanju prevaranti i lopovi. To je jedno. I drugo, bez obzira tko i kako je Vladu izabrao smatram da i onda treba poštivati Ustav kao vi i ja, a rješenje o raspolaganju državnom imovinom kad su prirodna dobra u pitanju u ovom zakonu po meni su suprotna Ustavu. Ali o tome ne odlučujete niti vi niti ja na svu sreću nego Ustavni sud pa ćemo vidjeti odluku kad se postupak pokrene.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovani zastupnik Igor Rađenović.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo konačno smo u ovom Saboru, a inače postigli konsenzus, da su nam investicije potrebne i poželjne. I sada danas zapravo govorimo o dvojbi da li poboljšati jedan niz zakona, 16 zakona se ovdje navodi, da li je to moguće ubrzati državnu administraciju ili donijeti jedan zakon koji kažem ne derogira te zakone ali ubrzava procedure za te nasušno potrebne investicije. I sad vi kolega Lesar u svojoj diskusiji u ime kluba Laburista kažete sljedeće, citiram: "Na osnovu ovoga zakona partneri Hrvatske vlade biti će dokazani kriminalci, perači novca itd., itd." Ja vas prvo pitam gdje ste vi to u ovome zakonu pročitali? Drugo, na osnovu čega, kako se to procjenjuje tko su to dokazani kriminalci ili perači novca itd., a ako već i pokažemo i dokažemo, ako nađete čarobnu formulu za to recite mi kako to i pravno ugraditi u zakon pa da spriječimo da takvi ljudi apliciraju za ovakve projekte? A o povjerenju Hrvatskoj vladi neću ni govoriti koja zapravo oko toga donosi odluke, a koja je izabrana od strane nas a mi od strane naroda. Drugo što kažete profitirati će poslodavci koji ne isplaćuju plaće. Pa gospodine Lesar pa ovdje smo zajedno donijeli zakon, predložila ga je Vlada Zorana Milanovića, da je neisplata plaća kazneno djelo. Treće što ste rekli da će ovim zakonom profitirati oni poslodavci koji zatvaraju svojih 5 firmi pa onda otvaraju šestu itd. Pa također smo u ovome Saboru na prijedlog ove Vlade donijeli promjene Poreznog zakona u kojima … pravne osobnosti ugrađujemo u Porezni zakon i kojima sprečavamo da se to dogodi. Dakle, molim vas prestanite, ipak govorite u ime kluba, prenijet će vas možda i mediji ali morate se suzdržati i zapravo prestati iznositi neistine. Jednoga dana ipak morate postati konstruktivni. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Kolega Rađenović molim da se oslobodite prakse ponašanja unutar svoje stranke i drugome govorite što smije, a što ne smije govoriti i nemojte mi dijeliti lekcije što ja smijem govoriti. Bio sam vrlo jasan, problem je u činjenici da je iz konačnog prijedloga zakona izostavljena odredba članka 8. koja je jasno, nedvosmisleno regulirala tko ne može biti partner ponuditelj za takvu vrst projekta o kojima govori ovaj zakon. Samom činjenicom da u zakonu takve odredbe sada nema uvjeren sam da ćete prije ili kasnije vi shvatiti da na tržištu poduzetništva ima i onih koji krše zakone. Uostalom ako se ja ne sjećam pa vi ste osobno bili ti koji ste imali problema s jednom takvom skupinom koja je poslujući s gradom Zagrebom i na području grada Zagreba kršila je zakone ujutro, a popodne dobivala državne novce, beneficije, popuste, žmirenja, gledanja kroz prste. Pa vi ste morali biti sami svjesni koliko je to opasno kada takvi poduzetnici uđu u krug državnom vlašću bez obzira tko je na vlasti. Kolega ovaj zakon se ne donosi samo za vrijeme vašeg mandata ili da?
Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Na redu je klub IDS-a i poštovani zastupnik Giovanni Sponza.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani zamjeniče ministra, cijenjene kolegice i kolege. Pred nama je u drugom čitanju Konačni prijedlog Zakona o strateškim i investicijskim projektima koji činjenica je po broju članaka nije obiman ali je zakon koji obuhvaća široko područje mogućih investicija kao strateških projekata i zakon koji daje i to ne male ovlasti Vladi RH tako da se u ovome trenutku vrlo teško mogu jasno predvidjeti i pozitivni i negativni učinci njegove primjene, osobito ako uzmemo u obzir, a držim da trebali bismo, skoro usvajanje i Zakona o gradnji i Zakona o prostornom planiranju koji jesu direktno u suodnosu sa ovim Zakonom o strateškim investicijskim projektima. Osobno držim da odgovornost i obaveza je na Vladi RH, ali isto tako obaveza i odgovornost na nama saborskim zastupnicima da stvorimo i jasna i primjenjiva i održiva pravila, pravila koja definiraju u prvom redu transparentnost postupka, pravila kojima sprječavamo svaku investiciju koja oduzima potencijal razvoja budućim generacijama, pravila kojima čuvamo najvrednije hrvatske resurse, pravila kojima podržavamo investicije koje stvaraju novu dodanu vrijednost i otvaraju nova radna mjesta i pravila kojima se realnom sektoru jamče i stabilni i sigurni uvjeti poslovanja. Između dva čitanja prijedloga i ovog konačnog prijedloga zakona kroz raspravu u Odboru za turizam predložio sam nadopunu članka 27.ovoga zakona čime bi se osigurala transparentnost postupka, čime bi se uključili u proces odlučivanja da li općinsko ili gradsko vijeće, čime bismo otklonili bilo kakvu vrstu potencijalne štete na prostoru općina ili gradova i čime bi se jamčila investitoru sigurnost realizacije projekta. Stoga klub IDS-a predlaže samo jedno, da nadležno središnje državno tijelo zatraži suglasnost onog općinskog ili onog gradskog vijeća gdje se planira investicija, da općinsko ili gradsko vijeće ima obavezu očitovati se i to u roku od 30 dana, a ukoliko se općinsko ili gradsko vijeće ne očita u roku od 30 danas smatrati će se da je suglasnost izdana. Navedeno predlažemo iz razloga što svi strateški investicijski dokumenti moraju biti usklađeni s važećim provedbenim dokumentima prostornog uređenja što uključuje i urbanistički i što uključuje i detaljni plan. Obzirom da ovaj konačni prijedlog zakona određuje da se investicija može dogoditi i bez urbanističkog ili bez detaljnog plana tada po našem prijedlogu planski dokument može zamijeniti odluka općinskog ili gradskog vijeća. Želio bih u ovoj prigodi napomenuti da je člancima 134.i člankom 136. Ustava RH zajamčeno pravo lokalnim sredinama da same odlučuju o namjeni i načinu korištenja prostora i zato jesmo u ime kluba IDS-a uputili amandman kojim nadopunjujemo članak 27.konačnog prijedloga zakona. Tijekom rasprave na odboru, a i tijekom današnje rasprave držim da nismo baš mi saborski zastupnici toliko nepismeni, no međutim javnosti radi mislim da se manipulira ciljano i svjesno sa jednom činjenicom, a kaže se da prostornim i generalnim urbanističkim planom je definirana namjena prostora. Stoga postavljam sebi, vama i javnosti sljedeće pitanje, da li danas tijekom rasprave ima među nama onoga koji je protiv investicije? Biti ću slobodan kazati ne. Međutim tada mi se nameće sljedeće pitanje, da li osjećamo obavezu i odgovornost, da li želimo sačuvati najvrednije resurse? E tu sada dolazim u jednu dilemu. Temeljem ovog konačnog prijedloga zakona dužan sam određenim kolegicama i kolega dati određena objašnjenja jer mi je takvo pitanje upućeno. Dobro Đani, s obzirom da je u prostornom planu i generalnom planu definirana namjena korištenja prostora zašto se ti plašiš jer u zakonu ne postoji obaveza urbanističkog ili detaljnog plana. Čega se ti zapravo plašiš? Ako se ne sjećam, ako se dobro sjećam mi smo upravo na ovom tijelu razgovarali o Strategiji razvoja turizma. Pa ću se držati jedne teme, jednog područja i regije iz koje i dolazim. Da li je Hrvatska danas konkurentna turistička zemlja u svijetu? Je. Da li želimo postati još konkurentni? Želimo. Da li danas hrvatsko predivno, sačuvano, unatoč legalizaciji bespravnih objekata ipak je predivno okruženje? Je. Da li to moramo čuvati ili možemo se samo opustiti pojedinim investitorima, pa sada ću biti do te mjere ciničan za pišljivih 20 milijuna eura da devastiraju ono što su brojne generacije prije nas baštinile, štitile i čuvale? E sada ću ići na primjer grada Rovinja čiji sam gradonačelnik. Kažu za mene i moje suradnike da smo izuzetno konzervativni, da nismo fleksibilni prema investitorima i gle čuda u ove četiri godine po ovim kriterijima realizirane jesu tri strateške investicije 230, 250, 330 milijuna kuna. Sada sa domaćom kompanijom na prostoru našega grada pripremamo dokumenat, projekat u visini od 70 milijuna eura. Ako već nema urbanističkog plana, ako već nema detaljnog plana pa zar tih 30 dana se pita one ljude koji žive na tom lokalitetu je tolika zapreka, toliko se prolongira proces da ih se pita ljudi na ovom teritoriju kazati ću konkretno 100 hektara, cijeli sjeverni akvatorij grada Rovinja gdje prema prostornom i generalnom može marina. Bez detaljanog plana, bez urbanističkog plana, o.k. neka nastane marina. Koliko će hotela nastati? Koliko će mastodonta nastati? Koliko će brutalnih potencijalnih investicija nastati na tom prostoru od 100 hektara. Što mislite, ta destinacija u svojoj vrijednosti će pasti dolje ili će zadržati svoju vrijednost? Pasti će dolje. E sada ja pitam da li moja ruka, da li vaša ruka zakonom, podrškom ovog zakona a bez da pitamo općinsko ili gradsko vijeće, ljudi tko će sutra snositi posljedice? Tko će plaćati štete? Netko je dizao znate kredit da si izgradi kuću za apartmane. Netko mora vratiti taj kredit. Netko tim sredstvima od turizma danas omogućava svom djetetu da mu plaća stipendiju i da se on školuje. Zar ćemo to mi samo tek tako olako proći zato što nam trebaju investicije? Idem dalje. Prostorni generalni urbanistički plan definira turističku namjenu. Mi u državi Hrvatskoj budimo si otvoreni i jasni, pojedina područja imaju standard kampova ili turističkih naselja pet zvjezdica zato što im je prirodni okoliš takav, neki nažalost imaju jednu zvjezdicu. Ovo o čemu je govorio malo prije gospodin Lesar. Što mislite interes kapitala hoće li ići na zlatnu koku kao što je to npr. priča Istre, ali ne samo priča Istre i Liburnije i predivne nam Dalmacije. Hoće li u tome pronalaziti interes ili neće? Hoće. I sada, bez detaljnog i bez urbanističkog plana, tamo gdje su danas bungalovi znate što će taj čovjek moći raditi? Prvo će biti inicijalno zgrade koje će sutra napraviti etažiranje i parcelaciju pa će postati vlasništvo nekih onih koji će imati takav privilegij da žive u prvom redu do mora. I ovo o čemu govorim, govorim iz razloga zato što držim da nama doista trebaju strateške investicije. Ovaj Zakon za one regije gdje nema interesa kapitala volio bih da da, ali plašim se da će jako teško biti interesa. Međutim, one regije i ona područja koja su za kapital interesantna vjerujte da će biti i špekulativnog kapitala, da će biti prljavih tehnologija. Međutim, razmišljajmo pozitivno ali držimo se demokratskog načela. Ja sebi nikada ne bih dopustio da dođem kod bilo kog kolege, kod bilo koje kolegice da kažem, ja mislim da u tvojoj kući, u tom stanu, u tvom dvorištu tebi određujem i tebi kažem što je za tebe bolje. Pa ja mislim da bi me šutnuli preko ove terase vani kada bi si tako dopustio komentirati. Stoga mi iz IDS-a predlažemo varijantu kojom hoćemo i jesmo spremni podržati ovaj Zakon pod uvjetom i mislim da je ona doista minimalna i da 30 dana ništa neće značiti nadopunom članka 27. Pitajte općinsko, pitajte gradsko vijeće. Nemojte reći tim ljudima da su bedasti jer time šaljete poruku i svojim građanima da su i oni bedasti jer su birali te ljude. Nemojmo podcjenjivati intelektualni kapacitet … [[Govornik se ne razumije.]] ljudi. Ipak oni daleko najbolje znaju što treba njima na tom prostoru. A time za 30 dana uopće nećemo kočiti investicije. Za 30 dana nećemo. Jer gledajte da li vrijedi staviti na vagu 30 dana ili 20 milijuna eura bespovratne štete koju više nitko nikada za vijek vjekova neće moći nadoknaditi. Evo, mislim da imamo obavezu čuvati ipak naše najvrednije resurse, da nam tu treba samopoštovanja, da nam treba ponosa. I učinimo i ja ću vas zamjeniče ministra, evo biti ću toliko slobodan kazati, ponizno vas molim i vas i ministarstvo i Vladu Republike Hrvatske zato što držim da sa nadopunom tog članka i vi i mi sa sebe hoćemo skinuti bilo kakav oblik sumnje. Hvala.
Hvala i vama. Poštovani zastupniče opet imamo tucet replika pa idemo po redu. Prva replika i poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Sponza, razumijem dobronamjernost vašeg amandmana kojega ste uputili na ovaj zakon, ali nemojte dozvolit da pozicija saborskog zastupnika vladajuće većine otupi oštricu vaše druge dužnosti gradonačelnika Rovinja. Naime, ovakvim prijedlogom amandmana vi ustvari kažete Vladi pitajte nas, ali nas nemojte poslušati. Kažete treba suglasnost općinskog odnosno gradskog vijeća u roku od 30 dana i što ako Vlada ne usvoji taj vaš prijedlog da je nužno za tu zonu napraviti urbanistički plan uređenja. To vam nije propisano u tome, ali i da ste to napisali ni od toga nema ništa jer vi ste u svom izlaganju kasnije rekli da je jednostavno ovaj zakon isprepleten sa Zakonom o prostornom uređenju i točno je. A mi smo u međuvremenu na saborskim klupama dobili prijedlog zakona o prostornom uređenju kojemu za tu zonu će urbanistički plan uređenja donijeti Vlada i to vi znate dobro i mislim da ste čak i sudjelovali u raspravi kad smo donosili Zakon o prostornom uređenju. Prema tome, ovaj zakon koji je danas ovdje u drugom čitanju nije usklađen i to sam rekao predstavnicima ministarstva na Odboru za prostorno uređenje, nije usklađen sa Zakonom o prostornom uređenju i gradnji jer taj zakon koji je u prvom čitanju donosi rješenje prema kojemu neće vas ni pitati niti tražiti mišljenje za donošenje urbanističkih planova uređenja već će to donositi hrvatska Vlada. Toga ste valjda svjesni. Pa prema tome mislim da kad je u pitanju izrada urbanističkog plana uređenja za potrebe provedbe ovog projekta nužno da gradsko odnosno općinsko vijeće donosi taj plan, a ne nitko drugi u njegovo ime i ne treba se zbog toga jedinica lokalne samouprave moliti središnjoj vlasti.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Giovanni Sponza.
Evo zahvaljujem se cijenjenom kolegi Bačiću koji mi je ovim svojim osvrtom ipak dao priliku da još i dodatno pojasnim jer je u meni greška što nisam na jasniji način pojasnio amandman u smislu konteksta traženja suglasnosti općinskog ili gradskog vijeća temeljem kojega i to u amandmanu jesmo napisali, kojega jesmo dostavili općinsko ili gradsko vijeće ima pravo kazati da li je za, kao što isto također ima pravo kazati da li je protiv određenog projekta što držim da je ključno. Jer ukoliko ne poštujemo odluku predstavničkog tijela tada se definitivno mi, tada mi ovu civilizaciju vraćamo definitivno daleko daleko u nekakve druge sustave što držim da ovaj zakon ipak stvara win-win kombinaciju vertikalnog suodnosa i međusobnog poštovanja između izvršne državne, regionalne i lokalne razine vlasti.
Poštovani zastupnik Ivan Šuker i njegova replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Sponza, vi ste u svom uvodnom dijelu rekli da ovaj zakon nudi transparentnost. … [[Upadica se ne razumije.]] Transparentnost, jasnost. Međutim, ako odredba članka 16. stavka 2. i stavka 3. prvenstveno nudi transparentnost onda ja ne znam šta je netransparentnost jer ako se država odluči da nešto prodaje bez javnog natječaja ili u najmanju ruku javnog prikupljanja ponuda onda to jasno ukazuje o netransparentnosti. Međutim, vrlo je interesantno da u svim ovim silnim replikama i raspravama evo … u ime kluba nitko se nije dotakao članka 18. koji kaže da Vlada Republike Hrvatske uz prethodno mišljenje resornog središnjeg tijela državne uprave nadležnog za pravosuđe određuje potrebu hitnog postupka u određenom upravnom ili sudskom postupku. Znate vi što to znači? To je ona čista protuustavna odredba. Tko je dao pravo da pravosuđu naredi hitnost nekog postupka? Međutim čekao sam, nisam htio replicirat ministru baš da vidim koliko smo pažljivo pročitali ovaj famozni transparentni zakon i drago mi je da ste kao gradonačelnik se dotakli članka 27. I možemo ga mi iščitavat kako god hoćemo, on definitivno u slučaju kad ovo povjerenstvo odluči da je nešto strateška investicija i da je treba locirat na određeno područje totalno dezavuira jedinicu lokalne samouprave. I možete vi napraviti što god hoćete, na takav način će se naprosto stavit unutra. Međutim, kad smo govorili o Zakonu o prostornom uređenju pa kad smo rekli da bi trebalo donest prije zakon o adekvatnoj naknadi korištenja prostora onda možda mnoge industrije u nekim krajevima bi se na ime pravične naknade i obeštećenja tog stanovništva mogle plasirat, međutim o tome nitko ne želi razmišljat nego se naprosto budzašto želi dat prostor nekom što bi servirao na neko područje mimo mišljenja građana i predstavničkih tijela jedinice lokalne samouprave.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Giovanni Sponza.
Evo ponoviti ću što sam prije u svom izlaganju rekao da je odgovornost i obaveza ne samo na Vladi Republike Hrvatske već i na svima nama saborskim zastupnicima da stvorimo i jasna i primjenjiva i održiva pravila, pravila koja definiraju transparentnost postupka, pravila kojima sprečavamo svaku investiciju koja oduzima potencijal razvoja budućim generacijama, pravila kojima čuvamo najvrjednije resurse, pravila kojima podržavamo investicije koje stvaraju novu dodanu vrijednost i pravila kojima se u realnom sektoru jamče stabilni i sigurni uvjeti.
Nova replika i poštovani zastupnik Mladen Marelić.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega Sponza, vi ste u vašoj diskusiji ipak tražili da je bila potpora odnosno mišljenje gradova i općina. Mislim da gradovi i općine i županije će zaštitit sebe u članku di …, znači imamo četiri člana odbora koji se mijenjaju, znači promjenjivi članovi odbora. Jer se dešava, mi možemo pričat priče, ali ja samo mali događaj iz moje županije, da 2011. godine županijska skupština traži izmjenu prostornog plana jer je došao greškom u prepisivanju 10 tisuća kvadratni metar. Mi smo tada reagirali i poslali smo Ministarstvu žalbu, klub vijećnika SDP-a i prođe čitava jedanaesta godina, nikakav odgovor. Šaljemo ponovo 13.12.2011. žalbu i dobijemo odgovor 16.2. kako je Županijska skupština protuzakonito donijela takvu odluku o izmjenu takvih planova. Znači da samo lokalna samouprava i regionalna samouprava može zloupotrijebit situaciju, a gledam sada malo prije kada je počela rasprava dobivam informacije da u maloj općini na Pelješcu, Orebić, krasan dio imamo sada pritiske na lokalnu vlast i županija si mijenja prostorni plan. Ne da se mijenja, da se doda još jedna turistička zona i to na uvali Česminica. Jer idu planovi. Na žalost ima i među nas ovdje koje smo tu uključili. Zato mi smo jednog ministra promijenili radi takvih stvari, a ne bi bilo da i saborski zastupnici se bavu tim poslom. Kupili ste 2007. godine po jeftinoj cijeni, a sad ćemo prodati 2012. odnosno 2013., 2014. po … [[Govornik se ne razumije.]] cijeni.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Giovanni Sponza.
Uvaženi kolega, da li se mi hoćemo složiti ne znam. Moja konstatacija je da generatori razvoja i lokomotive razvoja u Republici Hrvatskoj jesu gradovi i općine. Ne znam da li se hoćemo složiti usko grlo i kočnica rasta i razvoja je državna razina upravljanja. Kad bi mi samo malo pustili kisika, skinuli administrativne mjere. Gledajte, ja sam išao sa prijedlogom di se je dotaknuo gospodin Šuker da u roku od 30 dana se općinsko ili gradsko vijeće ima obavezu očitovati. Zamislimo mi sada da sa lokalnog nivoa ide prema državnoj razini i da ta ista državna razina se ima obavezu očitovati u roku od 30 dana kako bi. Znate koliko bi se investicija dogodilo? Da bi se i vi sami začudili samo kad bi nam odgovarali u roku od 30 dana. Opet jedna klasična zamjena teza ali vrlo nekorektna. Gradonačelnik ili načelnik može bit član povjerenstva, zapravo je član povjerenstva. Među inim, ostalim članovima povjerenstva gledaj koji lijepi spin. Uvučem te unutra, pa ti ga i onda kažem da si sudionik toga zato što se hoće dogoditi taj navedeni projekat. A s druge strane, nešto što je apsolutno neprihvatljivo iz mog kuta gledanja kao politički standard. S one strane, s onog mjesta je do sad uvijek bilo rečeno lokalni šerifi. A kako sada da lokalni šerif kaže ljudi nemojte pitat mene, pitajte predstavničko tijelo, općinsko ili gradsko. Malo razmislite o čemu govorite.
Hoćemo, razmislit ćemo malo. Stjepan Milinković, poštovani zastupnik i njegova replika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa kolega Sponza naravno da treba podržavati pravila koja će osigurati budućnost generacijama koje dolaze. Naravno da treba isto tako podržavati pravila koja će sačuvati nam najvrednije resurse kako ste vi to rekli. Ali posebno me dojmio onaj vaš dio gdje ste naglašavali značaj lokalne samouprave. I zasigurno nema niti jednog načelnika koji ne želi investicije u svojoj sredini, nova radna mjesta. Ali naravno ne ono gdje bi bilo pakovanje žive ili sličnih. Jer uistinu moramo izraziti bojazan od sumnjivih investicija i u tom dijelu ono povjerenstvo o kome se govori, ono povjerenstvo koje će imati toliko i toliko članova i u njemu bi sad bio jedan načelnik. Pa baš vas pitam kako će to glasovanje završiti. I sad će on biti tu jako sad značajan i jednostavno će ostati a poglavito u okolnostima kad danas svaki dan čujemo informacije pola će općina bit, pola neće, pa ovo, pa ono. To sigurno ne bi dobro došlo, ali i otežalo bi situaciju i tih ljudi koji u tome, a glasovanje bi pokazalo svoje. … [[Govornik isključen, ne čuje se.]]
Hvala lijepa. Nisam vidio pločicu, ali dozvolit ćemo [[Upadica: Ispričavam se, jesam.]] Da dobro. Niste, ali dobro. Idemo.
Onda vam se zahvaljujem. Hvala. Ispričavam se i zahvaljujem. Ma ovako na ovaj zakon ne gledam kao listopadni zakon. Moja diskusija ili intencija, sad je pitanje da li jesam bio dovoljno jasan je bila dobra namjera koja bi poticajno djelovala osobito na ove klupe. Znate zbog čega? Mi ne znamo nakon sljedećih parlamentarnih izbora tko će biti vladajući, a tko će biti oporba. A što ako se, a moguće je uloge promijene, hoćemo li tada graktati na ovaj zakon, hoćemo li kazati da nam ova strana nameće nešto i nanosi štete i posljedice. Razmišljajmo dugoročno pa neka i bude listopadni, ali stvorimo održiva, jasna i primjenjiva pravila.
A dugo molimo daj nam danas! Nova replika poštovani zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa kolega Sponza u ulozi u kojoj ste i kao gradonačelnik ja potpuno razumijem vašu raspravu i u principu se sa najvećim dijelom slažem i točno je tako. Naime, politika udaljavanja od ljudi nema dobru budućnost, a mi smo definitivno izloženi sve većoj centralizaciji, udaljavanju od građana Hrvatske i marginalizaciji lokalne samouprave. Meni nije jedna stvar u vašem izlaganju baš bila možda dovoljno jasna. Rekli ste nešto kao da se realnom sektoru nude jasniji uvjeti poslovanja ili ulaganja. A onda ste ustvari na vlastitom primjeru grada Rovinja dali dokaze da se može ulagati i da se investicije mogu pokretati i da lokalna samouprava nije nikakav problem u tim konkretnim investicija na primjeru tri investicije u gradu Rovinju. Jasno je da je puno lakše nalaziti investicije u krajevima Hrvatske koji su sami po sebi primamljivi, puno teže je u ostalim krajevima gdje nije tako. Ja znam da u mojim Križevcima nije baš lako nalaziti investitore koje nalazimo. Ali onda dolazimo do jednog problema koji se kao sada hoće riješiti za strateške investicije a to je problem državne administracije, državnih tvrtki. Pa mi sada kad radimo projekte za EU u mojim Križevcima za vodovod i odvodnju koji se trebaju financirati iz strukturnih fondova čekamo po 4, 5 mjeseci na suglasnost Ministarstva poljoprivrede da možemo prijeći preko komadića državnog zemljišta, nekog kanalića ili nečega sa građevinskom dozvolom. To su problemi. I u pravu ste kad ste rekli da lokalna samouprava ima sigurno slučajeva ali generalno problem je u državnim tijelima. Zato treba ove rokove skratiti u svim investicijama, a ne samo u nekima.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovana zastupnica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa. Poštovani kolega Sponza mislim da ste u svojoj raspravi zapravo izrekli ključnu rečenicu vezanu za naša promišljanja o ovom zakonu, a ta glasi treba spriječiti investicije koje oduzimaju potencijal. To je ta ključna rečenica. Jer mi možda nekim zakonom, neću sad govoriti o, govorit ću načelno možemo privući nešto investicija ali ako uništimo potencijal dakle ono što je za budućnost to se nikada više neće moći vratiti. Dakle, taj potencijal o kojem govorite je onda nepovratno oduzet svima nama i našoj djeci. To su i šume i vode i rekla bih, usudila se reći naravno more, krajobraz to je isto potencijal. Nešto čime Hrvatska obiluje i što je neprocjenjivo. I slažem se s vama, onda u tom kontekstu je zaista investicija od 20 milijuna eura, ovdje se govori o kunama ali eura pa i eura pišljiva investicija. I apsolutno se slažem s tim. Načelno podupirem vaš prijedlog vezan za ovaj amandman da se pita predstavnička tijela lokalne zajednice, međutim mislim da ga treba dopuniti i još jednom odredbom, a to je da ukoliko predstavničko tijelo dakle vijeće gradsko, općinsko odbije dati suglasnost na određenu investiciju onda ona mora postati obvezujuća za Vladu RH koja u konačnici odlučuje.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Giovanni Sponza.
Evo sviđa mi se općenito vaš stil i način komunikacije zato što držim da hrvatskim građanima doista je dosta međusobnih niskih političkih strasti već nam je dužnost i obaveza i referiram se na ovo zadnje što ste rekli svakoga od nas da da svoj doprinos iz svog kuta gledanja kako bi poboljšali, nadopunili određeni zakonski okvir. I zato sam apsolutno suglasan sa vama.
Nova replika i poštovana zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega Sponza vi ste dobro rekli na početku da nitko od nas nije uopće protiv ovoga zakona, ali protiv ovakvoga jesmo. Isto ste tako rekli da on daje Vladi velike ovlasti, a potpuno zanemaruje mišljenje lokalne zajednice pa ću vam ja reći i na principu ovoga što ste predložili ovaj amandman on će biti dobar kao što su i moji prethodnici rekli ukoliko zaista ovo središnje tijelo i Vlada posluša lokalnu zajednicu i posluša predstavničko tijelo i zaista onemogući neke investicije. Reći ću vam na primjeru grada Siska. Ovih dana se evo opet uzburkala priča oko zbrinjavanja ali sada komunalnog otpada i to spalionice komunalnog otpada. U ovom trenutku u članku 2. predloženog zakona strateški projekt može između ostalog biti i privatni investicijski projekt u području zaštite okoliša i komunalnog gospodarenja ili gospodarstva. U ovom trenutku u željezari postoji privatna tvrtka koja već prikuplja i obrađuje jedan dio otpada, ne komunalnog ali jedan dio otpada. Taj privatni investitor može sada zahtijevati i napraviti projekt i za spalionicu komunalnog otpada. Ona je u ovom trenutku kada su nekakva komunalna odlagališta u velikim gradovima poput Zagreba i ostalih došla u pitanje, kada su zabranjena komunalna odlagališta vrlo prihvatljiva. Ovaj privatni investitor može napraviti takav projekt, on može zatražiti mišljenje ovog stručnog povjerenstva, kad se usvoji ovaj zakon pokrenuti projekt i vrlo brzo doći do spalionice. A da građani Siska o tome uopće ne mogu reći ništa. Jer to može biti po ovom zakonu strateški projekt. Dakle, i prethodnici su moji rekli, bez obzira na mišljenje lokalne zajednice pa i gradonačelnika koji je dio ovoga stručnoga povjerenstva prema prijedlogu spalionica se može napraviti. Mislim da takve stvari trebamo onemogućiti, možda doradom ovoga članka ovog amandmana kojeg ste vi predložili jer je gradonačelnica grada Siska 16. ili 17. listopada izjavila dok je ona gradonačelnica nikada neće biti spalionice komunalnog otpada na području grada Siska. A ni nema ga u prostornom planu. No međutim, izgleda da je nitko po ovom zakonu ne mora slušati.
Vrijeme je proteklo davno poštovana kolegice. Hvala lijepa. Nema odgovora na repliku, uštedjeli smo barem jednu minutu. Osma replika i poštovani zastupnik Igor Rađenović.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa gospodin Sponza je moram priznati previše argumentirano i uvjerljivo govorio o tome zašto i kako bi ovaj zakon ipak trebalo ugraditi, dakle i to mišljenje općinskog ili gradskog vijeća govorit ću dakako iz perspektive grada u kojem je on gradonačelnik, no moram uzeti u obzir da u Hrvatskoj postoji preko 500 općina i gradova i da iz ovih replika, čuli smo od kolege Marelića postoje i suprotni i drugačiji primjeri i da često investicije bez ikakvog posebnog razloga stoje po 5 i po 10 godina, a da za to nemamo rješenja. Ono što je važno i mislim još jednom izreći da temeljem ovog zakona ne može se nijedna investicija neće povjerenstvo donijeti odluku ni o jednom strateškom investicijskom projektu ukoliko je on protivan prostornom planu, znači to je nemoguće. Jednako tako zapravo ukoliko nije predviđen prostornim planom, ne može se donijeti nijedan strateški investicijski projekt koji je u suprotnosti sa DPU-om ili UPU-om koji je donijela jedinica lokalne samouprave. Može se donijeti samo onaj strateški investicijski projekat koji na temelju valjanog prostornog plana može zamijeniti DPU ili UPU koje jedinice lokalne samouprave nije donijela, znači imala je šansu i još uvije ima šansu i uvijek svako vijeće može donijeti DPU ili UPU kojim hoće detaljno propisati … na nekom prostoru. Pomak u odnosu na prvo čitanje da u sastavu povjerenstva tamo je stajalo predstavnici sada izričito piše dakle i gradonačelnik i župan ili ljude koji oni ovlaste. Prema tome radi se o neposredno izabranim ljudima na … izborima i sa te strane i oni u povjerenstvu mogu sudjelovati. Dakle odluke moramo donositi, desetak, petnaest godina neke stvari stoje koje se ne donose odluke. Ja naprosto ne mogu zamisliti da to povjerenstvo donese neku odluku, a da gradonačelnik ili župan budu protiv te odluke. Ukoliko se to dogodi vrlo teško mogu zamisliti, računajte na odgovornost hrvatske Vlade na svu transparentnost na kojima ona stoji teško možemo …
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Giovanni Sponza.
Poštovani kolega umjesto odgovora vama na razmišljanje. Ako ne griješim prvi Zakon o prostornom planiranju donijet je 1973.vaćam se u bivše, društveno i državno uređenje. Temeljem njega jesu postojale obaveze mislim da su se tada zvali provedbeni planovi, što su danas urbanistički ili detaljni planovi. Danas 2013.kroz sva ta desetljeća kažemo slušajte vi bedaci struka koju ste razmišljali da na najkvalitetniji način štitite prostor, prostor, prostorni plan generalni stvara okvire, detaljni određuje detalje. Prostorni kaže, može biti 7 etaža, ali detaljni kaže s obzirom na okruženje biti će 2 ili 3, biti će broj stambene jedince ne 150 nego će ih biti 50, vodit ćemo brigu o infrastrukturi, što je to na sustav pročistača, kanalizacije, cestovne, energetske itd. Pokušajte razmisliti zašto su ljudi kroz to cijelo vrijeme razmišljali da su potrebni detaljni planovi. Pa nisu valjda bez razloga, nisu valjda bili bedasti. I dopustimo da to općinsko i gradsko vijeće odluči da li mu nešto odgovara ili ne odgovara, da li mu diže vrijednost ili mu smanjuje vrijednost.
Nova replika i poštovani zastupnik Tomislav Klarić.
Poštovani kolega Sponza ja zaista mogu reći da potpisujem sve što ste rekli, ali mogu potpisati sve ono što i mislite a niste rekli o ovome zakonu jer nas dvojica u ulogama koje u kojima jesmo razmišljamo doista isto. S vašim amandmanom ste rekli jednu stvar dajmo toj lokalnoj samoupravi da bar na neki način se vidi da ih se uvažava. Jedan dokument koji sam pročitao, 23 godine sam već u nekakvoj lokalnoj politici i 10-ak godina u izvršnoj vlasti, još ovakvu rečenicu nisam pročitao koja govori o jedinicama lokalne samouprave a usko je povezana s ovim zakonom. Dakle ona govori "međutim ovaj instrument zbog nezainteresiranosti, neposluha jedinca lokalne samouprave, neslaganja ili pogrešnog shvaćanja adresata, ne ispunjavaju svoju ulogu". Stoga će se uvoditi prostorni plan državne razine gdje će država izravno određivati namjenu prostora u Rovinju, u Bakru, u Zagrebu gdje god se sjeti možda i na vrhu Risnjaka ako neko dođe kao strateški investitor. I vi i ja znamo da ovaj zakon nije definirao što je to strateška investicija u RH, nego omogućava ne znam kome tko ima 150 milijuna kuna da se sjeti da će napraviti ne znam koji objekt negdje na Platku, Risnjaku, negdje u Slavoniji ili na nekom otoku i država će mimo vas, mimo nas i podržavam ovo što ste rekli. ovo je samo flaster i bacanje krivice na vas i mene jer ćemo biti nekakvi članovi nekakvog povjerenstva koje će donijeti odluku, a mi smo dolje među građanima mi znamo kako se dolje živi kako se dolje radi. I ako u RH postoji investicije u ovom trenutku onda su to investicije koje vode gradovi i općine i još na svaku investiciju plaćaju 25% u državni proračun jer nisu oslobođene PDV-a ni za izgradnju cesta.
Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Giovanni Sponza.
Samo ću komentirati ovo što ste vi citirali iz zakona i zašto idemo sa prijedlogom nadopune članka 27.na jednoj slikovitoj razini, nemojmo zbog loših primjera loših učenika kažnjavati one dobre i odlične.
Iscrpili smo listu replika i odgovora na repliku. Idemo na raspravu po klubovima. Klub HDZ-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Ivan Domagoj Milošević.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, zamjeniče ministra sa suradnicima, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Nema nikakve dileme da Hrvatska treba nova ulaganja i da Hrvatska treba nova radna mjesta, ali kao što vidimo nema ih. Tim više što smo evo nakon što smo postali punopravna članica EU i dalje ih nema i svi pitaju s pravom zašto nema novih ulaganja i novih radnih mjesta. Pa krenimo redom negdje tamo početkom još 2012. godine nakon što je aktualna vlast počela upravljati sa zemljom odmah je hitno donesen Zakon o porezu na dividendu koji je dakle ne samo uveden odmah bez nekakvih ozbiljnih najava nego i retroaktivno. Na taj način svukupno kada gledamo u široj regiji Hrvatska je postala porezno nekonkurentna. Poduzetnici su da podsjetim podigli ustavnu tužbu, na njih se ministar financija i tada i danas ljuti i viče na njih, na te mrske privatnike, da oni ne ulažu, ne otvaraju nova radna mjesta, da su oni krivi zato što nema gospodarskog rasta. E sada međutim, samo mala digresija fascinira, ta žestina napada na poduzetnike i te privatnike s obzirom na istu žestinu kojom se inzistira na privatizaciji svega i rasprodaji … [[Govornik se ne razumije.]] državnoj imovini i državnih poduzeća. Dakle, s jedne strane protiv poduzetnika i privatnog sektora a s druge strane za privatizaciju svih poduzeća u Hrvatskoj i državne imovine. Što će biti sutra kada ti privatni, privatnici koji su preuzeli ta poduzeća odluče opet ne zapošljavati, odluče ne investirati ili odluče zatvarati radna mjesta ili zatvarati tvrtke? Tko će onda biti kriv? Dalje. U javnim poduzećima kao i u onoj administraciji cjelokupnoj u proteklih 2 godine posebno 2012. pometene su sve uprave, sve razine. Dakle od vrhova uprava, velikih javnih poduzeća bez obzira na rezultate tih poduzeća i tih uprava do srednje razine upravljanja. Dakle i čak bez obzira na to da li su članovi bivše vladajuće koalicije, odnosno Hrvatske Demokratske Zajednice ili ne. Dakle, bez obzira na rezultate. I sada se svi čude zašto javna poduzeća ne investiraju, zašto se ništa ne dešava u Hrvatskoj. A uništili ste zapravo nešto što je, dakle ljude, maknuli ste ljude koji su godinama radili svoj posao, radili su neki od njih naravno i na, upravo na tim, javnim investicijama javnih poduzeća. Posljedica toga između ostalog kada pogledate danas bilance tih javnih poduzeća je da oni danas gomilaju, dominantno gomilaju gubitke u slučaju da nema kiše posebno, mislim na Hrvatsku elektroprivredu. I u toj, i u tim uvjetima, dakle uz gomilanje gubitaka sada idemo u rasprodaju te državne imovine. Dalje, svjedočili smo svi dakle hrvatski premijer nama 15 minuta vremena za glavnog gazdu Gasproma koji mu dođe u hrvatsku prijestolnicu na … [[Govornik se ne razumije.]] Ministar prometa prije nekoliko tjedana zakazan i dogovoreni sastanak na koji dolazi njemački ulagač sa najvišom delegacijom sa veleposlanikom njemačkim na čelu 15 minuta prije sastanka otkazuje taj sastanak. To su sve odlične poruke i potpora investicijskoj klimi u svakom slučaju. Dalje. Dvije godine za redom aktualna Vlada planira gospodarski rast 1,8%. Rezultat i prošle i ove godine je gospodarski pad. Posljedica između ostalog, posljedica i toga je danas je naš kreditni reiting smeće i to nažalost smeće sa negativnim … [[Govornik se ne razumije.]] I u tim uvjetima hrvatska Vlada najavljuje ponovno dizanje poreznog opterećenja. Dakle ne samo što već danas imamo drugu najvišu opću stopu PDV-a u Europi nego još nakon svega toga ponovo 2013. godine slušamo da tu nije kraj, da jedna od krajnjih mjera je ponovno podići porezno opterećenje. Zamislite zemlju u koju se očekuje da netko ulaže i to u sektor koji je trenutno možda i najbolji i najživlji a to je turizam gdje se jedna porezna stopa tri puta u istoj godini promijeni. Kakva je poruka to privatnom sektoru i potencijalnim novim ulagačima bilo da se radi o domaćim ili o stranim ulagačima? Eto, svjedočimo pa i danas u krajnjoj liniji svjedočimo činjenici recimo da ključni koalicijski partner za održavanje većine Vlade u parlamentu se zapravo sve češće i sve radikalnije ne slaže gotovo niti ja jednom najavljenom mjerom za gospodarski oporavak aktualne Vlade.
Poštovani zastupniče, ja bih vas molio barem nešto o materiji o kojoj raspravljamo. Barem nešto [[Upadica: Pa evo imamo još 10 minuta. Doći ćemo i na Zakon.]] Ja vas lijepo molim. Barem nešto.
Dakle doći ćemo i na Zakon, prošli puta sam u ime HDZ-a, Kluba HDZ-a govorio o Zakonu pa nije se baš ništa od toga desilo ali doći ćemo i na to. Dakle i završno, ne smijem se dati smesti a to je ako niste provjerili dana ili jučer smo prešli 340 tisuća nezaposlenih. Prije mjesec i nešto dana broj nezaposlenih u Republici Hrvatskoj bio je 315 tisuća. To znači da je gotovo tisuću ljudi na burzi svaki dan nakon što evo sezona turistička se privodi kraju. S obzirom na mjere koje poduzima, prije svega Ministarstvo financija prema srednjim, malim poduzetnicima i obrtnicima ta će brojka, nema uopće dileme u desecima tisuća rasti i u sljedećim mjesecima. Za to vrijeme logično je ministar rada vodi unutar stranačku kampanju i želi preuzeti najveću stranačku organizaciju SDP-a u Republici Hrvatskoj, neuspješno. Pitam se zašto je to tako. I unutar te kampanje, unutar te kampanje, mrtav-hladan kaže da je protiv privatizacije dijelova Zagrebačkog holdinga i za referendum zapravo u Zagrebu općenito kada je u pitanju Zagrebački holding. Čekajte, isti ministar sjedi u Vladi koja je najavila rasprodaju apsolutno svih javnih poduzeća koliko se sjećam. I protiv je referenduma o monetizaciji autocesta. E sada ovako, sve to u svakom slučaju doprinosi značajno hrvatskoj vjerodostojnosti, posebno toj investicijskoj vjerodostojnosti o kojoj zapravo danas pričamo. Jer navodno je Zakon o strateškim investicijama u funkciji novih ulaganja i kao poticaj i alat da bi se posebno velike investicije u Hrvatskoj i desile. Međutim, ova Vlada zaboravlja a to je da postoji samo jedan način kako se zaista može privući investicije i potaknuti gospodarski rast a to su strukturne reforme. Nažalost od strukturnih reformi u ovih dvije godine, pravih strukturnih reformi temeljnih nema ništa. Osim ako strukturnom reformom ne zovete to da ćete u zdravstvu … [[Govornik se ne razumije.]] kako se to hrvatski popularno kaže odnosno izdvojiti iz javnog sektora u privatni čistačice i kuhare. Ja mislim da ćete se složiti da to u svakom slučaju nije strukturna reforma. No, dakle da se vratimo investicijama i samom zakonu o kojemu sam zaista prošli puta puno govorio, međutim to sve što sam rekao prošli puta u ime stranke kao i moji kolege svelo se na to da je izbačeno da se traži BON 1 i BON 2 i potvrda o nekažnjavanju ovim zakonom, dakle onako u jednom komentaru koji je bio zapravo najmanje važan od svega što je rečeno prošli puta pa ja sad to neću ovdje ponavljati, međutim reći ću sljedeće. Da, i dalje stojim na stanovištu da zaista zakonima o strateškim investicijama nema mjesta da se traži određena …, to sam prošli puta rekao, dakle ozbiljnog ulagača BON 1 i BON 2, a da se pitanje kaznene evidencije odnosno tko zastupa ulagače ja mislim da Hrvatska država raspolaže sa dovoljno službi da bi se prije, bez obzira kako i gdje, da bi se došlo na listu strateških investitora da te službe imaju mogućnosti i resurse provjeriti svakog od ulagača koji se stavlja na listu strateških ulagača. Inače što se tiče samog zakona još nekoliko rečenica mi dozvolite, dakle čuli smo danas to više puta i ja to istim mislim, dakle nakon onog prvog čitanja mislim da je ovaj današnji zakon naziv bi bio primjereniji zaista pravilnik o radu vladinog povjerenstva za investicije. No međutim nije ni to tako loše, s obzirom da je navodno država pred bankrotom, onda bilo šta vjerojatno može pomoć da se barem zaposli 100 ljudi. Ne vidim razlog niti jedan, o tome su mnogi kolege danas govorili, ne samo sa desne strane sabornice, da se iskazuje toliko nepovjerenje u jedinice lokalne samouprave. Dakle danas teško s obzirom da mnoge jedinice lokalne samouprave imaju problem za isplatit plaće već, dakle da bi neki od načelnika u jedinicama lokalne uprave i samouprave bio protiv ozbiljnog ulagača i nema uopće dileme da trebamo kao što netko reče biti za, a ne protiv u smislu dakle ne treba kažnjavat na neki način one koji dobro rade svoj posao. Treba kažnjavat one koji loše rade svoj posao. Dalje. Ne znam čemu nepovjerenje odnosno pretjerano povjerenje u javna poduzeća s obzirom da recimo u članku 7. kaže da javno poduzeće ne treba priložiti dokaz o financijskoj sposobnosti i osiguranim izvorima financiranja projekta, ali … to treba. Dakle vjerojatno s istom logikom da se radi sve veća razlika između privatnika i javnog sektora i javnih poduzeća pa je to vjerojatno obrazloženje zašto i u ovom slučaju radimo tako nešto. Nadalje. Treba se postavit zapravo pitanje s obzirom da se ovim zakonom pokrivaju i strateške investicije javnih poduzeća. Koji su to projekti koji su zapravo započeti protekle dvije godine? Nažalost, ja moram reći i to ne zato što sam imao čast biti članom Vlade 2011., da danas nema niti jednog novog projekta u 2013., bilo javnog bilo privatnog u Republici Hrvatskoj značajnijeg, a posebno u novcima o kojima se govori u ovom zakonu iznad 150 milijuna kuna, nažalost nema niti jedan. Dapače, bilo je danas govora o Plominu pa ja neću o Plominu ali ću spomenuti nizinsku prugu, dakle nizinsku prugu aktualna Vlada je koliko ja znam skinula sa dnevnog reda, vjerojatno zato što imamo načina kako ćemo potrošit silne europske novce, sigurno imamo tisuće projekata pa onda neće trebat nova nizinska pruga nego će se rekonstruirat stara. Šest mjeseci nakon te odluke Vlada Primorsko-goranska županija na skupštini odlučuje da se ipak u prostorni plan unese nova trasa nizinske pruge. Nije baš logično. Dakle dvije godine ponavljamo, dvije godine ponavljamo i upozoravamo, postoji samo jedan način kako da se potakne gospodarski rast, kako da se potaknu nova ulaganja, a to je reforma javne administracije na svim razinama. Sustavno uklanjanje prepreka svim ulagačima i srednjim i malim i velikim i obrtnicima, svima, sustavno, ali to se ne dešava. Vjerojatno je, valjda u Hrvatskoj iskazati slabost, političku slabost ako se od bivše HDZ-ove Vlade preuzme neki dobar projekt. Jedan od takvih je bio recimo akcijski plan za uklanjanje prepreka ulagačima. Podsjetit ću vas i na HITROREZ. To su sve projekti koji su upravo činili ovo što treba činiti, bez obzira na veličinu ulagača i bez obzira na količinu novca kojim raspolaže. Nažalost, naglašavam u ovom trenutku u Hrvatskoj na prste jedne ruke mogu se nabrojati veliki strateški ulagači koji su zainteresirani uložiti neke ozbiljne novce. Eto i na kraju, progovorimo još nešto ipak o ulaganjima. Dakle svi u ovoj sabornici mislim da se slažemo da Hrvatska treba kao što rekoh nova ulaganja i da ta nova ulaganja želimo i domaćeg i stranog privatnog sektora i javnog sektora, međutim u tom slučaju umjesto porezne represije koja se provodi dvije godine i stalno se najavljuje novo porezno opterećenje, novi porezi. Umjesto toga treba doći do poreznog rasterećenja, umjesto vrijeđanja, napada i optužbi na račun privatnog sektora i stvaranje antipoduzetničke klime. Danas kad smo u Europskoj uniji to posebno vrijedi s obzirom da danas hrvatski poduzetnici napuštaju Hrvatsku, otvaraju nova radna mjesta, hrvatski poduzetnici vani. Vi mislite da to strana veleposlanstva ne izvještavaju o takvim kretanjima svoj privatni sektor, odnosno svoja gospodarstva. Pa naravno da da. Dakle umjesto tog napada na privatni sektor treba iskrena podrška tom istom privatnom sektoru i na kraju umjesto rasprodaje državne imovine i to zaista budzašto trebaju nam strukturne reforme, ovdje nemamo vremena, nije niti to danas tema da pričamo o tome. I na kraju da zaključim, samo još dvije rečenice, dakle tko god bio s koje strane sabornice, aktualna Vlada nije preuzela vlast i nije pobijedila na izborima imajući mandat za radit ovo što danas radi, a radi sljedeće: povećava porezni teret, smanjuje standard hrvatskih građana, uništava njihovu kupovnu moć i istovremeno apsolutno ne čini ništa za podršku gospodarstvu i rezultati su kakvi jesu, novih tisuću nezaposlenih svaki dan, BDP pada drugu godinu za redom, kreditni rejting je …, deficit državnog proračuna je sve veći i veći. I nešto što na kraju dana nema veze s ovom današnjom raspravom, ali zapravo ima. Žalosno je da proteklih 3, 4, 5, 6 mjeseci niti u jednom elektronskom mediju više nema prostora, čak su ukinute emisije, je bio prostor za sučeljavanja i debate vlasti i oporbe, argumentirane, civilizirane. Ja sam osobno imao priliku sudjelovati u nekima 2011. pa čak i dvanaeste. 2013. navedite mi i jednu emisiju u proteklih 3 mjeseca u kojih su na ozbiljne teme kao što je ova danas su imali priliku se sučeliti članovi Vlade i članovi opozicije. Hvala.
