Dame i gospodo narodni poslanici, prigovaram povredu člana 144. Poslovnika Narodne skupštine, koji se odnosi na amandmane i u kome je jasno rečeno: "Predlagač zakona, nadležni odbori i Vlada, dužni su da, pre sednice Narodne skupštine, razmotre amandmane podnete na predlog zakona i da Narodnu skupštinu obaveste za koje amandmane predlažu da ih Narodna skupština prihvati, a za koje da ih odbije." Član 136, koji nam je naveo predsednik Narodne skupštine, odnosi se samo na predlog zakona i on važi do odlučivanja u načelu. Danas Narodna skupština ne može, ako se pridržava Poslovnika, da raspravlja o ovom zakonu. Ne može da pređe na raspravu ukolio nema mišljenje nadležnih odbora, Vlade i predlagača (u ovom slučaju Vlada je predlagač) o podnetim amandmanima. Da vas podsetim, prekjuče smo prekinuli sednicu Narodne skupštine da bismo Vladi dali vremena da se upozna sa našim amandmanima i da nam dostavi svoje mišljenje o njima. Zašto smo onda preključe prekinuli sednicu Narodne skupštine? Šta je Vlada radila juče celi dan ako mi jutros nastavljamo kao da se jučerašnji dan nije uopšte ni dogodio, ponovo bez mišljenja Vlade o amandmanima. Predlažem da odlučimo o tome da li je član 144. Poslovnika povređen ili ne, a upozoravam vas da jeste i da ne bi trebalo da radite ovako bezočno mimo odredbi Poslovnika, kojijoš uvek, ovakav kakav je, postoji u Narodnoj skupštini.
O ovome se Narodna skupština na neki način već izjasnila. Vi ste mogli da istaknete predlog da se ne odlučuje bez mišljenja Vlade, ali to ste propustili da učinite. Vaš predlog i vaše tumačenje ovog člana u suštini bi predstavljalo zalaganje da nadležni odbor ili Vlada mogu da blokiraju rad Narodne skupštine na taj način što mišljenje ne bi dostavili i u tom slučaju Skupština ne bi mogla da nastavi sa radom. Vi ste toga, naravno, potpuno svesni. Mislim da to ni realno nije moguće, vaše tumačenje je, upravo po posledicama, to da Vlada može da ne da mišljenje i da Narodna skupština ne može da nastavi sa radom. To je potpuno jasno i regulisano je članom 136. Tu piše da je dužna, a mi možemo da ukorimo Vladu i u tom delu bih se složio sa vama, ali sigurno da ne možemo da dopustimo da Vlada, kao izvršni organ ili bilo koji skupštinski odbor, time što neće da dostavimišljenje zaustavi rad Narodne skupštine, a to se upravo rešava na način kako je odlučeno. Stavljam na glasanje vaš predlog da je došlo do povrede Poslovnika. Za 55, protiv 104, uzdržana dva, nije glasalo 24, ukupno 175 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština ocenila da nije bilo povrede Poslovnika. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Ima reč Gordana Pop-Lazić.
Gospodine predsedniče, molim vas da se ta čaša vode donese ovde, s obzirom da danas imam preko 100 amandmana. Podnela sam amandman na član 1. Predloga zakona o izvršenju popisa stanovništva, domaćinstava i stanova u 2001. godini u Republici Srbiji tako da predlažemo odlaganje popisa stanovništva za 2003. godinu. To može da vam se učini čudno obzirom na moju raspravu i raspravu poslanika poslaničke grupe SRS koju smo u načelu imali, ali nakon što vam iznesem razloge zbog čega to tražim mislim da će svima biti jasno zašto je to tako. Sasvim je izvesno da DOS neće uspeti da izvrši popis ni 2002. godine. Kada kažem DOS, mislim na DOS i na saveznom i na republičkom nivou. Da se podsetimo, prvo je Republika Crna Gora odložila popis za 2002. godinu, pa je onda saveznadržava, pošto je nesposobna da vrši svoje funkcije na teritoriji cele države, donela zakon da odlaže popis za 2002. godinu. Mi, evo, nakon devet meseci, od momenta kada je trebalo da izvršimo popis, odlažemo popis za april mesec 2002. godine. Šta će se to do 2002. godine promeniti? Verovatno ništa. Mislim da ova vlada niti ima sredstava,podsećam vas da je samo ove godine trebalo da izdvoji negde oko 400 miliona dinara za sve radnje koje prethode popisu i izvršenje popisa, a nema ni dobru volju da popis izvrši. Očigledno čeka da se demografska struktura promeni onako kako oni pretpostavljaju da će se menjati nakon donošenja novog ustava za koji se zalažu, koji je Zorica Radović pripremila, jer teško da može da se očekuje da se ništa u demografskoj strukturi ne promeni, nakon što isparcelišete Srbiju na šest autonomnih pokrajina, nakon što Kasiomogućite da sprovede svoj plan i nakon što Čanku omogućite da otcepi AP Vojvodinu. Zbog toga predlažemo da se ovaj popis odloži za 2003. godinu, da ne bismo ovaj parlament još jednom zamajavali istim ovakvim predlogom zakona. Pretpostavljamo i ubeđeni smo da će u toku iduće godine biti raspisani prevremeni izbori, da će ovaj parlament sasvim drugačije da izgleda, da će Vladu da čine neki drugi ljudi, ozbiljni, koji će ovaj popis uspeti da sprovedu 2003. godine. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? Ima reč gospodin Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlagač zakona je stidljivo naveo bar dva razloga zbog kojih popis ne samo da nije mogao da bude izvršen ove godine u roku koji je propisivao zakon, nego sigurno neće biti izvršen ni u roku koji sada određuje ovaj predlog izmena Zakona o popisu. Prvi, stidljivo navedeni, razlog je stav Crne Gore o popisu u SRJ. Pretpostavljam da je DOS odlučio da se najpre sa Crnom Gorom dogovori o svemu, da nas izvesti imamo li zajedničku državu ili nemamo, pa da onda popisuje ono što posle DOS-a ostane, a posle DOS-a će ostati malo države za popis stanovništva, ili bar mnogo manje stanovnika će imati i mnogo manju teritoriju država koju DOS preda, kada izgubi vlast, od one koju je dobio u ruke na upravljanje kada je vlast preuzeo. Ja sam telefonom obavešten iz Vlade Republike Srbije da je Vlada Republike Srbije prihvatila ovaj amandman i da je on postao sastavni deo Predloga zakona, i da o njemu Narodna skupština uopšte ne mora da se izjašnjava. Mene čudi, gospodine predsedniče, da to niste pročitali. Pretpostavljam da ste i vi obavešteni od strane Vlade Republike Srbije da je ovaj amandman prihvatila. Upozoravam vas da mi ne možemo da raspravljamo o amandmanima, zato što nam predsednik nije izneo stav Vlade o amandmanima. Ne može uopšte da se primeni tumačenje gospodina predsednika Narodne skupštine da bi time Vlada vršila opstrukciju rada Narodne skupštine, zato što je ovo predlog zakona koji je podnela Vlada. Ako Vlada ne želi da njen predlog zakona bude na dnevnom redu, u skladu sa Poslovnikom, prelazimo mi na sledeću tačku dnevnog reda, koju Vlada hoće da bude na dnevnom redu. Očigledno je da Vladu ne interesuje sudbina ovog zakona, zato što se o njemu nije izjasnila. Ako Vladu, kao predlagača, sudbina ovog zakona ne interesuje, zašto bi interesovala Narodnu skupštinu? Mi moramo, ukoliko poštujemo pravila koja vi određujete ovom knjigom, da zastanemo sa odlučivanjem po ovom prvom amandmanu i ne smemo da dođemo u situaciju da na bilo koji način glasamo o amandmanu na Predlog zakona, koji je podnela Vlada, a o kome Vlada nije dala svoje mišljenje. Zato vas pozivam, ako ima malo razuma i ako hoćete da vođenje ove skupštine privedete zakonu, da postupamo po zakonu, da postupamo po pravilima. Sve ono što usvojimo na nezakonit način može jedno vreme da bude u pravnom prometu, ali će biti poništeno, to vam garantujem. I sami ste svesni toga da ste poništavali neke odluke, donete u periodu pre vas, zato što mislite da nisu donete na zakonom predviđen način. Ali, ova Narodna skupština, u donošenju svih zakona koji posle obavezuju 10 miliona ljudi, krši Poslovnik i krši zakone. Ako u ovom poslovniku piše, a nisam ja odlučivao hoće li da piše ili neće, da mi ne možemo da raspravljamo o amandmanima bez stava Vlade, mi o amandmanima ne možemo da raspravljamo. To se uopšte ne tumači više, to je ono što ste nazvali diskrecionim pravom predsednika da uzima novac narodnim poslanicima, da izriče opomene. Pa i ovo je jedno potpuno jasno pravo, nema dalje više. Piše da ne može bez stava Vlade,i ne može, Skupština više ne može da donosi odluku da može. Ona može da donese odluku da menja Poslovnik, ali da nešto može mimo odredaba Poslovnika - pa, nemojte, molim vas da nas dovodite u situaciju u kojoj ova Narodna skupština, od uvođenja višestranačja, uopšte nije bila. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Ukoliko ne, stavljam amandman na glasanje. Za 36, protiv 122, uzdržana 23, nije glasalo 11, ukupno 192. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Ima reč gospodin Nikolić (povreda Poslovnika).
Dame i gospodo narodni poslanici, upozoravam vas da je sada povređena odredba člana 146. Poslovnika Narodne skupštine. Stav 4. glasi: "Narodna skupština posebno odlučuje o svakom amandmanu koji predlagač zakona, nadležni odbor ili Vlada nisu prihvatili". Sada me interesuje zašto ste posebno odlučivali o ovom amandmanu, kada ne znate da li ga je Vlada prihvatili ili nije? Da li Skupština zna da li je predlagač ovog zakona prihvatio ovaj amandman ili nije? A šta ako je prihvatio amandman,vi donesete odluku da amandman ne može da bude usvojen, a on je prihvatanjem postao sastavni deo Predloga zakona i više ne može da bude izbrisan iz zakona? Pa šta se igrate, kao da je ovo dečje obdanište? Ovo je najviše zakonodavno telo u Republici Srbiji. Iz našeg rada danas proističe ozbiljnost građana na ulici. Ako mi ne poštujemo zakone, kako ćemo da nateramo čoveka koji vozi automobil da stane kada je crveno svetlo na semaforu? On će onda reći - pa šta to vi poslanici tamo u Skupštini radite, ovaj moj prekršaj nije nikakav u odnosu na vas. Tražim da se glasa o povredi Poslovnika, član 146. stav 4.
Ističete neprestano isti prigovor i ja vas upozoravam da u članu 97. stoji da se ne može isticati povreda Poslovnika koja se odnosi na odluke Skupštine. O ovome se Skupština već izjašnjavala - da će raditi i odlučivati o amandmanima bez dostavljenog mišljenja Vlade. Molim vas da primedbe na Poslovnik, koje se odnose na ovu odluku Narodne skupštine i na dalji tok rada po ovoj odluci Narodne skupštine, a čiji ste prigovor već istakli i o čemu je Skupština odlučivala, više ne upućujete. Stavljam na glasanje prigovor gospodina Nikolića da je došlo do povrede Poslovnika. Za 55, protiv 119, uzdržanjedan, nije glasalo 16,ukupno prisutan 191 narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština ocenila da nije došlo do povrede Poslovnika. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li gospodin Nikolić želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? Ukoliko ne, stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 26, protiv 123, uzdržanih 25, nije glasalo 18, ukupno 192 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor prihvatili su ovaj amandman, te konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li gospođa Jovanović želi reč? (Da.)
