Spoštovane kolegice in kolegi, poslanke in poslanci, gospod predsednik Vlade, ministri, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 19. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnjega nadaljevanja seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Bogdan Barovič, Vili Rezman, dr. Peter Verlič in mag. Branko Grims. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 24. A TOČKO DNEVNEGA REDA – OBRAVNAVA PREDLOGA SKLEPA O RAZGLASITVI ODLOČITVE, KI JE BILA SPREJETA NA ZAKONODAJNEM REFERENDUMU O ZAKONU O RATIFIKACIJI ARBITRAŽNEGA SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO REPUBLIKE HRVAŠKE, KI JE BIL 6. JUNIJA 2010. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložil Odbor za zunanjo politiko. Za dopolnilno obrazložitev predloga dajem besedo predsednici odbora gospe Janji Klasinc. [[oglašanje v dvorani]] Proceduralno? Gospod Tanko, proceduralno.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči! Glede na to, da še vedno poteka zasedanje Odbora za promet, predlagam, da najprej ugotovimo, ali so sejo prekinili oziroma zaključili, in potem nadaljujemo sejo Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Tanko, imate prav. Seje delovnih teles in Državnega zbora istočasno ne smejo potekati. Gospod Pavle me obvešča, da je prekinjena seja Odbora za promet, zato Državni zbor lahko nadaljuje z delom. Besedo dajem Janji Klasinc, predsednici Odbora za zunanjo politiko.
Hvala, gospod podpredsednik!Lep pozdrav vsem! Odbor za zunanjo politiko je na 45. nujni seji 7. julija letos na podlagi prvega odstavka 169. a člena Poslovnika Državnega zbora kot matično delovno telo določil besedilo Predloga sklepa o razglasitvi odločitve, ki je bila sprejeta na zakonodajnem referendumu o Zakonu o ratifikaciji arbitražnega sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Vlado Republike Hrvaške, ki je potekal 6. junija 2010. Zakon o referendumu in ljudski iniciativi v 53. b členu namreč določa, da Državni zbor v 8 dneh po pravnomočnosti poročila Državne volilne komisije razglasi odločitev, ki je bila sprejeta na referendumu, in jo objavi v Uradnem listu. 2. julija 2010 je bilo v Uradnem listu Republike Slovenije objavljeno poročilo Državne volilne komisije o izidu glasovanja in o izidu zakonodajnega referenduma o Zakonu o ratifikaciji arbitražnega sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Vlado Republike Hrvaške. Vrhovno sodišče Republike Slovenije je 7. julija letos potrdilo, da v zakonitem roku zoper omenjeno poročilo ni bila vložena nobena pritožba, zato je poročilo postalo pravnomočno. Državni zbor odločitev, ki je bila sprejeta na referendumu, razglasi s sklepom, ki ga v skladu s Poslovnikom Državnega zbora pripravi matično delovno telo ter ga predlaga Državnemu zboru v sprejetje. Glede na navedeno, je odbor pripravil besedilo predloga sklepa o razglasitvi odločitve, ki je bila sprejeta na referendumu 6. junija 2010, in predlagal, da se s predlogom sklepa razširi dnevni red 19. seje Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. Za uvodno predstavitev stališča dajem besedo predsedniku Vlade gospodu Borutu Pahorju.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Preden se bom zelo zgoščeno dotaknil dveh tem, pomen zbiranja dokaznega gradiva v nadaljevanju oziroma po začetku arbitražnega postopka in glede drugih priprav na začetek tega postopka in zagovor Sloveniji, mi dovolite dve uvodni besedi. Najprej še enkrat s tega mesta zahvala suvereno, slovenskemu ljudstvu, ki je dokončno po 18-ih letih uspešnih in neuspešnih, na koncu uspešnega poskusa odločilo, da je to primeren način za rešitev meje med sosednjima državama in da se s tem odpira novo poglavje v odnosih med dvema sosednjima državama, tudi ko gre za vsa ostala vprašanja. Rad bi vam povedal, da smo v tem času prejeli številne čestitke z vseh koncev sveta. Rad bi ob tej priložnosti povedal, da gredo te čestitke zlasti in predvsem našim ljudem, tistim, ki so se udeležili referenduma, in seveda zlasti tistim, ki so glasovali za. Čestitke gredo njihovemu pogumu in razumu, da so po 18-ih letih zelo zakompliciranega vprašanja, ki je postajalo ne samo politično, ampak v enem hipu je začelo preraščati v varnostno vprašanje, sprejeli neko rešitev, ki se je izkazala za obe strani primerna rešitev. Prav tako je to rešitev, ki brani slovenske nacionalne interese. Kako dobro, bo odvisno tudi od nadaljevanja arbitražnega postopka. Zato bi se sedaj želel v nadaljevanju posvetiti tema dvema vprašanjema. Za uspeh pred arbitražnim sodiščem bo ključno, da priprave, na prime, potekajo na najvišji strokovni ravni in da vodenje priprav na zagovor pred arbitražnim sodiščem poteka centralizirano. Se pravi, slovenska vlada se pripravlja na zagovor pred arbitražnim sodiščem, tako da ima piramido forumov, organov, posvetovalnih teles, zadolženih uradnikov in funkcionarjev in da je ta piramida centralizirana. Drugič. Za pomemben uspeh bo štelo dejstvo, ali in koliko zmoremo zbrati dokazno gradivo, ki je nam v korist. Tukaj bi se rad obrnil, to bom storil tudi na druge načine in po drugih poteh, k vsem relevantnim partnerjem, fizičnim in pravnim osebam, da na naslov, ki jim bo izrečen, podajo vse tiste materiale, gradiva, dokumente ali karkoli drugega bi lahko Sloveniji koristilo v postopku pred arbitražnim sodiščem. Mi bomo dali v tem smislu javni poziv in izkoriščam to priložnost, da poslanke in poslance prav tako še posebej povabim k sodelovanju. Kot rečeno, je začetek priprave na arbitražni postopek povezan z zbiranjem dokaznega gradiva, vendar je to samo ena izmed osmih funkcij, ki so centralizirane v okviru Vlade pri pripravah na arbitražni postopek. Naj povem, da bo na vrhu te piramide poleg mene kot najbolj odgovorne osebe še agent oziroma advokat, odvetnik Slovenije, ki bo zastopal Slovenijo pred arbitražnim sodiščem. Ne govorim o članu arbitražnega sodišča, o tem se bo Državni zbor še posvetoval na predlog predsednika republike, govorim o agentu oziroma o odvetniku. Ne bi želel skrivati nečesa, kar je postala javna skrivnost, to bo eden izmed najbolj priznanih mednarodnih pravnikov, ki je že dal načelno soglasje, da bo Sloveniji v naslednjih letih pomagal pred arbitražnim sodiščem. Njemu bodo potem podrejene vloge tako tistih, ki bodo delovali v strateškem svetu – sem bodo povabljene pomembne osebnosti slovenskega političnega, družbenega, gospodarskega življenja, da bodo tu visoki domači in tuji strokovnjaki mednarodnega prava, ki bodo dajali nasvete, Sem bodo povabljeni [[...]] [[opozorilni znak za konec]] Bo zmanjkalo časa, še to naj končam. Sem bodo povabljeni ljudje, ki bodo tehnično v okviru MZZ pomagali agentu oziroma vsem, ki delajo z njim, pri zbiranju in obravnavi ter predložitvi dokaznega gradiva. Skratka, na koncu, če mi dovolite, spoštovani gospod podpredsednik, bil je čas, ko smo imeli različna stališča, ljudje so odločili, sedaj smo pred tem, da delujemo skupaj in da se dobro pripravimo na začetek in na arbitražno odločanje. Slovenija ima po našem mnenju, kar je že zbranega in kar še zbira, dobro dokazano gradivo, treba ga je samo primerno pripraviti in predložiti in lahko računamo na uspešen zaključek dela. Hvala.
Hvala lepa, gospod predsednik. Sledi predstavitev stališča poslanskih skupin. V imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke ima besedo gospod Zmago Jelinčič Plemeniti.
Lep dober dan vsem skupaj! Je sicer sončen dan, ni pa lep, kajti razpravljamo o zadevi, pri kateri je Slovenija dobila hudo klofuto. Slovenski narod je na začetku razpada, v kar ga je pripeljal tudi ta referendum, kjer so se pravzaprav ljudje odločali, sami niso vedeli, o čem, v glavnem o tem, ali so za Boruta Pahorja ali so za Janeza Janšo. Tu gre pravzaprav čestitati ekipi Boruta Pahorja, da je to zadevo zelo perfidno in pametno zapeljala v to politično smer, namesto da bi odločali o domovini. 42,66 % je bila volilna udeležba. Od tega je 51,54 % ljudi glasovalo za opcijo vladajoče koalicije, kar pomeni, da je samo 21,98 % slovenskih volivcev odločalo o tem, kaj bo z našo domovino. Pa pojdimo malo na ta tako imenovani arbitražni sporazum, kakor ga slovenska vlada za razliko od hrvaške vlade napačno imenuje. Gre za sporazum o arbitraži. Hrvatje točno vedo, kaj to pomeni, naši veleumni pravniki, mednarodni pravniki, ki ne sežejo hrvaškim mednarodnim pravnikom do kolen, kaj šele kakšnim drugim, pa še zmeraj govorijo o arbitražnem sporazumu. Arbitraža je vsiljena odločitev, vendar tega naši ne vedo. Pri arbitraži ne govorimo o nikakršnem sporazumu, kajti arbitraža sama negira sporazumno določanje in odločanje. Tu se potem zapletemo tudi v zanimiv konflikt nepoznavanja angleškega jezika s strani naših veleumnih zaposlenih na Ministrstvu za zunanje zadeve in tistih, ki jih suportirajo. Govori se o "arbitration agreement", to je sporazum o arbitraži, tako kot so pravilno prevedli zadevo Hrvatje. Arbitražni sporazum bi bil lahko "arbitrary agreement" ali pa "arbitral agreement". Vendar to je že preveč. Za osnovnošolsko angleščino, kot jo govorijo na Ministrstvu za zunanje zadeve in kot jo govorijo naši veleumni mednarodni pravniki, je to že bistveno preveč. In s takimi pravniki bomo mi sedli za mizo in se pogovarjali z mojstri mednarodnega prava, ki so na Hrvaškem. V času nekdanje Jugoslavije je bila poznana tako imenovana, v originalu rečeno, "škola hrvatskog državnog prava". Naši pravniki že takrat niso razumeli, kaj to sploh je, kajti pri tem pravu gre za pravo držav, ne pa za mednarodno pravo, kjer se kregata kmet s Hrvaške in pa kmet iz Slovenije o tem, kdo bo trto obdelal in kdo je ne bo. Še en primer, kako so umni naši pravniki, je tudi to, kako govorijo o Avstrijski državni pogodbi, ko pa vendar ves svet ve, da gre za Državno pogodbo o Avstriji. Avstrija ni imela nič pri tej pogodbi, kajti Avstrija se je rodila iz te pogodbe. So pa imeli v tej pogodbi slovenski partizani, ki so na osnovi zahteve iz Moskve iz leta 1943 bili tisti, ki so se edini borili proti nacifašizmu na Avstrijskem. In zaradi tega je Avstrija dobila svojo državnost. Ampak naši pravniki seveda še vedno govorijo o Avstrijski državni pogodbi, ki posredno implicira na to, da je Avstrija določala v pogodbi nekaj. Zato pa ni čudno, da naši ljudje na oni strani nimajo nobenih pravic kajti lastni ljudje v Ljubljani jim kratijo te pravice. Lastna pravna tako imenovana znanost, kot se radi kitijo s tem nazivom - pravna znanost! To je kvečjemu veda, ne pa znanost, znanost je nekaj drugega. Pa navkljub temu, da pravo ni znanost, navkljub temu potrebuje dokaze. Ampak teh dokazov naši gospodje ne znajo zbrati, ne znajo ovrednotiti in ne znajo predstaviti. Zato se zelo bojim, kaj bo v nadaljnjih zadevah. Bojim se, da bomo silno kratko potegnili. Ko je premier rekel, da smo dobili čestitke z vsega sveta - seveda, ena balkanska godlja je nekako odrinjena na stran. Vedeti je pa treba, da na zahodu, v Evropski uniji, nihče ne ve, za kaj sploh gre. Lahko povem iz zadnjih izkušenj, teden dni v Parizu in teden dni v Strasbourgu - vsi mislijo, da je zdaj s tem rešena meja med Hrvaško in Slovenijo. In to je izjavil tudi gospod Fassino, ki je delal poročilo, skupaj sva v tem odboru. In je rekel, "moj dobri prijatelj, gospod Paor," ker ne zna reči Pahor, "je rekel, da je ves vesel, kako smo uredili mejno vprašanje." In ko sem jaz protestiral in sem rekel, da ne gre za nobeno ureditev mejnega vprašanja, ampak da gre v bistvu za nekaj drugega, je rekel, "ma, saj ni važno." Seveda, ravno tisti gospod Fassino, ki je dve leti nazaj z gospodom Sanaderjem podpisoval tajni sporazum o vrnitvi 472 hiš v Istri Italijanom, zato da jih bodo podprli pri tej zadevi v zvezi s Hrvaško, kajti Italijani in Hrvatje imajo skupni cilj: treba je uničiti luko Koper, da bosta prosperirali luka Trst in luka Reka. Seveda gre tu za silno pomoč slovenskih pravnikov, strokovnjakov, ne vem koga še vse. Kot smo videli, so se celo neki biologi vpletali v to, kako prav ima slovenska vlada, ko je treba poklekniti pred Hrvati, sleči hlače in Evropski skupnosti in ostali skupnosti nastaviti spodnjo polovico hrbta. Tukaj seveda so bile tudi laži, ki sta jih z velikim veseljem trosila naokoli ameriški odpravnik poslov v Ljubljani in pa švedska veleposlanica. Dopuščam možnost, da sta bila oba uradnika prenizkega ranga, da bi sploh vedela, za kaj gre. Bolj verjetna pa je možnost, da se je zdelo vsem skupaj tako na Švedskem kot v Združenih državah nevredno, tako da se jim ni zdelo niti svojih nižjih uradnikov obveščati o tem, kaj se dogaja "tam doli", nekje na Balkanu. Potem smo dobili to, kar smo dobili. Dobili smo glasovanje o tem, ali ste za Janšo ali ste za Pahorja. Namesto da bi vedeli, da odločamo o domovini. Seveda so pri tem bistveno vlogo igrali mediji, kajti po statističnem pregledu je bilo približno med 80 in 87 % medijev za rešitev gospoda Pahorja, tisto ostalo pa proti. Jaz lahko na svojem primeru povem, kolikokrat je bilo moje izvajanje izrezano iz kakšnih intervjujev in podobnega, tudi na televizijah. Ampak to pač tako je. Mediji pri nas niso več svobodni in delajo tako, kot zahteva vladajoča koalicija. Tega se počasi zaveda tudi Evropska unija, da ne boste mislili, da ne. Tisti mehurčasti milni pokrov nad Slovenijo, kjer so se bleščale mavrične barve, je že počil in se že vidi, kaj je pod njim. Če gremo še naprej, na nepoznavanje mednarodnega, to se pravi meddržavnega prava, se kaže že v tem, da tudi gospod premier ne ve, da je pred tistimi memorandumi treba določiti predmet spora. Če nimamo določenega predmeta spora, so vsi listki, vsi papirčki, ki jih damo v memorandum, brez teže in brez vrednosti. Kajti tisti papirčki potem gredo v korist nasprotni strani. Zakaj? Ker mi nismo določili, o čem se sploh hočemo pravdati in kje hočemo dokazati svojo pravico. Jasno pa je, da je to težko, ker gospoda, veliki pravniki in veliko ministrstvo za zunanje zadeve ne pozna zgodovine. Jasno, na Fakulteti za družbene vede se zgodovine niso učili, ni bila potrebna. Učili so se skrajšano verzijo tistih Marxovih spisov. Zelo skrajšano verzijo. Verjetno celo tisto v obliki stripa. Kajti tudi tistega ne razumejo. Zgodovina je jasna in zgodovinska dejstva so jasna. Zato bi moral tudi tukaj gospod premier vedeti, ko govori o pokrajinah, je treba govoriti o petih pokrajinah, o zgodovinskih pokrajinah, ki so bile nekoč del avstrijskega dela avstro-ogrske monarhije in od katerih je vsaka dežela bila kronska dežela, kar pomeni, da je imela znotraj avstro-ogrske monarhije status federalne države. Tega se naši gospodje ne zavedajo. Seveda ne. Tudi v Kumrovcu jih niso tega naučili. Govorim o Kumrovcu, kajti večina naših mladincev je bila takrat na tistih raznih tečajih hitrega šolanja, tudi zgodovinskega šolanja. Te dežele so bile tiste, ki so tvorile skupno Jugoslavijo. Zavedati se je treba, da Hrvaška ni imela statusa države, ampak je bila zgolj integralni del Madžarske znotraj avstro-ogrske monarhije. Ko smo šli v skupno državo je celo kralj Aleksander popravljal Hrvate in je rekel: "Združili so se v skupno državo slovenske dežele, kraljevina Srbija in kraljevina Črna gora." Hrvaška je kot del Madžarske zaradi vojnega plena bila dodana tej državi. Zato je tudi logično, da madžarski parlament noče ratificirati meje z današnjo Hrvaško. In zato je tudi logično, da novi poslanci tako v Svetu Evrope kot v Zahodnoevropski uniji vlagajo amandmaje, po katerih zahtevajo vrnitev v to stanje in zahtevajo razveljavitev trianonskega sporazuma. Ne več potihoma, tako kot je bilo pred časom, ampak z uradnimi vloženimi pisnimi zahtevami. Logično. In če se že Italijani povezujejo s Hrvati, da bi udarili proti Slovencem, zakaj se torej ne bi Slovenci povezali z Madžari, pa da imamo vsaj enega zaveznika pri tej zadevi. Ne. Ker so naši gospodje na Ministrstvu za zunanje zadeve tako pametni, da nič ne razumejo. To je že tisto stanje Petrovega načela, ko greš na vrh na vrh in padeš čez, ampak padeš bistveno bolj globoko, kot je bila tvoja štartna pozicija. Na žalost je to tako v naši ljubi domovini. Bedaki vodijo vse skupaj, bedaki bodo vodili še naprej in bedaki bodo zapeljali vse skupaj v propad. Vse tako kaže. In to je zahtevalo 21,98 odstotka slovenskih ljudi. Namesto da bi zahtevali odločitev, ki je vsaj dvotretjinska, ne, ljudem je vladajoča politika obesila to na hrbet in niti 22 % ljudi se je odločilo, kaj bodo naredili. Jaz pričakujem, da bodo Hrvatje sedaj še z večjim veseljem tepli Slovence na turističnih popotovanjih po "lepi njihovi". To se je dogajalo in to se bo dogajalo. Kaj bo pa naša vlada naredila? Verjetno bo gospod Pahor predlagal ali pa bo kakšna stranka teh propulzivnih mladcev iz tistih časov predlagala, da naj bi pravzaprav uvedli še drugi uradni jezik v Slovenijo, to je hrvaščina. In bodo rekli, da je gospod Pahor v Dubrovniku tako lepo čebljal z gospod Kosorjevo v hrvaškem jeziku. Zanimivo pa je, da jaz nisem slišal, da bi Kosorjeva tudi eno slovensko besedo spregovorila v Sloveniji. Mislim, da tudi ko se je zahvalila našemu premierju za čaj, je to namerno naredila s hrvaškim naglasom pri tistem "hvala". Žalostno je to, da moramo o teh zadevah razpravljati tukaj. Žalostno je to, da se kolegice iz stranke, ki jo drugače izredno cenim, da se tako smejijo pri stvari. Jaz bi pričakoval kakšne solze, kajti govorimo o domovini, ki je ne bomo imeli. Ampak seveda bratstvo in edinstvo še vedno tli in se pretaka po žilah nekaterih in še vedno so pripravljeni pozabiti, da imamo svojo državo. Morda jim je tudi žal, da nimamo več skupne države, čeprav moram povedati, da v tistem času je bila skrb za Slovence bistveno večja, kot je skrb naše vlade danes za naše Slovence. To je tragično, da je treba to reči, ampak to je res. Mislim, da tudi marsikateri veteran, ki je obrnil takrat svoje orožje proti okupatorjem, bi ga danes obrnil na drugo stran. Jaz sem že takšen. Ne bi več streljal na ono stran, ampak bi najprej domače izdajalce pospravil, kajti to je tragično, da lastni ljudje izdajajo našo domovino tako zelo in da jim je za lastno domovino tako malo mar. Lahko bi se česa naučili na Hrvaškem. Lahko bi se naučili njihovega patriotizma. Mi ga razen izjem nimamo. Samo da bo mir, samo da bo lepo, pa samo da ne bo slabše, kot je bilo. To so osnovne fraze, ki jih na žalost poslušamo. Bomo uredili, bomo naredili, vse bomo naredili, samo da boste srečni. In so srečni v Evropi. Zakaj? Zato, ker jim je vseeno za Slovenijo. 90 % ljudi v Evropi ne ve, kje je Slovenija, kaj šele iz kakšnih drugih držav, za njih smo isto kot Bantustan. Namesto da bi naša država naredila, da ne bi bili več to, nas utrjuje v tej poziciji, kajti s hlapčevanjem se ne pride daleč, z neumnostjo še manj. Kadar je pa neumnost povezana s hlapčevanjem, tako kot v primeru naše vladajoče koalicije, nam pa na žalost, kot kaže, grozi prepad in propad.
Besedo ima v imenu poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije gospod Anton Anderlič.
Spoštovani! Točka dnevnega reda je skopa, formalna in se glasi: predlog sklepa o razglasitvi rezultatov referenduma, ki je bil 6. junija. To počnemo danes samo zaradi tega, ker je treba zaokrožiti postopek v skladu z Zakonom o referendumu in ljudski iniciativi in v skladu s Poslovnikom. Sicer je bila razprava o tem, kako naj bi bilo, kakšen naj bi bil sporazum, dolga, polemična, v mnogih deli mogoče pregroba, pa vendarle zaključena. In državljani in državljanke so šli na referendum in se odločili tako, kot so se odločili. Dejstvo je, da so mnogi menili, da referendum ni bil potreben, da bi morala politika vključno z Državnim zborom prevzeti odgovornost in odločiti o sporazumu, tako kot sicer delamo o vseh mednarodnih sporazumih, o ratifikacijah dogovorov in podobno. Zgodilo se je tako, kot se je. Veseli nas, kljub temu da so bile nekatere napovedi o pritožbah in nepriznavanju rezultatov, da Vrhovno sodišče ni prejelo niti enega ugovora, niti ene pritožbe, in je tudi s tega vidika stvar povsem čista, kakor izhaja tudi iz poročila Republiške volilne komisije, kjer so ugotovljeni rezultati. In rezultat je ta, da mora država Slovenija skupaj z Republiko Hrvaško pripraviti vse potrebno za to, da bomo uresničili tisto, za kar smo se odločili. Nas veseli, da smo izbrali to pot, da smo dobili širši konsenz, da kasneje mogoče ne bi bilo očitkov, češ, da je vladajoča politika vsilila nek način reševanja mejnega vprašanja z Republiko Hrvaško in da smo zato iztržili manj, kot nam pripada, manj, kot si želimo, manj, kot je pošteno, manj, kot je za dve sosedi najmanj pravično. Zato je poleg tega, da smo izbrali način, torej arbitražno sodišče, kot je to določeno s sporazumom, smo določili tudi jasna izhodišča, kaj je tisto, kar se pričakuje oziroma zahteva od arbitražnega sodišča, ko gre za vsebino reševanja tega vprašanja. Določili smo, da se mora določili meja na kopnem in morju, določili smo, da se mora določiti stik z odprtim morjem, da se mora omogočiti način dostopa do odprtega morja, ki ga je Slovenija vedno imela, ga ima in ga bo tudi v bodoče po razglasitvi sodbe sodišča. Danes ni treba. ni prav, da razpravljamo o tem, kaj vse je treba storiti, kaj bodo storili drugi in kaj je tisto, kar še lahko prispevamo kot politiki, kot Državni zbor, poslanci v tem procesu. Mi smo svoje do tega dela opravili, vključno z današnjo razglasitvijo rezultatov. Sedaj so na vrsti drugi. Pričakujemo, da bomo v relativno doglednem času prišli do rezultatov in da bo to vprašanje spravljeno z dnevnega reda vsaj na način, ki ga lahko z optimizmom pričakujemo, torej da bodo ta vprašanja, ki so bila naložena arbitražnemu tribunalu, rešena v zadovoljstvo tako Slovenije kot Hrvaške in mednarodne skupnosti, ki se je v tem primeru zelo angažirala. Sporočila, ki so bila pred in po referendumu, so optimistična in vsi gledajo na demokratičen civiliziran način reševanja odprtih vprašanj kot pozitivno, kar je tudi priznanje slovenski demokraciji, slovenski zrelosti, ko gre za to, da se nekaterih vprašanj hrabro loteva in jih tudi na ustrezen način rešuje. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije bomo predlog sklepa vsekakor podprli, kajti druge izbire in druge možnosti tudi ni, saj so rezultati znani in nihče, razen v politični retoriki, jim ni nasprotoval ali pa jih zrelativiziral ali zmanjševal pomena tega odločanja na referendumu. Podprli bomo predlog sklepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila gospa Janja Klasinc.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana generalna sekretarka Vlade, spoštovana državnega sekretarka na Ministrstvu za zunanje zadeve, spoštovani kolegice in kolegi! Ta točka dnevnega reda, s katero razglašamo odločitev večine slovenskih državljank in državljanov, ki so se udeležili zakonodajnega referenduma o ratifikaciji Zakona o arbitražnem sporazumu med Slovenijo in sosednjo Hrvaško, lahko zgleda bolj kot formalnost. S tem namreč samo uradno zaključujemo prvo fazo urejanja mejnih vprašanj z Republiko Hrvaško, ki sta jo premierja Pahor in Kosorjeva začela lani na Trakoščanih in ki je rezultirala najprej s podpisom arbitražnega sporazuma obeh predsednikov vlad v Stockholmu novembra lani, potem pa še z ratifikacijo tega sporazuma v parlamentih obeh držav. Slovenija je svojo podporo temu sporazumu dodatno potrdila še na referendumu in njegov pozitivni izid dobiva epilog z današnjo razglasitvijo v Državnem zboru. Je pa današnja formalna obravnava tega akta razglasitve tudi priložnost za kratko oceno pomena, ki ga sprejetje Zakona o arbitražnem sporazumu prinaša za obe državi. Bili bi slepi, če ne bi opazili, kako so se odnosi med našo in sosednjo državo razbremenili napetosti in sovražnih tonov z obeh strani meje, ki so veli skoraj dve desetletji. Danes prevladuje duh mirnega dogovarjanja o reševanju preteklih nerešenih vprašanj in pa razmišljanja o skupnih projektih v prihodnosti. O tem denimo priča umik tistih slovenskih pridržkov k hrvaškim pogajalskim izhodiščem, ki smo jih imeli samo zaradi nerešene meddržavne meje, in konec koncev tudi zadnje konstruktivno srečanje obeh predsednikov vlad na hrvaškem vrhu v Dubrovniku ter njun dogovor o nadaljevanju pogovorov v Bohinju. To ne pomeni, da so problemi izginili, nikakor. Še vedno jih imamo kar zajeten kup. To tudi ne pomeni, da venomer soglašamo s hrvaško stranjo. Pomeni pa, da se dokončno pogovarjamo tako, kot se morajo pogovarjati sosedi, tako kot se pogovarja in dogovarja ves civiliziran svet. Zato je Slovenija močno pridobila na ugledu v mednarodni skupnosti in pokazala zgled drugim državam na zahodnem Balkanu, kako se lahko po mirni poti rešujejo še tako težka in še tako sporna vprašanja. V prihodnjih letih lahko pričakujemo, da se bodo s podobnimi mejnimi vprašanji in spori ukvarjale tudi druge države, ki so nastale po razpadu nekdanje Jugoslavije na zahodnem Balkanu. Prav njim bi lahko model arbitražnega sodišča bil dober zgled za mirno reševanje sporov na pregretem Balkanu. Slovenske volivke in volivci so se vsega naštetega tudi zavedali. Po tistem, ko je Ustavno sodišče ugotovilo, da sporazum ni v nasprotju z ustavo, po naši potrditvi arbitražnega sporazuma na seji Državnega zbora 19. aprila letos, so se za sporazum na referendumu odločili tudi ljudje. Državna volilna komisija je ugotovila, da je večina volivcev, ki so na referendumu veljavno glasovali, glasovala za uveljavitev Zakona o ratifikaciji arbitražnega sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Vlado Republike Hrvaške. Ker referendum predstavlja enega izmed temeljev neposredne demokracije in je izraz volje ljudstva, ga moramo nedvomno spoštovati. Iz vseh navedenih razlogov bo Poslanska skupina Socialnih demokratov podprla predlagani sklep o razglasitvi odločitve, ki je bila sprejeta že 6. junija letos. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki Vlade! Danes Državni zbor razglaša, da so se volivci na zakonodajnem referendumu z minimalno večino, 51,54 % proti 48,46 %, odločili za uveljavitev Zakona o ratifikaciji arbitražnega sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Vlado Republike Hrvaške, ki ga je Državni zbor sprejel 19. aprila 2010. Razglašamo rezultat referenduma, ki je usodno razdelil Slovenijo pri zadevi, ki bo dolgoročno odločala o usodi Slovenije, o odločitvi, ki bi jo morala vladajoča politika pripraviti tako, da bi združevala in ne delila, saj bodo na podlagi odločitve arbitražnega sodišča po mnenju Ustavnega sodišča nastopile posledice, ki bodo v nasprotju z ustavo. Arbitražno sodišče bo namreč določilo potek meje med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško na kopnem in morju in tako imenovani stik Slovenije z odprtim morjem, ki ne bo določen po načelu pravičnosti. Odločilo bo o stiku z angleškim pojmom "junction", katerega razlaga in pomen tudi danes deli strokovno in politično javnost. Ozemlje Slovenije je bilo določeno s Temeljno ustavno listino, kot to ugotavlja Ustavno sodišče v razsodbi o ustavnosti arbitražnega sporazuma. Arbitražni sporazum predvideva prvenstveno uporabo mednarodnega prava pri določitvi meje na morju, kar bo pomenilo sredinsko črto. Določba o določitvi stika Slovenije z odprtim morjem pa bo prinesla malenkostno korekcijo in določitev variante služnostne poti. Tega se je Ustavno sodišče zavedalo, zato predvideva, da bo odločitev arbitražnega sodišča v nasprotju s Temeljno ustavno listino in bo zato potrebna sprememba slovenske ustave. Slovensko ozemlje bo torej amputirano. Verjetno se bodo bistveno poslabšale možnosti Slovenije do izkoriščanja statusa pomorske države, prav tako pa se bodo zmanjšale konkurenčne sposobnosti Luke Koper v odnosu do dveh sosednjih konkurenčnih luk, Reke in Trsta. Ta interes sosednjih držav bo pomembno vplival na pritiske na arbitražne sodnike. Temu tveganju bi se bilo moč izogniti, vendar pa je slovenska vlada v odločilnih trenutkih podlegla nekaterim pritiskom in po drugi strani zaupala nestvarnim obljubam. Spomniti se moramo, da sta bila pred arbitražnim sporazumov na mizi dva predloga rešitev, Rehn 1 in Rehn 2. Ker je bil Rehn 1 slab za Slovenijo, je takratna vlada s pripombami dosegla, da je prišel na mizo predlog Rehn 2, ki ga je Hrvaška arogantno zavrnila in prekinila trostranska pogajanja med Slovenijo, Evropsko unijo in Hrvaško. Sledila je blokada odpiranja pogajalskih poglavij, ker je Hrvaška predložila dokumentacijo, ki je prejudicirala potek meje na morju. Zahteva po umiku prejudicev je bila sicer upravičena, vendar pa bi jo bilo treba izposlovati brez popolne blokade, ki je v mednarodni skupnosti slabo odmevala. Zaradi izredno slabe finančne situacije in reševanja te krize v državi in pritiska dela mednarodne javnosti, ki je podpirala hrvaške zahteve, se je Pahorjeva vlada brez posveta z opozicijo in dovolj tehtnega razmisleka odločila, da pristane na arbitražo. Po tej odločitvi je hrvaška stran dosegla enostransko izboljšavo osnutka arbitražnega sporazuma, saj je prišlo do spremembe časovne dimenzije, tako da se bo delo arbitražnega sodišča začelo po podpisu pogodbe o pristopu Hrvaške k Evropski uniji. To je celo bistveno slabše od določil v predlogu Rehn 2, ki je predvideval odločitev o meji pred vstopom Hrvaške v Evropsko unijo, kar bi bil realni pritisk na Hrvaško. Prav tako arbitražni sporazum ne vsebuje pogoja določitve meje po načelu pravičnosti ex aequo et bono, kar daje arbitražnemu sodišču diskrecijsko pravico, da določi mejo, ki ne bo vsebovala teritorialnega stika slovenskih ozemeljskih voda z mednarodnimi vodami. Upanje, da bo Slovenija uresničila vitalni nacionalni interes po teritorialnem stiku z mednarodnimi vodami, je na trhlih nogah, saj je Hrvaška že v tednu po referendumu začela kazati svoj pravi obraz v zvezi s položajem varčevalcev zagrebške podružnice Ljubljanske banke oziroma z uresničevanjem sukcesijskega sporazuma. Ker se je Slovenija v 9. členu Arbitražnega sporazuma zavezala, da ne bo storila nobenih korakov, ki bi ovirali hrvaška pogajanja in približevanja Evropski uniji, je to takoj izkoristil guverner narodne banke Hrvaške, gospod Rohatinski, in arogantno zavrnil možnost vstopa slovenskih bank na hrvaški trg pred povračilom dolga, ki ga sukcesijski sporazum, ki ga je Hrvaška ratificirala, uvršča v sukcesijo. Čeprav vlada velika simpatija med predsednikom slovenske vlade in hrvaške vlade, gospodom Pahorjem in gospo Kosorjevo, pa izgleda, da hrvaški snubci ne pripravljajo dote za svojo predsednico, bolj izgleda, da predsednik Pahor snubi slovensko doto in družinsko srebrnino. Čeprav je vprašanje teh varčevalcev rešeno s sukcesijo, ki jo je hrvaška ratificirala 2004. leta, se predsednika vlad še vedno pogajata in gospa Kosorjeva tu ni več kooperativna. Tudi SOPS Hrvaška izvaja samo v delu, ki ji ustreza. Torej nam je lahko jasno, na kakšen način bo Hrvaška obkoljevala arbitražne sodnike in njihov suport. Jadranja, počitnice na otokih in še kaj bo usodno vplivalo na vitalne interese Slovenije, predsednik Vlade pa kljub temu danes prostodušno govori o čestitkah, ki jih prejema, ker se zaveda, da bo takrat, ko bo prišel račun za usodno naivnost, glava bolela druge, predvsem pa zavedne Slovence. Danes razglašamo sporazum o arbitraži, ki je bil, žal, ratificiran z navadno večino, čeprav bo po črki sporazuma določeno o spremembi teritorija slovenske države. V Slovenski demokratski stranki se zavedamo usodnosti tega koraka in se tudi sprašujemo, kakšna bo usoda te države ob takšnih lahkomiselnih pristajanjih na izsiljevanja drugih sosedov in kaj to pomeni za slovensko bodočnost. Predlogu sklepa se sicer ne moremo izogniti, v poslanski skupini ga bomo pač vzeli na znanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil gospod Franco Juri.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Spoštovana državna sekretarka, kolegi in kolegice! Teden dni nazaj sem bil skupaj z nekaterimi drugimi poslanci v Buzetu na srečanju med dvema predsednikoma, med gospodom Türkom in gospodom Josipovićem. Dvorana v Buzetu je bila polna, polna ljudi, polna gospodarstvenikov z obeh strani meje. Vzdušje je bilo seveda prijetno. Večina tamkajšnjih ljudi, ne samo v Buzetu ampak tudi na naši strani meje, se je po tem referendumu oddahnila. Oddahnilo se je tudi obmejno gospodarstvo. V Buzetu je bilo videti skupaj direktorje malih, srednjih, velikih podjetij, predstavnike gospodarskih zbornic, veliko obmejnih županov, seveda tistega župana, ki je zadnji trenutek skočil na nasprotnikov vlak, tistega ni bilo, ampak nihče ga ni pogrešal. Ampak dejstvo je, da je vzdušje bilo pozitivno in brez takega izida referenduma, bi bilo danes bistveno drugače. Izid naknadnega zakonodajnega referenduma 6. junija je bil dejansko razmeroma tesen, a vendar hkrati nedvoumen in zelo jasen. Večina državljank in državljanov Slovenije, ki se je referenduma udeležila, se je suvereno in demokratično odločila podpreti med vladama podpisan in v Državnem zboru ratificiran sporazum o arbitraži med Slovenijo in Hrvaško. Večina naših državljank in državljanov meni, da je predvidena arbitraža prava pot za rešitev 19 let trajajočega mejnega spora in je zato zavrgla kot neutemeljene vse skrbi in katastrofistične napovedi nasprotnikov sporazuma. Prav tako je večina državljank in državljanov rekla "ne" nestrpnim pozivom in poskusom napenjanja odnosov s sosednjo državo, ki so šli tako daleč, da so nekateri govorili o vojnih razmerah, o okupacijah, o kapitulacijah, o amputacijah ozemlja in tako dalje. V Poslanski skupini Zares smo vselej odločno podpirali dobre sosedske odnose, strpen dialog, pogajanja, iskanje vzajemno koristnih rešitev in v danih okoliščinah tudi arbitraže. Menimo, da pri rezultatih referenduma ni pomembna le večinska podpora volivcev. Pravo oziroma najbolj zgovorno sporočilo tega referenduma oziroma njegovega izida izhaja iz geografske razporeditve glasov. Najvišja podpora sporazumu je bila prav ob meji, še posebej v tisti obmejni regiji, ki predstavlja srž samega spora. Podpora je bila izrazita na Primorskem, v Ljubljani, v Mariboru, pa tudi v nekaterih drugih delih, ki mejijo s Hrvaško. V slovenski Istri pa je bila podpora sporazumu tako rekoč plebiscitarna, 70 %. Še najbolj na sami istrski meji in celo med tistimi volivci, ki so se referenduma udeležili iz zaselkov na levem bregu Dragonje. Od petindvajsetih udeleženih krajanov iz tistih zaselkov jih je samo 8 glasovalo proti. In si lahko predstavljate, kdo je glasoval proti: ena družina in nekaj njihovih prijateljev. Sporočilo je pomembno in ga mora politika dobro razumeti. Če ga ne bo razumela, ne razume Slovenije in ne razume potrebe po normalnih odnosih s sosednjimi državami. Ljudje si želijo rešitev mejnega spora in verjamejo, da je potrjeni sporazum tudi pravičen. Poslanska skupina Zares nima nobenega dvoma. Izid referenduma pozdravlja in pozdravlja vse nadaljnje pobude za izboljšanje razmer in odnosov s sosedi. Seveda pozdravljamo in podpiramo tudi ugotovitveni sklep. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Jakob Presečnik.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! Danes je točka predlog sklepa o razglasitvi odločitve, ki je bila sprejeta na zakonodajnem referendumu o zakonu o ratifikaciji arbitražnega sporazuma med Slovenijo in Hrvaško, 6. junija, torej pred dobrim mesecem. To je sicer po naši oceni nek formalni sklep, ki ga mora Državni zbor sprejeti, glede na izide referenduma. Pri tem je pa zanimivo to, da imamo na razpolago praktično ogromno časa za to razpravo, pa ne vemo točno, zakaj. Mislim, da bi lahko dali celo 30 minut konkretno za našo poslansko skupino. Ko pa smo pred časom razpravljali o predlogu zakona o ratifikaciji arbitražnega sporazuma, to je bilo 19. aprila, pa smo imeli na razpolago pet minut po poslanski skupini in pa minuto za poslanca. Tega jaz ne razumem in torej ni nobene logične razlage za tak način dela Državnega zbora. Kot rečeno, gre za formalni sklep, formalno odločitev, formalno ugotovitev, referendum je sicer povedal svoje in pri tem vsaj kakšnih uradnih informacij, da bi bilo karkoli narobe pri štetju glasov ali karkoli drugega, nimamo. In zaradi tega tudi ni dvoma. Kot vedno rečemo, referendum je, odločajo volivke in volivci, pa čeprav z enim glasom več "za" ali, obratno, "proti". Zakaj je bil takšen rezultat, je več razlag, vsaka stran ima svojo razlago. Jaz ne želim danes iti v vsebino, ampak ena od razlag je tudi ta, da so imeli volivke in volivci očitno že vsega dovolj, vsega tega 18-letnega brezplodnega pogajanja oziroma nepogajanja in so se odločili, kot so se odločili. Kaj sedaj? Najpomembneje je sedaj pripraviti prave verodostojne in trdne dokaze oziroma dokumente, ki bodo ob sposobnih zastopnikih morebiti popravili nekaj tistega, kar smo z ratifikacijo sporazuma, potrjenega na referendumu, že tako ali tako izgubili. Ob tem se mi pa po današnji predstavitvi kaže sorazmerno velika praznina. Če danes, dober mesece po referendumu, predsednik Vlade nakazuje, da bo objavil javni poziv za zbiranje gradiva oziroma zgodovinskih dejstev, tako sem ga pač razumel, potem kaj prida dokumentacije po naši oceni očitno ni na razpolago. Pa tudi ne vem, ali je že ugotovljeno, ali ste že razčistili, kdo bo imenoval člana arbitražnega sodišča. Vlada ali predsednik države? V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke sicer nimamo razloga, da bi sklepu, ki je rezultat štetja, nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Anton Urh.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana gospa državna sekretarka! Pri tem sklepu gre zgolj za formalno potrditev tistega, kar je bilo izraženo z večinsko voljo na referendumu o arbitražnem sporazumu in kar je v skladu z Zakonom o referendumu in ljudski iniciativi v svojem poročilu ugotovila in potrdila tudi Državna volilna komisija, Vrhovno sodišče pa je to poročilo tudi pravnomočno potrdilo. Poslanci s sklepom samo še potrdimo te ugotovitve. Razglasi se referendumska volja in objavi v Uradnem listu. Ko bodo vse te formalnosti opravljene, pa bodo stekle vse nadaljnje procedure, ki so potrebne, da bo arbitražni sporazum dobil epilog pred tribunalom. S tem pa bo naše zelo težko in dolgotrajno delo, ki smo ga opravili v prizadevanju pri urejanju naših meja, zaključeno. Menim, da je bilo opravljeno dovolj kvalitetno in bo dobra popotnica tribunalu za sprejetje za nas ugodne in pravične rešitve. Vesel sem tudi, da smo v Poslanski skupini DeSUS in stranki DeSUS, lahko rečem, odločilno pripomogli k pozitivni odločitvi o referendumu. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V okviru najavljenega časa je možna še razprava prijavljenih poslank in poslancev. Sprašujem, ali želi besedo gospod Franco Juri? [[Ne.]] Gospod Zmago Jelinčič Plemeniti? [[Ne.]] Gospod Miran Györek? [[Ne.]] Gospod Silven Majhenič? Izvolite, gospod Majhenič, imate besedo.