Hoćete podržati zakon? Dobro. Idemo na 15 replika. Poštovani zastupnik Igor Rađenović i prva replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa da nismo čuli hoće li HDZ podržati zakon, vrlo je malo gospodin Domagoj Ivan Milošević kao predsjednik kluba HDZ-a govorio o samom zakonu. Počeo je sa porezom na dividendu koju je ova Vlada uvela. Gospodine Miloševiću porez na dividendu imaju gotovo sve zemlje EU. Jel' tako? Tako je. I tu se razlikujemo. Rekli smo lijepo kada smo porez donosili. Porez na dividendu je ništa drugo nego porez na dohodak od kapitala vlasnika poduzeća. Ako iste te vlasnike poduzeća opteretimo sa porezom na dohodak za njihove radnike sa 32, 33% zašto ne bi, zašto i poslodavac na svoj dohodak, tj. vlasnik poduzeća na svoj dohodak ne bi platio jednaki porez. Sve zemlje, gotovo sve zemlje EU imaju isti porez. Ali zaboravili ste reći drugu stvar kada govorimo o porezu na dobit, da je ova Vlada ukinula porez na dobit na reinvestiranu dobit. Dakle, na novac koji je zarađen, a vraćen u poduzeće, koji je vraćen u gospodarstvo se ne plaća porez na dobit. I vama kao poslodavcu i nekim vašim kolegama sugeriram da dobit koju ostvarite uložite upravo, reinvestirate i nećete na taj način platiti porez. Država se odrekla milijardu kuna na tom polju. Što se tiče druge vaše teze rekli ste da je ova Vlada pomela sve uprave, sve uprave javnih poduzeća. Jel' tako? Jeste se vi šalili ili ste bili ozbiljni? … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] A uvijek ste ozbiljni, dobro. Pa dobar dio tih uprava je gospodine Miloševiću je danas pravomoćno osuđen zbog gospodarskog kriminala. Dobar dio tih uprava čeka u procesima, nemam vremena u 2 minute da vam nabrojim. Dobar dio čeka u procesima da bude osuđen, a dobar dio i drhti doma kada i kako će biti. Čak i kada bi htjeli, kada bi bili toliko ludi da neke kvalitetne kadrove iz tog doba vratimo na čela javnih poduzeća oni su službeno spriječeni da preuzmu svoje dužnosti, bili bi.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Domagoj Ivan Milošević.
Uvaženi kolega Rađenoviću, vi ste meni jako dragi i teško mogu vjerovati da sami vjerujete prije svega kad govorimo o ovom zakonu ali sad nije to bitno. Ja sam prije tri godine u hrvatsku politiku ušao iz privatnog tzv. privatnog sektora i poduzetništva i moram vam reći da cijeli život sam bio usmjeren na rezultate. Hrvatske građane 2013. zanimaju samo rezultati, činjenice. Ja gotovo nikad u ovoj sabornici nisam iznosio kritiku čak i na račun ove Vlade bez argumenata. Ovo sve što sam danas rekao su vam argumenti. Dakle, rezultati su katastrofalni i to je problem za hrvatske građane i za hrvatsko gospodarstvo. Jer kad biste vi bili u pravu danas, pa cvale bi investicije. Pa čemu bi onda raspravljali o ovom zakonu? Ako je očito u funkciji rezultata ovo što je ova Vlada učinila u 2 godine, pa čemu ovaj zakon dana? Pa to nema smisla, nikakvog. Rezultati su na žalost poražavajući. Pa članovi iste stranke aktualne Vlade članovi Vlade ne razgovaraju. Ministar poduzetništva iz medija saznaje što drugi njegov kolega najavljuje. Pa zamislite? Pa šta da itko misli kad se tako upravlja ovom državom u krizi koja se produbljuje iz dana u dan?
Poštovani zastupnik Jozo Radoš i njegova replika.
Kolega Miloševiću, većina zakona koji omogućavaju izvanredno postupanje radi privlačenja investicija kao što je Zakon o šumama, Zakon o vodama, Zakon o cestama, Zakon o pomorskom dobru, dakle koji omogućuju da se radi poticanja investicija vrše nekakvi izvanredni potezi je donijela Vlada HDZ-a, odnosno HDZ-ova parlamentarna većina. Imali ste projekt HITRO.HR, imali ste HITROREZ, imali ste Prijedlog zakona o prostornom uređenju radi poticanja investicija ali niste uspjeli. Svim tim mjerama koje ste proglašavali niste uspjeli potaknuti investicije u Republici Hrvatskoj. Govorite o tome da je preduvjet za investicije reforma javne administracije. To je vaša sintagma. Pa zašto niste poduzeli reformu javne administracije? Govorite da BDP pada 2 godine za redom. Zanimljiv je vaš zaborav, zaboravljate da BDP pada 5 godina za redom. I na kraju pitanje promjene uprava javnih poduzeća i naravno ministarstava kada se promijeni vlast. To pitanje je više-manje besmisleno. Svaka vlast ako želi nešto napraviti najčešće je pozvana da mijenja uprave da bi mogla napraviti to što je napravila. Ali to što ste vi pokrenuli postaje osobito besmisleno ako se zna da te uprave o kojima vi govorite da su pometene su dovele te tvrtke u velika zaduženja, u velike probleme sa velikim gubicima. I sad bi trebalo nova Vlada, bilo koja, dakle ova aktualna Vlada a to se tiče i svih budućih Vlada trebali bi zadržati te uprave. To apsolutno nije logično.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Domagoj Ivan Milošević.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega Radoš, pa ja razumijem vašu političku potrebu da branite aktualnu koaliciju ali apsolutno niste u pravu. Činjenice vas demantiraju. O bilancama javnih poduzeća 2011., dvanaeste i trinaeste, na internetu su dostupni podaci pa svi koji imaju interes, hrvatski građani mogu doći do tih podataka. Na žalost niste u pravu, na žalost za ovu zemlju. Ja sam govorio o srednjoj razini upravljanja. Govorio sam o ravnateljima koji su naprasno i nasilno ukinuti nakon što se 8 godina bolje ili lošije, ali se gradila javna administracija. Lako je rušiti, a teško je graditi posebno na žalost izgleda kod nas. A što se tiče rezultata, pa gledajte zaboravili ste, dakle 2011. Hrvatska je imala 2 kvartala gospodarski rast. Podsjetit ću vas 06 i 0,8%. To vam je i tehnički na svaki način izlazak iz recesije. Upozoravali smo u ovom Saboru početkom 2012., dakle opipljivom oporavku gospodarstvu nemojte dizat poreze, ne radite to. Vlada, bivša Vlada je ukinula 6, odnosno 12 mjeseci ranije tzv. "krizni" porez. Ova Vlada je preuzela državu, danas je to nažalost ili na sreću jedini stabilizirajući faktor za hrvatsko gospodarstvo, a to je činjenica da smo punopravna članica EU. I to nije dovoljno da se privuku investicije. Spomenuli ste HITROREZ, pa da HITROREZ i akcijski plan za uklanjanje prepreka ulagačima je potreban da bi i obrtnik sa 100 tisuća kuna i poduzetnik sa milijun i pol kuna i onaj sa 150 milijuna kuna ne znam sa Madagaskara mogao u primjerenim rokovima investirati u Hrvatskoj i zapošljavati ljude.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Srđan Gjurković i njegova replika.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega vi ste zaboravili da nakon 5 godina Hrvatska je ojačala svoju konkurentnost na svjetskom tržištu i to je naš nacionalni forum za konkurentnost i svjetski forum jasno izrazili i to bez ovog zakona. Vi kažete da se na prste mogu nabrojiti ozbiljne ulagače, podcjenjujete malo, meni je jasno Vladu jer ste u opoziciji, ali podcjenjujete i privatne investitore što me zaista čudi. Dakle, investicijski projekti iz portfelja Agencije za investicije i konkurentnost, godinu dana ona samo radi. Dakle, realizirano je 11 projekata u vrijednosti od blizu 400 milijuna eura, a u tijeku je 4 milijarde i 886 milijuna eura projekata koji su prijavljeni Agenciji za investicije i konkurentnost i koji su zapeli zbog izrade UPU-a, DPU-a i problema sa izdavanjem papira. Dakle, investitori u Hrvatskoj postoje i postojali su i za vrijeme vaše vlasti ali vi to niste prepoznali na način kako je prepoznala ova vlast i kako je prepoznala da treba mijenjati zakon i preuzeti dodatnu odgovornost Vlada Republike Hrvatske da bi se realizirali projekti koji postoje na papiru i sa imenom i prezimenom. A da ne govorimo o projektima koje poduzetnici nisu prijavili Agenciji za investicije i konkurentnost nego pokušavaju i dalje sami rješavati i realizirati. I rekli ste da je imala rast dva tromjesečja u 2011. Hrvatska. Ali isto tako vi uzmite malo statistiku pa pročitajte da taj rast se ne temelji na investicijama i rastu proizvodnje i novoj dodanoj vrijednosti nego samo u pretvaranju vlasničkih pozajmica i uloga u temeljni kapital. U prijevodu to je legalno, legitimno ali u biti nije… [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Domagoj Ivan Milošević.
Hvala vam gospodine predsjedniče. Pa krenut ću od kraja. Dakle, nema nikakve dileme da će u sljedećih godinu dana kako ste krenuli rast posebno stranih ulaganja u RH biti isključivo posljedica, ako sam ja vas pristojno slušao kolega Gjurković, bilo bi pristojno da čujete odgovor. Mislim da bi bilo pristojno, a jedan od temeljnih problema ove naše zemlje je kultura dijaloga odnosno nedijaloga da ako ste replicirali pa da bar čujete moj odgovor na vašu repliku. No dakle, ako smijem i imam još dovoljno vremena, dakle što se tiče liste konkurentnosti ne želim nikog uvrijediti. Pogledajte koje su sve zemlje iz kojih dijelova svijeta daleko ispred nas na listi konkurentnosti. Uvažavam, nije loše, dobro je da se na listama konkurentnosti Hrvatska penje upravo zbog te međunarodne poruke iako nažalost to u Hrvatskoj nitko iti može osjetiti niti od tog ima koristi. Niti građani niti poduzetnici. Ali zato ste uspjeli kreditni rejting u roku od keks spremiti u smeće, a zadnjih 6 mjeseci s negativnim izgledom. To je odlično. Kamate će sigurno zbog toga pasti i padaju već hrvatskim građanima i hrvatskim poduzetnicima. Mi ćemo biti jedina zemlja koja je ušla u EU kojoj kamate nisu pale nego su porasle. Isključivo zbog pogrešne ekonomske politike ove Vlade kojoj vi dajete podršku i pritom ne vjerujete u 90% toga što ova Vlada predlaže kao ekonomske mjere.
Nova replika i poštovani zastupnik Petar Baranović.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega Miloševiću vi ste u svom izlaganju radili komparaciju oko stavova ove Vlade prema poduzetnicima pa ste komentirali recimo izjave jednog od ministara koji je ljut na poduzetnike koji ne investiraju, a s druge strane ste postavili pitanje kako onda zauzimamo i kako se sad brinemo kroz ovaj zakon za poduzetnike. Postoje poduzetnici u ovoj zemlji koji su do vrlo interesantnih tvrtki došli u jedno doba koje mi popularno zovemo doba privatizacije. Često su to ostvarili pod vrlo povoljnim uvjetima i u jednom broju slučajeva su došli do vrlo interesantnih tvrtki koje su dobro pozicionirane na tržištu i koje rutinski ostvaruju jako veliku dobit i činjenica je da ta poduzeća se baš ni danas ne trgaju sva da bi investirali u ono što profitiraju. S druge strane ovaj zakon ne govori o tim poduzećima nego govori o onim poduzetnicima koji startaju investiciju i koji tek moraju proći put od realizacije do okončanja projekta i do pozicioniranja na tržištu. Zato je zakon potreban. A što se tiče vaših komentara na gospodarenje javnim tvrtkama ja bih vama u ovoj replici postavio jedno pitanje. Jeste li vi u HDZ-u odista ponosni na kvalitetu upravljanja javnim poduzećem Hrvatske autoceste u kojima su afera sa pituravanjem tunela postali evergreeni ali polako već pada u sjenu nekih novih koje polako niču iz trave. Da li ste odista ponosni na to kako ste vodili javna poduzeća svih ovih godina? Vrlo jednostavno pitanje.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Domagoj Ivan Milošević.
Hvala vam. Pa dakle uzmite sad vam ponovno kažem uzmite bilance i račune dobiti i gubitka svih javnih poduzeća u proteklih nekoliko godina i pogledajte rezultate. Nema uopće potrebe da ja ovdje sad nekog branim, neko pojedinačno javno poduzeće. Brojke vam govore sve, apsolutno sve o načinu upravljanja. I ovdje ne ulazim jer to nije moj dio posla da pričam o pravosudnim procesima niti da ih ovdje komentiram kada budu pravomoćne. A što se tiče pretvorbe i privatizacije, Hrvatska država ima apsolutno sve alate. Koliko ja znam ti zločini ili kazneni procesi ne zastarijevaju. Ako se mogu sjetiti '45.nažalost, a nerado se vraćam u prošlost smo promijenili jedan sustav, bili smo u komunizmu, mnogi su dakle kako da danas drugačije budemo tržišnoj ekonomiji nego da se desila pretvorba i privatizacija '91. Ako aludirate mene slobodno recite, ja sam tvrtku koja je postojala prije 2.svjetskog rata preuzeo 2000.godine i ponosan sam na sve što se desilo od 2000.do 2010.godine nakon što sam otišao u politiku, dakle zaista. Ne znam zašto mislite da će bilo tko danas od hrvatskih građana koji imaju sve manje i manje svaki dan i svaki tjedan biti impresioniran temama koje vi otvarate kada nemate nikakve argumente, teme iz prošlosti. To više apsolutno nikog ne impresionira. Dakle danas živimo, očekujemo da svaka Vlada učini bolje za hrvatske građane i za sve nas svaki dan, nažalost rezultati vas demantiraju. I možemo se mi sada ovdje nadpamećivati i argumentirano raspravljati, ali na kraju dana isključivo su bitni rezultati. Statistika još uvijek navodno nije pod kontrolom države, pogledajte sve objave, pogledajte sve analize i bit će vam jasno kud nas vode rezultati odnosno gdje smo zbog tih rezultata.
Poštovane kolegice i kolege, 11 replika imamo još prijavljenih zadržite količinu adrenalina za poslije stanke. Vidimo se u 15,00 sati. Josip Borić, Boro Grubišić, Branko Hrg, Branko Bačić, Đuro Popijač, Tomislav Klarić, Damir Kajin, Stjepan Milinković, Ivan Šuker, Nadica Jelaš i Ivana Krivec Posavec.
Kolegice i kolege, nastavljamo sa radom. Nastavljamo sa replikama koje su bile upućene na izlaganje kolege Miloševića. Josip Borić. Nema ga. Boro Grubišić. Izvolite kolega Grubišić.
Hvala lijepo. Gospodine Milošević, vi ste u vašem govoru puno toga rekli ali vrlo malo u svezi ovog konačnog prijedloga zakona o strateškim investicijskim projektima Republike Hrvatske. Pa ste govorili o tome da je ova Vlada, ali to je točno što ste govorili, dakle povećala porez što nije obećala u Planu 21, da je uništila standard građana što nije obećala u Planu 21, da je postigla kreditni rejting smeće što nije obećala u Planu 21, da je dovela proračun do teškog deficita o kojemu govori i EUROSTAT i Europska unija što je dakle točno, a isto nije obećano, da su kamate na kredite povećane, dakle sve ono što je. Dakle, ova Vlada je zapravo na teret građana putem poreza, povećanih cijena i svega ostalog poduzela mjere kako bi ono što ste vi ostavili sa vašim upravljanjem prebacila na teret građana. A ono što ste ostavili bolje da ne govorim jer o tome pišu evo i mediji i novine i gospodin … iz Washington Timesa koji je ustvrdio da se radi o milijardama dolara odstranjenih i zastranjenih novaca u vrijeme vladavine, ja ne kažem da ste to vi osobno učinili, ali u vrijeme vladavine stranke kojoj pripadate. Prema tome i jedni i drugi, jedni su opteretili javna poduzeća iz kojih su izvlačili novce, a to je vaša stranka, a ovi su prebacili dakle Kukuriku koalicija sve na teret građana. I sada imamo ovaj zakon o kojemu ste vi govorili i koji je zapravo i diskriminacijski što je točno, ali je zapravo i zakon koji evo po kratkom postupku rješava neke stvari u investicijama. Vrlo je često slučaj ovdje da su zakoni po hitnim postupcima vrlo kratki postupci. Neki dan je bio i zakon koji nije ni obrađen na radnim tijelima sabora u svezi suradnje, u svezi zaštićenih osoba. Nije prošao ni odbore. Tako da je to zaista jedno mučno stanje i građani ovo gledaju, građani ove države to gledaju i zaista im je mučno i od obrane i od jednih i napada na druge. Dosta je zaista toga bio. Hvala lijepo
Vrijeme. Hvala. Imamo odgovor, izvolite kolega Milošević.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Što se tiče samog zakona ja sam govorio toliko o zakonu koliko otprilike ima investicija u Republici Hrvatskoj, dakle malo. A što se tiče ovog vašeg drugog dijela pa niste kolega Grubišić u pravu, naime činjenice govore sljedeće. 2011. i to je ostavljeno aktualnoj Vladi, tehnički izlazak iz recesije … otvara gospodarski rast. Pad poreznog opterećenja jer je 6 odnosno 12 mjeseci ranije ukinut podsjećam krizni porez. Zaposlenost je rasla, odnosno nezaposlenost je padala i izvan turističke sezone i investicije posebno strane su rasle. Sve nakon toga se desilo suprotno. Dakle danas sam ovdje spomenuo, govorimo danas o 340 tisuća nezaposlenih. Zamislite kada bismo imali stvarno stanje stvari i statistiku pa da recimo možemo u to ukalkulirati koliko je mladih ljudi u proteklih godinu i pol dana napustilo Hrvatsku jer bi bili na burzi rada danas vjerojatno ili u nekakvoj sivoj ili crnoj zoni. Dakle otišli, da li će se vratiti Bog zna, vjerojatno samo isključivo ako hrvatska politika i to HDZ naravno stvori u budućnosti uvjete da se imaju gdje vratiti jer ovim putem kojim idemo neće se ništa desiti.
Hvala. Sljedeća replika Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Milošević, državna uprava ako nije uspostavljena kao sustav ne može normalno funkcionirati. Mi smo taj sustav uspostavljali dugi niz godina, možda i s nekim lošim rješenjima ali je taj sustav uspostavljen pa tako danas kad su u pitanju investicije u Hrvatskoj, javnoj administraciji kako ste je vi nazvali u svom izlaganju postoji između ostalih Agencija za investicije i konkurentnost, zatim postoji Centar za praćenje poslovanja i investicije u energetskom sektoru, zatim postoji Agencija za javno privatno partnerstvo. Postoje 22 županijske razvojne agencije, postoje brojne agencije za investicije koje su osnovale jedinice lokalne samouprave i sve su te agencije i sva ta državna tijela su nastala na temelju nekakvih zakona čiji je cilj bio da se promiče i investiranje u Republici Hrvatskoj. Sada ćemo mi jednim novim zakonom koji je čardak ni na nebu ni na zemlji, jednim novim zakonom formirati dva ad hoc tijela, jedno je povjerenstvo koje čine ministri i još jedno operativno tijelo koje čine predstavnici tih istih ministarstava, jedinice lokalne i područne samouprave. Postavlja se pitanje, ako će ta dva povjerenstva pa među njima i ta operativna skupina koju čine predstavnici ministarstva voditi investicije čemu onda tijela koja sam maloprije spomenuo i Agencija za investicije … za javno privatno partnerstvo, čemu taj Centar za praćenje i poslovanje energetskog sektora itd., itd. Čini mi se da se Vlada pogubila malo u tim propisima i u tom sustavu, a bez dobrog sustava nema onda ni funkcioniranja državne uprave, a kad ne funkcionira državna uprava, kad ne funkcionira javna administracija onda padaju investicije i pada sve ovo što se danas događa, što ste vi u svom uvodu rekli.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Milošević.
Hvala kolega Bačić, naravno slažem se sa svim što ste rekli. Dapače, podsjećam vas 2011. smo upravo upravo u skupinama radili na najvišoj razini da se dese investicije i da ljudi koji su došli i domaći i stranci investirat da se to i ostvari. Međutim, ono što je zapravo ključno i što sam danas uvodno rekao, a to je hrvatske građani na kraju dana zanimaju samo rezultati. Od statistike se na kraju dana ne živi. A rezultati su neumoljivi, 100 kuna danas vrijedi značajno manje i to se zna izračunat 5, 6, 7% manje nego što je to bilo 2011. Plaće su u prosjeku manje, zaposlenih ima više. Teško da danas ima u Hrvatskoj obitelji koja u širem krugu nema nekog tko nije izgubio posao u proteklih nekoliko godina. Ja ne govorim da je 2011. su cvale ruže i da je bilo 100000 nezaposlenih. Ja to nisam nikad rekao. Ja samo neprekidno govorim o trendovima. Trendovi koji su tada bili pozitivni i koji su trebali biti nastavljeni bez obzira na smjenu vlasti. Hrvatski građani na to imaju pravo na izborima i zato je potpuno irelevantno i više nikog ne impresionira kad na kraju 2013. lijeva strana sabornice ovdje ili van Sabora govori o bivšim odlukama od prije pet godina. Pa kod to zanima danas? Ne ulazim uopće i nikada u pravosudne procese, ljude zanimaju rezultati jesmo li mi u stanju načinit da država ova ide naprijed i da Hrvati žive bolje i da imaju više. I da njihova imovina koja nije mala, o tom se ne govori vrijedi više. Pa ako je državi kreditni rejting smeće s negativnim izgledom da li državna imovina koja je trenutno predmet rasprodaje vrijedi više danas ili prije godinu dana. Da li vaša, moja i svih nas ovdje imovina hrvatskih građana danas vrijedi više ili manje nego prije dvije godine. Vrijedi manje što znači da smo svi zajedno sve siromašniji, a to sigurno nije funkcija politike i Vlade koja treba upravljati zemljom u sasvim drugom smjeru.
Hvala. Tomislav Klarić, replika.
Uvaženi kolega zastupnik je u svom govoru u dijelu u kojem je govorio o zakonu spominjao dugačku proceduru donošenja. Pa ovdje ovaj zakon sve to pokušava ubrzati na način da eliminira javnost, da eliminira jedinice lokalne samouprave, da eliminira prostorne planove i da jednostranom odlukom nekakvog povjerenstva, Vlade može skinut šumsko zemljište. O tome smo već govorili. Ali ja ne vidim ovdje što je u zakonu propisano da bi se ta dugotrajna procedura skratila u izradi prostornih urbanističkih planova, da bi se omogućilo jedinicama lokalne samouprave brže dobivanje suglasnosti, HEP-a, Hrvatskih voda ne znam kojih sve državnih institucija. Ja ne vidim što je tu ovaj zakon propisao da bi ne znam Ministarstvo poljoprivrede skinulo u nekakvoj poslovnoj zoni zemljište, poljoprivredno zemljište i dalo ga u namjenu gospodarske izgradnje ili unutar urbanističkih planova. Dakle, ovdje iz ovog zakona ne iščitavamo ništa osim u onom dijelu, najvećem dijelu što bi ta nekakva operativna grupa trebala raditi, kako bi trebala funkcionirati, kako bi trebala bit, izgledat ta nekakva lista strateških projekata. A konkretno o kakvim se sve projektima radi ne znamo jer ova Vlada, ova ministarstva mi do dana današnjeg nismo dobili Strategiju razvoja Republike Hrvatske da točno znamo što, gdje i kako ćemo raditi. Da ne govorim u onom dijelu koji se odnosi i na zaštićeno područje ZOP-a. Gospodin Sponza je u svom nastupu nešto govorio i o tome, da ne govorim o tome da već imamo gotove terene u Republici Hrvatskoj, da već imamo pripremljene poduzetničke gospodarske zone u kojim sutra mogu doći investicije. Pažljivo ste slušali ministra kao i ja. Rekao je da ima silan interes investitora, ali da jednostavno se ne može omogućiti ništa, pa eto neka ih uputi u Slavoniju, neku općinu, grad koja ima pripremljenu poduzetničku zonu sa infrastrukturom ili kod nas dolje u primorju ili negdje u Istri mi imamo [[Upadica Batinić: Hvala. Vrijeme.]] prostor namijenjen razvoju gospodarstva i ne vidim zbog čega bi procedura trebala bit ovako dugačka.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Milošević.
Pa uvaženi kolega, ja i više nas je danas u Saboru u sabornici reklo zapravo da je ovaj zakon zapravo nalikuje na jedan Pravilnik o radu vladinog Povjerenstva za investicije. Reklo nas je također mnogo da nije dobro iskazivati nepovjerenje prema lokalnoj administraciji i slažemo se da ne smiju biti kažnjeni oni koji dobro rade zbog onih koji rade loše. Da li ima i jednih i drugih? Pa naravno da imamo. To znamo svi. Ali nije dobro i to se ne tiče samo ovog zakona generalno da se kažnjavaju dobri zapravo zato što se na drugi način ne može natjerati one lošije da rade svoj posao a to ja vas uvjeravam ozbiljnom reformom javne administracije na svim razinama se može napraviti. Danas nema nikog normalnog bilo koje političke opcije da je protiv investicija i novih radnih mjesta. Samo je pitanje da li netko razumije i želi bit pro na neki način poduzetnički i želi li izaći u susret u okviru zakona ili to ne želi. Tu, na tom planu imamo svi zajedno bez obzira na koju političku stranku sad imamo šta, puno toga za napraviti i za napredovati.
Hvala. Damir Kajin, replika.
Gospodin Vidošević je mala beba prema mojima u Istri. Ali ne javljam se zbog ovoga nego pazite. Tu gdje ćemo se složiti. Ovo malo preživjelih gospodarskih subjekata valja podržati, valja ih držati kao malo vode na dlanu. I nisu problem privatnici, nisu problem. Da jesu onda bi državni sektor cvao, ali ne cvate. Dapače u goroj je poziciji nego ovaj privatan. Ali što želim reći? Mi moramo reformirati sustav, mi moramo reformirati državnu upravu, mi moramo reformirati deformiranu lokalnu samoupravu, javna poduzeća. Lokalna samouprava od vlastitih prihoda 40% troši na plaće. Županije od vlastitih prihoda što samo govori da je sustav nakaradan na plaće troši 100%. S druge strane samo lokalna samouprava u Županiji istarskoj kontrolira 5000 ljudi. 50% od njih nema što raditi. Ali zašto se javljam? Medije, HRT a o tome ste govorili ja tvrdim da kontrolira desnica. Savjetnici probono rade na Hrvatskoj radioteleviziji. Tko izvlači novac iz Hrvatskih autocesta ili Hrvatske gospodarske komore? PR agencije. Tko ruši danas Milanovića? Između ostalog PR agencije. Na dan kada je predsjednik Vlade gospodin Milanović rekao ne PR agencijama, na taj dan u Istri svi sa određenim PR agencijama zaključuju četverogodišnje ugovore. Za 30 kuna zatvorit će vam objekat, za 3000 kuna oderat će vam kožu, a za 30 milijuna kuna ljudi će dobiti red Danice, red ovoga ili onoga ili ćete možda nakon nekog vremena završiti u zatvoru. I zato treba sve preispitati od komorskih doprinosa do načina kako funkcionira lokalna i državna uprava.
Hvala. Odgovor kolega Milošević.
Da, dragi gospodine Kajin pa slažemo se ja se nadam ipak svi u ovoj sabornici da sljedećih 10, 50 i više tisuća novih radnih mjesta vjerojatno može otvoriti u Hrvatskoj samo privatni sektor. S obzirom da i strani poduzetnici kad dođu u Hrvatsku moraju ovdje nešto investirati ili osnovati neko poduzeće onda su to u slučaju poreznih davanja i zapošljavanja zapravo domaći poduzetnici. E sad međutim ono o čemu nije danas bilo govora, a vi ste na neki način između redova to spominjali a to je da treba omogućiti za početak svatko razuman nakon 5 godina krize prvo čuva ono što još ima. Dakle prvo treba usmjeriti napore, ogromne napore, ova Vlada nažalost ulaže napore i rezultat je suprotan tome da čuva radna mjesta koja postoje. Omiljeni su mi primjeri Dioki i Gredelj. Zašto su mi to omiljeni primjeri? Iz nekoliko razloga. Dakle, jedna i druga tvrtka zapravo predstavljaju cijele industrijske sektore u Hrvatskoj. Zapošljavaju direktno i indirektno tisuće ljudi. Srednji i mali poduzetnici i obrtnici njihovim odlaskom u stečaj su izgubili vjerojatno milijune kuna ne pojedinačno i također opet nova radna mjesta. I ono što je najvažnije to je industrija koja ima proizvod za izvoz i izvozila je i sposobna je izvesti. Ako su SAD novcem poreznih obveznika spašavale radna mjesta u automobilskoj industriji koja navodno danas cvate pa što smo mi? Što mi glumimo? Zašto postoje fondovi gospodarske suradnje? Da ulažu u banke ili zato da ulažu u industriju novac poreznih obveznika i da spašavaju radna mjesta? Neda se spašavati tuđi kapital što se čini predstečajnom nagodbom gdje su opet mali poduzetnici i obrtnici izgubili milijune kuna i desetke milijuna kuna i opet tisuće radnih mjesta je nestalo. Zato što 100 tisuća kuna kad izgubi mali poduzetnik ili obrtnik on može zatvoriti svoj posao i otpustiti dva, tri čovjeka koja zapošljava. Dakle, svaka razumna politika je bila dužna sačuvati radna mjesta u industriji kao što su Dioki i Gredelj, da ne spominjem zaboravio sam reći još imam 5 sekundi da imate dio obrazovnog sustava ove države koji obrazuje ljude dakle na Kemijskom fakultetu ili na strojarstvu za te industrije, za te tvrtke.
Hvala. Sljedeća replika, Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Milošević, dakle slušajući danas ovu raspravu i ove replike i gledajući što je sve osnovano zbog investicija u RH u protekle dvije godine ispada da u Hrvatskoj uopće nije tako loše stanje. A onda kad pogledaš makroekonomske pokazatelje bez obzira što je promijenjen šef statistike koji neke stvari sad može posložiti ovako ili onako u Hrvatskoj je katastrofalno stanje. I sad da li će se s ovim zakonom promijeniti nešto preko noći na bolje? Neće. Zašto? Pa zato što i po postojećim zakonima trideset najvećih gradova, velikih gradova u RH izdavanje građevinskih dozvola uzima u svojim službama. E sad bih ja volio vidjeti koji to pametni gradonačelnik ne bi prihvatio investiciju od 10, 15, 20 milijuna eura? Ja mislim da takvog nema, dapače dočekat će ga raširenih ruku. Ali ima određenih investicija koje da tako kažem imaju ekoloških problema i kad mi u Hrvatskoj ljudima kažemo da će dobiti nekakvu pravičnu naknadu zbog toga što njihova nekretnina zbog takve investicije gubi na vrijednosti i općenito što ja znam ugrožen im je život i ti ljudi će početi drugačije razmišljati. Na kraju krajeva pogledajte tu i oko zagrebačkog odlagališta otpada u onom trenutku kad je riješena komunalna infrastruktura Jakuševca, kad su ljudi počeli dobivati nekakve pravične naknade sasvim drugačije se razgovaralo o odlagalištu. Dakle, po meni mi se bavimo nekim perifernim problemima. Mi smo deklaratorno za ovo ili za ono ovisno iz koje političke opcije jesmo ali to je najbolje se vidjelo kad je kolega Sponza raspravljao jer naprosto ne može ići kontra onoga što radi. I dakle, ništa se s ovim ili sličnim zakonom neće riješiti dok mi ne shvatimo da sustav države mora funkcionirati za ono što je i da ove agencije koje su osnovane naprosto treba maknuti, eliminirati jer one naprosto rade jedan totalni košmar u ovoj državi.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Milošević.
Da uvaženi kolega Šuker pa konačno se moramo početi zapravo baviti suštinom i moramo se početi baviti uzrocima problema, a ne posljedicama problema. Ali da vas još jednu stvar nadopunim, dakle netko je danas rekao u jednoj od replika na moje izlaganje, a to je da u 2011. su rasla strana ulaganja jer su se dešavale dokapitalizacije stranih ulagača u njihove biznise koje imaju u Hrvatskoj. Pa vjerujte mi i to je bolje od onog što će se desiti iduće godine a to je rast investicija, stranih investicija samo zato što se budzašto rasprodaje državna imovina, budzašto. I o tome sam već govorio više puta, nitko razuman nije protiv svake privatizacije. Zaista u 2013. državi nije mjesto da bude vlasnik hotelskog kompleksa ili hotelskog poduzeća kao jedan ekstrem, ili nekog industrijskog poduzeća sad 15%. Ali prodavati strateški važne kompanije, neke su i financijske prirode u ovom trenutku koje mogu biti podrška gospodarskom rastu u RH mislim da se to ne može nazvati rastom investicija što će se statistički prikazivati idućih godinu, dvije dana.
Hvala. Sljedeća replika, Nadica Jelaš. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Pa kolega Miloševiću moram vam reći da otkako ste u opoziciji vi ste postali dežurni katastrofičar u ovoj sabornici. Dakle, doista vaše rasprave su red loših brojaka pa red nekakvih loših negativnih zapažanja i još katastrofičnijih najava. Sjećam se u jednoj od bivših prošlih dakle rasprava bili ste se ponudili sadašnjoj Vladi da vas pozove da joj date neke savjete, dakle da uputite na neke poteze koje bi trebalo povući da bi stvari krenule nabolje. Evo ja vam kažem hvala vam lijepa na pomoći, dakle i svoje znanje i svoje poduzetničke uspjehe trebali ste iskoristiti u ono vrijeme dok ste bili ministar. Dakle, imali ste zaista idealnu priliku. Istina vi ste postali poduzetnik po modelu ključ u ruke. Dakle, nije teško biti uspješan poduzetnik kada dobijete sve servirano, kada dobijete jedno uspješno nasljedstvo. Pitanje je koliko biste bili uspješan poduzetnik da ste počeli od nule kao velika većina hrvatskih poduzetnika. Ali vratimo se na vašu raspravu. Dakle, rekli ste u raspravi da se ovim zakonom iskazuje nepovjerenje prema jedinicama lokalne samouprave. Ne, nema nepovjerenja. Dakle, predstavnici jedinica lokalne samouprave biti će članovi operativne skupine za pripremu i provedbu strateških projekata. No ono čega zasigurno neće biti po ovom zakonu to je da jedinice lokalne samouprave odnosno lokalni šerifi neće moći opstruirati realizaciju projekata koji su od strateškog značaja za Hrvatsku državu. Dakle država ne može biti ta od uskih lokalnih uskih lokalnih interesa. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Odgovor kolega Milošević.
Uvažena kolegice ja se trudim evo dvije godine ovdje biti zaista ne osoban. Ali s obzirom da ste vrlo osobni ja ću vam reći malo si bolje pročitajte moj životopis, pa bi pročitali da sam 1989.od tada poduzetnik, još je bila bivša država, da je moja obitelj 1947.oduzeta tvornica u gradu Zagrebu i dan danas nije vraćena u međuvremenu je stečaju i da sam '91.to ne piše u životopisu dok sam studirao medicinu vozio viličar u svojoj vlastitoj firmi, ali to vas ne zanima jer niste nikad ni pomislili da biste se usudili biti poduzetnik bilo gdje pa kamoli u Hrvatskoj. A što se tiče konstruktivnosti to je zaista teško biti uz vaše ovakve rasprave, to je stvarno jako teško. A stvarnost vas nažalost ne demantira. Svi bismo voljeli i dvije godine ovdje upozoravamo ne samo ja rekli ste da ja nešto govorim i dijelim savjete, pa svi s ove strane vas upozoravamo unaprijed smo govorili što će se desiti kada napravite neki potez. Nemojte dizati poreze urušit će se gospodarski rast, to se desilo. Nemojte porezno demotivirati poduzetnike i strane ulagače, to se na očigled dešava. Pa mislim pogledajte si rezultate statističke ne moram ja o tome više niti govoriti. Hvala Bogu za Internet pa da hrvatski građani mogu otići na EUROSTAT i na Državni zavod za statistiku i provjeriti stvarne rezultate i brojke. Ja sam katastrofičar, pa govorili smo vam prošle godine nemojte to tako raditi imat ćete 50 tisuća novonezaposlenih, to se desilo 18 mjeseci. Pogledajte zadnjih mjesec dana, mislite li da to nema to po duhu svetome raste nezaposlenost ili to ima veze sa fiskalnom i ekonomskom politikom vaše Vlade. Pa dajte se uozbiljite ja vas lijepo molim, nismo ovdje u osobnoj funkciji nego u funkciji građana ne samo koji nas gledaju nego koji očekuju nešto suvislo i pametno reći. Ja sam zadnji koji bi bio katastrofičar ali neprekidno svi ovdje upozoravamo da ne činite tako kako činite. Niste mi odgovorili danas nitko s lijeve strane jel normalno da ministri iz iste stranke u ovoj koalicijskoj vladi ne razgovaraju. Ako je to normalno ako se tako vodi država nemojte se ljutiti i da ministri saznaju iz novina što njihovi kolege iz iste stranke i Vlada rade, onda ja nemam riječi.
Hvala. Sljedeća replika Ivana Krivec Posavec.
Zahvaljujem. Poštovani kolega dosta je sada već vremena proteklo od vaše rasprave no malo bih vas samo podsjetila, sada se kroz ove rasprave priča o tome kako zadnje dvije godine se nisu dogodile investicije u RH koje bi pokrenule gospodarstvo i koje bi bile inicijator novih radnih mjesta i povećanja gospodarskog dohotka. Sada gledajte, ja ću se samo prisjetiti situacije koje ste se i vi prisjetili u vašoj raspravi i rekli da vam je bilo zapisala sam si 2011.godine bila čast biti članom Vlade RH. vi ste tada bili potpredsjednik Vlade RH za gospodarstvo i investicije ako se dobro sjećam i tada sam kao čelnica jedinice lokalne samouprave gotovo svaki mjesec vama pisala pismo i molila vas da primite strane investitore koji su imali sve preduvjete da izrealiziraju veliku investiciju vredniju od 20 milijuna eura. Nažalost nijednom nisu dobili odgovor da će biti primljeni kod vas u vaš ured štoviše dobili su jedan šturi odgovor i oni i ja da to nije pitanje kojim se trebate baviti vi ili vaš ured. E vidite, da smo od tada 2011.godine imali ovakav Zakon o strateškim investicijama onda ti investitori danas ne bi otvarali svoju investiciju nekoj nama susjednoj zemlji već bi upravo otvarali radna mjesta u RH. da smo takve investitore naslijedili od vaše vlade sigurno bi danas bila bolja gospodarska situacija u Hrvatskoj. I oni ne bi ovisili o tome da li će ih primiti potpredsjednik Vlade, ministar gospodarstva jer bi uistinu ovim zakonom koji sada pokušavamo donijeti i zacrtati put za gospodarske investicije u periodu pred nama bila procedura potpuno jasna. Ona ne bi ovisila ni o jedinicama lokalne samouprave ni o središnjoj državi već o preduvjetima koje zajedno stvaramo.
Hvala. Odgovor kolega Milošević.
Prvo, zaista mi je žao da ako imate takvo iskustvo ali opet ste površni. Čovjek bi očekivao od saborskih zastupnika u RH da budu malo manje površni. Ja nemam ovdje potrebu se vama pravdati ali ja sam da i čast mi je bila biti potpredsjednik Vlade za investicije za 2011.to je otprilike bilo 11 mjeseci to je sada već dvostruko manje nego što je aktualna vlast upravlja ovom zemljom. I da imao sam ured od troje ljudi toliko za to što smo radili. A malo se raspitajte među hrvatskim poduzetnicima, među stranim ulagačima, stranim veleposlanicima da li se moglo doći do mene, što smo ne sam ja nego i mojih troje kolege i savjetnika radili te 2011.ali i svi ostali ministri jer vam sada kažem malo prije sam rekao kolega Bačić i ja mnogi koji sjede danas ovdje, nekih nažalost tu nema su dolazili na sastanke sa velikim, srednjim i malim investitorima domaćim i stranim u vladu ovdje preko puta da bi raspravljali o problemima od Plive, od … u Slavonskom Brodu, IKEA-e i ne znam kojih sve projekata. Nažalost iskreno mi je žao danas 2013.na ovaj dan nema niti jednog ozbiljnog novog projekta koji se 2011.nije dešavao to vam je provjerljivo. U prosincu 2011.vlada aktualna je dobila primopredaju i jedan dio toga je bio popis lista svih investicijskih projekata svih ulagača domaćih i stranih koji su ikad stupili u kontakt sa barem mojim uredom što se tiče nekakvog mog izvještaja. Dan danas imate to pa si malo pogledajte.
Hvala. U ime Kluba zastupnika SDP-a Igor Rađenović. Izvolite kolega.