Ovaj zakon i odnos Vlade Republike Srbije prema amandmanima koje su podneli poslanici SRS,pokazuje da Vlada Srbije na čelu sa Zoranom Đinđićem polako uvodi diktaturu u Srbiji, jer nezainteresovanost Vlade za rad Narodne skupštine Republike Srbije i za ono za šta se zalažu opozicioni poslanici, u cilju da poprave ovako nakaradne predloge zakona Vlade Republike Srbije, dovoljno govori o odnosu Vlade, a i njenih pojedinaca, kao i sama činjenica da Vlada Republike Srbije uredbama definiše određene kategorije u našem društvu sa preko 90 uredaba koje je donela. Sa druge strane, gospodine Maršićanin, vi neprekidno govorite o tome da Zakonodavni odbor nije ili jeste prihvatio nečiji amandman. Mislim da je vreme da se i vi kao predsednik Skupštine, zamenik sekretara ili sam sekretar, naučite tome da Zakonodavni odbor može samo da kaže da li je neki amandman pravno moguć ili nije moguć. To nije matični odbor koji bi odlučivao o ovom predlogu zakona i o amandmanima koji su na njega podneti. Što se tiče mog amandmana, on se odnosi na član 7, a menja se prethodni zakon u članu 13, gde se kaže - da se u stavu 2. daje produžetak roka od 31. marta 2001. godine do 31. marta 2003. godine. I sam predsednik Narodne skupštine je rekao da mu nije jasno kakvo je to sada zalaganje poslanika SRS sa jedne strane kritikuju Vladu Republike Srbije - zato što je nesposobna, nezainteresovana da sprovede popis, a rok je istekao već odavno, zašto se tek u oktobru stavlja na dnevni red - a sa druge strane tražimo da se taj rok produži. Mi tražimo da se taj rok produži zbog toga što verujemo da će nova, ali u pravom smislu reči demokratska - radikalska vlast 2003. godine da sprovodi popis stanovništva u Srbiji. Verujemo da će se to desiti ne samo zbog nezainteresovanosti i zbog ovakvog odnosa Vlade Republike Srbije prema popisu stanovništva, već i zbog sve goreg stanja u svakom pogledu, u svakom segmentu našeg života u kome se naša zemlja nalazi. Da bi poslanicima, a pre svega grupacijama raspadnutih iz DOS-a, pojasnila o čemu se radi u ovom zakonu i ovom amandmanu, iako mnogi nisu završili sa čitanjem današnje dnevne i nedeljne štampe, reći ću vam da se odnosi na produžetak roka za Republički statistički zavod i Republički geodetski zavod. Šta je u stvari posao Republičkog geodetskog zavoda pri popisu stanovništva? On treba da sarađuje sa Republičkim zavodom za statistiku u fazi priprema popisa, i u skladu sa zakonom i metodološkim uputstvima savezne organizacije nadležne za poslove statistike, obezbeđuje ažurirane granice statističkih krugova. Te ažurirane granice statističkih krugova verovatno bi neki iz DSS-a, iz celog DOS-a, želeli da budu po uzoru doktorice Zorice Radović, novog tvorca Ustava Republike Srbije, pa da se tako jedan statistički krug ili granica u budućoj metodologiji uokviri sa regionom na način kojim će biti rascepkana Srbija po Ustavu gospođe Zorice Radović, supruge predsednika Vojislava Koštunice. Veoma je važno da poslanici znaju, a i celokupna javnost da je Vlada Republike Srbije nezainteresovana da izvrši popis stanovništva, između ostalog zbog toga što ne može da objasni porodicama preko 1.300 nestalih, otetih, kidnapovanih Srba sa Kosova i Metohije, kakva je njihova sudbina i kako će biti uvršteni u budući popis stanovništva. Sa druge strane, moramo da znamo i to da je Savezna vlada popis odložila za sledeću godinu, a verujemo da neće biti u ovakvom sastavu ni Savezna vlada, a ni Republička vlada da ga sprovedu ni 2002. godine, iz tog razloga što su ta odlaganja diktirali separatisti iz Crne Gore, jer i u samom obrazloženju ovog predloga zakona o odlaganju popisa za sledeću godinu lepo stoji da je separatistička crnogorska vlast sama preduzela mere, kao što sve sama radi, ne poštujući odluke savezne administracije, i vi i sam Koštunica, imate mnogo problema sa njima, i zbog toga ste bili prinuđeni da i vi pomerite rok za 2002. godinu, ali verujemo da će popis ipak sačekati radikalsku vlast sledeće 2003. godine.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? Gospodin Nikolić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici,naš narod lepo kaže - prema svecu i tropar. Kako se vi budete ponašali prema poslanicima SRS u ovoj Narodnoj skupštini, tako ćemo se i mi ponašati, posebno prema predsedniku Narodne skupštine, koji je u stvari dirigent orkestra koji se trudi da nanese što više zla poslaničkoj grupi SRS. Radi se o amandmanima na Predlog zakona o izmenama Zakona o popisu stanovništva koje su podneli poslanici Srpske radikalne stranke. Samo zato što su amandmane podneli poslanici SRS, Vlada ne dostavlja mišljenje o tim amandmanima, a Skupština sledi Vladu i prihvata da raspravlja i da glasa o amandmanima koje Vlada ignoriše, samo zato što su ih podneli narodni poslanici SRS. Da onaj ko predsedava ovom skupštinom razmišlja malo o tome da je 250 poslanika u Skupštini Srbije potpuno ravnopravno, da je svaki predlagač zakona, samim tim i amandmana na zakon, ravnopravan, ne bi dozvolio da Vlada, da izvršna vlast koju je birala ova skupština, hvala bogu bez poslanika SRS,maltretira bilo kog, ignoriše bilo kog narodnog poslanika u Skupštini Srbije. Ovaj amandman zaslužuje pažnju, baš kao da su i sindikalci bili na ulici i bunili se zbog toga što treba da se usvoji ovaj amandman. Nemoguće je da ste vi sada spremni da sutra čitav dan pregovarate o amandmanima koje ćete tobož pisati ili prihvatati zato što su vas pritisli radnici. Amandmane koje podnese ovlašćeni predlagač, koji se naziva narodni poslanik Srpske radikalne stranke, bacate kroz prozor a da ih uopšte niste ni pogledali. To ne zaslužuje amandman narodnog poslanika, a nema veze kako se zove narodni poslanik ili kojoj poslaničkoj grupi narodni poslanik pripada. Upozoravam vas, nemojte da odlučujete o amandmanima i o zakonu u celini bez toga da naterate Vladu da poštuje narodne poslanike i Narodnu skupštinu. Obiće vam se to o glavu, i posebno upozoravam poslaničke grupe koje tvrde da su opozicione poslaničke grupe. Onaj ko misli da je ovde opozicija ne može da glasa da Vlada odlučuje šta će biti saNarodnom skupštinom. To mogu oni koji predstavljaju većinu, Vladinu većinu u ovoj skupštini.Misle da nisu dostupni zakonu, a biće kad-tad. Molim one poslanike koji sebe svrstavaju u opoziciju, a bili su na listama DOS-a, nemojte više da trpite ovu hajdučiju.
Molim vas da se držite teme.
Samo za neku nedelju bićete izloženi istom ovakvom udaru. Onog časa kada previše zasmetate Vladi, kada previše podignete glavu, primenjivaće prema vama ovakve iste metode. Obećavam vam, imaćete našu zaštitu i podršku i tada, ali bolje bi bilo, to je princip nažalost i od principa ne odstupam, da o tome razmišljate dok je vreme.
Da li se još neko javlja za reč? Ukoliko ne, stavljam amandman na glasanje. Za 32,protiv 120, uzdržana 22,nije glasalo 15, ukupno 189. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li gospodin Vučić želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih da ukažem na jednu stvar pre nego što se odredim prema amandmanu i objasnim ga narodnim poslanicima, ovom visokom domu. Naime, interesantno je da uopšte nismo dobili mišljenje Vlade Republike Srbije koja je obavezna, a dužna je sinonim za obavezna, i ne može se nikako utvrđivati kao nekakva fakultativnost ili alternativnost u mogućnostima Vlade, dakle, izričito se pominje u podzakonskom aktu vrhovnog legislativnog tela obaveza Vlade Republike Srbije da da svoje mišljenje o amandmanima narodnih poslanika. Zbog toga smo prekinuli rad sednice u utorak; ispostavilo se da sam bio u pravu, da je prekinuta zbog štrajka, a ne zbog toga što će Vlada razmotriti amandmane narodnih poslanika. Ovde je reč o još nečemu. Dok je trajala načelna rasprava ovde je bio predstavnik Vlade, predstavnik izvršnog organa vlasti, sedeo je, iako nije mnogo govorio - u dve rečenice je objasnio svoj predlog zakona. Očekivali smo da to bude mnogo ozbiljnije predočeno narodnim poslanicima i javnosti Srbije. Ali, sve vreme posle toga nemamo nikoga iz Vlade. Danasna sednici Narodne skupštine nema predstavnika izvršne vlasti. Nikoga ne interesuje šta će biti sudbina amandmana narodnih poslanika, nikoga ne interesuje šta će biti sudbina celog zakona. Ne interesuje ga, pa makar da i protivposlovničkim klimanjem glavom ili dizanjem ruke kaže da li se Vlada slaže sa određenim amandmanom, pa će na taj način dati znak poslaničkoj većini da li da glasa za ili protiv amandmana. Znao sam za ovaj amandman, da gotovo niko u DOS-ovoj poslaničkoj većini ne zna uopšte o čemu se radi u tom amandmanu, oni će glasati protiv samo zato što je moj amandman. Uopšte mi ne pada na pamet ni da ga obrazlažem. Povlačim amandman. Povlačim amandman zato što znam da neće proći, niti ga je ko čitao. Čitaju se novine, da li dnevne novine, "Ekspres", "Politika", "Reporter" ili ne znam ni ja već koje novine, grickaju se semenke. Možda neki čitaju i "Srpsku reč", mada predstavnika te stranke ovde nema,valjda će ih biti sledeći put, ali ima bivših. U svakom slučaju, mislim da Vlada Srbije mora da pokaže neuporedivo drugačiji odnos premaNarodnoj skupštini. Ako je Vlada bila u stanju da podnosi amandman na svoj tekst predloga zakona i da to bude sastavni deo teksta zakona, pa valjda je normalno i pristojno, (ako ništa drugo, ako već neće da poštuju zakon, ako neće da poštuju Ustav) da se odredi prema amandmanima narodnih poslanika, da barem pokaže poštovanje prema vrhovnoj legislativnojvlasti u ovoj zemlji, a ne na takav način da se nipodaštava, da se vrši pokušaj ponižavanja narodnih poslanika koji misle drugačije od izvršne vlasti, od Vlade Republike Srbije. Prosto nemam reči na sve to, ovo se zaista nikada nije dešavalo. Reći da to da je Vlada dužna ne znači da je obavezna - voleo bih da mi date neku drugu reč koja bi bila sinonim, osim toga da je obavezna. Ne može biti bilo šta važnije od procedure rada Narodne skupštine Republike Srbije i ne može je Vlada svojom neažurnošću i svojim neradom menjati ni na koji način. Povlačim amandman.
Konstatujem da je narodni poslanik Aleksandar Vučić povukao amandman na član 8. Time smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima. Predstavnik predlagača nije tu. Zaključujem pretres predloga zakona u pojedinostima. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o izvršenju popisa stanovništva, domaćinstava i stanova u 2001.godini u Republici Srbiji, u celini. Za 116, protiv 39, uzdržanih nije bilo, nisu glasala 22, ukupno 177. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama Zakona o izvršenju popisa stanovništva, domaćinstava i stanova u 2001.godini u Republici Srbiji. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O SUDSKIM TAKSAMA Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Dragan Marković, Petar Petrović, Miloš Lukić, Ljubomir Mucić, Rajko Baralić, Aleksandar Vučić, Gordana Pop-Lazić, Nataša Jovanović i Tomislav Nikolić. Narodni poslanik Rajko Baralić obavestio je Narodnu skupštinu da povlači amandman na član 10. Predloga zakona. Pored toga, primili ste ispravke u amandmanima koje su podneli narodni poslanici Nataša Jovanović - na član 34. i Petar Petrović - na član 6. Predloga zakona. Primili ste izveštaje Odbora za finansije, Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora o razmatranju Predloga zakona. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas na Poslovnikom utvrđeno ukupno vreme rasprave u načelu. Da li ima predloga da se vreme za raspravu u načelu produži? Nema. Izvolite. Gospodin Nikolić, po Poslovniku.
Gospodine predsedniče, ne znam zašto, ali izostavili ste amandman narodnog poslanika Božidara Vučurovića na član 6. Predloga zakona o sudskim taksama, koji je u Skupštini zaveden 18.oktobra pod brojem 03434-2163/01 u 12 časova i 30 minuta. Tu je i drugi koji ima isti broj.
Ne bih znao da vam kažem, evo zapisano je i proveriće se o čemu se radi, a do rasprave o amandmanima... (Božidar Vučurović, sa mesta: Mogu ja da vam objasnim ukoliko mi dozvolite.) Nema potrebe. Nije vas pitao gospodin Nikolić, nego Skupštinu. Prema tome, od Skupštine će dobiti odgovor. Možemo nastaviti rad, ako se slažete, jer ćemo do amandmana imati još vremena. Da li ima predloga da se produži vreme rasprave? (Ne.) Molim predsednike - predstavnike poslaničkih grupa da podnesu liste govornika. Da li ima još prijava? (Nema.) Otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Nema ga.) Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Pre nego što nastavim, pošto nije obeleženo, pretpostavljam da je poslanička grupa SPS protiv, naravno. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Izvolite.
Uvaženi gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, povodom Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama Stranka srpskog jedinstva je odlučila da ovaj zakon ne podrži iz sledećih razloga:u članu 3. Predloga zakona stoji da se u članu 28. reči "250 novih" zamenjuje sa "10.000 dinara" i ovde se radi o povećanju cene za 40 puta; u članu 4. stoji, u članu 31. reči "500 novih dinara" zamenjuju se brojem "5.000 dinara," a ovde se uvećava cena sudske takse za 10 puta; u članu 5. piše, u članu 33. stav 3. reči "50 novih dinara" zamenjuju se brojem "2.000 dinara", gde se takođe povećava cena sudske takse za 40 puta. U obrazloženju ovog predloga zakona stoji - noveliranjem zakona predlaže se srazmerno povećanje taksa, odnosno usklađivanje taksa sa promenjenim ekonomskim okolnostima, sa rastom zarada i cena, kao i drugim činiocima koji znatno utiču na poskupljenje troškova rada sudova. Uz puno uvažavanje teške ekonomske situacije u našem sudstvu, moram da konstatujem da plate nisu porasle za 40 puta, niti za 100 puta, a takođe ni cene nisu porasle za 40 puta, odnosno 100 puta. Zato je ovo obrazloženje Vlade u svakom slučaju neprimereno, a čini mi se i neistinito. Žao mi je što upotrebljavam ovako grube reči, ali je to činjenica. Vlada je u obrazloženju tvrdila i tvrdi da su ovi troškovi poskupljenja sudskih taksasrazmerno rastu zarada i rastu cena, što zaista nije tako. Iz tih razloga, a zbog zaštite standarda naših građana, koji je ionako urušen u poslednje vreme, Stranka srpskog jedinstva neće podržati ovaj zakon i glasaće protiv njega. Hvala na razumevanju.