Hvala za besedo. Ostala mi je samo minutka, pa bi povedal tisto bistveno. Prav bi bilo, da bi zmagala Slovenija, in ni prav, da se je pripeljalo do tega, da so ljudje odločali med Pahorjem in Janšo. Nepošteno je bilo, da se je odločitev prenesla na državljane, jih razdelila in sprla. Lahko bi politika to zadevo uredila v Državnem zboru z dvotretjinsko večino. Mislim, da referendum ni bil ravno najbolj korekten. Tisti, ki imajo premoženje na Hrvaškem, so pozivali, da se glasuje "za". Tudi borci NOB so prirejali piknike in pozivali ljudi, da glasujejo "za". Mislim, da je bilo to nekorektno. Seveda so se vsi bali za svoje premoženje na Hrvaškem, ne glede na to, kaj se bo zgodilo s Slovenijo na arbitraži, izgubila bo sigurno nekaj ozemlja. V končni fazi se bo odločalo o slovenski zemlji in morju. Odločalo se bo o našem ozemlju, našem morju, kajti Hrvatje v tem sporu, kot govorimo, nimajo kaj izgubiti. Naša vlada je pokleknila v celoti pod pritiski tujcev in s tem oškodovala Slovenijo za del ozemlja in morja. Čutilo bo to tudi gospodarstvo, kar se bo sigurno pokazalo v letih, ki so pred nami. Spremenil se bo tudi zemljevid. Zgodilo se je tisto, za kar se je zahvalil gospod Pahor ljudem, ki so šli na referendum, da so s svojim glasom "za" prevzeli dokončno odgovornost za ureditev meje. Hvala.
Hvala lepa. Želi besedo mag. Borut Sajovic? Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči za besedo. Moram reči, da je prav, da smo zgodbo zapeljali in jo nadaljujemo tako, kot je treba. Referendum je pokazal svoje. Kaj so mislili ljudje in kaj so izbirali takrat, ko so se odločali, ve vsak od nas sam, ko je bil v skrinjici. Vesel sem sporočila Slovenk in Slovencev, da želimo zadeve s sosedi reševati, da se želimo sporazumevati, ne pa se v nedogled prepirati in pa zadeve vleči. Vesel sem,da so se odločili tako, kot so se, pozitivno, kar se tiče sporazuma, tisti ob meji, tisti, ki probleme doživljajo, čutijo vsak dan sproti. In če kdo, potem ti zagotovo vedo, kaj je v njihovo dobro. Vesel sem, da tudi v slovenskem parlamentu to odločitev spoštujemo in da se zadeva odvija naprej tako, kot je treba, v dobro medsebojnega gospodarskega sodelovanja, ki mora s tem doživeti nov zagon in nov zamah. In to je to, zaradi česar zadevo podpiram. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Janja Klasinc.
Spoštovane kolegice in kolegi! Reagirala bi samo na nekaj današnjih razprav. Mislim,da je današnji dan, tako kot je rekel kolega Jelinčič, sončen, in za razliko od njega mislim, da je lep. On misli, da ni lep. Mislim, da je lepo, da bomo končno potrdili ta arbitražni sporazum tudi uradno, da se bo s tem nehala 18 let stara zgodovina sporov s sosednjo državo. Bi pa rada povedala, da ni res, da so se ljudje odločali med vlado Boruta Pahorja in opozicijo, na čelu z Janezom Janšo. Ljudje so dobro vedeli, o čem se odločajo. To je velika poenostavitev teh odločitev, ki so potekale skoraj eno leto v naši državi. Eno leto smo se pogovarjali. Nekaj drugega je, opoziciji gre priznanje, da so uspeli pred referendumom en del slovenskega prebivalstva zmesti. Zmesti v tem, da ljudje niso več vedeli, ali je res tisto, kar govorijo strokovnjaki, skoraj vsi, 99 % mednarodnih pravnikov, ali je res tisto, kar politizirajo politikantski strokovnjaki, v narekovajih, in pa seveda tudi mi poslanci in drugi politiki. Zmedli so jih tako, da je z več kot 65 % podpore na začetku letošnjega leta padla ta podpora na procent, ki smo ga potem doživeli na samem referendumu. Ampak mislim, da to ni pomembno. Pomembno je nekaj, pomembno je, da je bila večina "za". In ta "za" je odprl vrata v novo obdobje. In to ne samo v obdobje, kot sem povedala že prej v uvodu in predstavitvi mnenja Poslanske skupine Socialnih demokratov, ne samo za odnose med obema državama, predvsem mislim, da bi se moralo začeti na tem področju novo obdobje pri nas v Sloveniji. Mi smo zdaj v fazi, kot je že povedal predsednik Vlade, priprave memoranduma. To je zdaj najpomembnejša faza, ki čaka to državo. In upam, da se vsi zavedamo v tej državi, da moramo strniti moči, pripraviti najboljše možne argumente, ki bodo podprli naš prav, ki ga imamo v tem dolgoletnem mejnem sporu, in samo naše sodelovanje in samo naše tvorne razprave in pomoč eden drugemu lahko pripeljejo do dobrega rezultata tudi potem pri razglasitvi sodbe arbitražnega sodišča. Hvala.
Hvala lepa. Želi besedo gospa Državna sekretarka? [[Ne.]] Zaključujem razpravo o tej točki dnevnega reda. Ugotavljam, da k predlogu sklepa niso bili vloženi amandmaji, zato bo zbor o predlogu sklepa v skladu s časovnim potekom seje zbora odločal danes zvečer, predvidoma ob 23.20, po prekinjeni 16. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Zdaj bi morala biti na vrsti točka dnevnega reda Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o letalstvu, predsednik odbora me je obvestil, da točka še ni pripravljena. Zaradi tega te točke ne moremo obravnavati. Odbor za promet bo nadaljeval z obravnavo zakona in če bo obravnava na matičnem delovnem telesu zaključena in bo pripravljeno poročilo, bo zbor to točko obravnaval eventualno v četrtek, če pa ne bo pripravljena, jo bo preložil. Prekinjam zdaj obravnavo točke dnevnega reda o zakonu o letalstvu. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA – PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SKLADU KMETIJSKIH ZEMLJIŠČ IN GOZDOV REPUBLIKE SLOVENIJE. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložil Državni svet. V zvezi s tem predlogom zakona je Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano predlagal Državnemu zboru sprejetje sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa dajem besedo predsedniku odbora gospodu Francu Bogoviču. Izvolite, gospod Bogovič.
Lepo pozdravljeni spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani podpredsednik,spoštovana državna sekretarka! Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je na svoji 21. seji 23. 6. 2010 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje po skrajšanem postopku predložil Državni svet Republike Slovenije. Kolegij predsednika Državnega zbora je na svoji 59. seji 16. 4. sklenil, da se predlog zakona obravnava po skrajšanem postopku. Na odboru so sodelovali predstavniki predlagatelja zakona, Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, Zakonodajno-pravne službe, Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije in Kmetijsko-gozdarske zbornice Slovenije. Odbor se je seznanil z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog zakona preučila z vidika njegove skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter z zakonodajno-tehničnega vidika. Zakonodajno-pravna služba je podala konkretne pripombe k 1., 2., 4. in 5. členu zakona. Odboru je bilo posredovano mnenje Vlade z dne 27. 5. 2010, v katerem pojasnjuje razloge, zaradi katerih nasprotuje predlaganim rešitvam. Glede predlaganega prenosa nalog, ki so bile na podlagi 12. člena Zakona o Skladu že prenesene z Zavoda za gozdove na Sklad, in drugih nalog ponovno na Zavod za gozdove Slovenije z namenom učinkovitejšega gospodarjenja z državnimi gozdovi, je Vlada pojasnila, da je rešitev, ki je v tej noveli zakona, racionalna posledica doslej neučinkovite prakse na tem področju, zato bi vrnitev na stanje pred uveljavitvijo Zakona o skladu kmetijskih zemljišč in gozdov pomenila korak nazaj. Poudarjeno je bilo, da pri tem ne gre za nikakršen prenos javnih nalog, ki jih po zakonu upravlja Zavod za gozdove, temveč izključno za naloge, ki jih je ta doslej pogodbeno proti plačilu izvajal za sklad. Vlada meni, da je upravljanje teh nalog, ki so izvorna pristojnost sklada, učinkovitejše, če jih sklad izvaja sam, za kar je bil doslej kadrovsko prešibak, da pa se posledično izvede prenos delavcev z Zavoda za gozdove na sklad je z organizacijskega, ekonomskega vidika racionalnejša rešitev predvsem zato, ker sklad ne more zaposlovati novih ljudi. Glede predloga za spremembo oziroma uvedbo nadzornega odbora, ki ga imenuje Državni zbor in s tem v povezavi ukinitev poročanja Vlade enkrat letno Državnemu zboru o delovanju sklada, Vlada pojasnjuje, da veljavni zakon nadzora Državnega zbora nad skladom ni spremenil, okrepila se je le vloga izvršilne veje oblasti, prav Vlada lahko namreč z izvedbenimi ukrepi najbolj pripomore k izvajanju aktivne zemljiške politike. Glede predlaganega 4. člena, ki ukinja ureditev, na podlagi katere mora sklad prenesti 7 % deleža koncesijske dajatve občinam, v kateri ležijo državni gozdovi, s katerimi gospodari sklad, tako da koncesijske dajatve od državnih gozdov v celoti pripadajo skladu, Vlada pojasnjuje, da je veljavni zakon opredelil osnove za določitev koncesijske dajatve iz naslova koncesij za izkoriščanje gozdov v lasti države, kar pa se podrobneje opredeli v koncesijskem aktu ter določi odstotek sredstev iz tega naslova ,ki pripada občinam. To vprašanje je bilo vse do uveljavitve zakona o skladu odprto, saj zakon o varstvu okolja, na katerega se glede na podeljevanje koncesij sklicuje tudi do uveljavitve zakona o skladu kmetijskih zemljišč veljavni zakon o skladu. Ta zakon v 164. členu določa, da če koncesijo naravnih dobrin podeli država, pripada del sredstev iz koncesije tudi občini. Sredstva, ki se namenijo občinam iz tega naslova, so namenska, višina dajatve pa je primerljiva z izračuni dela koncesij, ki pripadajo občinam na naravnih dobrinah, kot so voda in rudarske pravice. Na ta zakon so v skladu s poslovnikom bile pozvane do svojega mnenja tudi občine, 9 občin se je odzvalo, ena je zakon podprla, 8 občin pa je nasprotovalo predvsem temu določilu 4. člena. Po dodatnih pojasnitvah, ki jih je dal tako predlagatelj zakona, potem tudi minister za kmetijstvo mag. Dejan Židan, predstavniki Zakonodajno-pravne službe, predstavniki Kmetijsko-gozdarske zbornice, pa tudi poslanci, smo se člani odbora vključili v razpravo. Odbor je nato glasoval o sklepu, ki je bil predlagan. Ta sklep se glasi: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije ni primeren za nadaljnjo obravnavo. To je bil predlog, ki ga je podal koalicijski poslanec, in tudi na glasovanju je ta predlog sklepa dobil podporo štirih članov odbora, dva pa sta glasovala proti.
Hvala lepa. Stališče Državnega sveta do predloga sklepa bo predstavil državni svetnik Cvetko Zupančič.
Hvala za besedo, podpredsednik. Pozdravljeni, poslanke in poslanci, predstavniki Vlade in vsi prisotni! Državni svet je, kot je znano, dal veto na zakon, ki je bil sprejet 18. decembra 2009, glede na to, da ta sprememba Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov ni prinašala kakšne kvalitete, niti ne v samem delovanju sklada niti glede izboljšanja v odnosu na ostale v tem segmentu, ki so bili vključeni v te spremembe zakona. Naše mnenje je bilo, da ta sprememba zakona prinaša slabitev Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov predvsem finančno. Tudi v obrazložitvi je bilo navedeno, da po letu 2012 sklad postane proračunski uporabnik, glede na to, da se mu odvzame kar nekaj sredstev, ki so zdaj dotekala kot prihodek sklada, od sprejetja tega zakona naprej pa tega ni več. Potem je v nekih čudnih okoliščinah bil s 46 glasovi ta zakon izglasovan in je stopil v veljavo, tako da se določbe novega zakona izvajajo. Vidimo pa, da vse te več ali manj poglavitne spremembe, ki so bile vnesene, dejansko prinašajo težave. Tako mislim, da se v vseh teh poglavjih odpirajo nova vprašanja, neznanke in težave pri izvajanju. Ključne spremembe, ki jih je k temu zakonu vložil Državni svet, glede na vse, kar sem že navedel, so v naslednjem. Eno je koncesnina občinam, kjer Državni svet meni, da je zadeva sporna zaradi tega, ker prinaša ključni prihodek le nekaj občinam, vsem ostalim občinam pa to dejansko pomeni celo breme, glede na to, da je ta dohodek minimalen, ker pač nimajo državnih skladovih gozdov. Za sam sklad pa to pomeni kar velik izpad dohodka. Potem prenos delavcev z Zavoda za gozdove na Sklad kmetijskih zemljišč, kjer je zadeva podobna. Ravno zdaj se to izvaja, spreminjajo se kadrovski načrti, spreminjajo se finančni načrti in veliko je problemov na zavodu. Zavod se bo celo leto ukvarjal s tem prenosom, dejansko pa svoje prave funkcije ne bo mogel opravljati. In pa seveda nadzor, ki je bil, ne bom rekel transparenten, ampak pregleden, da skoraj bolj pregleden ne bi mogel biti, saj je bil v pristojnosti Državnega zbora, zdaj pa prehaja v pristojnost Vlade, ki pa je ravno tako politično sestavljena, vendar je bistveno manj pregledna za javnost. In naše mnenje je bilo, da bi bilo ta nadzor smiselno vrniti v prejšnje stanje. Vse navedene spremembe vračajo zadeve v stanje, ki je bilo pred 18.12. 2009. Naše mnenje je, da mora ta država ubrati neko politiko, sprejeti strategijo kmetijstva za prihodnje obdobje. Najprej sprejeti zakon o kmetijskih zemljiščih, imeti neko politiko, kako bo ravnala z zemljišči v prihodnje, in potem šele sprejeti tak zakon o Skladu kmetijskih zemljišč, ki bi bil dejansko celovit in bi potem tudi videli, kam gredo smernice. Še enkrat moram reči, da je smiselno, da se ta zakon sprejme, da se stanje vrne nazaj in se potem kot skupna politika pelje tudi politika Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Vlade do predloga sklepa bo predstavila gospa mag. Tanja Strniša, državna sekretarka v Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije je proučila Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije, v nadaljevanju predlog zakona o varianti C, ter ugotovila, da predlaganega zakona ne more podpreti. Vlada se s predlogom ne strinja, ker predlagane spremembe niso v skladu z načelom delitve oblasti na zakonodajno, izvršilno in sodno, niti njegove rešitve oziroma predlogi, ki jih podajajo, v ničemer ne pripomorejo k učinkovitejšemu in bolj ekonomičnemu poslovanju Sklada in udejanjanju ciljev in načel, ki naj bi jim sledil ta zakon. Celotna vsebina predloga zakona onemogoča uresničevanje poglavitnega cilja Sklada, aktivno in učinkovito izvajanje kmetijsko-gozdarske zemljiške politike ter vrača poslovanje Sklada nazaj na stanje pred uveljavitvijo novele zakona o Skladu z dne 20. februarja 2010, katere cilj je bil med drugim tudi povečati vpliv Vlade na poslovanje Sklada, in s tem posledično z izvedbenimi ukrepi omogočiti gospodarno učinkovitejše in bolj ekonomično upravljanje in razpolaganje s kmetijskimi zemljišči in gozdovi v lasti države. Dejstvo je namreč, da lahko prav Vlada z izvedbeni ukrepi najbolj pripomore k izvajanju aktivne zemljiške politike. Sklad gospodari s skoraj 16 % vseh zemljišč v lasti države, od tega kar z 10 % vseh zemljišč v upravljanju, zato je njegova dejavna vloga na tem področju zelo pomembna, toda mogoča le, tako da lahko Vlada na izvedbeni ravni usmerja njegove dejavnosti. Novela zakona o Skladu je s spremembo sestave sveta Sklada odpravila konflikt interesov med zasebnimi interesi članov sveta, ki so predstavniki zakupnikov oziroma koncesionarjev, in javnim interesom, ki ga zasleduje Sklad. Predlog zakona v varianti C pa omenjeni konflikt interesov ponovno vzpostavlja. Predlagatelj v obrazložitvi med drugim pravi, navajam, "da bi ureditev vrnili v prejšnje stanje, ki je pri gospodarjenju z državnimi gozdovi izvzemalo možnost manipulacije in enostranskih odločitev aktualne oblasti, saj je bilo upravljanje Sklada podrejeno odločitvi Državnega zbora, prav tako pa je bil določen nadzor Sklada s strani Državnega zbora preko nadzornega odbora." Vendar prav te navedbe glede možnosti manipulacije in enostranskih odločitev aktualne oblasti izpadejo pravzaprav kot politična manipulacija z dejstvi, Državni zbor je namreč politično telo, katerega razmere moči odraža voljo ljudstva, in prav ta Državni zbor je z večino glasov podal mandat aktualni vladi in ji s tem zaupal izvajanje politike njenih nalog. Logična in nesporna posledica torej je, da je Vladi kot organu izvršilne oblasti zaupano izvajanje ustanoviteljskih pravic tudi pri tem javnem zavodu, kot je praksa drugje. Dejstvo je, da Državnemu zboru Republike Slovenije 39. člen Poslovnika nalaga nadzor nad izvajanjem finančnih načrtov in pravilnosti finančnih izkazov javnih skladov, javnih podjetij in zavodov, katerih ustanovitelj je Republika Slovenija. Vendar v letošnjem letu sprejeta novela zakona te vrste nadzora nad Skladom ni spremenila, okrepila se je le vloga izvršilne veja oblasti, ki je odgovorna za izvajanje politike. Vloga Državnega zbora pri nadzoru je namreč tudi z novelo zakona ostala, saj mu mora Vlada najmanj enkrat letno poročati o dejavnostih Sklada in ukrepih, tako kot je to do zdaj počel nadzorni odbor Sklada. Predlog zakona v varianti C v prehodni in končni določbi določa, da prenehajo veljati določbe o prenosu delavcev, sredstev, arhiva in nalog. Pri tem je treba poudariti, da ne gre za nikakršen prenos javnih nalog, ki jih po zakonu opravlja Zavod za gozdove Slovenije, temveč izključno za naloge, ki jih je do zdaj Zavod pogodbeno, proti plačilu, izvajal za Sklad. Vlada nemreč meni, da je opravljanje teh nalog, ki so izvorna pristojnost Sklada, učinkovitejše, če jih Sklad izvaja sam, za kar je bil do zdaj kadrovsko prešibak. Vsebinsko gledano je ta rešitev povsem smiselna, saj razmejuje pristojnosti glede izvajanja javnih nalog, ki jih ima Zavod, ter upravljanja z lastnino, v tem primeru gre za Sklad. Zato menimo, da je prenehanje veljavnosti teh določb z vidika države v nobenem pogledu ni smiselno. Ta rešitev, ki jo je uveljavila novela zakona, je namreč racionalna posledica doslej neučinkovite prakse na tem področju, zato bi bila vrnitev v prejšnje stanje korak nazaj. Glede na navedeno, Vlada ne podpira predloga zakona v varianti C in meni, da ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanke skupine Socialnih demokratov bo predstavil gospod Janko Veber.
Hvala za besedo in lep pozdrav v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov! V poslanski skupini ugotavljamo, da želi Državni svet s spremembo in dopolnitvijo zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije ohraniti stanje, kot je bilo pred uveljavljeno novelo zakona. Nas pa takšen odnos do sklada preseneča, ker se s tem nadaljuje politika Državnega sveta, ki se očitno podreja v največji meri prav interesu kapitala. Namreč pred tem je Državni svet že dal veto tako na zakon o udeležbi delavcev pri dobičku in tudi na zakon o upravljanju kapitalskih naložb v Republiki Sloveniji. Torej Državni svet si nekako prizadeva za ohranjanje netransparentnosti poslovanja pri kapitalskih naložbah. Če pogledamo, kako je bil sklad organiziran pred spremembo zakona, ugotovimo, da je bil organiziran kot paradržavni sklad, katerega pravzaprav Vlada ni uspela nadzorovati, ampak je bil ta nadzor dodeljen v največji meri prav interesnim skupinam, ki so jih sestavljali bodisi zakupniki kmetijskih zemljišč, koncesionarji v državnih gozdovih in denacionalizacijski upravičenci. Kje je torej pri Državnem svetu interes države oziroma javni interes in kje je ne nazadnje tudi delitev oblasti med Vlado in Državnim zborom? Sprejeti zakon je zelo jasno razdelil vlogo Vlade, ki ima bistveno večji vpliv nad delovanjem sklada in s tem tudi bistveno večjo možnost izvajanja kmetijske zemljiške politike, kot je bilo to mogoče pred uveljavitvijo zakona. Ravno tako Državni zbor ohranja svojo pristojnost nadzora nad delovanjem sklada, in to je tista naloga, ki jo tudi po veljavni zakonodaji Državni zbor ima, da nadzira Vlado, ki mu mora poročati o delovanju sklada. Poleg tega odnosa, ki se nanaša prav na interes kapitala, ugotavljamo, da Državni svet s to novelo zakona oziroma spremembo in dopolnitvijo zakona želi onemogočiti delitev koncesij iz državnih gozdov med občine in državo. Torej želijo ohranjati nespoštovanje izvajanja zakona o varstvu okolja, ki nalaga delitev koncesij na naravnih dobrinah med občino in državo. Tudi tukaj se odpira vprašanje, zakaj bi Državni svet kot državna inštitucija imel interes, da se ne spoštuje zakon o varstvu okolja in zakaj je večji interes, da se ta sredstva potem znotraj sklada, kjer so do sedaj tudi ostajala, delijo na netransparenten način, na katerega pravzaprav Vlada in Državni zbor nima dovolj velikega vpliva. Tudi prenos delavcev z Zavoda za gozdove na sklad je posledica tega, ker smo bili opozorjeni, da je premajhen nadzor pri delovanju koncesionarjev v državnih gozdovih in zato je bilo uzakonjeno, da se del zaposlenih z Zavoda za gozdove prezaposli v Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije, in to predvsem v tistem delu, za katere je Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov že do sedaj plačeval storitve Zavodu za gozdove. Če bi tudi pri tem prenosu nalog naleteli na težave ali da ne bi bilo mogoče izvajati dovolj uspešnega nadzora, ima po veljavnem zakonu Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano možnost, da določi, na kakšen način se bo ta nadzor s strani zavoda izvajal. Torej je tudi tukaj možnost vplivanja oziroma odločitve Ministrstva za kmetijstvo, da tudi ta del nadzora postane čim bolj učinkovit in uspešen. S spremembami in dopolnitvami zakona, ki jih predlaga Državni svet, se dejansko vrnemo v stanje, ki je bilo netransparentno in neučinkovito, zato bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov podprli sklep matičnega delovnega telesa, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Robert Hrovat.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka, državni svetnik, poslanke in poslanci! Predstavnik predlagatelja spremembe zakona je v uvodu poudaril, da je predlog pripravljen z namenom vzpostaviti stanje pred zadnjo spremembo zakona januarja letos, na katerega je bilo že ob sprejemanju veliko pripomb. Zadnje spremembe zakona o Skladu kmetijskih zemljišč so namreč okrnile funkcijo sklada in oslabile nadzor nad delovanjem. Odpravil se je nadzorni odbor sklada in poročanje o njegovem delu neposredno Državnemu zboru, kar je vsekakor sporno. Delovanje sklada, ki mu je naloženo opravljanje kmetijskih zemljišč in gozdov, ne more in ne sme biti le stvar Vlade, ampak celotne družbe. Predlagatelj želi s spremembo doseči, da se nadzor nad skladom ohrani. Tudi v Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da je bila prejšnja ureditev boljša, saj je zagovarjala boljše razmere za normalno delo in predvsem potreben javni nadzor nad skladom. Že pri prvi obravnavi ob sprejemanju tega zakona smo v Slovenski demokratski stranki opozarjali, da bi bilo prav, da Državni zbor ohrani vlogo imenovalca organov sklada in da ostane v funkciji nadzornika. Tukaj ne gre za vpliv ali nevpliv politike, gre za transparentnost pred javnostjo, gre za razpravo o predlaganih kadrih v Državnem zboru. Predlagatelj oporeka tudi rešitvam veljavnega zakona v zvezi s koncesninami in prenosu delavcev z Zavoda za gozdove na Sklad kmetijskih zemljišč. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo mnenja, da bodo te veljavne rešitve na dolgi rok kljub vsemu prinesle nekatere pozitivne učinke. Škoda, ker je koalicija s sklepom, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, preprečila možnost amandmajskega popravila predloga zakona, zato bomo v Slovenske demokratski stranki glasovali proti sklepu, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil gospod Franci Kek.
Hvala za besedo. Spoštovani! Državni svet je v Državni zbor vložil zakon, ki je danes pred nami in katerega cilj je okrepiti sodelovanje Sklada z Zavodom za gozdove, kadrovska sestava navedenih organov pa se vrača v prejšnjo stanje. Nadalje, ponovno se vzpostavlja nadzor Državnega zbora nad delom sklada, koncesijske dajatve od državnih gozdov pa v celoti pripadajo skladu. Vlada je podala negativno mnenje na predlagani zakon ,in sicer gre pri prenosu nalog, delavcev, sredstvev in arhiva z Zavoda na gozdove na sklad po njenem mnenju za korak nazaj. Pri tem ne gre za nikakršen prenos javnih nalog, ki jih po zakonu opravlja Zavod za gozdove Slovenije, temveč izključno za naloge, ki jih je Zavod za gozdove Slovenije doslej pogodbeno proti plačilu izvajal za sklad. Opravljanje teh nalog, ki so izvorna pristojnost sklada, je učinkovitejše, če jih opravlja sklad sam. Prav tako predlog zakona ukinja ureditev, na podlagi katere mora sklad prenesti 7 % delež koncesijskih dajatev občinam, v katerih ležijo državni gozdovi, s katerimi gospodari sklad, tako da koncesijske dajatve od državnih gozdov v celoti pripadajo skladu. V Poslanski skupini Zares smo že od začetka obravnave predloga zakona opozarjali, da so spremembe zakona o kmetijskih zemljiščih nujne, vendar ne v smislu vračanja v preteklost, saj novela, ki je pred nami, stanje zgolj vrača v preteklost in ponovno uvaja stari sistem, ki se je že izkazal za neprimernega in neučinkovitega. Absolutno se zavzemamo za neko boljšo inovativno rešitev, kjer bi imela končno več besede stroka in ne politične stranke. S predlaganimi spremembami zakona o skladu kmetijskih zemljišč so v Poslanski skupini zares ne moremo strinjati, zato zakona ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Franc Bogovič.
Lep pozdrav še enkrat! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije, ki ga je vložil v Državni svet v obravnavo Državnemu zboru, je prišel v istem obdobju, kot smo tudi v Slovenski ljudski stranki predlagali novelo, ki je bila tukaj v Državnem zboru že zavrnjena. Tudi ob pogledu na ta zakon, si nismo delali nobenih utvar, da bo koalicija sedaj katero od teh določil teh sprememb tudi potrdila. Vsi še vemo, da je tudi na sprejetje prvotnega zakona, osnovnega, padla senca dvoma,sporen je predvsem tisti 46. glas, ki je, kakor smo videli na koncu, tudi odnesel prejšnjega ministra, ki je ta zakon tudi zagovarjal. Spremembe, ki so predlagane v tem zakonu, so predvsem tri. Ena je vezana na koncesijske dajatve občinam, naslednja je vezana na organe sklada, predvsem nadzorni odbor, in tretja na prenos zaposlenih z Zavoda za gozdove na Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov. Kar se tiče prve finančne posledice, se pravi, da ne bi bile občine upravičene do koncesijskih dajatev, s tem se v Slovenski ljudski stranki ne strinjamo, glede na to, da se je v prvotnem zakonu od tistih 45 % koncesijske dajatve na koncu uvedla ta sprememba, da je sedaj koncesijska dajatev 7 % cene lesa. Ocenjujemo, da je to primernejše in da morajo vsi, ki so odgovorni za koncesijsko dajatev, narediti čim več, da bo ta razlika med ceno lesa in pa stroški čim večja, se pravi, da se bo koncesijska dajatev povečevala. Prav pa je, da tudi občine, kjer ti gozdovi ležijo, dobijo ta delež. Zato smo tudi v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ta člen zakona amandmirali in predlagali, da bi ne bil sprejet. Z ostalima dvema spremembama, ki jih ta novela prinaša, se v Slovenski ljudski stranki strinjamo. Gre za organe sklada, ponovna uvedba nadzornega odbora. Prepričani smo, da je ta odločitev, za katero nekateri pravijo, da ni politična, ker jo pač predlaga Vlada – ne vem, če je to bolje in če tisto, kar predlaga koalicija, ki pooseblja Vlado, ni politično – pač ne razumem tega termina, kaj je politično predlaganje, mislim pa, da bi bilo prav, da bi bilo nad premoženjem, ki ga predstavlja 200 tisoč hektarjev gozdov, 50 tisoč hektarjev najboljših kmetijskih zemljišč, da bi bil nadzorni odbor nad tem, ki bi ga imenoval Državni zbor, kateremu je tudi po stari ureditvi bil ta organ tudi dolžan letno podajati poročilo in kot smo v zadnjih letih tudi to poročilo obravnavali tukaj v Državnem zboru. Tisti, ki trdijo in nasprotujejo temu, da bi bil v tem nadzornem odboru tudi kdo, ki upravlja oziroma obdeluje kmetijska zemljišča, dovolite da s tega mesta sporočim, da za nas niso toliko sporna kmetijska zemljišča, kolikor so sporni gozdovi. Takšna ureditev, ki je sedaj v tem zakonu, bo po stališču Slovenske ljudske stranke privedla predvsem do tega, da bodo sedanji koncesijski upravičenci imeli te koncesije tudi v prihodnosti in tukaj mislimo, da bi se v Sloveniji moralo nekaj spremeniti. Zato mislimo, da bi tudi ta organ lahko v nadaljevanju kaj k temu pripomogel, kot je že v preteklih letih s samim zviševanjem koncesijskih dajatev. In običajno vlade dajejo poročila tudi v neki sfrizirani obliki, če smem ta izraz uporabiti, Državnemu zboru v pregled in pa tudi v obravnavo. Kar se tiče prenosa zaposlenih z Zavoda za gozdove na Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov v Slovenski ljudski stranki podpiramo to rešitev, ki jo ta novela zakona predlaga. Se pravi, strinjamo se, da bi bila takšna ureditev, da zaposleni na Zavodu za gozdove, kjer je stroka zbrana, še naprej opravljajo to dejavnost za sklad, da bi lahko tudi s pogodbo, kjer bi lahko v enem trenutku bistveno več ljudi sodelovalo na terenu, ker ti ljudje poznajo ta teren, se tudi ta nadzor temeljito krepil in se bojimo, da bo ta ureditev, ki je tu predvidena, slabša. Iz teh razlogov bomo v Slovenski ljudski stranki glasovali proti sklepu, ki je predlagan, se pravi sklepu, da ta zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Se pravi, v enem delu ta zakon podprimo in bi ga z amandmaji z veseljem popravili, če bi to koalicija dopustila.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Anton Urh.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Predlog zakona, ki je pred nami, v 1. členu določa prenos nalog, ki so bile na podlagi določb 12. člena Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije že prenesene z Zavoda za gozdove Slovenije na sklad, in drugih nalog ponovno na zavod z namenom učinkovitejšega gospodarjenja z državnimi gozdovi. V povezavi s tem se vsi začeti postopki prenosa delavcev, sredstev, arhiva in nalog na podlagi 12. člena novele ustavijo. Morebitni že izpeljani postopki prenosa pa se vrnejo nazaj v stanje pred uveljavitvijo le-teh. Dejstvo je, da smo z zadnjo novelo tega zakona prenesli naloge, delavce, sredstva in arhiv z zavoda na sklad zaradi racionalizacije in neučinkovite prakse na tem področju. Zato bi po naši oceni vrnitev na stanje pred uveljavitvijo zadnje novele tega zakona pomenilo korak nazaj. Tudi vsebinsko gledano je po naši oceni ta razrešitev povsem smiselna, saj razmejuje pristojnosti glede izvajanja javnih nalog in upravljanja z lastnino. Z vidika učinkovitega gospodarjenja z gozdovi je to popolnoma logična rešitev. Zavodu za gozdove se z zadnjo novelo zakona ni zmanjšala pomembnost pri vlogi, ki jo ima na strokovnem področju. Dobro sodelovanje med obema institucijama je po naši oceni ključnega pomena za učinkovito gospodarjenje z državnimi gozdovi tudi v prihodnje. V obeh primerih gre namreč za državni instituciji, ki si morate prizadevati za iste cilje pri gospodarjenju z državnim premoženjem. Da pa je sodelovanje res korektno, potrjuje tudi pripravljenost obeh partnerjev ter do sedaj že izvedene številne aktivnosti glede prenosa delavcev, sredstev, arhiva in nalog v skladu z določbami 12. člena tega zakona. Predlog, ki je pred nami, vsebuje tudi določbo, ki uvaja nadzorni odbor, ki ga imenuje Državni zbor, in s tem v povezavi ukinja poročanje Vlade enkrat letno na Državnem zboru o delovanju sklada. Tudi na tej točki v Poslanski skupini DeSUS ne moremo podpreti predlagatelja, kajti po naši oceni je poročanje Vlade Državnemu zboru poleg drugih prednosti tudi v skladu z načelom delitve oblasti na zakonodajno, izvršilno in sodno. V skladu z zakonom o Vladi Republike Slovenije je namreč Vlada odgovorna Državnemu zboru tudi za izvajanje zakonov in drugih predpisov, ki jih sprejme Državni zbor, ter za celotno delovanje državne uprave. Predlog zakona, ki ga je predložil Državni svet, pa v 4. členu ukinja ureditev, na podlagi katere mora sklad prenesti 7 % delež koncesijskih dajatev občinam, v katerih ležijo državni gozdovi, s katerimi gospodari sklad, tako da koncesijske dajatve od državnih gozdov v celoti pripadajo skladu. Zadnja novela zakona je namreč opredelila osnovo za določitev koncesijske dajatve iz naslova koncesij za izkoriščanje gozdov v lasti Republike Slovenije, ki pa se podrobneje opredeljuje v koncesijskem aktu ter določi odstotek sredstev, ki iz tega naslova pripada občinam. To vprašanje je bilo namreč vse do tedaj odprto, saj Zakon o varstvu okolja v 164. členu določa, če koncesijo na ravni dobrin podeli država, pripada del sredstev iz koncesije tudi občini. Sredstva, ki se namenjajo občinam iz tega naslova, so namenska. Višina dajatve glede na razmerje država–občina, pa je primerljiva z izračuni dela koncesije, ki pripadajo občinam, naravnih dobrin, na primer raba vode za proizvodnjo električne energije, rudarske pravice in tako dalje. Zato Vlada tudi tega predloga spremembe ne podpira in tudi na tej točki se v poslanski skupini DeSUS strinjamo z Vlado. Kot je bilo že moč razbrati iz navedenega, v poslanski skupini DeSUS tega predloga zakona ne podpiramo. Zato bomo podprli sklep matičnega delovnega telesa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Miran Györek.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani vsi prisotni! V Slovenski nacionalni stranki nismo bili prav zelo presenečeni, ko smo dobili v roke besedilo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o skladu kmetijskih zemljišč ih gozdov Republike Slovenije, ki ga je Državnemu zboru poslal v obravnavo Državni svet. V preteklosti smo bili namreč priča kar nekaj zapletom in zelo različnim interpretacijam vsebine nekaterih členov zakona kot tudi samih ciljev, načel in poglavitnih rešitev zakona, ki so bile izpostavljene med obravnavami na sejah matičnega delovnega telesa in Državnega zbora v stališčih zainteresirane javnosti in lokalnih skupnosti, da o zapletih pri glasovanju in različnih in nemalokrat nesmiselnih interpretacijah le-teh sploh ne govorim. Popolnoma razumemo kritični pogled Državnega sveta na nekatere rešitve zakona in utemeljitve določenih predlaganih sprememb nekaterih členov. Žal pa moramo istočasno tudi ugotoviti, da je iluzorno pričakovati popolnoma poenoten pogled na določene zakonske rešitve. V mislih imamo predvsem predlagane spremembe 7. člena in 10. člena glede pristojnosti Državnega zbora Republike Slovenije za imenovanje članov nadzornega sveta sklada oziroma dolžnosti poročanja o delovanju sklada in pa tudi obrazložitve in utemeljitve predlagane vsebine člena, ki govori o koncesijskih dajatvah in posledično o iztržku sredstev ter o deležu prihodkov občin, v katerih se nahajajo državni gozdovi. Vsekakor pa je lahko zelo diskutabilna trditev predlagatelja, ko govori o negospodarnosti in neracionalnosti obstoječih rešitev in rušenju temeljnega postulata gozdarstva, to je solidarnosti. Popolnoma se pa strinjamo s temeljnimi načeli, ki jih mora zagotoviti Zakon o skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije bodisi v takšni ali drugačni obliki, da bo zagotovljeno celovito gospodarjenje s kmetijskimi zemljišči in gozdovi, učinkovito in ekonomično gospodarjenje in da bo zagotovljena ustrezna skrb za trajnostno gospodarjenje s kmetijskimi zemljišči, kmetijami in gozdovi in da se bo sledilo ciljem prilagajanja podnebnim, ekološkimi spremembam, ohranjanja narave in dobrega stanja voda. To so vsekakor univerzalna načela, ki imajo v Državnem zboru in tudi širše nesporni konsenz in poenotenost nas vseh. Vsekakor pa obstajajo različni pogledi glede uresničevanja in poti do realizacije navedenih načel oziroma ciljev predmetnega zakona. Poslanci imamo o tem različna mnenja in poglede. Dejansko ni poenotenega stališča tudi pri vseh poslancih in poslankah znotraj koalicije, kar samo po sebi ni nujno slabo. Do končne odločitve pa mora priti z usklajevanjem stališč in interesov ter z odločanjem, z glasovanjem na koncu, pa četudi s samo enim glasom več "za" ali "proti". Takšno je osnovno pravilo naše parlamentarne demokracije, pa četudi ni idealna, če samo spomnim na znameniti rek Winstona Churchilla: "Takšna parlamentarna demokracija je slaba, ampak žal ni boljše". Glede na že uvodoma predstavljene zapletein da bi se izognili kakršnimkoli nesmiselnim interpretacijam glasovanja, smo se v Slovenski nacionalni stranki odločili, da bomo glasovali poslanci naše poslanske skupine vsak po svoji vesti in dobri veri, da bo naš glas prispeval k uresničitvi prej omenjenih glavnih načel zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Borut Sajovic v imenu Poslanskega kluba LDS.