Evo već dugo raspravljamo o ovome zakonu u drugom čitanju ima još puno prijavljenih pa ću evo probati sažeti svoju raspravu koliko je god to moguće, a raspravljamo već dugo i u javnosti. Raspravljamo duže od godinu dana. Bilo je dosta top tema u javnosti i prije nego što je zakon došao u vladinu proceduru. Mislim da smo svi zaključili u današnjoj raspravi a i inače da su u ovoj zemlji investicije nasušno potrebne. I zaključili smo da nam sustav kod tih investicija a i ne funkcionira baš najbolje da smo s jedne strane prenormirani, da se neki, da se neki propisi nalaze u određenoj koliziji, da je problem odnosa, svatko je govorio iz svog kuta, što iz državne uprave, što iz lokalne samouprave. Ali mislim da je unisoni zakon da ako već je takva situacija da investicije želimo, da se onda moramo odlučiti da li da donesemo ovaj zakon ili da ga ne donesemo. I odlučili smo kažem, Vlada je prije godinu dana odlučila da u tu proceduru krene, puno je pozitivnih razloga zašto ovaj Zakon trebamo donijeti. Uvijek stoji ukoliko se on ne bi pojavio, ja vjerujem da bi sa ove strane, s ove strane naše sabornice bilo a zašto ne donesete neki zakon u tom smjeru. Jer ja mislim da svi mi zajedno znamo i mogli bi sada iz glave izvući dva ili tri projekta, dvije ili tri investicije koje su ili sa jedne strane pogurane, realizirane prebrzo bez nekog javnog interesa ili sa druge strane koje stoje već dvije, tri, pet godina iz nepoznatih razloga ili iz razloga koje možemo samo nagađati a da zapravo šteta zbog njihove realizacije i dalje postoji i egzistira. Imali smo veliki pad investicija prethodnih godina. Imamo i jedan porast u ovih prvih 6 mjeseci ali on je nedovoljan i ne bih ja sada dalje o tim brojkama. Jasno je, ja mislim da ćemo se svi složiti da ih je nedovoljno što stranih, što naših, svi smo svjesni da bez zdravih investicija nema ni porasta BDP-a. Primarno je bio zamišljen samo za javne institucije. Zakonodavac u međuvremenu mislim da se dobro odlučio da ga prenesemo i na privatne investicije. Zašto je zakon potreban? Pa potreban nam je između ostaloga i zbog konkurencije. Puno je, kriza je svuda oko nas. Puno je interesa za investicijama. Bore se zemlje oko toga što i kako, kako privući strane investitore, kako samu zemlju učiniti atraktivnijom, kako popraviti biznis klimu, konkurencija i oko nas i nama bližim zemljama iako nam nisu samo susjedne zemlje konkurencija već i puno šire, donose svoje zakone. Donijela je i ova Vlada puno zakona u tom smjeru, donijeli smo Zakon o poticanju ulaganja ali i drugih zakona. Evo samo da nabrojim ove iz financijske sfere koji na neki način poboljšavaju financijsku klimu. Pa tako i Zakon o porezu na dohodak kojim je kažem sniženo za … [[Govornik se ne razumije.]] niže od prosječnih plaća, snižen je taj porez i sa te strane su radno intenzivne djelatnosti. Ono što nam je posebno interesantno postalo je interesantnije ulagačima. Govorio sam o porezu na dobit, na investiranu dobit za koji se je ova Vlada odlučila dakle da ga smanji na nulu. Dakle svi oni koji žele ulagati, koji žele stvarati nove vrijednosti dok god to čine porez na dobit ne uplaćuju u ovoj zemlji. … [[Govornik se ne razumije.]] ponavljati obvezno osiguranje, zdravstveno osiguranje, smanjenje 13,4% dva postotna poena a zapravo 13,4% sve to rasterećuje cijenu rada a samim time, kažem osobito za radno intenzivne djelatnosti poboljšava poziciju za investicije. Dakle cilj ovog zakona i ono što jesu činjenice da se Zakonom o strateškim projektima zapravo je napravljen kako bi se procedure ubrzale, kako se ne bi zaustavljale, usporavale, te kako bi investicijski projekti bili predvidivi u svojoj vremenskoj dimenziji. Znatno će se nakon što zakon usvojimo skratiti i ubrzati procesi ishođenja ukupne dokumentacije neophodno za ostvarivanje tih projekata. Definiraju se u jednom dijelu detaljnije, u drugom dijelu propisati će se dakako pravilnikom i svi postupci i načini ostvarenja investicijskih projekata, tijek priprema projekata, izvedba, te stavljanje investicija u funkciju. Znači po prvi puta imamo jasno određene te procese, jasno određene nositelje tih procesa i vremenske rokove. Transparentno odlučivanje bila je zapravo ako postoji jači prigovor onda je to bio prigovor u tom smjeru. Dakle, ključno je i to stoji u obrazloženju ovog Zakona ako ste pogledali i važno je da ta poruka ode u hrvatsku javnost da se ovim Zakonom ne delegira niti jedan drugi hrvatski zakon. Dakle postoje 16 zakona koji se ovdje i navode. Gospodin Bačić evo traži repliku i govori je o tome. Svagdje gospodine Bačiću imate točno koji članak zakona propisuje nekom drugom tijelu da li je to Vlada, da li su to Hrvatske šume, da li je netko drugi, ovlasti iz ovog zakona da ih provede. Razliku imamo samo i jedino dakle na lokalnoj samoupravi. I ovom čuvenom odlučivanju oko urbanističkih planova uređenja i detaljnih planova uređenja. Još jednom. I ovim zakonom niti jedna strateška investicija neće moći biti usvojena ukoliko nije usklađena sa prostornim planovima. To je ja vjerujem svima jasno. Također ne može doći niti jedna investicija koja je u suprotnosti sa DPU-ima i sa UPU-ima. Dakle, ukoliko su neke općine i gradovi donijeli detaljne planove uređenja i urbanističke planove uređenja za određene … [[Govornik se ne razumije.]] u tom slučaju investicija ne može ići kontra njih. Može ići samo tamo gdje ti detaljni planovi uređenja i urbanistički planovi uređenja nisu doneseni. Bili su prigovori i u prvome dijelu da lokalna samouprava nije dovoljno uključena. Ja mislim da je predlagač sa promjenama dakle Zakona u ovom dijelu uvažio u najvećem dijelu prigovore sa te strane. I mislim da sada imamo situaciju koja je zapravo, koju možemo optimalno procijeniti kao u ovom času najbolje rješenje. Znači imamo predstavnike, imamo propisane predstavnike za razliku od prvoga prijedloga, uz dakle predstavnike Vlade koji se jasno propisuju 4 fiksna plus 3 ako se ne varam, ne 2, 2 ova koja se mijenjanju, ne 1 koji se mijenja, pardon, i imamo dakle 2 člana koja imenuju gradonačelnik, načelnik ili župan. Ljudi, imenuju ljudi koji su neposredno izabrani, govorilo se negdje ovdje o legitimitetu itd., izabrani na neposrednim izborima nedavno održanim i po meni imaju prilično velik legitimitet da ovdje u tim situacijama odluče. Rekao sam u jednoj od replika, meni je teško zamisliti ukoliko bi zaista i gradonačelnik koji sjedi u povjerenstvu, donosi odluke i župan koji sjedi u povjerenstvu i donosi odluke tog povjerenstva zajedno, tj. predlaže Vladi da donese konačnu odluku oko strateškog projekta, kada bi oni, pretpostavimo tu situaciju, bili protiv nekoga rješenja da bi onda ostali članovi Vlade na silu donosili odluku o strateškoj investiciji. Mislim da se takva situacija neće dogoditi, ukoliko se dogodi razgovarat ćemo i o toj situaciji. Ali ono što je ključna poruka, sve ove odluke mogle su i bile su donošene na razinama kažem općinskih načelnika, gradonačelnika, na razinama ljudi u trgovačkim društvima i to nije bilo tako transparentno kako ovaj zakon predviđa. Ovaj zakon jasno i glasno predviđa da o tome će donijeti odluku Vlada Republike Hrvatske na prijedlog povjerenstva u povjerenstvu u kojem rekoh sjede i predstavnici lokalne samouprave i područne i regionalne samouprave i sjede ministri u toj Vladi. Najtransparentnije moguće, pod svjetlima reflektora, pod svjetlima kamera. Prema tome, mislim da u tom pogledu zaista ne možemo reći da to nije transparentan proces. Možemo reći sa druge strane ok, nek ostane kao što je sada pa odluke nećemo donositi, a znamo kuda nas je nedonošenje odluka dovelo u našoj nedavnoj povijesti. Bilo je tu puno primjera, govorili su kolege prije mene o nizu neuspješnih investicija kada formalno nitko nije pogriješio, ali investicije nisu došle, radna mjesta nisu osigurana i sve posljedično što stoji sa tim. Pozdravio sam dakle izmjenu u tom smjeru, pozdravljam dakle izmjenu koju je predlagatelj Ministarstvo gospodarstva složilo oko ovog, to su svi klubovi i matični odbor zadnji put prigovorili da tako kažem oko ovih iako danas jedan od klubova nije oko ovih, gospodin Lesar je govorio oko nekažnjavanja itd., to je zaista bilo apsurdno da strane ulagače, projektne firme tražite BON 1, BON 2 ili potvrdu o nekažnjavanju. Prema tome, sa te strane je dobra izmjena u tom smjeru. Pohvalio sam ovu izmjenu dakle oko toga da se definiraju predstavnici iz redova lokalne samouprave. Klub zastupnika SDP-a, dobili ste to i na klupe, ima još pet amandmana ali koji se zapravo u dobrom dijelu su nomotehnički, ali temeljni su oko dvije stvari. Jedan je dakle da se oko proglašenja strateškog projekta, dakle amandman naš jedan ukoliko želite oko toga pratiti je prijedlog da se briše stavak 3., a da se stavak 5. umjesto može donijeti donese riječ donosi, dakle da se jasnije propiše. Zakonodavac je imao najbolju moguću namjeru, dakle između članaka 8., 9. i 11. ako se ne varam da se tu ipak definiraju odnosi da ne bude zabune. Mislim da predlažemo bolje rješenje u tom pogledu. Ništa se suštinski ne mijenja, vjerujem da će biti razumijevanja da se oko toga uvaži. I naredna četiri amandmana koja se zapravo odnose, koji su vezani uz predloženi Zakon o gradnji koji znamo da je u prvom čitanju, znamo da bi trebao stupiti na snagu sa Novom godinom, ali da se pronađe po našem sudu bolje nomotehničko rješenje oko toga zakona kako ne bi opet nakon Nove godine, pretpostavljamo da će se Zakon o gradnji usvojiti, ne bi opet morali raditi izmjene i dopune i ovoga zakona. Mislimo da ovo rješenje garantira da ovaj zakon kažem kada ga donesemo da bude pitak i da nećemo morati zbog promjene drugih zakona raditi izmjene i dopune toga zakona. Zaključno, Zakon o strateškim projektima trebamo promatrati kao instrument kojim će se ubrzati procesi ishođenja ukupne dokumentacije za ostvarivanje i javnih, ali i privatnih projekata od strateškog interesa za Republici Hrvatsku, vjerujemo na zadovoljstvo i jedinica lokalne samouprave i svih nas u cjelini da konačno te brojke koje vole kolege iz opozicije tu sintagmu, da pada sve što ne bi smjelo padati, da to što ne bi smjelo padati da konačno počne rasti. Gospodin ministar je uvodno i kod prvog predstavljanja zakona rekao da bi bio sretan da ovaj zakon ne treba. Govorio sam ja na početku zašto odluku oko toga ipak trebamo donijeti i izvagati što je bolje ili što nije bolje promatrati kako se stvari odvijaju same od sebe i tonu ili probati nešto promijeniti. Zaključili smo da ovaj zakon treba, zaključili smo u ovoj praktički jednogodišnjoj raspravi koje su to najbolje norme da taj zakon propišemo i da zaživi u praksi. Stoga će Klub zastupnika SDP-a oaj zakon podržati, a na tragu ovoga što smo i inače govorili vjerujemo da njegovo trajanje, predlagali su neki da se i propiše rok njegovog trajanja, ja vjerujem i nadam se da će i stupanj razvoja hrvatske administracije i konkurentnosti općenito Hrvatske države biti takva da ovaj zakon zaista neće trajati predugo, ali držim ne dobrim prijedlogom da ipak propišemo rok trajanja po kojem bi on trebao funkcionirati. Evo još jednom, Klub zastupnika SDP-a podržati će ovaj prijedlog zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama kolega. Imamo četiri replike. Prvi se javio Branko Bačić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Rađenović, ja sam to već rekao maloprije i sada ću ponoviti, dakle da je Vlada ovaj zakon donijela u prvom drugom mjesecu nakon što je preuzela odgovornost za mene bi to bilo shvatljivo i prihvatljivo, ali onda sam u nastavku rekao da nakon što je Vlada od 17 zakona koji su ovim zakonom propisani i koji kako kaže u svom obrazloženju i dalje ostaju na snazi, njih 14 u protekla 22 mjeseca donijela i sad ovim zakonom utvrđuje da bi ih trebalo u određenom dijelu suspendirati. To je ono što ja vam govorim da ukazuje na neučinkovitost, neusklađenost ili koordinaciju u Vladi. Rekao bih ne zna lijeva što radi desna. Druga stvar, zašto se uporno i vi i Vlada upinjete nas uvjerit kako se s ovim zakonom niti jedan drugi zakon ne derogira. To vam nema potrebe, čemu? Novi je zakon koji dolazi na kraju, ima pravo taj zakon derogirati pojedinu odredbu važećih zakona. Ima pravo. I zašto se vi upinjete nama govorit da se to ne događa kad se to događa pa ću onda tri primjera. Prvi primjer je Zakon o pomorskom dobru. Zakon o pomorskom dobru govori da koncesiju preko 50 godina daje Vlada uz suglasnost Sabora, to vam piše u Zakonu o pomorskom dobru. Ovdje se govori da će se dat koncesija na pomorskom dobru na 99 godina samo Vlada i Sabora nema. A ja mislim da se sa mnom slažete da je 100 godina da je prilično dugi period. Tko zna što se u zadnjih 100 godina dogodilo na ovim prostorima, a što će se dogoditi u idućih 100 to ne zna nitko. Prema tome, tu smo. Onda sa tim već smo i dosadili ovdje u ovoj sabornici kad govorimo o urbaničkim planovima uređenja. Zakon o prostornom uređenju važeći uopće ne promišlja mogućnost da se nešto gradi gdje je potpisan … [[Govornik se ne razumije.]] Ovim se zakonom sada to stavlja van snage. I ako po vama to nije kršenje zakona ja ne znam što je onda, a da ne govorim što sprema zakon kojeg smo raspravili u prvom čitanju Zakona o prostornom uređenju i gradnji. Što on govori po tom? Pa on je u totalnoj suprotnosti sa ovim itd. Isteklo mi je vrijeme, pa nemam vremena vam još spomenuti Zakon o zaštiti okoliša i prirode.
Imamo odgovor. Kolega Rađenović izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. A gospodine Bačiću, zašto niste donijeli zakon u prvom mjesecu. Pa donijeli smo ga sada, ne. Donijeli smo ga i valjda je dobro da smo ga donijeli. Vi dobro znate da je zakon išao da je bilo određenih prigovora kažem i od strane stručne javnosti, zainteresirane javnosti i da je bilo određenih prigovora od strane Europske komisije. Znači potrebu za donošenjem ovog zakona smo prepoznali odmah. Zapravo hrvatska Vlada je prepoznala, a mi u Saboru, u vladajućem dijelu podržali. Znači potreba je odmah prepoznata i norme su krenule se izrađivati. E sada, kad donosimo zakon na brzinu onda kaže a zašto ga donosi na brzinu. Sad kad ga donosimo temeljito, smireno sa punim javnim raspravama, sa dvije javne rasprave, sa dva čitanja, sa ljetom da razmislimo u međuvremenu e sad opet ne valja. Ne znam, ne znam ja što bi zadovoljilo vas i vaše kolege. Ali kažem, zakon je sad tu pred nama. U dobrom dijelu su čak i uvaženi prijedlozi i Kluba zastupnika HDZ-a, u jednoj ili dve stvari. I prema tome ovo je Zakon o strateškim investicijskim projektima RH, zakon svih nas i nas ovdje u Saboru i svih naših građana. Dajte nam nešto konstruktivno recite što još ne valja i što treba popraviti u ovom zakonu, a ne reći trebali ste ga donijeti prije 8 mjeseci. Onda ja vama mogu reći, trebali ste ga vi donijeti prije 8 godina zašto ga niste donijeli. Što se tiče ovih pojedinačnih zakona ni jedan se zakon kažem ne suspendira. Dosta temeljito se to govori u obrazloženju. Ni jedan zakon ne bi mogao biti u suprotnosti sa nekim drugim zakonima. Jedino se neke ovlasti koje imaju određena tijela u pravilu Vlada Republike Hrvatske ali kroz puno duži proces na najtransparentniji mogući način, kažem kroz povjerenstvo, kroz sudionike lokalne samouprave predlaže opet Vladi da na javnim sjednicama, naglašavam javnim sjednicama donese određene odluke i u krajnjoj liniji da snosi političku odgovornost za donošenje tih odluka. Zahvaljujem.
Hvala. Replika Tomislav Klarić, izvolite.
Poštovani kolega Rađenoviću, evo vi ste rekli nešto što je rekao i ministar, pa nisam mogao vjerovati svojim ušima pa sam išao provjeriti na snimci da li je to zaista rekao, a prenio je i Dnevnik. Ministar je doslovno rekao, vi ste sad to ponovili da ovaj zakon ne derogira jedinice lokalne samouprave, da su jedinice lokalne samouprave te koje donose prostorne planove i da ovi projekti isključivo se rade na prostornim planovima jedinica lokalne samouprave. To ste rekli. Onda ja imam možda neki drugi zakon pa se unaprijed ispričavam jer ovdje piše u članku 27. doslovno i na njega sam dao amandman kojeg smatram da je prihvaćen jer mi je ministar tako rekao na izdavanje dozvola iz članka 26. stavka 1. ovog zakona ne primjenjuju se odredbe propisa iz upravnog područja prostornog uređenja koji se odnose na obvezu izrade urbanističkih detaljnih itd. planova. Ministar je rekao nešto sasvim drugo. Vi sad govorite i potvrđujete to što je rekao ministar. Možda ja imam neki krivi tekst konačnog prijedloga zakona. A propos ovo što je vaša kolegica rekla, a što se često tu spominje. Taj izraz lokalni šerifi, ja se nadam da ne mislite na gospodina Sponzu ili na ne znam koga. Jer to su ljudi koji su imenom i prezimenom stali pred svoje građane, koji su dobili izbore. Po toj logici bi za nekoga tko nije imenom i prezimenom stao pred svoje građane mogli reći da je državni šerif poput premijera. Tako da u ovome dijelu i ovaj zakon doslovno je to tako. Ovaj zakon miče ingerenciju jedinica lokalne samouprave na svome području. Neke od 126 km2, neke od 50 km2 ili grada Rijeke poput 60 km2. U onom dijelu koji nije obuhvaćen prostornim planom i upravo omogućava ono što danas možete u Novom listu pročitati jer je ovaj zakon na taj način već u primjeni kod gradnje nekakve benzinske pumpe gdje je netko odlučio dat građevinsku dozvolu mimo grada.
Imamo odgovor kolega Rađenović, izvolite.
Zahvaljujem. A gospodine Klariću, možemo samo ponoviti opet argumente ja svoje, vi svoje. Dakle, ni na koji način strateški projekti ne mogu biti u suprotnosti sa prostornim planovima. To smo zaključili. Druga rečenica. Ni na koji način ne mogu biti u suprotnosti sa donešenim UP-ovima, urbanističkim planovima uređenja i DPU-ima detaljnim planovima uređenja. Jel' tako? Ne mogu biti. E sad zašto jedinice lokalne samouprave nisu donijele te planove? Postoje razno razni razlozi. Mogu postojati neki drugi razlozi, ali vi dobro znate da ima puno planova koji su doneseni prije 15, 20 godina pa iz razno raznih politikanskih i tko zna kakvih razloga ti planovi nisu doneseni. Prema tome, sve jedinice lokalne samouprave pozvane su da same donesu svoje urbanističke planove uređenja i DPU-ove i nitko im to pravo ne derogira. Ovaj zakon predviđa samo mogućnost ukoliko on nije donošen, a prostornim planom je predviđena određena djelatnost i sve dalje detalje oko toga nije predviđeno ukoliko zaista jedinice lokalne samouprave iz razno raznih razloga kao što rekoh to ne donesu da država na neki način ubrza taj proces. Ali kažem opet uz povjerenstvo, uz predstavnika načelnika ili gradonačelnika te općine neposredno izabranih na izborima uz predstavnika višeg tijela, više jedinica, organiziranja područnog tijela. Dakle, uz predstavnika županije i kažem sve najtransparentnije moguće u četvrtak u 10 sati kad počinje Vlada i doći će te točke na dnevni red, ja se nadam pred očima hrvatske javnosti. Ja zaista ne vidim bolji model da riješimo taj zastoj. Svi znamo, rekao sam i u svojoj raspravi barem tri primjera, ali mi smo bolje upućeni pa znamo desetak primjera gdje nažalost investicije stoje, a ne bi trebale stajati. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sljedeća replika Jadranka Kosor. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Kolega Rađenoviću spomenuli ste među ostalim da je dobro što je Vlada prihvatila neke sugestije izrečene u raspravi o ovom zakonu u prvom čitanju vezane za brisanje članka 8., vezano za brisanje članka koji je onemogućavao da oni koji su osuđeni za teško kršenje zakona, dakle kaznena djela vezana i za primanje i za davanje mita i za gospodarski kriminal, za korupciju da po ovom sada novom prijedlogu zakona mogu biti investitori jer ste rekli kako bi to bilo da strane investitore pitamo jesu li kažnjavani ili ne. Naime, prva konstataciju oko koje ćemo se sigurno složiti ovo nije zakon za strane investitore, ovo nije zakon za strane investicije. Ovo je zakon koji želi potaknuti investicijski potencijal, odnosno investicijski zamah u RH. Ali da je to i tako, da je ovo zakon koji treba samo regulirati strane investicije ostaje naravno ono što se zove život svakidašnji i zbog čega brisanje članka 8. nije prihvatljivo. Pa mi i danas govorimo o jednoj osobi među ostalim za koje je hrvatsko pravosuđe raspisalo i međunarodnu tjeralicu, osobu koja je osumnjičena za davanje mita u jednom teškom procesu zbog kojeg je jedna druga osoba u Hrvatskoj osuđena prvostupanjskom presudom u tom zaista vezano za to teško kazneno djelo. Prema tome, i sama ta činjenica jasno govori da kod ovakvog zakona koji nam otvara mnoge bokove pa i taj da padne na Ustavnome sudu zbog nekih odredaba ne ostavljamo ni trunka dvojbe o tome da su želje i namjere dobre.
Hvala. Odgovor, kolega Rađenović.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospođo Kosor u pravu ste da ovaj zakon nije samo za strane investitore, ali je i za strane investitore. Ja se sjećam rasprave evo ovdje nazočne gospođe Dalić koja je sa priličnim cinizmom govorila o tome kako ćemo direktore General Motorsa, jesam dobro zapamtio ili General Electrica, tražiti potvrde o nekažnjavanju ili BON 1, BON 2 tih tvrtki itd. Znači, to je što se tiče stranih investicija. On bi da je taj članak ostao bio otegotna okolnost za dovođenje onoga što želimo, a to je privući investicije. Što se tiče domaćih investitora, nazovimo ih tako, a vi dobro znate bili ste predsjednica Vlade, pa nisu investitori u pravilu nisu fizičke osobe jel'. Investitori su u pravilu tvrtke, pravne osobe kojih ne moramo ni znati tko je, što je, kako je vlasnik. Prema tome, često su to projektne firme koje dolaze ponovno na natječaj. Prema tome, mislim da sa te strane je ovo rješenje bolje. Naravno da će povjerenstvo u kojem sjede četiri ministra, naravno da će povjerenstvo u kojem sjede gradonačelnik i župan paziti da neka kontroverzna osoba ili ne znam kako se to kaže ne stoji iza nekog projekta. Ali naprosto vi ne možete zakonom reći čujte svi kontroverzni poduzetnici ne mogu se javiti za strateški projekt Vlade RH. Naprosto tu pravnu normu, a vi ste između ostalog pravnica i koliko znam dobra pravnica, evo dajte na kavi dolje pa mi recite koju to pravnu normu možemo ubaciti da neki nazovimo ga kontroverzni poduzetnik ne javi se na ovaj zakon. Ja tu pravnu formu ne poznajem. Hvala.
Hvala i vama. I posljednja replika, Boro Grubišić. Izvolite.
Kolega Rađenović vi stalno govorite o povjerenstvu u kojemu će sjediti bilo župan ili načelnik, odnosno gradonačelnik. A znate li koliko zapravo povjerenstvo ima članova? Oni su u manjini. Njih dva su u manjini. Vi stalno govorite ima lokalna zajednica ima pravo sudjelovati, pa da ima, ali kad bude glasovanje oni ostaju u manjini. To je jedno. Drugo, koje su to investicije o kojima vi govorite da su zastale ili su odbijene zbog djelovanja lokalnih kako kažete šerifa? Baš me zanima tko je to od lokalnih, po vama, šerifa odbio investiciju koja bi ušla u njegovu općinu, grad ili županiju? To je drugo. A treće, ja znam, a ja ću vam reći poslije jer nemamo puno vremena, da je ovdje u RH u vrijeme još gospodina Čačića dolazila i najavljivala se i ruska delegacija i još neke koje su željele i htjele investirati i u južni tok kroz Hrvatsku i svugdje i još mnoge druge i iz naftnog biznisa i iz ostalog pa su odbijeni. I to vrlo sramno odbijeni. A da ne govorimo o delegacijama koje su slavodobitno putovale do Katara pa Azerbejdžanci pa Turci i Dioki pa Indonezija itd. Sve mi to znamo, a investicije stoje. I na kraju krajeva ne možete nam tako kategorično tvrditi da neće se povrijediti zakoni u svezi pomorskog dobra, u svezi Zakona o prostornom uređenju i zaštiti okoliša i prirode kada ovo povjerenstvo bude stupilo izglasavanjem ovoga zakona na snagu. Evo samo jedan mali primjer, imam još toliko vremena, hoće li ova Vlada ukoliko bude došao strateški investitor pa rekao da će on graditi na jednom otoku koji je pretežito recimo zemlja u državnom vlasništvu prodati otok tome gospodinu nije bitno domaćem ili stranom. Hoće li prodati i hrvatski otok, to vas pitam. Ako on ulaže 150, 200 milijuna eura. Ili će poput Hong Konga dati koncesiju na 99 godina kao što su Kinezi dali Englezima Hong Kong na 99, ma zanimljiva brojka 99 godina upravo kao poslije burskih ne burskih nego boksačkog ustanka u Kini pa je Hong Kong dat na 99 godina i tad vraćen. Zanimljiva smo mi zemlja.
Hvala. Isprika kolegi Miloševiću, izvolite kolega Milošević replika. … [[Upadica se ne razumije.]] A odgovor? Pardon. Pa ne znam na što ćete odgovoriti. Izvolite.
Imam. Pa evo probat ću nešto improvizirati, hvala potpredsjedniče. Pa mislim da je, vidim da ste vi drugi slušali drago mi je, kolegu Grubišića. Mislim da ste bili kontradiktorni sami u svojoj replici. Koncentrirano sam vas slušao. Prvo ste rekli ajde nabrojite koji su to primjeri … i onda ste negdje oko prve minute sami počeli nabrajati koji to investitori su došli Rusi, Kinezi ali ih je država odbila, dobro. Ali sada država i osniva povjerenstvo pa to i je ovaj zakon jesu neka tijela državna, Hrvatske šume same sa sobom, pa ministar sa sobom itd. sada je povjerenstvo na čelu sa potpredsjednikom Vlade zadužen za gospodarstvo i investicije. U tome i je čar ovoga da na najtransparentniji mogući način i sa ljudima koji su pozvani donositi odluke, koji imaju legitimitet donošenja odluke, znači koji imaju svoj izvorni mandat od nas ovdje, zapravo od naroda pa onda od nas posebni mandat ovdje kroz gradonačelnike kroz župane da donose te odluke. Sami ste spomenuli evo da iskoristi još ovu minutu da kažem lokalni šerifi, možda mi koristimo taj termin isto malo udomaćio se … u domaćem jeziku. Šerifi su ja se ne sjećam ali gledao sam one filmove i čitao Karla Maya bili nešto pozitivno jel u gradovima, oni su uvodili reda u nered koji se tada događao na Divljem zapadu. Da se vratim na temu, dakle donošenje odluka ključ je donošenje odluka. Ako smo mi zbog nečega ako je HDZ-ova vlada zbog ičega nabrajao bi puno više primjera, ako je zbog ičega griješila onda je baš u tom nedonošenju odluka. Ova vlada ima hrabrosti donositi odluke, ima legitimitet za to i pozvala je u to donošenje odluka i legitimno izabranog gradonačelnika i župana. Ja ću opet ponoviti ja teško mogu zamisliti vidjet ćemo se svi ovdje potrajat će nam mandat još dvije godine možda svi ostanemo još po jedan, ja teško mogu zamisliti situaciju da povjerenstvo, vlada odluči jedno a da lokalna zajednica bude protiv toga i općina i županija itd. kada bude vidjet ćemo ali kažem u svakom slučaju vlada će se izložiti i političkom riziku da eventualno donose krivu odluku ali će donositi odluke. Zahvaljujem.
I isprika kolegi Milošević izvolite replika.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Zapravo zahvala ide gospođi potpredsjednici Zgrebec da imam riječ. Uvaženi kolega Rađenović pa vjerojatno ako bi nešto trebalo biti iznad partikularnih političkih interesa to bi trebala biti radna mjesta i investicije i to ne samo privatnih investitora nego i javnih poduzeća. Ako se profesionalno vode i upravljaju onda bi i njihove investicije bi trebale biti iznad partikularnih interesa, međutim nedostaje nam dijaloga. To smo mogli vidjeti danas prije 10 minuta, kada se nema argumenata onda se ide na osobnoj razini. Dakle preduvjet za ozbiljan i konstruktivni dijalog je da se ne svedemo ovdje na osobnu razinu i da se ne nadobacujemo na osobnoj razini nego razgovaramo o suštini. A kada govorimo o suštini ovog zakona mi smo u prvom čitanju iznijeli cijeli niz prijedloga ovdje u sabornici i ja i moji kolege, nažalost jedina koliko je meni poznato primjedba koja je usvojena je upravo ta da se stvarno iz zakona pa zašto to ne regulirati da budem konstruktivan nekim podzakonskim aktom oko kaznene evidencije ili bilo čega drugoga. I vi ste dobro odgovori ja bih to isto rekao a propos te kaznene evidencije jel mislim danas sakriti na neki način bilo što nije problem jer pravne osobe ulažu da ne ulazim u tu cijelu priču. Međutim želim još nekoliko stvari reći u ovih manje od minute. HDZ u proteklih godinu u pol dana u više navrata podsjetit ću vas na Zakon o poticanju ulaganja dao svoju podršku. Nažalost moram reći zbog provedbe Zakona o predstečajnoj nagodbi i to smo podržali kažem nažalost zato što je otišlo evidentno u krivom smjeru ta cijela priča i ta cijela provedba. I završno da bismo mi postali investicijski konkurentna odnosno interesantna zemlje o čem ste vi dominantno govorili nije dovoljan jedan zakon. niti jedan zakon da je najbolji na zemaljskoj kugli to ne može riješiti. Hrvatska mora biti porezno konkurentna i to ne govorim sada samo o porezu na dobit ili dividendu nego govorim o stabilnom poreznom okviru. Dakle domaći i strani poduzetnici moraju znati da sljedećih barem 5 do 10 godina se neće mijenjati pojedine porezne stope. Zamislite kada u najvažnijem trenutno sektoru nažalost jedinom koji raste a to je turistički sektor dakle nažalost jedini on raste imate tri puta izmjenu stope PDV-a unutar iste godine.
Hvala. Kolega Rađenović izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Pa drago mi je kolega Miloševiću rekli ste da se slažete uglavnom sa mnom i drago mi je da pozivate na dijalog i da tog dijaloga ima, obično dijaloga sve više što se približavamo mraku ili što su kamere manje upaljene a to je dobro za ovu sabornicu. Dobri su evo ja ću opet ponoviti dobri su i naši dijalozi ili širi razgovori koje vodimo na odboru za gospodarstvo kojeg vodim gdje često vaše kolege daju konstruktivne prijedloge, a dobro je da se konstruktivni prijedlozi saslušaju. U ovom slučaju evo saslušana su 1,2 konkretna prijedloga i oni su ugrađeni oko toga smo se složili. Budući da dosta razgovaramo bilo bi dobro da vi kao poduzetnik poslušate i onaj moj prijedlog da svoju reinvestiranu dobit pošto ste uspješan poduzetnik pa kada ostvarite na kraju godine određenu dobit da ju reinvestirate. Onda ćete istina bog otežati malo funkcioniranje državnom proračunu ali i cilj ove vlade je bio da upravo uspješni poduzetnici poput vas i drugi uspješni poduzetnici dobit reinvestiraju da ulažu u nove tehnologije da ulažu u nova radna mjesta i da sa te strane dugoročne benefite ima ova vlada. Što se tiče malo žešćih riječi sa ove i one strane, ha čujete čujemo ih ovo je ipak politička pozornica moramo svi mi skupa biti spremni na malo žešće riječi pa se eventualno poslije kolegama ispričati. Ne izgledate mi vi baš tako i koliko vas poznam tako mekano da vas mogu povrijediti malo u žaru borbe možda glagol više. Ukoliko vas je neka moja riječ ili bilo koga od kolega povrijedio evo ja se ovdje a priori ako treba ispričavam sve što ću jednom možda izreći. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a Krešimir Bubalo. Izvolite kolega.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče, poštovani predstavnici ministarstva, kolegice i kolege. Pred nama je konačni, ali baš Konačni prijedlog Zakona o strateškim investicijama i projektima RH. bojim se da imamo beskonačno puno problema pa neću bit ovo konačni, on će se sigurno mijenjati jer ono što se osjeća kako u jedinicama lokalne isto tako regionalne uprave ali ono što osjećaju investitori pa i ono što osjećate vi iz ministarstava isto tako i Vlada RH potrebne su uvijek promjene potrebno je dorađivanje sustava, potrebno je prilagođavanje sustava kako bi se investiralo. Evo mi iz HDSSB-a ne sjedimo ni lijevo ni desno, sjedimo tu u sredini, ali u svakom slučaju dobro smo osjećali i Vladu lijevu i desnu ali ono što je bitno Slavonija i Baranja je uvijek ostala na onom istom starom mjestu. No kada su u pitanju investicije želim reći da u desetak godina koliko sam vodio županiju i grad Osijek nisam imao primjera vidjeti ni susjedne jedinice lokalne uprave da nešto nisu odradile za pojedinog investitora bio on veliki ili mali a poznato je da bez malih nema velikih. Ali isto tako bez velikih nema malih. Evo žao mi je što ministar Vrdoljak nije ovdje jer dvije godine nam je bio dogradonačelnik a u tom vremenu imali smo jednu veliku investiciju. Recimo imali smo više investicija. Jedan dobar dio se realizirao, gospođa Kosor se smije, bila je predsjednica Vlade u tom vremenu, gospodin Milošević je bio čovjek za investicije, neke jesmo realizirali, odradili. Ali sjećam se dobro primjera tvornice Bioetanola, investicije 100 milijuna eura koju smo pripremali i moram biti konkretan i iskren reći da gospodin Milošević se odmah promptno javio čim smo sa investitorima odradili onaj prvi dio. I moram priznati da smo brzo odradili i pripremu, imali smo problema i sa … [[Govornik se ne razumije.]] pojasom i pripremama za dozvole itd. Taj dio je dosta brzo išao. I evo ja želim reći kako kada je u pitanju ta investicija i isto tako i neke druge koje smo radili sa ovom Vladom. Moram priznati da nismo imali nekih problema sa Vladom, sa Vladom. A navesti ću kasnije probleme gdje imamo problema i gdje ćemo imati sigurno problema i nakon donošenja ovakvog zakona jer ne sumnjam da niste pripremili dovoljan broj ruku da se to doista i dogodi. Ali smatram malo prije ste govorili o BON-u 1, BON-u 2 da se isključuje. Pa sigurno kada imate nekog ozbiljnog investitora sada u zadnje vrijeme se dosta recimo progovara da BMW želi investirati u ovom dijelu Europe, pa sigurno kada netko vam dođe iz BMW vi ćete tražiti BON 1, BON 2 i potvrdu o nekažnjavanju i reći ćete to piše u Zakonu o strateškim investicijama. Pa moram priznati da bi to bilo prilično neozbiljno. Ali želim potaknuti na razmišljanje vas u ministarstvu da ipak je potrebna garancija. Garancija ili kompanije ili garancija banke. Zašto to govorim? Vraćam se na tvornicu Bio etanola koja se do danas nije realizirala. Ali zašto? Znači pripremljena je dokumentacija, dobili su dozvole, e onda im je falilo jedan dio od 100 milijuna eura da se zatvori investicija, pa čak i taj dio smo sa domaćim bankama ili bankama u stranom vlasništvu a koje su domaće dio zatvorili i onda se dogodi situacija da Europska komisija smanji regulativu potrošnje bio goriva u strukturi i potrošnje goriva Europske unije. I Amerikanci odustanu od toga privremeno dok se vjerojatno ta regulativa ne promijeni. Znači pokazali smo se kao konkurentni, pokazali smo se da kada je u pitanju i transport, kukuruz, ovo, ono, plovni put i svi drugi parametri, promptno … [[Govornik se ne razumije.]] pri donošenju i realizaciji dozvola pa čak i zatvaranju financijskih konstrukcija onog jednog dijela. Ali eto dogodi se problem da Europska komisija donese novu regulativu. Znači i tu imamo iznenađenja. Gledajući vaš popis želja ali isto tako i mogućnosti da netko ulaže u Republiku Hrvatsku mi prije svega moramo biti konkurentni. Po čemu smo mi to konkurentni u odnosu na naše okruženje? Pa prvo kada čitam prijedlog zakona uvijek u prijedlozima navikao sam sada da vidim, potrebna su neka financijska sredstva za izvršenje zakona. Pa gledajući evo recimo Srbiju zašto je Fiat baš u Srbiju uložio, pa vjerojatno zato što je Srbija išla sa investicijom 300 milijuna eura od onih milijardu eura. I vjerojatno zato što su sufinancirali svako novo zapošljavanje sa 10 tisuća eura. I vjerojatno zato što su još neki privilegije dali. Ali pošto ne vidim u ovom prijedlogu nigdje neki financijski iznos kojim će resorno ministarstvo podupirati takvu investiciju onda se bojim da neće biti ništa od toga. A zašto to govorim? Malo prije, neki dan smo imali izvršenje proračuna, pa vidimo upravo dva ministarstva, gospodina Marasa i Vrdoljaka gotovo ništa nisu potrošila ove godine. E to me brine isto, ili je to znak da nema investicija ili da se ne radi. Znači očekujem tu odgovor. No isto tako gledajući zadnjih 20 godina tko je investirao i šta u Republiku Hrvatsku među onih 27 milijardi eura, pa najviše se, tj. 30% investiralo u financijsko posredovanje, znači u banke da se ostvare financijske poluge, da se može kontrolirati naše tržište. 10% u trgovini. No isto tako gledajući po godinama 2008. jesmo imali 4 milijarde i 200 i nešto milijuna eura financiranja na prostorima Republike Hrvatske, znači izravnih inozemnih ulaganja i to je bila dobra godina. Ali bila je dobra godina i u Europskoj uniji i makroekonomsko okruženje i globalno okruženje je bilo takvo da je bilo povoljno za ulaganje. E sada šta se promijenilo ovih par godina. Pa okruženje. I matice zemlje kao što je Njemačka stimuliraju da Nijemci ostaju u Njemačkoj i da ulažu u svoju zemlju a ne u tuđe zemlje. Znači i to je pitanje kako mi možemo stimulirati i privući upravo te investitore. No isto tako gledajući zadnje dvije godine znači bilježimo oko milijardu eura … [[Govornik se ne razumije.]] samih investicija. No isto tako kada gledamo analizu zemalja koje su najviše ulagali, znači Austrija, Nizozemska, Njemačka, Mađarska, Luksemburg, Francuska, Italija vidimo otprilike u koje segmente se ulagalo. Gdje smo mi to konkurentni da možemo doista privući te investicije? No bojim se da u prošlim godinama dosta smo špekulativnog kapitala privukli kada su u pitanju zemljišta, kada su u pitanju neke druge stvari. I ono što nas brine, posebno nas brinu ovi članci o kojima se malo prije progovaralo. Mislimo da upravo dio špekulativnog kapitala će ulaziti baš kroz ovaj dio tih velikih investicija. I tu se bojimo i zato ćemo biti protiv ovog zakonskog rješenja. Ono što predstavlja problem, to je neodgovornost pri AUDI-a sa DUDI-a. Znači vi imate primjer, investitor, … [[Govornik se ne razumije.]] milijun eura, dva ili pet ili deset ako AUDI-u napiše pismo namjere da nešto želi kupiti. Pa ne mora AUDIO bit taj ili država da ne raspiše natječaj. Investitor samo traži da raspiše natječaj. Znači ne može se događati da danas DUDI nakon pisma namjere ne raspiše natječaj. To je ono što je loše i što ne doprinosi razvoju poduzetništva u Republici Hrvatskoj, bilo stranih ulaganja ili kad su u pitanju domaći investitori. Isto tako kad su u pitanju europski fondovi i pojedini udjeli tu će nam bit problem isto sufinanciranje samih projekata u onom dijelu učešća. Ono što se pokazalo i kao loše imao sam investitora koji je želio kroz javno-privatno partnerstvo isfinancirati projekat. Ima novce, ima projekat ali zakon i procedure su take da vi jednostavno to ne možete provesti, ne možete, ne možete ne znam šta da činite, ne možete provest a imali smo prigodu vidjeti take investitore i take projekte, domaći investitori. Nisu mogli provesti po Zakonu o javno-privatnom partnerstvu investiciju. Znači, javno-privatno partnerstvo zakon je neprovediv i tu mogu ako ste zainteresirani to malo detaljnije pojasniti, a to zna i ministar. Na početku uvijek je bitno prije samog zakona imati strategiju, ali mi u Republici Hrvatskoj u ovom trenutku gledajući i granske djelatnosti, gledajući gdje smo konkurentni, gdje su naše tržišne niše, gdje je ta svot analiza šta mi želimo sa tom strategijom. Ne mi idemo prvo u zakon. Isto tako kad je u pitanju Zakon o regionalnom razvoju koji sigurno da bi pomogao. Nije svejedno je li investicija od 20 milijuna eura u Zagrebu ili je ona u Donjem Miholjcu. Sigurno da za nas ona znači više. Ali s ovim zakonom gledajući investicije primjerice od 100 milijuna kuna i 1000 zaposlenih to nije važna investicija po vama. Može biti investicija koja zapošljava 1000 ljudi, a da je mala investicija od 10 milijuna eura. Ja ću vam reći primjer Benettona koje smo uspjeli zatvorit financijsku konstrukciju i pomogli im i realizirali su projekat u Osijeku. Nedavno su iz Bugarske povlačili dio proizvodnje i realiziraju u gradu Osijeku, jer kažu Bugari nam ne rade dobro, ne rade kvalitetno i kradu nas. A isto imamo primjer danas u Đakovu Geli koji odlazi u Srbiju. Znači, Nizozemac je isfinancirao proizvodnju. Znači, to su pitanja gdje smo mi to danas konkurentni? Ono što je druga stvar, investicijska klima, porezni zakoni. Vi kad radite poslovni plan ili bussines plan s kojim idete u banku pa morate znati koliki su porezi, ali ne od danas do sutra. Pa šta ih onda brinu? Kad pročitaju u novinama probne balone danas će bit PDV ovoliki, sutra ovoliki, porez ovoliki. Pa više štete nanese taj probni balon, nego što će koristi možda donijeti ovaj zakon, ako će uopće donijeti koristi. Znači to su pitanja i tu mora biti odlučnost Vlade i moraju ministri međusobno razgovarati, a ne da jedan priča jedno, a drugi drugo. Isto tako, piše u zakonu hitno pokretanje investicijskog ciklusa. Pa uvijek je bitna investicija. Ništa što se radi hitno nikad ne bude doista tako. To mi djeluje alarmantno onako. Isto tako mi je pitanje koje to investitore niste uspjeli da investiraju prošlih 11 mjeseci od kad je krenio zakon u proceduru do danas. Ali ono što vam želim reći gledajući susjedstva, gledajući EU u normalnim zemljama ovaj zakon uopće nije potreban. Ono što je važnije kako mi potičemo naše izvoznike, kako mi potičemo da naši domaći investitori investiraju na stranim tržištima. Pa imamo i ovih dana akvizicije naših investitora na strana tržišta. A kako smo ih mi poticali da oni sudjeluju na tim stranim tržištima? Isto tako gledajući nama su potrebne strategije, posebno industrijske politike, ekonomske politike koje pojedine grane bi poticale u kojima znamo da smo konkurentni. Isto tako netko je govorio o agencijama, previše agencija, treba ih okrupnit. Ja znam da neke donosi, da neke smo morali osnovati radi europske direktive. Ali uvijek treba gledati da li ćemo više platit kazne ili će te agencije donest više koristi. Možda i ne trebaju neke. Ali uz tolike agencije i uz navodnu gospodarsku diplomaciju mi danas nemamo investicija u Republici Hrvatskoj. Isto tako ulaganje ili investicije to je akumulacija u sadašnjost s nadom dobitka u budućnost. Znači, svatko će investirati gdje vidi da će mu se kapital oploditi jer on je brz, osjetljiv i nikad ga nema dovoljno. Ono što često sam osjetio kao problem. Lokalne jedinice lokalne uprave neće u dokumentaciji napraviti problem. Ali obično teraju investitore u gospodarske zone, a tamo ih oslobađaju komunalnog doprinosa. A vama investitora obično traže cestu, infrastrukturu, a još kad dođu u HEP, pa kad HEP traži angažiranu snagu ili kad radite gospodarsku zonu pa najveće investicije vam bude HEP-ova trafostanica u gospodarskoj zoni. E tu trebam preispitati politike i HEP-a da li je važnije kupovati ne znam stotine sad auta ili investirat u gospodarskim zonama trafostanice. Ja mislim trafostanice. Za gospodarski potencijal koji može doneti novu vrijednost. Isto tako, potrebna je Hrvatskoj decentralizacija kako bi jedinice lokalne uprave mogli lakše osigurati sredstva, sredstva da bi isfinancirala ovu infrastrukturu. Često ovih dana se spominju konzultanti za prodaju HEP-a, Croatie itd. Pa nama trebaju konzultanti za dovođenje stranih investitora jer ispada da naša Vlada, resorna ministarstva, agencije itd. ne mogu to napraviti. Ali isto tako ne treba nama konzultant za prodaju Croatie ili Poštanske banke nego onog lošeg portfelja koji bi se oživio i koji bi se angažirao da se nove investicije rode upravo na tim prostorima ili u tim investicijama. Ono što želim zaključno reći da ovih 30 članaka mi smatramo u HDSSB-u da neće riješiti problem Republike Hrvatske i investicije bilo onih domaćih ili stranih. Članak 5. da je loš za kriterij za odabir jer investitor ako će zaposliti 1000 ljudi, uložiti 5 milijuna eura ma on je pravi investitor, pravi investitor. Za koji će se jedince svake lokalne uprave polomiti da ga dobije, a možda će biti problem neka … [[Govornik se ne razumije.]] koju DUDI neće mjesecima riješiti. E te stvari trebamo riješiti. Isto tako članak 16. smatramo da samo treba raspisivati natječaje za prodaju zemljišta. I ovakav članak 16. je za nas neprihvatljiv i to je isto jedan od razloga zašto nećemo podržati ovaj Konačni prijedlog zakona o strateškim investicijama. Mi se moramo prilagođavati potrebama tržišta, mijenjati svoje zakonske [[Upadica: Vrijeme kolega.]] Prijedloge i regulative. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo prijavljene replike. Domagoj Ivan Milošević. Izvolite.