Reč ima gospodin Vučić, a zatim gospodin Obradović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlog ovog zakona trebalo je da obrazloži neko od predstavnika Vlade Republike Srbije, odnosno morao je. Mislim da je za ovlašćenog predlagača izabran ministar pravde i lokalne samouprave, Vladan Batić. To piše u tekstu koji smo svi dobili, ali ovde nema ni jednog jedinog člana Vlade koji bi nešto rekao o zakonu kojim oni žele da ubede narodne poslanike da za njega glasaju. Nikada se u Narodnoj skupštini ovakve stvari nisu dešavale. Nikada. Pozivam narodne poslanike vladajuće većine da to zaista shvate, da to razumeju, da pogledaju ako hoće čak i iz onog diktatorskog perioda da je i tada bio pravi procvat reformi i demokratije u odnosu na ovo što danas imamo. Danas Vlada očekuje da se usvoji njen zakon. Jedan, po našem mišljenju, loš zakon. Loš zakon zato što predstavlja dodatni udar na standard građana. Čak se meša i u neka ustavom zagarantovana prava ljudi, gotovo na direktan način. Objasniću o čemu je reč. A,nema ni jednog predstavnika Vlade koji će da izađe i da obrazloži narodnim poslanicima zašto je potrebno glasati za ovaj zakon. Zašto je potrebno na ovakav način povećati sudske takse, taksene tarife na svaki podnesak, na tužbu, protivtužbu, prigovor, prebijanje i na sve drugo. Da vidimo o čemu je ovde reč. Naime, ovde imamo nešto što bi trebalo da nas pomalo vrati u eru tržišta, čak i u grani sudske vlasti koja mora da bude potpuno nezavisna, ne samo od izvršne nego i od zakonodavne, a naročito pojedini sudovi, to se razume, koji nemaju veze sa sudovima opšte nadležnosti, kao što je Ustavni sud, ali je ovde i Vrhovni sud itd. Moramo na svaki način da vidimo kako se plaća i na koji način se izdržavaju svi koji rade u pravosudnom sistemu Srbije. Ovde se kaže da se povećava učešće taksenih obveznika u finansiranju rada sudova. To je tačno. Ali, postavlja se pitanje da li će čak i u tome materijalni efekat biti onakav kakav je Vlada želela, a na stranu da li će ustavom zagarantovano pravo građana na sudsku zaštitu, Ustavom Republike Srbije i Ustavom Savezne Republike Jugoslavije, biti uopšte omogućeno. Mislim da neće zato što po pojedinim sporovima, to u četvrtom odeljku imate, može da se vidi da je potrebno izdvojiti ogroman novčani iznos za određene podneske, ogroman novčani iznos. Recimo, ako je do sada bilo potrebno 2.500 dinara za podnošenje tužbe za brakorazvodnu parnicu, ili nešto drugo, sada vam je potrebno 25.000 dinara. Za mene se postavlja pitanje, naravno, ako je namera države da merama, odnosno sudskim taksama vrši mere generalne i specijalne prevencije u porodično-pravnoj oblasti, da želi da štiti opstanak braka, ali šta tamo gde ima izuzetno opravdanih razloga za razvod - kako će neko ko nema taj novac skupiti 1.000 maraka ili 900 maraka, već koliko to iznosi...
Molim vas da ne dobacujete. Molim vas nemojte da dobacujete, opomena je opomena.
Samo vi nemojte nikoga da reketirate. Ne brinem ja, ne tražim nikome opomenu. Dakle, što... aman čoveče, hoćete li da me pustite da govorim? Dakle, suština je u tome da imamo sporove u kojima će vrednost podneska, dakle sudska taksa, biti veća od celokupne vrednosti spora. Tako ovde imate primer smetanja poseda. Ako je reč o nekoj beznačajnoj stvari, o nečemu što je za nekoga od manjeg značaja, ali čovek želi da zaštiti svoje pravo, on ima ustavom zagarantovano pravo na sudsku zaštitu. On mora da da najmanje 5.000 dinara zbog smetanja poseda. Ovde imate mogućnost, čak kaže - ako predmet spora nije procenjiv, kao vrednost se uzima iznos umesto od 50, koliko je do sada stajalo u zakonu, 2.000 dinara, što je za 40 puta više od onoga što smo imali do sada. Dakle, za 40 puta povećano. Da li su zarade i cene - jer se ovde govori o vrlo netačnim poenima, umesto da se govori o indeksima troškova, o indeksima cena, o tome koliko su nominalne plate - povećane, da bismo na osnovu nečega mogli da zaključimo zašto su ove sudske takse ovako povećane, taksene tarife. Ovde se radi o tome da imamo u jednoj rečenici nešto što je vrlo neodređeno - govori se o promenjenim društvenim okolnostima, o povećanju cena i zarada. Povećanje zarada u nominalnom iznosu je negde oko 20-30%, tako da se ni u kom slučaju ne može ovde govoriti o usklađivanju sa povećanjem zarada. Može se govoriti o usklađivanju sa povećanjem cena. Tačno je da su određene cene povećane za 100, 200, 300, 400, 500, ali nisam još čuo da su neke povećane za 4.000%, kao što ovde imamo primere. Možda i jeste, možda je i toga bilo, ali ja još nisam čuo. Znam da je struja povećana za oko 300%, znam da su telefonski impulsi povećani za oko 300%, znam za cenu hleba i mleka, za oko 300 i 400% su povećane, ali za 4.000% još nisam čuo da je neka cena toliko povećana. Evo, ovde to imamo. Zarade nisu prelazile, govorim o nominalnim zaradama, da ne govorim o onoj razlici između bruto i neto plate, jer vi sada govorite da je plata 200, imajući u vidu da se u to računa sve ono što je nekad računato kao topli obrok, regres i sve ostalo, pa zato govorite da je to mnogo više u odnosu na nekadašnjih 90, a objektivno i suštinski nije. Dakle, imajući sve to u vidu, čini mi se da su ove sudske takse jedan novi namet građanima, nešto što će građani teško moći da podnesu, nešto što će im u krajnjoj liniji još više zavlačiti ruku u džep,imajući u vidu i sve ono što se dešavalo poslednjih meseci. Pitanje je da li će moći da ostvare svoje ustavom garantovano pravo, a ustavom garantovano pravo je pravo na sudsku zaštitu. Sa ovakvim sudskim taksama, sa ovakvim rešenjima, koja je Vlada predložila, a koja niko u Narodnoj skupštini od predstavnika Vlade ne želi da brani i ne želi da objašnjava narodnim poslanicima, čini mi se da nećemo daleko stići i da ćemo građanima samo otežavati i oduzimati njihova prava. Ako hoćete, time se dira i u korpus ljudskih prava i sloboda, na koje je DOS-ovska većina bila navodno toliko ponosna. Da li će ljudi moći ta prava da ostvaruju, siguran sam da u velikoj meri neće. Nije problem za tarife kada je vrednost spora preko 500.000 dinara, jer taj će imati da plati tih 10%, koliko to iznosi, plus određeni procenat prema vrednosti spora. Ali, šta će oni ljudi čija je vrednost spora neuporedivo manja, koji taj novac nemaju i obično, govorim najpre o parnicama, taj novac nemaju, tu mogućnost nemaju, na koji način će svoje pravo zaštititi? Poslanička grupka Srpske radikalne stranke smatra da je to udar na džepove, budžet i standard građana Srbije i zbog toga će glasati protiv Predloga zakona. Hvala vam.
Da li se još neko javlja za reč?
Poštovani gospodine predsedniče, poštovane kolege poslanici, Vlada Republike Srbije predlaže jedan zakon kojim se utvrđuje nova visina sudskih taksi. U odnosu na to postavlja se, po mom mišljenju, nekoliko logičnih pitanja: 1. Da li je povećanje sudskih taksi realno, da li prati porast troškova života? 2. Da li će građani Srbije moći da plate nove sudske takse? 3. Da li će povećanje sudskih taksi doprineti poboljšanju materijalnog položaja zaposlenih u pravosuđu? 4.Da li će povećanje sudskih taksi doprineti unapređenju rada pravosuđa, odnosno, da li će građani moći da ostvare svoja prava pred sudskim organima? Prvo, da li visina sudskih taksi, s obzirom da je zadnje usklađivanje vršeno pre nekoliko godina, prati porast troškova života, odnosno, da li je zasnovano na jedinstvenom kriterijumu? Vidimo kroz sadržaj ovog predloga zakona da zakonodavac nije ovo pitanje uredio jednoobrazno. Negde su sudske takse povećane četiri puta, negde deset puta, a negde je usklađivanje i više. Ostaje nejasno, u zakonu nema objašnjenja, zašto je primenjen različit kriterijum. Ovo pominjem iz razloga što je logično bilo očekivati da stopa rasta bude jedinstvena za sve sudske takse. Moram takođe primetiti da je Vlada Republike Srbije u jednom drugom zakonu, u izmenama i dopunama Krivičnog zakona, kod krivičnih dela čije zakonsko obeležje sadrži imovinsku vrednost, izvršila povećanje nominalnih iznosa za četiri puta. Znači, primenila je jedan jedinstven kriterijum. U ovom predlogu zakona Vlada primenjuje drugi kriterijum. Zašto su sudske takse negde povećane četiri, negde pet, negde šest, a negde 10 i više puta? Odgovor može biti sledeći: ako je u pitanju vremenska razlika u odnosu na dva različita zakona, onda bi kriterijum u ta dva zakona trebalo da bude različit, a ne u jednom zakonu različit kriterijum. Ako to nije, onda je u pitanju nemanje čvrstog kriterijuma Vlade Republike Srbije, onda je u pitanju čist voluntarizam. To u svakom slučaju nije dobro za građane Republike Srbije i govori o načinu rada Vlade. Drugo,da li će građani moći da plate novo povećanje sudske takse? Uzimajući u obzir konstanatan rast troškova života u Srbiji tokom 2000. godine, a da plate ne prate rast cena, što je logična posledica stalnog pada i proizvodnje tokom cele godine, kao i činjenicu da imamo smanjenje materijalnih prava zaposlenih, tj. onih koji ostanu bez posla, logično da građani neće imati novca za nove više sudske takse. Onaj novac koji budu zaradili biće im primarno potreban za zadovoljenje egzistencijalnog životnog minimuma. Treće, da li će ovo povećanje sudskih taksi doprineti poboljšanju materijalnog položaja zaposlenih u pravosuđu? Neće, jer novac od sudskih taksi ide u budžet Republike Srbije i biće trošen za druge potrebe. Pre nekoliko godina stanje u pravosuđu, u materijalnoj sferi, nije bilo dobro, ali smo tada i znali razlog zašto je to tako - posledica dugotrajnih sankcija, iscrpljenost zemlje, kasnije bombardovanja, rata, itd. znači, svega onoga što nam se dešavalo u proteklih nekoliko godina. Sada, od početka 2000. godine, bar u ekonomskoj sferi i na međunarodnom planu imamo jednu potpuno drugu situaciju, navodnu otvorenost i prijem u sve međunarodne i finansijske institucije, ali porasta proizvodnje nema, porasta životnog standarda nema, porasta plata zaposlenih nema. Naravno, nema ni sankcija. Sve to, nazovipozitivno, nema nikakvog pozitivnog uticaja na poboljšanje materijalnog položaja zaposlenih u pravosuđu. To, bez sumnje, jeste jedan negativan faktor koji odslikava ili daje jedan ugao opšteg stanja u pravosuđu. Drugi, svakako jeste ovo konstantno permanentno mešanje izvršne vlasti u rad pravosudnih organa. Ali, o tome ovom prilikom neću govoriti, već kad budemo razgovarali o sledećem setu zakona. Četvrto, da li će ovim zakonom biti unapređen rad u pravosuđu, tj. da li će građani moći da ostvare svoja prava? Ostvarivanje prava pred sudovima, usled povećanja sudskih taksi, može biti ovim zakonom dovedeno u pitanje za veliki broj fizičkih i pravnih lica, odnosno može postati privilegija užeg kruga bogatih. Umesto plaćanja sudskih taksi, građani će, primera radi, sklapati fiktivne ugovore, izbegavati uknjižbe nepokretnosti, prava i drugo, a negativne posledice, a biće ih više, odraziće se, naravno, mnogostruko. Sve ove stvari koje sam pomenuo, pogotovo vezane za visinu sudskih taksi i činjenicu da građani neće moći da plate sudske takse, kao i da sredstva od sudskih taksi neće biti upotrebljena za poboljšanje materijalnog položaja zaposlenih u pravosuđu, uverile su nas, poslanike SPS-a, da je ovaj zakon loš i da Vlada treba da ga povuče. Mi, socijalisti, nećemo ovaj predlog zakona podržati. Na kraju, oko činjenica koje su pomenule i neke kolege poslanici da u Skupštini nema predstavnika Vlade - bez sumnje to predstavlja ignorisanje parlamenta i poslanika i to u dužem kontinuitetu.Ispred Vlade nema nikoga ko bi mogao dodatno da objasni neka zakonska rešenja. Nema nikoga ko bi mogao dati odgovore na neka pitanja koja postavljaju poslanici. Ne znam zašto smo u Poslovniku o radu Narodne skupštine prihvatili amandmane da predstavnici Vlade mogu da govore kad i koliko hoće, kad njih uopšte nema. To, nama socijalistima, govori o jednoj vrsti nadmenosti koju Vlada pokazuje parlamentu, o tome da Vlada sebe smatra autonomnim telom za koju parlament nije važan, osim u slučaju da da saglasnost na zakone koje ona predlaže. Mi, socijalisti, smatramo da to nije dobro ni za parlament, a kamoli za državu Srbiju i njene građane.