Hvala lepa. Vsem skupaj prijazen pozdrav, pozdrav gospe sekretarki in pa sodelavki in pa predstavniku Državnega sveta! S tega mesta in v tej dvorani smo o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov že precej govorili, veliko tudi na odborih in smo v preteklosti ugotovili, da gre za državne gozdove, ne za zasebne, da morajo omogočiti številne javne, socialne funkcije, da morajo biti dostopni vsem. In to je tisto sporočilo, ki ga želimo v Poslanski skupini LDS zagovarjati tudi naprej. Predlagatelj Državni svet ob spremembi tega zakona očita marsikaj. Jaz pa moram reči, da je zakon dobil solidno večino. Podprlo ga je na koncu 46 poslank in poslancev. V tej državi imamo številne zakone, ki veljajo, služijo v praksi in so dobili v tej dvorani bistveno manjšo podporo. Je pa zanimiv razmislek, s katerim se pa ne strinjamo, da Državni svet želi vrniti stanje nekam nazaj, nekam v prejšnje stanje. Kolesa zgodovine in razvoja se nazaj ne vrtijo, vrtijo se pa naprej in tukaj moramo iskati boljše, bolj konstruktivne rešitve. Prvi osnovni razmislek, zakaj smo sploh prišli do spremembe tega zakona, je bilo preprosto spoznanje, da državni zakoni omogočajo nekaterim bogatenje, da iz državnih gozdov dobivamo vsi skupaj premalo. In če nekdo hoče vrniti stanje v tiste čase, potem mislim, da ni na pravi poti in podpore Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije ne bo dobil. Odkar so se v mandatu v letih 2006–2007 začele te razprave, najprej na Odboru za kmetijstvo, potem pa tudi v Državnem zboru, iz državnih gozdov izkupiček povečujemo. To je dobro. Zdaj so se vneli prepiri, kako in na kakšen način bomo ta sredstva delili, ali je prava odločitev, da vsem, ne nekaterim, vsem slovenskim občinam, ki imajo na svojem ozemlju državne gozdove, iz te koncesnine dajemo nekaj za vzdrževanje cest: gozdnih, občinskih in ostalih. Seveda je prav, vsakdo, kdor prihaja s podeželja in ve, v kakšnem stanju so te ceste, se bo najbrž strinjal z nami, da je čas za razmislek. Številne od gozdnih cest je treba zapreti z zapornicami in jih odpreti samo takrat, kadar je v njih gospodarsko izkoriščanje. Ostale, ki pa služijo tudi širšemu interesu, športu, rekreaciji, nabiranju kondicij, planinarjenju in še čemu, je pa treba vzpostaviti v boljše stanje. Večina od njih bi si že zdavnaj zaslužila boljša popravila, boljše vzdrževanje namesto neskončno dragih makadamskih popravil, tudi s sodobno trdo asfaltno prevleko in še kaj. V praksi je večina od teh cest, o katerih govorimo, v makadamski izvedbi. In najdražja cesta na svetu je makadamska cesta. Tisto, kar smo nek trenutek že popravili, bo v naslednjih urah hudega vremena vse skupaj voda odnesla. Tudi taki nesmisli, kot se dogajajo, da za vzdrževanje teh cest vozimo pesek z enega konca Slovenije dobesedno na drugega, kajti vse matične občine nimajo peskokopov, pri tem pa trošimo na litre in litre dragega goriva, je seveda nesmiselno. Naslednji nesmisel je, kdo bi pri nadzoru sklada moral sodelovati. Pomembno je, da je prej in po novi zakonodaji sodeloval Državni zbor v taki ali drugačni obliki, s spremembo zakona pa prevzema odločilno vlogo tudi ministrstvo, z ministrom na čelu. In takrat, kadar je pri poslovanju sklada kaj narobe, imamo s prstom pokazati nekoga, ki je za neustrezno stanje kriv, ne pa tako, kot je bilo zdaj leta in leta, ko je bila zakonodaja in pa upravljanje tega področja fevd ene ali več političnih strank v Sloveniji. Tudi o tem je tekla beseda in je zdaj predlog, kdo je pravi nadzornik. Jaz ne vidim nobene potrebe, da bi slovenske gozdove, njihovo gospodarjenje morala še posebej nadzirati Zadružna zveza Slovenije. Zakaj le ? Saj imamo tam predstavnike Kmetijsko- gozdarske zbornice, ki svoje delo vestno in pošteno opravljajo.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj,to je pol ure po prekinjeni 16. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 26. TOČKO DNEVNEGA REDA – OBRAVNAVA PREDLOGA ZA SPREJEM AVTENTIČNE RAZLAGE PRVEGA ODSTAVKA 16.A ČLENA ZAKONA O SKLADU KMETIJSKIH ZEMLJIŠČ IN GOZDOV REPUBLIKE SLOVENIJE, URADNI LIST ŠT. 19/10, URADNO PREČIŠČENO BESEDILO UPB2 Predlog za sprejem avtentične razlage je v obravnavo zboru predložila skupina petih poslancev, s prvopodpisanim Milanom Gumzarjem. Za dopolnilno obrazložitev predloga dajem besedo predstavniku predlagateljev gospodu Milanu Gumzarju.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni predstavnici Vlade, predsedujoči, predstavnik Državnega sveta! Predlagatelji želimo z avtentično razlago prvega odstavka 16.a člena Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije jasno zapisati, kaj pomeni beseda "namenila" in kaj datum 20. 7. 2004. V postopku izvajanja določil prvega odstavka 16. člena tega zakona o neodplačnem prenosu zemljišč v last občin v praksi prihaja do problema zaradi nedorečenosti termina "namenila" in različnega tolmačenja le-tega s strani upravičencev na eni strani in Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije na drugi strani. Problem je širše narave, saj predstavlja oviro za vrnitev zemljišč vsaj 15 slovenskim občinam, ki so spremembe in dopolnitve prostorskih sestavin planskih aktov sprejele pravočasno, vendar so bili objavljeni v uradnih glasilih, tako da je vakacijski rok zapadel po presečnem datumu iz prvega odstavka 16. a člena tega zakona, to je seveda datum 20. 4. tega leta. Nezazidana stavba zemljišča, ki so bila s prostorskimi sestavinami občinskega družbenega plana za obdobje od leta 1986 do leta 1990 in s prostorskimi sestavinami občinskega dolgoročnega družbenega plana za obdobje od leta 1986 do leta 2000 namenjena za graditev objektov in so bila do 10. marca 1993. leta družbena lastnina, so po tem datumu pravzaprav brezplačno prišla tudi v last Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije iz naslova občin. Seveda je bil datum 20. 6. 2000 namenjen za graditev objektov. Iz zgoraj navedenega izhaja, da je zakonodajalec pri ureditvi zakona Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov že v samem 16. a členu zavestno in nedvoumno uredil dve različni situaciji, in sicer je zakonodajalec v prvem odstavku uporabil dikcijo, da je do 20. julija 2004 namenila za graditev objektov, v drugem odstavku pa dikcijo, ki so bila na dan 20. 7. 2004 opredeljena kot nezazidana stavbna zemljišča. Že iz gramatikalne razlage nedvomno izhaja, da je zakonodajalec v prvem primeru predvidel sprejetje akta, v drugem primeru pa njegovo uveljavitev. Iz vsega navedenega torej izhaja, da je za izpolnjevanje pogojev za prenos nepremičnin po drugem odstavku 16. člena zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov treba uveljaviti akt, za prvi odstavek predmetnega člena pa sprejetje. V nasprotnem primeru bi zakonodajalec namreč tudi v prvem odstavku uporabil enako razlago kot v drugem, pri čemer pa seveda ni tako. Zato predlagatelji predlagamo, da Državni zbor zaradi nejasnosti sprejme predlagano razlago.
Hvala lepa. Predlog za sprejem avtentične razlage je obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Francu Bogoviču.
Lep dober dan, spoštovani podpredsednik, spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je na 12. nujni seji 1. 7. 2010 kot matično delovno telo obravnaval Predlog za sprejem avtentične razlage prvega odstavka 16. a člena Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije, ki ga je Državnemu zboru predlagala skupina poslancev s prvopodpisanim gospodom Milanom Gumzarjem. Na seji so sodelovali predstavniki predlagatelja, Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, Zakonodajno-pravne službe, Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije, Kmetijsko-gozdarske zbornice, povabljen je bil pa tudi župan občine Lenart. Predlagatelj je podrobno [[kot predhodnik]] razložil razloge za sprejetje te avtentične razlage, zato tega v tem delu ne bi ponavljal. Lahko povem, da je Zakonodajno-pravna služba podala svoje mnenje 30. 6. 2010. V tem podrobnem pisnem mnenju Zakonodajno-pravna služba ocenjuje, da je predlagana avtentična razlaga v neskladju s 154. in 155. členom Ustave, saj bi lahko na njeni podlagi pravne posledice prostorskega akta občine nastale pred njegovo uveljavitvijo. Predlagana avtentična razlaga tudi ni mogoča in ni potrebna, kot so dejali v Zakonodajno-pravni službi, saj je določbo prvega odstavka 16. a člena mogoče skladno z ustavo razumeti le tako, da mora prostorski akt, ki določa namembnost, biti uveljavljen do 20. 7. 2004. V nadaljevanju je svoje mnenje predstavila tudi Vlada, ki meni, da avtentična razlaga ni potrebna, da je zakon dovolj jasen in da zakon sam po sebi govori enako kot predlagatelji avtentične razlage, se pravi, da je 16. a člen zapisan tako, da se vzpostavi ponovno kriterij 57. člena prvotnega zakona o javnih skladih, ki je bil spremenjen julija 2008 in je prekinil določbo, da se zemljišča, ki so bila prvotno zazidljiva, vrnejo občinam po pravilu ex lege, se pravi, občini, v kateri se nahaja. Tako je bilo stališče Vlade v tem delu, kot vidimo, drugačno, kot je bilo stališče Zakonodajno-pravne službe. Odbor se je seznanil tudi z mnenjem Komisije Državnega sveta za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki podpira predlog te avtentične razlage. V nadaljevanju so bila dana pojasnila s strani predlagateljev, ki so utemeljevali, kot je navedeno v obrazložitvi, da je ta avtentična razlaga potrebna, kajti v praksi prihaja do problema, da so na Skladu kmetijskih zemljišč stališča, da se teh zemljišč ne vrača in da je prav, da se Državni zbor do tega opredeli in to zadevo razčisti, kajti po 20. 7. 2004 je bilo praktično že nezakonito, da bi se te spremembe planskih dokumentov ponovno uveljavljale. Res pa je, da nekatere občine takrat še niso imele v uradnih glasilih objavljenih teh dokumentov. To je pojasnila tudi predstavnica Vlade, ki je izjavila, da bo sklad dobil tudi navodilo, kar se tiče izvajanja tega zakona. V nadaljevanju so predstavniki Kmetijsko-gozdarske zbornice podali stališče, da je razlaga nujna, da ne bi prihajalo do različnih tolmačenj omenjenega 16. a člena tega zakona. Tudi s strani Komisije Državnega sveta za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je bilo izraženo prepričanje, da veljavni zakon ne sme biti diskriminatoren pri vračanju stavbnih zemljišč občinam, kar bi zagotovo bil, če manjše število, se pravi, 15 občin ne bi moglo slediti osnovnim intencam tega zakona, se pravi, da bi se ta zemljišča vračala. V nadaljevanju seje odbora je svoja stališča pojasnil tudi župan občine Lenart. Svoja stališča so v razpravi podali tudi poslanke in poslanci,ki so se z veliko večino strinjali, da bi se ta namen, ki je bil v zakonu predlagan, moral tudi izpeljati. Večina poslancev je bila na koncu tudi pri glasovanju na odboru o dveh sklepih takega mnenja. Tako je odbor glasoval o dveh sklepih. Prvi sklep je bil, da Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano meni, da je avtentično razlago prvega odstavka 16. a člena Zakona v skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije treba sprejeti. Takšen sklep je bil s šestimi glasovi potrjen. V nadaljevanju pa je potem tudi odbor glasoval o sklepu, da Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano predlaga Državnemu zboru, da predlog za sprejem avtentične razlage prvega odstavka 16. a člen Zakona o skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije sprejme v besedilu, kot ga je predložila skupina poslancev s prvopodpisanim Milanom Gumzarjem. S sedmimi glasovi "za" in nobenim "proti" je bil ta sklep tudi sprejet.
Hvala lepa. Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade. Besedo ima državna sekretarka gospa mag. Tanja Strniša.
Spoštovani, podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Dovolite mi, da vam predstavim še mnenje Vlade o predlogu skupine poslancev s prvopodpisanim Milanom Gumzarjem za sprejem avtentične razlage prvega odstavka 16. a člena Zakona o skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije. Predlagatelji navajajo, da prihaja do spornega tolmačenja dela besedila prvega odstavka 16. a člena omenjenega zakona, ki določa presečni datum in predstavlja pogoj za prenos zemljišč z države na občine. Predlagatelji izpostavljajo presečni datum v prvem in drugem odstavku 16. a člena zakona. Menijo, da je za izpolnjevanje pogoja za prenos nepremičnin po drugem odstavku 16. a člena potrebna uveljavitev akta, za prvi odstavek 16. a člena pa sprejetje akta. V praksi prihaja do problema zaradi nedorečenosti termina "nameniti" in različnega tolmačenja tega termina s strani upravičenih občin na eni strani in Sklada kmetijskih zemljišč na drugi strani. Vlada meni, da je avtentična razlaga instrument, ki omogoča zakonodajalcu, da pravno doreče vsebino zakonske določbe, kot jo je že sprejel, in to v okviru njenega prvotnega pomena, tako da je za izvajanje v praksi nesporno jasno, kaj ta zahteva, nikakor pa avtentična razlaga ne sme pomeniti spreminjanja zakona. Taka razlaga zakona ima praviloma pravne učinke za nazaj, torej od uveljavitve zakona dalje. Po mnenju Vlade izhaja iz gramatikalne razlage določbe 16. a člena zakona popolnoma nedvoumno, da je zakonodajalec po prvem odstavku 16. a. člena zakona zahteval sprejem planskih aktov in ne njegove uveljavitve v presečnem datumu. V drugem odstavku 16. a člena omenjenega zakona pa zahteva, da so zemljišča na dan 20. julija 2004 opredeljena kot nezazidana stavbna zemljišča. Zakon torej po prvem odstavku 16. a člena določa kot pogoj za prenos zemljišč z države na občino sprejem občinskih planov po pristojnih organih občine, v drugem odstavku 16. a člena pa določa kot pogoj za prenos zemljišč z države na občino, da so bila zemljišča s planskimi akti občine do 20. julija 2004 opredeljena kot nezazidana stavbna zemljišča, kar pomeni, da so ti planski akti morali začeti veljati 20. julija 2004. Zakon je torej v tem delu dovolj jasen, zato avtentična razlaga po mnenju Vlade ni potrebna, še več, s pravnega vidika bi bila celo neustrezna. Dovolite mi, da povzamem. Vlada je proučila predlog za sprejem avtentične razlage prvega odstavka 16. a člena Zakona o skladu kmetijskih zemljišč in gozdov, ki ga je Državnemu zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim Milanom Gumzarjem, ter sprejela mnenje, da avtentična razlaga ni potrebna, ker je zakon dovolj jasen.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Robert Hrovat v imenu Poslanske skupine SDS.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Z uveljavitvijo zakona o Skladu kmetijskih zemljišč s februarjem letošnjega leta smo zaradi nedodelanih določil predlagatelja prišli v situacijo, ko je treba določen člen razlagati prek obvezne avtentične razlage v Državnem zboru. V praksi prihaja do različnih tolmačenj prvega odstavka 16. člena. In glede na to, da sta mnenji Vlade Republike Slovenije in Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora različni, smo v Slovenski demokratski stranki prepričani, da je avtentična razlaga prvega odstavka 16. člena Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije nujna in upravičena. Kako določiti nesporni datum, ki bi bila tista točka, na podlagi katere bi se sklepale pogodbe med skladom in občinami o tem, da se lahko nezazidana stavbna zemljišča prenesejo na občine? Kdaj občina nameni zemljišče za gradnjo? Nameni ga takrat, ko je prostorski akt sprejet na občinskem svetu. In to je odločitev občinskega sveta. In pred tem potekajo tako ali tako vsa usklajevanja s posameznimi nosilci urejanja prostora, med katere spada tudi Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki dejansko mora soglašati s tem, ali se neko zemljišče lahko nameni za gradnjo, ki je bilo prej kmetijsko. Gre torej za odnos med državo in občino. In presečni datum mora biti datum, ko je bil sprejet prostorski akt na občinskem svetu. Je pa zanimivo, da Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora trdi, da avtentična razlaga ni mogoča in da ni potrebna. Vlada pa meni, da razlaga ni potrebna, ker je zakon dovolj jasen. Praksa in izvajanje zakona pa kaže popolnoma drugačno sliko. Gre za eno veliko zmedo, kar je odraz, tako menimo v Slovenski demokratski stranki, slabo pripravljenega zakona. V Slovenski demokratski stranki bomo podprli sklep o sprejetju avtentične razlaga prvega odstavka 16. a člena Zakona o skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije.
Hvala lepa. Na vrsti je gospod Vili Trofenik v imenu Poslanske skupine Zares. [[Ga ni.]] Besedo ima gospod Franc Bogovič v imenu Poslanske skupine SLS.
Predlog za sprejem avtentične razlage prvega odstavka 16. a člena je posledica tega, da iz besedila predloga za sprejem avtentične razlage izhaja, da v postopku izvajanja določil prvega odstavka 16.a člena zakona o skladu o neodplačnem prenosu zemljišč v last občin v praksi prihaja do problema zaradi nedorečenosti termina "nameniti" in različnega tolmačenje le-tega s strani upravičencev na eni strani in sklada na drugi strani. Problem je po našem mnenju širše narave, saj predstavlja oviro za vrnitev zemljišč vsaj 15 slovenskim občinam, ki so spremembe in dopolnitve prostorskih sestavin planskih aktov sprejele pravočasno,vendar so bili objavljeni v uradnih glasilih tako, da je vakacijski rok zapadel po presečnem datumu iz prvega odstavka 16. a člena zakona o skladu. Po mnenju predlagateljev avtentične razlage je zakonodajalec v 16. a členu zakona o skladu zavestno in nedvoumno uredil dve različni situaciji. Tako je v prvem odstavku in v drugem odstavku uporabil različno dikcijo. Že iz gramatikalne razlage nedvoumno izhaja, da je zakonodajalec v prvem primeru predvidel sprejem akta, v drugem pa njegovo uveljavitev. Strinjamo se z mnenjem, da beseda "namenila" pomeni, da so vsi akti, ki so bili v občinah sprejeti do 20. 7. 2004, tudi pravno veljavni, ne glede na to, ali so bili ti akti objavljeni v uradnih listih ali pa v posameznih uradnih glasilih ali medobčinskih glasilih. Menimo, da je za to, da so nekatere občine imele težave, da bi sprejele te akte do 20. 7., možnih več razlogov. Eden izmed njih je, da nekatere občine tudi niso prejele pravočasno sklepa Vlade, s katerim bi lahko vse zakonodajne postopke končale pravočasno in objavile tudi v uradnih listih oziroma glasilih. Kot smo sopredlagatelji v sami razlagi napisali, je želja za avtentično razlago pravzaprav dodatno okrepiti podatek, da so vsi prostorski akti, ki so bili sprejeti na mestnih oziroma občinskih svetih do 20. 7. 2004, veljavni in da za vsa tista zemljišča, ki so bila namenjena do 20. 7. 2004 kot stavbna zemljišča, obstaja tudi možnost vrnitve občinam v njihovo razpolaganje. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da stvar ni tako preprosta že zaradi tega, ker si jo očitno tudi pravniki različno tolmačijo, zato je naloga zakonodajalca, da pove, kaj je mislil s tem, ko je sprejel takšno dikcijo zakona. Prepričani smo, da so tudi poslanci, ki so sprejemali ta zakon, z nekim namenom napisali in uporabili to dikcijo "nameniti" za graditev, sicer bi zapisali tako, kot je v drugih dveh odstavkih. Prepričani smo, da je treba tolmačiti ta prvi odstavek 16. člena tako, da tiste občine, ki so do 20. 7. 2004 uredile vse, da tiste občine potem lahko ta zemljišča dobijo nazaj oziroma da se prenesejo nazaj v last tem občinam. Zato bomo podprli sprejem avtentične razlage prvega odstavka 16. a člena Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov in se na takšen način tudi izognili diskriminatornemu odnosu do nekaterih slovenskih občin.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Urh v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! V Poslanski skupini DeSUS bomo podprli sklep matičnega delovnega telesa, s katerim Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano predlaga Državnemu zboru, da predlog za sprejem avtentične razlage prvega odstavka 16. a člena Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije sprejme v besedilu, kot ga je predložila skupina poslancev. Naj povem, da smo poslanci DeSUS-a sopodpisniki tega predloga. Predlagatelji smo predlagali avtentično razlago zato, ker v postopku izvajanja določil prvega odstavka 16. a člena tega zakona o neodplačnem prenosu zemljišč v last občin v praksi prihaja do problema zaradi nedorečenosti termina "nameniti" in različnega tolmačenja le-tega s strani upravičencev na eni strani in Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije na drugi strani. Problem je širše narave, saj predstavlja oviro za vrnitev zemljišč vsaj 15 slovenskim občinam, ki so spremembe in dopolnitve prostorskih sestavin planskih aktov sprejele pravočasno, vendar so bili objavljeni v uradnih glasilih tako, da je vakacijski rok zapadel po presečnem datumu iz prvega odstavka 16. a člena zakona. Zato smo skupini poslancev predlagali avtentično razlago določbe prvega odstavka 16. a člena Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije, s katero bi jasno določili, da je treba določbo prvega odstavka 16. a člena zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije razumeti tako, da se na neodplačni način prenesejo v last občine tista zemljišča, za katere je občina do 20. julija 2004 na občinskem svetu sprejela ustrezne spremembe in dopolnitve prostorskih sestavin občinskih planov, s katerimi je ta zemljišča namenila za graditev objektov. V Poslanski skupini DeSUS se torej ne moremo strinjati z mnenjem Vlade, da avtentična razlaga ni potrebna. Zato bomo, kot že rečeno, podprli predlog matičnega delovnega telesa in predlagano razlago. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Györek v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani prisotni! Pričujoči problem oziroma vprašanje sprejema ali nesprejema avtentične razlage prvega odstavka 16. a člena Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije, ki govori o neodplačnem prenosu zemljišč v last občin, predstavlja tipičen primer stare prakse naših nekdanjih zakonodajalcev, takšnih ali drugačnih, ko so se zavestno sprejemali in uzakonjali zakoni oziroma posamezne določbe z namerno tako zastavljeno dikcijo, da je bilo možno vsebino interpretirati na različne načine, po domače rečeno. Marsikateri zakon je bil kot švicarski sir, prestreljen s toliko luknjami, da je bil lahko kar za univerzalno uporabo. In tako sedaj dejansko razpravljamo o podobni zadevi, torej o nedorečenosti termina "nameniti" znotraj konteksta tega člena. Gre za vprašanje različnega tolmačenja spornega pojma, kot ga razumejo upravičenci na eni strani in Sklad kmetijskih zemljišč na drugi strani. Izvirni greh je dejansko zakonodajalčeva zavesta in namerna dikcija 16.a člena zakona o skladu, kjer se v tem členu urejata dve različni situaciji, tako da v enem odstavku navaja, citiram, "do 20. julija 2004 namenila za graditev objektov", v drugem odstavku pa, "ki so bila na dan 20. julija 2004 opredeljena kot nezazidana stavbna zemljišča". To dejansko pomeni v prvem primeru sprejem akta, v drugem pa njegovo uveljavitev. To istočasno pomeni, da je za izpolnjevanje pogojev za prenos nepremičnin po drugem odstavku 16. a člena predmetnega zakona potrebna uveljavitev akta, za prvi odstavek tega člena pa sprejem akta. Seveda takšno stanje ni normalno, kajti posledično predstavlja oviro za vrnitev zemljišč vsaj petnajstim slovenskim občinam, ki so spremembe in dopolnitve prostorskih sestavin planskih aktov sprejele pravočasno, vendar pa objavile v uradnih glasilih z vakacijskim rokom po presečnem datumu iz prvega odstavka tega člena. Takšno nevzdržno stanje oziroma krivično situacijo za prizadete občine je vsekakor potrebno odpraviti bodisi z ustreznim sprejetjem predlagane avtentične razlage, če pa to pravno ne bi bilo vzdržno, pa z noveliranjem ustrezne določbe zakona po hitrem postopku. Zanimiva so različna gledanja in razumevanja nastalega stanja in načina odprave takšne anomalije. Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora meni, da je predlagana avtentična razlaga celo v neskladju s slovensko ustavo in kot takšna ni mogoča ter da obvezna razlaga ni potrebna. Enakega mnenja je tudi Vlada Republike Slovenije, ki trdi, da razlaga ni potrebna, ker je zakon dovolj jasen. Na drugi strani pa imamo diametralno nasprotno mnenje oziroma sklepe Odbora Državnega zbora za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano ter Komisije Državnega sveta za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. No in zdaj smo tam, kjer ni muh. Na eni strani diskriminatorna situacija, kar ni vzdržno, na drugi strani pa mnenje pravnikov, torej pristojne stroke, ki ne vidi problema in jim je prav vse kristalno jasno. Kot nepravnik in poslanec vsekakor zastopam stališče prvih in predlagatelja, saj je treba takšno stanje ustrezno odpraviti, pa če tudi z noveliranjem zakona. Da zaključim. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke se bomo odločali po lastni vesti, predvsem pa tako, da se bo odpravila krivična situacija. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Borut Sajovic v imenu Poslanskega kluba LDS.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Še enkrat vsem skupaj prijazen pozdrav! Če bi bile zadeve pregledne, jasne in pa enostavne, potem na današnjem mestu o tem, kar v praksi povzroča dileme in težave, ne bi govorili. Zato v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije podpiramo prizadevanja našega poslanskega kolega gospoda Gumzarja, da se sprejme obvezna razlaga in se situacija, ki je nejasna, dokončno uredi. Zagotovo je v življenju in pa v praksi bistveno, kdaj je bila neka odločitev, nek prostorski akt sprejet na občinskem svetu, ne pa, kdaj je bil potem seveda administrativno objavljen v uradnem listu. Vsi, ki se s tem ukvarjamo v praksi, vemo, da marsikdaj zaradi omejenega prostora, zaradi zamude s predčasno najavo ali pa zaradi še kakšnega drugega razloga, to formalno zadevo urediti tisti trenutek, ko bi si to želela občinska uprava, ni mogoče. Vsebinsko je obrazložitev tudi smiselna, kajti če kdo, potem morajo občine imeti možnost razpolaganja in pa upravljanja s prostorom, z zemljišči sklada in pa države na svojem teritoriju. Zato se nam zdi v tem trenutku in na tem mestu odločitev, da sprejmemo avtentično razlago zakona, prava in pa primerna, da zadeve, ki povzročajo v praksi nejasnosti in težave, v dobro nas vseh, predvsem pa v dobro tudi lokalnih skupnosti, ki se jih to tiče, dokončano uredimo. Zato bomo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije predlog za avtentično razlago zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima še gospod Janko Veber v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Lep pozdrav še enkrat v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov! Avtentična razlaga 16. a člena Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije je potrebna zaradi tega, ker Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije ne želi podpisovati pogodb o prenosu nezazidanih stavbnih zemljišč na občine, če so sprejele prostorske akte do 20. julija 2004, pač pa meni, da so pripravljeni podpisovati pogodbe, če je bil prostorski akt objavljen do tega datuma v Uradnem listu. Čeprav je bil rok 20. julij 2004 uzakonjen na predlog Vlade, torej na predlog predlagatelja, nas takšno stališče Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije preseneča. Objava prostorskega akta je v vsakem primeru, če je bil ta rok določen tudi s strani Vlade, da je treba do 20. julija spremeniti prostorske akte, je objava vedno potem vsaj 15 dni ali v nekem podobnem roku kasnejša. Zato menimo, da je ta datum v zakonu jasen in da je nedvoumno jasno, kdaj se je tudi občina odločila, kdaj je namenila neko zemljišče pozidavi. Ta datum je sprejetje tega prostorskega akta na seji občinskega sveta. Menimo, da je to še posebej pomembno zaradi tega, ker ne gre za odnos do tretjega v prometu z zemljišči, ampak gre za odnos med državo in občino. Zelo jasno je, da občina nameni ta zemljišča sprejetju svojega akta na seji občinskega sveta. Če pa bi šlo za prodajo takšnega zemljišča na trgu, torej nekomu tretjemu, pa je v vsakem primeru res nujno potrebna objava v Uradnem listu. Menimo, da je avtentična razlaga predvsem zaradi tega, ker rešuje odnos med državo in občino, možna, vendar pa je, glede na to, da je Zakonodajno-pravna služba podala mnenje, iz katerega izhaja, da gre tudi za morebitno neskladnost avtentične razlage z zakonodajo, treba v nadaljevanju spremeniti tudi Zakon o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov v tistem delu, ki se nanaša na datum uveljavitve spremembe prostorskega akta. Zato v Poslanski skupini Socialnih demokratov ne bomo nasprotovali sprejetju avtentične razlage. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o predlogu za sprejem avtentične razlage. Besedo ima gospod Silven Majhenič. [[Ga ni.]] Gospod Zmago Jelinčič Plemeniti. [[Ga tudi ni.]] Gospod Bogdan Barovič. [[Ga ni.]] Gospod Milan Gumzar, prosim.
Hvala za besedo. Pravzaprav tako, kot smo v Poslanskem klubu LDS povedali ob predstavitvi stališč, da bomo to avtentično razlago podprli, jo bom tudi osebno in kot predlagatelj podprl predvsem iz naslednjega razloga. Res je, da je datum 20. 7. 2004, ko je bilo treba sprejeti in tudi objaviti v Uradnem listu, vendar je bilo kar nekaj občin v Sloveniji takšnih, ki so sicer uspele do 20.7.2004 sprejeti svoje dolgoročne plane, niso pa jih mogle objaviti oziroma niso jih uspele objaviti, glede na to, da sklepa niso dobili ali pa je prišel prepozno s strani Vlade. Sicer imam pred sabo sklep Vlade, s katerim je 13. 7. eni izmed občin izdala sklep, da je njihov akt usklajen z vsemi predpisi v državi. Zdaj sprašujem, če je bil 13. 7. izdan sklep, kako lahko do 20.7. sprejmeš in še objaviš v Uradnem listu. Tako da je ta avtentična razlaga nujno potrebna. Po drugi strani pa je treba tudi povedati, da gre za zemljišča, ki so imela leta 1993 status družbene lastnine, in so bila vsa ta zemljišča takrat v lasti občin. In prav ta zemljišča so lokalne skupnosti oziroma občine brezplačno prenesle nazaj na Sklad kmetijskih zemljišč Republike Slovenije, tako kot je tudi po sedanjem zakonu o kmetijskih zemljiščih treba vsa zemljišča, ki izgubijo status stavbnega zemljišča, brezplačno prenesti nazaj na Sklad kmetijskih zemljišč. Da je pa s prenosi zemljišč ali pa s tem zakonom nekaj narobe, je treba tudi povedati, da te dni po pooblastilu pravobranilca, ki ga je najel Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije, nekatere lovske družine po Sloveniji prejemajo sodbo v imenu ljudstva in se jim odvzemajo tudi tista zemljišča, ki so jih leta 1985 in pozneje od fizičnih oseb odkupili in seveda niso mogli 1985. leta vpisati kot lastninsko pravico, ampak so vpisali kot družbeno lastnino, ker so ta društva oziroma lovske družine bile družbena last. Da bi občinam omogočili, da čim prej pridejo do teh stavbnih zemljišč in da s tem na nek način tudi spodbudimo prodajo teh zemljišč ali zagotovimo ta zemljišča za nove industrijske obrate in še za kaj drugega, bi bilo treba to identično razlago danes sprejeti. Sicer se pa kot predlagatelj na nek način niti ne bojim, da tega ne bi sprejeli in se tudi zahvaljujem vsem poslanskim skupinam za razumevanje. Hvala.
Besedo ima gospod mag. Borut Sajovic. [[Se odpoveduje.]] Želi predstavnica Vlade besedo? [[Ne.]] Želite še besedo kot predlagatelj, gospod Gumzar? [[Ne.]] Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Ugotavljam, da ne. Zaključujem. Zbor bo o Predlogu za sprejem avtentične razlage ter o besedilu avtentične razlage v skladu s časovnim potekom seje zbora odločal danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 16. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA – NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O POROŠTVIH REPUBLIKE SLOVENIJE ZA ZAGOTAVLJANJE FINANČNE STABILNOSTI V EVROOBMOČJU – NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade. Besedo ima gospa Mateja Vraničar, državna sekretarka.
Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovani poslanci, poslanke! Pred vami je predlog zakona, ki bo omogočil slovensko udeležbo v posebnem mehanizmu finančne pomoči znotraj območja evra. Predlog zakona naslavlja dvoje vprašanj, slovensko udeležbo v posebni finančni družbi, ki jo ustanovijo vse države članice območja evra, hkrati pa omogoča dajanje poroštva za sukcesivne obveznosti omenjene družbe, če in ko bi do njih prišlo. Verjamem, da so nam ekonomski razlogi za vzpostavitev mehanizma vsem dobro znani. Ko je v začetku letošnjega leta zašla v finančne težave ena izmed držav članic območja evra, so finančni trgi nemudoma začeli iskati naslednjo žrtev. In Evropa se je bila primorana soočiti z dejstvom, da žal nima na razpolago učinkovitega mehanizma za morebitno pomoč državam območja evra. Vemo, da je na razpolago svojevrsten mehanizem za plačilno bilančno pomoč državam, ki še niso prevzele evra. Dejansko so tovrstne pomoči trenutno deležne Madžarska, Latvija in Romunija. Ne obstaja pa institucionalna rešitev za pomoč državam, članicam območja evra, kar pomeni, da je bilo treba institucionalno rešitev šele zagotoviti. Pri tem smo soočeni z več dilemami. Lahko bi skušali pomoč zagotoviti na enak način kot v primeru Grčije. To bi pomenilo takojšnjo in neposredno obveznost nacionalnih proračunov na postavki odobrenih posojil. Lahko bi ustanovili novo družbo z razmeroma visokim kapitalom, kar bi zagotavljalo prvovrstno boniteto, vendar bi to terjalo takojšnja izplačila iz nacionalnih proračunov v obliki kapitalskih vložkov. Tretja opcija, lahko bi izbrali tretjo obliko, in ta je pred vami, to je posebna družba z razmeroma nizkim kapitalom in z jamstvom držav članic območja evra za njene potencialne obveznosti. V danih okoliščinah smo države članice območja evra soglasno potrdile tovrstni pristop in v skladu z Zakonom o sodelovanju Državnega zbora in Vlade v evropskih zadevah je bil s predlogom seznanjen tudi Državni zbor in izbrani poti ni nasprotoval. Z namenom udejanjiti sprejeto odločitev v praksi je danes pred vami predlog zakona. Ta ureja kapitalski delež Slovenije v družbi, ki znaša 0.47 %, kolikor znaša delež Slovenije v kapitalu Evropske centralne banke. Družba bo zaradi zagotavljanja finančne stabilnosti v evroobmočju najemala kredite, izdajala dolžniške vrednostne papirje in sklepala druge posle s poroštvom držav članic evroobmočja v skupni višini do največ 440 milijard evrov. Vsaka država članica evroobmočja bo izdala poroštvo za navedene instrumente financiranja v skupnem obsegu do svojega deleža, izračunanega skladno z deležem v kapitalu Evropske centralne banke, kar v primeru Slovenije pomeni poroštvo v obsegu 2 milijardi in 73 milijonov evrov. Naj v zaključku omenim nekatere pomisleke iz razprave na Odboru za finance, predvsem kar zadeva morebitno ustavno spornost predloga zakona. Želela bi ponovno opozoriti na dejstvo, da je predlagano poroštvo po mnenju predlagatelja povsem skladno z zahtevami 149. člena Ustave. Namen poroštva je jasen, jasno je določen upravičenec, rok, do katerega se poroštvo lahko nameni, in nameni, za katere se lahko uporabi. Predvsem pa je eksplicitna zabeležena višina danega poroštva. Pri tem ne gre zanemariti dejstva, da je zakon v marsičem analogen protikriznim ukrepom v obliki poroštev, kot jih predvideva veljavni 86. a člen Zakona o javnih financah. Če so bili tisto ukrepi za zagotovitev stabilnosti našega bančnega sistema, so sedaj pred nami ukrepi za zagotovitev stabilnosti območja evra. Če ne želimo vnašati dvoma o privrženosti Slovenije skupni politiki območja evra, predlagam, da Državni zbor omenjeni zakon podpre. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo članici, gospe Renati Brunskole.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! Odbor za finance in monetarno politiko je na 25. nujni seji dne 8. julija 2010 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o poroštvih Republike Slovenije za zagotavljanje finančne stabilnosti v evroobmočju. Odbor je bil seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, ki je predlog proučila z vidika njegove skladnosti z ustavo, pravnim sistemom ter v zakonodajnotehničnem pogledu in posreduje pripombe o potrebni presoji skladnosti besedila z ustavo. Ob tem Zakonodajno-pravna služba med drugim ugotavlja, da je v predmetni zadevi bistvenega pomena njen 149. člen, po katerem so tako krediti v breme države kot poroštva zanje dovoljeni izključno na podlagi zakona. Poleg navedenega služba izpostavlja, da naj bi se poroštvo dalo za vsakokratni program financiranja, za posamezne instrumente financiranja izven programa financiranja ter za finančne posle, medtem ko gre v predlogu za nespecificirano obveznost, za katero bo poroštvo izdajala Vlada, ki bo o tem zgolj četrtletno obveščala Državni zbor, čeprav bi ta moral sprejeti zakon o poroštvu. Ob upoštevanju opozoril Zakonodajno-pravne službe so koalicijske poslanske skupine 8. julija 2010 vložile amandmaje k 3., 4., in 8. členu in k naslovu zakonskega predloga. V začeti obravnavi so bila glede zakonskega besedila predstavljena različna stališča in mnenja in izraženi določeni pomisleki, vendar odbor predlaganega sklepa o preložitvi obravnave predmetnega zakona ni sprejel. Po besedah predstavnice Vlade zakonsko besedilo predstavlja varnostno mrežo članic,ki bi potrebovale pomoč oziroma finančne vire za normalno delovanje, zato naj se potrebni pravni postopki čim prej zaključijo, saj bi bila Slovenija ob izraženi nepodpori med članicami evroobmočja izključena iz možnosti prejemanja predvidene pomoči. Po izraženem mnenju zakon ni v nasprotju z ustavo, niti z drugimi predpisi, pač pa je enakovreden ostalim tovrstnim sprejetim rešitvam. Predloženi amandmaji koalicijskih skupin, ki jih predlagateljica podpira, skozi zakonsko besedilo določajo poroštvo v edninski obliki. S tem se poroštvo namenja družbi, katere delničarke so države članice evroobmočja za posamezno obveznost in jo bo družba izvajala z namenom financiranja države članice navedenega območja, ki bi zašla v težave. Hkrati na opisani način besedilo vsebuje vse bistvene elemente konkretne poroštvene obveznosti. Ob obravnavi posameznih členov je odbor sprejel še amandmaje k 4. členu zakonskega predloga, sprejel je amandmaje koalicijskih skupin k 3., 4., 8. in k naslovu zakonskega predloga. Amandmaja Poslanske skupine SDS k 4. členu odbor ni sprejel. V zaključku je odbor na podlagi 128. člena Poslovnika glasoval o vseh členih zakonskega predloga in jih je sprejel. Glede na sprejete amandmaje, je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni vsi sprejeti amandmaji. Dopolnjeni predlog zakona pa je tudi sestavni del tega poročila.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Vili Trofenik v imenu Poslanske skupine Zares.
Lep pozdrav vsem prisotnim! Hvala za besedo. Predloženi zakon o poroštvu Republike Slovenije za zagotavljanje finančne stabilnosti v evroobmočju predstavlja odzivno nevarnost, da katera od članic evroobmočja ne bi zmogla na trgu pridobiti zadosti finančnih sredstev. V ta namen članice evroobmočja ustanavljajo posebno družbo z ustanovitvenimi deleži, sorazmernimi z deleži kapitala v Evropski banki. Na tak način bo zagotovljenih 440 milijard evrov za jamstva za najemanje kreditov in izdajanje dolžniških vrednostnih papirjev. Z omenjenim inštrumentom želijo članice evroobmočja preprečiti negativni verižni učinek, ki bi lahko prizadel tudi Slovenijo. S tega vidika omenjeni zakon ni sporen, saj bi negativni verižni učinki močno prizadeli Slovenijo, saj je območje evra ključno za slovenski izvoz. Poleg tega pa omenjeni mehanizem Sloveniji tudi omogoča dostop na finančne trge pod ugodnimi pogoji. Nedvomno je bil vstop Slovenije v evroobmočje koristen, zato si Slovenija kljub številnim pomislekom ne more privoščiti, da ne bi vstopila v omenjeni mehanizem. Kljub temu pa seveda to ne upravičuje sprejetja z ustavnega vidika potencialno spornega zakona. Obravnavani zakon namreč, poenostavljeno povedano, prenaša na Vlado Republike Slovenije pristojnost Državnega zbora, da z zakonom odloča v skladu s 149. členom Ustave o poroštvih Republike Slovenije. Ker tudi po sprejetih amandmajih na Odboru za finance ostaja ta temeljna dilema o skladnosti predlaganega zakona z ustavo, se bomo poslanci Poslanske skupine Zares odločali o podpori oziroma nepodpori zakonu po lastni presoji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Radovan Žerjav v imenu Poslanske skupine SLS.
Hvala za besedo gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Maja 2010 so se predsedniki držav oziroma vlad na zasedanju držav članic evroobmočja zavezali, da bodo ustanovili poseben mehanizem za zagotavljanje finančne pomoči državam članicam evroobmočja, če katera izmed njih ne bi mogla pridobiti zadostnih finančnih sredstev na trgu. Med drugim je bilo dogovorjeno, da bodo države članice območja evro ustanovile posebno družbo, ki bo lahko najemala kredite oziroma izdajala dolžniške vrednostne papirje z namenom zagotavljanja finančne pomoči v obliki posojil državi članici evroobmočja s poroštvom drugih držav članic območja evra v skupni višini do 440 milijard evrov. Za najemanje kreditov in izdajanje dolžniških vrednostnih papirjev družbe pa bodo države članice evroobmočja izdajale poroštva do svojega deleža, izračunanega skladno z deležem v ustanovnem kapitalu Evropske centralne banke. Delež Republike Slovenije v tem mehanizmu poroštev je 0,4711 %, kar pomeni poroštvo v obsegu do dveh milijard evrov, kar je po naši oceni bistveno previsoko breme za Republiko Slovenija. Naj primeroma navedem nekaj primerov. Dve milijardi evrov je 15 % obstoječega javnega dolga. Dve milijardi evrov je 5 % BDP, dve milijardi evrov je 20 % porabe proračuna za leto 2010. Žal ne vemo, kako se bodo v prihodnje odvijale zadeve glede držav članic evropske monetarne unije. Ne vemo, kaj se bo dogajalo v Španiji, kaj se bo dogajalo na Portugalskem in tako naprej, torej v državah, ki se velikokrat omenjajo kot rizične in kot problematične na področju javnih financ. Evropska unija je za preprečevanje takšnih situacij zapisala jasna pravila, ki se jih mora posamezna država držati, in pogoje, ki jih mora zadovoljevati. Ta pravila najbrž niso bila napisana kar tako, in prav bi bilo, da se upoštevajo in da vsaka država članica teži, da te pogoje in pravila dosledno upošteva in zagotavlja. Slovenija se ves čas te krize bori ravno za to, da bi upoštevali vsa ta pravila in zagotavljali te pogoje. Največ bomo po naši oceni naredili za to našo skupno denarno valuto ravno takrat, če bomo sami doma fiskalno uredili zadeve tako, da bodo zagotavljale stabilnost skupne evropske valute, ne pa, da bomo morebiti zato, da bomo pomagali drugim, sami sebe spravili v položaj, ko sami ne bomo imeli izhoda. Tega se v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bojimo, še posebej glede na dano fiskalno situacijo, ko sami ne vemo, kakšna prihodnost nas čaka. Pred časom smo z lahkoto potrdili poroštvo v višini 400 milijonov evrov za Grčijo, ki se je znašla v hudi finančni krizi zaradi svojih lastnih neumnosti in predvsem zaradi neodgovornosti do skupnega evroobmočja. Po drugi strani pa naših, torej slovenskih, neumnosti nismo pripravljeno pokrivati. V primeru NLB smo celo zaradi neumnosti, ki so se v banki dogajale, za kazen, ne vem sicer komu, pripravljeni to najpomembnejšo banko prepustiti tujcem. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo zato predlogu zakona nasprotovali, ker menimo,da je breme dveh milijard potencialnih obveznosti za Republiko Slovenijo preprosto previsoko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Jurša v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav velja tudi kolegicam in kolegom! Tako poslanci DeSUS-a kot verjetno vsi ostali bi zagotovo raje videli, da zakonov s takšno vsebino ne bi imeli pred seboj. Prav tako se gotovo strinjate z menoj,da bi še raje videli, da sploh ne bi prišlo do takšne situacije, ki je povod za tovrstno reagiranje držav članic Evropske unije. Vendar stanje, kakršno je, in posledica je naša dolžnost, glede na obveznosti, ki jih imamo do Evropske unije, ki smo jih ob vstopu prevzeli. Torej je naša dolžnost, da tudi Republika Slovenija prispeva svoj delež za zagotovitev finančne stabilnosti območja, v katerega smo vstopili. V dobrem in zlem, torej kot zakonska zveza, ki temelji na svobodni odločitvi, svobodno smo se odločili za članstvo v Evropski uniji na obojestranski čustveni navezanosti. Verjamete, da smo čustveno navezani, ko gre za dajanje poroštev v tako astronomski višini, seveda ob poznavanju našega javnofinančnega stanja, ki temelji na vzajemnem spoštovanju. Vprašanje, kdo koga spoštuje oziroma nespoštuje, je tukaj na mestu, predvsem ob dejstvu pokrivanja realnega stanja tistega, ki se naj mu pomaga. Tu mislim konkretno na, lepo rečeno, Helensko republiko, da ne govorimo o spoštovanju zavez, ki jih je vsaka članica EU ob vstopu sprejela, med katerimi so tudi spoštovanje smernic, direktiv EU, maastrichtskih kriterijev, skrb za stabilno gospodarstvo, za vzdrževanje makroekonomskega ravnotežja, za uravnoteženo fiskalno politiko in sposobnosti odziva, ki temelji na razumevanju, zaupanju in medsebojni pomoči, Ali je gotovo, da gre za medsebojno ali za enkratno pomoč. Skratka zaveza, naj kar preberem člen, ki to ureja z zakonsko zvezo, ki temelji na "svobodni odločitvi skleniti zakonsko zvezo na obojestranski čustveni navezanosti, vzajemnem spoštovanju, razumevanju, zaupanju in medsebojni pomoči v dobrem in slabem". Poudariti moram, da nas posledice sicer ne zavezujejo podati soglasje k temu predlogu koalicijska pogodba, ki smo jo podpisali, prav tako temu v prid ne govorijo dejstva, ki jih vsi naši državljani čutijo na svojih plečih, saj se v izogib še hujšim posledicam finančne krize močno zateguje pas. S proračunom klestimo javno uporabo, trošarine zvišujemo in jih nalagamo na pleča ljudem in gospodarstvu. Kaže se tudi intenca po zniževanju pravic na področju zdravstva. Zakon o krčenju delavskih pravic je že vložen v zakonodajno proceduro. Na področju sociale in varstva starejših se ne premikajo zadeve. Povečuje se stanarina. Skoraj nimamo več srednjega sloja prebivalcev, saj so le-ti skokovito zdrsnili v nižji sloj, da ne govorim o socialni varnosti ne samo starejših, temveč tudi delavcev, o stopnji brezposelnosti in še bi lahko našteval. Skoraj prepričan sem, da ga ni junaka, ki bi ostal malodušen ob vsem tem. Obstaja pa še eno golo dejstvo. Kot članica držav evroobmočja je tudi Republika Slovenija zavezana aktivno vstopiti k procesu zagotavljanja finančne stabilnosti in na žalost moramo imeti pred očmi zgolj to golo dejstvo, ko se odločamo o podpori temu zakonu. Kaj bo, če, Bog pomagaj, po prleško, pride do unovčenja tega poroštva ali pa poroštva, ki smo ga dali Grčijo. Odgovora na to vprašanje poslanci DeSUS-a nimamo, saj si niti ne predstavljamo, kaj bi se zgodilo, če bi se to zgodilo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zmago Jelinčič Plemeniti v imenu Poslanske skupine SNS.
Dober dan. Kar na smeh mi gre, ko poslušam jokanje koalicijskih poslancev, ki bodo na koncu z veseljem potrdili in soglasno potrdili ta zakon, ki je hudičevo slab za Slovenijo. Zakon je v neskladju z ustavo, je v neskladju z zakonom o javnih financah, je v neskladju z obligacijskim zakonom, da ne bi povedal, da je tudi v neskladju z zakonom o izvrševanju proračuna. Skratka, igramo se z denarjem Slovencev, igramo se z usodo slovenskega naroda in s tem dokazujemo, da na našem finančnem ministrstvu sploh ne razumejo, za kaj gre. Ne razumejo termina poroštvo. Poroštvo je najbolj zoprn termin v vsem obligacijskem in lastninskem pravu, kajti porok je tisti, ki plačuje grehe tistega, ki ne more vrniti posojila. Samo osel lahko podpiše tako bianko pogodbo, da bo nekomu, ki je od leta 1982, kot je Grčija, ali od leta 1986 kot Španija in Portugalska ali še kasneje Italija in še kakšna druga država goljufal Evropsko unijo, kradel iz njenega proračuna, da bo pa sedaj čez noč postal pošten samo zato, ker je Slovenija podpisala poroštvo. Bedarija popolna! Podpisali smo že kredit za Grčijo v višini 400 milijonov evrov, sedaj bomo podpisali, jaz sem prepričan, da bo to sprejeto in da bo koalicija z veseljem, čeprav cvili in joka, to potrdila, bomo podpisali poroštvo za 2 milijardi 73 milijonov evrov. Grčija tistih 400 milijonov evrov pač ne bo mogla vrniti, ker še nikoli ni ničesar vrnila. In ker je Slovenija porok za Grčijo, bodo Sloveniji vzeli 400 milijonov evrov iz tega poroštvenega sklada in dali nazaj 400 milijonov evrov. Ampak teh 400 milijonov evrov, ki jih bodo vrnili, ne bodo vrnili Sloveniji, ampak bodo vrnili Evropi. Evropa bo pa razmišljala, ali bo Sloveniji vrnila vseh 400 milijonov evrov ali bo razparcelirala in vrnila Sloveniji, ne vem, 10 % od te vsote. In tako se bo Slovenija pod nosom obrisala za 400 milijonov, Grčija pa bo odplačala dolg brez ficka, brez enega stotina lastnega vložka. Krasno, krasno! Ali ne bi bilo mogoče bolje, če bi ta denar raje namenili upokojencem, ki so jim gospodje iz koalicijskih vrst obljubljali po 1000 evrov penzije in danes ne morejo preživeti z 200 ali 300 evri penzije? Ne, mi se moramo pokazati, kako smo dobri do vseh Ciganov, do vseh mogočih deviantnih držav v Evropi, ki so kradle desetletja in desetletja, in zdaj jih bomo mi nagradili. Seveda, Slovenčki, bedaki, bomo plačevali v te sklade in metali denar skozi okno, kot da ga imamo ne vem koliko. Seveda, nekateri gospodje iz koalicijskih strank ga imajo ne vem koliko in ga bodo imeli še več, kajti nihče jim ne stopi na prste. In dovoljujejo se jim vse svinjarije, vse lopovščine. In jaz sodim, da tukaj gre pa za eno lopovščino na nivoju države. Kdo si drzne našim državljanom ukrasti dve milijardi evrov in še nekaj več? Koalicija. In čisto vseeno ji je. Žal pa slovenski davkoplačevalci in državljani ne razumejo, da jih gospodje vlečejo za nos kot ene prašiče. Grozljivo. Mislim, da je to nedopustno in pri nas tega ne bomo podprli. Zagotovo bodo pa to podprli vsi tisti jokavci, ki sicer hlipajo nad težavami, ampak dajmo jim vseeno, mogoče nam bodo pa kaj nazaj dali, mogoče bo kdo dobil kakšno steklenico uza, da bo potem malo lažje prebolel to izgubo. Hvala.
Besedo ima gospod mag. Borut Sajovic v imenu Poslanskega kluba LDS.
Hvala lepa. Vsem skupaj še enkrat prijazen pozdrav! Hvala lepa za besedo. Pozdrav državni sekretarki in sodelavcu! Jaz moram reči, da smo slišali v teh stališčih veliko zanimivega, pa bi človek rekel, pa saj ni res, ko to vse skupaj posluša. Jaz sem prepričan, da bi bili danes vsi veliko bolj zadovoljni in veseli, če nam v Državnem zboru o tem poroštvu ne bi bilo treba govoriti, če v svetu ne bi bilo problemov, če ne bi bilo recesije. Ker pa problemi so, jih je treba reševati. In ta predlog zakona je eno od orodij, s katerimi težave v svetu, v Evropi in pa tudi pri nas in tudi nas, sebe, rešujemo. V poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo podprli Predlog zakona o poroštvih za zagotavljanje finančne stabilnosti v evroobmočju, kajti po našem mnenju gre pri tem zakonu za strateško vprašanje Slovenije kot članice Evropske unije in evrskega območja. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bi želeli opozoriti, da pri tem zakonu ne gre samo za vprašanje Slovenije, čeprav nam mora biti to in nam je v ospredju, temveč za stabilnost celotnega evrskega območja, ki s temi poroštvi skupaj z drugimi članicami vzpostavlja mehanizem izhoda v sili. Kot je bilo na svetu evrske unije 10. maja 2010 dogovorjeno, bodo države članice območja evra ustanovile posebno družbo, ki bo lahko najemala kredite oziroma izdajala dolžniške vrednostne papirje z namenom zagotavljanja finančne pomoči v obliki posojil državi članici. V evrski zakonodaji ni pravne podlage, zato moramo države članice vzpostaviti notranje pravne pogoje, kar bomo storili s sprejetjem omenjenega predlaganega zakona. Ta med drugim novoustanovljeni družbi, ki bo plasirala posojila, določa kapitalsko udeležbo Republike Slovenije. V družbi ima vsaka država članica kapitalski delež, kar za Slovenijo pomeni 0,47 %, torej enak delež, kot ga imamo v Evropski centralni banki. Ta novoustanovljena družba European Financial Stability Facility bo za namene zagotavljanja finančne stabilnosti sklepala posle s poroštvom držav članic evroobmočja v skupni višini 440 milijard evrov. Za Slovenijo to pomeni maksimalno vsoto 2 milijardi evrov. Po pogajanjih z Evropsko komisijo in sodelovanju z Evropsko banko za razvoj bo ta firma sklenila posojilno pogodbo z državo, ki bo za posojilo zaprosila. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije menimo, da so za nas pri tovrstnem mehanizmu najbolj pomembna varovala, in sicer, kot je zapisano, da program financiranja soglasno sprejmejo države dajalke poroštev, odločitev o posameznih izdajah poroštev za instrument financiranja znotraj financiranja pa sprejmejo države dajalke poroštev z dvotretjinsko večino. Kot je bilo danes že slišati različne populiste in tiste, ki apelirajo na negativna čustva državljank in državljanov, seveda ne gre za bianko menico, pač pa za, žal, nujen mehanizem, ki ima številne varovalke. Pri tem mehanizmu pa je posebej nujno, da se bo morala država članica, ki bo prejela posojilo od novoustanovljene družbe, zavezati k izvajanju strogega programa ekonomskih politik. Pri tem v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije še posebej apeliramo na Vlado Republike Slovenije, da naj bo pri potrjevanju tovrstnih programov izredno natančna, dosledna in stroga, saj menimo, da lahko države le same, z lastnimi reformami dokončno sanirajo svoje javnofinančne težave. Smo pa v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije še mnenja, da mehanizem predstavlja kratko oziroma srednjeročni ukrep za stabilizacijo kapitalskih trgov in preprečitev dodatnih šokov. Prav tako pa menimo, da morajo temu ukrepu slediti še pomembnejše [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] spremembe na ravni Evropske unije oziroma evrske skupine. Zato je pri tem ukrepu, ki je žal nujen, potrebnega še veliko dela predvsem pa previdnosti in modrosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogdan Čepič v imenu Poslanske skupine SD.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav državni sekretarki, kolegice in kolegi! Zlom banke Lehman Brothers na ameriškem finančnem trgu je pustila mnogo večje posledice, kot smo mnogi pričakovali, in to ne samo na nepremičninskem trgu, ampak tudi na finančnih trgih v svetu in posledično tudi na evropskem finančnem trgu. V Evropi se to kaže predvsem s padanjem vrednosti evra in finančnimi težavami za financiranje potreb države in stabilizacijo svojih finančnih potencialov. Dostopnost do finančnih virov v svetu in Evropi se otežuje, če pa država uspe pridobiti nove finančne vire, pa so ti praviloma izredno dragi, in to posledično pomeni še večje težave za države, ki so v finančnih in tudi gospodarskih težavah. Zakon o poroštvu Republike Slovenije za zagotavljanje finančne stabilnosti v evroobmočju je v resnici zakon o ohranitvi in stabilizaciji evra. S tem zakonom dejansko želimo povrniti zaupanje v evro kot stabilno in varno valuto zaradi grške dolžniške krize, ki je prva med evropskimi državami občutila vse razsežnosti te finančne in gospodarske krize, kajti razmere na finančnem trgu že kažejo nesorazmerno povečanje pribitkov za zadolževanje nekaterih držav članic območja evra in pojavljajo se tržna tveganja za zadolževanje večjega števila držav. Z vzpostavitvijo tovrstnega mehanizma bodo države članice evroobmočja preprečile morebitni verižni finančni učinek, ki bi negativno vplival tudi na Slovenijo. Velja poudariti, da bi v primeru težav glede dostopa na finančne trge bila tudi Slovenija upravičena do posojil na osnovi tega mehanizma. Območje evro za Slovenijo predstavlja ključni izvozni trg, zato bi morebitna destabilizacija območja skupne valute negativno vplivala na malo in odprto izvozno usmerjeno slovensko gospodarstvo. Slovenija je odvisna od tujih finančnih virov, zato smo občutljivi na spreminjanje pogojev financiranja na mednarodnih finančnih trgih, posebej v razmerah stopnjevanja dolžniških problemov nekaterih držav evroobmočja. Zaradi tega je treba sprejeti predlog zakona, ki bo omogočil sodelovanje Republike Slovenije pri vzpostaviti posebnega mehanizma z zagotavljanem finančne stabilnosti območja evra skupaj z drugimi državami članicami območja evra. Na podlagi odločitve držav članic evra, bodo države članice območja najprej pridobile lastniški in kapitalski delež v novoustanovljeni finančni družbi, ki bo zaradi zagotavljanja finančne stabilnosti v območju evra najemala kredite, izdajala dolžniške vrednostne papirje oziroma sklepala druge posle s poroštvom držav članic območja evra. Poroštvo, ki ga s tem zakonom dajemo je namenjeno novoustanovljeni družbi. Zaradi prvovrstnega zavarovanja, ki ga predstavlja državno poroštvo držav članic območja evra, se predvideva, da bo družba na finančnih trgih z najemanjem kreditov in izdajo dolžniških vrednostnih papirjev, ter sklepanje drugih poslov pridobila sredstva po ugodnejših obrestnih merah, ki jih bo v obliki posojil dala državi članici območja evra v finančnih težavah. Država članica, ki bo prejela posojilo od družbe, se bo hkrati zavezala k izpolnjevanjem strogega programa ekonomske politike, prilagojenega za vsak posamičen primer, ki ga bo pripravila skupaj z Evropsko komisijo, v sodelovanju z Evropsko centralno banko in Mednarodnim denarnim skladom, s katerim se bo morala strinjati tudi država prejemnica posojila. Torej, ničesar ne bo prepuščeno nekemu naključju, temveč bo temeljito posegalo v notranjo organiziranost vsake države, dobitnice pomoči iz tega sklada, ki bo morala svoje ekonomske politike uskladiti z zahtevami posojilodajalca, vse z namenom, da se tistim, ki bodo dajali poroštva, zagotovi, da se ta poroštva ne bi unovčevala oziroma čim večja varnost teh poroštev. V razpravi na Odboru za finance je bila sicer izpostavljena dilema, ali gre za več poroštev ali za eno. Menimo, da je iz teksta zakona in dopolnil, ki smo jih sprejeli na Odboru za finance, popolnoma jasno, da je to eno poroštvo novoustanovljeni družbi, ki bo kasneje po potrebi financirala države članice. Poraba tega poroštvenega finančnega kapitala pa je sukcesivna glede na potrebe. Upamo lahko, da bo teh potreb čim manj do konca veljavnosti tega zakona, to pa je do 30. 6. 2013, kot velja Zakon o poroštvu. Nova finančna družba bo ob sodelovanju delovne skupine, evroskupine pripravila program financiranja, ki bo vseboval ključne finančne pogoje, torej obrestna mera, ročnost, valuta, pod katerimi lahko družba najema kredite, izdaja dolžniško vrednostne papirje oziroma sklepa druge posle, potrebne za pridobitev sredstev za financiranje posojil, skladno s posojilno pogodbo oziroma programom financiranja. Pogoji, določeni v vsakokratnem programu financiranja, bodo primerljivi s pogoji, določenimi v posojilnimi pogodbi oziroma predvidenimi izplačili posameznih obrokov v okviru posojilne pogodbe, glede na takratne tržne razmere. Zaradi vsega tega, ker je treba poudariti zaupanje v evro in stabilno finančno okolje v območju evrskega območja, bo Poslanska skupina Socialnih demokratov predlagani zakona tudi podprla.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zvonko Černač v imenu Poslanske skupine SDS.
Spoštovani vsi prisotni! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke delimo mnenje s tistim, ki izražajo mnenje, da zakona o poroštvih Republike Slovenije za zagotavljanje finančne stabilnosti v Evropski uniji ni mogoče podpreti oziroma še več, menimo, da je ta zakon treba zavrniti. Zakon je treba zavrniti tako iz formalnih kot iz vsebinskih razlogov. Govorimo o poroštvih v skupni višini 2 milijardi 73 milijonov evrov, kar je, če povemo bolj razumljivo, četrtina državnega proračuna na prihodkovni strani. Iz formalnih razlogov zakona ni mogoče podpreti, zaradi tega, ker je v direktnem nasprotju z ustavnimi določbami in z določbami zakonov, ki urejajo javne finance in z Zakonom o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leto 2010. Ustava in zakonodaja jasno in nedvoumno govorita, da mora o vseh poroštvih odločati Državni zbor in to z zakonom. V tem konkretnem primeru temu nismo priča, vsa posamezna poroštva bo odobravala Vlada, Državni zbor pa bo o teh posameznih elementih samo seznanjen, ne bo pa o njih odločal. Iz teh formalnih razlogov, pa tudi vsebinskih, bi bilo prav sprejeti odlok tega zakona. Ta ni bil sprejet, predlaga se zakon po nujnem postopku. Vprašajmo se, zakaj. Jaz se bojim, da ni na poti, da se nam ne približuje nova država, ena nova Grčija, vendar bo očitno ta obseg, ki ga bo treba v primeru te nove bolne članice Evropske unije zagotavljati, bistveno večji kot je bil v primeru Grčije in zaradi tega verjetno mehanizem, ki je bil uporabljan v primeru Grčije z direktno pomočjo v višini približno 80 milijard evrov, ni zadosten. Evropska unija se loteva vprašanja problematike javnih financ v posameznih državah članicah Evropske unije na napačen način, namesto da bi zdravila vzroke in ozdravila bolezen, zaradi katere je evroobmočje prišlo v posameznih državah do težav, lajša bolečino samo z nekimi aspirini, vemo pa, da glava krepko boli že v kar nekaj državah članicah Evropske unije. Poleg Grčije so to še Portugalska, Španija, Italija itn. Očitno tudi način, ki je uporabljen v tem zakonu, ni primeren, pa tudi ni pravičen. Model, ki je uporabljen s to participativno vlogo posameznih držav članic Evropske unije v deležu, ki je v tem primeru vzet, ne upošteva razvitosti posameznih držav in ne upošteva standarda v posameznih državah, tudi ne upošteva tega, na kakšen način in kako so se posamezne države držale pravil igre, ki jih je predpisala Evropska unija. Slovenija je gotovo bila ena izmed tistih držav, ki je pravila spoštovala v največji možni meri. Ne glede na to pa bo morala prispevati v proporcionalnem deležu enako kot vsi tisti, ki so del problema in ne del rešitve. Slovenija ni v zavidljivi finančni situaciji. Posebno se je ta poslabšala v zadnjem letu in pol. Državni dolg se je podvojil. Znaša že skoraj 12 milijard evrov, povečuje se s hitrostjo 40 evrov vsako sekundo. Imamo kar nekaj bolnikov v tej državi. Eden največjih je največja državna banka Nova Ljubljanska banka, kjer smo pred nekaj dnevi slišali, da je 250 milijonov evrov predvidene dokapitalizacije samo kaplja v morje. Baje je 10 % portfelja problematičnega. V Državnem zboru ste v tem kratkem mandatu odobrili številna poroštva, samo Sodu v višini okrog 500 milijonov evrov. Prihaja zakon o dodatnih poroštvih za avtocestni program, 300 milijonov evrov, pri čemer se ta sredstva večinoma ne namenjajo za prepotrebne infrastrukturne objekte, pač pa se namenjajo za tisti del, ki se mu reče elektronizacija oziroma satelitsko cestninjenje. Eden od mojih poslanskih kolegov je pred dnevni dejal, "bolje bi bilo, da sprejmemo zakon o pomoči Ultri, pa ji namenimo 100 milijonov evrov, pa bomo na ta račun še vedno prišparali 68 milijonov evrov". Prihaja zakon o poroštvu za TEŠ 6 v višini cirka milijarde evrov in tako naprej. Skratka, nič kaj obetavne razmere, v katerih sprejemamo 2 milijardi 73 milijonov evrov v nasprotju z veljavno ustavo in zakonom o poroštvu za evropski mehanizem. Edini razlog, zaradi katerega bi bilo treba podpreti ta zakon, je razlog, ki je bil rečen s strani mojega predhodnika, "tudi Slovenija bo lahko upravičena do pomoči iz tega fonda". To je slab razlog. Opozicija meni, da si Slovenija ne bi smela nikoli dovoliti, da pride v situacijo, da bo morala posegati po tem mehanizmu. Tudi tukaj je razlog, da ta zakon zavrnemo. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju. V razpravo dajem 4. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Gospod mag. Vizjak, izvolite.
Hvala lepa. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo vložili amandma k 4. členu. S tem želimo vsaj deloma zakrpati neustavnost in nezakonitost tega predloga, ki je na mizi. Namreč logično je, da se poroštveni zakoni sklepajo kot dopolnilo na en osnovni dokument, na eno pogodbo, na nek konkretni projekt, s katerim potem država zadaj vstopi kot porok in omogoči financiranje in izvedbo nečesa. V tem konkretnem primeru pravzaprav sploh ne vemo, komu dajemo poroštvo in zakaj. Vemo, da je tu sicer neka družba, ki se bo ukvarjala s finančno stabilnostjo v evro območju, ne vemo pa, ne kateri državi ne za katere konkretne namene bo to poroštvo potrebno, kajti šele vsakokratni program financiranja bo določil konkreten cilj, kamor ta denar gre in za konkretne namene. Jaz sem prepričan, da ne Ustava ne Zakon o javnih financah ne omogočata tovrstnega pristopa. O tem je bilo že ogromno govora na Odboru za finance. Zakonodajno-pravna služba tega parlamenta je podala izredno jasno odklonilno stališče. Vlada, na čelu z državno sekretarko, je zagovarjala svoj prav in govorila, češ, da je vse v redu in prav. Jaz le nekoliko bolj zaupam Zakonodajno-pravni službi parlamenta, kot pa upogljivim in ubogljivim pravnikom na Vladi, zaradi tega sem v celoti prepričan, da je omenjena rešitev, ko dajemo v bistvu poroštvo za nek mehanizem kot tak neki družbi, ki bo za implementacijo tega mehanizma zadolžena, da je to seveda v nasprotju z našo Ustavo, ki je mimogrede na tem področju izredno stroga in zahtevna. Namreč mi se, Slovenci, verjetno bojimo raznih poroštev, kreditov kot zvite vrvi, zaradi tega, ker imamo negativne izkušnje iz zgodovine. Vemo, da so se naši eksbratje bivših držav zadolževali v imenu skupne države Jugoslavije do vratu in še čez in seveda o tem smo kot takratni del države zelo malo vedeli, kaj šele, da bi odločali. Zato imamo v slovenski Ustavi razmeroma strogo ureditev glede poroštev države in edino mnenje, tolmačenje tega člena Ustave je podal ugledni finančnik, gospod Arhar, ki je tudi zelo jasno povedal, da se seveda lahko poroštva dajejo z zakonom, ki pa se mora seveda vezati na zelo jasen, zelo znan projekt, ki ima že v štartu znane vse okoliščine in vse okvirje in nenazadnje tudi podroben namen. Mi, še enkrat, dajemo s tem zakonom poroštvo za, ne vem, finančno stabilnost evroobmočja, kar koli že to pomeni. In odločali bodo drugi o tem našem denarju in lahko nas bo glava bolela, ko bomo pravzaprav izvedeli, zakaj in kam gredo tudi naša poroštva, kot seveda skupna poroštva evroobmočja. Torej s tem amandmajem želimo izpolniti to vrzel predloga, in sicer da se seveda vsakokratna tranša odobri v parlamentu z zakonom. Torej konkretno, če se bo izkazalo, da je naslednja na vrsti za Grčijo, na primer, Španija, špekuliram, naj mi Španci kot svetovni prvaki oprostijo. Če se bo na tem seznamu znašla Španija, je seveda prav, da ta parlament odobri poroštvo tisti državi, ko bo jasno, kakšen je program financiranja, kakšne so podrobnosti tega reševanja problemov te konkretne države. Zato smo seveda predlagali v 4. členu spremembo, da ta Državni zbor vsakokratni program odobri z zakonom o poroštvu, kar je v skladu z Ustavo in kar je nenazadnje tudi v duhu izvajanja tega mehanizma. S tem delamo precej večjo transparentnost in nenazadnje tudi zagotavljamo tisto ustavno pozicijo parlamenta in pristojnosti parlamenta, da o takih stvareh odločamo v tej dvorani. Namreč, ne morem razumeti, kako vladajoča koalicija, vsaj to je glasovanje na Odboru za finance pokazalo, daje neko bianko pooblastilo Vladi, ko se sprejme ta okvir poroštev v višini dobrih dveh milijard, da sama potem ugotavlja in na nek način vodi igro poroštev na posamičnih projektih tega finančnega mehanizma. To je po moji oceni v neskladju, ko govorimo o razmejitvah med pristojnostjo Vlade in Državnega zbora, kajti Ustava jasno prvi, da se poroštvo dovoli le na podlagi zakona. In zakon, vemo, da ga sprejema Državni zbor in da ne more nobenega zakona sprejeti Vlada, lahko samo sprejme predlog in ga posreduje v parlament. Seveda nas je k tej večji previdnosti pri dajanju poroštev vodila tudi slaba praksa, ki se je izvajala tako v evroobmočju kot verjetno tudi v Evropski uniji. Namreč, vse nove kandidatke države članice, tako za evroobmočje kot za Evropsko unijo so kar nekaj potu prelile, preden so izpolnile vse pogoje in so za njih veljali neki drugi strogi mehanizmi finančne discipline in odgovornosti do javnih financ, kot pa to sedaj velja za nekatere stare države članice. Po pravilu so te stare države članice bogatejše, z višjim standardom, nenazadnje tudi z daleč višjimi plačami na enotnem notranjem trgu Evropske unije. Skratka, kupna moč teh ljudi je večja in praviloma so te države tudi precej bolj zadolžene in v nekih večjih primanjkljajih, kot se to dogaja , recimo, v Sloveniji in še nekaterih, ki se sedaj borijo za vstop v evroobmočje. Imamo bistveno nižji standard, kakor tudi bistveno nižje osebne dohodke. In sedaj se sprašujemo, ali brezglavo, brez podrobne analize vsakega posamičnega primera lahko neka država, ki je doslej izpolnjevala, ki je resno jemala vse ukrepe za stabilizacijo javnih financ v evroobmočju in tudi širše, torej ali se lahko sedaj ta država vključuje v finančne mehanizme in pomoči državam, ki so se lahko do vseh teh pravil zelo zelo brezbrižno vedle v preteklosti in živijo na bistveno večji nogi, kot živi povprečni Slovenec. Tu se postavlja tudi vprašanje neke odgovornosti do naših ljudi, do naših davkoplačevalcev in vseh tistih, ki bodo zastavili svoje plače za to poroštvo, saj država – kaj je država? Država smo davkoplačevalci. Mi bomo ta poroštva prej ali slej morali odplačevati in jih vračati. Zastavlja se vprašanje, ali je prav, fer in ali ni treba o vsakem takem primeru posebej diskutirati v tem parlamentu v okviru posameznega poroštva, da si nenazadnje tudi nalijemo čistega vina, sami sebi in našim ljudem. Menim, da gre naš amandma v tej smeri, da se odgovorneje ravna z javnimi financami in poroštvi. Prej je kolega Černač v predstavitvi stališč poslanske skupine povedal, koliko nekih poroštev smo že dali in koliko je še napovedanih. Delamo s to našo blagajno, kot da tega denarja ne bo nikoli treba vrniti. Soočeni smo s tem demografskim trendom, da bo verjetno davkoplačevalcev poslej vse manj in manj. Tisti, ki bodo na teh seskih davkov viseli, pa vse več in več. Zatorej sprašujem, kako bomo vse te silne obremenitve javnih financ financirali, če se res tako brezbrižno vedemo, češ, tu je mehanizem, mi smo del ekipe, del evroobmočja, mi moramo zraven. Se strinjam, proučimo, bodimo del ekipe, ampak vedimo se predvsem odgovorno do lastnih ljudi in davkoplačevalcev. Zato vsak mehanizem, vsako shemo preučimo do potankosti, preden se lotimo in preden se obremeni davkoplačevalce za prihodnje. To je, kako bi rekel, neka rdeča nit, to je bistvo tega amandmaja. Če kaj Vladi ni po volji v okviru tega amandmaja, ga verjetno, ker procedura to omogoča, še vedno lahko dopolnimo. Vendar Vlado ob tem sprašujem: "Zakaj ta rešitev ni ustrezna?". Mi lahko z zakonom damo jasen signal, da je Slovenija del tega mehanizma. Hkrati damo pa tudi jasen signal Sloveniji kot taki, da bomo ob vsakem primeru razpravljali o tem v parlamentu in odobrili poroštvo, ali pa tudi ne, od primera do primera. Mislim, da je to najmanj, kar bi lahko zahtevali. In res ne razumem Vlade, da ne gre tu naproti tako stališču Zakonodajno-pravne službe kot nenazadnje tudi opozicije. In če je premier Pahor resno mislil včeraj, ko je napovedoval neko sodelovanje, neko iskanje rešitev, ja, kje ni boljšega primera kot v iskanju skupnih rešitev. V opoziciji smo neštetokrat povedali, kaj si želimo in kaj si predstavljamo pri tem zakonu, pa nismo bili deležni niti enega telefonskega klica iz kabineta predsednika ali z Ministrstva za finance, da bi uskladili tako pomembno stvar, kot je poroštvo za 2 milijardi evrov. Upam, da ne boste iskali poroštva pri tem, ali bomo cepili pse, ne vem, enkrat na leto ali enkrat na tri četrt leta. To je pomembno, ampak verjetno veliko manj kot pa poroštvo za 2 milijardi evrov. Torej, pamet, bi rekel, v glavo in nekoliko bolj odgovorno do tega. Seveda bo naša odločitev glede podpore tej rešitvi zelo odvisna od stališča Vlade in podpore temu amandmaju.
