Hvala, predsedavajuća. Kolege poslanici, htela bih da pitam Ministarstvo prosvete, već po ko zna koji put pitamo istu stvar, šta misli o skandalima koji su se desili povodom polaganja male mature? Pitam takođe ministra prosvete Žarka Obradovića - da li zna da je i u Africi ukinut aparthejd, a u našoj zemlji još nije? Juče su se kod pripadnika nacionalnih manjina, u testovima iz matematike razlikovali zadaci od škola do škola. U stvari učenici pripadnici nacionalnih manjina su imali skroz drugačije zadatke na testu iz matematike na završnoj maturi. Pitam Ministarstvo prosvete, ministra Obradovića, šta misli o tome zašto su testovi bili različiti? Zadaci su bili skroz različiti. Znači, da li u matematici dva i dva nije četiri i za pripadnika manjine i za pripadnika većinskog naroda? Otkrilo se to tako što se u školama gde se izvodi nastava samo na jeziku nacionalnih manjina to direktori nisu ni znali jer jednostavno su dobili su testove iz matematike, podelili su ih učenicima, i nisu ni znali da su testovi u stvari zadaci drugačiji. To su otkrili direktori škola i profesori koji rade u dvojezičkim školama. Znači, uporedili su testove koji su bili na srpskom jeziku i jeziku nacionalne manjine i videli su da se testovi razlikuju. Ne znam kako je do toga došlo kad Zavod za vrednovanje kvaliteta obrazovanja i vaspitanja, koje pravi te testove, kako je ono u stvari napravilo te različite testove za matematiku za nacionalne manjine i za učenike koji pohađaju razrede na srpskom jeziku. Hoću da kažem da su pripadnici nacionalnih manjina dvostruko ugroženi. Znači, test matematike im se razlikovao, imali su drugačije testove. Na kraju krajeva njihovi testovi nisu bili provaljeni, pa nisu čak mogli da ih kupe na ulicama. Znači, govorim o dvostrukoj ugroženosti.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, danas imam dva pitanja za predsednika Vlade. Naime, na poziv premijera Srbije ili samoinicijativno u goste nam je 12. juna došao predsednik Svetske Federacije Sem Blater, koji je razgovarao pre svega sa premijerom Ivicom Dačićem, zatim razgovarao sa resornim ministrom za sport i omladinu, gospođom Alisom Marić i razgovarao sa predsednikom Fudbalskog saveza Srbije, Tomislavom Karadžićem. U razgovoru gospodin Blater je tražio od premijera Dačića da se iznađe mogućnost za rešenje u problemu odnosa Srbije i tzv. države kosovo, te da Srbija ne sprečava tzv. fudbalski savez kosova uđe u Svetsku fudbalsku organizaciju. Rekao je da postoji plan. Plan ne mogu da vam otkrijem ali prvi korak tog plana će biti sastanak predsednika Fudbalskog saveza Srbije, Tomislava Karadžića i predsednika tzv. fudbalskog saveza kosova, Fadilja Vokrija, koji je svojevremeno igrao za "Partizan". Utom trenutku kada je gospodin Blater bio u Srbiji počelo je odigravanje turnira u Švajcarskoj gde je učestvovala i mlada reprezentacija kosova. Kada pogledate na sajtu njihovog fudbalskog saveza videćete slike sa nacionalnim obeležjem i videćete trenutak kada se svira himna tzv. republike kosovo. Postavljam pitanje gospodinu Dačiću -dokle će Srbija zabijati glavu u pesak kao noj i da liće uopšte reagovati kao država na jednu takvu stvar ili je pak to deo plana o kome nije hteo da priča gospodin SemBlater, a u novinama se priča i piše da je gospodin Blater lobista kosova i da je uzeo velika sredstva kako bi izlobirao da tzv. fudbalski savez kosova bude nezavisna institucija u Svetskoj fudbalskoj organizaciji.To je pitanje na koje želim odgovor da dobijem od premijera gospodina Dačića. Drugo pitanje je vezano za jučerašnji događaj koji se desio. Smenjen je tzv. oficir za vezu, gospodin Ljuljzim Peci, koji je inače bio ambasador kosova u Švedskoj. On je smenjen zbog nepromišljene izjave koju je dao u Beogradu da normalizacija Srbije i kosova se očekuje tek kada Srbija prizna kosovo. Njega je smenio predsednik tzv. vlade kosova, Hašim Tači, a ne reakcija zvaničnika u Beogradu. Umesto mi da ga proglasimo za personu non grata i da ga najurimo iz zemlje, njega menja njegov predsednik vlade. Jedno pitanje se postavlja – dokle će Srbija da bude snishodljiva ili popustljiva prema onim diplomatama koji se itekako bahato ponašaju u našoj zemlji, koji se mašaju u politiku države Srbije, setite se gospodina Cimermana, nekadašnjeg ambasadora Nemačke, koji se mešao u državni integritet Srbije? Na mesto gospodina Pecija dolazi diplomata od karijere, Veljdet Sadiku, bivši ambasador kosova u Hrvatskoj. Mnogi naši zvaničnici nas ubeđuju da tzv. oficiri za vezu nisu ambasadori, ali izgleda se u rečniku srpske diplomatije oficir sve više zove ambasador. Moje pitanje za premijera Ivicu Dačića -da li to znači dolazak svih ovih ambasadora ili, kako ih zovemo, oficira za vezu, uspostavljanje diplomatskih odnosa Srbije i kosova i da li se uopšte priprema javnost Srbije da će Srbija u nekom narednom periodu priznati nezavisnu državu kosovo? Zahvaljujem.
Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika želi da zatraži objašnjenje? Prijavio se narodni poslanik Miodrag Linta.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, danas je Svetski dan izbeglica i dobar povod da se podsetimo na najveće žrtve ratova na prostoru bivše Jugoslavije. U Srbiji živi preko pola miliona proteranih Srba sa područja BiH i Hrvatske, živi preko 200.000 internoraseljenih lica sa KiM. U Srbiji, takođe, živi preko 100.000 građana Srbije koji nisu ni izbeglice, ni interno raseljena lica, ali koji su u međuvremenu, između1945. i 1990. godine, stekli imovinu, stečena prava u Hrvatskoj, Bosni i Hercegovini, ali ta prava ne mogu da ostvare. Jedna od naših aktivnosti jesu građani koji četiri, pet generacija žive u Novom Sadu, Zrenjaninu, Požarevcu, ali nažalost ne mogu da vrate svoje stanove, vikendice na području Hrvatske. Želeo bih posebno da se zahvalim predsedniku Narodne skupštine gospodinu Stefanoviću što je juče primio delegaciju izbegličkih udruženja povodom svetskog dana izbeglica i pokazao veliko razumevanje za naše probleme. Na sastanku je doneto nekoliko zaključaka. Prvi jeste da se do kraja ove godine, najkasnije, sazove posebna sednica Narodne skupštine koja bi raspravljala o kršenju ljudskih prava proteranih Srba iz Hrvatske, Bosne i Hercegovine. Na kraju te rasprave se usvojila Rezolucija o poštovanju ljudskih prava izbeglih i prognanih lica i drugih oštećenih građana iz Hrvatske i BiH. Šta je cilj te rezolucije? Cilj Rezolucije jeste da dodatno obaveže Vladu Srbije da još snažnije vodi dijalog sa predstavnicima vlasti u Zagrebu i Sarajevu, da dodatno upozna međunarodne organizacije, kao UN, koje su depozitar Bečkog sporazuma o sukcesiji, EU, Savet Evrope, OSC, da je neprihvatljivo, da ne možemo govoriti o pomirenju ako imamo stotine hiljada građana koji su oštećeni u svojim ljudskim pravima. Postavio bih tri pitanja. Prvo pitanje postavljam državnom sekretaru u Ministarstvu spoljnih poslova gospođi Veri Mavrić, koja koordinira radne grupe koje treba da rade na pronalaženju konkretnih rešenja, vezano za penzije, imovinu, nestala lica itd. Dokle se stiglo u pregovorima sa zvaničnim Zagrebom i Sarajevom oko rešavanja konkretnih problema? Drugo pitanje bih postavio visokom predstavniku Vlade Srbije za sprovođenje Bečkog sporazuma o sukcesiji. Da li su započeti razgovori, a vezano za implementaciju aneksa G Bečkog sporazuma o sukcesiji, koji se zove – privatna svojina i stečena prava? U tom aneksu se vrlo jasno kaže da svim građanima moraju biti vraćena njihova prava koja su imali na dan 31. decembra 1990. godine, a svi ugovori sklopljeni pod pritiscima i pretnjama biće proglašeni ništavnim. Podsećam da Bečki sporazum o sukcesiji ima veću pravnu snagu od domaćih zakona i po Ustavu Hrvatske, Srbije, BiH, ali i po međunarodnom pravu. Treće pitanje, to je takođe bio jedan od zaključaka jučerašnjeg sastanka, a to je pitanje komesaru za izbeglice i migracije Vladimiru Cuciću, a vezano za sredstva sa međunarodne donatorske konferencije. Planirano je da Srbija dobije 300 miliona evra u narednih šest godina za rešavanje 17.000 porodica koje su podstanari ili žive u kolektivnim centrima. Pitanje – koja će biti dinamika trošenja tih sredstava, koliko Srbija treba da dobije u 2013. godini sredstava za rešavanje stambenih pitanja izbeglica, u smislu gradnje stanova, kupovine seoskih imanja, kupovine montažnih kuća i vezano za dodelu paketa građevinskog materijala? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ranka Savić. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, koleginice i kolege, upućujem pitanje predsedniku parlamenta, dakle predsedniku Skupštine gospodinu Stefanoviću. Naime, u situaciji kada se o poslanicima i o parlamentu govori poprilično negativno, kada je rejting i parlamenta i poslanika na poprilično niskom nivou, i kada se o poslanicima Skupštine Republike Srbije govori samo sa aspekta njihovih zarada, odnosno njihovih primanja, pojedini poslanici želeći da promene takvu sliku o poslaniku i parlamentu odlučuju da otvore kancelarije narodnih poslanika. Među tim poslanicima sam i ja. Otvorila sam kancelariju u staroj zgradi Skupštine, u ulici Kralja Milana. Kada je kancelarija počela da radi, kada je zaživela, kada je za dva i po meseca na desetine i desetine građana prošlo kroz kancelariju, kada su mnogi problemi rešeni, kada je zahvaljujući kancelariji zaposlen veliki deo onih koji su sa ogromnim problemima dolazili u kancelariju, dolazi odluka predsednika parlamenta da se zabranjuje izdavanje privremenih propusnica. Prema informacijama, vi dobro znate da sam ja prvi put u ovom sazivu poslanik, te nemam dovoljno iskustva, ali u razgovoru sa kolegama informisala sam da se ni jednom nije desilo da se privremene propusnice ne izdaju. Privremene propusnice su mi bile potrebne, jer je za normalan rad i funkcionisanje kancelarije bio potreban rad određenih lica ili osoba u toj kancelariji, pošto po prirodi stvari rada narodnog poslanika nisam mogla da sedim u kancelariji neprekidno. U tom smislu, obratila sam se Fakultetu političkih nauka i dobila, odnosno uvela u kancelariju tri volontera, apsolventa političkih nauka. Dakle, ne mogu da shvatim da neko ima interes da se u našoj današnjoj ekonomskoj i socijalnoj situaciji, neko mimo svojih stalnih obaveza koje ima ne angažuje i na ovom planu. Broj ljudi koji je prošao kroz kancelariju, mislim da dovoljno govori o potrebi ove vrste rada i angažovanja narodnih poslanika. Postavljam pitanje predsedniku parlamenta – zašto nije dozvolio izdavanje privremenih propusnica? Radi se o tri privremene propusnice. Da li je to selektivno, da li se ovo pravilo odnosi na sve ili je ovo pravilo primenjeno u mom slučaju? Postavljam i pitanje – kome je u interesu da narodni poslanici ne približe građanima rad narodnog poslanika i parlamenta? Ono što je mnogo bitnije, kome je u interesu da u ovakvoj ekonomskoj i socijalnoj situaciji, neko sa velikom željom, sa velikim interesom, se ne angažuje u pomaganju i rešavanju niza ogromnih problema naših građana?
Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Moje pitanje je predsedniku Vlade, ministru kulture i informisanja i prvom potpredsedniku Vlade. Dakle, pošto znamo koje su adrese onih koji su najodgovorniji u ovoj zemlji, DS postavlja pitanje – kada će se i na koji način država usprotiviti i stati na put medijskom mraku u koji Srbija srlja? Kada će nešto RRA, Ministarstvo za kulturu i informisanje učiniti, Savet za štampu, udruženja novinara, Vlada Srbije, Skupština, bilo ko u ovoj zemlji da zaustavi ovu nezapamćenu harangu iznošenja laži, ad hominem napada na ljude iz DS koji se ponavljaju iz dana u dan u većini tabloida, a sada vidimo i u elektronskim medijima? Ova salva neistina, laži, neutemeljenih tvrdnji, često se krijući iza ekipe određenog lista, bez imena i prezimena, se nastavlja iz dana u dan. Srbija klizi u jednoumlje i diktaturu, dok za to vreme nadležne institucije ćute o tome. Nažalost, cela ova tema je već stigla i do Evropske komisije, koja je ukazala na određene, vrlo jasne, nepravilnosti u našoj medijskoj sferi. Zbog toga pitamo i predsednika Vlade i sve ostale nadležne, uključujući i resornog ministra, kada će se država povući iz medija? Kada ćemo čuti i dobiti ispunjeno obećanje prvog potpredsednika i da čujemo ko je kupio list "Politiku"? Kada će Vlada i ministar za kulturu i informisanje dati objašnjenje? Kako se objašnjava činjenica da se za glavnog i odgovornog urednika lista "Novosti" postavlja gospodin Dmitrović, kao perjanica ratno-huškačke politike iz 90-ih godina? Da li je u stanju ministar resorni i predsednik Vlade da objasni, bez ulaženja u novinarske kvalitete ili nekvalitete gospođe Smajlović, da se postavlja za glavnog urednika lista Politike žena koja je uzela otpremninu iz lista Politike i sada se vraća tamo na isto mesto. To je sve legalno. Pitanje je da li je moralno. Da li je to ta medijska slika koju želite da napravite? Da li je iko u ovoj zemlji svestan da ljudi koje postavljate, ponavljam postavljate za glavne urednike, su uglavnom ljudi koji su gostovali na vašoj stranačkoj televiziji? Šta sledeće da očekujemo? Da li treba da očekujemo da izvesni Bašanović bude glavni urednik RTS? Da li su ljudi u ovoj zemlji svesni da danas u Srbiji elektronski mediji se bave komentarima? To nije bilo od 2000. godine. Da li je iko u stanju u ovoj državi da kaže – dosta, i da stane na put svemu ovome? Moje pitanje ide i ministru Obradoviću. Da li je utvrđeno da testovi koje smo im juče dostavili iz srpskog jezika jesu ili nisu autentični i koliko vremena im treba da potvrde ili negiraju da su ti testovi ispravni? Ako jesu autentični, potvrđuje se naš zahtev, koji ovaj put ponavljam, da ministar Obradović hitno podnese ostavku. Ono što je sigurno, da u ovom skandalu sa testovima iz matematike, a kako vidimo i iz srpskog jezika, izgleda i iz srpskog jezika, koji su se pojavili na internetu i mnogi ljudi govore o tome, Vlada još uvek ne reaguje. Naše pitanje takođe ministru Obradoviću – da li će on biti u plejadi ministara ove vlade koji su došli u situaciju da nikada ne ispune svoja obećanja, da ih javnost i Demokratska stranka uhvate u protivzakonitom delovanju ili u laži? Da li će ministar Obradović da stane ponosno u stroj sa ministrom Kneževićem koji nije ništa učinio po pitanju aflatoksina, sa ministrom Bačevićem koji treba da gradi kanal do Soluna i ostalim neuspešnim, neadekvatnim, nestručnim ministrima iz vladajuće koalicije? Smatramo da srpska javnost, koja budno prati ovaj problem sa testovima i roditelji koji su veoma zabrinuti, žele da čuju od ministra Obradovića kakva se poruka šalje onima koji su se spremali za ispit u odnosu na one koji su taj ispit kupili. Da li je to manir vladajuće stranke koja je verovatno tako naučila da dolazi do svojih diploma? Roditelji, đaci, profesori imaju pravo da znaju dokle će ovo poniženje da traje, imaju pravo da znaju šta ste, gospodo, utvrdili. Imaju pravo da znaju da ministar Obradović mora da zna da postoji razlika između krivice i odgovornosti. (Predsedavajuća: Vreme.) Možda gospodin Obradović nije subjektivno kriv, ali je svakako objektivno odgovoran.
Hvala. Narodna poslanica Olgica Batić.
Hvala poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, moje prvo pitanje jeste – kada će članovi Vlade, tj. ministri u ovoj vladi poštovati institut koji nama, kao narodnim poslanicima, stoji na raspolaganju, a zove se postavljanje poslaničkih pitanja i to upravo kao instrument kontrole nad radom Vlade i svoje odgovore dostaviti u roku koji je predviđen Poslovnikom Narodne skupštine, jer se neretko dešava, konkretno u mom slučaju dva odgovora na postavljena pitanja nikada nisam dobila, a sem toga česta je situacija da izostane dostavljanje odgovora narodnim poslanicima, čak i u onom roku koji je predviđen, zapravo po isteku roka koji je predviđen članom 206. i njegovim stavom 3. koji se odnose samo na izuzetnost, kada je postavljanje poslaničkog pitanja, zapravo davanje odgovora potrebno radi odgovarajuće pripreme? Ovo prvo pitanje upućeno je predsedniku Skupštine ili vama ako možete da odgovorite. Drugo pitanje takođe je upućeno predsedniku Skupštine. Naime, kada će se na dnevnom redu ove Narodne skupštine naći Predlog odluke o formiranju anketnog odbora u vezi utvrđivanja svih činjenica i okolnosti vezanih za ubistvo vojnika na Topčideru u vojnom objektu Karaš, koji sam ispred DHSS predala u novembru prošle godine, a o kom Predlogu odluke je Vlada dala pozitivno mišljenje 8. aprila? Zapravo, moje pitanje je kada će se takvo jedno pitanje naći na dnevnom redu? Moje treće pitanje koje je takođe upućeno predsedniku Narodne skupštine, a možete i vi odgovoriti, ukoliko ste u mogućnosti – koji to član Poslovnika Narodne skupštine, pošto ovde od strane svih predsedavajućih imamo različita tumačenja, slobodna i autentična, koji to član Poslovnika eksplicitno određuje da se u, kako smo juče čuli, takozvanom toku rasprave po replikama isključuje mogućnost narodnih poslanika da reklamiraju povredu Poslovnika i to jednog od najbitnijih članova, člana 106. i drugo, koji to član Poslovnika Narodne skupštine određuje da se replike narodnim poslanicima omogućuju, kako smo to juče isto čuli, samo u vezi dopuštanja, zapravo davanja replika onim poslanicima koji će diskutovati zapravo o aktuelnim temama, pošto mislim da o tako nečemu imamo jedan poseban institut, a zove se sazivanje posebne sednice u vezi aktuelne teme? Hvala.
Gospodine Cvijetičanin, vi ste se prijavili, ali moram priznati da nemam ovlašćenje šefa vaše poslaničke grupe, tako da ne mogu da vam dam reč. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Miljenko Dereta, Mladen Grujić i Milica Radović. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je predsednik Narodne skupštine, pored predstavnika predlagača prof. dr Žarka Obradovića, ministra prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, pozvao da sednici prisustvuju i Muhedin Fijuljanin i prof. dr Radivoje Mitrović, državni sekretari u Ministarstvu prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, dr Zoran Kostić, Ljubiša Antonijević, Vesna Fila, prof. dr Slobodan Stupar i prof. dr Ivica Radović, pomoćnici ministra prosvete, nauke i tehnološkog razvoja i Nevenka Novaković, samostalni savetnik u Ministarstvu prosvete, nauke i tehnološkog razvoja. Nastavljamo pretres u pojedinostima o prvoj tački dnevnog reda – Predlogu zakona o osnovnom obrazovanju i vaspitanju. Pitam da li želi reč još neko povodom amandmana na član 51. koji su podneli narodni poslanici dr Miodrag Stojković, prof. dr Janko Veselinović i Jovana Mehandžić? Narodni poslanik dr Miodrag Stojković. Vama oduzimam vreme od poslaničke grupe, s obzirom da je vreme predlagača iskorišćeno.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Predložili smo izmenu na ovaj član 51, da se promeni, umesto "da je škola dužna da ima internet stranicu", da piše "škola može da ima internet stranicu", jer znamo u kakvom je stanju naš infrastrukturni školski sistem. Nažalost, on nije u najboljem stanju, rekao bih jako bolesnom, i ova manje-više obaveza da škola ima svoju internet stranu dovodi školu u još gori položaj. Nismo mi protiv interneta, nego protiv jedne obaveze da se uvede internet stranica, naročito ako znamo i to na osnovu podataka koje je izneo Republički zavod za informatiku interneta, da samo u 20% opština postoje dobri infrastrukturni, ali i tehnički kadrovi koji mogu da rade na održavanju jedne kvalitetne internet stranice. To je sa jedne strane. Sa druge strane ta internet stranica treba da pomogne i đacima da dođu brže, lakše do informacija. Međutim, imate jedan drugi primer u javnom životu, da putem interneta dobijete izvod iz matične knjige rođenih. To, nažalost, funkcioniše samo u 22% opština, tako da opet imamo taj isti problem. Ne sumnjam ja u tehničku stručnost ljudi i njihovu želju da imaju internet stranicu, ali se postavlja pitanje – gde su njima mogućnosti da imaju internet stranicu, jer u članu 49. piše isto tako – škola je dužna da ima školsku biblioteku. Naravno da je škola dužna da ima školsku biblioteku, ali stvarnost kaže da škola ima u proseku 17 knjiga, školska biblioteka poseduje u proseku 17 knjiga i svi oni koji rade u školama znaju iz kog perioda potiču te knjige, verovatno su sabrana dela Mihajla Lalića ili nekih drugih pisaca, tako da tu nema dovoljno ni finansijskih sredstava, ni osnova da ovo ostane ovako kako ste predložili, da je škola dužna da ima svoju internet stranicu. Zato mi predlažemo da vi promenite to u – škola može da ima svoju internet stranicu i shodno svojim materijalnim sposobnostima i shodno svojim tehničkim sposobnostima utvrdi da li mogu oni da imaju internet stranicu, jer nažalost postoje škole, to ću vam reći iz primera okoline Leskovca, gde škole traže novčana sredstva da im se pomogne da kupe nacionalnu zastavu. Zahvaljujem.
Hvala. Samo da se ispravim, vreme je oduzeto od ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 51. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 54. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Komlenović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Radoslav Komlenović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre, gospodo iz Ministarstva, uvaženi narodni poslanici, ukratko ću da obrazložim zbog čega smo podneli ovaj amandman. U članu 54. stav 3. posle reči: "razred" dodaju se reči: "uz potvrdu o završenom pripremnom predškolskom programu, koju je izdala predškolska ustanova". Obrazloženje – ovaj dodatak predstavlja ono što se očekuje od zakona, a očekivanja su da se zakonom definišu procedure i spisak dokumenata koje treba predati prilikom upisa deteta u prvi razred. Pošto je pripremni predškolski program obaveza, ovim amandmanom želimo jasno da odredimo i odgovornost predškolskih ustanova za realizaciju programa, kao i definisanjem njenih obaveza kojima je propisano da je ona ta ustanova koja izdaje potvrdu o završenom pripremnom predškolskom programu. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na naslov ispred člana 55. i član 55. amandman je podnela narodni poslanik Ana Novković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 57. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković, Donka Banović i Aleksandar Pejčić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ministre Obradoviću, predstavnici Vlade, moje uvažene koleginice i ja uložili smo amandman na član 57. koji govori o odgovornosti za upis i redovno pohađanje nastave. Mi smo u 3. stavu promenili broj 30 brojem 15, tj. da je u roku od 15 dana škola obavezna da odgovori roditeljima, a vezano za upis van područja te škole. Na ovaj način smo hteli da škola bude ekspeditivnija i da roditelji imaju više vremena kako bi upisali dete u neku drugu školu. Reagovali smo i na stav 6. Radi se o nedolasku učenika na nastavu. Možda se radi o nekom problematičnom detetu ili problematičnoj deci i u tom smislu, osim lokalne samouprave, mi smo tražili da škola obavesti i Centar za socijalna pitanja, kako bi i oni reagovali. Možda se radi o nekom problemu u porodici, možda je dete problematično ili neka druga anomalija. Iz tih razloga smo upravo napisali ovaj amandman i čudi me da Ministarstvo nije prihvatilo ovaj naš amandman je suvisao i smislen. Pretpostavljam da će ministar ponovo razmisliti o ovom našem amandmanu i možda ga prihvati u nekom narednom periodu. Zahvaljujem.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 58. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga, Arpad Fremond i Zoltan Pek. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Elvira Kovač.
Poštovana potpredsednice, gospodine ministre, saradnici, dame i gospodo narodni poslanici, zajedno sa kolegama iz poslaničke grupe SVM podneli smo amandman na član 58. Kada ga neko ovako pročita - u članu 58. stav 4. reč: "tri" zamenjuje se rečju:"četiri", kao i obrazloženje Vlade zašto je odbijen amandman – amandman je odbijen zato što se prihvatio amandman na isti član gospodina Đorđa Milićevića iz druge poslaničke grupe, onda nije baš jasno ni obrazloženje Vlade, ni možda ovaj amandman, ali njegova suština je da ukoliko učenici pripadnici nacionalnih manjina, o čemu sam više puta pričala, pohađaju nastavu na srpskom jeziku, imaju mogućnost da uče svoj maternji jezik sa elementima nacionalne kulture, ne kao fakultativni, već kao izborni predmet. Kada već biraju ovaj svoj maternji jezik sa elementima nacionalne kulture kao izborni predmet, onda da u skladu sa pravom učenika koji nisu pripadnici nacionalnih manjina, već većinskog naroda, koji imaju pravo na dva izborna predmeta, i njima ostane ova mogućnost, da jednostavno ne budu diskriminisani i da im ne bude smanjena mogućnost ta dva izborna predmeta. Stoga je ova matematika ili brojke od tri do četiri. Nažalost, Ministarstvo je očigledno razmišljalo na drugi način. Nije nam jasno obrazloženje zašto je nemoguće ovo prihvatiti, ali samo tražimo da pored maternjeg jezika i učenici pripadnici nacionalnih manjina imaju pravo na još dva izborna predmeta. Zahvaljujem.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 58. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Milićević. Vlada i resorni odbor prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 60. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, nisam se javila da obrazlažem prethodni amandman jer sam u potpunosti saglasna sa obrazloženjem koje ste stavili i kojim ste obrazložili zbog čega ste odbili taj amandman. Smatram da je u redu i mislim da je to bilo bolje rešenje. Međutim, kod ovog amandmana zaista vas molim da objektivno sagledate. Dakle, u članu 60. stav 14. posle reči: "odeljenski starešina je u obavezi da redovno prati ocenjivanje učenika" stavlja se tačka, a ostali deo teksta se briše. Zašto? Zato što ste se vi u obrazloženju za odbijanje ovog amandmana upravo pozvali na to da to jeste obaveza odeljenskog starešine, a u Predlogu zakona ste stavili jednu rečenicu, odnosno nastavili ovu rečenicu tekstom da odeljenski starešina podseća i opominje svoje kolege na broj ocena datih učenicima. Prvo, to nije posao odeljenskog starešine. On je prvi među jednakima u razrednom veću, odeljenskom veću. Dakle, predmetni nastavnici imaju zakonom propisanu obavezu koliko ocena treba da daju iz svog predmeta svakom učeniku u toku jednog polugodišta, tako da nije na odeljenskom starešini da to sprovodi. Moglo bi doći do malo neugodnijih situacija i tenzija u samom odeljenju i odeljenskom veću i razrednom veću ukoliko bi se ovako sprovodio ovaj član zakona, odnosno stav 14. Dakle, upravo ono na šta ste se vi pozvali da odbijete ovaj amandman ste mi stavili u obrazloženju. To jeste njegova obaveza da prati ocenjivanje učenika i to svaki odeljenski starešina vrlo savesno sprovodi, ali nije njegovo da opominje kolege jer bi moglo doći do neugodnih situacija. Oni imaju svoje obaveze i zna se kome oni odgovaraju ako tone izvrše, ne odeljenskom starešini, oni imaju neke druge vrste zakonske odgovornosti.Samo zbog toga vas molim da ovaj amandman ako možete prihvatite i uskladite sa onim što jeste u zakonu propisano.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 61. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Kraolj Čizik i Dragan Andrić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 62. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković, Donka Banović i Aleksandar Pejčić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, član 62. se odnosi na ocenjivanje vladanja učenika. Iako se tokom jučerašnjeg dana nisam preterano slagala sa gospodinom Atlagićem, mojim uvaženim kolegom, u mnogim stvarima, ovde se potpuno slažemo, jer takođe smatram da škola treba da i vaspitava i da je obrazovanje i vaspitanje paralelan proces koji se na neki način, ovaj deo vaspitanja, ocenjuje ocenom iz vladanja. Pritom smatram da nema zaista nikakve štete za dete, za učenika, da bude ocenjen iz ove oblasti. Ono kako ste vi predložili u članu 62, stoji da se vladanje učenika od prvog do petog razreda ocenjuje opisno u toku i na kraju polugodišta, a da na kraju zaključna ocena iz vladanja učenika iz stava 1. ovog člana, a to su ocene: primerno, vrlo dobro, dobro, zadovoljavajuće i nezadovoljavajuće, ne utiče na opšti uspeh učenika. U sledećem 4. stavu ste dali – da ocena iz vladanja iz stava 3. ovog člana na kraju prvog i drugog polugodišta jeste brojčana i dali ste primere, primerno - pet, vrlo dobro – četiri, itd, i to utiče na opšti uspeh učenika. Mi mislimo da je zaista malo smešno očekivati od deteta koje od prvog do petog razreda ima jedan potpuno drugačiji tretman, znači, može da se ponaša na način na koji to želi, a da se to ni na koji način ne sankcioniše, da se sad naglo promeni u šestom razredu i da shvati posledice svojih dela. To je malo teško. Prosto, primereno je da se dete od početka uči da ima pravo da se ponaša na razne načine, ali da svaka vrsta ponašanja proizvodi posledicu, dobru ili lošu po dete, ali dete to mora da shvati. Zato mi predlažemo da vladanje učenika od prvog do osmog razreda ocenjujete opisno u toku i na kraju polugodišta, a zatim brišemo stavove 2. i 3. i ostavljamo samo stav 4, gde kažemo dalje – u toku godine, na polugodištu ocenjuje se opisno od prvog do osmog razreda i na kraju godine ta ocena je brojčana, ovako kako ste vi dali u stavu 4. i ta ocena utiče na uspeh. Mislim da smo mi propustili generacije i generacije učenika sa tom nekom novom mantrom da to traži veliki napor od njih da se ponašaju pristojno i da kao, eto, tek ćemo posle kada postanu ozbiljniji da ih učimo redu. Znate kako, ne ide to baš tako. Mislim da je negde promocija toga da je pristojnost, da je pristojno vladanje potrebno svakom u školi, i profesoru i učeniku, i da je to jednostavno nešto što svako od nas treba da se potrudi u svom domenu da promoviše. Nije ništa loše biti pristojan i vaspitan i za to dobiti neku pristojnu ocenu koja utiče na uspeh. To je naš stav. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? Reč ima dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, ovaj amandman ima možda smisla. Možda bi Ministarstvo zaista trebalo da razmisli da li ima smisla uopšte opisno ocenjivanje. Ono je u našoj pedagoškoj praksi dugo upotrebljavano, pa napuštano, pa ponovo upotrebljavano, pa ponovo napuštano. Pogledajte samo član 62, stav 2. – zaključna ocena iz vladanja učenika iz stava 1. ovog člana jeste primerno i, vidite, od petog do osmog isto primerno, a ovamo stavljamo odličan ocenu brojčano. Negde stavljamo, negde ne, a primerno, ako je pet stavljeno od petog do osmog, valjda je i od prvog do četvrtog. Drugo, jedan osnovni zadatak škole, valjda se nećemo ovde ubeđivati, bar prosvetni radnici, a to znaju i naši roditelji, jeste vaspitanje i obrazovanje. Mi učenike u školi ocenjujemo, i njihovo ponašanje i njihovo znanje, i kad celokupnu ocenu izvodimo, valjda je izvodimo iz jedne i iz druge komponente. Prosto je ovo u sukobu jedno sa drugim. Ovo treba zaista razmisliti, jer ćemo onda dobiti i bolje ponašanje naših učenika u školi i na časovima pojedinih nastavnih predmeta. Znam da ovisi i od toga koliko nastavnik atraktivno predaje, koliko je on interesantan itd, ali ne može biti podjednako interesantan svim učenicima. Dakle, jednostavno, i vladanje bi trebalo da ulazi čak i u prosečnu ocenu. To je bilo u našoj pedagoškoj prošlosti, pedagoške teorije i prakse, i to je bila dobra pedagoška teorija i praksa. Nema razloga da se odričemo dobrih stvari, jer nećemo dobiti nasilje u školama onda, znate, u ovolikoj meri koju danas imamo. Moram ovde da kažem, izvinite, još jednu rečenicu. Mi smo 2000. godine, sa olujom koja je nastala, zapravo uništili masu dostignuća pedagoške teorije i prakse stotinama godina u Srbiji i pomalo stidljivo vraćamo to. Zašto nemamo hrabrosti da vratimo to, u interesu naše dece i u interesu države Srbije.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 62. amandman je podnela narodna poslanica Zlata Đerić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić. Izvolite.
Vrlo ću kratko obrazložiti. Slažem se sa svim onim što su rekle kolege pre mene, i kolega Atlagić i koleginica Milica Vojić Marković. Malo drugačije sam koncipirala ovaj amandman. I dalje se zalažem, naravno, da se ocena iz vladanja učenika koja ulazi u prosek pomeri, odnosno da se njeno unošenje u prosek uvede već u petom razredu osnovne škole, tako da je to nešto što ću zagovarati i nadalje. Nije prihvaćeno. Mi smo u prethodnom sazivu, upravo u ovom zakonu imali mnogo polemika da uopšte ocenu iz vladanja vratimo u prosek i mislim da smo tu napravili dobar korak. Mislim da smo time mnogo pomogli procesu vaspitanja i obrazovanja, koji su nedeljivi u praksi, jer ne možete nekoga obrazovati, a da ga pri tome ne vaspitavate, i obrnuto. Dakle, to je ono što ću i nadalje zagovarati. Ne znam da li će Ministarstvo u nekim izmenama i dopunama kasnije ovo prihvatiti, ali i dalje ostajem na pri ovom stavu.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 63. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Obradović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj član 63. Zakona ima i neke dobre stvari. On kaže u svom trećem stavu – za ostvarivanje dodatne podrške u obrazovanju i vaspitanju, direktor škole, nastavnik, stručni saradnik, vaspitač, pedagoški asistent i roditelj odnosno staratelj, može da dobije posebnu stručnu pomoć u pogledu sprovođenja inkluzivnog obrazovanja i vaspitanja. Ali, nažalost, ovaj član Zakona ima i nekoliko loših stavova, a to su poslednja tri stava Zakona, koji kažu – liste lica i škola iz stava 5. ovog člana utvrđuje ministar, bliže uslove za utvrđivanje lista iz stava 6. ovog člana takođe propisuje ministar. Šta tu nije dobro? Lično smatram da ministar Obradović ne može da se nosi ni sa dosadašnjim ovlašćenjima. On ovim zakonom preuzima nova ovlašćenja. Moja pretpostavka nije plod nekog hipotetičkog razmišljanja. Građani Srbije su imali prilike da vide skandal pre dva dana, koji još uvek potresa Srbiju i koji još uvek nije dobio svoj sudski epilog, sa falsifikovanjem i korupcijom oko polaganja prijemnih ispita u osnovnim i srednjim školama. Sada postoji jedan veliki problem. Zašto ministru davati nova ovlašćenja, kada se on i sa postojećim ne nosi na najbolji način? Prosto nemogu da shvatim da postoji jedna frapantna ravnodušnost vladajuće većine prema ovome što se dešava u Srbiji i da se mi ponašamo kao da se ništa ne dešava. Sada još zakonom dajemo veća ovlašćenja ministru koji se ni sa postojećim ne nosi kako treba. Apelujem na vas iz vladajuće većine da skinete bokserske rukavice iz Zaječara i da se usredsredite na Srbiju i da kažete da ovo nije dobro i da ne dozvolimo da ovo što potresa Srbiju tri dana prođe tek tako, kao da se ništa ne dešava. Mi raspravljamo o nekim zakonima o osnovnom obrazovanju, a ne zatvaramo jedan vrlo problematičan slučaj koji je i te kako uznemirio javnost, niti ima odgovora, niti rešenja, sem najava u tabloidima da će to biti rešeno. Dakle, ovo nisu dobre preporuke za zakon, ovo nisu dobra ovlašćenja. Ne znam da li ste me razumeli, neki eksperti. To bi bilo kao kada bi neki ministar sada kazao – evo, kada prodam "Telekom", daću četiri hiljade evra. Ne hiljadu evra, nego još četiri hiljade evra, a ni prvih hiljadu evra nije dao. Znači, sada imamo ministra koji hoće još veća ovlašćenja, još veće napore da uloži, a ni prethodne nije ispunio. To nije dobro. Mislim da je to poređenje bilo jako dobro, jako razumljivo. Očekujem podršku vas iz vladajuće većine da ovako nešto ne prođe. Pogotovo očekujem podršku da se afera i skandali oko prijemnih ispita razreše pred sudom. Postoji nešto što se zove krivična odgovornost direktno odgovornih, postoji nešto što se zove politička odgovornost. Politička odgovornost podrazumeva smene i ostavke. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Miletić Mihajlović.
Poštovana predsedavajuća, gospodine ministre i saradnici ministra, dame i gospodo narodni poslanici, želim da kažem u ime poslaničke grupe SPS da zakoni ovde koji se usvajaju su sistemski zakoni koji uređuju određenu oblast na najbolji mogući način. Tu smo mi svi da predloženi tekst popravimo. Naravno, ne možemo u potpunosti da menjamo ponuđeni tekst. Veliki napor ulaže i opozicija u svemu tome, ali naravno ni predlagač zakona, a ni vladajuća većina ne može zarad neke demagogije u potpunosti da prihvati predloge opozicionih poslanika, jer onda bi se načinila jedna inverzija koja je neprirodna, da manjina vlada većinom, a da Vlada ili ministri treba da se povinuju onome što su merila, stavovi itd. opozicije. Kada je reč o ovlašćenjima ministra, pa i u ovom zakonu više članova se pominje da ministar se ovlašćuje da uredi određena pitanja, kao i ovde što imamo, ali ja podsećam sve poslanike da ovaj zakon se ne pravi i ne usvaja po meri Žarka Obradovića. Mi imamo instituciju ministra. Danas je Žarko Obradović ministar. Određena zakonska rešenja, npr. u Zakonu o osnovama sistema vaspitanja i obrazovanja vladaju još iz vremena predsednika Vlade Vojislava Koštunice, pa i drugih koji su bili u ulozi ministra, a nije bio tada Žarko Obradović. Tako i sada, čini se jedan zakon sa određenim pravilima, sa određenim odredbama koji će važiti do narednog puta kada budu na dnevnom redu neke izmene i dopune. Najmanje se može reći za ministra Žarka Obradovića da je on predlagao zakone po svojoj meri. To uopšte nije tačno. Možda su to neki pre njega činili. Svakako da on to ne čini. Ovde je reč o ministru, a ne o imenu i prezimenu. Zahvaljujem.
Hvala. Da li još neko želi reč? Doktor Marko Atlagić. Izvolite.
Evo da se priključim. Mislim da je zakonodavac ovaj stav 6, 7. i 8. zaista korektno stavio. Predstavnici stranaka koji smatraju da ovo treba brisati. Postavlja se onda pitanje, ko to treba urediti, a radi se o stručnoj pomoći? Stručnu pomoć inkluzivnom obrazovanju mogu dati samo stručne osobe. Ministar sa svojim timom u okviru ministarstva, jedino on zna ko su to. Defektolozi posebne vrste, da ne nabrajam, psiholozi itd. Ne može valjda neko drugi. Ovo je univerzalna stvar, ne radi se o ovom ministru koji je danas pred nama, nego ovo što je kolega rekao pre mene, to je jedna procedura. Hvala lepo.
Hvala. Narodna poslanica Ljiljana Lučić.
Hvala gospođa predsedavajuća. Pratim ovu raspravu oko ovog člana i vidim da je jedno veliko nerazumevanje zbog čega poslanički klub DS kritikuje rešenja u članu 63. gde se kaže da liste lica i škola iz stava 5. ovog člana utvrđuje ministar. Dakle, onih lica, onih škola koji mogu pružiti stručnu podršku u procesu inkluzije. Mi to kritikujemo pre svega zbog toga što treba isključiti iz sistema svaki voluntarizam i svaku preteranu odgovornost koja je personalno vezana za ministra, bilo kog ministra, u bilo kom sistemu. Pravo rešenje je, i to je ono što je možda trebalo uraditi ovde. Treba akreditovati programe i licencirati ljude. Nikakve liste stručnjaka škola. Verujte mi na taj način, pre svega se preuzima jedna odgovornost koju niko objektivno ne može da nosi. Kako čovek može da zna da na toj listi, od ne znam 100 ljudi se radi o kompetentnim ljudima, ako programi te podrške, ljudi koji obavljaju tu podršku nisu akreditovani, odnosno licencirani. Dakle, u nekim sektorima, pre svega mislim u socijalnom sektoru, mi smo se svi isto suočili sa tim problemom kao sistem i rešili smo to kroz sistem akreditacije i licenciranja. Sugestija da se drugačije formuliše mogućnost podrške u inkluzivnom procesu ide za tim i ide u tom pravcu da objektiviziramo stvari, da bez potrebe ne povećavamo odgovornost ministra ili bilo kog u ministarstvu, nego da postoje određene institucije koje se bave akreditacijom i licenciranjem i onda u nekim procesima koji su standardizovani izbegnemo grešku koliko god je to moguće. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn.
Dame i gospodo, samo ću da kažem iz iskustva zašto je dobro ovo rešenje koje je predloženo u zakonu. Jedno od društvenih grupa sa kojima jeste sprovođeno inkluzivno obrazovanje jesu upravo Romi. Mi imamo zaista određena iskustva unazad nekoliko godina. Moram da prenesem da je juče u Zagrebu upravo istaknuta Srbija kao zemlja čiji primer dobre prakse treba da preuzmu i druge zemlje u procesu sprovođenja dekade. Zašto baš ovo bitna stvar? Mi zaista imamo toliko problema na lokalnom nivou, u opštinama i na drugim nivoima vlasti da jednostavno nemamo na lokalnom nivou i na drugim nivoima vlasti kapacitete da na odgovarajući način stvaramo jednake uslove u svim obrazovnim ustanovama, da oni koji vrše tu nastavu na jednak način, u isto vreme, u istom kvalitetu budu osposobljeni da zaista to vrše, da imaju određen treninge, da imaju jedna proces osposobljavanja jer moramo da priznamo da i mi iako se ističemo u regionu po tome kao dobri, da i mi moramo određena iskustva sumiramo, da pratimo. To jedino može na taj način da se uradi. Ako neko ko je kao ministar bude centar sakupljanja svih tih iskustava, bude centar koji će svim tim ljudima da omogući da stiču nova znanja i na osnovu toga da da zaključak da zaista smo ostvarili jednake uslove za sve ostale. Ne mogu da razumem da jedna nerazvijena opština u Srbiji isto kao i Beograd mogu isto kvalitetno da podignu kapacitet tih ljudi i da kažu – jeste oni su sposobni to da rade. Na ovaj način mislim da ministar ide u susret socijalno ugroženim, ruralnim sredinama. To vidim kao odgovornost ministra, ne kao pravo da izabira, već kao odgovornost da podiže kapacitete svih tih ljudi i da zaista u Srbiji obezbedimo da to ima određeni kvalitet. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 64. amandman je podnela narodna poslanica Zlata Đerić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 65. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković, Donka Banović i Aleksandar Pejčić. Vlada i resorni odbor su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodna poslanica Donka Banović:
Hvala. Samo bih istakla da mi je drago što je Ministarstvo prosvete prepoznalo kvalitet ovog amandmana i da zaista kada je reč o pohvaljivanju i nagrađivanju učenika da se ovaj prvi stav dopuni i da glasi – učenik koji se ističe u učenju i vladanju, pohvaljuje se ili nagrađuje. Dakle, to je taj dodatak koji je jako dobar. Puno je bilo reči o tome koliko je škola, osim toga što je obrazovna i vaspitna ustanova. Znam primere učenika, na primer, koji su imali odlično vladanje, koji su školsku godinu završili bez ijednog izostanka, bilo opravdanog ili neopravdanog, ali možda nisu imali odlična uspeh ili nisu imali sve petice ili četvorke, itd. Prosto se nekako nametalo da i te učenike zaista treba pohvaliti, i zbog tako redovnog pohađanja nastave. Tako da mi je drago što ste prepoznali i prihvatili ovaj amandman.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 67. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i resorni odbor prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Na član 67. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Šajn. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn. Izvolite.