Zahvaljujem. Dajem reč predsedniku poslaničke grupe DOS - Demokratska stranka Srbije Dejanu Mihajlovu.
Predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, bez obzira koliko ovaj zakon o izmenama i dopunama sudskih taksi delovao u jednom delu beznačajno njegov značaj je mnogo veći. Ne povećavaju se samo obaveze za podnošenje tužbi i svu ostalu overu, što se reguliše ovim zakonom, već se značaj ovog zakona odnosi i na dva aspekta od kojih moramo da počnemo. Pre svega, jednim delom naknada za rad sudova, to je jedan aspekt. Drugi aspekt je taj gde mi opterećujemo naše građane koji hoće da ostvare svoja prava pred sudovima. Nesumnjivo je da je ovo zakon koji je menjan 1997. godine i da iznosi koji su u postojećem zakonu nisuadekvatni okolnostima, to je ta opasnost koja postoji da će naši sudovi biti zatrpani ukoliko takse budu bile previše niske. Građani neće moći da zaštite svoja prava. Podsećam da sudovi jesu tu da štite interese i prava pojedinaca kao i same države, tako da takse moraju da budu veće, kako sudovi ne bi bili zatrpani velikim brojem predmeta, a znamo u kakvoj sitacijije naše pravosuđe. To je ono što nam je ostalo. Ja bih rekao da znamo zbog čega je situacija u pravosuđu ovakva - zato što imamo jedan potpunonerešen sistem pravosuđa i to je ono što smo mi dobili u amanet od naših prethodnika. Ali, o tome nećemo sada govoriti. Znači, ukoliko ne želimo da nam sudovi budu zatrpani, ukoliko želimo da nam sudovi budu efikasniji (činjenica je da su u ovom trenutku sudovi zatrpani sporovima, teško se ostvaruju prava pred sudom, naročito kada se dođe u fazu izvršenja sudskih presuda) smatramo da takse treba podići, ali da moraju biti primerene okolnostima u kojima se naša država trenutno nalazi, a naročito građani koji su pod raznim pritiscima. Postoji jedna socijalna tenzija i ne treba je još povećavati, na način kakav nije do kraja predviđen ovim zakonom, jer pojedine takse možda treba razmotriti i smanjiti, dok je jedan određeni broj taksi primeren datim okolnostima. Takse ne smeju biti previsoke. Zašto ne smeju da budu previsoke? U tom slučaju će sudovi, s jedne strane, kvalitetnije raditi one predmete koji budu bili pokrenuti, ali će tih predmeta u svakom slučaju biti manje. S druge strane, građani neće biti u situaciji da ostvare svoja prava pred sudom, što će: ili otvoriti mogućnost da ti građani protiv kojih je bilo protivpravnog i nemoralnog delovanja ostanu oštećeni i da tu ljudi koji su to činili ostanu nekažnjeni za to što rade; ili će otvoriti mogućnost da građani bez suda ostvaruju svoja prava, a to bi vodilo ka povećanju stope nasilja, kriminaliteta. Zato je visina taksi izuzetno važna i ona reguliše jedan dobar deo društvenih odnosa i omogućava građanima da zaštite svoja prava. Ono zbog čega je ovaj zakon loš, loš je u onom delu u kome se nije promenio, u onom delu gde je bio loš i tada kada su ga doneli socijalisti i svi oni koji su sa njima učestvovali u vlasti. To se pre svega odnosi na to da ovde nema fiskalne decentralizacije, da nema direktne veze između naplaćene takse i sudova kojima je ta taksa naplaćena, da nema direktnog usmeravanja u određenom procentu taksi koje su naplaćene u određenom sudu i to je nešto što smo mi smatrali da ovim zakonom mora biti promenjeno.Sva sredstva se slivaju na jedan račun, na račun budžeta Republike Srbije, i ondanadležni ministar usmerava ta sredstva u određene sudove. Mi smatramo da, radi poboljšanja materijalnog položaja sudova i sudija, u ovoj situaciji kada nemamo druge zakone, ovo treba da bude prvi korak. Ovim zakonom može se učiniti nešto da se poboljša materijalni položaj sudija, a sam timi naš pravosudni sistem učini efikasnijim i u ovoj datoj situaciji. Mislim da mnogo važnije od dela koji se odnosi na podizanje pojedinih taksi traba da bude decentralizacija, da se uspostavi direktna veza između sudova i naplaćenih taksi i da nepotpuni iznos bude vraćen sudovima, ali u jednom određenom delu da se vraća sudovima, dok onaj deo koji preostane treba da se usmerava sudovima koji ne mogu sami putem taksi da prikupe sredstva potrebna za svoje funkcionisanje. To je jedan model koji je pravičan, pravičniji od ovog postojećeg (ja kažem lošeg) modela koji nije promenjen još od socijalista. Samim tim mi u DSS-u smatramo da bi Vlada trebalo da ovaj predlog povuče iz procedure, da ga doradi u delu koji se odnosi na decentralizaciju prikupljenih sredstava kako bi se ta sredstva usmeravala tamo gde se prikupe (znači, u nadležne sudove) što bi omogućilo efikasniji i bolji rad sudova, jer sudovi koji ubiraju veća sredstva biće daleko efikasniji i bolje će raditi. Biće zainteresovani da odrađuju što više predmeta, da prikupe što više sredstava, da bolje štite prava građana i jednostavno, to je jedan novi sistem kome bi Vlada u ovom trenutku trebalo da pribegne Stoga smo mi, kao DSS, skloni da predložimo Vladi da to uradi, kako bismo imali prilike da glasamo za ovaj predlog. U slučaju da do toga ne dođe, nećemo glasati za ovaj zakon - ukoliko ne dođe do promene koja se odnosi na deo decentralizacije sredstava i upućivanje sredstava tamo gde se ubiraju. Mislimo da je ovo jako važno i da je ovo jedan možda mali korak, ali korak koji pokazuje nameru vlasti da dođe do decentralizacije iistinsku želju za poboljšanjem materijalnog položaja sudova i sudija. Na ovaj način bismo napravili nešto što bi bilo dobro za građane i imamo predlog da Vlada Republike Srbije povuče ovaj predlog, doradi ga u delu koji se odnosi na decentralizaciju i da tada dođe pred Skupštinu nešto što će zadovoljiti, pre svega, interes građana koji oni preko sudova štite.
Hvala, drugo javljanje predstavnik Poslaničke grupe SRS-a Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, čini mi se da sada razgovaramo o nečemu što je veoma ozbiljno. Naime, nisam imao pravo na repliku jer nije pomenuta poslanička grupa SRS, ali ću svojih deset minuta iskoristiti da ukažem na nešto što je gotovo neverovatno. Šta to, gospodine Mihajlov, Vlada Republike Srbije sada treba da doradi, kada niko, prema Poslovniku o radu Narodne skupštine, više nema prava da to dorađuje? Niko. Može Vlada Republike Srbije samo da povuče zakon iz procedure. To je jedino rešenje. Ili da se prihvate naši amandmani. Ništa drugo. A ne da Vlada dorađuje svoj predlog, pa će ga neko prihvatiti ili neće. S druge strane, moram da primetim još jednu stvar: ne mogu da se složim sa jednom stvari koju ne bih kritikovao u paketu zakona DSS-a, gde se govori o funkcionisanju sudova iz opšte nadležnosti i specijalizovanih, iako smo mi protiv specijalizovanih sudova, o tome ćemo govoriti kasnije kada taj paket dođe na dnevni red. Tu se, u zaključnim odredbama kaže (zakon o uređenju sudova): "Rad sudova se finansira iz budžeta Republike Srbije." Šta to sada znači? Ovde bismo donosili neku vrstu ledž specialis-a odakle će da se finansira rad suda. Na takav način - direktnim putem, od sudskih taksi, a ovamo će se finansirati iz drugog dela, dakle iz jednog dela u drugi deo, iz jednog dela budžeta. Znači, iz budžeta, a Vlada je ta koja podnosi Narodnoj skupštini na uvid ceo budžet, sve prihodne i rashodne strane, u svim razdelima. Narodna skupština to odobrava, ili ne. Ovo su budžetski prihodi, a ne posebni prihodi. Dakle, ono što se naplati u Prvom opštinskom sudu, e sada to da ostane Prvom opštinskom sudu za krečenje, a ono što se naplati u Četvrtom opštinskom sudu, da to ostane njima, da se uvede kanalizacija. E, to je nešto što ne može da se radi, ne može da se čini. Ovajzakon je loš iz jednog razloga - zato što on utiče na ukidanje prava na sudsku zaštitu građanima Republike Srbije. Pozivam narodne poslanike da razmisle čak i o materijalno-finansijskom elementu. Ako imate povećanje od šest ili sedam (naravno, imaćete pravo na repliku, ja sam zato govorio o vama, za razliku od vas mi smo džentlmeni, i mi uvek kažemo o kome govorimo i o čemu mislimo), dakle, ako budete imali 10 puta ili pet puta veće sudske takse, pitanje je da li ćete imati ovoliki broj podnesaka, kakav imamo danas i u kom procentu će se taj broj podnesaka smanjiti, da li za 100%, 200%, 300%, koliko? Dakle, ni taj materijalno-finansijski element neće biti za Vladu Republike Srbije tako povoljan, kao što ona inače očekuje. I to je još jedan od razloga, zbog koga bi ovakvo povećanje sudskih taksi trebalo odbiti. Ponovo kažem - ako će neko da kaže da je 25 hiljada dinara prava cena za brakorazvodnu parnicu, postavljase pitanje... znate, to može da bude prava cena, ako možete već na pripremnom ročištu da izvršite pomirenje itd, pa hajde, eto, vidite da nije bio neki veliki problem, pa da se time utiče na smanjenje sudskih postupaka, kojih je inače previše u našoj zemlji. Da se ne lažemo, i za naše ljude se kaže da vole da idu često pred sud i da tuže, da se žale itd, što je razumljivo, ali to je Ustavom zagarantovano pravo građana. Ali, na ovaj način - šta ćete ako bije čovek ženu, naravno da će žena da traži razvod, prilično je logično, a nema 25 hiljada dinara, šta da traži? Ide, živi negde drugde, pa šta sad. Ali, nemojte to da radite, to je nešto što ne može da se prihvati, to je ono što predstavlja problem u ovom zakonu. Dobro bi bilo da neko iz Vlade dođe i da kaže nešto pozitivno o ovom predlogu zakona, a ne da se mi ovde prepiremo između različitih poslaničkih grupa, idemo sa našim argumentima, ukrštamo ih, a njih to uopšte ne interesuje. Oni su pametni, njih Narodna skupština ne zanima. U sistemu podele vlasti, naravno, razdvojene su funkcije zakonodavne nadležnosti i funkcije izvršnih organa vlasti, odnosno prerogativi te vlasti, ali postoje instrumenti kontrole izvršne vlasti. U tom smislu je zakonodavna vlast najviša vlast, a u ovoj zemlji zakonodavna vlast postaje ništa, odnosno narodni poslanici, eventualno, služe za reketiranje, da im neko oduzima pare ovde, da bi se punio budžet, i apsolutno nizašta više. Vladu Srbije Narodna skupština ne zanima, Vladu Srbije Narodna skupština ne interesuje kao vrhovno predstavničko telo. Njihovi predstavnici u ovom domu nemaju šta da rade. Pitanje je da li nas sada u sali ima 70, 80, toliko koliko interesuje i poslanike DOS-ove većine, a o vladinim predstavnicima dane govorim. Smatram takođe da u deobnim parnicama vrednost ne može biti manja od pet hiljada dinara, takođe previše, zaista previše. Imate primer, jedan neverovatan primer, i pozivam nekoga da nam objasni, od ljudi koji će podržati ovaj predlog zakona, makar od poslaničke većine, koji će se prepoznati u kritici rada Vlade. Kaže: "Ako predmet spora nije procenjiv, kao vrednost se uzima iznos od 50 novih do dve hiljade dinara". Razumem šta se dešavalo kod plaćanja oko taksenih maraka, jer je tu bilo i nekih izmena koje su donošene i početkom 2000. godine, pa se prelazilo na 750 dinara, pa se sada ide na hiljadu dinara itd. Ali, ovo o čemu sam govorio, vezano za IV odeljak, to su prosto neverovatne stvari koje ne mogu da se prihvate i koje ne odgovaraju životnom standardu građana, koje ne odgovaraju onome što se zaista može platiti, a mi nemamo pravo da rušimo Ustavom zagarantovane kategorije i Ustavom zagarantovana prava građana. Zato u ime poslaničke grupe Srpske radikalne stranke pozivam predstavnike stranke gospodina Mihajlova da glasaju protiv ovog zakona, jer ne mogu da glasaju za (jer ne može da ga dorađuje Vlada u Narodnoj skupštini) i naravno da prihvate amandmane poslanika Srpske radikalne stranke, koji neće i ne mogu u svemu da poprave ovaj zakon, ali će ga delimično popraviti, jer će se, koliko-toliko, smanjiti iznosi tih taksi. Dakle, mi nismo smanjivali iznose taksi u odnosu na inicijalni tekst zakona, to ćete videti u našim amandmanima, mi smo ih čak povećali za 100%, čini mi se, rekao sam, dakle, u najvećem broju amandmana, ali ne da se poveća za četiri hiljade procenata, kao što imamo neke amandmane. To je ono što je neprihvatljivo i to je ono što u ovom trenutku može da se radi. Jedino rešenje je, dakle, povlačenje zakona iz procedure, jedino poslovničko, jedino zakonsko rešenje je povlačenje ovog akta iz procedure ili da se prihvate amandmani koji su već na raspolaganju narodnim poslanicima u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Hvala.
