Mødet er åbnet. I dag er der følgende anmeldelser: Erhvervsministeren (Simon Kollerup): Lovforslag nr. L 116 (Forslag til lov om etablering af statsgaranti på en del af ejendomskreditaftalerne i landdistrikterne), Lovforslag nr. L 117 (Forslag til lov om ændring af selskabsloven, årsregnskabsloven, søloven, E-handelsloven, CVR-loven og forskellige andre love. Lovforslag nr. L 118 (Forslag til lov om ændring af lov om finansiel virksomhed, lov om kapitalmarkeder, lov om investeringsforeninger m.v. og flere andre love. Kulturministeren (Ane Halsboe-Jørgensen): Lovforslag nr. L 119 (Forslag til lov om ændring af lov om indhentelse af børneattest i forbindelse med ansættelse af personale m.v. Klima-, energi- og forsyningsministeren (Dan Jørgensen): Lovforslag nr. L 120 (Forslag til lov om ændring af lov om varmeforsyning og lov om planlægning. Skatteministeren (Jeppe Bruus): Lovforslag nr. L 121 (Forslag til lov om ændring af ligningsloven. Transportministeren (Trine Bramsen): Lovforslag nr. L 122 (Forslag til lov om ombygning af Aarhus H) og Lovforslag nr. L 123 (Forslag til lov om ændring af færdselsloven og lov om private fællesveje. samt vintervedligeholdelsesordninger på private fællesveje)). Ministeren for ligestilling (Trine Bramsen): Lovforslag nr. L 124 (Forslag til lov om ændring af lov om ligestilling af kvinder og mænd. Justitsministeren (Nick Hækkerup): Lovforslag nr. L 125 (Forslag til lov om ændring af lov om ændring af straffeloven. Lovforslag nr. L 126 (Forslag til lov om ændring af retsplejelov for Grønland, kriminallov for Grønland og forskellige andre love. Kristian Thulesen Dahl (DF) m.fl.: Beslutningsforslag nr. B 84 (Forslag til folketingsbeslutning om adskillelse af asylpar i asylsystemet, når den ene ægtefælle er under 18 år). Titlerne på de anmeldte sager vil fremgå af www.folketingstidende.dk (jf. ovenfor). Socialdemokratiets folketingsgruppe har meddelt mig, at den til Danmarks Nationalbanks repræsentantskab har udpeget medlem af Folketinget Jens Joel som medlem for den resterende del af indeværende funktionsperiode i stedet for medlem af Folketinget Jeppe Bruus. Den pågældende er herefter valgt. Venstres folketingsgruppe har meddelt mig, at medlem af Folketinget Thomas Danielsen er udpeget som stedfortræder i Lønningsrådet i stedet for Karsten Lauritzen for den resterende del af indeværende funktionsperiode. Den pågældende er herefter valgt. Så skal jeg meddele, at spørgsmål nr. 3 og 4 (spm. nr. S 459 og S 460) til udlændinge- og integrationsministeren af Anni Matthiesen (V) udgår af dagsordenen.
Det første spørgsmål er til ministeren for fødevarer, landbrug og fiskeri, og det er hr. Torsten Gejl, Alternativet, som er spørgeren.
Værsgo for oplæsning af spørgsmålet.
Tak, formand. Synes ministeren principielt, at det er i orden at tappe store mængder blod fra gravide dyr gentagne gange blot for at producere et produkt, som kan anvendes til at effektivisere industriel dyreproduktion?
Ministeren.
Først og fremmest mange tak til hr. Torsten Gejl for at rejse den her problemstilling. I den video fra Animal Welfare Foundation, som vi har set i medierne, skildres det, hvordan drægtige hopper i Island tappes for blod med det formål at fremstille hormonpræparatet PMSG til bl.a. dansk griseindustri. Og jeg må sige, at den måde, som produktionen foregår på, er rystende og fuldstændig uacceptabel. Jeg kan forstå på landbruget, at de sådan set heller ikke var klar over de her groteske forhold, og at der faktisk findes kunstigt fremstillede alternative præparater. Nu vil jeg så invitere branchen til et møde, hvor vi kan tale det her igennem, og jeg vil også tage fat i sundhedsministeren, i forhold til om vi på EU-plan kan bakke op om et forbud. Jeg har i den forbindelse noteret mig, at Europa-Parlamentet i oktober sidste år kom med en opfordring til Europa-Kommissionen og medlemsstaterne om at forbyde import og produktion af PMSG, der udvindes af blodet fra drægtige hopper. Det skal vi have kigget på med det samme! Lad mig også understrege, at en sådan behandling, som vi altså har set på den her video, af de her heste og andre dyr ikke er lovlig i Danmark. Behandlingen er i strid med nogle af de mest grundlæggende bestemmelser i dyrevelfærdsloven og dyreforsøgsloven om forsvarlig og omsorgsfuld behandling af dyr. Jeg kan også oplyse, at præparatet PMSG ikke produceres i Danmark. Var det tilfældet, ville det kræve tilladelse efter dyreforsøgslovgivningen. Som jeg har forstået det, anvendes præparatet kun i begrænset omfang i Danmark til at fremkalde brunst hos søer, der ikke har vist en normal brunst. Det kan dog være problematisk nok i sig selv, hvis forholdene er så kritiske som det, vi ser i de her meget, meget kedelige og frastødende optagelser.