Poštovani ministre, odnosi se amandman na član 67. koji u izvornom tekstu glasi ovako – učenički parlament, i onda član 67. za učenike sedmog i osmog razreda organizuje se učenički parlament u skladu sa zakonom. Učenički parlament dostavlja izveštaj o svom radu Školskom odboru i Savetu roditelja škole. Amandman koji sam ja podneo on podrazumeva postojanje ova dva stava i unošenje još jednog trećeg stava koji kaže – učenički parlament uspostavlja saradnju sa lokalnom samoupravom i prosvetnim inspektorom. Zašto mislim da je to bitno? U suštini on ne zadire u neka osnovna opredeljenja zakona. Međutim, daje jedan novi kvalitet, a taj novi kvalitet se ogleda u uspostavljanju jednog novog kanala demokratske prohodnosti ideje i stavljanja učenika u poziciju, znači govorim o učenicima sedmog i osmog razreda, stavlja ih u poziciju da oni mogu jednom u toku polugodišta i jednom u toku godine, ili onako kako to odredi se nekim drugim propisom, imaju direktno kontakta sa lokalnom samoupravom ili sa prosvetnim inspektorom. Šta može da bude korisno od toga? Prva stvar, ukoliko se to prihvati onda mi je razumljivo da iz konteksta celokupnog zakona se stvara jedan odgovoran odnos prema državi, jer stvara se direktan kontakt učenika i države. S druge strane, vi stvarate mogućnost deci u sedmom i osmom razredu, da oni mogu određene devijacije do kojih su oni došlido zaključka da prenesu prosvetnom inspektoru da prenesu lokalnoj samoupravi. Zaista ne vidim problem da se organizuje jedan, a to mogu da budu konsultativni sastanci, nisam ulazio u mehanizam, jer mislim da zakon nije mesto da do detalja preciziramo te mehanizme, to možemo da prepustimo i samoj lokalnoj samoupravi, ali suština jeste da u sedmom i osmom razredu, učenici već počinju da se osećaju da su oni deo lokalne samouprave, da imaju određene kontakte sa državom, da mogu da budu subjekti, a ne samo da budu objekti. Zaista mislim, ukoliko to prihvatimo, onda sa razumevanjem mogu da prihvatim ovaj amandman, jer prihvatanjem ovog amandmana kao alternativa prethodnog, gde se govori o odgovornom odnosu prema državi stvara mogućnost, zaista učenicima da već u tim godinama u interaktivnoj saradnji sa lokalnom samoupravom, sa jedne strane oni definišu stavove prema lokalnoj samoupravi. Sa druge strane, da zaista budu korektiv određenih aktivnosti prosvetnog inspektora i lokalne samouprave.
Na član 68. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Obradović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ja ću samo pročitati ovaj stav 1. iz člana 68. Zakona – učenik koji je nastanjen na udaljenosti većoj od 4 km od sedišta škole, ima pravo na besplatni prevoz. Moj kolega Dušan Obradović je podneo amandman, u kome kaže – u članu 68. stav 1. menja se i glasi: " učenik javne, osnovne, muzičke ili baletske škole, koji je nastanjen na udaljenosti većoj od 2 km, od sedišta škole, ima pravo na besplatan prevoz". U obrazloženju – udaljenost od 4 km je prevelika, posebno za učenike nižih razreda, uzimajući u obzir i tešku ekonomsku situaciju u zemlji, ovo je olakšica roditeljima na seoskim područjima, a nije veliko opterećenje za budžet. Prevoz nije regulisan dosadašnjim zakonom od strane lokalne samouprave, pa deca iz udaljenih mesta dalje od 4 km, koja žive na teritoriji opštine, na kojoj se nalaze muzičke i baletske škole, nisu imala prava na naknadu, što ih dovodi u neravnopravan položaj, odnosno skraćuje mogućnost školovanja te vrste. U obrazloženju Vlade kaže se da se amandman ne prihvata iz razloga što je Zakonom o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, predviđeno da se u budžetu jedinice lokalne samouprave obezbeđuju sredstva za prevoz učenika osnovne škole na udaljenosti većoj od 4 km od sedišta škole. Mi dobro znamo da je setom novih poreskih zakona su ozbiljno ugrožena održavanja lokalnih samouprava, posebno u nerazvijenim opštinama, iz jedne dolazim i ja. Šta je važno još reći. Treba spomenuti, osim moje opštine Kučevo, seoske sredine u okolini Leskovca, Vranja, zatim Sjenicu, jug Srbije, gde ima dosta đaka pešaka. Samo u Trgovištu imate 120 đaka pešaka, to su uglavnom deca iz siromašnih porodica. Još jedan veliki problem da bi se unapredilo obrazovanje, a nalazi se u svim studijama, kaže da na prelazu iz četvrtog u peti razred, došlo je do povećanja broja učenika koji napuštaju škole. Mislim da, ako hoćemo da unapredimo osnovno obrazovanje, da je neophodno prihvatiti ovaj amandman i ako je Vlada socijalno odgovorna, treba to i da pokaže.
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, čisto neka podsećanja, po nekim informacijama, ovu odredbu od 4 km, još je Kralj Petar doneo 1929. godine, a ja mislim da nam je potrebno savremenije obrazovanje i humaniji odnos prema deci. Poređenja radi samo, zamislite da ste dete u selu Dučevići, na Ovčaru, a prva škola je u Markovcu na 4 km. Ako idete do Lučana da kupite test za prijemni ispit koji su 8 km, onda vaše školovanje zahteva i po 12 km. Jedno drugo poređenje, zamislite da ste dete odakle je profesor Stojković iz Vučja, znate koliko sam dece pešaka video u Vučju, i kada su bile poplave u Trgovištu. Opština Ćićevac, u kojoj je na vlasti DS sa svojim koalicionim partnerima, taj problem je rešila tako što svu decu vozi. Nije merilo Ćićevac, zato što je tu DS, mala je opština, ima malo dece i lako je organizovati prevoz. Trgovište je siromašna opština, ali ima jedna opština, i ja se nadam još uvek uSrbiji, još uvek me i čudi da patriotske stranke reč ne rekoše i o tim opštinama, recimo Kosovska Vitina. Znate kakav je problem iz Kosovske Vitine, da 2,5 km odvedete dete do škole, jer morate da prođete pored kuće lokalnog komandanta OVK. Tih 2,5 km ni KFOR ne može da garantuje bezbednost. Ako hoćemo da taj narod ostane tamo na KiM, ja mislim da prazne klupe SNS ne mogu da se izbore za poboljšanje te dece i zato smatram da je dobro da bude 2 km ova odrednica, bez obzira šta kaže Zakon o lokalnoj samoupravi i kako su se lokalne samouprave pripremale da tu decu prevezu. Taj kriterijum da deca idu 4 km u jednom pravcu do škole je kriterijum iz 1929. godine. Ako hoćemo zaista da brinemo o deci i o njihovom obrazovanju, onda moramo da pokažemo jednu socijalnu odgovornost prema toj deci.
Reč ima ministar Obradović.
Želeo bih da kažem nekoliko reči i da ove krokodilske suze zaustavim, da ne napravimo problem u Narodnoj skupštini. Možda je to rešenje doneto u vreme Kralja Petra, ali Zakon o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja je donet 2009. godine, kada sam ja bio ministar u Vladi, gde ste vi činili skupštinsku većinu i mogli smo to lepo tada promeniti, pa da ne pričamo sada o toj stvari. Da smo promenili to rešenje tada, sada ne bi bilo ovolike priče i brige o đacima pešacima i o njihovim problemima, nego je isto i tada rečeno da nema para. Hvala.
Reč ima Srđan Milivojević, replika. Izvolite.
Nije dobro polemisati sa mnom, jer ja mnogo vremena provodim u biblioteci, a u toj biblioteci nalaze se stenogrami sa te sednice, znate prazna glava može da ide u praznu biblioteku. (Poslanici SNS dobacuju narodnom poslaniku Srđanu Milivojeviću, s mesta: U praznoj biblioteci.) Pa znate, prazna glava može da ide u praznu biblioteku, puna glava ide u punu biblioteku. (Predsedavajuća: Molim narodne poslanike da ne dobacuju sa mesta.) Dakle, i tada smo isti ovaj amandman predložili, mi iz DS. Istine radi, i tada nije prihvaćen. Dakle, nije reč o krokodilskim suzama, jednostavno, mi istrajavamo u svojoj politici. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 68. amandmane u istovetnom tekstu zajedno su podneli narodni poslanici prof. dr Miodrag Stojković, prof. dr Janko Veselinović i Jovana Mehandžić, zajedno narodni poslanici Gordana Čomić i Maja Videnović i narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 68. amandman je podnela narodna poslanica Nataša Vučković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Jovana Mehandžić. Izvolite.
Dobar dan. Poštovani ministre, kolege iz ministarstva, poštovana predsedavajuća, nisam se javila za reč po osnovu amandmana koji smo podneli zajedno profesor Stojković, profesor Janko Veselinović i ja, ali zato moja koleginica Nataša Vučković, koja je podnela amandman u malo izmenjenom tekstu, pokušaću da obrazložim tu intenciju, s obzirom da smo čuli obrazloženje za ne prihvatanje prethodnih amandmana. Dakle, koleginica Nataša Vučković predložila je da se učenici prva četiri razreda u osnovnoj školi prevoze o trošku države, koji stanuju na udaljenosti manjoj od dva kilometra. Dakle, da pokušam da vas ubedim da barem za decu koja idu u prava četiri razreda osnovne škole prihvatite ovaj amandman i da pokažete dobru volju da izađete u susret, da makar napravite neku, da kažem, prelaznu odredbu do sledećeg trenutka, kada u budžetu Republike Srbije bude više sredstava za naše najmlađe. Dakle, apelujem još jednom na vas da barem razmotrite još jednom prihvatanje amandmana u izmenjenom tekstu, odnosno amandmana koji je predložila narodna poslanica Nataša Vučković, a to je da za decu koja idu u prava četiri razreda osnovne škole prihvatite da država snosi troškove prevoza za njih koji stanuju na udaljenosti manjoj od dva kilometra. S obzirom da u dva navrata ni 2009. godine ni sada 20`3. godine nismo imali dovoljno snage ili niste imali dovoljno snage da obezbedite u budžetu novac za svu decu koja stanuju na udaljenosti manjoj odnosno većoj od dva kilometra. Dakle, tu odredbu iz 1929. godine, smanjimo za 50%, sa četiri kilometra na dva kilometra, da barem sada nađete snage, pošto verujem da volju imate, ali da vam nedostaje snage da ubedite ministra finansija da u budžetu i u rebalansu koji, kako smo čuli, biće u ovom domu najverovatnije 1. jula, obezbedite sredstva za decu, ponavljam od prvog do četvrtog razreda osnovne škole, koja stanuju na udaljenosti većoj od dva kilometra. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Saša Milenić. Izvolite.
Želim kao repliku povodom…
Nemate pravo na repliku, možete da koristite vreme poslaničke grupe.
U redu, od vremena poslaničke grupe. Mislim da je krajnje nekorektno diskutovati bez elementarnog poznavanja načina finansiranja vaspitno-obrazovnog sistema, ni od kakve volje Vlade Republike Srbije, a najmanje ministra finansija u Vladi Republike Srbije, pa i u poslovima rebalansa, ne zavisi finansijsko pokrivanje ovih troškova, jer je to u vaspitno-obrazovnom sistemu Republike Srbije obaveza lokalne samouprave. Hvala.
Hvala. Reč ima dr Marko Atlagić. Izvolite.
Kratko. Kao čovek koji je dugo godina radio i u osnovnoj i u srednjoj školi, u sredinama ravničarskim i brdskim, itd, dozvolite da najpre kažem da me čudi što prethodni govornik spominje neke patriotske stranke. Odmah da kažem, mislim da u ovom parlamentu nema deljenja na patriotske i nepatriotske, da smo svi patriotske stranke. Ovo je patriotski parlament, kao što je i u Mađarskoj patriotski parlament. Molim vas, nemojte nas deliti na patriotske i nepatriotske stranke. E sad, povodom ovog člana, mislim da ima logike. Prethodna koleginica poslanik što je predložila za decu u prava četiri razreda osnovne škole dva kilometra, znači više od dva kilometra da se prevoze. Zamislite decu u brdskim krajevima, kroz šumu. Tu roditelji svakodnevno moraju da vode decu. Jednostavno se slažem, ono što kolega poslanik, prethodni govornik pre mene rekao, da se možda obaveže zakonom lokalna samouprava, da omogućitakvoj deci besplatan prevoz. Zaista je u prvom razredu osnovne škole, zapravo, teško je uopšte govoriti da se neko ne prevozi na udaljenost od tri kilometra i četiri. Molim vas, ko je taj koji će u brdsko- planinskim predelima kroz šumu pustiti svoje dete, gde su deca izložena raznim vrstama divljači tamo, tako da preti bezbednost dece. Dakle, možda bi dobro bilo da se preporuči, ako ne obaveže lokalna zajednica da osigura deci u prav četiri razreda osnovne škole i ova koleginica koja je pre govorila, mislim da ima smisla i da je to na neki način i briga lokalne zajednice i države u celini o našoj deci u bezbednosnom smislu. Hvala.
Hvala. Reč ima Jovana Mehandžić, replika. Izvolite.
Hvala. Imala sam samo kratko nešto da dopunim što se tiče finansiranja nekih od nadležnosti koje su prebačene na lokalnu samoupravu sa nivoa republike. Nalazimo se u trenutku kada je lokalnim samoupravama ukupno do sada uskraćeno više od 200 miliona evra prihoda i zbog toga ne mogu da prihvatim da citiram "elementarno nepoznavanje sistema funkcionisanja" koje mi je prebačeno. Dakle, i te kako dobro znam kako se donosi budžet Republike Srbije, koje nadležnosti prebačene sa republike na lokalnu samoupravu i šta se tačno finansira iz budžeta, odnosno iz državne kase na jednom, odnosno drugom nivou. Prema tome, ne bi bilo loše da dva resorna ministarstva sednu i dogovore se šta je najbitnije barem za decu od prvog do četvrtog razreda, vezano za prevoz. Verujem da to može da bude jedan od prioriteta ove države. Dakle, brinite o deci koja imaju sedam, osam, devet i deset godina na adekvatan način, ne možda u sredinama obavezno koje su gradske, nego obratite pažnju na ruralne sredine i na, kao što je ovde neko rekao, decu koja putuju kilometrima peške kroz šume zimi, noću, danju, itd. Živite ljudi u realnosti u kojoj živimo i mi. Hvala.
Hvala. Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, dozvolite mi da u vaše i u svoje ima pozdravim grupu studenata sa Novog Beograda, koji trenutno prate deo današnje sednice na galeriji velike sale. Molim vas da aplauzom pozdravimo goste. Nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Miroljub Stojčić. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, evo samo u cilju pojašnjivanja nekih stvari vezano za ovaj amandman. Želim da napomenem da ovde ministarstvo, odnosno Skupština usvaja zakon i ministarstvo predlaže način prevoza učenika. Sasvim je korektno rešenje što se tiče davanja kilometraže, da je to otprilike četiri kilometara. Plaćanje naknade za prevoz vrše lokalne samouprave i zaista na ovaj način apsolutno razumem kolege iz DS da se smanji kilometraža na dva, ali to bi izuzetno ugrozilo budžete lokalnih zajednica. Ako vam kažem da jedna lokalna zajednica koja ima 10 hiljada učenika, na mesečnom nivou finansira prevoz sa milion dinara, verovatno bi smanjivanje kilometraže na dva kilometara povećalo to barem za još milion dinara najmanje, da bi to apsolutno bila velika opasnost za budžete lokalnih zajednica. Prema tome, ovde ministarstvo propisuje, odnosno Vlada i mi donosimo zakon, a lokalne samouprave plaćaju iz svojih budžeta. Ovde se radi o sledećem. Ne plaćamo mi pešačenje učenika nego plaćamo onih četiri i više kilometara prevoza za učenike gde je organizovan prevoz. Prema tome, mislim da je zaista korektno rešenje od strane ministarstva i predlažem da prihvatimo ovako kako je ponuđeno u zakonu. Hvala lepo.
Hvala. Da li još neko želi reč? Na član 68. amandmanje podnela narodna poslanica Donka Banović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Donka Banović. Izvolite.
Nadam se da su ljudi iz ministarstva razumeli i ovaj amandman a i onaj prethodni, nisam se javljala, ali u pitanju su neke mere i predlozi da se između ostalog, spreči i prevremeno napuštanje učenika odnosno kako se u ovom zakonu naziva to – osipanje. Nemam razloga da ne verujem ministru da nije uspeo da se izbori kod ministra finansija da se dobiju neka veća sredstva i za ovu namenu. Malo mi je neprijatno kad neko od nas kaže da ministarstvo ne može da plaća pešačenje. To je tačno. Nažalost, u nekim područjima Srbije nemamo uopšte organizovan prevoz, tako da su učenici prinuđeni da pešače i mnogo više od četiri kilometra. Bilo bi dobro kada bi i lokalne samouprave organizovale prevoz za te učenike. Odgovorne lokalne samouprave pokušavaju da reše ovaj problem, bilo da ako je više od četiri kilometra da jednim delom učestvuju u plaćanju troškova, neodgovorne su, ne prevode novac i po pola godine i ne ispunjavaju svoje obaveze. Kolega Milivojević nas je podsetio na to koliko je u stvari kilometar relativna stvar i da učenici iz Kosovske Vitine moraju i mnogo duže putuju ta dva i po kilometra, nego li neka druga deca. Mislim da svi znate da je Skupština formirala Anketni odbor da proveri kako su se trošila budžetska sredstva na Kosovu i Metohiji. Preporučujem im, pošto će boraviti 33 dana, da dok budu boravili, takođe da vide kako žive i deca i njihovi roditelji između ostalog i u Kosovskoj Vitini. Kada govorim o ovome, a tu je i ministar, htela bih da postavim nekoliko pitanja vezano za mrežu škola i uopšte za obrazovni sistem Republike Srbije na Kosovu i Metohiji. Prvo pitanje - da li će se ovi novi zakoni primenjivati i u obrazovnim ustanovama na Kosovu i Metohiji? Drugo pitanje – pretpostavljam da pratite ove tehničke pregovore, da ste bolje upoznati sa posledicama Briselskog sporazuma, da li tvorci Briselskog sporazuma posmatraju obrazovni sistem Republike Srbije na Kosovu i Metohiji, kao paralelni?
Gospođo Banović, dužnost mi je da u skladu sa Poslovnikom vas obavestim da možemo govoriti samo o tački dnevnog reda.
Dobro. Govorim o temi. Da li se on posmatra kao paralelni, da li se od nas traži da sada ukidamo obrazovne ustanove Republike Srbije na Kosovu i Metohiji i koji će pečati biti na diplomama, u knjižicama i u svedočanstvima učenika? Hvala.
Reč ima ministar Obradović.
Poštovane koleginice i kolege, ovo prvo pitanje oko dužine putovanja od kuće do škole, odnosno potrebe da lokalna samouprava finansijski pomogne đake pešake i to je nešto oko čega postoji saglasnost svih poslaničkih grupa. Apsolutno, kao što je juče postojala saglasnost poslaničkih grupa da bi broj đaka u odeljenju trebao da bude do 25. Želim da znate da smo mi u nacrtu ovog zakona bili predvideli tu mogućnost, ali nismo mogli obezbediti dovoljno finansijskih sredstava, odnosno od strane Ministarstva finansija nismo dobili pozitivno mišljenje, s obzirom na finansijske mogućnosti takvih sredstava koja su trebala biti dostavljena lokalnim samoupravama. Želim da znate i taj momenat. On jeste razočaravajući za sve nas i za mene, ali je i stvarnost. Još juče sam rekao da pored demografskog faktora vrlo je bitan ograničavajući uslov razvoja. Unapređenje kvaliteta obrazovnog sistema jeste i ekonomska situacija i to može biti u budućnosti. Dok se ekonomska situacija ne poboljša i ne bude više novca, moramo tražiti rešenja sa sistem funkcioniše u postojećim uslovima. Što se tiče pitanja vezano za primenu zakona – da, primenjivaće se na Kosovu i Metohiji i obrazovni sistem nije bio ni u kom delu predmet razgovora u Briselu, niti se do sada postavilo pitanje njegovog funkcionisanja, niti bilo kakvih statusnih ili drugih promena. To sam rekao i rukovodstvu Univerziteta u Prištini sa privremenim sedištem u Kosovskoj Mitrovici, rektoru, rektorskom kolegijumu i dekanima fakulteta pre tri nedelje kada sam bio u Kosovskoj Mitrovici. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, mnoge lokalne samouprave su donele odluku da se prevoz penzionera ne plaća, ako su u pitanju godine 60, 65 i 70 godina. Ne znam zašto ne možemo da donesemo neku takvu odluku u lokalnim samoupravama da se i đaci pešaci osnovnog obrazovanja besplatno voze do škole, bez obzira na udaljenost pešaka do škole. Na koji način smo dobili sredstva da bismo penzionere abolirali plaćanja, a znamo da ulaganja u decu i nauku je uvek isplatljivo? Mislim da bi trebalo da se nađe rešenje i da lokalne samouprave donesu na neki način odluku da se ti đaci pešaci osnovnog obrazovanja besplatno prevoze. Ne vidim razloga da ako se jedan predsednik opštine kandiduje za predsednika opštine, on treba da zna da ga čekaju mnoge stvari koje su nepredvidive. Ako ne može da reši problem đaka pešaka ne bi trebalo ni da se kandiduje za predsednika opštine. Apelujem da đaci pešaci, bez obzira gde se nalaze, ali uz socijalnu kartu roditelja, ako je roditelj neko ko ima veliki biznis, da se ne aboliraju od plaćanja. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Saša Milenić.
Samo kratko, zarad potpune ozbiljnosti i informisanosti u raspravi o ovoj važnoj temi. Valja razumeti da đaci pešaci nisu đaci pešaci zato što nemaju pare, nego zato što nemaju saobraćajnu infrastrukturu na rastojanju od škole do kuće. Tako da je taj problem daleko ozbiljniji, a i u tesnoj vezi je sa mnogo urgentnijom temom mreže osnovnih škola na teritoriji Srbije i valja u tom kontekstu imati svest o onome o čemu je kolega prethodno govorio, da bi zadovoljavajuće redukovanje mreže osnovnih škola zarad smanjenja potrošnje sa pozicije Vlade, dovelo istovremeno do enormnih procentnih uvećanja troškova sa pozicije lokalne samouprave.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 68. amandmanje podnela narodna poslanica Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 71. amandman je podnela narodna poslanica Zlata Đerić. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 73. amandman su zajedno podneli narodna poslanica Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 73. amandman je podnela narodna poslanica Stefana Miladinović. Vlada i resorni Odbor prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 75. amandman je podneo narodni poslanik Miroljub Stojičić.Vlada i resorni Odbor prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 75. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković. Izvolite.
Hvala. Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, stigli smo do nacionalnih ispitivanja, pa bi mogli možda da ovu atmosferu ovih dana što se dešava sa ovim nesretnim prijemnim ispitima pretočimo ovakve stvari. Recimo, nacionalna ispitivanja u stavu 7. kažete - rezultati nacionalnog ispitivanja služe za procenu stanja i napretka obrazovanja u Republici Srbiji, koriste ih Ministarstvo i jedinica lokalne samouprave obrazovne i naučne ustanove itd, u skladu sa zakonom. Mi smo smatrali da ovde treba dodati - da su rezultati nacionalnog ispitivanja javni i sada da služe svemu ovome što ste vi dalje naveli. U obrazloženju koje sam dobila, a dobila sam jedno neverovatno uputstvo za mentalno razgibavanje, gde mi kažete- da se amandman ne prihvata iz razloga što eksplicitno izvođenje termina "javni", a to je jedina razlika u odnosu na tekst odredbe zakona, pa sada me dalje savetuje. Izvinite, nisam nigde pročitala da ne mogu da koristim jednu reč kako bih popravila tekst zakona. To je amandman. Dalje da vam kažem, ta mala rečica "javno", koju sam ovde napisala, implicira nešto sasvim drugo. Vi u ovom članu implicirate da će se rezultatima nacionalnih ispitivanja baviti profesionalci,dakle, samo ljudi koje su te struke i koje ovo interesuje za profesionalno ispitivanje. Impliciram da je obrazovanje od javnog značaja za celu državu. Impliciram da je potrebno da se zaista javnost bavi rezultatima toga. Impliciram da ovo što se danas dešava sa prijemnim ispitima, sa provaljivanjem prijemnih ispita, sa pričom od toga da zamaglimo suštinu ko je kriv, ko nije kriv, da li su deca kriva što su kupovala testove, da li su prosvetni radnici krivi da li je ministarstvo krivo, da li je ministar poljoprivrede krivlji od ministra obrazovanja. Dakle, impliciram da je to javna stvar, državna stvar od značaja za državu Srbiju. Samo toliko se ta jedna mala reč razlikuje od onoga što ste vi napisali. Za mene je vrlo značajno da se prihvati u državi, u društvu, da je obrazovanje ta mala karika koja društvo vodi napred i da je potrebno da svako od nas uloži mali napor, svaki građin mali napor, svaka porodica, bez obzira na svoj obrazovni status, da se to popravi. To je ono što nas razlikuje. Inače, povodom tih loših rezultata u članu 73. koji smo propustili jer nismo hteli preterano da trošimo vreme a u vezi je sa ovim, predvideli smo da škola koja ima dve godine uzastopno jako loše rezultate završnog ispita ima nadzor. To je ozbiljna stvar. Znate, to nije to kako se ovde implicira kao - eto ima loše rezultate, neće se niko upisivati. Ne, to je vrlo značajno za državu Srbiju. Ne može neka škola dve godine uzastopno da ima rezultate, mora da dobije nadzor. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 75, definiše se to nacionalno ispitivanje. Takođe nisam hteo da reagujem po članu 73. jer smo i mi kao DS kada smo bili u koaliciji, zaista glasali za taj završni ispit. Ima li uopšte potrebe da govorim nešto o članovima 73. i 75, posle događaja od ove nedelje? Ima li potrebe uopšte da kažem nešto građanima Srbije, roditeljima koji su decu poslali za završni ispit i da ih pitam – da li će možda neko nacionalno ispitivanje da povrati poverenje u školu? Ovde se kaže škola koja, po amandmanu gospođe Vojić Marković na član 73. i u vezi člana 75.- ko dvaput uzastopce ne napravi rezultat da dobije negativnu ocenu. Kakvu ocenu treba da dobije država koja je dva puta uzastopno napravi skandal sa završnim ispitom iliministar ili kompletno obrazovanje? Nije dobro da ovo prećutimo. Nije dobro da se pravimo da je situacija apsolutno normalna, da sve funkcioniše kako treba i da sada još u ovoj uzavreloj atmosferi, usvajamo ovakav zakon, bez odgovora nadležnih službi šta se tu zaista dešavalo. Opet podvlačim, u Zakonu kaže – škola rezultate nacionalnog ispitivanja koristi za unapređivanje svog razvojnog plana, školskog programa, plana stručno usavršavanja i napredovanja nastavnika. Kako škola može da napreduje posle onoga što smo imali pre par dana? Recite mi kakav je to vid napretka škole kada đaci kupuju rešenja i pitanja za završni ispit? Kako mogu da napreduju, i društvo i država u kojoj živimo, ako imamo ovakve okolnosti na koje niko ne odgovora, kao da se ništa nije desilo? Svi su se nešto zabrinuli, pitali su medije, ali nemamo odgovore. To je u stvari model, mantra koja se ponavlja od krađe izbora preko onih tajnih sastanaka sa Lukom Bojovićem, gde sada vidite, polagala su deca ispite iz nekih kupljenih testova. Svi smo se potresli, svi smo držali konferencije za novinare, a odgovore dobili nismo, samo najave. Reći ću za sedam dana ko se sastao sa Lukom Bojovićem. Reći ću za 15 dana ko je pokrao izbore. Reći ću za tri meseca ko je falsifikovao prijemni ispit. Tako se mi borimo protiv korupcije u ovoj zemlji. To je poruka koju vi nama šaljete. Mi na tu poruku ne možemo da ćutimo. Ne možemo da prihvatimo to. Morate da shvatite i naše ogorčenje, ali mnogo više ogorčenje građana, roditelja. Morate da shvatite da mi kao DS ne možemo da gurnemo glavu u pesak i da tražimo političku odgovornost za ovo. Neka krivičnu odgovornost utvrdi tužilaštvo, ali nešto što podrazumeva političku odgovornost, mora da se uspostavi u Republici Srbiji. U protivnom, nikakav datum neće popraviti naše nepoverenje u ovakav sistem. Hvala.
Gospodine Jovanoviću, da li ste želeli povredu Poslovnika? (Da) Izvinjavam se, ali pre vas se prijavio gospodin Marko Atlagić. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, ovaj član 75. jako je bitan, pogotovo amandmani narodnih poslanika, gospođe Donke Banović i Milice Vojić Marković. Zaista isto apelujem da Ministarstvo razmotri ovaj amandman. Rezultati nacionalnih ispitivanja su javni i služe za procenu stanja i napretka obrazovanja u Republici Srbiji i koristi ih Ministarstvo, jedinica lokalne samouprave. Ovde je dodato – obrazovne i naučne ustanove. To je vrlo bitno. Zašto obrazovne i naučne ustanove? Zato što smo mi, verovali ili ne, pomalo udaljili naučne ustanove, odnosno katedre pedagogije sa filozofskih fakulteta od Ministarstva, od jedinica, od Nacionalnog prosvetnog saveta. Gospodine ministre, samo ću da navedem jedan primer. U ogledima škole smo dobili Izveštaj, mi narodni poslanici, Nacionalnog prosvetnog saveta za 2012. godinu. Jedan sam od onih poslanika koji zaista sve pročita što dobije na ruku. Verovali ili ne, Nacionalni prosvetni savet je predložio za opšte obrazovne predmete izučavanje istorije samo jedan čas u trogodišnjim i četvorogodišnjim školama. Još bih da kažem dve rečenice. Citiraću jednog rimskog filozofa koji je rekao, citiram:"Učite istoriju svoga naroda, da ne budete stranci u vlastitoj otadžbini". Završen citat. Ili, napomenuću 1941. godinu kada je bombardovana Narodna biblioteka Srbije, najpre je ona bombardovana i kada su glavnokomandujućeg pitali -zbog čega da uništimo prošlost srpskog naroda? Postavljam pitanje – kako ćemo ishode one koje smo ostavili jačanje identiteta, itd. srpskog naroda? Koji su to nastavni predmeti preko kojih ćemo dostići te ishode? Moram da kažem – ovo u istoriji pedagogije nije bilo i poistovetili su, Nacionalni prosvetni savet, istoriju sa sociologijom. Vi, gospodo sociolozi vrlo dobro znate da je sociologija deo savremene istorije. Zaista, ovo apelujem da se ne dozvoli uništavanje prosvete koje se, moram to da kažem, sistematski vrši od 2000. godine. Pozdravljam Ministarstvo što je u ishodima stavilo rezultate i što je u ciljevima, ali mi to nastavnim planovima i programima trebamo obezbediti da dođe do ishoda, ali sa sadašnjom situacijom ne. Verujem da Ministarstvo ima dobre namere, zbog toga što je i prethodno Ministarstvo, nazad zapravo deset godina stavlja stalno nas u situaciju da opšte obrazovne predmete, broj časova da smanjimo na minimum. Molim vas istorija se učila u starom veku. Herodotje napisao delo istoriju, sociologija je nauka 19. veka. Ne može broj časova jedan čas ovde sociologije, jedan istorije. Zalažem se i molim vas obezbedite to zbog budućnosti dece naše i zbog budućnosti države Srbije, da se istorija izučava od petog razreda osnovne škole do osmog, po dva časa sedmično, kao i u srednjim školama u svim razredima po dva časa. Ako dva, bar jedan. Molim vas, za srednje je predviđeno samo u jednoj godini jedan čas. Nemojte se ljutiti, imam jedan izraz koji ne smem u Skupštini upotrebiti, a u nauci bi ga upotrebio. Sa kojim je ciljem to? Sa ciljem da deca ne znaju prošlost. Lako je onda sa nama manipulisati kao nacijom. Uništava nam se prošlost. Kako ćemo listati i prelistavati našu prošlost ako je ne izučavamo, a zarad budućnosti otadžbine? Ovo je samo jedan apel tog koncipiranja nastavnih planova i programa, da ne dozvolite ni Nacionalnom prosvetnom savetu, a ni Zavodu, nego da angažujete katedre pedagogije sa Filozofskog fakulteta da se uključe. Mislim da su to najkompetentniji ljudi i ljudi iz prakse i teorije. Neke smo predmete poistovetili sa tradicionalnim. Od antičkih vremena predmetima broj časova koji ništa ne znače za budućnost naše dece. Dakle, ovo na oprez, a mislim da ima razloga da uključimo naučne ustanove više u škole i da ih povežemo i da je ispitivanje svako u naučne svrhe u smislu unapređivanja vaspitanja i obrazovanja. Izvinite, malo više sam uzeo reč.
Ministar Obradović ima reč.
Da kažem predlagačima da nemamo problem da prihvatimo ovaj amandman, samo ćemo obaviti konsultacije sa Poverenikom za informacije od javnog značaja i obavestiti vas u danu za glasanje o tome, a možda i u toku popodneva ili sutrašnjeg dana.
Narodni poslanik Neđo Jovanović.
Gospođo predsedavajuća, javiću se po amandmanu, mada sam smatrao da je osnovano pozvati se ovde na povredu Poslovnika, imajući u vidu da se kroz amandman uvek pokušava politizovati tema. Izgleda da je sve ono što poslanici iz opozicije u poslednja dva ili tri dana čine politizacija teme kroz raspravu, pa i danas o amandmanima. Zaista ne vidim ništa sporno u odredbi člana 73. i odredbi člana 75. predloženog zakona imajući u vidu da se radi o sistemskim rešenjima koja su potpuno jasna, precizna i logična i ona u kontinuitetu predstavljaju jedan sistemski sled koji je i u prethodni zakonskim rešenjima bio potpuno identičan. Ne vidim ko bi drugi mogao da nosi teret odgovornosti osim onih koji su navedeni institucionalno u Predlogu zakona počev od ministara i direktora škola, a ko bi to drugi mogao da radi? Prema tome, molim vas gospođo predsedavajuća da prilikom diskusija po amandmanima vodite računa da se u bilo kojoj diskusiji, bilo kojoj raspravi ne sadrži i ono što podrazumeva politizaciju, pozivanje na nekakve navodno aktuelne teme, tragične stvari i tragične posledice. Ipak da se držimo amandmana i isključivo u skladu sa amandmanom da vodimo diskusiju i na taj način ćemo doprineti kvalitetu zakona. Hvala lepo.
Gospođa Vojić Marković, pravo na repliku.
Stvarno ne razumem, kolega, šta nam to implicirate, zato što kada smo pisali amandman nismo mogli znati da će se politička situacija, kako vi kažete, mada ja ne mislim da je ovo politička situacija nego da je skandal druge vrste, ovako događati. Mi smo ga pisali sa namerom da popravimo nešto. Što se sistema i sklada tiče uporedite ono što smo napisali u članu 73. sa onim što smo napisali u članu 75. Imali smo potpuni sistem i sklad, ali smo pratili svoju misao i svoju ideju. Predložili smo je i na vama je da glasate za ili protiv, ali nemojte nam reći da smo predvideli situaciju. Možda smo vidoviti, ali to krijemo. Hvala.
Gospodine Milivojeviću, hteli ste repliku? Ako želite po amandmanu, Neđo Jovanović je verovatno hteo i repliku… Ako želite repliku, odmah bih vam dala reč.
Replika. Dame i gospodo narodni poslanici, izneću nekoliko informacija i zapažanja. Možda smo i mogli na osnovu prošlogodišnjih iskustava da pretpostavimo da će neko i ove godine probati da visoko koruptivnim aktivnostima falsifikuje ove testove i da proba da ih proda učenicima. Ali, nemojte nas optuživati što pokušavamo da sučeljavamo političke ideje. Nalazimo se na tržištu političkih ideja. Nismo ovde da menjamo recepte za princes krofne. Ovde smo isključivo da bismo naše političke stavove, ideje i vrednosne sisteme branili ne od onih koji nas napadaju, od vlasti. Mi ovde branimo one principe i sisteme vrednosti za koje se zalažemo kroz svoje programe, političko delovanje i kroz način političkog rada. Isključivo ćemo se ovde zalagati za sistem vrednosti koji je utemeljen u naše političke ideje. To nekome može da smeta. Tu neko može da vidi politizaciju ili nepolitizaciju. Zakon kritikujemo sa aspekta struke iskustva i pre svega želje da ostvarimo dobrobit za naše društvo, ali iza svega toga stoje naši politički stavovi i političke ideje od kojih ne odstupamo. To nije nikakva politizacija. To je želja da kroz parlament, najvišu zakonodavnu instituciju ove zemlje, koja se zove Republika Srbija, nametnemo i ideje i onaj sistem vrednosti za koji smatramo da treba da bude temelj evropskoj civilizovanoj državi. Hvala.
Neđo Jovanović, replika.
Nije replika. Vrlo kratko da ne bude nerazumevanja. Gospođa Vojić Marković je možda pogrešno razumela da je primedba upućena njoj. Apsolutno ne. Na osnovu poslednjeg govora jasno je zbog čega sam reagovao i zbog čega sam smatrao da diskusije treba da budu isključivo u duhu kvaliteta amandmana i kvaliteta rasprave. Zahvaljujem se.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 75. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Komlenović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 76. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.)
Ovo nije naročito značajan amandman. Hteli smo malo da pojasnimo ovaj stav. Reč je o članu koji nosi naslov – međunarodno ispitivanje i prvi stav glasi – škola učestvuje u međunarodnim ispitivanjima na osnovu međunarodnih ugovora uz saglasnost Ministarstva. Ovako ispada da je škola ta koja je sklopila međunarodne ugovore i mi tu predlažemo da se to drugačije formuliše, odnosno da uz saglasnost Ministarstva škola učestvuje u međunarodnim ispitivanjima na osnovu međunarodnih ugovora koje je potpisala Vlada. To je jedno pojašnjenje. Inače, ima dosta kritika kada su u pitanju razna istraživanja, ispitivanja. Čak neki ljudi idu i dotle da kritikuju ispitivanje Piza testa. Mislim da još postoji nekoliko međunarodnih ispitivanja, kao što je "Talis", "Tims" itd. Hoću da kažem i svoje lično mišljenje. Smatram da je jako dobro da Srbija i da škole u Srbiji, odnosno učenici, učestvuju u takvim značajnim međunarodnim istraživanjima, jer bez tih rezultata i stalnog praćenja, koliko napredujemo ili u nekoj oblasti nazadujemo, zaista nemamo polazne osnove, niti možemo da sprovodimo reforme u nekim oblastima. Smatram da je to veoma važno.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na Glavu 8. i članove 77. i 78. amandman su zajedno podneli narodni poslanici prof. dr Miodrag Stojković, prof. dr Janko Veselinović i Jovana Mehandžić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 77. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović, Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković.
Hvala. Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, sad je strašno zanimljiva ova Glava 8. – to su štrajkovi zaposlenih. Čl. 77. i 78. se odnose na to. Vrlo pažljivo sam slušala ono obrazloženje koje je ministar iščitao u onih sat vremena na početku sednice u načelu i jako dobro sam čula kada ste rekli da se ova dva člana nalaze u ovom zakonu samo zato što nije donet zakon o štrajku i da će kada bude donet zakon o štrajku ti članovi biti izmenjeni, odnosno neće ih biti ovde. Ako sam dobro razumela i vi sami znate da ovo nije materijal koji bi trebao da se nađe, odnosno ova materija se ne uređuje ovim zakonom. Ona se uređuje nekim drugim zakonima i nije joj mesto tu. Ne vidim, zaista ne vidim, da je bilo potrebno da se u Zakonu o osnovnom obrazovanju uvedu članovi koji se odnose na štrajk zaposlenih. Smatram da im tu nije mesto i da apsolutno treba brisati i član 77. i član 78. Zašto? Ako nema zakona o štrajku, koji vi najavljujete, a najavljuje se već jako dugo, pa ima nekih problema u donošenju i javnost se jako oko toga uzbudila, sadašnji Zakon o radu, onaj koji važi, reguliše ova pitanja za sve radnike, ne samo za prosvetne radnike, nego za sve radnike u ovoj državi. Dakle, meni potpuno nije jasno zašto su prosvetni radnici izuzeti, zašto su njihova prava na bilo koji drugi način regulisana, nego što su to regulisana prava drugih radnika u zakonu o štrajku? Ne možete vi Zakon o osnovnom obrazovanju da regulišete to zato što to nije materija za vaš zakon. S druge strane, razumem da ste vi imali potrebu da ovo regulišete zato što niste zadovoljni rešenjima u Zakonu o radu i zato što vam je problem, jer vam se prosvetni radnici bune i na početku godine i na polugodištu i na kraju godine, ali izvinite to dovodi u pitanje regularnost svih zakona u državi, ako će se tako mešati nadležnosti. Mislim da mu nije tu mesto i da treba brisati.
Narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, apsolutno podržavam svoje kolege iz DSS. Ustavna načela regulišu između ostalog i pravo na štrajk. Pravo na štrajk je neprikosnoveno i Ustavom zagarantovano pravo. Znam da mi možda nemamo Zakon o radu i zakon o štrajku i koristimo savezne zakone ne postojeće države, ali nije dobro, s obzirom da znamo da ovu profesiju, prosvetnu profesiju, često potresaju štrajkovi, da postoji nekoliko sindikata unutar prosvetnih radnika koji pokušavaju svakog septembra da ukažu na težak materijalni položaj. Postoji, svakako, i određena politizacija tih štrajkova. To uopšte ne sporim. Imali smo prilike da vidimo da kad god je potrebno poljuljati Vladu da se određeni štrajkovi, određenih profesija, koriste u političke svrhe. Nije dobro da jednim krovnim zakonom, kakav je Zakon o obrazovanju, pokušavamo, bez obzira na tu potrebu, da ta ustavna načela i principe primenimo kada je reč o ovom zakonu, ipak zadiremo u nešto što bi bilo pravo radnika na štrajk. Mislim da pravo radnika na štrajk, garantovano Ustavom, mora da bude zajamčeno pravo u koje niko ne može ulazi, ni ministar, ni ljudi iz ministarstva. Apsolutno podržavam amandmane koje su podnele moje koleginice iz DSS. Na kraju, ako hoćete, štrajkovaće u ovoj zemlji i ubuduće i prosvetni radnici, ali će protestvovati i roditelji zbog onoga što se pre par dana dešavalo, zbog skandala oko prijemnih ispita. Tu je, i te kako, ugrožena prosvetna profesija. Tu su ugroženi interesi naše dece. Nemojmo da u zakon stavljamo ovu odredbu o štrajku. Hajde da svi zajedno napravimo Zakon o radu i zakon o štrajku, pa da ga stavimo na dnevni red Skupštine, pa kada njega donesemo, onda da uradimo izmenu Zakona o osnovnom obrazovanju i da u skladu sa zakonom o štrajku regulišemo ova prava. Ako ovako pokušavamo, to nije dobro.
Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Marinković. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, ne razumem zašto ove odredbe ne bi ulazile u Zakon o osnovnom obrazovanju. To bi bilo isto kao kada bi rekli da na nivou države postoji opšti kolektivni ugovor, a da zbog postojanja opšteg kolektivnog ugovora ne bi trebalo da postoje posebni kolektivni ugovori za određene privredne grane. Ako postoji bilo kakva mogućnost da zaposleni u sistemu osnovnog obrazovanja ili u bilo kojoj drugoj društvenoj delatnosti ili grani, na taj način, dobiju veća prava, da se ta njihova prava još bolje i kvalitetnije izdefinišu, to treba dopustiti. Sasvim je normalno. U svim razvijenim zemljama ta regulativa, koja se definiše u posebnim privrednim delatnostima, je dominantnija, nego ona koja je krovna. Zakon o radu i zakon o štrajku, koji će biti donesen, ne zna niko kada, jer radne grupe rade svoj posao, predstavljaju samo okvir, a posebni kolektivni ugovori i sve ono što predstavlja posebna odnos između poslodavca, u ovom slučaju države, i predstavnika zaposlenih u obrazovnom sistemu treba da definiše njihovu borbu da ostvare veća prava, nego što to definiše krovni zakon, a to je u ovom slučaju Zakon o radu. To je praksa svih razvijenih zemalja gde, naravno, pored zakonske regulative radni odnosi i svi odnosi koji se tiču socijalno-ekonomskih prava zaposlenih idu i u delokrug autonomne regulative, a i posebnih kolektivnih ugovora i posebnih situacija i stavki koje se definišu ovakvim posebnim zakonima. Hvala.
Hvala. Reč ima dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, zalažem se da ostane član 78. ovakav kakav jeste, ali možda bi bilo dobro reći zbog čega. (Predsedavajuća: Gospodine Atlagiću, mi smo na članu 77. Amandman na član 77, a ne na član 78, koji ste vi pomenuli.) Izvinite. Zalažem se da štrajk ostaje kao oblik, ali uz obavezni minimum procesa rada. Verujem da svi koliko nas ima ovde u Skupštini, bez obzira na političke stranke, barem smo se juče tako dogovorili, stavili smo u centar vaspitno-obrazovanog sistema učenika. Ako se slažemo u tome, onda nikakv štrajk ne može zaustaviti taj proces rada. Kada bi me pitali, kao čovek koji radi od osnovne škole do univerziteta, kada bi onda trebao biti štrajk? Biću otvoren samo pod dva uslova. Da se zaustavi proces rada, a to je prvi uslov kada profesori, nastavnici, učitelji nisu plaćeni po uslovno kvalifikovanom radniku, kao i u zdravstvu, upravi, policiji i vojsci, onda on ima smisla. Kada direktori i uprava škole uzurpiraju prava nastavnika. U nijednom drugom smislu ne vidim svrhu, jer je budžet takav kakav jeste, a plaćamo se po uslovno kvalifikovanom radniku. Bojim se da, u protivnom, ne bi išao u političke svrhe. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević.
Jedna vrlo važna napomena, dame i gospodo narodni poslanici, Ustavni sud je 2. novembra 2012. godine doneo obavezujuću odluku koja kaže – pravo na štrajk imaju svi zaposleni. Bilo je reči, ne o državnim službenicima, već o pripadnicima policije, posebna jedna služba u Republici Srbiji, ali odnosi se i na državne službenike i na pripadnike policije i na državne nameštenike. Ta preporuka kaže da svi imaju pravo na štrajk od 2. novembra 2012. godine. Ne bi bilo dobro da se onda neko sada obrati Ustavnom sudu i da nam određene odredbe zakona pred Ustavnim sudom padaju. To onda govori da nismo dobri zakonodavci i da pravimo propuste koji mogu biti predmet kasnijih sporenja. U tom kontekstu smatram da treba razmatrati i tu mogućnost i da ne treba apriori odbaciti kritike koje dolaze od strane opozicije. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik dr Vladimir Marinković.
Odustajem.
Da li još neko želi reč povodom amandmana na član 77? Na član 78. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Donka Banović.
Hvala. Ovo je drugi član koji govori o štrajku zaposlenih u ovom zakonu. Propisani su uslovi, propisan je minimum rada za zaposlene u osnovnim školama. Ne samo da su se sindikati bunili, nego prosto kad pročitate, a dugo ste poslanik i znate da ovde dolaze zakoni koji regulišu mnoge delatnosti i ovo je jedini zakon gde se zaposleni u nekoj delatnosti, gde im se na ovaj način propisuje štrajk. Što je još opasnije je da se, npr, u ovom članu 78, to je čini mi se stav 4, nastavniku, odnosno stručnom saradniku za povredu obaveze ovih propisa o štrajku izriče se mera prestanka radnog odnosa, odnosno direktor škole može da radniku, na osnovu ovih članova zakona, uruči otkaz. Ne volim što se govori samo kada su prosvetari u pitanju i kada su njihovi štrajkovi, kada se samo naglašava ili to mediji pretvore u to da oni samo protestvuju, štrajkuju zbog toga što su im plate i primanja jako niska i loša. To jesu i u ovom trenutku. Međutim, nekako nam uvek promaknu i oni drugi zahtevi koji se uglavnom pred ministarstva podnose, a to je da se ukupna situacija ili stanje u prosveti popravi, od toga da su u školama loše opremljeni kabineti, da nedostaju učila itd, stručno usavršavanje. Dakle, nisu uvek štrajkovi samo zbog plata. Žao mi je što su neke kolege to ovde tako naveli, čak i ako rade u obrazovanju, ali u jednom drugom nivou obrazovanja, u kome odavno već nema štrajkova. Sećam se da su i visoko-obrazovne ustanove nekada štrajkovale jer su bile nezadovoljne, između ostalog i platom i svojim tretmanom. Već odavno ne čujete njihove glasove. Oni su očigledno pre svega zadovoljni svojim primanjima, tako da bi mogla da se primeti neka vrsta solidarnosti i prema svim onim drugim nivoima obrazovanja bez kojih oni ne bi mogli da rade. Ako osnovna škola, srednja škola, nije kvalitetna, ako tu ne rade i zadovoljni nastavnici, između ostalog i visinom primanja, ali i svim drugim stvarima, bojim se da kolege na fakultetima neće imati s kim da rade,odnosno koga da obrazuju. Neko reče da smo juče govorili o tome da je u centru svih ovih zakona apsolutno učenik – učenica, to je tačno, ali će biti uspešno obrazovanje i vaspitanje učenika i učenice ako je stanje u toj oblasti dobro i ako su, između ostalog, i oni koji rade sa tom decom zadovoljni pre svega uslovima, a i primanjima.
Hvala. Narodna poslanica Nada Kolundžija, izvolite.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, zaista se sada iz ovog člana 78. možda jasnije vidi zašto je opravdan amandman narodne poslanice iz DSS, da se pitanje štrajka ne tretira ovim zakonom. Član 78. u izvesnom smislu predstavlja pretnju prosvetnim radnicima da, ukoliko štrajkuju na način koji je suprotan načinu na koji je ovde strogo propisan, tako reći automatski direktor može da im da otkaz. Ako ovo prosvetni radnici ne budu doživeli kao otvorenu pretnju, onda ne može to nikako drugačije da se tumači. U tom smislu, ako već nismo doneli zakon, krovni zakon koji definiše pitanje štrajka i prava zaposlenih na štrajk, koje je Ustavom zagarantovano pravo, onda zaista ima puno smisla da ove odredbe sada izbacite, jer sasvim sigurno one jesu pritisak izvršne vlasti, ovako kako je postavljeno, pritisak izvršne vlasti na zaposlene u obrazovnom sistemu. Mislim da vaša namera nije bila to i verujem da niste želeli da pretite zaposlenima u obrazovanju ovim zakonom, kako im ne bi palo na pamet da se pobune zbog loših uslova rada, zbog lošeg rada, na kraju krajeva i ministarstva, možda zbog neodgovornosti ministarstva, zbog niskih plata, zbog loše organizacije za koju je odgovorna izvršna vlast. Dakle, njima je na ovaj način zaprećeno da im ne padne na pamet da prekorače onu granicu koju im je ovaj zakon propisao, jer automatski direktor može da im da otkaz. Ako tome uzmemo još kako se biraju direktori škola, ko bira direktore škola i do koje mere politički uticaj postoji u izboru direktora škola, mi onda zaista dolazimo u još jedan prostor koji predstavlja ozbiljnu opasnost od svake vrste zloupotrebe, dakle, od revanšizma, od političkog revanšizma itd. Mislim da je zaista razumno iz ovog zakona izbaciti odredbe koje definišu prava na štrajk jer ćete time pokazati da vaša namera nije bila da ugušite nezadovoljstvo zaposlenih u prosveti, što iz ovih odredaba proističe. Ovako kako se čita, jedino se može čitati kao namera da se onemogući ispoljavanje nezadovoljstva zaposlenih u prosveti. Nadam se da to zaista nije bio vaš cilj i vaša namera i ako nije, onda ćete prihvatiti amandmane kojim ćete ove odredbe izbrisati iz zakona. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Jako je važna ova rasprava koja se sada vodi i u potpunosti podržavam amandman koji su podnele moje koleginice. Mislim da su, gospodine ministre, ovo opasne odredbe u zakonu koje ste predvideli. Opasne su iz više razloga. Opasne su za pravni sistem Republike Srbije. Ovde govorimo o tome da nije donet zakon o štrajku. To je tačno, ali Zakon o štrajku postoji. Donet je u jednom prethodnom periodu. Država Srbija ga je na osnovu sukcesije nasledila i on postoji u našem pravnom sistemu. Zakon o štrajku definiše uslove i način pod kojima se ostvaruje pravo na štrajk u onome što se kaže, kako se definiše zakonom u članu 9 – delatnostima od opšteg ili javnog interesa, gde spada, između ostalog, i prosveta, gde spada vojska, gde spada policija, gde spadaju zaposleni u državnoj administraciji. Sada vi na osnovu priče da nemamo zakon, a zakon imamo, regulišete u jednoj vrlo osetljivoj situaciji prava, ne u ovom slučaju, ovo što je koleginica Kolundžija govorila, prava zaposlenih, nego prava rukovodilaca, kako će da preduprede organizaciju štrajka. Posledice ovoga, ako se usvoji, biće da će i u drugim delatnostima od javnog interesa, policija, vojska, pozivajući se na ovaj presedan, usvajati svoje odredbe kojima će definisati ova pitanja, pa i u domenu državne uprave, gde se najavljuju velika otpuštanja, velika smanjenja plata. Može neko da poželi da organizuje štrajk u državnoj upravi i da obustavi rad svih institucija. Te mogućnosti postoje, mogu da donesu takva rešenja. Molim vas da, dok je na snazi Zakon o štrajku, da se primenjuju odredbe koje se odnose na prosvetu, a ako bude Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu i pravosuđe donelo novi zakon i ako se ovde bude usvojio, verovatno će regulisati kako će se organizovati štrajk u drugim delatnostima. Znači, nemojte da govorimo da nemamo zakon, zakon imamo, zakon postoji i on reguliše kako se ta prava u domenu prosvete ostvaruju. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Obradović. Izvolite.
Hvala svim poslanicima na dobronamernim sugestijama. Samo bih podsetio da ovo rešenje nije novo, ono postoji godinama, godinama unazad i reguliše i prava i obaveze da bi se proces obrazovanja mogao odvijati, ništa drugo. Sve druge kvalifikacije objektivno ostaju način tumačenja ovog zakona. Proces obrazovanja mora da traje, mora da se održava i moramo voditi računa šta su prava zaposlenih, a šta su obaveze. Ukoliko se neko pridržava svojih prava i svojih obaveza, nema nikakvih problema. Proces obrazovanja mora da teče i zaposlenima nije uskraćeno pravo na štrajk, naprotiv, ova dva člana to pitanje uređuju. Kada bude donet zakon o štrajku kao jedan opšti akt, a podsećam da donošenje tog zakona traje već godinama unazad, onda ovim članovima ovde neće biti mesta. Hvala vam.
Reč ima narodna poslanica Judita Popović. Izvolite.
Hvala vam, gospođo potpredsednice. Poštovani gospodine ministre, poštovani predstavnici Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, naravno da podržavamo amandman kojim se traži da se briše ovaj član 78. Naravno da smo protiv toga da se zamene teze i naravno da smo protiv toga da se vrši u stvari jedna retorzija kada se na ovaj način reguliše pitanje prava nastavničkog kadra na štrajk. Naravno da smo protiv toga da se odgovornost prevali isključivo na one koji rade u školama i naravno da smo protiv toga da se svi ti nastavnici, profesori i učitelji razrednih nastava, koji toliko teško rade u školama, jednostavno onemoguće da se izbore za ta svoja prava. Vi ste, gospodine ministre, prilično relaksirani i opušteni i danima sedite ovde u ovom parlamentu dok se u školama dešavaju ogromni skandali, a i vaši saradnici takođe. Dakle, vi ste ovde u punom sastavu u parlamentu i jednostavno mi ovde sprovodimo jednu virtuelnu stvarnost i razgovaramo o tome treba li profesorima, nastavnicima omogućiti štrajk. Vi izražavate lepe želje, isključujete vašu odgovornost i uslovljavate mogućnost davanje ostavke za dokazivanje te neke vaše eventualne odgovornosti za sve ono što se dešava u vezi male mature. Šta je to, ako to nije virtuelna stvarno? Naravno da ste odgovorni i naravno da je jedini odgovor koji vi možete dati povodom toga da date ostavku i ništa drugo. Dakle, to je jedini način da se počne sa rešavanjem ogromnih problema koji postoje u prosveti i u obrazovanju. Mislim da oko toga ne bi trebalo da bude dilema. Štrajk profesora i nastavnika jeste jedan vid ostvarivanja njihovih prava. Vrlo dobro znamo kakva su primanja u prosveti i vrlo dobro znamo na koji način ta primanja utiču na kvalitet školovanja, na kvalitet obrazovanja i uopšte sve ono što je vezano za tu obrazovnu struku. Dakle, zaista jedini način je da bar malo promenite vaš stav prema profesorima, nastavnicima i učiteljima, da jednostavno prihvatite amandman da se briše ovaj član 78.
Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Sada određujem redovnu pauzu i sa radom nastavljamo u 13.30 časova.
Vraćamo se na amandman 78. prijavljen po amandmanu narodni poslanik Marijan Rističević. izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u vezi ovog amandmana ja sam za rešenje ko je ponudio predlagač, Vlada Republike Srbije. Dakle, da se pravo na štrajk ograniči i da se poštuje minimum procesa rada. Verujem da je nastavnicima i učiteljima jako teško, da su u veoma teškom položaju, ali oni treba da shvate da dele tešku ekonomsku i socijalnu situaciju zemlje. Verujem da je, sem nastavnicima i roditeljima učenika veoma teško, čak verujem da su mnogi od njih u daleko težem položaju nego što su sami nastavnici. Mnogi od njih su nezaposleni, mnogi od njih su bez posla, mnogi od njih rade u firmama, a gde imaju fiktivno posao da im knjižica nije overena, gde nemaju platu, gde rade kobajagi, gde rade bez ličnog dohotka, gde im dohotci kasne šest meseci, sedam meseci, devet meseci itd. ti roditelji su u perspektivi svakako ostali bez posla. Dakle, oni treba da posmatraju štrajk. Štrajk može biti bez obzira što je prosveti on može da bude zbog uslova rada, može da bude zbog ličnih dohodaka, on može da bude i zbog neslaganja profesora sa obrazovanim programom, sa programom nastave, ali štrajk može da bude i političke prirode bez obzira što se radi u osnovnim školama. Škole imaju nekoliko desetina sindikata, znači ne znam tačno koliko ima sindikata, nastavnika, učitelja, profesora itd, ali oni nisu svi članovi jednog sindikata. Takođe, se zbog toga, što nisu članovi jednog sindikata koji sindikati mogu biti bliski političkim partijama i mogu biti iskorišćeni učitelji preko sindikata mogu biti iskorišćeni da bez minimuma procesa rada štrajkuju neograničeno i da na takav način potkopavaju suparničku stranu, odnosno neku drugu političku stranku koja se ne sviđa ona koja dominira tim sindikatom. To takođe može dovesti do nejednakost učenika i roditelja. U jednoj školi ne dominira jedan sindikat kad možete imati štrajk bez minimuma procesa rada ukoliko bi se ovi amandmani usvojili. Možete imati štrajk u jednoj školi u drugoj ga ne morate imati. Sada dovodi do toga taj štrajk nema ograničeno trajanje da može trajati neodređeno vreme, a to može dovesti i do sumnje da se pod jednakim uslovima može održati prijemni ispit o kojima se ovih dana mnogo priča. Ukoliko se dozvoli neograničeno pravo štrajka bez minimuma procesa rada bez časova 30 minuta itd, onda može doći do situaciju da recimo učenici moraju da nadoknade ono što ste izgubili u toku godine zahvaljujući tome što je određeni sindikat u određenoj školi ili u određenim školama, a štrajkovao, da učenici to moraju da nadoknade, a tome se dovodi u pitanje da li ćemo recimo do 18. juna ili do 20. juna do nekog datuma biti uopšte završena ta nastava, a rokovi za upis u srednju školu za polaganje prijemnog ispita isteknu. Dakle, da li će ti učenici uopšte moći ukoliko se dozvoli da su usvoji ovaj amandman ukoliko štrajk bude neograničen, da li će ti učenici moći da pristupe sa završenim - recimo osmim razredom, da li će moći pristupe polaganju prijemnog ispita. Takođe, ni roditelji nisu u nekoj sjajnoj situaciji, ukoliko se ovaj amandman usvoji, zato što ne mogu da isplaniraju godišnje odmore i neke svoje obaveze, zato što nikada ne mogu znati ukoliko ovo pravo na štrajk bude neograničeno, nikada ne mogu znati kada će se ta školska godina tačno završiti i kako će moći da raspolažu svojim vremenom, zato što niko neće otputovati na neki godišnji odmor, jer on to mora da uskladi sa svojim poslom, ako uopšte ima posao i zaposlenje, teško će moći da isplanira neke svoje obaveze, neki svoj godišnji odmor i teško će uspeti da otputuje, ukoliko mu je dete u osnovnoj školi. Dakle, ne možete očekivati od roditelja da ostavi dete u školi i da otputuje negde. Dakle, sem učenika i roditelji mogu da snose posledice. Pravo na štrajk niko ne osporava prosvetnim radnicima, ali taj minimum procesa rada mora da se održava. Što ga ja podržavam, ovaj predlog Vlade iz još jednog razloga, što je nastava kontinuirani proces, dakle, on se ne može odvijati na prekide, na propuste, mesec dana radite, pa dva meseca štrajkujete. Nastava mora da se vrši u kontinuitetu, ukoliko bi drugačije bilo definisano pravo na štrajk, onda to ne bi bilo dobro po meni ni za nastavnike, učitelje, koji planiraju svoj proces predavanja, niti je dobro za učenike, niti za njihove roditelje. Pravo na štrajk, svakako nije popularno ograničavati, i ja se pitam šta je sa pravom na štrajk učenika i roditelja, šta ukoliko oni nisu zadovoljni uslovima u nekoj određenoj školi, ukoliko nisu zadovoljni uslovima pod kojima se vrši obrazovanje, ukoliko nisu zadovoljni određenim kadrovskim rešenjima, nastavnicima i učiteljima, oni svakako nemaju nikakvo pravo na obustavu rada, na prekidanja tog kontinuiteta u predavanju i nastavi. Ono što nemaju roditelji, imaju nastavnici, ali je to ograničeno, to je minimum procesa rada i zato ja podržavam ono što je Vlada predložila u ovom zakonu i ovaj amandman, bez obzira što sam onako liberalan i što volim da ljudima omogućim pravo na štrajk, ne mogu u ovako nesređenoj situaciji, u ovakvoj ekonomskoj situaciji u Srbiji, ne mogu da glasam za ovakvu vrstu amandmana, s obzirom da bi to dovelo do niza negativnih posledica, posebno za učenike, njihove roditelje, i ne verujem da bi nastavnici bili u nekoj povoljnijoj situaciji, zato što bi njihov štrajk mogao da bude politički zloupotrebljen, ako ne u ovom trenutku onda u nekoj bližoj ili daljoj budućnosti. Takođe moram da kažem da bi ovo dovelo i do nezadovoljstva građana koji svakako ne bi bili zadovoljni time što se pravo u prosveti proširuje, dakle, pravo na štrajk, a oni sami ne da nemaju pravo na štrajk, već nemaju posao, a opšte poznato je da su plate u javnom sektoru u Srbiji, a u taj javni sektor spada i obrazovanje, da su veće za 30%, nego u privatnom. Moram da kažem da nastavnici i učitelji teško žive i da to nije baš sjajna situacija, ali su roditelji još u gorem položaju i to može dovesti do određenog animoziteta, između roditelja, učenika, sa jedne strane i njihovih nastavnika i učitelja, sa druge strane. Verujem da je Vlada sve to dobro izvagala i da ja ne mogu prihvatiti ovakvu vrstu amandmana, jer bi nam to iskomplikovalo tešku situaciju u osnovnom obrazovanju, za šta ja verujem da će biti bolja, ali će to biti veoma teško.
Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković, replika, ali vas molim da se prijavite još jednom.
Stvarno ne razumem gde je moj kolega Rističević pronašao ovo u našem amandmanu. Ovo nikakve veze nema sa našim amandmanom, što je on ispričao. Razumem da pokušava da poruči javnosti neke stvari, ali nemojte na takav način da izmišljate da to tako piše u našem amandmanu. Amandman koji smo mi podneli tiče se upravo toga da se poštuju zakoni ove zemlje koje već postoje, Zakon o radu i Zakon o štrajku, a oni zapravo regulišu i minimum obrazovnog procesa. Niko ne traži više prava na štrajk za prosvetu, nego samo da se poštuje minimum prava koji se odnosi na sve radnike, tako da ta priča nema nikakve veze sa ovim što mi pričamo, niti je predlagač, odnosno gospođa Banović i ja tražila da se zaustavi proces nastave. Izvinite, molim vas, stvarno je smešno reći to, to je stvarno smešno. To nigde na svetu nema što vi pokušavate da imputirate nekome ko hoće da odbrani osnovno ustavno pravo svakog građanina ove zemlje, to je pravo na štrajk. Regulisano je drugim zakonima, zato ga mi brišemo odavde, to govorimo mi i to piše u obrazloženju amandmana, pa molim kolege da pročitaju kada o tome imaju potrebu da govore. Hvala.
Reč ima Marijan Rističević, replika. Izvolite.
Možda ja ne spadam u dovoljno pismene ljude, ali ono što sam pročitao iz obrazloženja Vlade, stoji ono što sam ja govorio. Dakle, ukoliko amandmanom izbrišete da u predlogu specifičnu vrstu štrajka imaju nastavnici. Ukoliko to dovedete u situaciju da je isto da štrajkuju metalostrugari i da štrajkuju učitelji, onda to nije dobro za nastavni proces, o tome sam govorio i mislim da se njihovim amandmanom izjednačuju sva prava zaposlenih na štrajk, tako i nastavnici ne moraju da se razlikuju od drugih kategorija zaposlenih. Vlada, čije sam ja stavove uvažio i rekao da ja ne mogu glasati je to isto rekla, i rekla da se amandman ne prihvati zato što štrajk u školi može imati nesagledive posledice po obrazovanje mladih, kao i zbog specifičnosti obrazovnih ustanova i potrebe da se na poseban način, prilagođen delatnosti koje obavljaju ustanove u oblasti obrazovanja, uredi ovo pitanje. Posebno je važno urediti na poseban način pitanje minimuma procesa rada, što je navedenim članovima učinjeno. Ja sam branio stavove Vlade. Ukoliko sam zbog toga što sam pažljivo čitao obrazloženje Vlade, zbog kojih se ovaj amandman odbija, a nisam od onih koji slepo veruju, barem u dosadašnjem radu su se poslanici mogli uveriti, u mišljenje Vlade, ali ovog puta sam uvažio i naveo razloge zbog kojih sam ja, osmatrajući situaciju u školstvu, uvažio stav Vlade i ovo mišljenje zbog kojeg se amandman odbija. Ukoliko sam zbog čitanja stava Vlade povodom ovog amandmana bio nedovoljno pismen, makar sam pokušao da budem usmen i da to obrazložim na neki svoj način da me gledaoci razumeju. Izvinjavam se onima koji su pročitali svoj amandman, nisu pročitali mišljenje i obrazloženje Vlade, koji na sličan način, doduše malo preciznije nego što sam ja to učinio, ograničavaju pravo na štrajk za zaposlene koji rade u obrazovnim ustanovama. Hvala.
Reč ima po amandmanu Milica Vojić Marković. Izvolite.
Da razjasnimo situaciju. Slažem se da vi čitate obrazloženje Vlade, ja sam ga čitala i uopšte se ne slažem, a tvrdim vam da sam potpuno u pravu, jer ova materija je regulisana drugim zakonom i ne može da bude regulisana ovde, to je tako i evo tu su ljudi iz sindikata, pa neka vam kažu od sindikalnih funkcionera koji se bave Zakonom o radu, a vi ga isto tako dobro znate. Svi radnici imaju ista prava. Ne može se nekim drugim zakonima specifičnim za oblasti izuzimati koji radnici imaju više prava, koji manje. Svi imaju ista prava i to mi tražimo da se poštuje. Hvala.
Reč ima Miletić Mihajlović. Izvolite.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine, gospodine ministre, saradnici njegovi, dame i gospodo narodni poslanici, u ime SPS, zapravo poslaničke grupe SPS, potrebno je da iznesem naše gledanje na ovo pitanje koje je ovde regulisano u Predlogu zakona, članom 77. i 78. Smatramo da ponuđeno rešenje treba ipak da ostane, jer često izostavljanje određenih odredbi u jednom posebnom zakonu, ako se ne naglašavaju, ostavljaju mogućnost za različito tumačenje, ako su ona regulisana i nekim drugim zakonima, pogotovo što ovde je reč o tome da nije donet neki novi zakon o štrajku koji treba tek da reguliše ova pitanja. Dakle, kada govorimo o univerzalnom pravu građana na štrajk, to ne podrazumeva jednaka prava na štrajk, jer to zavisi od delatnosti koje su više ili manje od interesa za državu Srbiju ili od opšteg interesa za građane Srbije, građane naše države. Dakle, ne može se to na isti način posmatrati, pravo štrajka u vojsci, u policiji, u zdravstvu, u obrazovanju, itd. Zato i postoji ta kategorija minimuma procesa rada, koja se uvodi i koja je značajna i koja se ne pojavljuje samo u ovoj oblasti, u ovoj delatnosti, nego i u drugima na različit način i sa različitim obimom ispunjavanja, jer minimum procesa rada mora da obezbedi sigurnost građana, materijalnih dobara i opšti drugi interes, u ovom slučaju i učenika i roditelja. Svako drugo liberalizovanje ovog pitanja ili teza da se to dovede u jednak nivo prava, bez obzira na vrstu delatnosti, ostavlja široku mogućnost za anarhiju, rekao bih čak i destrukciju u pojedinim situacijama i za politizaciju. Toga je dosta bilo 1999. godine, 2000. godine, itd, gde se strahovito na ovom planu politizovalo, a najveću štetu od toga su imali učenici. S punim pravom govorim o ovome, jer sam ja iz tog miljea prosvetni radnik, koji je radio u školi i kao nastavnik i kao direktor i dobro znam koje su manipulacije moguće i koje su nesagledive teške posledice moguće ako to pitanje ne definišemo na jednak način. Dakle, ako neko misli da štrajkovanjem od 30 minuta ništa se ne postiže, onda mi praktično zagovaramo tezu da u obrazovno-vaspitni proces u školama možemo da uvedemo tu normu, taj vremenski okvir od 30 minuta i da to trajanje koje je još od Komenskog postoji kao mera od 45 minuta, treba da inoviramo kroz nov obim. Naravno da 30 minuta nije dovoljno i naravno da jeste to minimum. I naravno da taj minimum treba nadomestiti posle štrajka kroz program koji se dostavlja od strane štrajkačkog odbora. Dovođenje u pitanje ove odredbe o štrajku u širem kontekstu sa načinom izbora direktora, što je ovde u raspravi o ovom amandmanu bilo, a pomenuto je i juče u nekom drugom kontekstu, zaista ne mogu da prihvatim, jer odredba o izboru direktora nije nova odredba. Ona je ustanovljena u ranijem Zakonu o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja. Ponovljena je 2009. godine, kada je donešen novi, sada aktuelni zakon o osnovama sistema obrazovanja. Ne tvrdim,možda taj način izbora direktora ima i određenih nedostataka, ali meni i nama iz SPS nije poznato kako bi to bilo drugačije, na neki bolji način urediti pitanje izbora direktora, a da ono ne bude politizovano ili u svrsi onoga što je politički interes partije koja se nalazi na vlasti u lokalu ili u Republici. Dakle, tripartitni princip, gde postoje tri trećine, tri dela školskog odbora, ravnopravno učestvuju u onome što je donošenje odluka na školskom odboru. Politički interesi mogu se ostvariti preko predstavnika društvene zajednice, a to su tri člana, a to što su predstavnici roditelja ili nastavnika, može i to da bude pod uticajem određene politike, ali naravno na jedan posredan način. Znate kako u jednom političkom okruženju nemoguće je izdvojiti se i staviti to pod neko stakleno zvono, i naravno drugi momenat gde je kolektiv, odnosno nastavničko veće učestvuje u izboru direktora je važna kategorija. Dakle, aktuelni ministar nije nastojao da promeni taj član. On ga je ostavio onakvim kao što je to rešenje ponuđeno u ranijem periodu kada su bili drugi ministri koji sada to zagovaraju da zapravo to ne valja. Ministar ne bira direktora ostavljena je samo jedna mogućnost da ministar reaguje u krajnjoj situaciji kada škola dolazi u situaciju bezvlašća ili nekih drugih neregularnosti. Dakle, da završim sa konstatacijom da, naravno, treba voditi računa o onome što je interes zaposlenih u obrazovanju i to uopšte nije sporno. Ali, način izražavanja svog nezadovoljstva kroz ustanovljavanje minimuma procesa rada za tu oblast sasvim je dovoljno i moramo, na kraju ću sa tim završim, voditi računa i o drugim interesima. Ne samo interesima zaposlenih, pre svega u interesima učenika, roditelja i društvene zajednice. Zahvaljujem.
Reč ima narodna poslanica Donka Banović.
Hvala. S obzirom, da se razgovara još uvek o ovom amandmanu ja bih repliku. Moram da priznam da imam bolje mišljenje o prosvetnim radnicima Srbije i dalje smatram da oni predstavljaju ako ne najbolji onda bolji deo našeg društva i što su i godinama pokazali da oni ne mogu da upadnu u neodgovorno ponašanje koje je kolega objasnio, čak da može da se dogodi da ne mogu roditelji da odu na godišnji odmor zbog nekakvog dugog potpunog štrajka itd. Znači, razumem da je to u teoriji možda moguće, ali u praksi se zaista nisu pokazali kao takvi. Ono što mi osporavamo jeste to što se prosvetni radnici izdvajaju iz grupe svih ostalih radnika i praktično se ukida njihovo pravo na pravi štrajk. Uvođenjem ovog minimalnog procesa rada koji je jeste postojalo u drugim, prethodnim zakonima, ali s obzirom da je ovo potpuno novi zakon mogli smo da ga izbrišemo. Mi smo u međuvremenu usvojili mnoge međunarodne konvencije između ostalog i Međunarodne organizacije rada i verovali ili ne ovakva odredba kada su u pitanju prosvetni radnici postoji jedino u crnogorskim zakonima koji definišu obrazovanje. Dakle, ovo i po tim međunarodnim konvencijama koje smo mi kao parlament vrlo često i ratifikovali, to se krši i sa tim.
Prelazimo na član 79. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 80. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 84. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 85. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, član 85. se odnosi na način prikupljanja podataka za evidenciju i kažete da se radi o dve vrste podataka. Prvi su dokumenti izdati od strane nadležnih organa, drugo je dokumentacija koju dostavljaju roditelji, odnosno staratelji učenika. U stavu 2. kažete da se ovi podaci obrađuju u skladu sa zakonima, ali vi ništa ne govorite o činjenici šta se dalje radi sa tim podacima. Da li se oni čuvaju, posle koliko vremena se uništavaju i na koji način se čuvaju? Podsećam na brojne afere koje su se dogodile upravo zbog toga što nije bio regulisan način čuvanja podataka koji se dostavljaju i to su pre svega podaci koji se odnose na onaj deo gde su roditelji davali podatke o svojim porodičnim stvarima, o svojim ličnim podacima, podsećam vas samo na onu aferu sa "Bus plus" karticama gde su se gomile podataka iz škole prelivale neovlašćeno kod nekih drugih kojim nisu zaduženi pred zakonom da se brinu o tim podacima. To su vrlo osetljiva područja. Zaista vrlo osetljiva područja. Mi smo više puta govorili o tome kako se čuvaju podaci. Naš amandman je sad da ne ulazimo u velike teme, jer vidim da se ovde sve što dolazi iz ove poslaničke grupe pretvori u ono što nije. Dakle, ovde govorimo samo o načinu čuvanja tih podataka i smatramo da treba regulisati način da se takođe čuvaju u skladu sa zakonom. Zakon predviđa način kako se čuvaju ovi podaci. Hvala.
Reč ima ministar. Izvolite.
Koleginice Vojić Marković čisto da vas informišem, možda da nisam učinio prilikom rasprave u načelu, da smo sve odredbe zakona koje se odnose na evidenciju usaglasili sa poverenikom za informaciju od javnog značaja. On je insistirao na tome da nijedna odredba ovog zakona, ni jedan član ovog zakona koji se odnosi na evidencije ne bude, da kažem sadržaj zakona, da oni o tome ne daju svoje pozitivno mišljenje. Tako smo i učinili. Hvala vam.
Hvala. Na član 86. amandman je podnela narodna poslanica Jovana Mehandžić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodna poslanica Jovana Mehandžić.
Poštovani ministre, poštovani predsedavajući, ovim amandmanom sam predložila još jedan vid vođenja evidencije, odnosno otvaranje mogućnosti da neke škole koje za to imaju volje i sredstava i načina da to ostvare, mogu voditi evidenciju putem elektronskog dnevnika. Naravno sve u saglasnosti sa pozitivnom zakonskom regulativom, bezbednosnim protokolima za čuvanje podataka o ličnosti s obzirom da se radi o kategoriji dece i naravno, uvažavajući mišljenje Poverenika za informacije vezano za ovu temu. Ovo rešenje nas dovodi u sklad sa modernim svetom u kome živimo. Ta mogućnost da škole mogu voditi elektronski dnevnik otvara roditeljima mogućnost da se brže lakše i bolje informišu o tome kako njihova deca napreduju u školi i da li pohađaju redovno nastavu, a ne moraju fizički da budu prisutni na konsultacijama sa predmetnim nastavnicima, razrednim starešinama ili učiteljima i učiteljicama. Moj predloženi amandman ne nameće nijednu vrstu obaveze bilo kome ko ima ulogu u obrazovanju u našoj zemlji, već samo otvara mogućnost da ukoliko postoje mogućnosti i resursi, u nekim školama gde je to realnost, da može doći do ostvarivanja ovakvog koncepta vođenja evidencije, naravno sve u saglasnosti sa zakonima koji regulišu zaštitu podataka o ličnosti i pozitivnom zakonskom regulativom. U obrazloženju koje ste mi dali prilikom odbijanja ovog amandmana naveli ste da je odnosnom odredbom već dat pravni odnos za propisivanje ovakvog stava, između ostalog vrste, nazivi i načini vođenja evidencije. Prema tome, da ova materija nije predmet uređivanja Predloga zakona, već će biti uređena podzakonskim aktom. Želela bih onda ovu priliku da iskoristim da apelujem na vas da u podzakonskom aktu koji budete doneli vezano za vođenje evidencije i za način vođenja evidencije, da eksplicitno navedete mogućnost vođenja evidencije i putem elektronskog dnevnika. To propiše tako i dovoljno detaljno da ne ostavlja nikakvu mogućnost dvosmislenog tumačenja, jer se u praksi gde ovakva rešenja postoje i gde su organizovana vrlo profesionalno i veoma stručno u nekim školama, uz saradnju sa lokalnom samoupravom to pokazalo kao izvanredno dobro rešenje. Prvenstveno za roditelje i porodicu, a samim tim posredno i za učenika, odnosno nastavnika koji je u pitanju. Time se obavezuju i nastavni kadar i roditelji da se još više uključe u obrazovno-vaspitni proces, da bolje, lakše i brže prate razvoj svog deteta, a da im za to ne treba možda ono vreme koje im je bilo potrebno u slučaju da jedna ovakva alatka i mehanizam ne postoje. Dakle, u dogledno vreme, pošto ovim zakonom ostavljate dve godine za donošenje podzakonskih akata, što mislim da je izuzetno dug period za primenu ovog zakona, za početak primene ovog zakona, obratiću se pomoćniku ministra prosvete, koji nadgleda ovaj deo obrazovanja, i zamoliću ga i podsetiti da se u podzakonske akte koji su bitni za regulisanje i vođenje evidencije uključi i propiše mogućnost vođenja elektronskog dnevnika u onim sredinama u kojima je to moguće, gde to može da bude viši standard nego u ostalim sredinama gde to na žalost nije slučaj. Da ponovim jedan principijelan stav, a to je da tamo gde postoji mogućnost i gde je realnost takva da možemo podizati standarde obrazovanja to i učinimo uvođenjem dodatnih mehanizama putem informacionih tehnika i tehnologija, a tamo gde to nije moguće da obezbedimo onaj minimum standarda i civilizovanih uslova u kojima deca uče počevši od uređenih toaleta i učionica i krovova koji ne prokišnjavaju, da podižemo standarde i tamo gde su oni niski, a tamo gde postoji mogućnost da oni budu zaista visoki i na zavidnom nivou i gde možemo da budemo u onim sredinama koje to dozvoljavaju na evropskom nivou da to zaista i učinimo, a ne da nam izgovor kako to biva u praksi bude da to prosto ne postoji u zakonu i da su ruke vezane. Hvala.
Po amandmanu, Srđan Milivojević.
Poštovani gospodine predsedniče Narodne skupštine, dame i gospodo iz ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, imam pitanje za vas, uglavnom ove prazne klupe većine stožerne stranke, da mi kažete samo jednu stvar u vezi ovog amandmana i ovog zakona – čemu hitan postupak ako ostavljate dve godine da donesete podzakonske akte? Zašto onda zakon donosimo po hitnom postupku kada za nešto treba dve godine da bi se uredilo tim istim zakonom? Onda bar nemojte da radimo po hitnom postupku. Kažite – nama se samo deklarativno žuri, a suštinski ne, jer ako ostavite za uređenje nekog zakona dve godine, za pisanje podzakonskih akata onda u stvari ne postoje razlozi za hitan postupak. Hvala.
Na član 88. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 88. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Jovicki. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 89. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima Milica Vojić Marković.
Hvala gospodine predsedniče. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, član 89. se odnosi na javne isprave i na osnovu podataka unetih u evidenciju škola izdaje sledeće javne isprave – đačke knjižice, prevodnice i svedočanstva o završenom razredu prvog ciklusa za učenike koji odlaze u inostranstvo i za odrasle. To apsolutno nije sporno sve do stava 7. u kome kažete – sadržaj obrazaca javnih isprava propisuje ministar i odobrava njihovo izdavanje. Neobična odredba. Reagovali smo da nema potrebe da stoji tu jer smatramo da je dovoljno da piše – sadržaj obrasca javnih isprava propisuje ministar. Potpuno nema potrebe za ovim dalje. Ono što je, ne znam kako bih to više nazvala jer dva dana govorim o tome, obrazloženje kaže sledeće – amandman se ne prihvata iz razloga što se iz obrazloženja amandmana ne može zaključiti šta se amandmanom traži. Da budem jasna, zato što je besmisleno. Stvarno ne doprinosi ničemu. Čemu doprinosi da ministar odobrava izdavanja koja je već propisao, sadržaj obrasca? Prirodan je tok stvari kada se izdaju, kako se izdaju i sve ostalo. Stvarno ne razumem potrebu da komplikujete jednostavne stvari. Hvala.
Na član 96. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Donka Banović.
Član 96. se nalazi u poglavlju deset i tu je reč o priznavanju stranih školskih isprava i član 96. govori o tom postupku, odnosno u postupku priznavanja strane školske isprave primenjuju se odredbe Zakona o opštem upravnom postupku ukoliko to ovim zakonom nije drugačije uređeno. Dalje se govori o tome da ministarstvo upoređuje školsku ispravu. Utvrđuje se da li je potrebno da se polažu neki dodatni ispiti ili su programi slični ili identični itd. Onda na jednom mestu kažete, to i menjamo, da ministarstvo može utvrđivnje ispita i proveru znanja iz ovog stava poveri posebnoj komisiji u ministarstvu, a naša izmena ide u tom pravcu da smatramo da ministarstvo treba odmah da formira takvu komisiju. Ona će imati posla ili neće imati, ali ćete znati koji su ljudi iz ministarstva zaduženi za to. Ovako, ako to ostavite, znam da se u praksi ljudi susreću sa problemima, pošalju dokumenta u pogrešan sektor, dugo treba da se to proveri, ali ne toliko oko osnovnog koliko oko drugih nekih isprava. Mislim da to ništa ne košta ministarstvo da se tačno zna koji su stručnjaci iz ministarstva zaduženi za ovaj posao.
Gospodin Miodrag Stojković po amandmanu.
Zahvaljujem gospodine predsedniče. Priključujem se gospođi Donki Banović da je ovo jako bitan deo ovog Zakona o osnovnom obrazovanju, naročito taj deo koji se odnosi na priznanje stranih školskih isprava, samim tim pošto znamo, moram da upotrebim taj nepopularni izraz, da 40% srpskog korpusa živi u inostranstvu. Kada stavimo na papir koliko je to u milionima lako ćete izračunati koliko naše dece iz ove zemlje u stvari živi u inostranstvu. Jako je lepo regulisano što ste stavili koji su to sve kriterijumi o priznanju tih školskih isprava i na sajtu ministarstva piše da jedan od kriterijuma treba da bude i đačka knjižica ili potvrda o pohađanju dopunske nastave na srpskom jeziku u zemljama gde je ona organizovana. To je jako lepo. U praksi na žalost to nije tako zato što je ova Vlada za održavanje dopunske nastave na srpskom jeziku izdvojila sredstva za 3.750 dece koja žive u inostranstvu i to za Nemačku, Francusku, Belgiju, Švajcarsku, Dansku, Grčku. Sami znate da jedna dijaspora u Čikagu verovatno ima više dece nego ove sve navedene zemlje. Mislim da postoji propust i u tome kako se podržava negovanje srpske tradicije, a pogotovo negovanje srpskog jezika zato što ta deca kada se vrate ovde, a mi želimo da se vrate, treba da se uključe u ovaj sistem obrazovanja, da se integrišu, ali ako im se ne pomogne da vladaju srpskim jezikom kako će se onda integrisati u školi?