Ima reč gospodin Mihajlov [[pravo na repliku]]
Pre svega, zamolio bih kolege - ako se već citiramo i parafraziramo, da to bar činimo verodostojno. Ja sam i rekao da će DSS, ukoliko Vlada ne povuče zakon iz procedure da ga doradi u delu u kome mislimo da treba da ga doradi, glasati protiv zakona. Tu ništa nije sporno, zato što smatramo da promene koje se odnose samo na deo povećanja taksi nisu one koje su u ovom trenutku potrebne našem pravosuđu, da bi se najadekvatnije zaštitio interes građana, i zato smatramo da ovaj zakon treba u tom delu da se doradi. Naravno da bi sva sredstva, i po novom predlogu zakona, trebalo da idu preko budžeta Republike Srbije. To je predviđeno i našim predlogom zakona, zato što smatramo da sredstva moraju da idu preko budžeta Republike Srbije, da bi postojala kontrola i nadzor nad utroškom tih sredstava. Ali, ono na čemu mi insistiramo, to je da se unapred zna da će jedan procenat od naplaćenih taksi ostajati pre svega tom sudu, to će biti 60 ili 50%, a drugih 50% ili 40%, ili koji procenat se opredeli zakonom, koristiće se za rad onih sudova koji ne mogu sami da prikupe sredstva i za sve ostale materijalne troškove u radu ministarstva. To je naš predlog i mislimo da u tom pravcu treba razmišljati i u tom pravcu reformisati bar ovaj deo koji se odnosi na sudske takse. Ja bih samo dao jedan primer - prilikom imenovanja sudija rečeno je za sud u Kovačici kako je taj sud odličan, kako taj predsednik suda odlično radi, kako je on sredio sud, a onda posle dođemo do podataka da je on sredio sud zato što je bio miljenik u Ministarstvu pravde, zato što su mu prebačena ogromna sredstva da bi taj sud bio lepo uređen, i sve ostalo, ali taj sud nema puno predmeta. S druge strane, imamo sud u Pančevu, odakle sam ja, koji je zatrpan predmetima, u kome se puno radi, a koji nije sređen kao neki drugi sudovi, i to je ta nepravičnost koja postoji. Znači, mi smo za to da se nađe jedan pravičan predlog, koji bi se odnosio pre svega na raspodelu tih sredstava, vodeći računa gde se sve ta sredstva ubiraju, s jedne strane, a sa druge strane, pomoći onim sudovima koji su proterani sa Kosova i Metohije i ostalim sudovima koji ne mogu da prikupe sredstva za rad, kako bi svi građani mogli da ostvare zajemčeno pravo da štite svoj interes putem sudova.
Da li se još neko od predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? (Ne.) Ukoliko ne, pre nego što narodni poslanici uzmu učešće u raspravi, podsetiću vas na vreme za načelnu raspravu po poslaničkim grupama, prema članu 90. Poslovnika. Poslanička grupa DOS - dva sata i četrnaest minuta, poslanička grupa DOS - DSS - 54 minuta, poslanička grupa SPS - 44 minuta, poslanička grupa SRS - 27 minuta, poslanička grupa SSJ - 16 minuta, poslanička grupa DOS - Nova Srbija - devet minuta, poslanička grupa DOS - Reformisti Vojvodine i SDP - sedam minuta i poslanička grupa DOS - PDS - šest minuta. Obaveštavam vas da su, saglasno članu 89. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa, prijave za reč u pisanom obliku, sa sledećim redosledom, podneli poslanici Đuro Popović, a sledeći prijavljeni za reč je Veroljub Arsić. Da li je prisutan narodni poslanik Đuro Popović? Izvolite.
Dame i gospodo, poštovane kolege poslanici, u svemu ostajem pri stavovima poslaničke grupe SSJ, kao i kod podnetih amandmana i dodajem - predlagač ovog zakonskog akta trebalo je da izvuče pouku o lošim stranama primene dosadašnjeg zakona od strane prethodne vlasti. Naime, pokazalo se da su važeće takse već bile previsoke za građane, pravne subjekte, a pogotovu za penzionere, koji su u najvećem delu socijalni slučajevi, i da po istim taksama, kao nikada ranije u istoriji srpskog pravosuđa, davaoci takse nikada nisu obeštećeni, odnosno u sudskim odlukama nisu izricane zakonske zatezne kamate na taksu u korist onoga ko dobije spor. Najviša taksa za odluku suda u vanrednom pravnom sredstvu, reviziji, iz jednog privrednog spora iznosila je na iznos uvaženih 150.000 dinara na dan 16. aprila 1997. godine, a u dinarskoj protivvrednosti 41.660 maraka. Danas je stranka u parničnom postupku za obeštećenje dobila svega 5.000 maraka i time izgubila ravno 36.660 maraka, tako da stranka u postupku može da doživi da u potpunosti tuženi nestane iz evidencije privrednih subjekata, pri tome imajući na umu da, prema dosadašnjoj praksi, parničenja traju čak i do 20 godina. Znači, ovaj zakon je trebalo menjati u celosti i oštećenom priznati na datu taksu odgovarajuću zakonsku zateznu kamatu od dana uplate sudske takse. Ili još bolje, doneti najkvalitetnije rešenje, po kome bi sud birao taksu nakon svoje pravosnažne i izvršne sudske odluke. Tek bi u tom slučaju građani i svi pravni subjekti u Srbiji imali razloga da pred sudovima potraže zaštitu svojih prava. Kako da ojađeni i oštećeni građani smognu novca da plate predložene takse, koje im se, i kada su u pravu, vraćaju na pomenuti način, bez ukamaćenja. Smatram da najniži iznos vrednosti spora za određivanje takse treba da bude 3.000 dinara, a ne 10.000 dinara, kako je predloženo, a to iz razloga što su pojedini pravni subjekti, a pogotovu javna komunalna preduzeća, onemogućeni da naplaćuju svoja potraživanja putem suda, jer ova potraživanja zastarevaju za godinu dana. U ovim slučajevima, praktično, ako vrednost spora ne prelazi 10.000 dinara, građani ne moraju da plaćaju uslugu. Primera radi, u opštini Bečej desilo se da je Javno komunalno preduzeće dug korisnika uterivalo uz pomoć policijske patrole. Reč je o intervenciji za naplaćivanje računa u Bačkom Gradištu - tom prilikom plaćano je pravno zastarelo potraživanje. Naime, nama je predloženo i povećanje takse po članu 39, tarifni broj 38, stav 1. i 2, gde se "100 novih" zamenjuje brojem "300", a što se odnosi na predlog za izuzeće sudija. Šta reći o ovoj taksi, ako su praktično svi sudovi u Srbiji zauzeli stanovište da ne dopuštaju izuzeće sudije u poslednjih pet godina. Ovaj predlog je čist cinizam u odnosu na građane Srbije i otimanje novca. Zato predlažem da se najpre izmeni Zakon o parničnom postupku, i to član 71. i 73. U suprotnom, da se bar ovaj član briše u potpunosti, pošto su ga sudije u praksi već suspendovale. Na kraju samo da podsetim, ne tako davno u vreme prethodnog režima, današnji ministar pravde, gospodin Vladan Batić, javno je protestovao protiv visine tada važećih sudskih taksi. Danas je najglasniji da se rigorozno uvećaju davanja građana i pravnih subjekata na ime sudskih taksi. Kakvog li apsurda? Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, a posle njega narodni poslanik Živodarka Dacin.
Po članu 82. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, izražavam sumnju u postojanje kvoruma. Za mene kao narodnog poslanika je sramota da govorim pred salom koja nije čak ni polunapunjena.
Molim vas da proverimo, da li to tražite proveru ili odustajete od reči? (Veroljub Arsić, sa mesta: Ne odustajem, prvo proveru kvoruma.) Molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum.
Dame i gospodo poslanici, sam zakonski predlog o povećanju sudskih taksi mislim da nema osnova.Samo ću da vam navedem jedan klasičan primer kako se postupa u sudskom postupku koji se vodi pred Privrednim sudom za vrednost do 5.000 dinara, kako bi to izgledalo po novom. Znači, taksa je 2.000 dinara, i u slučaju da podnosilac tužbe ne uplati taksu na vreme dobija opomenu, za koju treba da plati kaznu od 400 dinara. Ako ne postupi po toj opomeni, treba da plati taksu 2.000 dinara,400 dinara kaznu i 1.000 dinara kaznenu taksu, ukupno 3.400 dinara. Ukoliko druga strana uloži prigovor, treba da plati 1.000 dinara taksu na prigovor, ako ne plati, još 400 dinara i još 500 dinara kazne, ukupno1.900 dinara. Znači, već smo dostigli vrednost spora pre nego što se održalo prvo i jedino ročište. Sudska presuda i sudski postupak nisu završeni naplatom sudske takse, nisu završeni ni pravosnažnošću sudske presude, već izvršenjem te pravosnažne sudske presude.
Reč ima narodni poslanik Živodarka Dacin, a posle nje narodni poslanik Đorđe Mamula.
Poštovani predsedniče, poštovane kolege narodni poslanici, ovaj Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama jeste materijal koji se zapravo višestruko može posmatrati, analizirati i komentarisati. Kako god bilo, jedno je sigurno, a to je da predlog ovog zakona stavlja ponovo namet na džep naših građana, a drugo da su ta sva sredstva namenjena budžetu Republike Srbije. Različito posmatram situaciju sa jedne i sa druge strane i moram da kažem da ne mogu, a da ne prihvatim obrazloženje da je naše pravosuđe u teškoj materijalnoj situaciji i daverovatno u ovom trenutku država nema neki drugi način,nego preko ovih sudskih taksi, da poboljša tu materijalnu situaciju. Složila bih se sa ovim i razumela bih visinu tih navedenih sudskih taksi, ali pod uslovom da postoji neki pravosudni budžet ili neki podbudžet pravosuđa u okviru budžeta Republike Srbije, gde bi praktično sva ta sredstva dobijena od sudskih taksi išla u taj pravosudni budžet i time bismo praktično postigli više efekata. Pod brojjedan, smatram da bi se poboljšalo ažuriranje svih predmeta, jer bi praktično direktno sami izvršioci uticali upravo na materijalni položajsamog suda,a isto tako na ličnu materijalnu situaciju i to bi u stvari za mene bio korak po korak dolaska do nezavisnog sudstva, o čemu mi naročito volimo da pričamo u zadnjih godinu dana. Međutim,od nezavisnog sudstva u ovim okolnostima još uvek nema ništa. Bilo bi lepo da je predlagač tu,ali kao i obično njega nema, pa da je kao podatak dao, recimo, koliki je to red veličina sredstava koja se od sudskih taksi ostvare na nivou, recimo, jednog opštinskog suda, pa koliko bi to uvećanje bilo za 4-10, pa i više puta od sudskih taksi, pa kada bi se napravila komparacija verujem da to ne bi bila minorna sredstva. Ta sredstva mogla bi još jednu stvar da učine, a videli smo da ćemo po hitnom postupku ponovo imati predlog postavljanja ljudi na mesto predsednika raznih sudova da bi zaista i u tome prestalo paljenje političkog semafora i postavljanje ljudi u zavisnosti od toga da li će se kod pojedine koalicione partije upaliti zeleno svetlo političkog semafora ili crveno svetlo političkog semafora, nego bi se jednostavno na ta mesta birali ljudi koji su pre svega dokazani svojim radom i iskustvom u sudovima. Dakle,dokle god ne postoji materijalna nezavisnost ne možemo da govorimo o nezavisnom sudstvu, a tome svi težimo. S obzirom da se iz Predloga zakona vidi da sva sredstva idu u budžet Republike Srbije, moje pitanje predlagaču bi bilo: da li će naše pravosuđe dobiti4 -10, pa i 40 puta veća sredstva u odnosu na sredstva koja su do sada bila izdvajana? Sigurna sam da tako neće biti i, prema tome, naše sudstvo i dalje ne može da bude nezavisno, jer će direktno biti zavisno od izvršne vlasti u čijem mandatu je i budžet Republike Srbije. Ako nema tog nekog opravdanja, koje bi po meni bilo zaista apsolutno logično, zaista ne vidim da cilj koji je ovaj predlog zakona imao opravdava ta visoka sredstva koja su data u Predlogu i zbog toga smatram da, sa ove tačke gledišta, zakon nije ispunio očekivanja. S druge strane, možemo da posmatramo korisnike ovog predloga zakona, a to smo upravo svi mi i to su upravo svi naši građani Srbije, koji će zbog ovako visokih sudskih taksi biti sigurno onemogućeni, zbog, nažalost, niskog standarda i momentalno loše ekonomske situacije, da rešavaju u sudovima nešto što prosto sam život kao takav nametne, kao što su kupoprodaje, čuli smo brakorazvodne parnice, recimo neke zaostavštine i tome slično. Praktično sa ovim sudskim taksama mi udaljujemo pravdu od naših građana. U obrazloženju ovog zakona stoji: "Noveliranjem zakona predlaže se srazmerno uvećanje taksi, odnosno usklađivanje taksi sa promenjenim ekonomskim okolnostima, sa rastom zarada i cena i sa drugim činiocima koji znatno utiču na poskupljenje troškova rada sudova". Malo me zbunjuje šta je to novonastala ekonomska situacija, ako Vlada Republike Srbije i naš guverner Narodne banke tvrde da dinar nikada nije bio stabilniji nego što je sada, i zašto onda uvećanje ovih taksi i do 10 puta. Drugo, kaže se da se vrši usklađivanje sa rastom zarada. Svakako znamo da standard naših radnika, naših građana nije poboljšan u odnosu na prošlu godinu od 2-10 puta. Ako meni ne verujete, molim vas da pogledate i uporedite svoje džepove, a reći ću vam da sam ja to učinila i kao zdravstveni radnik,kao specijalista medicinske biohemije: moja plata septembra meseca 2000. godine bila je 6.120,12 dinara, a septembra ove godine 10.785,73 dinara. Što znači da je ona uvećana samo za 76,23%. Prema tome, apsolutno ne stoji ovaj razlog obrazloženja. Jedino što bih mogla da prihvatim to je ovo treće, da se uskladilo sa rastom cena, ali nažalost i naši zvanični statistički podaci govore iz meseca u mesec da potrošačka korpa zaista enormno raste. Ako već niko, praktično, donošenjem ovog zakona i glasanjem za, neće dobiti ništa - neće se poboljšati materijalni položaj zaposlenih u sudovima, niti će se poboljšati uslovi rada ljudi u sudovima, niti će naši građani biti zadovoljni, a jasno mi je da zbilja treba povećati te sudske takse - evo dajem jedan konkretan predlog, a to je da praktično sudske takse budu uvećane za procenat rasta, recimo, zarada u zdravstvu, a to je za 76,23%. Molim vas, zaista moram ovo da kažem, trebalo bi da prestanemo da donosimo zapadne cene i zapadne zakone. Ne zato što sam ja protiv toga, naprotiv. Ali, prvo bih volela da se stvore uslovi da naši građani imaju zapadni standard i onda bi zbilja bilo mnogo manje priče i o visini cena, u ovom trenutku sudskih taksi, i o svim ostalim zakonima. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Mamula, a zatim Živko Selaković.
