Hvala, poštovana predsednice. Imao bih dva pitanja za predsednika Saveta REM-a, Regulatornog tela za elektronske medije. Naime, REM je po zakonu ovlašćen da kontroliše rad emitera i član 47. govori o zabrani političkog oglašavanja van predizborne kampanje, a u toku predizborne kampanje, kaže – mora da se obezbedi zastupljenost svim kandidatima bez diskriminacije. Mi ovih dana imamo paradoksalnu situaciju da su najavljeni vanredni parlamentarni izbori u Republici Srbiji, ali formalno još nisu raspisani. Formalno predizborna kampanja ne postoji u smislu zakona i tumačeći zakon oglašavanje političkih stranaka je zabranjeno do trenutka raspisivanja izbora. Nasuprot tome, realnost je da se najveća politička organizacija u Srbiji svaki dan oglašava po nekoliko sati na programima emitera, tako što se njeni funkcioneri pojavljuju na raznim mestima u ulozi državnih funkcionera, a onda u nastavku svojih aktivnosti pred pristalicama svojih stranaka drže predizborne skupove koji se prenose direktno na programima pojedinih TV stanica, suprotno zakonu. Moje pitanje predsedniku REM-a je - da li će REM preduzeti nešto iz svoje nadležnosti kako bi se sprečilo ovo kršenje zakona i kako bi se omogućila fer kampanja do izbora koji će biti održani, ne znam, u naredna dva i po, tri meseca, saznaćemo verovatno ovih dana? Drugo pitanje, takođe za REM - šta se desilo sa najavom da će biti usvojeno obavezujuće uputstvu za emitovanje rijaliti programa? Bili smo svedoci cele prošle godine da su se na brojnim TV stancima u emitovanju rijaliti programa dešavale najstrašnije i najvulgarnije stvari koje su bile dostupne i najmlađim gledaocima, zato što se taj program emituje maltene 24 sata. Dana 20. novembra prošle godine REM je usvojio preporuku o emitovanju rijaliti programa koja preporučuje, odnosno govori o tome da se takvi programi mogu emitovati samo posle 23 sata. Pošto tu preporuku niko nije poštovao, REM je najavio usvajanje obavezujućeg uputstva koje treba da prođe nekakvu javnu raspravu od 15 dana. Prošlo je četiri ili pet puta po 15 dana, a to obavezujuće uputstvo nije usvojeno. Sada se najavljuju novi rijaliti programi koji će, pored ovog gde učestvuje premijer u predizbornoj kampanji koja zvanično još nije počela, početi i neki drugi rijaliti programi koji će se opet emitovati 24 sata. Opet ćemo gledati kriminalce, probisvete, ljude bez škole i morala kako ceo dan na televiziji rade najvulgarnije stvari u vremenu kada maloletnici i svi drugi gledaju televiziju. Kao primer imamo zemlju u našem susedstvu, Bosnu i Hercegovinu, gde je njihovo telo koje prati rad emitera usvojilo obavezu da se rijaliti programi mogu emitovati samo posle ponoći, do šest ujutru. Ja postavljam pitanje - da li Republika Srbija ima snage, REM ili Ministarstvo možda, ako se ministar seti da možda dođe sa predlogom nekog zakona koji će zabraniti ovo emitovanje? Mi imamo najavu da ćemo narednih dana usvajati zakon koji se bori sa posledicama ovakvih programa. To je Aleksin zakon, Zakon o vršnjačkom nasilju. Problem je što ovakvi rijaliti propagiraju nasilje kao takvo i nema nikakve zabrane njihovog emitovanja. Ja se nadam da ćemo dobiti odgovor, a pre svega da ćemo dobiti rešenje. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Imam pitanje za predsednika Vlade Aleksandra Vučića. Da li je on nekim državnim organima ikada dostavio dokaze o navodnim zaverama koje postoje protiv njega, s obzirom na to da je u prethodne četiri godine u nekoliko navrata izjavljivao da protiv njega postoji međunarodna zavera u kojoj učestvuju pojedine strane diplomate itd? Interesuje me da li je državnim organima dostavio dokaze, a pošto sam uverena da jeste, pitanje za ministra Nebojšu Stefanovića je dokle se sa tom istragom stiglo? Drugo pitanje je za Nebojšu Stefanovića, pošto sam uverena isto da je Aleksandar Vučić prijavio i sledeće krivično delo o kome je govorio u medijima - da li je utvrđeno ko je iz SNS išao po javnim preduzećima i tražio pare za SNS, pozivajući se na Aleksandra Vučića?Naime, Aleksandar Vučić je izjavio u jednom intervjuu da ima saznanja da neki to čine, pa me interesuje koliko je ljudi uhapšeno u okviru te akcije jer on, kao, naravno, veliki borac protiv korupcije, ne bi dozvolio da to ostane samo na nivou jednog intervjua. Interesuje me - šta je bilo sa obećanjem da će se vaspitačicama u Beogradu povećati plate za 20%? Šta je sa pomoći najsiromašnijim penzionerima koja se isplaćuje na svaka tri meseca, za koje je SNS tvrdila da će povećati sa 4.000 na 8.000 dinara? Šta je sa najavom da će se kroz Zakon o javnim nabavkama uštedeti 74 milijarde dinara godišnje? Šta je restrukturiranjem i revizijom rada javnih preduzeća? Gde nam je Vlada od 12 ministarstava? Kako je povećano ulaganje u poljoprivredu, kada je juče Uredbom Vlada smanjila subvencije poljoprivrednicima sa 12.000 dinara na 4.000 dinara? Šta se desilo sa obećanjem da će biti ukinute funkcije državnih sekretara? Šta je sa obećanjem da će do kraja juna 2013. godine biti otvorena velika fabrika avio-komponenti u Pančevu, u saradnji sa kompanijom „Mubadala“? Gde je deset milijardi evra investicija iz Ujedinjenih Arapskih Emirata? Gde je deset hiljada milijardi evra investicija iz Kine? Šta se desilo sa fabrikom čipova od četiri milijarde evra i sa razvojnim centrom za fabriku čipova u kojoj je posao trebalo da nađe 50 doktora nauka? Šta je sa beskamatnom pomoći budžetu od tri milijarde evra? Gde je nestalo obećanje o pojeftinjenju struje od 20%, umesto kog smo dobili poskupljenje struje u više navrata? Šta je sa 400 miliona evra za fabriku za proizvodnju delova za boingove i erbasove modele, kao i za proizvodnju supersoničnih trenažnih aviona? Šta je sa investicijama u infrastrukturu i građevinarstvo, isto iz Ujedinjenih Arapskih Emirata? Šta je sa njihovim ulaganjem u kargo centar u Lađevcima? Šta je sa investicijama u stanogradnju, turizam, autoputeve i agro-biznis, u polo klub u Preljinama? Šta se desilo sa privatizacijom Crvene zvezde i Partizana i koliko se dece izlečilo iz tog fonda, s obzirom na to da je premijer, evo ima već dve i po godine, najavio da će ti fudbalski klubovi biti privatizovani i da će se deca lečiti iz fonda koji će se stvoriti od tih sredstava? Šta je sa obnovom zgrade Generalštaba, ulaganjem u „Telekom“, izgradnjom Data centra, izgradnjom baznih stanica, investicijom u Luku Pančevo, gde je 10.000 stanova za 280 evra po kvadratu? Šta se desilo sa najavljenim promenama u „Srbijagasu“? Šta je sa investicijama u rečno brodarstvo, izgradnjom banja, izgradnjom solarnih elektrana, izgradnjom gasnih centrala, investicijom Al Dahre u poljoprivredu, 400 miliona evra za navodnjavanje, 200 miliona evra za povoljne kredite poljoprivrednicima, izgradnjom sistema za navodnjavanje, otvaranjem perspektive za mlade, podršci mladima da započnu sopstveni posao? To su sve obećanja data samo u prethodnih godinu dana od strane SNS; ali mahom od njenog predsednika i predsednika Vlade Republike Srbije Aleksandra Vučića. On očigledno smatra da bez ikakve odgovornosti može da izjavljuje bilo što, očigledno potcenjuje građane misleći da oni ne pamte, da veruju u sve što on kaže, da nemaju nikakvo kritičko sagledavanje sveta oko sebe, ubeđuje ih da žive bolje, a jedino što su do sada dobili je propadanje i dalje.
Hvala. Izvolite, dr Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da nema većeg rijalitija u Srbiji od pregovora DS, u različitim agregatnim stanjima, o tome da li će u jednoj, dve ili deset kolona na izbore. Imam pitanje, u ime poslaničke grupe SNS, za Republičko javno tužilaštvo i za Ministarstvo unutrašnjih poslova – da li će preduzeti, i kada, ili su možda već preduzete odgovarajuće mere i radnje koje su propisane Zakonikom o krivičnom postupku, a odnose se na ispitivanje kriminala u samom vrhu režima Bojana Pajtića u Vojvodini, konkretno u Pokrajinskom sekretarijatu za nauku i tehnološki razvoj i u Razvojnom fondu Vojvodine, u kome je Bojan Pajtić predsednik Nadzornog odbora? Počeću redom. Dakle, moje pitanje je – u 2011. godini sledeća preduzeća u Vojvodini su dobila sredstva iz Razvojnog fonda Vojvodine i pri tome do dana današnjeg nisu vratila nijednog jedinog dinara. Prema ugovoru od 8. septembra 2011. godine, jednoj firmi je dato 20.985.000 dinara, ili, što je možda građanima jednostavnije da shvate, 200.545 evra, vraćeno - nula dinara. Vinariji Zvonko Bogdan je dato 198.522 evra, vraćeno - nula dinara. Firmi SOS d.o.o. Jermenovci, ugovor od 16. decembra 2011. godine, dato je 103.901 evro, vraćeno - nula dinara. Firmi iz Čoke, od 19. decembra 2011. godine, 214.673 evra, do 2016. godine vraćeno je nula dinara. Sledeći, ugovor od 7. oktobra 2011. godine, dato je 333.808 evra, vraćeno - nula dinara. Jednoj firmi iz Sombora, ugovor od 7. oktobra 2011. godine, 236.000 evra, vraćeno je nula dinara. Ugovor od 16. novembra 2011. godine, i to, pazite, firmi iz Beograda, a finansira se iz Razvojnog fonda Vojvodine, dato je 388.837 evra, vraćeno do dana današnjeg – nula dinara. Jednoj firmi iz Bašaida, ugovor od 3. novembra 2011. godine, 44.460 evra, do dana današnjeg vraćeno - nula dinara. Jednoj firmi iz Temerina, ugovor od 16. decembra 2011. godine, dato 425.500 evra, do dana današnjeg vraćeno - nula dinara. U međuvremenu, Ustavni sud Republike Srbije je 2012. godine doneo odluku kojom je, između ostalog, proglasio da je neustavan član 64. Zakona o utvrđivanju nadležnosti AP Vojvodine koji, između ostalog, u stavu 1. tački 2) kaže da AP Vojvodina osniva fondove ili učestvuje u osnivanju fondova za sufinansiranje pogona visokih tehnologija, rešavanje stambenih pitanja mladih nastavnih i naučnih radnika i za podsticaj međunarodne saradnje. Dakle, ova odredba je proglašena neustavnom. Na bazi te neustavne odredbe, Vinariji Zvonko Bogdan od Pokrajinskog sekretarijata za nauku i tehnološki razvoj u 2011. godini dato je 20 miliona dinara. Nakon toga je zaključen ugovor sa istom vinarijom i po tom ugovoru Vinarija Zvonko Bogdan je bila dužna da vrati, ali ne u novcu, nego u bocama vina, 6.000 boca najkvalitetnijeg belog vina nadležnim pokrajinskim institucijama. Šest hiljada boca vina je isporučeno, navodno, zamislite kome, Crvenom krstu grada Novog Sada. Ja nisam čuo u svetu da Crveni krst bilo gde ima u svojim lagerima ili magacinima kvalitetno belo vino. Crveni krst prosto tome ne služi. Kada smo tražili informaciju gde je tih 6.000 boca najkvalitetnijeg belog vina, u Crvenom krstu grada Novog Sada rekli su nam – mi smo to vino isporučili Pokrajinskoj direkciji za robne rezerve, a ona je dalje rasporedila po pojedinim opštinama i gradovima u Vojvodini. Dakle, čist kriminal.
Vreme. Hvala.
Završavam. Hteo sam da pitam - šta je sa onom firmom iz Sombora koja je dobila 24 miliona dinara za proizvodnju mrtvačkih sanduka, uz obavezu da mrtvačke sanduke isporuči izvršnom veću Vojvodine, odnosno vladi na čijem se čelu nalazi Bojan Pajtić?
Hvala gospođo predsednice. Juče su u Preševu spontano protestovali prevoznici zbog odluke Vlade da se za prevoz migranata ovlasti samo transportna kompanija „Lasta“. Nakon početnog haosa bio je uspostavljen red, time što su autobusi različitih prevoznika čekali u koloni da bi preuzimali putnike migrante. Zbog toga postavljam pitanje Vladi, zbog čega je bilo potrebno da se stvori ovaj monopol samo za jednu prelaznu firmu? U utorak je poslanik Kamberi tražio da se davanje nestanka Ramadanija iz Bujanovca i Nebije Nujuneze iz Preševa, vlasnika benzinske pumpe, koji je kidnapovan pre 16 godina, zapravo on je tada nasilno odveden iz porodične kuće. U toku istog dana članovi porodice su otmičarima predali 75.000 maraka u okolini Vranja. Nakon otmice vođen je sudski postupak protiv grupe policajaca koji su pokušali da iznude dodatni novac, ali Nuhiju nije pronađen i porodica nema nikakvih informacija o njemu od nadležnih državnih organa. Drugi vlasnik benzinske pumpe Isuf Azizi koji je bio odbornik Partije za demokratsko delovanje u skupštini opštine Preševo, ubijen je u dvorištu svoje kuće u maju 2009. godine. Iako sam o ovom teškom zločinu i ranije postavljao pitanja dosada nisam dobio odgovor, a i sam porodica Azizi nema nikakvu informaciju od nadležnih organa. U toku 2013. godine u Bujanovcu je ubijen policajac Goran Đorđević, a u zatvoru je umro automehaničar Rešad Bajrami iako je pre pritvora bio sasvim zdrav. Stvorena je tom prilikom žestoka medijska afera i lažna predstava, da navodno policija ne može da ulazi u Veliki Trnovac. Ipak i ovi tragični događaji do sada nisu rasvetljeni. Zapravo još uvek nisu rasvetljena i ubistva 11 civila u opštini Preševo za vreme ratnog stanja 1999. godine, a ista je situacija i sa ubistvom 13 civila u opštini Bujanovac. U zoni posebne odgovornosti vojske koja je tada bila u širini od pet kilometara od granice sa Makedonijom godine 2001. ubijen je Agima Guši iz Viratovca, a 2005. godine Daštima , učenik drugog razreda Preševske gimnazije. U ovoj situaciji tražim od MUP-a i tužilaštva da dostave informaciju o dosada preduzetim merama za rasvetljavanje i procesuiranje svih ubistava, otmica i nestanaka civilnih lica u opštinama Preševo, Bujanovac i Medveđe od 1999. godine do sada. Daleko efikasniji rad u ovoj oblasti je neophodan kako za sticanje potrebnog poverenja prema državnim policijskim pravosudnim organima, ali i za povećanje bezbednosti građana na ovom području. Naravno, da je paralelno sa ovom komponentom takođe neophodno da se znatno poboljša, trenutno neadekvatna etnička struktura ovih državnih organa, kao i organizaciona šema rada policije, tužilaštva i sudstva. Naime, nedopustivo je da mi trenutno imamo za Preševo i Bujanovac, sa već zvanično poznatim podacima od oko 75.000 rezidentnih građana samo jedinicu tužilaštva u Bujanovcu. Samo za opštinu Han od dvadesetak hiljada građana postoji osnovno tužilaštvo, kao što u Preševu nema osnovnog suda, iako u daleko manjim opštinama imamo sudove i po novoj reformi, a da ne govorim o uključivanju albanskih kadrova u sudove, u tužilaštvu, ali i stručnih i visokokvalifikovanih u radu policije, što je veliki nedostatak i nakon one, po meni veoma važnog koraka, 2001. godine kad je stvorena multietnička policija nije se dalje nastavilo istim tempom. Hvala.
Hvala vama. Reč ima Zvonimir Stević.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, danas želim da zatražim obaveštenje, odnosno da postavim pitanje ministru privrede, direktoru Kancelarije za Kosovo i Metohiju i Privrednoj komori Srbije preko Ministarstva za privredu. Svakako da je jedan od najvećih problema na teritoriji države u poslednje dve decenije problem nezaposlenosti, a posebno mlade generacije. Uz potpuno razumevanje za ekonomsko stanje u kojem se kao država nalazimo posebno u centralnom delu Srbije, problem nezaposlenosti je posebno izražen i ima svoju specifičnost, složenost, značaj, važnost, političku, ekonomsku i državnu težinu na prostoru Kosova i Metohije. Naime, prošlo je 16 godina, a da se niko ozbiljno, odgovorno i sistemski nije bavio ovim problemom, iznalaženjem mogućnosti izrade dugoročne strategije projekata za zapošljavanje 16 generacija mladih koji su završili srednje škole i fakultete. Bilo je raznim programa i obećanja gde su urađene studije. Moram da kažem da rezultata nije bilo naročito je to činjeno u predizbornim kampanjama. Želim da podsetim da je na Kosovu i Metohiji bilo dosta izbora na lokalnom nivou, pokrajinskom i republičkom nivou. Ono što je u prethodnom periodu rađeno od strane Ministarstva, Kancelarije za Kosovo i Metohiju, od strane PKS i Privredne komore Kosova i Metohije jeste pokušaj da se izraženi problemi nezaposlenosti na Kosovu i Metohiji ublaže, ali svakako to ne rešava ovaj veliki problem, rezultata i dalje nema. Ovo ističem zbog procesa za Kosovo i Metohiju koji nije jučerašnji niti današnji već je i sutrašnji i nijednog trenutka ne želim da umanjim težinu i složenost opšteg življenja na Kosovu i Metohiji, jer je život na prostoru Kosova i Metohije i dalje težak, složen i bremenit. Da li treba da podsećam javnost na bezbednost, slobodu kretanja, duple registracije, pravo na imovinu, sudbinu nestalih i kidnapovanih, pravo na zdravstvo, pravo na adekvatno obrazovanje i ostala ljudska i građanska prava kao i pravo na zaštitu i očuvanje kulturne baštine i kulturnih dobara Kosova i Metohije. Poslednji napada na manastir Dečane kao i događaj sa hramom u Prištini jasno ukazuje na stepen ugroženosti kosmetskog kulturnog blaga. Limitirajući faktori dodatno otežavajuća okolnost je to što se srpskom narodu i ostalom nealbanskom življu ne pruža nikakva mogućnost zapošljavanja u takozvanim privremenim institucijama na Kosovu i Metohiji. Iako su Srbi prihvatili učešće na kosovskim izborima kao i učešće u privremenim organima, a da ne govorim o zapošljavanju u velikim sistemima kao što je Elektroprivreda Kosova i Metohije, fabrika cementa Đeneral Janković i druge. Da podsetimo javnost da su radnici u velikim sistemima, institucijama na Kosovu i Metohiji posle 1999. godine isterani i proterani i ne svojom krivicom, voljom izgubili osnovno pravo, a to je pravo na rad. Imajući ovo u vidu, svakako da predstavnici EU imaju odgovornost i ulogu da zajedno sa našom Vladom uzmu učešće u rešavanje ovog gorućeg problema i konačno krenu zajedničke projekte i otvaranje novih radnim mesta kako za mlade Srbe tako i za mlade Albance i ostali nealbanski živalj. Prema evidenciji pokrajinske službe za zapošljavanje Kosova i Metohije na teritoriji pokrajine ima preko 25.000 nezaposlenih lica. U severnom delu na evidenciji tržišta rada nalazi se preko 8.000, na području centralnog dela Kosmeta 6.500, pomoravskog kraja oko 6.000 i posebno izraženi problem na teritorij opštine Štrpce gde ima preko 5.000 nezaposlenih. Dobra je poruka Vlade da se nadoknada Srbima na Kosovu i Metohiji nastavlja što je garant i vetar u leđa za opstanak Srba na Kosovu i Metohiji, ali bez otvaranja novih radnim mesta nema perspektive za mlade. Nadam se da će Vlada u narednom periodu uđi u realizaciju projekta zapošljavanje 16 generacija mladih. Iz ovog razloga postavljam pitanje ministru privrede, direktoru Kancelarije za Kosovo i Metohiju i PKS preko Ministarstva privrede, šta se u okviru predloga mera za ovu godinu predviđa za rešavanje problema nezaposlenosti na Kosovu i Metohiji? Da li će se u okviru tih mera dovesti strani investitor u saradnju sa međunarodnim predstavnicima za otvaranje proizvodnih kapaciteta u srpskim enklavama na Kosovu i Metohiji? Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: dr Dijana Vukomanović, mr Dejan Radenković, Đorđe Čabarkapa, prof. dr Vladimir Marinković. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima 4. tačke dnevnog reda – Predlogazakona o sportu. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da sam pozvao da današnjoj sednici prisustvuju Vanja Udovičić, ministar sporta, Predrag Peruničić, državni sekretar u Ministarstvu omladine i sporta, Uroš Zeković, pomoćnik ministra omladine i sporta i Zorica Nikodijević, sekretar Ministarstva omladine i sporta. Primili ste amandmane, koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje Odbora za nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelan pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i mr dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite gospodine Đurišiću.
Pa, zahvalio bih se ministru na prihvatanju ovog amandmana, kao još, čini mi se četiri – pet amandmana koje smo predložili na ovaj zakon, ali nam je žao što nije bio hrabriji i mislimo da je šteta što nije više, ne samo naših nego i drugih amandmana, prihvaćeno, amandmana koji su trebali da pomognu da se reše problemi koji danas postoje u sportu. U sportu, nažalost, pričali smo o tome u načelnoj raspravi, danas ima puno sive zone u finansiranju, u upravljanju, u transferima. Mislimo da ovakvim zakonskim rešenjima se propušta prilika da se uradi više. Napravljen je jedan korak napred, mali, ali po nama nedovoljan. Ministre, takođe, još jednom da kažem, nema, što se nas tiče, garancija da će po usvajanju ovoga zakona se razvijati školski sport, da će više ljudi, mladih ljudi i dece biti uključeno kroz školski sport, u sportske aktivnosti. Ne vidimo da će i stariji ljudi kroz rekreativni sport se više uključivati i ono što nas možda najviše brine, vidimo da Vlada istrajava u nameri i u ulaganju u određene sportske infrastrukturne objekte koji po nama nisu neophodni i naravno, ono što smo govorili, nema rešenja privatizacije. U svakom slučaju, nama jednostavno ovako usvojen zakon, ako samo ovi amandmani koje je Vlada prihvatila, budu prihvaćeni, ne daje nadu da će se stvari u sportu promeniti na bolje dovoljno brzo i onoliko koliko je potrebno, pa nećemo na kraju podržati ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima dr Ljubiša Stojmirović. Izvolite gospodine Stojmiroviću.
Poštovane koleginice i kolege, ja mislim da je ovo jedan mali korak, ali veoma značajan, značajan u regulisanju ove teme. Ne može samo Ministarstvo i ne može samo Vlada da učini sve napore kako bi se ovaj sport uveo u škole i kako bi se celokupno stanovništvo obrazovalo da se od malih nogu bavimo sportom. To je problem koji ćemo morati svi da rešavamo. To je problem sa kojim ćemo morati da krenemo iz porodice, da svoju decu vaspitavamo još dok su mala da treba da se bave sportom i da je bavljenje sportom veoma važno. Isto će to biti na svim nivoima. Dobro je da se sport povezuje sa obrazovanjem, odnosno sa prosvetom i ja se nadam da će u budućnosti biti mnogo više sporta u našim i osnovnim i srednjim školama, a takođe na visokom i višem školstvu. U koliko nismo spremni da krenemo, a ovo jeste početak gde krećemo i pokazujemo našu spremnost, ne možemo ni da ostvarimo ništa. Zato mislim da je ovo dobar Predlog zakona i da će taj zakon učiniti da se u ovoj oblasti postignu korenite promene. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Stojmiroviću. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ivan Jovanović i Borislav Stefanović. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite gospodine Pavićeviću.
Poštovane dame i gospodo, na Predlog zakona o sportu, mi narodni poslanici Nove stranke podneli smo ukupno sedam amandmana, od kojih je prvi amandman upravo ovaj i to prihvaćeni amandman, naravno na moje veliko zadovoljstvo, amandman na član 5. ovog Predloga zakona. Od podnetih sedam amandmana, poštovana gospodo, ja vas molim gospodine Bečiću da onaj elektronski uređaj za matematičke operacije meri svih sedam minuta, da dam jedan uvod u našu raspravu oko naših amandmana, da damo jedan pregled oko toga šta se ovde dešavalo povodom sadržine naših sedam amandmana. Dakle, od sedam podnetih amandmana, prihvaćena su četiri amandmana nas narodnih poslanika Nove stranke. Naravno, uvek je to jedna prilika, ja mislim, da se podsetimo ovde i kakav je ukupni skor kada se tiče naših podnetih amandmana, prihvaćenih amandmana u ovih godinu i devet meseci, koliko zajedno radimo u Narodnoj skupštini u ovom sazivu. Poštovana gospodo, ministre Udovičiću, gospodine Peruničiću, gospođo, gospodine Zekoviću, samo i vas da obavestimo, ukupno smo za ovih godinu i devet meseci podneli 1957 amandmana. Po broju podnetih amandmana mi smo šampioni srpskog parlamentarizma, ali ne samo po broju podnetih, poštovana gospodo, nego i ministre Udovičiću, po broju prihvaćenih amandmana. Nama je ukupno prihvaćen 191 amandman. Naravno i ova četiri koje ste vi prihvatili ovde, što kada se prenese u procente, dame i gospodo narodni poslanici, poštovane gošće i poštovani gosti, iznosi 9,7% prihvaćenih amandmana. Gospodine Udovičiću, vi ste se bavili malo organizacionim naukama na Fakultetu organizacionih nauka, to je preko puta mog Fakulteta političkih nauka. Neki sa Fakulteta političkih nauka, poput mene, prave izvesne analogije kada dođu do ovih procenata. (Zoran Babić, s mesta: Da li može malo o amandmanu? Da li može jedna rečenica o amandmanu?) Naravno, gospoda Babić, Martinović, Atlagić, oni su upoznati sa ovom analogijom koja podrazumeva sledeće, da po mom jednom razmišljanju, po mom skupštinskom istraživanju, a ovo nam je najnovije skupštinsko istraživanje, 9,7% prihvaćenih amandmana nas narodnih poslanika Nove stranke zapravo čini 9,7% podrške građana Novoj stranci. To znači, poštovana gospodo, gospodine Udovičiću, da budući da se pripremamo za vanredne parlamentarne izbore, svi ćemo da trčimo ovde tu trku, to znači da je startna pozicija Nove stranke, jednim delom zahvaljujući i vašem delanju u ovom momentu 9,7%. Poštovana gospodo, to je rezultat, ja mislim, jednog marljivog posvećenog rada nas narodnih poslanika Nove stranke i opozicije u ovih godinu i devet meseci u ovom sazivu. Vidim ja da gospodinu Babiću ovo smeta, svaki procenat više za Novu stranku je procenat manje za SNS. Nema tu nikakve dileme…
Gospodine Pavićeviću, molim vas. Poslanici sa pravom negoduju jer vi na ovaj način, na ovakav način umanjujete vaš fakultet, jer ako kažete da se na fakultetu na tako neozbiljan način bave istraživanjima i analizama, vi onda Fakultet političkih nauka svrstavate u red neozbiljnih fakulteta, što nije slučaj. Ja bih vas molio da poštujete fakultet na kome ste bili profesor i predavali, jer ne mogu da verujem da Fakultet političkih nauka na takav način predstavlja izbornu volju građana i da pravi paralelu između procenata prihvaćenih amandmana i procenata dobijenih na izboru.
Podrške u biračkom telu. Gospodine Bečiću, evo ja sada prelazim na amandman…
Molim vas da poštujete vaš fakultet.
Naravno, uz jednu samo prethodnu rečenicu. Evo ministar Selaković je meni rekao na jednoj raspravi, kaže – Gospodine Pavićeviću, vi ste učen čovek, predajete na jednoj eminentnoj visokoškolskoj ustanovi. Da li ste vi u sukobu sa gospodinom Selakovićem, gospodine Bečiću?
Upravo to sam i želeo da kažem gospodine Pavićeviću, o tom fakultetu, o visokoškolskoj ustanovi, o veoma cenjenom fakultetu i da ne možemo da poverujemo kao narodni poslanici da se fakultet na takav način bavi analizama koje su potpuno smešne.
U članu 5. na koji smo podneli amandman, poštovana gospodo, gospodine Bečiću, ove rezultate ćemo proveriti na izborima, ali u članu 5. zafalilo je jedno slovo. Ja sam naravno morao da reagujem da se koriguje ta nepravilnost i to slovo je veoma važno, to je slovo „T“, jer je moglo u jednom mestu da stoji „spor“ umesto „sport“, a to ja verujem niko ovde ne bi želeo da stoji u Predlogu zakona. Naravno, ovo slovo T, koje fali, kada ga vežemo za reč sport uvek asocira na jednu vrstu takmičenja, u ovom slučaju sportskog. Ja sam čuo da se ovde neki iz vlasti spremaju za jedno takmičenje. Za 16. april je zakazan Beogradski maraton, ali sam čuo da je gradonačelnik Beograda izabrao najkraću moguću distancu, pet kilometara hoće da trči. Ja ću da trčim 21 kilometar, poštovana gospodo, polumaraton. Izazivam sve ovde da organizujemo jedno takmičenje 16. aprila i da vidimo ko je u kakvoj kondiciji uoči izbora i verujem da ću biti najbrži trkač, poštovana gospodo, i u toj trci, u tom maratonu, a verujem, gospodine Bečiću, da će se ovih 9,7% koji dan kasnije ostvariti.
Gospodine Pavićeviću, vidim da vi istražujete i da tražite razne načine kako da dobijete neke procente, ali shvatite da se na izborima dobija izborna volja građana i samo ti procenti, samo ta izborna volja uvodi poslanike u parlament. To trčanje, istraživanja, podneti amandmani, analize, nije dovoljno, već samo izborna volja građana uvodi stranke u parlament.
Pošto ste mi vi potrošili sigurno minut i po, dva od ovih sedam, ali hajde, to je vaša praksa, na to smo se i navikli. Ministre Udovičiću, mislim da ste mogli da prihvatite svih sedam amandmana i da sledite primer Ivice Dačića koji je juče ovde prihvatio sve amandmane Nove stranke bez ikakvog straha, bez ikakvog ustezanja i primer gospodina Selakovića koji je šest, sedam velikih uputa o meni i o mojoj stranci rekao. Činilo mi se da bi to bilo primereno, ali ja sam zadovoljan sa ovim. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću. Molim vas da priznate da ste se šalili. Ne mogu da verujem da su studenti primorani da rade tako neozbiljne analize na tom ozbiljnom fakultetu. Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Ono što bih, gospodine predsedavajući, podsetio i vas, podsetio i ministra Udovičića koji je ovde spreman za jednu ozbiljnu raspravu, a ne za lakrdiju, podsetio i predlagača amandmana da su Beogradski maraton, polumaraton ili neku distancu na Beogradskom maratonu trčali i bivši predsednik Republike gospodine Tadić i bivši ministar Đelić, pa su katastrofalno izgubili na izborima, jer ljudi ne mere mišiće i bicepse Pajtićeve koje pokazuje na novosadskom Štrandu, već mere učinak, mere kvalitet, mere koliko bolje žive i koliko je naša država bolja i uređenija. Bili smo prisutni ovde kada su neki narodni poslanici vama, gospodine Bečiću, umesto suočavanja argumenata tražili da obarate ruke. Međutim, mislim da to građani Republike Srbije od nas ne očekuju i ja pozivam predlagača amandmana da i dalje radi svoj posao, da i dalje predlaže amandmane, ali da se argumentima bori za njihovo usvajanje, a ne da ponižava ovaj dom ovakvom matematikom koja ne postoji nigde. Ovakvu matematiku, čini mi se, ni Hudini ne može da prizna, niti da napravi. Međutim, kada sam pratio medije juče i kada sam gledao predlagača amandmana danas, shvatio sam da je u tom delu i u tim agregatnim stanjima DS zavladala neka epidemija zabrojavanja, pa je tako juče jedna Demokratska stranka Bojana Pajtića slavila 26 godina od obnavljanja stranke ispred banera na kojem je pisalo „25 godina i čestitamo 25 godina“. Hajde to što su se zabrojali za jednu godinu, to mogu i da razumem, ali u onim drugim stvarima kada treba oteti novac od dece sa posebnim potrebama, kao što su to uradili u Heterlendu, kada treba oteti novac u Fondu za kapitalna ulaganja, kada treba oteti novac iz banke, iz Fonda za razvoj, iz Pokrajinskog sekretarijata, e tu su veoma precizni. Tu nema greške, tu idu do decimala. Tu su gospodin Bojan Pajtić, njegova klika i njegov režim apsolutni, nije im potreban digitron ili ono, što reče predlagač amandmana, nešto što broji. Ne znam šta broji, a da se okreće. Na ovaj način se predlagač amandmana nije zabrojao za jedan. To 25, 26 godina, već se zabrojao jedno stotinak puta. Po svim istraživanjima javnog mnjenja, po svemu onome što građani Republike Srbije pokazuju i hoće, ne da ima 9%, nego 9 promila, tako da te greška, ta zabrojavanja su postala epidemija u svim agregatnim stanjima DS i da se prizivaju i priviđaju nekakvi procenti koji apsolutno nisu realni ni mogući. Prizivanje takvih procenata i takve podrške na jednoj politici, na jednoj platformi i ta platforma je složena u jednu rečenicu, i ta jedna rečenica je – mrzimo Aleksandra Vučića, neće doneti ništa dobro, a ponajmanje građanima Republike Srbije. Zbog toga građani Republike Srbije nemaju i ne daju podršku, jer će takva politika, politika mrzimo Aleksandra Vučića i SNS, politika zaustavljanja Srbije na putu reformi ne odgovara nikome u Srbiji, osim onih kojima nedostaje vreme kada su mogli iz budžeta Republike Srbije da uzimaju nekontrolisano, osim onih, kao što sada radi Bojan Pajtić sa fondovima i novcem građana koji žive u Vojvodini. Takva politika ne odgovara nikome osim onim koji su se obogatili subvencionisanim fruškogorskim vinogradima, koji građane Republike Srbije koštaju 500 i nešto hiljada evra i za 500 i nešto hiljada evra koliko su građani Srbije siromašniji, toliko je Zoran Živković bogatiji kao predlagač amandmana. Da vrate vreme kada su mogli na pašnjacima na Vračaru da grade velelepne zgrade, kada su mogli da budu gospodari i novca i života i svega u Srbiji, takva politika ima podršku, ali u promilima, ne u procentima.
Molim vas, gospodine Babiću, vratite se na amandman.
Završavam, gospodine Bečiću. Samo jednu malu stvar je potrebno u svemu ovome uraditi – sve to dokazati što predlagač amandmana govori. Da bi dokazao, potrebno je da izađe na izbore sam, samostalno. Video sam na ovim poslednjim izborima, koji su obavljeni u gradu Somboru za mesne zajednice Bački Monoštor i Kljajićevo, da nisu imali ljude koji ih podržavaju, a koje bi stavili na listu. Čak i one koje su stavili na listu, najbolji su imali po nekoliko stotina glasova manje, nego što je imao kandidat SNS sa najmanje glasova. To su ljudi za čije se mišljenje svi mi borimo. Šta su rekli ljudi u Somboru? Rekli su ne takvoj policiti, rekli su da politici učinka, da politici normalne, pristojne, uređene Srbije, da politici izgradnje koridora za razliku od izgradnje ličnih vinograda, pa od tih vinograda se prebacuje na kuće i na stanove na Vračaru i na preskupe old tajmere i na preskupe džipove. Da krade može svako, ne treba vam obraz, ne treba vam preterano znanje, ne treba vam obraz zato što od dece sa posebnim potrebama u Heterlendu … Šta je potrebno da bi ukrali? Nemanje obraza, nemanje časti, nemanje morala, ali graditi koridore, graditi državu, zapošljavati ljude, za tako nešto je potrebno znanje i volja, i to znanje i volju ima Vlada Aleksandra Vučića i SNS.
Zahvaljujem. Gospodine Pavićeviću, da je gospodin Živković tu, on bi imao pravo na repliku, jer je pomenuto njegovo ime i prezime, pomenuti su vinogradi, Vračar, automobili, ali vi nemate pravo. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković, kao ovlašćeni predstavnik DS.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, poštovane kolege poslanici i poslanice, zaista mislim da nije primereno da na početku današnje rasprave na ovakav način obeležimo raspravu o amandmanima. Mislim da nije primereno da sa optužbama koje slušamo već četiri godine u javnosti i u ovom parlamentu o kriminalcima, lopovima, o hapšenjima, započnemo ovakvu raspravu. Ako mi je nešto utisak ove Skupštine u prethodne dve godine, to je ta priča o Heterlendu, o optužbama, itd. Ako u nečemu mogu da se složim sa gospodinom Babićem iz prethodnog izlaganja, to jeste – dokažite već jednom, jednom potvrdite ono što pričate, imate na raspolaganju sve institucije ove države i dajte jednom dokažite ono o čemu govorite. Ne zna se da li je gore to što vi na ovakav način pričate o tom Heterlendu i hiljade ljudi, ne samo iz DS, nego ljudi koji su u prethodnim godinama radili časno i pošteno neke svoje poslove, stavljate u kontekst onoga što je zaista jadno. I ne zna se da li je tužnije to što vi govorite, ili to što su eventualno ti ljudi uradili? Pokušavate četiri godine da i Demokratsku stranku i Bojana Pajtića bacite u blato i mislite da ćete tako trajati. Mislite da je to rešenje vaših problema.
Vreme.
Nije.
Zahvaljujem se, gospodine Markoviću. Isteklo je dva minuta. Možda ste trebali na nešto drugo da ih potrošite, a ne da branite to što je oteto od hendikepirane dece. Reč ima narodni poslanik Ninoslav Girić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, koleginice i kolege, sam ministar je u načelnoj raspravi rekao da će dobro razmotriti sve amandmane, sve ono što unapređuje ovaj zakon o sportu, da će ti amandmani biti prihvaćeni. Član 5. stav 2. je jedan od tih amandmana i ja ću, javnosti radi, njega pročitati. Naime, u samom tekstu zakona stoji: „U članu 5. stav 2. reči: „u drugu sporsku organizaciju“, zamenjuju se rečima: „u drugu sportsku organizaciju“.“ Taj amandman je prihvaćen, kao i svi oni drugi koji unapređuju ovaj zakon o sportu. Pomenut je termin „maraton“. Znate, maraton je spora sportska disciplina. Ja bih predložio, s obzirom da Vlada Aleksandra Vučića, ministra Udovičića i ostalih ministara u Vladi, radi potpuno drugom brzinom, radi petom brzinom, predložio bih predlagačima amandmana da promene disciplinu, ne bi li malo bolje prošli na predstojećim izborima. Hvala.
Zahvaljujem se. Molim poslanike da se vratimo na temu. Razumem poslanike da u prvih nekoliko amandmana žele da govore o svemu, i o onome što nije tema tog amandmana, ali bih vas zamolio da se vratimo amandmanima. Izvolite, reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Naravno da je potrebno i oblast sporta regulisati na jedan novi i savremeniji način i sa te strane mi možemo da razumemo napor koji je Ministarstvo uložilo da to uradi. Ali, ne možemo da budemo zadovoljni ukupnim rezultatima. Ovo su kozmetičke promene koje su mogle da budu sadržajnije, dublje, da na jedan bolji način regulišu oblast koja je važna u životu jedne države. Ja sam siguran, pošto ovde sede bar dvojica, koliko ja vidim, bivših sportista, da oni jako dobro shvataju taj problem i tu potrebu, ali sam isto tako uveren da je i vama dvojici jasno da je moglo da se uradi više. Ne mislim tu na pitanje privatizacije sportskih klubova, to treba da bude drugi zakon, ali i njega treba doneti hitno, odnosno, trebalo je već da bude donet. I ne samo zato što se predsednik Vlade zaklinjao par puta da će to da reši, da ima rešenje, da je to gotova stvar, nego zato što to jeste potreba. Šta mi danas imamo u srpskom sportu? Uz časne izuzetke, koje teško možemo da merimo sa više od 20%, srpski sport je kao i drugi delovi srpskog društva, pod velikim uticajem neznanja, korupcije, pranja para, nedostatka para, voluntarizma, amaterizma. Mislim da ćemo tu da se složimo. Čak i u vaterpolu, koji je naš najtrofejniji kolektivni sport, imate mnoga mesta gde se nekada vaterpolo igrao sa puno snage, a danas ga nema, tipa Bečej, Niš, itd. Da ne pričam o rukometu, gde su pre 10-ak, 15, 20 godina hale bili pune i prepune, građani su želeli da gledaju velike i odlične utakmice, a danas je to sport koji gleda mali broj ljudi. Zašto? Naravno, nisu krivi sportisti. Krivi su oni koji rukovode sportskim organizacijama. Da bude jasno – i ja sam bio predsednik jedne, bio sam predsednik jednog regionalnog saveza i bio sam član upravnog odbora jednog nacionalnog saveza, tako da govorim i kao insajder, i kao neko ko je bio u tim forumima. Ima puno ljudi koji kroz rukovođenje sportom vide mogućnost svoje društvene afirmacije koju nisu mogli da zasluže ni na koji način, ali ne treba im dozvoliti da prljaju sport tim svojim pokušajem. I za to sam siguran da imate sigurno više primera nego što ja mogu da ih navedem. U ovom zakonu je nekoliko stvari rešeno bolje, a to je pitanje mladih sportista, njihovih obaveza, odnosa, i tu se potpuno slažem. Ali, generalno mislim da nisu stvoreni mehanizmi koji bi sprečili da se po lokalnim sredinama, ali i ne samo po lokalnim sredinama, novac građana Srbije, novac iz budžeta tih lokalnih zajednica, troši na način koji zavisi od dobre volje, procene ili sklonosti nekog trenutnog lokalnog šerifa, pošto ne zaslužuje da izaberem neki bolji izraz. Siguran sam da i navijači puno očekuju od ovog zakona, ali, ipak, neka ostanu tamo gde im je mesto. Mislim da ne postoje ni dobri mehanizmi da se spreči uticaj navijača na sportske klubove, pa i na saveze. Treba poštovati navijače, ali njihov posao nije da vode klubove. Mi ovde imamo godinama, decenijama, to nema veze samo sa ovim režimom, bilo je toga i ranije,to da vođe navijača ponekad imaju veći uticaj na izbor igrača, na ambicije kluba nego što to imaju stručnjaci, treneri i stručni štab. To je isto nedopustivo. Zato treba napraviti što pre jednu jasnu podelu šta je to što može da se privatizuje i to su ovi veliki klubovi gde ide 95% para i te klubove treba staviti pod kontrolu, a to najbolje može da uradi privatni vlasnik. Naravno i država, ali stvoriti i druge uslove da i oni sportovi koji nisu visoko profitabilni imaju prostora u životu ove zemlje. Ko to ne može da shvati može uvek da dođe kod nekoga da kopa vinograd, ne mora da se bavi sportom. Hvala.
Zahvaljuje. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao neko ko se bavi poljoprivredom, kao neko ko se i ranije bavio poljoprivredom, kao neko ko je sa deset godina upoznao poljoprivredne aktivnosti, kao neko ko je sa sedam godina imao fizičko vaspitanje, kao neko ko nije bio oslobođen fizičkog vaspitanja, kao neko ko se u vojsci bavio fizičkim vaspitanjem, kao neko ko nije oslobođen vojske, kao neko ko nije oslobođen vojnog fizičkog vaspitanja, uzeo bi da i ja nešto kažem po amandmanu, ukoliko na to imam pravo i ukoliko moj kolega poljoprivrednik koji je svega toga bio oslobođen, dozvoli, naravno uz drugog predlagača amandmana. Meni je više puta osporavano da imam pravo da komentarišem amandmane, da imam pravo da komentarišem zakone i to od strane profesora FPN, hajde, ovom poljoprivredniku se i ne čudim. Jedan docent na FPN mi je više puta sporio u ovoj Skupštini, koji je nazivao svetilištem demokratije, i koji se sada onako, poprilično jezivo smeši, ali to govori o njemu, ne o meni, osporavao mi je priliku da komentarišem amandmane, a time i pravo na ravnopravnost. Demokratija je zasnovana na ravnopravnosti svih birača i svih predstavnika birača i u vezi sa ovim amandmanom nadam se da imam istu priliku da budem ravnopravan kao i predlagači amandmana. Ja ovo slovo T doživljavam, asocira me na sport koji se zove tenis. O maratonima neću govoriti, jer ako budem govorio, onda ću govoriti o fruškogorskom maratonu, to može da bude neka vrsta štafete, znate ono, trčite 100 metara, pa flašu vina predate sledećem, tako on tako trči jedno 54 hektara, od člana do člana, od čokota do čokota, i istrčite tih 21 kilometar na 50 i nešto hektara, jer ukoliko uzmete da su redovi četiri metra itd, ukoliko sve to optrčite, ne treba vam beogradski maraton. Možete da zamolite svog kolegu da zajedno optrčite taj fruškogorski maraton, zato ću ja govoriti o sportu koji se zove tenis. Neću govoriti o zviždanju, reprezentaciji, predsedniku države zvižde samo oni koji su fijuknuli, a tek će da fijuknu na izborima.