Besedo ima gospa državna sekretarka.
Hvala lepa. Dovolite mi, da odgovorim na nekaj vprašanj in stališč, ki so bila izražena v dosedanji razpravi. Za začetek naj povem, podobno kot sem povedala že na Odboru za finance in monetarno politiko, da predlaganemu amandmaju nasprotujemo oziroma ga ne podpiramo. Predlagani amandma pomeni podaljšanje postopka odobravanja posamezne tranše poroštva in pomeni odstop od dosedanje prakse v podobnih primerih. Ni zanemarljivo dejstvo tudi to, da bi v primeru, ko bi vsaka posamezna tranša bila pogojena z odločitvijo nacionalnega parlamenta, to podražilo najemanje kreditov za družbo. Še enkrat poudarjam, poroštva dajemo družbi in ne posamezni državi članici, ki se znajde v težavah. Neskladnost z obstoječo prakso. Že v uvodu sem opozorila na 86.a člen Zakona o javnih financah. Ta 86.a člen je bil sprejet konec leta 2008, ravno ob prehodu oblasti prejšnje vlade na novo vlado. Predlog zakona je bil predlagan še s strani prejšnje vlade, potrjen pa je bil v Državnem zboru že po imenovanju nove vlade. Naj opozorim, da 86.a člen Zakona o javnih financah prinaša poroštvo v višini 12 milijard evrov. In Vlada ima v skladu s 86.a členom pooblastilo, da to poroštvo v višini 12 milijard evrov lahko uporabi oziroma posamezno tranšo odobri glede na potrebe za zagotavljanje finančne stabilnosti slovenskega finančnega trga. Ravno tako kot v primeru tega predloga zakona tudi po 86.a členu Zakona o javnih financah poroštvo, dano na tej podlagi, ni vključeno v obseg celotnih poroštev, ki se določijo z Zakonom o izvrševanju proračuna. Še nekaj besed v zvezi z ustavnostjo oziroma neustavnostjo predlaganega zakona. Ustava pravi v 149. členu, da se krediti oziroma poroštva v breme države lahko odobravajo le na podlagi zakona. Zakon je pred nami in s tem predlogom zakona uvajamo poroštvo v maksimalni možni višini dveh milijard in 73 milijonov evrov. V 4. členu pa določamo, da koriščenje sredstev na osnovi poroštva, spremenjena dikcija je bila dogovorjena na Odboru za finance, Vlada odobrava posamezno tranšo, pa tudi v tem primeru ne sama, ampak na podlagi Zakona o sodelovanju med Vlado in Državnim zborom pri odločitvi sodeluje Državni zbor. Ne glede na to je s predlaganim zakonom omogočeno sodelovanje Državnega zbora tudi v nadaljnjih korakih, da ne omenjam še vseh drugih korakov, ki bodo potrebno in ki bodo zavarovali tudi povračilo danega poroštva oziroma poplačilo s strani same družbe in bodo usklajeni za posamezno tranšo na nivoju evropskih inštitucij. Poudarjamo odgovornost do državljanov oziroma do slovenskih davkoplačevalcev. Verjetno v okvir te odgovornosti sodi tudi odgovornost za skupno valuto, čeprav ne neposredno v okviru sredstev proračuna pa vendarle brez trdne evropske valute, katerega sestavni del je tudi Slovenija, tudi odgovornosti do slovenskih davkoplačevalcev, pa naj bodo državljani ali pa podjetja, ni. Hvala lepa.
Kdo želi razpravljati? Prijava teče. Gospod Bogdan Čepič, izvolite.
Hvala za besedo. Sam amandmaja, ki ga je predlagala Slovenska demokratska stranka, ne bom podprl. Podoben oziroma isti amandma smo že imeli na odboru in ga nismo podprli, predvsem zaradi tega, ker so bili argumenti, zakaj ne in kako spremeniti zakon v 3. in 4. členu, močnejši od tega argumenta, predvsem je šlo za to, da zdaj ne dajemo poroštva, ampak dajemo poroštvo in to eni organizaciji, enemu podjetju, eni ustanovi, ki jo s tem zakonom tudi ustanavljamo. Namreč, ta zakon ima tri dele, bi lahko temu rekli, prvi del je ustanovitev družbe, drugi del je kapitalizacija te družbe in tretji del je poroštveni kapital, ki ga prenašamo v to družbo, zato da bo lahko s svojimi finančnimi mehanizmi napravila evro bolj stabilen, kot je sedaj in zato, da bo območje evra, katerega uporaba in odgovornost za uporabo le-tega je tudi v Sloveniji, bolj stabilno, da ne bo prihajalo do nihanj. Druga stvar je, da smo imeli nekaj pripomb, kako sodelovanje Državnega zbora pri porabi teh poroštvenih sredstev vključiti. In mislim, da je dikcija, ki smo jo vpeljali v 4. člen zakona, da koriščenje sredstev na osnovi poroštva po tem zakonu odobri Vlada Republike Slovenije za vsakokratni program financiranja, ki ga soglasno sprejmejo sodelujoče države članice evroobmočja. Pri sprejemanju vsakokratnega programa financiranje Vlada Republike Slovenije in Državni zbor sodelujta v skladu z Zakonom o sodelovanju med Vlado Republike Slovenije in Državnim zborom v zadevah EU. Reševanja in stabilizacija evro valute je stvar EU-ja in mislim, da je to prava stvar, kako in na kakšen način se lahko sodeluje. V tem procesu sodelujeta vsaj dva odbora, lahko Odbor za finance kot zainteresirano delovno telo in Odbor za zadeve Evropske unije kot matično delovno telo, ki daje soglasja in mnenja k predlaganim stvarem, tako da tukaj v tem primeru parlament ni izključen, nasprotno, nekaj poroštev smo že v Državnem zboru sprejeli, mislim, da za dve, dve in pol milijardi, ki so po vsebini, ti poroštveni zakoni, približno takšni kot to, odobrili smo kvoto, odobrili smo namen teh sredstev, kar je tudi s tem zakonom opredeljeno, ne pa komu in na kakšen način. Pooblastili smo finančno ustanovo, banko v državni lasti, SID banko, da izpeljuje določene stvari, niti Vlada tega ne bo delalaampak dela seveda pooblaščena finančna inštitucija. V tem zakonu, ker gre pač za znatna sredstva in ker gre za sredstva v okviru Evropske unije, imamo še vedno možnost oziroma imamo vključeno tako Vlado kot Državni zbor, da bosta o vsakokratnem programu financiranja soodločala in odločala. Zato seveda ni smiselno podpreti tega amandmaja zaradi tega, ker je vsebina tega amandmaja že pravzaprav v zakon vnesena. Drugo je, ali smo vsi zadovoljni s tem, da smo prišli do tega in kakšne so možnosti, da do tega ne bo prišlo. Res je, vsi si želimo, da do tega pravzaprav ne bi prišlo. Ampak kruta realnost in razlika med tem, da danes ne potrebujemo in med scenarijem grške države ali pa katere koli druge, ki je pač potrebno zato, da to pomoč dobi, je izjemno majhna in takrat bo seveda treba zelo hitro odreagirati, pripraviti program. Mehanizmi, ki so navedeni v tem zakonu, kaj vse mora biti, so po mojem trdnem prepričanju in prepričanju Poslanske skupine Socialnih demokratov dovolj trdni, dovolj veliki, da bo namenskost teh sredstev točno določena, da bodo šla v pravo stvar in da bo seveda to poroštvo res samo kot poroštvo, ne pa tisto, kar bo seveda treba plačevati. Vedno je seveda ta možnost, da se tudi kakšno poroštvo unovči. Ampak unovčila se bo seveda zaveza, kot je zapisano v 3. členu, mislim, da 7 ali 8, da Republika Slovenija v primeru izpolnitve poroštvene obveznosti po tem zakonu dobi regresni zahtevek do družbe, in sicer do višine, torej do te družbe, kateri daje poroštvo, ne do države in ta družba bo morala seveda imeti te regresne zahtevke. Torej iz samega zakona je jasno, da gre za eno poroštvo in s tem je tudi seveda po mojem trdnem prepričanju zadovoljeno členu Ustave, ki govori, da seveda Republika Slovenija lahko daje poroštvo na osnovi zakona in takšen zakon imamo sedaj pred seboj.
Besedo ima gospod mag. Radovan Žerjav.
Hvala lepa za besedo. Kolegice in kolegi! Jaz bom ta amandma podprl, ker je prav, da bi ob vsakem posameznem primeru posebej odločali v Državnem zboru, da bi posebej odločali o vsakem poroštvu, ki bi ga slovenska država dala neki državi v Evropski uniji, ki je v težavah. Ne pa, da se da neka bianko možnost Vladi za celi 2 milijardi, za več kot 2 milijardi. Menim, da gremo čez rob, da se obnašamo neodgovorno, lahkotno, da ne bom rekel nonšalantno. Gre za 2 milijardi potencialnih morebitnih obveznosti, ki jih s tem Republika Slovenija seveda prevzema, obveznosti za naš proračun. Jaz ne vem, kako bomo to morebiti poravnali, če seveda, bog ne daj, pride do tega, da katera od držav, ki bo to poroštvo dobivala, ne bi bila v stanju tega vračati. Jaz se bojim, kaj bo, če ne bomo dobili tistih 400 milijonov, približno 400 milijonov, ki smo jih dali Grčiji. Ne znam si preprosto predstavljati, kaj bo. Ko se pogovarjamo o naših problemih, denimo o Novi ljubljanski banki, najdemo sto in en razlog, zakaj ne bi storili vse, da banka, da ta najpomembnejša banka ostane v slovenskih rokah. Velikokrat poslušamo tudi veliko kritik glede zadolževanja ali pa če hočete, poroštev, ki jih je Republika Slovenija izdala za izgradnjo avtocestnega križa. Potem o izgradnji avtocestnega križa ima seveda lahko vsak svoje mnenje, ampak avtoceste imamo, tukaj so in dajejo razvoj, dajejo varnost v cestnem prometu in marsikaj drugega, poseljeno krajino in tako dalje, da ne naštevam. Torej v teh primerih vemo, zakaj smo jih izdali, natančno vemo, zakaj, bil je namen in zato smo dobili to, kar smo dobili. Od tega nekaj imamo. V tem konkretnem primeru pa pravzaprav ne vemo ničesar, razen da se borimo za skupno stabilnost, torej za stabilnost skupne valute evra. Ničesar drugega ne vemo. Ničesar. Vemo, tam bo neka družba, ki bo tako ali drugače s tem uporabljena in ne vem, zakaj drvimo v to. Ni nobenega, ni nobene potrebe. Še enkrat bom poudaril, da je to poroštvo pravzaprav mesečina v vodi ali pa, če hočete, slovenska luna v vodi, saj ga nikoli ne bomo zmogli realizirati, v kolikor bodo te obveznosti iz tega naslova prišle na proračun Republike Slovenije. Namreč 2 milijardi obveznosti za proračun, jaz mislim, da to pomeni bankrot države. Odgovornost do skupne valute. Da. Zagotovo. Vsi jo nosimo. Tako Republika Slovenija, kot Grčija, kot vse članice euroobmočja. To euroobmočje ima točno zapisana pravila, pogoje, ki jih vsi skupaj moramo zadovoljevati. In pravzaprav v zadnjem času od nastopa krize v tem parlamentu in tudi Vlada, ne delamo drugega, kot to, da zadovoljujemo te pogoje, te kriterije, v katerih smo si vsi skupaj zavezali, ko smo vstopali v skupno, torej euroobmočje, da bomo pač storili vse, da to zadovoljimo. In v dobri veri smo računali, da to počenjajo tudi ostale države tega evroobmočja. Pa očitno temu ni tako. To se kaže na primeru Grčije in to je v tem trenutku edini primer, takšen, v katerem je zadeva izbila sodu dno. Ne vemo, kako se bodo zadeve odvijale naprej. Ne vemo, ali bo še katera država šla po tej poti. In ravno zaradi tega, ker ne vemo ničesar, bi bilo prav – jaz sem se strinjal s predlogom kolega Baroviča na odboru –, da bi s tem zakonom oziroma s tem poroštvom nekoliko še počakali, zato ker se nam nikamor, preprosto nikamor ne mudi in bi lahko brez skrbi, brez kakršnegakoli problema počakali mesec, dva ali pa tudi tri in se takrat odločali, ko bi bistveno več vedeli o marsičem, tudi o tem, kaj se bo dogajalo v Španiji in kaj se bodo dogajalo v drugih državah. Zato vas prosim še enkrat, dajmo ustaviti konje, dajmo ustaviti ta voz in to čim prej, ker če ga ne bomo ustavili, se bo ta voz res na koncu ustavil v Grčiji. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Zvonko Černač.
Namen tega amandmaja ni samo formalne narave, da odpravi protiustavnost in nezakonitost, v kolikor ta amandma ne bo sprejet, zakon pa bo. Namen tega amandmaja je tudi vsebinski. Vsebinski v tem smislu, da Slovenija pokaže neko dobro voljo kot članica evroobmočja za sodelovanje v nekem mehanizmu, da pa konkretne odločitve sprejema Državni zbor takrat, ko bodo konkretne odločitve na mizi, in ne Vlada. Ker s tem zakonom brez tega amandmaja daje Državni zbor bianko menico Vladi, da odloča kakor želi v nasprotju z določili ustave in veljavne zakonodaje. Zelo jasna je ustava, ko pravi, da se poroštva odobravajo z zakonom. In ni res, da v tem zakonu govorimo o enem poroštvu, cela dikcija govori o poroštvih, vsi členi, če jih preberete, govorijo o poroštvih, pa tudi če prezremo to nomotehnično podrobnost, vidite, da je vsebina zakona narejena tako, da bo o vsakem poroštvu v skladu s 4. členom odločala Vlada in o tem bo Državni zbor samo obveščen. Kakšen je namen tega obvestila? Ne rabimo ga. Saj bo javnost obveščena preko te službe za stike z javnostjo Vlade. To pomeni derogacijo parlamenta pomeni prevzemanje enega dela izvrševanja zakonodajne oblasti na vladni nivo. In temu se je treba upreti. Tudi če bi pustili vnemar vsebinska vprašanja, če bi bilo temu res tako, kot je razlagala gospa državna sekretarka, potem ne vem, zakaj se trudimo vsake toliko z nekim zakonom o poroštvu. Za Sod smo se trudili oziroma ste se 2-krat v tem mandatu. Najprej ste mu odobrili 300 milijonov evrov, da ne bo pomote, in drugič 180 milijonov evrov. Zdaj se bomo trudili s 300 milijoni za avtocestni program, predvidevam, da se bomo trudili še s T6, trudili smo se z Grčijo in tako naprej. Če je to res, kar je bilo rečeno, potem sprejmite okvir 50 milijard evrov, in ne rabite več tega parlamenta. 50 milijard evrov je poroštev, potem za posamezne namene potegne ven iz predala Vlada in vsakič, ko nekaj potrebuje, to sprovede oziroma odobri. Ni tako enostavno in Zakonodajno-pravna službe ni vnemar opozarjala na to, da je nekaj pri tem zakonu hudo, hudo narobe. In poglejte blamažo, ki se zna zgoditi, če bo ta zakon sprejet brez tega amandmaja, da ga bo Ustavno sodišče čez nekaj mesecev razveljavilo za nazaj, vmes pa se bo že zgodil nek mehanizem in črpanje. Kdo bo za to odgovoren?! Jaz mislim, da ne gre za tako poenostavljena vprašanja in da ne gre za tako poenostavljene rešitve, ampak je treba ta opozorila jemati resno in se zavedati obsega, o katerem govorimo. Mi tukaj ne govorimo o 1, 5, 10 milijonih evrov, ampak govorimo o 2 milijardah 73 milijonov evrov. In tisto, kar želimo s tem amandmajem, da Državni zbor odloča o vsakem delu iz te skupne kvote. Ko bo treba odločati o 200 milijonih evrov iz te kvote, mora o tem odločati Državni zbor. Državni zbor odloča o neprimerno manjših številkah in neprimerno manjšem obsegu, pa še vedno odloča Državni zbor, ker spoštuje na drugih področjih Ustavo in zakon. In to je prvi primer, da se tako grobo posega na te določbe. Mi s tem zakonom, je bilo rečeno, branimo trdnost evropske valute. Vidimo kakšna je trdnost, s tem zakonom je ne bomo kaj dosti ubranili. Tisto, kar se je zgodilo v preteklosti, se je zgodilo, in bojim se, da te poteze, ki se zdaj sprejemajo, ne vodijo ravno k trdnosti evropske valute, ampak vodijo k temu, da se bo z neko potuho probleme, ki so realni, odložilo za nekaj let in da bodo čez nekaj let izbruhnili v vsej svoji razsežnosti. Tudi zaradi tega je treba razmisliti o tem 4. členu in tem amandmaju. V tem zakonu niti ni določen konkreten namen niti pogoji, pod katerimi se ta poroštva odobravajo, kar vse bi moralo biti v skladu z veljavno zakonodajo, del zakona. In ni res, da Državni zbor soodloča. Zelo jasno je to napisano v zakonu v 4. členu, da Vlada po tistem, ko poroštvo odobri, o tem Državni zbor četrtletno seznanja. Formalno je nujno sprejeti ta člen, po vsebini pa ga je nujno sprejeti zaradi tega, ker mislim, da je prav, da o tako velikih številkah, ki bodo dolgoročno bremenile javne finance, odloča Državni zbor in ne Vlada.
Besedo ima gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo. Spoštovani! Jaz seveda podpiram ta amandma, ki bo odpravil neustavnost in nezakonitost tega zakona, ampak to so posledice. Ta amandma je posledica, bistvo je nekje drugje, ker tudi ta zakon, ki ga sprejemamo, je posledica. Temelji so nekje drugje. Vprašati se moramo, zakaj sploh sprejemamo ta zakon, zakaj je potreba, da sprejmemo ta zakon. Zakaj je sploh potreba, da Evropa ustanavlja neko institucijo, ki bo spet odrezana od držav? Zato, ker bo odločala nadnacionalno. Mi dajemo bianko. Ali bodo druge države dale bianko? Tega ne vem. Ampak s stališča Slovenije, tega. o čemer se danes tu razpravlja, kar dela ta vlada, potem bo to neka nadnacionalna institucija, ki je ne bo nič zanimalo, kaj države članice mislijo. In zakaj moramo sprejemati takšen zakon? Sicer bi mogoče lahko bil malo drugačen, ampak gre za princip. Zakaj ga sprejemamo? Zato, ker ima Grčija težave, ena od držav članic evrskega območja ima težave. In zakaj jih ima? Zato, ker je Grčija lagala, vprašanje je samo, koliko let. Pet let je verjetno premalo, tudi v desetih letih ne moreš države spraviti na kant, ne moreš zapufati države, v desetih letih ne. To se pravi, da je bilo več vlad, ki so lagale. Lagale so institucijam Evropske unije. In nove članice, ki so pristopale v Evropsko unijo in v evrski klub, so morale zadostiti vsem pogojem. Grčija, ki pa je bila že tam od vsega začetka, pa [[...]]Kaj? Delala je, kar je hotela. Nove pristopnice so se pa mučile do onemoglosti. Spomnite se, v Sloveniji je šlo za 0,2 % inflacije, ali bo tistih 0,2 % zraven ali ne bo, ali bomo prišli v evrsko območje ali ne. Za 0,2 % smo viseli, ali bomo prišli v evrsko območje ali ne! Grčija pa za 100 % GDP, pa nikome ništa. In mi moramo zdaj sprejemati ta zakon zato, ker je nekdo lagal, zato ker je nekdo delal po domače. V Grčiji so se poleg tega tudi obnašali po domače, pa nimam nič proti Grkom, da se razumemo. Oni so pač zdaj tisti, ki so prvi prišli na to tnalo. V javnem sektorju so zaposlovali tako, kot ne bi smeli. Na vsakega zaposlenega je bilo 0,5 še enega zaposlenega, da so imeli dodatke za to, da so sploh prihajali na delo, ljudje božji! Dodatek za to, da prideš na delo! Ne za dobro delo, zato da sploh prideš na delo. Kot je slišati, v nekaterih institucijah, ki so poslovale na mednarodnem trgu, bi naj bilo celo tako, da so tisti, ki so jih poslali v tujino, morali tam ostati en teden, zato da doma niso videli, da jih je več kot preveč, da bi se drenjali. Tista družba je danes tudi pod drobnogledom, zato ker se bo morala priključiti neki drugi družbi. To se bo končalo, ampak tako se je delalo, pa ne bi imen navajal, lahko vam pa tudi povem. Ampak tako je. Poleg tega, ko začnemo v Sloveniji razpravljati o 13. plači, smo vsi nekje v zraku. Ja, kakšna 13. plača! Od kod in komu! V Grčiji pa, slišimo, obstaja tudi 16. plača, ne 13., 14. pa 15., celo 16. plača je normalna in se ji tisti, ki jo imajo, nočejo odpovedati, ker jim je nihče ne vzame. Ljudje! Ali se sploh zavedamo, za kakšen problem gre? Gre pa za 2 milijardi evrov. Očitno se tu nismo naučili ničesar iz svoje zgodovine. Takšna razprava, ki danes poteka, je bila zelo značilna pred 20 leti, ko smo imeli sklad za nerazvite v okviru naše takratne države. In edino, kar je bilo, Slovenija mora dati toliko procentov od svojega bruto produkta, kako bo pa institucija porabila ta denar, ki ga je dobila, "oprostite, to pa vas nič ne zanima, vas nič ne briga, zato ker morate zaupati". O, ja, smo zaupali, zato še danes odplačujemo dolgove tiste institucije. Pa ne samo to, še danes mora slovenska država odplačevati obveznosti Kraljevine Črne gore. Ja, res je, tako pač je. Ampak to se kar nabira, nabira in nabira, zato ker je bilo delo neodgovorno. In ta amandma ne preprečuje, da bi bil zakon sprejet, sploh ne, ampak omogoča neko odgovornost in neko normalno pot, da se ne bo zgodilo tisto, zaradi česar sploh moramo osnovni zakon sprejeti. Za to gre. Reči, to je pa naša obveza, smo šli tja, zdaj je pa to naša odgovornost, da bomo reševali evro. Ej, dragi moji, tako smo mi reševali že prejšnjo državo, v kateri smo bili skupaj. Slovenci smo jo reševali, pa nam je ni uspelo rešiti. Zdaj, ko nas je pa 0,4 % bančnega potenciala na eno decimalko, drugače je pa, mislim, da na 12 decimalk ali koliko, 0,44 pa še ne vem koliko v Evropski uniji, zdaj bomo pa rekli, zdaj bomo pa mi reševali evro. Lepo, če se obnašamo spodobno, to je v redu. Vendar reči, da bomo pa mi reševali evro z 0,4 % bančnega potenciala, oprostite, to je pa malo neresno. Pa tudi to me nič ne moti. Moti me samo to, da na bianko način neke obveznosti sprejemamo. To so dejstva in mimo tega ne gre. Bianko menico dajemo neki instituciji, ki bo nadnacionalna in se bo tako obnašala in je ne bo brigalo, kaj in kako krvavo države, ki plačujejo v ta sklad, kako bodo ta denar prislužile. Slovenija bo morala za tisti delež, zakon smo sprejemali prejšnji teden, za 400 milijonov evrov najeti kredit, da bomo Grčiji pomagali, zato da bodo eni imeli 16. plačo, zato, da se bodo lahko še naprej neresno obnašali. Kredit bomo morali najeti. Mi bomo kar bianko dajali, za to gre. Če bi se Slovenija kopala v denarju, če bi imela milijarde deviznih rezerv, bi še razumel, ampak tiste države pa ne delajo tako, zato pa imajo milijarde deviznih rezerv, zato jih pa imajo. Tisti, ki nimajo, zapravljajo tako denar in če je treba protiustavno in v neskladju z drugimi zakoni. To je neodgovorno, da se potem poroštva bianko delijo brez zakona. To je neresno. Mi s tem amandmajem sledimo Zakonodajno-pravni službi. S tem amandmajem sledimo tudi našemu nauku iz zgodovine. Če kdo, potem smo v Evropski uniji mi tisti, ki smo se to naučili iz zgodovine, niso imeli vsi takšne izkušnje. Takšne ne. Mi smo jo imeli, ampak očitno se iz tega nismo naučili nič. Ta amandma pomeni tudi odgovornost do države. Odgovornost do države, ne daje se bianko menica niti za en cent, ne daje se, zato, ker to ni normalno. Za vsak cent mora biti zadaj neka odgovornost, mora biti neko pokritje, mora biti neka osnova, če ne, se zgodi to, da moramo sprejemati takšne zakone. Takšni zakoni so posledica takšnega neodgovornega bianko dela. Bo že kako, bodo že razmislili. Nekdo tretji bo razmišljal, nič ne bo razmišljal, ker tisti, ki si ne zasluži tega denarja in upravlja z nekim drugim premoženjem, ima običajno tudi takšen odnos. Tako, kot je prišlo, tako pa gre. To je že stara kmečka modrost. Kar je še najbolj žalostno, Evropska unija, tudi druge države, ampak pogovarjamo se o Evropski uniji, zato, ker to bo sklad Evropske unije. Je mirno gledala, kaj se dogaja v Grčiji, saj ni 500 milijonov Evropejcev tako neumnih, da niso vedeli, predvsem na bančnem sektorju, kaj se dogaja v Grčiji, če so pa navadni državljani vedeli, da Grčija špekulira z državnimi obveznicami. To je bilo splošno znano, kot da ne vem, da vrabci letijo po zraku. Da se špekulira. Dobro, nekaj časa vrč hodi po vodo, potem se pa enkrat razbije. In zdaj so se te špekulacije razbile ravno v tem času. Problem je tudi v tem ali pa, ne vem, dobra, slaba stran je ta, da so v teh špekulacijah sodelovale tudi bančne inštitucije bogatih držav. Francija je tista, ki ima največ teh zadolžitev. Največ, zato je tudi najbolj glasna, da naj se pomaga. Seveda, ker pomaga sama sebi, njim je figo mar za Grčijo. Ampak zato, da rešujejo svojih 20 ali 22 %, kolikor jih imajo tam udeleženih v teh svinjarijah. So tudi same te države pripomogle, da smo sedaj prišli v to krizo, ki jo rešujemo. Pomagamo sicer Grčiji, v resnici pa razvite države, na katere mi toliko damo, rešujejo svoj denar. Rešujejo svoje banke, svoja bančna vlaganja. Mi v SDS ne želimo delati neodgovorno, mi smo se iz zgodovine nekaj naučili, zato smo dali ta amandma. Še enkrat povem, ta amandma ni zato, da bi karkoli zavrli, ni zato, da bi preprečili ta zakon, ampak da bi postopali tako, kot se za odgovorne ljudi, za odgovorno državo spodobi. Zato je ta amandma. Naslednje, kar je tudi pomembno. Mi sicer lahko z levo roko to odobrimo. Ampak ta sredstva bomo mogoče še mi odplačevali, prav gotovo pa naslednje generacije. In vas vprašam, ali je to odgovorno do naslednjih generacij, bodočih generacij, ki bodo prišle, ki imajo tako ali tako že oteženo življenje, da jih mi zadolžimo že za naprej. Ko se rodijo, so že zadolženi, zato, ker smo mi lahkoverno z levo roko podajali zakone na bianko odgovornost. In dovolite vprašanje. Grčija ima 10 milijonov prebivalcev, gospodarstvo močno kot je. Kaj pa če se zgodi, bog ne daj, ko že nekateri govorijo, Španija? Španija ima pa 40 milijonov prebivalcev, približno 1 GDP, mogoče malo več, ampak tu nekje, to pomeni štirikrat več. Ali se zavedate, če pride enaka rešitev za Španijo, da mi ne bomo obvezani dati samo 380 milijonov, ampak štirikrat več, milijardo pa še nekaj, pa namesto 2. milijard bo 8 milijard potem za ta sklad? Pa tudi če bo sklad ostal isti, v redu, ampak tista enkratna pomoč bo pa štirikrat večja, vse bo štirikrat večje, če je večja ekonomija, ko pride v tisti prepad, je prepad enak za vse v določenem znesku, ne vem. ali na prebivalca ali kakorkoli, znesek bo štirikrat večji za Slovenijo. Ja, če odkimujete, potem ne vem kako mislite, da bomo potem Španijo reševali, s čim? Ta sklad bo, to je v redu, ampak tista enkratna pomoč, ki Sloveniji za Grčijo pade, 380 milijonov evrov, bo za Španijo štirikrat tako velika. To bo, drugače biti ne more. In poleg tega, poglejte, takšen vzor, kot je sedaj Grčija, bom pa rekel, zakaj pa potem Španci res ne bi tega naredili, če bo Evropa milostno dajala stotine milijard, zakaj ne bi tega naredili pa še Italijani, konec koncev pa še mi navsezadnje? Ja, kdo bo pa potem še delal? Kdo bo sploh dajal v ta sklad? Zato pravim, da je to neodgovorno in pamet v glavo in vsaj malo se zavarovati, če že gremo v to. In recimo, argument Vlade, da to pomeni podaljšanje tranše, če bi sprejeli ta amandma, to se pravi podaljšanje odobritve. Zdaj pa gremo po vrstnem redu. To pomeni hitri postopek za odobritev. Ja, koliko časa je pa trajalo, da se je Grčija spravila v takšno stanje? Leta in leta in leta je trajalo. Ali sedaj bi morali pa kredite odobravati pa kar čez noč, po hitrem postopku? Oni so ga lahko srali 20 let ali pa 25 let, mi bomo pa morali zdaj čez dan, kot da bi prelomil na kolenu, pa dati to pomoč, ja, pa to je res neodgovorno. In še to bom rekel, da Vlada ne sprejme tega našega amandmaja, gre za čisti princip, za čisti princip, iz inata ga ne sprejmete, zato ker smo ga predlagali v SDS, iz inata ga ne sprejmete. Nič ne bi izgubili, samo večjo varnost bi imeli, pa še vi bi se zavarovali. Ko bo prišlo do kakšnega problema, bodite brez skrbi, da se bomo spomnili na to diskusijo, ki smo jo imeli. Iz čiste žlehtnobe je ne sprejmete, ker smo jo predlagali v SDS. To pa je neodgovorno. In mi sprejemamo tu obveznosti v višini dveh milijard evrov, kar tako z levo roko, ja, moramo sprejeti po hitrem postopku, če bomo sprejeli amandma, se bo še malo zavleklo. V istem času pa razpravljamo o petih milijonih za dijaško prehrano, pa je nimamo, to je 500-krat manj, tega nimamo, a 500-krat višji znesek za nekoga zunanjega, nekoga tretjega, a tisto bi pa imeli, za domače ljudi, domače dijake tega pa nimamo, 500-krat manjši znesek. To je nerazumljivo in neodgovorno od te vlade in če ta vlada sprejema takšne zakone po takšnem postopku, po takšnem načinu, o tem govorim, potem se ne čudim, če imamo resne težave v Sloveniji, ker potem to ni samo to, ampak je že tudi kje drugje, kar v parlamentu niti ne vidimo, ker tako ali tako dajemo samo bianko Vladi, potem pa ona dela, vzame kolikor hoče. To je neodgovorno in ker se mi želimo v SDS-u odgovorno obnašati, zato smo predlagali ta amandma. Nobenega ne omejujemo, nobenemu nič ne preprečujemo, samo malo varnosti želimo pri celi zadevi. In zato jaz amandma podpiram. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Silven Majhenič. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Amanda bom podprl. Ko govorite, da bo odločal o posameznih poroštvih Državni zbor, razumem, da bo še naprej o tem odločala koalicija in ne Državni zbor z opozicijo, kar bi bilo prav, je, da bi se takšna poroštva odločala in potrjevala z dvotretjinsko večino, če bi bilo tako, bi bilo resnosti Vlade na nek način tudi za verjeti. Mi bomo kreditirali Grčijo in ostale v evroobmočju, sami pa smo v večjem zosu, kot so oni. Če že moramo komu pomagati, je to naše gospodarstvo, ki tone že skoraj dve leti. Pomagajmo najprej svojim, ko pa bomo splavali iz krize čez leto ali dve, pa pomagajmo tudi drugim. Skratka, premostiti je treba ta rok za dve leti. Verjamem, da nas bi razumeli tudi Grki, če že naša vlada tega ne razume. V vsak zos nas potisnete brez soglasja opozicije, ki naj bi vendar bila soodgovorna za stanje v državi, saj je bila izvoljena skoraj z enakim številom glasov kot koalicija. 3+1 sigurno ne pomeni, da lahko delate kar hočete, v glavnem tisto, kar je za državljane nespremenljivo. Plače se nižajo, življenjski stroški pa se še povečujejo. Ministrica Krebsova je opozorila, da država nima denarja za plačevanje tekočih obveznosti, zato so znižanja v javnem sektorju nujna. Vsi se zavedamo, da je gospodarska kriza povzročila velika zadolževanja kar v vseh državah evroobmočja. Pričakovati je bilo, da bo takšno stanje privedlo do kolapsa na finančnih trgih. Čisto odvisno od ukrepov posameznih držav. Preobremenitev gospodarstva s krediti je pripeljalo do nelikvidnosti številnih firm, ki niso sposobne odplačevati svojih kreditov in s tem slabijo tudi banke. Ne morejo pa tudi najemati novih kreditov, ker so kreditno nesposobni. Javnofinančna kriza v evroobmočju je destabilizirala tudi finančne trge, zato se je Evropska unija odločila, da uvede še obliko pomoči na način, da se oblikuje družba, ki bo najemala kredite s pomočjo poroštev vseh članic držav Evropske unije. In ta zakon bi naj to zagotavljal. Hitrost in pomembnost tega zakona razumem tako, da špekuliramo, da so na tem, da bomo jutri potrebovali pomoč v tej obliki in da bomo, bomo, če tega ne sprejmemo, v zelo neugodnem položaju že v kratkem. V nasprotnem pa me čudi, kam se nam mudi, saj se pri nas ne cedita med in mleko, nismo usklajeni s socialnimi partnerji, sindikati se borijo za vsak evro, mi pa ponujamo poroštva, kar je nenazadnje tudi zadolžitev za preko 2 milijardi evrov. Če mi vložimo v gospodarstvo 2,5 milijardi evrov, to je tisto, čemur se bomo odrekli na nek način, rešimo gospodarstvo in brezposelnost v državi takoj. Če vi vidite izhodno strategijo v tem, da bomo dajali kredite in poroštva bogatim, potem se nam pa res slabo piše. Kajti, ko bomo obubožali do kraja, nas reši le še čudež. To je narobe svet. Naj me nekdo prepriča, da je to prava pot. Do sedaj me še nihče ni. Očitno se nam slabo piše. Imamo zmeraj bolj policijsko državo, državljani smo zmeraj bolj pod kontrolo in zmeraj več je tistih, ki nas lahko kaznujejo. Strahospoštovanje je zmeraj bolj prisotno, kar je seveda narobe. Zagotavljati je treba izvajanje zakona za vse enako, kajti časi socializma in komunizma so mimo. Demokracija sigurno zahteva svoj davek, vendar morajo obstajati norme, ki zavezujejo vse državljane, in ne samo nekatere, tudi pri odločitvah. Hvala.