Værsgo, hr. Torsten Gejl.
Tak. Som ministeren selv siger, har det vist sig, at der i Island og andre lande findes såkaldte blodfarme, hvor gravide hopper bliver tappet for store mængder blod, som anvendes til produktion af fertilitetshormonet PMSG. Det er et hormon, der bruges til at gøre grise drægtige i den danske svineindustri. Ministeren har set optagelserne, går jeg ud fra, fra de islandske blodfarme optaget af Animal Welfare Foundation, som lige er blevet offentliggjort, og hvoraf det fremgår, at hestene bliver mishandlet. Altså, det er optagelser, der viser, at der sker decideret mishandling af hestene, hvor de bl.a. bliver slået over benene med jernrør for at blive gennet ind i en fold. Hvor udbredt tror ministeren at den mishandling på de islandske blodfarme er, og hvad tænker ministeren om det?
Ministeren.
Som jeg også nævnte i min første besvarelse, er det noget, der er forbudt i Danmark. Det, at det foregår i det omfang, vi har set her på Island, var ikke noget, jeg var klar over. Og jeg kan også forstå på landbruget, at det ikke var noget, de var klar over. Vi er nødt til at undersøge det nærmere. Jeg kan forstå, at der er alternativer, så lad os prøve at se, om ikke vi kan inspirere landbruget til at bruge dem i stedet for, og om det, hvis det skal finde sted, ikke kan ske under langt mere rimelige vilkår end det, vi ser i videoen.
Torsten Gejl.
Mener ministeren, at det er i orden, at vi importerer et fertilitetshormon til den danske svineindustri, som ikke må produceres i EU, da man ikke må tappe blod fra gravide hopper med føl? Der må jo være en grund til, at vi ikke vil have det i EU. Så vi vil ikke have det i EU, men vi vil gerne importere det. Hvad tror ministeren grunden er til, at vi ikke vil have den type aftapning i EU og i Danmark?
Ministeren.
Som jeg var inde på før, har der jo været den vurdering, at det ikke ville være tilladt i Danmark, og at det ikke ville være tilladt i EU. Det foregår så tilsyneladende uden for EU's grænser, og derfor har der så også været et forslag i Europa-Parlamentet om at forbyde, at man bruger det her. Det må vi kigge nærmere på, og det går vi i gang med nu, for vi kan ikke have, at der er dyr, der bliver behandlet på den her måde.
Så er det sidste spørgsmål fra hr. Torsten Gejl. Værsgo.
I Schweiz har man nu tænkt sig at forbyde import af det her hesteblodsbaserede fertilitetshormon til svineindustrien. Burde vi ikke gøre det samme i Danmark? Nu da det er forbudt at producere det og vi jo reelt ikke rigtig har overblik over, på hvor mange af de islandske blodfarme man mishandler de gravide hopper, er det så ikke nærliggende at forbyde det med det samme?
Ministeren.
Det er jo netop det, som jeg lægger op til at undersøge. Som jeg nævnte, vil jeg tage en dialog med vores sundhedsminister. Jeg vil kigge på, hvad man gør i resten af EU, og så må vi kigge på, hvordan vi gør det her på den rigtige måde, så vi undgår den form for mishandling af dyr. Det kan vi ikke acceptere.
Spørgsmålet er slut. Men, havde jeg nær sagt, vi fortsætter med samme besætning – med samme minister og samme spørger.
Værsgo, hr. Torsten Gejl, for oplæsning af spørgsmålet.
Mener ministeren, at vi allerede til næste år kan spise danske æg, der er lagt af høns uden brækkede brystben, på baggrund af ministerens henvendelse til Ministerrådet i EU?
Ministeren.