Na član 98. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima Milica Vojić Marković.
Član 98. takođe reguliše rešenje o priznavanju. Naravno, govorimo o ovim stranim školskim ispravama i ovde govorite o tome da su rokovi jako kratko, odnosno za vas kratki. Za onog ko treba da dobije ovo priznavanje strane diplome, on praktično provodi jako mnogo vremena i ne može da postigne . Mi nudimo da se rešenje mora doneti u roku od 60 dana. Pošto je ovo zakon o osnovnom obrazovanju, računali smo na letnji raspust, kao pauzu za koliko je potrebno da učenik dođe, a ako i ne dođe, 60 dana je neko normalno vreme za koje može da se donese ovo rešenje, što se vas tiče, a da on ipak postigne taj nekakav program koji će u međuvremenu pohađati. Smatramo da ima jako mnogo problema u rokovima vezanim za regulisanje ovog pitanja. Zbog toga je potrebno da se procedure ubrzaju. Znam da vi ovde u odgovoru, koji je više "draga Saveta" na ove amandmane koje smo podneli, upućujete me na razne stvari, sada me upućujete na opšti upravni postupak. Upozoravam vas da taj opšti upravni postupak, što se tiče mnogih ljudi i njihove dece koji čekaju da dobiju rezultate tog vašeg rešenja, traje i po nekoliko godina. Smatram da je to jako važno. Govorim podatke sa javnog slušanja koje je bilo ovde u Skupštini. Dolazila su deca koja su imala posla sa ovim problemom. Iskreno vas upozoravam da je ovo optimalno rešenje i da treba da ga prihvatite.
Na član 101. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga, Arpad Fremond i Zoltan Pek. Reč ima narodni poslanik Elvira Kovač.
Poštovani predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo saradnici, narodni poslanici, član 101. Predloga zakona o osnovnom obrazovanju i vaspitanju se odnosi na poveravanje poslova državne uprave AP. Ovim smo predložili da se davanje saglasnosti za izvođenje dvojezične nastave na teritoriji AP Vojvodine poveri AP Vojvodini, uzimajući u obzir već postojeće projekte na teritoriji AP Vojvodine, kao i bolju, efikasniju komunikaciju sa raznim ustanovama na teritoriji severne pokrajine. Smatramo da je celishodnije poveriti izvršavanje ovih poslova upravo AP Vojvodini. Pošto je ovo naš poslednji amandman na ovaj predlog zakona, dozvolićete mi da sumiram. Poslanička grupa SVM je podnela šest amandmana na Predlog zakona o osnovnom obrazovanju i vaspitanju i na sledeći predlog zakona, čiju raspravu treba da počnemo. Amandmani su sadržinski vrlo slični. Zaista bih vrlo kratko želela da sumiram. Koristiću vreme poslaničke grupe. Gospodine ministre, još jednom da vas zamolim, da apelujem, pošto je naš prvi amandman bio na član 12, aodnosio se upravo na dvojezično obrazovanje i mi smo bukvalno prepisali ono što je stajalo u prethodnom zakonu, a vaše obrazloženje je bilo da ne želite da prihvatite taj amandman zato što nije u skladu sa krovnim zakonom. Međutim, ta rešenja su upravo iz prethodne verzije tog zakona. Drugi naš amandman, koji se odnosi na član 14, se tiče osnivačkih prava. Taj amandman, gospodin ministar je naglasio, odnosno njegova suština je prihvaćena na krovni zakon. Nije nam jasno zašto u ovom predlogu zakona, gde se konkretno spominje kriterijum podele škola na javne i privatne, konkretno se nabrajaju osnivači javnih škola. Ako su tu Republika Srbija, AP, lokalne samouprave, zašto među osnivače ne mogu da se dodaju i nacionalni saveti nacionalnih manjina? Treći amandman na član 15, vezan za mreže škola, je takođe vrlo logičan. Vi tu spominjete kriterijume koje treba uzeti u obzir prilikom formiranja ili projektovanja mreže škola. Naglasili smo da smatramo, kao što je to u skladu sa Ustavom i u duhu svih ovih predloga zakona, da treba kao kriterijum uzeti mogućnost sticanja obrazovanja i vaspitanja na maternjem jeziku. Juče popodne smo pričali o sledećem amandmanu na član 30, a koji se odnosi na saglasnost vas, Ministarstva prosvete, za odeljenja sa brojem učenika manjim od 15. Realno bi bilo i obezbedilo bi pravnu sigurnost za te đake, za ta odeljenja ukoliko bi saglasnost važila ceo prvi ciklus obrazovanja. Znači, od 1. do 4. razreda. Danas smo razgovarali o mogućnosti izbora maternjeg jezika sa elementima nacionalne kulture kao izbornog predmeta i još dva izborna predmeta za pripadnike nacionalnih manjina, kao i za većinske učenike, ako mogu tako da kažem. Naravno, poslednji amandman, koji sam upravo obrazlagala, je da mi predlažemo da davanje saglasnosti za izvođenje dvojezične nastave na teritoriji AP Vojvodine bude povereni posao AP Vojvodini. Zahvaljujem.
Na član 102. amandman sa ispravkom je podneo narodni poslanik Srđan Šajn. Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn.
Poštovane dame i gospodo, poštovani ministre, moja obaveza je bila, kao predstavnika socijalno ugrožene zajednice u ovom parlamentu, da podnesem ovaj amandman i to iz dva razloga. Jedan razlog jeste da na taj način izrazimo nesumnjivu podršku vašoj ideji, koju ste iskazali u članu 44, a to je ideja da škola u saradnji sa nadležnim ustanovama brine o socijalnoj zaštiti. U tom smislu, u kaznenim odredbama ovog zakona unesemo i odgovarajuću sankciju za one škole koje ne postupaju u skladu sa članom 44. Tu sam napravio jednu grešku kada sam podnosio amandman. Međutim, ta greška je sada ispravljena. U pitanju je jezička greška. Taj prvi stav glasi – Ukoliko škola ne brine o socijalnoj zaštiti učenika u školi, u skladu sa odredbama ovog zakona, znači, člana 44, škola će biti kažnjena. Na taj način se samo podupire vaša ideja koja je već bila definisana u članu 44. Drugi deo amandmana se odnosi na obavezu porodice. Ukoliko porodica, škola se brine o socijalnoj zaštiti, ne omogući detetu da ide u školu, da ona bude drastično kažnjena. Tu postoji jedna drastična razlika između Zakona o osnovama obrazovanja i ovog zakona. Radi se o dva tipa nečinjenja od strane porodice. Jedan tip nečinjenja jeste kada država ne podupre tu porodicu i ne da joj određenu podršku da pošalje svoje dete. To je regulisano Zakonom o osnovnom obrazovanju i tu je kazna od pet do 25 hiljada. Međutim, mnogo strožije treba kazniti porodicu ukoliko dođe do situacije da država pomogne toj porodici, da škola pomogne toj porodici i pored pomoći države i pomoći škole, pored aktivnosti svih društvenih činilaca da se omogući detetu iz socijalno ugrožene grupe da pohađa školu, a porodica i dalje tom detetu ne omogućava da pohađa nastavu. To je poseban slučaj. Imamo dve situacije. Jedna situacija jeste kada porodica ima nesumnjivu obavezu da upiše dete u školu i da ga školuje bez ičije pomoći. Tu se slažem sa tom kaznom od 25 hiljada. Međutim, još je veća greška roditelja ukoliko svi činioci, a danas smo svedoci situacije da svi činioci okolo pokušavaju i pedagoški asistenti i škola i nevladine organizacije, znači, svi utičemo na to, međutim, nekim roditeljima je bitnije da kupe kutiju cigareta ili nešto drugo ili da popiju flašu piva, nego da zaista svoje dete pošalju u školu. Naša obaveza je upravo, kao predstavnik Romske partije, da podnesemo taj amandman i to iz vrlo jednostavnih razloga. Želimo da na taj način damo podršku državi da sprovodi rigorozne mere prema svima onima koji svoju decu ne upisuju u škole i ne omogućavaju im da pohađaju nastavu. Jednostavno, to je osnovni ključ da mi zaista na taj način izvedemo članove socijalno ugroženih kategorija iz siromaštva. Ukoliko to ne budemo uradili, onda imamo ozbiljne probleme. Mogu da prihvatim da zbog određenih razloga se ne usvoji ovaj član, ali želimo samo da vam damo podršku, da možda i u onim trenucima kad niste hteli da prihvatite to, možda da se to ne bi pogrešno tumačilo, na ovaj način da damo podršku tim idejama i da vi možete jednostavno da kažete da imate podršku te zajednice, da svi neodgovorni roditelji jednom moraju drugačije da se ponašaju i da je to naša zajednička briga. Možda je to nepopularna mera, naročito nepopularna mera za nas koji se obraćamo tom biračkom telu, ali dugoročno, upravo ta deca biće neko ko će da ima benefite, a to nam je briga, da zaista ta deca budu u boljoj situaciji. Hvala najlepše.
Hvala. Na član 104. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Narodni poslanik Donka Banović ima reč.
Kao što neko reče, ovaj zakon je u Skupštini po hitnom postupku, a onda se daju dve godine kao rok za izradu, odnosno donošenje podzakonskih akata na osnovu ovog zakona. Dakle, smatramo da je taj rok isuviše dug. Predložili smo da se u ovom stavu reči "dve godine" menjaju rečima "jednu godinu". Čak mislim da smo bili tolerantni. Za godinu dana nije problem doneti podzakonska akta, doduše ima ih dosta, ali ne radi to ministar sam, nego to urade sektori i službe. Kad pogledam sledeći amandman, gde je koleginica predložila još kraći rok, razmišljam, možda sam pogrešila, možda je trebalo da podržim ili da podržimo tek njen amandman. Hvala
Na član 104. amandman je podnela narodni poslanik Jovana Mehandžić. Izvolite.
Biću vrlo kratka. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, da, ja sam predložila da se rok za donošenje podzakonskih akata zapravo četiri puta umanji, dakle, da sa dve godine se skrati na šest meseci. Vi ste mi dali obrazloženje da ovim rokom obezbeđujete dovoljno vremena za izradu sveobuhvatnih i celovitih rešenja. Nadala sam se da samim zakonom ste istražili sve detalje o kojima treba voditi računa kada se zakon donosi i da ste predvideli da će vam biti dovoljno mnogo manje vremena da donesete podzakonska akta, što rok od dve godine ne isključuje, ali vama daje u Ministarstvu šansu da dve godine ne primenjujete ovaj zakon u praksi, što smatram da je predugo. Jer, ako smo dobili, mi kao poslanici, ovaj zakon po hitnom postupku danjemu razmatramo, onda sam smatrala da je sasvim razumno da ste istražili sve implikacije ovog zakona i sve detalje i da ste u stanju i dovoljno kompetentni da u roku od šest meseci uradite taj niz podzakonskih akata i omogućite bržu i bolju primenu sopstvenog zakona u praksi, što je, na kraju krajeva, cilj ovog zakona. Hvala.
Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na amandmane na Predlog zakona o srednjem obrazovanju i vaspitanju. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici poslaničkih grupa DSS, SPO i DHSS, URS, DS, SMV, LDP, LSV, SPS, SDPS i Zajedno za Srbiju, kao i amandmane Odbora za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo. Primili ste izveštaj Odbora za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Podsećam vas da su pisanim putem amandmane povukli: Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić na član 26, koji su zajedno podneli 10. juna 2013. godine, Olena Pauga na član 26. stav 3. i na član 26. stav 4. koji je podnela 11. juna 2013. godine, i Karolj Čizik na član 5. stav 5. koji je podneo 10. juna 2013. godine. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Reč ima narodni poslanik Donka Banović.
Kao i u prethodnom zakonu i ovde mi osporavamo da predmet uređivanja i ovog zakona koji uređuje srednje obrazovanje, da se uopšte ulazi u uređivanje štrajka zaposlenih u srednjim školama. Neću ponavljati svu argumentaciju koju smo izneli u prilog toga da ne treba Zakon o srednjem obrazovanju da propisuje kako zaposleni u školi treba ili mogu da ostvare to univerzalno pravo svakog zaposlenog, a to je pravo na štrajk. Opet napominjem da se jedino u zakonima u Crnoj Gori reguliše ovo pitanje zakonima o obrazovanju, da se time krše sve konvencije i da postoji opšti Zakon o radu koji reguliše to pitanje i ne vidim razlog zašto se zaposleni u srednjim školama i kroz ovaj zakon izdvajaju od svih ostalih zaposlenih u Srbiji.
Hvala. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković i Aleksandar Pejčić. Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković.
Hvala gospodine predsedniče, gospodine ministre, nema ga, izvinjavam se, blješti mi sunce i ne vidim da tamo čovek ne sedi, a pozdravljam ga. Tu je, izvinite, molim vas. Član 2. se odnosi na ciljeve i opšte ishode srednjeg obrazovanja i vaspitanja. Sad vi navodite tu ciljeve i ishode, ali zaboravljate na neke, a ja sam to govorila i kada smo govorili o ciljevima i ishodim osnovnog obrazovanja, to je zaštita životne sredine. Smatramo da treba uvesti novu alineju 5. i ona treba da glasi ovako: "razvoj svesti o zaštiti životne sredine i racionalnom trooošenju prirodnih resursa;". Zašto to smatramo? Prvo, to je jedan od ishoda u osnovnom obrazovanju, zašto bismo sad to zanemarili? Ono što smo postigli, sad to da zaboravimo. Valjda razvijamo to što smo postigli na nekom nivou, a ne zaboravljamo. Znači da nam je to bilo suvišno, ako nam to više ne treba. Dalje, savremeni svet uopšte više ne postoji bez svesti o zaštiti životne sredine i o racionalnom trošenju prirodnih resursa. Nema tog više sveta. Ako hoćemo da obrazujemo generacije za 21. vek, onda zaista moramo da ih učimo koliko je važno da znaju šta zaštita životne sredine znači za sve nas i koliko je važno da racionalno trošimo prirodne resurse jer se danas u svetu jako mnogo osvajačkih ratova vodi upravo, ne više zbog teritorija, nego upravo zbog prirodnih resursa koji nestaju. Smatram da je ova alineja potpuno u skladu sa zakonom koji vi ovde predstavljate. U alineji 7, smatrali smo da ona treba da glasi ovako: "poštovanje rasne, nacionalne, kulturne, jezičke, verske, rodne, polne i uzrasne ravnopravnosti", jer ona dalje znači ovo što ste vi naveli, toleranciju i uvažavanje različitosti. Prosto mi se nekada čini da od gomilanja reči, od definicija mi izgubimo suštinu. Prednji deo vaše alineje 7. znači upravo ovo što ste pokušali da stavite dalje. Hvala.
Da li još neko želi po ovom amandmanu?(Ne) Na član 2. amandman, sa ispravkom, podnela narodni poslanik Donka Banović. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo nisu prihvatili amandman sa ispravkom, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Donka Banović. Izvolite.
Hvala. Ja vas, gospodine predsedavajući, jako loše čujem. Važno je da mene čujete. U članu 2. predlažemo da se doda još jedan cilj ili opšti ishod srednjeg obrazovanja i vaspitanja i to da glasi – razvoj ličnog i nacionalnog identiteta, razvijanje svesti i osećanja pripadnosti državi Srbiji, negovanje srpskog jezika i ćiriličkog pisma i svog jezika i pisma, tradicije i kulture srpskog naroda, nacionalnih manjina i etničkih zajednica, poštovanje i očuvanje nacionalne i svetske kulturne baštine. U odgovoru sam dobila, ja sam to i znala, da se ovo nalazi i u krovnom zakonu, kao jedan od ciljeva, odnosno ishoda, ali smatram da nam je puno ovih ciljeva, ishoda u državi poljuljano i smatram da bi ovo mogao da bude i cilj i ishod srednjeg obrazovanja.
Reč ima ministar Žarko Obradović. Izvolite.
Poštovane kolege narodni poslanici, ovaj član definiše posebne ciljeve srednjeg obrazovanja i vaspitanja, ciljeve obrazovanja i vaspitanja koje sadrži Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja u tačci 14. koja glasi – formiranje stava, uverenja i sistema vrednosti, razvoj ličnog i nacionalnog identiteta, razvijanje svesti osećanja pripadnosti državi Srbiji, poštovanje i negovanje srpskog jezika i svog jezika, tradicije i kulture srpskog naroda, nacionalnih manjina, etičkih zajednica i drugih naroda, razvijanje multikulturalizma, poštovanje i očuvanje nacionalne i svetske kulturne baštine. Iz tog razloga nismo prihvatili ovaj amandman.
Reč ima narodna poslanica Donka Banović, replika. Izvolite.
Hvala, gospodine ministre, ali očigledno niste slušali do kraja moje obrazloženje. Jesam rekla i znam da je to, to sam delimično i prepisala iz krovnog zakona i stavila kao jedan od posebnih ciljeva ishoda ovog zakona o srednjem obrazovanju. Opet naglašavam, mislim da su nam svima zajedno u ovoj državi mnogi od ovih ciljeva poljuljani. Neki ishodi su nam veoma problematični i zato smatram da bi u svakom zakonu o obrazovanju trebalo da nam stoje i ovi ciljevi i ishodi.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Narodni poslanik Olgica Batić podnela je amandman kojim predlaže da se posle člana 3. doda novi član 3a. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanika Olgica Batić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, navedenim amandmanom sam tražila upravo da se posle član 3. doda novi član 3a, koji bi regulisao obaveznost srednjeg obrazovanja, kao i dostupnost i besplatnost takođe srednjeg obrazovanja. Sa delom obrazloženja iz kojih razloga se ovakav amandman ne prihvata mogu se složiti, zato što Ustav Republike Srbije propisuje, i to članom 71, samo obavezno obrazovanje, a onda tim istim stavom 2. predviđa besplatno srednje obrazovanje, a sledećim članom predviđa jednak pristup visoko školskom obrazovanju. Zapravo ispada da se zbog loše ustavne odredbe ne može prihvatiti dobar amandman, a ne znam na koji način se može doći do visoko školskog obrazovanja preskakanjem obaveznosti srednjeg obrazovanja. Moram dalje da napomenem da sam videla da se upravo ovakav stav, kakav sam iznela u amandmanu, podudario i sa zahtevom Unije sindikata prosvetnih radnika Srbije, u kojem oni upravo navode, citiraću - statistika kaže da se u Srbiji svake godine u srednju školu ne upiše šest do sedam hiljada učenika koji završe osnovnu školu, a kada bi srednja škola bila obavezna, to bi značilo 200 odeljenja više i preko 400 izvršilaca više. Mislim da bi ovo upravo bio razlog za usvajanje ovakvo podnetog amandmana, a kao dodatni razlog njegovog usvajanja moglo bi da se navede da bi to imalo za posledicu i težnju zapravo usklađivanjima sa evropskim standardima. Ako nismo jedina, onda smo među jedinim zemljama u svetu koja ne predviđa obavezno srednje obrazovanje. To je činjenica koju treba svi da imaju na umu. Više puta u raspravi smo govorili o onom mizernom procentu visoko obrazovnih i činjenici da se broj nepismenih u zemlji Srbiji, nažalost, što je i porazno i sramotno, meri milionima. Budući da sam već juče iznela da su svi ovi zakonski predlozi išli u cilju upodobljavanja donetoj Strategiji o razvoju obrazovanja u Srbiji, otuda ne znam zašto bi se po ovakvom jednom pitanju pravio presedan, osim te ustavne odredbe koja predstavlja tzv. kočnicu za usvajanje amandmana. Ali, kada govorimo o pomenutoj Strategiji obrazovanja, onda je tamo decidno navedena obaveznost srednjeg obrazovanja i pri tome ga je ministar lično i podržao u toj strategiji. Sada se obaveznost srednjeg obrazovanja, kada se on amandmanom predlaže, ne može inkorporisati, jer se zapravo postupa suprotno ustavnoj odredbi. Sada imam pitanje za ministra. Da se vi potajno ne nadate nekoj promeni Ustava? Da? Dobro. Hvala na odgovoru. Takođe, što se tiče ovog amandmana koji sam podnela, moram spomenuti i sledeće činjenice. Prvo, kada je reč o srednjem obrazovanju i vaspitanju, a upravo u pogledu strategije postizanja onih svih vizija koje su tamo navedene, politike, akcije i mera, i to na strani 75, pošto sam Strategiju detaljno pročitala, govorite o kvalitetu rada, pa se tamo kaže – obezbeđivanjem visokog kvaliteta obrazovanja u gimnazijama i srednjim umetničkim školama osnovni je uslov za ispunjavanje misije strategije u Republici Srbiji. Mislim da ovaj uslov ima jedan preduslov, a to je da bi u budućnosti zapravo postojao jedan visok kvalitet obrazovanja, upravo u srednjim školama, kako se to u donetoj Strategiji o razvoju obrazovanja i govori, prvo mora da se uvede njegova obaveznost. Mislim da bez ovog preduslova, koji zapravo i predstavlja sadržinu mog amandmana, nema ostvarivanja vizije potrebnog i ostvarivog stanja u obrazovanju, predviđenog Strategijom do 2020. godine, niti strateških ciljeva. To ću opet citirani, naravno, iz donete Strategije – obuhvat, kvalitet efikasnosti i relevantnost, o kojima se podrobnije objašnjava sve to na stranama 88 i 89 navedene Strategije. Naravno, neću tražiti da se ovaj moj amandman usvoji, budući da ustavna odredba, zapravo član 71, kao loša ustavna odredba onemogućava da se zapravo jedan dobar amandman, kojim bi se predvidela obaveznost srednjeg obrazovanja, usvoji. Hvala.
Hvala. Na član 4. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Saša Milenić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanika Saša Milenić. Izvolite.
Dame i gospodo, čitav niz amandmana na ovaj zakon, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe URS po ovoj tački dnevnog reda, podneo sam u tesnoj saradnji sa Nacionalnom organizacijom osoba sa invaliditetom. Ujedinjeni regioni Srbije i inače u svom političkom programu i praktičnom delovanju tesno sarađuju sa brojnim nevladinim organizacijama ove vrste, a poznati su i u široj javnosti i zajednički nam aktivisti, kao recimo gospodin Milan Stošić ili u Kragujevcu predsednik Foruma mladih sa invaliditetom, gospodin Vlada Marković, što ukazuje na jednu posebnu predanost temi politike artikulacije stvarnih zahteva i potreba osoba sa invaliditetom i njihovih organizacija. Pitanje problema osoba sa invaliditetom u našoj kulturu beleži ogroman napredak u odnosu na prošlost koje se treba sećati baš zato što je prevaziđena i koja ima da služi kao opomena, a predstavlja samo jednu od mogućih vrsta perfidne neosetljivosti na problem osoba sa invaliditetom. To je ona neosetljivost koja izvire iz tegobnih oblika života, prinudnih zajednica, recimo, opterećenih teškim radom, gde se čak i sama prisutnost invaliditeta može doživljavati kao privilegija za odsustvovanje iz učešća u tegobnim uslovima te zajednice. Primer su najdrastičniji uslovi opstajanja na našem selu nekada. Otud i datiraju mnoge predrasude i stereotipi vezani za odnos prema ovom korpusu problema, ali to je uglavnom prošlost našeg društva koje je vidno napredovalo u tretiranju ovog korpusa pitanja. Međutim, to ne znači da se ne srećemo sa novom vrstom perfidnosti, neosetljivosti prema problemima osoba sa invaliditetom, a ta se perfidnost ispoljava kao vajna, licemerna preosetljivost u odnosu na ovaj korpus pitanja, koji se ispoljava u retoričkoj preosetljivosti i paradnoj predusretljivosti i vrlo često završava na deklarativnom nivou, što je vrlo opasna strategija prikrivanja stvarnosti problema osoba sa invaliditetom, koja se kao takva najpre mora konstatovati, osetiti, uvažiti, a onda i odgovorno uložiti potrebne napore cele zajednice za otklanjanje svih onih prepreka koje rešavanje ovih brojnih problema ometaju. U tom smislu, Ujedinjeni regioni Srbije pozivaju ukupnu javnost i ovim činom, ulaganjem cele ove serije amandmana o kojima zbirno govorim, da ne bih o svakom pojedinačnom govorio, osim ako ne bude hitno potrebno, da s punom pažnjom ne samo prihvatimo teme teškoća učenika sa smetnjama u razvoju i osoba sa invaliditetom, već spremnost da te probleme priznamo kao realne u našem svetu koje ove osobe zajedno sa nama potpuno ravnopravno dele, kao naš zajednički svet i na koji imaju podjednaka prava, baš kao i svako od nas. U tom smislu, očigledni primeri dobre prakse Ujedinjenih regiona Srbije se očitaju tamo gde imamo prilike da utičemo na stvarnost. Koleginica Slavica Saveljić o tome može i rečitije da govori, kao sociolog koji je u tom poslu ostavio traga, ne samo napravivši sistem socijalne zaštite u gradu Kragujevcu, nego i preporučivši se kao stručni konsultant za mnoge garniture ministarstava koja se ovom problematikom bave, kao i, za kraj to ostavljam, uvažena i draga gospođa Gordana Rajkov koja je zapravo neposredno angažovana bila u finalnom kreiranju svih ovih amandmana koje sam ja, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Ujedinjenih regiona Srbije, priložio na predmetni zakonski tekst. Zahvaljujem se Ministarstvu za svo razumevanje i Vladi Republike Srbije, iskazano u prihvatanju određenog broja amandmana, sa uverenjem da će taj stepen uzajamnog razumevanja, vremenom, a i našom pažnjom nad ovom temom, samo rasti.
Hvala. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Obradović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milovanović.
Uvaženi predsedavajući, koleginice i kolege narodni poslanici, samo na početku da pitam, koliko je ostalo vremena našoj poslaničkoj grupi? (Predsedavajući: Imate 16 minuta na raspolaganju.) Hvala. Kolega Obradović je podneo amandman koji poboljšava kvalitet srednjeg obrazovanja. U Predlogu zakona o srednjem obrazovanju i vaspitanju u članu 4. stav 2. posle reči: "u specijalizovanoj gimnaziji" dodaje se zapeta i reči: "tehničkoj gimnaziji". U obrazloženju kolega kaže da obrazovni program tehničke gimnazije je jednako vredan programu opšte gimnazije. Posebnost nastavnog plana je u tome što učenik uz opšte obrazovne predmete bira tehničke predmete iz područja elektrotehnike, elektronike, računarstva, mehatronike, robotike. Posebnost je u tome da se ti predmeti predaju kroz laboratorijske vežbe i da se na taj način objedinjuju teorija i praksa. Mi imamo puno predmeta koji bi trebalo da se menjaju u srednjem obrazovanju i koji su manje potrebni učenicima, a potrebno je imati hrabrosti i napraviti jedan iskorak u srednjem obrazovanju i obrazovati ovakve stručne škole koje bi poboljšale i unapredile kvalitet znanja. Podsetiću da četiri hiljade đaka u Srbiji ide godišnje u privatne srednje škole i da su cene od 1.000 do 12.000 evra. Nažalost, one ne pružaju adekvatan kvalitet u obrazovanju i profesor Stojković je u uvodnom izlaganju napomenuo kako su rangirani univerziteti naši najpoznatiji u Srbiji. Predlažem, gospodine ministre, da prihvatite ovaj amandman jer on je korak napred.
Hvala. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić Marković i Aleksandar Pejčić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković.
Član 4. se odnosi na pojam koji se zove srednja škola i sada objašnjava koje sve vrste postoje. Ono što je na kraju, Vlada određuje unikatne škole i škole od posebnog interesa za Republiku Srbiju. Mi smo smatrali da je potrebno da se da nekakav rok, da se kaže – pet godina je to vreme kada Vlada zaseda, pravi presek, pogleda sve kako izgleda i isplanira kako će se ponašati u sledećih pet godina. Čini mi se, ako nema vremenskog ograničenja, ako ne postoji neki period na osnovu koga vršimo nekakvu analizu svega toga, da mi onda nemamo prave elemente sa kojima možemo da raspolažemo, kakvi su nam efekti, šta želimo da unapredimo, šta nam nije bilo dobro. Zbog toga mi je, čini mi se, važno da se stavi neki rok. Ne mora to da bude pet godina, ali meni se čini da je to nekakav ciklus gde možemo da vidimo kako stvari idu. Vi meni odgovarate da nije dobro ograničiti period kada Vlada određuje škole od posebnog interesa. Ne vidim stvarno zašto nije dobro. Kažem, nekad je potrebno da se u kraćem vremenskom roku to odradi. Meni se čini da je dobro imati tačno periode kada ćeš nešto pregledati i videti efekte svog rada. Ako dajemo tako odokativno, sad ću na dve godine, za tri godine, nećemo imati sistem. Pokušavam upravo, to smo, čini mi se, gospođa Banović i ja pokazale kada smo govorile o Zakonu o osnovnom obrazovanju i vaspitanju, da imamo sistem, da tačno vidimo nekakve tačke preseka i da na osnovu toga vidimo šta nam valja činiti dalje. To je jedini argument naš. Hvala.
Hvala. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga, Arpad Fremond i Zoltan Pek. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Donka Banović.
Hvala. Član 5. govori o upotrebi jezika. U ovom stavu 3. se govori o tome da škola može da ostvaruje obrazovno-vaspitni rad na jeziku i pismu nacionalne manjine, odnosno dvojezično i za manje od 15 učenika upisanih u prvi razred, uz saglasnost ministarstva nadležnog za poslove obrazovanja, odnosno Ministarstva prosvete. Tu ništa nije sporno. Ono što mi predlažemo da brišete, to je drugi deo ovog drugog stava, gde se govori o tome da će ministarstvo tražiti saglasnost od nadležnog Nacionalnog saveta nacionalne manjine da bi se ostvarila ovakva nastava. Ovo je principijelno nešto što mi zameramo još od 2009. godine, kada je donet i taj Zakon o nacionalnim savetima nacionalnih manjina. Verovatno ste kroz amandmane videli da smo mi svuda tražili brisanje, odnosno čekanje da nacionalni savet da svoju saglasnost na raznorazne stvari, pa i ove. Da li bi ovo značilo da se ne može formirati takvo odeljenje ukoliko nacionalni savet odgovori negativno. Vi ste se ovde ogradili. Rekli ste – naučeni iskustvom. Znam da veoma malo formiranih nacionalnih saveta ovu zakonsku normu ispunjava, a nacionalni saveti su insistirali da se pitaju za raznorazne stvari, tako da je i ovo što ste ostavili rok od 15 dana, pa kako god da vi uradite, mi ćemo tako. To je malo na ivici neukusa, šta god da vi uradite, mi ćemo tako. Zbog čega? Zbog toga što vi ne radite svoj posao. Mislim na nacionalne savete. To je jedna stvar. Inače se ovde otvara pitanje i verujte ljudi naročito iz Vojvodine, a ima i drugih nekih delova Srbije gde postoje ti problemi. Da je na primer ovaj propis pomalo diskriminatorski kada su u pitanju pripadnici većinskog, odnosno srpskog naroda koji na nekoj teritoriji koju obuhvata određena škola predstavljaju manjinu većinskog naroda.Znači, relativnu manjinu u nekom mestu. Tako imate situaciju u nekim opštinama na jugu Srbije, u Vojvodini, navešću primer konkretan da recimo u Staroj Moravici, to je selo kraj Subotice, da nema dovoljan broj učenika srpske nacionalnosti koji hoće da se školuju, naravno na srpskom jeziku i da oni moraju da idu iz svog sela i da se školuju na srpskom jeziku u selu Pači. Dakle, nadam se da razumete ovo o čemu govorim, da ovo se može reći da na neki način diskriminiše većinski narod, koji u određenoj sredini čini relativnu manjinu.
Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Olena Papuga. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Olena Papuga.
Hvala predsedavajući. Gospodine ministre, članovi ministarstva, u ovom amandmanu sam isto mislila kao i u amandmanu na Zakon o osnovnom obrazovanju, da ako se nastava izvodi na, da kažem na jeziku nacionalne zajednice, znači nastava se izvodi na tom jeziku, ali škola mora da organizuje časove srpskog jezika i književnosti, tako da sam to razlikovala, ako je nastava na, onda je čas, učenje srpskog jezika, onda su to časovi. Tako da, ne bude i tu nastava i tu nastava.
Hvala. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Karolj Čizik. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Olena Papuga. Izvolite.
Hvala predsedavajući. U ovom amandmanu na član 5. stav 5, smo obrazložili tu svoju, da kažem tu mogućnost fakultativnog učenja jezika nacionalnih zajednica u srednjim školama, što se i praktikuje i to je jako dobro, jer deca, učenici produžavaju svoje školovanje u srednjim školama na većinskom jeziku, ali imaju pravo da uče maternji jezik, kao fakultativni predmet. To bih pohvalila, jer to jako dobro funkcioniše u svim srednjim školama u Vojvodini. Znači, tu se deca, učenici na početku školske godine izjašnjavaju da li će ići na fakultativno učenje maternjeg jezika. Organizuju se tako što idu u jednu školu, iz više srednjih škola nastava se organizuje subotom, popodne kako već profesor dolazi u tu školu, možda i taj koji neguje jezik u osnovnim školama. Ali, opet postoji ta manjkavost da je taj jezik samo fakultativni, da nije obavezni izborni, da se opet ne ocenjuje. Juče smo o tome raspravljali šta to znači, opet sam kod stanovišta da bi to trebalo motivisati, da bi trebalo učenicima omogućiti da taj svoj trud i da im se taj trud nekako naplati, što mislim da nije ništa strašno, jednostavno nastava nacionalnih manjina se time afirmiše. Tako da, molim vas razmotrite i taj amandman, jer mislim ništa se njime možda ne postiže, ali iz te moralne i druge strane i pokazivanjem pred možda nekim drugim svetom, pred Evropom ćemo dobiti puno poena.
Hvala. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Vučković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman sa ispravkom, u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Saša Milenić i narodni poslanik Mirjana Dragaš. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo, prihvatili su amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić Marković. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo, prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Aleksandar Pejčić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Vladimir Marinković, dr Milorad Mijatović i Branko Gogić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.)
Uvaženi predsedavajući, predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, moje kolege iz poslaničkog kluba SDPS i ja smo podneli amandman na član 11. Prvo bih se nadovezao na član 10. koji jasno definiše i vezan je za školski program i govori o tome da se školskim programom bliže određuje način na koji škola obrazuje i vaspitava učenike radi sticanja znanja, veština i stavova neophodnih za dalje obrazovanje i zapošljavanje. Naša namera je bila da u samom sadržaju školskog programa izdvojimo preduzetništvo i preduzetničko obrazovanje kao ključni aspekti. Pored toga što u okviru reforme srednjeg stručnog obrazovanja u određenom broju srednjih škola postoji kao obavezni predmet, da se izdvoji i kao školski program jer smatramo da je razvoj preduzetništva pogotovo kod mladih ljudi u tom periodu života jako važan kako bi se oni usmerili za dalje preduzetničke inicijative, za preduzetničke poduhvate i naravno na pitanje rešavanja svoje egzistencije na slobodnom tržištu i oslanjanje na sopstvene resurse, a ne na državne. Mi trenutno imamo situaciju da u našoj zemlji postoji, egzistira u velikoj većini slučajeva službeničko, a ne preduzetničko društvo. Intencija ove vlade je da stvorimo preduzetničko društvo i da naši mladi ljudi budu okrenuti preduzetničkim inicijativama. Moje kolege iz ministarstva koje su mahom, imaju univerzitetska i naučna znanja, znaju da nam, pogotovo 2008. godine dolazi sve više i više mladih ljudi na univerzitete koji nemaju preduzetničkih inicijativa, koji nisu motivisani. Dakle, država nije stvorila dovoljno dobar ambijent i kvalitetan ambijent da bi se oni po tom principu i školovali i radili na tom planu. Tako da smatramo da je izdvajanje preduzetništva kao posebno preduzetničkog programa veoma važno, da se kroz taj preduzetnički program može se doći do boljeg povezivanja mladih ljudi sa privredom, sa lokalnom samoupravom. Mogu se sprovoditi ideje koje bi rezultovale time da bi privrednici dolazili u srednje škole, držali predavanja, kako bi se formirala ogledna preduzeća, omladinska, učenička preduzeća u tim srednjim školama i to je put kojim bi ova država postala preduzetničko, a ne službeničko društvo. Hvala.
Hvala. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Maja Videnović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Nataša Mićić, Svetislava Bulajić, Radmila Gerov i Miljenko Dereta. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodna poslanica Svetislava Bulajić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući, obraćam se i gospodinu ministru, izvinjavam se što sam ga prekinula u konsultacijama i članovima tima, kao i kolegama i koleginicama. Dakle, ovde se ne radi o nekom amandmanu koji na prvi pogled deluje kao neko veliko iznenađenje, ali ja mislim u duhu onoga što je predmet tretiranja amandmana, to je sadržina školskog programa. Već i sami u članu 10. u Predlogu zakona kažete da se školskim programom bliže određuje način na koji škola obrazuje i vaspitava učenike, a takođe predviđate i mogućnost da se školski programi neprestano inoviraju i nadograđuju, pa smo mi mislili da bi jedan od tih načina inovacija i upotpunjenja uređenja ove problematike bilo uključenje i društveno korisnog rada učenika u lokalnoj zajednici, kao nešto što bi i višestruko doprinelo razvoju i ličnosti učenika i što bi ga uostalom u određenim situacijama i lako upoznalo i sa problemima zajednice u kojoj živi, osposobilo ga da poznaje te probleme, da eventualno formuliše nova rešenja i što je možda još važnije da razvija osećanje solidarnosti. Kada su u pitanju ove stvari i prosto zato apelujemo na vas da razmislite, kažete u objašnjenju odbijanje amandmana da se neki od programa ne mogu unapred predvideti, evo ovaj smo predvideli i ne vidimo neki problem da to eventualno i prihvatite i da u tom smislu eventualno u danu za glasanje i promenite svoje mišljenje. Zahvaljujem.
Hvala. Narodni poslanik dr Vladimir Marinković, dr Milorad Mijatović i Branko Gogić zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 12. doda novi naslov i novi član 12a. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa zakonom i ustavnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković.
Uvaženi predsedavajući, ministre, predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, i amandman mojih kolega iz SDPS na član 12. se odnosi isto na pitanje preduzetništva i preduzetničkih inicijativa i stavljanja fokus, u fokus srednjeg stručnog obrazovanja na ovu problematiku i na ovu oblast bez obzira koje su srednje škole usmerenja. Obzirom da se država nalazi u velikoj ekonomskoj krizi, da treba da udružimo maksimalno snage svi relevantni društveni činioci kako bi podigli nivo obrazovanja, naravno, kako osnovnog, srednjeg, naravno i visokog obrazovanja smatramo da poseban akcenat treba da se stavi na preduzetništvo. Podsetiću vas kao član Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava mi smo imali juče na odboru jednu situaciju da razmatramo izveštaj jednog državnog regulatornog tela gde smo iz izveštaja videli da su zarade u tom regulatornom telu 300,400 hiljada dinara, da je prosek 170 hiljada dinara, što u ovom smislu jako destimuliše mlade ljude da krenu u preduzetništvo, u otvaranje i pokretanje sopstvenog biznisa, već je svima u interesu koji idu ili u dalje školovanje, ili kreću da rade neki posao da se zaposle u državnoj službi i da budu na budžetu. Naravno da na taj način nećemo uspeti da reformišemo ekonomiju, i nećemo da dostignemo privredni rast koji nam je potreban, a to je u ovom trenutku 5 posto i apelujem na uvaženog profesora ministra i na njegov tim da još jednom razmotre i uvaže naš amandman koji se odnosi na izdvajanje i stavljanje posebnog fokusa na razvoj preduzetništva kod mladih ljudi već u tom dobu uzrasta.
Na član 15. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Rečima narodni poslanik Milica Vojić Marković.
Gospodine ministre, član 15. se odnosi na program karijernog vođenja i savetovanja učenika. Mi smo imali dve intervencije, na stav 1. i stav 3. U stavu 1. vi kažete – škola omogućava formiranje zrele i odgovorne ličnosti, sposobne da donosi dobro promišljene i odluke o vlastitoj i profesionalnoj budućnosti, da ih sprovodi u delo. Ne znam da li je škola jedini faktor, ja znam, ona nije jednini faktor koji može da utiče na formiranje zrele i odgovorne ličnosti, i ona može samo da stvara uslove za onaj deo koji ona radi. Omogućava, znači da je ona jedina odgovorna, a stvarati uslove, različiti ljudi stvaraju različite okolnosti i uslove. Znači, različiti su akteri i to je razlika. U stavu 3. u drugom delu rečenice, vi kažete, u tom cilju škola prati razvoj učenika, informiše o zanimanjima i obrazovnim profilima, o uslovima studiranja i potrebama na tržištu rada. Zašto bi to škola radila sama, ako već postoji Nacionalna služba zapošljavanja, gde će učenici dobijati informacije. Ne vidim i smatram da je zaista potrebno da sve institucije u ovoj državi rade svoj deo posla, kako bi se formirala ovakva vrsta ličnosti i kako bi to karijerno vođenje imalo smisla. Karijerno vođenje, da vas pedagozi i psiholozi u srednjoj školi, obaveštavaju o tome šta je na tržištu rada, nema mnogo smisla, ako to znači opet od onih ljudi koji se time bave. Hvala.
Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dušan Petrović, Sanja Čeković, Miodrag Đidić, Boško Ristić, Milovan Mihajlović i Nebojša Zelenović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč?(Ne) Na član 16. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković.
U članu 16. govori se o programu zaštite životne sredine i interesantno je da se govori o tome, zato što među ciljevima nemate. Ne znam zašto vam treba to, ako ne želite da postignete nešto sa tim ovde. Vi kažete da ponovo imate isti onaj sistem definisanja kao i kod osnovne škole koji je dovoljno i širok i uzak ustvari ne znači ništa, kako bih vam rekla. Kažete – škola se bavi ostvarivanjem zaštite životne sredine zajedničkim istraživanjima i akcijama lokalne samouprave i škole kao i na drugi način u skladu sa zakonom. Mi smatramo da je potrebno na stavu 1. izvršiti sledeće intervencije, da kažemo da ovaj program zaštite životne sredine obuhvata jačanje i razvoj ekološke svesti, kao i očuvanje prirodnih resursa. To ste vi napisali, a mi menjamo rečima. Na razvoj i jačanje svesti o zaštititi životne sredine i očuvanju prirodnih resursa. Vama to možda izgleda kao da nije bitna definicija, ali je vrlo bitna definicija, ja sam i kod osnovnih škola gledala gospodina Radovića očekujući podršku, ponovo očekujem podršku. Čovek je radio ovu oblast, u finim definicijama mnogo se različitih pojmova krije, pa smatram da je ovo kako smo mi definisali mnogo bolje. Hvala.
Hvala. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 17. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima Donka Banović. Izvolite.
U ovom članu se govori o programu zaštite od nasilja, zlostavljanja i zanemarivanja i programima prevencije drugih oblika rizičnog ponašanja. Moj amandman se sastoji u tome da sam ja i u naslovu, ali u stavu 1. posle reči – maloletničke delikvencije, dodala reč klađenje. Imali ste i sledeći amandman gde je kolega rekao klađenje, odnosno kockanje. Šta sam ja htela ovim amandmanom da kažem i ministarstvu, mada ste valjda i vi svesni koliko je problem kockanja, odnosno klađenja među srednjoškolcima veliki. Dakle, ta je pojava veoma raširena. Srednjoškolci, uglavnom učenici, maltene se svi uključuju u klađenje, tako da mi nije jasno zbog čega i ovo niste uvrstili tu, kako biste razgovarali sa srednjoškolcima o tome koliko je to veliki problem i ako potraje, da to zaista postaje ono što je problem kasnije i za porodicu. Na svakom koraku su kladionice. Sećam se kada smo menjali Zakon o igrama na sreću, gde je donet neki propis da ne sme u, nisam sigurna, ali da li u krugu 300 metara od škole da bude otvorena kladionica. Dakle, to su uglavnom vlasnici kladionica ispoštovali, ali to apsolutno nije dovelo do smanjenja problema. Maloletni ljudi, odnosno učenici, srednjoškolci, mnogo vremena tamo provode, troše novac i to prosto postaje moda. Dakle, mi kao društvo nismo uspeli da sprečimo pojavu tolikog broja kladionica, a naravno da su sada tu i problemi. Naravno, maloletnik ne bi smeo po zakonu tu da ulazi, međutim, inspekcije apsolutno ne rade svoj posao i mogu da kažem da vlasnici kladionica i te kako mnogo zarađuju na novcu maloletnih srednjoškolaca. Vi ste meni odgovorili da to niste prihvatili zato što to može da se podvede pod "drugi oblici rizičnog ponašanja". Htela sam upravo isticanjem te reči u ovom članu, jer smo svi svesni tog problema da se i škole i zaposleni u školama svi i ostali akteri uključe u pokušaj rešavanja ove zaista raširene pojave.