Predložene izmene nemaju analizu priliva taksi u budžet Srbije, a bez toga ne možemo ozbiljnije raspravljati o predloženim izmenama - kakav je bio tempo naplate poslednjih nekoliko godina, kolika je osnova naplaćene takse, koliko se naplaćivalo prinudnim putem - pa da tek onda, na osnovu toga, dobijemo predlog za izmenu Zakona o naplatnoj taksi. Na ovaj način se ne može bitno poboljšati položaj zaposlenih u pravosuđu. Pre svega, sam Zakon o platama određuje kako se vrši isplata zarada svih zaposlenih, pa bi bilo nužno, kada se već govori o poboljšanju položaja zaposlenih u pravosuđu, da i oni imaju poseban zakon po kome bi ostvarivali primanja. Smatram da u ovom trenutku zaposleni u pravosuđu, pa i policiji, ne bi mogli da dele sudbinu mnogih zaposlenih, već bi morali da budu mnogo bolje plaćeni. Što se tiče strukture taksenih obaveza, mislim da bi ona morala da bude izmenjena, detaljnije precizirana. Uz to, nije jasno zašto se uopšte predlaže naplata takse putem taksenih maraka, kada je naplata putem gotovog novca efikasnija, pa bi to onda bolje doprinelo većem prilivu novca u budžet Srbije. Pored toga, da bi se smanjio pritisak na sudove, nužna je reorganizacija pravosuđa u Srbiji. Nužno je formiranje novih vrsta sudova, ali pre svega poboljšanje materijalnog položaja zaposlenih, jer će to smanjiti priliv tužbi, odnosno pritisak na sudove, zato što će onda sudije efikasnije raditi jer će biti materijalno stimulisani. Naravno, treba voditi računa da, kada je reč o sudskim taksama, odgovarajući deo priliva ide u tužilaštva i pravobranilaštva, da oni ne budu zapostavljeni kao deo pravosuđa. Zato smatram da amandmanima može doći do smanjenja taksenih obaveza koje su predložene u ovom zakonu, ali ne može doći do bitnih izmena ovog zakona, koji ne bi trebalo prihvatiti ovako kako je predložen.
Reč ima narodni poslanik Živko Selaković, a zatim Branislav Blažić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, pokušaću da govorim što kraće, jer za vreme koje imamo i ne može nešto duže da se govori. Znamo da država živi od raznoraznih poreza i drugih dažbina građana. Jedan vid poreza i dažbina građana jesu i sudske takse, što je danas na dnevnom redu Narodne skupštine Republike Srbije. To je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama. Niko ne kaže da je nama sudstvo dobrostojeće, mislim na finansije, ali povećanjem ovih taksi sigurno se ne može poboljšati efikasnost rada sudskih organa. Vlada Republike Srbije ovim predlogom zakona enormno povećava takse, neke 100%, neke 200%, a ima i takvih predloga da se takse povećaju 300% i 400%, pa i više od toga, čak do 70 puta. Znamo da se ljudi najčešće sude oko imovine. Tu je vrednost spora veoma velika pa takse dostižu čak visinu od 15.000 dinara, 25.000 i 50.000 dinara, a i više od toga, ako se pridoda procenat koji sledi na ove cifre. Ima slučajeva da su takse veće nego što će građani ostvariti svoja potraživanja kod pravosudnih organa. Zbog visokih taksi građani neće smeti da potraže čak ni izuzeće sudija, predsednika veća suda ili sudskog veštaka, što je u našem sudstvu veoma česta pojava, da ne navodim, takvih primera ima dosta. Vezano uz ovo, s obzirom da su građani već ponovo opterećeni raznoraznim dažbinama, poslanička grupa Stranke srpskog jedinstva neće prihvatiti ovakav predlog, jer bi se prihvatanjem ovakvog predloga zakona građani doveli u još teži materijalni položaj, a znamo da bi posle toga morali da odustaju od veoma važnih sporova kojim traže ostvarenje svojih prava preko suda. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić, a potom Zoran D. Nikolić.
Dame i gospodo, s obzirom na jedan minut i pet sekundi, koliko imam za razmatranje ovog problema, vrlo malo može da se kaže, sem da je ovo još jedan način pljačke koju Vlada sprovodi prema svojim građanima, povećavajući takse za nekoliko stotina ili nekoliko hiljada puta, bez ikakvog kvalitetnog obrazloženja. A, obrazloženje da povećanje taksi prati rast cenaapsolutno ne stoji. To je još samo jedno zavlačenje u džepove građana od strane Vlade. Vlada se ponaša kao žena. Njoj ne možeš nadavati. Ona sve može da potroši. Uvela je mnoge takse koje nisu bile i još da se uvede taksa na vazduh i da se ukomponuje cela ta priča. Ali, ide ona priča "to je za početak", kao što je rekao Mujo, "nije loše za početak", kada su ga nabijali na kolac, tako i ova vlada upozorava svoje građane da je to neki početak. Ali, verovatno će, kada je ova vlada u pitanju, takav kraj i biti, kakav je bio kod Muje. Znači, nema nikakvog razloga da se ovako nešto prihvati i da ova vlada ima obraza... moram da prekinem.
Reč ima narodni poslanik Zoran D. Nikolić, a potom Petar Cvetković.
Uvaženo predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, pripadam grupi narodnih poslanika koji svojim glasom neće podržati ovaj predlog zakona zbog procene da nije primeren aktuelnom, ekonomskom i društvenom trenutku. Smatramo da je visina taksi i povećanje taksi koje se predlažu ovim zakonom u neskladu sa ekonomskim položajem građana i privrede, znači, svih onih koji pred sudovima ostvaruju prava, te je to osnovni razlog zbog koga nećemo ovo podržati. Želo bih da kažem sledeće: kada je uvođen, nakon usklađivanja sa Ustavom Republike Srbije, novi sistem sudskih taksi, naša teorija i praksa našla se pred dilemom o pravnom karakteru i prirodi sudskih taksi. Toga ima i u svetu. Razlika je između dva koncepta. Da li je sudska taksa naknada za trošak koji je sudski organ imao prilikom postupanja u određenoj sudskoj stvari, što je koncept koji je, otprilike, prihvaćen u našem zakonodavstvu, ili sudska taksa treba da izrazi ekvivalent za korist, odnosno vrednost koju stranka dobija postupanjem sudskog organa. To su dva sasvim različita prilaza. To je prisutno u francuskom konceptu sudskih taksi. Na primer, postupanje suda u jednom predmetu, kao što je rasprava zaostavštine, ukoliko bi se prihvatio taj drugi koncept, ukoliko je više naslednika a zaostavština mala, može da zahteva veći rad sudskog organa, a ukoliko je jedan naslednik a zaostavština velika, po tom konceptu će i taksa biti enromno velika, iako je sudski organ imao znatno manji posao i trud oko realizacije tog spora. Čini mi se da mi ovim povećanjem odstupamo od ovog koncepta, da je taksa trošak koji organ objektivno ima za postupanje u određenom predmetu i bližimo se ovom konceptu da je taksa ekvivalent ili protivvrednost za ono što stranka dobija radom sudskog organa. Mislim da ovaj ekonomski trenutak u kojem sada živimo kao država nije primeren za promenu tog sistema i tog koncepta, ali da o tome treba razmišljati, svakako da treba. U tom smislu, mislim daobrazloženje Vlade da se predlaže srazmerno uvećanje taksi, odnosno njihovo usklađivanje sa promenjenim ekonomskim okolnostima, pre upućuje da one treba da ostanu kakve jesu po visini ili da se eventualno smanje, a nikako ne upućuje na zaključak da ih treba povećavati. Sa teorije da pređem na par praktičnih primera. Najpre, jednu malu polemiku sa kolegom Vučićem, koji je izneo podatak koji, čini mi se, ne predstavlja dobro tumačenje ovog predloga za izmenu zakona. On je naveo da će sudska taksa, na primer, za sporove u brakorazvodnim parnicama iznositi 25.000 dinara. To nije tačno. Članom 27. je propisano da će vrednost spora, radi naplate takse, u tim sporovima biti utvrđena na 25.000 dinara. Kolika će taksa biti, utvrđeno je u tarifnom broju 1. Tamo piše da će za vrednosti sporova od 10-100.000 dinara taksa biti 1.000 dinara, uvećano za 4% od vrednosti spora, a 4% od 25.000 je još 1.000 dinara. Znači, tužba za brakorazvodnu parnicu biće 2.000 dinara. To povećanje nije malo, jer je do sada, po postojećem zakonu koji je još uvek na snazi, ta taksa za tužbu za brakorazvodnu parnicu iznosila 100 dinara. Znači, ovde imamo jedno uvećanje od 20 puta, što svakako ne opravdavam. Tu se slažem sa kolegom Vučićem, da je 20 puta uvećanje takse u ovom slučaju zaista mnogo. Osvrnuo bih se na još jedan tarifni broj, vezan za ostvarivanje prava na tužbu, protivtužbu ili prigovor podnet pred privrednim sudovima. U ovom tarifnom broju je zapisano da će za vrednosti sporova preko 10 miliona dinara taksa biti 128.000 dinara, uvećana za 0,5% od vrednosti spora, maksimalno 200.000 dinara. Svi koji su imali posla i sa privredom i sa pravosuđem znaju da je postojeće rešenje, maksimalna taksa od 50.000 dinara, ograničavala mnoge privredne subjekte da, usled nemogućnosti da uplate tu taksu, ostvare neko svoje pravo pred privrednim sudom. Ako uzmemo u obzir sve ono što prati i zadnju godinu dana, a to je recesija, pad privredne proizvodnje, porast broja privrednih subjekata koji duguju jedni drugima, a njih je sve više i više, ovaj rast od četiri puta, znači, rast takse na 200.000 dinara, objektivno će odvratiti mnoge privredne subjekte od pomisli da pred sudom ostvare neko svoje pravo. Poznato je da su poverioci, odnosno oni kojima duguju, pokušali na razne načine u privrednom životu da to svoje pravo ostvare, pa kad to nisu uspeli, treba da izdvoje od 50-200.000 dinara za tu vrednost spora, da bi se tek upustili u neizvestan sudski proces i naplatili određeno potraživanje. Mislim da je ta visina takse izuzetno neprimerena trenutku u kojem se naša privreda nalazi. Zbog ovog primera, i brojnih primera o kojima će govoriti i drugi narodni poslanici, smatram da je u ovom trenutku primerenije zadržati postojeće rešenje, a neka se Vlada opredeli za jedan od ova dva koncepta o kojima sam govorio, pa da na celovit način izađe pred ovaj parlament da dobije podršku. Inače, mislim da ovaj zakon u načelu treba odbiti.