Molim vas, gospodine Rističeviću da se vratite na amandman.
Ne, neću govoriti o sportu koji se zove zviždanje, zviždanje u dalj, jako zviždanje, pljuvanje u dalj, pljuvanje po sopstvenoj zastavi, himni, zviždanje itd, ja ću govoriti o sportu koji se zove tenis, jer ovo T je dragoceno, asocira na tenis. Naši teniseri, sportski teniseri su Novak Đoković, koji je individualno postigao to što je postigao, dostignuće vredno pažnje celog sveta, tu su Jelena Janković, Ana Ivanović, tu su Troicki, tu je Tipsarević, koji je povređen, kome posebno treba ukazati pažnju, s obzirom da je baš povređen, treba sa puno pažnje pristupiti i njemu i njegovoj povredi, imati osećanje za to. To su naši najbolji sportski teniseri. Ima onih drugih tenisera - politički teniseri. To je stranka bivšeg režima koji najbolje mogu da opišem kao ortačko društvo Rodni, Del boj i kompani. Što su ti lupali reket narodu od 2000. do 2012. godine, mislim da su to politički teniseri par ekselans. Pa ovamo 525 hiljada evra, pa trapavi, to je bilo reketiranje. Nisu imali lopticu, ali su reket lupali češće nego ovi sportski teniseri. Šta se sada zbiva? Sada su se okupili sami oko sebe, sa parolom ono što stražnjici godi obrazu ne smeta, želeći da lopticu odgovornosti prebace nama, za svoje pljačke, za svoje uvrede, za čerupanje naroda, za ostavljanje bez posla 400 hiljada radnika itd, misleći da će tako jednom kampanjom koju vode o neslobodnim medijima, misle da će tako uspeti da repriziraju, da izazovu repliku 5. oktobra. E, pa, u peti ili šesti oktobar, kada ste energiju naroda šestog oktobra prodali za akt tašne pune maraka, 5. oktobar se ne da replicirati iz dvoraca iz bajki. Ne možete narod poslati u basnu, a vi živeti kao u bajci i tražiti novi 5. oktobar. Toga neće da može. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac, povreda Poslovnika. Izvolite, gospodine Šutanovac.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Povređen je član 107. Uvažene dame i gospodo, uvažene kolege, mislim da danas na dnevnom redu je veoma važan zakon i da je potpuno neprimereno, gospodine predsedavajući, što dopuštate bilo kom poslaniku da diskriminiše druge poslanike. Da li je neko služio vojsku ili nije za ovaj zakon je nebitno, ali je za nas koji danas radimo ovde jako važno da sprečite tu vrstu nasilja nad ljudima koji nisu služili vojsku. Ja sam služio vojsku, hvala Bogu, nisam imao saobraćajnu nesreću kao što su neki imali, pa nisu služili vojsku, ali me to ovde ni na koji način ne kvalifikuje niti diskvalifikuje. Gospodine ministre Udovičiću da li ste vi služili vojsku? Niste služili vojsku. Da li postoji ikakav problem?
Molim vas, gospodine Šutanovac, vrlo dobro znate po Poslovniku na koji način ukazujete na povredu Poslovnika. Obraćate se predsedavajućem i ja vas molim da obrazložite zbog čega mislite da je predsedavajući zloupotrebio Poslovnik.
Reći ću vam. Mi smo danas ugostili u parlamentu Srbije delegaciju Ministarstva sporta, među kojima ima i ljudi koji nisu služili vojsku. Za nas iz DS je to nebitna stvar, ali za predstavnike režima je jako važna stvar, pa vas molim, pošto ne umete da stanete u zaštitu predstavnika opozicije, da bar stanete u zaštitu ministra koji nije služio vojsku, jer je ta stvar potpuno irelevantna sa aspekta zakona o kome pričamo. Vojsku nisu služili i neki drugi ministri u ovoj državi, vojska je služena dok vojska nije profesionalizovana. Vulin nije služio vojsku, Đukanović nije služio vojsku.
Gospodine Šutanovac, molim vas, nemojte to da radite što osporavate drugima. (Dragan Šutanovac, s mesta: A šta radim?) Nemojte na takav način da vređate ljude koji nisu prisutni. Molim vas, gospodina Rističevića sam upozorio na amandman. Takođe, ja kao predsedavajći ne mogu da tumačim i da upućujem narodne poslanike na koji način će da podrže ili da ne podrže neki amandman. To su reči koje je izgovorio gospodin Rističević, on je u sklopu svog predloga zašto neki amandman ne treba prihvatiiti imao način na koji to obrazlaže. Ne mogu sada da cenim svaku reč koju neko izgovori u ovoj Velikoj sali Narodne skupštine. Mogu da sprečim uvrede i vređanje narodnih poslanika, ali ne mogu da na bilo koji način, takođe nisam prekinuo gospodina Rističevića zato što sam, nažalost, dopustio da i gospodin Živković i neki pre gospodina Živkovića odstupe od teme, govore nešto što nije bila tema amandmana. (Zoran Živković, s mesta: Šta sam ja uradio?) Gospodine Živkoviću, ako vi kažete da ste u pet minuta obrazlagali samo vaš amandman, onda ću se izviniti, ali mislim da ste govorili o zakonu, da ste govorili o svemu i svačemu i jednostavno to sam morao da dopustim i gospodinu Rističeviću. Zahvaljujem se, gospodine Šutanovac. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Dragan Šutanovac, s mesta: Tražim novu povredu Poslovnika, po drugom članu.) Ne možete gospodine Šutanovac, malo pogledajte Poslovnik. Zahvaljujem se. Gospodine Rističeviću, nemate prava replike na povredu Poslovnika, to vrlo dobro znate [[Marijan Rističević, s mesta: Nisam tražio repliku, imam pravo po amandmanu više puta da govorim.]] Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, pogledajte ko je došao ispred Vlade Republike Srbije da brani Predlog zakona o sportu, koji ćemo, hvala bogu, u danu za glasanje, danas, usvojiti. Legende, gledajte – Peruničić, Udovičić, legende, šta ćemo drugo da kažemo, nego legende. Naravno, jedan od najvećih smrtnih grehova je sujeta, to je ominjeni đavolji greh, ali vidite, kod tih ljudi koji su takve veličine nema ni sujete, pa usvoje i amandmane kao što je ovaj amandman predlagača, koji je trebalo usvojiti, nije sportno. Radi se o tehnikaliji, kao što smo čuli, ali usvojen je amandman. Analogija koja je povezivana sa snagom predlagača ili njegove partije ne slažem se da postoji. Predlagač je to govorio u okviru obrazlaganja amandmana. Ima pravo da govori, ne treba biti nervozan zbog toga. Ja mogu reći samo jednu stvar kao svoje mišljenje, a to je da bez stranke predlagača DS ne bi mogla da pređe cenzus. Tako da, oni zaista tu pomažu u velikoj meri i DS će verovatno zahvaljujući toj stranci preći cenzus,
Molim vas, gospodine Šormaz, vratite se na amandman.
Pa, to je bilo obrazlaganje od strane predlagača. Ja znam zašto želite da me upozorite. Evo, vratiću se na amandman, ali to je bio deo obrazlaganja predlagača kada je govorio o amandmanu. To je činjenica. Ja moram da obratim pažnju i na njegovo obrazlaganje samog amandmana. Činjenica je, sećate se, predsedavajući, da je o tome govorio. To je činjenica, ali, evo, prekinuću. Ovo je dovoljno bilo što sam rekao. Znači, ovaj amandman je prihvaćen i ima još nekih koji su prihvaćeni, ali hvala bogu, ceo zakon je mnogo bolji nego što je bio prethodni. Nije ni čudo kada su ovakve legende u Vladi gospodina Vučića radile na zakonu i ovde ga nama predstavljaju. To je još jedan od dokaza, u nizu dokaza koji su ovde pomenuti, da je dobar rad Vlade Aleksandra Vučića i zato će na predstojećim izborima na svim nivoima SNS i Aleksandar Vučić odneti pobedu. Hvala vam.
Zahvaljujem se. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. (Nataša Vučković, s mesta: Replika, pomenuta je DS.) Da, ali u sali je ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe i on se takođe javio. Gospodine Markoviću, da li želite repliku? (Da) Izvolite.
Poštovani predsedavajući, vama zaista postaje praksa da se uvek čudite zbog čega neko iz DS traži pravo na repliku. Ono što je zabrinjavajuće, to je da kako vreme vašeg rada prolazi ovde u parlamentu, to stanje se, čini mi se, pogoršava. Znači, ljudi ovde koriste svaku priliku da na svaki način u vrlo negativnom kontekstu pominju ili gospodina Pajtića ili DS i time se dodvoravaju Aleksandru Vučiću i Vladi. Pokušavaju da ovu priliku koju imaju sada pred izbore na neki način iskoriste kako bi ponovo bili na listi i ne biraju sredstva kako da nekoga ovde unize. Dakle, vaše ćutanje na to je u redu, ali ono što moram da kažem kolegama poslanicima još jednom, jeste da smo zaista dali puno truda i doprinosa da zajedno sa predstavnicima Ministarstva popravimo ovaj zakon. Vaši pokušaji da u diskusijama taj trud na neki način svedete na ove trivijalne rasprave o politici i o vašem pokušaju da budete na listama je zaista nedopustiv i ne doprinosi ni amandmanima, ni ovom zakonu, ni raspravi u Skupštini. To koliko će građani podržati DS vas izgleda najviše boli. Svaku temu koju pomenemo ovde svodite na to kakva će biti podrška građana DS. Verovatno ste uplašeni zbog toga što znate koliko ste nepravde građanima učinili u prethodne četiri godine smanjujući im plate i penzije, koliko ste građane Srbije doveli na ivicu prosjačkog štapa, koliko ste građane Srbije doveli u brige da ne znaju kako će u narednom periodu da prežive, kako da plate račune za struju, kako da račune koji dolaze...
Gospodine Markoviću, da li želite da replicirate gospodinu Šormazu ili držite političke govore?
Radim isto ono što rade i ostali poslanici.
Zahvaljujem se, vreme. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po amandmanu. Izvolite, gospodine Rističeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, nadam se da mi neće biti osporeno pravo da predlažem, komentarišem amandmane na isti način na koji to predlagači amandmana imaju pravo da čine. Kažu ljudi da ima država bez demokratije, ali nema demokratije bez države i nema demokratije bez ravnopravnosti. Demokratija želi, demokratija hoće da svi budemo ravnopravni u ovom svetilištu demokratije, kako ga sami nazivate. Takođe, demokratija hoće da se provere nekad oni koji sede ovde, da se izlože pažnji ili nepažnji birača. To što neko pokušava da me omalovaži... (Dragan Šutanovac, s mesta: Šta je sada ovo?) Ja moram reći da ovaj što dobacuje nikada nije bio lično imenom i prezimenom nosilac liste ili kandidat za neku funkciju i nije bio izložen pažnji birača...
Molim vas, gospodine Rističeviću, da se vratite na amandman i da ne pominjete druge narodne poslanike.
Imam pravo na svoj uvod. Dakle, to što sam ja bio izložen pažnji birača i dobio moj najbolji rezultat - 72.000 glasova na republičkom nivou, pa vas pitam ima li neko to još? Kada neko ovde može da iznosi svoje neke procente, a pri tome je glasao osam puta za svojih 1.990 i nešto amandmana, a to je predlagač obrazlagao ovde, pa valjda mogu i ja da tumačim to. Znači, sam za sebe glasao 0,4 puta...
Gospodine Rističeviću, molim vas, vratite se na amandman.
Vraćam se na amandman, gospodine predsedavajući, on je vezan za sport. Ovde je izvršena jedna velika podvala. U moje vreme je bilo normalno da se bavite sportom, a ja sam 1958. godište. Moj kolega poljoprivrednik je takođe tu negde generacija. U moje vreme se služila vojska, a od 2004. godine više nije. Neko nije imao priliku da služi vojsku zato što su je pripadnici stranke bivšeg režima uništili. Sve ono što je bilo dobru su uništili. Dakle, nekom nisu ni dali priliku da služi vojsku, a sami su izbegavali vojsku. Dakle, u obrazloženju amandmana nisam želeo da kažem da je greh ne služiti vojsku kada je ona ukinuta, već je greh izbegavati vojsku kada je ona obavezna. Hvala.
Zahvaljujem se. (Dragan Šutanovac, s mesta: Po Poslovniku!) Ja ću morati sada da dam pauzu, zato što mislim da ovo ne vodi ničemu. Ministar je došao da obrazlaže zakon, da čuje argumente o amandmanima koje poslanici imaju da mu upute i mislim da se trebamo vratiti raspravi zbog građana Srbije, a ne na ovakav način da javljanjem po Poslovniku potpuno obesmislimo ovu raspravu. Tako da, dajem pauzu i molim poslanike i šefove poslaničkih grupa da pokušamo da, evo posle sat i po vremena, bar pređemo na neki od amandmana. (Dragan Šutanovac, s mesta: Ja ću se javiti i posle po Poslovniku.) Nije problem, gospodine Šutanovac, jasna mi je vaša namera da ne govorite o ovoj temi, da govorite o stvarima o kojima želite i ja ću vam to dopustiti, uopšte nije problem, ali želim da pokažem građanima Srbije na koji način neki poslanici pokušavaju da obesmisle ovu raspravu. [[Dragan Šutanovac, s mesta: Koliko je pauza?]] Pet minuta, gospodine Šutanovac. [[Posle pauze]] Nastavljamo sa radom. Prelazimo na član 5. Amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i magistar doktor Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić. Izvolite, gospodine Bradiću.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvaženi ministre, poštovani gosti, koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani građani, Nišlije, evo član 5, napokon da se vratimo zakonu. Ovo do sada je bio jedan vid unutarstranački predizborne kampanje, verovatno se pozicioniramo na listama. Amandman kaže sledeće. Član 5. govori o vođenju evidencije i drugih zbirki podataka i prilikom izdavanja ili podnošenja dokumenata od strane učesnika u sistemu sporta, u skladu sa ovim zakonom itd. Dalje kaže sledeći stav da nadležni nacionalni sportski savez u skladu sa zakonom prikuplja, čuva, vrši i druge radnje, obrada ličnih podataka sportista, sportskog stručnjaka i stručnjaka u sportu, u zavisnosti od vrste evidencije koju nadležni nacionalni sportski savez vodi u skladu sa ovim zakonom, da bi u daljem tekstu rekao da ti podaci treba da budu broj i datum izdavanja dozvole za rad sportskog stručnjaka i rok njegovog važenja, da li je realizovani transfer, ustupanje ili drugi vid. Mi smo ovde predložili amandmanom da umesto reči: „realizovani transfer, ustupanje ili drugi vid“ bude: „ugovor o transferu, ustupanju ili drugom vidu“, da bi u trećem stavu dopunili rečenicu. On kaže da nadležni nacionalni sportski savez može, u skladu sa zakonom, a mi kažemo: „uz prethodno obaveštavanje lica na koja se podaci odnose“, činiti dostupnim podatke iz stava 2. ovog člana, nadležnom međunarodnom sportskom savezu, ukoliko je to potrebno za itd. Tražili smo da se stav 8. dopuni. On kaže da se podaci iz stava 2. ovog člana, govorimo o podacima o sportisti i sportskom radniku, čuvaju deset godina. Mi smo to dopunili i rekli da: „Podaci iz stava 2. ovog člana čuvaju se deset godina, od dana kada je sportista prestao da se aktivno bavi sportom, odnosno od dana kada je sportski stručnjak ili stručnjak u sportu prestao da obavlja stručni rad u sportu, odnosno druge stručne poslove.“. Nama je amandman odbijen sa obrazloženjem da je Predlog zakona pripremljen u punoj saradnji sa Poverenikom za informacije od značaja. Ja ne vidim šta je problem. Mi smo samo preciznije objasnili ono što ste vi dali u članu i ne vidim razlog zbog čega nije prihvaćen naš amandman. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima ministar Vanja Udovičić. Izvolite, gospodine ministre.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo vrlo detaljno razmatrali vaš amandman i moram reći da smo imali dilemu, ali smatramo da je predložena norma u zakonu šira kada je reč o prikupljanju podataka. Mi jesmo naveli u obrazloženju da je ovo u potpunosti i u punoj saradnji urađeno sa Poverenikom za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Ovaj zakon ima i njegovo pozitivno mišljenje. Bilo je jako teško uskladiti sve norme upravo sa potrebama čuvanja podataka. Kada je reč o transferu, zašto smatramo da je šire u zakonu? Zato što ne želimo samo da imamo podatak o ugovoru koji se dogodio u transferu, ono što mi želimo da znamo jeste da li se i taj transfer dogodio i da li se završio i da li su u potpunosti sprovedene sve odredbe tog ugovora. Zbog toga želimo da proširimo normu i da imamo više podataka kada je reč o samom transferu sportiste iz jedne organizacije u drugu. To je što se tiče stava 2. Što se tiče stava 3, smatramo da nije potrebno obaveštenje jer je članom 4. mnogo detaljnije razrađeno čuvanje podataka i zaštita podataka o ličnosti. Vrlo smo vodili računa kada je reč o podacima maloletnih lica, kada je reč o podacima sportista. Opet ponavljam, smatramo da bi prihvatanjem amandmana umanjili obaveze koje imaju i ovim smatramo da je mnogo šire. Kada je reč o stavu 8. i čuvanje 10 godina informacija, imamo objektivan problem, a to je kada je sportista prestao da se bavi sportskom aktivnošću, kada je on završio karijeru, da li nakon završetka svoje profesionalne ili amaterske karijere nastavlja da se bavi amaterski ili rekreativno, pogotovo sportski stručnjak i pogotovo treneri. Trener kada završi karijeru, koji je to momenat kada on završava karijeru, da li on i po završetku zvanično karijere radi kao savetnik nekome i da li se bavi svojim radom, jer stručnjakom u sportu nisu obuhvaćeni samo treneri, obuhvaćena su šira lica i ne možemo sa tačnošću znati da li je neko završio karijeru ili nije. Smatramo određenim vidom diskriminacije kada bi nekoga proglasili da se on više ne bavi tom aktivnošću jer želimo da se sport usavršava i smatramo upravo trenere jednim vidom i edukacije u sportu jer smatramo da je neophodno da za ceo njihov životni vek doprinose razvoju sporta. Zbog toga uvažavanje za podnošenje vašeg amandmana, smatramo da je mnogo šire obuhvaćeno Predlogom zakona nego vašim amandmanom. Hvala vam.
Hvala vam, gospodine ministre. Reč ima narodna poslanica Adrijana Anastasov.
Hvala, predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, prezadovoljna sam zaista objašnjenjem gospodina ministra, neću zato dugo, kada je reč o ovom ugovoru o transferu u članu 5. Kao što je rekao ministar, sada su definisani jasno precizni kriterijumi za transfere i u zemlji i u međunarodnim transferima, tako da ovo konkretno kada se orijentiše na ugovor, podrazumevamo da mislimo na celokupan transfer koji se odvija. Uz to, pričali smo o adekvatnom školovanju, zdravstvenoj zaštiti i svemu ostalom, a da ugovor možda ne pokriva, sam ugovor o transferu, sve te podatke. Kada govorimo o saradnji sa Poverenikom za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, svi članovi su zaista pažljivo pripremani u saradnji sa njim, a koliko on ima dobru saradnju sa Ministarstvom omladine i sporta pokazuje nagrada koju je Ministarstvo omladine i sporta dobilo prošle godine za transparentnost u radu u kategoriji republičkih organa. Dakle, ministar i njegovi saradnici su dobili tu nagradu od Poverenika za informacije od javnog značaja, te zaista možemo da kažemo da u saradnji sa njim svi ovi članovi i celokupan zakon je pripreman i da tu zaista nema nikakvih problem. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić, po amandmanu.
Zahvaljujem. Ministre, isto mislimo, problem je samo u članu 5. stav 2. gde vi pod realizovani transfer smatrate sve ono što čini transfer, od ugovora do isplate novca i realizacije svega onoga što je u ugovoru. Ajde, da su to pravnici trebali malo detaljnije da objasne i da, oni koji čitaju ovaj zakon i primenjuju, da im bude jasno da je to sveobuhvatno, jer nisu svi školovani pravnici. Ono gde se neću složiti sa vama, to je da u stavu 3. u skladu sa zakonom, što smo mi rekli uz prethodno obaveštavanje lica na koja se podaci odnose normalno, isto je to Poverenik rekao, da se to podrazumeva, ne vidim zašto da ne stoji, ne škodi. Ono gde bih ja vama predložio da nadležni odbor u toku rasprave podnese amandman i dopuni ovaj član, to je ovo 10 godina čuvanja informacija. Ja bih vama predložio, šta znači 10 godina? Ja bi vama predložio da se informacije o svakom sportisti, pošto ne možemo da kažemo kad nekom sportisti prestaje sportska aktivnost, ide od momenta nastanka informacije. Znači, neko ko čuva tu dokumentaciju, mora da ima rok dokle se čuva to. Ili da pustimo da svako tumači kako misli da treba da se čuva. Ipak je bolje, ako već treba da ima neka ograničenja, ne možemo da ograničimo kada sportista prestaje da bude sportista od momenta nastanka informacije dužni su da čuvaju 10 godina taj dokument i posle toga da ga unište. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima prof. dr Ljubiša Stojmirović. Izvolite, gospodine Stojmirović.
Poštovane koleginice i kolege, ne sumnjam da je predlagač imao dobru nameru, da je želeo da popravi zakonsko rešenje koje je došlo od strane Vlade, ali s druge strane, što juče reče jedan kolega, da stručni ljudi trebaju da rade ove zakone, evo danas imamo primer i vidimo da je zakon zbilja rađen od ljudi koji su iz struke i da je urađen dobro i kvalitetno. Ovo su samo nijanse u odnosu na ono što predlagač amandmana daje imislim da je predlagač zakona i Vlada uradila dobro što nije prihvatila ove preporuke, jer su rešenja koja su u zakonu, kvalitetnija.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite.
Želim da napomenem da je ovo u potpunosti usklađeno sa međunarodnim sportskim pravilima i ono što nas obavezuje, da kažem, sve međunarodne sportske organizacije. Samo da se nadovežem na vašu sugestiju u vezi čuvanja 10 godina. Rok za čuvanje je određen Zakonom o arhivskoj građi i mi smo se vodili upravo tim odredbama, tog zakona i nismo smatrali da treba da se precizira, jer kada čitamo zakon, mi ga čitamo u celosti i sve one zakonske odredbe koje proizilaze iz drugih zakona.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, naravno da svaki institut koji ugradite u neki zakon možete dodatno da opteretite nekim obavezama dodatne kontrole i predlagač amandmana, naravno, nije imao lošu nameru. Ali, znate, ne treba ni opterećivati previše zakonske projekte, ne treba komplikovati, ne treba ulaziti u neke administrativne procedure, u neke tehničke obaveze koje opterećuju, u ovom slučaju, nacionalne sportske saveze, o nekakvom obaveštavanju sportista. Imam najveću primedbu u ovom amandmanu mog kolege na stav 5. radi se o saradnji između nacionalnih sportskih saveza koji prikupljaju podatke, između međunarodnih sportskih saveza i nacionalnih sportskih saveza, ćemu obaveštavanje kada je u nastavku ovog stava već dato u kojim slučajevima se razmenjuju podaci. Voditi sad posebnu neku bazu podataka, to mora da bude ili u nekoj pismenoj formi ili u nekoj elektronskoj formi, jer na ovaj amandman, ako ugradite ovaj član zakona, sutradan neko može i da se pozove. Stvarate jednu tehničku poteškoću o nacionalnim sportskim savezima, jer kažem, radi se o regulisanju statusa prilikom sklapanja ugovora, znači, eventualno ako bude nekih zloupotreba u tim ugovorima, regulisano pitanje iz prava o međunarodnim nastupima i tačno je u četiri ova stava definisano kada postoji ta saradnja i kada ti podaci mogu da se ustupe. Prema tome, nemojmo da previše opterećujemo ovaj tekst zakona. Mislim da i bez ovog što je predloženo, sasvim sigurno, još u prvom stavu, imamo definisano da se štite podaci o ličnosti svih sportista i da, siguran sam, da nacionalni sportski savezi moraju, i po zakonu su obavezni, da to i čine. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Goran Vukadinović, po amandmanu. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi Udovičiću, dragi Peruničiću sa kolegama, dame i gospodo narodni poslanici, kao bivši sportista morao sam da se javim svom dragom kolegi koji je malo pre obrazlagao amandman. Hteo bih da kažem da pre svega ovaj zakon nije došao u redovnu proceduru u ovaj dom i da kolega da je bio u Nišu 13. maja mogao je da čuje reč sportiste. Ovom prilikom hteo bih da pohvalim celo Ministarstvo koje je na desetak javnih slušanja i tribina sve ovo je kompletno izloženo. Hteo bih da ih pohvalim sve one primedbe koje su imali sportisti na tim tribinama sve je to stavljeno i upakovano u ovaj zakon. Drago mi je da je ovaj zakon odskočna daska za novi zakon o privatizaciji koji će do 2018. godine biti usvojen. Hteo bih samo mojim dragim koleginicama i kolegama da kažem da je ovaj zakon sport pisao. Znači, sport je pisao ovaj zakon i sportisti su dosta upoznati i sve pohvale ovom zakonu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Jovan Marković, Vesna Martinović, Goran Ćirić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj, informatičko društvo prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima mr Jovan Marković. Izvolite.
Poštovani ministre, poštovane koleginice i kolege poslanici, ovaj član se odnosi na formulaciju osnovnih termina koji su ovde dati u jednini, mi smo smatrali da treba da bude u množini. Znači umesto „sportskom aktivnošću, odnosno sportskom delatnošću“ da zamenimo te reči sa „sportske aktivnosti, odnosno sportskim delatnostima“. Mislim da je dobro što se ovaj amandman prihvatili i da je on usklađen i sa članom 9. i sa još nekoliko članova ovog zakona koji su imali formulaciju koju smo i mi predložili i sa te strane mislim da je to u redu. Mi smo pokušali i da u načelnoj raspravi i naravno u predlozima amandmana koje smo dali za izmenu Predloga zakona, da ukažemo na nekoliko važnih stvari. Žao mi je što niste možda imali priliku ili niste dovoljno uvideli koliko smo u stvari mi imali želju i koliko smo truda uložili da se ključne teme, a ključne teme u ovom slučaju za nas jesu pitanje finansiranja koje ovde nije do kraja definisano poboljšaju kroz predloge amandmana koje smo dali. Druga stvar, ključna stvar po nama, ako smo imali prvi i osnovni cilj, a to je da se podigne obuhvat građana Srbije koji se bave fizičkim aktivnostima sa postojećih 10% na ono što jeste norma EU, a to je 40% moralo je više pažnje da se obrati na ulogu lokalnih uprava, lokalnih saveza, na školski sport, na sve one ljude koji danas sa svojom strukom mogu da pokrenu ideje, projekte i ono što je posebno važno, pitanje a o tome ćemo kasnije govoriti, a to je upravo uloga ljudi koji su stručni, osposobljeni i školovani da se bave ovim poslom. Znači, moralo je u prvom planu da se da akcenat na njihovu ulogu i nadam se da ćete kasnije u obrazloženju amandmana koji se tiču tog segmenta uvažiti neke naše primedbe u raspravi. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Markoviću. Nisam želeo da vas prekidam, ali molio bih vas da i vi doprinesete ovoj raspravi i da se samo ograničite na amandman o kome se trenutno raspravlja da ne bismo odlazili ponovo tamo gde mislim da ne zaslužuje ova rasprava. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Izvolite, gospodine Petriću.
Na član 10, je li tako? Izvinjavam se, nisam čuo.
Član 10, gospodine Petriću.
Zahvaljujem. Naime, u članu 10. u stavu 6. koji govori o saglasnosti oba roditelja za zaključenje predmetnog ugovora za osobe koje nemaju poslovnu sposobnost da zaključuju sami ugovore, smatramo da treba da se izmeni iz više razloga. Prvo, takva osoba samostalno ne može ni da zaključuje po zakonima o Porodičnom zakonu i Zakonu o obligacionim odnosima, nema pravo. Drugo, lice koje nema potpunu poslovnu sposobnost pri zaključenju ugovora mora da zastupa zakonski zastupnik koji je određen već sudom. On može biti jedan ili dva roditelja u pitanju. Treće, u situacijama kada sportista nema oba roditelja, znači kada je jedan roditelj umro ili je frapantan primer, ne znam, na odsluženju zakonske kazne van naše države ili je u mirovnoj misiji negde van naše države gde ne postoji mogućnost da se dođe od njega ili ko zna koji još drugi razlog, smatramo da dete ne treba da trpi, da je dovoljna saglasnost jednog roditelja. Četvrto, objektivno nije potrebno da se ovakva vrsta ugovora overava u skladu sa zakonom, jer po našem mišljenju povećava troškove te organizacije. Znamo u kakvoj smo teškoj materijalnoj situaciji na republičkom nivou, da kažemo. I smatramo da ovo rešenje koje smo mi ponudili ovde, da ono sasvim dovoljno omogućava da se ugovori istovremeno potpisuju i sportski i roditelji koji vrše roditeljsko pravo, koji su već određeni sudskim procesima i koji imaju ovlašćenje da to rade. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar, Vanja Udovičić. Izvolite.
Upravo zato što se radi o životu deteta i njegove karijere i njegovom životu, mi smo i napisali obrazloženje na pet strana za vaš amandman. U dva minuta ne mogu da stignem da pročitam svih pet strana zbog pravne preciznosti, ali, mi smo se vodili upravo kroz zakon da dete bude sačuvano od svih negativnih efekata i da se napiše zakon u najboljem interesu deteta. Znate, kada pričamo o pitanjima koja bitno utiču na život deteta, ne možemo olako prihvatati neka rešenja. Kada je reč o saglasnosti oba roditelja, ja ću navesti samo neke stvari koje se tiču i zbog čega uopšte tražimo najstrožije kriterijume kada je reč o životu deteta. Znate, kada dete, pogotovo u onom najranijem dobu kada treba da potpiše ugovor sa sportskim menadžerom, kada treba da pređe u drugu sredinu, kada treba da ode da živi negde drugde, kada potpisuje ugovor na pet godina, kada se radi o ekonomskom pravu deteta i kada bukvalno daje to dete svoja prava i obaveze nekom drugom, smatramo i pozivali smo se na Porodični zakon da je, kao i u Porodičnom zakonu, neophodna saglasnost oba roditelja, da je neophodno sagledavanje upravo zbog složenosti situacije u kome se nalazi sportista da oba roditelja prihvate i da oba roditelja se slože kada je reč o životu tog deteta i budućnosti tog deteta. Moram reći, u uvodnom izlaganju sam i rekao da sam gledao mnoge talente koji su prelazili iz sredine u sredinu i koji su nestajali zbog lošeg uticaja. Ali, ne možemo reći da dete koje ima 14 godina može da sagleda ili jedan roditelj je dovoljan da prihvati da to dete zaključi doživotni ugovor. Mi sada to isključujemo i dajemo, tačno propisujemo pravila pod kojim uslovima mogu da se potpišu ugovori, kako se oni potpisuju, da moraju da budu overeni u skladu sa zakonom, pošto ste se dotakli samih ugovora, i štitimo prava deteta. Želimo, mislim, meni je krivo, moram da prekinem jer imam samo dva minuta da odgovorim vama na ovaj amandman, ali na ovu temu kao što sam rekao imamo pet strana obrazloženja, jer smo vrlo vodili računa o pravima deteta i vodili smo se o najboljem interesu deteta.
Zahvaljujem se, gospodine ministre. Gospodine Petriću, pretpostavljam da ste želeli repliku, ali nemate pravo. Možete samo vaših pet minuta. (Milan Petrić, s mesta: U redu, pet minuta.) Niste na bilo koji način, ali ako smatrate da stvarno nešto morate važno da kažete ja ću vam dati, ali ministar vas nije u bilo kom negativnom kontekstu pomenuo da biste imali pravo na repliku. Da li insistirate? (Milan Petrić, s mesta: Da.) Izvolite.
Naravno, ministar nije u negativnom kontekstu ništa rekao, ali sam bih hteo jedno dodatno pitanje da postavim – da li smatrate da ta deca kojima roditelji iz razloga koje sam malopre naveo, nisu u državi, jednostavno nemaju mogućnost da se pojave u državi, da li mislimo na njih i da li možemo njima da obezbedimo barem da jedan roditelj koji je u mogućnosti da potpiše, da on potpiše? A ne da bude neophodno da oba roditelja potpišu, jer jedan je trenutno van njegovih mogućnosti da dođe i da prisustvuje tom potpisivanju ili iz nekog drugog razloga. Eto samo to. Uglavnom, ceo naš amandman se svodi samo na taj deo. Znači samo konkretno na taj deo, na tu stvar da drugi roditelj nije u mogućnosti zbog nekih drugih stvari, viših zakonskih ili recimo evo naveo sam primer, u mirovnoj misiji je van naše države i nije u mogućnosti da se kontaktira sa takvom osobom. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Replika, izvolite gospodine ministre.
Pa da vam odgovorim. Upravo sam rekao da smo se pozvali na porodični zakon koji detaljno reguliše te situacije i želimo da imamo najstrožiji kriterijum kada je o tome reč, jer kada dete treba da putuje u inostranstvo, ako su roditelji razdvojeni ili su razvedeni, potrebna je saglasnost i drugog roditelja. Smatramo da kada je reč o potpisivanju dugogodišnjeg ugovora, kada je reč prelaska u drugu sredinu, mnogo bitnija je saglasnost oba roditelja nego kada dete treba da putuje u inostranstvo. Upravo zbog toga ja sam naveo jedan možda i manji primer, ali znate, kada trebate jednom menadžeru da date pravo na ekonomska prava vaša i kada mu dajete prava i obaveze svoje, kada on može da vas zastupa i da vas vodi u drugu sredinu i da umesto vas pregovara, smatramo jako kompleksnim ta pitanja i zbog toga želimo maksimalno da zaštitimo, a smatram u današnje vreme, iskreno, da ne može da se prevaziđu u dva dana bilo koja novonastala situacija. Hvala.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima narodna poslanica Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Član 10. stav 6, a koji se odnosi na zaključivanje ugovora sa maloletnim licem koje nema poslovnu sposobnost i na neophodnost saglasnosti oba roditelja, na najbolji način pokazuje koliko Vlada, odnosno nadležno ministarstvo izlaze u susret zaštiti najboljeg interesa maloletnog lica. Hoću da kažem da u skladu sa porodičnim zakonom, članom 6, članom 75, članom 78, kao i Konvencijom UN o pravima deteta, koje ste vi detaljno obrazložili, upravo proizilazi kompletan odgovor na predloženi amandman i u stvari proizilazi sasvim opravdan odgovor da predloženi amandman nije moguće prihvatiti. Moram da naglasim da je sporazum koji maloletno lice potpisuje, odnosno ugovor, da iz tog ugovornog odnosa proizilaze određena prava, dužnosti i obaveze koje u skladu sa članom 50. stav 3. nije moguće jednostrano raskinuti. Na kraju krajeva, roditelji koji ne vrše adekvatno svoja roditeljska prava i svoje roditeljske dužnosti, to su roditelji koji su uglavnom ili delimično ili potpuno lišeni roditeljskog prava, pa od njih svakako ta saglasnost, u skladu sa zakonom nije ni potrebna. Takođe, saglasnost od roditelja koji je preminuo, smrt roditelja se dokazuje izvodom iz Matične knjige umrlih. Takođe, ni u tim situacijama neće biti potrebna. Roditelj koji ne živi sa detetom ima pravo, dužnost i obavezu da odlučuje i da se sporazumeva sa roditeljem sa kojim dete živi o svim bitnim pitanjima koji se odnose na dete, a svakako bitno pitanje jeste i jedan ugovorni odnos, jer je to čisto pravni odnos. To su sve razlozi zbog čega amandman ne treba prihvatiti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Jovan Marković, Vesna Martinović, Goran Ćirić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković. Izvolite, gospodine Markoviću.
Uvaženi ministre, imao sam dilemu da li da predložim ovaj amandman. On je u skladu sa ovim o čemu smo pričali u prethodnih nekoliko minuta. Znači, stav 6, takođe je predlog da se ovaj termin „oba roditelja“ briše. Dilema je bila zbog toga što sam bio prisutan na javnoj raspravi kada smo pričali, između ostalog, i o ovoj temi i o ovoj problematici. Zbog svih primera koji su i tada rečeni i na nekim javnim raspravama u Srbiji, želeo sam da kroz ovaj predlog dam neki svoj doprinos da svi ti eventualni problemi koji bi nastali u slučaju da se ne zaključi ugovor zbog nekih razloga što jedan roditelj nije u mogućnosti da to uradi, a isto uvažavajući sve ovo što ste rekli, obrazloženje koje ste dali i usmeno i pismeno, zaista stoji, kao i pozivanje na sve članove Zakona o porodičnom pravu. Imao sam dilemu, ali sam ipak to predložio iz jednog razloga. Znači, mislim da je dovoljna formulacija i da to u drugim zakonima i o porodičnom pravu, itd, stoji - ako ugovor sa sportistom, koji nema potpunu poslovnu sposobnost, može da se punovažno zaključi samo uz pismenu saglasnost roditelja. Znači, formulacija u kojoj se kaže da su u pitanju roditelji, po meni je dovoljno. Ako biste hteli da izuzmete ili da ukažete da je potrebno drugačije uraditi, onda biste rekli – u saglasnosti jednog roditelja, ali ako se kaže – uz saglasnost roditelja, onda se podrazumeva da su oba roditelja u pitanju i onda biste možda kroz podzakonski akt mogli da precizirate šta to znači ako jedan od roditelja ne može ili nije u mogućnosti da potpiše tu saglasnost. Iz tog razloga sam podneo ovaj amandmana, mada uvažavam i primedbe, odnosno predloge koje ste dali u obrazloženju. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima narodna poslanica Nevenka Milošević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, kolege i koleginice narodni poslanici, ovo je još jedan sličan amandman i mislim da ćemo imati još amandmana, dva amandmana, sa sličnom sadržinom, a slično je i obrazloženje. To je vezano za član 10. stav 6. i, naravno, kao što je ministar rekao, ovde treba poći od principa najboljeg interesa deteta. Sve je to upravo vezano sa Porodičnim zakonom, ali i sa Konvencijom Ujedinjenih nacija o pravima deteta. Da još jednom apostrofiramo da ovde postoje dve grupe pitanja, dve grupe odluka vezanih za najbolji interes deteta. Prva grupa pitanja odnosi se na svakodnevni život deteta, gde je posledice, koje su moguće, lako otkloniti. Tu je moguća saglasnost samo jednog od roditelja. Postoji i ona druga grupa pitanja, odluka, koja je posebno bitna za dalji život deteta, gde se te posledice, koje mogu proisteći, ne mogu lako ili vrlo teško se mogu otkloniti. Upravo ovde u ovom članu se govori o ugovorima maloletnog deteta, a to jeste posebno bitno pitanje za njegov dalji život. Tu je svakako potrebna saglasnost oba roditelja i ta saglasnost ne traži se od roditelja koji nema roditeljsko pravo, koji je izgubio to pravo i nema ovlašćenje da odlučuje o bitnim pitanjima za život deteta. Dakle, na osnovu svega ovoga smatram i moj stav je da ovaj amandman treba odbiti, jer je on vođen principom najboljeg interesa deteta. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite, gospodine Jovanović.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Mislim da bi ovde mogli da prilično uprostimo u pravnoj terminologiji celu priču, jer bi se zaista ovim amandmanom uvelo preterano normiranje. Ja podržavam motiv predlagača amandmana da se precizira ili da se bolje definiše ili da se, hajde da kažemo, terminološki unapredi jedan član, jedna odredba. Moram da skrenem pažnju, kada je u pitanju saglasnost roditelja, ministar je već naglasio, imamo situacije u praksi koje se dešavaju da roditelj kome je povereno dete na vršenje roditeljskog prava, prilikom odlaska van granica države, mora da traži saglasnost drugog roditelja. Porodični zakon tu daje određena rešenja koja su vezana za načine kako taj drugi roditelj daje tu saglasnost. U ovom slučaju, ako bi se nova definicija „oba roditelja“ uvela ne bi se ništa promenilo, ne bi ništa novo dobili. Faktički mi već imamo u Porodičnom zakonu sistematizovan način kako se daje saglasnost i na koji način se daje saglasnost za određene statusne stvari i statusna pitanja, koja se odnose na maloletno dete. Prema tome, verovatno ste i konsultovali struku kada ste definisali ovaj član i mislim da je u potpunosti upodobljen sa odredbama Porodičnog zakona. Podzakonskim aktima se ova materija ne može regulisati. Može samo da dođe, elementarno, do izmena i dopuna Porodičnog zakona i na taj način da se to bolje definiše. Međutim, sve dok se Porodični zakon ne promeni, ova norma mora da ostane ovakva kakva jeste, jer bi bila u koliziji sa odredbama Porodičnog zakona i na taj način bi stvorili određeni stepen pravne nesigurnosti. Zahvaljujem se. U svakom slučaju, podržavam motivaciju predlagača za jedan ovakav amandman, ali podvlačim, ništa se ne doprinosi, ništa se novo ne dešava, ostajemo otprilike negde na istom. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima ministar Vanja Udovičić. Izvolite, gospodine ministre.
Da odgovorim gospodinu Markoviću. Istina je, razgovarali smo na ovu temu i kroz javne rasprave. Imao sam priliku da pričam i na javnim raspravama i sa predstavnicima sportskih organizacija, ali i sa roditeljima, sa trenerima. Upravo zato što se u praksi događala zloupotreba da su se pozivali da ne trebaju oba roditelja, da pišu samo roditelji, želeli smo da naglasimo da saglasnost moraju da daju oba roditelja, a upravo da bismo otklonili bilo kakvo nerazumevanje ili pozivanje po bilo kom drugom osnovu, a opet poštujući i uvažavajući najbolji interes deteta. Ne kažem ljudi, kada čitaju zakon, pokušavaju da ga razumeju i ovako i onako i mislim u ovoj konkretnoj normi da trebamo detaljno da preciziramo, opet vam kažem, u najboljem interesu deteta. Hvala vam i hvala vam na razumevanju.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković, po amandmanu. Izvolite.
Poštovani ministre, mislim da je iz diskusije kolege Jovanovića potvrđeno ono na šta sam hteo da ukažem, a to su zakoni o porodičnom pravu. Ja potpuno uvažavam vaš motiv. Potpuno mi je jasno iz kog ugla ste razmišljali kada ste predlagali ovakvo rešenje. I dalje mislim da je dovoljno dobra formulacija „saglasnost roditelja“. Moj možda isključivi razlog i motiv zbog čega sam predložio da se brišu „oba“ jesu upravo mnoge situacije gde imate, recimo porodično, nasilje, došlo je do razvoda, došlo je do sukoba u porodici, pa imate situaciju gde je možda tamo neka devojčica, koja živi sa majkom, kroz neki trenažni proces došla do pozicije da ugovori možda životni ugovor u nekom sportu i dođe u situaciju da otac, zbog toga što je ona otišla sa majkom ili što imaju nerešene odnose, kaže - mene to ne zanima i nećete dobiti moju saglasnost. Šta da radimo sa tom decom? To su bili motivi, ali uvažavam da ste o tome razmišljali. Hvala vam.
Zahvaljujem se. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i mr dr Blagoje Bradić. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić. Izvolite, gospođo Karavidić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Probaću na sličan način da ubedim ministra da prihvati naš amandman. Mi smo za razliku od kolega dodali da saglasnost osim oba roditelja može da da jedan od roditelja sa kojim dete živi. Naravno, radi se o ugovoru sa sportistima koji nemaju potpunu poslovnu sposobnost. Cenim što je Ministarstvo učinilo napor i obimno obrazloženje dalo na odbijanje ovog našeg amandmana. Naravno, citira se Konvencija UN o pravima deteta, razni članovi Porodičnog zakona, daju se primeri kada jedan od roditelja može da da saglasnost na nešto, kada oba roditelja moraju da daju saglasnost na neku situaciju životnu. Ne sporim, cenim to vaše obrazloženje, međutim, niste me ubedili u to daovaj naš amandman nije dobar. I dalje tvrdim da postoje situacije kao recimo, kad je drugi roditelj van zemlje, na drugom kontinentu, kada je nemoguće naći ga, a nema nikakvu zabranu staranja nad detetom. Znači, postoje situacije životne. Nas je navelo to da napišemo ovaj amandman. Situacije koje praktično u životu postoje, i ne vidim uopšte razloga zašto se ovaj naš amandman odbija, a naročito ne mogu da prihvatim zadnji pasus vašeg odbijanja gde se kaže da dato obrazloženje amandmana o potencijalnim problemima u praksi ne može biti dovoljan razlog da se detetu i roditeljima uskrate njihova zakonska prava. Naprotiv, mi nismo želeli, iz našeg amandmana se ne vidi nikakvo uskraćivanje zakonskih prava jednog ili oba roditelja. Mislim da vaša tvrdnja ne stoji, mislim da je apsurdna. Još jednom apelujem da uzmete u obzir da će se usvajanjem ovog našeg amandmana naći u situaciji dete, izuzetno talentovano koje ne može da dobije saglasnost oba roditelja van sportskih aktivnosti ili eventualno nekih velikih sportskih uspeha. Još jednom vas molim da razmotrite ovaj naš amandman. Ponavljam, znači, naš amandman se sastoji u tome da se posle reči „oba roditelja“ dodaju reči „odnosno jednog roditelja sa kojim dete živi“. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite, gospodine Udovičiću.
