Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan. Nastavljamo rad sednice Dvanaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 85 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Zahvaljujem. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 84 narodna poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici Živodarka Dacin i Ksenija Milivojević. Prelazimo na 11. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O VETERINARSTVU (pojedinosti) Koristim priliku da vas odmah na početku današnjeg zasedanja obavestim da ćemo danas raditi do završetka pretresa u pojedinostima 11. i 12. tačke dnevnog reda, a glasanje ćemo zakazati najverovatnije za sutra u 10,00 sati, da biste mogli da planirate svoje obaveze. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Zoran Mićović, Branče Stojanović, Leila Ruždić-Trifunović, Dragan Petrović, Dragoslav Milković, Zoran Mašić, Vitomir Plužarević, Milorad Krstin, Stojan Cvetković i Prvoslav Savić. Primili se izveštaj Odbora za poljoprivredu i Zakonodavnog odbora, kao i mišljenje Vlade Republike Srbije o podnetim amandmanima. Pisanim putem, amandmane su povukli narodni poslanik Zoran Mićović na član 17. i član 84. i narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović na član 46. i član 64. Na sednici Odbora za poljoprivredu narodni poslanik Zoran Mićović povukao je amandmane koje je podneo na članove 1, 3, 5, 6, 11, 15, 20, 21, 46, 53, 56, 72, 97, 112, 118, 124, 130, 136, 146. i 160, a narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović amandman koji je podnela na član 10. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za poljoprivredu nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Dragoslav Milković. Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za poljoprivredu nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragoslav Milković.
Dame i gospodo narodni poslanici, na član 3. tačka 36) u ime SRS podneo sam sledeći amandman: "Otpaci životinjskog porekla su sastavni delovi životinjskog tela koji nisu namenjeni ili bezbedni za ishranu ljudi, konfiskat, leševi životinja i delovi leševa životinja." U obrazloženju stoji da se amandmanom preciznije definiše pojam otpadaka životinjskog porekla. Međutim, Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Mislim da je naša definicija ove tačke 36) bolja od predloga u postojećem zakonu i mislim da bi Vlada trebalo da je prihvati.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mašić. Pošto su Vlada i Odbor za poljoprivredu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć,konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 10. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Zoran Mićović. Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za poljoprivredu nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Mićović.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko, poštovane kolege, Demokratska stranka se izjasnila tj. ja kao ovlašćeni predstavnik o ovom zakonu i mislim da nam je zbilja ovaj zakon bio neophodan. Resorni odbor je, kao što sam rekao u načelu, razmatrao ove amandmane, razmatrao članove zakona i dao neke amandmane od kojih smo mi već u radu u našem Odboru za poljoprivredu povukli neke, jer smo se naknadno usaglasili oko toga da li je nadležnost našeg ministarstva ovog sektora za veterinu ili nekog drugog. Uglavnom možemo biti zadovoljni sa ovim amandmanima koji su prihvaćeni i zakonom koji nam je sada u ovom obliku ovde predočen i koji bi trebalo da usvojimo. Dakle, sa ovim zakonom nadam se da ćemo se osloboditi nekih neželjenih situacija koje su nam bile u veterini i da prosto kažem, javljaću se samo sada i više se neću javljati ni po jednom amandmanu, da rezimiram da je ovaj zakon prihvatljiv, da nam je on neophodan, da je bolji bilo kakav nego nikakav i svaki dan odlaganja primene novog zakona ili donošenja ovog zakona bi nam doneo veliku štetu u ugledu i struke, države i stanja ekonomije u ovoj oblasti. Zato se za ovaj zakon zalažem i predlažem da donosilac mora imati odgovornost za njegovo sprovođenje, a naročito za vreme koje je predviđeno za njegovo sprovođenje, s tim što primena zakona mora stvarno biti beskompromisna. Nije bitno da li se mom kolegi Lunetu sviđa ovaj zakon ili ne, ili bilo kome; on se mora primenjivati i moramo ga doneti. Zbog toga će DS glasati za ovaj zakon i mislim da ne postoji idealan zakon, pa ne postoji ni za ovu oblast i zbog toga ćemo ga mi podržati.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Petrović. Pošto su Vlada i Odbor za poljoprivredu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć,konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Branče Stojanović. Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za poljoprivredu nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Branče Stojanović.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođo ministarko, uvaženi predstavnici Ministarstva, gospodine Krnjajiću, ja sam i u načelnoj raspravi nekoliko reči rekao, vezano za ovaj amandman, na neki način, uvažavajući i stavove Ministarstva, ali jednostavno izneo bih još par napomena zašto mislim da bi bilo dobro eventualno usvajanje ovog amandmana, a to je da se u članu 16. stav 1. posle tačke 12) unosi nova tačka 13) koja glasi: "Sprovodi mere zdravstvene zaštite životinja utvrđene programom mera zdravstvene zaštite životinja". Ministarstvo je i predvidelo takvu mogućnost u pojedinim situacijama, a ja mojim amandmanom pokušavam na neki način da izjednačim i pružim mogućnost jednom, prema mojim podacima, velikom broju veterinara koji rade u Srbiji. Mislim da se ovakvim rešenjem na neki način krši pravo, prema mojim podacima, negde više od polovine veterinara koji rade u okviru veterinarskih ambulanti. To je jedan razlog. Drugi razlog: poslovi koji se vrše u programu mera, a to je vakcinacija, vađenje krvi, spadaju u opštu veterinarsku praksu i mislim da nema razloga da se uskraćuju prava pojedinim kolegama, odnosno veterinarima; prosto, ove mere spadaju u neke osnove veterinarske prakse. Zatim, u pojedinim naseljenim mestima nema ekonomske opravdanosti za osnivanje veterinarske stanice, tj. zapošljavanje tri veterinara zbog malog broja stoke. U ovom slučaju veterinar koji ima veterinarsku ambulantu i koji inače pokriva teren, govorim o malim mestima u Srbiji kojih ima mnogo, u slučaju kada se sprovode mere zdravstvene zaštite životinja i dolazi drugi kolega, na neki način se dovodi u podređen položaj, jer domaćin koji je navikao na dotičnog veterinara može na neki način da stekne pogrešnu sliku o njemu da je nesposoban da vrši te mere. Ministarstvo je sledećim članom ili jednim od narednih članova predvidelo ovakvu mogućnost da na terenu, odnosno u situacijama gde nema veterinarskih stanica, ovlasti veterinarsku ambulantu za vršenje ovakvih slučajeva. Svojim amandmanom se zalažem i predlažem još jednom da se takva mogućnost pruži veterinarskim ambulantama.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Zoran Mićović. Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za poljoprivredu nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkom, pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za poljoprivredu predlaže da se amandman prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkom, pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi iz Srpske radikalne stranke smo podneli amandman na član 26. i predlažemo da se ovaj naš amandman usvoji i da se u članu 26. u stavu 2. posle reči "studijama" dodaju reči "akademskim diplomskim i doktorskim studijama". Ovo je povezano sa novim Zakonom o visokom obrazovanju, tako da smatramo da to treba da se prihvati i da član 26. bude onakav kako to Zakon o visokom obrazovanju reguliše, da se uskladi sa novim zakonskim propisima. Uglavnom, mi kao SRS ćemo se zalagati i dalje ćemo tražiti od Vlade da se član 164. dr Mašića prihvati i borićemo se da prođe proceduralni tok i da se usvoji, kako bismo mogli da na kvalitetan način sprovedemo zakonsku regulativu.
Reč ima ministar poljoprivrede Ivana Dulić-Marković.
U ime Vlade prihvatam amandman na član 26. i na član 28. koji je isto podneo poslanik Vitomir Plužarević, pošto je u međuvremenu donet Zakon o visokom obrazovanju i smatramo da je dobro da se ova definicija unese i u zakon o veterinarstvu.
Konstatujem da su amandmani na član 26. i na član 28. narodnog poslanika Vitomira Plužarevića prihvaćeni i da su postali sastavni deo Predloga zakona. Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za poljoprivredu nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin.
Ispred poslaničke grupe Srpske radikalne stranke podneo sam amandman na Predlog zakona o veterinarstvu na član 30. Ovim amandmanom predlažem da se posle stava 2. doda stav 3. koji glasi: "Laboratorija Fakulteta veterinarske medicine mora da bude akreditovana od organizacije nadležne za akreditaciju." Ovim amandmanom stavljaju se u istu ravan sve laboratorije, i to u Veterinarsko-specijalističkom zavodu, Veterinarskom institutu i Fakultetu veterinarske medicine. Ovo je važno zbog činjenice da bi se tako postigli standardi koji proizilaze iz programa JUAT-a, odnosno Jugoslovenskog akreditacionog tela ili drugih akreditacionih tela koja potiču iz međunarodnih akreditacionih tela. Sertifikatom ISO 9001, laboratorije namenjene za stručne analize moraju da imaju sertifikat 17250, što predstavlja standard za njihov rad. Sami standardi determinišu metode rada u samim laboratorijama, čineći da njihove analize i rezultati samih analiza budu validne na međunarodnom nivou. Postojanjem opreme koja se koristi u pomenutim analizama, standardima koje propisuje akreditaciono telo, sam rad na analizama postaje strogo kontrolisan, tačno se određuje ko u laboratorijama vrši određene analize, kojim sredstvima se vrši rad i standardizuju se metodi rada. Ako se neka metoda u laboratorijskim ispitivanjima standardizuje, to praktično znači da rezultat dobijen u laboratoriji koja je stekla ovakav standard ima validnost u čitavom svetu. Uvođenjem standarda omogućuje se svim pomenutim naučnim institucijama, odnosno Veterinarsko-specijalističkom zavodu, Veterinarskom institutu i Fakultetu veterinarske medicine ravnopravno mesto na međunarodnom tržištu laboratorijskih analiza. Akreditaciono telo nekoliko puta tokom godine vrši proveru ISO standarda, omogućavajućina taj način da nivo analiza bude visok i međunarodno priznat. Cilj ovog amandmana je da uvođenjem akreditacionih tela u laboratorije Fakulteta veterinarske medicine, kao što je to već slučaj u drugim naučnim institucijama, kao što su veterinarski instituti i zavodi, i rezultati njihovih naučnih ispitivanja dobiju na značaju što ima za cilj da i rezultati analiza dobijeni u laboratorijama Veterinarskog fakulteta međunarodne veličine. Svi ovi predlozi koje mi dostavljamo na sam Predlog zakona o veterinarstvu mogu imati smisla samo ako se i situacija na samom terenu reguliše, odnosno kada ti propisi počnu da se i u praksi sprovode, što je iz mog ugla za sada neostvarljivo, sve dok postoje naseljena mesta u kojima se ne sprovode obavezne vakcinacije, sve dok postoje naseljena mesta poput mog Taraša koji nema prisutnu veterinarsku ekipu u selu, već službe kojima je Uprava za veterinu dodelila teren dođu, urade šta moraju i odu iz sela ostavljajući meštane na milost i nemilost kada im zatreba pomoć veterinara koji je, po zamisli Uprave za veterinu, 20-tak kilometara udaljen, a neka naseljena mesta i 40 kilometara. Da ne bude nedoumice, službe su uvek tu kada se radi posao iz programa mera, ali ih ostali poslovi, koji su po meni mnogo bitniji, uopšte ne zanimaju, jer su materijalne dobiti tu mnogo manje, nego kod poslova iz programa mera koje ova država finansira. Da li za svaku intervenciju vlasnik životinje iz mog naseljenog mesta treba da pređe 20-tak kilometara da ode do veterinara ili je bolje da nazove službu koja ima rešenje za sprovođenje programa za to naseljeno mesto, pa da mirno čeka oko sat vremena da se ista služba i pojavi, imajući na umu da su ponekad i minuti presudni da se spase život neke životinje. Da li prilikom, sada sve češćeg, uzorkovanja mesa na trihinoskopski pregled treba da sopstvenim vozilima pređu put do najbližeg mesta koje je udaljeno 20 kilometara i da im tamošnja služba uradi taj pregled, iako je selo iz svojih skromnih sredstava kupilo trihinoskopski aparat? Razgovaralo se nešto i o naseljenom mestu gde je po njihovim rečima situacija još gora, jer kako kažu, tamo ima jedna služba koja je 24 časa prisutna, ali joj je po odluci Uprave za veterinu zabranjen rad po programu mera, dok je isti dodeljen službi koja ne sprovodi, a i to što uradi uradi van zakona, što je već konstatovano. Konstatovano je da se uzorkovanje krvi radilo kod jagnjadi i jaradi ispod šest meseci, a to je zakonom zabranjeno. Trenutno u tom naseljenom mestu nije urađena ni vakcinacija. Jesen je prošla sa katastrofalnim učinkom, ostaviće iza sebe na desetine domaćinstava gde životinje nisu zaštićene. Ja sam lično video spisak ljudi koji su napisali peticiju. Ulje na vatru doliva i nezvanična informacija da će sada javna služba dobiti rad na programu mera. Ne govorim o njihovoj stručnosti, ne govorim o tome koliko imaju mogućnosti i sredstava što se tiče prevoznih sredstava da dođu do tih naseljenih mesta gde će se vršiti program mera. Samo da rezimiram, javna služba je služba koja raspolaže sa takvim brojem ljudstva da jedva pokrivaju teren. Nema registrovanog objekta u selu, nema tačnog uvida u brojno stanje. Za meštane su tu neki novi ljudi koje ne poznaju i koje će teško pustiti u svoja domaćinstva. Ta služba je po mom mišljenju prekršila naredbu gospođe ministarke i uzorkovala krv jagnjadi i jaradi mlađih od šest meseci, što sam malopre i rekao, za šta postoji pismeni dokaz. To su dva primera iz mog bližeg okruženja sa kojima sam vrlo dobro upoznat, ali se bojim da to nisu jedini primeri o funkcionisanju veterinarske službe. Ovim još jednom ukazujemo na probleme na samom terenu i ako se uspešno reše mogu otvoriti vrata primeni novog zakona, odnosno svega onoga što se odnosi na veterinarstvo, ali ako se ne reše problemi, već krenu nekim drugim putem, mogu nas udaljiti od puta međunarodne integracije, jer ljudi na terenu sprovode zakon i staraju se da on zaživi i to treba da nam bude odrednica za dalji rad na izradi ovako strateški važnog zakona za sve nas.
Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić.
Gospodine potpredsedniče, gospođo ministre, kolege iz Uprave za veterinarstvo, javljam se povodom amandmana koji je podneo gospodin Krstin u želji da podržim ovaj amandman, jer smo mi iz Srpske radikalne stranke, što je gospodin Krstin i rekao, upravo podneli ovaj amandman u želji i nameri da se sve veterinarske institucije koje će vršiti laboratorijska ispitivanja, pre svega sa aspekta zaštite zdravlja životinja, stave u ravnopravan položaj. Ovim predlogom zakona se za sve laboratorije u budućim specijalističkim zavodima i veterinarskim naučnim institutima, a po ovom zakonu su to veterinarski instituti, traži obavezno akreditacija laboratorija. U članu 30. stoji da fakultet vrši laboratorijska ispitivanja, a u stavu 2. stoji da Ministarstvo može ugovoriti određene poslove sa nekim laboratorijama Veterinarskog fakulteta. Na kraju, po postojećem zakonu neke laboratorije fakulteta su referentne laboratorije, tako da je laboratorija katedre za zarazu referentna, a za dijagnostiku slinavke i šapa, i pre šest ili sedam godina imali smo epizodu ove bolesti na području Kosova i Metohije i bilo je prilično problema upravo u postupku dijagnostike i potvrđivanja te zarazne bolesti. Tu se nalazi i katedra za mikrobiologiju, to je takođe referentna laboratorija, dakle, laboratorija za dijagnostiku bruceloze životinja, tu se potvrđuje ta bolest. Znači, ako neki od tih instituta dijagnostikuje, materijal se šalje u te laboratorije Fakulteta veterinarske medicine gde treba da se postavi konačna dijagnoza. Ako je to tako, bez obzira na osnivanje agencije, o čemu ćemo raspravljati u okviru sledeće tačke dnevnog reda, gde se osniva i nacionalna laboratorija za dijagnostiku zaraznih bolesti, ali nažalost, tim predlogom zakona takođe nije data obaveza da se te laboratorije akredituju. Mislim da bi to trebalo da podrazumeva, jer nije džabe uveden standard ISO 17025, nego upravo da bi te laboratorije koje vrše laboratorijska ispitivanja bile u jednoj ravni, u skladu sa međunarodnim standardima koji podrazumevaju pre svega uvođenje reda, znači, od prijema materijala, toka laboratorijskog ispitivanja, do izdavanja rezultata. Prema tome, može se desiti u narednom periodu da Fakultet veterinarske medicine u Beogradu, a sutra i fakultet veterinarske medicine u Novom Sadu, jer za sada je to samo kao studijski smer u okviru Poljoprivrednog fakulteta, ali nadamo se da će već ove ili tokom sledeće godine to takođe biti fakultet veterinarske medicine i da će imati svoje laboratorije... Stvarno ne vidim zašto Vlada i Ministarstvo nisu prihvatili da i te laboratorije budu obavezno akreditovane, jer to može biti od koristi fakultetu, jer pouzdano znam da ima nekih fakulteta koji već sada imaju svoja akreditovane laboratorije za određene poslove laboratorijskog ispitivanja. Prema tome, u želji da unapredimo laboratorije koje će vršiti laboratorijska ispitivanja u okviru veterinarske medicine, mi smo predložili ovaj amandman da i fakultet, barem one laboratorije koje će ugovarati sa Ministarstvom treba da budu akreditovane i ne vidim da to može biti neki veliki problem i za fakultet, jer njima će biti od koristi da uvedu red u te laboratorije, a Ministarstvo će imati zvanično verifikovanu laboratoriju čiji će rezultati biti priznavani i u zemljama evropske zajednice i šire od toga. Ja molim ponovo gospođu ministra i kolege iz Uprave da razmotre i prihvate predlog našeg amandmana.
Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mićović. Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za poljoprivredu nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 42. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mićović. Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za poljoprivredu nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 45. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mićović. Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za poljoprivredu nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 50. i član 50. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mašić. Pošto su Vlada i Odbor za poljoprivredu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 82. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Petrović. Pošto su Vlada i Odbor za poljoprivredu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 82. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mićović. Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za poljoprivredu nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 86. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mićović. Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za poljoprivredu nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 93. amandman je podneo narodni poslanik Stojan Cvetković. Pošto su Vlada i Odbor za poljoprivredu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 96. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mašić. Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za poljoprivredu nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Da. Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić.
Dame i gospodo narodni poslanici, članom 96. je regulisan prevoz životinja i u stavu 1. ovog člana se predlaže da se prevoz životinja vrši vozilima koja ispunjavaju tehničke i higijenske uslove i koja su evidentirana u Ministarstvu. Ovako decidno tumačeći stav 1. ovog člana podrazumeva se da u budućnosti, nakon usvajanja ovog zakona, faktički sva prevozna sredstva kojim će se prevoziti životinje moraju biti registrovana kod Ministarstva za poljoprivredu. Istina je, u poslednjem stavu ovog člana stoji da ministar bliže propisuje tehničke i higijenske uslove koje moraju da ispunjavaju vozila iz stava 1. ovog člana i način njihovog evidentiranja, kao i veterinarsko-sanitarne uslove za objekte iz stava 3. Znači, posebnim podzakonskim aktom, najverovatnije nekim pravilnikom, biće preciznije regulisano kako će se vršiti evidentiranje, podnošenje zahteva, izdavanje neke potvrde ili sertifikata o registraciji tog prevoznog sredstva kod Ministarstva i najverovatnije koja prevozna sredstva se mogu registrovati za prevoz životinja. Međutim, smatrao sam da dopunom ovog člana malo preciznije definišemo u kojim prostorima moraju biti evidentirana prevozna sredstva za prevoz životinja. Konkretno, prevoz iz jednog u drugo epizootiološko područje trebalo bi da podrazumeva obavezno evidentiranje prevoznog sredstva, a prevoz unutar epizootiološke jedinice... A epizootiološka jedinica, prema predlogu ovog zakona, otprilike je područje jedne opštine ili možda dve do tri opštine najviše. Predlog ovog amandmana je upravo da se unutar tog manjeg areala, znači jedne opštine, ili te epizootiološke jedinice, ta prevozna sredstva kojima će se prevoziti životinje (konkretno, seljaci će dovoziti na pijace nekoliko životinja, i to traktorskim prikolicama, čak i zaprežnim sredstvima ili nekim drugim prevoznim sredstvima manjeg gabarita da kažem) ne moraju posebno evidentirati kod Ministarstva, nego moraju samo ispunjavati tehničke i higijenske uslove. Znači, moraju biti propisno dezinfikovana i moraju biti takve konstrukcije da se sekreti i ekskreti koje životinja tokom transporta ispušta ne šire tokom tog transporta i ne zagađuju eventualno put, da se ne stvore uslovi za širenje infekcije ili bolesti životinja u slučaju da se transportuju bolesne životinje. Kao što ste mogli čuti, Odbor za poljoprivredu je podržao ovaj amandman. Međutim, Vlada i Ministarstvo nisu prihvatili amandman, sa obrazloženjem da će se tim podzakonskim aktom to preciznije definisati. Bojim se da već usvajanjem ovog zakona i stupanjem na snagu u roku od osam dana, ako policija i veterinarska inspekcija budu doslovno primenjivale ovaj novousvojeni zakon, može biti problem, znači kod transporta životinja i da može neko ko transportuje životinje, a da nije evidentirao prevozno sredstvo, eventualno biti prekršajno kažnjen i platiti određenu kaznu. Ovim amandmanom dala bi se mogućnost da se unutar jedne opštine, na manjem prostornom arealu, životinje transportuju prevoznim sredstvima bez evidentiranja kod Ministarstva. Znači, ako se transportuju na neki duži put, iz jednog okruga u drugi, ili jednog epizootiološkog područja, a epizootiološko područje predstavlja više epizootioloških jedinica, da u tim slučajevima onda prevozna sredstva budu obavezno evidentirana kod Ministarstva za poljoprivredu. Moram reći i priznati istinu da se najveći broj zaraza širi upravo nekontrolisanim transportom životinja i transportom neadekvatnim prevoznim sredstvima. Sa te strane, podržavam predlog da se izvrši evidentiranje prevoznih sredstava na neku dužu transportnu distancu, kako bih rekao. Mi znamo iz iskustva da za transport na stočne pijace naši zemljoradnici, seljaci koriste priručna prevozna sredstva. Često ona ne ispunjavaju čak ni tehničke, a ni higijenske uslove. To moramo priznati. Jednostavno, da bi što jeftinije koštao taj transport, koriste svoja sopstvena sredstva. Smatrao sam da takva prevozna sredstva ne treba da budu posebno evidentirana. Amandman nije prihvaćen, pa ostaje kolegama, a i našim zemljoradnicima i drugim koji se bave stočarskom proizvodnjom, da sami izanaliziraju da li je bilo uputno jedan ovakav amandman prihvatiti ili ostati decidno na stavu da ostane ovako kako je formulisano, a da će podzakonskim aktom to biti bliže regulisano. Smatram da bi i usvajanje ovog amandmana podrazumevalo svakako da tim pravilnikom ili podzakonskim aktom bude preciznije regulisan način i postupak evidentiranja, a pogotovo šta su tehnički i higijenski uslovi koje moraju da ispune prevozna sredstva kojim će se transportovati životinje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković, a potom narodni poslanik Branče Stojanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ukoliko bi ostalo rešenje predloženo u zakonu i ukoliko se ne bi usvojio ovaj amandman, Ministarstvo bi moglo vrlo jednostavno da dođe do evidencije sredstava za prevoz, tako što bi od MUP-a preuzelo sve registrovane traktore, registrovane kamione, registrovana zaprežna vozila, jer tim sredstvima se transportuju životinje. Razumem da se radi o klaničnoj industriji, gde se velika količina životinja prevozi od sabirne stanice do klanice itd, pa da Ministarstvo mora da ima tu evidenciju. Međutim, ovako seljake dovodimo u jednu vrlo nezahvalnu i nezavidnu situaciju. Želeo bih da pročitam i predlog, bar ovaj deo Predloga zakona, i amandman i obrazloženje Vlade, da bi građanima Srbije, pre svega, bilo jasno o čemu se radi – prevoz životinja vrši se vozilima koja ispunjavaju tehničke i higijenske uslove. To je normalno. Sva vozila, ukoliko je to kavez, pa ima dole, pa to ispunjava uslove za transport sitne stoke, ukoliko je prikolica sa velikim stranicama, pa ispunjava uslove za prevoz krupne stoke... To naši ljudi znaju. Suština je u tome što će naš seljak sada morati u Ministarstvu da registruje i svaku prikolicu; ako mu se prikolica pokvari, pa uzme od komšije, moraće da vidi da li je komšijina prikolica registrovana da odveze od mesta do vašara par brava stoke. Prema tome, amandmanom se ne traži ništa drugo, nego da ne mora da bude registrovano u Ministarstvu. Dakle, da ispunjava sve ove higijenske i tehničke uslove, ali da ne mora da bude registrovano u Ministarstvu. Na kraju, kod zadnjeg stava – ministar bliže propisuje tehničke i higijenske uslove koje moraju da ispunjavaju vozila iz stava 1. ovog člana. I to je u redu. Ne samo iz stava 1, nego i iz stava 2, koji bi glasio, prema amandmanu: "Prevoz životinja unutar epizootiološke jedinice vrši se vozilima koja ispunjavaju tehničke i higijenske uslove", što je normalno. Prema tome, zašto se opterećuje služba Ministarstva sa još jednom evidencijom koja je apsolutno nepotrebna? S druge strane, sasvim drugačije se postavlja Ministarstvo kada je ovo u pitanju i kada je u pitanju amandman gospodina Krstina. Predlažem da se amandman profesora doktora Zorana Mašića usvoji i u danu za glasanje mislim da ćete svi glasati.
Reč ima narodni poslanik Branče Stojanović.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, ja razumem zašto je predlog ovakav. Želja je bila da se spreči mogućnost prenošenja zaraznih bolesti putem prevoza životinja i to je jasno. Međutim, moramo da pogledamo istini u oči: kakva je situacija u ovoj ovakvoj našoj Srbiji, ukoliko se ne prihvati ovaj amandman biće onemogućeno da ljudi sa onim brojem stoke koliko imaju po Srbiji, po malim mestima, po malim selima izvezu svoju stoku na pijacu. Znači, na ovakav način kako je zakonom predviđeno, to je praktično nemoguće. Samo da kažem, i gospodin Mika Vlaović je svojevremeno ovde za ovom govornicom rekao, zamolio Vladu, odnosno MUP da u vreme velikih akcija u poljoprivredi, kada je setva, žetva itd., saobraćajna policija ne bude toliko rigorozna u smislu kontrole saobraćaja, jer nama, nažalost, traktori i poljoprivredna mehanizacija, poljoprivredne mašine nisu registrovane, ni ono što je neophodno po zakonu. Na ovakav način mislim da parališemo mogućnost da uopšte dolazi do prometa stoke, a mislim da u stručnost gospodina Mašića i njegovog predloga da to bude bar jedna opština... Mada će i tu biti problema, jer ima dosta situacija u Srbiji da je glavna pijaca na području jedne opštine, a nekoliko opština gravitira prema ovoj pijaci, vašaru ili gde se već vrši prodaja stoke i gde dovoze seljaci svoju stoku. Prema tome, s obzirom da je Odbor za poljoprivredu prihvatio ovaj amandman, poslanička grupa SPS će glasati za ovaj amandman. Još jednom apelujem, ukoliko Vlada već ne želi da prihvati, da poslanici podrže ovaj amandman u danu za glasanje.
Da li još neko želi reč? Ministar poljoprivrede gospođa Ivana Dulić-Marković.
O ovom amandmanu se zaista ozbiljno razmišljalo i u Ministarstvu i u Vladi, ali radi se o tome da mi ne možemo zakonski da omogućimo da se u jednom epizootiološkom području vrši promet stoke bez ikakve kontrole, jer baš je to problem koji dovodi do toga da se bolesti šire. Svakako neće svaka prikolica morati da bude prijavljena Ministarstvu za poljoprivredu, niti će se svaka prikolica za dva praseta registrovati u Ministarstvu. Sve će to detaljno biti u pravilniku objašnjeno i, kao što sam rekla, taj pravilnik ćemo dostaviti Odboru za poljoprivredu i zamoliti vas da nam pomognete u definisanju svih tih stvari.
Gospodin Marković, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, opet dolazimo u situaciju u koju smo dolazili već nekoliko puta u poslednjih dvadesetak dana od kad se u proceduri nalaze zakonski projekti iz svih oblasti – usvojićemo zakon, a onda ćemo o pravilniku. Dame i gospodo narodni poslanici, ako usvojimo ovaj zakon ovako kako stoji i ukoliko ne usvojimo amandman, to je zacementirano. Seljak će morati i onaj kavez gde tera dva praseta na traktor kada podigne da registruje u Ministarstvu. Prema tome, da se htelo ovako uraditi, onda bi i taj pravilnik već bio sa ovim zakonom dat narodnim poslanicima. Onda bismo znali da se na osnovu tog pravilnika može usvojiti ovakav član zakona. Prema tome, predlažem da se amandman usvoji.
Izvolite. Narodni poslanik Dragoslav Milković.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da ovaj amandman Vlada treba da prihvati, evo iz kojih razloga. Prevoz životinja unutar epizootioloških jedinica vrši se vozilima koja ispunjavaju tehničke i higijenske uslove. Vozilo mora da bude tehnički ispravno, što se podrazumeva, i higijenski ispravno. Šta znači higijenski? Da ima potvrdu o dezinfekciji od nadležne veterinarske službe. Nema potrebe da se prijavljuje Ministarstvu, nema svrhe. Čak može i ovaj sa zaprežnim vozilom, da li su u pitanju konji, krave koje vuku zaprežno vozilo, tera pet-šest prasića, on može da prethodnog dana izvrši dezinfekciju tog zaprežnog vozila pri veterinarskoj stanici ili ambulanti i nema potrebe da prijavljuje Ministarstvu. Drugo, doći će do blokade pijace. Najveća pijaca na jugu Srbije Ristovac, tu je dnevno hiljadu vozila, tu ne može nikakva kontrola, sem da se ovaj amandman prihvati i da vozilo bude tehnički ispravno i da ispunjava te minimalne higijenske uslove, a to znači da se transport životinja obavlja vozilom nad kojim je izvršena dezinfekcija. Mislim da bi trebalo Vlada da prihvati, nema potrebe da vi donosite neke naknadne pravilnike, jer bi to zaista teško bilo.
Narodni poslanik Zoran Mašić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja se pozivam na član 101. Poslovnika. Mislim da je pogrešno protumačeno moje obrazloženje, pošto je gospođa ministarka rekla ovde da prevozno sredstvo u epizootiološkom području treba da bude registrovano. Znači, prevozna sredstva koja prevoze životinje iz jednog u drugo epizootiološko područje treba da budu registrovana. To je nesporno i to sam ja i amandmanom predložio. Znači, da upravo prevoz iz jednog epizootiološkog područja u drugo treba da se obavlja prevoznim sredstvima koja su registrovana. Epizootiološko područje predstavlja veći broj epizootioloških jedinica. Otprilike jedno epizootiološko područje može, za našu administrativnu podelu, predstavljati jedan okrug. Otprilike, prevoz životinja iz jednog okruga u drugi bi trebalo da podrazumeva obavezno evidentiranje prevoznih sredstava, a upravo suština predloga je da unutar epizootiološke jedinice, manjeg područja (epizootiološka jedinica predstavlja područje jedne ili nekoliko opština), bude omogućeno prevoznim sredstvima koja se ne moraju evidentirati kod Ministarstva. To je suština predloga, a takođe je nesporno predlogom amandmana da ostane ovaj poslednji stav u ovom članu, da Ministarstvo podzakonskim aktom, određenim pravilnikom reguliše uslove i načine prijavljivanja i evidentiranja prevoznih sredstava. Ponovo apelujem da razmislite i da stavite našu realnost u prvi plan, da li je unutar jedne opštine moguće zahtevati prevoz životinja isključivo prevoznim sredstvima koja će biti evidentirana kod Ministarstva. Mislim da nije moguće. Sama gospođa ministarka je rekla da se neće insistirati na tome. Ako neće, onda dajte zakonom takvu mogućnost, da onaj ko čita zakon zna da ako transportuje životinje unutar jedne opštine ne mora biti prevozno sredstvo evidentirano. Suština evidentiranja, ne spori se obaveza tehničkih uslova, da bude pod nepropustljiv, nepromočiv i da bude izvršena dezinfekcija, da ispunjavaju minimalne higijenske uslove. To se ne spori, što je bitno upravo sa aspekta širenja zaraze, a nebitno je sa aspekta širenja zaraze da li je unutar jedne opštine evidentirano prevozno sredstvo ili ne. Jer, veterinarski inspektor na stočnoj pijaci vrši pregled životinja i proverava da li onaj ko prodaje ima adekvatno veterinarsko uverenje da može da iznese životinju na prodaju i veterinarski inspektor može da proveri da li je to prevozno sredstvo dezinfikovano, što je bitno sa aspekta sprečavanja zaraznih bolesti. Amandman ima smisao da zakonom bude regulisano da na određenom području građani ne moraju evidentirati, ako transportuju unutar opštine, prevozno sredstvo za prevoz životinja.
Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo, mislim da amandman dr Mašića treba da se prihvati. Ne treba Ministarstvo, odnosno Vlada svojim uredbama da popunjava zakonsku neregulativu, tako da smatramo da ovaj amandman treba da se prihvati. Razmišljao sam da se možda stavom Ministarstva, odnosno ministra, priprema neka lokacija za neke posebne aktivnosti nekih posebnih ljudi koji će vršiti prevoz te stoke na lokalnom ili međulokalnom nivou. Mi nismo kao država, niti kao lokalna samouprava, ni kao nacija spremni u ovom trenutku, odnosno nemamo mogućnosti da izlazimo na teren i tržište sa takvim prevoznim sredstvima kako se po zakonu predviđa, tako da ćemo verovatno omogućiti nekim ljudima da se bave nekim poslovima (mislim na ljude koji se bave nezakonitim poslovima), da uzmu što veći profit od tako namučenog seljaka koji teškom mukom dolazi na pijacu da bi prodao, odnosno da bi unovčio taj deo svoje robe sa kojom izlazi na pijacu. Ako bacimo pogled na rumski vašar, koji je najveći na Balkanu, odnosno u Evropi, mi ćemo verovatno ovom zakonskom regulativom smanjiti, odnosno želeti da ugušimo taj rumski vašar, a znamo da taj rumski vašar ima neke pozitivne komentare u odnosu na trgovinu poljoprivrednih proizvoda. Tu se misli na stoku i na sve što se izlaže i prodaje. Ponovo apelujemo na ministra i na Vladu da prihvate ovaj amandman, da ne bi to regulisali i rešavali svojim uredbama, a znate kakve su uredbe. Još jednom apelujem da to prihvatite.
Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, stvarno ne mogu da shvatim da pored svih ukazivanja pojedinih političkih stranaka, Srpske radikalne stranke ... (Predsedavajući: Koji član Poslovnika je povređen?) Član 101. Obrazlažem amandman koji je podneo predsednik Odbora za poljoprivredu, bivši direktor Veterinarskog instituta iz Novog Sada, jednog vrhunskog instituta. Evidentno je da ste ovde pogrešili što nećete da prihvatite ovo na šta su ukazivali poslanici Srpske radikalne stranke, na čelu sa predsednikom Odbora za poljoprivredu dr Mašićem. Ovde ste napravili jednu veliku grešku. Ta greška bi trebalo da se ispravi, gospodo iz Ministarstva poljoprivrede. Mislim da biste morali da uvažite primedbe, koje jesu na mestu i one bi trebalo da doprinesu da ovaj zakon bude pravno potkovan. Prema tome, siguran sam da SRS, ako se ovaj amandman posebno ne prihvati, neće glasati za ovaj zakon.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 98. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Petrović. Pošto su Vlada i Odbor za poljoprivredu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 110. amandman je podneo narodni poslanik Dragoslav Milković. Pošto su Vlada i Odbor za poljoprivredu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 115. amandman je podneo narodni poslanik Dragoslav Milković. Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za poljoprivredu predlaže da se amandman prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Dragoslav Milković.
Dame i gospodo, čim je Odbor za poljoprivredu prihvatio ovaj amandman, mislim da i Vlada treba da ga prihvati. U članu 115. posle reči "osemenjivanje" treba da se dodaju reči "kloniranih embriona". Treba jasno zabraniti nekontrolisani uvoz kloniranih embriona, jer to može imati negativne posledice po stočarstvo zemlje. Imali smo slučaj sa tom modifikovanom sojom i prema tome, treba da se zabrani ovaj uvoz. Danas Srbija uvozi jabuke, pasulj, meso. Srbija je za vreme Miloša Obrenovića bila izvoznik mesa, a sada uvozimo sve i svašta. Dolaskom Srpske radikalne stranke na vlast stvoriće se uslovi da Srbija postane bogata zemlja, a to će biti razvojem poljoprivrede i postaće izvoznik hrane. Ne možemo zapadu izvoziti mašine, kola, televizore; moramo izvoziti poljoprivredne proizvode, jer smo bogata zemlja, imamo ogroman potencijal, da hranimo 100 miliona. Međutim, situacija je takva, a dolaskom Srpske radikalne stranke na vlast situacija će se izmeniti nabolje, to garantujem svima. Neće biti kriminala, korupcije, pljačke. Država će funkcionisati normalno.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom na to da se radi o zakonu o veterini neću danas govoriti o genetski modifikovanim organizmima, neću govoriti o tome koliko je genetski modifikovane soje danas posejano, pa je trebalo da se zaore. Seljaci su prevareni, neko je uvezao to genetski modifikovano seme. Neću govoriti o tome da ministarka, imamo informacije, relativno često odlazi u firmu "Monsanto" u SAD, a to je firma koja se upravo bavi genetski modifikovanim organizmima, pre svega sojom, a i drugim žitaricama. Govoriću o nečemu što preti kao neverovatna opasnost da se nadvije nad Srbiju. U članu 115. kaže se: "Zabranjen je promet, uvoz ili izvoz semena za veštačko osemenjivanje, jajnih ćelija i oplođenih jajnih ćelija koji sadrže uzročnike bolesti životinja ili veći broj bakterija od dozvoljenog ili koji svojim biohemijskim, biofizičkim i morfološkim svojstvima ne ispunjavaju uslove za reprodukciju." Narodni poslanik Dragoslav Milković, poslanik Srpske radikalne stranke, inače ugledan veterinar u svom kraju i čovek koji se razume u ovu materiju, tražio je amandmanom da se u članu 115. posle reči "osemenjivanje" dodaju reči "kloniranih embriona". Ovim amandmanom mi smo zabranili uvoz kloniranih embriona i proizvodnju, odnosno uzgoj kloniranih životinja u Srbiji. Jedino što je još uvek relativno čisto u ovoj državi je upravo taj životinjski svet. Dakle, ako dozvolimo da nam zapad na ovaj način zagadi i to, pitanje je koliko ćemo moći i kako ćemo moći dalje da se razvijamo. Jer, jedan od vrhunskih stručnjaka za genetski modifikovane organizme jasno i nedvosmisleno u novinama je objavio – ukoliko jedete genetski modifikovane organizme kroz ishranu na vas neće uticati, ali će preko vas na vaše potomstvo koje se posle toga rađa žestoko uticati. Preko toga se u ovoj državi prelazi, kao što se prelazi preko mnogo čega, i preko organizovanog i neorganizovanog kriminala u svim segmentima, a to država koja drži do sebe ne bi smela da dozvoli. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić.
Dame i gospodo narodni poslanici, članom 115. se reguliše promet reproduktivnog materijala i upravo je svrha podnetog amandmana bila da se ovim zakonom, s obzirom da se donosi nov zakon posle 14 godina, reguliše ili decidno faktički zakonski ugradi, dakle, da se zabrani uvoz kloniranih embriona. Istina je da je danas u svetu veoma mali broj kloniranih životinja koje se gaje, pogotovo koje su ekonomskoj eksploataciji. Veliki broj istraživača i institucija radi upravo na problemu kloniranja, dakle, organizma životinja ili pojedinih organa, gde životinje faktički treba da budu potencijalni donatori za transplantacije pojedinih unutrašnjih organa, pre svega jetre, bubrega itd. Ali, i danas postoji određeni broj visokih grla, pre svega goveda... Prva životinja koja je klonirana je ovca, ali ima danas i kloniranih goveda, to su krave muzare koje su ostvarile visoku proizvodnju, ali problem je korišćenja proizvoda tih životinja, pre svega mleka. Skoro je bio jedan članak u jednom časopisu, gde je upravo jedan poljoprivredni proizvođač u Americi imao nekoliko krava proizvedenih ovom metodom kloniranja i gde je problem plasmana mleka i drugih proizvoda, jer postoji strah kod tih građana. Danas je to još uvek velika nepoznanica, dakle kakav je životni vek tih životinja, šta sve one nose i pogotovu njihovi proizvodi. Zato smo smatrali da ovim zakonom treba zabraniti mogućnost da nekome padne na pamet da to uveze ovde, iako je istina da svaki uvoz i semena životinja i jajnih ćelija ide uz prethodnu dozvolu i saglasnost Ministarstva poljoprivrede. Znači, to je nesporno, ali se za uvoz semena, embriona, jaja živinskih, daje zakonom mogućnost uvoza i, normalno, Ministarstvo samo propisuje šta sve mora da ispuni onaj ko izvozi, znači, mora da da sertifikat da je to seme ili embrioni od zdravih životinja i da ne mogu ući u zemlju, pogotovu ako su zarazni ili inficirani ili kontaminirani većim brojem bakterija ili su morfološki ili fiziološki promenjeni. To je u redu i to je nesporno. Međutim, pod uslovom da Ministarstvo poljoprivrede daje saglasnost za uvoz, recimo, da neko podnese zahtev da uveze klonirane embrione, ako to zakonom decidno nije regulisano da se zabranjuje, onda je to dozvoljeno. Složićete se barem u tome. Naša namera je bila da stoji da se zabranjuje za sada, dok se ne dobiju veća i sveobuhvatnija saznanja o kloniranju životinja. Istina je isto tako da se mali broj institucija u našoj zemlji bavi embriotransferom, znači, samo onaj ko je ovladao metodologijom embriotransfera, ali nekoliko disertacija je urađeno. Znači, mi imamo nekoliko, barem pet kolega koji su doktorirali na embriotransferu koji se odnosi na svinje i goveda. Institut za reprodukciju i veštačko osemenjavanje u Novom Sadu je imao, da vas ne slažem, ali sigurno 50, ako ne i više, krava i junica kod kojih je izvršen embriotransfer jajnih ćelija, a isto tako kolega koji je radio u tom institutu je doktorirao na embriotransferu kod svinja. Prema tome, mi imamo kompetentne stručnjake koji bi mogli da urade embriotransfer kloniranog embriona potencijalnog donora. Svrha amandmana je upravo da u ovoj situaciji kada je to još nepoznanica zabranimo bilo kome da dođe na jednu takvu ideju da uvozi klonirani embrion. Dakle, možda će neko hteti, da bi napravio neki medijski bum. Mada, po logici stvari, i Ministarstvo bi trebalo da zabrani da tako nešto uđe u zemlju. U zakonu to decidno ne stoji da se zabranjuje, onda stoji teoretska i praktična mogućnost da se dozvoli uvoz toga. Pošto se u ovom članu radi o prometu reproduktivnog materijala, gde je decidno navedeno pod kojim uslovima se on zabranjuje, naš cilj je bio da se ovim amandmanom zabrani uvoz kloniranih embriona.
Reč ima poslanik Branče Stojanović.
Poštovani potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je zakon koji se jako dugo pripremao i po svim stručnim ocenama dobar zakon, za koji očekujemo da ima dugu primenu u Srbiji. Zaista ne vidim razloga zašto, uvažavajući sve ovo što smo čuli, da klonirani embrioni, da je to neka budućnost, znači, ako očekujemo da zakon dugo bude primenjivan, a nema razloga da ne bude, jer oko njega se i stručna javnost javlja, ukrštaju se koplja, u pozitivnom smislu, došlo se do dobrog teksta. Mislim da je ovo dobar amandman i da treba, uvažavajući činjenicu da će zakon biti dugo u primeni, da se ogradimo jednostavno i da zabranimo uvoz kloniranih embriona, bez obzira što to sada nije aktuelno, jer ne postoji ni trgovina, to je još uvek na nivou naučnih istraživanja itd. Da bismo se mi obezbedili i da bi ovaj zakon bio kvalitetniji, poslanička grupa SPS će podržati ovaj amandman. Hvala.
Na član 124. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mašić. Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za poljoprivredu nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić.