Igen mange tak til hr. Torsten Gejl for at sætte fokus på den her væsentlige problemstilling. Vi havde også lejlighed til at drøfte en lignende problemstilling her i sidste uge, og det er virkelig vigtigt. Så som jeg har været inde på før, mener jeg, at brystbensbrud hos æglæggende høner er et kæmpestort problem for dyrevelfærden – ingen tvivl om det. Jeg er gået ind i den her sag, med det samme jeg hørte om det, og jeg deltog i november i et stormøde om brystbensbrud med danske ægproducenter og interesseorganisationer, og jeg har i december måned taget emnet op over for Kommissionen og mine landbrugsministerkollegaer i EU, der var glade for, at vi fra dansk side, som de første, rejste den her problemstilling. Sagens kerne er, at avlen af høner er styret af nogle ganske få udenlandske avlsselskaber, som jeg forstår det: et i Tyskland og et i Frankrig. Og her ligger det primære problem. Brystbensbrud er et fælles problem i EU, som kræver fælles løsninger, og det er det, der bliver arbejdet på nu. Jeg fik bred opbakning fra de øvrige EU-medlemsstater til et fælles EU-tiltag. Det betyder, at Kommissionen nu vil inkludere avl i den nye udgave af EU's dyrevelfærdslovgivning. Jeg er i tæt dialog med erhvervet, og vi skal have fokus på området. Det er på alle måder en ulykkelig situation, og det er min klare opfattelse, at erhvervet tager problemet meget alvorligt. De er rigtig kede af det her, og de vil gerne komme det til livs. Men problemet er kompliceret, og det tager tid at finde de rigtige løsninger. Derfor er det desværre sådan, at hvad end jeg gerne ville, ville det være urealistisk for mig allerede nu at stå at sige, at vi kan garantere, at man kan spise æg, uden at det involverer de her komplikationer, allerede til næste år. For det er sådan, at langt, langt de fleste af de høns, vi har, er avlet på den her måde, så det ikke kan være anderledes. Så man kan simpelt hen ikke, desværre – hvad end man gerne ville – trylle det om til at være anderledes. Det er et helt avlsprogram, der skal ændres. Det går vi i gang med med det samme, og vi ønsker at handle så hurtigt som overhovedet muligt.
Hr. Torsten Gejl.
Tak for svaret. Vi forstår på ministerens svar her og nu og på det svar, hr. Rasmus Prehn kom med, da jeg tog emnet op i sidste uge, at ministeren ikke mener, at branchen kan gøre noget selv, men at det er avlsprogrammerne hos de to store avlsfirmaer, der skal ændres. Vi forstår også, at ministeren har kontaktet sine kolleger på EU-niveau for at få indskrevet den her udfordring i EU's politik for dyrevelfærd med henblik på at påvirke de store avlsfirmaer til at avle høner, så mere end 80 pct. af dem ikke brækker brystbenet, når de lægger æg, som vi spiser til morgenmad. Og på den ene side er det jo godt nyt. Det er utrolig godt og rettidigt, at ministeren rykker på det her. På den anden side ved vi jo i virkeligheden ikke, om det her kommer til at rykke noget som helst. Altså, i stedet for at se på, hvad vi gør i Danmark, er sagen nu placeret i EU hos nogle mennesker, vi ikke kender, med en tidsplan, vi ikke kender, og i en proces, det er svært at følge. Vi kan således sætte os til at vente på, at noget skal ske inden for en eller anden årrække nede i EU, og det synes vi ikke er tilfredsstillende nok. Derfor vil jeg gerne høre, om ministeren kan være mere konkret. Er der en handlingsplan for den EU-indsats, som ministeren har været så god at sætte i gang? Er der en deadline? Hvornår bliver det indskrevet i EU's politik for dyrevelfærd? Hvordan kan vi komme til at følge processen? Kan ministeren garantere, at det her vil blive løst inden for f.eks. 5 år, eller i modsat fald garantere, at der ikke vil gå 10 eller 15 år, før det er løst?
Ministeren.
Det mest konkrete, der kan ske i det her, er, at dem, der fremavler de her liggehøner, laver om i det genspor, der er, så man får relativt større høner, der lægger lidt mindre æg, og det er man, som jeg forstår det, i gang med, fordi man er kede af den her problemstilling. Det er der, problemet ligger, og der er der, EU skal presse på. I forhold til det, der foregår ude hos den enkelte ægproducent, kan man altså ikke gøre nogen forskel. Man har prøvet på et tidspunkt, hvor man troede, at det var siddepinden, der gjorde, at man brækkede det her brystben, at fjerne den, men det hjalp ingenting, for det har ikke noget med det at gøre. Det er simpelt hen avlen af liggehønen, der er skruet så forkert sammen, at det fremprovokerer det her brystbensbrud.
Hr. Torsten Gejl. Værsgo.
Jeg føler mig ikke helt betrygget i, at der er hjælp på vej til de her millioner af høns i Danmark, som brækker brystbenet, når de lægger æg, altså hjælp inden for en kort årrække. Så er det, jeg vil høre ministeren, hvorfor vi ikke laver nationale initiativer, der kan lægge pres på EU og på hønseavlerne. Hvorfor opdaterer vi ikke dyreværnsloven, så den lever op til sin intention om, at dyr ikke må lide i Danmark? Altså, det står jo i loven, at dyr ikke må lide. Og man må jo mildest talt sige, at det bliver omgået i den danske æglægningsproduktion, når millioner af høner brækker brystbenet, når de lægger æg. Hvad kan vi gøre i Danmark, minister, hvis vi ikke har tænkt os at vente på en EU-proces, som vi ikke rigtig ved hvordan vil løse problemet?