Pa, te situacije su regulisane Porodičnim zakonom i saglasnost roditelja koji živi u inostranstvu može se poslati i preko ambasade. Imao sam priliku da igram u klubovima u inostranstvu sa igračima čiji su roditelji razvedeni i koji su za mnogo bezazlenija pitanja slali saglasnost preko ambasade. Ne bih u ovoj situaciji spuštao važnost bilo koje situacije, ali smatram, pošto se radi o ekonomskim pravima deteta i budućnosti deteta, da treba da pratimo u potpunosti Porodični zakon i da treba da budemo možda i strožiji, nego što je porodični zakon, i zbog toga smatram da ne treba odstupati. Situacija u zemlji kada su, pošto se spominjalo ranije da li su roditelji razvedeni, da li su u potencijalnoj svađi, pa upravo postoje po Porodičnom zakonu socijalni radnik, pa sud odlučuje o tome, jer opet ne želimo da umanjujemo značaj ovog pitanja. Smatramo da su potrebna strožija pravila kada je reč ozaključenju maloletnog sportiste sa menadžerom ili sa nekim klubom i da nema te životne prepreke koja ne može da se prevaziđe opet imajući u vidu u današnje vreme i mogućnost slanja informacija, pisama, podataka, saglasnosti u roku od tri dana iz bilo kog kraja sveta. Baš zbog toga mi jesmo razmišljali kako da zaštitimo, kao što je i bilo ovde rečeno, mladi talenti koji možda i tek treba da se dokažu, koji su vanserijski talenti da im ne uskraćujemo prava, ali znate, kad to dete treba da promeni sredinu, kada treba da ode od svojih roditelja, kad treba da ode od svojih prijatelja, svojih drugara, pa, šta ako jedan roditelj hoće da uzme to dete i da ga odvede sa sobom? Ne možemo da dopustimo da samo jedan roditelj odlučuje o tome i da bude blaža situacija u ovoj konkretnoj, nego što je to propisano u Porodičnom zakonu, nego što je to situacija u praksi koja se dešava. Upravo smatramo da su ove situacije ekstremnije i važnije i da zbog toga treba da budu i strožije. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite, gospodine Đurišiću.
Hvala predsedavajući. Poštovani ministre, slažemo se da i vaši motivi, naši motivi, idu u prilog da se zaštite na maksimalni mogući način kroz slovo ovog zakona prava deteta. Mi smo smatrali, kao što se slažemo da su i do sada postojale zloupotrebe da jedan od roditelja možda nije davao saglasnost za bavljenje sportom svoga deteta, mislimo da ćemo na ovaj način možda oštetiti u nekim drugim slučajevima, u onim nefunkcionalnim porodicama gde jedan od roditelja svesno zanemaruje svoje roditeljske obaveze. Nažalost, puno je slučajeva, i u našim sudovima danas možete da vidite gde sudovi pokušavaju da dođu do roditelja koji izbegavaju svoju roditeljsku obavezu. Smatrali smo da ako ostane ova formulacija nekako, ja recimo ne mogu da vidim iz ove formulacije koja sad stoji u zakonu, vi kažete u obrazloženju da se od roditelja neće tražiti davanje saglasnosti jedino ako je lišen roditeljskog prava, odnosno ovlašćenja da odlučuje o pitanjima koja bitno utiču na život deteta. To ste vi protumačili zakon na taj način kao ministar i ljudi iz Ministarstva. Možda će neki sudovi u praksi sada to tumačiti drugačije, pa će ultimativno tražiti, kao što slovo zakona kaže oba roditelja, bez obzira na stvarnu situaciju i da li taj drugi roditelj uopšte ispunjava svoje zakonske obaveze, a onda konkretno u ovom slučaju se pojavi i traži da ima neka prava. Mislim, vrlo je osetljivo pitanje, naravno, postoji Porodični zakon, naravno, da će sada u nekim drugim slučajevima zakomplikovati i mi i vi smo vođeni brigom za dobrobit dece, talentovane dece koja mogu da postanu vrhunski sportisti koja u ranoj mladosti već potpisuju neke ugovore. Jedino da kažem, vi gledate jednu stranu, mi gledamo drugu stranu, mi smo našim rešenjem pokušali ovim zakonom da pomirimo obe strane, videćemo šta će praksa doneti. U svakom slučaju ta briga za prava mladih, talentovanih sportista je ono što delimo. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite, gospodine Jovanoviću.
Zahvaljujem se predsedavajući. Mi smo već sada ušli u korpus pravnih pitanja, klasično pravnih pitanja. Moram da skrenem pažnju da se ovde otprilike kuca na pogrešna vrata. Ajmo mi prvo da probamo da izmenimo odredbe Porodičnog zakona, da ih učinimo što preciznijim, pa ćemo posle lako doći do toga da i Zakon o sportu koji se odnosi upravo na ovakve situacije prilagodimo Porodičnom zakonu. Drugačije ne možemo, jer drage kolege narodni poslanici jednostavno je, ukoliko je maloletno dete povereno na isključivo vršenje roditeljskog prava jednom roditelju, tu nemamo problem. Isključivo vršenje roditeljskog prava podrazumeva da nema potrebe da se traži saglasnost drugog roditelja. Ali, ovim amandmanom ako bi rekli da nema potrebe da se traži saglasnost drugog roditelja kad već dete živi kod jednog roditelja, imamo takve situacije u sudskoj praksi. Imamo situacije i kod zajedničkog starateljstva, iako je starateljstvo zajedničko određuje se kod koga će dete da boravi, ali opet je potrebna saglasnost drugog roditelja, ona ne može da se izbegne. Imamo situacije daleko drastičnije, kada je jedan od roditelja izvršio krivično delo, pa se nalazi u bekstvu, pa ga je nemoguće pronaći. Imamo situacije, kao što su ovde kolege predlagači amandmana naveli, nalazi se u inostranstvu. Da, moguće je eventualno pokušati preko ambasade dobiti saglasnost, ali ne i uvek. Zato je neophodno intervenisati u odredbama Porodičnog zakona, pa onda ovu materiju jasno definisati i onda ne bi imali ove probleme. Ako bi ovaj amandman uneli, implementirali u zakon, došli bi u koliziju sa odredbama Porodičnog zakona, i onda već imamo jedan ozbiljan problem. Zaista smatram da u ovoj situaciji nema potrebe da stvaramo potpuno neujednačene norme između dva zakona i da dva zakona dovodimo u suprotnost, u koliziju. Jednostavno, hajdemo da ovde presečemo priču, da ne vodimo više diskusiju i ne trošimo nepotrebno vreme i energiju na nešto što se odnosi na drugu pravnu materiju koju možemo da regulišemo daleko bolje i izbegnemo sve ovo što ovde predstavlja razlog za našu polemiku. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Ninoslav Girić. Izvolite gospodine Giriću.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, koleginice i kolege, dakle ja sam laik za porodično pravo, ali iz samog obrazloženja ministra, diskusija koja je nakon toga usledila, stvarno apelujem da dalje nepolitizujemo ovu priču. Samo Ministarstvo se trudilo da maksimalno zadovolji sve kriterijume i poštuje prava deteta, ne kršeći pri tom, ne ulazeći u porodično pravo. Dakle, što se mene lično tiče, neću glasati za prihvatanje ovog amandmana. Hvala.
Zahvaljujem se. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite gospodine Petriću.
U članu 11. smo dali nekoliko rešenja, uglavnom zbog toga što pokušavamo da izbegnemo zloupotrebe koje bi mogle da se dese u cilju plaćanja tih obaveznih naknada. Pokušaću da uprostim što više mogu, a iz onog ugla iz kojeg mi vidimo kako stoji stanje tih stvari. Recimo, ako ugovor sportista sklopi na tri godine, karikiram, u toku te dve godine prva sportska organizacija ulaže u njega prilično, u finansijskom smislu, u organizacionom smislu i sve ostalo, zatim formira ga kao sportistu, formira od njega jednog kvalitetnog, ako ima sreće. Međutim, treće godine zbog nekih određenih razloga ili recimo smanjenje budžeta, koja se dešavaju u poslednje vreme često, oni nisu u mogućnosti da isplate i da prate te ugovorne odredbe koje su u zakonskoj obavezi i recimo dođu u situaciju da tri meseca tom sportisti ne daju platu. Naravno, taj sportista iz normalnih razloga raskida ugovor, odlazi u drugu sportsku organizaciju. Nakon odlaska u drugu sportsku organizaciju, koja ga inače dobija bez ikakve naknade, postoji mogućnost da ode i u treću sportsku organizaciju. Šta se dešava tada? Ta treća sportska organizacija drugoj sportskoj organizaciji daje sve moguće nadoknade. Znači, faktički druga profitira, dok prva ostaje bez ikakvih finansijskih mogućnosti da prosperira i ako je ona najzaslužnija zato što je napravila tog spotristu i formirala ga kao sportsku ličnost i napravila neki kvalitet od njega. Mislim da se u ovom našem amandmanu sastoje preciznija rešenja za rešavanje takvih situacija i mislim, ako ne preciznija, bar, u najmanju ruku, najmoralnija. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem se. Reč ima ministar. Izvolite gospodine ministre.
Upravo imajući u vidu obe ugovorne strane i poštujući, mislim štiteći obe strane, predložene norme su prvenstveno usaglašene sa Međunarodnim sportskim pravilima, pa su usaglašene sa propisima EU i praksom sudova EU. Mi smo kroz javnu raspravu na ove norme dobili saglasnost svih saveza, što je izuzetno bitno, jer savezi su do sada pratili rad klubova kada je reč o visini nakade za razvoj ili obeštećenja, da bude jasnije. Objasniću vam na svom ličnom primeru. Dok sam igrao u vaterpolo-klubu „Partizan“ ni u jednom trenutku nisam plaćao članarinu i naknada, tj. visina naknade za moj razvoj ili obeštećenje je bilo određeno tablicama koje je propisao Savez. Kada sam, iz određenih razloga, napuštao vaterpolo klub, morao sada da pod tim tablicama klubu u koji prelazim ili ja sam lično da platim tu naknadu za moj razvoj ili da platim obeštećenje. To je sa našeg stanovišta i predloženog Predloga u redu, jer sportista igrač koji ne plaća članarino, tj. roditelj za njega ne plaća, klub treba da ima određenu naknadu, jer je ulagao energiju, ulagao znanje, ulagao i termine koje je plaćao i sredstva i sve ono što iziskuje obuku jednog sportiste. Vi kada plaćate članarinu, samim tim plaćate za to usavršavanje, za tu obuku, roditelj za igrača, on plaća da vas neko uči, kao kada učite strani jezik, ne dolazi učitelj da vam traži obeštećenje zato što vas je naučio, jer ste vi plaćali za to. Onda kada prelazite u drugu sredinu, ako ste platili svoje obeštećenje, vi zadovoljavate potrebe tog kluba, ali mi smo ovde propisali da klub ima pravo na obeštećenje ili na naknadu za razvoj, u slučaju da igrač nije plaćao ili srazmerno umanjen u odnosu na ono što je igrač plaćao. Sada ako, iz bilo kojih ugovornih razloga, vi napustite klub, pa vi ste se već obavezali kada ste potpisali ugovor sa igračem i ako niste naveli uslove obeštećenja ili uslove za odlazak iz tog kluba, a vi ste krivi zato što ne plaćate nekome, pa kako onda možemo da kažemo da zaslužuje taj klub da naplaćuje nešto, kada ne poštuje osnovne ugovorne obaveze prema tom igraču? Onda je apsolutno igrač u neravnopravnom položaju i apsolutno je igrač nezaštićen, moram da tako kažem. Zbog toga sam počeo, imajući u vidu obe strane i pokušavajući da se zadovolje obe strane, sa jedne strane potrebe igrača, sa druge strane potrebe kluba, smo propisali, tj. predložili ovakve norme u Predlogu zakona. Izvinjavam se, hvala vam.
Zahvaljujem se, gospodine ministre. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Jovan Marković, Vesna Martinović, Goran Ćirić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. Reč ima narodni poslanik mg Jovan Marković. Izvolite gospodine Markoviću.
Poštovani ministre, dao sam amandman koji se odnosi na stav 5. i mislim da je to jedan od ključnih stavova u ovom zakonu, opet naglašavam da uvažavam vaše razloge koje ste izneli i u javnoj raspravi i ovde kada ste obrazlagali Predlog ovog zakona, kada ste pričali o toj saradnji klubova, prodaji igrača itd. Malo ću više vremena utrošiti da se izborim za ovaj amandman koji sam predložio, jer mislim da je važan i da jeste u duhu i onoga što ste vi govorili i da mislim da možemo da se usaglasimo da ovaj predlog koji sam dao možda bude bolje rešenje. Znači, vi kažete u članu 11. stav 5. sledeće – „Sportska organizacija iz koje sportista odlazi ne može da potražuje naknadu za razvoj, odnosno obuku sportiste iz stava 4. ovog člana ukoliko je sportista ili njegov roditelj ili staratelj toj sportskoj organizaciji plaćao članarinu ili naknadu za bavljenje sportskim aktivnostima, sportsku opremu i sportske pripreme“, pa onda ide zapeta i kažete – „odnosno naknada mora biti srazmerno umanjena“. Mogu da razumem kakva je intencija ovog predloga bila i šta je krajnji cilj bio. Međutim, smatram da ovo tumačenje u praksi znači sledeće. Prvi, početak ovog stava kaže – sportska organizacija ne može potraživati, i tu je po meni sve rečeno. Moj predlog ide da promenimo kontekst i kažemo da sportska organizacija može potraživati i onda se obrazlaže - ako je bilo ulaganje, ako je bilo članarine, ako je bilo kupovine sportske opreme, plaćanje priprema itd. i iza zapete stoji – s tim da naknada mora biti srazmerno umanjena, a u nastavku dodajemo još jednu rečenicu, koja glasi – da sportska organizacija mora voditi evidenciju ulaganja roditelja ili staratelja. Znači, ako bi smo u ovom kontekstu posmatrali stvari i dali priliku da desetine malih sportskih klubova i organizacija zbog toga što su imali svoje troškove, entuzijazam, rad itd. dođu u priliku da u određenom trenutku i naplate to što su uložili u tog igrača, odnosno u tog sportistu, umanjenu, naravno, za sve ono što su roditelji tu dali, mislim da postižemo određenu pravdu i da postižemo cilj. Hvala vam.
Zahvaljujem se. Reč ima ministar, izvolite gospodine ministre.
Vrlo smo prepoznali vašu dobru nameru i smatram da nam je cilj isti kao i u svim ostalim segmentima, ali videlo da se želite u potpunosti doprinesete da ova norma bude što kvalitetnije napisana. Moram da kažem prvenstveno da je u praksi dolazilo do zloupotrebe i želimo da naglasimo upravo da ne postoji mogućnost naplate i da stoji kao negacija u zakonu da se jasno zna da ne postoji mogućnost naplate ako se to dogodi, a ne da postoji osim suprotno. Znači, više želimo da akcentiramo da nema pravo neko na naknadu ako je ovo drugo lice plaćalo za svoje usavršavanje. Nesporno je da pravo postoji i tu se slažemo, ali samo smo stava da treba negaciju postaviti u prvi plan, da je jasno određeno da ne postoji pravo na tu naknadu. Opet ponavljam, i kroz javne rasprave i kroz komunikaciju sa sportistima i sa sportskim stručnjacima, radnicima, sa celokupnim sistemom sporta, neke norme moraju da imaju drugačije zvučanje da bi ih prepoznali na terenu, jer upravo na terenu se dolazi do situacije da se neke norme drugačije čitaju. Zbog toga i uvodimo sportski stručni ispit, jer ja sam u uvodnom izlaganju rekao da mi se dešavalo da ljudi dođu i da ne znaju da postoji Zakon o sportu i da ne postoje podzakonski akti i da ne postoji uređenje sistema, a u sportu su duže od deset godina. Zbog toga akcentiranjem nekih normi želimo da stavimo značaj i da tačno propišemo ono što nam je ideja. Ideja o evidenciji, što ste u vašem amandmanu dali kao obrazloženje, je nesporna i mi uvažavamo, ali postoje jasni kriterijumi vođenja te evidencije i koji su kriterijumi samih podataka koji bi ulazili u tu evidenciju. Samim tim bi došlo do mogućnosti zloupotrebe sutra u praksi, što nam nije cilj. Iz tog razloga mi nismo prihvatili vaš amandman. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Antić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nije baš tako da ne može. Tačno je da je kolega lepo pročitao da sportista ne može, odnosno sportska organizacija ne može da ostvari naknadu za razvoj, ali prevideo je par reči na kraju ovog stava. One glase – odnosno, naknada mora biti srazmerno umanjena. Znači, ako je sportista sam u sebe ulagao ili njegova porodica, ali ako je sportska organizacija ulagala, onda se umanjuje ta naknada koja se ugovorom potpisuje. Znači, ostavljena je mogućnost u samom stavu da sve zavisi od same situacije, od vrste sporta, od zahtevnosti sporta, da se nađe kompromisno rešenje između sportiste i njegovih roditelja koji sasvim sigurno ulažu u svakog mladog sportistu i sportske organizacije s druge strane. Ali, po meni je ovde u ovom amandmanu predlagača mnogo problematičniji onaj deo koji zahteva da se vodi evidencija. Znate, voditi evidenciju o članarini, o nekim putnim troškovima, to se samo po sebi zakonski podrazumeva i sportske organizacije i sportski klubovi to već rade. To sve stoji, ali što se tiče, recimo, sportske opreme, eventualno nekih dodatnih sportskih amandmana, teško da jedna sportska organizacija može sve to da iskontroliše. Jako je bitno da tu imate saradnju i samog sportiste i njegovih roditelja i da je predlog amandmana da tu evidenciju na neki način zajednički vode i sportista i sportska organizacija, pa da se zbirom tih podataka dođe do troškova koji su uloženi u tog sportistu. To bi bilo u redu, ali propisati evidenciju samo sportskoj organizaciji čini mi se da nije realno, s jedne strane, a nema potrebe ni da vas podsećam da veliki broj sportskih organizacija često nema ni tolike administrativne kapacitete, niti da je to često zahtevan tehnički postao. To isto tako zahteva novac. Prema tome, ima dosta stvari koje su ovde problematične i ako bi se ulazilo toliko u detalje i ako ne postoji ta saradnja između sportista, odnosno roditelja sportista i sportske organizacije, teško da može da se nađe idealno rešenje. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima mr Jovan Marković, po amandmanu. Izvolite.
Uvaženom kolegi Antiću samo odgovor na ovaj amandman, pa i ministru. Ja sam upravo smatrao da je lođe započeti ovaj stav sa negacijom i da ta negacija u stvari sigurno u nekom trenutku stvara problem na relaciji sportska organizacija – roditelj i neko angažovanje tog deteta u nekom trenutku, jer će uvek roditelji smatrati da su oni mnogo više uložili nego što jesu možda u njegov razvoj i zanemariće se ono što je uloga sportskog kluba, trenera i njihov rad. Takođe sam smatramo da je ključna stvar na tom najnižem uzrastu uvesti kontrolu funkcionisanja tih klubova. Ako pričamo o tome da ćemo povećati broj inspektora u sportu, koji će naravno imati i tu preventivnu ulogu, ali i ulogu da se organizuje na terenu organizacija rada sa decom, onda ćemo doći u situaciju da je normalno da sportski klub, odnosno organizacija ima pravila po kojima će učlaniti dete u sportski klub, naplaćivati članarinu, reći da li roditelji kupuju opremu ili je to stvar kluba. Znači, ti odnosi, po mom mišljenju, moraju da se urede na najnižem mogućem nivou da bismo uveli ozbiljnost. Ako to povežemo kasnije sa finansiranjem koje nam je ovde sporno, pa povežemo i sa učešćem kadrova koje je takođe sporno, onda ćemo videti da su to dva područja koja su jako važna i na kojima smo mogli da ispravimo neke stvari. Ovako dolazimo do toga da roditelji sa olakim pristupom daju decu u te klubove. Kaže se – plati članarinu na ruke, kupi opremu ovakvu, kupi onakvu. Potpuno je druga stvar ako te stvari uredimo i roditeljima od prvog trenutka pokažemo jednu vrstu ozbiljnosti koja se odnosi prema njihovom detetu na svakom koraku. Onda ćemo imati situaciju da se kaže – ne možete davati članarinu na ruke, nego to mora biti preko uplatnica ili na neki drugi način, ne možete imati osiguranje ovakvo itd. Mislim, to su stvari koje sam hteo da postignemo i sa ovim amandmanom. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Markoviću. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Petrić. Izvolite.
U članu 12. u stavu 1. smatramo da je nepotrebno propisati da se predmeti i ugovori moraju overavati u skladu sa zakonom, jer za tu vrstu ugovora mi smo ipak mišljenja da ta forma nije baš potpuno neophodna. Dovoljno je da se isti overe kod nadležnog organa Nacionalnog granskog saveza, kao što je bilo i do sada, jer bi se, kako smatramo, ipak izbegli nepotrebni troškovi overe kod javnog beležnika ili kod suda. Eto, to je naše mišljenje.
Zahvaljujem se. Reč ima ministar. Izvolite, gospodine Udovičiću.
Mi smo se vodili time da uvedemo sport apsolutno u pravne tokove. Neosporno je da je sport u sivoj zoni. Šta se događalo u praksi? Mogu da vam kažem iz svog ličnog primera, a i iz drugih primera. Do sada je bilo neophodno i jedino validno i na arbitraži na sudu ako je ugovor bio deponovan u Savezu. Dešavalo se da se ugovori ne deponuju u određenom roku, da se deponuje samo osnovni ugovor, a da se ne deponuju aneksi. Onda je u situaciji spora dolazilo do toga da je apsolutno bio oštećen sportista, jer u osnovnom ugovoru su potpisivali svi samo osnovne obaveze koje imaju, a sve ostalo je bilo regulisano aneksom. Zbog toga uvodimo da moraju da bude i svi ugovori u sportu i aneksi overeni u skladu sa zakonom. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Adriana Anastasov. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Upravo ovo što je ministar rekao i kako je dao obrazloženje. Dakle, zloupotreba ugovora, zloupotreba aneksa ugovora koji se nisu registrovali uopšte, koje su sportski savezi zloupotrebljavali i vršile su se malverzacije. Zaista, da bi se zaštitili sportisti, morao je upravo da se odbije ovaj amandman, jer zakonom nisu ti aneksi ugovora registrovani, sportisti su bili oštećeni, primanja koja su imali nisu bila registrovana i nakon tog njihovog bavljenja sportom nisu mogli da ostvare pravo na penziju, na adekvatnu zdravstvenu zaštitu i sve ostalo što tim ugovorima nije bilo rešeno na adekvatan način, niti overeno u skladu sa zakonom. Hvala.
Zahvaljujem se. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Žika Gojković. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Poštovani gospodine ministre, gospodine Udovičiću, gospodine Peruničiću sa saradnicima, dame i gospodo poslanici i poštovani građani koji su zainteresovani za današnju temu o kojoj raspravljamo, mogu samo da kažem da kada je u pitanju amandman koji sam podneo, u potpunosti prihvatam objašnjenje kojim je amandman odbijen, ali isključivo zarad pojedinih situacija u praksi, želim ipak da kažem nekoliko reči zbog čega sam ovaj amandman napisao i šta sam želeo time da promenim. Još pre nekoliko meseci sam postavio poslaničko pitanje koje se odnosilo, objasnio sam ga na jednom primeru i sada ću to da ponovim, ali ukratko, na primeru sportistkinje Dunje Žeravić Lalić iz Sombora, koja je kao karatistkinja ostvarila vrhunske rezultate kada su u pitanju međunarodna takmičenja, koja je samim tim dobila sportsku stipendiju i koja je na osnovu te stipendije ne samo što je nastavila da daje dobre rezultate, nego je nastavila na fakultetu izuzetno dobro da radi i završila je Ekonomski fakultet u Subotici. Šta se dešava? Kod osoba ženskog pola koje se bave sportom, gotovo svaka od njih ima želju da jednoga dana zatrudni. U onom momentu kada ona zatrudni, ona gubi priliku da u toj godini ima stipendiju. Ja razumem da je cilj stipendije da sportisti imaju priliku na sportsko usavršavanje, ali, realno gledajući, u praksi je veliki problem kada osoba u toj godini izgubi možda jedini način finansiranja koji je imala do sada. Mi imamo za cilj da je to jedan vid sportskog usavršavanja. U toj godini možda nije, ali je izuzetna prilika da se vrati i postiže sportske rezultate koje je i do tada imala. To je jedan primer koji imamo u raznim sredinama, a ja sam naveo samo jedno ime i prezime. Razumem čak da ovo možda i nije prilika, kada govorimo o ovom zakonu, i da možda ne možete da u potpunosti definišete ovaj problem bez nekih drugih promena zakona i možda čak i nekih podzakonskih akata koji bi kasnije mogli dal budu doneseni i ja ne sumnjam da ćete pokušati da u budućnosti ovaj problem rešite. Jer, i sami znate, lokalne samouprave koje su opterećene ogromnim problemima, jednostavno, ovakve stvari ne mogu da preuzmu na sebe. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite.
Prepoznajem dobru motivaciju i nameru za vaš amandman. Kada je reč o stipendistima, jeste jedno od pitanja koje se postavlja upravo to vaše i nije ona jedini sportista koja je ostala u drugom stanju i koja je izgubila pravo na stipendiju. Ali, članom 17. Predloga zakona upravo kažemo da je stipendija za usavršavanje i da želimo da pomognemo prvenstveno maloletnim sportistima, pa onda i drugim kategorisanim sportistima da dobiju novčana sredstva od Republike, AP, jedinica lokalnih samouprava, da imaju pravo na kvalitetniji razvoj i da prepoznamo njih u onom najranijem dobu. Nama jeste shodna primena celokupnog zakona i mi težimo i težićemo da se zakon primenjuje i na Republici i na AP i u jedinicama lokalne samouprave, i da motivišemo sve u sistemu sporta da poštuju finansiranje, da poštuju stipendiranje sportiste i da prepoznaju one naše najkvalitetnije sportiste, prvenstveno one maloletne, koji će tek ostvariti vrhunske rezultate. Zbog toga, nismo u prilici da izađemo u susret u ovom trenutku, ali smo spremni da razgovaramo na predloženu temu i da razmatramo, da bismo ubuduće otklonili te nedoumice.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima narodna poslanica Ljubica Mrdaković Todorović.
Hvala predsedavajući. Ja smatram da je predloženi amandman suvišan, budući da je član 13. Predloga zakona o sportu vrlo detaljan, vrlo precizan i da stav 3. člana 13. upravo o tome govori, da profesionalni sportista ima sva prava, obaveze i odgovornosti iz radnog odnosa. Što se tiče radno-pravne zaštite sportista u vreme trudnoće, odsustva zbog održavanja trudnoće, porodiljskog odsustva, nege deteta i posebne nege deteta, sve je to precizno i adekvatno regulisano Zakonom o radu. Hvala.
Zahvaljujem se. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući, gospodine ministre, koleginice i kolege, dakle, član 18. govori o ugovorima o transferu i o ugovorima o ustupanju. Kaže da je ugovor o transferu pisan i overen u skladu sa zakonom, ugovor između sportske organizacije sa kojom sportista ima punovažno zaključen ugovor, u skladu sa ovim zakonom, i sportske organizacije u koju sportista prelazi, a ugovor o ustupanju je pisan i uveren u skladu sa zakonom, ugovor između sportske organizacije sa kojom sportista ima punovažno zaključen ugovor, u skladu sa ovim zakonom, i sportske organizacije u koju sportista privremeno prelazi, na osnovu koga se sportska organizacija sa kojom sportista ima zaključen ugovor saglašava da sportista privremeno pređe u sportsku organizaciju sa kojom se zaključuje ugovor o ustupanju. Sledeći stav kaže da ugovor iz stavova 1. i 2. ovog člana može se punovažno zaključiti samo uz pisanu i overenu, u skladu sa zakonom, saglasnost sportiste. Mi smo predložili dopunu još dva stava. Jedan stav kaže: „Zbog odbijanja davanja saglasnosti na ugovore iz st. 1. i 2. ovog člana, sportista ne sme trpeti štetne posledice niti odbijanje saglasnosti može biti osnov za raskid punovažno zaključenog ugovora između sportiste i sportske organizacije.“. Sledeći stav kaže: „Sportista koji zbog odbijanja davanja saglasnosti na ugovore iz st. 1. i 2. ovog člana pretrpi štetne posledice ili mu zbog toga bude raskinut punovažno zaključen ugovor sa sportskom organizacijom, ima pravo na naknadu materijalne i nematerijalne štete.“. Vi ste odgovorili, gospodine ministre, da se predloženi amandman odbija jer bi njegovim prihvatanjem bilo uvedeno pravo na naknadu nematerijalne štete zbog povrede ugovora, iako to pravo nije konstituisano zakonom kojim su regulisani obligacioni odnosi, dok je zaštita od štetnih posledica po sportistu osigurana odredbama člana 4, stavovi od 2. do 5, člana 12. stav 4. itd. Niste u pravu, gospodine ministre. Dakle, član 4, stavovi od 2. do 5, govori o diskriminaciji sportiste, a stav 9. člana 4. kaže da sportista, odnosno drugo lice, ima pravo na naknadu štete koju pretrpi aktima diskriminacije, zloupotrebe, zlostavljanja i nasilja od strane organizacije ili lica u oblasti sporta iz stavova 3. i 6. ovog člana. Dakle, mi smo ovim našim amandmanom samo razradili ono što ste vi dali kao član u Predlogu zakona, član 18, jer smo se, ako obratimo pažnju na stav 3, on kaže da ugovor iz stavova 1. i 2. ovog člana može se punovažno zaključiti samo uz pisanu i overenu, u skladu sa zakonom, saglasnost sportiste. Mi smo samo ovaj stav razradili i rekli da sportista ne sme da trpi štetu. Ako trpi štetu zbog toga što nije dao saglasnost, onda on ima pravo na naknadu materijalne i nematerijalne štete, što ste vi i govorili u članu 4, te vam molim da još jedared razmislite o ovome i prihvatite naš amandman.
Zahvaljujem se. Reč ima ministar. Izvolite, gospodine ministre.
Mi smo imali ozbiljnu dilemu da prihvatimo ovaj amandman i dugo smo o njemu razmatrali, ali smatramo da je to i šire obuhvaćeno Predlogom zakona. Mi smatramo da je ova situacija akt diskriminacije, i da treba bude propisana u tom skladu. Podržavamo vašu ideju i slažemo se, ali pravna prepreka za prihvatanje ovog amandmana je zbog toga jer bi se uvelo pravo na nematerijalnu štetu, i zbog kršenja ugovora koji ne postoji po opštem režimu. Smatramo da transfer nije bitniji od ostalih ugovora u sistemu sporta da bi uveli pravo na nematerijalnu štetu samo za taj ugovor. I, zbog toga smo se odučili da ne prihvatimo vaš amandman. Opet kažem, imali smo ozbiljnu dilemu, jer prepoznajemo i dobru nameru i želeli smo da u potpunosti zaštitimo sportistu, kao što sam i ranije pričao i kada je reč o transferu i kada je reč i svom ugovorima u sportu, a smatramo da jeste ova vid diskriminacije u sportu. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima prof. dr Ljubiša Stojmirović.
Poštovane koleginice i kolege, ovo je još jedan od amandmana, kako reče i ministar, gde se vidi dobra volja predlagača da se poboljša zakonski predlog. U odnosima prema sportistima u skoro svim vrstama sporta, pokazalo se da je bilo dosta loših ugovora i da je bilo čak i onih ugovora za koje sportisti nisu znali. Takav jedan primer smo imali nedavno sa fudbalerom Živkovićem, koji je postao najverovatnije žrtva nečega u čemu nije ni učestvovao. Neko je u njegovo ime potpisao ugovor po kome se on obavezuje da pređe u neki određeni klub. Imali smo priliku da u prethodnih 20-ak dana ili možda i više, svakodnevno u sredstvima javnog informisanja čitamo o tome šta se sve desilo jednom mladom i perspektivnom čoveku zbog toga što nije to bilo zakonski regulisano. Nadam se da će se ovim zakonom mnogo toga ispraviti, najverovatnije i sigurno je da ne može sve da se ispravi, da ne može sportista da se obezbedi 100%, ali postoji dobra volja da se to najvećem delu slučajeva sredi. Hvala.
Zahvaljujem se. Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada za i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo, prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima dr Vladimir Pavićević. Vidim da ste nestrpljivi. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, vidim da je gospodin Girić nestrpljiv, pošto je počeo da dobacuje pre nego što sam dobio reč, gospodine Bečiću, ali vi ste veoma precizno saopštili da je amandman koji smo mi narodni poslanici Nove stranke podneli na član 18. ovog Predloga zakona, jedan od četiri prihvaćena amandmana, poštovana gospodo. Želim kao predlagač ovog amandmana da saopštim jedno ogromno zadovoljstvo, što sam i sam doprineo da jedan zakonodavni projekat, da sadržina jednog predloga zakona postane bolja, jer će ona da se tiče života svih ljudi koji dolaze ovde, koji žive ovde, a pre svega naših građana. Moram ovde da kažem, ministre Udovičiću i vi da čujete, jer ste videli povodom prethodnog našeg amandmana, uprkos tome što ste ga prihvatili, kakvi su otpori bili ovde u nastupima, u govorima, mojih koleginica i kolega iz SNS.
Gospodine Pavićeviću, molim vas, da li može malo bar po amandmanu.
Evo, ovo je sve o amandmanu.
Pa, nikako nismo došli do amandmana koji glasi, da li treba da ga čitam, gospodine Pavićevu?
Vi precizno pročitate.Može, evo izvolite. Ali, ne …
Amandman glasi: „u evidenciji transfera, odnosno prelazaka maloletnih sportista u drugu sportsku organizaciju vode se odgovarajući podaci o ličnostima iz člana 5. stav 2. ovog zakona. Hajte molim vas o tome nešto.
Evo, sada ću da se nadovežem na to što ste vi rekli. Hvala vam što ste i sami kao potpredsednik Skupštine i predsedavajući današnjoj sednici i pročitali sadržinu ovog prihvaćenog amandmana. Želim da kažem, da mi je posebno zadovoljstvo, ministre Udovičiću, što će u danu za glasanje sve moje kolege iz svih stranaka pa i iz SNS možda uprkos njihovoj volji glasajući za Predlog zakona glasati za ovaj amandman. Bravo, poštovana gospodo. Evo, čestitke i ministru da kažem, što se ipak usudio da prihvati neke naše amandmane, u ovom slučaju četiri od sedam podnetih amandmana.
Zahvaljujem se gospodine Pavićeviću. Da li ćete nas obradovati da i vi dođete na glasanje i da glasate za.
Glasao sam o akademskoj čestitosti.
Reč ima narodni poslanik Zoran Antić. Izvolite gospodine Antiću.
Ne, pardon, bilo je to po prethodnom amandmanu.
Zahvaljujem. Reč ima dr. Ljubiša Stojmirović.
Poštovane koleginice i kolege, ja sam radostan što je prihvaćen amandman kolege koji je prethodno govorio, ali ne vidim razloga da misi da mi koji smo sa ove strane u poziciji, imamo nešto protiv da budu prihvaćeni njihovi amandmani. Taman posla, mi smo radosni kada vi date konkretne i kvalitetne…
Uvaženi profesore, ja vas molim da ne činite ono što radi gospodin Pavićević, on nema nikakve argumente i zato govori nešto što nije u amandmanu, ali bih vas molio, ili se skoncentrišite na amandman, ili nekom drugom prilikom kada bude zakon u načelu.
Nema problema, taman ste me prekinuli kada sam to hteo da kažem. Veoma je važno voditi računa o mladim sportistima, o deci koja stasavaju i kreću da se bave sportom. Pozdravljam njihov amandman i drago mi je da ga je predlagač zakona prihvatio.
Zahvaljujem. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i mr. dr Blagoje Bradić. Reč ima dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospodine predsedavaju. Uvaženi ministre, poštovane koleginice i kolege, građani Srbije, član 19. govori o sportskim takmičenjima i zdravstvenim sposobnostima koja se proverava kod sportista. Kaže: „u sportskim takmičenjima može učestvovati sportista, odnosno sportski stručnjak kome je u periodu od šest meseci pre održavanja sportskog takmičenja utvrđena opšta zdravstvena sposobnost. Zatim, posebna zdravstvena sposobnost utvrđuje se pored opšte zdravstvene sposobnosti za određene sportske grane. Obaveza za utvrđivanje opšte zdravstvene sposobnosti iz stava 1. ovog člana postoji za sportiste koji se uključuju u organizovanje sportskih aktivnosti itd. Onda stav koji smo mi pokušali da popravimo amandmanom, kaže – troškovi utvrđivanja zdravstvene sposobnosti iz stava 1, 2. i 5. ovog člana snosi sportska organizacija ili druga organizacija u oblasti sporta, sportista ili sportski stručnjak, s tim dasu troškovi utvrđivanja zdravstvene sposobnosti iz stava 1, 2. i 5. ovog člana za maloletne sportiste uzrasta od 6 do 14 godina obuhvaćeni obaveznim zdravstvenim osiguranjem u skladu sa zakonom kada se zdravstvena sposobnost utvrđuje u zdravstvenoj ustanovi iz plana mreže zdravstvene ustanove ili zavodu nadležnom za sport i medicinu sporta. Pitam, a šta se dešava ako se ne obavi u ustanovama iz plana mreže i zavoda za medicinu sporta, ko će onda da plati, ali dobro to ćemo raspraviti. Mi predlažemo da ovaj član izgleda ovako – Troškovi utvrđivanja zdravstvene sposobnosti iz stava 1, 2. i 5. ovog člana snosi sportska organizacija ili druga organizacija u oblasti sporta, odnosno sportista koji se sportskim aktivnostima bavi samostalno ili sportski stručnjak koji stručni rad, odnosno stručne poslove u sportu obavlja samostalno s tim da su troškovi utvrđivanja zdravstvene sposobnosti iz stava 1, 2. i 5. ovog člana za maloletne sportiste uzrasta od 6 do 14 godina obuhvaćeni obaveznim zdravstvenim osiguranjem u skladu sa zakonom kada se zdravstvena sposobnost utvrđuje u zdravstvenoj ustanovi iz plana mreže zdravstvenih ustanova ili zavodu nadležnom za sportsku medicinu. To ne radimo zato što smatramo da troškovi utvrđivanja zdravstvene sposobnosti iz stava 1, 2. i 5. ne treba da padaju na teret sportiste. Što se tiče stručnjaka predlažemo da te troškove snosi samo oni stručnjaci koji samostalno obavljaju stručni rad, odnosno stručne poslove u sportu. Ovim smo završili jezičku i logičku korekciju ovog stava. Vratiću se na diskusiju u načelu kada smo govorili o ovoj problematici. Pristalica sam stava da specijalistički pregledi koji se obavljaju za sportiste, periodični sistematski, tipični sistematski periodični pregledi treba da budu na teret RFZO. Ne vidim razlog da u momentu kada govorimo o tome da nemamo dovoljno novca u sportu, kada govorimo o tome samo određeni klubovi, veliki klubovi mogu sebi da priušte lekare, sportske lekare koji prate ekipe, ne govorim o reprezentaciji jer to radi država, kada imamo situacije da nam treniraju sportove ljudi koji nisu proverili svoje zdravstveno stanje da li mogu da se bave sa određenim sportom, da mi to stavljamo na teret ili sportiste ili sportskog stručnjaka ili sportskog kluba to jest sportske organizacije. Smatram da to treba da se radi preko RFZO jer brinući o sportistima mi direktno brinemo o zdravlju populacije Republike Srbije. Ono što je vrlo bitno je ono što sam vam govorio da se vrati sportska medicina na mesto kojoj pripada. Dobio sam podatak, pozdravili su vas Nišlije, dosta mi se njih javilo posle naše načelne rasprave da ste vi, pretpostavljam vi bili pre dve godine i obilazili Niš da bi se otvorio Regionalni centar za sportsku medicinu, da su vas vodili na periferiju, to ja mislim da je Niška Banja i novi Dom zdravlja. Ja insistiram na tome i to su mi rekli kolege da vam prenesem da Nišlije traže da taj centar bude u Čairu. Grad Niš je to radio, počeo pre 30 godina, a započeo da završava pre šest godina. To je Centar za sportsku medicinu, to je preko 800 kvadrata u dva nivoa, gde su sugestije davali jedan Bata Stojković koji je, lekar sportske reprezentacije. Jedan gospodin Bošković, specijalista sportske medicine, gospodin Jerkan, kolega iz sportske medicine koji je i u nastavi. Tako da bi trebalo da grad Niš dobije i da bude Regionalni centar i oni insistiraju da dođete ponovo i da razgovarate sa sportskim radnicima i medicinskim radnicima koji će apsolutno podržati, jer Niš poseduje i prostorne i ljudske kapacitete, i strukovne i kakve god hoćete i on to zaslužuje, a ja vas molim da razmislite o ovome, da rasteretimo klubove davanja i da ono što sam vam predložio u dogovoru sa gospodinom Lončarom i Republičkim fondom za zdravstveno osiguranje vratite to u okviru finansiranja iz obaveznog zdravstvenog osiguranja. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se. Reč ima ministar. Izvolite, gospodine ministre.
Mislim da mi upravo poznajemo značaj lekara sportske medicine i moram da napomenem da smo imali vrlo kvalitetnu i detaljnu raspravu, javnu raspravu u Nišu i jeste, razmatrali smo opciju o otvaranju takve jedne ambulante, kupljena je oprema, oprema stoji u Beogradu zbog adaptacije pomenutog prostora i jednog i drugog, jer nam jeste tendencija da Niš postane Regionalni centar kada je reč o sportskoj medicini, jer smatramo da ima potencijal u toj oblasti. Ono što Predlog zakona na član 19. prepoznaje, jeste privatna mogućnost obavljanje zdravstvene zaštite u privatnoj praksi i mi otvaramo mogućnost zdravstvenim službama da mogu da obavljaju zdravstveni pregled. Pa, da se vratim da vam odgovorim na amandman zbog vremena, mi ne želimo da ograničavamo ko plaća pregled, jer bi onda ugrozili pravo na zaključenju ugovora i udruženja samih građanina na sve ono što proizilazi. Mi želimo da otvorimo mogućnost da može i neko treće lice da plati te preglede, jer imamo sada situaciju da određene jedinice lokalne samouprave daju sredstva da se sprovode lekarski pregledi upravo u cilju zaštite naših najmlađih, dece, pa ona i svih u sistemu sporta. Daću vam lični primer. Ja imam urođenu srčanu manu i imao sam priliku da idem na sve obavezne zdravstvene preglede koje propisuje zakon, ali sam želeo da uvek odem i kod svog kardiologa koji me prati od rođenja, jer imam poverenje upravo u njega i zašto bi mi klub ili neko treći plaćao pregled kod mog kardiologa, jer iskreno da vam kažem, više sam kao svaki sportista koji ima neka sujeverja i koji veruje u jednu putanju, želeo da mi on uradi EKG, jer ima po meni možda i najbolji aparat i zato što ja kao sportista želim da odem kod najboljeg doktora koji ja lično smatram da jeste, zašto bih ja opterećivao bilo koga drugog da mi plaća taj pregled? I zbog toga smo otvorili mogućnost da otvorimo da igrač sa klubom može se dogovori. U ugovornoj je obavezi, jer ja iskreno nikada obavezan zdravstveni pregled osnovni nisam plaćao, jer to je uvek plaćao klub i to je uvek stavka koja se stavlja ili propisuje ugovorom koji potpisuje sportista sa sportskom organizacijom, ali ostavljamo mogućnost da sportista može sam sebi ili, evo ga sada Grad Beograd ima akciju, ne znam tačno koliko hiljada zdravstvenih pregleda, upravo za naše najmlađe i naša želja i tendencija, kroz ovaj zakon da je besplatan zdravstvena zaštita tj. besplatni pregledi za decu od šest do 14 godina, obuhvaćeni obaveznim zdravstvenim osiguranjem kada se sprovode kao što ste rekli u zdravstvenim ustanovama ili zavodima, je tendencija za zdravlje naše dece i za smanjenjem nameta, pa i u toj oblasti. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima dr Ninoslav Girić. Izvolite gospodine Giriću.