Gospodine potpredsedniče, uvažena gospođo ministre, kolege iz Uprave za veterinarstvo, u članu 124, u kome se govori o izdavanju dozvola za uvoz i za provoz životinja, u petom stavu stoji: "Dozvolom za uvoz može se odrediti da se naknadno sprovede laboratorijsko i dijagnostičko ispitivanje životinja, proizvoda životinjskog porekla, hrane životinjskog porekla, hrane za životinje i pratećih predmeta." U sledećem stavu stoji: "Ako se veterinarsko-sanitarnom kontrolom utvrdi da su prethodne pošiljke iz zemlje izvoznice, odnosno iz određenog objekta porekla bile bezbedne za upotrebu i praćene ispravnim međunarodnim veterinarskim potvrdama, dozvola za uvoz i promet izdaje se bez laboratorijske kontrole pošiljki proizvoda životinjskog porekla, hrane životinjskog porekla ili hrane za životinje." Ovim podnetim amandmanom sam želeo da se decidno u prethodnom članu definiše da postoji obaveza obavezne kontrole, odnosno da se ova odrednica "može" promeni i da se obavezno određuje da se naknadno sprovodi laboratorijsko i dijagnostičko ispitivanje živih životinja itd. Svrha ovog amandmana upravo je u tome da ako bismo ispoštovali ovo što je u sledećem amandmanu, znači da nekog ne kontrolišemo, pa da nakon tih kontrola utvrdimo da iz određenih objekata gde se proizvode proizvodi životinjskog porekla, hrana životinjskog porekla ili hrana za životinje, ili jednostavno iz neke države, sa određenog područja, a odakle uvozimo žive životinje, utvrdimo da te životinje ispunjavaju veterinarsko-sanitarne uslove i da su slobodne od zaraznih bolesti koje su zabranjene da se unose u našu zemlju. Kako bismo to utvrdili, logično je da treba da stoji obaveza obaveznog ispitivanja, a u nekom vremenu onda primeniti ovu sledeću odrednicu zakona da neki od tih budu izuzeti kada im se bude davalo rešenje. Ovo za šta se zalažem upravo potvrđuje činjenica da je tokom ove godine uvezen priličan broj goveda u našu zemlju, i to najvećim delom iz Holandije. Holandija je veliki proizvođač mleka, goveda, goveđeg mesa, proizvoda od goveda. Cenjena je u svetu kao proizvođač goveda. Goveda koja su ušla u našu zemlju iz te države su prilično zaražena bolestima, a radilo se o priplodnim govedima; zaražena su bolestima kojima priplodne životinje, prema našim propisima, ne bi smele da budu zaražene. To je otkriveno upravo zato što je nalagano obavezno dijagnostičko ispitivanje. Hajde da pođemo od pretpostavke da je neko tumačeći ovu odrednicu rekao – može se ispitati, i rekao – nećemo ovaj kontingent ispitati; uneli bi, da kažem, u akutnoj infekciji virusnu dijareju koja je utvrđena kod tih goveda, uneli bi infektivni bovirinotritraheit, jednu isto tako virusnu bolest koja ne sme da bude kod priplodnih životinja; čak i leukozna grla su nađena kod tih uvezenih životinja. Poseban je problem kome se sve daju dozvole za uvoz. Nažalost, moram ovde za ovom govornicom reći da je jedan od uvoznika upravo tih goveda i gospodin Saša Vitošević, bivši savezni ministar za poljoprivredu i savetnik gospodina Labusa za oblast poljoprivrede. On, koji je završio zaštitu bilja, bavi se sada prometom goveda i uvozom goveda. I, želim da postavim u okviru ove rasprave i poslaničko pitanje i da dobijem informaciju – koliko je firma gospodina Vitoševića uvezla goveda i da li su sva grla koja su uvezena bila zdrava i prema našim zakonskim propisima ispunjavala one zahteve i propise, tj. da nisu bila zaražena bolestima koje ne bi smela da imaju priplodna grla. Imali smo u ranijem periodu određenih problema kod uvoza proizvoda životinjskog porekla i hrane životinjskog porekla, kako smo to ranije u prethodnom zakonu zvali - namirnica životinjskog porekla. Da je uvezeno, opet od strane određenih klaničara, meso koje je bilo zaraženo određenim bakterijama koje su štetne po zdravlje ljudi ili je uvezena hrana za životinje gde su nalažene određene štetne materije ili opet bakterije ili drugi hemijski produkti koji ne bi smeli da se nalaze u hrani. Zato ovaj amandman ima za cilj da se obaveže svaki uvoznik, bar dok smo zemlja u tranziciji, dok uvozimo i dajemo mogućnost da uvozi ko hoće i šta hoće, jer imamo slobodno tržište. Ono treba da postoji kao takvo, ali da imamo poštene trgovce, onda bi bilo u redu; imamo i nepoštene trgovce, a imamo i one koji nam prodaju i znaju da možemo da primimo sve i proturimo sve, i što vredi i što ne vredi. Zato sam smatrao da treba da stoji ne da može, nego da se mora vršiti dijagnostičko ispitivanje svih uvezenih životinja koje borave u karantinu, i proizvoda, pa onda u nekom kasnijem periodu koristiti ovu drugu mogućnost, koja je pre svega u skladu sa zahtevima Svetske trgovinske organizacije, kada se stekne poverenje i u isporučioce i u naše uvoznike. Do tada treba obavezati svakog uvoznika da se svaka pošiljka živih životinja, proizvoda životinjskog porekla, hrane životinjskog porekla i hrane za životinje ispituje u ovim laboratorijama koje ćemo osnovati ovom agencijom. Šta će te laboratorije raditi ako neće kontrolisati upravo ono što ulazi preko granice u našu zemlju? Od toga oni treba da se izdržavaju i, normalno, ovo što će raditi u okviru programa mera. Prema tome, osnivamo nešto što smatramo da je nužno i neophodno, a sa druge strane zakonom ne obavezujemo da sve to što ulazi preko granice mora da se kontroliše za sada, a eventualno kasnije, u nekim drugim uslovima i okolnostima, onda selektirati i neke proizvode ili hranu za životinje puštati u promet i bez detaljnih analiza kakve se inače rade. Želim još da kažem, imamo osposobljene laboratorije, imamo i kadrove da mogu da urade sva savremena laboratorijska ispitivanja, a pre svega dijagnostička ispitivanja kod životinja, od PCR tehnike, preko seroloških metoda, preko metoda kulture tkiva, što se tiče virusnih bolesti životinja; imamo i savremene analitičke laboratorije koje mogu utvrditi sve štetne materije, hemijske toksikante, isto tako utvrditi razna bakterijska zagađenja. Prema tome, ako već sve to imamo, onda treba i tim trgovcima, a moram reći i lopovima koji nam podmeću svašta, pokazati da ne mogu baš sve da nam prodaju. Ovako, Holandija vrši eradikaciju određenih zaraznih bolesti kod svojih goveda i ono što po njihovim kriterijumima ne zadovoljava, oni to eksportuju u Srbiju i najverovatnije još u neke države slične Srbiji. Mi uvozimo neke bolesti koje ili nismo imali ili smo na nekim farmama već radili eradikaciju tog IBR-a, a to je jedna herpes virusna infekcija, a leukozu pogotovo, a i bovina dijareja ona je, samo su utvrđivani titrovi, ali sada je određeni broj životinja pobacio i došlo je čak i do uginuća, što se dovodi u vezu sa bovino virusnom dijarejom. Molim vas stvarno da se povede ozbiljno računa i o ovom amandmanu i o obavezi kontrole svega onoga što ulazi u našu zemlju, jer u protivnom, stvarno će ispasti da smo mi banana-država i da može da radi šta ko hoće.
Gospodine Mašiću, da li želite da ovo što ste pitali bude kao poslaničko pitanje i kome je upućeno?
Upućeno je Ministarstvu za poljoprivredu, izdaje dozvole za uvoz, da izvesti koliko je firma gospodina Vitoševića uvezla do sada krava, jer se on na jednom mestu hvalio da planira da uveze 16.000 grla krava. Da li je to istina ili nije, upravo da bih sebe i javnost razuverio želim da dobijemo preciznu informaciju.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine Zankov, dobro ste podsetili narodne poslanike i ove iz ove tzv. pozicije na poslanička pitanja, jer to praktično ne postoji od petooktobarskog puča u Narodnoj skupštini Republike Srbije kao mogućnost da se poslanici interesuju za određene oblasti. Mogli bismo da razgovaramo na tu temu ili zdrave ishrane ili onoga što je pogubno za zdravlje ljudi u našoj zemlji i što je preteća opasnost svakako, kao i na mnoge druge od vitalnog značaja za narod i državu. Najpre, ovaj amandman na koji je profesor doktor Zoran Mašić podneo primedbu, odnosno amandman na član 124. je loše napisan. Nije u skladu sa čitkim i jasnim srpskim jezikom, napisan je u infinitivu i neprihvatljiv je prvo iz razloga što se to nerado izgovara u srpskom narodu, a sa druge strane, što je rogobatno i zato što je fakultativno određeno. Nešto što može da, odnosno kako je to ovde napisano - može se odrediti, ne znači ništa, naročito zbog toga što je i profesor Mašić samo neke od primera, ako pogledate i dnevnu i nedeljnu štampu i specijalne emisije na našim elektronskim medijima, govorio o raznoraznim zloupotrebama kod uvoza kontingenata robe životinjskog porekla. Mnogobrojni su primeri, pored ovog Vitoševića, ima tu i raznih drugih lobista za ovog Lijanovića, koji je preplavio megamarkete u Srbiji, za raznorazne druge proizvođače koji su u najmanju ruku sumnjivog porekla, naročito kada su u pitanju proizvodi životinjskog porekla od tzv. pernatih životinja i naročito zbog činjenice da se uglavnom otpad i ono što je, kako bi to rekli ljudi koji se bave tom oblašću, živinska konfekcija kod obrade mesa, onaj ostatak i oni restlovi nešto najopasnije u toj mašinskoj obradi mesa, a nalazi se u smrznutom stanju ili prerađeno u neke salame, u razne paštete i čuda po našim samoposlugama i marketima. Ako želite da se suočite sa realnošću i da vidite koliko je potcenjena i sistematski uništena naša mesna prerađivačka industrija, ne sva, ali recimo, to je očigledno na primeru potpune pljačke i otimanja imovine kod Fabrike "Crvena zvezda" u Kragujevcu, nekada najpoznatije fabrike mesnih prerađevina, a kada sa druge strane vidite šta taj uvoznički lobi sve plasira na domaće tržište i kakva je opasnost i kakav je opravdani strah naroda i zbog bolesti ludih krava, i zbog ptičjeg gripa i zbog svega onoga o čemu je govorio profesor Mašić, onda je opravdano da tražimo jedan ovakav amandman. Jer, ako neko već obezbedi devizna sredstva, ako obezbedi validan spoljnotrgovinski, odnosno ugovor o uvozu (nažalost, kod nas se radi uglavnom po sistemu nelojalne konkurencije i uvozničkih lobista), ako je spreman da određeni kontingent ponudi domaćem tržištu, zašto beži od toga da se na graničnom prelazu, odnosno prilikom odobravanja kontingenta izvrši potreban laboratorijski nalaz i da to bude obavezno kako je to u svom amandmanu predložio doktor Mašić. Iako je postalo popularno u Srbiji, što bi rekli pojedini - "in", da se govori o zdravoj hrani i zdravom životu, elementarni uslovi za to nisu ostvareni u ovoj zemlji, zato što (evo videli ste i kada smo računali šta sve sadrži jedna potrošačka korpa) teško da će neki penzioner ili neki nezaposleni građanin Srbije da dođe do mesnih prerađevina. Po onoj računici i kalkulaciji, domaćinskoj, gospođe Radete iz one potrošačke korpe 23 jela, ali samo onako klot, što bi se reklo, bez ulja, kuvano povrće, malo posoljeno, i to je pitanje. Kada već govorite o mogućnosti da se neko bavi uvozom ovih proizvoda, što je nedostižno za mnoge građane, onda ga lepo obavežite ovako prihvatanjem amandmana profesora Mašića da mora da bude podložan kontroli, jer velika opasnost se krije kod tih proizvoda koji su i te kako zastupljeni na našem tržištu. Pogledajte u tom poražavajućem podatku, kada je u pitanju spoljnotrgovinski deficit naše zemlje, u susret ovom danu "D" za vas koji mnogo žurite u Evropu i čeka vas Studija izvodljivosti, pa se neki sapliću ovde između skupštinskih klupa, kakav je odnos kada je u pitanju uvoz proizvoda životinjskog porekla u odnosu na promet u našoj zemlji domaćih proizvoda. Razmislite još jednom, a pre svega pozivam narodne poslanike, ovo su samo neki od razloga, jer je pored svega toga za pojedine... A danas sam slučajno bila svedok tome na putu do Skupštine. Profesor Poskurica i ja smo na, ne bih da reklamiram tu radio stanicu, pošto inače nemam dobro mišljenje o toj medijskoj kući; pojavila se, zaboga, jedna gospođa koja je promoter zdravlja i zdravog načina života. Ako je to za neke postalo unosno zanimanje i ako su spremni svakoga dana da građanima, koji su jadni, gladni i bedni, ispiraju mozak o tome kakvu kvalitetnu hranu treba da jedu, baš zbog toga da biste sprečili da se, ne daj Bože, desi nekakvo trovanje ili da nastradaju decu po obdaništima i po školama ili uopšte porodica u Srbiji, uvedite ovo kao obavezan način i prihvatite amandman kolege profesora doktora Zorana Mašića.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 126. amandman je podneo narodni poslanik Dragoslav Milković. Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za poljoprivredu nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragoslav Milković.
U ime Srpske radikalne stranke podneo sam amandman na član 126. koji reguliše zabranu uvoza. U članu 126. u stavu 1. posle reči "životinje" briše se tačka i dodaju se reči "i kloniranih embriona". U stavu 2. posle reči "životinje" dodaju se reči "i kloniranih embriona". Ne smemo dozvoliti da se u Srbiju uvozi sve i svašta, da Srbija bude evropska deponija. Srbija mora da bude zdrava, ekološka država, da proizvodi zdravu hranu, jer je dosta zagađena. NATO alijansa 1999. godine nam je zagadila zemlju. Na jugu Srbije se suši šuma. Pitaj Boga šta je sve bačeno, i još nam fali da sve i svašta uvozimo. Ne smemo dozvoliti da Srbija bude ekološki zagađena, da postane evropska deponija. Srbija mora da postane prirodna oaza za proizvodnju zdrave hrane, da privuče veliki broj turista. Imamo sve preduslove, imamo banje, planine, kulturno-istorijske spomenike, da ne idu naši građani u druge zemlje da ostavljaju devizna sredstva, kao sada što idu u Tursku, Bugarsku, Grčku, nego da tu odmaraju, kod svoje kuće. Pošto je Odbor za poljoprivredu prihvatio, mislim da bi trebalo i Vlada da prihvati.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, kako pogledate ovaj zakon, gde god se nalazi mogućnost da se zabrani uvoz kloniranih embriona, uvek je to izbegnuto. Prosto je neverovatno, a pitam se zašto. Ne postoji li nekakvo interesovanje da se sutradan, čim ovaj zakon usvojimo, i kroz nekakvo zločinačko udruženje... Ne ugradimo li, dame i gospodo narodni poslanici, ovo u zakon - zabranu svega ovoga, doći ćemo u situaciju da nam se svaka druga ovca u Srbiji zove Doli. Članom 126. kaže se: "Zabranjen je uvoz živih mikroorganizama patogenih za životinje. Izuzetno od odredbe stava 1. ovog člana, Ministarstvo može da izda dozvolu...". Radi se otprilike o mikroorganizmima kojima bi se pravile vakcine za zaštitu životinja, koliko sam mogao da shvatim. Dame i gospodo narodni poslanici, ne samo u ovom članu, u članovima napred, u članu sledećem imamo amandman, takođe, mora da se naglasi - zabranjen uvoz kloniranih embriona. Predlažem da u danu za glasanje narodni poslanici još malo vladajuće koalicije pritisnu zeleno dugme i zaštite državu Srbiju od svega onoga što nam se priprema.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladislav Kronić. Neka se pripremi narodni poslanik Branislav Stevanović.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, očekivao sam danas stručnu raspravu. Ta atmosfera je, u stvari, pratila donošenje ovog zakona. Kao što sam rekao u raspravi u načelu, trajalo je godinu dana, vođene su zaista stručne rasprave. Nisam mislio da se javljam po amandmanima, ali bojim se da je diskusija skliznula u drugom, marketinškom smeru. Zarad javnosti, o ovom amandmanu bih nešto rekao. Član 126. zakona glasi: "Zabranjen je uvoz živih mikroorganizama patogenih za životinje". Gospodo, radi se o mikroorganizmima. Još nešto da vas obavestim, kloniranje životinja je ćorsokak. Ovca "Doli" je uginula. Ovde se radi, dame i gospodo, o mikroorganizmima. Ubacivanje reči "klonirani embrioni" kod mikroorganizama ne stoji.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Branislav Stevanović.