Ministeren.
Jeg kan simpelt hen love hr. Torsten Gejl, at hvis vi kunne gøre noget fra dansk side, så havde vi gjort det. Jeg vil også gerne det her til livs så hurtigt som overhovedet muligt. Det, der er sagen, er, at der groft sagt er to steder i Europa, hvor man laver arbejdet med de her liggehøner. Det er i Tyskland, og det er i Frankrig. Det vil sige, at det foregår uden for Danmarks grænser. Hvis man skal have liggehøner, køber man dem derfra. Man kan ikke købe dem i Danmark. Så hvis vi vil have ægproduktion i fremtiden – og der er gode grunde til at spise æg; det er også en del af kostrådene; de er fyldt med proteiner og andet – så er det derfra, man har dem. Derfor er vi nødt til at ændre det på EU-niveau. Vi kan ikke gøre en forskel i Danmark.
Det er det sidste spørgsmål. Værsgo til hr. Torsten Gejl.
Den fornemmelse, jeg står tilbage med, er, at ministeren accepterer, at nu er sagen placeret i EU. Ministeren vil selvfølgelig skubbe på, men det tager tid at skabe så store forandringer i avlsprogrammerne. Jeg tror, at der er en meget stor bekymring over det her problem i Danmark, og den vil kun være voksende i årene, der kommer. Tror ministeren ikke, at det vil være klogt at opdatere dyreværnslovgivningen, så den lever op til sin intention, i stedet for at vi risikerer, at der f.eks. kommer kampagner, som simpelt hen oplyser danskerne meget bredt om det her problem og simpelt hen opfordrer danskerne til at boykotte de her æg, indtil problemet er løst?
Ministeren.
Vi er åbne over for alle initiativer. Det er ikke sådan, at vi sidder tilbage med korslagte arme. Vi arbejder hele tiden på det her. Det, vi har identificeret, er, at skal vi have det her problem løst, så foregår det altså hos de avlere, der ligesom laver genmaterialet til de her liggehøner. Derfor er vi nødt til at bruge EU, fordi det er noget, der foregår i Tyskland, og det er noget, der foregår i Frankrig. Så sent som i går havde jeg et længere møde med den nye landbrugsminister fra Tyskland, Cem Özdemir, hvor vi talte om det. Vi gør alt, hvad vi kan. Vi holder simpelt hen løbende kontakt om det her. Vi har også møde med branchen hele tiden. Vi vil have, at det løses hurtigst muligt.
Tak til hr. Torsten Gejl, tak til ministeren. Spørgsmålet er slut. Det betyder, at vi er kommet til spørgsmål til miljøministeren af hr. Morten Dahlin, Venstre.
Værsgo for oplæsning af spørgsmålet.
Tak, formand. Får den store lokale modstand, herunder fra et enigt byråd, ministeren til at genoverveje udpegningen af Bidstrup Skovene som potentiel naturnationalpark?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Det giver jo lejlighed til at tage fat der, hvor vi slap debatten her i salen i sidste uge. Jeg tror, det er vigtigt også at sige noget om, hvor vi egentlig kommer fra. Vi kommer nemlig fra det udgangspunkt, at dansk natur er i krise. Der er behov for, at vi efter mange, mange år gør noget andet end det, vi plejer at gøre. Det er også det, eksperter anbefaler. De siger, at der simpelt hen er behov for, at vi får store selvforvaltende naturområder i Danmark, mere urørt skov og naturlig hydrologi, og at vi får de her store græssere ud, som kan hjælpe naturen på vej. Det er så det, regeringen har indgået en aftale med en række partier om, nemlig aftalen om en natur- og biodiversitetspakke i Danmark, som historisk skal løfte dansk natur. Derfor var der en proces, som startede allerede før sidste sommer, hvor vi fik input fra hele landet, altså fra borgere, foreninger og kommuner, til, hvor de her områder kunne være henne. Der blev meldt ca. 200 områder ind. De er blevet indsnævret til en bruttoliste på 23 områder. Dem har vi så været i gang med at kigge nærmere på, og et af dem er så Bidstrup Skovene i Lejre Kommune. Der er det vigtigt at sige, at vi sådan set har et fagligt udgangspunkt, altså en bruttoliste med de statslige arealer, hvor vi ved, at der kan vi gøre en reel forskel for Danmarks natur. Så har vi oven på det sagt, at det er vigtigt, at vi får alle de input, der også skal til, inden vi vælger de næste op mod ti placeringer af naturnationalparker i Danmark. Det gælder input fra kommuner, som spørgeren spørger ind til, men det gælder også input fra borgere og organisationer, hvor vi jo i december valgte at give os selv noget mere tid til at dykke meget grundigt ned i materialet, men også til at have opfølgende dialoger. Det er præcis den dialog, vi er i gang med nu.