Pa hvala kolega Bubalo za lijepe riječi, bilo je tamo ako se dobro sjećam više projekata. Mislim da možemo biti ponosni na to. I da, je, ljudi su stvarno bitni, ljudi na svim razinama u javnoj administraciji. Međutim upravo to i je catch 22, ili bi rekli kvaka 22. Da ne kažem kvaka 21. Dakle, za razliku od privatnog sektora gdje su ljudi bitni, poduzetni i manje poduzetni, ovakvi ili onakvi, organizirani ili ne. Država, ozbiljna država si u 21. stoljeću ne može dozvoliti da ovisi o pojedincima nego se mora graditi sustav. Ne smije biti improvizacije i ne smije biti proizvoljnosti ni na jednoj razini javne administracije i mora se kristalno jasno znati što je čija odgovornost, nadležnost i prava. To je razlika između države, ključna razlika, jedna od ključnih razlika između privatnih sektora i javne administracije. I zbog toga neprekidno zadnjih godinu i dvije govorimo s ove strane, ove sabornice o reformi javne administracije. Sjećam se često te 2011. i često sam znao tada govoriti, sada ću to ponoviti, dakle naša javna administracija na svim razinama mora razumjeti da je odgovor ne validan odgovor. Često se zna desiti iz osobnog iskustva, možda, možda nije odgovor. Ne investitoru i poduzetniku je validan odgovor ali ne nakon tri godine. Ne u roku od 15 dana je validan odgovor jer čovjek ima odgovor i ide na drugu lokaciju. I isto tako ako se dešava nekakva velika investicija pa netko neće na lokalnoj razini to ili podržati, pa imamo nažalost puno prostora koji je potpuno neiskorišten. I još nešto, recimo jedan projekt koji se mogao desiti ovih nekoliko proteklih godina, nije sada bitno tko je na vlasti, dakle IKEA koja danas gradi prodajni centar, veliki prodajni centar, doduše duplo manji nego što je trebao biti zbog pada kupovne moći hrvatskih građana trebala je graditi tvornicu. Postoji cijela jedna grupa unutar IKEA-e koja se bavi isključivo proizvodnjom. Bili su kod mene. Htjeli su graditi u Lici tvornicu od 100 milijuna eura. Znate zašto se to nije desilo? Jer nismo mogli pokloniti zemljište [[Upadica: Hvala.]] Pa sada da li trebamo, da li trebamo robovati, dakle da li želimo u Lici investiciju u proizvodnji od 100 milijuna eura, vjerojatno bi se svi u ovoj sabornici složili da želimo. Dakle, moramo se baviti, tog, ponavljam, ispričavam se suštinom više nego formom. Forma je bitna ali ako nije suština unutra onda nema svrhe.
Hvala. Imamo odgovor kolega Bubalo.
Hvala lijepo gospodine Miloševiću. Naime privatni sektor traži svoje interese, ali javni sektor mu mora biti servis. Često je servis ali postoje institucije koje doista ne odgovaraju, ne samo nakon 15, 30 dana, ma nakon godinu dana ne odgovaraju. E to je ono što je loše, to se treba mijenjati posebno u AUDI-u. A kada je u pitanju investicija, posebno na ratom devastiranim prostorima, područjima od posebne državne skrbi ili interesa koji je samo bio … [[Govornik se ne razumije.]] e onda tu treba sufinancirati takve investicije po jasnim kriterijima ili natječajima. A kada su u pitanju zemljišta ponekada da bi doprinijeli razvoju radnih mjesta potrebno je takva zemljišta kao što ste naveli i pitanje Like ili nekih drugih prostora sufinancirati samu investiciju. Jer često vidimo u gospodarskim zonama, cijena zemljišta je i 1 kunu pa se ne odlučuju investitori za Republiku Hrvatsku. Znači nije samo cijena zemljišta nego sklop i mozaik svih onih regulativa i poreznih olakšica. Hvala lijepo.
Hvala. Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Bubalo, ovo što ste govorili u svezi porezne stabilnosti a ne stalnih poreznih ugriza kako bi rekao Marić u svojim govorima koje provodi Republika Hrvatska ili često mijenjajući poreznu stopu i dakle povećavajući zapravo poreznu stopu da kažem tako je jedan od osnovnih razloga zbog čega zapravo i nema investicija. Evo vi ste naveli Geli iz Đakova kao primjer koji je išao uložiti u drugu državu, susjednu državu pored nas za proizvodnju u drugoj državi. U Slavonskom brodu postoji jedna firma koja je 20 milijuna eura sa njemačkim partnerom popola, dakle po 10 milijuna eura je uložila u Srbiju da budem konkretan, da li je Grosuplje ili Prokuplje, ne mogu točno reći, to mi je nekako slično za sušenje voća. A sušionica u Vrpolju, sušionica povrća u Vrpolju stoji potpuno prazna, država ne zna što bi s njom, ima 75 milijuna kuna duga koji stalno raste je li, ona je valjda u stečaju, ne znam ni ja u čemu. I dakle blizina takvog pogona koji bi se mogao adaptirati za sušenje voća stoji. Dakle, ne može se ne dobiti odgovor ni u AUDI-u, ni u sad tzv. DUDI-u i čekati sa odgovorom 100 godina hoće li odgovoriti da ili ne. Žena je otišla u Srbiju otvorila pogon za sušenje voća u Srbiji. Kada danas odete u bilo koju od robnih kuća, trgovina, pogledate firmu, dakle markirana roba, ne ova sa pijace, onda ćete vidjeti da i markirana roba, počevši, ajde neću sada navoditi marke da ne bih propagirao određene marke, vidjeti ćete da piše made in Bangladeš. Zašto u Bangladešu i Versace i Benetton i ostali? Priupitajmo se malo što to Hrvatska propušta i gdje pravi greške da ne dođe kod nas investicija.
Hvala. Imamo odgovor kolega Bubalo.
Hvala lijepa kolega Grubišiću. Najvažnije u poslovnom planu jedan od segmenata je trošak zemljišta itd.. Ali upravo stabilan porezan sustav kako bi ljudi mogli … [[Govornik se ne razumije.]] jer niti jedna kapitalna investicija ako je ozbiljna od 100 milijuna eura neće trajati 3 mjeseca. Pa imate primjer sada IKEA-e. Pa ona traje samo da se realizira tri godine. Znači on se radi biznis plan na 5 do 10 godina kao što zahtijevaju banke. Prema tome, upravo stabilnost poreznog sustava je itekako važna. A maloprije sam spominjao Geli iz razloga što on je iz Nizozemske uložio u Đakovo, tj. u Republiku Hrvatsku a danas prelazi i seli u svoju proizvodnju, dobar dio proizvodnje u Srbiju jer mu nude poticaje koje mu Hrvatska ne nudi. Prema tome nismo konkurentni.
Sljedeća replika Srđan Gjurković. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega vi ste u svom ekspozeu iskazali dvije negativne činjenice zbog čega nećete u ime kluba podržati. Jedna je da članak 16. i natječaj, drugi špekulativni kapital. Sad ja vas lijepo pitam. Detaljni profil društva uključujući i povezana društva te referentnu listu je dužan dostaviti investitor koja se naravno provjerava i dokaz o financijskoj sposobnosti odnosno osiguranim izvorima financiranja projekta u što naravno ne spada pismo namjere xy banke. I vi to na neki način dovodite u kontekst špekulativnog kapitala i mogućnosti da se u Republici Hrvatskoj može provući, uložit nekakvi špekulativni kapital u sve moguće naravno provjere, a dobrim dijelom i preporuke investitora koje dođu od stranih veleposlanstava. Upitnost naravno investitora u Hrvatskoj. Ja sam već govorio da u ovome trenutku imate 31 investitora u vrijednosti od 4 milijarde i 800 milijuna eura koji su u tijeku investicija koje su pod kontrolom i pomoći Ajka i ovaj zakon je dio te priče hrvatske Vlade u pomoći i realizaciji stranim investitorima. Što se tiče natječaja, pa vi danas imate situaciju kad investitori rade i sa UP i DPU-om, imaju prostorne planove i sve dozvole, lokacijske suglasnosti Hrvatskih šuma i svih skupa da otkupe dio zemljišta jer im fali par hektara na velik broj hektara posebno u Dalmaciji koji ide normalnom procedurom. Ovaj ide samo ubrzanom procedurom. Prema tome, nema po ničemu nikakvih posebnih bypasa ili posebnih darovanja nego ubrzavanja sustava kakav danas postoji.
Hvala. Odgovor kolega Bubalo.
… [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]]
Mikrofon uključite kolega.
Oprostite, ispričavam se. Ali kad je u pitanju članak 16. mi smo apsolutno da to ide bez javnog nadmetanja. Mi samo tražimo poštenu tržišnu utakmicu i tražimo da AUDIO ili DUDI kad ima mogućnost i kad netko uputi pismo namjere da jedino što tražimo da raspišu natječaj. Normalno vještak mora prije izvještačit zemljište kolika je cijena. Znači, članak 7. je čak korektan kad ste izbacili BON1, BON2 itd. Ali članak 16. je za nas apsolutno neprihvatljiv u smislu da upravo špekulativni kapital će bez javnog natječaja ulazit u sustav, a pod nazivom velike strateške investicije.
Sljedeća replika Branko Bačić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Bubalo, potpisao bih gotovo sve što ste rekli u svom uvodnom izlaganju u ime kluba. I slažemo se i jedan i drugi da Hrvatskoj treba zakon koji će potaknuti investicije, koji će stvoriti novo poslovno okruženje u kojemu će biti poticajno za investitora ulagati u Hrvatsku i to nije sporno. Ali se slažemo vjerujem i ja i vi da ovo nije taj zakon, ovo taj zakon nije. Ne želim biti, ne želim se podcjenjivački odnositi prema ovom tekstu, ali kad ga malo bolje pogledate ovaj mi se tekst čini da predstavlja jedan postupovnik u radu vladinog Povjerenstva za utvrđivanje strateških investicijskih projekata i za ovu operativnu skupinu koja će ispred ministarstava provoditi i pomoći investitoru u realizaciji njegovog projekta. Vi ste u svom izlaganju rekli da bi trebalo utvrditi određene poticaje. To je doduše moram vas sve ispraviti riješeno jednim drugim zakonom kojega smo također donijeli čini mi se početkom ove godine, pa prema tome ovaj bi se zakon trebao nasloniti na njega. Ili što je bilo bolje treba biti jedinstveni zakon o tom jednom, o poticanju investicijskog okruženja u Hrvatskoj. I druga stvar, Vlada kaže da se ovim stremi ka jednoj transparentnosti u vođenju i pomaganju investitorima u realizaciji projekata. Pa imamo primjer Zagrebačke zračne luke. Ja već se trudim nekoliko mjeseci, postavljam pitanje zamjeniku ministra financija i zamjeniku ministra pomorstva, prometa i infrastruktura da mi kažu je li u ovom trenutku vjerojatno najvažniji infrastrukturni projekt u Hrvatskoj, a to je dogradnja i izgradnja terminala u Zračnoj luci Zagreb jer je taj ugovor sa tim investitorom na snazi ili nije i da li je investitor ishodio bankovno jamstvo da može tu investiciju realizirati. I do dan danas evo par mjeseci ja ne mogu dobiti odgovor. Prema tome, vi čak nešto i možete dobro osmisliti. Ali ako se to ne vodi transparentno, jasno prema zakonu od tog projekta na žalost nema ništa.
Hvala. Imamo odgovor kolega Bubalo.
Hvala lijepo. Kolega Bačić, ovo je za nas samo kad govorimo o investicijama popis dobrih želja. Znači, žele se investicije preko 150 milijuna kuna. No, gledajući okruženje mi sa ovim zakonom nećemo to dobiti. No, isto tako ja očekujem da na web stranicama resornog ministarstva možemo pratiti te sve silne investicije koje dosad nisu realizirane, a koje očekujemo da ćemo zakonom ih razriješiti. No, vi spominjete Zračnu luku Zagreb. A ja ću vam sad spomenuti Zračnu luku Osijek koju dvije godine molimo samo da se raspiše natječaj, samo da se raspiše natječaj za prodaju, no to se još uvijek nije dogodilo.
Sljedeća replika Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Bubalo, kazali ste da dobro je da se putuje jer će doći do investicija. Ni jedan službeni put neće donijeti niti jednu investiciju. Ne donose se investicije u torbama. I bilo bi bolje da je ministar danas ovdje nego u Londonu, jer samo je potrošio dnevnice skupa sa onim ostalima koji su otišli. Kad govorite dobro ste primijetili da je jedna velika prepreka HEP u investicijskoj aktivnosti. A stječe se dojam kao da će ovaj zakon riješiti sve probleme te nove ekonomske aktivnosti. On rješava probleme samo pojedincima. I ovaj zakon će dovesti samo sve ostale u nepovoljniji položaj, a govorimo o poštenoj tržišnoj utakmici. Ovaj zakon ako se provede, a vjerujem da će ga Ustavni sud srušiti će onemogućiti poštenu konkurenciju na tržištu, jer on ide isključivo velikima i malima i velikima i manjem broju, a broj aktera je glavni preduvjet za razvijeno tržište. Ovdje se smanjuje broj aktera a nama treba što veći broj aktera. Naravno da ste rekli, dobro da nije ista investicija u Donjem Miholjcu i Zagrebu od 20 ili 50 milijuna kuna. Točno ali nije ista investicija u infrastrukturnu odvodnju recimo ili u odlagalište smeća u proizvodnju ili kako piše ovdje aktivnosti poslovne potpore. Tko će definirati koje su to aktivnosti poslovne potpore a to je ono o kriterijima … [[Govornik ne razumije.]] nemogućim, nepovjerljivim ili zapošljavanje većeg broja osoba. Što je to veći broj osoba tri ili tri tisuće? Tko će, ovo je jedan … [[Govornik ne razumije.]] ovo je zapravo pravilnik o različitom postupanju prema sudionicima u gospodarskoj aktivnosti. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor kolega Bubalo.
Hvala lijepa. Kolega Marić ne bih se složio i unaprijed rekao da ministrov put u London neće doprinijeti nečem ja bih ipak sačekao pa vidio da li će doprinijeti ili ne. Ako ne doprinese onda doista dnevnice su potrošene uludo, ali ja ipak evo živim u nadi da možda neće biti tako. Ali gledajući članak 16. nije poštena i nema konkurencije. Znači sa ovim člankom 16. vi stavljate u situaciju nekog investitora da on nema konkurencije a vi oni koji žele na … [[Govornik ne razumije.]] lokaciji nešto raditi a nisu možda u toj grupi do 150 milijuna kuna neće imati istu šansu. Hvala lijepo.
I posljednja replika Ivan Šuker, izvolite.
Kolega Bubalo, u pravu ste kada kažete da određene promjene poreznih zakona i porezna nesigurnost otjera više investitora nego što ih sto promjena i sto zakona može dovesti u Hrvatsku. I nekakve neodmjerene izjave pojedinih ministara kada su poduzetnici u pitanju isto itekako štete poduzetničkoj klimi u Republici Hrvatskoj. Jer ako da netko izjavu koja je neodmjerena u odnosu na poduzetnike onda mu ne može sa niti jednim zakonom garantirati da će se drugačije prema njemu ponašati sutra. I to je ono pravilo koje iz nekih proteklih godina smo naprosto mogli naučiti. Sjetimo se samo onoga posebnog poreza na sms poruke koji pritisci su bili veleposlanika zemalja iz kojih dolaze te telekomunikacijske kompanije na ministra da se to ukine. Ova Vlada je to ukinula. I gdje su te silne investicije u telekomunikacija, jeste ih vi možda primijetili. Da pitamo ptičice koje lete okolo jesu li one što primijetile? Nisu. A pogledajte obrazloženje koje je došlo u ovaj Sabor ukida se to zbog novog investicijskog … [[Govornik se ne razumije.]] telekomunikacijski kompanija. I možemo naći takvih niz slučajeva. I najveća greška nas je što mi mislimo da ćemo sa nekakvim dekretima dovesti investitore. To je nešto što naprosto ne stoji. Međutim, mnogi od njih kada vide ovaj članak 16. se boje. Bilo bi daleko bolje da sve one gospodarske zone koje imaju jedinice lokalne samouprave koje nisu male naprosto Vlada stavi na nekakav katalog, možete doći tu investirati. Gradska i općinska vijeća su donesla odluke po kojim uvjetima se može ta zemlja dobiti a ovdje Vlada predlaže da se državna imovina može davati bez javnog natječaja i bez nekakvih pozivnih nadmetanja. Jel to upućuje na možda ne korupciju? Međutim, ovdje je za sada to samo po difoltu samo za jednu stranku. Međutim neki si pripremaju teren, valjda će doći nešto i u njihovo dvorište.
Hvala. Odgovor kolega Bubalo.
Hvala lijepo kolega Šuker. Sigurno da porezna nesigurnost je itekako problem izjave pojedinaca. Pa ponekad i tumačenje samih izjava npr. ona izjava ministra Linića da će PDV otići prema gore. Ali isto tako i vaša izjava za harač ili super harač. A kaže ministar to je samo 1, 2%. Ali to je nesigurnost investitora i onih koji žele ulagati u Republiku Hrvatsku. Znači nekada i izjave bilo nekog koji se zove ministar ili nekog tko je bio ministar ne moraju značiti uvijek isto. Prema tome i same dvojbe koje izazivamo kod poduzetnika su problem. Ali isto tako želim reći da jedinice lokalne uprave operativno i brzo donose na gradskim vijećima sve odluke koje su potrebne u 7 najkasnije 30 dana. Prema tome, jedinice lokalne uprave nisu do sada bile isto te koje su predstavljale problem za pojedinog investitora.
Zahvaljujem. U ime Kluba nezavisne zastupnice Jadranke Kosor i HGS-a gospođa Kosor, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. S obzirom na važnost teme malo nas je u sabornici u ovom kasno poslijepodnevnom satu, ali dobro da nas i toliko ima. S obzirom na važnost teme rado bih vidjela cijelo to vrijeme i ministra koji je predložio ovaj Zakon, bilo bi to dobro, budući da je Zakon u konačnom čitanju, dakle da je drugo čitanje Zakona, bilo bi dobro da je ministar s nama baš zato što se radi o tako važnoj temi i što se radi o nastojanju da pojačamo investicijsku klimu prije svega u Republici Hrvatskoj. Da, oko jednog smo se svi složili i neprekidno se slažemo bez obzira tko je na vlasti a tko je u oporbi da Hrvatska mora rušiti prepreke i često puta i predrasude ali prije svega i zakonske i svake druge prepreke, barijere da bi taj investicijski zamah bio jači, veći, da bi potencijali investitori zaista doživljavali Hrvatsku kao zemlju u kojoj su investicije i investitori i u kojem su gospodarstvenici dobro došli. Treba mijenjati loše zakone, treba naravno mijenjati i loše podzakonske akte. Evo tijekom rasprave bilo je puno riječi o tome što je Vlada radila u prethodnim razdobljima, pa 2011. i prije toga. Sjetila sam se jednog stvarnog događaja od tadašnjih ministara, sjećam se da je bio gospodin Bačić samnom, ne znam tko je još bio sve od drugih ministara ali je svakako, događalo se to na jugu Hrvatske, u jednom gradu gdje nam se potužio jedan gospodarstvenik, potencijalni investitor koji je želio ulagati novac, koji je želio graditi. Požalio se na jedan čini mi se podzakonski akt koji je on naravno, čije uvjete on morao ispuniti. A taj akt vjerovali ili ne da nismo vidjeli sami ne bismo vjerovali je od njega među ostalim tražio da jamči kako će omogućiti citiram "popodnevni odmor riječnih rakova". Da nije istina bilo bi zaista nevjerojatno za i da to netko napiše nitko mu ne bi mogao vjerovati. Ali to je bilo tako. I on se požalio nama kao članovima Vlade da pomognemo u rješavanju toga problema. Sjećate se vjerojatno mnogi i problema koji je isto tako veliki potencijalni investitor imao u Kninu kad je morao rješavati pitanje zaobilaženja potoka kojeg nije bilo, koji je već davno desetljećima tamo nije bio ali je on morao dati odgovor na pitanje kako će riješiti problem potoka kojega nema. Dakle, to su neki mali primjeri, a mogli bismo ih nabrajati vjerojatno svi iznimno puno koji govore da moramo puno raditi kako bismo stvarne prepreke koje se evo pokazuju, iskazuju i izlaze na vidjelo u zakonima i u podzakonskim aktima uklanjali. Međutim, isto tako morali bismo biti svjesni da zakon koji je danas na raspravi jeste jedan od onih zakona koji ništa osobito ili gotovo ništa neće promijeniti na žalost. Iznijet ću nekoliko argumenata tome u prilog. Već sam spominjala i to nije nevažno upravo zbog trenutka u kojem živimo i zbog trenutka u kojem se mnogo toga na žalost događa što je isto utjecalo na negativnu predodžbu Hrvatske kao zemlje u koju treba investirati. Vezano za brojne istrage, vezane za korupciju i za kriminal. Uklanjanje u konačnoj verziji ovoga zakona članka 8. koji je zaprečavao i bio kakav takav osigurač u mogućem otvaranju Pandorine kutije novih potencijalno slučajevima korupcije odnosno mita, odnosno u konačnici kriminala nije dobro. Predlažem Vladi, predlažem ministarstvu da do kraja rasprave, odnosno do glasovanja uloži amandman da vrati taj članak. On sigurno, dakle zapreka onima koji su osuđeni za kaznena djela gospodarskog kriminala, korupcije, mita itd. on sigurno neće biti zapreka za veliko ostvarenje investicija koje očekujemo. Naravno da bez investicija neće biti gospodarskoga rasta i zato razumijem želju Vlade i sigurno ovaj zakon nije koncipiran, donesen, izglasan u Vladi iz loših namjera. Sasvim sigurno da su namjere dobre. Ali zato treba učiniti sve da nam se ne potkrade ni jedna greška zbog kojih će taj zakon biti dodatno ako se izglasa, a vjerojatno hoće s obzirom na raspravu dodatno kritiziran u javnosti i da mu se dodatno svakodnevno ne otvaraju ono što ja volim reći bokovi. A zbog uklanjanja članka 8. to će sasvim sigurno biti tako. Pogledajte i nevladine udruge, nevladine organizacije koje žestoko upozoravaju na to, a trenutak u kojem Vlada odustaje od toga članka sasvim sigurno je nesretan trenutak. Neću spominjati sve što nam se događa. Dakle, jedan od rijetkih osigurača protiv neodgovornih investitora jest bio članak 8. i predlažem Vladi da ga vrati. Što se tiče ostalih odredbi ovoga zakona već sam, prije podne ne malo prije, ima tome puno vremena istaknula u jednoj replici da na žalost je ako se usvoji zakon u ovom obliku otvoren put zahtjeva za ocjenom neustavnosti ovoga zakona pred Ustavnim sudom. Po mom mišljenju zakon nije u skladu sa člankom 49., 50., 51. osobito člankom 52. Ustava RH jer se kao što znate u zakonu govori o mogućnosti da Vlada odlučuje bez natječaja, bez ikakve prethodne procedure i o zemljištu i o šumama primjerice. A članak 52. Ustava kaže morska obala i otoci, vode, zračni prostor, rudno blago i druga prirodna bogatstva ali i zemljište, šume itd. imaju osobitu njezinu zaštitu odnosno zaštitu Republike Hrvatske. Međutim, upozoravam vas i na članak 49. država osigurava svim poduzetnicima jednaki pravni položaj na tržištu. To je sasvim sigurno u neskladu sa odredbama zakona koje omogućavaju da se ponavljam bez natječaja i bez osobite čvrste prethodne procedure Vlada odluči dati nekome zemljište, odnosno šume i sve ono što se dakako može smatrati infrastrukturu za velike potencijalne investitore. Pitanje dakako što su to i veliki investitori? Tu se u nekim kriterijima naznačava što je to. Međutim, Vlada nije odustala iako su mnogi od nas prigovarali u prvom čitanju od formulacije članka 5. koji kaže i u konačnom prijedlogu: "Strateškim projektom smatrat će se projekti itd. koji će omogućiti, odnosno stvoriti uvjete za zapošljavanje većeg broja osoba." Što je veći broj osoba? To je jako veliko i važno pitanje što je veći broj osoba. U trenucima kad se hrvamo sa ovako velikom nezaposlenošću i zapošljavanja jedne osobe je važno, iznimno važno. Dvije osobe, tri, e to je već veći broj osoba. Je li moguće da netko bez natječaja i bez prethodnih čvrstih uvjeta i kriterija damo mogućnost evo investicije koja će preskakati sve ograde i sve prepreke samo zato da bi se zaposlile tri osobe. Znamo i za investicije, velike investicije koje možda ne zapošljavaju nikoga. I to je isto tako nešto dame i gospodo o čemu treba razmišljati. To može isto biti neka vrsta Pandorine kutije. Sve to se pokriva osnivanjem povjerenstava, operativnih skupina, dakle dodatno se procedura što? Zapravo birokratizira. Povjerenstva kraj živih ministarstava i kraj živih ministara ništa osobito neće riješiti. Kad smo posegnuli za rješavanjem jedne velike potencijalne investicije 2010., odnosno 2011. kao što su Brijuni Rivijera onda su ministri bili ti koji su bili ključni u rješavanju svih pitanja i konačnom uobličavanju toga velikog vrlo kompliciranog modela koji se zove Brijuni Rivijera. I tada je jedna od prepreka kao što se vjerujem neki od vas sjećaju bila lokalna razina ili jedan dio lokalne razine. Prema tome, ministri moraju zapeti, ministri moraju raditi iz sve snage i ministri u svojim ministarstvima moraju kontrolirati procese. Nikakva povjerenstva na bilo kojoj razini ne mogu to nadomjestiti. Spominjala sam članak 5., međutim spomenut ću kao još jedan argument u tom smislu da se ovaj zakon itekako može ocjenjivati sa stajališta ustavnosti jeste članak 18. gdje se kaže doslovce da Vlada može uz prethodno mišljenje resornog središnjeg tijela itd. odlučiti odnosno odrediti formulacija da Vlada određuje potrebu hitnog postupanja u sudskom postupku. Ne može Vlada odlučivati o hitnom postupku u sudskim procesima. O tome može treći stup ili drugi stup kako god hoćete vlasti, ali Vlada svojom odlukom i to je samo evo tako naznačeno u jednom članku i tu se stalo, odrediti da je nešto hitno. I to zapravo odrediti i narediti sudu. To je dame i gospodo nemoguće. I na to molim vas obratite pozornost jer zakon barem u onom glavnom okviru koji ćemo donijeti mora biti u skladu sa Ustavom RH, a ponavljam ima još nekoliko članaka Ustava koji definitivno upućuju na velike praznine u ovome zakonu. I na kraju vrijeme u kojem donosimo zakon. Ja se slažem sa svima onima koji kažu da za dobre zakone, za dobre projekte nikad nije kasno i bez obzira u kojem razdoblju života jedne Vlade se neki zakon donio on je uvijek na vrijeme, uvijek je dobrodošlo da se stvari novi zakonodavni okvir koji će omogućiti da nešto brže, lakše, jednostavnije radimo. Ali zakon se donosi evo pred kraj druge godine mandata Vlade. On će početi živjeti i hodati, razvijati se tek 2014. godine. Prema tome, kad bi ovo bio i savršen zakon, kao što nije, neće moći polučiti rezultate koje Vlada očekuje. A kad govorimo o investicijskoj klimi onda dakako tu nikako ne smijemo ispustiti iz vida, ne može zakon sve riješiti. Jedan zakon kakav god bio, najbolji na svijetu, ne može riješiti sve. Jer za investicijsku klimu i investicijski potencijal je iznimno važno ako se u nekoj zemlji, ako se u Hrvatskoj mijenjaju odluke, ako Vlada mijenja odluke, ako Vlada mijenja smjer, ako Vlada najavljuje ponovno moguće povećanje PDV-a to za potencijalne investitore nije dobra poruka. Ako se u prošloj godini dizala cijena energenata naravno da za neke investitore ili za sve ako hoćete, onaj koji hoće graditi nije nevažno kakva je i kolika cijena energenata i je li sve to podložno neprekidnim promjenama. I dakako u konačnici česta promjena zakona kojima smo skloni. Puno puta sam čula i osobno od investitora potencijalnih koji su i odustajali i ne dolazili, samo nam jamčite je li to što je danas na snazi ovi zakoni u čijem se okviru krećemo je li to to? Hoće li se nešto od toga mijenjati za 5 mjeseci? Pa kad mi krenemo nešto raditi da se uvjeti u velikom dijelu promjene. A najave podizanja PDV-a, dakle dodatnog opterećenja svakako nisu poruke koje bi mogle dodatno osnažiti investitore. I na kraju često puta i u ovoj raspravi danas se pomalo idealiziralo lokalnu razinu. Treba reći da svakako često puta stvari zapinju na lokalnoj razini. Zašto? Zato što se mnogima neće, zato što se neće boriti s poteškoćama, zato što se neće izlagati, zato što nemaju često puta dovoljno hrabrosti. Tako i u državnoj upravi, pogotovo borba protiv korupcije često puta je dovela do toga da ljudi ne žele donositi odluke, da ljudi ne žele potpisivati iz straha da jednog dana ne bi odgovarali. Hvala vam lijepa. Nećemo nažalost moći podržati ovaj zakon.
Hvala. Branko Vukšić, replika.
Uvažena kolegice Kosor ma niste prva koja je u svojim raspravama ukazala na to da je zakon nedorečen. Recimo vaša konstatacija koja stoji u zakonu zapošljavat će veći broj osoba, to je ono na tragu onog što je vaš kolega Marić govorio prije da li je to kada mi otvaramo velike trgovačke lance tada otvorimo jedno radno mjesto, a ugasimo dva radna mjesta. Znamo koliko je u trgovini nekad radilo ljudi, koliko danas radi ljudi. Ja se sjećam devedesetih godina na burzi rada gotovo da nije bilo nezaposlenih novinara, danas ih ima negdje procjenjuje se od 800 do 1000 novinara, a kada dođete na kiosk mislite da valjda patimo od manjka novinara u Hrvatskoj, da želimo uvesti novinare, međutim u svim tim redakcijama radi po 5, 6 novinara, rade vanjski suradnici za mizerni novac, a netko bi rekao koliko se u Hrvatskoj investira, s tim da su i mnogi od tih časopisa zapravo strane licence časopisa. Vi ste rekli prije da u jednom podzakonskom aktu su tražili investitori popodnevni odmor riječnih rakova, e pa sada vidite mi imamo jednog velikog spasitelja hrvatskog, čovjeka kog se vjerojatno trebalo već prizvati ako ne u instituciju ona koja kažnjava onda ona koja pregledava, to je gospodin Debeljak koji je nazvao radnike koji su ispred koji prosvjeduju, koje je nazvao teroristima zato što se bore za svoja prava. Sada neću kritizirati Vladu koja nije reagirala, sklopila je s čovjekom ugovor koji sasvim sigurno nije dorastao poslu koji rade, sindikati su prešutjeli. Trebali su pozvati isti trenutak radnike na opći prosvjed, na opći štrajk u Hrvatskoj kada se netko usudi radnike koji se bore za svoja prava proglasiti teroristima. A gospodin Mrsić je rekao zaboravite tri puta po osam sati, dao poruku ovima koji dolaze u Hrvatsku investirati, izrabljujte hrvatske radnike. Hrvatski radnici su robovi i mi im ozakonjujemo taj robovski status.
Hvala. Imamo odgovor kolegice Kosor.
Da, što se tiče popodnevnog odmora riječnih rakova još i dana stalno razmišljam zaista nisam znala da se rakovi i to riječni poslijepodne odmaraju i to nigdje nisam ja sam se poslije bavila istraživanjem što bi to bilo. Nigdje nisam mogla pronaći, nitko mi nije znao odgovoriti zašto ako se već moraju odmarati zašto se moraju npr. odmarati. To je jedna naprosto glupost evo najjednostavnije rečeno. Netko je to izmislio, samo sam željela upoznati i to mi nije uspjelo, željela sam upoznati tu osobu, te ljude, tu skupinu ljudi vjerojatno koja je to napisala. To bi bilo važno upoznati i proniknuti u njihov svijet što su oni zapravo htjeli osim zakomplicirati život svima nama. Slažem se oko pogrdnih imena radnicima koji danas strepe što će biti s njima i ljudi se bore za golu egzistenciju i ne znaju što će sutra biti, hoće li raditi, hoće li ostati bez posla i hoće li ostati gladni i oni i njihova djeca. Ali s druge strane jednako tako se susrećemo s jednom praksom koja je učestala i medijska praksa da kada se govori o poduzetnicima onda se jednako tako vrlo često govori vrlo negativno, dakle poduzetnici su oni koji pljačkaju radnike, poduzetnici se vrlo često žele obogatiti. Pa nije ništa loše u tome ako netko u tko časno, pošteno, čestito i teško radi postane jednog dana i bogat, dakle stekne neku imovinu koju uvijek u svakom trenutku može dokazati. Prema tome puno je toga što moramo napraviti da bismo mijenjali klimu u Hrvatskoj koja nije dobra.
Hvala. Branko Bačić izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegice Kosor evo ja ću se kratko samo u uvodu referirati na ovaj poslijepodnevni odmor riječnih rakova. Naime, točno je zajedno smo bili na sastanku na kojemu je to izloženo, no moram reći da ni ovaj zakon neće bitno omesti … [[Govornik udaljen od mikrofona ne razumije se.]] zato što je u članku 25.ovog zakona su preuzeti rokovi koji su definirani Zakonom o zaštiti prirode jer da bi se pojedini strateški projekt mogao realizirati treba vidjeti ima li on bilo kakvog utjecaja na ekološku mrežu kako je bio slučaj sa utjecajem poslijepodnevnim odmorom riječnih rakova. Zašto to govorim? To govorim iz razloga što je Vlada prije odnosno ovaj Sabor na prijedlog Vlade … prije čini mi se pred ljeto donio Zakon o zaštiti prirode i tim zakonom smo definirali postupak kojim se utvrđuje procjena i utvrđuje utjecaj projekta na određenu ekološku mrežu. Sada smo mi ovim zakonom gdje govorimo o poticanju ulaganja o bržoj proceduri praktično preuzeli sve one rokove i dinamiku donošenja rješenja u takvim postupcima temeljem tog istog zakona. Dakle na temelju ovog zakona u dijelu kada bude neki projekt imao utjecaja i na poslijepodnevni odmor riječnih rakova mi ništa ubrzati nećemo, dapače, postupat ćemo po istom tom zakonu koji je ova Vlada predložila Saboru i ovaj zakon u tom smislu neće ništa ubrzati. Hvala.
Hvala. Odgovor kolegice Kosor.
Da, gospodine Bačiću govorimo isto, dakle zakone treba donositi za život svagdašnji. Svakako da je iznimno važno jer i vi ste bili ministar koji je o tome iznimno vodio računa i iznimno je važno čuvati ono što ne smijemo izgubiti, a to je taj naš potencijal, ta priroda, to bogatstvo koje je neizmjerno i koje se sa bilo kojom zemljom EU teško da može usporediti to odgovorno tvrdim. Međutim zakoni a to ste i danas u svojoj jednoj replici pokazali navodeći niz zakon na koje se poziva predlagatelj zakona, zakoni moraju biti međusobno usklađeni, zakoni moraju neprekidno biti koordinirani i kod donošenje zakona mora se voditi računa o tome što želimo, kamo stremimo i koji nam je cilj. Bojim se da u ovome što je danas predloženo nije ništa od ovoga što sam nabrojala potpuno i do kraja jasno. Dobro bi bilo imati jedan objedinjen zakon, jedan zakon koji bi zaista govorio o tome što ćemo mijenjati i koliko ćemo snage uložiti da procesi koji su nam svima važni bez obzira s koje strane sjedili i za sljedeće vlade koje dolaze bez obzira bila lijeva, desna, gornje ili donje, ali to zahtjeva da se u raspravi kada se donose konačne odluke prihvate prijedlozi i sugestije i primjedbe svih onih koji raspravljaju konstruktivno. Tu naravno govorim prije svega o Hrvatskom saboru.
Sljedeća replika Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospođo, kolegice Kosor zanimljivo je vaše izlaganje bilo u svezi popodnevnog odmora riječnih rakova pa zatim briga o nepostojećem potoku. Bilo je tih još takvih dakle zanimljivih obrazloženja u svezi projekata počevši od šišmiša kada govorimo o Ombli, pa onda o čovječjim ribicama koje su naknadno nađene u vodama Omble itd.. Pa onda jasno ovdje nitko danas nije ni spomenuo što to sve konzervatorski zavodi kada se zakopa bilo koja lopata, cijela Hrvatska ne samo Dalmacija je poviješću … [[Govornik se ne razumije.]] kako kaže pjesma je li. Pa imamo tu primjer zrakoplovne luke, je li tako kolega Bubalo u Zagrebu. Ali, ono što ste vi primijetili dobro je za ovaj članak 18. naime ovaj Zakon, ja bih rekao prijeki Zakon, tako bih ga nazvao jer on zaista ovako na jedan prijeki, poput prijekog suda derogira mnoge druge odredbe pa čak i članke u Ustavu Republike Hrvatske. A ono što prije svega derogira a to je prije svega ono što je netko rekao već pomorsko dobro, zaštita pomorskog dobra, zatim Zakon o prostornom uređenju Republike Hrvatske, Zakon o zaštiti okoliša u članku 25. točno je to navedeno. Pa zatim i evo pod člankom 18. naređuje ili ishitreno određuje sudu da postupa po žurnom postupku. Pa ne možete sudu i Vlada, ni nitko drugi, ni Sabor ne može, dakle, sud je sudska instanca je tzv. treći stup Republike Hrvatske, odnosno svake države. I ne može jedan stup naređivati drugome kako će postupati u određenom sudskom postupku. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Odgovor kolegice Kosor.
Tako je kolega Grubišiću da su svi prijedlozi u ovom Zakonu savršeni ovaj članak 18. bi bio velika prepreka da mu se da potpora zato što on definitivno i to je onako kristalno jasno nije u skladu sa Ustavom. Mene čudi kako je taj članak primjerice prošao Ured za zakonodavstvo Vlade Republike Hrvatske. Jer Vlada ne može, Vlada ne može a u konačnici to smo mi, to je Sabor, mi ćemo glasati ili nećemo glasati, znači ako zakon prođe biti će odgovorni zastupnici u Hrvatskom saboru koji naređuju sudovima kako je Vlada odredila, kako piše u članku da ove predmete hitno rješavaju i to pogotovo to je sa puno aspekata Ustava Republike Hrvatske jako dvojbeno. Zato što s jedne strane imate građane, imate tvrtke koji čekaju dugo na rješavanje svojih problema i koji se ne pomiču. Znam i mnoge gospodarstvenice koji čekaju rješavanje svojih problema na sudovima, koji također žele investirati, koji također zapošljavaju, i danas zapošljavaju puno ljudi i željeli bi zaposliti još više pa im sudovi neće to hitno rješavati jer čekaju već po pet godina. Dakle, to bi prije svega stavilo u neravnopravan položaj, to je potpuno u suprotnosti sa ustavnom odredbom koja kaže da smo svi pred zakonom jednaki. Ali tu je najdvojbenije što imamo tri stupa vlasti i jedan stup vlasti ili dva ako su Vlada i Sabor naređuje trećem stupu koji mora biti potpuno neovisan da nešto radi, da nešto čini ili da nešto ne čini. A što se tiče zaštite, točno, mi moramo tu naći neki balans. Mislim sigurno da i u jednoj Njemačkoj, jednoj Francuskoj itekako vode računa o zaštiti prirode. I da ne bi bilo dvojbe apsolutno mislim da sve vrste i riječne rakove i šišmiše i čovječje ribice i sve ostale i vukove i sve ostale životinje po kojima smo također specifični treba zaštiti.
Hvala. Replika Igor Rađenović, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, evo ne smijem pretiho da ne remetim mir, sada je popodne riječnih rakova, no dobro, šalu na stranu. Slažem se sa ovom vašom zadnjom rečenicom da sve treba zaštiti i da sve hrvatske zakone treba poštivati. A upravo duh ovoga Zakona i jest da se ubrzaju procedure i da se ne dogode ovakvi apsurdi. Je li, na prvu nam je zvučalo to kao apsurd a naravno za stanovišta zaštite prirode tome nije tako. Ali sada duh ovog Zakona i sve procedure su zapravo popisane da nešto što je do jučer za potrebu dobivanja dakle dokumentacije za određenu investiciju trajalo 5, 6 ili 8 mjeseci da sada traje mjesec ili dva. Nešto što je trajalo dvije ili tri godine da sada traje 7, 8 mjeseci ili ako je moguće još kraće. I to je zapravo kroz sve ove odredbe se zapravo i vidi duh te priče. I to je ono što je zakonodavac pokušao. Pokušao je kroz jedno, kroz dva čitanja, kroz amandmane. I evo mi smo tu da eventualno još pokojim amandmanom koji evo vidim da pristižu na klupe pokušamo popraviti taj Zakon. Zašto sam se javio primarno na repliku, govorili ste i listali Ustav i rekli da sa aspekta Ustava da možda neke od ovih odredaba nisu dakle ustavne. A ja opet moram kažem ponoviti ono što sam rekao i u svojoj diskusiji, dakle odredbe ovoga Zakona a rekao je i ministar, povlače se, imate to u obrazloženju, dakle imaju svoju osnovu u 16 zakona koji se navode u obrazloženjima. Pa tako konkretno za šume, Zakon o šumama, članak 51. propisuje ovu ovlast, koju zapravo ovaj Zakon prepisuje. Jednako tako za članak 16. za raspolaganje imovinom, to kaže članak 52. Zakon o upravljanju i raspolaganju imovinom. Rekli ste da zakoni međusobno moraju biti koordinirani pa onda su i ovi zakoni koordinirani, konkretno za ova dva slučaja koja ste spomenuli da možda nisu ustavni sa ta dva zakona. Ukoliko nisu oni onda nisu ni ovi zakoni o šumama, dakle i upravljanju imovinom, pa onda otvaramo Pandorinu kutiju. Što se tiče članka 8. sa stajališta ravnopravnosti, dakle neprovediv je, građani Europske unije, ušli smo u Europsku uniju, ne možemo odvajati domaće i strane investitore, oni imaju dakle jednak ulaz. A i malo povjerenja ministrima hrvatske Vlade županu i gradonačelniku da će donijeti neku odluku [[Upadica: Vrijeme.]] A da ona neće biti u kontradikciji sa, da će, O.K. izgubio sam nit, vrijeme mi je isteklo. Hvala lijepa.
Shvatili smo kolega Rađenoviću. Izvolite odgovor kolegice Kosor.