Dame i gospodo, šta bismo mi da nije eksperata, mnoge stvari ne bismo znali. Na sreću, imamo njih ovde, pa nam tumače neke sporne stvari. Član 126. je u skladu sa amandmanom koji je na član 115. podneo gospodin Milković, takođe, vezan i za član 3. Pre svega, radi se o zdravoj hrani koju treba da koristimo. Nažalost, čuli smo od više poslanika Srpske radikalne stranke kakvih sve ima uvoza, šta se sve dešava u našoj prehrambenoj industriji kada su u pitanju meso i mesne prerađevine. Treba istaći da imamo ove predloge iz člana 115. i 126. i zaista treba povesti računa, jer ovo što se sada zakonom reguliše definitivno ostaje. Tu će se dešavati u budućnosti velike zloupotrebe. Sve to činimo da bismo zaštitili naše generacije i nas same od loše hrane, loših mesnih proizvoda. Ako uzmemo u obzir da jedan broj nesavesnih individualnih proizvođača vrši razne eksperimente u svrhu što brže proizvodnje što veće količine mesa, a pri tome ne vodeći računa o kvalitetu tog istog mesa koje unosimo u organizam, tu zaista treba biti rigorozan i strog što se tiče kažnjavanja takvih pojedinaca koji mogu da nanesu nesagledive štete našem društvu. Treba istaći da imamo jedan broj proizvoda, pre svega povrća, koji su veoma štetni za ljudski organizam, što znači da i sama agencija koju formirate, mada je suvišna, pošto imamo veliki broj laboratorija, instituta, zavoda, itd., zaista treba strogo da vodi računa, ako želimo da sačuvamo sopstveno zdravlje i zdravlje budućih generacija. Prema tome, član 115, kao i član 126. apsolutno treba podržati, jer ima izuzetno važan značaj. Ako zakon reguliše, Vlada ne bi trebalo naknadnim uredbama da reguliše ovaj član zakona. Hvala.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na naslov iznad člana 138. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za poljoprivredu predlaže da se amandman prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Zoran Mićović podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 138. doda novi član 138a. Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za poljoprivredu predlaže da se amandman prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 140. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Petrović. Pošto su Vlada i Odbor za poljoprivredu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 147. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Petrović. Pošto su Vlada i Odbor za poljoprivredu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 158. amandman je podneo poslanik Prvoslav Savić. Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za poljoprivredu nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Prvoslav Savić. Izvolite, gospodine Saviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 158. Predloga zakona o veterinarstvu, kojim tražim da se u tački 13) posle reči "stav 1." dodaju reči "i stav 2", čime bi tačka 13) bila potpunija i samim tim preciznija. Podsetio bih vas da je tačka 13) ovog člana usko vezana sa članom 96. na koji je podnet amandman od strane poslanika SRS gospodina Zorana Mašića, koji je predsednik skupštinskog Odbora za poljoprivredu. On ovim amandmanom traži da se posle stava 1. doda pomenuti stav 2. koji glasi: "Prevoz životinja unutar epizootiološke jedinice vrši se vozilima koja ispunjavaju tehničke i higijenske uslove". Vlada, po običaju, nije prihvatila ovaj amandman, pa tako nije prihvatila ni amandman koji sam ja podneo. Ako bismo analizirali zašto sve, ili gotovo sve amandmane poslanika Srpske radikalne stranke Vlada ne želi da prihvati, onda bismo došli do jedinog mogućeg zaključka, a on je sledeći: Vlada, odnosno njeni ministri prihvatanjem ovih amandmana prihvatili bi da je predloženi nacrt zakona pun nedostataka; još gore od toga, tako bi priznali svoju nesposobnost, kako za ovaj, tako i za mnoge druge predloge zakona. Kako bi bilo lepo da je Vlada predložila dobre zakone, pa da mi poslanici Srpske radikalne stranke – uzgred, jedine prave opozicione stranke u ovom parlamentu – ne moramo da ispravljamo svojim amandmanima ništa u njima, već da budemo srećni što naši građani doživljavaju procvat njihovom primenom. Tako nešto, uz neprihvatanje amandmana, očigledno nije moguće, jer će vaša skupštinska većina glasati protiv prihvatanja ovih amandmana, a trebalo bi da glasate za, jer ćete samo tako uspeti građanima Srbije da omogućite nešto bolje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo, ovde dolazimo do onoga zbog čega se u članu 96. traži da sva vozila, pored toga što ispunjavaju higijensko-tehničke uslove, moraju da budu evidentirana u Ministarstvu. Seljak potera sedam brava, svinje do 100 kilograma na pijacu, u prikolici koja nije registrovana u Ministarstvu i sretne ga inspektor i naplati mu kaznu od 100.000 do 1.000.000 dinara; svih sedam odmah da istovari, da preda ovom inspektoru i da se vrati kući. Dame i gospodo narodni poslanici, nije nimalo naivno ovo o čemu se govori u članu 96. Može ta prikolica da ispunjava higijensko-tehničke uslove, može da bude sve u redu, ali nije registrovana u Ministarstvu. Kupio je prekjuče čovek, nije stigao da registruje u Ministarstvu, registrovao je u SUP-u, dobio zelenu tablicu, okačio na prikolicu, sreo ga veterinarski inspektor i uzeo mu od 100.000 do 1.000.000 dinara. Razumem za one koji će švercovati, kao što je ovaj Vitošević – pola će da uveze legalno, pola ilegalno. Inače, oni to rade odavno i to im je praksa. Pola će biti zdravi, pola će biti bolesni. S obzirom na to kako se ponašaju pojedina ministarstva u Vladi, pojedine službe i institucije u ovoj državi, čini mi se da je Saša Vitošević odavno iz Engleske uvezao gomilu krava, mislim sa onom bolešću. Čini mi se da se ponegde pojavljuje i ludilo. Dame i gospodo narodni poslanici, zbog ovoga ne smemo prihvatiti ovaj zakon. Zbog ovoga će poslanici Srpske radikalne stranke glasati protiv ovog zakona, zbog toga što se ionako guli koža onima koji i danas najteže žive, onima kojima dugujete 20 penzija, onima koji hrane ovu državu. I na ovaj način hoćete da ih opljačkate.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 158. amandman je podneo poslanik Milorad Krstin. Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za poljoprivredu predlaže da se amandman prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe Srpske radikalne stranke podneo sam amandman na Predlog zakona o veterinarstvu, na član 158. Taj amandman glasi da bi u tački 29) posle reči "životinje" trebalo dodati reči "i kloniranih embriona". Da bi bilo jasnije, krenuću od kompletne tačke 29). Član 158. predviđa novčanu kaznu od 100.000 do 1.000.000 dinara za prekršaj privrednog društva ili drugog pravnog lica ako vrši uvoz živih mikroorganizama patogenih za životinje, osim ako izuzetno Ministarstvo ne izda dozvolu za uvoz isključivo u naučnoistraživačke svrhe. Ministarstvo može posebnim odobrenjem da odobri uvoz patogenih mikroorganizama za naučnoistraživački rad, za rad na imunoprofilaktičkim sredstvima, bazama za proizvodnju vakcina i seruma i samim dijagnostikumima. Sredstva iz svog člana, odnosno patogeni mikroorganizmi upotrebljavaju se u strogo kontrolisanim uslovima koji moraju da zadovolje potrebe nivoa biosigurnosti, odnosno da je rukovanje njima strogo bezbedno. Nekontrolisan uvoz i upotreba patogenih mikroorganizama može ozbiljno da ugrozi zdravlje ljudi, da ugrozi zdravlje životinja, da dovede do pojave zaraznih bolesti sa mogućnošću izbijanja epidemija, jer mnoge bolesti kojima su životinje podložne su i zoonoze, pa time ugrožavaju i zdravlje i život ljudske populacije. Sve ovo neminovno dovodi do smanjenja proizvodnih sposobnosti, a tu je i rizik ekonomskih šteta koje patogeni mikroorganizmi mogu izazvati nesavesnim i nekontrolisanim korišćenjem. Odsustvo kontrole uvoza patogenih mikroorganizama može da ugrozi međunarodni status zemlje po pitanju odsustva nekog oboljenja, što realno ugrožava ekonomiju cele zemlje na duži ili kraći rok. Uvoz ovakvog materijala mora da se vrši preko ovlašćenihfirmi za takvu vrstu delatnosti, što u praksi iziskuje posebne transportne uslove, način njihovog skladištenja, koji su u tesnoj vezi sa Ministarstvom koje i propisuje ove stroge norme uvoza. Ja sam amandmanom na član 158. tačka 29) tražio da se posle reči "životinje" dodaju reči "i kloniranih embriona", jer klonirani embrioni izazivaju brojne nedoumice i nepoznanice u smeru kako se ovi organizmi ponašaju u okruženju, postoji li realna opasnost da oni kao takvi prouzrokuju oboljenja, jer nema informacija da li su oni putem DNK nosioci oboljenja i da li su na nivou genoma bezbedni za zdravlje ljudi i životinja. Zabrana bi, praktično, značila sigurnost u pogledu toga da putem kloniranih embriona mi uvezemo potencijalne nosioce zaraznih bolesti, jer postupak za njihovo dobijanje je vrlo rizičan. Dovoljno je da se u samoj produkciji kloniranih embriona od strukture DNK odvoji nekoliko atoma ugljenika i da se time bitno poremeti proizvodnja belančevina, koje bitno determinišu smer rasta i razvoja samog klona. Klonovi, po dosadašnjem iskustvu, imaju mnogo intenzivniji rast i razvoj pa bi kao takav mogao da ozbiljno doprinese komplikacijama i po samog nosioca kloniranog embriona. Klonirani embrion implantiran u svog nosioca imao bi elemente malignih tumora, koji bi svojim hiperrastom jednostavno prerastao okvire prirodnog embriona i nastala bi komplikovana situacija - da je novorođenče nastalo kloniranjem u momentu dolaska na svet već staro nekoliko meseci, a da su parametri njegove veličine i težine pogubni za jedinku koja nosi ovaj klonirani embrion. Nije poznato kako bi jedinka mogla da na svet donese ovakvog mutanta, a da ne ugrozi sopstveni život. Nevidljive mutacije koje oni mogu nositi sa sobom predstavljaju potencijalnu opasnost, jer niko sa sigurnošću ne može tvrditi da li su klonirani embrioni trenutno bezbedni ili se genetska mutacija može determinisati posle nekoliko generacija, a rizik ovog tipa, priznaćete, uopšte nam nije potreban, jer se briga vodi i o pokolenjima iza nas. Svi ovi izloženi elementi idu u prilog tome da se pored patogenih mikroorganizama strogo kontroliše i rad sa kloniranim embrionima, koji takođe predstavljaju veliku opasnost po ljudsku i životinjsku populaciju. Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SRS, evo već u par članova Predloga zakona o veterinarstvu pokušava da i reči "klonirani embrioni" budu uvrštene u sam zakon, u par članova, da bismo izbegli ono što se mora izbeći uvozom modifikovane soje. Zbog toga poslanička grupa SRS, ako ne prihvatite ove amandmane koji su dobronamerni, koji žele samo da upotpune ovaj zakon, neće glasati za ovaj zakon.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam hteo da izlazim na repliku gospodinu Kroniću, kada je izašao posle obrazlaganja amandmana na član 126. i kada je rekao, otprilike, da mi nismo razumeli. Gospodin Kronić nije razumeo da mi razumemo da on ne razume. Suština je u tome da smo, koristeći član 126, hteli da se, pored mikroorganizama, ubaci i zabrana uvoza kloniranih embriona. Upravo narodni poslanik gospodin Krstin je tražio da se u tački 29) člana 158. uvede, pored ovog da se zabrani uvoz živih mikroorganizama patogenih za životinje, i zabrana uvoza kloniranih embriona. U svakom članu gde je moguće treba staviti - zabrana uvoza kloniranih embriona. To što je ovca Doli uginula, koristim priliku da i ministru i celoj njenoj poslaničkoj grupi izrazim najdublje saučešće.
Reč ima narodni poslanik Vladislav Kronić.
Želeo bih zarad javnosti da pročitam tačku 29. ovog člana koja glasi – vrši uvoz živih mikroorganizama patogenih za životinje. Znači, opet se radi o mikroorganizmima, a verujte mi, gospodine Markoviću, da znam šta su klonovi.
Replika, narodni poslanik Momir Marković.
Mi kažemo da u tački 29) člana 158. ostane ovo - vrši uvoz živih mikroorganizama patogenih za životinje (iz člana 126) i da se doda - i kloniranih embriona. Gospodin Kronić nije pročitao prvi stav ovog člana gde se kaže da će se novčanom kaznom kazniti onaj ko vrši nedozvoljen uvoz mikroorganizama i kloniranih embriona. Tu je suština.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 158. amandman je podneo poslanik Zoran Mićović. Pošto su Vlada i Odbor za poljoprivredu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 158. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za poljoprivredu predlaže da se amandman prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 160. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Dragan Petrović. Pošto su Vlada i Odbor za poljoprivredu prihvatili amandman sa ispravkom, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman sa ispravkom pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman sa ispravkom postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 160. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za poljoprivredu predlaže da se amandman prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Zoran Mašić podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 164. doda novi član 164a. Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za poljoprivredu nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić.
Dame i gospodo narodni poslanici, moje kolege iz poslaničke grupe SRS su već iznosile lične stavove, a donekle i stav naše poslaničke grupe o uslovljenosti prihvatanja određenih amandmana da bismo dali podršku ovom zakonu. U načelnoj raspravi izjasnili smo se da je on prihvatljiv i da je struka konsultovana kroz raspravu koja je vođena tokom pripreme ovog zakona. Na kraju, i sam Odbor za poljoprivredu je imao jednu raspravu u vezi sa nacrtom tog zakona, ali normalno, kod izrade svakog zakona naprave se određeni propusti koji se tog momenta kada se definiše ne uoče i kasnije kada prođe kroz veći broj ruku i vidi veći broj očiju, onda se utvrde mogućnosti dopune određenih članova ili dopuna samog zakona. Iako smo mi kao poslanička grupa, tj. članovi Odbora iz SRS su u načelu prihvatili ovaj zakon, konačno naše izjašnjavanje će biti uslovljeno prihvatanjem ključnih amandmana, a jedan od ključnih amandmana u ovom zakonu, a pogotovo što je to eksplicitan zahtev struke, jeste da se u ovom zakonu definiše da proces privatizacije javne veterinarske službe, koji neminovno treba da sledi donošenjem ovog zakona, bude na neki način definisan ovde, i to tako da će se privatizacija obavljati po programu Vlade. Međutim, Vlada nije prihvatila to, a i kod izjašnjavanja na Odboru je došlo do preglasavanja i čak ni sam Odbor nije podržao ovaj amandman. U međuvremenu su bile određene konsultacije ministra sa ministrom za privredu i privatizaciju, kao i kolege direktora Uprave za veterinu i davane su određene ideje da Odbor preformuliše ovaj član i da se u donekle drugačijem obliku ovo definiše. Kao podnosilac ovog amandmana nisam mogao to da prihvatim, jer to što bi eventualno Odbor definisao nije garancija da će biti prihvaćeno, pre svega od vladajuće koalicije, jer jednostavno Vlada ne bi mogla da se izjasni o tom novom predlogu Odbora. Po meni, prilika je bila za Vladu, koliko znam drži sednice četvrtkom, Odbor je imao sednicu prošlog utorka i ako je bilo želje i volje da se udovolji pre svega zahtevu struke da se u ovom zakonu definiše postupak privatizacije, Vlada je mogla doneti jednu takvu odluku i podneti amandman za koji se onda podrazumeva da se prihvata od vladajuće većine, a bio bi podržan sigurno i od poslanika Srpske radikalne stranke. U takvoj situaciji ja bih kao podnosilac amandmana svoj amandman povukao, a ovako svakako nisam mogao da ga povučem. I dalje smatram da bi ovako formulisan amandman – pogotovo što se Zakonodavni odbor Narodne skupštine izjasnio da je on pravno moguć i nema pravne zapreke da on kao takav egzistira u ovom predlogu zakona – bio značajno olakšanje i sigurnost za kolege koje rade u javnim veterinarskim službama, pre svega veterinarskim stanicama i u specijalističkim veterinarskim institutima ili zavodima, kako će se zvati po usvajanju ovog zakona. Moram izraziti, pre svega, lično žaljenje, iako je bio jasan zahtev struke, a ja sam u načelnoj raspravi pročitao dopis predsednika Srpskog veterinarskog društva koji se pozvao na poslednje savetovanje veterinara, gde je bilo oko 700 kolega i gde je raspravljano upravo o privatizaciji veterinarske javne službe na temelju zakonskih rešenja po zakonu koji će biti usvojen i gde je jasno iznet stav Srpskog veterinarskog društva i svih kolega da bi bilo dobro da u ovom zakonu stoji da će privatizacija javne veterinarske službe ići po programu Vlade, znači da Vlada ima obavezu da sačini program kojim će se sprečiti, pre svega, da tu službu privatizuju ili kupe neki koji nisu u oblasti veterinarske delatnosti i struke. Pogotovo se smatra logičnim takvo definisanje od strane Vlade, jer postoji ustavna obaveza Vlade i ove države da se na celom području Republike Srbije obezbedi zdravstvena zaštita životinja. Istina, u privatizaciju se apsolutno ne može ući bez odluke Vlade. Znači, za privatizaciju javne službe Vlada mora doneti odluku, a na temelju te odluke će se ući u postupak, ali smisao dopune ovog člana je da, podrazumevajući odluku Vlade o privatizaciji javne službe, Vlada ima pre svega obavezu da izradi program po kome treba da se privatizuje. Znači, predlog je upravo u ovim prethodnim dogovorima u smislu izmena i mog povlačenja ovog člana, odnosno sugerisalo se da stoji da će ići po odluci Vlade. Svakako, pravnici iz naše poslaničke grupe su dali tumačenje da se u privatizaciju javne službe ne može ući apsolutno ako Vlada prethodno ne donese odluku da se ide u privatizaciju. Jedno je ta vrsta odluke, a drugo je da Vlada izradi program po kome će se definisati kojim postupkom će ići privatizacija, da li aukcijskom prodajom ili tenderom. Struka se zalaže da to bude tenderska prodaja. Dalje, da se ne može izvršiti preimenovanje delatnosti minimum pet, a bilo je predloga i deset godina, i da ne mogu kupiti oni koji se ne bave ili se nisu bavili veterinarskom oblašću, nego da se na neki način privatizacija te javne službe izvede tako da upravo veterinari koji su radili u tim stanicama... A neki su tu ceo radni vek proveli, oni su ulagali svoja lična sredstva, iako je ta stanica bila podržavljena 1991. godine donošenjem postojećeg zakona, znači onog koji je još uvek na snazi. Ali, veterinarska javna služba nije od strane države tretirana na taj način kao zdravstvena javna služba, nego je isključivo finansiranje veterinarske javne službe bilo preko programa mera. Znači onaj deo poslova koji se odnosio na sprovođenje programa mera zdravstvene zaštite je finansiran od države, a drugi deo poslova u mnogim stanicama je ostvarivan iz drugih veterinarskih delatnosti. Upravo, odvajanjem dela dohotka ulagalo se u opremanje tih veterinarskih stanica, znači, kupovina sopstvene opreme, instrumenata, dijagnostičkih uređaja itd. Normalno bi bilo da sutra kada dođe postupak privatizacije da ti ljudi koji su tu radili i radni vek proveli da i oni kupe to i privatizuju. Ne sumnjam u dobru želju i nameru kolega iz Uprave za veterinarstvo, pa na kraju i ministra, da nije želja da se upravo tim putem uradi sve to. Ako u matičnom zakonu (ja nisam pravnik, ali pravnici tako kažu) ne stoji da će se nešto uraditi za struku, onda to može ići do takvog kraja, jer je Vlada u samom odbijanju amandmana i navela da je proces privatizacije predmet drugih zakona, Zakona o privatizaciji, i Agencije za privatizaciju. Ako se ide isključivo tim putem, onda veterinarska struka i ljudi, moje kolege koje rade u veterinarskim stanicama neće baš biti srećni i zadovoljni donošenjem ovog zakona, jer će vladati neizvesnost sve do onog momenta dok ne krene privatizacija, odnosno dok Vlada ne donese odluku da se izvrši privatizacija. Ovako, ako u zakonu stoji obaveza Vlade da sačini nekakav program, negde u nekim zakonima, znači, u zakonu o veterinarstvu Republike Srpske stoji da će se privatizacija izvršiti po posebnom programu Vlade. Ovde nije insistirano da to bude posebno, nego po programu Vlade, ali normalno, koji će se sačiniti, a pre svega sa ministarstvom i Upravom za veterinu. Nažalost, nije prihvaćeno. Prilika je da se danas u toku ove pojedinačne rasprave ovaj amandman ovako formulisan prihvati, jer on je i podnet sa moje strane upravo zbog zahteva veterinarske struke i kolega na savetovanjima i kroz Srpsko veterinarsko društvo, a i tokom javne rasprave bilo je prilike i moglo se čuti, a u nekim prethodnim nacrtima tog zakona je upravo bio jedan član koji je slično formulisan, pa se u međuvremenu on izgubio u ovoj konačnoj formi ovog predloga zakona. Apelujem još jednom na gospođu ministra, kolege iz Uprave da prihvate ovaj amandman, pa i na kolege poslanike iz vladajuće koalicije kada se budemo izjašnjavali u danu za glasanje da podrže ovaj predlog, jer on ne može ničim da naruši kvalitet ovog zakona, a može samo da da jednu sigurnost veterinarima, a to je minimum oko 1.000 veterinara koji rade u javnim veterinarskim službama, pre svega, veterinarskim stanicama da će, kada dođe vreme, ova država voditi računa o toj struci i da će se privatizovati javna veterinarska služba tako da će biti maksimalno zaštićeni interesi, pre svega, kolega veterinara koji su godinama radili i ulagali.