Hr. Morten Dahlin, værsgo.
Tak til ministeren for besvarelsen. Ministeren nævner selv, at dialogen ikke kun skal være med kommunen, men også med borgere og foreninger. Vi er heldigvis i den situation, at når det kommer til Bidstrup Skovene, har borgere og foreninger allerede været på banen og givet deres holdning meget klart til kende. Der er tale om en lang række foreninger og institutioner i lokalområdet, som er gået sammen og klart har sagt: Nej tak til indhegning i Bidstrup Skovene. Der er tale om de lokale efterskoler. Der er tale om brugerrådet for skovene. Der er tale om de organisationer, der arrangerer noget for folk, der går meget op i hunde eller heste. Det er altså generelt et bredt udsnit af folk, der bruger Bidstrup Skovene i hverdagen, og de har alle sammen sagt: Vi ønsker ikke indhegning i Bidstrup Skovene. Det samme kommer fra et byråd, som har været politisk enige hele vejen rundt, inklusive ministerens eget parti. De har sagt: Vi ønsker ikke den her indhegning. Ministeren nævner så, at der vil være en dialog. Derfor vil jeg gerne stille et opfølgende spørgsmål: Hvis det nu selv efter den dialog står klart, at lokalområdet ikke ønsker indhegning i Bidstrup Skovene, vil ministeren så være villig til at sige, at man selvfølgelig ikke trækker det ned over hovedet på det lokalområde, som faktisk ikke ønsker den her løsning? Og hvis ministeren ikke er klar til det, hvad er så formålet med at have en dialog, hvis man allerede har besluttet sig?
Ministeren.
Jeg er egentlig glad for, at spørgeren også går ind i, hvordan vi kan sikre, at stemmerne i de foreninger og fra de borgere, som er aktive og bruger naturområdet rigtig meget, bliver hørt i den her debat. Det er jo præcis det, vi gerne har villet sikre dels gennem naturvandring, dels med den dialog, der også er med kommunen. Jeg var selv med på en del af den naturvandring, der var i Bidstrup Skovene, for at høre nogle af de input, der er. Jeg har også selv haft møder med mange af de friluftsorganisationer, som gør sig gældende i forhold til også at kunne komme ud i den danske natur og dyrke deres idræt og i det hele taget nyde naturen. Så den dialog skal vi jo have. Det, der bare mangler fra Venstres side, er, hvad der er Venstres plan.
Så er det hr. Morten Dahlin. Værsgo.
Tak til ministeren for svaret, som desværre ikke var et svar på spørgsmålet. For det, jeg spurgte om, var, at hvis nu den dialog, som ministeren taler om at regeringen har med brugere, organisationer, foreninger, skoler og kommuner, munder ud i, at budskabet til ministeren er det samme, som det er i dag – at vi altså ikke ønsker indhegning af Bidstrup Skovene – er ministeren så klar til at lytte til det og sige: Så går vi videre med naturnationalparkerne der, hvor der er en lokal opbakning til det, og så finder vi en anden løsning der, hvor lokalområdet siger klart nej tak?
Ministeren.
Det er sådan noget, som er rigtig vigtigt her, og som har ligget os meget på sinde hele vejen igennem, nemlig at sige, at dels skal vi sikre en hjælpende hånd til Danmarks natur, dels skal vi sikre spændende naturoplevelser til danskerne. Der er rigtig mange, der elsker at komme ud i deres lokalområde, og derfor er vi optaget af at finde gode lokale løsninger. Så der er både en proces omkring udpegning af områder, og så er der en proces omkring gode lokale løsninger. Det er præcis det, vi er i gang med. Men jeg må også bare sige, at det jo er lidt bemærkelsesværdigt, at Venstre – og nu havde vi 4 timers debat i sidste uge, hvor der var lidt længere tid – ikke er kommet med et eneste bud på, hvad der skal gøres for Danmarks natur.
Ja, og der er ikke mere taletid nu. Men nu får vi det sidste spørgsmål. Værsgo til hr. Morten Dahlin.
Tak for det. Venstre ønsker at gøre noget for naturen og ønsker at gøre noget for biodiversiteten, men det behøver ikke nødvendigvis at være præcis på den måde, regeringen ønsker det, og uden en reel inddragelse af lokalområdet. Derfor vil jeg bare gerne spørge igen: Hvis nu ministeren efter den dialog, ministeren siger hun vil have med borgere og kommuner og foreninger, hører, at de når frem til samme resultat, der hedder, at lokalområdet ikke ønsker indhegning i Bidstrup Skovene, vil ministeren så være klar til at lytte og sige, at regeringen så selvfølgelig også dropper de planer?
Ministeren.