Hvala lijepa. Što se tiče mog pozivanja kolega Rađenoviću na Ustav, ja vam se zahvaljujem jer ste maloprije rekli, istaknuli da sam pravnica i pohvalili me da sam dobra pravnica. Hvala vam lijepa na tome. Dakle i s tog aspekta sam promatrala odredbe toga zakona i ne bih voljela, bez obzira kako će tko glasovati ali kad se zakon donese ne bih voljela, to bi bilo loše, da ga netko ruši na Ustavnom sudu, a vjerujte je moguće je iz puno razloga zakon u ovom obliku rušiti na ustavnom sudu. Na kraju spomenuli ste nekoliko zakona. Ustav je iznad svih zakona i to što možda još u nekom zakonu imamo neke neustavne odredbe to samo znači da do sada još nitko nije reagirao, ali ovo bi trebao biti taj krovni zakon, zakon svih zakona koji govori o tome što ćemo i kako ćemo poboljšati investicijsku klimu. Točno, ja sam i rekla u svojoj raspravi da ne sumnjam da su namjere Vlade koja je predložila zakon bile dobre. Apsolutno ne sumnjam jer se svakodnevno i mi smo se u Vladi koju sam vodila suočavali sa nevjerojatnim preprekama. Evo IKEA, IKEA koja hoće graditi, međutim onda zapne sve na odvojku s autoceste i onda se oko toga gombamo i onda se vraćamo neprekidno i mjesecima se vrtimo u krug i ništa se ne događa. Kad govorite o povjerenju, dakako da imam povjerenja prema svima i pogotovo gradonačelnicima, načelnicima, županima itd., međutim povjerenje i dobre namjere i s njihove strane isto tako često puta nisu dovoljne nego je potreban čvrst zakonski okvir u čijem će se okviru svi kretati. Tako da mislim da ova rasprava koja još nije završila može rezultirati i nekim popravcima ovoga zakona.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Branko Bačić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine zamjeniče sa suradnicama, poštovane kolegice i kolege. Pa evo tijekom rasprave sam već nekoliko puta u replikama iznio svoj stav, a sada ću pokušati to na određen način napraviti nekakav sukus tih primjedaba. U prvom redu ja držim da Hrvatskoj treba Zakon o investicijama ili kako će se on zvati nije važno, ali po meni ovo rješenje koje Vlada je uputila i u drugom čitanju u Sabor nije dovoljno dobro zakonsko rješenje koje može potaknuti investicije u Hrvatskoj. Na početku bih odmah otklonio jednu dilemu koja je već nekoliko puta ovdje spomenuta. Ja sam također za i slažem se sa svima onima koji govore da za dobar zakon je uvijek pravo vrijeme pa bio donesen i zadnjeg dana zasjedanja ovoga Sabora. Ako je zakon dobar za njega je uvijek pravo vrijeme, oko toga nema dileme. Ali ovaj zakon je specifičan jer on dolazi nakon 22 mjeseca rada ove Vlade i na određeni način ili derogira ili posebno ističe određene zakone koje ova Vlada i ovaj Sabor su donijeli. Dakle tamo je u obrazloženju popisano 17 zakona ili 16 zakona čini mi se, a od tih 16 njih 14 smo mi ovdje raspravili kroz protekla 22 mjeseca i nije mi jasno da ako je Vlada imala ovu viziju koju sada pokušava sa ovakvim zakonom realizirati u dijelu koji se odnosi na investicije, zašto kada smo donosili te zakone tih 14 zakona nismo propisali ovakve odredbe koje sada pokušavamo ubrzati, skratiti ovim sad jedinstvenim Zakonom o strateškim investicijskim projektima. To sam htio reći, dakle da smo prvo čitanje ovog zakona imali negdje prije u proljeće, nakon toga smo donijeli još tri zakona koja sad sa ovim ili smo ih raspravili u prvom čitanju, a sad je ovim zakonom u konačnoj verziji na određen način derogiramo. Evo to ukazuje ili mi se čini barem da u ovoj Vladi ne zna lijeva što čini desna i to ću kasnije još dodatno elaborirati. Druga stvar, već je netko tu prije mene to rekao, ne može biti temeljni a temeljni je kriterij visina investicije, ne može biti. To nije dovoljan kriterij da bi Sabor odnosno Vlada određenu investiciju podržala i zato se slažem sa svima koji govore da smo trebali prije svega donijeti Strategiju razvoja Republike Hrvatske i po regijama i po oblastima, djelatnosti, gospodarskim granama itd., itd. pa bismo znali što nam je strateški projekt u Slavoniji, što nam je strateški projekt u Istri, što je strateški projekt u Međimurju, što je strateški projekt u Dalmaciji. Dakle da smo donijeli takav jedan strateški dokument onda bi pretpostavljam možda na otocima bio strateški projekt i investicija vrijedna milijun kuna. Ako se ona uklapa u kriterije koje smo propisali Strategijom razvoja Hrvatske. Prema tome, ovdje nije pitanje je li prije kokoš ili jaje, ovdje je prije svega trebalo napraviti strategiju i onda iz te strategije bi zakon sveobuhvatni, ne ovakav, bio na određen način već u grubim crtama definiran. Ono s čime se ne slažem i što sam govorio na odborima i u replikama, to je da se ovim zakonom marginaliziraju jedinice lokalne samouprave i ne slažem se s nikim tko govori da su tamo negdje neki lokalni šerifi kojima nije stalo do razvoja njihove jedinice lokalne samouprave nakon što smo dobili povjerenje građana na neposrednim izborima. S time se ja ne slažem. A evo maloprije je gospođa Kosor spomenula da smo prilikom realizacije projekta Brijuni imali na određen način kočnicu u jednu jedinicu lokalne samouprave, sad nije važno, ali to je bilo, čini mi se da su Brijuni Rivijera prvi sukob koji je nastao u Kukuriku koaliciji između Zorana Milanovića i Ivana Jakovčića zbog toga što je Zoran Milanović se protivio da Ivan Jakovčić kao istarski župan potpiše taj projekt. Pa prema tome toliko o tome jesu li lokalni šerifi doista prepreka u realizaciji strateških investicijskih projekata. Dakle, zakon ne može, ne smije derogirati, odnosno ukloniti jedinicu lokalne samouprave jer je to protivno Ustavu, jer je to protivno Europskoj povelji o lokalnoj samoupravi i tu zakon mora dati punu podršku jedinici lokalne samouprave da i ona bude zainteresirana da se na njenom prostoru realiziraju određeni projekti, a ne odmah a priori sumnjati u lokalnu samoupravu. Ovaj zakon nadalje nije u skladu sa prijedlogom zakona kojeg smo raspravili prije, ne znam prije mjesec dana. To je Zakon o prostornom uređenju. Dvoje ministara u istoj Vladi, iz iste stranke upućuju u Sabor dva zakona koji su jedan s drugim u sukobu. To je demokracija što veli prof. Tuđman slažem se, ali čini mi se na krivom mjestu je ta demokracija realizirana. Nadalje, ono što ovaj zakon također želi ubrzati jeste tu i prihvaćam. Ja se slažem da je potrebno ubrzati i izdavanje akata za građenje i donošenje prostornih planova i rješavanje imovinsko-pravnih odnosa kad su u pitanju zemljište u državnom vlasništvu bilo ono šumsko, poljoprivredno, javne ceste itd. I to treba ubrzati, to nije sporno. Ali pitanje jednake pravnosti svih građana pred Ustavom zato što neki mogu po hitnom postupku. I ako to nije po hitnom postupku kaznit ćemo državnog službenika zato što nije taj projekt provodio po hitnom postupku i ako to nije po hitnom postupku kaznit ćemo državnog službenika zato što nije taj projekt provodio po hitnom postupku a u isto vrijeme i neki građanin koji gradi također neki objekt ili svoju vlastitu zgradu ili svoj nekakav mali pogon. On će čekati teške, dugotrajne procedure koje prema ovoj Vladi donose drugi zakoni koje sada sa ovim zakonom derogiramo i idemo in favore jednom investitoru koji će taj projekt onda prema ovom zakonu strašno ubrzati. Ja sam to već govorio, a sad ću ponoviti. Mislim da krivo ovim zakonom upiremo u lokalnu samoupravu i u prostorno uređenje kao temeljne, kao glavne krivce izostanka investicija u Hrvatskoj. To nije točno, to nije točno. Glavni krivac zbog čega u Hrvatskoj nema investicija osim recesije i krize i toga moramo biti svjesni. Kriza je i recesija u svijetu, ne cvatu ruže i nema ogromnih investicija ni u našem okruženju. Jednostavno je kriza, pale su investicije i toga moramo biti svjesni. Ali temeljni razlog hoće li neki poduzetnik uložiti u Hrvatsku, jer porezni sustav i cijena rada i onda uz to još jasno i administrativne prepreke koje se javljaju i koje budimo i pošteniji i recimo jesu u određenom dijelu našeg zakonodavstva kad je u pitanju investiranje, građenje itd. Postoje ti problemi, ali temeljno je je li država stabilna, je li porezni sustav čvrst, je li on traje godinama ili se mijenja svaki tjedan ili svaki mjesec dana, je li Vlada najavljuje nove poreze pa od njih odustaje. Ta kakofonija različitih razmišljanja u Hrvatskoj kad je u pitanju porezni sustav je doista zabrinjavajuća. Zabrinjavajuća je da mi svaki tjedan najavio neki porez, ne mi nego Vlada ili ministri, nakon tjedan dana odustanu, pa se nakon 15 dana ponovno sjete. Onda jedan dio vladajućih ne podrži, nakon toga podrži itd. itd. To nije, to je po meni osnovna prepreka snažnijem ulaganju u Hrvatsku. I kad govorimo o tim građevinskim dozvolama na snazi je Zakon o postupanju i uvjetima gradnje radi poticanja ulaganja ili zakon kojeg smo nazivali kolokvijalno sve u 45 dana. I ja imam analizu koliko je prema tom zakonu realizirano vrlo velikih projekata u roku od 45 dana. Preko 50% svih zahtjeva je riješeno u 45 dana, jer je vođen samo jedan upravni postupak, samo jedan upravni postupak je vođen. Nema lokacijske dozvole i to je išlo po ubrzanom postupku. Ne znam, je li netko od vas u tom poslu sudjelovao i sve je to riješeno. Kome nije riješeno? Nije riješeno samo onima koji nisu u pravilu bili vlasnici zemljišta i nisu mogli dobiti [[Upadica Zgrebec: Hvala lijepa. Boro Grubišić, replika. Kolega isteklo je vrijeme.]] Dobro je. Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Mogli ste me pustit da završim rečenicu barem.
Izvolite.
Kolega Bačić, vi niste danas govorili u stilu onom nekih vaših prethodnika i sa ove vaše strane što gore to bolje. Dakle, prikazivanje zaista onog svega što ne valja i što je loše i to, nego ste govorili konstruktivno i to je dobro. Naime, naveli ste 14 zakona koje smo usvojili koje sada zapravo u neku ruku derogiramo, a evo odmah poslije ove rasprave na redu je petnaesti zakon, Zakon o Strategiji razvoja poduzetništva RH. Dakle, Prijedlog Strategije razvoja poduzetništva RH, a evo bio sam i u Europskom parlamentu u kojemu se puno raspravlja o poduzetništvu, o tzv. SMS firmama, dakle maloj small and middle enterprises dakle firmama za koje kažu da ih ima u Europi 22 milijuna. Dakle, pravnih subjekata malih i srednjih poduzetnika. Kada bi svatko od tih malih i srednjih poduzetnika u EU zaposlio samo po jednoga čovjeka to bi bilo 22 milijuna novih radnih mjesta u EU. Ja neću govoriti unaprijed o ovom Zakonu o Strategiji razvoja poduzetništva u RH. Ali ono što ste rekli da mi nemamo strategije i da je jedino mjerilo tih 150 milijuna kuna i to je strategija, što brže, vrlo alarmantno ili grozničavo zagrabiti nekakvu bilo kakvu investiciju koja je 150 milijuna kuna. I to je jedino mjerilo i jedini kriterij. I to nije dobro nego je upravo ono što ste rekli dakle trebalo bi i po regijama, ali i po granama gospodarske djelatnosti razvrstati strateške ciljeve i pravce razvoja RH i investicije prema tome jel. Eto, hvala lijepo.
Odgovor na repliku, Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Grubišić slažem se da je prethodno trebalo donijeti, to ste vi potvrdili uostalom, prije svega donijeti strategiju a onda bi iz strategije vjerojatno bilo jednostavnije utvrditi kriterije, načela, postupke kako i na koji način realizirati ove projekte. A ja sam rekao da ovaj zakon gotovo ne bi bio potreban da smo kada smo donosili Zakon o koncesijama razmišljali o ovome o čemu danas raspravljamo. Da smo kad smo donosili Zakon o zaštiti prirode i zaštiti okoliša, drugi zakon, da smo razmišljali kako potaknuti i ubrzati proceduru. Da smo kada donosimo Zakon o prostornom uređenju i gradnji definirali procedure kako ubrzati ishođenje građevinske dozvole i kako ubrzati donošenje prostornih planova mi ne bismo ovakav zakon trebali donijeti. Ja sam kada smo donosili Zakon o gradnji, odnosno kada smo ga raspravljali u prvom čitanju rekao da će Vlada tim zakonom zakomplicirati donošenje građevinske dozvole u odnosu na postojeće rješenje. A mi ovim zakonom tražimo da se ubrza donošenje građevinske dozvole, a kada se ona bude donosila po zakonu lex specialis taj će investitor i taj će građanin koji bude tražio građevinsku dozvolu imati kudikamo veće poteškoće nego što ima po sadašnjoj proceduri. A da ne kažem investitori kada budu po ovom zakonu postupali u odnosu na postojeći Zakon o uvjetima gradnje radi poticanja ulaganja što sam maloprije rekao, dakle sve u 45 dana. Mi smo po sadašnjoj proceduri mogli donijeti, dati investitoru dozvolu da gradi u roku 45 dana. I od toga odustajemo i idemo u nekakav novi zakon koji neće ubrzati, ja sam siguran da prema ovom sadašnjem rješenju i ovom zakonu mi nećemo ubrzati izdavanja akata za građenje.
Ivan Šuker, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolega Bačić što vi mislite koliko bi trebalo donijeti ovakvih zakona i da li uopće bez obzira na koliki broj zakona se donese da se neutralizira ono loše što se u šumovima na komunikaciji između članova Vlade događa? Jer gledajte, ministar financija najavi da će zbog problema u proračunu, zbog prekomjernog deficita morati dizat PDV, da će se morati vršiti raznorazna kresanja. Danas na presici prva potpredsjednica Vlade i ministrica vanjskih poslova koja je po prirodi posla praktički najveći promotor Hrvatske, bar bi tako trebalo biti, prema vani, kaže ne, nema povećanja poreza i mi to nismo raspravili na užem kabinetu. I dakle neću u ovom trenutku uopće govoriti o tome što bi to značilo povećanje poreza, ali sam način na koji se te stvari događaju a to itekako tangira sutra poslovni rezultat onoga tko želi investirati u Hrvatsku nije dobar. I možemo mi donijeti ne znam koliko ovakvih zakona neće investitore privući. Ako vi investitoru retroaktivno ova ista politička opcija napravi dvije stvari potpuno identično u deset godina onda investitor više ne vjeruje. Nemojte zaboraviti zaštitnu kamatu po tadašnjem ministru financija na specifičan način izračunatu i ljudima se digla zapravo smanjila ona odbitna stavka i digla osnovica za porez na dobit i mnogi i dan danas dobivaju sudske sporove s osnova toga i država im treba plaćati. Ista priča se događa 10 godina kasnije, ali sada se ne radi o tome nego se uvodi retroaktivno porez na kapitalnu dobit. Svatko tko želi doći u Hrvatsku ja sam najradosniji kad on kaže da bi došao uložiti u Hrvatsku iz interesa. Zašto? Pa zato što ćemo onda svi imati koristi od toga. Ali ako je on došao iz bilo kojeg drugog razloga brate bježi od njega čim dalje. Prema tome, ako je netko došao iz interesa njemu je itekako bitno koliko će zaraditi na kraju godine. I to je njegov smisao i razlog dolaska u Hrvatsku. Ne zato što nas obožava.
Odgovor na repliku, Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Tako je kolega Šuker. Ja sam dok ste vi mi replicirali evo samo na brzinu kratko napisao 4 rješenja, zakonska rješenja koja ukazuju na totalni šum kako ste ga vi nazvali ili nerazumijevanje među članovima Vlade i unutar jedne stranke, a i unutar vladajuće koalicije. Zakon o porezu na nekretnine, ja ne znam a prilično pozorno pratim što se događa sa tim zakonom, ja ne znam da li će na kraju taj zakon biti donesen, neće li biti donesen, kakva je njegova sudbina? Čini mi se da ministar Linić na tome inzistira pogotovo sada kada govorimo o tome da će nam prilično se podignuti deficit državnog proračuna pa želimo povećati prihodovnu stranu proračuna. Drugi zakon opet iz tog poreznog segmenta odnosi se na ukidanje olakšice pri kupnji prve nekretnine. Da li će to biti ukinuto, neće li biti ukinuto? HNS se tome protivi. Ne znam ni sam što je s time, zbog čega uopće ministar financija najavljuje nešto što nije iskoordinirano. Sa tim je ukidanje subvencije za stambenu štednju. Je li netko zna što će biti s tim i kakva je sudbina te subvencije? Hoće li štediše iduću godinu dobiti taj poticaj za stambenu štednju ili neće? Mene doista interesira iako nisam štediša u stambenim zadrugama ali me interesira da li će se taj vid štednje i dalje poticati. Što je sa međustopom PDV-a? Hoće li se podignuti s 10 na 13%? Inače ne znam, ne vidim koji su to razlozi da se sa ovako važnim temama kao što je porezna politika koja direktno tangira svakog hrvatskog građanina zbog čega se nepotrebno ide u javnost i kako će onda investitori kad vide što se događa biti zainteresirani za ulaganje u državu u kojoj se u roku mjesec dana 5 puta mijenja stav o porezima.
Hvala lijepa. Srđan Gjurković, replika.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora. Sad bih najradije replicirao na ovo što je gospodin Bačić govorio ali prvo ću se osvrnuti na njegovu raspravu o ovome zakonu. Dakle, meni je drago da ste vi rekli da u biti potrebno ubrzati donošenje dokumentacije i da shvaćate potrebu, sugerirate da je to moglo se ići kroz duge zakone međutim drugi zakoni su drugi zakoni. Ovaj zakon definira jasno šta su strateške investicije i on se to je u uvodu i ministar jasno govorio, definira i za javne projekte ali i za projekte privatnih investitora, ali ne onih koji samo sutra će doći pa često se govori gdje su ti investitori, jesu li oni na granici. Ne nisu oni na granici i čekaju ulazak u Hrvatsku, mislim mi smo ušli u EU pa mogu bez čekanja na granici. Radi se o investitorima koji su u Hrvatskoj. Ja već evo treći put ponavljam, imate 31 projekt koji se vuče godinama zbog UPU-a i DPU-a. pa vi vrlo dobro znate i već su izlazili i u medijima i to su jasni investitori bez špekulacija kako se ovdje govori. I na Šolti imate problem gdje je općina prodala zemljište a u biti je od Hrvatskih šuma, imate u Podgori gdje UPU nikako nije mogao proći zato što iako ga je platio investitor jel postoje nekakvi ili ne znam kakvi razlog. Imate o Srđu se već raspravljalo, dakle imate konkretne investicije koje su stopirane, blokirane iz x y razloga, prema tome ovo je jedan od zakona koji rješava i postojeće i osigurava u budućnosti da se ubrzaju procesi. Inače porez na prvu nekretninu se neće uvoditi, budite sigurni i Zakon o porezu novi neće ići na nekretnine dok BDP ne bude rastao.
Odgovor na repliku Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Gjurković, najprije ja nikada ne napadam niti jedan zakon samo da bi ga napadao nego uvijek pokušavam biti konstruktivan kada su u pitanju zakoni. Pa evo to sam baš napravio kada smo raspravili Zakon o prostornom uređenju gdje sam pohvalio ministricu, meni je žao dok smo mi bili dio Vlade nismo to napravili, to je njezin prijedlog da se pojedine gospodarske zone, građevinske zone, turističke zone ukoliko se ne realiziraju u roku od pet godina da se brišu iz prostornih planova. Ja mislim da je to jedno od dobrih rješenja. Ako se u roku od pet godina niti ne započne sa izradom UPU-a niti bilo kakvog infrastrukturnog pravca ili vida opskrbe te iste zone da ta zona nema razloga postojati kako bi kočila neku drugu zonu gdje postoji zainteresirani investitor. A što se tiče ovog dijela o kojemu vi govorite opet upadate u istu zamku, zamjerate lokalnoj samoupravi. prije smo rekli da je demokracija procedura, a posebno je demokracija procedura u prostornom uređenju i vjerujte nikada nije dobro u prostornom uređenju nešto preskočiti jer vam se to kod tad odbije o glavu. I govorili smo o problemu Srđa, jutros je bilo i o tome govora. Da nije bilo onako propisane procedure u donošenju urbaničkog plana uređenja Srđa i dubrovačka javnost nije se mogla izjasniti za Srđ, za svoje viđenje kroz vijećnike gradskoga vijeća pa i kroz referendum koji je održan i koji je tu investiciju u određenom dijelu zakočio, taj Srđ danas ne bi bio onakav kakav je. A ta procedura koja je na kraju krajeva i referendumom rezultirala i raspravom na gradskom vijeću je učinila da taj projekt bude doista prihvatljiv i dobro za investitora, a da je to bilo preskočiti tu proceduru koju ćemo s ovim zakonom preskočiti ako ga ovako usvojimo bojim se da će se prvenstveno investitoru to obiti o glavu.
Hvala. Jadranka Kosor replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolega Bačiću drago mi je da ste vi makar na kratko spomenuli Projekt Brijuni-Rivijera puno smo radili, bio je to dobar projekt i činjenica jest da u političkom smislu, a to govorim zaista dobronamjerno prvi veliki okršaj u danas vladajućoj koaliciji se dogodio tada zbog činjenice da sam vi ste spomenuli gospodina Jakovčića, zbog činjenice da sam tada kao predsjednica vlade ja trebala potpisati taj ugovor. Međutim to nas poučava još nečem, nije važno tko što napravi, bitno je da dobre projekte nastavljamo, da na dobrim projektima radimo. I napokon u politici da učimo na iskustvu drugima, dakle i na uspjesima ali i na greškama drugih. Ja bih tu spomenula projekt u onoj ne prošloj nego pretprošloj vladi dakle veliki projekt Zakona o golfu, koji je u konačnici prošla vlada ukinula. Zašto? Zato što smo vidjeli, to je isto bio jedan od takvih sličnih nadzakona koji je trebao pospješiti izgradnju golf terena u RH, a mi smo u prošloj vladi konstatirali da se ništa osobito nije dogodilo nakon donošenja toga zakona, ništa, niti smo dobili veliki broj izgrađenih golf terena niti veći broj turista i da svi propisi postojeći u Hrvatskoj su omogućavali i bez toga zakona da se golf tereni ako ima interesa i kada bi bilo interesa mogu graditi. Pa smo mi zbog velikih prigovora u jednom dijelu sličnih ovima koje danas iznosimo mi smo donijeli odluku da taj zakon stavimo izvan snage. Dakle i taj primjer ističem zbog toga da su naše rasprave nas zastupnika danas u opoziciji dobronamjerne zato što zaista želimo da hrvatski propisi budu takvi koji će privlačiti, a ne odbijati investitore.
Odgovor na repliku Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Slažem se poštovana kolegice Kosor s ovim što ste rekli. Ja se nakon dvije godine s pravom, ovaj Domagoj je bio s nama u tom timu, gdje su danas Brijuni, gdje su danas Kupari, gdje je danas zračna luka a to su bili projekti koje smo radili u zadnja dva mjeseca mandata čini mi se i bili su u fazi raspisivanja natječaja i čini mi se po jednoj vrlo brzoj efektnoj ako tamo mogu reći proceduri koja je omogućila da vrlo brzo dođemo do investitora. I ono što smo tada promijenili u zakonu i što mislim da je dobro i to zamjeram ovom zakonu što smo rekli, investitor će biti predlagač urbaničkog plana ili detaljnog plana kako god se on zvao. To smo rekli, dajmo njemu da on skroji gaće, hlače a ne da mu netko drugi kao što, napravi projekt prema kojem bi on trebao investirati. Dajmo njemu da on odluči kako će investirati. A na kraju, i onako odluku o tome donosi nadležno gradsko, odnosno općinsko vijeće iako ta jedinica lokalne samouprave se sa time ne slaže pa će se u nekakvom razgovoru naći zajedničko rješenje. Ali reći da investitoru Brijuna ne treba dokument prostornog uređenja kako god se on zvao za mene je to neprihvatljivo. Jer ćemo tog investitora dovesti u takvu nevolju ako on gradi jedan veliki projekt kao što su Brijuni rivijera a da u startu ne zna koliko ta investicija vrijedi, što ga sve tamo očekuje, za mene je posve neprihvatljivo da ne kažem neozbiljno.
Đurđica Plančić, replika.
Hvala. Pa poštovani kolega Bačić, ja vas danima slušam i ovdje i na odboru kako se zdušno zalažete za prava jedinica lokalne samouprave da upravlja svojim prostorom i da im se ne nameću rješenja koja oni možda ne žele. Zato vas lijepo molim da mi pojasnite, kako je moguće da smo mi u Starom gradu na Hvaru, dakle na otoku, izmjenom prostornog plana Splitsko-dalmatinske županije u kojoj upravo vaša politička opcija ima već predugo većinu i koji je jučer donesen dobili dvoje nove turističke zone, dvije zone marikulture i kamenolom, dok su istovremeno izbrisane tri postojeće turističke zone. I sve to unatoč upornom, jednoglasnom protivljenju svih subjekata i svih političkih opcija u gradu. I ovo se prostorno … [[Govornik se ne razumije.]] dogodilo dakle prije donošenja i tog novog Zakona o prostornom planiranju i ovog zakona kojeg danas govorimo i to sa potpuno istom argumentacijom, poticanja i brže realizacije investicija. Pa toliko o vjerodostojnosti vašoj i HDZ-ove dakle skrbi o ulozi jedinica lokalne samouprave u prostornom planiranju. Znači li to kolega da se vi zalažete da samo županije i to po mogućnosti samo one u kojima vi imate većinu imaju pravo nametati investicije jedinicama lokalne samouprave. Ovaj Zakon o kojemu danas raspravljamo kaže da se investicija ne može realizirati … [[Govornik se ne razumije.]] prostornog plana. I da će u odluci o njezinoj realizaciji sudjelovati predstavnici jedinice lokalne samouprave. A naša Županija Splitsko-dalmatinska je upravo taj strateški plan jedinici lokalne samouprave kreirala suprotno našoj volji i proglasila ga obveznim. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Evo kolegice Plančić ja doista ne mogu konkretno govoriti o tom prijedlogu, ja s njime nisam upoznat. Zakon o prostornom uređenju je itekako definirao pristup izmjeni općinskog prostornog plana, odnosno prostornog plana uređenja općine i prostornog plana županije. U županiji iz koje ja dolazim a to je malo, već jutros spomenu i kolega Marelić se mijenja prostorni plan. Ali prostorni se plan mijenja na temelju zahtjeva jedinice lokalne samouprave iz 2011. godine koji je podržan pismom novog načelnika koji je izabran … [[Govornik se ne razumije.]] na ovim lokalnim izborima. Prema tome, slažem se sa vama potpuno da u Starom gradu županija ne bi trebala nametati rješenja ni kada je u pitanju marikultura ni kada je u pitanju bilo koji drugi, bilo kakva druga namjena prostora. Ali mi je sada čudno, kako to da se sve političke stranke tamo ne slažu a ipak je doneseno, to mi, nešto mi ne štima. Jer ako se sve političke stranke sa nečime ne slažu pa valjda onda se ne može donijeti. Ja mislim da je to, tu mi nikakva logika. Ali se slažem i to stalno ponavljam, na prostoru jedinice lokalne samouprave, gradsko, odnosno općinsko vijeće je ono koje odlučuje o prostornom uređenju. Postoje iznimke i to podržavam, postoje iznimke kada postoje važne infrastrukturne prometnice, koridori koje mora onda uskladiti sa njima i županija i jedinica lokalne samouprave. I tu nema zbora oko toga. Ali za nekakve manje projekte, bilo gospodarske namjene, bilo javne namjene tu je isključivo nadležnost po meni lokalne samouprave tj. grada, odnosno općine. I tu županija na taj način treba postupati da mijenja prostorni plan županije ukoliko je inicijativa od lokalne zajednice.
Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Kolega Bačić, govorio si da je nužno, govorili ste da je nužno ubrzati procese i otklanjati prepreke za investitore, naravno da je to jedan od velikih prepreka aktivnosti ukupnoj. Ali zašto samo otklanjati prepreke i ubrzavati procese pojedincima? Pa to je nužno svima ako želimo dobrobit ovoj državi i ako hoćemo podići ukupnu ekonomsku aktivnost. Jer neće doći do gospodarskog razvoja ako samo pojedini budu preferirani jer time će se narušiti konkurencija. Primjerice sad, netko investira u turistički sektor, kompleks 150 milijuna kuna, jedan investitor koji je usput osuđivan za nekoliko kaznenih djela, oprao novac, kriminalac dokazani. Njemu će se država klanjati i sklanjati s puta da bi on mogao sve ubrzano dobivati. I istodobno imate 20 investitora po 100 milijuna kuna, oni će morati u red za čekanje, zbog onog prvog će se kažnjavati službenici a zbog ovih drugih će se nagrađivati službenici koji ih budu sprječavali. Ali isto tako ne zaboravimo, je, dobro ste kazali da je porezni sustav i cijena rada bitni za investicije. Bitni su i doprinosi, bitna je i vodna naknada, bitna je i snaga za električnu energiju. Nitko neće ulagati u Hrvatsku i otvarati proizvodnu halu u kojem su troškovi građenja niži od troškova snage električne energije potrebni za tu vrstu proizvodne hale. Tu je problem isto tako ključan. A dodatni problem je porezi novi, porezi nenajavljeni. I ministar financija naoružan sa porezima kao sa strojnicama čeka u zasjedi i kaže ne možete unutra ovdje su zabranjene investicije i aktivnosti. Samo za odabrane puštamo, velike i moćne.
Odgovor na repliku Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Marić, ja sam to rekao a i vi ste potvrdili dakle ja ne znam kako braniti zakon u kome ono što je dozvoljeno bogovima nije volovima. To mi nikako nije jasno i ja sam siguran da će ovaj zakon imati debelu provjeru na Ustavnom sudu kada se određene procedure budu odnosile samo na neke, dakle kad nešto što je razumljivo i trebalo bi biti dostupno svakom građaninu neće biti prema ovom zakonu dostupno. I zato uporno ponavljam, zašto smo 20 mjeseci donosili zakone kojima smo propisivali procedure, kojima smo utvrdili odredbe kako izdavati akte za građenje, kako utvrđivati pravni interes na određenom zemljištu, sada s ovim zakonom mijenjamo naglavačke i tu proceduru ostavljamo samo za privilegirane u ovoj državi, a za obične građane ne. I druga stvar, rekli ste, spomenuli ste da pored poreza, pored cijene rada postoje jasno i parafiskalne naknade koje su ogromne i koje destimuliraju odmah u startu investitora. Zato su pametne one jedinice lokalne samouprave koje znaju u pravom momentu spustiti komunalni, kad ocijene da im je određena investicija od značaja za razvoj pojedine jedinice lokalne samouprave smanje i komunalni doprinos, smanje i druge naknade koje su u njihovoj nadležnosti pa bi bilo dobro da i država je ovim zakonom propisala uz one kriterije koji su vrlo općeniti i po meni do kraja nisu jasni, da je propisala koje su to mogućnosti da država, Hrvatske šume, ceste, HEP itd., pomognu tom investitoru. Jer kao što ste maloprije u prijašnjoj replici rekli, koliko je puta HEP zbog nedostatka potrebne instalirane snage na određenom prostoru zaustavio investicije. Tko se tim poslom bavi zna koliko je investicija zastalo zbog toga što nije donesena ili voda ili odvodnja ili struja.
Hvala. Krešimir Bubalo, replika.
Hvala lijepo. … [[Govornik nije uključen.]] da ponovim, vrlo konstruktivno ste raspravljali i pitate se tko je glavni krivac. Vjerojatno su svi krivi, ali ja vas pitam tko će 2014. bit nakon donošenja ovog zakončića kriv ako ne bude novih investicija. Vjerojatno investitori. Ali isto tako, gledajući prijedlog zakonskog rješenja i taj famozni članak recimo 13., ako središnje tijelo državne uprave … upravno tijelo kaznit će se novčanom kaznom 5000 kuna. Ali ono što je bitno, uplaćuje se u korist državnog proračuna Republike Hrvatske, znači osuđuje se jedinice lokalne uprave ili državna uprava, ali svejedno novci idu u državni proračun. Logično bi bilo da ide onda ako nije jedinica lokalne ili regionalne uprave kriva da ide njoj u proračun, barem neki da ima prihod dok investitor ne bude određen ili razriješeno pitanje do kraja. Prema tome, investitora ako i bude mene zanima u idućoj godini da točno imamo i evidenciju tko će to biti kažnjen i da dobijemo možda izvješće na kraju iduće godine, da vidimo koliko je bilo kazni i koliko je bilo investitora i tko je to bio kažnjen.
Odgovor na repliku, Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Bubalo, meni se čini da na kraju iduće godine ovaj zakon neće biti … zato što ja ne vidim njegove dosege pa onda njega ne bih ni osuđivao. Ja ne mislim da on može bitno potaknuti investicije, nažalost. Volio bih da budem u krivu i da me na kraju iduće godine Vlada ovim zakonom demantira i da dođe do jednog tsunamija već ranije najavljenog u investicijama u Hrvatskoj. Prema tome, ne mislim da će ovaj zakon bitno tome doprinijeti pa da će nas on ugodno iznenaditi pa onda neće biti ni kriv ako do njih ne dođe. A s druge strane kažete kazna ide u državni proračun, sredstva od kazni ide u državni proračun. Ovo je dakle jedan ogledni primjerak kojeg smo već vidjeli kada smo donosili Zakon o građevinskoj inspekciji gdje se općinama i gradovima nameće potreba da njihovi komunalni redari postaju u isto vrijeme i građevinski inspektori i kada oni donose mandatne kazne taj prihod opet prihod državnog proračuna. Prema tome, Vlada tu ima jednu zgodnu već naviku da nešto optereti lokalna samoupravu, a kad ona to onda reagira po takvom zakonu, nešto naplati dođe u državni proračun kao njegov prihod.
Nastavljamo sa raspravom. Kolega Tomislav Klarić, izvolite.
Gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege zastupnici. Danas … kroz nekoliko replika rekao po prilici što mislim o ovom zakonu i koja je njegova jedina i osnovna mana najveća, što u ovom trenutku nemamo strategiju razvoja Republike Hrvatske. Svjestan da će većina u ovom Saboru donijet ovaj zakon napisao sam pet amandmana, jednog sam sad izbrisao odnosno povukao jer u gotovo istovjetnom sadržaju ga je dao gospodin Giovanni Sponza. Naša promišljanja su ovdje jednaka. Kolega iz HDSSB-a je spomenuo članak 16. i razlog da zbog njega neće glasat za ovaj zakon. Ja govorim ovdje o člancima od 16. do 20. upravo u onom dijelu koji se odnosi na problem šumskog zemljišta, skidanja šumsko-gospodarske osnove, raspolaganje tim zemljištem bez javnog natječaja, skidanjem vlasništva i statusa javnog dobra. Stoga u amandmanu kojeg ću dat prvom u članku 16. predlažem da se doda novi stavak koji glasi: "U slučaju izdvajanja šuma i šumskog zemljišta potrebnog za provedbu strateškog projekta iz šumsko-gospodarske osnove i prinošenje prava vlasništva na drugu osobu obvezuje se izrada fisibility studija ili studije opravdanosti namjeravano zahvata u prostoru, kao i obveza izrade studije utjecaja na okoliš, uz primjenu svih pozitivnih zakonskih propisa vezanih uz zaštitu okoliša.". Ovo je itekako prevažno pitanje za ono što se može dogodit na nekom takvom zemljištu, na nekom takvom prostoru i ovo ne govorim bez razloga. U drugom amandmanu u članku 21. u stavku 4. predlažem da se nešto promijeni što nije logično. Nije logično da se nekom daje koncesija na 99 godina, praktički jedno stoljeće. Znamo što se u proteklom stoljeću događalo od Austro-ugarske preko Kraljevine Jugoslavije i NDH i socijalističke Jugoslavije, pa Domovinskog rata i svega. Koliko vlasti, koliko uređenja, koliko svega se u proteklih 99 godina promijenilo. Ono što je logično i što je realno je da se koncesija može dati maksimalno od 25 do 30 godina uz iznimku u slučaju onoga što je prije bilo propisano da za koncesiju na duži rok od 30 godina Vlada može odobriti koncesiju ali isključivo uz suglasnost Hrvatskog sabora. Ovdje u ovom zakonu malo se spominje Hrvatski sabor i malo se spominje to što bi trebalo Vladi odobrit Hrvatski sabor. Ja ne znam zbog čega se u tom dijelu ignorira. U članku 23. stavku 1. mislim da je taj amandman praktički prihvaćen s obzirom a pažljivo sam ponovo preslušao odgovor na moju repliku ministra Vrdoljaka, kolege iz SDP-a. Predlažem da se u tom članku 27. da se, i stavka 1. zakona koji se odnosi na izdavanje dozvola iz upravnog briše samo riječ, dva slova "ne". To bi značilo da se primjenjuju odredbe koje su vezane uz zakonske propise vezano za izdavanje dozvola i prostorno planiranje. I još jedan amandman, treći amandman koji je vrlo bitan, a tu ima vas iz obalnog područja, iz područja koji je na otocima, uz more, poznat onaj Zakon o zaštićenom obalnom području. Predlažem, a to ne znam koga bi trebalo smetat da se u članku 23. stavku 1. doda i propisi kojima se reguliraju uvjeti gradnje na zaštićenom obalnom području. E sad, malo o samom zakonu i kako ga ja osobno vidim. Mi u ovom trenutku, a to smo rekli u startu ne znamo što su to strateške investicije, odnosno to su sve investicije ukoliko su veće od 150 milijuna kuna, 75, 20 ili 20 milijuna. A onda u istom tom članku u stavku 2. govorimo ili, ili, ili, ili. Dakle, može sve. E sad se pita gdje? U ovom trenutku ponovo ponavljam 555 općina i gradova, svaka pa i najmanja ima barem jednu poslovnu ili gospodarsku zonu sa gotovim urbanističkim planovima, sa gotovim uvjetima da se popuni i da se kreće u izgradnju. I onda se postavlja pitanje ubrzane realizacije projekta. Postavlja se pitanje tko će na takvom terenu koji će Vlada izvadit na primjer iz šumsko-gospodarske osnove i šumskog zemljišta graditi infrastrukturu. Opet se vraćamo na jedinice lokalne samouprave i ne znam koliko mi vodimo brigu o tome i koliko građani znaju, ali proračun jedinica lokalnih samouprava u onom iznosu kako su prikazani uglavnom su manji za 25%. Zašto? Za svaku infrastrukturu koju gradi jedinica lokalne samouprave u bilo kojoj poslovnoj zoni i jedinica lokalne samouprave je investitor plaća PDV, dakle 25 %. Nakon 2007. kad je donesen Zakon o vodnom gospodarstvu plaća i vodni doprinos, a onda i vodnu naknadu. Dakle, to su sva sredstva koja jedinice lokalne samouprave uplaćuju u proračun. E sad se vratimo opet što bi to bila nekakva strateška investicija. Dat ću vam jedan primjer iz početka dvije tisućitih godina kada je u jednom lijepom starom gradu na moru kao strateška investicija najavljivana pompozno kupnja ogromne dizalice. Ta dizalica je tada koštala 30 milijuna dolara. 30 milijuna dolara do prošle godine su se otplaćivale kamate, od prošle godine otplaćuje se tih 30 milijuna dolara a ta strateška investicija stoji, rđa već 12 godina na istom mjestu. Godišnje radi možda dva, tri puta i to s kapacitetom od 75%. To je bila strateška investicija koja je mimo volje jedinice lokalne samouprave nametnuta na taj prostor. Devastirala prostor, stoji, a porezni obveznici i ova naša država otplaćuje preko Lučke uprave tih 30 milijuna dolara. Druga opasnost ovog zakona neki dan sam pisao očitovanje predsjedniku Vlade, predsjedniku države i Državnom odvjetništvu na prijavu jednog gospodarstvenika. Čovjek lijepo kupio zemljište pored poslovne zone u zelenom pojasu, provjerili smo platio je 3 i pol eura vlasniku privatnom. I dolazi nama, on je gospodarstvenik, moramo mu dat zemljište u poslovnoj zoni jer će on tamo investirati koje vrijedi 80 eura jer je grad toliko koštao. Ovaj zakon omogućava ovako kako je napisan bez jedinice lokalne samouprave takvom nekakvom da dobije na tom prostoru mogućnost da gradi. I mislim da to nije u redu. Opet se vraćam na drugi zakon koji je u simbiozi sa ovim. To je novi Prijedlog zakona o prostornom uređenju, gdje se eliminiraju jedinice lokalne samouprave o odlučivanju onog što će se događati na njihovom prostoru i ja mislim osobno da to nije dobro. Ja ne vjerujem da postoji jedinica lokalne samouprave u RH koja žarko ne želi investicije. Evo, ukoliko ima investitora u ovom trenutku mi mu možemo ponudit u Primorsko-goranskoj županiji dvije, tri, četiri, pet, deset, pedeset, sto, dvjesto, tristo tisuća kvadrata zemljišta komunalno opremljenog sa spojem na autocestu sa željezničkom prugom sa magistralnim plinovodom. A sjetimo se kako se po ondašnjem važećem zakonu izgradio magistralni plinovod Pula-Karlovac. To je bila investicija koja je krenula preko noći, izgrađena praktički preko noći uz sva izvlaštenja, sve ono što je bilo potrebno. Ovdje govorimo, upišemo riječ interes Republike Hrvatske. Tu dolazimo i do Zakona o izvlaštenju moj amandman na prijedlog zakona od ministra Marasa gdje sam govorio i dao amandman da se upiše samo jedna riječ interes RH, nije prihvaćen nego je stavljen gospodarski interes Hrvatske unutar obuhvata prostornih planova, odnosno urbanističkih planova poslovnih zona. Da je to tad prihvaćeno koliko bi se mogla ubrzati investicija na tom prostoru. Da ne govorim ovo što je kolega iz HDSSB-a spomenuo da moj gospodarski subjekt koji dolazi raditi u poslovnu zonu moramo moliti HEP, utjecati na ne znam koga da izgradi trafostanicu pa neće da mu gradi trafostanicu jer to nije u njihovom planu pa gradi investitor i grad da bi na kraju predao besplatno vlasništvo HEP-u da bi ovaj njemu dao struju. To su problemi ove države i zašto nas stoje investicije. I završno, nedavno je bio njemački investitor kod mene zadovoljan cijenom zemljišta, infrastrukturom, svim želi investirati. Pita me jedno pitanje, da li mu možemo garantirati da će ovakvi uvjeti biti narednih 5 do 10 godina. Rekli smo ne možemo. Pa ministar Linić je nedavno najavio da će se zakon mijenjati pet puta u jednom danu [[Upadica Zgrebec: Hvala lijepa.]] Njegov odgovor je bio a kako mislite da ćemo mi investirati?
Vrijeme. Hvala lijepa. Trebam reći kolega vi ste među malobrojnima koji ste govorili sukladno Poslovniku o zakonu u drugom čitanju. Hvala vam. Srđan Gjurković, replika.
Hvala lijepa potpredsjednice Hrvatskog sabora. Dakle, vi govorite stalno i to je normalno sa aspekta lokalne samouprave, kažete jedan od glavnih razloga što nema Strategije razvoja RH. A ovaj zakon je temeljen u biti u prvom redu na prostornim planovima županija, odnosno lokalne samouprave. A prostorni planovi su definicija u biti Strategije namjene i gospodarenja prostorom lokalne samouprave. I nikakve situacije se ne mogu dogoditi i niti ovaj zakon omogućava da se u susjedstvu vaše gospodarske zone javi investitor državi i da on tamo gradi bilo što. Da li su gospodarske zone u Hrvatskoj, a nisu to je očito, dovoljno privlačne stranim investitorima? Jer smo ih s jedne strane kako bi mi dolje u Dalmaciji rekli nakrcali i različito opremili i različito definirali po cijenama koje nudimo to je drugi problem. Da li u biti investitor koji dođe u zonu želi se spojiti na priključak HEP-a, a ona kaže da trafostanica ali ne takvog kapaciteta jer vi nemate zainteresiranih za takve kapacitete. To su neke druge priče, ali tu nije samo problem HEP-a, problem je u planiranju gospodarskih zona kojih imamo više nego što je potrebno. Zašto? Zato što investitori žele investirati tamo gdje oni hoće, a ne gdje mi hoćemo. Prema tome, namjena i gospodarenje prostorom lokalne samouprave je definirana i ovaj zakon samo pomaže i ubrzava da bi se realizirali projekti koji čekaju.
Odgovor na repliku, Tomislav Klarić.
Pa kolega rekli ste da ja govorim s pozicije lokalne samouprave. A s koje pozicije ću govoriti ja i bilo koji od vas ovdje u Saboru? Lokalna samouprava su naši građani, su državljani RH. Takav je ustroj, mi smo njihovi predstavnici. Ja ne govorim ovdje u ime nekog grada nego govorim ovdje u ime nekakvih svojih građana. I ovo što sam dao primjer svoj govorim iz razloga jer tu dobro znam problematiku, a znam da je takva problematika i u Slavoniji i u Dalmaciji, naročito u Gorskom Kotaru. Ovdje nismo spomenuli Gorski Kotar, izgrađena je autocesta. Primjer iz Čabra neki dan sam bio gore. Država, odnosno Hrvatske šume su odobrile jednom gospodarskom subjektu negdje u Fužinama 50 tisuća kubika drvne mase, drugom gospodarskom subjektu u Čabru nisu odobrili 5 tisuća kubika pa mora uvoziti iz Slavonije da bi mogao raditi nekakav gotovo proizvod. O tome ja govorim. Govorim o tome da ne znamo što želimo. Da li želimo izvoziti primjer drvnu masu u trupcima, vagonima u Italiju, Austriju ne znam gdje pa kupovati poslije stolice i namještaj ili želimo u tom Gorskom Kotaru ili negdje gdje su šume omogućiti izgradnju pogona koji će finalizirati proizvod koji proizvod ćemo negdje slati po svijetu, valjda ga i unovčiti i proizvesti kao sirovinu? O tome govorim. Govorim o tome da imamo potencijale, imamo more, imamo šume, imamo polja. Koja je naša strategija razvoja? To je dokument koji je trebao prethoditi ovom zakonu. U svakom slučaju ovaj zakon neće polučiti drugi rezultat od onog kojeg sad trenutno imamo ukoliko se ne trgnemo, ukoliko bez obzira tko je na vlasti na lokalnoj samoupravi u nekakvom gradu i općini izbori su prošli i tko je na državnoj razini ukoliko se te dvije glave ne spoji nego se bude nametalo nekakva rješenja jedinicama lokalne samouprave neće biti investicija kakav god zakon donijeli.