Da li još neko želi reč? Na član 165. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mašić. Pošto su Vlada i Odbor za poljoprivredu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 169. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Petrović. Vlada predlaže da se amandman prihvati. Odbor za poljoprivredu nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača dr Ivana Dulić-Marković, ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, želi da da završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 12. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O AGENCIJI ZA VETERINARSKE, FITOSANITARNE I SANITARNE LABORATORIJE (pojedinosti) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada. Primili ste amandmane koje su podneli narodni poslanici Zoran Mašić, Paja Momčilov, Zoran Krasić, Vjerica Radeta, Milan Marković i Zoran Mićović. Primili ste izveštaj Zakonodavnog odbora, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mašić. Vlada i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS je, kao što ste mogli da se uverite u proteklom periodu, bila uvek apriori protiv osnivanja agencija, koje su, pre svega, paralelna tela određenim državnim službama ili pogotovu kada su to bila tela koja su paralelna ministarstvima koja imaju, između ostalog, i određene nadzorne funkcije. Iz tih razloga smatramo, dakle, pre svega kao stranka, da je neprihvatljivo osnivanje ovakve agencije koja će biti vrlo heterogena, jer u članu 1. Predloga zakona stoji: "Ovim zakonom ovlašćuje se Vlada da osnuje agenciju za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije kao javnu agenciju (u daljem tekstu: agencija). Agencija će obavljati stručne i razvojne poslove u oblastima za koje će se osnovati." Faktički, agencija će, u skladu sa ovim zakonom i osnivačkim aktom, upravljati i koordinirati mrežu laboratorija koje obavljaju laboratorijske poslove koji se odnose na: veterinarsko-sanitarnu kontrolu, fitosanitarnu kontrolu, sanitarnu kontrolu i druge oblike kontrole hrane. Vršiće veterinarsku kontrolu životinja i fitosanitarnu kontrolu biljaka koje se ne koriste u ishrani, kao i sanitarnu kontrolu pijaće vode, kontrolu ispravnosti i sastava biološki aktivnih materija koje se koriste u poljoprivrednoj proizvodnji, i to naročito đubriva, pesticida, semena, sadnog materijala, supstanci za ubrzanje rasta, životinjske hrane, semena, embriona, ovarija, a ovde je napravljena ispravka amandmanom, a to su jaja koja se koriste za uzgoj stoke itd. Agencija će se starati o uspostavljanju i primeni jedinstvenih standarda kvaliteta za ovako heterogene oblasti, zatim, kriterijuma i smernica za obavljanje poslova u mreži laboratorija. Agencija može, po potrebi, dostavljati uzorke na analizu nacionalnim i međunarodnim laboratorijama. Ovim predlogom zakona se planira da se osnuju i dve nacionalne laboratorije: nacionalna fitosanitarna i sanitarna laboratorija u Batajnici koja treba da se bavi analizama rezidua, mikrobiologijom, entomologijom, fitopatologijom, testiranjem semena i nacionalna veterinarska laboratorija koja takođe treba da se osnuje ovde sa sedištem u Beogradu, a to je postojeći Veterinarski naučni institut iz Beograda, pa bi trebalo da se prevede u tu nacionalnu laboratoriju za opasne zarazne bolesti životinja. U načelnoj raspravi sam rekao da ovako heterogena oblast delovanja ovih laboratorija – radi se o 31 instituciji, a unutar tih institucija teško je pobrojati koliko je to laboratorija – treba da bude pod kapom jedne agencije, jednog direktora, koji treba da nadzire rad, a čak i da standardizuje kvalitet rada, kriterijume i smernice koordinacije, gde se radi o veterinarskim laboratorijama, o laboratorijama za ispitivanje biljaka, o sanitarnim laboratorijama, tj. laboratorijama koje vrše uslugu u domenu humane medicine. To su higijenski zavodi, kako se najčešće u narodu zovu. Smatramo da se ne može uspostaviti valjana koordinacija takvog konglomerata institucija i laboratorija, da se ne može izvršiti standardizacija kvaliteta rada i da je jednostavno to bacanje para. Ako postoje zahtevi određenih finansijera koji žele da pomognu i unaprede laboratorijski rad u ovim oblastima, onda treba primereno našim uslovima ili, na kraju, primereno uslovima tih država koje nam daju te pare i koje nam nameću ovo da organizujemo. Budite sigurni, ovakvu agenciju i sa ovakvim konglomeratom laboratorija nema nijedna država, niti je moguće uspostaviti. Bojim se da nećemo ništa postići donošenjem ovakvog zakona. Samo za osnivanje u agrarnom budžetu je odvojeno 22.636.000 dinara, a mnogo više će koštati ovo. Mnogo će koštati opremanje laboratorija, jer institucije koje treba da uđu u ovu agenciju imaju različitu laboratorijsku opremljenost. Neki instituti su dobro opremljeni, ili ovi zavodi zdravstvene zaštite, ili poljoprivredne stanice koje će ući u sastav ove agencije. Neki su vrlo skromno, pa ako se bude išlo ka tome da se ujednače i da svi imaju unificiran ili jedan nivo opremljenosti, onda će dobiti oni koji su skromno, a oni koji već nešto imaju biće zaustavljeni. Logično bi bilo da Vlada, tj. Ministarstvo, ako već postoji zahtev za osnivanjem ovako nečega, proglasi određeni broj referentnih laboratorija ili referentnih institucija koje će dobiti sredstva za opremanje i podići svoj kvalitet rada, uvesti međunarodne standarde i kvalitete. Nažalost, ovim predlogom zakona ne nalažete obavezu laboratorija koje će ući u agenciju da budu akreditovane. Zakonom o kome smo do malopre raspravljali tražite da upravo neki od tih veterinarskih zavoda ili instituta imaju akreditovane laboratorije. Tu je kolizija i nelogičnost. Zakonom o veterinarstvu se nalaže kao obaveza da u veterinarskim specijalističkim zavodima i u veterinarskom institutu budu sve laboratorije akreditovane. Sada u ovu agenciju ulazi sedam tih specijalističkih veterinarskih instituta i dva naučna instituta. Ne tražite ovim zakonom da budu te laboratorije akreditovane. Šta je primarnije ovde, koji zakon će obavezati ove institute, ili po novom zakonu zavode, da imaju akreditovane laboratorije i čega će se oni pridržavati? Ima mnogo argumenata da uvažite naš predlog i našu sugestiju da se ovaj zakon povuče iz procedure, da se on pripremi drugačije, bez obzira na sve pritiske koji postoje od određenih institucija EEZ koja radi ili finansira kroz taj "CARDS" program. Treba naći neki drugi način da ta sredstva dobijemo, da unapredimo kvalitet rada naših laboratorija, ali i da organizujemo nešto što je primereno nama i da ta sredstva namenski potrošimo, a pre svega za opremanje, školovanje ljudi i podizanje kvaliteta rada tih laboratorija. U nekom kasnijem periodu treba onda videti šta se može objediniti. Verujte da će se ovako nešto vrlo teško objediniti, pogotovo što određeni broj veterinarskih ustanova, specijalističkih, tih izlaznih sistema, više neće biti državne institucije. Ne daje im se mogućnost da budu. O tome ću govoriti kod trećeg člana. Neke institucije koje su vrhunski opremljene i koje imaju izuzetne reference, kao što je Institut za ratarstvo i povrtarstvo iz Novog Sada, koji ima najopremljenije laboratorije u našoj državi, koji je apsolutno radio fitosanitarnu kontrolu kod uvoza svega što je ulazilo u našu zemlju, oni su izuzeti iz ove agencije sa obrazloženjem da su oni i proizvođači semenske robe, pa eto ne mogu sebe kontrolisati. Mogu kontrolisati druge, jer imaju najkvalitetniju opremu, najobrazovanije saradnike i stručnjake. Neshvatljivo je da takav jedan institut izađe iz sistema. Slična je situacija i sa bivšim Jugoslovenskim institutom za tehnologiju i higijenu mesa, a sada je to institut za meso ili kako se već zove. Svojevremeno je bio referentna laboratorija za kontrolu mesa i proizvoda od mesa koje je izvoženo iz naše zemlje. Oni su sada izbačeni iz sistema kroz ovu agenciju, tako da apelujem još jedanput: utvrdite stvarnu svrsishodnost osnivanja jedne ovakve agencije i da li ona uopšte može funkcionisati i koliko će sve to koštati, ili je bolje povući iz procedure ovaj zakon i sredstva iskoristiti za opremanje, doškolovavanje stručnjaka i namenski ih, u pravom smislu, iskoristite. U nekom kasnijem periodu, kada bude izvesno naše priključenje EU (mi tek treba ovih dana da počnemo da razgovaramo da li će prihvatiti postupak našeg priključenja), onda da napravimo da li će to biti agencija ili nešto drugo, ali što će biti mnogo efikasnije i primerenije i u kontroli a i u samoj toj delatnosti koju treba da obavlja takva agencija ili institucija.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo poslanik Paja Momčilov. Vlada i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov.