Hvala. Gospođo Donka, vi ste sad diskutovali o amandmanu na član 17? (Donka Banović, s mesta: Na član 17.) Hvala vam. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući generale, dozvolite da kažem nekoliko rečenica na ovaj amandman. Juče sam već napominjao kada je u pitanju ovaj član 17, sada kada se radilo o Zakonu o osnovnoj školi, tako i sada kada se radi o Zakonu o srednjoj školi, program zaštite od nasilja, zlostavljanja i zanemarivanja, poseban akcenat i podnaslov stavljamo iz istog razloga, ono što sam juče govorio, zbog toga što nismo vratili vaspitnu funkciju škole koju smo, da tako kažem, ukinuli, ima 15 godina. Dakle, mi smo vaspitanje proterali iz škola,a da ne kažem i iz sredstava masovne komunikacije, itd, i svih faktora tradicionalnih vaspitanja i obrazovanja. Bilo bi zgodno, prva rečenica ovog člana, gde kaže – program zaštite; ovde bih dodao – učenika i nastavnika od nasilja i zlostavljanja; jer imate pojavu zlostavljanja nastavnika od strane učenika. Imali smo nekoliko drastičnih slučajeva, da tako kažemo, u ovoj školskoj godini. Ima toga više, čak se i ne priča, javnost ne da. Ne bi zgorega bilo staviti i to. Vrlo dobro je Vlada ovo, zapravo ministarstvo, postavila kako se ostvaruje, preko čega i sada je vrlo interesantno to pratiti preko pojedinih nastavnih predmeta, ali bi dobro bilo da se i planom, šta to znači, brojem časova u pojedinom nastavnom predmetu, a to zadire u program, nastavni program i korelaciju nastavnih sadržaja, itd. To je jedan malo složeniji proces i kada je vaspitna funkcija škola bila malo jača ona je vodila računa o tome. Zalažem se da mi vratimo tu vaspitnu funkciju škole u celini, pa onda i preko nastavnih predmeta onda nećemo dobiti, manje ćemo imati slučajeva zlostavljanja učenika i nastavnika i zanemarivanje ovih pojava, itd. Isto tako kada je u pitanju alkoholizam, kroz mnoge nastavne predmete to možemo, korelacijom nastavnih predmeta, a tu ključnu ulogu školske službe moraju da odigraju, školski pedagog, školski psiholog zajedno sa stručnjacima iz lokalne samouprave. Dobro je, kažem, još jedanput što je ministarstvo ovo stavilo zaista i ima dobre namere. Na nama je stručnjacima da ovo razradimo i zajedno sa lokalnim zajednicama i državom u celini sprovedemo u praksu. Hvala.
Hvala. Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković i Aleksandar Pejčić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zlata Đerić.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandmanom sam predvidela da u članu 18. se doda četvrti stav koji glasi – u toku školske godine, škola organizuje nedelju školskog sporta. To bi bilo vrlo korisno, pre svega za mlade u srednjoj školi, a nešto slično je predviđeno već u Zakonu o osnovnom obrazovanju, gde je nedelja školskog sporta obaveza, organizovanje nedelje školskog sporta predviđena u oba polugodišta zakonski određena. Tako da, mislim da je zakonski važno bilo predvideti i obavezati i srednju školu, bar jednu nedelju u prvom ili u drugom polugodištu da organizuje nedelju školskog sporta. Nisu sva deca uključena u sport i sport je bitno pozitivno kanalisanje energije koju mladi ljudi vrlo često ispoljavaju upravo kroz agresiju, ako ne umeju da je na pravi način kultivišu i kanališu. Dakle, sport je prava plemenita snaga koju treba na ovaj način favorizovati u srednjoj školi. Mislim da bismo na taj način doprineli i afirmisanju pojedinaca i afirmisanju škole i naravno, povratku autoriteta škole koji je prilično ugrožen poslednjih decenija u Srbiji.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću glasati za amandman Zlate Đerić, s obzirom da nedelja školskog sporta koja bi obavezivala sve škole, a Vlada u svom obrazloženju kaže da se amandman ne prihvati iz razloga što i bez ovakve odredbe škola može svojim aktom urediti i nedelju školskog sporta, jer donošenje opštih unutrašnjih akata je deo autonomije škole. Znači, školi je ostavljeno od škole do škole da utvrdi da li će da bude nedelja sporta ili neće. Jedna škola može to da ima, druga može to da nema. S obzirom na to da smo se mi nekada više kretali, da je bilo manje računara, na gotovo fizičko vaspitanje koje je bilo obavezno u školi nije ni trebalo, s obzirom da smo i tada imali osim fizičkog i razne turnire, da i ja to nazovem, nedelje školskog sporta, bez obzira na povećanu fizičku aktivnost koju smo kao srednjoškolci imali, mislim da bi sada bilo neophodno da se usvoji amandman Zlate Đerić, s obzirom na to da su kompjuteri učinili svoje, da srednjoškolci sem što ne posvećuju dovoljno pažnje sportu su previše zauzeti i raznim društvenim mrežama i da se gotovo fizičko vaspitanje, odnosno fizičke aktivnosti isključivo kod mnogih održavaju u stolici ispred kompjutera. Mislim da bi neka obavezna nedelja školskog sporta pomogla u tome da se kroz tu nedelju neki učenici zainteresuju za sport i tako da pored računara imaju određene fizičke aktivnosti, ne u obimu u kojem smo mi to imali kao srednjoškolci, ali da bi donekle stekli neko interesovanje za školski sport, a samim tim i doprineli sportskom razvoju nekog svog mesta, nekog amaterskog kluba, itd, bilo bi neophodno da se ovaj amandman usvoji. Takođe, moram skrenuti pažnju na veliku gojaznost u toj dobi, u srednjem obrazovanju, da je sve više omladine koja je izuzetno gojazna za svoj uzrast, za razliku od nekih bivših generacija koje su, sticajem okolnosti, imali više fizičkih aktivnosti, manje su vremena provodili na društvenim mrežama, pred računarima i kompjuterima, više su se kretali. Mislim da bi bilo, barem ću ja glasati za ovaj amandman, da bi bilo neophodno da se ovaj amandman usvoji i time na određeni način sve škole stave u isti položaj, da sve imaju obaveznu nedelju školskog sporta. Sa druge strane, da se učenici bave sportom, sportskim aktivnostima i time smanji procenat gojaznosti, a samim tim i da se kroz sportske aktivnosti njihova fizička aktivnost podigne na viši nivo, a u zdravom telu – zdrav duh, kako kaže stara poslovica. Hvala.
Ima reč ministar Obradović. Izvolite.
Želeo bih samo da kažem koleginici Đerić i kolegi Rističeviću da smo na Odboru usvojili amandman koji glasi: "U članu 18. Predloga zakona posle stava 3. dodaje se stav 4. koji glasi: "u toku školske godine škola može da organizuje nedelju školskog sporta"."
Hvala. Ima reč narodni poslanik Marko Atlagić.
Poštovani predsedavajući, mislim da je ministarstvo dobro koncipiralo član 18. i nema razloga za amandmanom. Naime, mi često nekim pojavama, zlostavljanje itd, kada se ono pojavi, da bismo ga potencirali, idemo kroz zakon, umesto da to kroz zakon radimo kontinuirano. Tako je i sa fizičkim vaspitanjem. Nema elemenata za posebnu naglašenost. Zašto? Sve piše u članu 18. To se radi ne samo preko nastavnog predmeta – fizičko vaspitanje u srednjoj školi, nego kao što je ministarstvo i navelo – kroz razne vrste takmičenja. Možda bih samo dodao nešto što ministarstvo nije navelo – zašto ne uvedemo slobodne aktivnosti u srednje škole? Samo pratiti kontinuitet iz osnovnih škola, a onda u okviru slobodnih aktivnosti sa područja fizičkog vaspitanja imamo 10-ak, 15, slobodnih, čak i 20 možemo da imamo. Dakle, ne znam zašto nemamo slobodne aktivnosti u srednjoj školi? Istorija savremene pedagogije poznaje da smo imali slobodne aktivnosti u srednjoj školi, čak možda i više nego u osnovnoj školi, pogotovo kroz sportske slobodne aktivnosti. Tu se baca akcenat na razvoj. Nisam za to da dajemo prenaglašeni značaj, gospodine ministre, kao što je Nacionalni prosvetni savet učinio. U pogledu ogleda, ja imam izveštaj koji ste nam poslali, pa je fizičko u srednjoj školi stavljeno dva časa a prirodne nauke sve skupa samo jedan čas sedmično, i to samo u jednoj godini za tri godine, a fizičko u svakoj godini po dva časa, plus takmičenja. Ne valja ići u takve krajnosti. Ne smemo to raditi, uništićemo decu. Verovali ili ne, istoriju imamo samo u jednoj godini, po jedan čas u toku godine. Kakav ćemo mi to patriotizam razvijati i preko kojih predmeta našoj deci? Kakav identitet stvarati naroda kojemu matično pripadam i identitet nacionalnih zajednica, kada su u pitanju nacionalne zajednice? U ishodima stoji, to ste dobro koncipirali. Ali, moramo sadržaje napraviti preko nastavnih predmeta. Znači, kada su ishodi u pitanju, lepo stoji u ishodima da ćemo takvu ličnost, ali nastavnim programima to ne osiguravamo. Potpuno razumem nacionalni savet i vas kao ministra. Jer, pre vas ministri, pogotovo prvi ministar od 2000. godine, drastično su ukinuli nastavne predmete i kasnije. Imam osećaj da ovo ministarstvo nastoji da ispravlja krivu Drinu i to je dobro. Što pre to ispravimo, to je bolje. Dakle, postoje tradicionalni opšteobrazovni predmeti, kada je u pitanju plan i program, što se može i redefinisati, pa čak i u skladu sa aktuelnom situacijom, a ne zato što smo rat vodili. Istoriju smo sveli samo na jedan čas u jednoj godini za četiri godine srednje škole. To su strašne stvari. Ponovo ću citirati Kasijodora, rimskog filozofa koji je rekao: "Prelistavajte istoriju i učite istoriju svoga naroda, u rimsko vreme, jer ćete biti stranci u vlastitoj otadžbini". Još jednu rečenicu bih rekao na kraju. Kada je ova naša država bila napadnuta 1941. godine, najpre su Nemci Narodnu biblioteku zapalili, čak nisu ni bombardovali nego zapalili, to znamo iz najnovijih istraživanja, verovatno ste to čuli. Kada su pitali glavnog komandujećeg: zbog čega, rekao je – da im uništimo prošlost. Jer, kad uništite prošlost jednom narodu, normalno je da on nema sadašnjost i budućnost. Dakle, ja se zalažem za harmonizaciju nastavnih predmeta i broj časova, a to znači i nastavni plan. U čitavom zakonu o srednjem vaspitanju i obrazovanju vi kao da mešate nastavni plan i program. To sam video kod mnogih poslanika. Nastavni plan je jedno, program je drugo. Ali, moramo ih dovoditi u vezu. Najpre određujemo plan, a onda program. Plan je broj časova, a program je sadržaj. To se može vrlo lepo napraviti i ja vidim dobru nameru zakonodavca. Ali, zato je tu Zavod za unapređivanje vaspitanja i obrazovanja i ja na njega stalno bacam akcenat. On ima te kompetencije, a ne Nacionalni savet. Moram vam reći da u jednom prosvetnom Nacionalnom savetu ili akreditaciji se nalazi čovek koji je bio potpisnik među njih 60 i tražio je nezavisnost KiM. Hoće li on patriotizam razvijati? (Predsedavajući: Gospodine Atlagiću, molim vas da se vratite na temu.) Na temi je, gospodine predsedavajući, patriotizam, kroz nastavu istorije. Ovo je baš tema. Hoćete da mu kažem ime? Ali, moram reći da je to sramota za ovu državu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zlata Đerić. Izvolite.
Samo ću kratko da repliciram gospodinu ministru. Ja znam da ste vi na Odboru usvojili amandman, ali, samo ću vam reći da ste vi rekli da "u toku školske godine škola može da organizuje". Može, ali ona ne mora. To je ono o čemu smo govorili. Ovde se striktno kaže: "U toku školske godine škola organizuje". Znači, imperativni je oblik u pitanju. Zbog toga sam insistirala da se razumemo. Kolega je govorio o fizičkom i dva časa. Ja nisam profesor fizičkog, ali fizičko je neophodno u obrazovanju i vaspitanju, odnosno posebno vaspitanju i očuvanju zdravog tela mladih ljudi. U današnje vreme to je potrebnije nego ikada. Nedelja sporta je vrlo vaspitna u samom obrazovno-vaspitnom procesu. Ono što je važno, da podsetim celo društvo, mi imamo generaciju srednjoškolaca koji izlaze do kasnih noćnih ili ranih jutarnjih sati i njima su ponekad ta dva časa fizičkog teret, koje vrlo često oni izbegavaju da rade i iznalaze razna opravdanja, i lekarska i lažna i prava, da bi izbegli nastavu fizičkog vaspitanja. Dakle, to je ponekad jedina ozbiljnija fizička aktivnost koja se bavi njihovim telom. To je nešto što smo dužni da im omogućimo. Fond od dva časa nedeljno nije nešto što će ugroziti ostalu nastavu, čak, šta više, vrlo blagotvorno deluje i na pažnju i na koncentraciju kada je u pitanju praćenje nastave ostalih predmeta. Moje mišljenje je da nastave fizičkog vaspitanja u srednjoj školi treba da bude i više. Ali, na Ministarstvu je da se o tome opredeli. Hvala.
Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo podneo je amandman na član 18. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman na sednici Odbora za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ivana Dinić i Zvonimir Stević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 20. amandman sa ispravkom podnela je narodni poslanik Zlata Đerić. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo prihvatili su amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podnela narodni poslanik Snežana Stojanović Plavšić. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Donka Banović.
Hvala. U ovom članu je naslov iznad- program izleta i ekskurzija. Tu ima nekoliko stavova - da škola planira izvođenje izleta i ekskurzija na način i pod uslovima utvrđenim nastavnim planom i programom itd, da ne čitam sve. Mi predlažemo dodavanje novog četvrtog stava i to u zakonu da bude, gde treba da stoji- bliže uslovi i sva druga pitanja od značaja za izvođenje izleta i ekskurzija propisuje ministar u roku od tri dana od dana donošenja ovoga zakona. Ministar se smeje- zbog čega tri dana? Zbog toga što ti pravilnici uglavnom već postoje i verovatno treba izvršiti neke male izmene i zato je tu tako kratak rok. Pogotovo trenutak u kome se donosi, mada su škole, uglavnom, završile sa izletima i ekskurzijama, završena je i školska godina, ali se već planiraju ekskurzije za jesen. Jesam dobila odgovor da ti pravilnici postoje, ja to znam, zato je tako kratak rok. Mislim da u zakonu i u ovom članu, gde se upravo o tome govori, treba da stoji da Ministarstvo - dakle, kad neko uzme ovaj zakon u ruke, da zna da postoje podzakonski akti, bilo da je to pravilnik ili neka druga vrsta podzakonskog akta, da on postoji. Ovako, kad pročita, on i ne zna da je to regulisano nekim podzakonskim aktom. To je jedna stvar. Druga stvar, ova tema uvek, nažalost, bude aktuelna kada se dogodi neka neprijatnost ili, ne daj Bože, smrtni slučaj, bilo je i takvih, bilo da je inostranstvo ili u okviru Srbije neki izlet ili ekskurzija. Sećam se kakvi su bili problemi kada je donošen taj pravilnik. I on je, na neki način, donet pod pritiskom javnosti i svega toga što se dešavalo te godine na ekskurzijama i izletima. Čak mi se čini da ste vi prošle godine, kao ministar, doneli i neku preporuku, uglavnom za srednje škole, da se ekskurzije ne izvode u inostranstvu iz raznoraznih razloga, a između ostalog, i zbog finansijske situacije i ekonomske situacije u kojima se roditelji nalaze. Sa tom praksom se nikada nije prestalo. Ta preporuka kao svaka preporuka, direktori su procenili da preporuka i ne mora da se ispoštuje, i nisu otkazivali ekskurzije koje su već bile organizovane za inostranstvo. Neću da pričam o onome što se u medijima zna čuti o najružnijim stvarima, gde se govori o tome da su profesori jako zainteresovani zbog dnevnica. Znam da 90% njih bi platilo duplo da ne mora da vodi računa i toliko da se stara i brine o bezbednosti učenika koje vode. Dakle, taj argument prosto ne stoji. Međutim, ne znam da li je ministar upoznat, postoji neki, da kažem, direktorsko-turističko-agencijski lobi u Srbiji. Recimo, imate da su neke školske uprave jako dobro uvezane sa direktorima na tom području zato što imaju neke zajedničke dogovore, pa se pojavljuje da su jedni te isti izvođači ekskurzija jer su, tobože, oni najpovoljniji na tim tenderima, iako je tu uključen i Savet roditelja itd. Inače, mislim da treba u zakonu da stoji da se ova oblast reguliše podzakonskim aktom.
Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Uključiću se po ovom pitanju člana 21. Program izleta i ekskurzije je jedno od važnih planova i programa godišnjeg plana škole. Podvlačim ono što je bitno -izvođenje ekskurzija je izričito u nastavno-vaspitne svrhe. Da li to radimo u praksi, ovo što je koleginica rekla? Dabome da ne radimo. One se izvode u druge svrhe, pa čak i finansijske, ovo što je koleginica reče. Šta preporučujem? Ono što neke škole praktikuju. Ako se radi o osnovnoj školi, do završetka srednje škole, onda bi svaka osnovna škola trebala da napravi od prvog razreda plan ekskurzija i program do osmog razreda - poznavanje bliže i šire okoline matične države, a onda , u saradnji sa srednjim školama, na bazi tog plana išli šire itd. Onda bi oni obilazili ona mesta, istorijske i prirodne lepota naše zemlje i susednih država, gde će nastavnici moći koristiti to u sadržaj nastavne svrhe, u broj časova. Samo pedagogija takve ekskurzije, a govorim šta pedagogija poznaje, jer druge ne poznaje. To bih prepustio školama, uz obavezu da svaka škola mora imati dobro razređen plan, dobro razrađen program rada i na jednu grupu, na jedno odeljenje ne slati razrednog starešinu, kao do sada, nego najmanje tri čoveka. To smo tradicionalno radili u zadnjih 20 godina. Zašto smo to napustili u zadnjih 10-15 godina, mislim da je suvišno da obrazlažem jer svi to dobro znamo. Mislim da je ovaj član zakona izuzetno dobro postavljen. Na nivou škola osnovnih i srednjih treba da napravimo dobro razrađen plan. Najpre je to odgovornost direktora, a onda i svih drugih činilaca. Hvala lepo. Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dušan Petrović, Sanja Čeković, Miodrag Đidić, Boško Ristić, Milovan Mihajlović i Nebojša Zelenović. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga, Arpad Fremond i Zoltan Pek. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 24. amandman je podnela narodni poslanici Olena Papuga. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 28. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Gordana Čomić i Maja Videnović. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Član 28. ima rubrum - broj i trajanje časova. U šest stavova propisuje koliko u gimnaziji učenik može da ima časova, šta se dešava sa učenikom škole iz stava 1. koji propisuje broj časova ako je pripadnik nacionalne manjine i stiče obrazovanja na jeziku nacionalne manjine, odnosno dvojezično, ili na srpskom jeziku ima dva časa nastave nedeljno više. U 3. stavu se kaže da učenik može da ima do četiri časa fakultativne nastave nedeljno. U 4. stavu se kaže da čas teorijske nastave i vežbi traje 45 minuta, a praktične nastave 60 minuta. U 5. stavu se kaže da nastava može da bude organizovana u blokovima i 6. stav ovog člana 28. kaže da u školi za učenike u smetnjama u razvoju, nastavnim planom i programom može se propisati kraće trajanje časa. Amandman koji smo podnele koleginica Maja Videnović i ja, tražimo da se ovaj stav briše. Razlozi za brisanje ovog stava su potpuno jasni ako zaista znamo šta je inkluzija, ako zaista želimo da boravak dece sa smetnjama u razvoju, invaliditetom u specijalnim školama bude izuzetak, a da pravilo njihovog školovanja bude u redovnim školama na koje se odnosi ovaj zakon. To je suština inkluzije. Ovaj 6. stav je nepotreban zato što je predviđeno da se u školama nastavnim planom i programom, odnosno da učenici sa smetnjama u razvoju, invaliditetom i ovako i onako imaju individualni plan rada, tako da ne postoji razlog da se reguliše trajanje časa, a pogotovo ne postoji razlog da se ovde posebno navode škole za učenike sa smetnjama u razvoju. U sva tri zakona sam vrlo jasno uočila ono što se, po meni, dosta jasno i čita. Dakle, jednim finim, na prvi pogled, jezikomčlanovima zakona se potencira škola za učenike sa smetnjama u razvoju i invaliditetom, umesto da se jednako tako finim jezikom potencira inkluzija i to su osnovni razlozi zašto smo, koleginica Maja Videnović i ja podnosile amandmane. Obrazloženje koje je dato da se amandman ne prihvata je obrazloženje koje nema veze sa namerom da amandmanom potaknemo pisca Predloga zakona da uoči da nam je potrebno jače, čvršće i temeljnije posvećenje i rad na inkluziji. Kaže se da škole za učenike sa smetnjama u razvoju mogu biti u nemogućnosti da prate tok nastave, ta deca sa časovima koji traju 45 minuta. S druge strane, ovakvo obrazloženje daje poruku kao da ne znamo kako i kakav je plan i program u školama u kojima borave deca sa smetnjama u razvoju ili invaliditetom. Samo mogu da zamolim da odmah prihvatite ovaj amandman i da razumemo da je cela ideja svih naših amandmana upravo u tome da školovanje dece sa smetnjama u razvoju i invaliditetom bude po pravilu u školama na koje se ovaj zakon odnosi i osnovnom i u srednjem obrazovanju, a njihov boravak u specijalnim školama da bude izuzetak uz saglasnost roditelja Inter-resorne komisije. U oba slučaja ta deca imaju individualne planove jer drugačije i ne može da im se omogući da savladaju sve programe, ali ovaj prvi slučaj, ako shvatimo da je njihovo obrazovanje unutar redovnih škola dobro po sve i po one koji nemaju smetnje u razvoju i nemaju invaliditet i po celo društvo, onda će se videti da je ovakav 6. stav u članu o broju i trajanju časova zaista nepotreban. Hvala.
Na član 28. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Saša Milenić. Vlada nije prihvatila amandman sa ispravkom. Odbor za obrazovanje, nauku, tehnički razvoj i informatičko društvo nije prihvatio amandman u osnovnom tekstu, a o ispravci se nije izjasnio. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom, u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 29. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić Marković i Aleksandar Pejčić, zajedno prof. dr Miodrag Stojković, prof. dr Janko Veselinović i Jovana Mehandžić i narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković.
Hvala gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, sa zanimanjem sam slušala šta kolega Atlagić govori o nacionalnoj istoriji, to je vrlo značajna oblast i takođe mogu da komentarišem na razne načine. Mislim da treba bude mnogo više časova nacionalne istorije, ali će sutra biti jedan od tih članova pa ću videti da li će nam i sutra gospodin Atlagić održati predavanje. Inače, u članu 29. koji se odnosi na broj učenika u odeljenju, u stavu 1. kažete da se nastava izvodi u odeljenju do 30 učenika. Tu, čini mi se, iz pedagoških razloga govorim, govorite o materijalnim razlozima, a ja o onim drugim. To je veliki broj učenika i sa tim učenicima je zaista vrlo teško izvoditi nastavu. S druge strane, stvarnost u nekim školama, pa i u gradu odakle ja dolazim u Valjevu, pokazuje da su uglavnom odeljenja preko 30 učenika, pa i do 40 učenika i da je tek tu nemoguće raditi. Mnogo smo govorili, dok smo govorili o prošlom zakonu, o tome koji su razlozi za, koji su protiv i opredeljenje je bilo da su isključivo materijalnih razloga. Ali moram da skrenem pažnju na jednu drugu stvar. Da li mislite da se u Evropi u drugim zemljama baca novac time što su njihova odeljenja sa 25? Da li smatrate da oni uludo daju taj novac? Ne. Oni ga ulažu na najbolji mogući način. to je put u razvoj i u bogatstvo kada uložite novac u obrazovanje. Oni ga ulažu da imaju ta odeljenja, da učenici brže i bolje, efikasnije napreduju, mnogo su efikasniji u radu u takvim odeljenjima, dok je u našim odeljenjima situacija da jednom u tromesečju profesor da pisanu vežbu ili da test i to što vam se zalomi tog trenutka, koliko je raspoložen, to je ocena za taj rad. Naši učenici mogu da reprodukuju svoje znanje u tom uzrastu, eventualno da ga reprodukuju sa takvim načinom rada. Bojim se da koliko ulažemo toliko i dobijemo. Zato bi bilo dobro da se svi ovde zajedno borimo, jer ovo je bio zajednički stav svih poslaničkih grupa, pa i ministra, da sutra kada dođe rebalans ovde, mi se zaista borimo da se ispoštuje. Ovo je osnovna norma. O tome ne možemo da pričamo, ne možemo da pričamo o nekim stvarima kako ćemo mi da pravimo, ne znam, efikasne ličnosti sa neverovatnim ciljevima i ishodima, kada mi nemamo osnovne uslove da oni imaju elementarno znanje. To je jedina intervencija. Bilo je puno reči o tome, ali sam morala da kažem, pre svega zbog svoje struke i savesti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Izvinjavam se koleginici ako je shvatila da ja njoj držim predavanje. Sve što govorim govorim u interesu naše dece a verujem i ona. Dakle, na istom smo poslu, istom zadatku i nema ljutnje itd. Osvrnuću se na ovaj član kada je u pitanju, gospodine ministre, broj časova, ne samo prema deci nego i prema nastavnicima. Da li možda ministarstvo ili zavod razmišlja da se podigne kvaliteta obrazovanja profesora u didaktičara pedagoškom smislu izvođenja nastave, da im se smanji broj časova, a više na stručno usavršavanje i osposobljavanje? Dakle, da li možda ministarstvo u tom smislu razmišlja, jer savremena pedagogija ide u tom pravcu? Mislim da smo mi ostali na tradicionalnom. Nije dobro da mi smanjujemo samo dedi broj časova a nastavnicima ostane ista? Ne. Nastavnik mora biti osposobljen za najsavremeniji način izvođenja nastavnog časa. Tu je problem pedagoški danas. To svi profesori didaktičari na katedrama vrlo dobro znaju.
Samo jednu opasku, molim vas. Ovde se govori o smanjenju broja učenika a ne časova. Vi govorite o časovima, pa vas molim da se ispravite.
Izvinjavam se, vama gospodine generale, niste čuli prvu rečenicu. Povezao sam broj učenika sa brojem učenika i sa brojem časova nastavnika. To moramo dovoditi u vezu. Možda vi, koji niste te struke, teško je to pojmite, ali samo napominjem ovo, gospodine ministre, da se možda u zavodu treba razmišljati da na najsavremeniji način osposobimo nastavnika, onda je čak i broj, najoptimalniji broj učenika pet. Ako imamo para, hajde da budemo otvoreni. To je nemoguće. Kako osposobiti nastavka za savremenu nastavu ako ono ima 25 ili 21 čas neposredne nastave plus pripreme koliko kući, pogotovo oni koji su Resavska škola pa prepisuju svake godine i svaki dan. Izvinite. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković.
Hvala. Prosto nisam, stvarno, kada sam pisala amandmane, shvatila koliko sa kreativna i koliko asocijacije svaki moj amandman može izazvati. Sada vidim da te svari idu tokom. Nije me razumeo kolega Atlagić. Ne držite vi kolega meni čas, niti ja to tako doživljavam. Samo kažem da ćete vi sutra održati čas nacionalne istorije, ali ćemo sutra o tome pričati, a vi očigledno ne znate šta je sutra na dnevnom redu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić, replika.
Ne znam zaista šta će sutra biti, ali ako vam treba čas nacionalne istorije, možemo po završetku ove skupštine, voljan sam za sve poslanike, koju god hoćete temu. Nije sporno. Razmišljam o onome što je danas na dnevnom redu i zalažem se da naš zakon bude koncipiran u interesu učenika, u interesu naše dece i roditelja i nastavnika. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković, replika.
Slažem se kolega. Sutra ću, posle vašeg glasanja, popričati sa vama o času nacionalne istorije. Hvala.
Na član 29. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 29. amandman je podneo narodni poslanik Saša Milenić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 30. amandman je podnela narodni poslanik Jovana Mehandžić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Jovana Mehandžić.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, kolege iz Ministarstva, kratko ću. Pozdravljam intenciju da se praktična nastava i profesionalna praksa organizuju u srednjim školama. Međutim, opet ste propisali da praktičnu nastavu i profesionalnu praksu škola može da ostvaruje u saradnji sa privrednim društvom, ustanovom, drugom organizacijom ili drugim pravnim licem, a ja predlažem da ovaj stav izmenite tako što ćete uvesti obavezu da škola organizuje praktičnu nastavu i profesionalnu praksu sa tržišnim činiocima, odnosno činiocima na tržištu, a ne, kako ste stavili, odnosno objasnili u obrazloženju, da ne prihvatate amandman iz razloga što i škole imaju svoj kompetentan kadar za izvođenje praktične nastave i profesionalne prakse, a to su nastavnici praktične nastave. Poenta organizovanje praktične nastave je da se učenici susretnu sa tržištem, da upoznaju i spoznaju svoje mogućnosti u ustanovama i preduzećima, dakle, koji su činioci na tržištu. Predlažem da razmotrite ponovo svoj stav i da uvedete obavezu da škola mora da sarađuje sa činiocima na tržištu, a vezano za ovaj stav zakona. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić.
Poštovani predsedavajući, podržavam ovaj amandman koleginice i mislim da je sasvim u redu. Imate vaspitno-obrazovne ustanove koje ne mogu organizovati praktičnu nastavu, jer nemaju sredstva. Dakle, gde će je organizovati, ako ne u školi? To je rađeno tradicionalno. Nemojmo sužavati i sputavati širinu i bogatstvo vaspitno-obrazovnog rada, pa makar kada je praktična nastava u pitanju. Tvrdim da smo zadnjih 15 godina to zanemarili. Naša deca bi zdravija bila da izvodimo praktičnu nastavu iz poljoprivrede na poljoprivrednim imanjima. Što o tome nismo govorili kada smo govorili o fizičkom? Da ne govorim o drugim oblicima. Ima mnogo oblika gde mi možemo preko praktične nastave i fizičko vaspitanje dovesti na onaj nivo. Ne bi trebalo samo broj časova itd. Zaista podržavam ovaj amandman. Mislim da je on sasvim u redu i da je to jedna tradicionalna praksa. Mi imamo otpor nastavnika praktične nastave u srednjoj školi, jer neće da nastavu izvode u firmi, jer mu je lakše da izvodi u školi, iako nema sredstva rada u školi. Mislim da Ministarstvo i Vlada treba zaista da razmisle i da daju mogućnost, čak i obavezu, jer ona je obavezna praktična nastava. Hvala.
Na član 30. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić Marković i Aleksandar Pejčić. Vlada nije prihvatila amandman, sa ispravkom. Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičkom društvom nisu prihvatili amandman u osnovnom tekstu, a o ispravci se nije izjasnio. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman, sa ispravkom, u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Donka Banović.
Dakle, reč je još uvek o članu 30, kojim se reguliše praktična nastava i profesionalna praksa. Između ostalog, podržavam i amandman koji su podnele koleginice pre mene, ali se on odnosio na jedan drugi stav u ovom članu. Inače, mi predlažemo da se stav 3. menja i da glasi – škola u saradnji sa interresornom komisijom za učenike sa smetnjama u razvoju i invaliditetom obezbeđuje adaptaciju radnog mesta, u odnosu na njegove mogućnosti i vrstu invaliditeta u okviru praktične nastave. Znači, ono što ste vi rekli, osim što mi ovde predlažemo da tu bude uključena i interresorna komisija. Drugi novi stav je da bliže uslove i način finansiranja praktične nastave i profesionalne prakse propisuje ministar u roku od tri meseca od dana donošenja ovog zakona. Zašto sam ovde potencirala i finansiranje praktične nastave? Zato što se često u praktična nastava može izvoditi u nekom drugom delu dana, a ne u okviru redovne nastave, pa onda tu možda treba obezbediti, ukoliko se ide u neko preduzeće ili firmu gde se ostvaruje ili na imanje, neku vrstu prevoza, a onda treba obezbediti sendviče i za učenike i za nastavnike. Znate, tu se stvaraju neki dodatni troškovi. Ne bi bilo loše da se to nekim podzakonskim aktom ili pravilnikom propiše, bilo da će lokalna samouprava ili škola ili ministarstvo. Tu ipak ima nekih troškova. Hvala.
Na član 30. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 31. amandman, u istovetnom tekstu, podneo je narodni poslanik Saša Milenić i narodni poslanik Miletić Mihajlović. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Maja Videnović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Član 31. ima rubrom drugi – oblici neposrednog obrazovno-vaspitnog rada i u svojih sadašnjih sedam stavova definiše dodatnu nastavu koju škola ostvaruje za učenika koji postiže izuzetne rezultate ili pokazuje interesovanje za produbljivanje znanja iz određenog predmeta. U drugom stavu – dopunsku nastavu škola organizuje sa učenicima koji imaju teškoće u savladavanju programa iz pojedinih predmeta ili sa učenicima koji žele da unaprede postignuća u određenoj nastavnoj oblasti. U trećem stavu – učenik je obavezan da ostvaruje dopunsku nastavu, ako se proceni da je to potrebno. U četvrtom stavu – pripremnu nastavu škola ostvaruje za redovnog učenika koji se upućuje na polaganje razrednog ispita i za vanrednog učenika. Stav koji smo koleginica Maja Videnović i ja htele da dodamo je da se u članu 31. posle petog stava dodaje novi stav koji glasi – pripremna nastava ostvaruje se za učenike koji ne poznaju dovoljno jezik na kome se odvija obrazovno-vaspitni rad ili su propustili veći deo nastave zbog privremenog odsustva. U obrazloženju zbog neprihvatanja amandmana kaže se da je već propisano Zakonom o osnovama sistema obrazovanja da se takva stvar dešava i da je to za učenike koji su propustili veći deo nastave i da je predviđena pripremna nastava za polaganje razrednog ispita. Ja to ne predlažem što meni u obrazloženju kaže da je u drugom zakonu. Volela bih da vidim obrazloženje, šta smeta da se dodaje novi stav 6. posle 5, koji kaže da se pripremna nastava ostvaruje i za učenike koji ne poznaju dovoljno jezik ili su propustili veći deo nastave zbog privremenog odsustva. To nije definisano Zakonom o osnovama sistema na koji se pozivamo i ako je to obrazloženje, da nešto definisano u drugom zakonu, onda većina ovih članova ne bi trebalo da stoji u Zakonu o srednjem obrazovanju. Osim toga smo tražili da se doda stav 8. koji glasi – Škola za učenike sa smetnjama u razvoju je dužna da organizuje pripreme za one učenike koji prelaze u redovan sistem obrazovanja i vaspitanja, na osnovu mišljenja interresorne komisije uz saglasnost roditelja, odnosno staratelja učenika. Takođe se kaže u obrazloženju o odbijanju amandmana da je već propisana stavom 7. Predloga zakona dodatna podrška koja priprema učenike sa smetnjama u razvoju da se uključe u redovan sistem, a pozivajući se ponovo na Zakon o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, da se tim zakonom definiše podrška obrazovanju dece, učenika i odraslih u vaspitnoj grupi, odnosno drugoj školi, u skladu sa kriterijumima i standardima koje propisuje ministar. Ono što je napisano u članu 31. u sadašnjem stavu 7. je da za učenike sa smetnjama u razvoju, koji su uključeni u redovni sistem obrazovanja i vaspitanja, ostvaruje se dodatna podrška u skladu sa individualnim obrazovnim planom. Ali, naš predlog je da je i škola za učenike sa smetnjama u razvoju dužna da organizuje pripreme za one učenike koji prelaze u redovan sistem obrazovanja. To su dve različite stvari. Potpuno je dosledno, poput naše ideje da podržimo inkluziju, odnosno princip da je pravilo da se deca sa smetnjama u razvoju i invaliditetom u redovnim školama školuju, toliko dosledno koliko mi to smatramo jer je to pitanje strategije, jer je to odluka ove države, jer ima uporište u drugim propisima i zakonima. Toliko je očigledno sasvim dosledna i upornost predlagača zakona, da ništa što bi se ticalo spominjanja i pravog mesta i definisanja pripreme nastave ili obrazovnog-vaspitnog rada za učenike sa smetnjama u razvoju i invaliditetom ne uvrsti u ovaj zakon. Mogu samo da izrazim žaljenje, pošto od takve tvrdoglavosti neće niko imati koristi, a svi ćemo imati štete. Imajući iskustvo sa predlaganjem ovakvih amandmana, koji minimalno inoviraju tekst ali maksimalno šalju poruku šta je to što je država spremna da uradi u budućnosti, mislim da ćemo vrlo brzo se vratiti na ove amandmane. Moja poruka tokom raznih rasprava je bila da je napredak jednog društva i država moguć kada postoje osnovne demokratske slobode i prava i kada se u smenama onih koji upravljaju javnim dobrima shvati jedna jednostavna poruka. Onaj ko je bio opozicija, pa postao vlast, ne ponavlja greške bivše vlasti. Onaj ko je bio vlast, pa je opozicija, ne ponavlja greške bivše opozicije. Nažalost, ovog pravila ne vidimo na delu, čak ne vidimo ni na rečima, ali vidimo ponavljanje grešaka bivše vlasti. Mogu samo da zamolim da se o tome bar razmisli, koliko je šteta koju će pre svega trpeti oni zbog kojih je ovaj zakon pred nama, a to su deca u osnovnom, a u ovom slučaju, u ovom zakonu, u srednjem obrazovanju. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 32. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslenici Judita Popović, Nataša Mićić, Svetislava Bulajić, Radmila Gerov, Miljenko Dereta i Žarko Korać. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Nataša Mićić. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ovim amandmanom na član 33. LDP je zapravo predvidela da srednjoškolsko obrazovanje bude obavezno i verujem da ćemo se svi u sali složiti da to jeste potreba, civilizacijska potreba, a da su naročito toga svesni i više od nas poslanika predstavnici Ministarstva. Iskreno da vam kažem, osećam da je izbilo smisao da uopšte obrazlažem ovaj amandman, a naročito kada uzmemo u obzir obrazloženje koje nam je Ministarstvo prosvete dostavilo. Faktički se navode dva razloga. Prvi razlog zašto je ovaj amandman odbijen, amandman kojim predviđamo obavezno srednjoškolsko obrazovanje, jeste da to nije predviđeno Ustavom. Moram da vam kažem da ono što nije zabranjeno je dozvoljeno. Drugo, svi znamo da Ustav predviđa samo minimum prava. Treće, najopasnije je to što zapravo dozvoljavamo da nam Ustav bude smetnja i prepreka u razvoju, pogotovo u razvoju obrazovanja i modernizacije, koji ima poseban značaj za nas. Taj drugi razlog je još tužniji, da kažem. Vi nam kažete da odbijate ovaj naš amandman zato što je u Strategiji razvoja obrazovanja u Srbiji do 2020. godine, da se u toj strategiji, citiram: "predviđa da je potrebno da se čim pre", sa naglaskom na – čim pre, "obave sve potrebne analize radi utvrđivanja mogućnosti i opravdanosti da se od 2020. godine učini obaveznim upis u srednje obrazovanje". To zaista zvuči poražavajuće. Mislim da je Ministarstvo izostavilo da navede pravi razlog, o tome sam pričala i u načelnoj raspravi. Pravi razlog jeste štednja Ministarstva prosvete i videli smo i sada da je u ovim antikriznim merama Ministarstvo prosvete smanjilo rashode za 9,4%, što je zaista nedopustivo, bez obzira što je kriza. To samo pokazuje da Vlada nema odgovarajuća rešenja, čim se opredelila da smanjuje budžet obrazovanja, kulture i nauke. To je totalni fijasko. To je samo demonstracija nemoći i nesposobnosti Vlade. Pričala sam o tome da nije dobro, nemoguće je da se štedi, sami ste rekli da je to donekle sprovodivo zato što ove godine ima 10.000 manje učenika koji će upisati srednju školu. Na kraju krajeva, i taj natalitet. Svesni činjenice koliko ima nepismenih ljudi, koliko ima funkcionalno nepismenih, svesni činjenice da smo propustili treću industrijsku revoluciju, prosto je bila neminovnost, potreba da se usvoji ovaj amandman i da se polako krene sa nekom strategijom sprovođenja usvojenog amandmana, odnosno odredbe da srednjoškolsko obrazovanje bude obavezno. Što se tiče te štednje, u načelnoj raspravi sam govorila da nije dobro, mislim da ste se najviše ogrešili ovde odbijanjem da se uvede srednjoškolsko obrazovanje. Simbolično, to je doduše Zakon o učeničkom standardu, podižete zahtev sa 8,5 na 9. Prvo, ne znam koja je razlika, nisu nam dostavljeni podaci, koji je to broj studenata od 8,5 do 9, za koliko će biti smanjen taj broj stipendija. Drugo, jedan od vaših saradnika mi je dobacivao, pošto sam ja rekla da je to samo 6.100 mesečno, koliko je to godišnje znam, to je 84 miliona ili negde oko 700.000 evra, ali da li je potrebno da podsećamo koliko puta je ova država, ova Vlada, svejedno, prethodna Vlada u kojoj je dobar deo ministara bio, na kraju krajeva, i vi ministre ste bili član prethodne Vlade, je potrošilo novac na potpuno apsurdne stvari. Kao jedan od najbizarnijih slučajeva mogu da navedem, a to je bilo isto u vašem mandatu, slučaj Miladina Kovačevića, gde je izdvojeno milion dolara, što negde ima simbolike jer toliko iznosi Nobelova nagrada, a sve ukupne stipendije iznose 700.000 evra. Sve to zajedno kad razmotrimo, zaista sve deluje i poražavajuće i nekako besmisleno.
Hvala. Reč ima narodni poslanik doktor Marko Atlagić. Izvolite.