Zahvaljujem. Podržavam ovo obrazloženje ministra Udovičića, samo bih par stvari rekao oko ovoga što je predlagač ovog amandmana, a nije u vezi sa ovim amandmanom, a tiče se sportskog dispanzera u Nišu i ovog predloga da to preraste u jedan regionalni centar za sportsku medicinu. Sve ove lekare koje je naveo ja odlično poznajem. Sam sam dugo radio u Fudbalskom Savezu Jugoslavije i Fudbalskom Savezu Crne Gore kao lekar, tako da znam kako to funkcioniše. Ono što je ministar naveo, to je tačno put kod svake sumnje na nešto što se tiče druge specijalnosti koja izlazi iz domena same sportske medicine i specijalnosti ortopeda, fizijatra sportske medicine, ide se na dalje preglede kod kardiologa ili već šta to dalje zahteva. Tako da ovo podržavam. Možda treba razmotriti dalju priču, Niš je ipak regionalni centar i dosta sportista figurira u tom delu Srbije i bilo bi dobro da se uloži u tako nešto. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima dr Blagoje Bradić. Po amandmanu, izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine ministre, apsolutno se razumemo i vidimo da isto mislimo. Zašto sam rekao RFZO? Ono što je suština moje diskusije je da sportsku medicinu, tj. preglede sportista, hajde da generalizujemo pošto ima i drugih specijalnosti koje učestvuju u tim pregledima, da to nije tržište i da tonije posao. Zato sam i namerno par puta rekao – uz saradnju sa RFZO. Znate, idemo ka otvaranju zdravstva, izjednačavanju privatnog i državnog zdravstva. Vlasnik kapitala nije bitno ko je, za zdravstvo mora da bude struka. Bitno je ko plaća uslugu, zato insistiram da se uključi RFZO, koji će plaćati usluge zdravstvenih pregleda sportista, ma kakvi oni bili. To je suština. Ovako vi imate obavezno, da sada ne oduzimam vreme kolegama, vi imate obavezno zdravstveno osiguranje, a imate i paralelno osiguranje zdravstveno koje plaća klub. Zašto? To je isto. Mi svi smo osiguranici RFZO i on treba da stane kao finansijer naše zdravstvene zaštite. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Bradiću. Reč ima dr Ninoslav Girić. Po amandmanu, izvolite.
Ja se izvinjavam, sasvim kratko. Pitanje za kolegu Bradića. On je dugo vremena bio direktor filijale Republičkog fonda u Nišu, pa je pitanje za njega šta je u danima i godinama dok je bio direktor filijale RFZO uradio upravo za rešavanje ovih problema koje je sada naveo?
Zahvaljujem. Mada vas molim gospodine Giriću, morate se držati amandmana koji je na… Izvolite gospodine Bradiću, po amandmanu.
Zahvaljujem. I replika pošto sam pomenut i pitan…
Imate pravo na repliku. Izvolite.
Kratko ću gospodine predsedavajući. Dakle, radi vaše informacije, uvaženi kolega, direktor filijale RFZO nema mogućnost odluke i sprovođenja drugačije vizije nego što kaže direkcija. Ono što je radila niška filijala, to ima u papirima, to je proverljivo, a onog trenutka kada budem bio direktor RFZO Republike Srbije, sigurno će ovo biti implementirano što sada pričam. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se. Reč ima dr Ninoslav Girić, po amandmanu. Nemate pravo na repliku, nije vas spomenuo kolega.
Dakle, ja sam se izjasnio da ovaj amandman ne treba prihvatiti, ali sam dobio odgovor na moje pitanje da praktično tadašnji direktor filijale RFZO u Nišu nije ništa uradio za rešavanje ovih problema. Hvala.
Zahvaljujem. (Blagoje Bradić, s mesta: Replika.) Sada nemate pravo gospodine Bradiću, nije pomenuto vaše ime i prezime. Da li želite po amandmanu? (Blagoje Bradić, s mesta: Da.) Izvolite.
Zarad istine samo da kažem. Dakle, sve ono što je u ingerenciji direktora RFZO filijale niške je rađeno apsolutno korektno i zakonito. Ono što niste čuli, a evo ponavljam, sve o čemu sam sada pričao postoje u dokumentima RFZO i to je proverljivo.
Molim vas gospodine Bradiću, niste dobili pravo na repliku. Zahvaljujem. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Reč ima narodni poslanik Milan Petrić. Izvolite.
U članu 21. u stavu 1. se govori o osiguranju sportista. Smatramo da je propisana obaveza osiguranja samo vrhunskim sportistima i vrhunskim sportskim stručnjacima nepravilna. Ova obaveza trebala bi da se propiše na sve sportiste i sve sportske stručnjake u sportskoj organizaciji, pri čemu bi se samo suma osiguranja odredila u posebnom iznosu za vrhunske sportiste i sportske stručnjake, kao što je to naloženo u stavu 2. Ne mogu da ne napomenem da mnoge osiguravajuće kuće u današnje vreme daju izuzetno povoljne i finansijski minimalne uslove za takve stvari. Mislim da možda postoji neka mogućnost da se i to uzme u obzir. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite, gospodine ministre.
Moram da kažem da se o tom pitanju se najviše diskutovalo na javnim raspravama. Svi klubovi su bili protiv proširenja normi. Uvažavajući situaciju trenutno u Srbiji, kada je reč i o finansiranju i situaciju u kojoj se nalaze naši klubovi, smatramo da ovakvo dodato opterećenje ne bi bilo ravnopravno i da bi upravo ovakvo opterećenje u mnogome oštetilo naše klubove. Ja lično težim ka tome i Vlada se zalaže da svi sportisti budu osigurani. Mi smo dali mogućnost da oni mogu da se udruže i da klub može da osigura sve sportiste. Znači, mi ne ograničavamo da li i koga klub mora, nego mi kažemo ko mora, ali ostavljamo mogućnost da on može da osigura sve ostale. Upravo smo pokrenuli, kroz razgovore sa savezima i kroz razgovore sa klubovima opciju, mogućnost da kada se oni udruže i ujedine da mogu da, kao takvi, nastupe zajedno na tržištu i da smanje premiju osiguranja, jer kada pojedinac ode da razgovara o svom ličnom osiguranju ili kada treba da osigurate 15, 30, 100 sportista, a s druge strane kada uzmete 1000, 2000, pa i 250.000 sportista ta premija se smanjuje. Mi težimo i pokrenuli smo već razgovore sa određenim savezima, našim najvećim savezima, koji broje najveći broj sportista, upravo da omogućimo razgovore, s jedne strane, sa osiguravajućim društvima, a s druge strane, sa njima da nađu zajednički jezik i da nastupe kao jedno u tom razgovoru i da samim tim omogućimo da svi sportisti budu obuhvaćeni osiguranjem. U ovom trenutku, kada samostalno nastupaju, smatramo da je to preveliki namet za klubove. Opet moram da ponovim, apsolutno se slažem sa vama, ali uzimajući u obzir činjenično stanje na terenu smo odustali od vašeg predloga amandmana.
Daću vam repliku. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Vrlo kratko ću. Nadam se da će ministar uspeti u tome da izgura stvar do kraja da svi sportisti dobiju svoje zasluženo osiguranje i da se u Zakonu o sportu više ophodimo prema sportistima ne samo prema klubovima. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Petriću. Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodni poslanik dr Miroslav Marinković. Izvolite, gospodine Marinkoviću.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, koleginice i kolege poslanici, poslanička grupa Boris Tadić, SDS, ZZS i ZS podnela je jednu ozbiljnu amandmansku intervenciju na član 21. Ono što mene raduje u vezi ovog amandmana jeste obrazloženje koje je dao ministar gospodinu Petriću. To obrazloženje potpuno daje za pravo ovakvom amandmanu koji smo mi podneli i očekujem, kada ga obrazložim, da će tu biti povećana šansa da vi taj amandman prihvatite, jer se tiče vrhunskih sportista i osiguranja vrhunskih sportista. Mi smo tražili da se član 21. stav 1. promeni i da glasi – sportska organizacija dužna je da zaključi ugovor o osiguranju svojih sportista, sportskih stručnjaka i stručnjaka u sportu od posledica nesrećnog slučaja za vreme obavljanja sportske aktivnosti i stručnog rada u sportu, odnosno drugih stručnih poslova u sportu. Posle stava 1. dodaje se novi stav 2. koji glasi – ugovor o osiguranju vrhunskih sportista i vrhunskih sportskih stručnjaka od posledica nesrećnog slučaja za vreme obavljanja sportske aktivnosti, odnosno stručnog rada u sportu, sportska organizacija zaključuje na osnovu rangiranja sportista i sportskih stručnjaka. U postojećem stavu 2. reči - iz stava 1. ovog člana, zamenjuju se rečima – iz stava 2. Dalje, zbog sleda stvari, stav 4. menja se i glasi – ako sportska organizacija, i ovo smatram vrlo važnim, ili nadležni nacionalni granski sportski savez ne zaključi ugovor iz stava 1, 2. i 4. ovog člana, dužni su da nadoknade štetu koju pretrpi sportista, sportski stručnjak, odnosno stručnjak u sportu koji nije osiguran. U stavu 5. reči - iz stava 1. zamenjuju se rečima – iz stava 1. i 2. Naše obrazloženje je da amandmanom predlažemo obavezu sportskih organizacija da zaključe ugovor o osiguranju za sve sportiste, kao i za sva lica koja obavljaju stručne poslove u sportu, a da se za vrhunske sportiste, odnosno sportske stručnjake, ugovor o osiguranju zaključuje na osnovu rangiranja. S obzirom da jedan vrhunski sportista predstavlja, na neki način, nacionalno blago, bogatstvo ove zemlje, smatramo da je potreban i veći stepen i nivo zaštite za ovakvog sportistu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite, gospodine ministre.
Jesmo detaljno razmatrali vaš predlog i da se ne ponavljam, jer sam obrazloženje u jednom delu dao prethodnom sagovorniku, gospodinu Petriću, ali ono što je tendencija jeste da proširujemo i, kao što sam rekao, zalažemo se. Mi smo u jednom delu i proširili, jer smo naveli da treneri, samim tim sportski stručnjaci, jednim delom, moraju da budu osigurani. Znači, proširujemo da sada i trener mora da bude osiguran, ali s druge strane, pošto ste naveli i stručnjake u sportu, stručnjakom u sportu se smatra računovođa, ekonomista, pravni savetnik i drugi. Znači, nije bilo preciziranja ko je stručnjak u sportu, a naveli ste da treba i stručnjak u sportu da bude osiguran. Oni su već osigurani po osnovu ugovora o radu ili drugim angažovanjem. Samim tim ne vidimo potrebu za dodatnim osiguranjem tih lica, jer već imaju obavezno osiguranje. Zbog toga nismo prihvatili amandman, jer se odnosi upravo na stručnjake u sportu koji… Ne vidimo razlog zašto u sportu, u sistemu sporta oni treba da imaju dodatno osiguranje. Samo iz tog razloga. Slažemo se sa tom tendencijom. Kao što sam rekao, radićemo na tome da ujedinimo sistem sporta i da kao takav nastupimo prema osiguravajućim društvima.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Jovan Marković, Vesna Martinović, Goran Ćirić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković. Izvolite, gospodine Markoviću.
Poštovani ministre, kao što smo radili za neke druge članove i neke druge amandmane, takođe, mislim da treba da uvažite naša nastojanja i trud koji smo uložili za ovaj amandman i da dođemo zajedno do jednog rešenja. Čini mi se da je u istom pravcu i u istom smislu taj amandman usmeren. Znači, član 21. ima dva dela. U prvom delu, znači u stavu 2, smatrali smo da je visina osiguranja kod sportista, u slučaju smrtnog ishoda, od 10.000 nelogično mala u odnosu na slučaj trajnog gubitka opšte radne sposobnosti. Predložili smo u ovom amandmanu da se ta suma izjednači, jer mislimo da ima logike i smisla. Ono što je značajniji deo ovog amandmana jeste stav 5. koji se upravo odnosi na obavezu sportskih organizacija da ugovaraju osiguranje. Ovde u stavu 5. kažete da nacionalni granski sportski savez može utvrditi obavezu itd. za sportske organizacije iz svoje nadležnosti oko sklapanja osiguranja. Predložili smo da se ti termini zamene, „može utvrditi“, da se kaže „utvrđuje“. Znači, nadležni savez utvrđuje procedure i postupke iz svoje nadležnosti oko osiguranja. Ako bismo iskoristili ovaj amandman, došli bismo do toga da je to zakonska obaveza koja precizira upravo ono što je bio vaš odgovor na amandman gospodina, kolege koji je o tome govorio. Znači, smatramo da ako bismo išli u ovom pravcu, došli bismo do toga da kontrolišemo način osiguranja, došli bismo do toga da i sportisti i organizacije imaju jednu zajedničku ponudu, a ne da bude svaki pojedinac prepušten sam sebi i da ti iznosi i premija i način osiguranja budu nešto što se dogovara. U slučaju da se na ovakav način savezi obavežu da utvrđuju ove premije, doći ćemo do jednog sistema koji će biti kontrolisan, koji će biti merljiv i koji će obezbediti da sportisti i sportske organizacije imaju tu mogućnost da budu zaštićeni, samim tim da ne budu prepušteni raznim zloupotrebama u ovom slučaju. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Markoviću. Reč ima ministar. Izvolite gospodine ministre.
Prvo želim da se zahvalim gospodinu Marinkoviću što je prepoznao sportiste kao nacionalno blago i hvala vam na tome. A što se tiče vašeg konkretnog predloga amandmana, Predlog zakona prati praksu obaveznog osiguranja za štetu od posledica nesrećnog slučaja, odnosno, gubitka opšte radne sposobnosti u drugim oblastima. Mi smo prihvatili da klubovi moraju da vrše osiguranje preko saveza, jer to je stvar međusobnog odnosa kluba i saveza. Daću vam primer da i savezi i klubovi kao sponzori, imaju osiguravajuća društva i zato ne želimo da ograničavamo ili da smanjujemo mogućnost kluba ili saveza da dođe do svežeg kapitala, do sponzora. Smatramo da bi takva norma samo narušila tu mogućnost i da bi ograničili u jednoj oblasti, da savez i klub mogu da dođu do sponzora. Samo iz tog razloga nismo prihvatili amandman, jer smatramo da, i u praksi se pokazalo, naši najveći savezi imaju i najveće sponzorske ugovore sa osiguravajućim društvima. Hvala.
Zahvaljujem gospodine ministre. Narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić, podneli su zajedno amandman kojim se predlažu da posle člana 23. doda novi član 23a. Da li neko želi reč? Narodna poslanica Branka Karavidić. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Naime, o rizicima bavljenja odgovarajućim sportovima potrebna je, čini nam se, veća informisanost učesnika u sportu. Smatramo da je važno i za uobičajene opasnosti i rizike u sportu, čak i kod vrlo popularnih i zastupljenih sportova nije uvek sasvim poznato kakve rizike nosi bavljenje njima, bilo za pojedine osobe sa određenim manjim ili većim zdravstvenim smetnjama ili nedostacima. Neobaveštenost postoji naročito u slučajevimamanje zastupljenih sportova, a naročito je prisutna u pogledu onih sportova koji su sasvim novi kod nas, kao npr. američki fudbal, u kojima su i uobičajeni rizici nepoznanica. Na isti način na koji se vrlo često na sajtovima saveza i klubova ističu benefiti konkretnih sportova, smatramo da je potrebno da se navedu i rizici i opasnosti takvog sporta uopšte, i za pojedine kategorije lica. Iz navedenih razloga predlažem amandman koji obavezuje navedene institucije da javno objave uobičajene rizike da za određenu kategoriju lica, odnosno maloletnika i poslovno nesposobna lica, i lično u pisanoj formi uruče roditeljima, odnosno staraocima, obaveštenja, te takođe predlažemo da ne postupanje po ovim odredbama povlači odgovornost naknade štete. Pored toga, smatramo da je potrebno da podaci o rizicima i uobičajenim opasnostima budu sastavni deo ugovora kod profesionalnih i amaterskih sportista. Poznati su slučajevi u savremenom sportu gde upravo profesionalni sportisti nisu uopšte bili upoznati sa negativnim efektima sporta kojim se bave, ovo je osobito važno i sa stanovišta tipa obima i kvaliteta zdravstvene zaštite, odnosno preventive i rekreative koja će im biti pružena. Naime, naš član koji dodajemo glasi da nadležni nacionalni granski sportski savez i sportska organizacija su dužni da javno, na svojoj internet prezentaciji, objave obaveštenje o svim uobičajenim opasnostima i rizicima bavljenja određenom sportskom aktivnošću, kao i merama koje se preduzimaju radi sprečavanja njihovog nastupanja. U stavu 2. predviđamo, obaveštenje iz stava 1. ovog člana, sportska organizacija mora uručiti u pisanoj formi roditelju, odnosno staraocu deteta, odnosno lica koje nema potpunu poslovnu sposobnost, a pre početka njegovog bavljenja tom sportskom aktivnošću. U stavu 3. kažemo, podaci o uobičajenim opasnostima i rizicima bavljenja određenom sportskom aktivnošću su: obavezni element ugovora o radu profesionalnog sportiste i ugovora o bavljenju sportom sportiste amatera. Na kraju, u stavu 4. kažemo da je nadležni nacionalni granski sportski savez, odnosno sportska organizacija odgovaraju i za štetu koja je rezultat uobičajenih opasnosti i rizika bavljenja određenom sportskom aktivnošću, ukoliko ne postupe u skladu sa stavovima od 1. do 3. ovog člana. Mislim da je ovo novina. Vi ste i u vašem obrazloženju naveli da u uporednoj praksi nije poznato rešenje dato u predlogu amandmana, te kažete da bi prihvatanjem predloženog rešenja moglo biti dovedeno u pitanje ispunjavanje obaveza nacionalnog sportskog saveza prema nadležnom međunarodnom sportskom savezu itd. Mislim da ne treba da bežimo od novina, mislim da je trebalo imati sluha za prihvatanje ovog amandmana i mislim da svako ko počne da se bavi nekim sportom, naročito maloletna lica, njihovi roditelji, budu u potpunosti obavešteni o mogućim rizicima koje taj sport donosi. Hvala.
Reč ima ministar Udovičić.
Prepoznali smo krajnje dobru nameru vašeg amandmana. Moram vam reći, lično se slažem sa tim. Jednim delom ste dali odgovor. Ono što nas je odvuklo od prihvatanja amandmana jeste što samim tim katalogom i pravilima kojima bi se doveli, da bi sportske organizacije i savezi kod nas bili u koliziji sa međunarodnim sportskim pravilima. Kao što ste napomenuli, ne postoji nigde taj katalog i pitanje je da li mogli da u taj katalog predvidimo u startu sve one rizike koji mogu da se dogode na terenu i da li bi došlo do zloupotrebe u praksi, što bi s tim organizacija skidala odgovornost i prebacivala odgovornost na sportistu. Zbog zaštite samog sportiste, iskreno da vam kažem, smo odustali od prihvatanja amandmana, jer samim tim klub i savez, organizacija bi rekla – pa, da, mi smo i propisali, obavestili, mi onda nismo odgovorni ako je klizav pod. U mom slučaju i na mom sportu npr. fali neka pločica pa je oštro, dete može da se poreže, da ne kažem, da li možemo da predvidimo i one nesvakidašnje slučajeve koji se dešavaju jedan u milion. Uvek smo se vodili tim principom da zaštitimo maksimalno sportistu, da ne skidamo odgovornost ni sa jednog činioca u sportu. Isto tako i sportista mora da ima odgovornost, ali hajde da zaštitimo taj sistem sporta. Upravo zbog toga što nismo mogli da nađemo nigde takav jedan katalog ili takvu jednu evidenciju, šta bi sve sadržalo unutra i šta bi bilo predviđeno,nismo se odlučili za prihvatanje, a uvek smo skloni inovacijama koje će poboljšati sistem sporta. U ovom konkretnom slučaju, smatramo da je to ne moguće i onaj ko treba da utvrdi ko procenjuje je sud, jer sud utvrđuje te rizike. Tako da ostavljamo upravo onima koji su nadležni za to, a ne želimo nekim odredbama da skinemo odgovornost sa organizacije ili sa nekoga u sistemu sporta. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić, po amandmanu.
Samo jednu rečenicu. Možda se mi nismo razumeli, suština našeg amandmana jeste u tome da se roditelji, deca, staraoci obaveste o rizicima bavljenja sportom. Ne mislim na polomljene pločice, ne mislim na klizav pod, nego mislim da vrstu sporta i zdravstvene posledice bavljenja tim sportom. To je suština našeg amandmana. Hvala.
Zahvaljujem se. Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Izvolite, reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, jedan veliki čovek, Poenkare, je pre jedno sto godina rekao da je istina preča od svake koristi. I pala mi je na pamet ova rečenica dok sam čitao obrazloženje gospode i gospođe iz ministarstva za ne prihvatanje našeg amandmana na član 25. Ovde je, ja mislim, očigledna istina da je ovo obrazloženje za ne prihvatanje amandmana veoma dobro napisano. Tu imamo pozivanje na izvesne pravilnike, konvencije, standarde u pet stranica teksta. Veoma precizno obrazloženo zašto postojeće predloženo rešenje treba da ostane. Ovde želim, radi istine, da kažem da cenim svaki put svakog čoveka koji dođe kao gost u Narodnu skupštinu koji ponudi ovako jedno temeljno obrazloženje, koji pokaže jednu vrstu ozbiljnosti u pristupu i, pre svega, poštovanje dostojanstva Narodne skupštine, a onda i svih nas narodnih poslanika. Ovo je takav slučaj. Ova Poenkareova misao, pravo da vam kažem, pala mi je na pamet i onda kada se srećemo sa svojim političkim neistomišljenicima, red je da čuvamo i da branim istinu, ja mislim, pre svega, u našoj Narodnoj skupštini. Za razliku od nekih ministara koji i kada ne prihvataju naše amandmane najčešće, ministre Udovičiću, kažu – mislimo da je naš predlog celishodniji, da je svrsishodniji, bez ikakve argumentacije i slično, ovde to nije slučaj i zbog toga što je ovo očigledna istina, hteo sam da kažem da uvažavam ovo obrazloženje za ne prihvatanje amandmana i da smatram da je veća stvar da se ovde vodimo istinom, nego što je bila korist od jednog ili više prihvaćenih amandmana. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Pavićeviću. (Vladimir Pavićević, s mesta: Dobro je Giriću. Dobro je.) Stvarno ljubav… Zahvaljujem se, reč ima narodna poslanica Sonja Vlahović. Izvolite.
Hvala, poštovani predsedavajući. Javljam se po amandmanu koji naravno Vlada nije prihvatila. Vlada je dala jedno opširno obrazloženje, koje je i sam kolega, podnosilac amandmana, pohvalio.Čitajući ovaj amandman, koji je podnosilac amandmana podneo, uočila sam jednu veliku tehničku grešku. Prosto iznenađujuće za samozvanog kralja podnetih i prihvaćenih amandmana. Kolega je podneo amandman u članu 25. da se menja stav 2, a posle stava 2. da se dodaje novi stav 3. Interesantno je to što je dosadašnji stav 3, 4. i 5. član 25. ima samo četiri stava, a ne pet. Prosto iznenađujuće, ali i kolega koji podnosi najviše amandmana koji su u skladu sa pravopisom i gramatikom srpskog jezika je pogrešio. Da, moguće je. Kolega dobacuje – da li je moguće, ali je moguće. Hvala, poštovani predsedavajući.
Zahvaljujem se. Nažalost nemate pravo gospodine Pavićeviću. (Vladimir Pavićević, s mesta: Pa, lepo hoću da kažem.) Gospodine Pavićeviću, nemate pravo. Iskoristićete to na nekom sledećem amandmanu, ali gospodine Pavićeviću, kada dama da neku primedbu i da nije tako, tako je. (Vladimir Pavićević, s mesta: To i hoću da kažem.) Zahvaljujem se. Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Jovan Marković, Vesna Martinović, Goran Ćirić, Balša Božović, magistar Aleksandra Jerkov, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. Reč ima narodni poslanik magistar Jovan Marković. Izvolite.
Poštovani ministre, i u načelnoj raspravi, a i o raspravi po amandmanima želeli smo da ukažemo na to da imamo zamerku na tri ključne stvari koje su predložene u Predlogu ovog zakona. Jedna je vezana za finansiranje, druga je vezana za ulogu lokalnih uprava, odnosno lokalnih sportskih saveza i treća je vezano za kadrove, odnosno za određivanje i nomenklature zanimanja i procedura kako se dolazi do zvanja, do kontrole rada kadrova u sportu, itd. Mislim da su ovi članovi 25, 26, 27. i 28. ključni u da amandmani koje smo predložili u tom smislu treba uvažiti, odnosno da treba o njima bar razmisliti ili u nekom drugom koraku ih primeniti. Što se tiče člana 25. stav 2. koji kaže – sportski stručnjaci su lica koja imaju odgovarajuće više ili visoko obrazovanje u oblasti sporta, odnosno fizičke kulture ili su osposobljena, u skladu sa. Vi onda kažete, odnosno pozivate se na član 26. stav 2, pa onda obrazlažete da će ministar utvrđivati nomenklaturu sportskih zanimanja i zvanja i tipične poslove za utvrđivanje sportskih zanimanja i zvanja i uslove pogledu obrazovanja, odnosno stručne osposobljenosti i stručnog iskustva za sticanje zvanja. Slažemo se da mora postojati neko ko će te poslove raditi i možda bi, po našem mišljenju, logično bilo da ste u nastavku stava 2. u članu 26. rekli da će to biti na osnovu preporuka ili uputstava ili pravilnika nacionalnih sportskih saveza ili granskih sportskih saveza, to bi negde može imalo smisla, ali u ovoj formulaciji kako je predložena mislim da ne sme da ostane, odnosno da je daleko bolja naša formulacija koja će prihvatiti delimično ovaj stav 2, ali koja će se pozvati na zakon. Zašto to kažemo? Osetili ste verovatno da u mnogim javnim raspravama u kojima ste učestvovali, pogotovo u Nišu, u raspravi koja je trajala sedam sati, pa u Novom Sadu, u raspravi koja je trajala devet sati, da postoji ogroman broj ljudi, a tu su pre svega bili predstavnici Fakulteta fizičke kulture, profesori i mnogi drugi ljudi koji su ukazivali na to da se ovo pitanje mora regulisati. Srpski savez profesora fizičkog vaspitanja i sporta je uputio nekoliko amandmana. Između ostalog su posebno zamolili da razgovaramo o ovom članu i o ovom amandmanu. On je donekle usaglašen sa našim predlogom, ali su oni rekli da član 25. stav 2. ovako definisan u daljem tekstu daje pravo osposobljenima da se bave radom sa decom, izjednačava obrazovne kadrove sa osposobljenim, kršeći sve zakone u oblasti obrazovanja. Njihova sugestija, takođe po mom mišljenju, je potpuno opravdana i ima utemeljenje u onom iskustvu koje smo imali u prethodnih više godina, kada je društvo pokušalo na neki način da uvaži sve one sportiste koji su imali određena znanja i iskustva i dobili su priliku da rade sa decom, ali te prilike koje su imali su bile potpuno suprotne od interesa dece. Primeri zloupotreba koje smo imali u praksi u više godina unazad, u više decenija unazad nas upravo upućuju na to da zvanične institucije ove države, a posebno visokoškolske ustanove moraju imati posebno važnu ili opredeljujuću i odlučujuću ulogu u tome ko će se baviti decom, ko će raditi sa decom, kojim metodama, na kakav način i to mora da ostane prvi i osnovni princip. Potpuno smo svesni da morate imati i širiji pristup i da ovaj termin „osposobljeni kadrovi, stručnjaci, treneri“ itd, koji rade sa decom mora biti na neki način uvažen, jer to je realnost, to je život, ali nikako ne smeju biti na uštrb onoga što jeste struka, onoga što jeste iskustvo u struci, ono što jeste znanje u struci. Prema tome, mislimo da je jako važno da se u bilo kom postupanju, u ovom slučaju u primeni ovog zakona, mora voditi računa o tome. Ako budemo uveli princip da svako može da radi sa decom, ako budemo uveli princip, pogotovo u malim sredinama, da se koristi to što je nekada neko bio sportista, pa će sada imati ne znam kakve prilike da uzima novac iz budžeta lokala, da ima svoje klubove, da naplaćuje članarinu kako on hoće, onda ćemo imati i ove efekte koji postoje, a to je da u 15, 16 godina, posle svih trenažnih procesa, priprema kroz koje deca prolaze vi dođete u situaciju da jedno ili dvoje dece iz tog nekog uzrasta ostane fizički zdravo i sposobno da se dalje bavi sportom. Primeri koje imamo, kada bismo napravili analizu istraživanja koja smo imali u svim sportovima, a posebno je to vezano za vrhunske sportove, videćete da je veoma mali broj dece koja su iz neke selekcije krenula sa velikim trenažnim opterećenjima u 15, 16 godini u prilici da može da se ozbiljno bavi sportom. To je što se tiče te širine u pristupu, to podržavamo, ali, u svakom slučaju, struka mora da ostane dominantna i oni moraju da kažu svoju zadnju reč u ovom procesu. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Markoviću. Reč ima ministar. Izvolite, gospodine ministre.
Želim da se zahvalim na lepim rečima profesoru Pavićeviću koje je izneo i na ovu temu. Moram da napomenem da u svim javnim raspravama jeste bio razgovor sa strukom najbitniji i da je ovaj zakon donet u saradnji sa strukom. Na kraju smo, posle više sastanaka i razgovora i uvažavajući mišljenje struke, došli do njihovog pozitivnog mišljenja i mišljenja koje u potpunosti podržava Predlog zakona. Znači, mi imamo na ovaj Predlog zakona mišljenje svih dekana Fakulteta fizičkog vaspitanja u Republici Srbiji. Pošto ste spomenuli nomenklaturu, nomenklatura se i donosi u saradnji sa fakultetima za sport i oni daju mišljenje i aktivno učestvuju kada je reč o nomenklaturi o sportu. Pošte ste spomenuli jednakost i nejednakost između osposobljenih sportskih stručnjaka i onih sa višom i visokom stručnom spremom, kada se koristi termin „sportski stručnjak“, on obuhvata mnogo više nego samo treneri. Kada pričamo o sportskim stručnjacima ljudi doživljavaju da su to treneri, ali mi moramo da uzmemo u obzir i da to nisu samo treneri, da su to delegati, da su to sudije, sportski novinari. Ne postoje katedre, ne postoje studije koje se bave njihovim usavršavanjem, tj. tom strukom, školovanja. Kako mi da kažemo ili da prepoznajemo delegate ili sudiju, osim da je on osposobljen? S druge strane, kada pričamo o mogućnosti naših profesora da budu treneri i da mogu da rade, pogotovo sa decom, mi u današnjem trenutku i na današnji dan imamo 132 saveza i 132 grane sporta. Za samo 20 grana sporta se sprovode studijski programi. To znači da kada bi propisali ili kada bismo prihvatili vaš amandman, automatski sport staje i ostajemo i bez trenera. Jer, mi nemamo u ovom trenutku 132 studijska programa, pa na 132 studijska programa da dodate još 132 katedre koje se bave isključivo radom sa decom, a imamo ih samo 20. To je egzaktna činjenica na današnji dan. Fali u ovom trenutku i slažemo se kada ima 12.000 organizacija, pa onda koliko kategoriju u svakoj organizaciji, pa koliko je dece? To je veliki broj sportista u ovom trenutku koji su u sistemu sporta. Ne možemo ih obuhvatiti u ovom trenutku sve zajedno i zbog toga moramo da prepoznajemo i da širimo, jer prvenstveno sportski stručnjak nije trener. Onda, uzimajući u obzir i da samo treneri sa visokom stručnom spremom mogu da rade sa našim najmlađima, mi podižemo kriterijume u odnosu na međunarodna sportska pravila, gde oni spuštaju kriterijum. Mi upravo iz odgovornosti prema deci, prema najmlađima, podižemo kriterijume i kažemo da oni koji su najobučeniji, koji su najškolovaniji, koji su najviše prošli sati obuke, mogu jedini da rade sa decom. Na primer, uzmimo FIFU kao svetsku fudbalsku organizaciju. Oni sa najmanje sati obuke, sa najmanje sati provedenih bavljenja radom sa decom, prođenih časova, mogu da rade sa decom. Mi totalno okrećemo i kažemo – ne, u Srbiji sa decom može da radi samo onaj ko je najobučeniji, ko je najškolovaniji i ko je prošao najviše sati obuke. Hvala vam.
Zahvaljujem se, gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković. Izvolite.
Ministre, upravo izjava koju ste dali je i meni na neki način bila motiv da razmišljam o ovom amandmanu i o načinu kako u stvari iskoristi sve potencijale koji postoje u visokoškolskim institucijama i sistemu obrazovanja u Srbiji, da se usmeri upravo u tom pravcu i u tom cilju, da svi oni ljudi koji će biti osposobljeni, evo, koristim taj termin koji ste vi koristili, u narednom periodu mogu na adekvatan način da se bave decom i da nemamo sve ove nus pojave ili štetne pojave koje se dešavaju iz iskustva koje imamo iz prethodnih više godina. Znači, ako imamo osnovu koja je, po meni, takođe loša, da od 132 sportske grane samo 20 sportskih grana je na ovako stručan i sveobuhvatan način zavredelo pažnju, pa možemo da kažemo da tu imamo kontrolu, onda je to upravo razloga sve te potencijale o kojima pričamo usmerimo u tom pravcu da to ne bude tako, odnosno da se povećava taj broj što se tiče obuhvata, što se tiče uticaja struke itd. na sportske grane. Mislim da je upravo zbog toga, ako sada kažemo da je možda pogrešno što smo predložili u članu 26. da se briše stav 2, bilo nužno i za nas zadovoljavajuće da u nastavku tog stava stoji da će se nomenklatura, uredbe, propisi, pravilnici itd. od strane ministra ili ministarstva propisivati na osnovu stava i mišljenja struke, nacionalnih granskih sportskih saveza, lokalnih saveza itd. To ovde nedostaje. Ovde se, po mom mišljenju, stiče utisak da će ministarstvo, ne mislim da je to vaše ministarstvo ili neko za dve, tri ili pet godina, to raditi na osnovu svoje procene, možda paušalno, ili će prihvatiti stanje koje postoji, što je takođe pogrešno. Ako bismo to negde stavili u ovaj stav 2. člana 26, onda bi to imalo smisla, po meni, imalo bi efekta. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima ministar, replika. Izvolite.
Nomenklatura nije odluka, već je pravilnik i on postoji od 1996. godine. Ono što želim da naglasim, upravo se radi u saradnji sa profesorima Fakulteta za sport. Upravo sa njima i smatramo ih najvećim partnerima, kao i sa strukom. Mi i podržavamo da struka mora da bude i zastupljenija u sportu. Upravo težimo da od njih dobijemo sve one potrebne informacije kada je reč o bavljenju sportom, jer ja i očekujem od njih da kažu za najmlađe, za decu kakvu loptu treba da koriste, kako se šutira na go, na koš, da li je visina koša adekvatna za dete u razvoju, da li treba da se računa rezultat u mlađim kategorijama i da li treba da se vodi evidencija o postignutim golovima i rezultatima. Upravo od strane struke želimo da dobijemo sve te informacije i podržavamo. U bliskoj saradnji i jesmo sa fakultetima za sport, jer ih smatramo kao sastavni deo sporta i od njih i te kako dobijamo sve one najneophodnije informacije koje služe za unapređenje sistema sporta. Tako i samu nomenklaturu u sportu donosimo u saradnji sa njima, a opet sa mišljenjem svih ostalih ministarstava koja su nadležna.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Jovan Marković, Vesna Martinović, Goran Ćirić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. Reč ima gospodin Marković. Izvolite.
Poštovani ministre, član 26. stav 2, koji smo predložili da se briše, upravo se tiče ove diskusije koju vodimo. Meni je zaista žao što su možda i predstavnici fakulteta i stručne javnosti, sportske javnosti došli do ovakvih zaključaka. Mislim da je upravo to bio razlog više da se u ovom stavu 2. naglasi ono što ste vi upravo rekli. Ako je vaša želja iskrena, a mislim da jeste, onda je potpuno, po meni, bilo prirodno i normalno da se to i u zakonskom okviru na neki način definiše i da se kroz obaveze svih, pa u ovom slučaju i fakulteta i granskih saveza, na neki način određuje i izmena nomenklature iz 1996. godine i propisa koji su vezani za sve sportske grane o kojima smo malopre pričali. Prema tome, naš amandman je imao za cilj upravo to da se ili vratimo u okvir zakona i da se pozovemo na to da je zakonska obaveza svih da u ovom procesu učestvuju, a Ministarstvo da daje saglasnost na te procedure, ili da vi kroz ovaj predlog o kome smo malopre pričali dodate ovo o čemu smo razgovarali. Hvala vam.
Zahvaljujem. Izvolite, gospodine ministre.
Moram da pomenem još jednom, više puta smo sedeli sa profesorima i imamo pisano njihovo pozitivno mišljenje u potpunosti, jer će se dalje razraditi pravilnikom. Mislim da je jako bitno da istaknemo da je ovaj zakon naišao na opšti konsenzus svih i da imamo sva pozitivna mišljenja svih u sistemu sporta, svih onih koji su direktno ili indirektno uključeni, pa i profesora za sport. Opet ponavljam, ne bismo ovako mogli da diskutujemo da nemamo njihovu potpunu podršku i da nam se na tu pisanu saglasnost nisu potpisali dekani svih fakulteta za sport u Republici Srbiji.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Da li želite reč? (Da.) Reč ima mr Jovan Marković. Izvolite, gospodine Markoviću.
Poštovani ministre, u članu 27. predložili smo da se u prvom stavu, kada se govori o obavezama, odnosno stručnom radu u sportu i koje su sve nadležnosti i obaveze, u svakom slučaju, na kraju tog stava kada se kaže o sportskim objektima i o sprečavanju dopinga u sportu, o staranju o zdravstvenom stanju sportista itd, doda i ovaj termin: „staranje i osiguranje sportista“ jer mislim da je jako važan deo ovog zakona i razgovor oko osiguranja učesnika u sportu. Zatim, stav 4. se opet tiče tog stava stručnih ljudi u sportu i kakvi su ljudi u srpskom savezu profesora fizičke kulture i sporta rekli da je ovo u stvari najveći problem ovog zakona. Po njima, član 27. stav 4. je najveći problem u celom zakonu. Isti omogućava licima bez adekvatnog obrazovanja da se bave vaspitno-obrazovnim radom, što je u najmanju ruku nedopustivo. Znači, to je stav onih ljudi koji su takođe učestvovali u javnoj raspravi i zbog toga sam predložio da se u četvrtom stavu, koji kaže: „Stručno-vaspitni rad sa decom mogu obavljati samo sportski stručnjaci koji imaju odgovarajuće više ili visoko obrazovanje u oblasti fizičkog vaspitanja i sporta“ ili su pored osnovne stručne osposobljenosti posebno prošli stručni rad sa decom, u skladu sa članom 26. zakona. Znači, umesto tog nabrajanja člana 26. o kome smo malopre pričali, da opet kažemo samo – da su prošli obuke ili da su završili obrazovanje u skladu sa zakonom. To je ono što mi predlažemo. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite, gospodine ministre.
Za drugi deo vašeg amandmana mislim da smo ranije to razjasnili, pa da se ne ponavljam. Što se tiče prvog dela, nismo mogli da ga prihvatimo jer se on ne smatra sportskim stručnjakom, više se smatra stručnjakom u sportu. Zbog toga, kao stručni rad u sportu, nismo mogli da prihvatimo prvi deo amandmana, a drugi mislim da smo razjasnili upravo primerom da u Srbiji sa 132 grane sporta imamo 20 studijskih programa koji se sprovode. Mislim da smo, opet da ne uzimamo vreme svima, razjasnili to. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i dr Vladimir Pavićević. Izvolite, gospodine Pavićeviću.
Poštovane dame i gospodo, amandman koji smo podneli mi, narodni poslanici Nove stranke na član 27. u vezi je sa onim amandmanom na član 25, čije smo obrazloženje već komentarisali i u okviru koje rasprave sam ja primetio jednu stvar, da u svom zakonodavnom delanju ovde u našoj Narodnoj skupštini imam jednu strašnu pažnju jedne narodne poslanice, gospođe Vlahović. Meni je to, da vam kažem pravo, veliko zadovoljstvo – i kada gospođa Vlahović ima reči hvale i kada ima reči kritike. Imam samo jedan predlog za gospođu Vlahović, da svojim kolegama Markoviću, Giriću, Nikoliću, koji sada nije tu, Orliću, koji nije tu, takođe sugeriše jednu stvar – da ne čekaju tamo dole kod pisarnice naše amandmane, ove jezičke koji se tiču pravopisa i gramatike srpskog jezika, pa da otimaju naše amandmane, kao što je bio slučaj u Zakonu o policiji, pa da onda ministar Stefanović prihvata njihove amandmane, umesto naše.
Molim vas, gospodine Pavićeviću.
Evo, to je predlog gospođe Vlahović, poštovani potpredsedniče. Nemojte me prekidati. Toliko ste me puta prekidali, gospodine Bečiću. Ja sada imam jednu pohvalu za gospođu Vlahović i saopštio bih da sam zadovoljan i da imam jedan predlog za nju i vi me prekidate. Pa, gospodine Bečiću, zašto to radite?
Nisam vas prekinuo, gospodine Pavićeviću, nego sam vas samo zamolio da se vratite na amandman.
Pa, spremili ste se. Dakle, to je amandman.
Ja sam očekivao od vas da ćete vi da kažete gospođi Vlahović da je bila u pravu, da ste napravili grešku, a ne da nalazite razne razloge zbog čega nećete da prihvatite da ste pogrešili.
Jeste, ja sam to i rekao i saopštio jednu reč pohvale gospođi Vlahović i saopštio predlog da i svojim kolegama iz iste poslaničke grupe sugeriše da ne čuče tamo kod pisarnice čekajući naše amandmane, da ne otimaju naše amandmane, nego da se prihvati naš amandman jer mi posvećeno radimo svoj posao. Hvala, gospođo Vlahović.
A zbog čega sad dajete kolegama pravo na repliku, pominjući njihova imena? Zahvaljujem se. (Zoran Babić, s mesta: Izgleda da gospodin Pavićević voli poslanike koji čuče. Pa, vidimo da on vidi poslanike koji čuče. Jel to u redu?) U pravu ste, gospodine Babiću. (Zoran Babić, s mesta: Gospodin Pavićević voli poslanike i narodne poslanice koji čuče. To je sada rekao. To je bruka više.) U pravu ste, gospodine Babiću. Pokušao sam da zaustavim gospodina Pavićevića jer sam uvideo da će da napravi grešku. Mogao je samo u jednoj rečenici da kaže i da se zahvali gospođi Vlahović da je bila u pravu. (Zoran Babić, s mesta: Ostavku, zbog toga što je rekao da narodne poslanice čuče. Jel hoćete još nešto da dodam? Vidimo da gospodin Pavićević voli narodne poslanice koje čuče, gospođu Vlahović i ostale. Dokle više? Dokle više, gospodine Bečiću? Sramota! Sramota!) Gospodine Babiću, teško mi je da bilo šta odgovorim na vašu primedbu, koja je na mestu. (Zoran Babić, s mesta: Želimo odgovornost za ovo, da podnese ostavku jer voli poslanice koje čuče.) Gospodine Babiću, teško mi je da odgovorim, ponavljam, na vašu primedbu, koja je na mestu. Teško mi je što nisam mogao da zaustavim gospodina Pavićevića da izgovori tako nešto, mada sam pokušao. Ali, evo, po Poslovniku se javio gospodin Pavićević i nadam se da će imati adekvatno objašnjenje za to što je izgovorio. Izvolite. (Zoran Babić, s mesta: Jel Poslovnik na ono što je on govorio?) On je ukazao na povredu Poslovnika. Izvolite, gospodine Pavićeviću.
Poštovane dame i gospodo, povređena su dva člana Poslovnika naše Narodne skupštine, član 107. i član 108. Član 108, koji se tiče reda na sednici Narodne skupštine, koji je malopre poremetio narodni poslanik Zoran Babić, a vi niste reagovali, gospodine Bečiću. Gospodin Babić je dobacivao, nije se javio za reč ni po kom osnovu, nego je dobacivao s mesta, a vi ste mu to dozvolili.
Gospodine Pavićeviću.
Druga osnova, za reč „čučati“, molim vas, gospodine Bečiću…
Gospodine Pavićeviću, ja sam očekivao da ćete vi sada da se izvinete narodnim poslanicima i narodnim poslanicama zbog onoga što ste izgovorili, a vi dajete primedbu zašto je gospodin Babić reagovao na uvredu svojim narodnim poslanicima. To je sramota, gospodine Pavićeviću. Gospodine Živkoviću, nemojte da dobacujete. Izvolite, gospodine Pavićeviću.
To je bilo što se tiče člana 108. Član 107, postavljeno je pitanje – šta znači reč „čučati“? Pa, ja ovde svaki dan koristim Rečnik srpskog jezika, poštovana gospodo. Šta piše u Rečniku srpskog jezika u izdanju Matice srpske, to je najnovije izdanje? Kaže: „čučati“ – „provoditi vreme, boraviti stalno, zadržavati se na jednom mestu“, npr. kod pisarnice, gde se otimaju naši amandmani. Imamo mi ovde rečnik. Na osnovu Rečnika srpskog jezika…
Gospodine Pavićeviću, znate kako kaže ona poslovica u srpskom narodu – ko pokušava da se opravda, još gore se… neću da upotrebljavam način na koji se to izgovara. Gospodine Pavićeviću, vi ste tražili odgovornost od ministra kada se izvinio zbog onoga što je rekao jednoj novinarki. Vi ne želite čak ni da se izvinite, nego objašnjavate da ste bili u pravu da na takav način uvredite narodne poslanice u Narodnoj skupštini. Možete da mašete koliko god želite Rečnikom srpskog jezika, ali vi ste uvredili narodne poslanice i narodne poslanike u Narodnoj skupštini Republike Srbije kada ste izgovorili da su oni čučali ispred pisarnice i čekali da vi naiđete. Molim vas da to ne činite više i da pokušate da se bar izvinite zbog onoga što ste izgovorili. Zahvaljujem se. Ima puno prijavljenih poslanika po povredi Poslovnika. Prvi se javio narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite, gospodine Rističeviću.