Reč ima narodni poslanik Petar Cvetković, a posle njega narodni poslanik Dragan Marković.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo, očekivao sam da će za ovom govornicom danas biti nekog od poslanika koji će barem reći nekoliko reči u prilog Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama. Ocena svih koji su do sada bili za govornicom je protiv ovog zakona, tako da mi je neprijatno da napadam predlog protiv koga su svi. Ali, moram. Ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama sudskih taksi je potpuno promašen. Iz obrazloženja Predloga zakona vidimo da je poslednja izmena i dopuna ovog zakona o sudskim taksama bila aprila 1997. godine. U tom momentu sudske takse koje su određene tim zakonom su bile neadekvatne i u visokom iznosu. Moja ocena, a ocena i većineljudi koji na bilo koji način učestvuju, odnosno koji su učestvovali u pravosuđu, je da su tek danas realni iznosi sudskih taksi koji su dati aprila 1997. godine. Znači, u ovom trenutku, po mojoj oceni, nije uopšte potrebno vršiti izmene i dopune ovog zakona. To je upravo iz razloga jer su u tom zakonu, koji je aprila 1997. donet, upravo u ovom trenutku, otprilike u ovo vreme postali realni iznosi koji su u njemu utvrđeni. Moram istaći da ne razumem dovoljno ponašanje Vlade i nadležnog ministarstva. Tačno je da su potrebna sredstava za rad sudstva, da su potrebna i sredstva za popunu budžeta. Međutim, s druge strane, mi imamo jednu veoma ozbiljnu oblast, oblast pravosuđa, koja je, to je opšta ocena svih, nedovoljno uređena, odnosno ima niz problema koje treba prevashodno rešiti, kako počev od položaja pravosuđa i sudija u sudovima, osnovno preko njihove materijalne situacije, nezavisnosti rada i efikasnosti sudova, tako i do promene bitnih sistemskih zakona kojima se to pravosuđe uređuje. Znači, moja ocena i tvrdnja je da je neophodno i nužno urediti rad sudstva i njegovo postavljenje na principu nezavisnosti sudstva, kao i uređenje ostalih sistemskih zakona i zahteva pravosuđa, a nakon toga odlučivati o povećanju sudskih taksi. Pridružio bih se ocenama gospodina Mamule koji je rekao da mi u ovom trenutku raspravljamo o nečemu za šta nemamo podatke. Nemamo podatke o tome koliko je u prethodnim godinama i u ovoj godini naplaćeno od tih sudskih taksi, kako je ta naplata vršena, u kom procentu prinudno, a u kom dobrovoljno od stranaka, da bismo znali činjenicu koliko te takse učestvuju u finansiranju sudova, naročito plata i materijalnih troškova sudova, da vidimo da li je to značajna stavka u budžetu koji je za sudove predviđen. S druge strane, osnovni problem je u tome što su sudovi kompletno na državnom budžetu, bez mogućnosti da imaju svoje zasebne račune na osnovu kojih bi bili zainteresovani za efikasniju i uspešniju naplatu sudske takse, jer bi time imali i veću nezavisnost i mogućnost za uređivanje svog delovanja. Osnovna nezavisnost sudstva može se ostvariti samo onda kada sudstvo bude delimično, ako ne i u potpunosti, nezavisno od izvršne vlasti. Stoga smatram da povećanje sudske takse ovim zakonom o izmenama i dopunama sudskih taksi nije osnovni problem pravosuđa niti sudstva. Ima drugih problema čije je rešavanje nužno i hitno, kao problem oko donošenja procesnih zakona. Prevashodno tu su samo tri zakona, a to su Zakon o parničnom postupku, Zakon o krivičnom postupku i Zakon o izvršnom postupku, koji je taze zakon, jedan nakaradan zakon koji omogućava vođenje tih sporova, odnosno postupaka, do iznemoglosti. U imovinsko - pravnim sporovima nije ništa neuobičajeno da se parnice vode 10-20 godina. Topodrazumeva jedan drugi problem, gde tužilac plati taksu kroz 20 godina, u izvršnom postupku pokušava danaplati tu taksu koja je praktično izbrisana usled raznoraznih postupaka. Koliko je ovde sporova koji se sada vode, a taksa je plaćena još u dinarima od pre deset godina koji su bili najstariji! Kada se to prevede na ove sadašnje dinare to je - nula. Znači, tužilac je platio taksu po sadašnjim vrednostima milion dinara, a on je u tom vremenu platio 10-20 ili 100 maraka sudsku taksu. Otvara se jedan drugi problem, problem neefikasnosti sudova, odnosno neefikasnosti čitavog sistema pravosuđa. To su procesni zakoni koji onemogućavaju vođenje tih sporova, naročito imovinskih, čak i u krivičnom postupkuvođenje, praktično, do iznemoglosti. S druge strane, nužno je promeniti jedan domen, a to je promena zakona iz okvira materijalnog prava. Prevashodno, tu je bio jedan zakon koji je Vlada predložila, a zatim povukla, to su izmene Krivičnog zakona. Takođe, niko o tome ne raspravlja ili o izmenama Obligacionog zakona ili Zakona o svojinsko - pravnim odnosima itd. Takođe, veoma je bitno izmeniti te zakone koje je pregazilo vreme. Ti naši zakoni su od pre više desetina godina, a da ne ulazimo u to da su društveni proces i materijalni razvoj daleko prevazišli te zakone, pa tako sada imamo oblast kompjutera ili visoke tehnologije koja nije pokrivena bilo kojom zakonskom odredbom. S obzirom da je to tema za neki drugi predlog zakona, o tome više ne bih govorio. Osnovni problem pravosuđa je finansiranje sudova. Mi u ovom trenutku neznamo u kom iznosu, koliko sudske takse učestvuju u finansiranju sudova. Vlada u obrazloženju kaže da povećanjem sudskih taksi (koje su neopravdano visoke, čuli ste koliko puta i koliko hiljada posto je u pitanju) želi da građane uputi na rešavanje sporova vansudskim putem. Postavio bih jedno pitanje - koji su to vansudski putevi? Da li je to upućivanje građana da bilo prinudom,pretnjom ili čisto fizičkom silom rešavaju svoje sporove? Da li je moguće rešavanje vansudskim putem sporova kada su u principu građani, koji su ti koji bi trebalo da budu stranke pred sudom, neravnopravni, bilo fizički, bilo ekonomski, što je mnogo bitnije. Koji je taj organ koji će stajati iza tog vansudskog poravnanja, odnosno rešavanja sporova vansudskim putem? To direktno znači da će građani, u nemogućnosti da plate ovako povećanu sudsku taksu, nastojati da sve sporove rešavaju van suda, van državnih organa, na ulici ili po nekom običajnom pravu, čistom primenom fizičke sile, što smo u jednom periodu (koji i nije tako davno iza nas) imali i preko agencija za uterivanje dugova. Da li predlagač zakona želi da naše pravosuđe, odnosno rešavanje sporova, razvija u tom smeru i na tim principima ili na principu prava svakog građanina ove države koji toj državi daje ne samo poreze, nego izvršava i sve svoje obaveze; s druge strane, država je obavezna da sporove između građana rešava efikasno i na adekvatan način. Po tom kriterijumu je neopravdano povećanje sudskih taksi u ovom trenutku. S druge strane, vidimda je osnovni problem, odnosno osnovni interes Vlade za predlaganje novog zakona bio - više novca u budžetu. Da li je to osnovni problem države Srbije? To jeste problem, ali da možda nije bilo i nekih obećanja oko efikasnosti smanjenja administracije itd.? Mislim da je najozbiljniji problem svih nas, i parlamenta i Vlade, da se novim sistemskim zakonima urede odnosi u državi i da se preko toga krene putem demokratizacije i razvoja društva, moram pomenuti, naročito oživljavanjem privrede. Na primeru jednog suda (ne znam, možda su u beogradskom sudstvu svi bogati, pa ne postoji potreba za plaćanjem sudskih taksi, ovako uvećanih) tvrdim vam da u sudovima u unutrašnjosti nije tako lako platiti taksu za koju se nezna da li će biti kompenzirana. Na primer, sudu Bosilegradu je mali sud, u jednoj sredini sa većinom bugarskog stanovništva, za taj sud Vlada svojim predlogom (što opet nije tema ovoga, ali moram upravo oko povećanja troškova tih građana da pomenem), po ovom predlogu zakona planira ukidanje tih sudova, odnosno pripajanje vranjskom sudu. Građani Bosilegrada moraju da sednu u autobus i da prevale oko 150 kilometara, čak i po zimskom vremenu, znate preko Vlasinskog jezera do Vranja, da bi vodili neki spor koji je možda male vrednosti. Ta opština je jedna od najsiromašnijih i imovina kojom raspolažu građani je izuzetno mala, pa je tako i vrednost spora niska. Zbog toga je DSS, a to je pod sledećim tačkama dnevnog reda, predložila u vidu Predlogazakona, ne samo u Bosilegradu nego i u ostalim sudovima sa kojima je to slučaj, da oni ostanu u tim mestima, da je neefikasno njihovo ukidanje upravo zbog imovinskog stanja građana, kao i povećanih troškova prevoza. Neefikasno je, kontraproduktivno je ukidati bilo koje sudove. Smatram, a moje mišljenje se poklapa sa mišljenjem poslaničkog kluba DSS-a, da je potrebno da Vlada povuče Predlog ovog zakona iz procedure, potrebno je da nam da zakone koji su bitni za funkcionisanje pravosuđa i uspostavljanje nezavisnog sudstva. Ukoliko ne dođe do povlačenja ovog zakona, mi ćemo biti protiv zakona. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Marković.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, ne znam kome mi danas govorimo, kada predlagač ovog zakona nije prisutan u ovoj sali da nam obrazloži zbog čega je predložio ovakve cene kad su u pitanju sudske takse. Ako je Odbor za pravosuđe, koji ima 15 članova, a od 15 članova tri člana su iz opozicije i 12 članova iz DOS-a, to su sve pravnici i stručnjaci, odbio Predlog zakona, smatram da je Skupština trebalo da skine ovu tačku sa dnevnog reda. Dalje, ne znam šta su to elementi koje je Vlada koristila da poveća pojedine takse hiljadu posto, četiri hiljade posto, ako se podsetimo da smo u 1993. godini imali isti takav slučaj? Znači, ova vlada nas vraća u 1993. godinu. Znamo da je pre 5. oktobra kurs marke bio 38 dinara, danas je marka 30 dinara. Znamo da Vlada kaže da nije štampala novac. Šta su to elementi za ovakvo drastično povećanje cena taksi? Takođe, gospodo, mi smo mogli da tolerišemo dok je ova vlada povećavala pojedine cene za 450%, kao što je cena zejtina od 16 dinara na 72 dinara, cenu struje za 300%, a za pojedine potrošače, one koji ulaze u crveno, i 500%. Ova nam vlada danas predlaže da pojedine takse građani plate hiljadu posto više, od prekosutra, kada budete usvojili Predlog ovog zakona, i 4.000% više. Neko je rekao iz Vlade da deo sredstava ostaje u tom sudu, odnosno u tom gradu gde se vrši proces. Onaj ko plaća, njega ne interesuje gde će ta sredstva ostati. Takođe je neko rekao da vratimo ovaj zakon, da Vlada doradi ovaj zakon - pa, ne može da se doradi ovaj zakon, i cene koje je predložilaVlada mora da skine najmanje 80%, gospodo. Takođe, u članu 5, kao što je to i do sada Vlada činila, direktni udar je na najsiromašniji sloj stanovništva, konkretno na seljake. Po članu 5, ako se vrše određeni sporovi koji nemaju procenjenu vrednost, seljak, ukoliko mu je neko prošao kroz njivu, mora da plati sudske takse u vrednosti od dve hiljade dinara. To je prevršilo i daru i meru, i mislim da građani Srbije i seljaci više ovo ne mogu da tolerišu. Zahvaljujem na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Miroljub Veljković.
Zadnje povećanje sudskih taksi smo imali 1997. godine, krajem 1997. godine, i tada je taj nivo sudskih taksi bio na granici podnošljivosti. Međutim, ovo što sada Vlada predlaže, može se reći da je suludo: Vlada predlaže da se takse povećaju od 400 do 4.000%. Molim vas, ako pogledate nivo ličnih dohodaka, plata u stvari, u ovoj zemlji i uporedite ovo povećanje sudskih taksi - pa to je stvarno suludo. Razumeo bih da to Vlada radi da postoji zakonska mogućnost da se time popravi materijalni položaj sudstva, da to budu izvorni prihodi sudova, međutim, ta zakonska mogućnost ne postoji. I praktično, Vlada na ovaj način samo "grabulja" za republički budžet. Međutim, upozorio bih vas da i te ptice grabljivice iz Republičke vlade neće ovim povećati budžet po ovom osnovu. Uzmimo samo primer ove divljačke liberalizacije - cene su otišle u nebo, međutim, fizički obim u maloprodajnim objektima, u trgovačkim objektima je pao. Prodavnica je pre godinu dana imala, znači, hiljadu dinara promet, i sada ima hiljadu dinara promet.Interesuje me koji je to ekonomski argument za ovo? Ako Vlada tvrdi da je nivo inflacije 35%, a povećava sudske takse 4000%, koji su to eksperti ovo predložili? Izvinjavam se, gospodine predsedniče, prekoračio sam 11 sekundi.
Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić.