Da se uključim ovde. Bilo bi dobro, kao što je počelo teći, da zaista ove članove zakona ne politizujemo. U pitanju su naša deca. Zaista vas molim, ostavimo bivšu Vladu i sadašnju Vladu na miru. Nemojte da pričamo šta je ko potrošio. Ako tako budemo išli, onda bih ja trebao govoriti sat vremena ovde, ali nemam nameru. Ostavimo to šta je ko opljačkao, nego da idemo na ovaj problem. Mislim da je problem koji je koleginica postavila sa idealističke tačke dobar i sa tačke Strategije razvoja obrazovanja. Trebali bi svi težiti da srednjoškolsko obrazovanje bude obavezno. To je stvar budućnosti. Sada se postavlja pitanje – kako ćemo obavezno srednjoškolsko obrazovanje, kad nismo obuhvat osnovnog vaspitanja i obrazovanja dovoljno učinili, kada nam pet posto đaka uopšte ne upisuje osnovnu školu i 15%, kako ministar juče reče, ne završava od onih u osnovnoj školi? To je stvar budućnosti i trebaju nam ogromne materijalne pripreme, stručne itd. Dakle, ja se zalažem, kao i što Strategija teži, da se ka tome ide itd. Kada je u pitanju ulaganje u obrazovanje, izvinjavam se što moram reći jednu rečenicu, a to je da najveći kapital jedne države jesu stručni kadrovi, ali ne takvi da ja kao pedagog idem lečiti, a da pedagog bude mašinac, primera radi. Dakle, mi smo u zadnjih 15 godina sve poremetili. Ako treba pilot, biću pilot iako nisam. Japan, kao industrijska zemlja, kada je najveći vrhunac dostigao, to su učinili kadrovi. Da li mi dovoljno ulažemo? Ne ulažemo. Da li trebamo? Trebamo. Da li imamo uštede? Dabome da imamo. Moramo naći uštedu. Zaista mislim da imamo uštede. Vratimo štednju kao vaspitni zadatak, kao što imaju Nemci. Izvinite, kada se brijem ujutru neću pustiti vodu da curi pet minuta, nego određeno vreme. To sam gledao kod Nemaca, zato što je to sastavna karakteristika ličnosti, vaspitanja i obrazovanja. Mi smo rasipnički raspoloženi i kada je budžet u pitanju. Lako ga je potrošiti, uzeti kredite iz vani, pa potrošiti, a teško je zaraditi. Ovde kada je u pitanju praktična nastava naše dece, baš na taj aspekt radno-tehnički, ministre, trebamo obratiti pažnju, jer smo ga zanemarili. Prelaz iz socijalizma u kapitalizam, nema svestrano razvijene ličnosti sa emocionalnim više, nego sa radno-tehničkim. Zašto to u praksi ne provodimo? Mi smo prihvatili kapitalizam kao sistem, a ponašamo se na socijalistički način. Nismo planove i programe priredili, redefinisali, ono što često ističem. Mislim da Ministarstvo ima dobru volju jer je naznačilo to. Kada su u pitanju zadruge, izuzetno dobro ste zadruge postavili, na nama je samo u školama da to razradimo. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Kratka opaska, s obzirom da je i za ovaj amandman, dakle, obaveza srednjoškolskog obrazovanja, kao i za predloge o broju učenika argument da nema novaca. Ministar je to juče sasvim jasno rekao. Mislila sam da ću imati vremena da ga pitam da li se fali ili se žali? Imala sam prilike da podržavam ili da budem opozicija ministru Žarku Obradoviću, ministru Zoranu Lončaru, ministru Slobodanu Vuksanoviću, ministarki Ljiljani Čović i ministru Gaši Kneževiću. Svaki ministar je govorio da nema novaca. Moj predlog na ova dva amandmana, jedan koji je prošao i ovaj koji je podnela grupa poslanika LDP, je da se sa svima nama iz Skupštine dogovorimo da to ne može da bude ni opravdanje, da ne može da bude ni objašnjenje, ali da mora da bude početna tačka za sve nas kada je obrazovanje u pitanju. Zašto to kažem? Zbog toga što je pred nama rebalans budžeta i zbog toga što se štednja, ne samo kod nas, kod nas najmanje, ali štednja u zemljama EU i štednja čak i u zemljama Severne i Južne Amerike svodi na ukidanje dobrih funkcija države, sa obećanjem da će to oporaviti ekonomiju. Onda vidite da nama nedostaje mislim negde oko 150 miliona evra zbog toga što štedimo u obrazovanju, ali ne vidimo da ima oporavka ekonomije. Brojke koje su u Portugalu, u Španiji, u Italiji, sem u Francuskoj, skoro u svim zemljama EU, u Nemačkoj tek počinje jedan težak proces, jer oni imaju ogroman problem sa svojim sistemom obrazovanja, imate za četiri godine ogroman procenat smanjenja onoga što je zajednički novac i koji treba da bude investicija u obrazovanje. Ne govorim o platama prosvetnih radnika, ne govorim o tome, govorim o onome što država vidi da treba da investira, kao što bi investirala u to da ima 25 učenika u odeljenju ili da srednje obrazovanje bude obavezno. Pritisnuti potrebom da imamo koliko-toliko održiv budžet, pritisnuti činjenicom da, recimo, od budžeta Srbije, sa 9,5 milijardi evra, tri milijarde i 700 evra godišnje ide u penzije, da ovo ostalo moramo da vidimo kako ćemo da raspodelimo, ta rečenica koju sam spomenula na početku – šta ćemo, nema novaca za školu, to je rečenica kojom ćemo sebi uskratiti budućnost, prodaćemo je budzašto. Moj predlog je da pred rebalans budžeta ministar najozbiljniji i strateški pristup ima sa svim poslanicima u Narodnoj skupštini. Garantujem vam da ćete u svim poslaničkim grupama imati podršku za stav kojim kritikujemo rebalans budžeta, da stav kojim kritikujemo činjenicu da je ministar finansija jesenas, a rečeno mu je, precenio prihode i precenio rashode, da smo zbog toga imali paket poreskih zakona, da će se sva ta priča slomiti na tome da se iz Ministarstva obrazovanja, a za investiciju za budućnost uzme još neki novac. To je moja molba, da izbrišemo rečenicu – ovo ne može u obrazovanju zato što nema para. Tačno znam koliko je to teško unutar koalicije, unutar međunarodne mreže i institucija koje se bave budžetom, unutar neznalica i znalaca budžeta, unutar prevaranata koji se bave budžetom, ali isto tako znam da je ova sala, sa svima nama narodnim poslanicima, spremna da porazgovaramo da li je zaista potrebno da sa takvom lakoćom govorimo – nema para za nešto u obrazovanju i da smanjimo iznose prihodne strane u obrazovanju. Pre nekoliko godina sam tražila da metodologiju u budžetu izmenimo, jer obrazovanje i Ministarstvo prosvete je jedino koje ne bi trebalo uopšte da ima rashodnu stranu, osim za plate, jer je to ministarstvo gde svaki dinar koji uložite, svaki evro koji uložite je investicija za znanje koje će biti vrednost ove zemlje za četiri, pet, deset ili dvadeset godina. Ovo nije kurtoazna stvar koja bi se tretirala kao ponuda jedne opozicione poslanice ministarstvu koje će teško reći – neću da smanjujem, ovo je, po mom dubokom mišljenju, strateška stvar. Ako o ovome ne budemo razgovarali ove godine, razgovaraćemo sledeće. Ako ne budemo ni sledeće, one tamo više nećemo imati ni šanse jer će dobre funkcije države u obrazovanju biti ukinute, a oporavka ekonomije od toga neće biti. To je trend koji se jasno gubi u deset od 27 zemalja EU. Molim vas da o tome zajedno razmislimo. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? Reč ima ministar Obradović. Izvolite.
Dozvolite da i ja nešto kažem. Uopšte nije reč o lakim rečima, kako ste to ocenili, kada se govori o stanju budžeta. Naprotiv, reč je o veoma teškim rečima. Ne znam stvarno šta je bilo u vreme dok je resor vodio kolega Gaša Knežević, koleginica Čović, Vuksanović ili Lončar, samo znam da od 2008. godine, od te godine pa u godinama posle toga smo bili u situaciji da u Ministarstvu uvek smanjujemo budžet u onom delu koji se odnosi, primera radi, na investicije. Juče sam pomenuo, i to moram danas da kažem, pitanje smanjenja broja đaka u odeljenjima. To nije samo materijalno pitanje, nego i prostorno. Nažalost, u godinama pre nismo pravili škole, a trebali smo. Mi smo uspeli u proteklih par godina da napravimo 25 novih škola, ali potrebno je svake godine odvojiti objektivno veliku sumu novca da bi se unapredila infrastruktura u obrazovanju. Jer, s jedne strane se hvalimo da imamo obrazovanje koje traje jako dugo i da imamo škole koje su stare i nekoliko stotina godina, ali s druge strane nema dovoljno novca za investicije i nekako ispada, složili se to mi ili ne, to ne zavisi od strukture Vlade, od toga ko je u vlasti ili opoziciji, nego da je to jedan opšti problem s kojim se mi suočavamo. Mogu se složiti sa vama da bi trebalo u budućnosti da promenimo taj odnos prema obrazovanju, nezavisno od toga ko je u Vladi, ko je u opoziciji, ko je ministar, ko ne, nego da se struktura budžeta definiše na način da bude više i više novca za obrazovanje. Ovde nije reč samo o onome što Ministarstvo neposredno ima kao novac, već i o tome čime raspolažu lokalne samouprave, jer i na nivou lokalnih samouprava treba obaviti veliki deo infrastrukturnih poslova da bi se škole unapredile, da bi se jednostavno uslovi učenja za sve đake širom Srbije učinili istim, da bi se i na taj način stvorili ravnopravni uslovi za sve đake. To je objektivno veliki problem pred kojim se mi nalazimo. Od 2008. godine moram priznati da nam se svake godine smanjuje iznos novca koji je potreban za izvođenje radova u infrastrukturi. Deo novca koji je potreban za infrastrukturu mi smo zamenili, nadomestili kreditima iz Evropske investicione banke i Svetske banke i to se veoma uspešno realizuje, ali novca nedostaje. Novca nedostaje. Ne mogu drugo, do da izrazim očekivanja da sa unapređenjem ekonomske situacije, ali, kažem, i rešavanjem ovog pitanja na jedan način da svi stvarno shvate značaj obrazovanja, u meri da se i promeni struktura budžeta. Znam da je vlast uvek najodgovornija, ali se pokazalo da bez obzira na strukturu vlasti, nekako taj odnos je godinama unazad ostao isti, da ne kažem više od deceniju ili više od dve decenije. Godine 1998. godine, došao sam do tog podatka, odnos strukture budžeta i Ministarstva prosvete koji se tiče izdvajanja za plate i za sve ostalo je otprilike bio 88:12. Sada imamo da je taj odnos 92:8, govorim samo o prosveti. To govori da je to jedna dugotrajna ili dugogodišnja tendencija koju treba izmeniti. Voleo bih,da budem iskren, da do promene Ustava dođe što pre, da srednje obrazovanje bude obavezno, ali moram reći da određena istraživanja pokazuju da je, bez obzira na obaveznost obrazovanja, kod nas upis dece u srednje škole veći nego u nekim zemljama gde to postoji kao obaveza. Znači, nije reč samo o tome da li će se propisati ili ne, nego i o tome kako se društvo odnosi prema tom pitanju i da nećemo čekati 2020. godinu. Naprotiv da to bude pre, jer iskreno se nadam da će se poboljšati ekonomska situacija. Juče sam rekao, pored demografskog faktora, materijalni faktor postaje objektivno ograničavajući uzrok ili uslov razvoja obrazovanja i unapređenja kvaliteta obrazovanja i to je jedan problem sa kojim se mi suočavamo, svi mi u Srbiji. Hvala vam.
Hvala. Jeste li vi hteli gospođo Mićić repliku? Izvolite. Replika.
Nemam sada tačne podatke, ali pošto ste prozvali i ministra Gašu Kneževića, pomenuli ste ga, ne znam koliko se izgradilo novih škola, ali sećam se da je jedan poprilično dobar iznos uložen u infrastrukturu škole jer su se morali popravljati krovovi, prozori, nije bilo grejanja. Apsolutno, i škole su kao infrastruktura, kao institucije, i fizički bile urušene. Drugo, vi nam sada kažete koliko je škola izgrađeno u prethodnih pet godina, a koliko je crkava izgrađeno, recimo, u poslednjih pet ili deset godina. Zašto ne bismo poredili, recimo, i te podatke? Kada govorimo o štednji, nedopustivo je da se štedi u obrazovanju. Tu bih napravila analogiju. Mislim da je to kao kada se štedi u prevenciji zdravlja. Onda ono što se ne uloži u prevenciju, kasnije vas košta prvo ljudskih života, a drugo, bude mnogo skuplje lečenje, operacije. O tome se radi. Zato mislim da apsolutno niste smeli pristati ili barem da ste se borili, da smo videli negde u javnosti da ste se borili protiv smanjenja rashoda Ministarstva prosvete. Znate, sada, u eri razvojne informatičke tehnologije, prosto nije dovoljno to osnovno obrazovanje. Vidimo po svim pokazateljima. To sam isto spominjala. (Predsedavajuća: Vreme.) Pogledajte, osim "Fijata", te automobilske industrije u koju su uložene silne investicije i valjda će nam se jednog dana to sve isplatiti, sve drugo, pogledajte koje sve fabrike, koja kvalifikacija je potrebna, fabrika kartona, selotejpa, kablova. Nisu dovoljne samo strane investicije, nego i kvalitet stranih investicija, a to zavisi od kvaliteta obrazovanja. Hvala vam.
Hvala. Reč ima mr Svetislava Bulajić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Htela sam samo da odreagujem na ono što je uvaženi ministar rekao, da očekuje promenu Ustava, pa i obzirom na obrazloženje koje je stiglo u odbijanju ovog amandmana. Za to nam nije potrebna promena Ustava, jer ako čitate glavu Osnovna načela i one odredbe koje se odnose na osnovna ljudska prava, piše jasno u Ustavu da se sve u Ustavu ima tumačiti u korist unapređenja vrednosti demokratskog društva, a to će i podizanje srednjeg obrazovanja na nivo obaveznog obrazovanja svakako značiti. Prema tome, nije neophodno da sačekamo, a i opšte je poznato da je veoma tegobno i teško promeniti Ustav koji je svojevremeno, nažalost, reklamiran, a neki su već za njega i glasali, neki i nisu, kao Ustav koji će se lako menjati. Više je nego jasno da se ovaj Ustav neće tako lako menjati, pa vam zato predlažem da, obzirom da već u strategiji piše da utvrđujete opravdanost nastojanja da se srednjoškolsko obrazovanje učini obaveznim, da i na to obratite pažnju. Zahvaljujem.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na naslov i član 34. amandman je podneo narodni poslanik Saša Milenić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić Marković i Aleksandar Pejčić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga, Arpad Fremond i Zoltan Pek. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dušan Petrović, Sanja Čeković, Miodrag Đidić, Boško Ristić, Milovan Mihajlović i Nebojša Zelenović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo podneo je amandman na član 35. Predstavnik predlagača prihvatio je ovaj amandman na sednici Odbora za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 36. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga, Arpad Fremond i Zoltan Pek. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 36. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Donka Banović. Izvolite.
Mi smo predložile da se stav 7. menja. On glasi da škola u toku godine, radi se o srednjoj školi, da u toku godine vrši upis kandidata radi sticanja specijalističkog, odnosno majstorskog obrazovanja, stručne osposobljenosti, prekvalifikacije, dokvalifikacije i obuke uz saglasnost ministarstva i ovaj deo koji mi brišemo – a u školi u kojoj se nastava izvodi na jeziku nacionalne manjine, prethodno se pribavlja mišljenje Nacionalnog saveta nacionalne manjine. Ukoliko ne odgovori u roku od 15 dana smatraće se da je mišljenje dato. Ovo je jedna od onih besmislenih odredaba koje ste vi preuzeli iz nadležnosti, važećeg Zakona o nadležnosti nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Vi se time i pravdate u ovim odgovorima. Mogla sam da očekujem pre od vas da tražite da se taj važeći zakon izmeni barem u onim odredbama za koje se uspostavlja da su se loše pokazale u praksi. Opet vi govorite o tome da ukoliko Nacionalni savet u roku od 15 dana ne da mišljenje, što znači da vi imate takvo iskustvo. Zaista me interesuje kakve veze ima Nacionalni savet nacionalne manjine da odlučuje o tome kada neka srednja škola prilikom vršenja upisa kandidata radi sticanja specijalističkog, dokvalifikacije, prekvalifikacije itd. Kakva je tu uloga i mišljenje Nacionalnog saveta? Nikakva. Prema tome, trebalo je ministre da se založite za izmenu tog važećeg zakona. Inače, osvrnuću se i na prethodni amandman svojih kolega koji nisu tu da govore o tome, gde su oni tražili da vi i u naslovu iznad ovog člana gde piše – konkurs za upis u školu čiji je osnivač, znači, govorim o javnim školama, čiji je osnivač Republika Srbija, autonomna pokrajina, odnosno jedinica lokalne samouprave. Oni su tražili da se tu doda i Nacionalni savet nacionalne manjine. To nas opet vraća na pitanje i kada bude ovaj zakon o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, o tome ću govoriti, da vi još uvek imate vremena, razmislite o tome i da se u školski sistem ne uvodi praksa da neki nacionalni savet može biti suvlasnik, odnosno vlasnik, odnosno da ima 50% osnivačkih prava. U ovom trenutku jedini Nacionalni savet koji ima, da kažem, respektabilan budžet jeste Nacionalni savet mađarske nacionalne manjine. Meni je drago što oni imaju dobar budžet, volela bih i da ostali nacionalni saveti imaju budžete iz kojih mogu da finansiraju projekte iz oblasti kulture, informisanja, medija itd, odnosno ono što je njima u nadležnostima. Jedino u ovom trenutku to ima Nacionalni savet mađarske nacionalne manjine. U ostalom tu se onda čovek i pita – zbog čega bi neki nacionalni savet voleo da ima osnivačka prava u nekoj školi? Pri tom se tu država pojavljuje kao neko ko sto posto finansira te škole. Dakle, to je nešto što vi imate vremena da povučete ako ste pristali da prihvatite taj amandman, pogotovo što je to jedna potpuno neregulisana oblast. Dakle, Srbija će i dalje da plaća i finansira sto posto ali će imati samo 50% osnivačkih prava i zašto je to toliko važno? Šta stoji iza toga? Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Obradović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 38. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Gordana Čomić i Maja Videnović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Član 38. ima redosled kandidata za upis u školu i prijemni ispit i u prvom stavu kaže: "Redosled kandidata za upis u školu utvrđuje se na osnovu uspeha u prethodnom školovanju koji uključuje uspeh učenika na završnom ispitu". Koleginica Maja Videnović i ja predlažemo da se u tom istom članu posle upravo pročitanog stava 1. doda novi stav koji glasi: "Izuzetno od stava 1. ovog člana pojedina lica ili grupe lica mogu da se upišu u srednju školu pod povoljnijim uslovima radi postizanja pune ravnopravnosti". Osnov za taj amandman je u Zakonu o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja člana 99. koji definiše zabranu diskriminacije, da tako kratko kažem. U obrazloženju predlagač kaže da je to definisano u Zakonu o sistemu obrazovanja i vaspitanja. Mislim da je to više izgovor nego obrazloženje, čak nije ni objašnjenje jer je amandman napisan zato što postoji član 99. Zašto je važno da prihvatimo ovaj amandman? Zato što verujete mi na reč teže je razbiti predrasude nego atom. Ovo drugo znam kako se radi, ovo prvo radim u svom političkom poslu. Neće, neće da upišu dete romske nacionalnosti, neće da upišu dete sa smetnjama u razvoju i invaliditetom bez obzira na interresorne komisije, bez obzira na zahtev roditelja ili staratelja, kao što, dozvolite mi digresiju, neće baš rado da vide žene u politici ili žene predsednice Vlada ili ministarke itd, itd. To je mentalitetska stvar i tu nema ljutiš. Zato zakoni i postoje da u svojim članovima zabrane ponašanje zasnovano na predrasudi, da je zabrane tako da bude kažnjivo ili da uputimo poruku zašto nije dobro sa predrasudom se odnositi prema detetu iz druge sredine, drugog etničkog, religijskog porekla, prema romskoj deci ili prema deci sa smetnjama u razvoju i invaliditetom. To je ideja afirmativne akcije. Volja predlagača da kaže da je to dovoljno da piše u Zakonu o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja ponovo nikome neće doneti koristi. Znam koliko je borba protiv predrasuda i stereotipa i šta sad oni meni to propisuju da ja upisujem ko je koga, teška, spora ali da moramo da jedni drugima damo reč da nećemo odustati. Znam da nećete prihvatiti amandmane koji se tiču dece sa smetnjama u razvoju i invaliditetom, znam da je to ustupak otporu koji postoji u društvu u inkluziji. Ukoliko većinski ova institucija, ova vlada ili ovo društvo odluči da zanemari inkluziju i ukoliko se ogluši o potrebu da se otporu inkluziji jasno kaže da je to civilizacijski nedopustiva stvar onda ćemo svi zajedno biti na gubitku. Za kraj, u jednoj rečenici daću vam jedno poređenje. Da smo na vreme 1958. godine recimo jasno kao društvo rekli da ne može da se bije po porodici ko koga hoće, da to nije tradicionalna srpska porodica, da ne možeš da mlatiš ni babu, ni brata, ni ženu, ni muža, ni dete, da smo to uradili 1958. godine 2002. godine bismo imali tradiciju dobrih porodičnih odnosa, a ne bi donosili izmene Krivičnog zakona. Zato vas molim nemojte da ovo bude 1958. godina za inkluziju.
Da li još neko želi reč? Na član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici prof. dr Miodrag Stojković, prof. dr Janko Veselinović i Jovana Mehančić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 39. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 40. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić Marković i Aleksandar Pejčić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 43. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 47. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić Marković i Aleksandar Pejčić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 49. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 50. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 55. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Donka Banović. Izvolite.
U ovom članu se reguliše pitanje razrednih ispita. Prvi stav glasi – da učenik koji iz opravdanih razloga nije prisustvovao više od jedne trećine predviđenog broja časova, a ocenjivanjem se utvrdi da nije ostvario propisane ciljeve, ishode i standarde postignuća u toku savladavanja školskog programa upućuje se na razredni ispit, tako je i sada. Dakle ovde ništa nije novo. Razredni ispit učenik polaže u junskom i avgustovskom roku i to je kraj tog stava. Mi predlažemo da se doda, takva i jeste praksa u školi, da učenik taj ispit, odnosno razredni ispit, polaže pred komisijom koju rešenjem imenuje direktor škole. To je jednostavno dodatak ovog stava, koji mislim da doprinosi uopšte kvalitetu ovog stava. Ovako nije jasno.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 55. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo podneo je amandman na član 55. Predstavnik predlagača prihvatio je ovaj amandman na sednici Odbora za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Na član 56. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Na član 70. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković.
Hvala gospođo predsedavajuća, gospodine ministre. Član 70. se odnosi na evidenciju o učeniku. Ja sam govorila o evidencijama i kada smo govorili o osnovama sistema. Uverili ste me da ste razgovarali sa gospodinom Šabićem i da je on odobrio sve ovo što se tiče evidencija. Mogu da poverujem, ali ne mogu da zamislim da je odobrio da se ličnim podacima o učeniku, ime, prezime učenika, jedinstveni matični broj građana. Zašto bi jedinstveni matičnibroj građana bio podatak koji interesuje školu? Stvarno ne razumem. Zašto bi to bio podatak? Naravno, praksa je da se uzimaju i u banci, i kada plaćate parkiranje, samo što vam ne uzimaju taj jedinstveni broj građana, prosto neverovatno. To nije podatak koju interesuje školu. Šta treba škola da uradi sa tim matičnim brojem? Ništa. Stvarno mislim da takve podatke i kada je u pitanju učenik, i kada je u pitanju roditelj, kada je u pitanju nastavnik, vi kažete treba da evidencija sadrži i podatke o plati nastavnika. Šta će vam to? Šta će vam evidencija o platama nastavnika koja se ne menja pet hiljada godina, a pri tom imate sada povećanje od drastičnih 250 dinara. Ovo je podatak koji vam uopšte ne treba. Imate gomilu nepotrebnih podataka koji skuplja ne samo Ministarstvo obrazovanja, nego i Ministarstvo pravde, Ministarstvo saobraćaja i ostali. To su podaci koji se ne daju. Zbog toga se i zovu poverljivi podaci. Ne mislim da to treba, a kako sledeće nedelje planiramo da usvajamo izveštaje i poverenika, ja ću stvarno iskoristiti svoje pravo da ga pitam, zašto je potrebno da jedinstveni matični broj bude dat kao podatak o učeniku. Hvala.
Na član 74. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Donka Banović.
Ovaj se amandman, a i diskusija će se vezati za diskusiju koleginice Milice i takođe je reč o evidenciji, s tim što je ovde regulisano kako se vodi evidencija o zaposlenima u srednjoj školi, pa tu ima puno stvari nabrojanih. Koleginica je govorila o tome zašto smatramo da je opasno čuvati i držati evidenciju o JMBG i ne bi trebalo, ali iskoristićemo priliku, da kada bude izveštaj poverenika da o tome govorimo. Predložila sam ovim amandmanom da se brišu reči o tome da se vodi evidencija o plati zaposlenih, moram priznati da sam ja tu htela više da budem, vickasta, imam pravo na to i da se ta reč "plati" zameni rečima "volonterskom radu". Prvo, kako se plata od 2008. godine u prosveti nije menjala ili se menjala za 1 ili 2%, tako da mislim da je bolje da ne čuvamo podatke o tome kakve su poslednjih godina plate prosvetnih radnika, biće svima lakše, a treba voditi evidenciju o volenterskom radu, zato što svaki profesor, nastavnik, učitelj, ne samo u srednjim školama, jako puno stvari rade koje se mogu podvesti pod volonterski rad, odnosno rade a da za to nisu plaćeni. Vi ste mi odgovorili, a meni je to bilo iznenađenje da se vodi evidencija o volonterskom radu u okviru nekih drugih evidencija. Ako ne možemo da ih platimo adekvatno, onda barem da postoji evidencija o tome koliko ljudi svog vremena ulažu besplatno.
Na član 76. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković.
Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, više ne smem ni da kažem da ministar nije tu, pošto sam prošli put to rekla, a čovek je sedeo, a li sada stvarno vidim da nije tu. Ovaj član 76. se odnosi na vođenje evidencija i ja tu neću biti vickasta kao moja koleginica Donka Banović, zato što je ovde stvar malo ozbiljnija. Govorite o prikupljanju podataka koji čine osnov za vođenje evidencije i kažete da će se evidencija voditi na srpskom jeziku, ćiriličnim pismom, a latičnim, u skladu sa zakonom. U Ustavu u članu 10. ne kaže da će se voditi na ovakav način, ali kako se držite Ustava i kako ga koristite kao alibi za to što nemate para da napravite odeljenje sa 25 učenika, a kamo li da uvedete srednje obrazovanje, kao obavezno, tu moramo da budemo potpuno jasni. Ne razumem kako možete da pričate o tome da vam je Ustav jedina smetnja, ako je jasno da ne možemo da napravimo odeljenje sa 25 učenika. Postoje i druge objektivne smetnje koje se zovu materijalni uslovi, ali lakše je skloniti se iza Ustava, pa proturiti još što šta kada se o njemu priča. Niti Ustav, niti drugi zakoni govore o ovome, kako ste vi napisali u stavu 4, ali stav 6, a stav 5. prvo kaže – kada se obrazovno-vaspitni rad ostvaruje i na jeziku nacionalne manjine, evidencija se vodi i na jeziku i na pismu te nacionalne manjine. U redu, vode se dve paralelne evidencije, jedna na srpskom jeziku, a druga na jeziku nacionalne manjine i to je sasvim u redu. Sledeći stav – evidencija se može voditi i samo na jeziku i pismu nacionalne manjine, na obrascu koji propisuje ministar kao deo podzakonskog akta iz stava 3. ovog člana. Pazite, može se voditi i samo na jeziku nacionalne manjine. Od čega to zavisi? Od toga kako vi uredite podzakonskim aktom koji mi nećemo videti? Ne razumem, da li se tako u Rumuniji vode evidencije o srpskoj deci? Zaista bih volela da mi neko da odgovor, svi ste savili glave, niko ne gleda, pa hajde da dobijemo odgovor na ovo, zašto je potrebno da u jednom članu zakona imate tri odredbe kako se vodi dokumentacija, može ovako, može onako. Od čega zavisi? Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 76. amandman je podnela narodni poslanik Jovana Mehandžić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 78. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 78. amandman je podnela narodni poslanik Bojana Đorđević. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 85. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Narodni poslanik Milisav Petronijević podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 89. doda nova glava VIII, nadnaslov i novi član 90. Vlada i resorni odbor prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na Glavu VIII i čl. 90. i 91. amandman su zajedno podneli narodni poslanici prof. dr Miodrag Stojković, prof. dr Janko Veselinović i Jovana Mehandžić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 90. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković.
Osim što smo se danas obukle isto, mi danas hoćemo i o istim amandmanima. Zaista smo se umorili i toplo je u sali, zaista je teško biti koncentrisan jer se intenzivno radi. Dakle, opet pravo na štrajk zaposlenih. Govorili smo dugo o Zakonu o osnovnim školama, ali sada imamo potvrdu mi iz DSS da smo potpuno bili u pravu kada smo govorili o tome, o osnovnim školama u stavu 1. Šta piše? Zaposleni u školi ostvaruju pravo na štrajk u skladu sa zakonom, ovim zakonom. Kojim prvim zakonom? Zakonom o radu, ovim zakonom i zakonom kojim se uređuje štrajk. Da li je smešno pomisliti da se vi pozivate na zakon koji nije donet? Naravno da nije. Zakon postoji. Gospodin Palalić vam je objasnio da smo mi nasledili taj zakon iz savezne države i da je taj zakon potpuno u skladu sa mnogim stvarima koje ste vi napisali i ne možemo da zaboravimo da ga imate. Ako ga nemate, ako vi ne znate da on postoji, mi vas upućujemo, pogledajte, i onda će vam biti jasno. Dakle, vi u stavu 1. konstatujete da postoji i Zakon o štrajku, konstatujete da postoji Zakon o radu koji reguliše pitanje štrajka i konstatujete ovo kao treći zakon koji se odnosi na istu oblast. Da li je potrebno da tri zakona u državi Srbiji uređuju istu oblast, kao što je štrajk prosvetnih radnika? Da li je moguće? Nije moguće. Jedan zakon to uređuje. Molila bih vas da pogledate kako izgleda pravni sistem Srbije u tom delu. Ponovo insistiram da članovima koji regulišu štrajk zaposlenih nije mesto u ovim zakonima. To regulišu drugi zakoni. Upućujem vas da ozbiljno razmislite da ste napravili pogrešku kada niste prihvatili naše amandmane da se brišu čl. 77. i 78. u osnovnom zakonu. Gospodine Kostiću, nateraćete me, vrteći glavom, da ja zaista pokrenem pred Ustavnim sudom ovo pitanje, a to ću jako rado pokrenuti. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Donka Banović. Izvolite. (Donka Banović, s mesta: Ja ću na sledeći amandman.) Dobro. Hvala. Da li neko želi reč povodom ovog amandmana? (Ne) Na član 91. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima Donka Banović. Izvolite.
Ovo su u stvari dva člana koja regulišu štrajk zaposlenih u srednjim školama. Ako je u nečemu Ministarstvo prosvete dosledno i da vodi računa da se u svakom zakonu, od onog krovnog pa ovim drugim sektorskim zakonima, ako je u nečemu dosledno, u ukidanju prava na štrajk prosvetnim radnicima. Sad se verovatno neko buni - kako u ukidanju? Imamo mi ovde neku proceduru, minimum procesa rada, itd, to je ukidanje prava i izdvaja prosvetne radnike od svih ostalih radnika u Srbiji, čak i u Evropi, osim, rekli smo, ovih u Crnoj Gori, jer oni imaju takav minimum rada. Dakle, prosvetni radnici nemaju pravo na štrajk, kako imaju pravo i ostali zaposleni. Idete dotle, to je jako opasan član, gde se daje pravo direktoru da ukoliko zaposleni ne ispoštuje sve ove zakonske odredbe, da može da mu uruči rešenje o prestanku radnog odnosa. Kada sam govorila o osnovnom obrazovanju, govorila sam o tome da kada prosvetari štrajkuju, nije to uvek i nije samo zbog toga što su im plate kakve jesu, nego mnogo puta se organizuju protesti, iskazuje se protest i protiv uslova rada, nedostatka stručnog usavršavanja i zbog mnogih drugih razloga. Ovim se bojim da ućutkujemo možda i najpametniji deo stanovništva Srbije.
Hvala. Na član 93. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 93. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga, Arpad Fremond i Zoltan Pek. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Elvira Kovač. Izvolite.
Zahvaljujem poštovana potpredsednice. Gospodine ministre, dame i gospodo saradnici, narodni poslanici, vrlo slično kao kod prethodnog Predloga zakona o osnovnom obrazovanju i vaspitanju, na ovaj predlog zakona o srednjem obrazovanju i vaspitanju, poslanička grupa SVM je podnela nekoliko amandmana. Ovo je poslednji na ovaj predlog zakona i skoro da je identičan, odnosno,ovaj član 93. se odnosi na poveravanje poslova državne uprave AP. Isto kao i kod prethodnog zakona, ovde smo predložili dodavanje davanja saglasnosti na izvođenje dvojezične nastave na teritoriji AP Vojvodine. Zašto? Smatramo da već zbog postojećih projekata koji se tiču dvojezične nastave, a ostvaruju se na teritoriji AP Vojvodine, a i radi bolje i efikasnije komunikacije raznih ustanova, upravo na teritoriji AP Vojvodine, gde bi bilo celishodnije, svrsishodnije, bolje, poveriti izvršavanje ovih poslova organu AP Vojvodine, konkretno pokrajinskom sekretarijatu za obrazovanje. Molimo da, ukoliko je još moguće, razmislite o prihvatanju ovog, a i ostalih četiri amandmana koji se uglavnom baziraju na prava pripadnika nacionalnih manjina, na obrazovanju na svom maternjem jeziku, a ne da biraju između dvojezičnog obrazovanja i obrazovanja na maternjem jeziku, kao i da oni koji već u srednjim školama uče na srpskom, ipak imaju pravo za izborni predmet, maternji jezik sa elementima nacionalne kulture, kako bi bili motivisani, jer možda ta deca između 15 i 19 godina ne shvataju koliko će im kasnije u životu značiti da poznaju svoj maternji jezik, istoriju, elemente kulture. Sada samo gledaju na to da im treba ocena za dobar prosek, pa ih ne motiviše da ovaj predmet bude fakultativni. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 94. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić Marković i Aleksandar Pejčić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 94. amandman je podnela narodni poslanik Jovana Mehandžić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predlog zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O OBRAZOVANjU ODRASLIH Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Donka Banović, Milica Vojić Marković, Aleksandar Pejčić, Nataša Mićić, mr Svetislava Bulajić, Radmila Gerov, Miljenko Dereta, dr Žarko Korać, Ljubica Milošević, Slobodan Vučković, Slobodan Jeremić, Snežana Stojanović Plavšić, Nebojša Zelenović, Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik, Dragan Andrić, Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga, Arpad Fremond, Zoltan Pek i Ollgica Batić, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Primili ste izveštaje Odbora za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić Marković i Aleksandar Pejčić. Vlada i resorni odbor prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić. Vlada i resorni odbor prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Mićić, mr Svetislava Bulajić, Radmila Gerov, Miljenko Dereta i dr Žarko Korać. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Vlada i resorni Odbor nisuprihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić Marković. Vlada i resorni Odbor nisuprihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković.
U članu 4. koji se odnosi na ciljeve obrazovanja odraslih, mi smo u stavu jedan dodali novu tačku 3. koja glasi: "promovisanje značaja celoživotnog učenja". Sama reč koju ste upotrebili u članu 3, celoživotnost, je meni potpuno nepoznata, ali u redu. To ste prihvatili i mogu da ispravim, ali celoživotno učenje može da stoji. Predvideli smo i tačku 4. koja glasi: "kontinuirano stručno usavršavanje". To su stvari o kojima zaista treba da se razmisli kada su u pitanju ciljevi obrazovanja odraslih i ne vidim šta je sporno da se to prihvati, s obzirom da je potpuno u skladu sa onim što vi kažete, da su principi obrazovanja odraslih u članu 3. Ovo što smo naveli i ovo što ste vi tražili je u skladu. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslaniciLjubica Milošević, Slobodan Veličković i Slobodan Jeremić. Vlada nijeprihvatila amandman. Odbora za obrazovanje nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo nije prihvatio amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman, sa ispravkom,u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Ljubica Milošević. Izvolite.
Hvala. Gospođo potpredsednice, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, moje kolege i ja smo podneli ovaj amandman na član 9. Obrazloženjem koje smo dobili nismo zadovoljni iz razloga što je prihvaćeno obrazloženje druge poslaničke grupe, odnosno koleginice koju izuzetno cenim, ali smatram da je tu napravljena jedna greška, da je naš amandman omalovažen u odnosu na drugu poslaničku grupu. "Amandman se ne prihvata iz razloga što je prihvaćen amandman na član 9. Predloga zakona narodnog poslanika Donke Banović, koji ima istu suštinu, a preciznu formulaciju". Mislim da je ovde Vlada imala u vidu najverovatnije poslanike koji su poznatiji u ovom domu, odnosno koji duže rade, a mi smo mlađi poslanici i pretpostavljam da je to bio jedan od razloga zbog čega naš amandman, odnosno obrazloženje nije prihvaćeno. Molim predstavnike Ministarstva i Vladu da još jednom razmotre ovaj naš predlog amandmana sa datim obrazloženjem u ispravci. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Donka Banović. Izvolite.
Javila sam se da govorim o nekom od amandmana, nisam da napravim repliku, ali hajde. Sad imam čak i pravo.
Ne, nisam vam dala pravo na repliku. Možete da govorite samo o ovom amandmanu.
Sada ćete mi dati pravo na repliku, zato što je koleginica rekla imenom i prezimenom – Donka Banović.
Dobro. Izvolite.
Draga koleginice, ako će biti sada da je ovde neka vrsta protekcije, onda će to biti prvi put. Obično ako je amandman iz opozicije, onda taj amandman bude skrajnut, a prihvati se amandman poslanika koji podržava Vladu. Mislim da je Ministarstvo procenilo da je neka formulacija bila preciznija i da su to prihvatili, a ne zato što je neko poznat i nepoznat. To nema nikakve veze. Vi ste mnogo važniji poslanik, jer podržavate ovu Vladu, od nekoga ko je u opoziciji.
Gospođo Banović, dala sam vam pravo na repliku, ali moram priznati, koliko sam shvatila, gospođa Milošević se nije uvredljivo izrazila o vama. Dakle, ona je samo komentarisala zašto njihov amandman nije prihvaćen. Naravno, vama je svima jasno da ova dva amandmana, koja su različita sama po sebi, ne mogu oba da budu prihvaćena. Dakle, može da bude prihvaćen samo jedan amandman, a to je u ovom slučaju amandman Donke Banović. Da li još neko želi reč povodom ovog amandmana? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić Marković. Vlada i resorni Odbor nisuprihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, u članu 9. se govori o upotrebi jezika i kaže da obrazovanje odraslih se ostvaruje na srpskom jeziku. Za pripadnike nacionalnih manjina obrazovanje odraslih se ostvaruje na maternjem jeziku, odnosno dvojezično ako se za to opredeli prilikom upisa u program najmanje 50% polaznika ili kandidata. Sad, ponovo se govori o pripadniku nacionalne manjine, ali se ne kaže šta će se dogoditi kada se obrazovanje odraslih ostvaruje na jeziku i pismu nacionalne manjine, a organizator mora da organizuje i polaznike i kandidate za nastavu srpskog jezika. Predlažemo da to bude novi stav 4. koji glasi: "Kada se obrazovanje odraslih ostvaruje na jeziku i pismu nacionalne manjine, organizator aktivnosti je u obavezi da za polaznike i kandidate organizuje nastavu srpskog jezika". Gospođa Banović je, govoreći o Zakonu o osnovnom obrazovanju, rekla jedan primer iz Stare Moravice. Ne bih da pominjem drugi primer, zaista je ružno, zato što bi rekli da pripadnik većinskog naroda pokušava da uskrati prava nacionalnim manjinama. Apsolutno ne. Nacionalne manjine, što se tiče DSS, treba da imaju sva prava, ali i pripadnici većinskog naroda su u nekim delovima ove zemlje manjina i potrebno je da i oni imaju mogućnost da se školuju na svom jeziku. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Vlada i resorni Odborprihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Snežana Stojanović Plavšić. Vlada i resorni Odbor nisuprihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Nebojša Zelenović. Vlada i resorni Odbor nisuprihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić Marković i Aleksandar Pejčić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stošić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? Na član 15. amandmanje podnela narodna poslanica Donka Banović. Vlada i resorni odbor prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Na član 15. amandmanje podnela narodna poslanica Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, član 15. se odnosi na savete za obrazovanje odraslih i u stavu 1. se kaže da onda jedinice lokalne samouprave da ih osnivaju radi efikasnijeg praćenja i ostvarivanja obrazovanja odraslih i sada u stavu 3. se govori ko treba da čini ovaj savet i vi ste predložili da to budu predstavnici jedinica lokalnih samouprava, organizacije nadležne za posao zapošljavanja u lokalnoj samoupravi, poslodavci, sindikati i udruženja. Kako imamo jako mnogo lokalnih samouprava u kojima ima i drugih problema, malo smo proširili sastav, pa smo pored vaših predloženih članova predložili – savet čine predstavnici jedinice lokalne samouprave nadležni za poslove obrazovanja i zapošljavanja, opštinski prosvetni inspektor, poverenik za izbeglice i raseljena lica, predstavnici poslodavaca, sindikata i udruženja građana kao i predstavnici interresorne komisije. Zaboravili ste da treba da uključimo i ovu grupu ljudi. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? Na član 17. amandmanje podnela narodna poslanica Snežana Stojanović Plavšić. Vlada i resorni odbor prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Na član 18. amandmanje podnela narodna poslanica Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? Na član 18. amandmanje podnela narodna poslanica Donka Banović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? Izvolite gospođo Banović.
Izvinite, nešto sa jedinicama nije u redu, a i vi mnogo brzo čitate, ne možemo da vas pratimo. Član 18 govori o postupku za izdavanje odobrenja organizaciji koja će se baviti obrazovanjem odraslih odnosno to je organizator aktivnosti obrazovanja odraslih, negde se čak zove i javno priznati organizator obrazovanja odraslih, pri dnu je stav, možda sedmi, osmi, gde se kaže da će se o zahtevu za izdavanje odobrenja, na osnovu nalaza prosvetnog inspektora, odlučuje ministar u roku od tri meseca od dana podnošenja zahteva. To ne izgleda kao neki naročito dug rok, dakle, od trenutka kada se podnese zahtev za to da neka organizacija dobije da je javno priznati organizator aktivnosti i obrazovanja odraslih pa do trenutka kada se dobije odobrenje od tri meseca i nije tako dugo. Međutim, to je jedan složen postupak. Šta smo mi uradili odnosno ja ovim amandmanom, to je da sam svaki korak u tom postupku, dala rok od mesec dana, pa Zavod za unapređivanje obrazovanja i vaspitanja dostavlja ministru mišljenje u roku od mesec dana. Oni su karika u tom postupku, pa sledeće – prosvetni inspektor ministarstva dostavlja ministarstvu nalaz o ispunjenosti svih tih ostalih uslova za izdavanje odobrenja, opet u roku od mesec dana i ministar, kada dobije sve ove nalaze ima rok mesec dana da potpiše odobrenje. Vi to niste prihvatili a ja sam se takođe nosila idejom da vrlo često, bez obzira što u zakonu piše tri meseca za neko odobrenje to bude mnogo duže, a onda se ne može, ne govorim sada o ovome, ovo je nov zakon i nova delatnost, ali onda ne možete da utvrditi koja karika u sistemu nije odradila svoj posao na vreme. Tako da ovim razlaganjem i davanjem po mesec dana svakom u tom postupku se prosto može utvrditi, to će i vama biti od koristi da znate ko u tom lancu nije na vreme uradio svoj posao. hvala.
Na član 19. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović, Milica Vojić Marković i Aleksandar Pejčić. Vlada i resorni odbor prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona? Na član 20. amandman su zajedno podnele narodna poslanica Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? Narodna poslanica Milica Vojić Marković. Izvolite.