Zahvaljujem, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 107, 108. i 109. zato što smatram da ovaj prekršaj, s obzirom da se ne radi o meni, ja sam ovde doživeo niz uvreda od jednog kolege poslanika, čak i pretnje i nisam tražio da se kazni, ali ovoga puta gospodine predsedavajući, morate da kaznite, zbog rodne ravnopravnosti. Morate da kaznite kolegu poslanika koji je upotrebio izraz da poslanice čuče. Ja znam jednog ministra koji će sutra biti bivši ministar, koji je zbog sličnog izraza i moralne odgovornost, zbog šale koja je bila dosta neslana, koja je rečena daleko ozbiljnijim tonom, mora sutra da bude bivši ministar. Izraz čučati, znači biti sagnut, pognut, savijenih kolena. Upravo taj stav je tražio kolega poslanik i tako se obratio narodnoj poslanici. Mislim da bez obzira da li se on izvinio ili ne, vi ste u obavezi da mu izreknete, shodno članovima 108. i 109. neku vrstu kazne, ne zbog mene, ne zbog koleginice, već zbog ugleda Parlamenta i da pokažemo da smo dostojni pažnje građana, koji svakako sada očekuju od nas da se ova pojava kazni. Postoje ljudi koji su nisi rastom, nažalost sada smo videli da postoje ljudi koji su niski karakterom. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Rističeviću. Po povredi Poslovnika, gospodine Markoviću, replika ili povreda Poslovnika? Poslovnik, izvolite. Povreda Poslovnika narodni poslanik Aleksandar Marković.
Član 103. i takođe član 107. dostojanstvo gospodine predsedavajući i ne javljam se zbog toga što sam ja jedan od direktno pomenutih poslanika SNS, sa najstrašnijom uvredom da čučim, kako je to rekao gospodin Pavićević, a da ne znam šta je mislio i u kom svojstvu da čučim. Ono preko čega ne mogu da pređem i onoga preko čega, mislim da Narodna skupština ne može nikako preći to je prema strašnoj uvredi koja je uperena jednoj dami, narodnoj poslanici, jednoj od trećine dama koje čine ovaj Parlament, gospođi Vlahović. Sramota treba da bude i sve nas koji sedimo danas ovde iako bi sramota trebala da bude jednog poslanika koji je tu uvredu i uputio. Mislim da Narodna skupština ne sme preći preko ovoga, kao što je malo pre gospodin Rističević rekao, sutra će jedan ministar, po mom dubokom uverenju, jedan od boljih ministara u Vladi Republike Srbije, podneti ostavku zbog jedne, možda nesmotreno izgovorene reči i to slučajno, a ova uvreda je bila izrečena malo pre sa namerom i mislim da Narodna skupština ne sme preći preko ovoga. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se gospodine Markoviću. Smatram da nisam prekršio Poslovnik, očekivao sam da narodni poslanik koji je izrekao, na takav način uvrede prema jednoj narodnoj poslanici i vas da ne pominjem, će biti i prihvatiti da se izvini i prihvatiti da je pogrešio, kada je rekao da jedna narodna poslanica čuči i čeka da on naiđe, jer to može da samo upućuje na jedno. Mene je sramota što danas predsedavam ovo sednicom na kojoj je tako jedan narodni poslanik, koji će sutra ustati i kritikovati ministra koji se izvinuo i koji će da bude razrešen zbog iste učinjene nesmotrenosti prema jednoj dami. Tako da smatram da nisam prekršio Poslovnik. Da li želite da se Skupština izjasni? (Ne.) Reč ima narodni poslanik dr Ninoslav Girić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani ministre, koleginice i kolege, reklamiram član 106. Poslovnika, to je dnevni red. Prethodni govornik se javio po tački dnevnog reda, povodom ovog amandmana koji nije prihvaćen, a nijedno slovo nije odgovorio, odnosno nije nijedno slovo rekao o tom amandmanu. Ne bih komentarisao, vi ste dovoljno rekli o tome kakve je reči uputio, sasvim neprimerene za ovaj dom, ali vas molim da u budućem toku rasprave ne dozvolite da se priča, da se na takav ružan način izražava, da se drže poslanici dnevnog reda. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Giriću, ali vi ste svedoci, u toku celog ovog saziva da poslanik koji je obrazlagao amandman vrlo retko je uspevao da govori o amandmanu nego više o statistici prihvaćenih i neprihvaćenih amandmana, tako da verujte da sada nisam siguran da više mogu da utičem na poslanika koji može, koji bi trebalo da govori o amandmanu koji je podneo. Zahvaljujem se. Da li želite da se Skupština izjasni? (Ne.) Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković, povreda Poslovnika. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, ukazujem na povredu člana 108. prvog stava Poslovnika gde kaže da se o redu na sednici Narodne skupštine stara predsednik Narodne skupštine. Moja osnovna primedba u ovom stavu se odnosi upravo na to što niste reagovali kada je gospodin Babić dva minuta a možda i više vikao, galamio, nije se prijavio za reč, pominjao je i razna imena, mene je dovodio u neki kontekst potpuno neprotrebno i ne znam iz kog razloga. Onda ste napravili jednu atmosferu ovde koja je potpuno neprimerena današnjoj raspravi.
Gospodine Markoviću, ne možete da koristite povredu Poslovnika za repliku. Ja bih opet očekivao kao kolega da vi sada zaštite svoju koleginicu, a ne da opravdavate ono što se desilo u velikoj sali Narodne skupštine. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Jovan Marković, s mesta: Da li mogu da završim?) Ne, zahvaljujem. Pitam vas, da li želite da se izjasni Skupština? Da ili ne. (Jovan Marković, s mesta: Dozvolite mi da završim.) Da, Skupština će se izjasniti u danu za glasanje. Mislim da treba da vas je, zašto niste pokušali da zaštitite koleginicu nego još kritikujete poslanika koji je želeo da zaštiti svoju koleginicu iz svoje poslaničke grupe. (Jovan Marković, s mesta: To upravo hoću da uradim.) Sramota gospodine Markoviću. Reč ima narodni poslanik dr Marko Atlagić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsedniče pozivam se na član 106, 107, 108. i 109. Dozvolite da kažem da predlagač amandmana nije tačno dao obrazloženje za reč – čučati. Ja ću da vam dam iz Srpskog rječnika iz knjige broj četiri, strana 908, čučati znači biti u sagnutom položaju, savijenih nogu u kolenima i u kukovima sedeti i tako dalje. Međutim, ništa manje ta reč ne znači ne klečati zbog čega će sutra jedan ministar da bude bivši ministar i s tim u vezi dozvolite da i tu reč kažem kako tretira Rječnik srpskog jezika. Klečati znači, stajati na kolenima. Znači, radi se o istoj reči, tako reći sinonimu istog značenja. Mislim da bi akademska čestitost zaista trebala da podnese ostavku danas ovde u Narodnoj skupštini. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodine Atlagiću. Reč ima, po povredi Poslovnika, narodni poslanik Zoran Babić i zamolio bih da satime završimo sa povredama i da se vratimo na dnevni red. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine Bečiću. Reklamiram povredu Poslovnika 27. i 109. skandal je obeležio danas našu sednicu Narodne skupštine. Skandal da jedan narodni poslanik svojim kolegama, svojim koleginicama kaže da čuče, kaže da su u sagnutom položaju. Bruka i sramota od jednog intelekutalca, od bilo kojeg čoveka u našoj državi da se na taj način obrati bilo kojoj ženi, bilo kojoj dami. U godini kada se zaista borimo da svaka žena bude bezbedna prvenstveno zato što su žene dragulj naše, svake naše porodice. Zato što su i naše koleginice narodne poslanice dragulj ove Skupštine. Skandal je kada narodni poslanik, kao što je to uradio gospodin Pavićević, za žene kaže da kleče. Uvek ću, gospodine Bečiću, za one koji su mi prigovorili zašto sam vikao i galamio, kada treba, zaštititi žene bilo gde i na bilo kojem mestu. Vikaću i galamiću i uradiću mnogo teže stvari kada treba zaštiti slabije od nas, naročito od ovakvih verbalnih napada, fizičkih napada, bilo kakvih napada kojima su žene izložene, kao što su bile izložene malopre u govoru gospodina Pavićevića. Najmanje što možemo da očekujemo ovde, najmanje što sam mogao da očekujem jeste da neko sagne glavu i da kaže – izvinite, da uputi izvinjenje svim ženama u Srbiji. Ne, nismo dočekali, ali smo dočekali napad na mene zašto sam to primetio i zašto sam podigao glas i zašto sam stao u zaštitu žena, ne samo iz moje poslaničke grupe, nego svih žena na ovom svetu i u našoj državi.
Vreme.
Sutra će gospodin Gašić, kao što je bio izložen napadima zbog gotovo identične reči, biti razrešen dužnosti, i to u neformalnom. Gospodin Pavićević je to rekao za govornicom Narodne skupštine, u svetilištu srpske demokratije. Kako će se sada osećati žene u Srbiji da u prisustvu gospodina Pavićevića sve moraju da kleknu. Ovo je skandal, gospodine Bečiću. Ovo je skandal i ja tražim od Narodne skupštine da se o tome izjasni i da se ogradi od ovakvih skandaloznih izjava gospodina Pavićevića.
Zahvaljujem se, gospodine Babiću. Smatram i vrlo rado ću da stavim vaš zahtev da je prekršen Poslovnik, čak i da pozovem narodne poslanike da glasaju za to, jer smatram da sam prekršio Poslovnik kada nisam uspeo da sprečim gospodina Pavićevića da izgovori tako nešto jednoj narodnoj poslanici. (Zoran Babić, s mesta: Neka se Skupština ogradi od ovoga. Neka to bude samo mišljenje Pavićevića.) Gospodine Babiću, najmanje što sam očekivao, kao i vi, jeste da se gospodin Pavićević, poznajući gospodina Pavićevića, izvine za ono što je rekao narodnoj poslanici Sonji Vlahović. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković, povreda Poslovnika.
Poštovani predsedavajući, ponovo se pozivam na član 108. Poslovnika. Želim da iskoristim priliku, malopre ste mi je uskratili, da kažem da je meni zaista drago da ste vi kao stranka, kao poslanici, kao ljudi izvukli velike pouke iz onoga što se desilo, kako ste to rekli, ministru Gašiću, koji je slučajno izjavio to što je izjavio. Vaša današnja predstava koju pravite oko toga … [[Isključen mikrofon.]]
Kako vas nije sramota, gospodine Markoviću? Vi ste upravo želeli da vam dam reč. I umesto da zaštitite poslanicu Vlahović, vi sada govorite da je to predstava. Mislim da treba da vas je sramota, gospodine Markoviću. Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, uvaženi ministre Udovičiću, poštovani gosti i gošće iz ministarstva, uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, gospodine Bečiću i predsedavajući današnjoj sednici, narodni poslanik Zoran Živković i ja podneli smo amandman na član 29 …
Gospodine Pavićeviću, ja bih vas zamolio da skinete taj osmeh sa lica kada se niste u prvoj rečenici izvinili gospođi Vlahović.
… ovoga Predloga zakona. U amandmanu piše sledeće … [[Isključen mikrofon.]]
Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Jovan Marković, Vesna Martinović, Goran Ćirić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. (Vladimir Pavićević, s mesta: Poslovnik.) Gospodine Pavićeviću, bolje je da vas prekinem, da ne bih morao da vas kaznim po Poslovniku. Gospodine Markoviću, izvolite. (Jovan Marković, s mesta: Poslovnik ima pre mene.) Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, povreda Poslovnika.
Poštovani predsedavajući, povredili ste član 103. Vaše postupanje, kada ste prethodnom kolegi poslaniku oduzeli reč zato što po vama on ima osmeh na licu, dok je govorio o amandmanu u okviru rasprave o amandmanima na predloženi zakon. Mislim da nema potrebe da ovu Skupštinu pretvarate u neki teatar. Vi i vaše kolege koji predsedavate ste nam u prethodne dve godine čitali misli, šta mi nameravamo da kažemo … [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Đurišiću, neću dozvoliti da koristite povredu Poslovnika za repliku predsedavajućem. Smatram da nisam prekršio Poslovnik. Skupština će u danu za glasanje se izjasniti o vašoj primedbi. Gospodine Markoviću, da li želite da govorite o dnevnom redu? Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, meni će biti jako teško da sada napravim nagli prelaz sa ove predstave koja je bila na ovo što je o amandmanima važno da se kaže, ali ću uložiti napor i da primetnu nervozu usmerimo u jednom dobrom pravcu. Mislim da je to dobro za sve nas. Što se tiče člana 29, poštovani ministre, stava 5. ne znam zbog čega niste prihvatili ovaj deo amandmana. On jeste vezan za jezičku grešku ili tehničku, kako god, ali ovde se kaže - postupak za izdavanje odobrenja za obavljanje poslova stručnog osposobljavanja pokreće se zahtevom koji je, vi kažete, podnosi ministarstvo. Ja smatram da treba da stoji – koji se podnosi ministarstvu. Drugo, ono što je važnije, taj stav 6. koji kaže da o zahtevu za izdavanje odobrenja, na osnovu utvrđene ispunjenosti uslova itd. odlučuje ministarstvo rešenjem u roku od dva meseca od dana podnošenja zahteva. Ja sam smatrao, a to mislim i za druge zakone, predloge, da se mora ograničiti vreme odgovora administracije iz raznih razloga, da to vreme mora biti efikasno primereno i preciznije je reći da se u ovom slučaju taj rok odnosi na 30 dana. Mislim da postoji dosta službi, dosta ljudi u ministarstvu, da postoji veliki sistem koji na neki način, slažem se da je i to diskutabilno, ali koji mora da bude posvećen rešavanju pitanja sportista, sportskih radnika, problema u struci i da je nedopustivo da neko podnese zahtev i da čeka dva meseca na odgovor, pa onda imate rešenja, prigovore, pa žalbe i to onda može da traje u nedogled. Ako biste prihvatili ovaj amandman, onda bi on bio pre svega u interesu struke i sportista. Hvala.
Reč ima ministar. Izvolite.
Mi smo skratili opšti rok od tri meseca na dva meseca koji je predviđen u Zakonu o obrazovanju odraslih. Iako je predviđeno tri meseca, upravo zbog složenosti situacije, brzine reagovanja, našli smo neki okvir koji je prihvatljiv od dva meseca. Sa druge strane, uzimajući u obzir složenost tog pitanja i davanja mogućnosti ministarstvu da u datom roku može na adekvatan način da sagleda sve moguće situacije i sve ono što predstavlja ta odluka koja se donosi. Zbog toga smo ostali pri odluci od dva meseca u odnosu na skraćenje od 30 dana, jer se bojimo da nećemo moći na adekvatan način da sagledamo, upravo u odnosu na one argumente koje ste vi izneli, a to je, ne na posvećenost radnika u ministarstvu, jer moram da napomenem da su i te kako posvećeni, u odnosu na broj radnika koji se bavi pitanjem sporta u Ministarstvu omladine i sporta.
Zahvaljujem. Na član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, uz osmeh na licu saopštavam da je ovo još jedan prihvaćeni amandman nas, narodnih poslanika Nove stranke, i nadam se da ću biti u prilici da iskoristim svoje pravo koje imam kao narodni poslanik da u dva minuta obavestim narodne poslanike i uvažene narodne poslanice šta je to prihvaćeno ovim amandmanom. Mi smo predložili da se menja član 31. i to stav 1, i da glasi: „Sportski stručnjak može da zasnuje radni odnos sa organizacijom u oblasti sporta zaključenjem ugovora o radu, u skladu sa zakonom ili zaključuje ugovor o stručnom angažovanju“. Nama je ministar odgovorio da se ovaj amandman prihvata iz razloga navedenih u obrazloženju našeg amandmana i ja čestitam ministru Udovičiću što je bio hrabar i prihvatio četiri amandmana, od sedam, koliko smo ih podneli na ovaj predlog zakona o sportu. Da podsetim još jednom, to nas iz Nove stranke smešta na podršci u biračkom telu od 9,7%, poštovana gospodo, do kraja ovoga saziva, do kraja svih sednica ovoga saziva Narodne skupštine, da obavestim ministra Udovičića, sutra ću i predsednika Vlade gospodina Vučića – mi ćemo imati startnu poziciju, poštovana gospodo, od 10%, bez obzira na sve ove prepreke koje vi postavljate ovde, bez obzira na razne imaginacije oko toga ko je šta rekao povodom podnošenja amandmana, poštovana gospodo. Nema ni za koga dileme da sam ja ovde ne samo najaktivniji, nego i najmarljiviji, najposvećeniji i narodni poslanik posvećen čestitosti i čestitoj borbi i u Narodnoj skupštini, dame i gospodo narodni poslanici i poštovane gošće i gosti iz Ministarstva. Hvala vam.
Zahvaljujem se. Radi javnosti Srbije, pročitaću amandman koji glasi: „U članu 31. stav 1. menja se i glasi: „Sportski stručnjak može da zasnuje radni odnos sa organizacijom u oblasti sporta zaključivanjem ugovora o radu, u skladu sa zakonom ili zaključuje ugovor o stručnom angažovanju“. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ukoliko akademski čestit predlagač dozvoli da obrazložim ovaj amandman, ja bih pohvalio Vladu što je prihvatila ovu vrstu amandmana i verujem da je doprinos mog kolege poljoprivrednika bio značajan, da se ovaj i drugi amandmani usvoje. Dakle, svojim prelaskom sa poljoprivrede na Vračar, umnogome je oplemenio, ne samo Narodnu skupštinu već i predlagače ovog amandmana i verujem da je zahvaljujući nama, poljoprivrednicima, taj procenat prihvaćenih amandmana na procentu o kome je govorio kolega predlagač. Amandmani su prihvaćeni od strane Vlade. O njima se nije glasalo. Kad se već govori o 2.000 amandmana, treba reći da je sam predlagač glasao samo za osam svojih amandmana. Ostalih 200 prihvaćenih amandmana smo mi prihvatili i izglasali. To znači da mi delimo taj uspeh zajedno sa njima i ja hoću da pohvalim Vladu i narodne poslanike koji imaju snage da svaki dobar predlog koji naši istomišljenici predlože, prihvate, pretoče i da ta ispravka bude uvrštena u zakon. Kad smo već kod procenata, ja moram reći da oni nisu rezultat glasanja ni u ovom parlamentu, a posebno to nije rezultat poverenja građana i verujem da će se kolega predlagač, a ja ga još jednom pozivam, samostalno, zajedno sa mojim kolegom poljoprivrednikom, da se izloži mišljenju birača, posebno posle ovog svog mišljenja koje je ovde rekao o ženama i verujem da će se vrlo brzo uveriti da procenat prihvaćenih amandmana, odnosno procenat za koji su oni glasali i procenat u biračkom telu od 0,4% se apsolutno slaže. Što se tiče poljoprivrede i sporta, ja moram reći da će nam seoski sport biti u krizi. Naime, 200 naslednih mesta je nestalo. Ne znam ko će tamo sklapati ovaj ugovor, u skladu s ovim članom? Hiljadu je pred nestajanjem, od 4.600 naslednih mesta. Prosečna starost stanovništva na selu je 59 godina. Ja koji se bavim poljoprivredom i moj kolega, jedan od predlagača, poljoprivrednik, svakako ćemo se zalagati za to, svaki sa svoje pozicije, svaki iz svog sela – ja iz Novih Karlovaca, on sa vračarskog pašnjaluka. Mi bitno ne možemo popraviti situaciju, zato što veliki gradovi, bez obzira što imaju nizak natalitet, prelaskom poljoprivrednika kao što je moj kolega, u grad, gubimo stanovništvo i sa starošću prosečnom od 59 godina mi smo za sport otpisani. Mi više nismo ni za veterane. Mi nismo ni za olimpijske igre za invalide. Dakle, mi smo u potpunosti van sportskih aktivnosti. Mislim da to više nije pitanje poljoprivrede, to je pitanje bezbednosti zemlje, ali je to pitanje i sporta, a samim tim i sklapanja ovih ugovora. Koji će trener, stručnjak, doći na selo da trenira nas od 59 godina? Ovom zemljom 12 godina je vladala bruka i sramota i baš zahvaljujući tome, doprineli su da naše stanovništvo stari, da selo kopni, a svedoci smo, barem bi mi trebalo da znamo, da je bela kuga najefikasnije etničko čišćenje, da je najuspešnija agresija – agresija kolevkama. Ja moram da vas upozorim, kao pripadnik većinskog naroda, da te teritorije na selu, a posebno u istočnoj i južnoj Srbiji, kada se isprazne, naseliće neki drugi narod, a to nećemo biti mi. Ovo nije pitanje poljoprivrede, ovo nije pitanje samo iz sporta, ovo je pitanje opstanka ove države a vezano je za sport. Moram vas podsetiti da je mnogo velikih sportista došlo u Beograd, ja ih zovem tzv. divljani, da su došli sa svojim načinom bavljenja određenom vrstom sporta, da su oplemenili Beograd, Novi Sad, Niš i Kragujevac, da su doprineli rezultatima naše reprezentacije, bilo da su se bavili individualnim sportom ili kolektivnim igrama, da je umnogome seosko stanovništvo dalo mnogo vrhunskih sportista koji su započeli na poljančetu da se bave igrama, loptanjem, fizičkom kulturom itd. Mi ćemo to izgubiti. Mi ćemo izgubiti kao država. Mi ćemo izgubiti kao sportska nacija, a bojim se da će biti ugrožen i sam suverenitet i opstanak države Srbije. Hvala.
Zahvaljujem se. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87, st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese zakone iz dnevnog reda ove sednice. Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, amandman koji smo mi, narodni poslanici Nove stranke, podneli na član 32. Predloga zakona o sportu je poslednji amandman koji smo mi podneli i koji ću ja danas obrazlagati ovde i za to imam samo jednu napomenu. Mi smo ponudili jedno obrazloženje za prihvatanje ovog amandmana. Iz Ministarstva nam je stigao odgovor zašto ovaj amandman nije prihvatljiv. Ja sam, kao i sva druga obrazloženja, na primer i obrazloženje za neprihvatanje amandmana na član 25. pažljivo pročitao, od reči do reči, od slova do slova, i ovde želim da kažem da uvažavam tu argumentaciju. Strašno cenim kada bilo koji gost u našoj Narodnoj skupštini, a i narodni poslanik ili narodna poslanica, u svom radu u Narodnoj skupštini ili inače u svom delanju pokazuje jednu strašnu ozbiljnost u pristupu i posvećenost svom radu. Ja sam to pročitao u obrazloženju za neprihvatanje ovog amandmana i uvažavam to obrazloženje. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Pavićeviću. Reč ima narodni poslanik dr Marko Atlagić. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, drago mi je što je predlagač amandmana prihvatio obrazloženje na ovaj član 32, jer nema nijednog valjanog razlog predlagača da se prihvati taj amandman, pošto se radi i o stručnom nadzoru nad sportom koji vrši Zavod za sport i medicinu rada, i to je jedna tradicija. Dakle, nema niti jedan valjani razlog. Ali, gospodine potpredsedniče kada je već reč o Zavodu za medicinu rada, dozvolite da saopštim jednu divnu vest vezano za zdravstvo za sve narodne poslanike pozicije i opozicije kada je u pitanju i sport, i za sve građane Republike Srbije, a to je da je Republika Srbija u 2015. godini u zdravstvu zauzela 30 mesto na listi od 35 zemalja Evrope. Time se zdravstvo Republike Srbije odlepilo od poslednjeg mesta na listi od 35 zemalja iz 2012. godine, vremena stranke bivšeg režima.
Gospodine Atlagiću, morate da se vratite na amandman.
Govorim o zdravstvu i Zavodu…
Morate tačno o amandmanu koji je predlagač dao.
… što znači da će zdravstvo još bolje raditi u sledećoj godini, pošto smo iza sebe u zdravstvu, a vezano i za sport ostavili čak tri članice EU. To je uspeh i ovog ministarstva, u kojem je i gospodin ministar Udovičić, i uspeh čitave Vlade Republike Srbije. Ja smatram da će ovo pozdraviti narodni poslanici iz opozicije bar aplauzom, jer se radi o našoj zemlji.
Zahvaljujem, gospodine Atlagiću. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, kao neko ko nikad nije držao vlast, a koga stranka bivšeg režima i njihovi pajtosi šalju u političku istoriju, da bi kao imali srećnu o slobodnu Republiku Srbiju, ali, evo, ja ću se domaći vlasti u naredne četiri godine, to govori Pokrajinska vlada koja vrši vlast 16. godina, sa namerom da vrši 20, pa sam protiv toga da bilo koja funkcija, po pitanju državnih, pa i ove u sportu, pređe na njih bez obzira što oni neće dugo trajati. Dakle, nisam pristalica toga, bez obzira što sam opredeljen za autonomiju Vojvodine, itd, ali Vojvodina je sastavni deo Republike Srbije, ona nije izvan Srbije, ona je u Srbiji, i tako će biti. Možda bi neki voleli, a često ovakvim propisima pokušavaju da nadomeste ono o čemu je govorio kolega Martinović danas, da kroz ove predloge provuku neke čak i neustavne odredbe i da na takav način ojačaju pokrajinsku vlast, odnosno da uvećaju njihova ovlašćenja. Mislim, da to i postignu, nema nikakve svrhe, jer oni tamo neće vršiti vlast. Kao protivnik ovog amandmana rečeno mi je kao protivniku, da nas boli koliko će stranka bivšeg režima osvojiti glasova. Nas to ne boli, vas će to tek boleti. Zahvaljujući tome ćete ostati izvan Skupštine, a ne u Skupštini.
Zahvaljujem se. Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Jovan Marković, Vesna Martinović, Goran Ćirić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. Reč ima mr Jovan Marković. Izvolite, gospodine Markoviću.
Poštovani ministre, kao i za sve druge amandmane koje smo podnosili kao i za načelnu raspravu, imali smo za cilj da predložene izmene ovog Predloga zakona imaju smisla i da neke nepravilnosti otklone. Jasna nam je namera koju ste imali kroz definisanje uslova ko ne može da bude član uprave sportske organizacije, šta ste sve želeli. U ovoj prvoj tački drugog stava se kaže da ne mogu biti članovi uprave sportske organizacije osnivači, vlasnici udela ili akcija, zastupnici, likvidacioni upravnici, zaposleni ili članovi sportske organizacije i koji se takmiče u istom rangu takmičenja. Uočili smo da je ovde problem ako zaposlene ili članove sportske organizacije ili neke druge organizacije izdvojimo iz ovog dela i predložili smo da se taj deo briše, pre svega smo tu mislili na zaposlene. Ako je neko bio u nekom udruženju, u sportskom klubu, u drugom ili trećem rangu kao član upravnog odbora imao je neke zasluge, imao je neke doprinose, imao je neke pomake u svom delovanju u tom klubu i vremenom je došao u priliku da se zaposli u nekoj drugoj sportskoj organizaciji po nekom drugom osnovu. Sada mogu da vam navodim niz primera koji su se desili, recimo u Užicu, u okruženju gde je čovek koji je bio u upravnom odboru ili je bio deo jednog fudbalskog kluba ili nekog drugog kluba, vremenom postao član jedne partije, pa je onda došao u priliku da bude zaposlen u nekom drugom klubu, u ovom slučaju po političkoj liniji, što je čest slučaj, ali ima i nekih drugih razloga. Mislim da je diskreditacija tih ljudi, ako po tom osnovu što su zaposleni u nekom drugom klubu mogu da budu eliminisani ih članstva. Znači, u ovom slučaju mislim da treba razmisliti i o tome da se zaposleni izuzmu iz ove odredbe i da to ne bude pravilo. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar.
Dugo smo razmatrali i sagledavali vaš amandman, ali ono što ne možemo da pomirimo jeste da bi brisanje dovelo do sukoba interesa tih lica. Prvenstveno imajući u vidu kada su dve organizacije u istom rangu takmičenja, što bi dovelo do apsolutne nejednakosti i do narušavanja sistema. Ono što je glavno jeste da je to protivno međunarodnim sportskim pravilima i svemu onome što je prihvaćeno upravo iz međunarodnih okvira. Samo iz tog razloga, mi razumemo potrebu na terenu i potrebu pogotovo u manjim sredinama, ali otvaranje ovakve solucije bi dovelo do sukoba interesa što bi dalo mogućnost da neko ko je zaposlen kao sportski direktor u jednom klubu može da radi ili da ode da radi u upravi nekog drugog kluba koji je u istom rangu takmičenja. Samo iz tog razloga, da ne bi narušili sistem imajući u vidu celishodnost.
Zahvaljujem. Reč ima mr Jovan Marković.
Hvala vam na obrazloženju, ali mislim da smo i vi i ja svesni motiva i sa jedne i sa druge strane zbog čega ste vi predložili ova rešenja, a zbog čega sam ja predložio ovaj amandman. Sagledavajući vaše motive, potpuno mi je jasno šta ste vi ciljali. Sa druge strane, ja sam sve vreme imao tu potrebu da pokušamo da neke slučajeve koji mogu biti oštećeni sa primenom ovakvim zakonskih rešenja, na neki način eliminišemo. Smatrao sam, ako je već nemoguće da zaposleni budu zaokruženi sa ovim predlogom, da bar na neki način ograničimo koji su to rangovi koji neće doći pod udar zakona. Znači, mislim da je potpuno besmisleno da ljudi koji se bave neki poslom kao članovi upravnog odbora ili na neki drugi način u klubovima, dođu u situaciju da zbog toga što su zaposleni u nekom drugom izgube jedno ili drugo pravo i da je svaka takva ograničavajuća mogućnost van prve i druge lige loša.
Zahvaljuje. Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i mr dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima dr Miroslav Marinković.
Uvaženi predsedavajući, poštovani gospodine ministre sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, poslanička grupa Boris Tadić-SDS-ZZS-ZS je podnela ovakvo amandmansko rešenje i naše veliko zadovoljstvo jer smo jednu pojavu koja postoji i koja je opšteg karaktera u našem društvu, politizacija, pa i sporta, prepoznali i amandmanima želeli da unapredimo, kako bi se sportisti bavili sportom, a oni koji žele da se bave politikom bavili politikom. Na naše još veće zadovoljstvo ministarstvo i gospodin Ministar su shvatili tu našu težnju i prihvatili to naše rešenje. Ja zbog javnosti moram da ga pročitam. Tražili smo da se u članu 33. stav 2. posle tačke 2. dodaje nova tačka 3. koja glasi – lice koje vrši javnu funkciju, kao ni lice koje vrši funkciju u organu političke stranke; a u postojećoj tački 3. na kraju rečenice briše se znak i dodaju reči – kao i zaposleni u sportskoj kladionici. Posle stava 2. dodaje se novi stav 3. koji glasi – U sportskoj organizaciji ne može biti zaposleno lice koje je zaposleno u sportskoj kladionici ili je vlasnik ili član organa sportske kladionice. Ovo je veliki civilizacijski pomak za naš sport, čime smo i direktno doprineli kao politička stranka i vi kao ministar, društveno odgovoran čovek koji je, misleći na svoje koleginice i kolege sportiste, učinio jedan veliki napredak, da se zakonom koji je definiše sport definišu sportski uslovi bavljenja sporta, njihovo obezbeđenje, a da se iz upravljačkih timova isključe oni koji se bave politikom. Mi vam se zahvaljujemo i zadovoljstvo je naše.
Zahvaljujem se. Reč ima narodna poslanica Adriana Anastasov.
Hvala, predsedavajući. I ja bih želela da se zahvalim Ministarstvu omladine i sporta na prihvatanju ovog amandmana, jer su time zaista i Vlada Republike Srbije i Ministarstvo omladine i sporta jednu zrelost pokazali u vođenju i unapređenju sistema razvoja sporta u Republici Srbiji. Srpska napredna stranka je odavno donela odluku u okviru svojih organa da naši članovi ne budu članovi uprava sportski organizacija, a evo sada i prihvatanjem ovog amandmana zaista ukazujemo na to da oni koji se bave političkim funkcijama, koji imaju određene funkcije u svojoj političkoj organizaciji, da tu nema mesta u sportu. Želimo da depolitizujemo sport i želimo da unapredimo sistem sporta u svakom smislu. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima ministar. Izvolite.
Oko ovog pitanja imamo opšti konsenzus. Mi smo prihvatili ovaj amandman jer je on dodatno i precizirao, pooštrio i naglasio ono što smo mi predvideli u članu 33. tački 6. samog Predloga zakona, a kada su u pitanju lica koja vrše javnu funkciju. Prihvatili smo da se ukine mogućnost davanja saglasnosti agencije na takve odluke i želeli smo da pošaljemo jasnu sliku depolitizacije sporta. Sa ovakvo normom mi smo kroz javnu raspravu i razgovarali na tu temu i ona se kroz javnu raspravu smatrala kao nešto što će uvesti upravo depolitizaciju. Opet, pošto imamo opšti konsenzus i hvala vam na tome, prihvatili smo taj amandman. Što se tiče kladionica, mi smo preuzeli norme iz međunarodnih sportskih pravila i kao takve smo ih prepisali u Predlog zakona o sportu, ali smo i prihvatili da preciznije uredimo i te norme i da jasno naglasimo ko može, a ko ne može da radi u organu sportskog društva i udruženja. Hvala vam.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, zahvaljujem i Vladi i predlagačima amandmana. Samo ću kratko. Ko je predsednik Košarkaškog saveza Srbije? Kako je na tu funkciju postavljen? Čime se bavio pre nego što je postao? Da se podsetimo onih tenisera. Već sam govorio o onim sportskim teniserima i o onim nesportskim. To se u jednom trenutku ujedinilo, pa je predsednik Teniskog saveza bio političar, pa je predsednik Košarkaškog saveza Srbije bio političar. To kada se desilo SNS, predsednik te stranke je povukao svoje ljude iz sportskih organizacija, odnosno sa mesta sa kojih se rukovodi određenim savezima, odnosno sportskim savezima. Pozdravljam amandman i sve, ali naši građani, takođe, imaju pravo da znaju da su stranke bivšeg režima dok su bile zajedno i dok su vršile vlast vrlo rado stavljale svoje političare na čelo sportskih saveza, što sa sadašnjom vlašću nije slučaj. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući. Prihvatanje ovog amandmana me nije iznenadilo, zato što je prihvatanje ovog amandmana u stvari politika koju SNS već sprovodi i sprovodimo je zadnjih nekoliko godina, a to je povlačenje ljudi koji se bave politikom iz sportskih klubova, iz sportskih saveza. Ja sam jedan od ljudi koji je sa velikim ponosom prihvatio tu odluku predsednika SNS, gospodina Aleksandra Vučića. Iako sam jednom velikom većinom delegata na Skupštini Vaterpolo saveza Srbije izabran za predsednika Saveza, bio sam prvi ili među prvima koji je prihvatio takvu odluku SNS i podneo sam ostavku na mesto predsednika Vaterpolo saveza Srbije. Zato što je stav SNS da je posao u upravljačkim organima sportskih saveza i sportskih klubova prvenstveno ljudima koji su jedan dobar deo svog i radnog i životnog veka proveli u tim savezima, u tim sportovima i mislim da oni najbolje osećaju kako i savezi i klubovi funkcionišu. Tako da, ovo prihvatanje amandmana od strane Vlade Aleksandra Vučića, od strane resornog ministra gospodina Vanje Udovičića, koji iako je proslavljeni sportista, proslavljeni vaterpolista, ne gleda samo na vaterpolo kao na svoj omiljeni sport, već i na sve ostale grane i na sve ostale sportove kao na svoj, mislim da je ovo jedan dobar korak ka depolitizaciji, kompletnoj depolitizaciji sporta i to je jedan iskorak ka odgovornijem društvu. To što je SNS uradila tada, a uradila je i sada prihvatanjem ovog amandmana, je samo jedan od koraka u nizu. Još jedna stvar koju smo uradili, a to je da smo zabranili, iako je to teška reč – zabraniti, ali smo doneli takvu odluku o nespoivosti bilo kakvih funkcija i da jedan čovek može da obavlja samo jednu funkciju, za razliku od nekog prethodnog vremena, prethodnog režima, kada je jedan čovek vidljiv u svojoj političkoj organizaciji, u svojoj političkoj stranci bio i imao mogućnost da bude sve i u sportu, i u javnom životu, i u javnim preduzećima, i u opštinama, i gradovima, i u upravljačkim organima tih javnih preduzeća, upravnim i nadzornim odborima. Sada je slika drugačija, jedan čovek, jedna funkcija, jedna fotelja, jedna plata, ali i ovo da se izvrši depolitizacija sporta je samo jedan dobar, veliki i bitan korak ka izgradnji jednog pristojnog i normalnoj društva, što je želja građana Republike Srbije i što je želja poslaničke grupe i cele SNS. Zbog toga me prihvatanje ovog amandmana nije iznenadilo, jer to je deo politike ove Vlade Republike Srbije.
Zahvaljujem se, gospodine Babiću. Reč ima mr Jovan Marković. Izvolite.
Poštovani ministre, kao čovek koji je takođe radio i koji se bavio sportom i koji sebe vidi u tom zanimanju i oblasti, a takođe i ko je imao dosta, da tako kažem, uvida u to kako funkcionišu državni organi vezano za sve druge oblasti, pa i za sport, slažem se sa ovim mišljenjem da je nužno važno da se izvrši depolitizacija u sportu. Ta depolitizacija je počela, po meni, vrlo uspešno. Godine 2008/2009. stranka koju predstavljam je pokrenula taj proces u veoma teškom periodu, u veoma teškom trenutku i naravno da teško ide da se to uradi preko noći, da to ne može da ide kako svi možda želimo i kako svi očekujemo. Takođe, mislim da ne treba biti ni rob populizma i ne treba u svakom slučaju apriori odbacivati neka dobra rešenja. Imate sportove koji su u začeću i koji ako ne budu imali i političke i ekonomske i svake druge vrste podrške i pomoći, ne mislim samo na sport, nego i klubove, oni ne mogu da opstanu. Ne mislim da je sada dobro po svaku cenu eliminisati neke ljude koji mogu dobro da donesu tim klubovima ili sportovima, zato što je to sada popularno ili zato što je to tako nametnuto. Iskustvo koje gospodina Babić ima kada je bio kandidat za predsednika Vaterpolo saveza sa gospodinom Šapićem je jedno dobro iskustvo, koje treba da pokaže da nije dobro da se političar kandiduje za tako odgovornu funkciju sa čovekom koji ima iza sebe takvu karijeru. Međutim, takođe je iskustvo koje imate u košarci, gde je gospodin Đilas napravio strahovite velike rezultate i veoma zaslužan za sve ono što je postignuto u prethodnih nekoliko godina, ne mislim samo na sportskom delu i na ekonomskom itd, znači sve ono što je učinio da se Košarkaški savez Srbije organizuje na kvalitetan i dobar način je uslovilo da ima i rezultate iza sebe. Prema tome, ne treba ići u krajnost i mislim da oni ljudi koji su, kao što je to slučaj sa gospodinom Đilasom u ovom slučaju, potvrdili da umeju da rade svoj posao, da umeju da naprave rezultate i koji su, na kraju krajeva, dobili podršku stručne javnosti, odnosno struke, košarkaške struke u ovom slučaju, da vode taj posao, treba da dobiju podršku, bez obzira da li će u nekom trenutku imati neku političku funkciju. Hvala vam.
Zahvaljujem. Tako veliki stručnjak, a smenjen. Gospodina Đilasa ste smenili, a hvalite ga sada kao vrsnog stručnjaka. Da ne ulazimo u polemiku, u pravu ste. Izvolite, reč ima gospodin Đurišić..
Podržavam kolegu Markovića, i podsetiću vas, predsedavajući, na član 100. Poslovnika. Ovaj amandman je predložila poslanička grupa Boris Tadić-SDS. Drago nam je da je Vlada prihvatila, kao što je i naša politika sadržana i u amandmanu koji smo predložili. Bilo je nekih stvari koje nam se sada spočitavaju, koje su bile loše u prošlosti, podnošenje ovog amandmana pokazuje da smo nešto naučili i toga se ne stidim. Ono što želim da kažem je da ipak ostaje jedna nedorečenost u principu koji smo predložili, član 33. na koji je usvojen amandman govori o upravnim organima sportskih organizacija, klubova, udruženja, u članu 99. koji govori o upravnim organima saveza, gde smo dali amandman sličnog sadržaja nije prihvaćen. U obrazloženju se poziva na član 98. koji se opet poziva na stvari kojima se regulišu odredbe stvaranja koje govore o radu udruženja sportskih. Posle svega, ako ovako zakon bude usvojen, otvara se pitanje da li će ova odredba, tu govorim o učešću funkcionera koji su na javnim funkcijama u državi i koji su članovi organa političkih stranaka, moći posle usvajanja ovog zakona, ako se ne usvoji naš amandman i na član 99, da li će u savezima moći da budu javni funkcioneri i funkcioneri političkih stranaka, jer onda i ova diskusija koju smo vodili u nekim segmentima nije baš smislena? Znači, imaćemo situaciju da može u savezima, a da ne može u klubovima. Mi smo našim amandmanima predlagali da ne mogu političari da budu u upravnim organima ni klubova, ali ni saveza. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Đurišiću. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po amandmanu. Da li je amandman ili replika? Imate i pravo na repliku, pošto vas je pomenuo gospodin Marković. Izvolite, gospodine Babiću, replika.
Replika, gospodine Bečiću. Ispravio bih gospodina Markovića, ja nisam bio kandidat, ja sam legalno i legitimno izabrani predsednik Vaterpolo saveza Srbije odlukom velike većine delegata na izbornoj skupštini Vaterpolo saveza. Drugi kandidat, ne želim da kažem protivkandidat, nismo bili protivnici zato što verujem da sa istom ljubavlju i žarom možemo da pričamo o tom sportu, je gospodin Šapić, koji je ostavio zaista jedan neizbrisiv trag, ne samo u srpskom vaterpolu, već i u svetskim okvirima gledano on je jedno veliko ime. Zbog toga ne mogu da govorim o gospodinu Šapiću kao protivkandidatu, već kao o drugom kandidatu. Delegati su se odlučili i dali podršku u tom trenutku meni. Loše je kada postoje dupli standardi, loše je kada hvalimo samo sebe i svoje, a kada neko sa druge strane po tim istim aršinima dobije većinu Skupštine Vaterpolo saveza ili bilo kojeg drugog saveza, onda je to loše. Mislim da je najbolja stvar koja se desila, a to je odluka prvenstveno organa SNS i predsednika gospodina Aleksandra Vučića, da izvršimo depolitizaciju sporta, a da nas na tako nešto ni ne tera zakon, već moral i opredeljenje da gradimo pristojno i normalno društvo, SNS je tako nešto i uradila. Mislim da je tako nešto u javnosti, ne zbog bilo kakvog populizma, već zato što je to tako normalno, mi bismo se povukli. Ne bih voleo sada da razgovaramo o učinku gospodina Đilasa u Košarkaškom savezu ili gospodina Jeremića u Teniskom savezu. Verujem da su radili sa najboljom željom, sa najboljom voljom…
Vreme.
… i da je učinak tog rada, i mog i njihovog, ali i drugih ljudi, da se vidi. Još samo jedna rečenica, izvinite gospodine Bečiću. Ono što mom mišljenju u budućnosti i klubove i saveze trebaju da vode ljudi kao što gospodin Aleksandar Boričić, koji sa takvim znanjem i voljom, bez politike, bez ičega vodi Odbojkaški savez Srbije i da je to vidljivo i u evropskim i svetskim okvirima, gde je postao funkcioner i evropske i svetske odbojkaške federacije.
Zahvaljujem se gospodine Babiću, ali ipak ovih 40 sekundi će biti odbijeno od vremena poslaničke grupe. Izvolite, gospodine Markoviću.
Gospodine Babiću, upravo sam u svom obraćanju i hteo taj primer da istaknem. Smatram da bilo ko od nas ovde u sali, evo da pođem od sebe, da bi bilo krajnje nepristojno da se kandiduje recimo za predsednika Košarkaškog saveza, a sa druge strane da imate recimo Đorđevića ili Paspalja ili Divca ili ne znam koga, kao u ovom slučaju kada je bio Šapić u tom nadmetanju za predsednika Vaterpolo saveza, to ne može da se poredi. Mislim da svako u ovoj sali deli to moje mišljenje i u tom slučaju čovek treba da se povuče i vaše iskustvo iz tog nadmetanja je jako važno i za sve ostale političke aktere na ovoj političkoj sceni. Možda smo upravo kroz to nadmetanje i to političko nadgodnjavanje izgubili čoveka koji bi dao možda mnogo veći doprinos na tom mestu nego što ste to vi uradili. S druge strane, gospodine predsedavajući, kada sam pričao o gospodinu Đilasu i njegovim zaslugama za košarku i za sve ono što je uradio…
Gospodine Markoviću, niste dobili pravo na repliku, dobili ste da govorite o amandmanu.