Uvažena predsedavajuća, članovi Vlade u stalnom odsustvu, dame i gospodo narodni poslanici, danas je u skupštinskoj proceduri Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama. Po onome što je predloženo, više bi odgovaralo da u naslovu stoji - povećanje sudskih taksi od 300 do 1.000% ili od tri puta do 10 puta. Nijedan član u zakonu nije promenjen, ali je promenjena visina takse, i to više puta. Na primeru to izgleda ovako - u tački 2, 3, 5, 7, 8. i 11. reč "500 novih" zamenjuje se brojem "5.000"; u tački 4, 9. i 10. reči "2.500" zamenjuju se brojem "25.000", i tako redom, što znači da su takse povećane 10 puta. Iz napred navedenog se vidi da je ovo izmena zakona na ekonomskim osnovama i da je ovo još jedan pokušaj da se dopuni budžet. Izgleda da promene dosadašnjeg zakona i povećanje poreza nisu bili dovoljni, pa su se iznalazile i druge mogućnosti da građanima dublje zavučemo ruku u džep. Predlogom za povećanje sudskih taksi ujedno možemo poručiti građanima - ko nema para, nema ni prava. Usvajanjem ovakvog predloga, povećanjem taksi od tri do deset puta, uskratićemo pravo građanima da ostvare svoje pravo pred sudovima. I, kada je građanin u pravu, a nema para za visoke takse, moraće da odustane od vođenja sudskog spora. Gde je tu pravda? Da li je to pravna država, koju je u predizbornoj kampanji obećavao sadašnji ministar pravde gospodin Batić? Ako se na televiziji svake večeri pojavljuje Dinkić i stalno govori da je dinar stabilan i da nema inflacije, zašto predlažemo ovolika povećanja, šta to znači - da neko govori neistinu da je dinar stabilan, a da su sudske takse prevaziđene. I na kraju, dame i gospodo narodni poslanici, zbog naših građana molim vas da ne glasamo za ovako visoke sudske takse,a kada u ponovnom postupku Vlada uskladi takse sa primanjima građana, onda da glasamo za takav predlog. Ovo vas molim zbog građana, bez obzira za koga su glasali, jer visoke sudske takse neće plaćati samo oni koji su glasali za socijaliste, radikale i SSJ. Visoke sudske takse će plaćati i vaši birači, tj. svi građani Srbije koji zatraže da ostvare svoje pravo kod suda. Verovatno je našu vladu, koja je dužna da prisustvuje ovim skupštinama, sramota da brani ovako visoke takse i zbog toga nisu ni prisutni danas. Hvala.
Dajem reč narodnom poslaniku Dušanu Budišinu.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ne bih se zadržavao na izrečenim kritikama. Odmah moram da kažem - prihvatam ih u najvećoj meri, posebno prihvatam kritiku koju je izrekao kolega Mamula, ta kritika stalno stoji, jer nema analize priliva taksi. Da bi moglo o ovome da se odluči, to je bilo nužno. To je jedna stvar. Druga stvar, u pravu je kolega Cvetković kada kaže da će ovakve takse naterati ponovo građane da svoja potraživanja ostvaruju ilegalnim putem, a znamo dobro da se u Srbiji dosta odomaćila ta tehnika naplaćivanja, što nije dobro. Međutim, pre nego što bih izrekao još nekoliko zamerki, želim da izreknem glavnu: ovo zaista nema smisla od Vlade. Pred nama je predlog zakona i neko je iz Vlade morao da dođe ovde i da nam kaže razloge, tim pre što smo na Odboru za pravosuđe mi o tome raspravljali, izneli kontraargumente i sada niko od Vlade ne dolazi ovde da nam kaže. To je uvreda za Narodnu skupštinu. Ovako zaista ne može da se radi. Neko je morao da dođe, tim pre što je većina ovih zamerki izrečena i na Odboru za pravosuđe. Nismo na to dobili odgovor kao narodni poslanici, to zaslužujemo i tu nema dileme. Druga stvar, prethodni govornici su, kritikujući, zaboravili jednu činjenicu, a ja ću na nju ukazati. Naime, o čemu se radi: donošenjem izmena ovog zakona 1997. godine, za to vreme iznosi su bili enormni, i to toliko enormni da te 1997. godine ogromna većina građana nije mogla da ih plaća. Druga je stvar kod privrednih sudova. Privredni sudovi kako prime prigovor, tužbu ili predlog za izvršenje, oni pošalju odmah rešenje nadležnoj banci da skine iznos koji treba da se plati za taksu. I tada je iznos u privrednim sudovima bio preterano veliki. Dopuštam, sigurno da je u nekim stvarima ova taksa danas mala. Ali, pre svega, onda bi bilo dobro da se išlo selektivno, a ne povećavati sve bez mere. Moglo se, na primer, i to bih prihvatio, kod kupoprodajnih ugovora ukoliko je velika cena, u redu stvar, treba i država da uzme svoj deo. Međutim, ovako se krenulo bez mere i tu već dolazimo do one granice koja ne sme da se pređe, a to je granica kada su u pitanju ljudska prava. Mi ćemo najširim slojevima na ovaj način onemogućiti da koriste svoja prava, da se obraćaju sudu i da na sudu dobiju u sporu ono što im je uskraćeno. To je jedan veliki problem. Dalje, i danas ova taksa, ako se pogleda u privrednim sporovima i kod nekih građanskih sporova, ona je potpuno adekvatna. To upravo zbog toga što je 1997. godine bilo zahvaćeno više nego što se moglo tada tolerisati. Ima još jedna stvar: sudovi su dosta oslobađali, a ranije su više oslobađali od plaćanja taksi onu stranku koja se obrati uz odgovarajuće uverenje da je bez imovine, da je mala penzija, da izdržava više članova domaćinstva. Međutim, mogu odgovorno tvrditi da je oslobađanje od takse u poslednje vreme, naročito poslednjih nekoliko godina, postalo izuzetak. Zato sam i rekao da je ovakvo povećanje, po meni, enormno i udar na građane, odnosno udar na ostvarivanje njihovih prava. Stoga je to još jedan razlog zbog čega na Odboru za pravosuđe poslanici DSS-a nisu glasali za ovaj zakon i tako će isto biti i sada. Mi taj zakon, iz svih ovih razloga koji su rečeni, ne možemo prihvatiti. Hvala.
Dajem reč predsedniku poslaničke grupe DOS-a, gospodinu Čedomiru Jovanoviću, po Poslovniku.
Ja bih da iskoristim svoje pravo na diskusiju, a potom bih vam predložio nešto, mislim da je to u duhu svega onoga što je ovde rečeno, i nadam se da ćete i vi imati razumevanja za to, bez obzira na to da li ste predstavnici opozicije ili vlasti. Pokušao bih da pre tog predloga napravim kratku analizu onoga što je ova tačka dnevnog reda imala kao svoju suštinsku intenciju. Naime, ne može se zanemariti činjenica da smo svi, bilo kao današnja vlast ili kao današnja opozicija, bili aktivni u kreiranju ambijenta iz koga je proistekao ovaj zakon. SPS, kao stranka na vlasti, je poslednji put korigovala Zakon o sudskim taksama 1997. godine. Ukoliko napravimo analizu, videćete da se u najvećoj meri, praktično, radi o uvećanju koje je posledica inflacije iz prethodne četiri godine. Dakle, samo prošlogodišnja je bila 120%. Ako preračunamo po deviznom kursu, onom realnom, ne onom zvaničnom, 1997. godinu i ovu današnju, videćete da je takođe reč o praktično istom nastojanju da se obezbedi finansiranje sudova u meri u kojoj je to moguće, naplatom onoga što jeste posao suda. Mi imamo veliki problem u oblasti pravosuđa, on je kadrovske prirode, on je proistekao iz činjenice da je prevaziđena zakonska regulativa kojom se reguliše taj segment našeg društvenog života, ali takođe imamo i problem sa finansiranjem sudova. Kada nekoga kritikujemo da je nesposoban da se obračuna sa korupcijom, onda mu ne možemo vezivati ruke kada pokušava da otvori mogućnost onima koji rade da i žive od svog rada. Slažem se da je krupna primedba ona na osnovu koje se dovodi u pitanje sudbina ovog zakona, s obzirom da se ne vidi tehnologija kojom će se trošiti sredstva obezbeđena primenom ovog zakona. Ali, Vlada je spremna, obavljene su u međuvremenu konsultacije, da podzakonskim aktima to uredi jer drugačije nije moguće. U ovom trenutku tako nešto nije moguće i to nije bila praksa ni do sada. Teško je to preneti u praksu. Što se tiče same visine taksi, koje su zaista ozbiljno opterećenje za svakoga ko pomisli da povede neki postupak pred sudom, smatram da opozicija ima pravo da iskoristi svaku priliku i da uloži kritiku na nešto tako. Ali, oni koji su deo vladajuće koalicije i koji su 23. jula sedeli u Ministarstvu pravde kao predstavnici DSS-a, koji su imali zamenika ministra, nemaju pravo da sada upiru prstom na nas koji imamo dovoljno digniteta da kažemo da je sudovima potrebno obezbediti sredstva. Istovremeno, smatramo da je potrebno ovaj zakon dodatno uputiti u konsultaciju i sa poslaničkim grupama i sa Vladom, i nemaju pravo da na takav način politički profitiraju na jednoj temi koja sama po sebi nema smisla, jer ona nije bila uskopolitička. Dakle, kada kažete taksa je visoka, onda obezbedite sudovima iz nekog drugog izvora sredstva, a ti drugi izvori danas ne postoje. Znači, moj konkretan predlog je da mi sada napravimo pauzu u ovom radu i da nastavimo u 15,00 časova, u skladu sa Poslovnikom, da se u međuvremenu obave konsultacije sa Vladom, da se s obzirom na krupnu primedbu koja se tiče pre svega distribucije ovako obezbeđenih sredstava, a potom i visine sredstava, obezbede konkretni odgovori i da potom vidimo na čemu smo. Ali, mislim da ovo nije tema na kojoj bi bar DOS mogao da bude u sporu, s obzirom da je ovo proisteklo iz zajedničke aktivnosti celokupnog DOS-a 23. jula. Molim Skupštinu da se izjasni o tome da napravimo pauzu do 15,00 časova, da u međuvremenu obavimo konsultacije, kako bi našli rešenje.
U skladu sa članom 95. stav 2, koji kaže da predsednik Narodne skupštine može odrediti pauzu u radu sednice Narodne skupštine da bi se izvršile potrebne konsultacije ili pribavilo mišljenje, određujem pauzu do 15,00 časova. Prema tome, Narodna skupština nema potrebe da se izjašnjava o ovome.
Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za nastavak rada Narodne skupštine Republike Srbije. Obaveštavam vas da je Narodna skupština dobila od Ministarstva pravde i lokalne samouprave, odnosno od Vlade Republike Srbije, pismo sledeće sadržine: "Na osnovu člana 141. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, kao predstavnik Vlade Republike Srbije, POVLAČIM IZ PROCEDURE PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O SUDSKIM TAKSAMA. Predlog zakona povlači se do donošenja novog zakona o organizaciji i radu sudova, budući da je u neposrednoj vezi sa materijom tog zakona, u delu u kojem se uređuje finansiranje rada sudova." Konstatujem da je predlagač povukao Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama. Sada bi trebalo da pređemo na treću tačku dnevnog reda, međutim, u ovom momentu nemamo ni mišljenje matičnog odbora, ni mišljenje Vlade. Obaveštavam Skupštinu kako stoje stvari, a o tome će se Skupština izjasniti. Dakle, nemamo mišljenje ni nadležnih odbora, nemamo mišljenje ni Vlade Republike Srbije. Sutra imamo razgovore sa predstavnicima sindikata, te će i u tom delu doći do značajnih izmena. Zbog toga predlažem, a naravno saslušaćemo da li ima drugih predloga, da sednicu nastavimo u utorak u 10,00 časova. To je, uz konsultacije sa predsednicima odbora, neko realno vreme u kome mogu da se ovi predlozi obrade. Nema drugih predloga i molim narodne poslanike da se o ovom predlogu izjasne. Za 118, protiv dva, uzdržanih 25, nije glasalo 28, ukupno 173. Konstatujem da je Narodna skupština donela odluku da se sednica nastavi u utorak u 10,00 časova. Obaveštavam vas da je sednica Odbora za saobraćaj i veze, koja je trebalo da bude održana u četvrtak, 25. oktobra, odložena za ponedeljak, 29. oktobar, sa početkom u 10,30 časova. Sednica Zakonodavnog odbora će se održati u ponedeljak, 29. oktobra, sa početkom u 12,00 časova. Nastavljamo i vidimo se u utorak u 10,00 časova. Obaveštavam vas da prema službenoj evidenciji današnjoj sednici prisustvuje 148 narodnih poslanika. Molimo vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam da su javili da će odsustvovati sledeći narodni poslanici: Višnja Nežić, Miloš Radivojčević, Borivoje Drakulović, Miroslav Markićević, Mihajlo Marković, Nebojša Leković, Vladimir Dobrosavljević, Ratimir Svirčević, Goran Ćirić, Radomir Naumov, Slavoljub Matić, Bojan Kostreš, Vladan Jovičić i Dušan Budišin. Samo pre podne odsutniPal Šandor i Veselin Janković. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Pre prelaska na treću tačku dnevnog reda obavićemo zajednički načelni pretres o predlozima zakona koje je podneo narodni poslanik Dejan Mihajlov (tačke 3, 4, 5, 6. i 7. dnevnog reda). Pre nego što nastavimo rad, obaveštavam vas da je u toku sednica Odbora za pravosuđe i upravu, koja nije završena. Do završetka njenog rada,prema poslednjoj informaciji, biće potrebno još pola časa, pa bih dao pauzu, da bismo sačekali Odbor da završi sa radom i da sednicu nastavimo u 11,40 časova.