Hele formålet med at have en dialog er jo netop at lytte til de synspunkter, der kommer. Lige nu er der jo så de her plus 20 områder på statens arealer, hvor vi er i dialog bl.a. med foreninger og kommuner osv. Men Venstre svarer jo ikke på hvordan: Vi vil gerne hjælpe naturen, men, men ... Det er bare det, vi hører igen og igen fra Venstres side, og der må jeg bare sige, at det taber på både naturen og alle de danskere, der elsker naturen, altså på.
Tak for det. Spørgsmålet er slut. Tak til hr. Morten Dahlin, og tak til ministeren. Vi går videre, og nu er det spørgsmål til skatteministeren stillet af hr. Bertel Haarder, Venstre.
Værsgo til oplæsning af spørgsmålet.
Hvad vil ministeren gøre for at befri erhvervslivet for den byrde, som det nye svenske registreringskrav indebærer?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Det er jo min første gang som minister til at besvare spørgsmål her i Folketinget, så jeg synes, det er en ære at få lov til at få spørgsmål stillet af Folketingets længst siddende medlem, så tak for det. Lad mig starte med at understrege, at jeg ligesom min forgænger vil arbejde for, at der findes en løsning på de administrative udfordringer, som de svenske registreringsregler medfører for danske arbejdsgivere med medarbejdere bosat i Sverige, der arbejder hjemmefra. Jeg deler Grænsehindringsrådets og danske virksomheders bekymring for, at de nye svenske regler kan udgøre en barriere for et velfungerende arbejdsmarked i Øresundsregionen. Det har min forgænger flere gange skrevet til den tidligere svenske finansminister, senest den 1. november sidste år. Fra dansk side er det også flere gange blevet understreget, at der hurtigt bør findes en løsning på de administrative udfordringer, som de nye svenske registreringsregler medfører for danske arbejdsgivere. Som spørgeren ved, er det ikke er et problem, som er opstået på grund af danske regler. Der er tale om interne svenske regler, som kun Sverige kan ændre. Derudover har der været et stærkt ønske om at koble løsningen på problemet, der er med de interne svenske registreringsregler, sammen med en genforhandling af Øresundsaftalen. Det er en både mere tidskrævende og kompliceret vej at gå, bl.a. fordi en genforhandling af Øresundsaftalen, herunder en udvidelse af hjemmearbejdsreglen for offentligt ansatte, kan have betydelige provenumæssige konsekvenser for Danmark. Vi har fra dansk side understreget, at det ikke er nødvendigt at koble en genforhandling af Øresundsaftalen sammen med en løsning på de problemer, som de svenske registreringsregler medfører for danske arbejdsgivere. Problemet er opstået som følge af en intern svensk lovændring og kan og bør løses uafhængigt af Øresundsaftalen. Vi har et stærkt ønske om en løsning for de berørte danske arbejdsgivere. Derfor har vi også flere gange tilkendegivet, at vi gerne bidrager til en løsning vedrørende hjemmearbejdsdage, der kan skabe yderligere sikkerhed for den svenske stat, hvis Sverige måtte have behov for det. På trods af det må vi erkende, at der stadig væk er et stykke vej til en løsning.
Hr. Bertel Haarder.
Jeg vil gerne begynde med at ønske den nye skatteminister tillykke med den vigtige og vanskelige post. Og man kan jo se af spørgsmålets formulering, at det var rettet til forgængeren – forgængeren, som jeg har haft en dialog med, som har været i samråd i delegationen til Nordisk Råd, og som har lovet at massere sin svenske kollega, og jeg forstår, hvilket er nyt for mig, at der i november var en henvendelse fra den daværende skatteminister til den svenske kollega. Men nu er der jo så gået endnu flere måneder, og jeg vil gerne understrege, at det, der gjorde dybt indtryk på mig, var et langt brev fra begge arbejdsmarkedets parter – det her er altså ikke en arbejdsgiversag; lønmodtagerne er også modstandere af det. For det hænger jo sammen med det, som det næste spørgsmål handler om, nemlig at vi skal fjerne hindringer for trafik og pendling over Øresund, for derved bliver både Danmark og Sverige rigere.
Ministeren.
Ja, og tillad mig også at anerkende hr. Bertel Haarders indsats for netop at få en stærkere integreret Øresundsregion og for at tage den her sag op. Og som jeg sagde, er det rigtigt, at min forgænger sendte et brev til den daværende svenske finansminister, nu statsminister, pr. 1. november. Og jeg har tilladt mig forud for spørgetiden her at følge lidt op på, hvordan vi kommer videre. Og der er en dialog og forhandlinger. Jeg har selvfølgelig videregivet ønsket om, at vi fortsætter med det, der i virkeligheden må være vores fælles mål, nemlig at fjerne de hindringer, der er for pendlerne. Og jeg er helt opmærksom på, at det ikke alene er et arbejdsgiverproblem, men at det også er et medarbejderproblem.