Poštovani narodni poslanici, ispred SRS podneo sam amandman kojim tražim da se briše član 2. ovog zakona. Moj stranački kolega profesor Mašić je detaljno obrazložio razloge kojima se rukovodi SRS u načelu. Ja bih sada bio slobodan da dam izvesne svoje komentare i viđenja. Mislim da nema manjeg i destruktivnijeg zakona koji se u ovoj skupštini pojavio zadnjih godinu dana. Ja ću govoriti sa pozicije lekara, pošto sam ja lekar. Ono što pada u oči i vrlo je interesantno jeste da je zakon sa par članova zaslužio toliko opširno obrazloženje, koje apsolutno nije uspelo nas iz SRS-a da ubedi u ispravnost potrebe osnivanja ovakve agencije. Naime, o čemu se radi? Ako je tačno, kao što se u obrazloženju kaže, a ja verujem da je to tačno, da su ciljevi donošenja ovog zakona dva primarna i tri sekundarna cilja, gde je na prvo mesto stavljen ekonomski cilj, tu se mi apsolutno nećemo složiti. Prvo, možda je to nekom najvažnije - ekonomski cilj, nama je najvažnija bezbednost ljudi. Zakoni se donose za ljude, a ne za apstraktne pojmove, kao što je ekonomija. Ono što je za nas važno jeste zaštita potrošača putem kontrola koje obezbeđuju bezbednost i visok kvalitet hrane. To ste istakli kao ključni razlog. Ako je to tako, onda ste vi bili dužni prethodno da donesete politiku o zdravoj hrani, neku nacionalnu, neke smernice i strategije. Vi strategiju o zdravoj i bezbednoj hrani niste doneli, a već idete zakonskom regulativom da tu oblast regulišete. Prema tome, radite non-stop istu stvar: nemate politiku usvojenu, nemate strategiju usvojenu, a idete zakonskom parcijalnom regulativom, kojom hoćete da izvesne stvari do kojih vam je stalo progurate i protežirate. No, o čemu se radi? Zašto sam ja rekao da govorim ispred lekara Srbije? Kao što je poznato, u ovom parlamentu mi smo 2004. godine doneli Zakon o sanitarnom nadzoru, gde se još jednom suzilo mesto i uloga Ministarstva zdravlja i zdravstvenog sektora u prioritetnim poslovima zaštite zdravlja stanovništva. Da vas samo podsetim, ovim zakonom nadležnost Ministarstva zdravlja se sužava na svega tri segmenta javnog zdravlja, i to: zaštita od zaraznih bolesti, zdravstvena ispravnost životnih namirnica i predmeta opšte upotrebe, odnosno higijenska ispravnost vode za piće. Ovaj zakon je naložio sanitarnoj službi da radi. Naravno, jonizujuća zračenja, buka, duvan, sve je to ostalo van nadležnosti sanitarne službe koja potpada pod Ministarstvo zdravlja Srbije. Mi smo se i tada bunili i smatramo da to nije u redu, jer smatramo da je princip i danas važeći, stručni, da sve što ima uticaja na zdravlje ljudi mora da bude pod ingerencijom zdravlja i zdravstvenog sektora koji se bavi pitanjima javnog zdravlja. Da vas podsetim, veterinare i ove iz poljoprivrede i ove iz nepoljoprivrede koji su u Ministarstvu, da medicinska struka ima discipline koje imaju preventivni karakter, a to su higijena, epidemiologija i socijalna medicina koja treba ovim da se bavi. Nemojte vi da brinete i da uzimate brigu od lekara, da otimate, nestručni i nekompetentni, da se vi pokazujete ovde jedinim brižnim za zdravu hranu. Nemate pravo na to. Gde vam je, ako ste već hteli da regulišete ovu oblast na pravi način, ovde ministar zdravlja? Zašto on ovo nije potpisao? Ja pretpostavljam, nije lud da potpiše ovako pogubnu stvar. To može samo lud čovek da potpiše i nekompetentan sa medicinske tačke gledišta. Kada pričamo o hrani, vi ovde pričate da donosimo evropsku regulativu. Vi sami verovatno znate šta je osnov kada govorimo o zdravoj i bezbednoj hrani – integrisani sistem u kome ima vodeću ulogu sanitarna zaštita, što će reći humana medicina, pa potom veterina, a vi ste ovde izokrenuli naopačke, ali vam ništa ne smeta da... Potkrade vam se, u obrazloženju kažete: "Kontrola bolesti prouzrokovanih hranom", odmah iza ovih ciljeva, "zoonoza i drugih biljnih i životinjskih bolesti ne može se podvesti pod okvire međunarodno definisanih normalnih granica, ukoliko ne postoji svakodnevna zajednička kontrola i saradnja sanitarne, veterinarske i fitosanitarne inspekcije." Tu lepo kažete kako jeste, prepisali ste opet iz nekog izvora. Tu jasno stavljate redosled koji je logičan; važna je fitosanitarna zaštita, važna je veterinarska zaštita, ali to je deo sistema koji ne može da bude na čelu. Može po vama, ali ono što ste vi do sada radili nije ni čudo i to nas u Srpskoj radikalnoj stranci uopšte ne čudi što je to tako. Prema tome, apsolutno niste uradili prethodne korake i zadatke, nemate strategiju zdrave hrane i bezbedne hrane. Donesite to, pa onda donesite zakon o hrani, pa onda u okviru tog zakona regulišite i ovo pitanje. Nemojte ovo da istrgnete. Vi treba da znate i to, a to ne znate, da je ovde sanitarna služba izuzetno jaka i da u ovoj zemlji ima veliku tradiciju. Uzmite samo, 50 godina se proslavljalo od osnivanja Saveznog inspektorata za sanitarnu zaštitu, koji ste vi potpuno uništili. Postojala je savezna laboratorija odlična, dobro opremljena, koja je trebalo da bude referentna laboratorija, a vi sada izmišljate neku laboratoriju iz Batajnice, za koju niko od lekara nije čuo. Koji su to kadrovi, koje su to reference? Kako možete da istakne tu laboratoriju da ona bude vodeća za ovako važne zadatke koje namenjujete? Apsolutno to ne može. Čovek bi rekao da je tu samo neznanje, međutim, ja nisam sklon da verujem da je to samo neznanje. Ali, recimo, zašto ja mislim da je tu neznanje, nego je tu destrukcija jednog sistema i na nakaradan način imitiranje Evrope, jer Evropa nikada ne kaže kakva će zakonska rešenja biti. Evropa samo kaže - imate direktive, molim vas ispoštujte direktive. To svi mi znamo i ovo apsolutno Evropa ne traži. Da vas podsetim samo, 2001. posle događaja od 5. oktobra EU dozvoljava hitan interventni aranžman za 10.000 tona mesa iz naše zemlje da se izveze u EU. Ništa od toga skoro nije ostvareno. Zašto nije ostvareno? Zbog gospodina Vitoševića i pomoćnika sadašnjeg ministra poljoprivrede Srbije. Da se podsetimo još nečega: 2002. godine u službenom listu Evrope imate da su proglašeni "Karneks" iz Vrbasa, "Neoplanta" Novi Sad, "Srem" iz Šida, MIP iz Požarevca, "Čajetina" iz Čajetine, "Juhor" iz Jagodine, "Meso kombinat" Leskovac i "Stoko-Impeks" iz Knjaževca kao klanice iz kojih se može izvoziti u zemlje EU. Ko je obavestio EU da samo dve mogu od ovih, da nemaju sposobne veterinarske kadrove? Ako nemate sposobnu veterinarsku inspekciju i kontrolu da se to odradi, kako to sada možete da stavite na čelo ovog lanca događanja i ove zaštite? Smejte se vi, to su fakta i postoje papiri. Vi ćete pokazati da to nije tako, kao što je i vaš pomoćnik za inspekciju elektroinženjer. Gde ima u svetu da je elektroinženjer inspektor, na čelu inspekcijske službe za pitanje poljoprivrede? Neću da govorim o biografiji tog čoveka, sa članskom kartom iz JUL-a. Kako ste udarili šamar - 20.000 inženjera poljoprivrede ne mogu da budu na čelu te inspekcijske službe, nego mora elektroinženjer, koji je predavao u srednjoj školi, koji se nije bavio tim problemima. To su oni razlozi koji nam ukazuju da tu ima nečeg višeg od neznanja. Tu ima i loše namere. Sledeće, zašto nemamo izvoz mesa u Republiku Srpsku? Zato što su skinute ove klanice sa spiska Evropske unije, a veterinarski zakon koji je donet u Federaciji u 2002. godini je rekao da mogu da idu klanice samo sa liste Evropske unije i one koje se prepoznaju između država potpisnica. Da li ste uradili nešto da razmenite sa Federacijom listu klanica? Koliki je naš trenutni izvoz u Republiku Srpsku? To je ono što je jako interesantno. Šest meseci nije odgovoreno, koliko znamo, iz Republike Srpske po njihovom postavljanju zahteva. Da li je tačno da je šest meseci bilo potrebno da se počne razgovarati? Šest meseci nije odgovoreno na zahtev iz Republike Srpske, koji su znali za donošenje ovog zakona, da se to uradi. Naravno, Lijanovića možete da kupite ovde, njegove suhomesnate proizvode imate po svim samoposlugama i možete da kupite. Sve u svemu, ovako parcijalno i ishitreno zakonsko rešenje apsolutno ne treba prihvatiti, nije u interesu ni onih ciljeva koji su zacrtani kao primarni, time se ne ostvaruju. Ako ovo hoćete da uradite, donesite strategiju, donesite zakon o bezbednosti hrane, pa onda donesite ova podzakonska akta.
Hvala. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 2. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Zoran Mićović. Vlada predlaže da se ovaj amandman, sa ispravkom, prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo poslanik Milan Marković. Vlada predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Marković.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman je podnet na član 2, koji kaže: "Agencija će, u skladu sa ovim zakonom i osnivačkim aktom, upravljati i koordinirati mrežu laboratorija koje obavljaju laboratorijske poslove koji se odnose na...", onda je dalje nabrojano. Zatim – agencija će se starati o primeni jedinstvenih standarda kvaliteta, kriterijuma i smernica za obavljanje ovih poslova. Agencija može, po potrebi, dostavljati uzorke na analizu nacionalnim i međunarodnim laboratorijama. Zašto sam tražio da se ubaci reč "akreditovanih"? Zato što mi nije jasno, voleo bih da mi gospođa ministar objasni, jer je moguće da se radi i o zabuni. Dakle, danas imamo u Srbiji jedan značajan broj laboratorija. Mnoge od tih laboratorija su međunarodno verifikovane kroz svoj rad i rezultate rada, obavljaju veliki broj poslova i veliki novac je investiran u te laboratorije itd., da to ne obrazlažem. Pitam da li je moguće, ukoliko usvojimo ovakav zakon, da li ćemo poveriti agenciji da ona svojim osnivačkim aktom praktično propiše koje su to laboratorije koje mogu da obavljaju posao? Da li će od volje Vlade, odnosno agencije zavisiti koja će laboratorija moći da obavlja posao, a koja neće? Ukoliko je to tako, onda moramo znati koji su kriterijumi na osnovu kojih će agencija odlučivati koje to laboratorije jesu, a koje nisu. Jer, ukoliko nema jasnih kriterijuma, možemo doći u situaciju da ta odluka bude posledica nečije volje, koja je opet posledica političkih i raznih drugih interesa, uticaja itd. Možemo doći u situaciju da neko ko sada ima laboratoriju ili ko je spreman da uloži novac u laboratoriju u toj varijanti ostane nezaštićen iz, opet kažem, ko zna kojih razloga. Dakle, ako sam dobro protumačio – a ne kažem da sam sto posto siguran, opreza radi sam podneo ovaj amandman, voleo bih da čujem obrazloženje – agencija će svojim aktom utvrditi koja je to mreža laboratorija. Ako je to tako, postoji mogućnost zloupotrebe. Biće sumnje, biće optuživanja razne vrste. Da bi se sve to izbeglo, po meni, ili treba prihvatiti ovaj amandman ili povući zakon, napraviti takav zakon gde će se u samom zakonu navesti kriterijumi od kojih će zavisiti sadržina tog akta agencije, kojim će utvrditi koja je to mreža. Nadam se da ste razumeli moje pitanje. Vlada je, naravno, odbila ovaj amandman, to je već po inerciji. Nešto sam video i u ovom obrazloženju, u samom obrazloženju zakona govori se o konkurenciji laboratorija na našem tržištu – malo mi je čudno, jer Vlada u svom obrazloženju prosto insistira na tome da će se one laboratorije koje nisu obuhvaćene tom njihovom mrežom ugasiti, što de fakto i hoće da se desi. Prvo, to nije u redu, jer se guši konkurencija, ali bilo bi u redu da postoje jasni i objektivni kriterijumi, pa da onaj ko ne ispunjava te kriterijume ne može da uđe u taj krug, ne mora da radi i ne treba da radi. Koji su kriterijumi, teško je znati, jer će to biti odluka daleko od javnosti, jer će se doneti u nekoj agenciji koja treba da se formira. Toliko o tom amandmanu, samo bih zamolio da mi pojasnite tu situaciju. Hvala.
Hvala vama. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo poslanik Zoran Mašić. Vlada predlaže da se ovaj amandman, sa ispravkom, prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, u članu 3. Predloga zakona stoji da će Vlada doneti osnivački akt, imenovati privremenog direktora i članove upravnog odbora agencije u roku od 60 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona, a osnivačkim aktom Vlada će utvrditi mrežu laboratorija i opredeliti njihov položaj u mreži, kao referentnih odnosno regionalnih laboratorija, kao i poslove koje one obavljaju u mreži. Na temelju našeg principijelnog stava da je nepotrebno osnivanje ovakve jedne agencije, predložio sam da se i ovaj član Predloga zakona briše. No, ono što je interesantno sa aspekta sagledavanja na temelju ovog člana 3. i onoga šta treba da sledi, Vlada je u svom obrazloženju za neprihvatanje podnetih amandmana navela: "U početku, agencija bi zapošljavala manji broj ljudi sve dok se ne okonča faza opremanja i stručnog usavršavanja kadrova, da bi zatim zaposlila oko 150 ljudi, koji bi omogućili uspešno ostvarivanje nadležnosti agencije". Znači, ova agencija, u perspektivi, treba da ima oko 150 zaposlenih, po projekciji najverovatnije Ministarstva za poljoprivredu i onome što je Vlada prihvatila. Ako pogledamo koje institucije bi trebalo da uđu u sastav agencije, tj. sa svojim laboratorijama, to je nacionalna fitosanitarna i sanitarna laboratorija iz Batajnice. Ne znam koliko trenutno zapošljava ljudi, ali ona se planira kao referentna laboratorija od nacionalnog značaja, kao i nacionalna veterinarska laboratorija u Veterinarskomnaučnom institutu u Beogradu. Ovaj institut ima trenutno između 80 i 90 zaposlenih. Kao regionalne veterinarske ili fitosanitarne i sanitarne laboratorije planiraju se Veterinarski naučni institut iz Novog Sada, koji takođe ima negde između 80 i 90 zaposlenih; Veterinarski specijalistički institut iz Kraljeva, koji ima oko pedesetak zaposlenih. Da ne nabrajam dalje. Samo ću pročitati institucije koje treba da budu pod kapom ove agencije. To je Veterinarski specijalistički institut, Niš. I ovde je kolizija; u skladu sa prethodnim zakonom ove institute smo definisali i u novom zakonu će oni biti veterinarski specijalistički zavodi, a ovde piše veterinarski specijalistički instituti. Nažalost, to je trebalo barem Vlada da usaglasi, da da predloge amandmana. Donošenjem novog zakona o veterinarstvu neće biti Veterinarski specijalistički institut iz Kraljeva, nego će biti Veterinarski specijalistički zavod Kraljevo itd. Ovde ste to naveli kao institucije koje se po postojećem zakonu tako zovu, ali po novom neće biti tako. Dalje, Veterinarski specijalistički institut - Šabac, Veterinarski specijalistički institut - Sombor, Veterinarski specijalistički institut - Zaječar. Iz korpusa tih veterinarskih specijalističkih institucija, iz ove agencije su izuzeti Veterinarski specijalistički institut iz Subotice, iz Zrenjanina, iz Pančeva, iz Požarevca i Jagodine. To je pet dosadašnjih državnih veterinarskih specijalističkih instituta u kojima radi sigurno blizu 200 ljudi. Od toga je više od jedne trećine veterinara, čija će dalja sudbina, delatnost i sve ostalo doći pod znak pitanja, jer oni više neće biti u sistemu državnih specijalističkih instituta, neće raditi ono što je iz domena programa mera zdravstvene zaštite. Znači, oni moraju izaći na tržište, raditi neke usluge tržišno orijentisane i ne daje im se mogućnost da se privatizuju, da se na neki način promeni ili preusmeri njihova namena. Ne daje se ni način ni rešenje za te ljude i te institucije, kako će dalje egzistirati. Dalje, pod kapu ove agencije treba da uđe Institut za zaštitu zdravlja - Novi Sad, Institut za zaštitu zdravlja - Niš, Zavod za zaštitu zdravlja - Šabac, Zavod za zaštitu zdravlja - Požarevac, Zavod za zaštitu zdravlja - Subotica, Zavod za zaštitu zdravlja - Kruševac, Zavod za zaštitu zdravlja - Vranje i Zavod za zaštitu zdravlja - Zaječar. Pretpostavljam, to bolje vi lekari možete da procenite, koliko je ovde ovih bivših zavoda ili higijenskih zavoda, koliko je izuzeto iz ove agencije i da li će oni moći obavljati pregled higijene namirnica životinjskog porekla ili hrane životinjskog porekla, kako se to novim zakonom o veterinarstvu zove, i neke druge poslove koje su ti zavodi radili. Dalje, u ovu agenciju ulazi najveći broj poljoprivrednih stanica u odnosu na ove veterinarske i zdravstvene zavode. To je Poljoprivredna stanica - Sombor, Poljoprivredna stanica - Kikinda, Poljoprivredna stanica - Kragujevac, Poljoprivredna stanica "Petar Drezgić" iz Sremske Mitrovice, Poljoprivredna stanica - Kruševac, "Agrorazvoj" d.p., Niš, Poljoprivredna stanica - Novi Sad, Poljoprivredna stanica "Agrozavod" - Vrbas, Poljoprivredna stanica "Tamiš" - Pančevo, Poljoprivredna stanica "Ovčar" - Čačak, Zavod za poljoprivredu "Vranje", "Agrozavod" Vršac, Institut "Srbija" - Zaječar i Poljoprivredna stanica "Smederevo" - Kolari. Znači, ukupno je to 31 institucija koja treba da bude pod kapom te agencije, a unutar nje je sijaset laboratorija koje treba da rade ovu veterinarsko-sanitarnu kontrolu, fitosanitarnu i sanitarnu kontrolu, kontrolu đubriva, pesticida, semena, embriona itd. Ponovo želim da ukažem na apsurdnost ovakve organizacije i nemogućnost koordiniranja iz Ministarstva za poljoprivredu. Kao veterinar moram otvoreno priznati, pre svega veterinarskoj javnosti, ali i svim drugim građanima, da ovako organizovano, izuzimajući ovih pet instituta, veliki deo poslova će dobiti veterinarska služba i struka, koje do sada nisu bili na ovaj način regulisane. To otvoreno priznajem i odajem zahvalnost i kolegi Krnjajiću, kao direktoru Uprave, na kraju i ministarki. Ne smatram da jedino to može biti merodavno i meritorno da bih ja, kao veterinar, perspektivno gledano, i da bismo mi kao poslanička grupa prihvatili ovakav zakon i ovakvo regulisanje ili organizaciju tih poslova. Zato ponovo apelujem, razmislite dobro da li skupa činimo pravu stvar za one koji se bave ovom delatnošću, koji su radili i šta će biti sa onima koji nisu ušli u ovaj sistem. Već sam spomenuo Institut za ratarstvo i povrtarstvo, kao najopremljeniji, kao jednu vrhunsku naučnu ustanovu u ovoj državi, sa ugledom i primerom. Ako oni neće moći raditi više za interes države fitosanitarnu kontrolu, nego to treba da radi ta nacionalna fitosanitarna i sanitarna laboratorija u Batajnici, molio bih, ako je moguće, da mi ministarka barem to objasni - da li ta institucija postoji, šta ona radi, koliko ljudi tu radi i koliko se ona može staviti u ravan sa Institutom za ratarstvo i povrtarstvo. Ima još institucija koje se bave tim fitosanitarnim ispitivanjima, koje su isto tako kvalitetne i dobro opremljene. S druge strane, siguran sam da neke od ovih poljoprivrednih stanica koje treba da uđu u sistem nemaju ni kadrove, ni opremu, ni potencijal, a biće ovlašćene da za interes države rade određene poslove. Ne želim više da zamaram narodne poslanike, dosta sam puta izlazio i u načelu sam protiv javljanja više puta, ali ćete me razumeti, s obzirom da sam predsednik Odbora za poljoprivredu i ovlašćeni predstavnik ispred poslaničke grupe, da sam morao uzeti ovolikog učešća u ovome. Na kraju apelujem još jedanput, pre svega na predlagača i na vas narodne poslanike koji imate većinu u ovoj skupštini, da razmislite da li treba jedan ovakav zakonski akt da donosimo ili da prihvatite našu sugestiju da se ovo povuče iz procedure i u nekom kasnijem periodu na jedan drugačiji način osnuje ovako nešto.