Boro Grubišić, replika.
Kolega Klarić govorili ste o davanju koncesija iz članka 1. koji kaže da je davanje koncesija u vezi s provedbom strateških projekata. E sad što su to uopće strateški projekti i kome će ići koncesija? Drugo pitanje je koncesija na 99 godina. O tome sam već pričao. Naime, da date djetetu koje ima 6 mjeseci koncesiju na 9 godina bebi ona to ne bi najvjerojatnije daj Bože da doživi kraj svoje koncesije. Ali ako dajete odrasloj fizičkoj osobi koja ima 30, 40 godina to znači da će se ta koncesija prenijeti valjda na njegovo potomstvo i na nekog drugoga. Dakle, zaista je čudnovato. Država državi može dati ili koncesiju pa ona kao što je Hong Kong otišao Engleskoj u ne znam ni ja na 99 godina ali ovako paušalno ocijeniti i odrapiti 99 godina privatnom licu to je zaista malo čudno i malo nezgodno. Nadalje, govorili ste i o tome da svakodnevne bombe Boško Buha svaki dan imamo počevši od, ajde ne bih htio tako možda grubo reći ali zaista je bombašenje i u modi, jedan dan imamo porez na nekretnine, drugi dan ga nemamo. Jedan dan imamo porez na nekretnine, drugi dan ga nemamo, jedan dan imamo porez na nekretnine HNS ne pristaje na to, jedan dan imamo Zakon o prostornom uređenju gospođe Mrak Taritaš, Vrdoljak kaže nema potrebe mi ćemo to uredbom o strateškim investicijama derogirati, jedan je car gol, drugi dan je car obučen i takva jedna nesigurnost pravna i porezna u RH vodi do svega onoga o čemu ste vi pričali i s čime se slažem jer to su primjeri iz života.
Odgovor na repliku Tomislav Klarić.
Evo zahvaljujem se. Kolega zastupniče, vi ste rekli ključnu stvar što je to 99 godina. Ja sam nažalost naslijedio jedan ugovor u kojem je upravo to pisalo 99 godina. U 4 godine trajanja tog uvogora situacija se u potpunosti promijenila. Toliko je bio štetan da bi praktički jedinica lokalne samouprave bila bankrotirala koje je obaveze morala ispunjavati prema tom stranom investitoru. Dvije godine smo izgubili da bi izbjegli sudski spor i sklopili nagodbu da s njim raskinemo to, a ovdje govorimo o 99 godina. I kako ste rekli dijete koje se danas rodi koliko će imati godina za 99 godina i koje će potencijale će on moći koristiti ukoliko to damo nekom 10, o tome govorimo. Kada govorimo o strateškim investicijama onda je za mene prvenstveno strateška investicija ove države ravničarska pruga od koje se odustalo iako je prostorno-planska dokumentacija izrađena, usvojena i na županijskoj i na državnoj i na lokalnoj razini. Cesta Prižišće-Žuta Lokva građevinska dozvola, lokacijska dozvola, fizibiliti studio opravdanosti koja govori struka da je isplativa u 30 godina odustalo se, javno se reklo neće se graditi. I to je strateška investicija? Strateška investicija je bila magistralni plinovod Pula-Karlovac to su za mene strateške investicije koje mora država voditi, prisiliti nas u jedinicama lokalne samouprave da ih guramo i ubrzavamo, sve ovo ostalo su investicije za koje imamo dovoljno prostora tvrdim vam u koje možemo ugurati da li u Sv. Nedelju, da li kod vas u Slavoniji, da li u grad Otočac u njihovu poslovnu zonu Gospić, Senj bilo kuda, hoće na moru hoće u planinama hoće gdje god hoće jer ovo nisu strateške investicije, ovo su investicije. … u članku ili, ili, ili.
Hvala. Nastavljamo raspravu Damir Rilje izvolite.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, zamjeniče ministra sa suradnicom, kolegice i kolege koliko god vas ima. Evo ja koristim ovu priliku izraziti osobno razmišljanje u svezi Prijedloga Zakona o strateškim investicijskim projektima koji je tu pred nama i evo mogu reći da obzirom da je RH potrebno hitno pokretanje investicijskih ciklusa kao glavnog pokretača gospodarskog rasta i razvoja gospodarstva u RH to je namjera ovog prijedloga zakona stvaranje preduvjeta kako bi se povećale investicije u hrvatskom gospodarstvu odnosno unapređenje uvjete za gospodarenje dobrima od interesa za RH. Kako ne bih prepričavao zakon volio bih samo ukazati na nekoliko pitanja koja se meni osobno nameću u smislu povećavanja efikasnosti investicijskih ulaganja koje bi mogao ovaj prijedloga zakona donijeti. Osim usklađivanja sa 17 postojećih zakona koji propisuju moguće investicije dakle gospodarstvo, turizam, energetika, javno pomorsko dobro, prostorno planiranje, Zakon o gradnji, zaštita okoliša, parkovi prirode i da dalje ne nabrajam, zakon predviđa usklađivanje investicija sa prostorno-planskom dokumentacijom koja je bila potrebna i do sada ali uz mogućnost intervencije države kako bi osigurala ulaganja. Naravno nadam se da će to biti svakako uz dogovor sa lokalnom samoupravom i na neki način bi upravo tu tezu trebalo učvrstiti. Mogućnost rješavanja problema pojedinih pitanja o postupku u roku od 30 dana, a svakako bi želio vjerovati da će to funkcionirati. Zakon predviđa povjerenstvo a onda i radnu skupinu koja bi trebala osigurati timski rad tijela države županije, jedinica lokalne samouprave u ovisnosti o mjestu projekta. Do ovog čitanja izmijenjeno je u članku 7.koji definira sadržaj prijave projekata izmijenjena je točka 6.na način koji je prihvatljiv za strane investitore iz razloga što neke strane tvrtke koje su tek osnovale svoju podružnicu u RH neće biti u potrebi dostaviti obrasce Bon1 ili Bon 2 ili Sol2 Bon plus, članak 8. Koji definira obvezu dostave izvoda iz kaznene evidencije, to je evo ako je provjereno i ako je moguće obzirom da je brisan u cijelosti nisam siguran. Članak 9. Izmijenjen na način da je definirao broj i sastav povjerenstva za procjenu utvrđivanja prijedloga strateških projekata. Isto tako definirani su i promjenjivi članovi povjerenstva iz redova jedinice lokalna i područna (regionalna) samouprave. Povjerenstvo i nove radne skupine koje bi trebale raditi na zajedničkom ubrzavanju ulaganja, to je korektno ukoliko se bude osiguravala operativnost, a ne administriranje. Zakon je sada pojednostavio podnošenje dokumentacije koju trebaju veliki ulagači priložiti uz investiciju. No možda tu treba tijekom vremena sagledati kako dodatno osigurati pojednostavljenje da ono uistinu to i bude naravno uvažavajući pozitivne zakonske propise. Naime postoji u našoj državi Hrvatskoj veliki strateški investicijski projekti koji se vode sa strane državnih tijela odnosno Vlade i ministarstava, a to se radi o strukturnim projektima od interesima za čitavu državu ceste, zračne luke, pomorske luke, željezničke pruge, infrastrukturne tvrtke, energetske tvrtke korištenje dobara u vlasništvu države. No velika većina projekta uostalom kao i cijeli ciklus ulaganja uglavnom se događa u jedinicama lokalne samouprave, gradovima i općinama, a zahtjevi za takvim ulaganjima vjerujte često nisu tako mali ili manje važni. Tu se radi o većini zahtjeva u ulaganjima koja uglavnom mogu osigurati potencijal za zapošljavanje većih broja radnih mjesta. To vam je činjenica kao i ona da se uglavnom najveći broj ljudi zapošljava u malom i srednjem poduzetništvu. Ovim sam želio reći da gradovi i općine nemaju alate kojima mogu potencijalnim ulagačima osigurati upravo ono što oni žele. A to je riješiti sve na jednom mjestu u jedinici lokalne samouprave i to bez dugih čekanja. Sve ostalo kada se radi o ovakvim projektima i za takve ulagače je servis ili pozadina u kojima isti ne žele gubiti svoje vrijeme i pretpostavljenu dobit od ulaganja. Točno je da sada čelnici jedinica lokalne samouprave mogu sudjelovati u strateškim projektima kroz povjerenstvo i operativne skupine. Ali tko će se usuglasiti između jedinica lokalne samouprave i tijela državne uprave a što nije a što jest strateški projekt. Obzirom da će mnogi za jedinicu lokalne samouprave biti strateški projekti. Želim vjerovati da će to biti moguće donositi bez dugih čekanja i u suglasju jer bi državi Hrvatskoj trebao biti strateški projekt i ono što je strateško za jedinicu lokalne samouprave. Istina je što se tiče prava Vlade, ona sada može, a na što upućuje i Hrvatska gospodarska komora sukladno članku 3., članku 16. i članku 24. konačnog prijedloga zakona, lakše, jednostavnije pristupiti mogućem izvlaštenju raspolaganju nekretninama u vlasništvu Republike Hrvatske bez javnog nadmetanja i da ministar pomorstva može samostalno odrediti granicu pomorskog dobra a također i u dodjeljivanju koncesija. No, važno je napomenuti šumsko zemljište u državnom vlasništvu a osobito ono na kojemu čak šuma i nema a ipak se tretira kao šumsko i uvijek se nalazi u nekoj jedinici lokalne samouprave a nikada ga ona nije dobila na korištenje. Većina ulaganja određena člankom 5. ovog Zakona ne bi smjela biti kruto shvaćena jer će se dogoditi u slučaju da u jedinicama lokalne samouprave imaju zahtjeve za višestruko premašivanje postavljenih iznosa ulaganja ali ulaganja manjih od predviđenih ovim člankom a jednako strateška za tu jedinicu lokalne samouprave. Obzirom da ulagači, investitori se moraju obraćati središnjem tijelu državne uprave nadležnom za gospodarstvo, dakle Ministarstvu gospodarstva onda se nameće činjenica da se veliki dio ulagača koji se sa svojim zahtjevima pojavljuju na mjestu ulaganja u jedinicama lokalne samouprave moraju usmjeravati prema državnim tijelima. Na taj način potencijalnog ulagača sa mjesta ulaganja upućujemo u šumu administracije raspoređene od jedinica lokalne samouprave … [[Govornik se ne razumije.]] agencija i ministarstava a oni upravo očekuju stvaranje poslovnog povjerenja na mjestu njihovog ulaganja, dakle jedinici lokalne samouprave u okviru značaja i karaktera, odnosno kategoriji investicije. Primjer ulaganja u jedinicama lokalne samouprave za koju osobito mogu navesti primjere … [[Govornik se ne razumije.]] pojavljivati, uobičajeno se pojavljuju od milijun kuna do 50, 60 i 10 milijuna eura i više. Naravno, bilo je potrebno osigurati prostorno plansku dokumentaciju za to što je učinjeno. Ali to nije sve, ostaje i dalje problem centralizacije katastra, zemljišnih, koncesijskih odobrenja, usklađivanja planova sa planovima većeg reda a da ne govorimo o potrebi dokazivanja administracije na pojedinoj razini da nije nadležno za utvrđivanje opravdanosti ulaganja za pojedinu jedinicu lokalne samouprave. To jedinica lokalne samouprave utvrđuje svojim planom ukupnog razvoja i planom investicijskog ulaganja i naravno prostornim planom. Ovaj bi Zakon to trebao pojednostaviti u smislu odnosa Vlade i jedinica lokalne samouprave na toj relaciji u odnosu na nekakvu strategiju koja bi se trebala donijeti. Također i postoji problem u sklopu prostornog planiranja kada jedinica lokalne samouprave ne donosi odgovarajuću plansku dokumentaciju kojom bi stavila drugačiji prostor u funkciju za opće dobro a često se takvi planovi ne donose ili donose sporo a zatim čekaju na usvajanje u sklopu planova većeg reda npr. županijskih. Evo drago mi je danas bilo vidjeti pa npr. da u Splitsko-dalmatinskoj županiji ipak hidroavionski prijevoz će funkcionirati prema otocima. A evo imam primjer npr. da županijska ustanova za prostorno planiranje u postupku usvajanja izmjene prostornog plana za gospodarsku aktivnost sadašnjeg Brodotrogira, dakle moje jedinice lokalne samouprave nije jako dugo vremena htjela prihvatiti odluku predstavničkog tijela i grada kako bi investicija prošla već je zagovarala vlastita rješenja. Iako to nije ulazilo u njihovu nadležnost. Srećom uz pomoć županijskog vodstva i ministarstva taj postupak se priveo kraju. Dakle, postoji još jedan problem a tiče se strateških partnera koji su već ugovoreni, sa kojima su već ugovoreni strateški strukturni ulagači. Npr. na razini Republike Hrvatske za područje vodogradnje. Interesira me ostaju li oni u smislu već ugovorenih i potpisanih projekata i dalje ulagači koji se trebaju obratiti direktno državi u smislu potrebe proširivanju i dodatnog investiranja? Naime, kako stvari sada stoje postaju takvi ulagači koji sada već proširuju, kupuju i i ulažu u dakle dodatne i slične projekte koji se nadovezuju na postojeće. Recimo brodogradnja, servis i luke nautičkog turizma, zahtjevi za … [[Govornik se ne razumije.]] za mega jahte i slično. Na kraju, morao bih navesti da nema idealnog zakona i da ga se napiše kao idealnog uvijek su ljudi zaduženi za njegovo tumačenje i provedbu a tu onda dolazi u pojedinim slučajevima do zastoja. Ali svrha ovoga Zakona je osigurati brže i lakše provođenje investicija. I zato ga ja podržavam. Jednostavan je razlog, obavljanje reformi sustava kako bi odgovorili na zahtjeve tržišta je postupak koji traje i košta a naravno i potreban je. Ali radna mjesta i gospodarski rast nam trebaju žurno i želim i vjerovati da će ovaj Zakon barem malo tomu pomoći. Naravno ako se provede uz dobru volju svih sudionika.
Replika Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Rilje, vaša me rasprava podsjetila skoro na raspravu kolege Kajina koji sjeti negdje tu blizu vas. Naime, vi ste dobro ocijenili da se zapravo ovim Zakonom centralizira odlučivanje o davanju investicije, odnosno o velikim investicijama. Da biste utvrdili da je administracija u lokalnim i regionalnim samoupravama spora, neefikasna, neučinkovita, dakle da su postupci dugotrajni itd.. Dakle i onda ste na kraju rekli da ćete vi prihvatiti ovaj zakonski prijedlog. Pa mi nije jasno, dakle vi i poput, i onaj koji je napisao ovaj zakonski prijedlog ostavlja upravo ove male investitore, male uvjetno rečeno do 150 milijuna kuna na milost i ne milost upravo te administracije. A dakle, a u neku ruku ste zadovoljni što će biti centralizirani postupak za velike investitore. Pa šta će biti sa malim investitorima, šta će biti sa malim poduzetnicima? Nije li to ipak nekakva diskriminacija zapravo i jedno razlikovanje, distinkcija malih i velikih poduzetnik?
Odgovor na repliku Damir Rilje.
Poštovani kolega Grubišić, ja se s vama načelno slažem ako će ovaj zakon a ja sam maloprije u svojoj raspravi rekao da se nadam da će on potaknut priču da jedinicama lokalne samouprave sve strateško, dakle i onaj mali. Ja sam ovo shvatio dakle ovo navođenje pojedinačnih u zakonu uvjeta što bi to bila strateška investicija, ja sam je shvatio da to tako kažem labavo. Jer recimo npr. meni je strateška investicija ono što će otvoriti recimo 10, 20, 50 i ne znam koliko ili 100 ili 1000 radnih mjesta negdje. Ja se s vama slažem da je to ovdje navedeno, ali isto tako… … [[Upadica se ne razumije.]] Da, da, samo ja isto tako kažem nije 150 milijuna jedini uvjet. Ne, ne. … [[Upadica se ne razumije.]] I sad gledajte, ja mogu to gledat sa pozicije mora ali isto tako što će se dogodit, … veći broj radnih mjesta. On je onako primjera radi priča koja je rastegnuta, prerastegnuta, ali je činjenica da je priča koja drži vodu. Ja ne kažem da je ovo idealno, nema idealnog, to sam rekao u svojoj raspravi. Dakle, ja se ne bih uspoređivao sa nikim osim sa samim sobom. Ni ja vas ne uspoređujem ni s kim, dakle bedasto je, mi imamo isto ime, dakle ja i kolega Kajin i to je to. Ali činjenica je da on zagovara jedan dio kao i vi zagovarate jedan dio iz kojeg dolazimo, a sve to čini Republiku Hrvatsku. Dakle evo, ja u toj labavoj priči želim upravo ono o čemu se maločas govorilo, a to je strategija u kojoj će se uvažiti svi uvjeti gdje će nešto biti investicija i gdje će se shvatit kao strateška investicija jer ona proizlazi iz plana ukupnog razvoja jedinice lokalne samouprave. Nju donosi gradsko vijeće, predstavničko tijelo i mislim da je ne može nitko, pa ni ministarstvo, derogirat ono što bismo rekli, a evo ja to shvaćam kroz broj radnih mjesta. Hvala.
Hvala. Na redu je za raspravu kolega Dragutin Glavina.
Hvala lijepa poštovana gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Poštovani ministre. U obrazloženju donošenja ovog zakona, kao i pitanje koja će se njime riješiti navodi se da je temeljni razlog potreba hitnog pokretanja investicijskog ciklusa u Republici Hrvatskoj kao glavnog pokretača rasta i razvoja hrvatskog gospodarstva, a samo pokretanje investicijskog ciklusa i velikih projekata sigurno može pozitivno utjecati na ukupnu investicijsku klimu i na veća ulaganja u ostale projekte. Svi se slažu da investicije odnosno ulaganja, posebno u proizvodne djelatnosti, poljoprivredu, turizam, u ovom trenutku jedine mogu biti zamašnjak pokretanja gospodarstva i koji jedino može zaustaviti ove pokazatelje koji petu godinu bilježe trendove pada i koji još ne pokazuju sigurne naznake kretanja ka pozitivnom. Resorni dužnosnici Europske unije i MMF-a upozoravaju, a u zadnje vrijeme o tome govore i članovi Vlade, o potrebi uključivanja dodatnih mjera radi stabilizacije proračuna i financija te poduzimanje mjera za pokretanja gospodarstva. Sigurno je da predloženi zakon nije rješenje za cjelokupnu gospodarsku situaciju, ali može biti detalj koji će ubrzati investicije. Zakon ima ambiciju da promovira i pomogne velike investicije od strateškog značaja za državu, ali i da nauči cjelokupnu administraciju kako funkcionirati i prema projektima koji možda neće ići na listu strateških. Zakon ima i ambiciju stvaranja mogućnosti promjene imidža zemlje koji nas dugo prati, a to je da smo neefikasni i nesigurni za strane investitore. Osim lošeg imidža predlagač upozorava i na sporost administracije što bi novi zakon trebao promijeniti jer službenici postaju odgovorniji za provedbu pojedinih projekata. Što se tiče manjih, pa usudio bih se reći i srednjih investicijskih projekata, iznijet ću iskustva svoje lokalne sredine gdje sam u jednom može se reći dužem razdoblju obavljao razne rukovodeće odnosno dužnosničke funkcije. Realizirali smo u tom vremenu oko 20-ak projekata u dvije gospodarske zone. Za to smo primili priznanje i resornih ministarstava, posebno mi je drago priznanje za najbolju jedinicu lokalne samouprave na privlačenju stranih ulaganja. Sve ovisi o organizaciji, nadležnosti, pravima i obvezama svih sudionika u tom procesu od kupnje, koncesije ili darovanja zemljišta, od donošenja potrebnih detaljnih i prostornih planova do ishođenja lokacijskih odnosno građevinskih dozvola. Veliku ulogu u tome imaju i ustanove i poduzeća koji izdaju razne suglasnosti oko komunalne i druge infrastrukture, županijski i uredi državne uprave. I ako investitor sa svoje strane priloži urednu odnosno valjanu dokumentaciju za dozvolu ona se kod nas izdaje u roku 15 dana računajući, da se malo našalim, i subote i nedjelje pa i eventualno državne i crkvene blagdane. No kako je projekt veći i zahtjevnija dokumentacija, prostiranje možda projekta na površinama više jedinica lokalne samouprave, eventualno uključivanje dijela privatnog dijela državnog zemljišta. Problem je možda sa prometnicama, sa energijom, onda dolazi do nepremostivih teškoća koje mogu kompletno blokirati projekt ili ga barem rastegnuti na jedno duže vremensko razdoblje. Tu bi već zapravo trebao doći do izražaja Zakon o strateškim investicijama koji bi trebao biti jedno od ključnih oružja Vlade, ali isto tako i jedinica lokalne samouprave da kod privlačenja ulaganja ovi procesi budu obavljeni u najkraće moguće vrijeme. Inače, zakonom se pokrivaju ulaganja veća od 150 milijuna kuna, osim ako se radi o projektima koji će se sufinancirati sredstvima fondova Europske unije, kao i na otocima kada su ti iznosi manji. Možemo si postaviti pitanje zašto posebna pomoć za velike projekte? Zato jer su od važnosti za državu, što iziskuju izradu posebnih planova, eventualnih studija, zapošljava veći broj ljudi, veže uz sebe i pomažu malim i srednjim poduzetnicima i u gradnji i nakon završetka investicije. Za takve investicije potrebna je i dodatna kvalitetnija infrastruktura od prometne do komunalne i energetske što pridonosi razvoju toga područja. Iz tumačenja i obrazloženja predlagača vidljivo je da lokalna i područna samouprava je uključena u rad povjerenstva i da kroz svoje općinske, gradske i županijske prostorne planove i normalno detaljne planove uređenja ukoliko ih ima oni pridonose odnosno utječu na postupak, sam postupak ishođenja lokacijskih dozvola. Ja se neću posebno osvrtati na pojedine članke samog zakona, jer osim razloga zbog kojih se donosi, samog obrazloženja odredbi konačnog prijedloga zakona, potrebnim izmjenama radi usavršavanja zakonskog teksta zaključno sa primjedbama i prijedlozima iz dosadašnje javne i saborske rasprave oni su dati u prilogu konačnog prijedloga zakona. Ovaj Zakon o strateškim investicijskim projektima uz aktivnosti Gospodarske komore, gospodarske diplomacije i suradnju Vlade posebno sa jedinicama lokalne i područne samouprave trebao bi biti važan instrument kojim će se ubrzati procesi ostvarivanja javnih i privatnih projekata koji su od strateške pa i manje važnosti za našu državu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Boro Grubišić, izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice u ove kasne sate i sa obzirom na početak rasprave svašta smo danas čuli i bilo bi gotovo suvišno bilo što reći i vjerujte mi da mi se pobrkalo mnogo toga od početne ideje što ću govoriti, pa nadalje. No, s obzirom da sam prijavljen i izdržao do sada reći ću ono što sam htio, a to je da je ova Vlada od prvog trenutka shvatila da investicijski ciklus, investicijski zamah, kako netko voli reći tsunami je ono što je Hrvatskoj potrebno s obzirom na stanje koje je zatečeno prilikom preuzimanja vlasti. Bivši prvi, pardon da ne zaboravim to je vrlo bitno, prvi potpredsjednik Vlade je taj investicijski ciklus okrenuo prema energetskoj učinkovitosti i prema malom i srednjem gospodarstvu, poduzetništvu. Naime, to je i tendencija u EU da se upravo na poboljšanju ili povećanju energetske učinkovitosti i u malom i srednjem poduzetništvu postignu rezultati kojim bi se riješila i nezaposlenost i izišlo iz krize i recesije. No, od te energetske učinkovitosti, povećanja zapravo ne bi ništa, a malo i srednje poduzetništvo evo tek donosimo sada nakon dvije godine Strategiju malog i srednjeg poduzetništva, malog i srednjeg gospodarstva. Ovaj zakon koji se donosi ja bih rekao po većinom uobičajenom postupku hitnosti u Saboru RH gdje je preko 60% zakonskih prijedloga išlo po hitnom postupku ovaj zakon se donosi u dva čitanja. Ali on je po svojoj naravi prijek. Kada kažem da je prijek onda je stvar u tome da on derogira kako je već rečeno i Zakon o pomorskom dobru i Zakon o prostornom uređenju kojega je eto i o građenju kojega je donijela gospođa ministrica koja je iz iste stranke kao i ministar gospodarstva i potpredsjednik Vlade. Zatim Zakon o zaštiti okoliša i čak u članku 18. je upitan i postupak pred sudovima gdje piše da povjerenstvo, odnosno Vlada ili ministarstvo ima pravo požurivati hitnost postupka pred hrvatskim sudovima što je apsurd, zaista je apsurd. Što je cilj ovoga zakonskog prijedloga? Jasno i glasno piše koliko god ovdje to sugovornici i govornici branili to su velike investicije preko 150 milijuna kuna odnosno one koje su potpomognute potporama iz EU 75 milijuna kuna ili one na otocima ili područjima od posebne državne skrbi u visini od 20 milijuna kuna. No, ja tako ne bih razvrstavao strateške investicije, negoli upravo bih govorio o tome ili bar pokušao odgonetnuti što je to strateška investicija za Hrvatsku, je li most kopno Pelješac strateška investicija. Je li navodnjavanje prije svega u Slavoniji također strateška investicija? Znamo da je samo jedan i pol posto površine, poljoprivrednih površina navodnjavan. Je li kanal Dunav – Sava strateški projekt? Je li naša drvna industrija koja bi, ne bi trebala i šumsko gospodarstvo koje ne bi trebalo izvoziti 90% trupaca u inozemstvo nego bi trebala biti obrnuto, dakle izvoziti 90% finalnih proizvoda, a samo 10% trupaca je li to nama u Strategiji razvoja? Mi ne znamo. Ja znam da je to sve potrebno, ali to nigdje ne piše. Nemamo mi strategije. Je li možda tekstilna industrija koja je zamrla, a imala je tradiciju? Ili metalna industrija Đuro Đaković itd. Je li to strateško? Ne. Strateško je samo ono što vrijedi upravo ovoliko koliko vrijedi i kolika je investicija od 150 milijuna kuna, pa šta god to bilo, pa makar napravili na otoku ne znam zračnu luku eto to na Ižu. Eto to će, ako košta 150 milijuna kuna to je strateška investicija. Tako ispada po ovome zakonu. Bilo kakva da ne kažem bedastoća koja nekom padne, ali dobro 150 milijuna nije bedastoća na pamet i bilo gdje da napravi, bilo u šumskom području, bilo u morskom pojasu, u pomorskom dobru sve je to strateško ako je vrijednost 150 milijuna kuna. Dakle, radi se o tome o pojmu strateški, o tome što je to strateško za RH, što je vrijedno za RH bez obzira koliko ono koštalo. Ponekad kako reče kolega iz moje stranke Bubalo i investicija od 50 ili 100 milijuna kuna ako zapošljava 1000 radnika u tekstilnoj recimo industriji znači stratešku investiciju. Ne bih tako dijelio investicije na one do 150 i one ispod 150 milijuna, pardon do i preko 150 milijuna kuna. O samim člancima ovoga zakona, o koncesiji na 99 godina koja je pa neću reći da ne uvrijedim predlagatelja smiješna, da su to tri generacije ljudi. Dakle, sjetite se tko je to živio 1914. godine, još braća Radić itd. I tko je sad, dakle ajmo recimo zamislimo samo tko je i što je bilo prije 99 godina? Bio je početak 1. svjetskog rata, ubojstvo Franje Ferdinanda, druga država potpuno. Tko zna što će biti za 99 godina i što će se događati u RH i s RH. Dakle, to je jedna apsurdna brojka, koncesija na 99 godina. Nadalje, vidimo da je i SDP ponudio amandmane na zakon kojega sami predlažu. Pa što to znači? I to na članak 8. jer su shvatili da može a ne mora povjerenstvo, Vlada, dakle da su odnosi neriješeni. Dakle, zakon nije ni napisan precizno, nije napisan kako treba. Ajde sad da kažem neko nomotehnički uređen, nek bude i tako ali dakle sama Vlada, odnosno jedna koalicija stranaka u Vladi piše amandman. Što će još možda i Vlada napisati amandman na svoj vlastiti zakon? Ja ne znam, vidjet ćemo kad se ministar vrati i kad sasluša sve ove primjedbe koje smo danas ovdje iznijeli ako mu bude to dobro preneseno. O članku 16. ne treba ni govoriti. On govori da nekretninama u vlasništvu RH potrebnim za provedbu strateškog projekta Vlada Republike Hrvatske raspolaže bez javnog nadmetanja ili bez javnog prikupljanja ponuda po tržišnoj vrijednosti prema procjeni ovlaštenog sudskog vještaka. Dakle, potpuno se upravo kako smo i govorili ovdje derogiraju i da ne kažem diskriminiraju svi prijašnji zakoni koje smo donosili ovdje i uz silnu raspravu, uz silnu ovdje da ne kažem neću reći svađu ali disonanciju u mišljenjima i imali o tome dugotrajne, dugotrajne rasprave o svim tim zakonima. I o Zakonu o gradnji, i o Zakonu o pomorskom dobru, i o svemu smo ovdje raspravljali, donijeli 14 takvih zakona da bi se ovakvim jednim člankom u ovome prijekom zakonu to sve poništilo. Dobro je kolega Klarić iz HDZ-a jer ima Klarin i Klarić jel' primijetio da bi u članku 27. trebalo pisati, da bi taj članak trebao biti napisan tako da se riječca ne izostavi. Dakle, na izdavanje dozvole članka 26. stavka 1. ovoga zakona primjenjuju se odredbe propisa iz upravnog područja prostornog uređenja. Što to znači? Ako se ne primjenjuju znači prostorni planovi ne važe. Za ovakve investicije prostorni plan ne važi ako ostane riječca ne. I onda ovdje se stalno takmičimo i govorimo kako se to poštuju prostorni planovi. Ali članak 27. govori da se ne poštuju. Točno je da se ne poštuju jer piše u članku 27. jasno i glasno. O zaštiti okoliša i prirode i o ekološkim da kažem, odnosno udrugama koje zaista imaju mnogobrojne primjedbe na sve gotovo na sve investicijske projekte velike ili male. Od OMBLA-e i ne znam PLOMINA C pa do najmanjih projekata u državi Hrvatskoj. Dakle, trebalo bi dobro razmisliti i zaista ovaj rok od evo ovih 15 dana plus eventualno drugih 15 bi možda čak i zadovoljavalo jer stalno braniti projekte u ekološkim razlozima, razlozima zaštite okoliša i prirode treba vidjeti dokle to seže jer ako to zaustavlja projekte i investicije onda je ponekad mislim da je to ponekad pretjerano kao što je pretjerano i popodnevni odmor rakova ili ne znam ni ja vrabaca ili ne znam ni ja čega sve u našoj državi. Ono što je, zbog čega plan pojačanih investicija u RH ili povećanih investicija u RH nije uspio nije tako grozno. Nisu to ni račići, nije ni ekologija, nije to nego je stvar nesigurne porezne politike.
Hvala lijepa. Replika, Srđan Gjurković.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora. Poštovani kolega samo dvije stvari, moglo se i više izvući iz vašeg izlaganja. Vi kažete sve što je strateško ako je šumsko ili pomorsko a vrijedi više od 150 milijuna to ide u strateške investicije. Nije točno. Dakle, sve što je u prostornim planovima županija, odnosno jedinica lokalne samouprave može biti strateško ali sigurno da onaj koji želi ući u projekt strateških investicija prema svim ovim napomenama i zahtjevima koje mora dostaviti sigurno mora imati i veći dio zemlje kupljen a tek onda dolazi do otkupljivanja eventualnog šumskog područja koje je lokalna samouprava definirala da bude u građevnom ili turističkom ili iks području a sam natječaj bi uzrokovao naravno konkurenciju koja bi ne znam 100 kvadrata ili 1 hektar kupila po većoj cijeni i u biti blokirala investiciju i daljnji razvoj. I ovo što vi kažete članak 27. da se derogira plan prostornog uređenja nije. Ovdje jasno piše ne treba izrađivati urbanistički plan uređenja i detaljni plan uređenja ali prostorni plan mora se poštivati.
Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Kolega Gjurković ja šumom vi drumom kao ministri u Vladi. Dakle o tome što je strateško piše u ovom zakonu. Mi danas o njemu raspravljamo, što je strateško za Županiju Brodsko-posavsku to je druga stvar. Dakle ovdje raspravljamo o strateškim projektima važnim za RH i tu jasno i glasno piše i ja ne bih raspravljao jeli strateški projekt za Brodsko-posavsku županiju ne znam izgradnja novog streljačkog doma ili Gimnazije u Slavonskom Brodu ili Veleučilišta u Slavonskom Brodu, o tome na nekom drugom mjestu. Danas raspravljamo o ovome što ovdje piše, a i zakonu u članku 27.lijepo piše na izdavanje dozvola iz članka 26. Zakona ne primjenjuju se odredbe propisa iz upravnog … prostornog uređenja. Jasno i glasno piše ako znamo čitati. Hvala lijepo.
Damir Rilje replika.
Kolega Grubišić da … nastavimo samo sekundicu. Ma ne evo ovako ja mogu okrenuti … naopako ja sam rekao da želim i vjerujem u to da ono što je jedinima lokalne samouprave strateško da će to biti prihvaćeno kao strateško. E sada broj radnih mjesta, zar ne mislite da ne može biti 10 zaposlenih i investicija od 20 milijuna eura. Mislim da može. Dakle činjenica jest da se stvari i tako mogu sagledavati. Šta to znači? Znači da se ovaj cijeli zakon i donosi radi većih investicija i većeg zapošljavanja. Hvala.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Kolega Rilje drago mi je da ste se javili, naime to vi meni kažete šta je strateško i ja se slažem s vama da je strateško i da se što više ljudi zaposli ali to nije apsolutno predmet ovog zakonskog prijedloga. Dakle nije predmet ovog konačnog prijedloga Zakona o strateškim investicijama nekakva investicija u Splitu evo da kažem starački dom u Splitu iako će zaposliti tamo 20 ljudi sestara medicinskih, njegovatelja, šefa, tajnica, kuhara itd. ali to nije strateška investicija jer ne vrijedi 150 milijuna kuna. O tome se radi.
I na kraju potpredsjednik Milorad Batinić. Izvolite.
Hvala gospođo potpredsjednice. Naime pred nama je Konačni prijedlog Zakona o strateškim investicijskim projektima RH. kao i svaki zakon odluku bilo što što donosimo treba staviti u kontekst vremena i prostora i zašto se donosi i što je za cilj. Ja ću se referirati u svojem izlaganju i na određene rasprave koje su bile tijekom i prijepodneva i sada popodneva pa ću krenuti od nekih što je strateško, to je ključno pitanje i tema i izazvalo je dosta rasprave i diskusije. Isto tako trebali bi se prisjetiti i na određeni vremenski period na protek nekih 20 godina unatrag i ja sam sebe pitam danas zašto Hrvatska nema jednu generalnu strategiju razvoja, zašto nema sektorske strategije. Pa možda bi i o ovoj raspravi o ovom konačnom prijedlogu zakona bilo manje upita zašto je Vlada ta koja će određene projekte proglasiti strateškim. Ovaj zakon prije svega trebalo bi sagledati kao instrument koji će omogućiti brzu proceduru u ishođenju dozvola pa na kontu toga nije prihvaćeno kao takovo rečeno veli nemate niste stvorili dobru poduzetničku klimu, niste pokrenuli strukturne reforme. Da ste to napravili tada ne bi trebalo niti donositi ovaj zakon. Da, slažem se u potpunosti se slažem sa raspravom. Međutim, tko? Vrlo dobro znam radio sam dvije revizije na lokalnoj razini strategija razvoja svojega grada i vrlo znam dobro proceduru za jednu malu lokalnu zajednicu da treba više od godine dana ne samo proceduralno nego i metodološki jedna kvalitetna SWOT-a analiza prethodi svemu tome skupa. Da bi se SWOT analiza napravila za RH koja bi bila automatizmom i podloga za sektorske strategije gospodo, godina dana ne znam može me netko uvjeriti tko je više stručan u tome ali iz vlastitog iskustva naprosto nemoguće. No međutim iz ove rasprave koja je bila danas mi smo dobili jedno jezgro SWOT analize inicijalno jezgro. A što smo sve čuli da ne kažem strukturnih reformi, da ne kažem o derogiranju zakona, da ne kažem da se umanjuje nadležnost jedinica lokalne i područne samouprave, pitanje je kako želimo iščitavati zakonski prijedlog. Da li ga želimo iščitavati jel ovaj zakon u doslovnom smislu riječi je tehnikalija. Bilo je tu primjedaba mogu se složiti da jesu elementi makar ipak mislim da zakon ne bi trebalo uspoređivati sa pravilnicima, kao da je pravilnik postupovnik međutim on definira do zadnjih granica i određene procedure. Zašto? Kada se donosi neki zakonski prijedlog i nema elemente operativnosti u sebi tada govorimo mrtvo slovo na papiru. Kada je do u detalja propisana procedura tada kažemo da je postupovnk ili pravilnik. Ja sam uvijek kao operativac kao praktičar uvijek sam za ovakav pristup. Naravno ne može se svaka tema svaka tematika raditi na takav način jel bi onda možda neki zakonski prijedlozi bili kao materijali za sjednicu Sabora debeli. Ono što je također izazvalo dosta rasprave negativnosti ne bih želio biti možda i ići krajnost, nažalost to je naša svakodnevnica. Ovaj zakon se prije svega donio s razlogom i na inicijativu i dijela oporbe. Sjetimo se određenih rasprava unutar godinu dana, godinu i pol dana. U kontaktima sa poduzetnicima, sa poslodavcima, sa interesnim grupacijama. Otežani su problemi u komunikaciji sa javnom administracijom, ne možemo doći do građevinskih, ne možemo doći, prostorni planovi nisu ažurirani itd.. Znači niz smetnji. Ovaj Zakon upravo je na tragu toga. Strategija. Pa evo danas, sada ćemo imati jednu strategiju koja daje jedan mali segment koji je izuzetno važan. Ali ja isto ponavljam pitanje i to ću sada ponoviti kolegama sa desne strane, gospodo 20 godina zašto niste donijeli strategiju? Zašto. Nije jednostavno, slažem se, nije jednostavno. Postojali su određeni planovi, akcijski planovi, ovakvi ili onakvi ali nije se definirala jedna cjelovita sadržajna materija. Ono što bih se isto želio osvrnuti ukratko i na pojedine članke, članak 16. podnaslov govori o raspolaganju nekretnina u vlasništvu Republike Hrvatske. Pa ja bih bio izuzetno sretan da je ovaj Zakon donesen 2006. ili 2007. godine. U takvom ali sa tim ciljem, sa tom tematikom. Tada ne bi imao kao čelnik lokalne samouprave problema sa investicijama u svojem području. Ne bih imao problema. Investicija bi bila realno od ideje, od ažuriranja prostornih planova gotova za, ajmo reći uvjetno rečeno, optimalno godinu dana. Ovako je trajala 3 godine. Trajala je 3 godine. Članak 16. naravno čim se radi o imovini, slažem se, treba biti senzibiliziran za tu temu ali naprosto više iz razloga kada se netko opeče, onda i na hladno puše. I to je razlog zašto razumijem i rasprave pojedinih kolega. Međutim članak 17. doslovno ću ga pročitati: "Državno odvjetništvo Republike Hrvatske prije sklapanja ugovora o prenošenju prava vlasništva, osnivanja prava … [[Govornik se ne razumije.]] i osnivanja prava služnosti iz članka 16. stavaka 2. do 6. ovoga Zakona daje mišljenje o njihovoj pravnoj valjanosti.". Daje mišljenje o pravnoj valjanosti. Nadalje, članak 18., Vlada Republike Hrvatske, to je isto bilo predmet ili sugestija, ali vjerujem i išao sam si ga doslovno pročitati i tražiti mišljenje jer su određeni ljudi pravne struke, naši kolege kazali da se, da je to na neki način, neću reći … [[Govornik se ne razumije.]] ali sugeriranje sudbene vlasti da se neki procesi … [[Govornik se ne razumije.]] , ali evo pročitati ću. "Vlada Republike Hrvatske uz prethodno mišljenje resornog središnjeg tijela državne uprave nadležnog za pravosuđe određuje potrebu hitnog postupanja u određenom upravnom ili sudskom postupku potrebnom za provođenje strateškog projekta.". Ključna riječ je određuje potrebu hitnog postupanja. Znači upućivanja u proceduru. Znači Vlada, ja sam si ga tako iščitao definira što je bitno, koji su strateški projekti. I ukoliko postoji negdje problem upućuje se u hitnu proceduru. Znači to nije utjecaj na treći stup vlasti, to morate po hitnom postupku ići rješavati. Upućivanje u hitnost procedure. Ja ga tako iščitavam. Ono što bih želio po pitanju jedinica lokalne samouprave. Naravno ovo je po meni dobar način da su i čelnici lokalne i regionalne samouprave uključeni u povjerenstvo i da daju mišljenje. Ali isto tako ovo je političko tijelo i mislim da nitko ih u ovoj sabornici makar su bile rasprave i na kontra način neće sebi dozvoliti i osobnom autoritetu ako je izabran od građana da radi protivno interesima građana. Naprosto to je političko samoubojstvo. To je političko samoubojstvo. Nije to jedini motiv ali u određenim i kod određenih ljudi to može biti izuzetno važno. Bilo je dosta riječi o poduzetničkoj klimi. Slažem se da pojedini postupci i mogu na neki način odvući investitora ali isto tako trebamo staviti u kontekst i određene odluke Vlade i po pitanju porezne politike, u kontekst vremena i prostora i situacije u državnom duđetu. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo nekoliko replika. Prvo poštovan kolega Miroslav Tuđman. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa potpredsjednik Batinić je rekao nekoliko stvari na koje se treba osvrnuti. Prvo je rekao da nisu postojale strategije prijašnjih godina, odnosno prije 20 godina, što nije točno. Naprosto sa prvim zasjedanjem višestranačkog Sabora definirana je strategija kako izaći iz komunističkog sustava i iz Jugoslavije i postupci koji to trebaju ostvariti. S druge strane bila su izvješća o stanju nacije svake godine sa zadaćama Vlade za tekuću odnosno narednu godinu. Međutim htio bih ovdje nešto reći više, sami ste rekli da ovaj Zakon više sliči na poslovnik. I to je točno. Pardon, sličnu riječ ste upotrijebili, odnosno da vam, mislim da ste rekli čak da vam kao operativcu, netko tko se bavi operativnim poslovima ovo odgovara i da mislite da je to dobro. Međutim, problem je po mom mišljenju upravo to je jedan nedostatak jer se radi o tome da ne postoji strategija a ovaj Zakon prisiljava ministarstva i pojedine dijelove državne uprave da međusobno surađuju. I kao takav ovaj Zakon je zapravo nužda ove Vlade da prisili ministre da međusobno surađuju. Umjesto da se takva jedna odredba o obrascima suradnje između elemenata, svih segmenata državne uprave definiraju za sve poslove kojima se Vlada bavi, a onda ne bi bilo Zakon o strategijama iz različitih područja, a suglasan sam s time da mi takvih strategija nemamo. Imamo čak strategiju nacionalnog razvoja ili nacionalne sigurnosti iz 2001. godine koja još uvijek je na razini toga da se trebamo uključit u Europsku uniju i NATO što čak ni to nije ažurirano, onda možete misliti u kakvom stanju je uopće i kako se vodi ova država.
Hvala vam. Odgovor na repliku, potpredsjednik doma Milorad Batinić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Tuđman, bilo je nekoliko pa evo ako ću preskakat nadam se da ću sve obuhvatit. Naime strategija, tema je gospodarstvo, o ostalim strategijama ne govorim. Nemamo strategiju razvoja gospodarstva u Republici Hrvatskoj popraćenu sa sektorskim strategijama, nema, dajte mi taj dokument. Ja sam tražio, nema ga. Možda ima, kolega Šuker klima da ima. Naime ja sam se referirao, ja ga nisam nazvao da je to postupovnik ili pravilnik nego sam citirao neke kolegice i kolege koji su kazali da ima elemente, da, ali to je zakon. Zašto se Vlada odlučila na donošenje zakona? Pa upravo radi operativnosti jer da je donesen pravilnik, postupovnik. Isto bi se postupalo, međutim zakon sami znamo da ima daleko veću težinu nego sam pravilnik, a pravilnik možete na temelju određenog zakona donositi. Što se tiče strateških dokumenata, strategija je po svojoj metodologiji dinamičan dokument. Ako i postoje određene strategije kolega Šuker će mi to kazati, tada definitivno ne odgovaraju ovom trenutku, nisu ažurirane. Naprosto pitao sam na sastanku sa klasterom drvne industrije da li vi gospodo imate strategiju. Pa imamo, Vlada je nešto bila donijela 2008. ili 2007. godine, da li ona odgovara sadašnjem stanju, veli pa ne. Naprosto ok. Strategija je također jedan dosta široki okvir, međutim mi nismo definirali što želimo, na koji način želimo i što smatramo da u Hrvatskoj možemo razvijati.
Druga replika, poštovani Ivan Šuker.