Hvala lepa. Želimo še razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima dr. Luka Juri.
Hvala lepa. Kot prvo bi spomnil na nekaj, da pri tem zakonu ne govorimo o posojilu, ne govorimo o finančnem odlivu, ampak govorimo o poroštvu. To je prvi pomemben element, ker ko kolegi na drugi strani omenjajo finančne obremenitve pri drugih projektih, mislim, da je bila omenjena študentska prehrana, če se ne motim, tam govorimo o konkretnem denarju za konkretni projekt. Tu govorimo o poroštvu. Torej govorimo o vzpostavitvi varnostnega sistema, ki bo zagotavljal naši skupni valuti stabilnost. Drugo, točno glede tega amandmaja, naj preberem, da "poroštva", tako piše amandma, "po tem zakonu odobri Državni zbor Republike Slovenije z zakoni". Torej, mi bi sedaj sprejeli zakon. In če bi ta amandma uveljavili, bi sprejeli zakon, v katerem bi napisali, za poroštva sprejemamo druge zakone, potem pomeni, da tega zakon ne potrebujemo. To je kot, če bi nekdo naredil izpit in bi dobil vozniško dovoljenje, v katerem bi pisalo, da za vsako posamično vožnjo mora narediti še enkrat izpit in dobiti posebno dovoljenje za tisto vožnjo, to je isto. Dejansko gre tukaj za željo, da se pač skozi neka stranka vrata nevtralizira zakon, ker ali ga rabimo in potem mora biti učinkovit ali ga na tak način nevtraliziramo in potem ga sploh ne sprejmemo, če pa ga želimo sprejeti, mislim, da nima smisla, da slepomišimo in sprejemamo amandma, ki dejansko govori, zakon nima nobene veljave, zato ker itak za vsako posamično poroštvo se moramo še enkrat tu srečati. Ampak, če je to to, potem ne predlagati teh amandmajev, ampak enostavno naj se glasuje proti zakonu in to je to, če se misli, da je ta zakon nepotreben. Nasploh pa se tudi sprašujem, kakšna je pozicija partnerjev v Državnem zboru glede našega članstva v Evropski uniji in v evroobmočju. Če hočemo ostati v evroobmočju, če hočemo ostati v tistem jedru čedalje bolj trdne in tudi integrirane Evropske unije, potem takšen zakon rabimo, ker tako poroštvo rabimo, zato ker takšen evropski sistem, ki bo omogočal stabilnost evra, enostavno potrebujemo. Sicer recimo evru adijo, nas ne zanima, izstopamo iz evroobmočja, naslednji korak bo verjetno izstop iz EU in se gremo "evropski Iran" ali pa "evropsko Severno Korejo". To sta ti dve opciji. Torej, ali gremo v eno ali v drugo pot. Jaz ta zakon podpiram. Zavedam se odgovornosti, ki jo prinaša, kar se tiče poroštev in ne kar se tiče konkretnih odlivov, ampak dejansko se zavedam, da če želimo močnejšo EU, je to tista pot. Če želimo močan stabilen evro, je to prava pot. Če pa želimo šibak evro, potem pa sem prvi, ki reče, potem pa raje izstopimo pa imamo raje šibak tolar kot pa šibak evro, vsaj imamo nadzor nad našo monetarno politiko. Zato bom zaključil samo s tem, da v kolikor se temu zakonu nasprotuje, ker se nasprotuje poroštvu, predlagam, da kolegi imajo tudi vso pravico in so nanizali tudi že racionalne argumente, naj rečejo: "Mi nismo za zakon, mi konec koncev nismo za evro, naredili smo napako, ko smo vstopili, gremo ven in se vrnimo na tolar." Če pa še vedno vztrajamo vsi skupaj in iskreno mislimo, da je evro prava prihodnost našega območja, potem pa podprimo to poroštvo in naredimo zakon, ki bo operativen, ne pa zakon, ki bo samo list na papirju in nič drugega. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Renata Brunskole.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni, gospod predsednik, gospa državna sekretarka, gospa direktorica, kolegice in kolegi! Zanimiva je današnja razprava, še posebej v tej smeri v povezavi s tem amandmajem, ki ga ne bom podprla. Posebej mi je zanimiva, ker vezana na vstop Slovenije v EU in vstop v evroobmočje je zgodovina, pomembna zgodovina, za katero upam, da je nekateri ne pozabljajo in da pomeni, da je Slovenija v družini evroobmočja v dobrem in slabem, torej ne samo takrat, kadar bi si želeli, recimo, pridobiti milijardo evrov investicijskih sredstev kot v letošnjem letu za pomembne infrastrukturne projekte, temveč tudi takrat, ko bo morebiti katera od držav članic pomoči potrebna. Predstavnica Vlade je že na seji odbora poudarila, da zakonsko besedilo predstavlja varnostno mrežo članic, ki bi potrebovale pomoč oziroma finančne vire za normalno delovanje, zato naj se potrebni pravni postopki čim prej zaključijo, saj bi ob izraženi nepodpori Slovenija med članicami evroobmočja bila izključena iz možnosti prejemanja predvidene pomoči. Dvomim, da si kdo od kolegov poslancev ali poslank kaj takega želi oziroma da kakorkoli pozablja na pomembno odgovornost, ki jo imamo poslanke in poslanci v Državnem zboru Republike Slovenije, ko odločamo o pomembnih spremembah zakonodaje, o pomembnih odločitvah. Verjamem tudi ali pa ne vem, ali so mogoče tudi še nekateri od kolegov, ki so tudi že danes razpravljali, pozabili na dejstvo, da se je Slovenija zadolževala že pred nastopom te vlade, pred to potrditvijo za avtocestni program, zatorej se mi zdi, da danes nekateri kar nekako demagoško nastopajo o tem, da danes naši otroci, ko se rodijo ali pa so se že rodili, so zdaj že zadolženi. Dejstvo je, pred to vlado je bila že zadolžitev in ne oporekamo, da ne potrebujemo cest in ostalih infrastrukturnih projektov. Zatorej meni ti določeni izrečeni stavki danes delujejo skoraj kot neke vrste neodgovorno sprenevedanje. Ne bi si želela tega izreči, vendar žal je temu tako in prav je tudi, kot sem prej že rekla, da res ne pozabimo, da prejema Republika Slovenija pomembna evropska sredstva in da je na področju razvoja Slovenija ta milijarda evrov še kako pomembna za nas. Verjamem, da bo v okviru finančne perspektive tudi za naslednja obdobja še možnosti, da pridobivamo ta sredstva. Torej amandmaja, ki je naveden v povezavi s 4. členom, da se 4. člen spremeni, ne bom podprla. V povezavi s tem amandmajem, kjer navaja o tem, da poroštva po tem zakonu odobri Državni zbor Republike Slovenije z zakoni, predlog zakona pa pripravi Vlada smiselno in tako naprej, to vlado je potrjeval Državni zbor. Izrazil ji je zaupanje in jaz sem prepričana, da vsi tisti odgovorni v Vladi, pristojna ministrstva in zaposleni še kako odgovorno in skrbno ravnajo. Prepričana sem tudi, da so pod velikim drobnogledom Državnega zbora in bo tako temu še tudi naprej. Še veliko sprememb zakonodaje bomo verjetno še do konca tega mandata sprejemali, tudi rebalansov proračuna, in verjetno bo tudi še veliko možnosti in priložnosti tudi za Državni zbor, če morebiti katero od ravnanj ali poroštev ali karkoli ni bilo storjeno prav, da bomo primerno v tej smeri ukrepali. Zatorej amandmaja zagotovo ne bom podprla. Prepričana pa sem in zagotovo tukaj podpiram predstavitev državne sekretarke, ki je zelo jasno poudarila, da je Slovenija v Evropski uniji, v euroobmočju, v tej veliki družini v dobrem in slabem. Zatorej tudi, kot je kolega Juri že izrekel, vemo, kaj pomeni poroštvo, vemo, kaj pomeni dajanje sredstev, kaj je najem kredita in temu primerno se dajmo potem tudi vesti in tudi sprejemati odločitve, nikakor pa si ne očitati. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Jože Tanko. Prosim.
Jaz ne bom imel toliko moralnih naukov za kolege poslance iz nasproti sedečih poslanskih skupin, kot smo sedaj poslušali. Bi pa rad opozoril na naslednje. Danes imamo pred seboj zakon, ki predstavlja dimenzijo četrtine državnega proračuna oziroma predstavlja 30 % več, kot je izkazan primanjkljaj v državnem proračunu, in tu ni nikogar od najodgovornejših, ni predsednika Vlade in ni ministra za finance. Človek bi pričakoval, da bi pri tako zahtevnih razpravah, kot je razprava o dveh milijardah in še nekaj evrov poroštev, tu sedeli najodgovornejši možje države. Prej smo imeli eno točko, kjer smo se seznanili z rezultati referenduma in je prišel predsednik Vlade povedati, da so ga povsod pohvalili. Sedaj ko pa imamo pred seboj neko zahtevno zadevo, neko za državo zelo pomembno zadevo pa tukaj ni nikogar pri razpravi, nikogar od tistih, ki bi morali tukaj nedvoumno biti in braniti tisto, kar so predlagali. Jaz se ne strinjam s tem, da je sicer formalnost izpolnjena, vendar ni dovolj, da sedi na tej seji Državnega zbora državna sekretarka Ministrstva za finance in poskuša braniti tisto, kar je sprejela vlada Boruta Pahorja. Druga stvar, ko govorimo o teh stvareh, bi rad opozoril, da Slovaška ni podprla pomoči Grčiji, kar je tudi logično, kajti težko je podpreti neke rešitve za državo, ki ima boljši standard kot tisti, ki bomo participirali pri pomoči, kjer imajo ljudje uzakonjene privilegije, kjer niso v tem smislu sprejeli nobenih racionalizacij v svojem javnem sistemu, ampak živijo zelo podobno kot so, pomagamo pa tudi tisti, ki smo rangirani po standardu, po kupni moči, po drugih zmogljivostih nižje kot tisti, ki jim pomagamo. Upam, da bo verjetno tudi tukaj predsednik Vlade doživel zelo pomembno pohvalo od evropskih kolegov. Rad bi tudi opozoril, da je pristop, ki se ga gre v tem mandatu Vlada, unikaten na področju dajanja poroštev. Mi smo resda sprejeli 86.a člen Zakona o javnih financah, v katerih smo omogočili najemanje poroštev za tiste depozite, ki jih imajo varčevalci naših bank, da smo zagotovili tistih 12 milijard možnosti potencialov za to pokrivanje. Vendar v tem konkretnem primeru pa Vlada tisto dopolnitev Zakona o javnih financah zlorablja, kajti mi smo takrat sprejeli dopolnilo 86.a člena Zakona o javnih financah, izključno z namenom, da ne bodo oškodovane vloge varčevalcev in ne zaradi namena, kot je tukaj napisan. Poglejte obrazložitev zakona, spoštovana državna sekretarka, dobro bi bilo, če bi to prebral, to obrazložitev tudi minister za finance in predsednik Vlade, in da bi potem v skladu z obrazložitvijo takratnega zakona tudi ravnala na tak način. Takrat je šlo za namene, za potrebe varčevalcev v Republiki Sloveniji. Ta zakon, ki ga pa sedaj predlaga Vlada, pa pomeni zlorabo tega določila. Gre za neko imaginarno zadevo, nikjer opredeljeno, v niti enem izmed členov zakona namen zakona ni opredeljen. Tudi v tistem členu ne, v prvem odstavku, kjer je sicer napisano, da gre za programe financiranja, ki ga prejmejo sodelujoče članice euroobmočja, vendar ni noben namen natančneje definiran. In kar je še posebej pri tem 4. členu, na katerega smo vložili amandma, sporno, je pa to, da Vlada lahko odobri koriščenje sredstev po tem zakonu tudi za posamezne instrumente financiranja izven programa financiranja. Skratka, pomeni to, da tudi mimo odobrenega programa financiranja, ki ga odobrijo članice euroobmočja. Ali to pomeni, da bomo imeli pred sabo spet neke posebne rešitve, recimo, za kakšno posebej izbrano domačo institucijo, Telargo, Ultro, ali bo samo za sum ali bo ultra sum itn., tega ne pove ta izjema, ki ste jo tu zapisali. Jaz bi od vas, spoštovana državna sekretarka, pravzaprav prosil za pojasnilo, za katere instrumente gre, za kaj bodo ti instrumenti namenjeni, kdaj se bodo aktivirali in tako naprej. Skratka, ta izjema, ki ni usklajena, ki omogoča izdajo poroštev mimo sklepov evroskupine, omogoča čisto politično distribucijo oziroma izdajanje poroštev znotraj Republike Slovenije za namene, ki niso nameni opredeljeni v tem zakonu. Menim, da bi se morali pri tako pomembnih odločitvah bolj zavedati tistega, kar je napisano v zakonu oziroma, kar je namen zakona in te zadeve dokaj precizno definirati, zelo precizno definirati. To pa je ta zakon, tako kot so že kolegi omenili, bianko menica Vladi Republike Slovenije za sprejemanje nekih odločitev in bianko menica tudi za tisto, kar ne predstavlja odločitev tistih, ki v tem delu sodelujejo, to se pravi, ne samo za tisto, kar odobrijo sodelujoče članice evroobmočja, ampak tudi za druge namene zunaj tega paketa. To je zaskrbljujoče. Problem tega zakona je tudi to, da je tu v celoti izločen Državni zbor. Državni zbor po tem zakonu ne sprejema poroštvenih zakonov, povsem drugače, kot, recimo, obravnavamo Dars, pa je slovensko podjetje, kjer namensko za vsak kreditni aranžma posebej sprejmemo še poroštveni zakon, povsem drugače, kot bomo najbrž, če ne bo spet prišlo do kakšnih izjem, obravnavali posamezne železniške odseke in tako naprej. Čisto drugače poteka v tem delu in problem je tudi v tem, da Državni zbor nima nobene funkcije nadzora nad odločitvami Vlade, nobene funkcije nadzora. Tukaj sicer piše, da se Državni zbor tromesečno obvešča, ampak to ni nadzor. To še ni nadzor. Glede na to, da imamo relativno slabe izkušnje pri tem, ko poskušamo, da bi Državni zbor na posameznih področjih opravil svojo nadzorno funkcijo za zakone, ki jih sprejema, in tukaj se seje ne sklicujejo, je treba tukaj ugotoviti, da je zakon napisan tako, da o tem v Državnem zboru ne bo možno razpravljati. O tem v Državnem zboru, pa gre za znesek, ki je večji od primanjkljaja v proračunu, bistveno večji znesek, za tretjino večji znesek, ne bo možno razpravljati, ne o namenih porabe, ne o kvaliteti koriščenja sredstev, ne o, ne vem, kakšnih drugih zadevah. Skratka, politika, ki jo je zastavila Vlada v tem mandatu, črta nadzor na vseh področjih, kjer so kakorkoli prizadeti interesi koalicije. Mi smo se srečali že z ukinitvijo parlamentarne nadzorne komisije samo zato, ker eden izmed deležnikov tega nadzora ni bil zadovoljen z nadzorom, pa na Ustavnem sodišču ni uspel, da bi uveljavil tisto, kar je mislil, da bi moralo biti. Govorim o nadzoru nad tako imenovano Kosovo komisijo. Danes smo dobili obvestilo, ponovno, da je Ustavno sodišče še zadnjič zavrnilo pritožbo tistih, ki so se pritožili na spremembo Poslovnika. Ampak ker se to v legalnem postopku ni uspelo izpeljati in ukiniti ali pa spremeniti poslovnika, ste dosegli s spremembo zakona ukinitev nadzora nad tako imenovano Kosovo komisijo. Ukinili ste številne druge nadzore, recimo nadzor nad Skladom kmetijskih zemljišč in gozdov. Državni zbor je bil s spremembo zakona razrešen nadzora nad poročili in nad poslovanjem Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov. Iz dometa Državnega zbora se umika tudi nadzor nad premoženjem Kada in Soda s to spremembo zakona, ki ste ga sprejeli. Sedaj se tukaj predlaga še črtanje nadzora Državnega zbora nad izdajanjem poroštev. Nedavno tega smo tu obravnavali rebalans proračuna za leto 2010 in vso spremljajočo zakonodajo, pa teh zadev ni bilo nikjer navedenih. Ne v poroštveni kvoti ne v ne vem čem. Ni bilo zavedenih teh zadev v tisti spremljajoči zakonodaji, ki smo jo sprejemali tukaj. In tu lahko govorimo o načrtnem izigravanju nadzora Državnega zbora nad izvršno vejo oblasti. In najbrž, če neka oblast deluje brez nadzora, to zagotovo ne more prispevati k transparentnosti, preglednosti, racionalnosti, učinkovitosti in podobnim zadevam. Zagotovo to ne more, in ker so ti nadzori ukinjeni, tudi ne bo možno uveljavljati politične odgovornosti. Kako le, če te zadeve ne bodo več v pristojnosti Državnega zbora. In ta paradigma, ki jo na področju nadzora uveljavljate v tem mandatu, je najbrž unikatna v euroobmočju ali tudi celo v drugih državah Evropske unije. Skratka, neobičajna benevolenca koalicije do svojih izvršnikov, kljub temu, da se v tem mandatu soočamo s številnimi aferami, s številnimi sumi zlorab, netransparentnostjo, prelivanjem sredstev, dogovornih klientelističnih odločitev in financiranj in tako naprej. Kljub temu, da se je v tem mandatu odprlo veliko tem, ki so povezane s klientelističnimi ravnanji, tudi tu lahko govorimo o politični korupciji, poplačilu dolgov za podpore in podobno, se intenzivno ukinja nadzorna funkcija Državnega zbora nad izvršno oblastjo. In pričakoval bi, da bodo poslanci koalicije ravnali v teh primerih drugače, še posebej, ker je tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora opozorila, ne enkrat, večkrat, da rešitev, ki jo v tem zakonu predlagate, ni prava in ni skladna z veljavnim pravnim redom Republike Slovenije. Jaz ne verjamem, da je gospa državna sekretarka tista, ki bo razložila poslancem Državnega zbora, ali je zadeva ustavno korektna ali ni ustavno korektna, zato imamo najbrž več drugih možnosti, ne samo Ustavno sodišče, morda tudi sprejem obvezne razlage v Državnem zboru, kako se kakšne stvari razumejo, Vlada pa te pristojnosti nima. In dobro bi bilo, če bi Vlada prisluhnila opozorilom, ki jih dajemo poslanci opozicijskih poslanskih skupin. Tisto, kar pomeni večino, ni vedno zakonito, ni vedno ustavno in ni vedno transparentno in pregledno. Zato tudi predlagam, da zelo dobro razmislite, preden boste glasovali o zavrniti tega amandmaja naše poslanske skupine. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi se je javila državna sekretarka Mateja Vraničar, potem pa bom odprl še en krog za prijavo.
Hvala lepa, ponovno, za besedo. Naj najprej odgovorim na konkretno vprašanje, ki mi je bilo zastavljeno, namreč, za katere finančne instrumente gre v tretjem odstavku 4. člena, po katerem Vlada lahko odobri koriščenje sredstev tudi za posamezne instrumente financiranja izven programa financiranja. Če pogledate prvi odstavek 3. člena, ta natančno določa, za katere obveznosti družbe lahko Slovenija v okviru tega mehanizma daje poroštva. In v prvi alineji so navedeni najeti krediti, izdani dolžniški vrednostni papirji in drugi posli, ki sodijo v posamezen program financiranja. Posamezen program financiranja se odobri oziroma se določi na podlagi zahtevka posamezne države članice, ki se znajde v težavah in želi pridobiti sredstva preko zadevne družbe, in družba s programom financiranja določi kako, na kakšen način s katerimi finančnimi instrumenti bo zagotovila sredstva, ki jih bo mogoče tej državi članici v težavah zagotoviti. V drugi in tretji alineji tega istega prvega odstavka 3. člena pa so navedeni drugi instrumenti financiranja, ki niso vključeni v posamezen program za posamezno državo. Zakaj? Lahko se zgodi, da se s sredstvi, ki so zbrana z enim programom financiranja, financirajo različne potrebe. Lahko se zgodi, da družba zaradi položaja na trgu oceni, da je primerno izdati mogoče kakšne izvedene finančne instrumente, ki v samem programu financiranja niso navedeni, so pa absolutno in izključno povezani z namenom in cilji, ki jih zasleduje družba, ter povezani z odločitvami uprave družbe, v kateri sodelujejo vse udeležene države članice. Torej, v tretjem odstavku 4. člena v nobenem primeru ne gre za neko bianko pooblastilo za odobravanje nekih poroštev ali kvot iz odobrenega poroštva, ampak gre za spremljanje poslovanja družbe in za možnost sodelovanja pri posameznih instrumentih financiranja, ki jih družba potrebuje za učinkovito izvajanje svojih nalog. Dovolite mi nekaj odgovorov še na druga vprašanja, ki so se pojavila v razpravi. Najprej ugotovitev, da je Slovaška Republika zavrnila posojilo Grčiji. Govorimo zdaj seveda o drugem zakonu, pa vendar moramo opozoriti, da je Slovaška šele včeraj dobila novo vlado in da je vlada zavezana, da do konca tega meseca sproži ustrezne postopke za odobritev posojila Grčiji in tudi za udeležbo Slovaške v tem posebnem mehanizmu za stabilizacijo evroobmočja. Poleg Slovaške, kjer so se zadeve zavlekle zaradi imenovanja nove vlade, edino Belgija še ni potrdila oziroma sprejela ustreznih ukrepov za sodelovanje v tem poroštvenem mehanizmu. Vendar tudi s strani Belgije pričakujemo odločitev še v tem mesecu, tako kot se je tudi Slovenija zavezala, da bo odločitev evropskim institucijam v zvezi z vključitvijo v zadevni mehanizem sporočila do konca meseca julija. Seveda, vsaka država članica ima svoja notranjepravna pravila, v katerih primerih in na kakšen način morajo biti sprejete odločitve v zvezi z dajanjem poroštev ali posojil. Slovenija ima v ustavi zapisano, da se posojila in poroštva lahko izdajajo samo na podlagi zakona. In pred nami je zakon, ki to ustavno določbo spoštuje in izvaja. Nekatere druge države ravnajo podobno in morajo ravno tako izpeljati zakonodajne postopke. Drugim zadostuje akt izvršne veje oblasti in lahko vlada sama sprejme ustrezne ukrepe, ki zagotovijo sodelovanje v tovrstnih mehanizmih. Dovolite mi še odgovor na konkretno vprašanje oziroma trditev, da bi bil v primeru, če bi v težave zašla Španija, angažma Slovenije štirikrat večji, kot pa je angažma v primeru izdaje posojila Grčiji. Problem Grčije je bil prvi problem, s katerim se je Evropa soočila in nanj odgovorila s predlogom, da države članice evroobmočja dajo Grčiji posojila. S tem direktno stopajo v posojilna razmerja same z Grčijo. Potem na podlagi ugotovitev, kako zapleten in dolgotrajen je ta mehanizem in kakšne so tudi nevarnosti tovrstnega mehanizma, pa je bilo dogovorjeno, da se za morebitne naslednje druge primere namesto individualnega zagotavljanja posojil posamezni državi članici, vzpostavi splošen mehanizem, ki je na razpolago v naslednjih treh letih in zato v bistvu sprejem tega zakona pomeni, da za morebitne druge države članice, ki bi zašle v težave, ne bo treba sprejemati podobnega zakona, kakršnega smo sprejeli za posojilo Grčiji, ampak bomo preko tega mehanizma in te družbe z zagotovitvijo poroštev zagotovili tisto podporo in pomoč posamezni državi, ki nam vsem skupaj zagotavlja trdno valuto. Mogoče samo še beseda, dve v zvezi z evidentiranjem oziroma z vključevanjem poroštev v državni proračun oziroma v rebalans proračuna. Zakon, ki je pred nami, postavlja možnost, da Slovenija sprejme oziroma da poroštvo v skupni vrednosti 2 milijardi 73 milijonov evrov. Kolikšen bo dejansko potreben znesek, je odvisno od situacije v posameznih državah članicah, ki bi se zašle v težave in bi zato zaprosile za sodelovanje oziroma pomoč zadevno družbo. Šele v tistem trenutku bo dejansko prišlo do odobritve posamezne kvote poroštva in v tistem trenutku se bo ta znesek evidentiral v stanju izdanih poroštev in jamstev v okviru izvenbilančne evidence. V samem proračunu v B-bilanci se namreč vodijo samo planirani zneski možnih unovčitev, do katerih pa v tem konkretnem primeru v danih okoliščinah po našem mnenju ne bo prišlo oziroma bo v trenutku, ko bodo posamezna poroštva dana, tudi ocenjeno tveganje, kakšno je, da bi bilo morebiti poroštvo unovčeno. Toliko zaenkrat. Hvala.
Hvala lepa. Kakšna želja za razpravo, želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima Vili Trofenik. Prosim.
Hvala za besedo. Najprej sem se mislil odpovedati, ampak imam občutek, da se zadeva vedno bolj zapleta. Vzel si bom pravico, ker je bi kritiziran tu minister za finance, da ga ni. Kot vem, je na Ecofinu, že včeraj je bil, zato ni fer, da kritiziramo pred javnostjo in ne vemo, da ne more biti prisoten oziroma tu z nami. Če se vrnem k Poslovniku in to je obravnava amandmaja. Na prvi pogled bi človek moral pritegniti v tistem delu predlagateljem amandmaja, ko izhajajo iz opozorila Zakonodajno-pravne službe o potencialno ustavnospornih določilih, zlasti 4. členu zakona. Govorim o potencialno ustavnospornih. V tem smislu se strinjam s predlagatelji in bi jim človek moral pritegniti. Vendar v nadaljevanju pa stvar ni tako enostavna. Vsa diskusija ali pretežni del diskusije ne pelje k iskanju rešitve za izhod iz te zadrege o potencialno ustavnospornih določilih zakona, ampak je, bom čez prst rekel, 90 % diskusije za dnevno politične potrebe, ki z vsebino zakona nimajo nobene zveze, zlasti mislim da, pa brez, da bi želel kakršno koli polemiko s kom, je neprimerno primerjati poroštva z realnimi proračunskimi stroški, kot je recimo dijaška prehrana in podobne zadeve. Seveda je bilo že na samem Odboru za finance čutiti, da se to opozorilo Zakonodajno-pravne službe o nekaterih potencialno ustavnospornih določilih izkorišča za dnevno politiko, ni pa volje ne pri opoziciji ne, če sem odkrit, v večini koalicije, da bi izšli z neko kvalitetnejšo rešitvijo, ki bi upoštevala to izjemo, da imamo, baje, kot edina članica evroobmočja to ustavno določilo, da se o poroštvih odloča z zakonom. Zakone pač sprejema parlament. Mislim, da so, kot laik si upam trditi, da so izhodi, ki bi obšli ta proble. Na koncu me je tudi na nek način sprovociral, se opravičujem, zadnji del izjave državne sekretarke, ki je odgovarjala na pripombe opozicije, da ta poroštva ne gredo v kvoto državnih poroštev, kot o tem poseben člen govori. Mislim, da bi moralo na nek način v kvoto, v tako ali drugačno kvoto, in da bi cel pristop zakona kot takega moral biti bolj restriktiven, ali če hočete, Državni zbor bi moral na nek način otežiti Vladi, da daje, sedaj bom malo zloben, relativno lahka soglasja. Mislim, da tako rešitev bi lahko našli z nekim restriktivnim pristopom in, če ne drugače tako, da bi omejili na neko periodo, ni možno, da je to celo proračunsko leto, skupno kvoto, kvoto, ki jo potrebujemo za domača poroštva, se bom tako izrazil, in kvoto, ki jo je treba zagotoviti za poroštvo po tem zakonu, če že in ne da bi hodila Vlada z vsakim poroštvom v Državni zbor, ampak da bi prihajala v nekih časovnih intervalih, ki bi pomenili zneskovno manjše rizike, kot je bianko poroštvo za dve milijardi. Ampak v to smer ni bilo možno razmišljati, ker ni bilo politične volje in potem nima smisla iti iskati take rešitve. Kar se odgovora tiče, s katerim nisem zadovoljen, to je bolj računovodsko, ne zamerite, tehnično, kako bo to invertirano. Zakaj? Če mi ne bi bili v monetarni uniji oziroma če ne bi imeli evra kot valute, in bi prišli, recimo, v težave, bi si stroške za te težave morali obračunati. V vsakem primeru bi se to izkazalo, če bi sami financirali svojo lastno sanacijo. In na drugi strani je seveda samo vprašanje verjetnosti, kje je večja verjetnost, da bo unovčeno poroštvo, ki smo ga dali za potrebe Soda? Ali je večja verjetnost, da bo unovčeno poroštvo, ki smo ga dali v preteklosti za Dars? Kako je s tema dvema verjetnostima, ker gre za običajno klasično verjetnost, če bo poroštvo ločeno bo strošek, če ne bo unovčeno, ne bo proračunski strošek. Enako je tu. Obstaja neka verjetnost. Za to verjetnost ne vemo niti, ali je v primerjavi z verjetnostno do Soda večja ali manjša, in kakšna je ta verjetnost v primerjavi s poroštvi, ki smo jih dali Darsu, da o drugih ne govorim. Ker od tega je odvisno, ali je, bo to enkrat realni strošek v A-bilanci, če tako rečem, proračuna, ali ne bo. Da pa je majhna verjetnost v primeru z ostalima dvema, si jaz ne bi upal trditi, pa ne da strašim. Ker če bi se izkazalo, da je zelo majhna verjetnost, ali da je ta verjetnost blizu nič, potem tega inštrumenta Evropa ne bi iskala. Bojim se, da je verjetnost v tem smislu relativno velika. Ker če verjetnost ne bi bila relativno velika, problema ne bi bilo, problemi pa očitno so. Kar se samega amandmaja tiče naj mi avtorji, še enkrat trdim, z izhodiščno idejo, da je problem v tem samem določilu 149. člena, se absolutno strinjam. To sem tudi že na odboru povedal in tudi v uvodnem stališču sem to priznal. Seveda, ko pa berem ta naprej, nastopi ena zadrega. Vem, da bodo avtorji rekli, "saj se ga da v tretjem branju popraviti". In sicer zadrega nastopi po vrstnem redu dejanj, kako si jih predstavljamo, ki bi se zgodilo. Da se bomo razumeli, tekst je naslednji: "Poroštva po tem zakonu odobri Državni zbor Republike Slovenije z zakoni." To je O. K. "Predlog zakona pripravi Vlada Republike Slovenije smiselno, glede na vsakokratni program financiranja, ki ga soglasno sprejmejo sodelujoče države članice evro območja." Kaj pa zdaj? Ali najprej članica in v imenu Slovenije Vlada soglaša z nekim programom, potem pa ko soglaša, pa pride postfestum v Državni zbor potem zakon, je pa dvoje možno, da Državni zbor sprejme zakon o poroštvu, potem je O. K., če pa ga ne sprejme, potem pa nima več Vlada pogojev za soglasje, ki ga je izdala. Če pa ni soglasja Vlade Republike Slovenije, potem pa cel program ne velja, ker morajo vsi soglašati, vsaj tako jaz razumem osnovni tekst zakona in mislim, da se samo s popravkom 4. člena vse zadrege, ki so v tem zakonu in o katerih bi se bilo smiselno pogovarjati in iskati kvalitetne rešitve, ne dajo rešiti, ampak da ta amandma bolj daje možnost za politično diskusijo, pa še ta diskusija glede na to, kar je bilo do zdaj povedano, ne pelje k pozitivnemu cilju, to je izboljšanju zakona. Tako da zdaj pri samem odločanju, ne samo o tem amandmaju, ta amandma bi naj nekaj reševal, ampak v celoti ne rešuje, so še druge pomanjkljivosti, ki pač izhajajo iz nekega koncepta, ki si ga je predlagatelj izbral. Vidim pa v tem konceptu še eno dodatno nevarnost, ker smo mi v Sloveniji mojstri za takšne zadeve, bomo prišli v v tem trenutku še neznano, ampak možno skušnjavo, da bomo iskali izgovor v tem zakonu, da smo potencialno obšli ustavo, pa bomo po vzoru tega zakona ponovno poskušali obiti kakšno ustavno določilo. In nobenega jamstva ni, da se to ne bi zgodilo. Še enkrat, da zaključim, ideja ali sodišče ja, realizacija ne, enaka situacija je tudi pri zakonu. Slovenija si ne more privoščiti, da ne bi pristopila k temu instrumentu, na drugi strani pa rešitev ni najbolj kvalitetna, pa naj bo to povedano dobronamerno. Glede na prejšnje diskusije – zdaj bom pa malo zloben, ki so bile, ker takrat nisem mogel replicirati, ker niso bili izpolnjeni poslovniški pogoji –, tisti, ki toliko govorijo o Grčiji, se morajo zavedati, da je Grčiji asistiral ali jo idejno vodil pri teh špekulacijah gospod Saks. To se ve v celem. Kdo je pa gospod Saks in kaj so nekateri hoteli s pomočjo gospoda Saksa v Sloveniji v preteklosti delati, je tudi dobro vedeti. Zdaj pa, da uravnotežim to izjavo, res pa se je za bati, da bi glede na te druge instrumente, jaz jim osebno nasprotujem, ker dajejo manevrski prostor tudi za tak instrument, da bi nek nogometni klub, ki išče za plače 150 milijonov evrov v tem trenutku v državi, ki je svetovni prvak, ker je to velika nevarnost, da se to zgodi, ker so izgubili razsodnost zaradi tega in to ni kar za odmet, če nekdo rabi samo za plače 150 milijonov, toliko kot je tretjina slovenske obveznosti do Grčije, pa naj bo to preslišano. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Zvonko Černač. Prosim.