Vi ste samnom ušli u polemiku.
Nisam ušao u polemiku, jer onda bih rekao da je gospodin Babić ubedljivo pobedio gospodina Šapića, takođe bih rekao da ako je neko vrhunski sportista ne mora da bude i vrhunski sportski radnik, da su obojica bili političari. Sve bih to mogao da kažem ali nisam rekao, tako da vas molim da ili govorite o amandmanu ili završite izlaganje.
Samo da završim, izneo sam svoj stav i mislim da je taj stav bio legitiman.
Poštujem, izvolite, završite.
Vi ste ušli u polemiku samnom i rekli ste nešto što nije istina.
Ne vredi gospodine Markoviću, ne mogu dopustiti da replicirate, kada ste se javili po amandmanu koji ste podneli. Takođe, isteklo je vreme, tako da moram dati reč ministru. (Jovan Marković, s mesta: Za šta je isteklo vreme, za amandman?) Istekla su dva minuta. Izvolite, gospodine ministre.
Samo želim da odgovorim gospodinu Đurišiću u odnosu na ono što je naveo, iako je kasniji član. Integralno trebamo posmatrati zakon i iz tehničkog razloga nismo prihvatili vaš amandman. Pozvali se jesmo na član 98. stav 3, jer suštinski se odnosi i na članove organa u savezima. Znači, depolitizacija se odnosi i na članove organa u klubu i na članove organa u savezu i saglasni smo sa vama apsolutno, a amandman je iz čistog tehničkog razloga odbijen, jer nema upućivanja kasnije i pomeranja stavova u odnosu na stav koji ste vi ubacili, tj. predložili, izvinjavam se, i naveli. Samo iz tog razloga, a apsolutno se slažem sa vama i odnosi se, ponavljam, i na članove organa u klubovima i u savezima.
Zahvaljujem se gospodine ministre. Gospodine Babiću, da li ste se ponovo javili? Izvolite, po amandmanu, narodni poslanik Zoran Babić.
Pojavile su se neke kontradiktornosti, jer sa jedne strane je kolega utvrdio da je dobro da u nekim savezima i u nekim sportovima koji su u nastajanju, pa da se uključe ljudi iz sveta politike da bi ti sportovi i ti savezi postali vidljivi i da bi dobili podršku. Onda sa druge strane kaže – e, ne ako se u to uključi neko iz SNS, e onda to nije dobro. Samo morate da imate iste aršine za sve, da li pripadali ili ne pripadali. Naše opredeljenje je jasno, potpuna depolitizacija sporta i to smo na primeru pokazali. Ali, u koliko tražite te vrhunske rezultate ili ste tražili te vrhunske rezultate od mene, ja bih voleo da ste onda rekli da je gospodin Vuk Jeremić osvojio Rolan Garos, a da je gospodin Đilas igrao finale u košarci ne znam koje godine. Nisu, ali nemojte da ja branim te ljude, zato što mislim da su u sport uneli svoju energiju, želju, znanje, ljubav, na kraju krajeva i da su pokazali neke rezultate. Sa druge strane, postoje ljudi koji nisu ostvarili neke preterano vidljive rezultate u sportu ali su nakon završetka aktivne sportske karijere bili izuzetno dobri menadžeri, izuzetno dobri treneri, izuzetno dobri predsednici saveza i napravili vrhunske rezultate. Miljan Miljanić, po mom znanju je bio prosečan fudbaler, ali sve ono što je uradio kao trener, ono što je uradio kao predsednik FS Jugoslavije, je vrhunsko. Neko je uradio sve što mnogi bolji igrači od njega ne verujem da bi mogli da urade. Pep Gvardiola, igrao je u Barseloni, nije bio preterano tako izložen igrač, ali rezultate koje pokazuje kao trener su vrhunski. Šta ćemo sa Murinjom? Nikada čovek, mislim da nikada nije igrao fudbal, ali je osvojio sve što može u fudbalu da se osvoji. Tako da, ti principi koje pokušavate da uvedete i da na mala vrata stavite da sve što dolazi sa neke druge strane, politički sa neke druge strane, je nepotrebno, da ne valja, da nije dobro. Mi ovde pričamo o jednoj stvari, a to je depolitizacija sporta. Depolitizacija sporta koji SNS i bez ovog zakona i bez ovog amandmana, usvojila, pokazala i primenjuje. I ne samo ja, već i mnoge moje koleginice i kolege koje su istog trenutka, kada smo doneli, stranački doneli tu odluku, smo onako čista obraza, čistih ruku, podignute, uzdignute glave, ne čučeći, onako kako je rekao gospodin Pavićević malo pre, vrlo skandalozno, već dostojanstveno podneli ostavke i mislim da je to jedna od dobrih stvari, u nizu dobrih stvari koje je činila ili čini SNS, i zbog toga sam ponosan.
Zahvaljujem se gospodine Babiću. Gospodine Markoviću, želite reč po amandmanu? Izvolite.
Mislim da je legitimno da sam ovde izneo svoj stav koji se dosta razlikuje od tog populističkog stava koji vi imate. Potpuno podržavam i razumem želju da se izvrši depolitizacija u sportu, ali hoću da vam kažem da je besmisleno ako neki ljudi, koji su sticajem okolnosti, kao što je u ovom slučaju Dragan Đilas, koji je pre šest, sedam godina preuzeo Košarkaški savez, koji je bio u silaznoj putanji, koji je imao velike finansijske probleme, kadrovske probleme, uspeo da integriše ljude, da integriše ideje i energiju i da napravi ogromne rezultate i u muškoj i u ženskoj selekciji. To što je napravljeno u šest, sedam godina prethodnih, treba da bude za primer da ne idemo crno-belo. Drugo, da vam kažem gospodine Babiću, ogroman broj ljudi iz SNS… [[isključen mikrofon]]
Gospodine Markoviću, evo pokušao sam da vas ne prekinem dok ste hvalili vašeg bivšeg predsednika, ali vas molim da vrlo dobro znate da po Poslovniku, gospodine Markoviću, ne možete da se obraćate drugom narodnom poslaniku, ne možete da replicirate ako niste dobili pravo na repliku, ne možete da ne pričate o amandmanu o kojem se u ovom trenutku raspravlja, tako da ne znam na koji način smatrate da možete da govorite, da replicirate gospodinu Babiću, ako nemate pravo na to. Molim vas da u ovom trenutku možete samo da govorite o amandmanu na član 33. gospodina Đurišića i grupe poslanika Poslaničke grupe Borisa Tadića, koji je usvojen od strane Vlade. Vi ste već izneli stav da smatrate da političari ne trebaju da budu u sportu, zašto sad to pokušavate na ovakav način da nipodaštavate. Izvolite. Da li želite po amandmanu? Izvolite.
Ovaj stav koji je donekle drugačiji u odnosu na ono što je stav većine se odnosi upravo na taj deo koji, po meni, mislim da je važan za ovaj zakon, a to je funkcionisanje lokalnih saveza, lokalnih uprava. Vi imate zastupanje jedne ideje u parlamentu ili u javnosti da se ne trebaju mešati funkcije, političke funkcije i sportske funkcije, ali to ne radite na lokalnom nivou. Desetine i stotine primera je da su vaši funkcioneri u lokalnim upravama u isto vreme predsednici klubova, direktori nekih klubova, predsednici saveza itd. Direktori preduzeća su u isto vreme predsednici saveza. Hoću da vam kažem da u moru tih slučajeva postoje i oni primeri koji možda treba da budu zadržani. Znači, oni ljudi koji su radili dobro svoj posao, oni ljudi koji treba da pomognu u datom trenutku. Na lokalnom nivou svi zajedno imamo taj veliki problem, da osnovni i prvi cilj ovog zakona, to je povećanje i obuhvata građana za bavljenje sportom, ne može da se primeni, ako ne postoji svaka vrsta podrške. U tom smislu, mislim i političke. Hvala.
Hvala. Zoran Babić, izvolite.
U svim ovim replikama gospođo predsednice i javljanjima danas sam u afirmativnom i pozitivnom svetlu govorio o učinku ljudi koji su u savezima i košarkaškom i gospodina Jeremića u teniskom savezu, i nema potrebe da se bilo ko javlja i da brani, jer sam govorio veoma afirmativno i sa odstranjenom politikom i sa političkim različitostima, jer mislim da ih je ka tim savezima prvenstveno, da ih je opredelila ljubav prema tom sportu i energija koju su uneli u sve to. Voleo bih da više ne govorimo o ljudima koji ne sede ovde sa nama i koji ne mogu da nam odgovore. Ali ono što ću podsetiti sve narodne poslanice i narodne poslanike ovde, vidim da se neko silno zabavlja kroz ovu diskusiju, ali ću vas podsetiti na reči Dragana Đilasa, koji se, ne jednom, već više puta, zahvalio i Ministarstvu sporta i omladine Vlade Republike Srbije i Vladi Republike Srbije i Aleksandru Vučiću na podršci koju je Vlada Republike Srbije dala Košarkaškom savezu Srbije i koje će dati i u organizaciji ovog kvalifikacionog turnira koji će siguran sam i biću jedan od najbučnijih navijača verujem, da naša košarkaška reprezentacija u Beogradu, već za nekoliko nedelja, ne znam tačno kada je zakazan turnir ili nekoliko meseci da overi vizu olimpijsku vizu za Rio, a da onda svi zajedno ovde navijamo i za košarkaše i za sam Savez da nas obraduju jednom od medalja.
Hvala. Želite po amandmanu?
Ja sam uvek za to da se svi oni ljudi koji su zaslužni za nešto što je ostvareno kao uspeh budu pomenuti. Naravno, da treba da postoji sinergija u radu svih institucija ove države na bilo kom polju.
Da li je to član 33?
Ali ono što je ovde problem na koji hoću da ukažem.
Poslaniče, molim vas da komunicirate sa mnom. Poslaniče, polako, komunicirajte sa mnom na član 33. Mislim da bih bila u toku pošto vidim da se odnosi nešto na sportske organizacije i brisanje, pa da mogu i ja da se uključim u tok sednice.
Da li mogu da nastavim?
Ako je o članu 33.
Jeste. Znači, drugi veliki problem koji nastaje iz ovog koncepta o kome se ovde govori, jeste upravo to što imate primere na lokalnim upravama, jednom sam pominjao to da postoje direktori, predsednici opština i tako dalje koji su uključeni u rad klubova, ali imate i drugi problem koji je vezan za ova koncept, a to je ako potpun isključite politiku iz ovih dešavanja dolazite do onog velikog praznog prostora gde nemate podršku, gde su ljudi ostali prepušteni sami sebi, a sistem ne postoji. Znači, klubovi koji funkcionišu u gradovima i opštinama, unutrašnjosti Srbije ispadaju iz rangova.
Poslaniče, molim vas o članu 33. inače ćemo preći dalje. To je moje pravo da vodim sednicu.
Uz svo uvažavanje, gospođo predsedavajuća, vi ste na to mesto seli pre tri minuta, uključite se u temu, dajete sebi za pravo da mi vi kažete da li ja govorim o amandmanu, a vi ste bili potpuno van rasprave čitav dan. Hvala.
Poslaniče, sada sedite zbog neukusnog komentara, zato što ja sve vreme pratim sednicu, a imam i mnogobrojne druge obaveze. Zahvaljujem.
Ali vaš pokušaj da sada vi nešto kao ubrzate sednicu je… Govorim o temi. Zbog čega ste mi isključili mikrofon?
Tako što želim da vodim tok sednice onako kako treba da izgleda sednica kada se raspravlja o amandmanima. (Jovan Marković, s mesta: Zbog čega ste ljuti? Zbog čega?) Moje je pravo, jer sam predsedavajući. Moje je pravo. Kada budete predsedavajući, vama ću dozvoliti i parlament će dozvoliti, naravno, vodite kakav vi imate senzibilitet ka vođenju sednice, načinu vođenja sednice. Zahvaljujem, daću vam po drugom amandmanu. O ovom amandmanu replike ne postoje. (Jovan Marković, s mesta: Poslovnik.) Izvolite, po Poslovniku. Koji član? (Jovan Marković, s mesta: Dajte mi reč pa ću da vam kažem.) Citirajte mi odmah da mogu da pratim. Koji član? Ne, da ću vam, ali citirajte mi član.
Član 108. stav 1.
Da, tačno. Šta piše?
Znači, pozivam se na Poslovnik, član 108. prvi stav, koji kaže da se o redu na sednici Narodne skupštine stara predsednik Narodne skupštine.
Tako je. Hvala.
Želim da ukažem na to da ste grubo prekršili Poslovnik, da ste mi oduzeli reč, iako sam pričao o temi, da niste dozvolili da kažem ono što je suštinski važno, ne samo za ovaj amandman nego i uopšte za zakon.
Član 108. stav 1. nisam, jer ste potvrdili ono što sam ja rekla.
Znači, gospođo predsedavajuća, koncept koji se ovde nudi, a koji vezan za…
Zloupotreba povrede Poslovnika. Dve minute manje za vašu grupu. Zahvaljujem. (Marko Jovanović, s mesta: Zbog čega?) Zahvaljujem, pročitajte dalje Poslovnik. Poslovnik nema samo član 108. stav 1. Hvala. Preći ćemo svakako na drugi amandman. Na član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić – Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju i Zeleni Srbije. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, poštovani građani, član 35. govori o tome da sportska organizacija može obavljati sportske aktivnosti i sportske delatnosti ako u skladu sa ovim zakonom i sportskim pravilima ima, pa ide taksativno nabrajanje: učlanjenje ili ugovorom angažovane sportiste, angažovane sportske stručnjake, obezbeđen odgovarajući prostor, odgovarajuću unutrašnju organizaciju i, tačka 5. kaže – osiguranu bezbednost sportiste i drugih učesnika pri obavljanju sportskih aktivnosti i delatnosti. Mi dodajemo: „i zaključene odgovarajuće ugovore o osiguranju od posledica nesrećnog slučaja u skladu sa ovim zakonom“. Vi ste nama odgovorili, gospodine ministre, da se ovaj amandman odbija sa obrazloženjem - predloženi amandman se odbija jer zaključenje odgovarajućeg ugovora o osiguranju je već deo osiguranja bezbednosti sportiste i drugih učesnika pri obavljanju sportskih aktivnosti i delatnosti, iz člana 35. stav 1. tačka 5. Predloga zakona, a što će bliže regulisati podzakonskim aktom iz člana 35. stav 2. Predloga zakona. Stav 2. kaže – ministar bliže uređuje uslove iz stava 1. ovog člana. Ono što sam hteo da vam kažem da, za razliku od drugih ministara, ovo vaše ministarstvo je davalo vrlo smislene, argumentovane, po vama, odgovore i obrazloženja, ali u ovom članu ste promašili. Mislim da ovo što smo mi tražili se ne sadrži u tački 5. stava 1. Ono što mi tražimo, to je da se potpisuju ugovori sa osiguravajućim kućama i da se osiguravaju sportisti od eventualnih povreda i nesrećnog slučaja. Druga je stvar što iz onih uvodnih napomena u razgovoru u načelu je bilo da sportske organizacije i klubovi nemaju para, pa je to dodatni trošak. To je drugo, ali onda to kažite. Znači, ovakav odgovor nije vezan adekvatno za naš amandman i ja mislim da bi ovaj amandman trebalo, ako ne prihvatate za sve, bar za određeni nivo…
Potrošili ste vreme grupe od grupe. Zahvaljujem. Reč ima ministar. (Blagoje Bradić, s mesta: Mogli ste mi bar dozvoliti da završim rečenicu.) Potrošili ste vreme grupe, plus pet, šest sekundi. (Blagoje Bradić, s mesta: Izvinjavam se za pet-šest sekundi.)
Kao što ste rekli, u članu 35. stav 1. tačka 5) – osiguranu bezbednost sportiste i drugih učesnika pri obavljanju sportskih aktivnosti i delatnosti. Smatramo da je „osigurana bezbednost“ širi pojam i sveobuhvatniji. Zbog toga smo u razmatranju odlučili da ne prihvatimo vaš amandman, jer bi daljim preciziranjem samo možda imali pleonazam, ali smatramo da „osigurana bezbednost“, kao termin, obuhvata sve one ugovore pa i o osiguranju. U daljem pravilniku, kao što ste i vi pročitali, ćemo detaljnije razraditi šta to obuhvata i šta će to biti pod moranjem, a i sam amandman je bio gramatički neispravan pa nismo mogli da ga uvrstimo. Ali, prvenstveno smatramo da ono što je predloženo je sveobuhvatnije kada je reč o osiguranju.
Hvala. Na član 36. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Jovan Marković, Vesna Martinović, Goran Ćirić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković.
Poštovani ministre, član 36. stav 1. je jedan od stavova koji su duboko odnosili na onu temu oko privatizacije o kojoj smo pričali u načelnoj raspravi. Imajući u vidu da je javnost Srbije očekivala, posle svih nemilih događaja koje smo imali pre svega na fudbalskim utakmicama, koje smo imali oko prodaje igrača, oko finansiranja klubova, oko toga ko više pomaže Zvezdu, ko Partizan, koji je politički uticaj koje stranke u tom finansiranju, očekivali smo da u ovom zakonu, ili bar paralelno sa ovim zakonom, pravite drugi zakon koji će rešiti to pitanje. Smatrali smo da svaki član ovog zakona na neki način mora da ima i tu notu privatnog ulaganja, podrške ulaganju u sport na svim nivoima. Kada smo razmišljali o ovom članu 36. stav 1, predložili smo da se izbaci ovaj termin: „nedobitna organizacija“. Znači, vi kažete – sportsko udruženje, u smislu ovog zakona, jeste dobrovoljna nedobitna organizacija, zasnovana na slobodi udruživanja itd. Mislim da je ovaj termin suvišan i da je određivanje ovog termina na neki način ograničavanje mogućnosti da se ulaže u sport. Ako bismo izbacili, po našem predlogu, ovakav termin, onda bismo otvorili tu mogućnost i kada bi to uporedili sa nekim članovima koje smo ranije predložili da se menjaju (oko članarina, oko ulaganja, oko dobiti tih klubova koji prodaju u nekom trenutku svoje sportiste), onda bismo došli i do toga da se možda na svim nivoima pokreće ta tema oko ulaganja, oko toga da ljudi imaju interes, oko toga da će u nekom trenutku oni moći da profitiraju na onome što rade i da bi to imalo smisla. Ne kažem da to treba da bude za sve sportove, za sve klubove, za sve primere, ali mislim da se mora ostaviti ta mogućnost u zakonu, da se u stvarima, u primerima, u slučajevima gde je to moguće ostavi ta mogućnost da se ljudi tu pronađu i da imaju interes. Hvala.
Reč ima ministar. Izvolite.
Svrha sporta nije sticanje dobiti pojedinca. Svuda u svetu, pa i kod nas, udruženja građana su nedobitna. Udruženja mogu da se finansiraju iz i sponzorstva, donacije ili iz drugih prihoda, ali svrha tih prihoda ne može da bude sticanje profita, već samo ulaganje u sport i u osnovnu delatnost. Apsolutno Predlog zakona prepoznaje mogućnost osnivanja i sportskog privrednog društva, koja kao oblik jesu adekvatna, što ste vi predložili u amandmanu. Mislim da, ako svi mi zajedno težimo ka profesionalizaciji, jeste nam cilj da imamo što više, pogotovo u profesionalnom sportu, sportskih privrednih društava. Zbog toga smo i stava da ne smemo da brišemo „neprofitne“ i „nedobitna“ jer udruženje prvenstveno za cilj ima da reinvestira sve ono što dobije u jednom vidu ulaganja u sport i ona jesu neprofitna svuda u svetu, pa i u Srbiji.
Hvala. Narodni poslanik Zoran Antić ima reč.
Dame i gospodo, šta to znači „nedobitna“? Dobit podrazumeva neku privrednu aktivnost. Što je suština Zakona o udruženjima, to smo promenili pre par godina, ne mogu da se bave nekom privrednom delatnošću. To su najčešće bili različiti bifei, organizacije nekih igara na sreću, ako se sećate, do pre par godina, i to su organizovali i sportski klubovi, različite vrste udruženja građana, to je nešto što je zabranjeno Zakonom o udruženjima jer je to bukvalno privredna delatnost. Na taj način podstiče se siva ekonomija, podstiču se nelegalni tokovi i sasvim je normalno da u Zakonu o sportu, to je isto jedna vrsta udruživanja, stoji i ova odredba i ta odredba, taj pojam nedobitnih, odnosi se pre svega na to. Naravno da svaki član može da donese svoja sredstva na različite načine, da pomogne sportska udruženja, ali samo udruženje ne može da se bavi nekom privrednom delatnošću. U tome je suština. Mislim da je naravno Vlada i Ministarstvo potpuno u pravu kada je odbila ovaj amandman. Hvala.
Hvala. Na član 45. amandman su zajedno podneli poslanici poslaničke grupe Boris Tadić – Socijaldemokratska stranka. Samo momenat, Ivan Karić, izvinjavam se, vas sam propustila.
Zahvaljujem se uvažena predsednice. Poštovani ministre sa saradnicima, uvažene koleginice i kolege, mi smo ovim amandmanom želeli da ukažemo na naziv novonastalog sportskog udruženja sa željom da se jasno razlikuje od naziva drugog sportskog udruženja. Kad smo dobili obrazloženje, da kažem, možemo da se saglasimo sa obrazloženjem, tako da naš poslanički klub danas učestvuje u ovoj raspravi i sa amandmanima koji su prihvaćeni i donekle hoćemo da branimo i one amandmane koji nisu možda dovoljno bili jasni ili postoji razlog zbog kojeg nisu prihvaćeni. Jedan od ovih amandmana delimično možemo da se složimo sa obrazloženjem zbog čega se ovaj amandman odbija. Možda nismo sasvim uzeli u obzir tu istorijsku komponentu da zaista, i vi ste ga naveli ovde, klub „Radnički“, postoji skoro u svakom gradu i u mom gradu postoji jedan „Radnički“ i da to može biti zaista problem, ali sa druge strane želja nam je zaista bila da damo akcenat na novonastala sportska udruženja i da bi trebalo ili da bi morala da se napravi razlika u nazivu, ne samo u odnosu na ostala sportska udruženja, već i u odnosu na sportska privredna društva. Svako novonastalo udruženje po ovome bi možda moglo da koristi neki prethodni naziv. To možda može da dovede u zabludu i želja nam je bila da ukažemo na tu problematiku, s obzirom, da smo se i u okviru poslaničkog kluba Socijaldemokratske stranke – Zajedno za Srbiju – Zeleni Srbije, konsultovali da je obrazloženje korektno i da zaista nismo možda sve uzeli u obzir, samo smo hteli dodatno da obrazložimo šta je bila naša želja, oko čega smo mislili da bi možda mogli da postignemo…
Hvala. Na član 46. amandman su zajedno podneli poslanici poslaničke grupe Boris Tadić – Socijaldemokratska stranka, Zeleni Srbije. Reč ima narodni poslanik Ivan Karić.
Zahvaljujem se uvažena predsednice. Poštovani ministre sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege, u ovom amandmanu imamo, da kažemo, malo drugačiju ideju i želja nam je da naziv sportskog udruženja ne može da sadrži reč ili reči koje vređaju javni moral ili koje su usmerene na rušenje ustavnog poretka i narušavanje teritorijalne celokupnosti Republike Srbije, itd. U ovom obrazloženju ovo malo zvuči zaverenički, ali mislili smo da se jasno odredi da određene reči ne mogu biti upotrebljavane u nazivu sportskog udruženja i da smo se koristili odrednicama koje sadrže Zakon o udruženjima i mislili smo da bi ovo trebalo da bude sadržano i u Zakonu o sportu. Takođe, u ovom obrazloženju vređanje javnog morala kao kategorije jeste rastegljivo i može da se tumači ovako i onako, ali smo uzeli primer kod matičarske službe kada matičar može da proceni da se eventualno dodeljivanjem nekog imena deteta koje je tek rođeno, može potencijalno dovesti u pitanje ili ugroziti budućnost i pravo tog deteta da nekim nakaradnim imenom zaista možemo da uvredimo javni moral. To nam je prevashodno bila ideja i možda može da se ostavi negde mogućnost da ipak neko ne može, da ne licitiram imenima koja mogu biti veoma duhovita u Srbiji, s jedne strane, ali mogu biti i veoma uvredljiva, ali možda smo mogli da pronađemo način da postoji zaštita. Hvala vam na pažnji i nastavljamo ovu razmenu argumenata.
Hvala. Reč ima ministar.
Prihvatili bismo amandman, ali zbog termina „javni moral“ nismo mogli, jer je osnovni problem što nema jasne definicije šta je to javni moral. Samo zbog nedefinisanja toga nismo smeli da prihvatimo, ali u suštini se slažemo sa vašom konstruktivnom idejom i podržavamo je, ali termin „javni moral“ u ovom trenutku ne prepoznajemo sa ograničenjima koje bi obuhvatili. Hvala.
Hvala. Na član 55. amandman su zajedno podneli poslanici poslaničke grupe Socijaldemokratska partija Srbije. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo prihvatili su amandman, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima Milena Bićanin.
Hvala uvažena predsedavajuća. Ministre, nisam imala priliku da učestvujem u velikoj raspravi. Bila sam zaista iz objektivnih razloga sprečena, ali moram da izrazim zadovoljstvo da ste od osam predloženih amandmana Socijaldemokratske partije Srbije usvojili sedam. Ovo je jedan u nizu, prvi koji se ovde pojavljuje i mi smo intervenisali na ove rokove u vezi sazivanja skupštine sportskog udruženja. Smatrali smo da su predloženi brojevi dana, da tako kažem, malo veći od onih koji realno u praksi mogu da se ostvare. U predloženom rešenju je navedeno da se skupština mora sazvati najkasnije u roku od 30 dana, a najduže do isteka 60-og dana. Međutim, vi ste zaista odlično razumeli, odnosno mišljenja su nam se poklopila. Pre svega, informaciona tehnologija omogućava jako brz pristup informacija, brzu informaciju o sazivanju sednice, dostavu materijala za pripremu sednice, tako da u cilju uspešnog rada jedne sportske organizacije i rešavanja problema o kojima se Skupština stara, mislili smo da ovi rokovi unapređuju efikasnost i zaštitu opšteg interesa sporta i organizacije kojom se i sportsko društvo bavi i naravno njen organ upravljanja, o bilo kom da govorimo. Hvala.
Hvala. Na član 56. amandman su zajedno podneli poslanici poslaničke grupe Socijaldemokratska partija Srbije. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo prihvatili su amandman, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 58. amandman su zajedno podneli poslanici poslaničke grupe Socijaldemokratska partija Srbije. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo prihvatili su amandman, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Hvala. Na član 62. amandman su zajedno podneli poslanici poslaničke grupe Socijaldemokratska partija Srbije. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj, informatičko društvo prihvatili su amandman, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Milena Bićanin.
Hvala. Ovaj član 62. koji govori da članovi organa sportskih udruženja solidarno odgovaraju za štetu koju svojom odlukom prouzrokuju i ja sam zaista ministre jako lična i kažem kao stranka, kao poslanička grupa smo zadovoljni što ste usvojili ovaj naš amandman sa kojim, da kažem, našim razumevanjem. Ljudi kada donose odluke vode se različitim motivima. Sam čin glasanja ne znači da ste zaista u tom trenutku na pravi način razmislili i da imate pravi razlog za donošenje takve odluke. Ukoliko iskoristite svoje građansko pravo da iznesete mišljenje, a ovim amandmanom se to zaista omogućava, ukoliko na taj način omogućite i skrenete pažnju ostalim članovima skupštine ili bilo kog organa tog tela, da razmisle još jednom o rešenju koje se nudi, da li je ono pravovremeno. Vi zaista koristite mogućnost da svom sportskom društvu, odnosno udruženju omogućite jednu kvalitetnu i dobru odluku. Rekla bih to se kreće u pravcu jedne dobre grčke stare tradicije. Oni su imali zakon protiv loših zakona, ukoliko imate lošu nameru, bićete kažnjeni. Ovde se ta namera sprečava i to je jako dobro i pozitivno. Hvala vam zbog razumevanja.
Hvala. Amandman je usvojen, da ponovim. Na član 67. amandman su zajedno podneli poslanici poslaničke grupe Boris Tadić - Socijaldemokratska partija Srbije, Zeleni Srbije. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, amandmanom smo pokušali da izmenimo član 67, a član 67. govori o upisu u registar. I vi kažete – u registar se upisuje oblik organizovanja sportskog udruženja. Dalje, naziv, sedište i adresa sportskog udruženja sportska grana, sportska disciplina, podaci o zastupniku. Mi predlažemo da se podaci o zastupniku promene i da glase „podaci o osnivaču, o zastupniku i članovima upravnog i nadzornog odbora“. Predlažemo da pored broja računa „izmene i dopune Statuta“ se zamene rečima „podneti redovni godišnji finansijski izveštaj“, jer smatramo da je u ovom registru, pored toga što u APR se podnosi godišnji izveštaj, potrebno radi veće transparentnosti i uvida javnosti u poslovanje dopuniti ovaj član da se i redovni godišnji finansijski izveštaj objavljuje na ovoj internet strani. U stavu 2. kažete da registar sadrži sledeće podatke: Akt, i to skraćeni naziv, naziv na jeziku i pismu nacionalne manjine, naziv u prevodu na strani jezik itd, a mi predlažemo da iza zabeleške podataka od značaja i pravni promet se dodaju reči: „Naziv i matični broj privrednog društva i druga pravna lica čije je sportsko udruženje osnivač“. To predlažemo iz prostog razloga jer proširenje podataka koji se obavezno upisuju u registar tako što bi se u registar unosili podaci o osnivačima udruženja, ali i o članovima upravnog i nadzornog odbora udruženja. Time bi povećali transparentnost, a uz objavljivanje finansijskog izveštaja omogućili širi uvid u poslovanje klubova. Vi ste ovo odbili sa obrazloženjem da… [[isključen mikrofon.]]
Vreme, hvala. Dala sam vam sedam sekundi više. Reč ima ministar.
Ovi podaci se ne unose ni u opšti registar udruženja. Radi se o podacima o ličnosti koji bi mogli da budu zloupotrebljeni. Osnivači su obični članovi i imaju ista prava i obaveze kao i svi drugi članovi tog udruženja. Podaci o finansijskim izveštajima se već vode u posebnom registru, pa smatramo da dupliranje nije potrebno. To je što se tiče stava 1, a što se tiče stava 2. podaci o osnivačima privrednih društava se vode u registru privrednih društava i suštinski nije potrebno, jer imamo jedinstvenu bazu podataka koju i razrađujemo i širimo i pravimo kao obaveznu. O svim organizacijama u oblasti sporta to je navedeno u članu 65. stav 7. Hvala.
Hvala. Na član 70. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić-SDS, ZZS, ZS. Reč ima Ivan Karić.
Zahvaljujem se, uvažena predsednice. Poštovani ministre sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege, u članu 70. naša želja je bila da sportsko udruženje bude obavezno da na svojoj zvaničnoj internet prezentaciji objavi najkasnije do 31. januara tekuće godine iznose ostvarenih prihoda u prethodnoj godini zaključno sa 31. decembrom prethodne godine, i to za svaku vrstu prihoda iz stava 1. Donekle nam je jasno vaše obrazloženje, ali s obzirom da ipak živimo u 21. veku, ja i ne vidim koji bi bio interes kluba da nema internet prezentaciju i za mene je nezamislivo da bilo ko nema danas zvaničnu prezentaciju da se radi o klubu, pa čak i ljudi, pojedinci imaju svoje internet prezentacije, ali smo spremni i da predložimo nešto što se nisam setio da vam predložim kod onog prethodnog amandmana o kome smo razgovarali. Hajde, da kažem, preoblikujemo ovaj amandman, a to valjda imamo pravo, pa da možda ne bude taj amandman, ideja je naša, ali hajde nek ovaj amandman se prihvati. Ako vi nama kažete, da kažem, kao u obrazloženju, da je problem što se predlaže javno objavljivanje samo prihoda, a ne i rashoda. Evo, spremni smo da preoblikujemo amandman da se prikažu i prihodi i rashodi i da vidimo ako je takav amandman prihvatljiv, mi smo spremni da ga ustupimo i Vladi ili možda Odboru nadležnom za ovo, da razgovaramo o jednom takvom amandmanu, jer ako je suština obrazloženja zbog čega se ne prihvata to što smo predložili samo jedan deo prihoda, a ne i rashode. Tako da je to moglo biti oko onog javnog vređanja javnog morala. Dajte, da nađemo drugu reč, ako je amandman prihvatljiv i nek to bude amandman Odbora. Mi smo spremni kao poslanička grupa da to prihvatimo.
Hvala, vreme. Na član 71. amandman su zajedno podneli poslanici poslaničke grupe Boris Tadić-SDS, ZZS, Z S. Reč ima narodni poslanik Ivan Karić.
Zahvaljujem se, uvažena predsednice. U delu kada govorimo o članu 71. i o našim idejama da predložimo ovaj amandman, da malo možda smanjimo nadležnosti lokalne samouprave ili da upliv lokalne samouprave bude malo drugačiji. Imali smo ideju da se izbriše prenošenje osnivačkih prava na jedinicu lokalne samouprave na čijoj teritoriji klub ima sedište ili u stavu 8. da se prepusti lokalnoj samoupravi da bira organe privrednog društva. Čak i u vašem obrazloženju, da kažemo, ima dovoljno razloga da se o ovakvom amandmanu razmisli, jer kažete u svom obrazloženju, koje je zaista opširno i dugačko, da je opšte poznato da u velikom broju opština i gradova u Srbiji postoje tzv. gradski klubovi koje grad, opština tretira kao svoj klub, finansira ih skoro u potpunosti i daje svoje predstavnike na formalan ili neformalan način u organe upravljanja tih klubova, bez obzira što su oni registrovani kao sportska udruženja. Takvo stanje je neodrživo i neprihvatljivo, pogotovo kada su u pitanju profesionalni sportski klubovi. Naša ideja delimično jeste bila ovo što vi u obrazloženju kažete ili konstatujete. Imali smo tu ideju da možda smanjimo upliv jedinica lokalne samouprave ili možda u nekom budućem procesu privatizacije taj deo koji je u nadležnosti jedinice lokalne samouprave, da o tome možda porazgovaramo, ali ovaj iscrpni odgovor nas dovodi možda u tu nedoumicu, a mi imamo dobre, pozitivne uticaje.
Reč ima ministar.
Izvinjavam se što sam kratko morao da izađem. Pokušaću da kratko odgovorim i da se vratim, ako mogu, na prethodni. Što se tiče mogućnosti, ako ne može da posluje organizacija, može da prenese prava i obaveze. Pravno je prihvatljivo i postoje rešenja u svetu koja su dala pozitivne primere kada se o ovome radi i upravo smo se vodili tim pozitivnim primerima. Nismo mogli da nađemo negativne primere u toj oblasti. Uzimajući u obzir ceo zakon i upravo sređivanje finansiranja sporta na lokalu, kada smo opredelili da 20% sredstava za sport ne može da se da više, izvinjavam se, od tih 20% jednoj organizaciji, morali da otvorimo mogućnost klubovima koji žive od jedinica lokalne samouprave i nije tajna ako kažem da su u raspravama u Novom Pazaru, Nišu i u drugim mestima gradonačelnici govorili da su to klubovi koje oni finansiraju mnogo više od tih 20% i da će se sport ili taj klub ugasiti, a koji ima ogromnu tradiciju za tu jedinicu lokalne samouprave. Imajući u vidu da ne urušimo, hajde da budemo otvoreni, prvu fudbalsku ligu, jer većina klubova u prvoj fudbalskoj ligi se finansira sa više od 20% sredstava koje se opredeljuju za sport. Morali smo da damo mogućnost da jedinica lokalne samouprave može da preuzme prava i obaveze, ali ponavljam, u slučaju da prvo sportsko udruženje izglasa na Skupštini da želi da prenese, a onda da se izglasa u Skupštini jedinice lokalne samouprave da žele da prihvate. Samim tim dajemo mogućnost lakšeg finansiranja i mogućnost javnog privatnog partnerstva.
Na član 73. amandman su zajedno podneli poslanici poslaničke grupe Boris Tadić-SDS, ZZS,ZS. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Dakle, član 73. kaže – sportsko udruženje vodi poslovne knjige i podnosi finansijski izveštaje u skladu sa propisima u računovodstvu. Sledeći stav kaže – godišnji finansijski izveštaji iz sportskog udruženja pojavljuju se na internet stranici Agencije, u skladu sa zakonom. Mi smo dodali da – sportsko udruženje je dužno da objavi na svojoj zvaničnoj internet prezentaciji redovni godišnji finansijski izveštaj, najkasnije narednog dana od dana podnošenja izveštaja nadležnog organa. Vi ste odbili amandman sa obrazloženjem da predloženi amandman se odbija kao necelishodan, imajući u vidu da ne postoji zakonska obaveza za sva sportska udruženja da imaju zvaničnu internet prezentaciju, a da je transparentnost finansijskog poslovanja obezbeđena obaveznim objavljivanjem godišnjeg finansijskog izveštaja sportskih udruženja na internet stranici Agencije za privredne registre. Znate šta ministre, u 21. veku, normalno je da svi imamo internet prezentaciju, pa i sportska udruženja. A, zašto smo tražili da bude na njihovoj internet prezentaciji? Pa, sami ste rekli da gro sportskih klubova u Srbiji se finansira iz budžetskih para. Radi veće transparentnosti, ne vidim razlog zašto pored Agencije za privredne registre i obaveze objavljivanja finansijskog izveštaja na njihovoj stranici, ne bude i na prezentaciji udruženja, kako bi građani, od čijih para se finansira taj sport, mogli da vide kako se taj novac troši. Mislim da jeste malo veća obaveza za klubove, ali je korisno da bi ljudi, čiji se novac troši za bavljenje tim sportom, mogli da vide kako ljudi koji vode taj klub upravljaju njihovim novcem. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima ministar.
Nije propisano da svi imaju obavezu da imaju internet sajt i moram da vam kažem da i ako je to normalno u današnje vreme, kada krenete po manjim sredinama, kada dođete u te klubove, pogotovo u one seoske fudbalske klubove, ako smem tako da se izrazim, nemaju mogućnost da imaju internet prezentaciju i internet sajt. Mislim to je objektivna okolnost današnjice, a u APR-u će svakako morati da objavljuju i biće dostupni tamo, čime je obezbeđena transparentnost i na sajtu APR-a može da se vidi. Ta obaveza već postoji za sve direktne i indirektne budžetske korisnike koji dobijaju sredstva iz javnih izvora, prema članu 8. stav 1. Zakona o budžetskom sistemu. Pa, je nejasna veza sa zahtevom da to rade i oni klubovi koji ne primaju javna sredstva. Znači, mi smo naglasili transparentnost apsolutno, ali hajdemo da ne namećemo i onima koji nemaju obavezu to da rade, jer postoje klubovi koji se finansiraju samo od članarina i ne primaju sredstva iz javnih prihoda.
Na član 74. amandman su zajedno podneli poslanici poslaničke grupe Boris Tadić-SDS- ZZS-ZS. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Dakle, član 74. kaže – sportsko udruženje koje se takmiči u nacionalnom, odnosno profesionalnom sportskom takmičenju, vodi poslovne knjige i podnosi finansijski izveštaj u skladu sa propisima o računovodstvu koji se odnose na privredna društva. Revizija finansijskih izveštaja sportskih udruženja iz stava 1. ovog člana vrši se u skladu sa propisima o reviziji koji se odnose na privredna društva. Sledeći stav kaže – revizorski izveštaj iz stava 2. ovog člana objavljuje se na internet stranici Agencije. Mi smo predložili da, sledeći stav kaže – sportsko udruženje iz stava 1. ovog člana dužno je da objavi na ovoj zvaničnoj internet prezentaciji revizorski izveštaj iz stava 2. najkasnije narednog dana od dana podnošenja izveštaja nadležnom organu. Vi ste obrazložili da predloženi amandman se odbija, kao necelishodan, jer je transparentnost finansijskog poslovanja u dovoljnoj meri obezbeđena obaveznim objavljivanjem revizorskih izveštaja na internet stranici APR. Ministre, transparentnosti nikada dosta. Ako seoski klubovi nisu imali mogućnost da objavljuju na internet stranici, jer nemaju, sportska udruženja koja se takmiče u nacionalnom, odnosno profesionalnom sportskom takmičenju imaju internet prezentaciju. Ja mislim da bio mogli da prihvatite ovo. Kažem, nikad dosta transparentnosti, ništa ne škodi, ono što pošalju Agenciji, jednim klikom na kompjuterskom dugmetu imaju da pošalju i na svoj sajt, tako da ljudi imaju mogućnosti da imaju uvid u njihovo poslovanje.
Hvala. Reč ima ministar.
Revizorski izveštaj moraju da imaju profesionalni klubovi, klubovi koji se takmiče u najvišem rangu takmičenja. Ti revizorski izveštaji moraju da se objavljuju u APR. Izveštaj objavljen na sajtu APR je jedini merodavan i validan i štitimo tačnost tog dokumenta, jer kako bi. Može klub da objavi svoj revizorski izveštaj, ali da li je on tačan mi to ne znamo. Jedino što je tačno je kada uđete na sajt APR i zbog toga smatramo da je nepotrebno uvoditi takav vid transparentnosti, jer već onaj koji ima pristup internetu i koji ima želju da vidi revizorski izveštaj, bolje da ode na sajt APR nego da razmišlja da li je validan taj revizorski izveštaj koji je objavio isti taj klub. Hvala.
Na član 78. amandman je podneo narodni poslanik Žika Gojković. Na član 86. amandman su podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Jovan Marković, Vesna Martinović, Goran Ćirić, Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković.
Poštovani ministre sa saradnicima, ovaj amandman koji smo podneli se takođe tiče rokova i smatrali smo, bez obzira što su se vaši saradnici koji su uradili veliki posao na pripremi ovog zakona i potrudili se da dobro obrazlože odgovor za odbijanje ovog amandmana i da se pozovu na rokove vezano za APR. Mi smo smatrali da je jako važno zbog svih problema koji građani Srbije imaju po pitanju odgovora administracije, po pitanju rešenja, po pitanju žalbi koje upućuju raznim nivoima vlasti, da se precizira i ovo vreme koje se tiče odgovora na rešenja agencije. Imajući u vidu da građani Srbije na svakom koraku imaju sve veće probleme zbog toga što se administracija povećala u poslednjih nekoliko godina, a oni imaju situaciju u svakodnevnom životu da ne dobijaju odgovore na svoje žalbe, imamo poslednje primere koji su vezani za Zakon o ozakonjenju, za Zakon o planiranju i izgradnji, za mnoge druge zakone, gde ljudi prosto nemaju više načina kako da se bore sa administracijom i sa državom. I to što su neki politički kadrovi ušli u neke institucije govori samo o tome koliko je država postala neefikasna. Ovde se radi o sportu. Vrlo često imate situaciju da su klubovi koji su prošli kroz teške faze, pre svega finansijskog poslovanja došli u jako kritične situacije i još ako bi čekali da se država odluči, odnosno institucije u ovoj državi da im odgovore ne znam koliko meseci na njihove žalbe, onda bi to bilo prosto jedno unižavanje njihovog postojanja i funkcionisanja. Hvala.
Na član 88. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Jovan Marković, Vesna Martinović, Goran Ćirić, Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković.
Poštovani ministre, ovaj član se odnosi na postupanje likvidacionih upravnika u postupku gašenja sportskih klubova i u stavu 2. se kaže da finansijski izveštaj sastavljen sa danom završetka likvidacije i izveštaj o sprovođenju likvidacije odobrava skupština sportskog udruženja. Ako se skupština udruženja ne sastane ili ne održi zbog nedostatka kvoruma, likvidacioni upravnik završava postupak likvidacije i bez odobrenja. Tražili smo da se ovaj postupak ipak radi uz saglasnost ministarstva. Imajući u vidu da sam uvek za to da se postupci rade transparentno, da se ministarstvo na neki način uključi u smislu da daje saglasnost na neke procedure i imajući u vidu koliko je loše postupanje bilo nekih pojedinaca iz raznih perioda, iz raznih slučajeva, pa i u sportu i sportskim klubovima, nedopustivo je da se neki ljudi, neka udruženja i neki sportski klubovi prepuste stihiji, sami sebi. Recimo, u slučaju da je došlo do promene političke strukture ili vlasti kao što je to bilo pre nekoliko godina, da dođe do toga da se ugrozi funkcionisanje sportskog društva, pa onda je upravo zbog ovakvih odluka koje donosimo i to sportsko društvo prepušteno samo sebi, dolazimo u situaciju da taj likvidacioni upravnik vrlo olako završava postupke, a možda to i ne bi trebalo da bude tako. Ja sam uvek za to da se borimo i da damo šansu ljudima da u određenom trenutku prežive, da se napreduje, da se razvijaju itd. i ako se ne bude ministarstvo uključilo u ove postupke i ako budemo dozvolili da se na jedan olak način rešavaju slučajevi, doći ćemo do toga da mi budemo statistika, da mi kao ministarstvo i država samo overavamo neke procene i neke postupke koji u stvari nemaju neke velike životne važnosti. Hvala.
Reč ima ministar.