Gospodine potpredsjedniče. Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora, dakle postoji Strategija razvoja Republike Hrvatske mislim da je 2006.-2013., međutim krajem 2008. kad je počela gospodarska kriza ta strategija kompletna je izgubila smisao jer da je bilo pa ne, ja vam samo govorim. Gledajte, nemojte, pustite me da kažem do kraja pa onda. Dakle, po toj strategiji i to je istina, mi bi bili u suficitu do 2009. godine, da se nastavilo sa gospodarskim rastom, međutim umjesto te strategije je donesen program gospodarsko oporavka sa kratkoročnim i dugoročnim mjerama u kojem se upravo nalazi ovo sve o čemu ste vi govorili, počevši od strukturnih reformi, od jačanja administracije i točno po svakom sektoru da kažem, od gospodarstva preko obrazovanja, znanosti, državne uprave, kratkoročne i dugoročne mjere što treba napraviti. Taj program gospodarskog oporavka je u 2011. godini u dva kvartala dao gospodarski rast i ono što ja stalno govorim, možda bi vama bilo bolje da ste se u prvoj godini mandata naslanjali na taj program gospodarskog oporavka dok prema vlastitom nahođenju ne snimite kakva je situacija i ne odlučite što ćete napraviti. Ne, vi ste naprasno prekinuli neke stvari. Danas imamo makroekonomske pokazatelje kakve imamo, ali program gospodarskog oporavka praktički odgovara nekakvom mini strategiju jer unutra ćete naći, čim imate kratkoročne mjere sa točno definiranim rokovima kad i kako ih trebate napraviti i tko ih treba provest, tko je zadužen za to. Isto tako ako imate navedene dugoročne mjere onda taj dokument koji je nastao u kriznim vremenima za praktički trenutno zaustavljanje negativnih gospodarskim trendova ima … smisao strategije. Jer vi u ovim trenucima od toga da vam je burza praktički padala svaki drugi, treći dan, da je bilo praktički se nemoguće zadužiti, do toga da je svaki dan toliko i toliko poduzeća se zatvaralo niste niti mogli radit nekakvu strategiju. Prema tome, program gospodarskog oporavka je zadnji operativni program koji se može nazvat strategijom.
Na repliku odgovara poštovani Milorad Batinić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Šuker, hvala što ste me prisjetili. Slažem se, međutim ili imamo strategiju ili nemamo. Ovo je taj međuprostor je popunjen sa nečim na razini akcijskog plana, međutim velim definitivno od osnivanja Hrvatske države nismo definirali nismo definirali Hrvatsku kao zemlju u kom smjeru želimo da ide. Da li će to biti zemlja robnih lanaca, trgovačkih centara, koju industriju ćemo razvijat, u kom smjeru da se ide i naravna stvar da neke stvari nije jednostavno napravit, pogotovo strategiju uvažavajući okruženje u kojem jeste. Da li smo predvidjeli što će se desit sa određenim sektorima tada, danas naprosto evo to se dešava, znali smo, vodili ste dio resora ulaskom u Europsku uniju, što će se tada desiti. Znači da li smo mogli prevenirat neke stvari, ali velim generalno strateškog dokumenta nema. Ja znam da on ne može definirat i nije cilj što je ovdje također u raspravi bilo izrečeno, zašto neki strateški projekt u ovom zakonu nema ime i prezime. Pa naprosto ne može bit. Sutra se može netko pojavit, imam ideju, imam lokaciju, gdje će se prvo javit, javit će se u lokalnu samoupravu, tamo gdje se to zemljište nalazi, teren itd. Imam iskustva i u komunikaciji sa potencijalnim investitorima, ali što im je izuzetno bilo važno? Slažem se porezna politika, da. Bilo im je važno koje benefite može očekivat, ne samo na lokalnoj razini nego i nacionalnoj razini. I znate što su mi rekli, veli pa vi ne znate kud idete. Ja rekoh kako, ja znam. Evo tu je strategija razvoja, definirali smo prostorno-planske dokumente, koji industriju želimo, kakvu industriju želimo, veli toga na razini Hrvatske imate razbacano, svako ministarstvo ima neku svoju strategiju koje uopće nisu objedinjene i povezane. O tome govorim kolega Šuker. Ovo možda zvuči kao kritika, ali naprosto ja iznosim činjenice.
Hvala. Vrijeme. Treća replika, poštovani Ante Sanader.
Gospodine potpredsjedniče, poštovani kolega Batiniću. Vi ste gradonačelnik dugo godina i ova vaša iskustva što ste rekli da, opravdano da su problemi po nekoliko godina dobivanja građevinske dozvole je točno i sigurno da u tom smislu treba nešto poduzeti o podržavam da trebamo naći načina kako. Ali vi isto tako kao gradonačelnik znate da obično pojedinci dolaze i traže mjesta koja nisu u prostornim planovima. Mi u Splitsko-dalmatinskoj županiji imamo 30 turističkih zona, imamo stotine hektara poduzetničkih zona. Ali neće se ulagati tu, nego se traži neko drugo mjesto. I zato opasnost ovog zakona je upravo to da mi ovdje gubimo i onih 100 metara od mora. Jer ako on kaže da mu je tu strateški najvažnije onda ćemo mu dati to. Mi moramo definirati mjesta koja strateški čuvamo. Ako nemamo strategija državnih i lokalnih, mi imamo prostorne planove županijske i to je nekakva strategija i to kaže što ta jedinica regionalne uprave, gdje ona vidi razvoj. A negdje se netko sjeti. Meni je bio norveški veleposlanik kaže kako ste vi to spori, kako niste uspjeli to riješiti, promijeniti plan. A ja njega pitam, da ste vi u nekom fjordu, ja sad hoću investirat koliko bi mi godina trebalo da mogu tamo investirati. Znači, moramo se čuvati i toga. Nemojmo podcijeniti ni one rakove koji popodne spavaju, jer možemo dovest situaciju da više neće bit ni rakova raznih vrsta. Netko hoće investirati u najljepšoj šumi hrastovoj i sad ćemo mi reći da za to. A zašto ćete tu? Pa dajte na drugom mjestu. Zato služe naši prostorni planovi. I tu je opasnost ovog zakona, da mi jednostavno dopustimo svima evo izvolite što hoćete samo dajte uložite. Moramo i mi imati svoje instrumente zaštite. I ovo 99 godina. Pa promislite koja je to investicija koja traje 99 godina za povrat. To su pitanja koja bi trebali imati razumijevanja kad donosimo ovakav zakon da mislimo na to i da ne idemo samo dajte investiciju, pa sve drugo nije važno. Jer i ovo što radimo planove i što smo radili to ima svoju težinu.
Odgovor na repliku kolega Batinić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo i vi isto imate iskustvo i kao dugogodišnji župan. Naime, što je? Opet se vraćamo kad kažete imamo poslovne zone, slobodne, poduzetničke i ne želi tu investirati, želi drugdje. Kapital ima svoju logiku. Koja je logika tog trenutka, te godine, toga mjeseca to mi ne znamo. Znači mora netko doći, mora investitor doći. Želim tu i tu investirati. Ako je to kompatibilno odnosno ako je u interesu Republike Hrvatske, ako se poklapa sa prostornim planovima u redu. Ako ne, možda smo mi i vi i ja, možda smo krivo procijenili zone. Mi smo išli možda po nekoj inerciji ili po nečem već ustaljenom što smo naslijedili, koji prostorni plan i tu smo samo nastavili graditi. Međutim, obično se kaže o sebi moraš pitat drugoga. Velim, imao sam dosta kontakata sa potencijalnim investitorima međutim nitko nije imao prigovora na ono što smo mu nudili, ali nije niti tražio negdje drugdje. A zašto nije došao? Pa bilo je niz okolnosti, možda došao je neki drugi. Ali što je suština? Suština je kada nemamo jasno definiranu strategiju u kom smjeru, pogotovo za ovaj zakon su ključne sektorske strategije. Onda je pitanje i naravno da je tada procjena Vlade, povjerenstva što je strateška investicija. To ne znači da su prostorni planovi u kamenu uklesani. Pa naravno da su prostorni planovi skloni promjenama. I ja bih kao gradonačelnik ovo što sam i uvodno u izlaganju rekao bio sretan da mi je 2006., 2007. došao netko sam bi išao o svom trošku mijenjat prostorne planove i dao maksimalnu potporu da se neki projekt realizira. Znači, pitanje je ako nešto želimo naći ćemo način, ukoliko ne želimo razloga možemo tisuću izmisliti.
I posljednja replika kolega Srđan Gjurković.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Batiniću, vi ste dobro istaknuli, dobre karakteristike ovog zakona, ali moram priznat da ima još jedan bitan element ovoga zakona. On se zove transparentnost koja piše i u zakonu, odnosno u uvodu a i ministar je to istaknuo, a to je da nema ovdje skrivene igre. Nema toga ništa što se radi tamo negdje, pa se dogodilo nešto, pa ćemo imati poslije toga problem. Ovo je osim bitne stvari, a to je da mora biti da nije moguće dobit investiciju koja nije utvrđena i predviđena dokumentima prostornog uređenja, govorim o privatnim investitorima. Drugo, sve odluke su javne, sve odluke su transparentne, sve odluke su takve da i obrazloženja moraju biti jasna, tako da svakome jasno zbog čega je to postala strateška investicija. I na kraju u biti ovaj Zakon o strateškim investicijama nije Zakon o strategiji razvoja Republike Hrvatske. On samo implementira lokalne prostorne planove lokalne strategije i ubrzava sve procedure i stvara preduvjete za povećavanje investicijske i klime i razvoja u hrvatskom gospodarstvu. Hvala.
I posljednji odgovor na posljednju repliku Milorad Batinić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega ako sam dobro razumio vašu repliku ona je na neki način aludirala i na dijelove rasprava o netransparentnosti, odnosno što su određeni strateški projekti u dijelu izuzeti od postupaka javne nabave. Tu ne vidim problem, upravo iz ovog razloga što ste sada naveli. Međutim, hipotetski. Jedan primjer pojavi se investitor, lokaciju, državno zemljište, znači ne treba uključivat lokalnu samoupravu da vrši otkup privatni itd. da u sinergiji sa Vladom napravi nešto. I sada vi idete na postupak javne nabave. I sada kada bi se javila dva investitora koja žele dva strateška projekta radit na toj lokaciji neovisnoj, oba dva su strateška tada vjerujem, nije pisano u zakonu da naravno marom dobrog gospodara ja bih tako postupio raspisao bih javni natječaj jer su oba projekta strateška. Međutim, ukoliko nema interesa za tu lokaciju da se radi o 5, 10, 15 ha nego samo jedan i ono držiš ga kao malo vode na dlanu da nešto krene pa ne vidim potrebe za javnim. Jer tu je sudski vještak, tu je Državno odvjetništvo iza toga. Da li toliko sumnje? Pa mislim, uvijek koristimo da li Ustav, da li neki drugi zakon kad nam odgovara, a kada nam ne odgovara tada u praksi to ni ne provodimo. Nažalost, bili smo svjedoci prethodnih godina da su se izigravali ne samo zakoni nego i procedure. Ova Vlada ono što definitivno radi to je transparentnost i to je kompletan uvid u sve. Prethodne vlade su radile međutim ne na takvoj razini.
Tim smo iscrpili listu prijavljenih govornika za ovu točku dnevnoga reda. Predstavnik predlagateljice ne želi zaključno uzeti riječ pa ja onda zaključujem raspravu. Glasat ćemo u petak.
Konačni prijedlog zakona o strateškim investicijskim projektima Republike Hrvatske, drugo čitanje, P.Z. br. 420. Rasprava o tekstu zakona je zaključena. Amandmane su podnijeli. Imamo tablicu pa idemo po redu. Predstavnik predlagateljice Vlade Republike Hrvatske, zamjenik ministra gospodarstva Alen Leverić. Amandman broj 1. zastupnika Petra Baranovića poštovani zamjeniče.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 2. također poštovanog zastupnika Petra Baranovića.
Prihvaća se.
Hvala lijepo. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga. Amandman broj 3. Kluba zastupnika HNS-a.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio. Pet, istog kluba zastupnika.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Također postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj šest Kluba zastupnika SDP-a.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio. Amandman broj 7. Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Također. Amandman broj 8. Kluba zastupnika HNS-a.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 9. istog kluba zastupnika.
Prihvaća se.
Također postaje sastavni dio. I amandman broj 10. Kluba zastupnika SDP-a.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. I amandman broj 11. Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga. Amandman broj 12. Kluba zastupnika SDP-a.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Također postaje sastavni dio. Amandman broj 13. poštovanog zastupnika Tomislava Klarić.
Amandman na članak 16. nije prihvaćen iz razloga što članak 16. stavak 3. ne propisuje ništa što već nije propisano drugim propisom, odnosno Zakonom o šumama.
Poštovanog zastupnika nema. Moramo se izjasniti tko je za amandman poštovanog zastupnika Tomislava Klarića kojega Vlada ne prihvaća. Tko je za? Nije dobio potrebnu većinu. Hvala lijepa. Idemo na amandman broj 14. Kluba zastupnika SDP-a.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 15. poštovanog zastupnika Tomislava Klarić, također.
Amandman nije prihvaćen iz razloga što je u članku 21. propisano da je najdulje vrijeme na koje se može dati koncesija 99 godina, dakle to nije pravilo.
Moramo glasati tko je za amandman broj 15. poštovanog zastupnika Tomislava Klarić kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Ocjenjujem da nije dobio potrebnu većinu. Amandman broj 16. također poštovanog zastupnika Tomislava Klarić.
Amandman se ne prihvaća iz razloga zato što je u članku 23. stavak 1. već propisano da se na utvrđivanje granica pomorskog dobra primjenjuju i drugi propisi kojima se uređuju navedena pitanja tako da ta formulacija obuhvaća i predloženi propis.
Hvala lijepa. Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 16. kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Amandman broj 17. Kluba zastupnika SDP-a.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio. Amandman broj 18 poštovanog zastupnika Giovannia Sponze.
Amandman se ne prihvaća. Predlagatelj smatra da bi se navedenom dopunom članka dodatno produljio postupak ishođenja potrebne dokumentacije za pripremu i provedbu projekata koje je proglašeno od strateškog interesa za Republiku Hrvatsku. Još jednom ističemo kako su predstavnici jedinice lokalne i regionalne samouprave uključeni u donošenje odluke o strateškom investicijskom projektu preko povjerenstva i kroz operativnu skupinu za svaki pojedini projekt.
Molim očitovanje podnositelja amandmana poštovanog zastupnika Giovannia Sponze.
IDS apsolutno podržava investicije, međutim podržavamo investicije po jasnim i održivim pravilima, pravilima kojima želimo zaštititi i naše najvrjednije resurse. I zato držimo da lokalna zajednica apsolutno mora biti uključena u proces odlučivanja i tražim glasanje.
Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 18. poštovanog zastupnika Giovannia Sponze kojeg Vlada ne prihvaća. Molim tko je za? Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Amandman broj 19. poštovanog zastupnika Tomislava Klarić. Poštovani zamjeniče.
Amandman se ne prihvaća.
Ne?
Ne prihvaća se zato što je navedenom odredbom isključuje se lokalna zajednica, jer da bi se izdala lokacijska dozvola za neki zahvat taj zahvat mora biti planiran prostornim planom šireg područja od onog za koji se odnosi UP odnosno DPU a kojeg se u većini slučaja donosi upravo lokalna vlast, gradska, općinska, županijska.
Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 19. kojeg Vlada Republike Hrvatske ne prihvaća. Tko je za? Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. I na kraju amandman broj 20. Odbora za zakonodavstvo Hrvatskog sabora.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Hvala.
Prelazimo na iduću točku dnevnog reda. To je - Prijedlog Strategije razvoja poduzetništva Republike Hrvatske za razdoblje od 2013. do 2020.; Predlagateljica akta je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja strategije primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu je proveo Odbor za gospodarstvo, a izvješća ste primili na sjednici. Pitam želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani Dražen Pros, zamjenik ministra poduzetništva i obrta. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici Hrvatskog sabora. Pred vama se nalazi prijedlog Strategije razvoja poduzetništva 2013.-2020. godina, dakle prve uopće Nacionalne strategije razvoja malog gospodarstva. Strategija je pripremana i donosi se u vremenu usmjeravanja malog gospodarstva na rast BDP-a po stanovniku, odnosno u vremenu kada se ne samo u RH već i u ostalim zemljama EU provode mjere štednje radi kontrole deficita javnih financija i odgovora na jednu globalnu ekonomsku krizu. I naravno da takvo makroekonomsko okruženje utječe bitno i na sektor malog gospodarstva u Hrvatskoj. I upravo stoga se ističe još veća potreba za jednim strateškim pristupom razvoju ovog segmenta gospodarstva čime se naravno i jača i unapređuje njegova konkurentnost što je zapravo i opći cilj ove strategije. Podloga za izradu Strategije razvoja poduzetništva 2013.-2020. jest analiza sektora malog gospodarstva koja je izrađena od strane Ekonomskog instituta kao i Izvješće Opservatorija malog i srednjeg poduzetništva u Hrvatskoj. To su dokumenti koji su izrađeni u lipnju i srpnju 2012. godine. I naravno da pored toga uz rad međuresorne radne skupine za izradu strategije u sklopu jednog projekta EU to je poboljšanje administrativne učinkovitosti na nacionalnoj razini održano je i pet foruma javno-privatnog dijaloga u Zagrebu, Splitu, Rijeci, Slavonskom Brodu i Dubrovniku na kojima su zaista vrlo aktivno sudjelovali i mali i srednji poduzetnici, predstavnici poduzetničkih potpornih institucija, dakle jedinica i lokalne, područne samouprave, komora i institucija koje su vezane za malo gospodarstvo. Svi bitni elementi ove strategije, dakle socio-ekonomska analiza i SWOT analiza kao i definiranje svih prioriteta i interventnih područja su vrlo pomno analizirani kako interno tako i eksterno u okviru svih dijaloga i rasprava. I moram reći da je priprema ovog prijedloga zaista bila u potpunosti otvorena i uključivala je zaista najširi mogući broj zainteresiranih. Isto tako valja spomenuti da je u pripremi prijedloga strategije osigurana usklađenost sa propisima, smjernicama EU. To znači dakle da je pored usklađenosti sa nacionalnim strateškim dokumentima izvršeno usklađivanje strategije sa strateškim dokumentima EU kao što su europski akt o malom gospodarstvu i Akcijski plan 20-20 za razvoj poduzetništva. Realizacija općeg cilja ove strategije to je jačanje konkurentnosti hrvatskog gospodarstva bit će izvršena onim mjerama koje se odnose na pet strateških ciljeva. Dakle, poboljšanje ekonomske uspješnosti, poboljšanje pristupa financiranju, promocija poduzetništva, poboljšanje poduzetničkih vještina kao i poboljšanje poduzetničkog okruženja. No dozvolite mi da prije detaljnije analize svakog pojedinog cilja sa njegovim ciljanim vrijednostima i konkretnim pokazateljima za praćenje svakog od tih ciljeva dozvolite mi jedan kratak pregled stanja zatečenog krajem 2011. godine u malom gospodarstvu. Jer činjenica je da je dotadašnja politika malog gospodarstva u RH nije se zapravo značajno mijenjala u tih osam godina. Naime, razvoj i razvojne politike nisu bile dovoljno utemeljene na sustavnom prikupljanju i analizi podataka. Isto tako nije bila provođena jedna cjelovita procjena utjecaja instrumenata te politike, a isto tako, to je činjenica, nije postojao elemenat praćenja i vrednovanja učinkovitosti. Nije postojao niti nadzor i kontrola u provedbi pojedinih instrumenata i naravno mjera. Neke od relevantnih odrednica zatečenog stanja u malom gospodarstvu dakle krajem 2011. to su činjenice u RH dakle djeluje oko 170 tisuća subjekata malog gospodarstva. Naravno od ukupnog broja poslovnih subjekata to je 99,7%. Mikropoduzetnici čine 92,2%, mali 6,3%, srednji 1,2%. Dakle, gotovo je taj odnos identičan kao i u EU gdje je taj postotak subjekata malog gospodarstva 99,8%. Udio sektora malog i srednjeg poduzetništva u BDP-u hrvatskom je 51,6% dakle 2011. godine. 52% malih i srednjih poduzetnika posluje u sklopu uslužnog sektora dakle za zemlje sa malim domaćim tržištem važno je zapravo prerađivačka industrija jer je ona glavni izvor i izvoza i upravo zato segment malog gospodarstva treba usmjeriti k poticanju izvoza i njegovom povećanju. 13% malih i srednjih poduzetnika djeluje u sektoru proizvodnje i treba reći da je tu zaposleno 28% svih zaposlenih. Sektor malih i srednjih poduzetnika ima 71,5% ukupno zaposlenih, mikropoduzetnici zapošljavaju 30% ukupnog broja zaposlenih dakle male tvrtke su važne za stvaranje zaposlenosti. U 2011.je došlo do smanjenja sektora malog gospodarstva za 2,6%. Možda još neki podaci koji su interesantni udio ulaganja u istraživanje i razvoj financiran iz privatnog sektora iznosi 0,34 dakle prosjek u EU je bitno veći 1,26. Kada govorimo o inovacijama koji je jedan jako bitan dio a i ove strategije u Hrvatskoj je 8% niži postotak uvođenja inovacija nego što je to prosjek EU. U izvješću o globalnoj konkurentnosti Hrvatske ono je pokazivalo 2011.godine da je Hrvatska bila na 105 mjestu od 144 zemlje s obzirom na financiranje kroz lokalno tržište kapitala, 112 mjestu prema dostupnosti rizičnog kapitala, mikrofinanciranje je vrlo ograničeno a prema izvješću globalne konkurentnosti 2011. Hrvatska je bila na 94.mjestu od 144 zemlje s obzirom na razvoj klastera. Zašto je potrebna strategija … malog gospodarstva? potreban je sustavan pristup i definiranju ciljeva kako bi se sustavno rješavali zatečeni problemi. Dakle u zadanom i nacionalnom ali i u europskom okviru i to dugoročno. Malo gospodarstvo je ključno za ekonomski rast i zapošljavanje kako u EU tako i u Hrvatskoj i zato upravo pametno i sustavno usmjeravanja razvoja malog gospodarstva je bitno za opću konkurentnost zemlje. ključno je na temelju definiranih ciljeva pažljivo definirati i usmjeriti zadane instrumente i zato nam strategija itekako treba. U ovoj smo strategiji vrlo jasno i vrlo precizno definirali i kvantificirali što želimo postići. Dakle opći cilj strategije je povećanje konkurentnosti malog gospodarstva u Hrvatskoj i kada određujemo ukupnu cilju vrijednost te strategije to je povećanje bruto dodane vrijednosti malih i srednjih poduzeća po zaposleniku za 40%. Dakle ako je to u 2012.godini 16.366 eura onda je taj cilj 22.900 eura po zaposlenom u 2020.godini. Evo dozvolite nešto detaljnije o samim strateškim ciljevima. Prvi je strateški cilj poboljšanje ekonomske uspješnosti, dakle unapređenje ekonomske uspješnosti malog gospodarstva u sektorima rekli smo prije svega proizvođačkih ali i uslužnih djelatnosti i to većim ulaganjima u istraživanje i razvoj višim stupnjem inovacija, rastom izvoza i daljnjim jačanjem poslovnih mreža i povezanosti između ostalog i u klastere. Ciljana je vrijednost povećanje udjela malog gospodarstva u BDP za 10% dakle ako govorimo o početnoj vrijednosti i o udjelu segmenta malog i srednjeg poduzetništva u BDP danas 51,6% na 62% u 2020.godini. naravno da će i ključne mjere za postizanje toga cilja biti prije svega i modernizacija i inovacije postrojenja opreme i uvođenje novih normi i sustava kvalitete u poslovanju i ulaganje u ICT tehnologiju u poslovnom procesu, naravno internacionalizacija poslovanja, razvoj klastera, razvoj i jačanje poduzetničkih potpornih institucija kojih danas ima 88 u RH i naravno još jača uspostava i kvalitetnija uspostava odnosa između privatnog sektora i visokoškolskih ustanova i javno istraživačkih organizacija za jačanje konkurentnosti. Što se tiče drugog vrlo značajno strateškog cilja poboljšan pristup financiranju cilj je dakle razvoj različitih financijskih mogućnosti za subjekte malog gospodarstva i uklanjanje tog financijskog jaza za malo gospodarstvo. Dakle ciljana je vrijednost povećanje ponude financijskih sredstava za malo gospodarstvo za 40% dakle ako je u tim početnim vrijednostima taj ukupan plasman banaka 2010.godine bio 275milijardi kuna od toga 109 milijardi pardon dakle negdje oko 40% je plasirano gospodarstvo u 2010.godini. i sada kada govorimo o pokazateljima za praćenje to je jedna početna vrijednost 2010.udio malih i mikropoduzetnika ukupnom kreditom portfelju dakle nekih 8% nešto više 22,5 milijarde kuna, 2010.ciljana vrijednost za 2020.je 12% učešća mikro i malih poduzetnika u kreditnom portfelju dakle nešto preko 30 milijardi kuna. I drugi pokazatelj je postotak udjela ostalih financijskih instrumenata, dakle kada govorimo o rizičnom kapitalu i kada imamo negdje u toj početnoj vrijednosti 2010.godine 500 milijuna kapitala rizičnog kapitala ili nešto manje od 50 milijuna kuna od poslovnih anđela onda je taj cilj za 2020.godinu povećanje udjela ostalih financijskih instrumenta negdje preko 4 milijarde kuna što se tiče rizičnog kapitala preko 500 milijuna kuna kod poslovnih anđela. I opet neke ključne mjere za provođenje toga cilja su svakako i poboljšanje ponude mikrokreditiranja posebno za poduzetnike početnike, razvijanje nekih novih oblika financiranja kao i razvoj kapaciteta poduzetnika za pripremu i upravljanje projektima i to posebno onih koji imaju potporu strukturnih fondova. Treći je cilj promocija poduzetništva koja se odnosi na prije svega jačanje potpore, osnivanju novih poduzeća kao i rast broja aktivnih poduzeća i jačanje poduzetničkih potpornih institucija kako bi se i na taj način pridonijelo jednom i ravnomjernom i uravnoteženom razvoju hrvatskih regija. Dakle i tu je vrlo precizno određena ciljana vrijednost, povećanje broja poduzetnički aktivnih ljudi na više od 8. Dakle mjereno indeksom TEA indeksom Total entrepreneurial activity indeksom koji dakle u 2011. godini iznosi 7,32%. I na taj način praktički Hrvatska se ubraja u zemlje sa nižom razinom aktivnosti u pokretanju poslovnih pothvata. I opet ključne će mjere za ostvarenje ovog strateškog cilja biti i poticanje otvaranja novih poduzeća kao i inicijative za promjenu stavova prema poduzetništvu, pružanje potpore start up-ovima i vrlo bitno jačanje potpore izobrazbi za poduzetništvo i poduzetničke kompetencije kao i dalje poboljšanje ponude poduzetničke infrastrukture. Četvrti je strateški cilj vezan uz poboljšanje poduzetničkih vještina. Dakle pružanje potpore većem broju subjekata malog gospodarstva, jačanjem njihovih uprava, uvođenjem i djelovanjem većeg broja visoko kvalificiranih zaposlenika i naravno jačanjem cjeloživotnog učenja svih zaposlenih u subjektima malog gospodarstva. I ovdje je vrlo jasno određena ciljana vrijednost strateškog cilja to je unaprjeđenje znanja i kompetencija poduzetnika i njihovih zaposlenika za 10%, odnosno rast broja znanstvenika zaposlenih u poduzetništvu za 35%. Jer ponovo početničke vrijednosti dakle to su 2,3% radne snage u izobrazbi želja je ciljana vrijednost, dakle 10, dostizanje 10% radne snage u izobrazbi. Isto tako kada govorimo o početnoj vrijednosti od 19% znanstvenika koji su danas zaposleni u poduzetništvu naš cilj je 30% znanstvenika zaposlenih u poduzetništvu 2020. godine. Mjere za provođenje prije svega modernizacija poslovanja kroz izobrazbu za poduzetnike, potpora unaprjeđenju strukovnih kompetencija za poduzetnike, razvijanje novih modela pristupa usvajanja najbolje prakse upravljanja. I uopće jedna potpora razvoju opće svijesti o potrebi edukacije i usavršavanja. Peti strateški cilj vezan je uz poboljšanje poslovnog okruženja, dakle nadogradnja ostvarenog napretka, uklanjanjem svih preostalih administrativnih opterećenja, olakšavanjem poslovanja u Hrvatskoj. I ciljana je vrijednost ovdje podizanje Hrvatske dakle u prvih 50 zemalja na rang listi izvješća Svjetske banke doing bussines tijekom trajanja ove strategije. Dakle ta početna vrijednost je 84 mjesto na listi doing bussines od 185 zemalja i cilj je jedna pozicija u prvih 50. Isto tako mjere za ostvarenje ovog cilja vezane su uz pojednostavljenje osnivanja novih poduzeća, prihvaćanje postupka regulatorne procjene učinaka i skraćivanje i vremena i unapređenje uvjeta za naplatu dugova u stečajnim postupcima i pojednostavljenje, smanjenje troškova u rješavanju trgovačkih sporova pravnim putem kod prijenosa, registracije imovine itd.. I naravno između ostaloga i potpora ministarstvima i javnim tijelima u provedbi i procedura o javnoj nabavi sa ciljem opet olakšanja malom gospodarstvu da sudjeluje u natječajima za ugovore u javnom sektoru. Ono što je u ovoj Strategiji posebno važno i značajno dakle jedan novi elemenat koji je ovdje uveden je praćenje i vrednovanje navedenih ciljeva strategije. Kada govorimo o praćenju uprava za malo i srednje poduzetništvo u Ministarstvu poduzetništva i obrta zadužena je i za praćenje provedbe i organizaciju vrednovanja strategije, dakle prikupljanje podataka, sastavljanje godišnjih izvještaja. Te isto tako Ministarstvo poduzetništva i obrta osniva odbor za praćenje čija uloga je odobravanje izvješća o tom praćenju i vrednovanju a u odboru se nalaze predstavnici svih resornih ministarstava i agencija čije odluke dakle utječu na malo gospodarstvo i sa kojima su naravno i obavljene konzultacije u svim fazama pripremanja ove Strategije. To su i Hrvatska obrtnička komora i Hrvatski savez zadruga i HUP i Nacionalno vijeće za konkurentnost i HZZ i HAMAG invest, naravno i AIK i Ekonomski institut. I Odbor je odgovoran za točnost informacija ali isto tako i za uspostavu sinergije između strategije razvoja poduzetništva 2013., 2020. i strategija drugih ministarstava i agencija. Kada govorimo o vrednovanju, dakle imamo s jedne strane prethodno vrednovanje koje su proveli evoluatori Ekonomskog instituta u Zagrebu i koji su dakle preporučili sve te 42 preporuke su uvrštene u ovaj dokument i to je vrednovanje provedeno na sljedećim načelima koje je možda dobro spomenuti još jednom. Dakle cjelovitost, neovisnost, kredibilitet, transparentnost postupaka izrade Strategije, participacija svih ključnih dionika i korisnost rezultata vrednovanja i naravno pravovremeno informiranje o procesu. I naknadno vrednovanje koje će se provesti u siječnju i veljači 2021. godine po završetku programsko-strateškog razdoblja što će opet omogućiti da se rezultati vrednovanja ove Strategije uzmu u obzir prilikom pripreme sljedeće strategije. Dakle, imati ćemo jedan uvid u sve pozitivne i negativne aspekte svake mjere i instrumenta i moći ćemo ih i razraditi i prilagoditi kako bi što bolje koristili funkciji ispunjenja svih ovih zadanih ciljeva. I dozvolite da kažem još i to da ova Strategija razvoja poduzetništva pruža zapravo okvir za daljnju provedbu programa i projekata koje Ministarstvo poduzetništva i obrta već razvija, već provodi. Dakle plan odnosno program poticanja razvoja malog gospodarstva, dakle poduzetnički impuls za 2012., 2013. godinu koji je u jednom ukupnom iznosu te dvije godine preko milijardu kuna, taj je program proveden uz naravno značajno zahtjevnije uvjete i kriterije odobrenja potpora i jamstava, ali ono što posebno ističem uz jednu značajnu kontrolu i nadzor namjenskog utroška sredstava. Zakon o poticanju investicija što se tiče malog gospodarstva dakle samo u 2013. godini do sada je zaprimljeno točno 162 prijave sa investicijama koje su dakle vrijedne gotovo 7 milijardi kuna, 6,9 milijardi kuna. HBOR je isto tako u 2012. godini dakle odobrio 10,2 milijarde kuna više nego što je to bilo u 2011. godini dakle i tu je došlo do jedne, ono što je bitno promijenjene strukture kredita za investicije u odnosu na kredite za obrtna sredstva. HAMAG Invest sa 315 milijuna kuna odobrenih jamstava u 2012. godini, dakle 2,5 puta više nego 2011. godine, odnosno ako promatramo podatke u 2013. godini to je dakle 365 milijuna kuna odobrenih jamstava kojima će se pokrenuti investicije koje su veće od 1,3 milijarde. Od listopada prošle godine do danas dakle otvoreno je gotovo 8 tisuća jednostavnih d.o.o.-va. Kad govorimo o korištenju EU fondova u svrhu realizacije ciljeva moram reći da do kraja 2013. godine Ministarstvo poduzetništva i obrta dakle imat će i uskoro najaviti dakle te dvije sheme bespovratne pomoći ukupne vrijednosti 33,3 milijuna eura. Dakle vezano uz to, u tijeku je isto tako program, zapravo jedan proces programiranja za programsko razdoblje 2014.-2020. na temelju kojeg će hrvatskom malom gospodarstvu na raspolaganju biti negdje oko milijardu eura pa će se naravno moći financirati i sve ove navedene mjere koje su navedene u ovoj strategiji razvoja poduzetništva. Možda još jednom staviti naglasak na financijske instrumente kao jedan novi oblik financiranja, zapravo sufinanciranja od strane europskih fondova. Kad govorimo o strategiji ženskog poduzetništva moramo reći da ono je uključeno i u ovu strategiju iako ćemo mi zapravo imati ove godine završetak Strategije razvoja ženskog poduzetništva 2010.-2013. i u pripremi je izrada nove Strategije ženskog poduzetništva 2014.-2020. Uvažene zastupnice i zastupnici, dozvolite mi na kraju da samo kažem da sam siguran da svi zajedno podržavamo sljedeću viziju hrvatskog malog gospodarstva. Dakle konkurentno i ravnomjerno razvijeno malo gospodarstvo koje se temelji na rastućem broju uspješnih poslovnih subjekata, kontinuiranom povećanju izvoza, visokom stupnju inovacija, kvalitetnom obrazovnom fleksibilnom menadžmentu, inovativnom proizvodnom procesu, povoljnom poslovnom okruženju i naravno olakšanom pristupu financijskim i ostalim instrumentima, a kako bi se održale i povoljne stope rasta i naravno dostigli najviši EU standardi. Da bi se ta vizija ostvarila potrebno je provesti ovu strategiju, Strategiju razvoja poduzetništva 2013.-2020. Ja vas pozivam da je jednoglasno prihvatite. Hvala lijepa.