Normalno, da bi bila najbolj pravilna pot ta zakon zavrniti in sprejeti samo tisto, kar je danes znano in kar vemo, to pa je ustanovni kapital v višini 31 tisoč evrov in delež Slovenije v višini 146,05 evrov in pooblastilo za dokapitalizacijo, če želite, do 30 milijonov oziroma do slovenskega deleža 144 in nekaj tisoč evrov. In potem odločanje o poroštvih takrat, ko se, če se zgodijo. To bi bila ustavno pravilna in zakonsko korektna pot, vendar danes takšne nimamo na mizi. Danes imamo zakon, ki je po formalni in po plati zgrešen. Ustava je jasna, naj ponovim še enkrat: Poroštva se lahko odobrijo samo z zakonom. Po vsebinski plati, če poenostavimo, pa gre za to, da je balon, ki so ga vsi izdatno napihovali z vseh strani, prišel do neke preobremenitve in je seveda počil. Pri nekaterih malo bolj, pri drugih malo manj. Zdaj se dogaja mehanizem, ki ne bo odpravil teh slabosti prenapihovanja, ampak, ki bo omogočil, da se bo ta balon z nekimi obliži zalepil, z državnimi poroštvi zadaj in omogočil ponovno napihovanje do ponovne prenapihnjenosti, ki se bo slej ali prej zgodila. To je problem tega zakona, da ne odpravlja resničnih težav. Poleg tega je treba le razumeti, v kakšni situaciji se danes nahaja Slovenija in kaj bo morala storiti v prihodnjih dnevih, tednih in mesecih, če ne želi tudi sama priti na to pot, na katero so stopile nekatere države Evropske unije, med njimi prva Grčija. Slovenija si ne sme tega dovoliti v nobenem primeru. Nobenih razlogov ni, da bi se nam to zgodilo, vendar se koraki, ki se delajo na tej poti, vedno bolj približujejo temu scenariju. Eden izmed teh korakov je tudi ta nesrečni zakon, pa številni drugi zakoni, ki ste jih v tem Državnem zboru sprejeli in ki ste ta slovenski balon prenapihovali. Mislim, da je prav, da se enkrat ta neprimeren način, neprimerna pot konča in mislim, da je prav, da se konča na tej točki, ki je tudi formalno sporna – na zakonu, ki je v nasprotju z veljavnimi določbami Ustave in v nasprotju z veljavnimi zakonskimi določili. Jaz sem si vzel enega izmed zakonov o poroštvih, ki je bil sprejet v preteklosti. Vzel sem zakon, ki ima številko približno tako, kot je ta tukaj. Vendar v letu 2006, ko je bil sprejet, je bila ta številka še v tolarjih. Gre za Zakon o poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Univerze na Primorskem iz naslova kreditov najetih za sofinanciranje razširitve in posodobitve prostorskih pogojev. Ta zakon sem vložil sam s še nekaterimi poslanci in je bil soglasno sprejet. Šlo je za znesek 1 milijardo 932 milijonov tolarjev, kar pomeni približno 8 milijonov evrov. 8 milijonov evrov. Danes pa govorimo od dveh milijardah in 73 milijonov evrov. Ob tem, da ne vemo, zakaj bodo ta sredstva sploh porabljena. Te dikcije, ki so v zakonu, so tako široke, da so lahko uporabljene za karkoli. In v tem zakonu, glejte, piše v 1. členu, "kredite do višine iz prejšnjega odstavka najame Univerza na Primorskem za sofinanciranje investicij v višini, ki jih določa Zakon o temeljnih razvojnih programih na področju izobraževanja in znanosti". Za konkretne primere, ki so določene v nekem zakonu, še več, v tem zakonu, v 2. členu so točno napisani pogoji, pod katerimi se to poroštvo daje, višine obrestne mere morajo biti primerljive in tako naprej, kot so krediti z državnim poroštvom, rok odplačila največ toliko let, stroški največ toliko, strošek rezervacije največ toliko, odplačilo glavnice in tako naprej. Vse je zelo jasno in nedvoumno določeno in jaz se spomnim takratne procedure, še na te zelo jasne določbe smo poslušali pripombe v tej hiši s strani takratne Zakonodajno-pravne službe. Res je, da so nam takrat malo nagajali tudi po nepotrebnem, ampak kljub temu pripombe, da še vedno ni namen dovolj jasno določen, ker zakon o temeljnih razvojnih programih ni dovolj, češ, da bi morali biti navedeni konkretni projekti, kar je seveda v nasprotju z eno normalno, zdravorazumsko logiko. Ampak, pogoj, namen in vse ostalo, pa bi morali biti določeni. In tisto, kar je najhujše v tem 4. členu, pristojnost, ki je po Ustavi tega parlamenta, se temu parlamentu jemlje in se jo z zakonom daje Vladi. Kajti Vlada bo v skladu s 4. členom odločala o posameznih poroštvih in o odobritvi posameznega poroštva. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo predlagali, da se ta neustrezen zakon v celoti zavrne, vendar nismo bili uslišani, zaradi tega smo poskušali vsaj v enem manjšem delu popraviti to, kar je v njem škodljivega. Drugače pa bi bilo treba v tem trenutku tudi glede na notranjepolitične razmere, ko so upokojenci v tej državi, zaposleni v javnem sektorju, praktično vsi soočeni s tem, da bo treba stiskati pasove v prihodnjem letu v istem obdobju, ko se tukaj dogaja in ko se pripravlja neko stanje za to, da bodo ti ukrepi nekako le sprejeti, se Vlada sooča s tem, da odobrimo 400 milijonov evrov, dve milijardi evrov, za katere niti ne vemo kako, kdaj in na kakšen način bodo izkoriščeni in popolno po nepotrebnem. Jaz mislim, da tudi z nekega razumskega vidika, z načina pristopa k temu to ni pravilen postopek. In v okviru Evropske unije bi Slovenija naredila tisto, kar je treba, če bi rekla, da smo v tej družbi, smo s tem ustanovnim deležem 30 tisoč evrov in smo pripravljeni do povečanja do 30 milijonov prispevati svoj delež, vse ostalo bomo pa sprejeli takrat, ko bo do konkretnih odločitev prišlo, ker je taka naša notranja zakonodaja in nihče nam tega ne more oporekati. Nihče nas tudi ne more prisiliti, da ta zakon, tak ali drugačen, sprejmemo, ker je to naša suverena pristojnost. Vendar, če se je premier obvezal, če se je finančni minister do nekih stvari obvezal, je prav, da dobi seveda tudi v svoji državi podporo parlamenta. Vendar ne bianko menice, pač pa za tisto kar je okvir in okvir je za enkrat ustanovitev družbe z nekim finančnim vložkom, ki pa ni 2 milijardi 73 milijonov evrov, ampak bistveno bistveno manj.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Borut Sajovic. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. So trenutki, ko je seveda treba reči bobu bob in spregovoriti nekaj tudi o temi, ki seveda politično, javnomnenjsko ni priljubljena, si pa naše občanke in občani, vsi v Sloveniji zaslužijo, da povemo, kakšna je v tej zgodbi resnica. Seveda takrat, ko smo vstopali v Evropsko unijo in so se kasneje nekateri hvalili na dolgo in široko, kako uspešno so predsedovali temu birokratskemu gigantu, si seveda v tem delu zgodbe niso želeli govoriti. Takrat smo slikali samo najlepše plati te medalje, tu je tudi druga plat medalje, ki jo je tako kot v življenju, treba tudi rešiti in imeti scenarij za trenutke, za primere, ko ni vse lepo in pa vse idealno. In tako kot v življenju, tako se tudi v tem primeru, v težkih, v resnih preizkušnjah ločijo zdrava semena od plevela. Če bi imeli tak mehanizem, kot ga vzpostavljamo zdaj, potem bi za Slovenijo bila zgodba z Grčijo cenejša kot bo pa sicer. Jaz sem prepričan, da taka brezmejna črnogledost, pesimizem na tem področju ni na mestu. Prepričan sem, da vseh teh sredstev, kot jih mehanizem predvideva, ta mehanizem Evropske unije nikdar in nikoli ne bo plasiral v države, ki so v Evropski uniji potrebne pomoči, kajti če bo prišlo tako daleč, potem bo takrat pod vprašajem še marsikaj drugega v celem svetu ali pa v tem delu Evrope. Enostavno mislim, da je mehanizem ustrezen. Slovenske in Slovenci vstopamo z 0,47 % vložka. Mehanizem ima tudi številne varovalke, da se sistem sprosti in pomoč dodeli v enem primeru šele takrat, ko se soglasno s tem strinjajo vse države, ki so pristopnice, v enem drugem primeru je potrebnih 75 % soglasja, da seveda glede na obseg sredstev, ki ga počrpamo iz Evropske unije - in v številnih slovenskih občinah uspešno dnevno potekajo in se nadaljujejo projekti, ki so tam nekje od 50 pa do 80 % sofinancirani iz skupnega proračuna v katerega, roko na srce, tudi vsi skupaj vplačujemo –, vendar skrajen limit napram tistemu, kar bomo počrpali, dve milijardi, ni tisto, zaradi česar bi se Slovenke in Slovenci odrekli članstvu v Evropski uniji. In ravno za to gre pri tistih, ki vsepovprek kritizirajo. Ne ponudijo boljšega mehanizma reševanje iz krize. Tam je dilema samo ena, ali gremo ven iz območja evra, gremo ven iz Evropske unije, mogoče na kakšno drugo uspešno pot z drugo rešitvijo, ali pa da ostanemo tam, kjer smo in si seveda pluse in minuse tako kot vedno v življenju ali v vsakem zakonu delimo tako, kot tisti trenutek pač najbolje kaže in samo za to gre. Enostavno, jaz sem prepričan, da Slovenke in Slovenci ta trenutek druge, boljše in drugačne izbire nimamo. Kako pomembna vrednota za kvaliteto življenja vseh nas pa je stabilnost evra, pa si lahko vsi tisti, ki si želijo o tem razpredati in razmišljati, preberejo v včerajšnji analizi ekonomistov, kaj pomeni, če nam sosednja hrvaška kuna devalvira recimo za 7, 8 %. Nekateri bodo temu zaploskali, ker bodo lahko letovali na hrvaškem, na kratek rok, mogoče kakšen teden, in prihranili nekaj evrov, nekaj kun. Kaj pa to pomeni za slovensko gospodarstvo, si pa preberite v mnenjih, ne politikov, ampak realnih gospodarstvenikov in ekonomistov. Podobna je pa tudi zgodba kar se tiče stabilnosti evra. Če pustimo, da se bo evro razvrednotil, da bo zgubil na vrednosti, potem se slovenskemu gospodarstvu, prihrankom Slovenk in Slovencev in vsakdanjemu življenju kaj slabo piše. In tega si ne želimo, zato bom glasoval proti temu amandmaju, predvsem pa je treba dati vsem sporočilo, da moramo delati trdo in izhod iz krize [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ja, bom kar dal prijavo, prosim za prijavo. Besedo ima dr. Luka Juri, prosim.
Da razumemo smisel tega zakona in tudi smisel "manjšega brata" tega zakona – posojila Grčiji, čeprav tam je šlo za posojilo, tu gre le za poroštvo, torej v tem trenutku ne gre za nobeno finančno ali likvidnostno transakcijo, da bi boljše to razumeli, moramo razumeti srž težave, ki se je zgodila v Grčiji. Tam težava ni bila prezadolženost oziroma previsok javni dolg per se, sam po sebi. Težava je bila špekulacija, špekulacija investitorjev, tujih, zasebnih, predvsem zasebnih investitorjev, da Grčija dolgoročno ne bo več sposobna financirati svojega javnega dolga in potemtakem so sami nehali naprej financirati ta dolg. Grčija, kot vsaka država, tudi Nemčija, tudi Združene države Amerike, financirajo svoj javni dolg tako, da izdajajo obveznice, ki imajo pač neko ročnost – 5 let, 2 leti, 10 let ali kakršnakoli že je, in drugi investitorji te obveznice odkupijo in na tak način financirajo javni dolg. Če se pa zgodi situacija, da nihče ne želi odkupiti obveznic neke države, seveda ta država svojega javnega dolga ne more več financirati. In enako se je dogajalo z Grčijo, le da Grčija ima toliko višji dolg, sicer ni edina, Italija ima tudi zelo visok javni dolg, visoko stopnjo javnega dolga in visoko stopnjo zadolženosti na tujem in ti tuji vlagatelji v določenem trenutku niso bili več pripravljeni naprej financirati grških obveznic. In Grčija se je znašla v tej situaciji zato, ker so špekulirali s tem, da se bo Grčija prej ali slej znašla v tej situaciji. Torej, gre za to, da nekdo pričakuje, da se bo nekaj zgodilo in zaradi teh pričakovanj, kar je tipično na ekonomskem področju, prvi naredi korak v to smer in s tem sproži takšen domino efekt. Dejansko sam sproži tisto, kar je pričakoval, da se bo zgodilo - expectations se temu reče. No, s tem sistemom, ki smo ga vzpostavili ad hoc v primeru zakona o posojilu Grčiji in sistemsko z zakonom o poroštvu in s sistemom na evropskem nivoju, se sploh takšne špekulacije ne bodo več dogajale. In sem prepričan, da Španije ne bo, Irske sploh ne bo, tudi Velike Britanije, konec koncev, ki ima težave, ne bo, in Italije ne bo s temi težavami. Zato ker se špekulacije ne bodo več mogle dogajati, kajti sam sistem bo zagotavljal, da do tega ne bo prišlo. Sam sistem, sam sklad bo zagotavljal, da nobena države ne bo več imela takšnih težav z likvidnostjo in solventnostjo in zaradi tega špekulanti niti vstopili ne bodo v to. Zato je ta sistem smiseln. Če pa menimo, da imamo drugo, boljšo alternativo, jo moramo predstaviti, ne pa da tu že – koliko – nekaj ur govorimo o tem, da ta sistem ni dober, še vedno pa nismo predstavili alternative. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Zvonko Černač.
V prvem odstavku 4. člena tega zakona je zelo jasno in nedvoumno zapisano, "poroštva po tem zakonu izdaja Vlada Republike Slovenije". V 3. členu ni jasno določen namen, ampak je odprta v vseh treh alinejah zelo široka paleta in s tem dana bianko menica Državnega zbora do 2 milijardi in 73 milijonov evrov, kadarkoli in za katerokoli potrebo, ki se bo pojavila v tej družbi. In to je samo eden izmed primerov, vsi ostali so seveda podobni. Jaz sem ga vzel samo zaradi tega, ker sta si številki zelo podobni, vrednostno pa je ta 250-krat večja, ta danes. 250-krat večja je ta številka, s katero se daje bianko menica, ne za neke naše potrebe, ampak za neke imaginarne, zunanje potrebe, za katere niti ne vemo, kdaj in če bodo sploh nastale. Pred štirimi leti pa smo v zakonu, s katerim je Republika Slovenija dala poroštvo za obveznosti Univerze na Primorskem iz naslova kreditov, najetih za sofinanciranje razširitve in posodobitve prostorskih pogojev in tehnološke opremljenosti, zelo jasno in decidirano v zakonu napisali namen, kdaj, pod katerimi pogoji in tako naprej; šlo je pa za 8 milijonov evrov. 8 milijonov evrov! In je zakon določal vse potrebne elemente tega poroštva. Zakaj? Zaradi tega, ker je treba biti pri poroštvih in pri zadolževanju restriktiven. Ni zakonodajalec, ustavodajalec tega spregledal in je to slučajno zapisal v ustavo, kar je zapisal, da o teh stvareh odloča Državni zbor. Zakaj je to napisal? Zaradi tega, ker moramo biti restriktivni. In Slovenija, žal, zadnje leto in pol na tem področju ni restriktivna. Tudi stvari se z neko lahkotnostjo jemlje, do toliko, do toliko. Tudi pri drugih zakonih vedno pogosteje beremo številko, do 500 milijonov evrov se daje poroštvo. Mislim, da je treba to filozofijo, če ne želimo pasti tudi sami v ta mehanizem v naslednjih letih in biti tudi sami koristniki teh sredstev kot prezadolžena država, spremeniti. Priložnost, da se vsaj delno ta politika spremeni, je ta, da se ta amandma danes sprejme in se s tem Državnemu zboru vrne odločanje o tistem, za kar je po ustavi pooblaščen.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 16. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA – OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SKLADU REPUBLIKE SLOVENIJE ZA NASLEDSTVO IN VISOKEM PREDSTAVNIKU REPUBLIKE SLOVENIJE ZA NASLEDSTVO, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade Mateji Vraničar, državni sekretarki Ministrstva za finance.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani poslanci in poslanka! Pred vami je Predlog sprememb Zakona o Skladu Republike Slovenije za nasledstvo in visokem predstavniku Republike Slovenije za vprašanja nasledstva, katerega namen je dvojen. Uskladitev sedanjega zakona s spremembami Zakona o javnih skladih, ki so bile uvedene leta 2008, in posodobitev določb glede namenskega premoženja sklada, ki bi mu omogočile večjo racionalnost pri upravljanju s premoženjem države. Veljavni zakon o Skladu Republike Slovenije za nasledstvo in visokem predstavniku je bil sprejet v Državnem zboru marca 2006 zaradi izvajanja sporazuma o vprašanjih nasledstva. Namenjen je uveljavljanju pravic in obveznosti Slovenije v postopku delitve premoženja, pravic in obveznosti nekdanje SFRJ ter opravljanju drugih nalog, povezanih z vprašanji nasledstva. Zakon v 18. členu določa, da Sklad za nasledstvo posluje v skladu z določbami zakona, ki ureja javne sklade, v drugem odstavku tega člena pa so našteti členi Zakona o javnih skladih, ki se za Sklad Republike Slovenije za nasledstvo ne uporabljajo. Določitev izjem od uporabe sistemskega zakona, ki ureja javne sklade, je posledica posebne narave in namena ustanovitve Sklada za nasledstvo. Ker je bil leta 2008 sprejet nov zakon o javnih skladih, ki nekatere zadeve ureja drugače ali v drugih členih, je treba posodobiti tudi reference v Zakonu o Skladu za nasledstvo. Sklad za nasledstvo razpolaga z namenskim premoženjem v višini približno 59 milijonov evrov. Izkušnje z delovanjem sklada ter z delovanjem njegovega predhodnika Sklada za sukcesijo navajajo, da bi bilo v želji po konsolidaciji finančnega premoženja terjatev in obveznosti države smiselno namensko premoženje sklada znižati pod 30 milijonov evrov, kolikor znaša meja po Zakonu o javnih skladih. Ustanovitelj namerava ob tem v namenskem premoženju Sklada ohraniti zadosten obseg sredstev za izpolnjevanje namena Sklada in poravnavanje predvidenih obveznosti iz delitve obveznosti nekdanje SFRJ. Izjemoma, če bi se pokazalo, da bo potrebno urediti financiranje za delovanje Sklada za nasledstvo iz proračuna, bodo sredstva zagotovljena na posebni proračunski postavki Ministrstva za finance. Med obravnavo predloga zakona na ravni Odbora za finance se je pojavilo vprašanje, ali Sklad za nasledstvo sploh še potrebujemo. Odgovor na to vprašanje je seveda pritrdilen. Vprašanja nasledstva po nekdanji Jugoslaviji še zdaleč niso zaključena na strani delitve premoženja nekdanje federacije, prav tako ostaja odprtih še nekaj obveznosti nekdanjih federalnih entitet. Zato je prav, da država ohranja tovrstno institucijo, kot je Sklad za nasledstvo, ki operativno podpira delo visokega predstavnika za vprašanja nasledstva. Njegovo namensko premoženje pa naj se ohranja na ravni, ki ni previsoka iz vidika smotrnosti in ne prenizka, da ne bi ogrožala normalnega delovanja Sklada. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo članici Renati Brunskole. Prosim.
Hvala lepa. Še enkrat lepo pozdravljeni! Odbor za finance in monetarno politiko je 23. junija kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, ki je ob splošni pripombi glede uporabljenega sklicevanja na ureditev v drugih zakonih posredovala konkretne pripombe k 1., k 2. in k 3. členu zakonskega predloga. Na podlagi pripomb Zakonodajno-pravne službe so v poslovniškem roku redakcijski amandma k 1. členu vložile štiri koalicijske poslanske skupine. V okviru dodatnega delovnega gradiva je bil odbor s strani predlagateljice zakona seznanjen z dodatnimi pojasnili in obrazložitvami uvedenih rešitev 2. in 3. člena predloga, naslovljenimi na Zakonodajno-pravno službo in člane odbora, ki jih je v zvezi z opozorili navedene službe Državnemu zboru posredoval kabinet ministra, pristojnega za finance. V dopolnilni obrazložitvi členov je predstavnica Vlade poudarila, da besedilo zasleduje dva cilja, kar v vsebinskem pogledu na prvem mestu predstavlja uskladitev določb z novim krovnim zakonom o javnih skladih, hkrati besedilo vzpostavlja pravno podlago za znižanje namenskega premoženja pod mejo 30 milijonov evrov po Zakonu o javnih skladih, kar vzporedno odpira možnosti, da se ob upoštevanju načela gospodarnosti konsolidira javnofinančno premoženje in na ta način izboljša učinkovitost upravljanja premoženja navedenega sklada. S tem bo po oceni Vlade preostalo namensko premoženje Skladu zadoščalo za poplačilo vseh tekočih obveznosti, medtem ko morebitne dodatne krije državni proračun. Iz dane razlage v okviru predstavitve pisnega mnenja s strani predstavnika Zakonodajno-pravne službe izhaja, da so ustrezni odgovori na opozorila navedene službe k 2. in 3. členu predloga posredovani v pisnih pojasnilih finančnega ministrstva. Po drugi strani pa amandma koalicijskih strank k 1. členu glede na dano pripombo predstavlja primerno rešitev. V razpravi ob obravnavi posameznih členov zakonskega predloga, ki se je odprla o materiji k 1. oziroma 3. člena zakonskega predloga so bila predstavljena določena stališča in mnenja oziroma postavljena določena vprašanja ter s strani predstavnikov Vlade posredovani odgovori na izražene pomisleke. Ob obravnavi je odbor amandma koalicijskih poslanskih skupin k 1. členu zakonskega predloga sprejel. Hkrati je odbor v skladu s 126. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o členih predloga zakona in jih je sprejel. Glede na sprejeti amandma je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega je navedeni amandma vključen. Dopolnjeni predlog zakona je tudi sestavni del tega poročila.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil mag. Radovan Žerjav.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Veljavni zakon o Skladu Republike Slovenije za nasledstvo in visokem predstavniku Republike Slovenije za nasledstvo določa, da Sklad Republike Slovenije za nasledstvo posluje v skladu z določbami zakona, ki ureja javne sklade. Leta 2008 je bil sprejet nov zakon o javnih skladih, ki nekatere zadeve ureja drugače ali v drugih členih, zato naj bi bilo treba določbe, ki se za Sklad Republike Slovenije za nasledstvo ne uporabljajo, posodobiti. Sklad Republike Slovenije za nasledstvo razpolaga z namenskim premoženjem v višini približno 59 milijonov evrov. Edini namen tega zakona, ki je pred nami, pa je prenos premoženja Sklada Republike Slovenije za nasledstvo v proračun Republike Slovenije. Odkrili smo torej nogavico, v kateri je denar, ki je za čuda še polna, in seveda jo je takoj treba izprazniti. Zakaj se bo porabil ta denar? Za kakšne namene? To pravzaprav sploh ni važno in nikogar ne zanima. Država potrebuje, država troši, varčujemo tako tako, zato je treba izprazniti vse nogavice, vse žepe, vse skrite rezerve. Da je ta denar namenski, z nekim namenom verjetno nikogar v tem trenutku ne zanima. Ravno tako tudi ne, da verjetno obstajajo neke, sicer resda pogojne obveznosti, za katere so ta sredstva bila rezervirana. In to bo enkrat potrebno, najbrž, plačati. Ampak mi bomo ta denar raje zapravili za tekoče poslovanje, ki ne bo dalo nobene dodane vrednosti, potem pa obveznosti poravnali iz skupne vreče proračuna. Če ostanem pri prispodobah, srebrnino smo večinoma že prodali, nekaj malega jo je zaenkrat še ostalo, sedaj si že iz ust pulimo zlate zobe. V Poslanski skupini SLS takšnemu ravnanju Vlade nasprotujemo in predlaganega zakona ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev bo predstavil Franc Jurša.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Dobro je, da smo si različni v Državnem zboru. Povedal bom, da predlog novele zakona bomo v naši poslanski skupini podprli. Sklad za nasledstvo, ki ga omenjeni zakon ureja, je bil ustanovljen zaradi uveljavljanja pravic in obveznosti Republike Slovenije v postopku delitve premoženja, pravic in obveznosti nekdanje SFRJ ter opravljanja drugih nalog, povezanih z vprašanji nasledstva. Sklad načeloma posluje v skladu z določbami zakona, ki ureja javne sklade, razen izjem od uporabe sistemskega zakona, ki so eksplicitno navedeni zaradi posebne narave in namena ustanovitve tega sklada. Ta dejstva vplivajo na vrednost premoženja, saj je določeno, da se le-ta ne sme zmanjšati pod 30 milijonov evrov, v nasprotnem primeru je treba vanj vplačati dodatno namensko premoženje ali pa začeti postopek likvidacije javnega sklada. Sklad Republike Slovenije za nasledstvo razpolaga z namenskim premoženjem v višini približno 59 milijonov evrov. Zaradi želje po konsolidaciji finančnega premoženja, terjatev, obveznosti in mogočih obveznosti države, se predlaga omogočiti prenos dela namenskega premoženja Sklada Republike Slovenije za nasledstvo v B-bilanco proračuna. Če bo ustanovitelj presodil, da Sklad Republike Slovenije za nasledstvo namenskega premoženja v celotnem obsegu kratkoročno ne potrebuje za namen, zaradi katerega je bil ustanovljen, in sicer tako, da se lahko vrednost premoženja zniža pod 30 milijonov evrov. V poslanski skupini DeSUS temu ne nasprotujemo, zato predlog zakona podpiramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil mag. Borut Sajovic. Prosim.
Hvala lepa. Še enkrat vsem skupaj prijazen pozdrav! Glavni namen predlaganega zakona, ki ga v Poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije podpiramo, je omogočiti morebiten prenos premoženja Sklada za nasledstvo v državni proračun s preprostim ciljem konsolidacija finančnega premoženja. Ker sam morebitni prenos premoženja Sklada za nasledstvo ureja Zakon o javnih skladih, ki določa, da se vrednost njegovega premoženja ne sme nikoli zmanjšati pod 30 milijonov evrov, je treba za prenos premoženja spremeniti Zakon o skladu za nasledstvo. Ker se v praksi želi doseči konsolidacijo finančnega premoženja Republike Slovenije, v Poslanskem klubu Liberalne demokracije soglašamo s predlagano rešitvijo, da se vzpostavi pravna podlaga, ki bo omogočala prenos namenskega premoženja Sklada za nasledstvo v bilanco B proračuna. To naj bi se storilo, v kolikor bo ugotovljeno, da ta sklad tega premoženja ne potrebuje za doseganje svojega osnovnega namena. Kot je razvidno iz same obrazložitve zakona, v tem trenutku Sklad za nasledstvo razpolaga z namenskim premoženjem v višini 59 milijonov evrov. Bistvena dopolnitev zakona je v določiti, da se v točki zmanjšanja premoženja Sklada za nasledstvo ne uporabljajo določbe Zakona o javnih skladih. Novela zakona tako ne posega v samo delovanje sklada, saj predlagatelj pravi, da bodo kljub zmanjšanju premoženja še vedno zagotovljena zadostna sredstva za nemoteno in normalno poslovanje. Ker pa se bo s prenosom premoženja dosegalo boljše učinke iz naslova upravljanja tega premoženja, so predlagane rešitve po mnenju predlagateljev, katerim tudi pritrjujemo, smiselne in ustrezne. Zato bomo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije iz preprostega vidika boljšega upravljanja finančnega premoženja in cilja doseganja višjih donosov predlog zakona tudi soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Bogdan Čepič. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav kolegice in kolegi! Zakon o Skladu Republike Slovenije za nasledstvo in visokemu predstavniku Republike Slovenije za nasledstvo je bil sprejet v Državnem zboru Republike Slovenije marca 2006. Zaradi izvajanja sporazuma o vprašanjih nasledstva, ki je bil ratificiran z Zakonom o ratifikaciji sporazuma o vprašanjih nasledstva, in v zvezi s tem zaradi uveljavljanja pravic in obveznosti Republike Slovenije v postopku delitve premoženja, pravic in obveznosti nekdanje SFRJ ter opravljanje drugih nalog povezanimi z vprašanjem nasledstva. Leta 2008 je bil sprejet nov zakon o javnih skladih, ki nekatere zadeve ureja drugače ali v drugih členih, zato je treba določbe, ki se za Sklad Republike Slovenije za nasledstvo ne uporabljajo, posodobiti z vidika posebne narave Sklada Republike Slovenije za nasledstvo ter strukture njegovih naložb. Ker Sklad v vseh drugih primerih posluje v skladu z določbami Zakona o javnih skladih, se vrednost njegovega premoženja ne sme zmanjšati pod 30 milijonov, mora ustanovitelj v skladu s petim odstavkom 11. člena Zakona o javnih skladih, kadar se kapital javnega sklada zmanjša pod 30 milijonov evrov, vanj vplačati namensko premoženje ali pa začeti postopek likvidacije javnega sklada. Sklad Republike Slovenije za nasledstvo, razpolaga z namenskim premoženjem v višini približno 59 milijonov evrov. Zaradi želje po konsolidaciji finančnega premoženja, terjatev obveznosti in mogočih obveznosti države, se predlaga izvzetje Sklada Republike Slovenije za nasledstvo iz uporabe določb petega odstavka 11. člena Zakona o javnih skladih, da bi se s tem omogočil prenos dela namenskega premoženja Sklada Republike Slovenije za nasledstvo v tako imenovano bilanco B proračuna. Če bo ustanovitelj presodil, da sklad Republike Slovenije za nasledstvo namenskega premoženja v celotnem obsegu kratkoročno ne potrebuje za namen, zaradi katerega je bil ustanovljen, in sicer tako, da se lahko vrednost premoženja zniža pod 30 milijonov evrov. S tem se na državni proračun prinesejo tudi obveznosti in mogoče obveznosti Sklada Republike Slovenije za nasledstvo, redno poslovanje Sklada oziroma drugo. Ustanovitelj namerava v namenskem premoženju Sklada ohraniti zadosten obseg sredstev za izpostavljanje namena Sklada in poravnavanje predvidenih obveznosti iz delitve obveznosti nekdanje SFRJ. Kakor je že opisano v zakonu, poglavitna rešitev predlaganega zakona, da se opredeli možnost, da lahko ustanovitelj izvršuje pravico do zmanjšanja namenskega premoženja Sklada Republike Slovenije za nasledstvo po postopku predvidenem v Zakonu o javnih skladih in izvzetje Sklada Republike Slovenije iz določb petega odstavka 11. člena Zakona o javnih skladih. S tem členom se omogoča ustanovitelju, da v skladu z 11. členom Zakona o javnih skladih zmanjša namensko premoženje javnega sklada na način, ki ga določa Zakon o javnih skladih. Zakon o Skladu Republike Slovenije za nasledstvo in visokem predstavniku Republike Slovenije za nasledstvo namreč po 11. členu dosledno navaja obseg namenskega premoženja Sklada Republike Slovenije za nasledstva. Kljub načelni ureditvi iz 11. člena tega zakona o javnih skladih, bi morebitno zmanjšanje obsega namenskega premoženja Sklada Republike Slovenije za nasledstvo, ki ga je Sklad za nasledstvo pretežno pridobil iz naslova preoblikovanja iz Sklada Republike Slovenije za sukcesijo, lahko predstavlja neskladje z 11. členom Zakona o Skladu Republike Slovenije za nasledstvo in visokem predstavniku Republike Slovenije za nasledstvo. Vodilno načelo predlagane zakonske spremembe je načelo gospodarnosti, pri čemer se namensko premoženje, za katero ustanovitelj presodi, da ga Sklad za nasledstvo ne potrebuje za namene, zaradi katerih je bil ustanovljen, konsolidira z drugimi finančnim premoženjem Republike Slovenije ter uporabi tam, kjer ima za državo lahko višje donose. Zaradi navedenega bo Poslanska skupina Socialnih demokratov podprla predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o skladu.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil mag. Andrej Vizjak. Prosim.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlagani noveli ne bomo nasprotovali. Imamo pa pravzaprav en načelen pomislek, zakaj ne zarezati globlje. Namreč, zakon daje eno pomembno sporočilo oziroma ta novela zakona. To sporočilo je, da je očitno bilo sedaj na tem Skladu preveč namenskega premoženj,a po oceni Vlade, za poplačilo potencialnih obveznosti, in da je treba ali pa smiselno ustvariti pravno podlago za znižanje namenskega premoženja pod mejo 30 milijonov evrov. Torej očitno ta Sklad ne bo imel pred seboj toliko nekih obveznosti, kot je bilo sprva po razpadu skupne države predvideno in mišljeno in postavlja se vprašanje sploh smiselnosti obstoja tega sklada. Nahajamo se v času finančne in gospodarske krize, ko bi morali rezati in krčiti vsepovsod, kjer ima smisel to rezati, pa se to ne zgodi. Na primer, danes sem bil soočen z enim zanimivim varčevalnim ukrepom te vlade zaradi krize, ki bo imel verjetno slabe posledice tako za državljane kot za birokracijo. Namreč, spomnite se, Ministrstvo za javno upravo je uvedlo pred kakšnimi štirimi leti institut, da so pred iztekom prometnega dovoljenja obvestili državljana, da se mu to zna izteči, in da naj pride urediti stvari, da si ne nakoplje nepotrebnih stroškov in državi tudi s tem ne nakoplje nekih birokratskih opravil. To je sedaj ukinjeno. Teh opozoril ni več. Ko sem vprašal na upravni enoti, zakaj, so rekli, to so varčevalni ukrepi Vlade. Sem rekel, dobro, fino. In ko obravnavamo to novelo Zakona o Skladu Republike Slovenije za nasledstvo in visokem predstavniku Republike Slovenije, kjer pravzaprav sami v Vladi ocenjujete, da je neko poslanstvo vprašljivega smisla še naprej, zakaj torej preprosto tega sklada ne ukiniti. Zakaj namenskega premoženja ne prenesti na državo in zakaj ne nekoga na nekem ministrstvu, recimo, Ministrstvu za finance zadolžiti za opravljanje teh nalog. To bi bilo, če nič drugega, neko simbolno ravnanje v času krize, ko je treba optimirati delovanje države, ukiniti tiste institucije in tiste sklade, zavode in agencije, ki so preživete, ki samo bremenijo birokracijo in ustvarjajo neke nepotrebne postopke in opravila. Zato bomo v Poslanski skupini ravnali razmeroma rezervirano do tega predloga, ki je bolj ali manj tehnične narave. Apeliramo na Vlado, da razmisli o smiselnosti obstoja te in številnih drugih institucij, četudi, ko smo dobili informacijo na Odboru za finance, nekih birokratskih stroškov glede tega sklada niti ni toliko. Vendar, kakorkoli, začne se pri takšnih projektih in nadaljuje pri bolj pomembnih rezih oziroma zmanjševanju in zniževanju števila institucij. Zato bomo ravnali nevtralno pri tem predlogu. In še enkrat, razmislite o smiselnosti obstoja tega sklada v prihodnje.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil Vili Trofenik.
Hvala za besedo. Sklad Republike Slovenije za nasledstvo je naslednik Sklada Republike Slovenije za sukcesijo, ki je bil ustanovljen leta 1996 za zbiranje sredstev iz naslova institucij bivše federacije in poplačila obveznosti, prevzetih na podlagi sorazmernega deleža Republike Slovenije za sukcesijo. Glede na to, da potencialne obveznosti Slovenije niso več tolikšne kot ob njegovi ustanovitvi – mimogrede, v zadnjih dveh letih Sklad ni imel nobenih obveznosti iz tega naslova –, in ker sprejeti sporazum, ki velja od leta 2004, ne predvideva obstoja takega sklada, je smiselno, da se s predvidenimi spremembami zakona omogoči znižanje rezervacij s sedanjih 59 milijonov evrov na višino, ki bo zadoščala za poplačilo eventualnih skladovih obveznosti. S tem bo omogočena konsolidacija finančnega premoženja države in omogočen prenos dela namenskega premoženja v državni proračun. V poslanski skupini bomo spremembe zakona podprli, še raje pa bi podprli njegovo čimprejšnjo ukinitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 16. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O PREOBLIKOVANJU KAPITALSKE DRUŽBE POKOJNINSKEGA IN INVALIDSKEGA ZAVAROVANJA, PRENOSU PRAVIC IN POOBLASTIL DSU NA SLOVENSKO ODŠKODNINSKO DRUŽBO IN O NALOŽBENI POLITIKI KAPITALSKE DRUŽBE POKOJNINSKEGA IN INVALIDSKEGA ZAVAROVANJA TER SLOVENSKE ODŠKODNINSKE DRUŽBE, REDNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade. Besedo ima Mateja Vraničar, državna sekretarka Ministrstva za finance.
Predsednik, hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Pred nami je druga obravnava Predloga zakona o preoblikovanju Kapitalske družbe, prenosu pravic in pooblastil DSU na Slovensko odškodninsko družbo in o naložbeni politiki Kapitalske družbe ter Slovenske odškodninske družbe. Dovolite mi, da na kratko povzamem temeljne cilje in rešitve predloga zakona. Cilj zakona je omogočiti učinkovito zasledovanje ciljev Slovenije brez poseganja v interese upravičencev, ki jih trenutno varujeta družbi Kad in Sod, ter zagotoviti učinkovito upravljanje družb v posredni lasti Republike Slovenije. S tem zakonom se zaokroža politika upravljanja podjetij v državni neposredni in posredni lasti, ki se je začela s sprejetjem Zakon o upravljanju kapitalskih naložb. Zakon določa tudi izvrševanje pravice in način razpolaganja družb Kad in Sod s svojimi naložbami, ter pravila pridobivanja novih delnic in deležev. S tem se zagotavlja varovanje interesov Republike Slovenije v strateških naložbah, katerih imetnici sta družba Kad in družba Sod. Pravice iz strateških naložb bo izvrševal državni organ, pristojen za izvrševanje pravic v kapitalskih naložbah Republike Slovenije. Za razpolaganje s temi naložbami bo potrebno soglasje skupščine družbe Kad oziroma družbe Sod. V luči bistveno manjše likvidnosti sredstev družbe Sod so interesi družbe Sod in upravičencev po denacionalizacijskih in po drugih zakonih varovani preko določbe, da se družbi Sod omogoča dodatna potrebna sredstva za izpolnjevanje zakonskih obveznosti preko Republike Slovenije. Predlog zakona predvideva reorganizacijo družbe Kad z izčlenitvijo nove družbe zavarovalnice. Ta se bo opravila s prenosom posameznih delov premoženja družbe Kad na novo družbo. Novoustanovljena zavarovalnica bo oblikovana kot delniška družba, katere edini ustanovitelj in delničar v trenutku delitve je družba Kad. Zavarovalnica bo tako opravljala dejavnost zavarovalništva, skladno z Zakonom o zavarovalništvu, po katerem ima možnost tudi upravljanja pokojninskih skladov. Na zavarovalnico se z dnem vpisa v sodni register prenese upravljanje Prvega pokojninskega sklada, Kritnega sklada Prvega pokojninskega sklada, Zaprtega vzajemnega pokojninskega sklada za javne uslužbence in Kapitalskega vzajemnega pokojninskega sklada. Osnovni kapital zavarovalnice ob ustanovitvi bo najmanj 152,2 milijona evrov, kar omogoča njeno nemoteno poslovanje. Zavarovalnica bo pravni naslednik pravic in obveznosti prenesenega dela družbe Kad, pri čemer bodo pravice in obveznosti natančno opredeljene z delitvenim načrtom. Če bo z izčlenitvijo na zavarovalnico prenesena naložba, ki bo opredeljena kot strateška, bo z njo upravljal za upravljanje pooblaščeni državni organ. Zakon določa tudi obveznost zavarovalnice, da v šestih mesecih od prenosa upravljanja pokojninskih skladov o prenosu obvesti vse zavarovance, ki so člani zgoraj navedenih pokojninskih skladov, v trenutku uveljavitve zakona in tudi delodajalce, s katerima ima sklenjene pogodbe o financiranju pokojninskih načrtov. Sklad dodatnega pokojninskega zavarovanja ostane na družbi Kad, saj je urejanje njegove problematike del pokojninske reforme. Vlada je v predlogu zakona predlagala tudi prenos dela pravic in pooblastil z družbe DSU na družbo Sod. S tem je želela racionalizirati poslovanje in zaključevanje postopkov s področja lastninskega preoblikovanja družbene lastnine, privatizacije in denacionalizacije. Na seji Odbora za finance in monetarno politiko je bila sprejeta odločitev o črtanju obravnavanega poglavja iz predloga zakona. Kljub temu Vlada ugotavlja, da je dopolnjeni predlog zakona, kot je bil oblikovan na odboru, skladen s temeljnimi nameni, zaradi katerih je Vlada predmetni zakon sploh predložila v zakonodajni postopek, zato ne nasprotuje temu, da se vprašanje racionalizacije tovrstnega poslovanja uredi posebej. Naj za konec še enkrat poudarim, s tem zakonom se zaokroža preglednejša in učinkovitejša politika upravljanja finančnega premoženja v neposredni in posredni lasti Republike Slovenije, saj se izvede dosledna razmejitev lastniške funkcije od regulatorne. Upoštevaje navedeno, predlagamo Državnemu zboru, da predlog zakona v drugem branju podre. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo članu Marjanu Bezjaku. Prosim.