Slažemo se sa vama. Ovde konkretno za ovaj član zakona je reč o dobrovoljnom gašenju udruženja, a ne suprotno. Ministarstvo omladine i sporta nije nadležno da učestvuje u postupku livkidacije. Zbog toga nismo u mogućnosti da prihvatimo, jer ne vidi se smisao traženja odobrenja u situaciji kada se klub gasi i kada članovi, pa oni su već odlučili da žele da klub ne postoji. Ne možete više okupiti te članove, ne možete uticati na njih i motivisati ih da održe skupštinu da bi došlo uopšte do odluke. Samim tim smo stava da kada je dobrovoljno gašenje u pitanju, nema potrebe uplitati ni ministarstvo niti davati ovu mogućnost.
Zahvaljujem. Po amandmanu narodni poslanik Jovan Marković. Izvolite.
Evo šta je bio motiv da predložim amandman, mada sam znao da će otprilike i obrazloženje biti ovakvo kakvo smo čuli i uvažavam da je to obrazloženje koje je vezano za većinu primera, a moj amandman je bio upravo vezan za one specifične primer koji mogu da budu analizirani kao primeri lošeg postupanja, pa da to negde imate u vidu. Recimo, primer iz Užica. Imali smo FK „Sloboda“ koji je igrao prvu ligu, napravili smo lep stadion, najlepši stadion u zapadnoj Srbiji, u to vreme možda i u Srbiji, da bismo pratili sportske rezultate u fudbalu. U to vreme kada smo napravili taj sportski kompleks selektor reprezentacije je bio gospodin Antić, kapiten reprezentacije je bio Vidić iz Užica, imali smo sjajnu atmosferu da napravimo te uslove, sportske uslove da bi se „Sloboda“ podržala i da bi igrali ne samo prvu ligu, nego i evropska takmičenja. Posle dve godine od završetka tog objekta desilo se da je promenjena vlast u gradu Užicu, došao je drugi gradonačelnik, posle i treći i ljudi su procenili u datom trenutku da je najbolje da se ugasi sportski klub „Sloboda“ zbog toga što su oni ispali iz prve u drugu ligu i zbog toga što je, ne znam ni ja, dugovi su veliki, problem u funkcionisanju, privrednici odustali od finansiranja, politika više ne sme da se meša u sport. Oni su procenili da je to preveliki zalogaj za njih. Znate li koja je preporuka na skupštini tog FK bila u momentu kada imate prekretnicu u funkcionisanju da li će da nastave u drugoj ligi ili neki drugi model? Preporuka politike u gradu Užicu je bila da se taj FK ugasi, odnosno da krene od zone, od beton lige. Zbog toga govorim da upravo imate momente i situacije kada neki ljudi hoće prosto da idu nekim drugim pravcem, nekim drugim konceptom, a to onda potpuno urušava i funkcionisanje i sve ono što je bilo i prošlost i budućnost. Na to se odnosilo ovo na šta sam hteo da ukažem. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ljubica Mrdaković Todorović.
Poštovani gospodine ministre, apsolutno podržavam vaše objašnjenje zašto treba odbiti predloženi amandman. Naime, član 88. Predloga zakona o sportu je vrlo precizan i vrlo jasan i u stavu 2. vrlo eksplicitno je navedeno kada i u kojim situacijama likvidacioni upravnik završava postupak likvidacije i bez odobrenja. Tako da smatram da je ovaj predloženi amandman suvišan. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 91. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i mr dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Ivan Karić.
Zahvaljujem se. Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, uvažene koleginice i kolege, možda smo ostali nedorečeni, samo mi dozvolite jednu rečenicu oko amandmana na član 70. Nama nije važno da bude prihvaćen naš amandman. Ako je ideja prihvatljiva, ako finansiramo iz javnih sredstava, neka budu u obavezi samo oni koji dobijaju javna sredstva da objave i ulaz i izlaz i do kraja rasprave možemo da definišemo taj amandman ili kao Vlada ili kao Odbor za sport. Ne znam da li smo tog trenutka bili sasvim jasni. Što se tiče člana 91. SDP, ZZS i ZS su predložili da je zabranjeno delovanje sportskog udruženja usmereno na nasilno rušenju ustavnog poretka i narušavanje teritorijalne celokupnosti Republike Srbije, kršenje zajemčenih ljudskih ili manjinskih prava, podsticanje neravnopravnosti, netrpeljivosti po verskoj, nacionalnoj i drugoj pripadnosti ili opredeljenju. Iako moram da priznam da za Zelene vrlo često može da bude problem ograničavanje slobode, ali zaista u poslednje vreme smo i svedoci da neke slobode određenim grupama ili određenim ljudima daju za pravu da svojom slobodom ugrožavaju nečiju slobodu. Mi smo kao poslanička grupa zahvalni na usvajanju ovog amandmana. Možda nekad neka restrikcija ili ograničenje slobode može da dovede da sloboda uslovno rečeno bude veća, kažem, iako za Zelene Srbije to izgleda kao mala kontradiktornost, s obzirom na vreme u kome se nalazimo, možda zaista neko shvatanjem svoje slobode može da ugrozi neku versku, nacionalnu, rasnu, manjinsku slobodu. Hvala vam što je Vlada prepoznala našu želju i nastavićemo sa ovakvim amandmanima, bez obzira što nekada zaista postoje razlike koje su evidentne. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Vanja Udovičić. Izvolite.
Pričaćemo definitivno, ali ta obaveza postoji prema Zakonu o budžetskom sistemu i Predlog zakona član 130. stav 5. Što se tiče amandmana na član 91, naše rešenje je preuzeto u potpunosti iz člana 53. stav 3. Ustava Republike Srbije, ali prihvatili smo predlog amandmana kojim se vrši izjednačavanje sa Zakonom o udruženjima, jer je to sveobuhvatnija razrada ustavnog načela koja može da bude korisnija u praksi. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Podržavam ovaj amandman, jer se na ovaj način pojačava smisao člana 91. Zakona. Zapravo se kompletnije reguliše onemogućavanje delovanja sportskih udruženja u pravcu kršenja ljudskih i manjinskih prava ili izazivanja i podsticanja neravnopravnosti, mržnje i netrpeljivosti zasnovane na rasnoj, nacionalnoj, verskoj i po drugim osnovama i u drugoj pripadnosti zapravo. Dobro je što je omogućeno da se prihvatanjem ovog amandmana, pa i niz drugih, poboljšava inače dobar Predlog zakona, samo što kao i kod niza drugih zakona mi imamo velikih problema u sprovođenju zakonskih normi. Na žalost, za poštovanje pomenutih važnih društvenih normi u opštini Preševo ima veoma malih mogućnosti, jer aktuelne sportske aktivnosti u ovoj ekstremno nerazvijenoj opštini su drastično redukovane i u nižem nivou su nego čak 30-tih godina prošlog veka. Tada je funkcionisao u Preševu FK koji se takmičio sve do Niške zone, a sada imamo samo tri seoska kluba koji se takmiče u najnižem rangu u Pčinjskom okrugu, a oni utakmice održavaju, igraju samo na igralištu u selu Bukurevac, koje ne može čak ni da ogradi teren, igralište, jer nikako ne mogu da obezbede sredstva ni od opštine, ni od famoznog Koordinacionog tela koje funkcioniše tamo, koliko, 15, 16 godina za ove opštine, pa ni od ministarstva, gde su prošle godine konkurisali. Uglavnom se takmičenje u ovoj opštini sa tridesetak hiljada stanovnika organizuje u malom fudbalu. Doduše, ima tih asfaltiranih sportskih terena za mali fudbal i košarku. Škole imaju sportske sale, ali veoma slabo opremljene sa adekvatnom opremom. Nažalost, najveća škola sa 1.700 učenika ima sportsku salu u kojoj ne može normalno da se odvija bilo koja sportska aktivnost jer je toliko amortizovana, propao je parket i deca su više ugrožena nego što mogu da obavljaju sportske aktivnosti. Verujem da ima opština sa tolikim brojem stanovnika koje nemaju ni sportsku salu. Tu je sad taj problem, da imamo drastičan nivo odvijanja sportske aktivnosti i onda i veoma slabe mogućnosti da se te norme koje reguliše ovaj član sprovode u praksi, da se i u tom planu omladina obrazuje i vaspitava, pored onoga što sport ima u razvoju dece, omladine, zdravstvenom i svakom drugom pogledu. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 92. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i mr doktor Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, evo, napokon, posle dužeg vremena da se složimo oko jednog amandmana koji govori o sportskim privrednim društvima i on kaže da sportsko privredno društvo mogu osnovati fizička ili pravna lica, da neto dobit koji u tekućoj godini ostvari društvo iz stava 1. ovog člana mora biti najmanje 70% reinvestiran u sportske delatnosti toga društva, da ispunjenost uslova ovog člana utvrđuje rešenjem sportski inspektor u okviru inspekcijskog nadzora, da isto lice ne može direktno, posredno ili preko povezanih lica u smislu zakona kojim se uređuju privredna društva biti vlasnik, odnosno imati udela ili akcije u više od jednog sportskog privrednog društva u istom stepenu takmičenja, da udele, odnosno akcije sportskog privrednog društva ne mogu direktno, posredno ili preko povezanih lica da imaju lica čiji poslovi i aktivnosti mogu neposredno da utiču na takmičenje u odgovarajućoj grani sporta, odnosno stepenu takmičenja, misli se na sportske sudije, sportski posrednici, sportisti, treneri itd, kao i vlasnici sportskih kladionica, a mi smo dodali, što je Ministarstvo prihvatilo – i zaposleni u sportskim kladionicama. Dodali smo i nov stav, koji kaže da lice koje ima udela ili akcije u sportskom privrednom društvu, a koje je izabrano ili je imenovano na javnu funkciju ili na funkciju u organu političke stranke, dužno je da u roku od 30 dana od dana izbora ili imenovanja, upravljačko pravo na osnovu udela ili akcija prenese na pravno ili fizičko lice koje nije sa njim povezano lice, da ih ono u svoje ime a za račun funkcionera vrši do prestanka javne funkcije, odnosno funkcije u organu političke stranke i da o ovom prenosu obavesti sportsko privredno društvo. Predložili smo to iz prostog razloga jer smo želeli da sprečimo sukob interesa i politizaciju u sportu, o čemu smo saglasni da treba maksimalno smanjiti i isključiti iz sporta.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Vanja Udovičić. Izvolite.
Prihvatanje ovog amandmana je vezano za prihvatanje amandmana na član 33. i predstavlja funkcionalnu celinu, kada je reč o depolitizaciji u sportu. Hvala vam na predloženom amandmanu.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 93. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Jovan Marković, Vesna Martinović, Goran Ćirić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković.
Poštovani ministre sa saradnicima, mi smo kroz sve amandmane koje smo podneli u čitavom ovom predlogu zakona ukazivali na to da je jako važno da postoji ta sinergija između ministra, odnosno ministarstva i sportskih organizacija, granskih saveza, lokalnih itd, i smatrali smo uvek da saglasnosti na određene procedure moraju da daju predstavnici ministarstva. U ovom slučaju, u stavu 3. se kaže: „Na samostalno obavljanje sportske delatnosti primenjuju se propisi kojima se uređuje preduzetništvo, ako ovim zakonom nije drugačije određeno. Ministar propisuje bliže uslove iz stava 2. ovog člana“. Upravo kako bi smo, čini mi se, iskoristili tu šansu, vi ste u odgovoru koji ste dali u obrazloženju rekli da je to gotovo nemoguće da se od 132 granska saveza sada svi uključe pa da vam daju svoje predloge i sugestije, na osnovu kojih ćete vi propisivati uslove. Mi smo smatrali da je upravo cilj da se podigne taj nivo i da od 20 granskih saveza koji trenutno funkcionišu, hajde da kažemo, pod kontrolom, sa jednim dobrim partijskim odnosom, da se taj broj i nivo podiže. Ako biste iskoristili ovaj naš amandman, došli bismo u situaciju da to bude jedna vrsta obaveze i da svi granski sindikati daju svoje primedbe, daju svoje predloge, a da vi kao ministarstvo to usvajate ili dajete saglasnosti na njih. U slučaju da je to nemoguće za svih 132, onda ćemo da kažemo da svi oni koji predaju do nekog trenutka, dobiće saglasnost, a oni koji to ne mogu da rade u nekom periodu, ili da dobijaju dodatne rokove ili druga vrsta ograničenih obaveza, kako bi se njihov stepen uključenosti u ovaj zakon povećao. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Vanja Udovičić. Izvolite.
Pošto se radi o preduzetniku koji obavlja delatnost, u praksi bi značilo da, kada bi jedan preduzetnik iznajmljivao opremu, i za tu delatnost bi morali da tražimo saglasnost od 132 saveza. Zato smo napisali u obrazloženju da je to nemoguće u praksi, jer sada za onog ko hoće da obavlja bilo kakvu delatnost, dok sakupimo mišljenja svih saveza, mislim da je i funkcionalno u današnje vreme to nemoguće, jer samim tim se produžava rok davanja saglasnosti. Mislimo da je to u ovom trenutku nefunkcionalno. Iz čistog tog primera, nismo bili u mogućnosti da prihvatimo vaš amandman. Hvala vam.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? Na član 94. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Gordan Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i mr doktor Blagoje Bradić. ovac i Vesna Marjanović. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, podneli smo amandman na član 94, a on kaže da se posredovanjem prilikom prelaska sportista, odnosno sportskog stručnjaka iz jedne u drugu sportsku organizaciju i prilikom zaključenja ugovora između sportista, odnosno sportskog stručnjaka i sportske organizacije, može baviti privredno društvo, preduzetnik u oblasti sporta itd. U dozvoli za rad organizacije za sportsko posredovanje unose se odgovarajući podaci o ličnosti iz člana 5. stav 2. ovog zakona. Dalje kaže član da dozvola za rad izdata organizaciji za sportsko posredovanje od strane nadležnog međunarodnog sportskog saveza smatra se važećom dozvolom za rad iz stava 1. ovog člana za vreme za koje je izdata. Onda novi stav kaže da se ugovor o posredovanju sa sportistom koji nema potpunu poslovnu sposobnost može punovažno zaključiti samo uz prethodno pisanu i overenu, u skladu sa zakonom saglasnost oba roditelja, odnosno staratelja. Mi smo dodali – odnosno, jednog roditelja sa kojim se živi. Amandman se predlaže jer smo ga usaglasili sa amandmanom koji smo predali na član 10, uz vaše obrazloženje zbog čega ga niste prihvatili.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? Na član 96. amandman je podneo narodni poslanik Žika Gojković. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Žika Gojković. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsedavajući. Ovo je još jedan amandmana koji sam podneo kada je u pitanju zakon o sportu. Radi se o članu 96. koji reguliše postojanje sportskih društava kao posebnog sportskog nadudruživanja, koji suštinski ne služi za bilo kakvu sportsku delatnost osim za razne marifetluke unutar sportskog života, što smo imali prilike da vidimo u prošlosti. Predlog je da se brišu sva tri predložena stava u zakonu i da se umesto njih uvedu nova četiri koja bi samo služila za bliže uređenje prestanka rada sportskih društava kao posebnih, kao što sam i rekao nadudruženja i parasportskih organa. Pretpostavio sam, da će ova izmena da izazove veliku pažnju i da se time u stvari pokušava ugasiti nešto što dugo godina traje, ali moja želja je da se ugasi nešto što u stvari udara u srž gluposti koje postoje u sportskom životu. Znam da ima puno onih koji se ne slažu samnom, ali vrlo često iz potpuno prizemnih razloga da je to jednostavno nešto što je postojalo ranije i da treba da postoji i u buduće. U prilog tome pomenuo bih jednu malu činjenice koju mali broj ljudi zna, a to je da su klubovi suštinski privatno vlasništvo udruženih članova tog kluba i da nemaju nikakvo državno vlasništvo. Šta sam ovim amandmanom hteo da kažem? Imamo primere sportskih društava Crvene zvezde i Partizan. Uzgred, sportista sam bivši, i čovek koji izuzetno poštuje klubove Partizan i Crvenu Zvezdu, volim da gledam i košarku i fudbal, ali ono što ne volim da gledam to su prevare u tim klubovima. Znači, kada bi došlo do toga da sud pokrene postupak protiv tih klubova zbog dugova od više desetina miliona evra, pored čelnika klubova koji bi bili tuženi za nanetu štetu, bili bi tuženi i svi članovi kluba kao solidarni dužnici. Mogli bi da se spasu plaćanja dela duga samo ukoliko mogu da dokažu zapisnički da su prilikom odlučivanja o zaduživanjima izdvojili svoje mišljenje ili bili zapisani u zapisniku kao oni koji su glasali protiv štetne odluke, što bi naravno vrlo teško moglo da se dokaže. Suština je da imamo sportska društva koja su prošlosti pokrivala ogromna dugovanja raznih klubova koji su načinile razne uprave i da niko nikada nije odgovarao za ta dugovanja koja su pravljenja. Smatram da bi na ovakav način bukvalno targetirali, pokazali koji su to ljudi koji su načinili štetu našim velikim kolektivima na prvom mestu mislim na Partizan i Crvenu zvezdu, i da bi ti ljudi i krivično i na svaki drugi način, materijalno naravno, odgovarali za ono što su učinili najvećim klubovima. Takođe, mislim i da u ovakvom položaju, ovakvoj situaciji kao što je bila do sada, da su manje sredine, uglavnom klubovi bili u lošijem položaju u odnosu na veća i velika sportska društva, jer tim klubovima kada bi se zadužili, kada ne bi imali finansijskih mogućnosti da otplate svoje dugove, pogotovo kada je u pitanju porez, oni bi se gasili i odlazili bi najniže rangove takmičenja. Smatram da na takav način su i lokalne samouprave pogođene, i na takav način veliki problem su imale male sredine. Zato je neophodno dobiti stabilne vlasničke strukture unutar klubova, umesto članskog udela građana. Naravno, to će biti i onaj drugi deo, deo kada budemo govorili o privatizaciji, ali bez obzira, što se ovo nekome čini kao jedan, da kažem, radikalniji član, i bez obzira na objašnjenje koje sam razumeo i prihvatio koje sam dobio od Ministarstva sporta zašto ovaj amandman se ne prihvata, smatram da je ovo ipak možda jedan korak o kome u budućnosti treba razmisliti, da bi se otklonile razne prevare koje smo do sada imali u sportu, a pogotovo u fudbalu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Vanja Udovičić. Izvolite.
Ne slažem se u pogledu pravnog postupka koji bi sledio, da ne ulazimo u pojedinosti toga da odgovorimo na sam amandman. Nismo bili u prilici da prihvatimo amandman jer bi u praksi to značilo da bi ugasili sportska društva u Srbiji, samim tim, ugasili Sportsko društvo Crvena zvezda, Sportsko društvo Partizan, Sportsko društvo „Radnički“ itd. Smatramo da postoji potreba za sportskim društvima i vašim amandmanom bi ukinuli mogućnost da ona postoje. Zbog toga smo morali da odbacimo vaš amandman.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 99. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i mr. dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Ivan Karić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege, naš amandman, amandman poslaničke grupe SDS, ZZS, ZS, na član 99. kaže: „Predsednik uprave, članovi skupštine i članovi uprave nacionalnog granskog sportskog saveza ne mogu biti vršioci javnih funkcija, niti funkcija u organima političkih stranaka“. Nešto slično je prihvaćeno kroz amandman na član 33. Onog trenutka kada smo radili amandmane to nismo, naravno, mogli da znamo i želja nam je bila da pojačamo argumentaciju. Zadovoljni smo prihvatanjem amandmana na član 33. Kada već govorimo na ovaj način o uplivu u sport, dolazim iz opštine Obrenovac. Obrenovčani znaju da ste dolazili i kakva je bila situacija za vreme poplave. Obrenovac se polako oporavlja nakon poplave, polako ili brzo, svejedno, oporavlja se od poplave. Sportska društva funkcionišu, udruženja funkcionišu, deca besplatno idu na treninge i koriste usluge sportskih klubova. Imamo dobru saradnju i sa opštinom Ub pa svoju decu vikendom vodimo u sportske hale koje opština Ub ima. Apelujem i na vas da ne zaboravimo Obrenovac. Imamo još veliku sportsku halu. Nadam se da ćete nastaviti, znam da rado dolazite u Obrenovac i da ste tamo rado viđen gost, ali voleli bismo da nastavimo da decu treniramo u svojim salama. Zahvalni smo i opštini Ub što nam ustupa hale. Nadamo se da će se u vremenu koje dolazi sve sanirati. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Vanja Udovičić.
Hvala vam na iznetim pohvalama, sugestijama i činjenicama. Sigurno da i Obrenovac i Ub i drugi krajevi Srbije neće biti zaboravljeni i da ćemo posetiti u skorijem periodu i da vidimo šta je to još konkretnije što možemo da doprinesemo poboljšanju same situacije koja je zadesila i Obrenovac i Ub i okolna mesta. U članu 98. stav 3, već je prošlo dosta vremena, naglasio sam, želim ponovo da naglasim, propisana je shodna primena za sve što važi za udruženje da važi i za savez. Samim tim se slažemo sa vama i podržavamo i mislim da je opšti konsenzus kada je reč o depolitizaciji, ali još jednom da naglasim, tamo da je prihvaćeno dadepolitizacija u udruženjima apsolutno se odnosi shodnom primenom i na saveze. Hvala vam.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 100. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i mr. dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, uvažene kolegnice i kolege, član 100. govori da nadležni nacionalni granski sportski savez utvrđuje sportska pravila u odgovarajućoj grani sporta, u skladu sa zakonom i sportskim pravilima nadležnom međunarodnog sportskog saveza. Dalje kaže da sportskim pravilima iz stava 1. ovog člana utvrđuju se, pa kaže - sistem, propozicije, pravila i kalendar takmičenja, uslovi i kriterijumi za učešće na nacionalnom ligaškom sportskom takmičenju, mere za sprečavanje negativnih pojava u sportu. Pod 9) medicinska zaštita sportista. Mi smo predložili da tačka 9) glasi: „rizici i opasnosti u konkretnoj grani sporta i medicinska zaštita sportista“. Vi ste nas odbili sa obrazloženjem da je razlog toga naveden u obrazloženju za neprihvatanje amandmana na član 23. Član 23. kaže – predloženi amandman se odbija jer bi se njegovim prihvatanjem mogao stvoriti prostor za različito tumačenje i različitu primenu u praksi u pogledu definisanja šta su uobičajeni rizici i opasnosti bavljenja određenim sportom koji isključuje pravo sportista. Stvarno ne razumem šta je bolje u definiciji „medicinska zaštita sportista“ i šta ste vi mislili pod tom medicinskom zaštitom sportista. U redu, prihvatam da ne prihvatate, vaše je pravo da ne prihvatate, ali mislim da je mnogo bolje objašnjenje: „rizici i opasnosti u konkretnoj grani sporta i medicinska zaštita sportista“, nego kao što ste vi rekli: „medicinska zaštita sportista“. Evo, mene zanima šta se podrazumeva, kako to sportskim pravilima se rešavaju medicinske zaštite sportista.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Vanja Udovičić. Izvolite.
Pričali smo na ovu temu, ali vodimo se time da ne možemo da obuhvatimo sve rizike koji mogu da se jave. Upravo iz tog razloga što opet ponavljam taj neki katalog ili lista svih mogućih rizika predviđenih, jer da li su samo, da li je štetno baviti se sportom ili šta to štetno donosi kada se bavi sport, ali rizik isto tako i povreda na radnom mestu ili povreda kada obavljate sportsku aktivnost. Zbog toga smatramo da je nemogućnost obuhvatanja svih rizika i pravljenje takve jedne evidencije, a ponavljam mnogo je veća mogućnost zloupotrebe kada bismo to omogućili i smanjivali bih odgovornost klubova prema sportistima i upravo, ponavljam zbog te zloupotrebe i mogućnosti zloupotrebe nismo prihvatili vaš amandman, samo iz tog razloga.
Zahvaljujem. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 112. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Jovan Marković, Vesna Martinović, Goran Ćirić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik mr dr Jovan Marković. Izvolite.
Poštovani ministre, mislim da je ovo jedan od ključnih amandmana, odnosno ključnih članova zakona koje smo želeli da promenimo i zaista bih zamolio vas za pažnju i tražio bih odgovor zbog čega nije ovaj amandman prihvaćen. Naime, ovde se kaže da je opšti interes u oblasti sporta državni opšti interes, pa su navedeni razlozi tačke i 14 tačka kaže da je – opšti interes države delatnost i program i organizacije u oblasti sporta čiji je osnivač Republika Srbija. Mi smo dodali da u nastavku da su to jedinice, da je to AP Vojvodina jedinica lokalne samouprave i insistiramo na tome da je ova terminologija jako važna kako bi se radilo na tome da se ostvari ovaj prvi cilj, koji imamo kao planiran cilj u Predlogu zakona, a to je povećanje i obuhvata građana Srbije koji se bave fizičkim aktivnostima. Ako bismo izostavili ovu terminologiju, odnosno ako bi prošao predlog kako biste vi rekli onda je gotovo da ne postoje članovi zakona koji daju jedinicama lokalne uprave mogućnost ili obavezu da se u nekom trenutku uključuju. Ja vam tvrdim da bez jedinice lokalne uprave i bez lokalnih sportskih saveza nećete ostvariti, odnosno nećemo svi kao društvo ostvariti ovaj prvi cilj, a to je da uključimo građane bavljenjem sportom i da se na neki način rešavaju i zdravstveni problemi i svi oni problemi koje ste imali ili koje smo analizirali u obrazloženju zakona zbog čega zakon i usvajamo. Mislim da su primeri negativne prakse koji su u poslednjih nekoliko godina prisutni u Srbiji, to ne mislim samo na politiku, pa od izbora do izbora i sada su primeri bili bolji ranije, a sada su lošiji u nekom periodu, mislim da svi negativni primeri prakse koji su zaista očigledni u Srbiji treba da nam daju signale kako da se u stvari ovo pitanje rešava. Pokušao sam i u načelnoj raspravi da pominjanjem grada Užica i primera iz Užica ukažem na to koliko je loše i štetno da se odjednom napravi taj presek u podršci sportskim rezultatima, u podršci izgradnji sportske infrastrukture.Mi smo u nekih četiri godine od 2008/2012. godine završili, i stadion, i atletsku stazu, i arene, i bazen, završili smo ogromne poslove u izgradnji malih sportskih terena, izvršili smo velika ulaganja i što se tiče finansiranja klubova i podrške ne samo budžeta takmičenja sportista i klubova nego animiranjem uopšte gradske javnosti u smislu da se kroz privredne aktivnosti i svake druge vrste aktivnosti podrže oni sportisti koji zaslužuju podršku. Doživeli smo da posle dve, tri godine nova garnitura ljudi koji su preuzeli rukovodstvo grada napravi ne zapamćen presek što se tiče podrške sporta. Fudbalski klub Sloboda koji se takmičio u prvoj ligi i igrala evropske utakmice je ispala u drugu ligu. Košarkaški klub koji je igrao super ligu je ispao u drugu ligu. Odbojkaški ženski klub koji je bio višestruki prvak države je ispao u drugu ligu. Dešavaju se primeri gde naši istaknutu sportisti moraju da idu da mole razne sponzore, razna osiguravajuća društva, razne banke, razne privrednike da ih podrže u nastojanjima da se održe u nekim takmičenjima. Svi ti primeri govore koliko je problem u tome da se taj vrhunski sport podrži na lokalnom nivou i bez toga nema rezultata. S druge strane, imate ogromne primere, to sam vam isto u načelnoj raspravi govorio gde projekti kao što su Jedinstvena školska liga, gde smo organizovali takmičenje u školama gde su profesori fizičke kulture za veoma male dnevnice i svoje učešće animirali hiljade mališana koji su imali takmičenje i po školama. Postavljam pitanje, evo, bili ste na gradskom bazenu u Užicu, o kome smo pričali i u načelnoj raspravi koji je sigurno jedan od najlepših u Srbiji koji ima svoju funkciju prema građanima i koji je primere veličini grada i potrebama i ekonomskim mogućnostima za održavanje, zbog čega se kroz ovakve škole sporta koje bi bile finansirane od lokalne uprave i države ne bi deca grada danas angažovala i zašto oni ne bi imali u vreme zimskog raspusta i zašto oni ne bi imali besplatnu školu plivanja. Zašto mališani ne bi imali u gradu Užicu termine od 12,00 časova recimo do 15,00 časova ili 16,00 časova besplatno dolazili na baze i zašto ne bi danas ponuda škola i grada Užica bila u tom smislu da se desetine i stotine dece koje danas nemaju neke mogućnosti ako nema snega na Zlatiboru usmere u fizičke aktivnosti na bazenu. Na bazeni ima i drugih sadržaja. Sale postoje u gradu koje mogu da se aktiviraju i koje mogu da budu date na besplatno korišćenje deci. Ako govorimo u tom kontekstu da lokalne uprave imaju veoma važnu ulogu da sve svoje potencijale i kadrovske i stručne i infrastrukturne usmerimo u tom pravcu onda ćemo imati efekte. Da bi se to desilo i da bi većinom, to govorim za neke manje sredine, za neke manje gradove, one kapacitet usmerili u tom pravcu da mi kao društvo ostvarujemo ove ciljeve. Onda ćemo dođi u situaciju da ne mogu direktori škola ili direktori predškolskih ustanova ili direktori sportske hale da sve posmatra kroz tržište i da oni odlučuju o tome kome će da izdaju neke objekte kome neće da izdaju. Problem što finansiranje o kome smo govorili u načelnoj raspravi je jako važan, ali da bi se desilo programsko finansiranje, da bi se uključili ljudi koji imaju znanje, koji imaju energiju, koji hoće nešto da urade morate ovo staviti u strateške ciljeve države. Morate ove predloge staviti kao prioritet postupanja svih i institucija na lokalnom nivou i državnom i sportskih saveza i organizacija. Ako se to desi, onda po meni imamo šansu. Ako se to ne desi onda ćemo imati velike probleme, odnosno ovaj osnovni i prvi cilj o kome smo govorili po meni neće biti ostvaren. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Gospodo narodni poslanici, glasao bih za ovaj amandman vrlo rado s obzirom da je predlagač u opšti interes utvrdio sem organizacija čije je osnivač Republika Srbija i organizacije čije je osnivač pokrajina Vojvodina i jedinice lokalne samouprave. Ali, je zaboravi na sledeći stav koji glasi – u zakonu za ostvarenje opšteg interesa u oblasti sporta iz stava 1. ovog člana obezbeđuju se sredstva u budžetu Republike Srbije. Dakle, delatnosti i programi organizacija mogu da se sprovode na celoj teritoriji Republike Srbije ukoliko osnivač njihove organizacije Republika Srbija. Ukoliko bi to bile lokalne samouprave, mislim da to ne bi bilo sprovodljivo. Pod brojem dva, za tako nešto treba i nabaviti sredstva, a sve lokalne samouprave imaju svoja sredstva koja su namenjena sportu, dakle one mogu da se staraju o tim lokalnim organizacijama koje bi kada bi prihvatili ovaj amandman morale da se finansiraju iz Republike koja takođe nema neka značajna sredstva i time bi ukoliko bi glasao za ovaj amandman usvoji stav da lokalne samouprave i AP Vojvodina ne moraju ništa da finansiraju, ali bi Republika imala obavezu da iz ovog sirotinjskog budžeta sama finansira sve što je predlagač amandmana želeo da ubaci u ovo. Stoga je za mene, bez obzira što živim na lokalu, neprihvatljivo da Republika finansira sve, a da uguramo lokalne organizacije, pokrajinske organizacije da ih finansira Republika. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Vanja Udovičić. Izvolite.
Ne želimo da narušimo autonomiju nadležnosti šta radi Republika, šta radi AP, a šta radi jedinica lokalne samouprave. Dovelo bi do finansiranja iste delatnosti iz javnih izvora, što je zabranjeno kod ostalih programa. Mislim da je ovde reč o nerazumevanju, jer smo mi jasno definisali šta to finansiraju AP, a šta to finansira jedinica lokalne samouprave. Upravo je navedeno u tim članovima zakona, mnogo detaljnije šta oni tačno finansiraju, jer mi imamo mogućnost sufinansiranja programa, ali delatnosti ne možemo, jer delatnost može da finansira samo osnivač i dovelo bi do ugrožavanja autonomije u ovom konkretnom slučaju. Jer, sve ovo što ste vi pričali, to je nadležnost i AP i jedinice lokalne samouprave je nenadležnost Republike, jer ste naveli delatnost a ne sam program. Na kraju, nije navedena AP Kosovo i Metohija, verujem da vam se omaklo.
Po amandmanu, narodni poslanik mr Jovan Marković. Izvolite.
Uvaženi ministre, nije mi promaklo, uvek kada sam pisao amandmane, hteo sam da kažem i Pokrajina Vojvodina, ali je iz iskustva iz prethodnih zakona to uvek odbacivano, pa sam smatrao da je to praksa i u ovom slučaju, a slažem se da treba da bude uneto ovde. Kada sam predlagao ovaj amandman nisam toliko imao u vidu isključivo nadležnosti finansiranja Republike, Pokrajine ili lokalnih uprava, jer se smatra da je to jedna zajednička celina. Zašto sam kao motiv imao takvo razmišljanje? Tačka 8. i 9. koja je sadržana u ovom članu kaže sledeće, tačka 8. – obezbeđivanje uslova za organizovanje i održavanje školskih i univerzitetskih sportskih takmičenja na nivou Republike Srbije. Znači, školskih i univerzitetskih. Tačka 9. posebno važna – unapređenje sportske rekreacije, promocija i podsticanje i bavljenje sportom svih građana Republike Srbije, a naročito dece, žena, mladih i osoba sa invaliditetom. Kada na kraju ovog člana zakona kažete, znači za ostvarivanje od opšteg interesa iz oblasti sporta iz stava 1. ovog člana, obezbeđuju se sredstva iz budžeta Republike Srbije, poštovani gospodine Rističeviću, a onda u nastavku se kaže – sredstva koja se u budžetu Republike Srbije ostvare privređivanjem igara na sreću, u skladu sa zakonom, koriste se za ostvarivanje opšteg interesa iz stava 1. ovog člana. Uvaženi ministre, ja sam i ovaj član i sve druge amandmane, kao i načelnu raspravu oko osnovnih ciljeva za glasanje, za podršku ovom zakonu, doživeo kao jednu zajedničku celinu. Potpuno mi je nemoguće, odnosno neostvariva ideja i razmišljanje, da ćete vi samo iz finansiranja budžetom Republike Srbije, odnosno u ovom slučaju od prihoda koji se ostvare kroz igre na sreću, obezbediti sve programe i projekte koji se tiču opšteg interesa za Republiku Srbiju. Ako je osnovni cilj ili od dva osnovna cilja o kojima smo pričali ovde nešto što je cilj čitavog društva, ja mislim da je nemoguće da se samo sredstvima Republike Srbije, odnosno budžeta Republike Srbije, finansira sve ovo o čemu pričamo. Ako ne budete uključili i lokalne uprave, ako ovde govorite o školskom sportu, a ne napravite tu vezu sa lokalnim upravama, koje će kao prioritet izdvajanja sredstava za sport, preko sportskih saveza, imati ulaganje u školski sport, u decu, u masovni sport, onda vi imate jedan veliki prazan prostor, jednu rupu koju ne uvažavate kao potencijalnu mogućnost da ove ciljeve ostvarite kroz takvu vrstu ulaganja. Zbog toga mi je jako važno bilo da ne samo u ovom članu, ja sam ovde naveo ovaj član, ali i u drugim članovima, i izvorne prihode lokalnih uprava koje se odvajaju za sport, ali i druge prihode koji su mogući kao aktiviranje potencijala na lokalnom nivou, usmerite u tom pravcu. Ako imate mogućnost da od privrede, kroz sponzorstva, kroz finansiranje, ne znam, kao donacije banaka, osiguravajućih društva itd. usmerite taj novac, to možete najlakše da usmerite kroz te programe. Nemoguće je i školski sport i masovni sport i uključivanje dece i žena i invalidnih lica ostvariti samo preko budžeta. Hvala.
Gospodine Markoviću, vreme. Reč ima ministar Vanja Udovičić.
Vi ste amandman podneli samo na tačku 14, pa ako proširimo diskusiju u članu 134. su potrebe i interesi građana u oblasti u autonomnim pokrajinama i u članu 137. potrebe i interesi građana u oblasti i sportu jedinici lokalnih samouprava. U jednim i drugim potrebama su postavljeni prioriteti, razvoj školskog sporta, tako da nije samo Republika zadužena za razvoj školskog sporta već i jedinice lokalne samouprave i autonomne pokrajine. Mislim da je pravi primer, shodno i primene i zalaganja da se uspostavi jedinstveni sistem u Republici Srbiji je da smo krajem 2014. godine doneli strategiju razvoja sporta do 2018. godine i da je upravo tom strategijom opredeljeno da sve jedinice lokalne samouprave moraju da donesu svoje strategije o razvoju sporta, njih 145. Mi smo imali obavezu da 6. januara uradimo izveštaj o realizaciji strategije i mogu sa ponosom da kažem da je 130 jedinica lokalnih samouprava donelo svoje strategije i svoje programe za razvoj sporta. Mislim da sport upravo pokazuje da može da integriše i da može da napravi veći iskorak jer u mom ministarstvu, da ne pričam o drugim strategijama, to nije napravljena ni shodna primena niti su preuzele jedinice lokalne samouprave u toj meri sprovođenje nacionalne strategije, u ovom slučaju za razvoj sporta. Kada uzmete da je 130 od 145 jedinica uradilo to, onda se pokazuje da vodimo ravnomerno računa o razvoju sporta. Ono što nam sad predstoji jeste detaljan rad i kontrola, jer jedno je doneti strategiju na nivou jedinice lokalne samouprave, drugo je sada obučiti ljude da sprovode na lokalu ono što je određeno samom strategijom. Ali napravili smo ogroman korak. Napravili smo ogroman korak ka uređenju sistema i sprovođenju nacionalne strategije za razvoj sporta. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 123. amandman je podneo narodni poslanik Momo Čolaković. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 123. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 123. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Jovan Marković, Vesna Martinović, Goran Ćirić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković. Izvolite.
U članu 123. stav1. smo predložili da se posle reči „Međunarodne teniske federacije“ dodaju reči „ili kao članovi sportske organizacije, kluba, osnovane u Republici Srbiji u skladu sa ovim zakonom osvajaju titule klupskih prvaka Evrope ili svetski kup u olimpijskim i paraolimpijskim sportskim disciplinama“. Znači, ovaj amandman smo podneli posle dosta konsultacija, dosta razgovora sa mnogim sportistima, sa mnogim udruženjima. Ovaj amandman je na neki način iznikao iz njihove potrebe i želi da ukažu na ovaj problem i da na neki način traže vrednovanje svojih rezultata kroz podršku države i priznanje države na svaki način. Obrazloženje smo dobili za odbijanje ovog amandmana, mada je naš utisak da je trebalo malo više razmisliti o njemu i prihvatiti zahteve ovih ljudi da se amandman usvoji. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Vanja Udovičić. Izvolite.
Ne sporim da je izloženo veliko i značajno za sport, ali uspeh reprezentacije, što se nagrađuje i što se dodeljuje nacionalno priznanje, je uspeh Srbije, a uspeh kluba je samo uspeh kluba i tih pojedinaca koji su učestvovali u tom uspehu i kreiranju jedne tradicije samog kluba. Ja sam pričao sa mnogim osvajačima najviših takmičenja u klupskom sportu i njihovo glavno je da se priznaju retroaktivno njihovi uspesi, jer njihov argument je – mi tada nismo bili dovoljno plaćeni kao što su sada plaćeni sportisti koji ostvaruju te iste rezultate. Sportista ima ugovor, u ugovoru su definisana njegova prava i obaveze i nisu mala sredstva pod kojim od nastupa i prezentuje taj isti klub. Sportista koji nastupa za reprezentaciju… Ne moram da pričam o značaju, i da je to apsolutno na volji pojedinca, nije samo na volji, nego je ogromna čast i privilegija predstavljati svoju zemlju na međunarodnom takmičenju i zato mi upravo i kažemo da dodeljujemo nacionalno priznanje. Ne možemo pod „nacionalno“ da podvedemo i uspeh klubova, a retroaktivno sigurno ne možemo da obuhvatimo one koji su to učinili, a u današnje vreme igrači, sportisti, su itekako dobro plaćeni za te rezultate.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja nisam podnosio amandmane, a meni je ovako malo para ode negde balkanske igre. Možda bi bilo previše, možda bi imali previše zaslužnih sportista, ali mislim da biti prvak Balkana u sadašnjim uslovima, kada su oko nas zemlje EU koje imaju daleko veću ekonomsku moć, daleko veći ekonomski potencijal za razvoj sporta, mislim da je uspeh posebno, čini mi se da i Turska učestvuje u takvim igrama. Mislim da je izuzetan uspeh i kada osvojite medalju na balkanskom prvenstvu. Meni je žao iz jednog drugog razloga zašto nisam podneo amandman, jer nisam bio dovoljno dosetljiv kada sam čitao ovaj zakon koji je poprilično obiman. Meni je žao što nisam uneo da pravo na to imaju sportisti koji na pripremama dožive težu povredu i zbog toga budu onemogućeni da učestvuju u osvajanju medalja, a da je ekipa u kojoj su bili na pripremama, tu medalju osvojila. Dakle, žao mi je što nismo vodili računa o povređenim sportistima, koji se povrede tik pred takmičenje, a njihova reprezentacija osvoji medalju, a oni više nisu sposobni da se bave tom vrstom sporta. Zato mi je žao što nisam podneo ovaj amandman, ali bože moj, nadam se da će se naći neka druga mogućnost da obratimo pažnju na sportiste koji su, u želji da se što bolje pripreme za takmičenje gde smo osvojili medalju, doprineli da njihove kolege iz reprezentacije budu što spremniji u tom takmičenju i sticajem okolnosti zbog povrede ispadnu iz tog takmičenja. S tim u vezi, mislim da smo trebali malo razmišljati i o njima. Ukoliko je ta povreda teže prirode i više ne mogu da se bave tim sportom, da u takvim situacijama i oni dobiju, jer je njima, pre svega, najviše neophodna ovakva vrsta pomoći da i oni dobiju pravo da posle 40 godine imaju priznanje koje bi svakako, kao delovi te selekcije usvojili, da na samim pripremama nisu bili onemogućeni da takvu medalju osvoje. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Ninoslav Girić. Izvolite.
Hvala. Ja ću samo par rečenica. Slažem se sa obrazloženjem ministra. Ovaj amandman svakako treba odbiti iz dva razloga. Dakle, vek trajanja sportiste i trenera se razlikuje. Treneri mogu i posle 40 godine života da nastave svoju karijeru u smislu edukacije, trenerskog posla itd, i proširivanje ovih nagrada, mislim, bi dodatno ugrozilo budžet Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 123. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Milan Petrić.
Po nama je, što se tiče člana 123. stava 2, nelogično da se trenerima Republike Srbije na navedenim takmičenjima na kojim je reprezentacija, čiji su bili treneri, osvojila neku od medalja dodeljuje samo novčana, jednokratna pomoć, a da im se ne dodeljuje nacionalno sportsko priznanje. Uspeh jedne reprezentacije, pogotovo u kolektivnim sportovima, u velikoj meri zavisi upravo i od trenera, a ne samo od sportista. Smatramo da je korektno da imaju isti status kao i sportisti. Ja se nadam da ćete vi ipak razmisliti malo, jer našim amandmanom predviđamo da se u nekoliko disciplina samo dodeljuje dodatno nacionalno sportsko priznanje, i to su vaterpolo, rukomet, košarka, odbojka i fudbal. Ako državi ne predstavlja problem da dodeli nacionalna sportska priznanja, recimo timu od 20 sportista, kako je to onda problem da učini za jednog trenera? Ovde pričamo o grupi od pet ljudi i smatramo da to uopšte ne opterećuje budžet. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Vanja Udovičić. Izvolite
Odigrao sam mnogo takmičenja u životu i napravio značajne rezultate i u svakom od njih znam svoj doprinos i znam koliki je doprinos trenera koji nije bezmali, koji i te kako ima značajan uticaj kada je reč o osvajanju jednog takmičenja. Želim da ponovim zašto smo odustali od prihvatanja ovog amandmana. Ne želimo da pravimo diskriminaciju u sportu i smatramo da izdvajanjem određenih sportova, iako je upravo u tim sportovima mnogo lakše definisati ko je bio taj trener i definisati njegovu zaslugu za osvajanje neke od medalja na evropskom i svetskog nivou. Smatramo da bi napravili jasnu razliku između tih sportova i nekih drugih, a nisu mali rezultati, sportove koje niste nabrojali. U ovom trenutku imamo u atletici, kajaku, veslanju, streljaštvu, rvanju, džudou itd, itd. ogromne rezultate, i to je bio stav pojedinaca kada se donosila ova uredba i kada nismo imali toliko sportskih rezultata u drugim sportovima. Kada je reč o trenerima, mi smo ih i te kako prepoznali u nagradama i nagrade treneri dobijaju i izjednačeni su sa sportistima. Mislim da je to značajno za građane da znaju. Trener može da bude trener više sportista i ima duži životni vek, jer sportista u 35. više objektivno ne može da nastupa za reprezentaciju, a trener može dla vodi reprezentativce i da bude njihov trener jako dugo. Imamo problem sa trenerima koji su treneri pojedinaca u klubu i trenere koji su nacionalni treneri. I dalje je zaslužan trener koji prati pojedinca u klubu devet meseci, deset ili samo onaj ko je nacionalni selektor i preuzme rad drugoga, a vodi se kao selektor i zvanično se vodi kao selektor. Upravo zbog toga što ne može da se napravi razlika, ali isto tako i zbog druge strane što je duži vek trenera i što dobija nagrade i što jedan trener, dešava se, sada imamo da jedan trener dvojice sportista ima pravo na dve nagrede. Mislim da to ne treba nagrađivati sa nacionalnim priznanjem, a ne umanjuje značaj u osvajanju te medalje. Hvala vam.