Hvala gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre ceo dan vas oslovljavam, ali da razjasnimo. Mi na član 19. imamo dva amandmana. Jedan je prihvaćen, jedan nije. Taj koji nije prihvaćen smo branili, a ovaj koji je prihvaćen smo želeli da čujemo da je prihvaćen, jer se prosto nije pojavio. U članu 20. imamo ostvarivanje obrazovanja odraslih, vi kažete kako se može ostvarivati obrazovanje odraslih – putem predavanja, obuka, kurseva, seminara, radionica, tribina, savetovanja i drugih oblika učenja i obrazovanja. Smatramo da su tribine mesto gde se zaista ne može na takav način govoriti o obrazovanju i zato smatramo da ta tribina treba da izostane iz ovog stava 1. Sve druge oblike učenja i obrazovanja možemo da prihvatimo i oni jesu jedan od načina. Tribina svakako nije način obrazovanja, jeste informisanja, ali ne i obrazovanja. Mislim da govorim o obrazovanju. Kod stava 2. brišemo ove reči – dopisno konsultativnom nastavom, obrazovanje odraslih može se izvoditi dopisno konsultativnom nastavom. Jeste ovo era informatičke pismenosti, ali stvarno još i da ne vidite čoveka i da ne pomognete, ovde se radi o onima koji imaju potrebu za konsultacijama lične prirode. Radi se sa ljudima kojima treba podrška na razne načine i mislim da je ovo predviđeno za ljude koji mogu da samostalno rade stvari. Ovim ljudima je potrebna pomoć da napreduju i pomoć sa svih strana. Mislim da je tu lični kontakt mnogo potrebniji. Na kraju, kod stava 3. predvideli ste ko ostvaruje obrazovni program, pa kažete – izvođači programa obrazovanja, odrasli, nastavnik, predavač, trener, voditelj, instruktor i drugo. Ne znam za voditelja šta bi trebao da radi u ovom sistemu. Mi smo – voditelj zamenili rečima – nastavnik praktične nastave. Mislimo da je on mnogo potrebniji ovde nego reč – voditelj. Voditelj je jedna univerzalna reč koja znači da neko nekog vodi. Grčki bi rekli pedagog, ali ne znam kako bi ovde mogli da stavite tog voditelja. Šta taj voditelj treba da radi? Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 20. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Slobodan Jeremić, Ljubica Milošević i Slobodan Veličković. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo nije prihvatio amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Slobodan Jeremić.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministre, članovi ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo hteli samo ovde da pridodamo na ove potrebne subjekte koji učestvuju u procesu obrazovanja starijih, još - - i drugi stručni saradnici pod tačkom 5. u skladu sa posebnim zakonom. Ovo nas je navelo zato što ubrzani razvoj celokupnog društva, nauke, tehnologije i svega ostalog koji nas navodi da damo u zakonu mogućnost da se šire sagledaju primene onih ljudi koji mogu doprineti bržem i celishodnijem razvoju kompletne, pa i same spoznaje kod starih ljudi. Zato smo intervenisali sa ovom tačkom i žao nam je ako ne bude prihvaćena. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 21. amandman je podnela narodna poslanica Snežana Stojanović Plavšić. Vlada i resorni odbor su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 22. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković zajedno su podnele amandman sa ispravkom kojim su predložile dodavanje novog naslova i novog člana 27a. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Donka Banović.
Ovo je jedan predlog za potpuno novi član, koji govori o detaljnijoj organizaciji, odnosno organizovanju praktičnog rada. Član glasi – programi obrazovanja koji se organizuju kroz praktičan rad mogu se ostvariti kod drugih pravnih lica i preduzetnika ako se praktični rad izvodi u objektima koji ne pripadaju javnom priznatom organizatoru aktivnosti, međusobna prava i obaveze između organizatora aktivnosti i pravnog lica ili preduzetnika kod koga se izvodi praktični rad, uređuje se ugovorom. Stvarno sam mislila da ćete prihvatiti ovaj amandman zato što on malo bolje reguliše odnos između organizatora aktivnosti, obrazovanja odraslih, a tu imamo i dokvalifikacije i prekvalifikacije i druge vidove, gde je praksa i praktičan rad praktično osnov ovoga, tako da tako ne uređeno zakonom, odnos između onoga kod koga se obavlja praksa i organizatora aktivnosti koji može da nema ništa, dakle, ne mora da ima radionice za obavljanje prakse, po meni je trebalo da uredite i zakonom.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 29. amandman sa ispravkom zajedno su podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 33. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 35. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 40. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 40. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga, Arpad Fremond i Zoltan Pek. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Elvira Kovač.
Zahvaljujem. Gospodine ministre, saradnici, dame i gospodo narodni poslanici, najpre moram ponovo da naglasim, kao što sam to učinila u raspravi u načelu, da je izuzetno značajno što donosimo Zakon o obrazovanju odraslih i što se pored formalnog učenja priznaje i neformalno obrazovanje i neformalno učenje, što je izuzetno značajno. Poslanička grupa SVM je na ovaj predlog zakona podnela dva amandmana. Trudiću se da vrlo kratko obrazložim sada i drugi, ali da krenemo od ovog prvog. Ovaj amandman na član 40. se odnosi na izdavanje javne isprave i uverenja i postojeći stavovi 1. i 2. su potpuno u redu. Stav 1. kaže da se javne isprave i uverenja izdaju ćiriličnim pismom, odnosno latiničnim pismom u skladu sa zakonom, dok je u postojećem predloženom stavu 2. naglašeno da ukoliko se obrazovanje odraslih ili postupak priznavanja prethodnog učenja sprovodi na jeziku nacionalne manjine, da se u tom slučaju ove javne isprave ili uverenja izdaju na tom jeziku. Pokušali smo da učinimo jedan korak dalje i da predložimo između ova dva postojeća stava jedan drugi stav 2. u kome tražimo da se javne isprave, odnosno uverenja mogu izdati dvojezično, na srpskom jeziku i na jeziku i na pismu nacionalne manjine, odnosno na stranom jeziku, u skladu sa zakonom, a to se ne odnosi na to da se obrazovanje odraslih odvija na jeziku nacionalne manjine, već na srpskom. Ja sam na Odboru za obrazovanje čula obrazloženje nekih od vaših saradnika, gospodine ministre, ali one su tada rekle da to ne može ovako da se prihvati zbog stranog jezika. Da li onda može da se da ispravka, pa da se prihvati dvojezično? Za to sam jedino bila uskraćena. Drugi amandman koji smo podneli na ovaj predlog zakona je na član 65. i on se ponovo odnosi, verovali ili ne, na poveravanje poslova državne uprave autonomnoj pokrajini. Mi smo tu predložili više poslova koji bi mogli da se povere adekvatnim organima AP Vojvodine. Ono što je najznačajnije, tražili smo da se Pedagoškom zavodu Vojvodine poveri posao vezan za sprovođenje postupka priznavanja prethodnog učenja na teritoriji AP Vojvodine, ali nažalost, vi ste to odbili. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 42. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 43. amandman je podnela narodna poslanica Snežana Stojanović Plavšić. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 43. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić Marković i Aleksandar Pejčić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 45. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković.
Hvala. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, član 45. ovog zakona se odnosi na programe formalnog osnovnog obrazovanja odraslih i mi smo intervenisali na stav 5, gde vi govorite o broju odraslih u grupi, odnosno u odeljenju, pa kažete – broj odraslih u odeljenju, odnosno u grupi ne može biti manji od 15 ni veći od 20. Mi smatramo da su to velike grupe. Tu treba uložiti veliki napor, veliku podršku i smatramo da te grupe ne treba da budu manje od 10 osoba, a veće od 15. To ne predlažemo zato što smo iz opozicije, pa sad znamo da je ekonomska situacija teška, pa to ne možete ispuniti, nego zato što je to zaista nemoguće i pedagoški principi i norme o kojima se danas ovde i te kako govori, zaista su takvi da je ovo velika grupa i da je potrebno smanjiti i taj minimalni i maksimalni broj. Hvala.
Hvala. Narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković zajedno su podnele amandman kojim se predlaže dodavanje novog naslova i novog člana 48a. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Donka Banović.
Ovo je predlog da na neki način, opet, regulišete jednu neregulisanu oblast, kada je u pitanju upis kandidata i polaznika za programe obrazovanja odraslih. Dakle, naslov je oglašavanje upisa kandidata i to bi bio novi član 48a. Upisivanje polaznika obrazovanja vrši se na osnovu oglasa koji objavljuje javno priznati organizator obrazovanja, odnosno nakon što organizacija dobije odobrenje od Ministarstva da može biti organizator obrazovanja. Taj oglas mora da sadrži uslove za upis u određeni program i broj polaznika, odnosno koliko je ograničenje, mada je ono i ovim zakonom propisano kolika jedna grupa može biti, ali može da bude više grupa za određeni program. Dakle, broj polaznika, u skladu sa programom obrazovanja i odobrenje da je organizator zaista i dobio odobrenje od Ministarstva za organizaciju aktivnosti.
Hvala. Na član 49. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić Marković i Aleksandar Pejčić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković. Izvolite.
Hvala. Ovo me danas podseća na jednu scenu iz filma "Lajanje na zvezde", ko će se prvi pomeriti. Danas, iz poslaničke grupe DSS, sa ove strane pokušavamo da vas ubedimo da more stvari koje ste napisali u zakonima ima problem i da treba popraviti, ali sa druge strane, nailazimo na zid ćutanja, vi tvrdo stojite na vašim pozicijama. Malo je to prihvaćenih, moja koleginica dobacuje. Malo je to prihvaćenih, od 140 amandmana prihvatili su nam 18, to je malo. Ovaj član 49. se odnosi na, verovali ili ne, izvođače programa obrazovanja odraslih. Zaista se malo teže snalazim sa ovim novim zanimanjima i funkcijama. Zamislite, sada imamo i izvođače programa. Nije postojala ni jedna druga reč da se koristi reč izvođač, nego se koristi upravo ona. U stavu 3. vi navodite ko su svi ti izvođači, pa kažete, to su između ostalog, ponovo onaj voditelj, koga smo već intervenisali. Mi smo smatrali da je nastavnik praktične nastave mnogo prihvatljivije rešenje i više potreban ovom procesu, nego što je voditelj. Konačno, stvarno bih molila da mi neko objasni šta je voditelj, šta je njegova funkcija, šta on radi i gde on to vodi i koga vodi? Hvala.
Hvala. Na član 50. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 57. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 64. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 65. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga, Arpad Fremond i Zoltan Pek. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O OSNOVAMA SISTEMA OBRAZOVANjA I VASPITANjA Primili ste amandmane koje su na predlog zakona podneli narodni poslanici: Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik, Dragan Andrić, Milica Vojić Marković, Donka Banović, Aleksandar Pejčić, Radoslav Komlenović, Slobodan Veličković, Slobodan Jeremić, Ljubica Milošević, Riza Halimi, Srđan Šajn, Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga, Arpad Fremond, Zoltan Pek, Olgica Batić, Neđo Jovanović, Miletić Mihajlović, Dušan Obradović, Ljiljana Lučić, Judita Popović, Nataša Mićić, mr Svetislava Bulajić, Radmila Gerov, Miljenko Dereta, dr Žarko Korać, Stefana Miladinović, Zlata Đerić, Gordana Čomić, Jovana Mehandžić, Dušan Petrović, Sanja Čeković, Miodrag Đidić, Boško Ristić, Milovan Marković, Nebojša Zelenović, prof. dr Miodrag Stojković, prof. dr Janko Veselinović, Borislav Stefanović, Balša Božović, Vladimir Gordić i Nataša Vučković, kao i amandmane Odbora za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo. Primili ste izveštaje Odbora za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, na osnovu člana 163. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, odbacio je, kao nepotpune, amandmane na članove 7, 10. i 17. Predloga zakona, koje su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Odbačeni amandmani ne mogu biti predmet rasprave i o njima se ne glasa – član 163. stav 4. Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Nataša Vučković, zajedno narodne poslanice Gordana Čomić i Jovana Mehandžić i zajedno narodni poslanici Dušan Petrović, Sanja Čeković, Miodrag Đidić, Boško Ristić, Milovan Marković i Nebojša Zelenović. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Samo da dodam opasku kako može kada se razumemo. Važno je zbog javnosti, jer je moje duboko uverenje da naša rasprava služi isključivo tome da ljudi koji nas gledaju, koji će pratiti stenogramske beleške na sajtu – Otvoreni parlament, ili na Skupštini Srbije, internet sajtu naše Narodne skupštine Republike Srbije, da im objasnimo šta je ono što će u pojedinim članovima zakona proizvesti promene u njihovom životu. To je svrha našeg razgovora, po meni i jedina. Zato mi je važno da kažem da je predlagač prihvatio amandmane kojima se vraća, da kažem, uklanja brisanje dela teksta u članu 1. Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, bez prepreke za promene, nastavljanje i upotpunjavanje obrazovanja i obrazovanja tokom celog života. To je odlična poruka, jer je potpuno nebitno koji je motiv bio da se ova izmena predloži kao brisanje. Potpuno je nebitno koliko je nas poslanika to uočilo i dalo amandman u istovetnom tekstu. Bitna je poruka kako će taj član izgledati ubuduće, a to je da je celo životno učenje ono što mi smatramo vrednošću. Hvala vam za prihvatanje mog amandmana i mojim kolegama i drugima koji su uočili da je to potrebno u ovom zakonu izbrisati.
Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Nataša Mićić, mr Svetislava Bulajić, Radmila Gerov, Miljenko Dereta i dr Žarko Korać. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima mr Svetislava Bulajić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Uvaženi predsedavajući, gospodine ministre i članovi tima, javljam se ne samo zbog toga što je amandman odbijen, što i nije tako čudno, obzirom na to da nailazimo na malo razumevanja, ali i zbog toga što se čini da naša obrazloženja, za to još juče intervenisala, ne čitate ili propuštate da ih čitate. Razumem da je veliki broj amandmana u pitanju, ali mislim da nije u redu. Prema obrazloženju zašto se ovo odbija, vidi se da ne uvažavate naše argumente, pa makar na njih da odgovorite. Mi smo tražili amandman u smislu da se uvedu organizacija i šire društvene sredine eksplicitno i organizacije civilnog društva. To smo uradili namerno, da to ne bi više bio formalni izgovor onih koji tu saradnju ne žele, ne aludirajući na to da te saradnje nema. Naprotiv, smatramo da te saradnje ima. Zato ne vidimo razlog da se ovakav amandman ne prihvati, tim pre što apsolutno i to u obrazloženju i kažemo. Tumačenje te sintagme - šira društvena sredina često proizvoljno, nedovoljno, precizno i ne vidimo razlog da se ovo ne usvoji. Naročito u 2. stavu na koji ste se potpuno oglušili jer je i to deo amandman, niste uopšte odreagovali. Dakle, tražili smo da se pridev - kvalitetno, kada je u pitanju vrednovanje pojedinih predškolskih ustanova ovde izuzme, ne samo što je to vrednosni sud koji deli predškolske ustanove na kvalitetne i nekvalitetne, što dozvoljavam da može da postoji, nego nema kriterijuma za kategorizaciju i bez takvih kriterijuma je vrlo teško postići. Zbog toga vas molim da još jednom razmislite, makar u ovom prvom delu, hajde u ovom drugom ako vam se čini da nije za vas prihvatljivo, da naš amandman prihvatite.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Komlenović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo nisu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Nataša Mićić, magistar Svetislava Bulajić, Radmila Gerov, Miljenko Dereta, dr Žarko Korać. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo nisu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandmane su u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Nataša Vučković, zajedno narodne poslanice Gordana Čomić i Jovana Mehandžić i zajedno narodni poslanici Dušan Petrović, Sanja Čeković, Miodrag Đidić, Boško Ristić, Milovan Marković i Nebojša Zelenović. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Ovo je druga dobra vest i drugih dva minuta koje ću iskoristiti u pokušaju da u ime svoje koleginice Jovane Mehandžić i pretpostavljam u ime drugih kolega izrazim zadovoljstvo što je ovaj amandman prihvaćen. Naime, o čemu se radi? Naša intervencija je bila da se izmeni predložena izmena Predloga zakona o osnovnom sistemu obrazovanja i vaspitanja tako što je tekst – ravnopravnost, tolerancija i uvažavanje razlika predlogom koji je bio predmet našeg interesovanja tekst – samo ravnopravnost i tolerancije. Naš predlog da se ne oduzima sintagma – uvažavanja razlike, smatramo da je razuman i drago nam je da će ostati ovaj član onakav kakav je bio u prethodnom tekstu zakona.
Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo nisu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman suzajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Aleksandar Pejčić. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman suzajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Nataša Mićić, mr Svetislava Bulajić, Radmila Gerov, Miljenko Dereta i dr Žarko Korać. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo, prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Donka Banović, zajedno narodni poslanici Balša Božović i Vladimir Gordić i zajedno narodni poslanici Dušan Petrović, Sanja Čeković, Miodrag Đidić, Boško Ristić, Milovan Marković i Nebojša Zelenović. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo nisu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Vladimir Gordić.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, ovaj amandman smo predložili iz razloga jer se ovom izmenom Zakona od osnovnih nadležnosti Nacionalnog prosvetnog saveta ukida, a to je objašnjeno kao da se povećava efikasnost cele ove procedure. Ta nadležnost jeste da Nacionalni prosvetni savet predlaže ministru odobravanje udžbenika i nastavnih sredstava. Međutim, mi smo mišljenja da se može dobiti efikasnost ali se gubi na transparentnosti celog postupka. Naime, cela nadležnost se sa Nacionalnog prosvetnog saveta, koji je jedno stručno i nezavisno telo sastavljeno od naših najeminentnijih akademika i profesora sa svih univerziteta i fakulteta, prenosi na Zavod za unapređenje i obrazovanje vaspitanja koji je do sada učestvovao u celom ovom procesu u tom stručnom delu, kroz Centar za razvoj programa i udžbenika, gde se vršila priprema standarda kvaliteta udžbenika i nastavnih sredstava, priprema plana udžbenika i davanje stručne ocene udžbenika. Jedan od argumenata koji ste naveli jeste da nema dovoljno nezavisnih eksperata koji nisu u sukobu interesa, a ove stručne stvari su se radile na ovom nivou i zato smatramo da bi trebali usvojiti ovaj amandman jer će na taj način biti transparentnost celog postupka odobravanja udžbenika i nastavnih sredstava daleko izraženija ako u celoj proceduri kao kontrolni organ ostane i Nacionalni prosvetni savet. Hvala.
Na član 5. amandman su zajedno podneli su narodni poslanici Judita Popović, Nataša Mićić, mr Svetislava Bulajić, Radmila Gerov, Miljenko Dereta i dr Žarko Korać. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo nisu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica mr Svetislava Bulajić.
Zahvaljujem predsedavajući. Javljamo se po istom pitanju kao i prethodni govornik i istog smo mišljenja i sa istim smo objašnjenjem odbijeni. Dakle, smatramo da je nedopustivo da dolazi do smanjenja nadležnosti Nacionalnog prosvetnog saveta, odnosno da se istovremeno čine odgovornim nekoliko aktera uključujući i Savet za stručno obrazovanje i Zavod za unapređenje obrazovanja i vaspitanja jer je usklađivanje postupanja u ovom smislu preduslov uspešnog rada. Nije samo u pitanju transparentnost nego pre svega ono na čemu najviše insistiramo kvalitet i standardi kvaliteta i budući da sam jedan od autora udžbenika za srednjoškolsko obrazovanje mislim da sam i sama kao autor na neki način zainteresovana za kvalitet pre svega, a ne brzinu i efikasnost. I ovako i onako procedura traje nekada i više nego što je potrebno. U tom smislu i naš apel i apel drugih poslanika koji su prepoznali ovaj problem je da o tome još jednom razmislite i da pokušate da u danu za glasanje promenite svoj stav. Zahvaljujem.
Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić Marković. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo, nisu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandmanje podneo narodni poslanik Riza Halimi. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo nisu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Riza Halimi.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo iz Ministarstva, gospodine ministre, amandmanom sam predložio da u članu 14. u okviru nadležnosti Nacionalnog prosvetnog saveta izvrši dopuna novom tačkom koja bi glasila – obezbeđuje konsultacije i pribavlja mišljenja nacionalnih saveta nacionalnih manjina za pitanja obrazovanja od posebnog interesa nacionalne manjine, što mislim da je daleko afirmativnije za nacionalne manjine nego postojeća formulacija tačke 10. ovog člana u kojoj je predviđena konsultacija i pribavljanje mišljenja od predstavnika relevantnih društveno marginalizovanih grupa. Mislim da je predlog daleko adekvatniji nego postojeće rešenje. S druge strane, obrazloženje za ne prihvatanje amandmana nije razumljivo. Pored ostalog, upravo navedeno staranje o pitanjima od posebnog interesa za nacionalne manjine, kroz strukture Nacionalnog prosvetnog saveta, je bar do sada sasvim nedovoljno, zapravo i nevidljivo. Prvo, praksa pokazuje da samo jedan predstavnik iz reda nacionalnih manjina sa liste kandidata, koju zajednički podnose saveti nacionalnih manjina, je sasvim nedovoljna. Devetnaest nacionalni saveta, 19 različitih problematika sa svim svojim specifičnostima i praksa dosadašnjeg našeg predstavnika je po meni nedovoljna, uopšte neuspešna. Nije se uspelo u onom konceptu koji je postavljen na početku. Zatim, imali smo, takođe, u ovom zakonu koji smo 2009. godine prvi put u Skupštini usvojili, u članu 12. stav 6. je bilo predviđeno formiranje stalnih komisija koje bi se bavile sa tim specifičnim problemima školstva nacionalnih manjina, a što nije nažalost do sada oživljeno i ostvareno. Mislim da bi ojačanjem preko ove nadležnosti, na ovaj način, ta zaduženja koja ima Nacionalni prosvetni savet, po mojoj logici, mogla da pomognu da se to ojača, da efikasnije u narednom periodu to pitanje bude rešeno. Danas je ovde bilo dosta interesantnih ideja, po meni apsolutno neprihvatljivih, da onaj nacionalni savet koji ima više novca, treba da ima i više prava i osnivačkih, a oni koji nemaju prava, oni treba da se pomire. Ako nemaju para, zašto da imaju kompentencije? Sa druge strane, kaže se – ako 100% Vlada finansira škole i ove ustanove na jezicima manjina, zašto bi onda Vlada 50% prenela nacionalnim savetima? Sad postavljam pitanje – da li, kao što je Vlada najviši izvršni organ ove države, lokalne samouprave ne shvatamo ili ne tretiramo i nacionalne savete nacionalnih manjina u toj ravni, da je lobi ove države koji rešava specifične probleme građana ove države? Ako to shvatamo, otkud onda ideja da bi oni morali da plate, da nabave negde novac pa da steknu neko takvo pravo. Mislim da oni koji nisu, kada je usvojen ovaj zakon, shvatali suštinu rešavanja specifičnih problema … (Predsedavajući: Gospodine Halimi, vratite se na amandman, molim vas.) Mislim da je suština upravo, po amandmanu upravo pokušavam, da se ojača uloga nacionalnog saveta, a ne da se devalvira, jer nacionalni savet je samo partner Vlade i lokalnih vlasti. On sam ne može baš ni jednu odredbu, ono što je zakon za nacionalne savete predvideo, da ostvari ako se u praksi ne stvori atmosfera partnerstva sa ova dva nivoa vlasti. U praksi imamo takvih problema, pre svega, sa lokalnim vlastima, ali ponekad imamo i daljih mogućih zakonskih vakuuma i onda adekvatno tome i ne reagovanje … (Predsedavajući: Vreme, gospodine Halimi.) Mislim da imam pet minuta. (Predsedavajući: Pet minuta i 14 sekundi.) I ona dva minuta? (Predsedavajući: Da, ali se vratite na temu, molim vas.) Da, apsolutno. Ja i onako retko, gospodine predsedavajući, ovde govorim. Znate koliko smo redukovani mi samostalni poslanici, strpite se malo. Znači, suština je ovde, mi smo dali nacionalnim savetima previše kompetencija, pa se bojimo da će većinski narod od toga da ima gubitka. Po meni je suština kako da ostvarimo u praksi ono što smo idejno usvajanjem ovog zakona u to vreme zamislili. I naravno da treba tu i tamo da se neke stvari kompletiraju, da ne bude vakuuma, da ono što je zamišljeno, kao ideja, da nova ustanova reši specifične probleme koje do tada niko nije rešavao. O problemima u prosveti u Preševu, Bujanovcu na albanskom jeziku Ministarstvo ranije nije imalo ni najelementarniju predstavu. Sada se radi na tome. Postaje postepeno nacionalni savet partner ministarstva. Kada bi se preko pomoći ministarstva ostvarilo i sa lokalnim vlastima, onda bi se čitava ova suština i ovaj projekat u praksi pokazao uspešnim onako kako je zamišljeno. Hvala.
Reč ima ministar Obradović.
Hvala. Gospodine Halimi, vi znate da imamo Zakon o savetima manjinskih zajednica. Taj zakon reguliše brojna prava pripadnika manjinskih zajednica. Pripadnici nacionalnih manjina imaju svog člana u nacionalnom prosvetnom savetu. Efikasnost podrazumeva da jedan predstavnik bude tu u ime svih nacionalnih saveta nacionalnih manjina i da iskaže stav o određenom pitanju koje je na dnevnom redu. Ako je reč o pitanju koje tangira samo jedan savet, logično je da se nabavi mišljenje toga savet, te manjinske zajednice. Inače, u praksi, vi znate, da imamo probleme na nivou lokalnih samouprave, da lokalna samouprava ignoriše savete nacionalnih manjina i onda imamo problem koje rešavaju druge odredbe ovog zakona. Prema tome, mislim da su manjinske zajednice apsolutno poštovane i da su deo u sistemu obrazovanja. Postoji jedan partnerski odnos, jer se dogovaramo o svim onim pitanjima koja su važna za obrazovanje pripadnika manjinskih zajednica.
Reč ima narodni poslanik Riza Halimi.
Samo kratko objašnjenje. Slažem se sa poslednjom procenom ministra. Međutim, šta je ovde suština? Da se zakoni, zamisao zakona, u potpunosti ostvaruju u praksi potrebne su institucije. Nije dovoljan samo nacionalni savet. On je samo jedna inicijalna kapisla koja treba da organizuje i rešava ove specifične probleme, ali uz pomoć institucija. Pored ovoga što smo sam napomenuo, sa ministarstvom i sa lokalnim samoupravama, mora da se u praksi ostvaruju i one druge tačke iz člana 12. o stalnim komisijama koje treba da ima nacionalni prosvetni savet za pitanje nacionalnih manjina, kao što zavod za unapređivanje nastave mora da ima posebnu jedinicu koja bi se bavila sa specifičnim problemima obrazovanja u jezicima manjina. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Donka Banović.
Javljam se na repliku. Prepoznala sam se u diskusiji gospodina Halimija. Govorila sam o budžetima nacionalnih saveta, ali bojim se da on nije shvatio dobro moju diskusiju. Osvrnuću se i na neke druge stvari koje je rekao. Rekao je da dok nisu formirani nacionalni saveti da država nije imala pojma o obrazovanju na jezicima nacionalnih manjina, pripadnika nacionalnih manjina. Mislim da je više puta u ovoj sali, i to mislim da je koleginica Papuga sve nas podsetila, i na sednicama odbora, da Srbija ima tradiciju dugu 250 godina kada je u pitanju obrazovanje pripadnika nacionalnih manjina na njihovom maternjem jeziku. Ona je u pravu kada kaže da bi Srbija trebala da se ponosi tim podatkom. Mislim da ni jedna druga evropska zemlja nema toliku tradiciju u toj oblasti. Gospodine Halimi, kada je bio, zato imam puno moralno pravo da govorim o tome, na razmatranju u ovoj sali Zakon o nacionalnim savetima nacionalnih manjina, mislim da smo imali jedno 50 amandmana, tada je bio ministar Čiplić, osporavali smo mnoge članove tog zakona, pa imam i moralno pravo da ih i dalje osporavam. Ono što se ovde iskristalisalo, to je da će ministarstvo prihvatiti da Nacionalni savet ima ulogu osnivača i da može da ima i do 50%, govorim o javnim školama. Imamo ministarstvo ili državu koja to finansira 100%. Ako postoji i ta mogućnost da škola može biti javna škola i da može biti i privatna škola, opet ponavljam, ne vidim interes da jedan nacionalni savet ima 50% osnivačkog prava. Vi ste sve ostalo u pravu. Niko ne može biti bolji partner državi od Nacionalnog saveta nacionalne manjine, kada je u pitanju obrazovanje te nacionalne manjine. Međutim, vi ste ovde takođe govorili o ekspertima. Znam neke nacionalne savete koji prosto nemaju dovoljno stručnjaka za izradu udžbenika za određenu oblast kada je u pitanju jezik te nacionalne manjine. Neću sada isticati koje. Onda – ko će to da pomogne, pa pomaže ministarstvo, zato što ne mogu da se nađu stručnjaci za sve oblasti i to je jedan od velikih problema nekih nacionalnih saveta, možda ne Nacionalnog saveta u kome ste vi, ali nekih drugih jeste.
Replika, narodni poslanik Riza Halimi.
Gospođo Banović, govorio sam o problemima koje su imale škole na albanskom jeziku, nisam govorio u celosti o svim drugim problemima ili uopšte o situaciji nacionalnih manjina i školstva nacionalnih manjina u drugim delovima. Vojvodina je u svakom slučaju daleko ispred i to je činjenica koja je opšte poznata. Ja sam za vreme ministra Lončara par puta iznosio konkretne probleme koje tada ministarstvo nije poznavalo, jer od devedesetih godina institucije koje su se bavile problemima praćenja nastave u čitavoj državi, pa i kod nas, bar što se tiče predstavljanja Albanaca su bile u velikom hendikepu. Nekoliko godina, desetak godina nismo imali predstavnika. Unazad dve godine to je rešeno. Nacionalni savet u poslednje dve godine je ozbiljan partner Ministarstvu prosvete. Sama činjenica, sam ovaj elemenat da se tek sad radi na problemu udžbenika, a nije se radilo ranije, celokupan taj kompleks najvažniji u prosveti je bio nerešen više od decenije i tek se u poslednje dve godine rešava. Zato treba imati poverenja u nacionalne savete, dati im celokupnu podršku i tamo gde ima praznina u zakonu, to dopuniti, da ne bi bilo u praksi vakuuma i zastoja, da škole onda imaju probleme koji se ponekad javljaju. Nadam se da ćemo na ovakav način, kako je počelo, da ih rešimo. Hvala.
Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Amandman nije prihvaćen. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić Marković. Amandman nije prihvaćen. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dušan Petrović, Sanja Čeković, Miodrag Đidić, Boško Ristić, Milovan Marković i Nebojša Zelenović. Amandman nije prihvaćen. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Nataša Mićić, mr Svetislava Bulajić, Radmila Gerov, Miljenko Dereta i dr Žarko Korać. Amandman nije prihvaćen. Reč ima narodni poslanik Svetislava Bulajić. Izvolite.
Zahvaljujem. Ovo je još jedan primer očiglednog nerazumevanja kada je u pitanju ulaganje amandmana na predloženi zakon. Apsolutno polazimo sa aspekta obezbeđenja kvaliteta i smatramo da činjenica se obezbeđuje stručno mišljenje o udžbenicima ni u kom slučaju ne protivreči ni potrebama ni strategiji ni svemu onome za šta se i vi navodno zalažete. Ne sporimo ni pravo. Vaše je pravo, gospodine ministre, da odobravate udžbenike i nastavna sredstva. Naprotiv, smatramo da je to u redu i u našem amandmanu smo čak i rekli da se to prosleđuje vama na usvajanje. To je za vas neprihvatljivo i naglašavam da to nije stvar koju smo samo mi primetili, da je ovo već poznati deo preporuka Zaštitnika građana, Agencije za borbu protiv korupcije, koji su se bavili nepravilnostima u procesu ocenjivanja, odobravanja ili štampanja udžbenika, pa sad sam drska da ponovim ono što smo napisali već u obrazloženju i taj izazov transparentnosti ovog procesa je zaista i činjenica o kojoj smo govorili malo pre, vezano za druge članove zakona, da sad Nacionalni prosvetni savet više nema tu vrstu nadležnosti i da u tom smislu, u ovom postupku, prevashodno učestvuje Zavod za unapređenje obrazovanja i vaspitanja. Ne sporimo ni vaše pravo. Čak nismo na taj način ni reagovali, retko pišemo amandmane na način – briše se. Čak da je ostalo i staro rešenje, ne bismo imali nekih velikih primedbi, jer staro rešenje je inkorporiralo davanje stručne ocene udžbenika. Zaista vas molim, ako ste u ikakvoj mogućnosti, da o ovome još jednom razmislite. Ništa se ne menja u odnosu na smisao rešenja i ne verujem da se nekako bitno utiče ni na efikasnost, jer je u pitanju prosleđivanje ministru, koji apsolutno ne mora biti kompetentan za sve, hemiju, biologiju, ljudska prava i slično. Hvala vam.
Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Komlenović. Amandman nije prihvaćen. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Nataša Mićić, mr Svetislava Bulajić, Radmila Gerov, Miljenko Dereta i dr Žarko Korać. Reč ima mr Svetislava Bulajić.
Zahvaljujem. Neću dugo. Zaista nisam mogla da odolim, već smo puno komentarisali obrazloženja na odbijanje amandmana, ali prosto mi je pozivanje na nomenklaturu zvanja u ovom slučaju neprihvatljivo. Ako prihvatim vaše mišljenje, da termin "stručnjak" nije obuhvaćen nomenklaturom zvanja i ova koja se stiču na visokoškolskim ustanovama, zaista izražavam sumnju da su to i kompetentna lica. Ono što smo hteli zaista da naglasimo je samo ovaj kvalitet stručnosti i ništa više. Zaista nam je žao, slušali smo i vaše argumente i nedostatak nezavisnih stručnjaka i nedovoljan broj lica i slično, ipak mislimo da bi se o tome moralo razmisliti. Hvala.
Hvala. Na član 10. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Milica Vojić Marković, Donka Banović i Aleksandar Pejčić, zajedno narodni poslanici Balša Božović i Vladimir Gordić i narodni poslanik Zlata Đerić. Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, član 10. se odnosi na jedan podnaslov, posle člana 24. dodaje se naslov – Agencija za obrazovanje i vaspitanje, član 24a novi uređuje, objašnjava kako agencija funkcioniše, šta je to agencija, kakvo svojstvo ima, koja su prava i dužnosti itd. Stvarno se ne bih javljala po ovom amandmanu, da se danas u više navrata nismo uverili da Ministarstvo obrazovanja i vaspitanja ima jako velikih problema sa finansijama i da te finansije stoje na putu i srednjoškolskom obrazovanju koje treba da postane obavezno, da imaju problema sa finansijama zbog toga što broj odeljenja nije adekvatan, što broj učenika u odeljenju nije adekvatan, što investicije ne mogu da se sprovedu i ja potpuno razumem, stvarno to ne sporim. To su sve činjenice o kojima treba razmišljati, ali sam ja samo govorila o tome da se zaista mora uzeti u obzir šta dobijamo a šta gubimo, ako nam je to logika. To je sirotinjska logika i tu ne može mnogo da se popravi, ako stalno tako razmišljaš. Ne znam koliko puta je danas u toku dana, kada smo govorili o ovim stvarima, pomenut budžet i rebalans budžeta. Hajde, i to mogu da uvažim, ali sada se pojavljuje ono zbog čega stvarno ne mogu da prihvatim da su sve ove stvari o kojima smo govorili, a koje su vrlo stručne i koje su metodološki i pedagoški zaista stvari o kojima treba raspravljati kada govorimo o zakonima o obrazovanju, na svu tu sirotinju, na svo to siromaštvo, ministarstvo koje ima 23 uprave, savete, zavode, jednu prilično veliku i razgranatu mašineriju, odlučuje da napravi i agenciju za obrazovanje i vaspitanje. Na stranu to što u nadležnosti te agencije ima jedan zavod, ali Ministarstvo smatra da 2016. godine, kada je reklo da će osnovati ovu agenciju, će biti sredstava i tada će ta agencija zaživeti i zaista uraditi velike stvari za obrazovanje. Demokratska stranka Srbije smatra da zaista nema mesta, to je razbacivanje za nas. Za nas je racionalnije ulaganje u obrazovanje, koje se i te kako isplati, a ovo je zaista razbacivanje i to nepotrebno razbacivanje. Mislimo da ovde nema mesta osnivanju agencije i da se ovaj član briše. Ne mogu a da ne kažem da je jedno od izbornih obećanja bilo da će se ukidati agencije i da će se ukidati nepotrebna tela. Sada vidim da će se neke nove osnivati. To nije bilo u priči. Ne mogu da zaboravim da su se u ovom parlamentu ukinule agencije, jesu i počelo se sa velikim elanom, ukinulo se sve ono što se odnosi na zaštitu životne sredine. Apsolutno više ne postoje nikakve agencije za zaštitu životne sredine, to je u početku uništeno, a onda se stalo, ostale su bile potrebne. Ovog trenutka imamo ponovo preko 130 agencija i opet imamo najavu, ministar energetike govori o tome da će ukidati nove agencije, ali njih nema. Mi sada imamo osnivanje novih agencija. Moram da vas zamolim da zaista budete ozbiljni. Ukoliko ste dosledni u tvrdnji da more stvari ne možemo da uradimo u obrazovanju upravo zato što smo siromašni, da onda budemo dovoljno ozbiljni i da kažemo – znate šta, preraspodelićemo sopstvene snage, a ima ih, bogami, pa ćemo pokriti nadležnosti agencije i raditi taj posao u okviru ministarstva. Ako za ovaj narod jonizujuće zračenje, hemikalije i sve ostalo što im preti opasnost, zaista nisu nužne i nisu važne, onda mislim da agencija za obrazovanje i vaspitanje apsolutno nije važna, čak i ako će da izdaje testove za polaganje prijemnih ispita nije važna i ne treba da postoji. Zato mislim da treba naš amandman prihvatiti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Gordić.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, koleginice i kolege poslanici, poslanička grupa DS takođe je uložila amandman na ovaj član zakona i kao i koleginica iz DSS predložili smo brisanje ovog člana. Naime, kada pogledamo u ovom članu koji je mandat ove agencije, videćemo da se ona osniva radi praćenja ispunjavanja opštih principa i ciljeva, ostvarivanja strateških pravaca razvoja i unapređenja celokupnog sistema obrazovanja i vaspitanja. Pitam vas da li je moguće da se do sada ni jedna institucija u okviru Ministarstva obrazovanja i vaspitanja nije bavila ovim poslovima i da li se danas bavi? Ako je tako, onda je u redu, onda treba osnovati agenciju da se neko bavi tim poslovima. Međutim, vi ovde nama predlažete formiranje jedne nove agencije koja će se baviti potpuno istim poslovima kojima se bave već postojeće institucije u okviru sistema, pre svega Nacionalni prosvetni savet, Nacionalni savet za visoko obrazovanje, Nacionalni savet za srednje stručno obrazovanje, zavodi, jedan i drugi itd. S obzirom na ekonomsku situaciju u kojoj se naša zemlja nalazi i s obzirom na činjenicu da u okviru budžeta za obrazovanje 95% sredstava se koristi praktično za plate zaposlenih, a samo 5% za razvoj obrazovanja, s obzirom na činjenicu da će ova agencija praktično biti finansirana iz budžeta, smatramo da je potpuno nepotrebno formiranje ovakve jedne nove agencije, koja će dodatno opteretiti i nepotrebno opteretiti dalje budžet. Osim toga, ova Vlada, kao što znamo, na početku svog mandata je obećala da će od postojećih 137 agencija ukinuti većinu, radi racionalizacije i manje potrošnje. Međutim, do sada su ukinute svega … (Predsedavajući: Vreme, gospodine Gordiću.) … sedam agencija, a sada se ponovo stvara još jedna agencija. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, saradnici ministra, dame i gospodo narodni poslanici, verovatno se neću javiti na amandman takođe po članu 10. gde sam i sam uložio i amandman je prihvaćen, u smislu dopune onoga što stoji u Predlogu zakona član 24a, oko definisanja poslova kojim treba ova agencija da se bavi. Želim da kažem da poslanici SPS podržavaju formiranje ove agencije na ovakav način i u vremenu kako je u Predlogu zakona definisano. Moram da izrazim nerazumevanje bar za one poslanike koji pripadaju korpusu proevropskih poslanika, shvatanja i stavova, u težnji za evropskim integracijama, da nisu dosadni u tom smislu i ne poštuju ono što su standardi i ono što je praksa u EU. Dakle, mogu da razumem poslanike koji su protiv evropskih integracija, to je legitimno i sa svoje strane oni argumentovano to objašnjavaju, ali ne razumem ove druge. Moram da kažem da ovo uključivanje agencije za obrazovanje i vaspitanje u obrazovni sistem je zapravo upodobljavanje sa onim što je obrazovni sistem u EU. Naravno da je to potreba zbog čega se ovo čini. Poznato je da poslanici SPS ne preferiraju, odnosno da ne podržavaju umnožavanje ili hiperprodukciju ovih agencija, kancelarija, direkcija i drugih sličnih institucija. Nismo u svom delu vršenja vlasti činili to, osim kada je to bilo potrebno i nužno i uslovljeno određenim dokumentima koja su od šireg značaja, a u vezi sa integracijama koje nas čekaju. U vezi sa ovim valja pogledati član 44. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, u kome se kaže da će akt o osnivanju ove agencije biti dve godine nakon stupanja na snagu ovog zakona, a da agencija počinje sa radom i svojom delatnošću 1. januara 2016. godine. Dakle, ne žuri se sa tim. To demantuje one da se zapravo formira još jedna agencija zarad ne znam kojih interesa ili razloga, što svakako ne može da bude prihvaćeno i nije istina u tome, već se to odlaže u priličnoj vremenskoj distanci. Ako budemo u međuvremenu imali pregovore u ovom poglavlju sa EU i ako se ne insistira na formiranju ove agencije od strane EU, ona neće biti ni formirana. Naravno, ovi razlozi bi trebali da budu prihvaćeni od strane onih poslaničkih grupa koje su se deklarisale za evropske integracije. U protivnom, onda razmišljaju ili se ponašaju dvolično. Prema tome, mi nismo u situaciji da sada nešto hoćemo, a nešto nećemo i da imamo stavove od trenutka do trenutka. Ministar Obradović sa svojim timom je svakako ozbiljno promišljao i o ovoj odredbi u ovom zakonu, kao i u celini o svim zakonima i na veoma odgovoran način je i ovo pitanje postavio, a osvrćući se na ono što sam rekao – član 44, kada će agencija početi sa radom, a to je 1. januar 2016. godine. Uostalom, ozbiljnost rada ministra za obrazovanje, nauku i tehnološki razvoj je sigurno evidentna, činjenična i ona se vidi, jer, koliko već dana ovde radimo i on neprestano sedi ovde sa nama, sa svojim timom, koji pored njega broji još 10 saradnika iz svih oblasti koje su na dnevnom redu, učestvuje u radu. Mislim da nijedan ministar nije na tako ozbiljan način pristupio svojim obavezama prema poslanicima, prema Narodnoj skupštini i činu donošenja zakona koji su važni za građane Republike Srbije. Uzimajući u obzir sve ovo što je rečeno, smatramo da ova agencija iz tih praktičnih, pragmatičnih razloga, treba da bude formirana i da ovo ostane u zakonu. Zahvaljujem.
Po kom osnovu, gospođo? Ne vidim osnovu za repliku. (Milica Vojić Marković: Koliko sam ja razumela, on je pominjao nas proevropske i nas koji smo protiv toga.) On nije vas lično pomenuo. A pošto niste ovlašćeni predstavnik... (Milica Vojić Marković: Ja jesam ovlašćeni predstavnik.) Izvinjavam se. Imate reč.