Hr. Bertel Haarder.
Jeg vil gerne takke for den gode vilje, som begge svar udtrykker, men jeg vil tilføje et ønske om, at den nye minister vil kontakte sin nye svenske kollega – det er jo et nyt ministerhold, både i Danmark og i Sverige – og at det kan føre til en dialog om noget, som er vigtigt for både Danmark og Sverige. Tænk på den store arbejdsløshed på den anden side af Sundet, tænk på vores mangel på arbejdskraft. Vi har brug for, at så mange arbejdsgivere som muligt, så mange virksomheder som muligt beskæftiger svenskere, både her i landet og i Skåne.
Ministeren, værsgo.
Tak. Jeg vil gerne kvittere for spørgsmålet og opfordringen. Jeg synes også, det er væsentligt faktisk at forfølge den problematik, for jeg er enig med hr. Bertel Haarder i, at det er helt åbenlyst, at på et tidspunkt, hvor vi har så stor mangel på dansk arbejdskraft, burde noget af det nemmeste jo være at invitere nogle af de svenske arbejdsløse indenfor – om den bedste vej frem så er et brev, eller om det er i hvert fald at fortsætte dialogen. Jeg vil gerne kvittere for det og også sige, at jeg nok skal være meget opmærksom på den dialog og også på fremskridtene i det.
Sidste spørgsmål til hr. Bertel Haarder. Værsgo.
Jeg synes, at både denne sag og den næste, vi skal drøfte, kan begrunde både en telefonopringning, men også et besøg hos kollegaen. Og jeg er sikker på, at jeg har samarbejdsministeren bag mig, når jeg opfordrer til det. Han har jo sammen med sin svenske kollega besluttet, at nu skal man gøre en fælles indsats, for at Øresund kan vokse sammen igen.
Ministeren.
Jeg tiltrådte i fredags, så jeg har simpelt hen ikke hilst på nogen af mine kollegaer rundtomkring, men jeg antager, at jeg inden for en overskuelig fremtid kommer til også at have et møde med min svenske kollega, og jeg vil gerne nu tilkendegive, at det her bliver et af de punkter, jeg vil tage op med min svenske kollega.
Tak for det. Spørgsmålet er slut. Men vi fortsætter med skatteministeren og hr. Bertel Haarder som spørger.
Værsgo for oplæsning af spørgsmålet.
Hvad vil ministeren – i lyset af nedgangen i antallet af pendlere trods høj arbejdsløshed på den svenske side af Sundet – gøre for at fjerne grænsehindringer i Øresundsregionen, bl.a. på skatteområdet, for at tiltrække flere svenske pendlere?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Lad mig starte med at fremhæve, som spørgeren ved og har haft en aktie i, at Danmark og Sverige med indgåelsen af Øresundsaftalen for knap 20 år siden har fjernet de største skattemæssige barrierer for integrationen af arbejdsmarkedet i Øresundsregionen. Forenklet sagt sikrer Øresundsaftalen, at privatansatte pendlere udelukkende beskattes i arbejdslandet, hvis der arbejdes mere på arbejdspladsen end hjemme i bopælslandet, og hvis f.eks. en person, der bor i Danmark og er ansat i Sverige, arbejder det meste af tiden i Danmark, bør det klare udgangspunkt være, at der skal betales skat i Danmark på samme måde, som det gælder for andre, der bor og arbejder her i landet. Øresundsaftalen kan, som den er, rumme en væsentlig ændring i arbejdsmønstrene. Selv om udviklingen måtte gå hen mod øget hjemmearbejde i visse sektorer, synes jeg derfor ikke, der er behov for at lave en generel ændring af aftalen. Når det er sagt, er det selvfølgelig stadig ændringer, der kan overvejes. Bl.a. har flere Øresundspendlere i perioden under coronapandemien været nødt til at arbejde så meget hjemmefra, at de er blevet beskattet af hjemmearbejdsdage i bopælslandet i stedet for i det normale arbejdsland. Det er forståeligt nok, at denne situation kan medføre usikkerhed og besvær for pendlerne. I forbindelse med en genforhandling af Øresundsaftalen bør muligheden for yderligere fleksibilitet i hjemmearbejde ved lignende fremtidige pandemisituationer derfor overvejes. Et andet forslag, der tidligere har været rejst, er at udvide de særlige regler for hjemmearbejde for privatansatte i Øresundsaftalen til også at omfatte offentligt ansatte. Jeg synes som udgangspunkt, at der er en rimelig balance i de gældende regler med på den ene side et hensyn til udbetalingslandets ønske om at kunne beskatte lønindkomst, der betales af offentlige midler, og på den anden side et hensyn til bopælslandets ønske om at kunne beskatte arbejde udført i dette land af personer, der bor der. Forslaget kan heller ikke anskues isoleret fra provenuudvekslingsordningen i Øresundsaftalen. Bliver offentligt ansatte også omfattet af provenuudvekslingsordningen, vil den årlige nettooverførsel fra Danmark til Sverige blive forøget med et trecifret millionbeløb, og det er naturligvis også medvirkende til at komplicere de kommende drøftelser med Sverige om forskellige elementer i Øresundsaftalen.