Na član 124. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i mr dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Miroslav Marinković. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsedniče. Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, na član 124. poslanička grupa Boris Tadić – SDS, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije podnela je amandman i amandmansko rešenje ima za cilj da uvede red tj. da na neki način primereno uslovima u društvu te nagrade budu i određene. Radi se o vrhunskim sportistima. Kada sam pročitao obrazloženje, čini mi se, ministarstva da niste razumeli amandman, jer je odgovor u potpunoj suprotnosti sa onim što smo mi predložili. Amandman glasi – u članu 124. posle stava 2. dodaju se novi stavovi 3. i 4. koji glase - mesečni iznos nacionalnog sportskog priznanja ne može premašiti iznos dve prosečne mesečne neto zarade u Republici Srbiji, utvrđen prema podacima organa nadležnog za poslove statistike za godinu koja prethodi godini u kojoj se dodeljuje nacionalnom sportsko priznanje. Iznos novčane nagrade iz člana 123. ne može premašiti iznos dve prosečne godišnje neto zarade u Republici Srbiji utvrđen prema podacima organa nadležnog za poslove statistike za godinu koja prethodi godini u kojoj se dodeljuje novčana nagrada. U obrazloženju ste napisali da je amandman necelishodan, jer visina sredstava za nacionalna sportska priznanja zavisi od ukupnih mogućnosti budžeta. Znači, kao neko ko je radio u državnoj upravi, ako vi imate statistički podatak iz prethodne godine, vi ste u mogućnosti da u narednoj godini predvidite budžetska sredstva kojima ćete moći da izvršite. Drugo, visina je ovde određena na osnovu prosečne, znači dva prosečna lična dohotka i to je u potpunosti srazmerno mogućnostima države, što znači u koliko taj prosečni lični dohodak bude razvojem države veći, tako će i ta priznanja. Ovde se ne radi o svim sportistima, nego se radi o nacionalnim priznanjima, odnosno sportistima koji su postigli, a znate šta…
Vreme, kolega Marinković. Reč ima ministar Vanja Udovičić. Izvolite.
Možda se nismo razumeli, ali onako kako smo ga mi čitali jeste da godina koja je prethodila dobijanje nacionalnog priznanja u visini od dve prosečne se ponavlja. Šta to znači? Ja na primer, danas kada napunim 40 godina, u prethodnoj godini te dve prosečne ima, pa da kažem neku visinu iznosa i ako ću svake godine da dobijam taj iznos, to je jedan vid diskriminacije, jer za 30 godina onaj koji je… (Miroslav Marinković, s mesta: Niste razumeli.) Pa, moguće da se nismo razumeli, a naš odgovor u odnosu na visinu sredstava za nacionalna sportska priznanja zavisi od ukupnih mogućnosti budžeta Republike Srbije, jeste da je ova uredba i ne možemo očekivati da u odnosu na smanjenje budžeta ili u odnosu na smanjenje platežne moći, ili u odnosu na trenutnu situaciju, da ako se sve smanjuje za 50%, ne može visina nacionalnog priznanja da ostane ista. I upravo uredbom mi određujemo kolika je visina nagrade nacionalnog priznanja. Znači, nesporno je da će neko dobiti nacionalno priznanje, ali visina se određuje uredbom Vlade i upravo zbog toga dajemo mogućnost u odnosu na visinu sredstava, tj. koliko u budžetu Republike Srbije sredstava, toliko možemo da isplatimo za tu godinu. Vrlo je moguće da se nismo razumeli, jer svi koji su čitali vaš amandmana su ga čitali tako i zbog toga nismo prihvatili, a preciziranje u odnosu na amandman je moguće razmatrati, ali u ovom trenutku ovako kako je napisano mi smo shvatili da upravo dolazi do nejednakosti u primanjima u odnosu sportiste koji je osvoji pre 20 godina, tj. zaslužio nacionalno priznanje i ovaj posle 20 godina.
Po kom osnovu gospodine Marinkoviću? (Miroslav Marinković, s mesta: Po amandmanu, vreme poslaničke grupe.) Potrošili ste vreme. Nemate više vremena. Na član 124. amandman je podneo narodni poslanik Momo Čolaković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Momo Čolaković.
Poštovani predsedavajući, predsedništvo, poštovani ministre sa saradnicima, uvaženi narodni poslanici, poslanička grupa PUPS-a je preko uvaženih poslanica Veljković i Banić, iznela svoje stavove u vezi sa ovim zakonom. Ja ću reći da je on veoma dobar, da je prihvatljiv, sveobuhvatan i da on uređuje mnogo bolje odnose u ovom sistemu sporta i fizičke kulture, nego što je zakon, za koji sam takođe glasao 2011. godine. Ja ću navesti samo nekoliko razloga pored ovih koje su navele uvažene poslanice, zašto mi to podržavamo. Pre svega, on je veoma svestran, sveobuhvatan, on ukazuje i omogućava prostor za bavljenje sportom i fizičkom kulturom svih građana Srbije od dece do nas starijih i to je veoma bitno i značajno. Drugo, uređuje dobre odnose vezano za amaterski sport. Takođe veoma dobro uređuje odnose za profesionalni sport. Posebno ističem tu potrebu da on uređuje odnose jednakosti za bavljenje sportom bez diskriminacije. Posebno ističem potrebu i molim ministra da se zakon o privatizaciji što je moguće pre pojavi pred ovom skupštinom. Zašto? Zato što i ovaj zakon neće moći u potpunosti da se ostvaruje ako ne budemo rešili najveće probleme u sportu, a to je pitanje privatizacije. Zbog toga mislim da je značajno i bitno da se on nađe što pre. Vezano za amandman koji sam podneo, prihvatam obrazloženje koje ste dali, zašto se ne prihvata, uz zahvalnost što ste prihvatili ovaj prethodni amandman na član 123. Zašto? Zbog toga što lično mislim da bi jako dobro bilo, to ste vi u obrazloženju neprihvatanja amandmana istakli, da je potrebno o tome razgovarati, ali da u ovom momentu iz opravdanih razloga i zasluga sportista koji postiže takve rezultate, a prihvati državljanstvo i igra za reprezentaciju druge zemlje ne bi bilo adekvatno. Tu se u potpunosti slažem, ali imajte to u vidu prilikom donošenja podzakonskih akata. Takođe, mislim da je veoma bitno i značajno da vam ukažem i na to, verovatno da tu postoje određeni problemi vezano za iskazivanje interesa države u celini, od lokalne samouprave do republike. Kada su u pitanju vrhunski rezultati amaterskih sportista i amaterskih klubova. O čemu se radi? Jako dobro je regulisano šta lokalna samouprava, šta republika, ali mi imamo amaterskih sportskih organizacija i klubova koji postižu vrhunske rezultate, kako u našoj državi, tako i na međunarodnom planu. Zbog toga država mora izražavati i interes onih klubova i organizacija koje postižu izvanredne rezultate na međunarodnom planu, a amaterski se bave sportom. Ja ću navesti samo jedan primer ženskog fudbalskog kluba „Spartak“ iz Subotice koji je prvak države u poslednjih pet, šest godina i postiže izvanredne rezultate u Ligi šampiona Evrope, a samo lokalna samouprava izražava interes i finansijski pruža određene pomoći, koja nije dovoljna. Lično mislim da bi bilo dobro, ništa ne predlažem da se sada menja, ali bi dobro bilo imati i to u vidu kada budete radili podzakonska akta. I poslednja stvar koju želim da kažem jeste vama gospodine Udovičiću, posebno izražavam zahvalnost u ime nas starijih što ste prepoznali i shvatili da i mi možemo da se bavimo sportom i pružate nam izvanrednu šansu, pružate nam podršku i pomoć da imamo svoju olimpijadu koju organizujemo svake godine. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? Na član 132. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ivan Jovanović i Borislav Stefanović. Da li neko želi reč? Na član 136. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ivan Jovanović i Borislav Stefanović. Da li neko želi reč? Na član 138. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ivan Jovanović i Borislav Stefanović. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Goran Vukadinoić.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, iako predlagači amandmana nisu u sali, jer stvarno ovaj 138. amandman stav 2. smatram da je neprihvatljiv i da je loše obrazložen. Javio sam se iz razloga da bih obrazložio šta znači projektno finansiranje i kako ono treba da funkcioniše. Ne sasvim slučajno, zbog toga što sam u svojoj lokalnoj samoupravi iz grada iz koga dolazim, iz Leskovca, doskora bio i predsednik Komisije za dodelu sredstava u sportu, pa bih hteo da dam neke napomene kako bi puno ljudi u sportu videli, kada se bave sportom, da je sport ozbiljna stvar i da ima odgovornost za sve ono što radi. Lokalna samouprava, što se tiče projektnog finansiranja, svi oni koji se javljaju na projekat moraju da zacrtaju cilj, jer nije samo lokalna samouprava iz budžeta da odobri sredstva i da nikom ne odgovaraju za to. Isto sam mišljenja da sve one koje ulaze u budžet grada, konkretno grada Leskovca, mislim da trebaju biti besplatne članarine, jer ako, opet uzimam naš primer, grada Leskovca, jer ako skoro 95% sredstava iz budžeta namenjeno je sportistima, znači, niko od sportskih radnika ili organizacija ne trudi se da nađe donatora ili bilo šta, nego direktno samo čeka projektno finansiranje i kada dobija te pare - on ih troši. Baš zbog toga da bi vratili da sport bude svima dostupan, predlažem da budu besplatne članarine. Ono što sam ja mogao da učinim za sport u gradu Leskovcu jeste da konkretno odvojim sport od nekih stvari, gde sportom treba samo da se bave sportisti, odnosno onim sportskim delom. Onim drugim delom - organizacija utakmice, konkretno prevozom, mi iz lokalne samouprave posebno izdvajamo oko devet miliona dinara za prevoz koji se isto javljao putem projektnog finansiranja, odnosno kad imaju ljudi utakmice, odnosno kada klubovi imaju utakmice, oni u toku nedelje kažu destinaciju dokle idu i mi im odobrimo autobuse, znači, sigurni smo da će ta ekipa ili ta organizacija otići na takmičenje. Zatim, uveli smo i besplatan lekarski pregled. Oko milion i po dinara izdvajamo za besplatan lekarski pregled. Ono što bih ja voleo u narednom periodu da naš grad i ostali gradovi i opštine u Republici Srbiji urade, to je da u svim klubovima, kada se jave na projektno finansiranje, da komisija iz budžeta grada plati kotizacije, sudijske troškove i sve ostalo, da bi znali da taj klub neće ući u dubiozu i da će platiti te sudijske troškove i normalno funkcionisati. Dešavalo se da iz projektnog finansiranja kada se jave klubovi, da mnogo više sredstava zahtevaju i traže. Zbog toga se dosta troše npr. ta finansijska sredstva na neke druge račune, odnosno za neke druge namene, kao što su kafanski računi ili bilo šta, pa se dešava da pojedini klubovi ostanu bez plaćenih sudijskih troškova pa ne mogu da odu na putovanja, a negde se desi da čak i neki klubovi zbog toga propadnu. Zbog toga bih apelovao vama iz Ministarstva, pre svega vama, ministre, da to imate u narednom periodu i da to sagledate. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Po kom osnovu, kolega Markoviću? Ne možete, potrošili ste vreme. (Jovan Marković, s mesta: Vreme poslaničke grupe.) Ne možete. Potrošeno je vreme. (Jovan Marković, s mesta: I ovlašćenog predstavnika?) I ovlašćenog i poslaničke grupe. Potrošili ste sve, verujte. Na član 145. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Jovan Marković, Vesna Martinović, Goran Ćirić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković.
Poštovani ministre, zaista mi je žao što su službe konstatovale da sam potrošio vreme, ali moramo to da proverimo. Mislim da vremena još sigurno moram da imam. Veoma važna tema jeste programsko finansiranje. Želeo sam da kažem nekoliko rečenica u tom smislu, kakav bi koncept trebalo tu zauzeti i na šta treba obratiti pažnju. Znači, ovaj član 145. je, po meni, jako važan. Mislim da ste propustili priliku da precizirate što se tiče sportskih objekata ulogu svih činilaca. Pokušao sam kroz ovaj amandman za stav 2. člana 145, koji kaže da sportski objekat, pored prostora namenjenog sportskim aktivnostima, može da ima i prateći prostor, pa se navodi šta je taj prateći prostor. Smatram da treba brisati reč: „može“ i da se time daje jedna obavezujuća forma svima koji planiraju da izgrade sportski objekat ili da ih koriste ili da ih stave u funkciju sportskih takmičenja. Želim da iskoristim priliku u ovom obraćanju, dobijam puno poruka koje se tiču ove rasprave i puno ljudi koje uvažavam i koji su mnogo uradili za sport, pogotovo u Užicu, jedan od njih je i ovaj prijatelj koji se javio i koji smatra da je propuštena prilika da se kroz ovaj zakon reši pitanje i privatizacije, da je propuštena prilika da se kroz ovaj zakon daje šansa i prilika svim onim ljudima koji bi ulagali u sport da se kroz olakšice u donatorstvu, u porezima i na svaki drugi način pomogne ulaganje i da oni imaju interesa. Kaže otprilike i utisak je svih da se ovde razmatraju neke sporedne teme i da su glavne teme ostale po strani. Jel mi isteklo vreme?
Jeste, kolega Markoviću. Samo bih vas zamolio, kolega Markoviću, da pre nego što iznesete sumnju, ovako javno, proverite kod službe koliko ste vremena potrošili. (Jovan Marković, s mesta: Kako da proverim?) Možete i u ovom trenutku da dođete, evo, ovde se vodi evidencija. U svakom trenutku u realnom vremenu možete da dođete i da proverite, jer ako iznosite sumnju da sam ja vama nešto uskratio, pravo poslaničko, upravo ste tu sumnju izneli jer ja sam vas opomenuo da nemate više vremena, kao poslanička grupa, molim vas da pre nego što iznesete sumnju ili uverenje da je neko nešto uskratio vama kao narodnom poslaniku proverite odmah kod službe. U realnom vremenu imate mogućnosti. Reč ima ministar Vanja Udovičić. Izvolite.
Hvala vama na konstruktivnoj raspravi. Ne bih se složio sa vama da mi ovde danas raspravljamo o sporednim temama. Možda su sporedne teme za nekog ko gleda ovo, ali mi raspravljamo danas o amandmanima koji su podneti i ne vidim da je ovo sporedna tema, već smatram da je svaki amandman izuzetno bitan da unapredi sistem sporta. Ne bi se složio da je nešto sporedno, ostavljeno po strani, ili se nešto slaže sa sporednim. U odnosu na vaš amandman na član 145, on nije u skladu sa zakonom kojim se reguliše planiranje i izgradnja objekata. Ono što bi se dogodilo kada bismo izbacili „može se“, to bi značilo da sportski objekat mora da sadrži i prateće objekte. To znači da kada bi gradili trim stazu, trim staza bi morala da ima i prateće objekte – svlačionicu, mokri čvor, što nije ideja. Kada bi gradili otvoreni multifunkcionalni teren, koji se smatra sportskim objektom, to bi isto značilo da bi morao da ima tribine itd. Slažemo se u vašoj ideji, ali mislim da je došlo do zabune jer moramo da obuhvatimo više, pod sportskim objektom su upravo i trim staze i otvoreni sportski tereni, pa čak i trenažne hale koje se prave. Zašto bi morale da imaju i tribine? One imaju svrhu samo za trenažni proces, a ne za gledanje, i da sadrže u sebi sve dodatne sportske objekte koje mora da sadrži i sportski objekat. Zbog toga smo odlučili da ne prihvatimo vaš amandman, samo imajući u vidu celishodnost ove norme.
Zahvaljujem. Na član 147. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i mr. dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Naš amandman se odnosi na član 147, koji definiše šta su to sportski objekti od nacionalnog značaja. Tu se u 1. stavu kaže da sportski objekti od nacionalnog značaja jesu objekti koji imaju nacionalnu i reprezentativnu ulogu u razvoju sporta i očuvanju sportskih vrednosti. U stavu 2. – status sportskog objekta od nacionalnog značaja stiče se aktom Vlade, na predlog Ministarstva, a po pribavljenom mišljenju Olimpijskog komiteta Srbije, Sportskog saveza Srbije i Republičkog zavoda. Mi smo svojim amandmanom predvideli novi stav 3. koji bi glasio: „Vlada podnosi akt iz stava 2. ovog člana na saglasnost Narodnoj skupštini u roku od 15 dana od dana donošenja“. Dobili smo odgovor koji ja čitam, da je prosto nepotrebno da Skupština učestvuje u identifikovanju i izglasavanju predloženih objekata od nacionalnog značaja, što se tiče sporta. Mislim i moja poslanička grupa, da je neophodno da se i Skupština, bez obzira što je to kako vi kažete u narednom članu uredba Vlade da to bude oblik prilagođen Skupštini i da i ona bude obaveštena o tome koji su objekti od nacionalnog značaja za sport ove zemlje. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Vanja Udovičić.
Svrha proglašenja objekta od nacionalnog značaja jeste da ne može da mu se promeni namena. To je osnovna svrha, a smatramo da Skupština treba da se bavi pitanjem namene objekta, ništa drugo.
Na član 148. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Jovan Marković, Vesna Martinović, Goran Ćirić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković. Izvolite.
Poštovani ministre, član 148. govori o sportskim objektima od nacionalnog značaja, ali smatrali smo da ovom prvom stavu treba dodati i društveni značaj utvrđenim aktom Vlade itd. Vi u drugom stavu kažete koji su to objekti i odnosno koji su uslovi koji dovode do toga da se taj objekat proglasi da može da bude promenjena namena ako se ne koristi za obavljanje delatnosti ako nije u funkciji ostvarivanja sportskih ciljeva itd, itd, ako je u stanju održavanja koji omogućava odgovarajući nivo obavljanja tih aktivnosti itd. Znači, sa predlog da se doda i termin „društvenog značaja“ smatrali smo da treba ukazati na taj problem zašto samo nacionalni značaj i šta je sa svim drugim objektima, opet napominjem na lokalnom nivou koji su jako važni za čitave regije, za gradove i koji sutra u procesu privatizacije ili na neki drugi način nebrigom lokalnog rukovodstva, opet pominjem primer Užica po ko zna koji put, recimo, da stadion ili bazen na kome ste bili može doći u situaciju da neko sutra proglasi kao nefunkcionalan objekat koji se ne koristi u svrhe za koje je izgrađen i da dođemo u situaciju da neko to prenameni, da neko koristi iz raznih svojih koristi i potreba. Znači, sa terminom sa kojim smo ovde predložili uvodimo mogućnost da se i na drugim nivoima određuje značaj objekata, da ti objekti koji su u funkciji građana, u ovom slučaju funkciji sporta ne mogu biti sa promenjenom namenom bez obzira na neku političku pripadnost, bez obzira na neki koncept koji se u nekom trenutku nudio nekoj oblasti, odnosno nekom gradu, opštini ili regiji. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Vanja Udovičić. Izvolite.
Amandman koji ste podneli ima reč o nacionalnom značaju, ne lokalnom, a mi ga zaista čitamo, kada kažemo da je nešto od nacionalnog značaja kao društveno i nacionalno, tako da ga mi čitamo isto kao vi, i apsolutno se slažemo jer ga mi čitamo kad kažemo da je nešto od nacionalnog značaja, ili od nacionalnog društvenog značaja za celokupnu Republiku Srbiju.
Zahvaljujem. Na član 148. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i mr dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući, gospodine ministre, uvažene koleginice i kolege, dakle, član 148. kaže – sportskim objektima od nacionalnog značaja utvrđenim aktom Vlade ne može se menjati namena. Sledeći stav kaže – sportskom objektu iz stava 1. ovog člana može se oduzeti status objekta od nacionalnog značaja ako se ne koristi za obavljanje sportskih aktivnosti i sportskih delatnosti i ostvarivanja sportskih ciljeva ne održava u stanju koji omogućava odgovarajući nivo obavljanja tih aktivnosti, ne osigurava bezbedno korišćenje u skladu sa ovim zakonom. Vlada bliže uređuje uslove, kriterijume i način sticanja, odnosno oduzimanja statusa sportskog objekta od nacionalnog značaja. Mi smo dodali stav da Vlada podnosi akt iz stava 3. ovog člana na saglasnost Narodnoj skupštini u roku od 15 dana od dana donošenja. A da ne bih ponavljao što je moj uvaženi kolega poslanik govorio neposredno pre moje diskusije, što veći broj ljudi bude odlučivao o oduzimanju statusa, što više ljudi bude o tome razmišljalo i donosilo odluke, manje će biti mogućnosti greške. Ne vidim zašto Skupština ne bi mogla, vi kažete da je to akt Vlade i da ne može Skupština o tome da odlučuje. Skupština donosi zakone. Skupština odlučuje šta može, a šta ne može. Mislim da je u interesu javnosti, korektnosti, tačnosti i smanjenja greške da se takve odluke donose na nivou parlamenta. Kada već govorimo o objektima od nacionalnog značaja i ponoviću ono iz načelne rasprave, gospodine ministre, vas Srbija prepoznaje kao vrhunskog sportistu i imate u ovoj raspravi maksimalno uvažavanje poslanika kao vrhunski sportista. Da bi ostali upamćeni kao vrhunski ministar, iskoristite novac za izgradnju terena po Srbiji i promenite onih 0,4% budžeta za sport u 1% i onih 0,0005% za školski sport u 1%. Tada ćete biti upamćeni i kao dobar ministar. Zahvaljujem.
Reč ima ministar.
Ovde u ovom amandmanu je reč o uredbi koju donosi Vlada i mi nismo videli, a pokušali smo da saznamo da li je bilo takve prakse u prošlosti da se Skupština usaglašava sa uredbom Vlade. Nismo našli takvu praksu i zbog toga odbijamo ovakav amandman. Hvala vam na iskrenoj sugestiji.
Na član 154. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i mr dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Opet pričamo o promeni namene sportskog objekta i vrši se po postupku propisanim zakonom koji uređuje oblast planiranja i izgradnje. Promena, namena sportskog objekta ili njegovog dela namenjenog obavljanju sportskih aktivnosti može se odobriti ukoliko ispunjava, mi dodajemo – kumulativno sledeće uslove. Prvi stav kaže – da je na odgovarajući način u drugom sportskom objektu koji će biti izgrađen umesto postojećeg objekta na teritoriji iste jedinice lokalne samouprave i koji je itd, mi kažemo da je u drugom sportskom objektu koji je izgrađen, jer vi ovde predviđate, znači, može nešto da se izvrši prenamena. Ako ćemo na teritoriji te opštine izgraditi novi objekta mi kažemo da ako je već izgrađen objekat umesto postojećeg objekta na teritoriji iste jedinice lokalne samouprave i koji je za najmanje jednu kategoriju viši od postojećeg objekta. Predlažemo brisanje stavova od pet do osam koji govore o tome da je dopušteno trajno ili privremeno promena namene dela pratećeg prostora sportskog objekta, uključujući i zemljište koje pripada sportskom objektu pod uslovom da nije u pitanju garderobni, sanitarni, gledališni parking i slični prostor, da promene ne ugrožavaju izvođenje i praćenje sportskih aktivnosti i da ne umanjuju funkcionalnost objekta. Dalje, da nadležni organ jedinice lokalne samouprave rešenjem daje saglasnost i da na rešenje nadležnog organa jedinice lokalne samouprave iz stava 6.ovog člana može se izjaviti žalba ministarstva. Mislimo da to nije dobro. To znači da možemo da otuđujemo odlukom lokalne samouprave delove sportskih objekata koji imaju opštu namenu i mislim da bi to trebalo izbaciti iz zakona i ove stavove izbrisati.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Vanja Udovičić. Izvolite.
Ne može odlukom lokalne samouprave, oni moraju da pitaju Ministarstvo omladine i sporta, pa ima rešenje, pa žalbeno rešenje, duga je procedura da bi oni sami to uradili. Mi smo stava da ne treba kumulativno sva tri uslova da se ispune, da je dovoljan svaki po jasnim kriterijuma koji su navedeni. Da postoji rok u kome treba da se ispuni određeni od kriterijuma, jer možda postoji realna potreba ako se ispuni jedan od uslova, a drugi se ne ispuni. Ako u tom sportu nema, u tom gradu, lokalnoj jedinici, lokalne samouprave nema potreba za određenim sportom i taj sportski objekat nema više potrebe da postoji ili se više niko ne koristi taj objekta onda smatramo da se ispunio jedan uslov i da može da se napravi prenamena. Što se tiče brisanja, mislim da su jasno precizirani uslovi i postupak za davanje saglasnosti za trajnu ili privremenu promenu namene dela pratećeg prostora sportskog objekta. Mislim da rešenja sadržana u članu 154. Predloga zakona odgovaraju savremenim uporedno-pravnim rešenjima koje smo našli, npr. Austrija koja je slične veličine po broju stanovnika kao i Srbija, itd. da ne širimo. Stvarno mislimo da ako se ispuni jedan od navedenih uslova sa jasnom procedurom, striktnim kriterijumima može da dođe do prenamene objekta.
Zahvaljujem. Na član 167. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Jovan Marković, Vesna Martinović, Goran Ćirić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković.
Poštovani ministre sa saradnicima, zahvaljujem se na podršci za ovaj amandman. Prepoznao sam i u načelnoj raspravi da je razumevanje sa vaše strane postojalo u obrazloženju motiva za predlaganje ovog amandmana. Osnovno je u stvari da sam smatrao da Nacionalni savet za sprečavanje negativnih pojava u sportu i savez za sport koji želite da oformite mora da ima i one ljude koji će preventivno raditi na tome da se takve pojave sprečavaju. Zagovornik sam, kao i mnoge moje kolege, da sa kaznenim merama mogu da se postižu određeni efekti, da treba prepisati, na kraju krajeva, sva pozitivna iskustva koja su vezana za razne države i saveze koji su te kaznene mere upodobili nekim svojim situacijama, ali mislim da bez preventivnog delovanja i bez uključivanja ljudi, a ovde smo predložili da to budu predstavnici ministarstva zaduženog za obrazovanje u nekom narednom periodu, nećemo imati i dugoročno pozitivne efekte u borbi protiv negativnih efekata i scena na našim sportskim događajima. Ono što je, čini mi se, iza gospodina kolegu Atlagića važno, vidim da odobrava ovo što ja pričam, verovatno zbog toga dobacuje, jeste važno da se na svakom nivou društvo uključi, a posebno u sferi obrazovanja, u to da se kroz razne savete, kroz razne stručne komisije dođe do zajedničkog rešenja. Mislim da pojave koje smo imali u praksi, da vidimo i da svedočimo o njima u poslednjih nekoliko godina na našim stadionima, jesu obaveza za sve da se udružimo u tom pravcu. Mislim da je i ovaj koncept otprilike dobar, ali da je sa podrškom ovih ljudi koji će preventivno raditi na ovim poslovima on i potpuno zaokružen. Hvala vam.
Zahvaljujem kolega Markoviću. Kolega Marko Atlagić vama nije dobacivao ni u jednom trenutku, i ako ste džentlmen, pošto ste javno izneli nešto što on nije uradio, kao što ste i mene javno optužili da uzimam vreme koje vam pripada, očekujem od gospodina, narodnog poslanika i džentlmena, da se prvom prilikom izvinite, bar kolegi Marku Atlagiću. Na član 175. amandman je podnela narodni poslanik Milena Bićanin. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 175. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i mr dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospodine Arsiću. Gospodine ministre, koleginice i kolege, član 175. nalazi se u delu kaznenih odredbi i kaže da novčanom kaznom od 500.000 do 2.000.000 dinara kazniće se za prekršaj sportska organizacija ili drugo pravno lice, pa onda ide nabrajanje. Mi smo predložili da u tački 12) se kazni onaj ko ne zaključuje ugovor o osiguranju sportista, odnosno sportskih stručnjaka, odnosno stručnjaka od posledica nesrećnih slučajeva za vreme obavljanja sportskih aktivnosti. U stvari, ovaj ceo amandman na član 175. se odnosi na amandmane na član 23a, na 21, 33, 70, 73, 74. i 99, pošto su to sve odbijeni amandmani. Ovo je usaglašavanje kaznenih odredbi sa tim članovima, tako da ne čitam dalje.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 176. amandman je podnela narodni poslanik Milena Bićanin. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Milena Bićanin. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, biću vrlo kratka. Gospodine ministre, hvala za razumevanje i za ovaj usvojen amandman. Prosto sam, zajedno sa svojim kolegama, čitajući kaznene odredbe, pre svega, uočila jako veliki broj kaznenih odredbi, što je mene stavilo u uverenje da osim velikih problema koje imamo u sportu, imamo veoma ozbiljnu nameru da te probleme rešimo na ovaj način. U članu 19. se predvidela obaveznost zdravstvenog pregleda ili provere psihofizičke sposobnosti sportista pre učešća na takmičenju. Vi ćete doneti i poseban akt koji će precizirati slučajeve kada sportista u kraćem vremenskom roku treba da bude izložen proveri zdravstvene sposobnosti. Imajući u vidu duh zakona, opet poštujući osnovnu vrednost načela, a to je vrednost života i bezbednog bavljenja sportom, pomislila sam, zajedno sa svojim kolegama, da bi ova kaznena odredba koja predviđa da kazna za prekršilaca, odnosno organizaciju bude od 100.000 do 1.000.000 dinara treba da pređe u onu višu kategoriju da se takav propust ne bi dogodio zbog nemara koji zaista može da dovede u pitanje život, a da ne povezuje sa registrom povreda, koji opet treba da služi preventivi itd. Tako da, hvala na razumevanju i podršci. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 178. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i mr dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Ivan Karić.
Zahvaljujem se uvaženi predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, uvažene koleginice i kolege, naš amandman na član 178. predlaže da posle tačke 10) dodajemo tačku 10a) i ukoliko se ne prenesu upravljačka prava u skladu sa članom 92. stav 14. Mi naravno nismo mogli da znamo kada smo pisali amandmane da će biti prihvaćen član 92, ali čini nam se da sada, s obzirom da je prihvaćen član 92, možda nedostaje zaista ova nova tačka 10a) gde apostrofiramo ono što smo definisali u članu 92. novi stav 14, da lice koje ima udela ili akcije u Sportskom privrednom društvu, a koje je imenovano ili izabrano na javnu funkciju ili na funkciju organa političke stranke, dužno je da u roku od 30 dana itd, itd, prenese sva svoja upravljačka prava na neko lice koje nije sa njim povezano. Čini nam se da sada, s obzirom da ste prihvatili taj član 92, odnosno stav 14. u članu 92, možda zaista nedostaje i u ovom amandmanu na član 178. ovaj novi stav 10a, da bismo jasno definisali, tj. povezali se sa tim članom 92. i čini nam se zaista da u celoj ovoj raspravi ima mesta za zadovoljstvom, s obzirom da smo razgovarali jezikom argumenata i da sve ono što je poslanička grupa SDP, ZZS i ZS predložila bilo je u svrhu poboljšanja zakona. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Vanja Udovičić. Izvolite.
Želim da se zahvalim i vama i gospodinu Bradiću na konstruktivnim predlozima koje ste izneli danas i kroz amandmane, a sankcija za ovo je ništavost, pa ne može da bude prekršaj. Zato nismo predvideli u prekršajima, jer ova situacija prouzrokuje ništavost. I pored toga prekršaj nije predviđen ni za druge vidove raspolaganja akcija ili udela. Samo iz tog razloga nismo prihvatili vaš amandman.
Zahvaljujem. Na član 179. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, akademik, Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i mr dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Gospodine ministre, koleginice i kolege, član 179. nalazi se u delu „Prelazne i završne odredbe“. Mi smo podneli amandman na stav 3. koji kaže – organizacije u oblasti sporta sa društvenom, odnosno javnom imovinom i kapitalom ne mogu vršiti statusne promene, promene pravnog oblika, osim promena pravnog oblika u skladu sa članom 71. stav 3. ovog zakona. Pošto smo mi intervenisali amandmanom na član 71. stav 3. ovog zakona koji nije prihvaćen, onda je bespredmetno da obrazlažem ovaj amandman. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 182. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, akademik, Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i mr dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Ivan Karić. Izvolite.
Zahvaljujem se, uvaženi predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, uvažene koleginice i kolege, ovo je jedan amandman koji, s obzirom da dolazim iz Zelenih, kada diskutujem o ekološkim zakonima uvek podnosim ovakav amandman. Praksa u dobrom delu EU da zakon dolazi sa podzakonskim aktima i ta praksa iz drugih parlamenata, nažalost, u Srbiji još uvek nije zaživela. Nije ona postojala ni pre 20 godina, ni pre 10 godina, ni pre pet godina. Konačno bi trebalo da počnemo da menjamo tu praksu, da zaista u Skupštinu ulaze zakoni zajedno sa podzakonskim aktima. Nekada vrlo teško može biti da razgovaramo o zakonu, a da podzakonska akta će doći u roku od dve godine, tri godine, šest meseci. Ovde je irelevantan rok o kome govorimo. Trebalo bi da bude težnja da zakoni dolaze zajedno sa podzakonskim aktima. Mi smo ovde pokušali kao poslanička grupa SDS – Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije da skrenemo pažnju na taj hroničan problem koji se ponavlja već 25 godina iz parlamenta u parlament, iz zasedanja u zasedanje, da zakoni dolaze bez podzakonskih akata. Vrlo često ne možemo pravilno da sudimo o zakonu ili nekada možemo da tumačimo, s obzirom da smo u opoziciji, možemo da tumačimo da zakon nema dobru nameru, a u stvari on to nije. Bilo bi dobro da počnemo polako da menjamo navike i da zaista u parlament zakoni dolaze sa podzakonskim aktima. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, pažljivo sam slušao šta govore predstavnici stranke bivšeg režima, odnosno pojedinci, samci. Čvrsto verujem da ih neće biti toliko ni posle izbora. Ovaj amandman nije prihvatljiv zbog strategije. Koliko sam razumeo ona će biti doneta do 2018. godine. Ono što bih ja želeo i voleo da se u tu strategiju upiše i sledeće, a to su reči slavnih sportista – da treniraš celog života za deset sekundi, to je govorio Oven. Samo treniran celog života za jedan šut, za delić sekunde, za jednu stotinku sekunde, za jedan delić stotinke sekunde. To je trka Čavić – Felps najbolje pokazala. Voleo bih da u tu strategiju unesemo i sledeće – promašio sam 9.000 šuteva, izgubio sam trista utakmica, 26 puta sam promašio šut za pobedu, ali sve je to bilo potrebno da bih uspeo u sportu, Majkl Džordan. Sledeće – više puta sam izgubio, ali nikada nisam išao na utakmicu da izgubim, opet Majkl Džordan. Zašto ovo govorim? Zato što naša ekonomska situacija je takva da sport hteo ne hteo deli sudbinu našeg društva. Postoje razvojne lige, ja želim da ovaj Zakon o sportu doprinese samo i strategija u vezi sa ovim amandmanom, da samo naši sportisti dve godine kasnije idu u inostranstvo. Imaćemo sigurno klubove koji će imati prihode, a time i država sto miliona evra godišnje zbog odlaska sportista kasnijeg u inostranstvo. Ja želim da poručim sportistima da, kao i Majkl Džordan, budu posvećeni, da imaju vere u sebe, da veruju sebi i posle poraza, da veruju sebi i posle pobede, da veruju u sebe i posle povrede, da veruju u sebe i kada mi drugi ne verujemo u njih. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Vanja Udovičić. Izvolite.
Samo da odgovorim na izlaganje prethodnog govornika i na amandman. Navikao sam kao sportista da sve radim jako profesionalno i sa tendencijom ka najboljem na svetu. Posle donošenja Zakona o sprečavanju dopinga u sportu u roku od šest meseci, što je bilo propisano, doneli smo sva podzakonska akta, čak i pre vremena. Sadašnji zakon ima donešena sva podzakonska akta, sem jednog, a mi već sada radimo na donošenju podzakonskih akata jer sistem sporta je živ i neophodno je doneti određene pravilnike i podzakonska akta da bi mogao da nastavi da funkcioniše i da se ne ugrozi na prvom mestu finansiranje sporta, pa onda svi ostali pravilnici koji moraju da se donesu da bi sistem sporta živeo. Zbog toga je rok od dve godine samo stavljen kao formalnost, a mogu vam reći kao ministar omladine i sporta da će se svi ti pravilnici doneti mnogo pre tog roka. Hvala vam na sugestiji. Podržavam vašu sugestiju i te kako je prihvatam, jer je zajednička tendencija da sistem sporta bude kvalitetniji, a bez donošenja kvalitetnih podzakonskih akata ne možemo očekivati da se unapredi sam sistem sporta. Hvala vam još jednom.
Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić. Izvolite.
Hvala lepo. Ovaj amandman svakako treba odbiti, jer je zaista kratak period šest meseci za nešto što treba doneti, a to je 30 novih dokumenata. Znači, moraju da se vode rasprave, treba naći najbolje moguće rešenje da bi to bilo kvalitetno. Optimalan rok je dve godine i ovo treba glat odbiti iz prostog razloga što? Da bi se doneo dobar zakon i 30 novih dokumenata, odnosno akata treba da se napravi konsultacija sa najrelevantnijim sportistima. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ljubica Mrdaković Todorović.
Poštovani ministre, smatram da je rok koji ste predložili u članu 182. – dve godine optimalan period za donošenje podzakonskih akata. Predloženi zakon je jako kvalitetan i trajaće u praksi, biće sprovodljiv, tako da je sasvim razumljivo. Sproveli ste široku javnu raspravu povodom Predloga zakona. Detaljno i pažljivo ste razmotrili sve predloge, sugestije i primedbe. Mnoge od njih su postali sastavni deo ovog zakona tako da je sasvim razumljivo da hoćemo kvalitetno da odradimo i tih 30 podzakonskih akata, a što je bitno za razvoj sporta u našoj zemlji.
Na član 182. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Jovan Marković, Vesna Martinović, Goran Ćirić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković. Izvolite.
Poštovani ministre, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, na kraju ovog iscrpnog zasedanja, čini mi se jako dobrog, želeli smo da kroz ovaj amandman predložimo i da se smanji taj rok oko usvajanja nacionalne strategije za sport, ali smo u međuvremenu dobili informaciju da je Strategija usvojena do 2018. godine. Naša dilema je bila da li se iz zakona usvajaju strategije ili se iz strategija usvajaju zakoni? Po našoj logici, bilo bi jako dobro da ovaj zakon, i kroz strategije na lokalnom nivou, strategije saveza, planova itd, bude što pre usvojen. Naravno, potrebno je vreme, ali takođe mislimo da je potrebno to vreme skratiti. Ako hoćemo implementaciju ovog zakona što pre, onda treba udružiti sve i uključiti sve u te procese. Ja sam i u načelnoj raspravi, i u raspravi o amandmanima, upravo želeo da ukažem na tu potrebu da se napravi ta sinergija između saveza, nacionalnog nivoa, lokalnog nivoa, udruživanja svih i da se ovi poslovi što pre završavaju. Želim da se na kraju ove diskusije zahvalim i ministru i njegovim saradnicima na uloženom trudu i radu po ovom zakonu, a i u raspravi koja je bila jako korektna, da se takođe predsedavajućem izvinim zbog toga što sam možda uvredio njegove saradnike, vezano za temu oko smanjenja vremena za diskusiju. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić. Izvolite.
Ko je čitao Predlog zakona, lepo piše da je strategija doneta od 2014. do 2018. godine, a 2017. godine nikako ne možemo raditi to što je gospodin zamislio, ali možemo krajem 2018. godine. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Poštovani narodni poslanici, s obzirom na to da je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem četvrtak, 4. februar 2016. godine, sa početkom u 17 časova i 40 minuta, kao Dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini.
Poštovani narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje, potrebno je da utvrdimo kvorum. Molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 152 narodna poslanika i da možemo da pristupimo glasanju. Stavljam na glasanje PREDLOG ZAKONA O MEĐUNARODNIM MERAMA OGRANIČAVANjA, u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 156, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo dvoje narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na naziv zakona amandman je podnelo 10 poslanika Poslaničke grupe Boris Tadić – SDS, ZZS, ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 159 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podnela Poslanička grupa Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podnelo 10 poslanika Poslaničke grupe Boris Tadić – SDS, ZZS, ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podnela Poslanička grupa Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podnelo 10 poslanika Poslaničke grupe Boris Tadić – SDS, ZZS, ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podnelo 10 poslanika Poslaničke grupe Boris Tadić – SDS, ZZS, ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podnelo 10 poslanika Poslaničke grupe Boris Tadić – SDS, ZZS, ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman je podnelo 10 poslanika Poslaničke grupe Boris Tadić – SDS, ZZS, ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman je podnelo 10 poslanika Poslaničke grupe Boris Tadić – SDS, ZZS, ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman su zajedno podneli Dubravka Filipovski, Velimir Stanojević i Zlata Đerić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podnelo 10 poslanika Poslaničke grupe Boris Tadić – SDS, ZZS, ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić - SDS, ZZS, ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje Predlog zakona o međunarodnim merama ograničavanja, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 167, protiv – niko, uzdržanih – nema, nemanarodnih poslanika koji nisu glasali. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Prelazimo na tačku 2. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Evropske okvirne Konvencije prekogranične saradnje između teritorijalnih zajednica ili vlasti, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 168, protiv – niko, uzdržanih – nema, nema narodnih poslanika koji nisu glasali. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Liban o ukidanju viza za nosioce diplomatskih, specijalnih i službenih pasoša, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 168, protiv – niko, uzdržanih – nema, nema narodnih poslanika koji nisu glasali. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o sportu, u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 165, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala tri narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ivan Jovanović i Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podnelo 10 narodnih poslanika poslaničke grupe Boris Tadić - SDS, ZZS, ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 167 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podnela poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 167 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podnelo 10 narodnih poslanika poslaničke grupe Boris Tadić - SDS, ZZS, ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 167 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podnela poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Žika Gojković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 167 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić - SDS, ZZS, ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić - SDS, ZZS, ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 166 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić - SDS, ZZS, ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podnelo devet narodnih poslanika poslaničke grupe DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 166 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Amandman kojim se posle člana 23. predlaže dodavanje novog člana 23a podnela je poslanička grupa Boris Tadić – SDS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 167 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. amandman je podnela poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 167 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 26. amandman je podnela poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 167 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandman je podnela poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 167 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 167 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 29. amandman je podnelo devet narodnih poslanika poslaničke grupe DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 167 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 33. amandman je podnela poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 35. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić - SDS, ZZS, ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 36. amandman je podnela poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 45. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić - SDS, ZZS, ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 46. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS – ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dvoje, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 166 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 67. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS – ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 164 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 70. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS – ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – troje, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 165 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 71. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS – ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 163 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 73. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS – ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 164 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 74. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS – ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 165 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 78. amandman je podneo narodni poslanik Žika Gojković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 168 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 86. amandman je podnela poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 168 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 88. amandman je podnela poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 168 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 93. amandman je podnela poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 168 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 94. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS – ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 165 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 96. amandman je podneo narodni poslanik Žika Gojković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 165 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 99. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS – ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 164 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 100. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS – ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 165 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 112. amandman je podnela poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 168 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 123. amandman je podnela poslanička grupa LSV. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 163 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 123. amandman je podnela poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 168 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 123. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 166 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 124. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS – ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 163 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 124. amandman je podneo narodni poslanik Momo Čolaković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 17, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 151 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 132. amandman su podneli narodni poslaniciIvan Jovanović i Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 168 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 136. amandman su podneli narodni poslaniciIvan Jovanović i Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 168 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 138. amandman su podneli narodni poslaniciIvan Jovanović i Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 168 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 145. amandman je podnela poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 168 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 147. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS – ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 163 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 148. amandman je podnela poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 168 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 148. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS – ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 163 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 154. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS – ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 163 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 175. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS – ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 164 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 178. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS – ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 163 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 179. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS – ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 164 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 182. amandman je podnela poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS – ZS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 163 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 182. amandman je podnela poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 168 od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o sportu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 165, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala tri od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o sportu. Prelazimo na odlučivanje o povredama Poslovnika na koje su ukazali narodni poslanici. Narodni poslanik Dragan Šutanovac na sednici 4. februara 2016. godine, u 11 časova i 10 minuta ukazao je na povredu člana 107. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 163 od ukupno prisutnih 163 narodnih poslanika. Konstatujem da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Jovan Marković na sednici 4. februara 2016. godine, u 14 časova i dva minuta ukazao je na povredu člana 108. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 151 od ukupno prisutnih 151 narodnih poslanika. Konstatujem da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Marko Đurišić na sednici 4. februara 2016. godine, u 14 časova i 10 minuta ukazao je na povredu člana 103. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 148 od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Konstatujem da nije povređen navedeni član Poslovnika. Pošto je Narodna skupština razmotrila razmatranje i odlučivanje o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 102. Poslovnika zaključujem sednicu Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini. Zahvaljujem na saradnji. Sutra nova sednica počinje u 12.00 časova. Hvala.