Da malo ostavimo po strani to kako se bivši bračni partneri koji su učestvovali u bivšoj vladi odnose jedni prema drugim, to najbolje pokazuju sami. Ono što sam ja razumela iz ovoga što je gospodin rekao, jesmo mi rasterećeni te brige jer smo dosledni pa se borimo za stvar za koju smo se borili i ranije, ali, koliko sam ja razumela, agencija treba da postoji zato što je to evropski standard i EU to od nas traži. Ali, ako EU bude procenila da nam ne treba ta agencija, mi je nećemo ni osnivati. Pošto smo mi za Evropu, mi moramo da glasamo za ovo, pa šta košta da košta. A da košta – košta. I zbog toga nećemo imati odeljenja sa 25, nego ćemo imati sa 30 i više, zbog toga ćemo imati grupe odraslih ne sa 10 nego sa 15, 20 itd. Mislim da je konačno trenutak da vodimo računa o interesima zemlje, a ne o interesima nekih drugih koji nas neće. Hvala.
Miletić Mihajlović. Izvolite.
Želim da dodam samo kratko da sam uveren ja i poslanici SPS, a verujem i vladajuća većina, pa čak i deo opozicionih stranaka ili pojedinaca iz njihovih redova, da ovakvim zakonima i rešenjima koja su obrazložena na ovakav način zapravo dokazuju da veoma odgovorno postupamo, u cilju bolje budućnosti za Srbiju i njenih građana.
Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Nataša Mićić, mr Svetislava Bulajić, Radmila Gerov, Miljenko Dereta i dr Žarko Korać. Reč ima narodni poslanik Svetislava Bulajić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Ovo je nastavak debate koja se upravo otvorila i bez imale ambicije da se svrstavamo ili deklarišemo za ili protiv evropskih integracija, ja mislim da Liberalno-demokratska partija u tome zaista prednjači i da je prilično prisutna u javnosti, a ne sporeći pravo ljudima da o tome razmišljaju, iako nisu naši istomišljenici, skrećem pažnju da baš ovo na šta je ukazano, pominjane agencije, oročavanje na tek za dve i nešto godina, od 1. januara 2016. godine, pokazuje da je ovo ekonomska situacija koja uopšte tome ne pogoduje. To formalističko razumevanje evropskih integracija, osnivanje agencija zato što je očekivanje EU možda da će to biti neophodno, mi mislimo da za ovaj trenutak to mogu da budu i postojeće institucije i da se taj zadatak procene rada ministarstva, koje će svakako biti najveći korisnik a utoliko i najveći trošadžija i u odnosu na sve ono o čemu smo pričali evo već dva dana, sirotinjskoj logici, rebalansu budžeta, o lošem trenutku, mislim da je ovo preuranjeno. Biće još prilika da se ovaj zakon usavršava, iskreno se nadam, jer je već sad postao prilično nečitljiv. Prosto, naša je preporuka da o tome razmislite, jer se i nadležnosti ove agencije moraju precizirati, a zaista se mogu iskoristiti i angažovati postojeće ustanove, nema nikakve prepreke za tako nešto. Sve je to sa aspekta one prave vizije promene obrazovanja, koja ne menja samo obrazovni sistem, sam radi sebe, nego društvo kao takvo i onda apstinira da uđe u EU, ali, opet podsećam, ne iz razloga formalističke prirode jesmo li za ili protiv, nego suštinskih, vrednosnih razloga, koji podrazumevaju da ćemo o obrazovanju razmišljati na način kako razmišlja Evropa, a ne kakva su joj očekivanja. Zato i kažem da je ovo formalistička stvar, jer ne mora to nužno biti agencija, mada se njome može i prozvati. Poslednja stvar, jasno je da se radi o agenciji u pravom smislu te reči, jer piše u ovom dodatom članu 24a. da će se na rad i obavljanje delatnosti agencije primenjivati propisi o javnim agencijama. Prema tome, jasno je da se radi o agencijama u onom smislu o kojem govorimo u javnosti, gde govorimo da je preveliki broj agencija za današnji trenutak i gde je to ekonomski neizdrživo. U tom smislu vam se preporučujemo za pomoć, ako je eventualno potrebna i pokušavamo da na vas utičemo da taj proces na neki način dovedete u saglasnost sa onim dokle ste stvarno u reformi i stigli. Hvala.
Na član 10. amandman, sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Stefana Miladinović. Vlada je prihvatila amandman, sa ispravkom, i postao je sastani deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 10. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Radoslav Komlenović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 10. amandman, sa ispravkom, podneo narodni poslanik Miletić Mihajlović. Vlada je prihvatila amandman i postao je sastavni deo zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 11. amandmane, u istovetnom tekstu, zajedno su podneli narodni poslanici Balša Božović i Vladimir Gordić, narodni poslanik Nataša Vučković i zajedno narodne poslanice Gordana Čomić i Jovana Mehandžić. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Član 11. u osnovnom tekstu dodaje reči: "kao i škola koja ima udaljenja učenika sa smetnjama u razvoju". Odnosi se na novo rešenje, na dodatno rešenje kojim se praktično, najjednostavnije rečeno, inkluzijom smatra osnivanje odeljenja u školama redovne nastave, ali takva da su odeljenja sa nekim brojem dece sa smetnjama u razvoju i invaliditetom. To je nedopustivo, pogotovo što se čita iz obrazloženja zašto je odbijen ovaj amandman kojim mi tražimo da se brišu ove reči. Kaže se da se amandman ne prihvata iz razloga što se rešenjem iz Predloga zakona na detaljniji i precizniji način uređuje proces inkluzije, čime će se proces inkluzije u obrazovnom sistemu učiniti efikasnijim i pružiti stručna pomoć nastavnicima i vaspitačima koji rade sa decom, učenicima i odraslima sa smetnjama u razvoju. Kako će se to proces inkluzije učiniti efikasnijim, ako se osnivaju posebna odeljenja? Šta je tu inkluzija? Da imate učionicu sa pet, deset, dvadeset, koliko god hoćete dece, ali sva deca su deca sa smetnjama u razvoju i invaliditetom. Nažalost, na ovom amandmanu, odnosno na ovim rečima, koje su inače u suprotnosti sa Konvencijom o pravima deteta i sa opštim komentarom, broj jedan, Komiteta za prava deteta, u suprotnosti je sa idejom inkluzije, da vi u Zakon o sistemu osnovnog obrazovanja uvodite rečima: "osnivanje specijalnih odeljenja u redovnim školama", a na ovo ste se pozivali u odbijanju mojih amandmana na Zakon o vaspitanju i obrazovanju. (Predsedavajući: Vreme, gospođo Čomić.) Ogromnu grešku ćemo napraviti ako ovaj predlog ostane u zakonu. Molim vas da, bez obzira što vidim da nema volje, da se zaista jasnom porukom opredelimo za primenu inkluzije, da prihvatite bar ovaj amandman. Hvala vam.
Ministar Obradović ima reč. Izvolite.
Samo bih hteo da informišem koleginicu Čomić i ostale poslanike koji su zainteresovani za ovaj član, da je nadležni odbor, matični odbor usvojio član koji glasi – škola za učenike sa smetnjama u razvoju dodaje se, kao i škola koja ima učenike sa smetnjama u razvoju. Jer smo tako razgovarali na Odboru za prava deteta da bi izbegli moguću spekulaciju da je reč o specijalnim odeljenjima, nego smo se saglasili da je formulacija koju je Odbor usvojio odgovarajuća, da bi baš izbegli moguću spekulaciju, jer su i ljudi iz UNICEF predložili bili promenu ovog člana, pa smo se na Odboru dogovorili da formulacija bude ovakva. Hvala vam.
Po kom osnovu gospođo Čomić?
Izvinjavam se zbog nemogućnosti da pažljivo ispratim odgovor ministre. Da li to znači predloženi tekst više ne postoji, da će biti prihvaćen amandman Odbora koji govori o učenicima sa smetnjama u razvoju i invaliditetom? I to je mnogo bolje, zahvaljujem, i molim da sledeći put imate malo poverenja i u domaće saradnike ne samo u savetnike iz UNICEF, mi isto znamo svašta. Hvala vam.
Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici prof. dr Miodrag Stojković, prof. dr Janko Veselinović i Borislav Stefanović. Da li neko želi reč? (Da.) Dr Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, koliko sam razumeo da je odbor na neki način ublažio loš član koji je mogao da pretenduje, da kažemo da imamo specijalna odeljenja. Svaka segregacija po bilo kojoj osnovi, nacionalnoj, verskoj, i drugoj nije dobra, pa ni posebno stavljanje u posebne specijalne statuse dece sa invaliditetom. Pošto u ovom delu na neki način smo dobili odgovor, osvrnuo bih se prvi na diskusiju kolege Miletića iz SPS, koji je pohvalio ministra Obradovića, što danas sedi ovde. Pa, gde bi bio ministar obrazovanja, u vreme dok se osam zakona iz njegove oblasti nalazi pred poslanicima Narodne skupštine Republike Srbije. (Predsedavajući: Gospodine Veselinoviću, molim vas, neću vam dozvoliti, ne neću vam dozvoliti, vratite se na amandman). Još bih samo pitao ministra Obradovića šta je sa navodima profesorke Popović, koja je kao supervizor kaže – predala zapisnik o činjenici da je na polaganju srpskog ispita bilo kopije testova koji su pronađeni kod učenika, odnosno jedne učenice, što je bio osnov za poništenje testa. Hvala.
Molim vas da se pridržavamo dnevnog reda, i da ispoštujemo dnevni red i Poslovnik, da me ne dovodite u poziciju da reaguje onako kako bih morao po Poslovniku da radim. Hvala.
Evo, gospodine, generale, član 106. - govornik može da govori o tački dnevnog reda koja se ovde vodi pretres. Prethodni govornik iznosi zaista reči koje nikakve veze nemaju…Molim vas. (Predsedavajući: Gospodine Atlagiću nemojte i vi, sačekate, nemojte molim vas. Jesam li ja odreagovao? ) Jeste. (Predsedavajući: Prema tome, po kom osnovu vi sada ponovo reklamirate da sam ja povredio Poslovnik, kada sam na vreme odreagovao i nisam dozvolio narodnom poslaniku dalje da govori, mislim da niste u pravu.) On je i dalje govorio. (Predsedavajući: Ja sam ga ponovo opomenuo i čovek je prekinuo. Nemojte molim vas.) Izvinite, izvinite ja neću govoriti. Čim ja počnem govoriti vi imate strah od istine. Imate strah od mene i od istine.
: Molim vas, zašto bih imao strah od koga. Niti imate potrebe da se vi mene bojite, niti ja vas. Naprotiv, hoću da mi sarađujemo kako valja. Mene dovodite u situaciju da sam prekršio Poslovnik, a nisam. Onda bih morao ja vas da opomenem bespotrebno, razumete li me. Vi dovodite u poziciju nas dvojicu da se sučeljavamo oko problema koji ne postoji. Samo to hoću da sprečim i ništa više. ( Marko Atlagić, sa mesta: Dobro, da li ćete mi dati da kažem jednu rečenicu?) Dobro, daću vam reč.
Vi niste narodnog poslanika upozorili, a on je i dalje govorio. Vi to niste čuli, a moje je pravo da reklamiran na ono dalje što je govorio. Da li je ili nije?
Gospodine Atlagiću niste u pravu jer sam ga ja ponovo upozorio. Hajde, uzmite stenogram pa ćete videti. Molim vas, nastavljamo dalje. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dušan Petrović, Sanja Čeković, Miodrag Đidić, Boško Ristić, Milovan Marković i Nebojša Zelenović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine Odbora za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo podneo je amandman na član 11. Predstavnik predlagača profesor dr Žarko Obradović, ministar prosvete, nauke i tehnološkog razvoje, na sednici Odbora je prihvatio amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Nataša Mićić, mr Svetislava Bulajić, Radmila Gerov, Miljenko Dereta i dr Žarko Korać. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima magistar Svetislava Bulajić. Izvolite.
Zahvaljujem. Izražavam retko zadovoljstvo da je ovim posredovanjem Odbora, u stvari suštinski naš amandman prihvaćen. Veoma mi je drago da ste prepoznali nameru da se izbegne svakako posredno ukidanje procesa inkluzije, pretpostavlja se da se osniva specijalna odeljenja jer bi to zaista potpuno urušilo i pojam i svrhu inkluzije. Zahvaljujem se na razumevanju.
Hvala.. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga, Arpad Fremond i Zoltan Pek. Vlada i Odbor su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Elvira Kovač.
Zahvaljujem. Poštovani potpredsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo saradnici, dame i gospodo narodni poslanici, razmišljala sam da li da pričam o ovom amandmanu ali da ne bude da ne hvalim, mada sam obrazlagajući desetak, tačnije 18 odbijenih amandmana dovoljno hvalila ministarstvo, ali da naglasim i ja kao gospođa Čomić malo pre, ovo je jedno od pozitivnih stvari i zaista najznačajniji amandman koji se odnosi na osnivačka prava Nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Izuzetno je značajno što je Ministarstvo prosvete prihvatilo ovaj amandman na krovni zakon. Mada, lično mislim da je to nekako i normalno jer smo 2009. godine doneli Zakon o nacionalnim savetima nacionalnih manjina i ako u tom donošenom zakonu u članu 11. stoji da postoje osnivačka prava onda je logično da to uđe i u sadašnje predložene izmene i dopune Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja. Apelovala bih na vas gospodine ministre, zaista mislim da vas ništa ne košta, da čim ste ovo ovde prihvatili i mislio isto, da i na Predlog zakona o osnovnom obrazovanju i vaspitanju i Predlog zakona o srednjem obrazovanju i vaspitanju podnete amandmane koje tiču iste stvari prihvatite kao što ste i ovo ovde. Nekoliko puta sam naglasila da možda to nekim izgleda da ne treba preterano objašnjavati neke stvari, iskomplikovati, ali verujte iz negativnih iskustva u praksi je to zaista neophodno. U raspravi u načelu sam inače naglasila da što se tiče osnivačkih prava, prenos osnivačkih prava je u proceduri i ako pričamo o osnovnim školama, Nacionalni savet mađarske nacionalne zajednice, znači, prenose se osnivačka prava sa Vlade Republike Srbije na Nacionalni savet mađarske nacionalne zajednice. Radi se oko dvadesetak osnovnih škola na teritoriji AP Vojvodine. Nažalost, ova procedura izuzetno je spora, problematična, bez obzira na dobru volju, verovatno, obe strane i nadam se da će se u bliskoj budućnosti završiti prenos osnivačkih prava, bar nekoliko škola ili bar te jedne, koja iz Čantavira, koju sam već spomenula i koja je zaista sve odradila kao što je to ministarstvo tražilo, odnosno školski odbor osnovne škole iz Čanatavira je donelo saglasnost, ali dalje se čeka odobrenje ministarstva, pa postoji nada da, čim je ministarstvo prihvatilo ovaj amandman da će zaista u praksi to ida se ubrza. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Donka Banović, imate na raspolaganju minut i 35 sekundi.
Dobro, to je od vremena grupe. Nadala sam se da će se ministar i članovi ministarstva koji su danas ovde i da će ga ubediti da upravo ne treba da prihvati ovaj amandman. O tome sam govorila, mislim juče pre podne, doduše napravila sam jednu grešku pa sam dobila opomenu od kolega, doduše, SMS porukom da nije završena procedura oko prenosa osnivačkih prava, ali je u toku. Mislila sam da će ministar zaista uvažiti i argumentaciju, više puta sam govorila o tome zašto jedan nacionalni savet, ne samo mađarske nacionalne manjine, nego svake ne može da ima osnivačka prava u obrazovnoj ustanovi.
Hvala. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dušan Petrović, Sanja Čeković, Miodrag Đidić, Boško Ristić, Milovan Marković i Nebojša Zelenović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 12. amandmanje podnela narodna poslanica Zlata Đerić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Nataša Mićić, magistar Svetislava Bulajić, Radmila Gerov, Miljeno Dereta i dr Žarko Korać. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Svetislava Bulajić. Izvolite.
Nećemo još dugo, prosto sam htela da reagujem kao neko ko se bavi pravom i malo nomotehnikom. Užasno je rogobatno to kako se mi odnosimo prema našim organima i njihovim nadležnostima i često su to eufemizmi, jasno je da ovo što kažete u vašem obrazloženju da se iz razloga celishodnosti, eventualne promene naziva ili delokruga sadašnjeg Ministarstva pravde i državne uprave, odbio taj amandman. Zaista izražavam sumnju to da će bilo ko da se drzne da ukine Ministarstvo pravde, a naročito kada je u pitanju ovakva problematika, a to je zaštita ljudskih i manjinskih prava. Smatram da treba pomoći da nam propisi budu malo čitljiviji, jer kada pročitate ukupnu rečenicu – organ nadležan za primenu propisa o ljudskim i manjinskim pravima, to stvarno zvuči potpuno neadekvatno o onome o čemu mi učimo studente na Pravnom fakultetu i apelujem na vas da se okuražite, zaista sam sigurna da se Ministarstvo pravde, barem dok je formalna demokratija na delu, neće ukidati. Zahvaljujem.
Hvala. Da li još neko želi reč? Na član 16. amandman je podnela narodna poslanica Ljiljana Lučić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Ljiljana Lučić. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, kolege poslanici, to je jedan amandman koji se odnosi na mogućnost da prilikom izbora direktora predškolske ustanove, nakon sprovedenog konkursa, odluke upravnog odbora, pre saglasnosti ministra, dokumenta budu prosleđena i na saglasnost osnivačima predškolske ustanove, a to su lokalne samouprave odnosno opštine i gradovi. Ovako sam formulisala amandman, premda lično mislim da bi bilo još celishodnije i još racionalnije da u tom procesu izbora direktora predškolske ustanove saglasnost daje samo lokalna samouprava, dakle opština ili grad. U obrazloženju za odbijanje amandmana iz ministarstva kažu da amandman ne treba prihvatiti jer u donošenju odluke o izboru kandidata učestvuje osnivač preko svojih predstavnika u upravnom odboru ustanove. Pre svega mislim da se sam izbor direktora završava na konkursnoj komisiji odnosno na upravnom odboru. Ministarstvo, ministar daje saglasnost procenjujući da li je ispoštovan zakon, da li je procedura bila u redu, dakle ne bira, nadam se da ne bira, da to radi konkursna komisija odnosno upravni odbor, pa tako bi i davanje nadležnosti osnivaču, opštini ili gradu da daje saglasnost, u stvari ne bi bilo biranje direktora nego provera od strane osnivača, da li je cela procedura zasnovana na zakonu. Lično mislim da bi celu tu izbornu proceduru trebala da završi lokalna samouprava. Amandman sam podnela da bi ukazala na jednu nelogičnost.
Isteklo vam je vreme, gospođo Lučić. Da li još neko želi reč? Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković, Donka Banović i Aleksandar Pejčić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? Na član 19. amandman sa ispravkom zajedno su podnele narodne poslanice Gordana Čomić i Jovana Mehandžić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman u osnovnom tekstu, a o ispravci se nisu izjasnili. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u osnovnom tekstu u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, a o ispravci se nije izjasnio. Da li neko želi reč? Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dušan Petrović, Sanja Ćeković, Miodrag Đidić, Boško Ristić, Milovan Marković i Nebojša Zelenović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj iinformatičko društvo podneo je Amandman na član 19. Predstavnik predlagača, prof. dr Žarko Obradović, ministar prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, na sednici odbora, prihvatio je amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 23. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Balša Božović i Vladimir Gordić, narodni poslanik Nataša Vučković i zajedno narodne poslanice Gordana Čomić i Jovana Mehandžić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Vladimir Gordić.
Poštovana predsedavajuća, gospodine ministre, kolege poslanici, amandmanom se predlaže brisanje ovog člana, jer smatramo da je to korak unazad u odnosu na postojeća zakonska rešenja, a koja su predvidela obavezan upis za svu decu u školu, a procenu potrebe za podrškom tek nakon upisa. Ovaj član je u suprotnosti sa 1. stavom člana 98. koji propisuje da se u školu upisuje svako dete, osim toga pripremni predškolski programi, postoje kao obavezni od 2005. odnosno 2006. godine, tako da ne vidim svrhu da se deca koja su već prošla pripremni program, ponovo vraćaju na ovaj nivo, već naprotiv treba prema zakonskim rešenjima, omogućiti da kroz inkluzivno obrazovanje, individualizaciju programa, da nastave svoj razred sa svojom generacijom. Juče i danas smo u diskusiji o Zakonu o opštem osnovnom obrazovanju, videli koje su sve mogućnosti ovog inkluzivnog obrazovanja i smatram da ne stoji obrazloženje, koje je Ministarstvo dalo pri odbijanju ovog amandmana da je ovo doprinos inkluziji, već naprotiv, ovo je izbegavanje inkluzije. Smatram da treba dati šansu inkluzivnom obrazovanju, s obzirom da je ono tek četiri godine, praktično se sprovodi i mislim da su dosadašnja iskustva, pozitivna, kako u pogledu dece, jer je povećan obuhvat dece, kako iz marginalizovanih društvenih grupa, tako i dece koja su ometena u razvoju, a takođe treba, značajno je povećana i obuhvaćenosti i evidentno je da je poboljšan rad prosvetnih radnika, jer su morali da se doškolovavaju u vezi inkluzivnog obrazovanja. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici prof. Dr Miodrag Stojković, prof. dr Janko Veselinović i Borislav Stefanović. Vlada i resorni odbori nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre, ovo je amandman o kome se govorilo i kada se govorilo o osnovnom obrazovanju i srednjem obrazovanju. Tiče se broja učenika u razredu i to je, u svakom slučaju, vrlo bitno pitanje. Manji broj učenika omogućava individualan rad, odnosno intenzivniji individualan rad u odnosu na slučaj kada je veći broj učenika u razredu. Mi u DS smatramo da je 30 učenika previše u razredu, da tu ne može biti ozbiljnog individualnog rada. Mislim da se tu slaže i Ministarstvo obrazloženjima zbog kojih nisu prihvatili, više se ide na ekonomsku kategoriju nego na obrazovnu funkciju, da je u pitanju činjenica da nećete, verovatno, u narednom periodu dobijati dovoljno para od Vučića i Dinkića. U ovom delu amandmana i obrazloženja amandmana, svakako da bi se vredelo osvrnuti na sve ono što se ovih dana dešava, a tiče se i broja dece u odeljenju, jer moguće da smo imali manji broj dece u odeljenju da bi oni mogli savladati nastavu na adekvatniji način i da ne bi bila prinuđena da kupuju testove. Istina, testove su mogli da kupe samo učenici čiji su roditelji imali para, ili znatno više para, ili su bili snalažljiviji. Zbog toga smatramo da je Ministarstvo trebalo da prihvati ovaj amandman, ne samo što je trebalo da prihvati amandman, nego je trebalo već da procesuira nekoga ko je odgovoran za ovo, a ministre, vama teku, da kažem, sati, minuti, kada će se opet krivica svesti na vas. Ako ne bude krivaca u nekoliko narednih sati, najkasnije za dan - dva, opet će se postaviti pitanje komandne odgovornosti. Znate da na neki način ste vi odgovorni za stanje u obrazovanju.
Hvala. Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dušan Petrović, Sanja Čeković, Miodrag Đidić, Boško Ristić, Milovan Marković i Nebojša Zelenović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 23. amandman je podnelo narodni poslanik Dušan Obradović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo podneo je amandman na član 23. Predstavnik predlagača prof. dr Žarko Obradović, ministar prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, na sednici Odbora, prihvatio je amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 25. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Donka Banović.
Odmah ću da vas zamolim da malo sporije govorite, teško vas je pratiti kada tako brzo govorite. Ova izmena i dopuna člana, to je čini mi se postojeći član 102, je praktično usklađivanje sa članom 7. izmena i dopuna ovog zakona, a to je sve usklađivanje, sa da kažem, možda najvećom izmenom koja je u ovim izmenama i dopunama napravljena, barem kada su u pitanju institucije sistema obrazovanja, a to je da ste razvlastili savete i to sva tri, odnosno dva saveta, kada je u pitanju postupak donošenja odluka ili preporuke o udžbenicima i nastavnim sredstvima. Dakle, sada će saveti samo utvrđivati postojanje potrebe za novim udžbenikom ili planom, praviće plan udžbenika. Dakle, nisu više toliko važni, ali se konkretna procedura prebacuje na Zavod za unapređenje, vaspitanje i obrazovanje, odnosno, oni su ti koji će formirati stručnu komisiju koja će dati stručnu ocenu, odnosno procenu određenog udžbenika koji je dat na uvid i oni će dati preporuku ministru. Mi smo na sednici Odbora za prosvetu imali sednicu posvećenu ovom problemu i mi smo na toj sednici vrlo lako utvrdili, kada su svi rekli, u pitanju je jedan udžbenik iz istorije za osmi razred, mi smo utvrdili da je upravo problem bio u samom Zavodu, verovali ili ne, i to čak lične prirode, gde autor udžbenika i direktor Zavoda nisu u dobrim odnosima. Bilo je tu nekih par rečenica, bile su čak tri komisije formirane, čini mi se da su dve dale pozitivno mišljenje, jedna je dala negativno, itd. Meni se čini da je ovo upravo umesto da ta procedura bude transparentnija, volja da ovo sad isključivanje Saveta nije dobro. Razlozi, tipa da ne možemo da nađemo dovoljno stručnjaka za komisije, itd, ako je to bio problem Saveta, to je takođe problem i Zavoda, tako da ova izmena i razvlašćenje tih saveta nije dobro.
Hvala. Da vas obavestim, vašoj poslaničkoj grupi ostalo je još pola minuta. Na član 29. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo podneo je amandman na član 29. Predstavnik predlagača prof. dr Žarko Obradović, ministar prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, na sednici Odbora, prihvatio je amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga, Arpad Fremond i Zoltan Pek. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga, Arpad Fremond i Zoltan Pek. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodnaposlanica Elvira Kovač. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, gospodine ministre, pokušaću da obrazložim ova dva amandmana, prethodni i ovaj na član 29. i član 30. Slažemo se sa predlagačem i smatramo da je zaista neophodno da kada se obrazovno-vaspitni rad ostvaruje na jeziku i pismu nacionalnih manjina, da onda prilikom zasnivanja radnog odnosa, lice treba da dostavi dokaz o poznavanju, odnosno znanju tog jezika. Mi smo samo tražili da Ministarstvo bliže odredi koji je to dokaz, na koji način može da se dokaže znanje, odnosno poznavanje jezika. Vi ste u vašem obrazloženju odgovorili da je to javna isprava o stečenom obrazovanju na jeziku na kome se ostvaruje obrazovno-vaspitni rad ili uverenje o položenom ispitu iz tog jezika. Zašto ovo spominjem? Upravo u skladu sa tim, u sledećem amandmanu na član 30, mi smo predložili da poslove vaspitača u predškolskoj ustanovi ili nastavnika razredne nastave u procesu obrazovanja od prvog do četvrtog razreda, na srpskom jeziku može da ostvaruje ono lice koje je steklo odgovarajuće obrazovanje na srpskom jeziku ili je položilo ispit iz srpskog jezika sa metodikom po programu odgovarajuće visokoškolske ustanove. Nadalje, u sledećem stavu smo predložili da poslove nastavnika i stručnog saradnika u školi, gde se obrazovno-vaspitni rad obavlja na srpskom jeziku, takođe može da obavlja lice koje je steklo srednje, više ili visoko obrazovanje na srpskom jeziku, ili je položilo ispit iz srpskog jezika po programu odgovarajuće visokoškolske ustanove. Smatrali smo, ukoliko se to traži za pripadnike nacionalnih manjina, sa čime se slažemo u potpunosti, da bi trebalo to naglasiti i za pripadnike većinskog naroda, odnosno ukoliko se obrazovno-vaspitni rad obavlja na srpskom jeziku. Zanimljivo je da u obrazloženju kažete da se to ne prihvata, jer već na ovaj način smatrate da je neka jednakost. Stručnjaci su ovo predložili upravo zbog toga što postoji bojazan da predaju na srpskom neki koji ne znaju tačno srpski, pravilno srpski jezik i nemaju dokaza o tome, dok je zaista strogo, što i treba, kontrolisano znanje jezika pripadnika nacionalnih manjina. U tim odeljenjima mogu samo oni da rade koji imaju uverenje ili o završenoj školi ili o stečenom obrazovanju. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 30. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku,tehnološki razvoj i informatičko društvo nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković. Izvolite.
Jako sam zadovoljna kada vidim da ministar prosvetne radnike doživljava kao izuzetne, izuzima ih iz Zakona o radu zato što smatra da Zakon o radu nije dovoljno dobar za prosvetne radnike. Zakon o radu nije loš, ali mislim da prosvetni radnici treba da imaju ista prava i iste obaveze kao i svi drugi radnici u ovoj zemlji. Ne tražim za njih posebna prava, kao što je tumačeno ovde više puta, tražim samo potpuno ista kao i za sve ostale. `Zašto bi samo prosvetni radnici u penziju morali da idu ako se ispuni jedan uslov – godine staža ili godine starosti? Zato da se smanji broj prosvetnih radnika. To je to. Svi ostali radnici imaju druga prava. Oni imaju neka izuzetna. Ne govorim o pravom amandmanu, jel? (Predsedavajuća: Da.) Zamolila bih vas da malo sporije govorite. Prvo, ovde se ništa ne čuje i, drugo, ne razumemo šta govorite. Ja se izvinjavam.
Govorimo o amandmanu na član 30.
Izvinite, čula sam 34.
Hvala. Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku,tehnološki razvoj i informatičko društvo prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku,tehnološki razvoj i informatičko društvo nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga, Arpad Fremond i Zoltan Pek. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku,tehnološki razvoj i informatičko društvo nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dušan Petrović, Sanja Čeković, Miodrag Đidić, Boško Ristić, Milovan Marković i Nebojša Zelenović. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku,tehnološki razvoj i informatičko društvo nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 32. amandmanje podneo narodni poslanik Dušan Obradović. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku,tehnološki razvoj i informatičko društvo nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 32. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Srđan Šajn. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku,tehnološki razvoj i informatičko društvo nisu prihvatili amandman, sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman, sa ispravkom, u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 32. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Slobodan Veličković, Slobodan Jeremić i Ljubica Milošević. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku,tehnološki razvoj i informatičko društvo nisu prihvatili amandman, sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman, sa ispravkom, u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Slobodan Veličković. Izvolite.
Hvala. Gospođo predsedavajuća, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo poslanici, podneli smo amandman na član 32. Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja. Naš predlog i član 32. je u tesnoj vezi sa članom 130. Predlažemo da se u članu 32. posle stava 4. doda novi stav 5. koji bi glasio: "U slučaju kada se zapošljavanje nastavnika vrši preuzimanjem ne treba vršiti prethodnu psihološku procenu sposobnosti za rad sa decom i učenicima". U obrazloženju zašto se ne prihvata amandman stoji da u članu 131. nije propisana obaveza da nastavnici koji vrše preuzimanje moraju da imaju prethodnu proveru, ali u članu 130. u postupku odlučivanja o izboru nastavnika stoji da se kandidat upućuje na prethodnu psihološku procenu za rad sa decom i učenicima. Ovim smo hteli da izbegnemo za one nastavnike i profesore da se postupak skrati i pojednostavi i pojeftini. Ništa više. Smatramo da ima osnova, te vas molimo da još jednom razmotrite. Hvala lepo.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović, zajedno narodni poslanici Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga, Arpad Fremond i Zoltan Pek i zajedno narodni poslanici prof. dr Miodrag Stojković, prof. dr Janko Veselinović i Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku,tehnološki razvoj i informatičko društvo nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima dr Janko Veselinović. Izvolite.
Ovo je prilično važan amandman. Mi smo smatrali da ne treba prosvetne radnike oterati u penziju. Da smo mi država u kojoj teče med i mleko možda bi oni mogli da putuju brodovima, Dunavom ili nekim toplim morima, da uživaju, a znamo ovako ako odu u penziju da će primati male penzije ili ih uopšte neće primati ako ova vlada ostane na vlasti. Vi ste u članu 34. predvideli da nastavnicima, vaspitačima ili stručnim saradnicima prestaje radni odnos na kraju školske godine u kojoj navrše 40 godina staža osiguranja ili 65 godina života i najmanje 15 godina staža osiguranja. Po nekoj proceni broj penzionera prosvetnih radnika bi se povećao na cifru blizu 6.000 i to nije malo opterećenje za budžet, odnosno za fond iz koga se isplaćuju penzije. Znamo da ta sredstva idu sada iz raznih izvora i od putarina i od ekoloških taksi i svega ostalog. Sve što ide se ubere sa nekom namenom, ide u budžet za penzije i iz toga se isplaćuju penzije i sada ćemo mi rešiti problem time što ćemo ljude u najboljoj intelektualnoj snazi, kada imaju dovoljno iskustva, poslati u penziju i na taj način stvoriti novu obavezu za državu da primi toliko ili manje ljudi i stvoriti nove obaveze za ministarstvo koje i ovako nema sredstava, jer smo rekli da vam nismo dali odgovore vaše kolege Dačić i Vučić koliko će vam uopšte para dati u narednom rebalansu, ali ćemo to videti, jer ćemo taj rebalans dobiti narednih dana, u svakom slučaju ne tako pun.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? Narodni poslanik Marko Atlagić želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Član 106. Govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Prethodni govornik zaista to nije učinio. On stalno pominje Vučića i Dačića. Nemam nameru da u jednoj rečenici branim gospodina Vučića, njega dela brane i on to bolje zna odbraniti nego ja ili Dinkića. Dinkić sam sebe brani. Molim vas, nemojte politizovati ovde članove zakona o vaspitanju i obrazovanju u ime dece. Nemojte o svakom članu politizovati ovo i vi kao predsedavajuća, molim vas, upozorite. Hvala.
Hvala. Smatram da nisam povredila član 106. Poslovnika. Ukoliko vi smatrate drugačije možete tražiti u danu za glasanje da se glasa o tome. Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, gospodine ministre i saradnici, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se zarad sagledavanja ovog pitanja i u nekom drugom smeru ili sa neke druge pozicije. Dakle, rešavanje ovog pitanja odlaska u penziju sa 40 godina staža, odnosno 65 godina života otvara i neke druge mogućnosti. Da li možemo da razmišljamo o brojnim mladim ljudima koji čekaju na posao ili ćemo sačekati da uđu u zrelo doba pa onda im dati šansu da uđu u radni odnos? Mislim da je sasvim po važećim zakonima granica od 65 godina dovoljna za odlazak u penziju i 40 godina radnog staža je taj kapacitet koji takođe zadovoljava ono što je onaj pun iznos koji treba ljudi da ostvare kada odlaze u penziju. Napominjem da odlaskom u penziju tih nastavnika, odnosno profesora, učitelja itd, nastavnika ili vaspitača, otvara se mogućnost zapošljavanja mlade generacije koja željno čeka da dobije svoju šansu.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević. Izvolite.
Vrlo ću kratko kroz jedno pitanje. Koliko sam razumeo u načelnoj raspravi ovaj predlog ovakav da je to rezultat zahteva sindikata i ispunjenja zahteva sindikata. U načelnoj raspravi sam gospodine ministre vas pohvalio kao jednog od retkih ministara koji ima stalni dijalog sa sindikatima i zatražio da ga stalno i dalje imate. Ako je to rezultat tog dogovora zahteva sindikata ja apsolutno podržavam i zahtev sindikata i ovakvo rešenje.
Hvala. Gospodine Veselinoviću vi želite repliku, pretpostavljam. Izvolite.
Da se razjasnimo. Mi ovim amandmanom nismo na bilo koji način hteli da onemogućimo zapošljavanje mladih ljudi. Međutim, ne vidimo da ova država ima para za šest hiljada novih penzionera, i nije rešenje poslati ljude u penziju, već je rešenje stvoriti novi dohodak kojim će ljudi i ovi mladi koji završe fakultet i oni koji su, rekao sam u najboljem dobi da daju iskustvo onima koji treba nešto da nauče, da i jedni i drugi rade. Ali, vi ste sada hvalili ministra i saradnju sa sindikatima. Ta je saradnja do pre neki dan bila po meni prilično skladna, dok jedna organizacija ili više organizacija sindikata nije tražila njegovu smenu. Nisam siguran da je baš sada tako dobra saradnja.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 42. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga, Arpad Fremond i Zoltan Pek. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 43. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Balša Božović i Vladimir Gordić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima dr Vladimir Gordić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, koleginice i kolege poslanici, kada smo pisali ovaj amandman mislili smo da treba brisati ovaj član 43. i smatrali smo da nema potrebe za odlaganjem realizacije programa završnih ispita u srednjim školama, odnosno za organizaciju velike mature. Pogotovo što smo imali informacije da komisije koje rade na ovim programima da su već formirane i da one rade i da su odvojena sredstva koja su potrebna za realizaciju ovih programa. Međutim, nakon ovoga što se dešavalo zadnja dva dana oko organizacije male mature nisam siguran da smo bili potpuno u pravu. Tako da mislim da ova Vlada nije sposobna da ovo iznese u rokovima koji su do sada bili predviđeni, tako da imate našu podršku što se ovoga tiče.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 44. amandman je podnela narodna poslanica Zlata Đerić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu i pojedinostima i u celini. Prelazimo na pretres u pojedinostima 5. tačke dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENA I DOPUNAMA ZAKONA O UČENIČKOM I STUDENTSKOM STANDARDU Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik, Dragan Andrić, Donka Banović, Milica Vojić Marković, Aleksandar Pejčić, Milica Radović, Judita Popović, Nataša Mićić, mr Svetislava Bulajić, Radmila Gerov, Miljenko Dereta i dr Žarko Korać. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo, kao i mišljenje Vlade o amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici zajedno Donka Banović i Milica Vojić Marković i zajedno Judita Popović, Nataša Mićić, mr Svetislava Bulajić, Radmila Gerov, Miljenko Dereta i dr Žarko Korać. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodna poslanica Judita Popović.
Poštovani gospodine ministre, predstavnici Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, moram da citiram član 71. Ustava, na koji ste se inače i vi pozivali kada ste odbili amandman poslanika LDP kojim smo tražili obavezno srednje obrazovanje. Sada u stavu 3. ovog člana se kaže – svi građani imaju pod jednakim uslovima pristup visokoškolskom obrazovanju. Republika Srbija omogućuje uspešnim i nadarenim učenicima slabijeg imunog stanja besplatno visokoškolsko obrazovanje u skladu sa zakonom. Dakle, to je u stvari stav 3. Ustava koji je argument protiv ovog člana 2. Predloga zakona koji ste vi predložili. To je onaj stav koji govori o tome da ne može da se štedi na najboljima među nama, na mladim generacijama, zato što je to pogrešno i zato što je to štetno za ovu državu i za ovo društvo. Vaše obrazloženje je to da u poslednje vreme raste broj iz godine u godinu onih studenata koji traže stipendije i da, eto vidi čuda, narastao taj broj na 14 hiljada. Dakle, ako su stipendije 6000 po jednom studentu, to znači da ova država ima obavezu na izdvajanje godišnje otprilike od 750 hiljada evra na ime stipendije. Šta onda vi radite? Vi ukidate stipendije. Faktički ste ukinuli te stipendije kada ste podigli tu lestvicu sa 8,5 na 9 proseka ocena. Kažete da student ima mogućnost da traži kredit. Slažem se sa vama da ima tu mogućnost. Međutim, gde je nama garancija da sutra nećete ukinuti i tu mogućnost da studenti koji nemaju prosek 9, a čini mi se da jeste uspeh ako neko napravi prosek od 8,5 da ćete vi onemogućiti tim studentima da dođu do nekih materijalnih sredstava za studiranje. To je pogrešna politika koja nije od juče. Ta politika je jedna konstanta zato što očigledno da ova država i ovo društvo idu na to da kultura nije potreba, da obrazovanje nije potrebno, da prosto nama nije bitno što mi u starosnoj dobi od 30 do 40 godina, imamo 24% visoko obrazovanih građana, a to je čini mi se, polovina od onog proseka koji ima jedan razvijeni svet. Nije bitno ni to što 50 hiljada mladih bezuspešno traži posao u Srbiji. Argument vaš u pogledu dokaza da je mala matura bila regularna, mislim da dovoljno govori kakav je odnos ovog ministarstva prema uspešnim studentima, prema mladoj generaciji. Kada kažete i to apsolutno sa jednim zadovoljstvom da je mala matura iz srpskog jezika ove godine lošija, dakle lošiji rezultati su postignuti, i da to predstavlja jedan dokaz da nije bilo lažiranja, toj argumentaciji mislim da ne treba ništa da dodamo. To govori samo po sebi šta vi u stvari mislite, da li je potrebno ili nije potrebno da se obrazovanje u Srbiji unapredi.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Nataša Mićić, mr Svetislava Bulajić, Radmila Gerov i Miljenko Dereta. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodna poslanica Judita Popović.
Hvala vam, gospođo potpredsednice. Poštovani gospodine ministre, predstavnici Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, upravo ovaj član 3. vašeg predloga zakona, gospodine ministre, je kontradiktoran sa ovim članom 2. Mi smo pokušali amandmanom da tu neke stvari harmonizujemo i ispravimo. Mi smo predložili da vi faktički brišete ove standardizovane testove koje tražite za posebno nadarene studente, kojima mislite da dodelite stipendije. Ti nadareni studenti imaju prosek preko devet. Ti nadareni studenti imaju određene uspehe u smislu studiranja iz godine u godinu, bez gubljenja te godine i verovatno imaju i neke uspehe na takmičenjima i slično. Šta se onda dešava? To nije dovoljno za ministarstvo da oni pokažu svoju sposobnost i nadarenost, nego tražite da oni polože neke standardizovane testove. Vi u zakonu, u obrazloženju tog predloga zakona, navodite da ti standardizovani testovi koštaju ovu državu oko 14.000 evra. Dakle, ti testovi su teret ovom budžetu, ovoj državi u visini od 14.000 evra. Dakle, to je iz vašeg obrazloženja. Šta mi tu radimo? Štedimo na standardu studenata, pri tom ostavljamo ove standardizovane testove kao neku birokratsku potrebu da se dokaže nečija sposobnost, nečija validnost koja je već na neki način dokazana čim je neko postigao taj uspeh od ocene u visini devetke. Dakle, zaista ste malo neracionalni kada govorite s jedne strane o uštedama, a pri tome radite nešto sasvim drugo. Na kraju, rezultat je taj da ponovo najveći teret jedne opšte društvene krize, jednog opšteg pada morala i propasti ove države u ekonomskom, u političkom i u moralnom smislu snose mlade generacije koje bi trebalo u stvari da predstavljaju naše najveće bogatstvo. Nemojte više štedeti na studentima i nemojte više da favorizujete sasvim nešto drugo od onoga što je potrebno da se favorizuje.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Vlada i resorni odbor prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela narodna poslanica Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela narodna poslanica Milica Radović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na sledeću tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O DOPUNI ZAKONA O PLATAMA U DRŽAVNIM ORGANIMA I JAVNIM SLUŽBAMA Narodna skupština je obavila pretres Predloga zakona u načelu, a pošto na Predlog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika, u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u celini. Prelazimo na pretres u pojedinostima o 7. tački dnevnog reda – PREDLOGU ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O INOVACIONOJ DELATNOSTI Primili ste amandman koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici mr Božidar Đelić i prof. dr Miodrag Stojković. Primili ste izveštaje Odbora za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetom amandmanu. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici mr Božidar Đelić i prof. dr Miodrag Stojković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na sledeću tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O ZAŠTITI TOPOGRAFIJA POLUPROVODNIČKIH PROIZVODA Narodna skupština je obavila pretres Predloga zakona u načelu, a pošto na Predlog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika, u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u celini. Poštovani narodni poslanici, pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem utorak 25. jun 2013. godine, sa početkom u 11,00 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Podsećam vas da je nova sednica sutra u 12,00 časova. Zahvaljujem.