Bertel Haarder, værsgo.
Tak for et grundigt svar, som jeg glæder mig til at læse i alle detaljerne, og jeg glæder mig til at drøfte det med Grænsehindringsrådets sekretariat. Det hele blev aktualiseret under coronakrisen, som i øvrigt ikke er slut endnu, hvor utallige lønmodtagere jo blev bedt om at arbejde hjemme, og for nogle er det jo blevet vanedannende, så de stadig væk indimellem arbejder hjemme, og hvor de, blot fordi de arbejder hjemme, så bliver beskattet på en anden måde, end hvis de arbejder på virksomheden. Jeg synes, enhver kan sige sig selv, at det er et oldnordisk princip, som ikke holder i længden, fordi hjemmearbejde er blevet en del af arbejdslivet i Norden. Og så kan det ikke nytte noget, at man har vidt forskellige regler, som gør, at man straffes, hvis man arbejder hjemme, at man får et bureaukratisk helvede, hvis man arbejder hjemme, skal beskattes i to lande osv., og jeg vil gerne fremhæve ministerens kollega, socialministeren. For jeg rejste et fuldstændig tilsvarende spørgsmål over for hende, og hun afgjorde på 14 dage, at de, der arbejder hjemme, bliver, når det gælder det sociale, behandlet, fuldstændig ligesom om de arbejder ude. Kunne det ikke være udgangspunktet for en drøftelse med den svenske kollega at få en ændring af Øresundsaftalen?
Ministeren.
Det vil jeg simpelt hen ikke afvise. Altså, jeg synes, det lyder fornuftigt også at tage det med. Nu har jeg jo engang tilkendegivet, at det her bliver et tema på mit første møde med min svenske kollega, når den tid kommer, og det vil jeg meget gerne kigge ind i.
Hr. Bertel Haarder.
Jeg er glad for, at ministeren ikke afviser noget. Og jeg prøver ikke at score politiske point på det; jeg kun ude på at få løst et problem, som rigtig mange venter på at vi får løst. Tænk lige på, at vi havde 17.000 pendlere, som hver dag kom til Danmark, før coronakrisen. 90 pct. af dem var svenskere, der arbejdede i Danmark. Det er lige dem, vi har brug for. Nu skulle man tro, at de kom tilbage, men det har de ikke gjort, kun i mindre omfang. Derfor er det så alvorligt.
Ministeren.
Mit indtryk – og nu siger jeg indtryk, for jeg har ikke set dokumentation til at bakke det op – er, at mange af de svenskere, der arbejder i Danmark, jo har været i restaurationsbranchen, i vores butikker osv., og det vil sige, at det typisk vil være mennesker, som har et begrænset hjemmearbejde. Omvendt tror jeg da, at jeg er enig med spørgeren i, at de aftaler formentlig er lavet i en tid, hvor hjemmearbejde fyldte en mindre del af arbejdslivet. Derfor er jeg bestemt ikke afvisende over for at kigge på, om det ikke kunne være relevant, hvis den tid kommer, hvor man skal genforhandle Øresundsaftalen, at se på, hvordan forholdet er dér.
Bertel Haarder, sidste spørgsmål, værsgo.
Det er rigtigt, at mange af de job, som svenske lønmodtagere varetager på den danske side af Sundet, især i København og i Københavnsområdet, ofte er servicejob, hvor man kan begynde og slutte på ret kort tid. Men hvis der er noget, vi har mangel på i Danmark, så er det lige præcis folk, svenskere, som vil bemande netop sådanne job. Se på, hvordan restaurationsbranchen slås for at få fat i dem, der tidligere har testet os i testcentrene. De mangler medarbejdere. De medarbejdere er på den anden side af Sundet – dér er der 10 pct. arbejdsløshed. Lad os nu få gjort noget.
Ministeren, værsgo.
Enig. Det er helt oplagt, når vi står og mangler arbejdskraft i Danmark, at vi så gør en ekstra indsats for også at finde ud af, hvordan vi kan fjerne de hindringer, der gør, at svensken, der ønsker at arbejde i Danmark, også har nem og ubureaukratisk adgang til det.
Tak til ministeren. Tak til Bertel Haarder. Spørgetiden afsluttet.
Der ikke mere at foretage i dette møde. Folketingets næste møde afholdes i morgen, torsdag den 10. februar, kl. 10.00. Jeg henviser til den dagsorden, der fremgår af Folketingets hjemmeside.