Reč ima narodni poslanik Branče Stojanović.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, u prilog ovome da je ovaj zakon, po meni, malo na brzinu pripremljen i da treba debelo izvagati da li ga prihvatiti ili ne, samo jedna ispravka koja mora da se kaže ovde. Na strani 5, gde su pobrojane regionalne veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije, pod brojem 29. stoji – Poljoprivredna stanica "Smederevo", Kolari. Ta institucija uopšte ne postoji. Postoji Zavod za poljoprivredu "Smederevo", Kolari, ovako kako stoji. Prema tome, to je samo dokaz da se u pripremi ovog zakona išlo prebrzo, brzopleto i da treba debelo izvagati da li ga treba prihvatiti.
Reč ima poslanik Paja Momčilov.
Poštovani narodni poslanici, ja sam rekao da je ovo jedan destruktivan zakon i to se iz člana u član može jasno videti. U tom trećem članu je propisano da će osnivačkim aktom Vlada utvrditi mrežu laboratorija i opredeliti njihov položaj u mreži kao regionalnih laboratorija, kao i poslove koje one obavljaju. Skrenuo sam pažnju da se danas u savremenom svetu kada se govori o bezbednosti hrane govori o jednom integralnom pristupu, integrisanom sistemu koji ima svoje delove. Opet ponavljam, za one koji to još uvek ne znaju, sanitarna zaštita je veoma važna u tom lancu i najvažnija, jer mi zakone ne donosimo za životinje, nego za ljude, a svojim zakonima mi ljudi hoćemo da nam životinje budu zdrave, zbog njih, iz humanih razloga, a i zbog toga što smo okruženi njima i želimo da se na taj način sačuva naše zdravlje. Vi ste postavili sebi veliki cilj, bezbednost hrane, a onda ste odjednom sve to sveli samo na laboratorije i navodite laboratorije koje su naznačene i govorite o institutima za zdravlje u pojedinim gradovima Srbije. Kada govorimo o bezbednosti hrane onda ne možete da pričate ništa o toj bezbednosti ako ne pratite situaciju sa bezbednošću hrane. Do sada je tu funkciju vršio Institut "Batut". Svi podaci o zdravstvenoj neispravnosti ili ispravnosti hrane su se slivali iz regionalnih zavoda u "Batut" i ti podaci se dostavljaju međunarodnoj zajednici. Nije pitanje bezbednosti hrane otići u laboratoriju i videti. Treba protumačiti šta to znači i treba integralno, na nivou čitave države, donositi zaključke. To ovde pada. Vi ste "Batut" potpuno izbacili iz ovog sistema. Po vama informacioni sistem nema veze nikakve. Vi rušite postojeći, jako dobar, sistem, sužavajući pojam bezbednosti i zdravstvene ispravnosti hrane na neku dozvolu koja će se dobiti u nekoj laboratoriji i kraj priče. Ne može tako u ovoj Srbiji. Vi koji rušite ono što je bilo dobro urađeno i napravljeno morate da znate da postoje drugi ljudi koji se ne mire sa tim. Trenutno imate vlast i vi ćete svojom većinom poslaničkom izglasati i ovo, ali stručna javnost vidi šta radite i biće vremena, hvala bogu, kada će se ove teške greške moći ispraviti.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo poslanik Milan Marković. Vlada predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Vlada predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Zakonodavni odbor predlažu da se amandman odbije. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo, najmanje što sam očekivala od ministra Ivane Dulić-Marković bilo je da se uljudno zahvali gospodinu dr Paji Momčilovu i prof. dr Zoranu Mašiću na edukaciji koju je besplatno dobila na temu koju pokriva njeno ministarstvo i ovi zakoni. Videli ste po sadržini naših amandmana i po tome koji su narodni poslanici govorili o amandmanima na oba ova zakona koliko je poslanička grupa SRS ozbiljna i koliko zaista isključivo iz razloga struke i poboljšanja zakona pišemo amandmane, predlažemo amandmane. Sve kolege koje su danas govorile su stručnjaci upravo za oblasti koje pokrivaju ova dva zakona i neverovatno je da ministar u toku dana nije imala potrebu da se stručno sukobi sa kolegama koje su govorile o ovim amandmanima, da kaže nešto što bi išlo u prilog, naravno nešto smislenije od ovoga što je Vlada u obrazloženju napisala zbog čega ne prihvata ove amandmane. Čak su neke kolege iz drugih poslaničkih grupa i direktno pozivale gospođu Dulić-Marković da odgovori na neka pitanja i ostali su uskraćeni, kao i mi ostali, za te konkretne odgovore. Uobičajeno volim da govorim konkretno, jasno i zato ću malo da konkretizujem onaj deo o kojem je govorio dr Paja Momčilov. Kada je u pitanju rad Ministarstva poljoprivrede samo da podsetim narodne poslanike, a i javnost Srbije na onaj period iz 2001. godine posle čuvene petooktobarske buldožer revolucije, da je EU u znak zahvalnosti tadašnjim revolucionarima, odnosno revolucionarnoj vladi Republike Srbije, odobrila, tada SRJ, izvoznu kvotu od 10 hiljada tona mesa. Lepo od EU, ali nije lepo od tadašnjeg ministra Saše Vitoševića i tada njegove desne ruke Ivane Dulić-Marković, da je ta kvota, zamislite, ostala neiskorišćena. Prosto neverovatno. Nemojte da se smeškate, gospođo ministar, nego posle mene, ako budete imali potrebu, izađite i ovde kažite šta imate da kažete, vi i vaš saradnik, ceo dan se smejete u lice poslanicima Srpske radikalne stranke. To je nedopustivo. Da li znate ovde odnos između nas i vas, a pogotovo vi gospodine, ne znam u kojoj ulozi ste ovde, da ste se onako u lice smejali dok je govorio dr Paja Momčilov. Nedopustivo je. Zaista predsedniku Skupštine najoštrije izražavam protest, moraće i trebalo bi da povede računa o tome kome dozvoljava da sedi u ime Vlade Republike Srbije. Ovo se na vas ne odnosi, vi naravno, kao ministar treba da budete ovde. Dakle, gospodin Paja Momčilov je takođe govorio o uvozu, o odobrenju uvoza u odnosima sa Republikom Srpskom, pa je spomenuo da tog uvoza nema, ali je odobren uvoz proizvođaču Lijanoviću iz BiH. Tako je rekao gospodin Paja Momčilov i rekao je – ne znam zašto iz Republike Srpske ne može, a Lijanović može. Gospodo, ja ću da objasnim. Lijanovići su iz Širokog Brijega i nadam se da je onda svima jasno zašto sadašnje ministarstvo odobrava uvoz Lijanovićima, a ne proizvođačima iz Republike Srpske. Vidite ovo što je ovde napisano, ovo su podaci, gospođo Dulić-Marković, koje smo mi iz SRS dobili iz vašeg najužeg okruženja, iz Ministarstva, i znate da mi inače imamo tu mogućnost. Javna je tajna da na mesto direktora javne veterinarske stanice može da dođe samo neko ko ispunjava dva uslova: jedan je da je član G17 plus, a drugi dodatni, što je neverovatno, da i pored toga mora da priloži 5.000 evra. Direktore stanice i svih drugih javnih veterinarskih ustanova postavlja član G17 plus dr Dejan Krnjajić. Je l′ tako? Tako je. Nadzor nad sprovođenjem svih propisa u oblasti poljoprivrede vrši se preko sektora za inspekcijski nadzor, što je normalno. Vi ste, gospođo ministar, za svog pomoćnika u ovom sektoru predložili, dr Paja Momčilov je rekao samo struku tog čoveka, a ja ću i ime, predložili ste Stojana Arizanovića, diplomiranog elektroinženjera. Taj gospodin Stojan Arizanović možda bi bio dobar u nekom drugom ministarstvu, ali ne znam šta će u Ministarstvu poljoprivrede, ali on je izgleda čovek koji odlično funkcioniše u svim sistemima. On je bio pomoćnik inspektorima Marinku Radiću i Miloradu Jakšiću, julovcima, i sam je tada bio julovac, pa je onda bio pomoćnik Dragoslavu iz vremena DOS-a, tada je bio u nekoj od stranaka DOS-a, a danas je vaš pomoćnik. Hajde i da mu oprostimo to, možda je nešto uspeo da nauči, iako je elektroinženjer, ali ne možemo da mu oprostimo činjenicu da se protiv njega vodi krivični postupak pred Prvim opštinskim sudom u Beogradu pod brojem K 1218/01. Ovi podaci, ministarko, vam ne služe na čast, ni vama ni vašem ministarstvu. Želim nešto sada da kažem o amandmanu i o Predlogu zakona za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije. Kolege, doktori Paja Momčilov i dr Zoran Mašić su sa stručnog aspekta rekli dovoljno o tome zbog čega ovaj zakon ne treba da se donese. Ja zaista kao pravnik, nisam kao ovaj vaš Stojan Arizanović da se mešam u ono što ne znam, sa tog aspekta neću da govorim o ovom zakonu, ali ću da kažem da sam u ime poslaničke grupe SRS predložila da se briše član 5. ovog zakona. Član 5. kaže – ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana njegovog objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Ovo ću malo da objasnim zato što kolege iz vaše stranke vrlo često u javnim nastupima u TV emisijama komentarišu kako mi iz Srpske radikalne stranke podnosimo amandmane radi amandmana, pa kažemo - briše se, briše se, pa se čak briše i to da se zakon objavljuje u "Službenom glasniku". Ja sam baš iz tog razloga, da to objasnim podnela taj amandman na ovaj član 5. zakona. Kada bi ovaj zakon imao smisla i kada bismo mi iz SRS prihvatili postojanje takvog zakona, onda bismo ga tretirali kao onaj prethodni; znamo da treba zakon o veterinarstvu i zato smo pokušali da pomognemo Vladi i skupštinskoj većini našim amandmanima da taj zakon uredimo onako kako mi srpski radikali mislimo da treba da bude uređen. Vi se koncepcijski ne slažete, vaše je pravo, nemamo ništa protiv, vi ćete obezbediti većinu, donećete taj zakon. Niko od nas nije rekao da taj zakon ne treba da bude donet. Naravno, mislimo da treba da bude drugačiji, ali to ćemo posle narednih izbora. Ovaj zakon ne treba da postoji u našem sistemu; zakon o agenciji za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije nema mesta i ne treba da postoji u našem pravnom sistemu. Iz tog razloga jedini način da naša poslanička grupa izrazi taj svoj stav ovako kako ja kažem jeste da se predloži da se pojedinačno svaki od ovih članova zakona briše. Nema šta da se popravlja, nego da se briše. Onda je normalno da se briše i član 5. koji predviđa objavljivanje u "Službenom glasniku" ovog zakona. Dakle, da se vratim na ono što sam htela da kažem. Da mi mislimo da ovaj zakon treba da postoji, pa da ga eventualno amandmanima na neki način doteramo i uljudimo, onda bi bilo mesta i da ostane ovaj član koji govori o objavljivanju. Ako mislimo da zakon uopšte ne treba da postoji, onda naravno ne može ni da bude objavljen. Ovo sam rekla više radi javnosti. Kolege narodni poslanici to odlično znaju, a znaju to i oni koji u medijima pokušavaju da omalovaže naš rad upravo obrazlažući taj naš stav kada predlažemo brisanje pojedinih članova. Konkretno, u obrazloženju ovog mog amandmana, a i amandmana ... Kolega, da li imate nešto da kažete? Javite se, vaša poslanička grupa ima pravo 15 minuta da govori, nemojte da dobacujete, nije lepo, to je kolega iz G17 plus. Dakle, u obrazloženju amandmana na ovaj član mi smo jasno rekli, obrazloženje je jednako za sve amandmane, zato što su amandmani identični, da je nemoguće da se može iz jednog centra koordinirati rad 31 institucije sa najmanje toliko laboratorija, pa onda stoji koju kontrolu obavljaju, da li veterinarsku, sanitarnu, fitosanitarnu itd. To sve stoji u obrazloženju amandmana i onda je nejasno obrazloženje Vlade koja kaže zbog čega ne prihvata ovaj i ostale naše amandmane - zato što se formiranjem agencije za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije uspostavlja institucionalni okvir koji će obezbediti kontrolu u proizvodnji, prometu i međunarodnoj trgovini poljoprivrednim i prehrambenim proizvodima. Dakle, ovo se ne slaže sa onim što smo mi rekli, odnosno potpuno potvrđuje ovo što smo mi rekli u obrazloženju amandmana. Vlada dalje kaže: "U procesu uspostavljanja institucija, Evropska unija, preko programa pomoći koji sprovodi Evropska agencija za rekonstrukciju, realizuje opremanje sedam veterinarskih, 14 fitosanitarnih i devet sanitarnih laboratorija, kao i trening osoblja u ovim laboratorijama." Ne znam da li ćete da uvedete fitnes za osoblje u ovim laboratorijama, ne znam šta vam znači taj trening. Vlada takođe kaže da će za početak u ovoj agenciji da se zaposli svega 150 ljudi. To je jednostavno nemoguće; ova sadržina posla, onda ili ovo radite samo reda radi, bez namere da zaista nešto ozbiljno uradite, pa potvrđujete da smo mi u pravu i da ovo ne treba, ili morate da zaposlite mnogo više ljudi da bi pokrili ovu oblast koja je predviđena u ovom predlogu zakona. Interesantno mi je u ovome, kaže se u obrazloženju ovog predloga zakona kako će Vlada doneti osnivački akt i imenovati privremenog direktora, članove upravnog odbora u roku od 60 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona. Zašto, gospođo Dulić-Marković, privremenog? Prvo, zašto će Vlada donositi osnivački akt ako imamo zakon? Drugo, zašto privremene organe? Znamo mi iz Srpske radikalne stranke, zna i javnost Srbije, svaki dan po novinama možemo da vidimo i imamo dovoljno informacija o tome ko je u kom upravnom odboru, koliko košta glas za ovaj zakon, koliko košta glas za onaj zakon i onda vi kroz zakon predviđate neke privremene organe, pa kada vam je neko potreban za izglasavanje nekog zakona, eto mesta gde ćete da ga postavite, pa kada otkaže poslušnost, dovodite drugog, zato što sebi omogućavate sve to kroz zakon. Ponavljam, vreme za obrazloženje amandmana mi ističe, SRS je takvog stava da ovaj zakon ne sme i ne treba da se donosi. Neprihvatljivo nam je što kažete da će se ova delatnost finansirati delom iz donacija. Dobro znamo da nas donacije jako puno koštaju, a u primeni ovog zakona može da bude prevelika cena za život i zdravlje građana Srbije. Za početak rada ove agencije predvideli ste iz budžeta Republike Srbije 22.636.000 dinara. Gospodo iz Vlade Republike Srbije, gospodo iz vladajuće većine, svaki zakon 20 miliona, 50 miliona, 100 miliona, građani Srbije ne mogu više da podnesu finansiranje vaših, pogotovo nepotrebnih, agencija za uhlebljenje partijskih istomišljenika.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača dr Ivana Dulić-Marković, ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, želi da da završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Pošto je Narodna skupština obavila raspravu o svim tačkama dnevnog reda, na osnovu člana 85. stav 3. Poslovnika, određujem četvrtak, 29. septembar 2005. godine, u 10,00 časova, kao dan za glasanje o svim tačkama dnevnog reda sednice Dvanaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Hvala vam svima i prijatno.