Zahvaljujem zamjeniče. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Na redu su klubovi. Prvo klub Nezavisnih zastupnika, Damir Kajin. Nema ga, klub gubi pravo na raspravu o ovoj temi. Klub Hrvatskih laburista, Nansi Tireli. Nema je, klub gubi pravo na raspravu o ovoj temi. Klub SDSS-a, poštovani Mile Horvat. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi predstavnici ministarstva. Mi se stalno svako malo kunemo da nam je poduzetništvo glavna stvar, da nam je gospodarstvo glavna stvar i onda donosimo strategiju kao što je gospodin pomoćnik ministra, odnosno zamjenik ministra rekao, prvi put donosimo prvu nacionalnu strategiju razvoja poduzetništva i to radimo u ovako kasne sate kad je apsolutno javnost nezainteresirana, odnosno nedostupno javnosti da čuju ove rasprave i to donosimo pred nas nekolicinom zastupnika. Tako da je ovo stvar o kojoj bi se u svakom slučaju valjalo i razmišljati. Strategija je u svakom slučaju nešto što je vrlo respektabilna stvar i kad se donosi strategija onda se otvaraju razne rasprave, čuju se razna mišljenja, razne projekcije određene problematike. Vjerojatno je to tako trebalo biti i večeras. Malo gospodarstvo je nešto što je za nas da pežorativno kažem izbavitelj iz ove situacije, dakle tamo gdje su ljudi uslijed privatizacijskih tokova ili nekih drugih okolnosti otjerani na ulice tamo bi trebalo da uskoči malo gospodarstvo, fleksibilno gospodarstvo odnosno malo poduzetništvo, fleksibilno poduzetništvo i da apsorbira sav taj višak radne snage. Tako je to u većini zemalja Europske unije. Ne moramo ići daleko, dakle imamo primjer u jednoj maloj Austriji na koji način je to organizirano i koji status ima malo i srednje poduzetništvo. Ja potpuno podržavam vašu inicijativu da napravite ovu prvu strategiju, uvažavam i vaše znanje, energiju i trud koji ste uložili u ovaj dokument, ali mislim da taj dokument treba malo i prokomentirati na jedan drugačiji način, uz uvažavanje vaših pet ciljeva. Mi mislimo da, prvo bih rekao nešto u načelu mislimo da je u ovoj strategiji trebalo sudjelovati i poneko drugo ministarstvo. Dakle, trebalo je i Ministarstvo uprave da nešto kaže o osnovnom problemu koji će se kasnije kroz ovu strategiju i kroz analizu situacije iz ove strategije protezati, a to je preveliko administriranje i silne administrativne barijere u osnivanju malog poduzetništva i samom razvijanju malog poduzetništva. U svakom slučaju je trebalo i Ministarstvo financija da nešto kaže o načinu kako vidi riješiti rasterećenje malog poduzetništva sa parafiskalnim nametima. Podatak je 500 i nešto. Sad je navodno 259 parafiskalnih nameta vjerojatno je i to prevelik broj za početak i za početnike koji žele da krenu sa nekakvim malim poduzetništvom. Obrazovanje je stvar o kojoj stalno razgovaramo. Činjenica da naš obrazovni sustav neprestano producira određene kadrove. Dakle, pravimo hiper produkciju kadrova koji onda se ne snalaze na tržištu, a kamoli onda da možemo očekivati da takvi jedni kadrovi koji su pogriješili profesiju u odnosu na današnji trenutak, da onda oni budu nekakvi inovativni i hrabri ljudi koji će ući u poduzetničke vode. Vlada Republike Hrvatske u svakom slučaju je trebala po nama reći neku ključnu stratešku stvar, dakle ključno strateško opredjeljenje. Hoćemo li mi biti samo društvo koje će se baviti uslugama ili ćemo se konačno početi baviti i određenim stupnjem reindustrijalizacija. Dakle, sasvim je normalno, legitimno i dobro što se ulažu određeni novci, da ne kažem silne milijarde kuna u sanaciju škverova. Naravno da je to jedan potencijal ljudskog zapošljavanja na određenim prostorima, ali moramo reći da ti škverovi više nisu ono što su nekad bili, da brodogradnja više nije predratni nivo brodogradnje. Na žalost sad su mnoge zemlje iz Azije preskočile i teško ćemo mi to više stići. U svakom slučaju Vlada treba reći ili ćemo to raditi ili ćemo biti proizvođači hrane ili ćemo čak ući pod određenim uvjetima u auto industriju. I moramo ovdje biti potpuno realni i reći da je auto industrija digla iz pepela ekonomiju malih zemalja kao što su Slovačka, Češka, Mađarska. Evo vidimo sad u našem najbližem okruženju koliko je značila jedna samo dolazak Fiata u jednu, u Srbiju u njezinu posrnulu privredu. Prema tome, to je nešto što Vlada treba po nama strateški da kaže. U svakom slučaju banke bi ovdje trebale reći kao ključni financijski faktor u svemu ovome. Druga stvar kad se analizira vaša strategija dolazimo do određenih, dolazimo do činjenica i do pokazatelja koje nismo htjeli javno priznati. Prvo više od polovine subjekata maloga gospodarstva posluju u sklopu uslužnog sektora kao što sam rekao. Dakle, ovdje imamo uglavnom u našem okruženju se bavimo ili turizmom ili se bavimo mega marketima. Znamo da u turizmu uz sav naš napor i organizaciju po masi novca koju godišnje zarađujemo od turizma smo otprilike na nivou turističkog prihoda jednog grada Budimpešte. A znamo isto tako da u mega marketima radnici koji rade, kažemo radi puno radnika. Jeste, rade za minimalac i to u gotovo nekakvom polu robovskom radnom odnosu. Isto tako u vašoj strategiji se kaže da Hrvatska ima viši postotak osoba koje se nakon srednjoškolskog obrazovanja prestaju dalje školovati. Mi smo ušli u EU, prema tome trebali bi imati u ovom dijelu strategije nekakav putokaz na način kao što je to uradila jedna mala Finska država koja je danas postala jedna od najobrazovanijih država. Isto tako ste ovdje rekli da Hrvatska ima potporne institucije za potpore poduzetnicima. Međutim, problem kod tih potpornih institucija jeste njihova disperziranost, odnosno činjenica da te potporne institucije ne funkcioniranju na područjima posebne državne skrbi, da su uglavnom one locirane tamo gdje je to bliže nekakvim većim urbanim središtima. Mi imamo 21 regionalnu razvojnu agenciju, imamo 10 lokalnih agencija razvojnih, imamo 6 tehnoloških parkova. Rade uglavnom 7 stotina ljudi što je u svakom slučaju jako dobra stvar. Međutim, bila bi još bolja stvar kada bi to sve skupa bilo pravilno raspoređeno na način da sve regije mogu konzumirati usluge ovih potpornih institucija. Onda možemo govoriti o pretpostavkama za ujednačeni regionalni razvoj. U vašem izvještaju ste rekli nešto što nas ne ohrabruje. Dakle, izvještaj o globalnoj konkurentnosti upozorava o nepouzdanosti stručnih uprava poduzeća. O čemu se ovdje radi? Da li se … [[Govornik se ne razumije.]] u nekakvom konačnome, da li plaćamo cijenu onoj stalnoj priči da se zapošljavaju podobni, a ne sposobni. Dakle, sad smo dobili ocjenu, zvaničnu ocjenu i europskih institucija o takvom jednom odnosu prema upravljačkom menadžmentu. Kao ograničenje za razvoj malo poduzetništva stalno se konstatiraju razna administrativna ograničenja. To je konstatacija iz ove strategije, to je sporost administracije, to su predugi zakonski rokovi za rješavanje određenih pozitivnih rješenja, to su parafiskalni nameti. Konstatacija je da nam je izvoz i tri puta duži u prosjeku od izvoza u zemljama članicama EU. Ja ovdje isto tako ponovo ću napomenuti ne moramo ići dalje u našu po nekakve primjere kako se to može drugačije urediti, dakle u našu okolinu, danas u susjedstvo. Danas je o tome bilo govora. Republika Srbija je uz sve napore napravila nekoliko značajnih iskoraka. Dakle, kod njih se papiri za osnivanje tvrtki dobivaju u roku od 7 do 14 dana maksimalno. Oni su oslobodili lokalne samouprave su se oslobodile određenih pristojbi na investicije i rečeno je već bilo ovdje, mislim da je kolega Bubalo rekao da svako novo radno mjesto novo otvoreno država subvencionira sa 10 hiljada eura. To jeste napor ali je vjerojatno to onda i rezultiralo nekakvim krajnjim konačnim ciljem. I konačno imamo banke. Za nas su banke najvažniji faktor u razvoju gospodarstva ukoliko banke neće financirati razvoj malog poduzetništva ti mali poduzetnici nemaju šanse da počnu raditi. U razvijenim državama veliku ulogu u rješavanju ekonomskih kriza imaju centralne banke, naročito centralne financijske institucije. Tako je recimo prema temeljnom aktu Federalnih rezervi u Americi među temeljne zadatke Federalnih rezervi spada i obaveza poduzimanja mjera za punu zaposlenost u SAD-u. Dakle, to je Centralna financijska institucija ima obavezu da vodi brigu u ovim stvarima. Centralne banke značajno utječu na visinu kamatnih stopa poslovnih banaka putem visine eskontne stope. Tako su centralne banke bitno snizile eskontne stope. Federalne rezerve primjenjuju eskontnu stopu od 1% u 2013. godini, Europska centralna banka od 0% u 2012., Češka 0,05%, Švedska 0,75%, Mađarska 4,75%, HNB primjenjuje eskontnu stopu od 7%. Koliko je to stimulativno za malo poduzetništvo trebamo sami procijeniti. Isto tako podaci kažu da prema podacima HNB-a prosječna vagana kamatna stopa hrvatskih poslovnih banaka u 2009. je bila 10,25% dok je prosječna kamatna stopa u eurozoni iznosila 4,13%, u Češkoj 4,85%, u Njemačkoj 3,22%, a kod nas 10,25%. Isto tako su te inozemne banke nastavile snižavati svoje kamatne stope pa je u 2010. godini kamatna stopa bila još niža, u eurozoni iznosila je 1,28%, u Velikoj Britaniji 1,5%, u Austriji 2,22%, u Njemačkoj 1,5%, kod nas 3,72%. Prema tome, to su nekakvi podaci koji kažu kakav odnos ima financijski sektor prema našem gospodarstvu i prema našim građanima ali sad ovog trenutka pričamo o situaciji u gospodarstvu. Isto tako bi ovdje mogli govoriti i o podacima o bankarskim plasmanima pa bi onda mogli reći da su banke za financiranje investicije usmjerile samo 20% svojih raspoloživih domaćih štednji a preostali dio su se financirale uglavnom potrošnje građana, gospodarstvo u uglavnom malom dijelu za obrtnike i naravno financirala se država za svoje potrebe. I to je nešto što bi trebalo drugačije da se postavi ako želimo da ovi ciljevi koje ste vi vrlo korektno i vrlo ambiciozno postavili kao pet krupnih ciljeva da bi ono realno moglo saživjeti. Mi u svakom slučaju još jedanput vas podržavamo u ovoj želji da napravite ovu strategiju i za nas je ona prihvatljiva.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a govorit će poštovani zastupnik Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine zamjeniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa gledajte cijeli dan se kunemo o tome da treba napraviti poduzetničku atmosferu u Hrvatskoj, omogućiti investicije a pogledajte u koje vrijeme i pred kojim auditorijem raspravljamo o nečemu što je zamjenik ministra rekao da sutra treba biti praktički kičma hrvatskog gospodarstva za izlazak iz krize. No, tu smo gdje jesmo. Što reći o samom dokumentu? Dakle, gledajući ovaj dokument može se reći da je on zanatski metodološki kvalitetno napravljen, međutim i iz onoga što je zamjenik ministra rekao a i iščitavajući ovaj dokument mi u klubu HDZ-a smatramo da je on napravljen na načelnoj razini. Vrlo teško je operativan da tako kažem, a pokušat ću to i obrazložiti. Prije svega makroekonomsko okruženje. Dakle, vi u ovom dokumentu nigdje nemate sažeto realno makroekonomsko okruženje, naprosto ga nema. Imate neke osnovne teoretske postavke a makroekonomsko okruženje je ključna stvar oko modela i načina i mjera pomoći malim i srednjim poduzetnicima. Druga stvar, ono što je kolega Horvat dotaknuo u jednom segmentu nije uopće uzeta u obzir velika raznolikost u razvoju RH, dakle prostori u kojima bi trebalo se razvijati malo i srednje poduzetništvo. Tim više što imate najava o ukidanju područja od posebne državne skrbi, imate najave o ukidanju određene porezne ne najava nego je to već definirano određenim poreznim zakonima. Prije svega Zakonom o porezu na dohodak i porezu na dobit od 1.01.2014. godine i automatski ona teza oko poreznog rasterećenja ovoga vam pada u vodu. Jer dosad jedan od glavnih argumenata da bi netko išao na područje od posebne državne skrbi investirati su bile određene porezne olakšice, visina neoporezivog dijela i to je bio jedan od modela da pokušate da kažem privoljeti ljude da se vrate na područja od posebne državne skrbi. Međutim, kažem to su sve neke stvari koje naprosto u ovom dokumentu nisu dovoljno razrađene, nisu dovoljno obrađene. Sljedeći ključni problem ovog dokumenta je struktura malog i srednjeg poduzetništva. Dakle, vrlo malo malih i srednjih poduzetnika je u klasičnoj proizvodnoj djelatnosti. A znate zašto? Zato što u ovom trenutku imamo premali broj velikih poduzetnika na koje su se mali i srednji poduzetnici tradicionalno u prošlim vremenima u Hrvatskoj naslanjali. Međutim, isto tako kolegice i kolege nemojmo zaboraviti famoznu … teoriju koja još uvijek egzistira u svim ekonomijama svijeta, a to je ona piramida. Dolje su obrtnici i mali poduzetnici, u sredini su malo veći i srednji poduzetnici, a na vrhu piramide su veliki poduzetnici. I ta piramida simbolizira na povezanost te vrste zapravo modela organizacije. Dakle, na dnu su vam obrtnici koji nisu skloni promjenama, a tradicionalno rade i oni egzistiraju tako kako inzistiraju. U sredini su vam mali i srednji poduzetnici koji su skloni promjenama, lako prilagodljivi međutim nažalost koliko ih se otvara toliko ih i propada u jednoj godini u normalnim gospodarskim uvjetima bez gospodarskih poremećaja, a na vrhu piramide su vam veliki poduzetnici koji apsorbiraju sve ovo što mali i veliki naprave. Dakle u trenucima gospodarske krize kad i čak i jedna institucija kao što je Europska zajednica se počela zatvarati ne normativno nego naprosto deklarativno da bi svako na svoj način spašavao svoje gospodarstvo i na takav način spomenuli ste primjer autoindustrije. Sjetite se što je francuski predsjednik Sarkozy kakvu je naredbu dao francuskoj automobilskoj industriji u trenucima gospodarske krize, praktički nijedan auto bez obzira što je Citroen, REnaulto ili Pegueoto koji nije proizveden u Francuskoj ne može se prodati u Francuskoj bez obzira što su njihove tvornice i u susjednoj Sloveniji i u Mađarskoj i u Poljskoj pa na kraju krajeva jedan od velikih razloga zašto su naši susjedi Slovenci došli u gospodarske problem između ostalog i problem automobilske industrije. Dakle to je sagledavanje realnog problema. Jedno je teoretski postaviti stvar, a druga stvar postaviti u realne uvjete poslovanje u kojem mi poslujemo. I čudi me iskreno govoreći nekoliko puta ste spomenuli HBOR da niste iskoristili za ovu strategiju HBOR-ovu analizu oko korištenje onog modela A,B,C pa kasnije modela A-plus i kasnije ovog modela koji je ova Vlada napravila nadograđujući na one, dakle u kojem segmentu mislim. Mislim u onom segmentu gdje je napravljena analiza koji problem je poduzetnika prije svega malih i srednjih u Hrvatskoj da dođu do kreditnih sredstava. Zašto oni u principu kod poslovnih komercijalnih banaka praktički ne mogu doći do sredstava i zašto njima HBOR ostao kao jedini model i jedino mjesto gdje mogu dobiti kredit? Dakle niska kapitaliziranost nažalost preko 95% malih i srednjih poduzetnika je nisko kapitalizirano. Čim je nisko kapitalizirano i uz ovakvu lošu strukturu oni nažalost na tržištu kapitala ne mogu se zadužiti mogu djelovati isključivo kroz poticaje države. E sada gledajte ako Hrvatska država koja se sama zadužuje po kamatnoj stopi nije sada bitno da li je to 6, 6,5, 6,7 uopće to je u ovom trenutku nebitno onda morate biti svjesni da i ova sredstva koja dobije od institucionalnih banaka Europe prije svega mislim na EBRD i EIB po nižoj kamatnoj stopi da bi ih mogla plasirati namjenska sredstva za malo i srednje poduzetništvo plasirati u hrvatsko onda isti ti mali i srednji poduzetnici u starim članicama EU imaju bar za 1%-ni ili 1,5%-ni poen manju kamatnu stopu. Zašto? Zato što je HBOR ta sredstva bez obzira što su ona poticajna dobiva uz 1 ili 1,5% veću kamatnu stopu nego što je dobije neka druga razvojna banka u zemljama članicama EU. A recimo ja bar nisam naišao ako sam preskočio slučajno se ispričavam predlagatelju, dakle da je ovaj segment malo razrađen i obrađen nisam naišao. A zašto sve to skupa govorim? Opet se vraćam na onu tezu dakle da jedan od velikih problema malih i srednjih poduzetnika je to što nemamo velikih poduzetnika koji bi apsorbirali ili njihovu uslugu ili njihov proizvod i kada naš mali poduzetnik ne može doći do jeftinog kapitala a rekli smo da je niskokapitaliziran dakle on ne može uopće računati da će dobiti jeftin kapital kod poslovnih banaka, njego nastup na međunarodnom tržištu je nažalost izložen velikom riziku i pitanje da li će se uspjeti probiti. To su činjenice od kojih se ne možemo pobjeći. I ovo nema veze sa politikom, ovo nema veze sa političkom opcijom ovo su činjenice za koje ja koji sam bio godinama ministar financija i slažem se s vama ako o nečemu jedan financija inzistira onda je to na kontroli da resorni ministri kontroliraju utrošak sredstava pa nakraju krajeva i je donesen Zakon o fiskalnoj odgovornosti. Samo za sve stvari treba sazrjeti vrijeme. Dakle to su one stari koje po meni fale u ovoj strategiji da bi ona bila životna i da se o njoj ne bi pričalo ekskatedralno nego da bi se ona mogla i kod Mile u Beli Manastir i kod Sanadera negdje dolje u Dalmatinsku zagoru ili kod Žagara u Virovitičko-podravsku županiju da se može staviti i da može funkcionirati. Jel zašto? Mi nemamo niti vremena niti prostora da donosimo teoretske strategije. Mi moramo donesti operativne programe koji će jučer pomoći našim poduzetnicima. I ovo nije nikako državne lekcija kolegice i kolege, ja sam danas replicirajući o ovom prethodnom zakonu spomenuo program gospodarskog oporavka, a kasnije kada budem govorio o ovoj SWOT analizi onda ću se dotaknut zašto sam taj program spomenuo. Dakle zbog specifičnosti momenta i stanja malog i srednjeg poduzetništva neke se stvari trebalo definirati drugačije. I ono što kažem opet se ispričavam ali možda nije dovoljno izraženo jer mi u klubu HDZ-a smatramo da je to možda trebalo biti više izraženije jel smatram da je to ključ svega i nažalost propadanjem onih velikih tvrtki koje su bile naslonjene prije svega na veliko kliničko tržište i zbog niza drugih razloga mi smo izgubili niz obrazovnih kadrova tu mislim prije svega proizvodno obrazovnih kadrova, ono što su se nekad zvali zanatsko obrazovanje. I mi danas nažalost ako ne poduzmemo neke stvari netko nam za 2, 3 ili 5 godina neće djecu imat učiti osnovnim zanatskim poslovima. Bez toga se ne može govoriti o razvoju gospodarstva. Kao što treba ulagati u znanost kao što znanosti i visoko obrazovani kadrovi u RH zbog strukture njenog gospodarstva trebaju biti perjanica tako i ovi zanatsko obrazovanje je nešto što je vrlo bitno. Jer vi bez takvog obrazovanja ne možete računati da ćete napraviti malom i srednjem poduzetništvu. E sada kolegice i kolege dozvolite mi da pređem na ovaj malo konkretniji dio a to je ova SWOT analiza, čak me čudi da su unutra neke stvari kolege pustile jer u ovim slabostima se upravo navodi puno onoga što je danas rečeno oko problema strukturnih reformi koje nisu provedene itd. Međutim što ovoj SWOT analizi fali, a to kada se govori o slabostima onda ima nekih stvari gdje je trebalo definirati rokove do kada će se neke stvari provesti. Ne možemo konstatirati recimo kod evo makroekonomska situacija, ograničene veličine domaćeg tržišta, velika ovisnost o turističkom sektoru, posebice u obalnoj regiji. I sada, kada pogledate ja sam ovu slabost proširio na nekoliko segmenata. I tu naprosto se moraju navesti, možda ne ovdje ali poslije rokovi kada se neke stvari moraju definirati da ta stvar ne bude takva. Institucionalni okvir. Nejednaka regionalna ponuda usluga pružanja potpore za malo gospodarstvo, neodgovarajuća razina kvaliteta usluga, slaba koordinacija, kvaliteta i količina dostupnih informacija u malom gospodarstvu, nedostojan kapacitet u upravljačkim tijelima i institucionalni kapaciteti. Dakle, ovakvu studiju da ste sada napravili u 10 članica Europske unije svih novih praktički bi imali vrlo slične ili identične konstatacije. Međutim, da bi ova strategija dakle s obzirom na trenutak da … [[Govornik se ne razumije.]] sve negativne makroekonomske pokazatelje bi bila operativna, iz ovoga je trebalo izvući određene rokove do kada se neke stvari moraju napraviti. I zašto sam rekao da je program gospodarskog oporavka u kriznim momentima daleko jači od bilo koje strategije. Zašto? Zato što je definirao kratkoročne, zapravo stvari koje se moraju napraviti odmah, stvari koje se moraju napraviti kratkoročno i stvari koje se moraju napraviti na nekakav duži vremenski period. I onda se može reći da je to dokument koji odgovara trenutku u kojem se mi nalazimo. Ako sve ove negativnosti koje su navedene u svoj toj analizi nemaju rokove do kada će se otkloniti, dakle neke od ovih negativnosti koje su možda ključna zapreka za razvoj malog i srednjeg poduzetništva ako ne u cijeloj Hrvatskoj, u pojedinim regijama, ako nismo definirali rokove do kojih ćemo ih otkloniti dakle ta cijela priča pada u vodu. I … [[Govornik se ne razumije.]] priču o kojoj se lijepo može pričati na okruglom stolu. Spomenuli ste ovdje kolegice i kolege imate u ovim SWOT mjerama, spomenuli ste drvnu industriju. Gledajte ne može se dogoditi ako netko ima strojeve za 10 il 15 milijuna eura da ne dobije ugovor sa Hrvatskim šumama. Ali ima proizvodnju. Dakle, nema rezanja ali ima proizvodnju. I što mi pričamo, idemo sada pogledati koliko i kakvih poduzetnika je dobilo ugovore sa Hrvatskim šumama. Samo govorim o drvnoj industriji. Također nama dolazi veliki svjetski lanac. On ili je prilika za našu drvnu industriju ili je grobar naše drvne industrije, sredine nećemo imati. Dakle to je naprosto činjenica. I kada spomenete drvnu industriju, vi ako u ovoj Strategiji to ne spomenete, mi nismo ništa rekli. Zašto? Zato što mi nemamo gospodarski rast od 5%. I nemamo 100, 150 tisuća nezaposlenih nego naprosto imamo 340 tisuća nezaposlenih i imamo negativne gospodarske trendove. I ako nećemo operativno staviti stvari na svoje mjesto to nije dobro. I kažem nemojte ovo shvatiti kao nekakvu političko prepucavanje ovo je naprosto i iz vlastitog iskustva zašto neke stvari nismo uspjeli, nismo ih bili u stanju napraviti. Jer zašto? Ove mjere se, to je jedna vrlo široka lepeza na one na koje se primjenjuju. A kada imate vrlo široku lepezu onih koji su zainteresirani onda vam je vrlo teško provesti mjere. Svatko od vas tu koji sjedimo je radio u nekakvim institucijama bez obzira koliko su one male ili velike, kada idete u korjenite promjene uvijek imate onih koji podmeću noge i koji to žele zaustaviti. I upravo zbog toga govorim da je trebalo odrediti određene rokove i da bi ova Strategija bila kvalitetnija. Jer kada pogledate ovi ciljevi strateški, ja mislim da nitko u Saboru neće dignuti ruku protiv tih ciljeva. To je naprosto nešto što je naprosto činjenica i to je tako. Ali da bi došli do njih trebali smo napraviti ovo sve skupa što smo trebali napraviti. I to je razlog zašto mi imamo određenu rezervu prema ovoj strategiji ali kažem, svaka hvala na jednom dokumentu koji je metodološki i znanstveno dobro napravljen. Međutim, nažalost on neće puno pomoći našim poduzetnicima. Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče.
Zahvaljujem. U ime kluba, a oprostite imamo jednu repliku. Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, iako je kasno, kolega Šuker potaknuli ste me spominjući strukovno obrazovanje uopće u ovoj Strategiji. I ono se spominje i vrlo važno mjesto ima to tzv. poduzetničko obrazovanje i predlagatelj je isto naveo kako je vrlo važno da se poveća broj prije svega visokoobrazovanih osoba u svijetu poduzetništva. Naročito povezano sa znanošću, inovacijama i gospodarstvom. Za to se uvijek zalažemo. Trenutno vam je u raspravi jedna druga strategija, Strategija obrazovanja, znanosti i tehnologije i kada nju pročitate i ovu vašu strategiju i onda kao da su to dva suprotna dokumenta odnosno oni se u nivou srednjoškolskog obrazovanja puno ne dotiču. Zašto vam kažem da se ne dotiču? Zato što vi, vrlo malo se upravo usmjerava, kolega Šuker, na ovo na što ste vi upozorili ne mogu replicirati više kolegi Horvatu, ali i on je upozorio i to je prije svega na to da se strukovno obrazovanje na nivou srednje škole, srednjoškolskog obrazovanja zaista mora uskladiti sa potrebama poduzetništvama. Tu vrlo malo se dotičete stvari u ovoj Strategiju. I još nešto. Moram vam reći da je žalosno da se u Izvješću o izvršenju proračuna za ovu godinu za prvih 6 mjeseci za obrazovanje u poduzetništvu i obrtništvu iskoristilo svega 11% sredstva od planiranih. To je vrlo malo a problemi su itekako evidentni i vi ih navodite u ovoj vašoj strategiji.
Odgovor na repliku Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice Roksandić, bez ljudi koji znaju što hoće, počevši od onih u proizvodnom pogonu do onih koji trebaju organizirati taj proizvodni pogon i oni koji u konačnici trebaju plasirati taj proizvod na nekakvo tržište i onoga tko će osmisliti što se može i kako se može raditi a to je praktički od ovoga zanatskog obrazovanja do visoko školskog obrazovanja dakle do doktora znanosti, ako nemamo tu jasnu strategiju mi tu nažalost ne možemo ništa napraviti. I možemo se mi busati koliko god hoćemo i onaj koji šarafi ili radi na … [[Govornik se ne razumije.]] u nekom pogonu je možda daleko bitniji u nekoj firmi nego ne znam kakav doktor znanosti ili inženjer. A zašto to govorim, pa nemam, nije naša država stara 100 godina, nemamo mi tržišno gospodarstvo 100 godina. Mi tržišno gospodarstvo imamo ako zanemarimo rat i mirnu reintegraciju zadnjih možda 13-14 godina se počelo razvijat to tržišno gospodarstvo. I većina malih i srednjih poduzetnika je u principu nastala od bivših obrtnika koji su opet bili naslonjeni na velike sisteme, nisu imali svoj proizvod nego naprosto da li INA-i, da li HŽ-u, da li Gredelju, da li Jedinstvu, da li Prvomajskoj, da li INA-i, naprosto trebalo raditi nekakav proizvod. I oni su to naprosto disperzirali na 10, 15 ili 20 obrtnika koji su u datom momentu prerasli početkom '90.-ih godina u mala i srednja poduzeća i u principu od nekadašnjeg velikog obrta koji je zbog limitiranog broja zaposlenih bio podijeljen na 3-4 člana obitelji nastala jedna mala firma i sad mi govorimo o malom i srednjem poduzetništvu, a zaboravljamo na genezu kako je to sve skupa nastalo. Jer nažalost nekada su u obrtničkim zadrugama postojali inžinjeri koji su pripremali, odrađivali određene stvari za te obrtnike, a danas ti mali i srednji poduzetnici nemaju takvu instituciju koja će im to napraviti. Svi oni koji su nekad funkcionirali u gospodarstvu dobro znaju kako to izgleda i zato je obrazovanje nešto što naprosto je kičma za provođenje ove vaše strategije. Bez toga nažalost mrtvo slovo na papiru.
Hvala. U ime kluba HSU-a govorit će poštovani kolega Željko Šemper.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Sabora. Poštovani zamjeniče ministra sa suradnicima, kolegice i kolege. Sama činjenica da je Prijedlog strategije razvoja poduzetništva Republike Hrvatske za razdoblje 2013.-2020. izrađen je pohvalna, osobito uzimajući u obzir mali broj malih i srednjih poduzeća u omjeru prema Europskoj uniji. Povećanje konkurentnosti subjekata malog gospodarstva svakako treba biti okosnica rada Ministarstva poduzetništva i obrta. U uvodnom dijelu prijedloga strategije opisano je trenutačno stanje malog gospodarstva Republike Hrvatske. Analiza je napravljena detaljno uz obilje statističkih podataka, a opće je stanje u usporedbi s preostalim članicama Europske unije dosta porazno. Utvrđeni ciljevi razvoja poduzetništva su za svaku pohvalu i dobro definirani. Opći je cilj povećanje konkurentnosti malog gospodarstva u Republici Hrvatskoj kroz sljedeće strateške ciljeve: poboljšanje ekonomske uspješnosti, poboljšan pristup financiranju, promocija poduzetništva, poboljšanje poduzetničkih vještina i poboljšano poslovno okruženje. Uz strateške ciljeve navedeno je zašto na svaki … treba fokusirat. Također su dani i veoma opći pristupi ostvarenju strateških ciljeva, npr. uz poboljšanje ekonomske uspješnosti navedeno je da treba pružat pomoć pojedinačnim poduzećima i skupinama poduzeća o procesu internacionalizacije poslovanja. Svi navedeni pristupi su vrlo pohvalni i nadasve potrebni. Problem je samo što niti kod jednog od njih nisu dane pojedinosti kako će se oni provoditi niti koje će konkretne pogodnosti donijeti poduzetnicima. Strategija je veoma široko definirana i kao takva prihvatljiva. Ona je ustvari jedan dobar uvod u prava rješenja. Realno, sve što je napisano u strategiji je svima jasno i identificirani problemi i strateški ciljevi koje bi trebalo poduzeti. Svi mi znamo da je sektor malog gospodarstva u Hrvatskoj vrlo važan za ukupan razvoj gospodarstva, posebno o najvećem problemu kako u zapošljavanju nezaposlenih tako i otvaranju novih radnih mjesta. Veliki trud uložio je predlagatelj ove strategije u analizi i komparaciji s državama Europske unije, kao i okruženju u kojem se nalazi malo gospodarstvo u Republici Hrvatskoj. Ova strategija mora imat cilj jačanja konkurentnosti malog gospodarstva Republike Hrvatske kako na domaćem, tako i na velikom tržištu Europske unije. Kompletna analiza stanja malog gospodarstva koje čini 30% zaposlenih u Republici Hrvatskoj je prihvatljiva i dobra podloga za izradu mjera i konkretnih rješenja za ostvarivanje svih navedenih strateških ciljeva. Vjerujemo i nadamo se da će ovaj prijedlog strategije biti tek prvi korak kao dobar okvir i pretpostavka za izradu konkretnih poteza u ovom za Hrvatsku važnom dijelu gospodarstva. Klub HSU-a podržat će ovu strategiju. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a govorit će poštovani kolega Ivo Jelušić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani zamjeniče ministra sa suradnicima, poštovane kolege i kolegice. Svi se slažemo ne samo ovdje u Saboru nego općenito u društvu da je razvoj poduzetništva, da je poduzetništvo bitno jer bez dobrog poduzetništva, bez razvoja nema zaposlenih, bez razvoja … nema ni razvoja zdravstva ni školstva ni socijale. Prema tome, sve je naslonjeno na poduzetništvo i ako se poduzetništvu loše piše nažalost se loše piše svima i u društvenoj djelatnosti malih … i svima na osobnom standardu. Zato je ova strategija bitna da progovorimo jasno i glasno o stanju našeg poduzetništva što poduzeti i ova strategija bi dobro postavila stvari gdje govori prije svega tu gdje smo, što hoćemo i kako to napraviti. Mislim da na sva tri ova pitanja odgovore nalazimo. Naravno, kad govorimo o razvoju poduzetništva u ovoj strategiji uglavnom mislimo na malo i srednje poduzetništvo, uglavnom je fokusirano na njih jer veliko poduzetništvo na neki način se ne tretira, a ima razloga za to. Prije svega malo i srednje poduzetništvo, dakle malo gospodarstvo toliko je sve prisutnije svojim udjelom u gospodarstvu općenito u poduzetništvu i u nas i u Europi pa i u svijetu. S druge strane, poznato je opće da malo i srednje poduzetništvo puno fleksibilnije, puno prilagodljivije tržištu i svemu onome što se događa okolo i na koncu konca zašto je bitno? Nema niti jedne danas velike firme, nijednog velikog poduzetnika koji nije krenuo kao mali, kad-tad i tko zna od ovih sad malog i srednjeg poduzetništva o kojem danas govorimo, o kojem brinemo, tko zna hoće li za 10, 20, 30 godina iz toga izrasti neka velika firma? Možda da i ja vjerujem da će se to i dogoditi. Prema tome, zato je ono bitno i zato ga treba podržavati jer je malo, jer je slabo, jer je slabije od drugih. A s druge strane nikad ne znamo što će od toga izaći. Jer kažem sve su velike firme jednog dana bile male. Naravno u našim glavama još uvijek su zvučna imena velikih firmi da ovdje ih sad ne reklamiram ni jednu našu, pa ni svjetsku firmu. Međutim, kad pogledate podatke, to veliko poduzetništvo čini svega 30% zaposlenosti, kad govorimo o realnom sektoru, a malo i srednje poduzetništvo čini ipak 70%. Dakle, 700000 ljudi u Hrvatskoj radi u tom segmentu i zato je to bitno. S druge strane udio u bruto društvenom proizvodu je manji nego što je udio u zaposlenosti što je i logično s obzirom da se radi, dakle o drugačijoj malo strukturi. Udio malog i srednjeg poduzetništva u bruto društvenom proizvodu je 51%, a cilj je ove strategije, dakle da u narednih 7 godina dođe do 62%. I ja se nadam, vjerujem i želio bih da se to zaista i realizira i da će uz pomoć ovih mjera o kojima ćemo govoriti zaista se to i dogoditi. Ono što je bitno a kad govorimo jedna od ovih mjera je promocija. Dakle, da stvori se jedna određena društvena svijest o bitnosti, o važnosti malog i srednjeg poduzetništva i da se naprosto promijenit da tako kažem društvena atmosfera oko toga. Zato i ova strategija, pa i ova rasprava pa i sve što se događa vezano za poduzetništvo bitno da upravo da se promijeni određena društvena svijest, da se shvati koliki je značaj malog i srednjeg poduzetništva. Jer iz ovih brojki o kojima sam malo prije govorio to se vidi da je zaista bitno. Ono što nije, ono što nam ne ide u prilog a to je struktura tog malog, srednjeg poduzetništva. Jer na žalost većina ih je sektoru usluga, manje u sektoru proizvodnje. U Europi je to nešto drugačije. Međutim, dijelom je to i zbog toga što je i veliko ovo gospodarsko, velike firme se nalaze u krizi, a na njih su naslonjeni mali o čemu je govorio i kolega Šuker. Međutim, tu vidimo i šansu. Kako da kažem? Sva kriza nije uvijek samo, odnosno ona je i šansa za izlazak. Prema tome, zašto ne bi naše male firme, mali poduzetnici i obrtnici tražili svoj prostor upravo u EU u koju smo sada ušli, da se vezuju ne za naše velike firme, nego za njemačke, austrijske, talijanske, da rade kao njihovi podizvođači, kooperanti, dobavljači itd. i tu je velika šansa. Mi smo, a pogotovo što je dobar dio njih u uslugama mi smo nedavno prije godinu i nešto dana usvojili Zakon o uslugama koji je usklađen sa EU gdje vidimo određenu šansu za sve naše male poduzetnike, da svoje usluge koje pruže danas tu u Zagrebu, u Hrvatskoj bilo gdje, sutra pružaju u Beču, u Milanu i negdje drugdje i tu je velika šansa. Mislim da tu i ministarstvo i komora jedna i druga itd. moraju učiniti dosta, puno napora kako bi otvorili vrata, kako bi pronašli te ventile kuda bi se moglo plasirati angažman naših usluga i našeg malog poduzetništva. Oko konkurentnosti što je jedan od ciljeva, naravno da je to bitno. Međutim, ono gdje smo apsolutno nekonkurentni to je kad je riječ o cijeni kapitala, dakle o kapitalu koji je potreban za razvoj. Nema razvoja bez podrške banaka, bez jeftinog kapitala i tu nismo konkurentni. A kad pogledamo u Njemačkoj prosječna kamatna stopa za poduzetničke poduhvate negdje od 1 i pol do 3% a kod nas 7, 8, 10, 11%. Naravno da u tom dijelu naš poduzetnik ne može bit konkurentan ni male, ni srednje, pa ni velike onima iz inozemstva jer naprosto ima ulaz, input mu je puno skuplji, skuplji mu je kapital. On mora raditi duplo više da bi zaradio jednostavno kao ovaj jer svojih pet, šest posto profita mora dati bankama, financijskom sektoru da bi mogao biti, da bi mogao uopće raditi. Tu je naravno značaj HBOR-a o kojem smo govorili i zaista da nema HBOR-a tko zna još kako bi, koliko bi ta situacija bila teža nego što je danas. Tu je i uloga HAMAG-a. Prema tome, sve je to jako bitno. Ali dok god se ne promijeni politika banaka hrvatskih ili bolje precizno rečeno banaka u Hrvatskoj. Jer koliko su one hrvatske o tom, po tom, one samo stanuju tu, teško da će naše poduzetništvo postati konkurentno barem što se tiče dakle cijene kapitala, a bez njega nema razvoja. Jer na žalost situacija je takva da banke uglavnom su gledale na svoju maržu i dobit, nisu gledale na poduzetnika kao na partnera gdje će i jedni i drugi dobro proći, gdje će i banci biti dobro, a i poduzetnik dobro proći nego kako će banci biti predobro a kako poduzetniku će bit o tom neka razmišlja on sam. Poznato je da je kod nas lakše dobit kredit ili leasing ako hoćeš kupiti auto, ako je nešto za potrošnju nego ako hoćeš kupiti stroj ili uložiti u proizvodnju. Dakle, to je problem politike financiranja koja se mora promijeniti i kada bi ona bila, kada bi bankarski sektor funkcionirao kod nas kao u Njemačkoj sigurno da bi se i mnogi naši problemi, pa i ovi o kojima govorim bili puno lakši ili lakše rješivi. Sa svoje strane Vlada je napravila niz olakšica, poteza da se omogući da to gospodarstvo krene, da bude lakše od Zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi gdje smo prije svega pomogli malom i srednjim poduzetnicima jer oni su bili najviše ugroženi neplaćanjem, uglavnom se njima nije plaćalo, do toga da je smanjen porezni paušal, povećan odnosno sa 85 na 145000 kuna, da je za ulazak u sustav PDV-a povećan sa 80 na 230 000 kuna. Dakle, sve su to mjere koje na neki način treba omogućiti i omogućavaju da to poduzetništvo dobije maha. Na koncu konca i famozna fiskalizacija koja je izazvala veliku raspravu i veliku pozornost. Ona je sigurno doprinijela boljitku malog poduzetništva, jer upravo se u malom poduzetništvu uglavnom najviše odnosila ta fiskalizacija i tu su bili najveći problemi neplaćanja i tu je dolazilo do nelojalne konkurencije. Netko je plaćao, netko nije plaćao. Jedan obrtnik je plaćao, drugi nije, … [[Govornik se ne razumije.]] i tu je zato bitno da uvodi se reda. I naprosto da se uvede pravednost da svi budu u istoj poziciji, da budu jednako konkurentni pa onda da se natječu svojim radom i svojim znanjem i umijećem. Dakle, sigurno da i ovim mjerama koje je Vlada do sada poduzela da ih sve ne nabrajam od … [[Govornik se ne razumije.]] dobiti o čemu je kolega Šuker govorio s pravom da je naše malo i srednje poduzetništvo nisko kapitalizirano sigurno ne. Ali ne samo malo, nego i veliko i pada ta kapitaliziranost u zadnjih 15-tak godina. Jako je pala. Ova mjera je na neki način pripomoć da se ta kapitaliziranost podigne na veću razinu pa da bude kapitalno bolje kapitalizirana, da bude i prema bankama ozbiljniji, bolji ozbiljniji partner. Dakle, vjerujem da će i ova strategija i ove mjere koje su dosad napravljene dati rezultata. Da će se dogoditi ovo što planiramo u ovoj strategiji, a to znači da će i udio malog i srednjeg poduzetništva povećati se na 60 ili 62% u narednih par godina u BDP-u i da će na koncu ja bih rekao doći do prevladavanja jedne krize koja je i psihološka kriza. Ovo je ekonomska kriza ali ona je i psihološka. Mi imamo situaciju da imamo i poduzetnike koji imaju i program u kojem može doći do određenih financijskih izvora, neću sad reći povoljnih onakvih kakvi jesu na tržištu ali se ljudi naprosto ne usude ulagati jer je općenito situacija takva u društvu da se nitko ništa ne usudi raditi. Prema tome, zato je i ova strategija i ova rasprava treba donijeti to da razbije tu psihozu, strah koji je prisutan u poduzetništvu i da se krene hrabro kao što to treba u poduzetništvu i biti jer bez rizika nema posla pa nema ni zarade. I ja vjerujem da ćemo konačno od sljedeće godine krenuti uzlaznim stopama rasta i da će ova strategija sigurno tome doprinijeti. I naravno da ćemo je u tom smislu podržati. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi se prijavio Branko Vukšić. Nema ga, gubi pravo na raspravu. Poštovani kolega Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine zamjeniče ministra sa suradnicima, kolege posljednji Mohikanci koji ste izdržali do ovog kasnog sata. Evo ja bih rekao da je ovo novi momenat zapravo u planiranju i u promišljanju o našem gospodarstvu. Dakle, kao što je zamjenik ministra rekao ovo je prva strategija koju donosimo. I zapravo dosada ako gledamo premalo smo strateški razmišljali ne samo u gospodarstvu što je izuzetno bitno, odnosno bilo je loše što nismo o tome razmišljali strateški, nego u gotovo svim segmentima našega života i razvoja naše zemlje. Prema tome, to je svakako za pozdraviti iako je strategija kao što je kolega Šuker i rekao možda jedna dobra analiza trenutnog stanja sa prijedlozima mjera i dugoročnih ciljeva koje može biti i ne mora zapravo neka korist našim samim poduzetnicima. Ja bih ipak se, ne bih se složio u segmentu da je to nešto loše jer evo prvi put to donosimo. Pa mislim da strateško razmišljanje i promišljanje u ovom segmentu je itekako bitno. Ono što bih želio, nekoliko stvari bih zapravo želio istaknuti iz strategije ono što mislim da je i izuzetno bitno a to je kolega Jelušić i dotaknuo u svom zadnjem dijelu rasprave je razvijanje kulture poduzetništva. Dakle, postoji ono što je kolega Jelušić rekao ova kriza koja nas pogađa ne samo realna kriza nego i psihološka kriza. Komercijalne banke su vrlo teške u plasiranju novca na tržište i to prije svega pogađa male poduzetnike. Dakle, jedan od problema koji je definiran ovom strategijom je činjenica da mali poduzetnici znači poduzetnici početnici najteže u svojim prvim mjesecima života dolaze do financijskih sredstava koja su nam izuzetno bitna. Spominje se tu i inovacijski moment. Dakle, pokušavanje jačanja inovacija u malom i srednjem poduzetništvu. Ja bih rekao da mi tu imamo izuzetno dobar potencijal, ali nedovoljnu realizaciju. Dat ću vam neke primjere samo. Recimo grad Osijek koji pretendira i ima ambicije biti IT grad. Dakle, i u gradu Osijeku ali i ovdje u Zagrebu i bilo gdje u Hrvatskoj imate čitav niz firmi, ljudi koji rade u IT sektoru koji dobro žive od tog IT sektora. Oni doduše svoje proizvode uglavnom izvoze ali nemaju problema sa naplatom, nemaju problema sa plasmanom svojih proizvoda. Neki od njih su čak i vrhunski u onome što rade. A bojim se da oni često nisu prepoznati upravo u vlastitoj domovini, dakle da s tim imaju problema. Imate vrhunske znanstvene institucije koje u nedovoljnoj mjeri, po meni, dakle neke i kapitaliziraju svoja dostignuća no neke ne. Tu bih opet recimo istaknuo pozitivan primjer Poljoprivrednog instituta iz Osijeka koji je jedan od rijetkih institucija koja je u 100% državnom vlasništvu, dakle znanstvena institucija koja itekako dobro posluje zahvaljujući upravo inovacijama. Kažemo da nam je konkurentnost i zdravo poduzetništvo bitno. Međutim, dok god je država glavni pojedinačni i najveći pojedinačni naručitelj roba i usluga bojim se da se to radikalno mijenjati neće. Jer imali smo situacije da mnogi mali poduzetnici i ne samo mali poduzetnici žive isključivo od narudžbi države. Dakle, bilo da su to konzultantske usluge, bilo da su one realne dakle dostava određenih roba i slično dok se to ne promjeni bojim se da će nam gospodarstvo biti tu gdje je. Posebno brine gustoća malih i srednjih poduzeća u Hrvatskoj koja je na svega 70% evo u 27 zemalja. Dakle, tu ulaze sve zemlje eurozone. Prema tome, to je nešto na čemu treba raditi pogotovo ako uzmemo u obzir da su mala i srednja poduzeća upravo ta koja nose ja bih se usudio reći kralježnicu hrvatskog gospodarstva. Također, više od pola subjekata malog i srednjeg poduzetništva su uslužne djelatnosti. Dakle, malo više od pola. To je problem dovoljnog ne stvaranja dodane vrijednosti. Također problem da izvozimo sirovine, a ne proizvode. Dakle, to je nešto na čemu treba raditi i drago mi je da je strategija upravo ove stvari i prepoznala. Ono što mene izuzetno brine što je definirano u strategiji a nadam se da će biti definirano i dalje u Strategiji znanosti i obrazovanja je mali broj zapošljivosti znanstvenika i inženjera u realnom sektoru. Tu je ono što treba mijenjati jer mi imamo vrhunske znanstvenike, imamo vrhunske inženjere i stručnjake koji nisu angažirani u gospodarstvu. Dakle, ispada na kraju da mi produciramo znanstvene kadrove radi znanstvenih kadrova samih. Dok ih mi ne plasiramo ponovno u gospodarstvo, dok oni ne pridonose realnom sektoru to nije opravdano. Dakle, produkcija takvih znanstvenih kadrova nije opravdana. Naravno, tu postoje razlike humanističke znanosti i naravno da se nikad neće moći upotrijebiti u gospodarstvu kao što se mogu recimo egzaktne znanosti ali dobrih primjera svakako ima. No nažalost oni su rijetki. Po meni je potrebno jačati klasterizaciju. Mali poduzetnici upravo klasterima mogu biti konkurentni velikima i to je nešto na čemu treba raditi. Potporne institucije su spomenute neću se na njima posebno zadržavati nejednake su regionalno ali bojim se da to ovisi o pojedinačnim jedinicama lokalne samouprave i pojedincima koji ih vode, dakle tu govorimo o poduzetničkim inkubatorima, o razvojnim agencijama, poduzetničkim centrima, tehnološkim parkovima. Imamo dobrih jako dobrih primjera, imamo katastrofalno loših. Ujednačavanje i normiranje istih po meni bi trebao biti jedan od prioriteta u sljedećem periodu. Loš imidž samozapošljavanja je nešto što izuzetno brine. Samozapošljavanje kao takva a kada govorimo o malim poduzetnicima dakle tu ubrajamo i obrte je nešto što mora imati prioritet jer ljudi prije svega nisu svjesni prednosti samozapošljavanja a s druge strane nisu dovoljno angažirani u aktivnom traženu svoje niše nazovimo to tako u radnom svijetu odnosno svoje pozicije na tržištu. Prekvalifikacijama, dodatnim edukacijama, poduzetničkim idejama i sl. Pravna struktura samih malih i srednjih poduzetnika je isto šarolika, znači imamo i obrte i trgovačka društva i zadruga zato je vrlo teško i pisati neku strategiju o tome. Međutim ono što bih htio naglasiti kod potpornih institucija zaboravljamo, to sam zaboravio reći Obrtničku komoru. Obrtnička komora koja se doduše bavi samo segmentom malih i srednjih poduzeća, no budući da ovo nije tema zapravo imamo Zakon o obrtu ja ću svoju raspravu o Obrtničkoj komori iznijeti tada. Ono što mislim da Obrtnička komora možda nije dovoljno iskorištena, nije najbolje iskorištena i da to također treba pokušati kapitalizirati. Na kraju mogu reći da podržavam strategiju, svakako je to iskorak u planiranju gospodarstva u RH ali ono što je zanimljivije od same strategije bit će pratiti njezinu realizaciju tako da vjerujem da ćemo imati prilike o tome raspravljati u Saboru i vidjeti koje konkretne rezultate će ove mjere dati. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Dalje se za raspravu javio Damir Kajin, nema ga, gubi pravo na raspravu. Tomislav Žagar. Izvolite.
Hvala poštovan potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi zamjeniče ministra sa suradnicima, poštovani kolege. Nastojat ću kratko budući da je već kasno. Izdvojit samo one elemente iz strategije koji se meni čini bitni, a vezani su za ovih pet strateških ciljeva koji vode k glavnom cilju a to je povećanje konkurentnosti i jačanja poduzetničkog potencijala i kulture poduzetništva. Evo prije svega ono što svi manje-više znamo za dobro poslovanje ključna su tri elementa, to su znanje, tradicija i kapital. Prije svega istraživanje i razvoj kao temelj za povećanje ekonomske uspješnosti poduzetništva, naravno da zastarjela tehnologija i nizak stupanj inovativnosti dugoročno imaju poguban učinak na povećanje poslovne efikasnosti i stupnja zaposlenosti. U tom smislu nužno je značajno povećati izdatke koji su usmjereni u inovacije, nove tehnologije i specifične ... putem mjera nacionalnih programa na temelju ove strategije. Ono što se pokazalo kada je u pitanju dostupnost financijskih sredstava kao problemi su manjak kreditnih jamstva i ne odvajajući raspon bankovnih proizvoda i usluga potrebna kreditna sposobnost, iznos kamatnih stopa koje je ovdje više puta rečeno da je prevelik, nedovoljne informacije dostupne financijskim proizvodima. Nužno je unaprijediti protok financijskih prijedloga i to strategija jasno i navodi a valja ovo spomenuti da je ministarstvo poduzetništva i obrta provelo i provodi razne mjere koje idu u smjeru stvaranja povoljnijih uvjeta i konkurentnosti. Tu ću navesti samo neke poduzetničke … [[Govornik se ne razumije zbog prebrzog čitanja.]] 2012., dodijeljeno je gotovo 2,5 tisuća potpora u iznosu od 168,5 milijuna kuna. Poduzetnički imput 2013.sastoji se od 4 mjere, mjere A,B,C i D. U svakoj od mjera u mjeri A 21 milijun i pol u mjeri B 28 milijuna u mjeri C 28 i 200 i u mjeri D 15 milijuna 600 tisuća. To nisu zanemariva sredstva i svaki poduzetnik koji se uključi u neke od ovih mjera može značajno unaprijediti svoje poslovanje. Važno je povezivanje to je već rečeno malih i velikih poduzeća. Prerađivačka industrija, to je iznimno važno što se u strategiji navode velike prilike ako privuče izravna strana ulaganja. Osobno to je važno a prikazano je … [[Govornik se ne razumije zbog prebrzog čitanja.]] pružanje potpora osnivanja novih poduzeća je nizak u odnosu na EU. Za ostvarivanje ovih naših ciljeva nužno je i unapređivati zakonodavni okvir pa bih samo ukratko htio dakle ono što je već do sada napravljeno, to su izmjene i dopune Zakona o poticanju razvoja malog gospodarstva, Zakon o unapređenju poduzetničke infrastrukture, Zakon o poticanju investicija i unapređenju investicijskog okruženja. U pripremi su Zakon o obrtu i Zakon o pogrebnoj djelatnosti te izmjene i dopune Zakona o zadrugama. Također su u provedbi i strategije razvoja ženskog poduzetništva, učenje uz poduzetništvo i strategija razvoja klastera i akcijski plan razvoja klastera. U provedbi su svi aktivni ugovori i projekti. Razvijanje poduzetničkih vještina kroz edukaciju i cjeloživotno učenje direktno utječe ne samo na ovaj parcijalni cilj koji je strategija definirala već dotiče i sve ostale ciljeve. Najveća opasnost se naravno očituje u visokoj stopi nezaposlenosti mladih te njihova emigracija. Posebno je važno pojedinačnim mjerama poticati zapošljavanje mladih i osoba s visokim akademskim kvalifikacijama koje se temelji na istraživanjima što bi u poduzećima povećalo uvođenje istraživanja i razvoja. Poduzetništvo svakako treba biti ne samo oblik društvene djelatnosti već i način života privlačan osobama sa visokim razinama znanja i vještina. U smislu povećanja konkurentnosti važno je … upotrebe energije malog poduzetništva jer direktno utječe na cijenu proizvoda i usluga. I još samo kratko i one ključne mjere koje su do sada donesene. To je unapređenje politike i mjere … [[Govornik se ne razumije zbog prebrzog čitanja.]] gospodarstva, jačanje konkurentnosti poduzetništva kroz promjene i poboljšanje sustava potpora, bolje okruženje za poduzetništvo žena. Od 2013.godine u primjeni je novo porezno zakonodavstvo, povećan je prag za upis u registar obveznika PDV-a, smanjene za 2 postotna boda porez na zdravstveni doprinos, snižena je … [[Govornik se ne razumije zbog prebrzog čitanja.]] ugostiteljstva i turizma i ukinut je porez na reinvestiranu dobit je nula posto i ukinut je doprinos za novo zaposlene u trajanju od dvije godine. Stupanjem na snagu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o trgovačkim društvima omogućeno je otvaranje jednostavnog društva sa ograničenom odgovornošću sa kojeg su sredstva za registraciju smanjena na oko 880 kuna, a temeljni kapital iznosi 10 kuna. Sa tim izmjenama i dopunama Zakona o poticanju razvoja malog gospodarstva uređena je proširena djelatnost Hrvatske agencije za malo gospodarstvo i njezin naziv promijenjen u Hrvatska agencija za malo gospodarstvo i investicije i sukladno ciljevima jačanja konkurentnosti kroz proširenje podrške inovacijama i inovativnom poduzetništvu od 1. srpnja 2014. HAMAG INVEST će se pripojiti BICRO-u poslovna inovacijska agencija RH što posebno pozdravljam jer je u prethodnoj raspravi kolega Hajduković je rekao da su inovacije iznimno važne. Eto, na kraju uz navedene mjere koje Ministarstvo poduzetništva u ovom trenutku provodi i kani provesti treba i podržati ovu Strategiju kao dugoročni dokument koji predlaže. Hvala.
Zahvaljujem. Boris Blažeković. Nema ga, gubi pravo na raspravu. Predstavnik Vlade smatra da nije potrebno održati završnu riječ. Zaključujem raspravu. Glasati ćemo u petak. Prekidam sjednicu. Nastaviti ćemo sutra po predviđenom dnevnom redu.
Prijedlog Strategije razvoja poduzetništva RH 2013.-2020. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog strategije. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 87 glasova za i 6 suzdržanih glasova donesena Strategija razvoja poduzetništva RH 2013.-2020 u tekstu kako ju je predložila predlagateljica. Dobro jutro, poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici. Nastavljamo u plenarnom zasjedanju Hrvatskog sabora po utvrđenom dnevnom redu. Sada je na redu - Konačni prijedlog zakona o dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 486 Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. U skladu sa člankom 204. Poslovnika Hrvatskog sabora hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave u skladu s člankom 197. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu o konačnom prijedlogu zakona proveli su Odbor za zakonodavstvo i Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Izvješća ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani ministar rada i mirovinskog sustava gospodin Mirando Mrsić. Izvolite poštovani ministre.