Spoštovani sekretarka, kolegice poslanke in poslanci! Odbor je predlog zakona obravnaval na 18. seji, 26. 6. in na nadaljevanju seje 29. 6., ki je bilo v delu zaprto za javnost. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki opozarja, da Kad, Sod in DSU trenutno ureja več zakonov, zaradi česar je preglednost njihovega položaja vprašljiva in bi bilo to smiselno urediti na enem mestu. Služba je podala tudi pripombe k veljavnemu številu členov. K predloženemu zakonu so amandmaje vložile poslanske skupine koalicije, poslanske skupine SLS in SDS, Poslanska skupina SDS, Zares in LDS, Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, poslanec Bogdan Čepič, poslanec Bogdan Barovič. Odboru je bilo posredovano tudi mnenje komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt turizem in finance, ki predloga zakona ne podpira. Seji odbora so prisostvovali predstavnice in predstavniki Ministrstva za finance, Kada, Soda in DSU-ja, predsednik pokojninske družbe Moja naložba in predstavniki Zakonodajno-pravne službe, v nadaljevanju seje pa tudi predstavnika konfederacije sindikatov javnega sektorja in sindikatov državnih in družbenih organov Slovenije. V razpravi so člani odbora največ pozornosti namenili amandmajem poslanca Bogdana Čepiča k 1. členu, na podlagi katerega naj bi se namesto zavarovalnice ustanovila pokojninska služba kot specializirana institucija za upravljanje s pokojninskim skladom, ki bo celovito opravljala le eno dejavnost. Bistveni poudarki iz razprave članov odbora, predstavnikov Vlade in zainteresiranih javnosti so; Vlada je to vprašanje podrobneje obravnavala že v fazi priprave predloga zakona. Z ustanovitvijo zavarovalnice namensko pokojninske družbe so se strinjali tako stroka kot predstavniki sindikatov, javnega sektorja in tudi upokojenci. Nekateri razpravljavci bistveno prednost zavarovalnice vidijo v večji transparentnosti njenega poslovanja, v ustreznejši sestavi nadzornega sveta, večji fleksibilnosti na trgu zaradi ponudbe dodatnih produktov in posledično večje donosnosti pa tudi zaradi večje koristi za zavarovance, ki bodo imeli možnost dodatne izbire zavarovanj. Razpravljavci iz vrst opozicijskih poslanskih skupin so poudarili, da je bilo na odprto vprašanje opozorjeno že v okviru splošne razprave. O predlogu zakona seje Državnega zbora pa odziva predlagatelja zakona z dodatnimi predlogi ni bilo. Za zavarovance gotovo ni dobro, če bo zavarovalnica dejavnost dodatnega prostovoljnega pokojninskega zavarovanja opravljala kot dodatno oziroma drugorazredno dejavnost. Upoštevati je namreč treba interese zavarovancev, ki zdaj plačujejo v obstoječe štiri pokojninske sklade. Poleg tega bi reorganizacija Kada, Soda in DSU-ju, ki je sicer potrebna, morala potekati na širši strateški način, ne pa tako, kot predvideva predloženi zakon. Podana je bila tudi ocena, da bodo štiri zavarovanja kvečjemu tveganje, da se bo poslovanje razširilo na konkurenčne dejavnosti. Na nadaljevanju seje, ki je deloma potekala brez navzočnosti javnosti, je predstavnika službe Kad predstavila poslovni načrt bodoče zavarovalnice tudi z vidika primerjave s pokojninsko družbo. Po tej predstavitvi je odbor odločal o amandmaju za ustanovitev pokojninske družbe namesto zavarovalnice in ga ni sprejel. V delu razprave, ki se je nanašal na amandma poslanskih skupin SLS in SDS k 1. členu za čitanja določb v zvezi z družbo DSU, je bila podpora amandmaju izražena tudi s strani nekaterih članov iz koalicije, poslanskih skupin in odbor je zato podprl predlog obeh poslanskih skupin in sprejel njun amandma. Odbor je posledično sprejel tudi svoj amandma za člene celotnega drugega poglavja. Odbor se je opredelil do vloženih amandmajev in glasoval o vseh členih. Sprejeti amandmaji so vključeni v besedilu dopolnjenega predloga zakona, ki je sestavni del poročila odbora.
Hvala lepa. Ker je zbor na 17. seji opravil prvo obravnavo predloga zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 12. 7. 2010. V razpravo dajem 1. člen ter amandma poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS. Želi kdo razpravljati? Ne želi, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 2. člen ter amandma poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS. Želi kdo razpravljati? Ja, prosim, Bogdan Čepič. Če bo treba pozneje, bom pa odprl rok za prijavo. Prosim Bogdan Čepič.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Kot je znano sem sam na odboru vložil amandma, ki bi spremenil to odločitev preoblikovanja Kada in členitev na zavarovalnico in Kad kot takšen. Pri tem sem imel v mislih učinkovitost in varovanje interesov javnih uslužbencev, ki so znotraj pokojninskega sklada najštevilčnejši. Še vedno trdim, da je odločitev za zavarovalnico slaba odločitev in s tega vidika tudi ne bom podprl amandmajev. Predvsem zaradi tega, ker ugotavlja, da je želja Kada, da bo preko zavarovalnice vodil neke druge posle, neke druge ne pa upravljal s pokojninskimi skladi, kar je bila temeljna naloga v tem mojem predlogu, zato da se nekdo specializira in ukvarja samo z eno dejavnostjo, in to perfektno. Tudi zaradi tega, ker je bilo preoblikovanje Kada en skupek nekih interesov znotraj tega. Interesov deležnikov, ki so sodelovali pri tem. Jih bom kar naštel. Tukaj so Sindikati javnega sektorja združeni v odborih, ki to delajo, neformalnih odborih, ki zdaj upravljajo s tem, tukaj je tudi delež pokojninskih skladov, oziroma teh, ki se ukvarjajo s pokojninsko blagajno, ko predvideva vložek iz Kada iz upravljanja v znesku, ki je fiksen in za katerega ne vemo, od kod ga bomo pokrivali, in bo v veliki meri verjetno šel za to, da se bo zmanjševal kapital tega bodočega Kada. Naj ostanem najprej pri prvem delu. Zame je nesprejemljivo, da je v 4. členu, ko se govori o tej delitvi in teh stvareh, zapisano v drugem odstavku, da morajo biti v delitvenem načrtu zapisane vse posebne ugodnosti, ki bodo zagotavljale članom ali članicam, v nadaljnjem besedilu članom uprav ali nadzornim svetom družbe ali zavarovalnice in delitvene revizorje. In kakšne ugodnosti? Tega ne povemo. Ali je to ugodnost nagrade ali so to kakšne druge ugodnosti? Ali so to kakšne skrite stvari, ki ne gredo v to? In če ta odbor, ki bo to sprejemal in delitveno bilanco, ne bo soglašal s temi ugodnostmi, ne bo dal soglasja k delitvi in do te delitve ne bo prišlo. Tudi zato, ker je namen, da se prenesejo najboljše ali ne vem katere naložbe znotraj tega. Zaradi tega, ker se želi s to zavarovalnico konkurirati že dvema slovenskima državnima ali v večinski državni lasti zavarovalnicama na produktih, za katere ne vemo, na kakšen način in kako bodo to upravljali. S tega vidika je več neznank kot odgovorov in s tega vidika tega tudi ni možno podpreti. Sam sem predvideval in mislil, da bomo lahko vložili še kakšen amandma, ki bi poskušal vračati nazaj idejo o pokojninski družbi, ampak zaradi procedure to ni možno. Drugo je preoblikovanje Soda. Sod preoblikujemo tako, da mu pripojimo DSU. in to je potem bolj transparentno. V ničemer ni bolj transparentno, tudi zato ne, ker je v poročilu, ki ga je Vlada pripravila o ukinitvi DSU-ja, jasno zapisala da DSU dela dobro, ampak pripojitev pa mora biti, da je dovolj denarja in ta pripojitev mora na nek način biti. In s tega vidika mislim, da je sam zakon – vsaj to je moje mnenje, ki nima podpore v poslanski skupini, zato je to bolj ločeno –, slab zakon, odpira več vprašanj, kot jih zapira in preoblikovanje pomembnega finančnega stebra ali pomembne finančne moči, ki je združena v Kadu in Sodu, ne rešuje, mislim, da jih v veliki meri še bolj zapleta. Verjetno se bomo sorazmerno kmalu srečevali s popravki tega zakona.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o amandmaju k 2. členu? Odpiram prijavo. Besedo ima Vili Trofenik, prosim.
Hvala za besedo. Smo pri 2. členu in ta na nek način razgalja, hote ali nehote, dogodke v zvezi s tem zakonom. Pri tem zakonu se je treba zavedati, da so nekatere določbe, ki so temeljne v zakonu, plod nekih, si upam trditi, političnih kupčkanj. Dilema, ali zavarovalnica ali pokojninska družba, na to dilemo nikoli zadosti argumentiran odgovor, tudi po zaprti seji in po nadaljevanju matičnega delovnega telesa, to je treba povedati v javnosti, dobronamerno. 152 milijonov ustanovitvenega kapitala zavarovalnice nikoli prikazan izračun. Upam si trditi politično določeno, zlasti če poslušaš sindikate. In kaj so dobili, zato ker niso dobili številke, ki bi jo radi? So dobili samo 152. To je drugo politično kupčkanje, ki pa postavlja resna vprašanja. Tretja številka. V zakonu je napisano, 50 milijonov mora vsako leto dati Kad ZPIZ-u do nekega roka. Nikoli utemeljen izračun. Kaj pa če ne bo donosa v višini 50 milijonov? Ali bodo odprodali premoženje? Si bodo sposojali? Glede na ideje, ki so bile, in tu niso prisotne, so bile še kakšne bolj bolne ideje ali pa bolj problematične. Sindikati so dobili eno koncesijo, penzionisti, tu ne mislim DeSUS-a, da ne bi kdo mislil, so pa dobili drugo koncesijo. In v tej koncesiji, čeprav je moja poslanska skupina sopodpisnik, ampak to ne spremeni dejstva, pazite tekst, "dva člana na predlog zveze oziroma organizacije upokojencev na ravni države". Kaj je to? Če bi vsaj pisalo: "reprezentativnega združenja upokojencev". Vem, da tisti, ki so uspeli s to koncesijo, sebe vidijo tu notri. Ampak se zdaj lahko najde spreten organizator, pa še penzioniste organizira, Sive panterje od Hodoša do Tolmina pa tiste po drugi strani, in potem bo nekdo v zadregi, katera je ta organizacija upokojencev na ravni države. Nedostojno je takšen tekst pisati v zakon. Ampak to je rezultat takih politikantskih, to niti niso politične v pozitivnem smislu, kupčkanj. In to je treba povedati, ker gre za preresno zadevo, gre za preresne posledice in celi dogodki so bili. Tudi javnosti je treba povedati, ko smo nekateri na seji odbora napovedali, da bomo rajši podprli idejo o pokojninski družbi kot zavarovalnici, ki je manj rizična, res pa ne daje možnosti prodaje novih produktov, o katerih vsi ambiciozno študirajo, ne povedo pa, na račun česa oziroma katerega kapitala bi to radi uredili, potem je bila seja prekinjena. Rezultat take prekinjene seje in takega nadaljevanja so nekatere rešitve, ki niso dostojne Državnemu zboru, če bodo take sprejete, kot so bile, ker gre za preresne zadeve in gre za preveč poenostavljene stvari, ko si nekateri domišljajo, da lahko takole šarijo po tej resni problematiki, ki je znotraj Kada. Zakaj upokojenci tistega svojega deleža, javni uslužbenci ne vzamejo v samoupravljanje in naj upravljajo zaprto pokojninsko družbo, pa naj prevzamejo v celoti odgovornost za take rešitve. Na drugi strani pa tisti, ki se vidijo, da so organizacijo upokojencev na ravni državi so se resno zmotili, ampak se pojavi kakšna druga organizacija, ki bo tudi zahtevala svoje mesto. Upam, da bo skozi to drugo proceduro in da bodo členi odprti, da se bo vseeno v tretji obravnavi dalo zakon tako popraviti, da ga bo smiselno podpreti, ker tak, ki je zdaj nastal po seji matičnega delovnega telesa, si res ne zasluži podpore, kot si ne zaslužijo podpore tudi nekateri amandmaji, pa tudi če so koalicijsko podpisani ali kakorkoli drugače, in govorim v svojem imenu, jaz amandmaja k 2. členu tako, kot je zapisano, ne bom podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Andrej Vizjak, želite razpravljati? Prosim.
Ja seveda, ni ga bilo lepšega uvoda za opozicijskega poslanca. Zdaj bi pričakovali, da bom jaz to rešitev Vlade hvalil po tistem, ko sta dva poslanca koalicijskih poslanskih skupin izlila žolč nezadovoljstva na te rešitve. Jaz ne vem, no, zdaj če bi še jaz hudo tolkel po tem, potem bom naredil več škode kot pa koristi, vendar imam tudi sam nekaj pomislekov. V celoti se strinjam s poslanskim kolegom gospodom Vilijem Trofenikom, ki pravi, da so rešitve plod nekih političnih kupčkanj, pa ne samo političnih kupčkanj, tudi nekih apetitov po zanimivih poslih v prihodnje. Namreč prevzeti neko zavarovalnico, ki ima vplačnike v dodatno pokojninsko zavarovanje, kar pomeni, da je tukaj že kar znaten kapital, jo upravljati in se iti biznisa z novimi zavarovalnimi produkti, je razmeroma lepo. Še posebej, če nimaš niti izdelanega poslovnega načrta in seveda če imaš neko super štartno osnovo, poleg tega te bo verjetno te bo en KAS imenoval ali pa tudi ne, na čelu te zavarovalnice in potem bo seveda neka poslovna kariera posameznika, ki bo načeloval v tej zavarovalnici, lahko zanimiva. Sploh, če poznamo, na primer, par teh japijev, ki so si privoščili marsikaj. Spomnite se samo Porscheja gospoda Auerja in podobnih. Torej dejansko je res, te rešitve so skrb vzbujajoče. Poglejte, tudi sam sem pritrjeval poslancu Čepiču, ki je bil previden in je zavarovalnico videl to kot pokojninsko družbo. Zakaj? Zaradi tega, ker pokojninska družba je specializirana zavarovalnica samo za te zavarovalne produkte, s čemer se je pravzaprav Kad oziroma v tem delu Kad že doslej ukvarjal. Torej ni bila to klasična zavarovalnica, ampak specializirana zavarovalnica za te zavarovalne produkte. Ljudje so vstopali v te zavarovalne produkte z vedenjem, da se pač ukvarjajo samo s temi zavarovalnimi produkti in da so pri teh zavarovalnih produktih tveganja razmeroma nizka, donosi pa tudi nizki. Se pravi, in tveganje in donosi so nizki, ampak verjetno so se ljudje, ki so tukaj notri bili, to šli zavestno. Sedaj bo pa kar naenkrat to postala zavarovalnica, kjer se bo na račun tega zavarovalnega produkta, dodatnega pokojninskega, vzpostavljalo nove zavarovalne produkte, ki bodo v startu nekaj stali in so po pravilu bolj tvegani kot oni, osnovni. S tem se bo sicer dejavnost razširila, tveganje pa povečalo. Tveganje se bo pa povečalo tudi za tiste, ki so notri v pokojninskem zavarovanju. To je po moji oceni nekoliko sporno in vprašljivo. Morebiti res, da s tem, če bi izglasovali, da gre za pokojninsko družbo, zapiramo neka vrata razvoja tej zavarovalnici, posebni zavarovalnici. Morebiti. Morebiti jo pa tudi omejujemo pri tveganjih in s tem ščitimo interese tistih, ki so notri. Zato sem bil sam zadržan in sem podprl rešitve, da bi šlo to preoblikovanje v okviru specializirane zavarovalnice oziroma pokojninske družbe. In mislim, da je bi bila taka rešitev v prvi fazi preoblikovanja boljša. Ko pa sem opazil, koliko koalicijskega interesa je za to, da to postane zavarovalnica, potem sem pa pravzaprav začel deliti prepričanje tudi s koalicijskimi poslancem, da gre tukaj za neka kupčkanja in za to, da je nek biznis zadaj. Verjetno so nadzorni sveti in uprave določeni že vnaprej in se tudi ve vse drugo, samo poslovnega načrta ni. Samo tisto, kar bodo delali, ne. Ali pa tudi sami vedo, pa ne želijo tega povedati, ker pravijo, da je to poslovna skrivnost. Zato menim, da se skriva za tem preoblikovanjem Kapitalske družbe Pokojninskega in invalidskega zavarovanja sledenje nekim koalicijskim interesom po obvladovanju nekaterih družb in po obvladovanju nekaterih poslov, ki jih je Kad doslej delal na tem področju. Zelo težko si predstavljam, spoštovana Vlada, da boste vi izumili nek učinkovit način upravljanja s finančnim in stvarnim premoženjem države, če pa niti ne veste oziroma se niste niti opredelili, katere so strateške naložbe države, katere so tiste konkretne naložbe, ki so v interesu države in jih država ne bo prodala ali jih bo pa prodala, recimo, v manjšinskih paketih, ali bo iskala za njih portfeljske naložbe in katere bo prodala takoj oziroma katere bo prodala v določenem roku. Ko bi bili znani ti koncepti, potem bi lahko na te koncepte napeli tudi organizacijo oziroma ustrezno infrastrukturo, kako se s tem upravlja in razpolaga. Menim, da gre tu za neko iskanje rešitev v ihti, da bi prepričali evropske, svetovne monetarne in siceršnje oblasti, da ločujemo upravljavske funkcije od regulatornih funkcij. Torej, da na nek način državo odmikamo od samega upravljanja, po drugi strani pa vsi vemo, da se bo v te agencije in institucije imenovalo ljudi, ki so blizu koalicije; doslej se še ni zgodilo, da temu ne bi bilo tako, odkar je kadrovala ta vlada. Govoriti, da bo neka agencija zagotavljala neodvisno upravljanje, od politike neodvisno upravljanje, a hkrati ima Vlada pomembno besedo pri imenovanju organov in vodenju te agencije, je, milo rečeno, smešno. To ste že dokazali pri konkretnem primeru NLB, kjer ste imenovali za predsednika uprave NLB, ki naj bi bila neka neodvisna, največja finančna institucija v državi, izvoljenega poslanca Državnega zbora, torej politika. In ne vem, koga ste prepričevali, da je šlo za strokovno neodvisno ime, mogoče strokovno da, neodvisno pa gotovo ne. In verjetno boste tudi za upravljavce tega premoženja našli strokovnjake, saj v Sloveniji je ogromno izobraženih ljudi raznih strok, ekonomistov še največ, in gotovo boste kakega ekonomista posedli sem in boste rekli, to je pa stroka. Vendar, kateri telefoni in kdaj bodo peli temu človeku, je pa drugo vprašanje in tega ne bom nikoli izvedeli. Še posebej zaradi tega, ker so koalicije v podobnih sestavah kot doslej kar hudo mešetarile z deleži raznih podjetij in jih prodajale svojim zvestim, recimo temu tudi, tajkunom. Bojan Petan je eden od teh, ki je zelo zelo hitro pridobil določene deleže v marsikaterem slovenskem podjetju. Mislim, da je verjetno takšnih, lačnih ali pa ne lačnih, polnih, vendar vedno lačnih ust, v ozadju ogromno, ki bodo stegovale svoje ambicije po tem. In vi boste rekli, glejte, to je neodvisna strokovna institucija, ki upravlja z državnim premoženjem. Oni bodo delali strokovno, kaj so naredili, politika nič ne more, mi se ne smemo v njihovo delo vmešavati. To bo predstava za javnost – seveda se danes ne upate prodajati, ker so nizke cene deležev, v ugodnih časih boste pa verjetno ponavljali že videno, pri čemer pa se boste še distancirali od vsega tega. Zato, spoštovani, če ste želeli – in mislim, da je prav, da ste se lotili projekta centralnega upravljanja s finančnim in stvarnim premoženjem –, vendar bi si morali, preden ste šli na takšne izlete v okviru zakonskih predlogov razčistiti, kaj je tisto, kar želite ohraniti v večinski državni lasti, in kaj je tisto, česar ne. Poglejte, saj se niste mogli poenotiti glede NLB, za Novo Ljubljansko banko, ki je po, mislim, zadnjih podatkih, v 48 % posredni in neposredni državni lasti in dobra 2 % imajo tudi skladi, ki so upravljani s strani državnih upravljavcev. Torej tudi s to naložbo pravzaprav država ne ve, kaj bi rada. Poslušamo včeraj predsednika Vlade, ki pravi, da ne vidi razloga, zakaj ne bi zmanjšali vloge države v tej družbi, zmanjšali njen delež, poiskali nekega strateškega sovlagatelja, dokapitalizatorja, ki ga v bistvu že imamo. Saj KBC bi v tej Novi ljubljanski banki prav zaradi tega bila. Torej, da bo v prvi fazi kupila manjši paket, v drugi fazi pa dokončen paket. In če vam je bila prejšnja vlada napoti pri tem, ker smo pač nasprotovali in nismo šli v to drugo fazo, bi jo zdaj lahko udejanili in bi KBC-ju rekli, tukaj imate večinski paket in konec. Zdaj eni pravite ja, eni pravijo ne. Torej niti predsednik Vlade, niti gospodarski bivši minister, niti finančni minister se ne morejo poenotiti okoli ene naložbe, to je okoli naložbe NLB-ja. Kje je potem tu še Petrol, Telekom, NKBM in cela kopica zavarovalnic, energetskih družb in tako naprej? Če bi kjer potrebovali po moji oceni kakšnega strateškega vlagatelja, je to, recimo, pri energetiki za konkreten projekt bloka 6. Smo mi vedno zagovarjali, tudi SDS oziroma prejšnja vlada je dala svoje strateške projekte in programe, iskanje strateškega sovlagatelja za ta projekt, ki je zelo drag in potrebuje v bistvu tudi nek eksterni kapital. Če želite torej na eni strani reorganizirati upravljanje nad stvarnim in finančnim premoženjem in ga ločiti od države, potem še otrebiti Kad dodatnih funkcij oziroma poslov, ki jih je imel v okviru tega pokojninskega zavarovanja, potem bi morali najprej imeti razčiščen koncept, kaj s tem premoženjem narediti, potem bi ga pa seveda lahko zložili v neko mrežo oziroma v neko organizacijsko obliko. Sedaj pa vidim, da trgate ta zakon ravno tako, kot se kateri koalicijski stranki zdi prav oziroma kakšni interesi so verjetno oziroma pripoznani. Jaz ne govorim, da imata gospod Čepič in gospod Trofenik kakršne koli interese oziroma jih sigurno nimata, sta pa verjetno začutila v okviru vseh teh razprav ozadja. Mi v opoziciji, nam tudi gredo malo lasje pokonci, kadar kaj takega slišimo, smo pozorni in željni, da se zadeve naredijo, želimo, da se zadeve naredijo čisto in transparentno, magari v dveh korakih. Mislim, da je taka zakonska rešitev, ki je tu pred nami, zelo pomanjkljiva, ne odgovarja na bistvena vprašanja in ustvarja neke nove nepotrebne konflikte in odpira ogromno polje sumov nekih klientelistično koruptivnih navezav. Da to ne govorimo samo mi v opoziciji kot večni nergači, kot nam boste lahko očitali, govorijo tudi v opoziciji. Težko je potem verjeti v svetlost in strokovnost teh predstavljenih projektov.
Hvala. Želi še kdo? Ja. Imate repliko gospod Trofenik? Izvolite.
Hvala gospod podpredsednik. Moram se poslužiti replike na kolega Vizjaka, ker zdaj smo govorili trije Štajerci in tudi na odboru smo govorili trije Štajerci pa smo postali sumljivi, da predstavljamo zločinsko združbo, ki bi rada kaj napravila v negativnem smislu. Jaz moram – sicer govorim malo v šali, ampak v takem smislu je bilo –, moram jasno in glasno povedati, čeprav smo trije Štajerci, nič ne sodelujemo, slučajno podobno razmišljamo. Zdaj pa tisti pravi del replike, zdaj sem zlorabil, samo, da sem prišel do besede, odkrito priznam mojo krivdo. Ampak tisti pravi del je pa namenjen kolegu Vizjaku, dobronamerno. Ko ste rekli, da se bojite, da je najbolje, da ste tiho, da ne bi napravili škode. Ne. Vsi skupaj lahko naredimo ne glede, v kateri poziciji smo, kaj koristnega, če združimo sile za dober namen. Hvala lepa.
Hvala. Ker je še interes, odpiram prijavo. Prijava teče. Gospod Žnidaršič, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Tega amandmaja ne morem podpreti, tudi kakšnih drugih ne, zaradi tega ker ne morejo popraviti škode, ki jo bo prinesel ta zakon, ki ga ne smemo podpreti. Namreč, prvi razlog je načelne narave. Koalicijska pogodba določa, da bomo Kadovo premoženje, mislim na rezervno premoženje prvega obveznega pokojninskega zavarovanja, vrnili v upravljanje ZPIZ-u, katerega lastnik so upokojenci in nihče drug. Mi pa se tu obnašamo in govorimo o državnem premoženju, ki je res ta hip formalno državno, ampak je bilo nacionalizirano 1996 s spremembo zakona, prej je bila pa to last pokojninskega in invalidskega zavarovanja in je pomenilo dolgoročne rezerve. Mogoče ni bil dogovor dober, ampak do danes nismo o tem razpravljali in nismo naredili revizije dogovora. To je ena stvar. Druga, dejstvo je, da se meša premoženje Kada, obveznega pokojninskega zavarovanja, z dodatnim pokojninskem zavarovanju javnih uslužbencev in se iz prvega stebra pokriva in se je pokrivala izguba v drugem stebru. Se pravi, ne služi svojemu namenu. In seveda drugi predstavniki in udeleženci v drugem stebru imajo velike apetite, da bi Kad pokrival njihove pokojnine v prihodnje, ne da bi se zavedali, da pravzaprav tista rešitev ni bila dobra, namesto da bi za 2 % zrasla plača, gre to v drugi steber, iz katerega ne bo 10 % pokojnine, bo pa 10 % nižja osnova za izračun pokojnine prvega stebra, če bi, denimo, imeli desetletno povprečje, če bo pa več, bo pa podobna zadeva. Skratka, tisto je neka prevara, iz katere ne bo dobre stvari. Tretji razlog je dejstvo, da je Kad že doslej nepregledno posloval. Žal je tako, da nadzorni odbor, recimo, ni odigral svoje vloge. Naš predsednik DeSUS-a, recimo, kolikor mi je znano, ni mignil z mezincem niti takrat, ko je Kad kupoval Hitove delnice po trikratni ceni, kot so bile na prostem trgu. In "nikome ništa". Baje sta dva službo izgubila, ampak najbrž z lepim dobičkom in marsikdo bi izgubil službo za velik kup denarja in ne odšel v zapor zaradi tega. Povedano drugače, bojim se, da bo tudi bodoče upravljanje nepregledno in ne vedno v korist tistih, katerih lastnina je Kadovo premoženje, kapitalske družbe prvega oziroma obveznega pokojninskega zavarovanja. Naivno je misliti, da bi kakršenkoli nadzorni odbor ali v bodoče zadeva tekla drugače, kljub temu da bo agencija upravljala s tem premoženjem. Namreč, v odgovoru na veto Državnega sveta glede agencije je Vlada zapisala, da se bo iz teh sredstev pokrival primanjkljaj tudi v Sodu in tudi v proračunu. Vse troje se bo tam zmešalo. Tako ni nobene garancije, da bo dejansko to premoženje odgovarjalo svojemu temeljnemu namenu. Naslednje, zavarovalnica je tvegan posel. Lepo je ustanoviti zavarovalnico, tudi sam in – recimo, z Vilijem Trofenikom bi midva takoj ustanovila zavarovalnico, če bi nekdo dal 160 milijonov začetnega kapitala. Če bo uspelo, bomo uživali, če ne bo uspelo, bo izgubil tisti, ki je dal osnovni kapital. Midva bi z rokami v žepih prišla po dobro plačo na upravo in imela še nadzorni svet, ki bi za ceno sejnine in tiste kakršnekoli nagrade za tekoče leto potrdil vse, kar bi se odločili znotraj razpolaganja s tem premoženjem. To je zame problem. Če pa bi vrnili ZPIZ-u to premoženje, bi ta lahko na prostem trgu popolnoma neodvisno od politike Vlade ali Državnega zbora dobil upravljavce, ki bi bili to toliko časa, dokler bi s tem premoženjem upravljali kvalitetno, če pa ne, pa – gremo. In stvar bi bila zaključena brez politike, brez kakršnihkoli participacij ene ali druge strani ali zlih namenov, ki pa so bili realizirani v preteklosti. To se je pokazalo, ko smo zasliševali predsednika uprave Kapitalske družbe na eni preiskovalni komisiji, in zato ni glede tega nobenih dvomov. Jaz tega ne morem podpreti; ne amandmajev in tudi zakona ne. Hvala.
Hvala. Gospod Luka Juri, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Ko smo ustanovili Agencijo za upravljanje kapitalski naložb, smo ustanovili orodje, kalup, zato da lahko pravilno upravljamo z našimi naložbami, dejansko damo s preoblikovanjem Kada in Soda temu kalupu vsebino. Seveda je sedaj vprašanje, kako bomo to vsebino preoblikovali, da bo temu najbolj primerna. V poslanskih vrstah imam kolege, katerih mnenje spoštujem, argumentirano mnenje, ki pa prinaša drugačen zaključek in odpira vprašanje, kot je konec koncev bilo slišati tudi iz vrst opozicije, da ustanovitev zavarovalnice ni najbolj smiselna in da je bolje ustanoviti pokojninsko družbo. To stališče spoštujem, vendar moram reči, da so me dosedanji argumenti in tudi razkritje poslovnega načrta morebitne zavarovalnice, če bo ustanovljena, na zaprti seji prepričali predvsem zaradi enostavnega, logičnega zaključka. Če imamo možnost z določenim kapitalom ustanoviti ustanovo, gospodarsko družbo, kakor koli želimo poimenovati, ki je pri svojem poslovanju striktno omejena le na en zavarovalni produkt, hkrati imamo pa tudi možnost s tem kapitalom ustanoviti ustanovo, ki seveda izvaja ta zavarovalni produkt – govorim o pokojninskem zavarovanju –, ampak hkrati lahko izvaja tudi fleksibilnejše in donosnejše, drugačne produkte – po navadi govorimo o pokojninskem zavarovanju hkrati in skupaj z življenjskimi zavarovanji – in s tem omogočimo večjo donosnost; torej točka ena, večja donosnost tej ustanovi, in točka dva, omogočimo tudi več izbire pri izbiranju produkta življenjskega zavarovanja zavarovancem, ker ne bodo več izbirali samo med obstoječimi, ampak bodo imeli tudi novo zavarovalnico, ki jim bo omogočala ta produkt in ki je med drugim v državni lasti; torej, zakaj se ne bi odločili za ta fleksibilnejši način, morebiti donosnejši, vsaj dosedanji podatki delovanj zavarovalnic sploh kažejo, da so lahko določeni zavarovalni produkti donosnejši. Torej, zakaj ne bi šli v to obliko in rekli ne od začetka; s tisto samoomejevalo logiko bomo naši ustanovi zavezali roke, da bo lahko delala le točno to pa nič več, nič kreativnejšega, nič donosnejšega, nič bolj tudi smiselnega ali pa, da bi rekli: tu je kapital, tu je naša usmeritev in naša usmeritev je dobro, kakovostno delovanje v prid upokojencem, hkrati seveda s tem, da želimo omogočiti tej ustanovi tudi čim bolj učinkovito in donosno delovanje. In zaradi tega, zaradi te enostavne logike se mi zdi odločitev glede zavarovalnice prava. Seveda spoštujem argumente, ki pravijo, da so tukaj morda drugačni posli, ampak veste, ta argument je vedno slišati takrat, ko govorimo o gospodarskih zadevah, ko govorimo o zadevah, ki ustvarjajo donos. Normalno, tam, kjer je donos, so apetiti. Ampak zaradi tega pa mora biti država in morajo biti instrumenti, ki te apetite, če so nezakoniti, onemogočajo. Če pa so zakoniti, potem pa ni z njimi nič narobe. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o 2. členu in amandmaju k temu členu? Ne. Potem zaključujem razpravo in prehajamo na 6. člen in amandma koalicije k temu členu. Ja, odpiram prijavo za razpravo o 6. členu in amandmaju k temu členu. Gospod Čepič, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Ta 6. člen je pravzaprav tudi vzorec nekega kompromisa ali nekega dogovarjanja med deležniki. Če se spomnim prvih variant tega zakona, je pisalo: obveznica, potem je pisalo vsota, potem so bili neki odstotki, bilo je okrog 41 milijonov, in zdaj smo naenkrat pristali na 50 milijonih kot obveznost, in to seveda iz donosa, ne da bi seveda povedali, kaj pa takrat, ko ne bo donosa, in kaj takrat, ko bo donos eventualno večji. Sam sem malo pogledal številke, kakšni so bili donosi. Namreč, obrazložitev je bila, da je to desetletno povprečje, to je nek izračun in to mi lahko "z levo roko". 50 milijonov je manj, kot če bi država kapital, ki ga je Kad upravlja – govorim o kapitalu, ki je namenjen pokojninski blagajni in za financiranje pokojninske blagajne, ne o pokojninskih skladih – tega kapitala je približno milijardo dvesto in se je zmanjševal v tem obdobju tudi zaradi tega, ker se je seveda sam kapital zmanjšal, ampak celo več. In če gledam donose, ki so bili iz dividend, v letu 2006 38 milijonov, 2007 40 milijonov, 2008, ker je bilo že krizno leto, 24 milijonov in 2009 15 milijonov 793 tisoč evrov, kar pomeni, da dividende in donosi iz teh naložb padajo. Logično! Saj gospodarske družbe ne izplačujejo dobička, ne dajejo tega, ampak vlagajo nazaj, vlagajo v preživetje in dobički so se mimogrede zmanjšali, s tem da vrednost kapitala ostaja, ampak donosa iz tega kapitala ni pravega. Drugi del so seveda prihodki od obresti. V letu 2008 17 milijonov 473 tisoč, v letu 2009 15 milijonov 805 tisoč. Tudi tu vrednosti padajo, pa tudi, če kapital ne pada, padajo realne vrednosti tega. To so podatki iz poročila Kada. Zdaj se sprašujem, od kod 50 milijonov? Od kod 50 milijonov za to, da se ta obveznost, ki je dogovorjena s partnerji znotraj tega, izpolniti? Ker to pa je zakonska obveznost in 30. 9. bo treba Zpizu to nakazati. Ali mogoče tako, kot smo dobili v obvestilu, tudi jaz sem javni uslužbenec že kar nekaj let in varčujem za starost pri Kapitalski družbi v zaprtem vzajemnem skladu, kjer seveda v letu 2008 v vzajemnem skladu niso dosegli zajamčenega donosa in so preprosto 40 milijonov vzeli, kot so napisali, iz lastnih sredstev in nakazali na denarni račun sklada. Iz katerih lastnih sredstev? Katera so lastna sredstva Kada? Ali so to sredstva, in so, ki jih upravlja, kar pomeni, da so za 40 milijonov zmanjšali ta kapital. In če bomo želeli zgodbo 50 milijonov imeti, plus stroški, plus nekatere druge stvari, bo treba kapital zmanjšati, kar dolgoročno pomeni, da tega kapitala ne bo več. Mi smo si pa v koalicijski pogodbi zapisali, da ta kapital mora ostati in da je to dolgoročna naložba in da iz dividend, ki jih iz tega dobimo, vlagamo v pokojninsko blagajno. To je bila osnovna ideja in s tega vidika seveda to ni mogoče podpreti zaradi tega, ker je to ista zgodba. In tudi v zavarovalnici bo tako. Ko ne bo zajamčenega donosa, ki mora zakonsko biti določen in je določen, se bo pač zmanjševal kapital. In tako kot je kolega poslanec Žnidaršič rekel, ko tega kapitala ne bo več, bomo pobrali kovčke in bomo šli, kaj pa bo s tem, pa ne vemo. Zaradi tega, ker smo se lahko tudi v kašnem poslu v zavarovalnici ali pa v implikaciji novih produktov ušteli, nismo dobili določenega prihodka ali pa določene stvari. S tega vidika ni mogoče, vsaj z moje strani, podpreti tudi takšnega amandmaja.
Hvala. Gospod Trofenik.
Hvala za besedo. Da se ne bi ponavljal; napisati v zakon, da nekdo mora dati točno določen znesek, ta znesek pa naj bi bil ustvarjen kot dohodek od upravljanja s premoženjem, je, milo rečeno, oprostite izrazu, butasto in neodgovorno. Do takih tekstov, kot je ta člen že izvorno, še zlasti pa zdaj z amandmajem, lahko prideš ne s političnim, ampak s politikantskim kupčkanjem. Premoženje Kada je namenjeno, da se iz dohodka od tega premoženja sofinancirajo stroški pokojnin. Pokojninska blagajna ima tri vire: prispevke, transfer iz državnega proračuna, pa ta dohodek praviloma. Enega od teh treh virov hočemo zakonsko definirati na milimeter. Kaj pa, če bo dohodek ali prihodki od upravljanja tega premoženja 80 milijonov? Kaj bo, če bodo 40 milijonov, in kaj bo, če bodo nič? Tudi to je možno ali pa, da bo dohodek negativen. V vsakem primeru bi vsak dohodek moral iti za pokojnine. Ampak, zakaj je to tako, milo rečeno, butalsko zapisano, se razkrije v nadaljevanju ali v drugem odstavku, ki pravi: "... na podlagi zakona, ki ureja pokojninsko in invalidsko zavarovanja in določa usklajevanje pokojnin, se nakazilo uporabi za to usklajevanje." Bom ostal samo pri tem stavku –, glejte, zanimivo! Tri vire imamo za penzije, po domače: prispevke, transfer iz državnega proračuna, ki bo moral doživeti tudi očiščevanje, in ta dohodek od premoženja oziroma od Kada. Zdaj pa rečemo, da ta del, ki prihaja od premoženja, ki je v lasti Kada, mora iti za usklajevanje, kot da vsi stroški penzij niso enoviti stroški. Seveda je tukaj špekulacija, da bi iz tega upravičili in razlagali pozneje, da gre za dodatno usklajevanje. Najprej bomo imeli usklajevanje – seveda bodo upokojenci skočili v zrak, ampak tako se ne da gospodariti. Najprej bomo imeli v skladu z veljavnim zakonom dodatno usklajevanje, potem pa, če bomo iz tega vira imeli še dodaten denar, pa bomo še to potrošili za dodatno usklajevanje. To je tekst, ta špekulacija je tu notri napisana! Drugače ni nobene logike, da je ta teks tako primitivno, oprostite, butasto zapisan. Tisto, kar je nadaljevanje, pa je megla. "Dobiček iz poslovanja družbe Kad ostaja na postavki preneseni dobiček, če je seveda, in se ga lahko uporabi za namene iz prvega odstavka..." To se pravi, lahko se uporabi za nakazilo. Ne vem, kje bodo za nakazilo vzeli drugi vir – ali bodo prodali premoženje? Potem teh nakazil čez nekaj časa ne bo. Zdaj pa naprej, če je pa tega dohodka ali dobička več, kot je teh 50 milijonov, kot je to nakazilo, to pa pravi, "morebitni ostanek pa se lahko nameni za nakup novih naložb". Tisto bomo pa investirali. Ampak tak tekst pa ne upošteva druge situacije; da lansko leto ni bilo dobička 50 milijonov, je bilo samo 30. Po zakonu pa je bilo treba nakazati 50, pa si je bilo 20 treba sposoditi. Drugo leto pa bo 70 milijonov, 50 je treba nakazati, ampak 20 ne smeš vrniti iz tega naslova, ampak to lahko investiraš. To je pa povezano in daje možnost povezave s tisto dilemo: zavarovalnica ali pokojninska družba. Iščejo se vse mogoče poti do kapitala, ki bi omogočal neke – lepo se reče – nove produkte. Ampak na koncu je lahko to dejansko potencialna škoda za penzioniste. Tak tekst amandmaja, to je moje osebno stališče, ne glede, da je sopodpisnik tudi naša poslanska skupina, bi bilo neodgovorno podpreti. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Vidim roko. Odpiram prijavo. Govorimo o 6. členu in amandmaju koalicije k temu členu. Gospod Zanoškar, izvolite, imate besedo.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Kolegice in kolegi! Tako, mogoče malo diametralno z razpravo mojega predhodnika, naj povem, da v Poslanski skupini DeSUS podpiramo spremembe zakona v celoti in s temi amandmaji, katerih sopodpisniki smo, vključno z amandmajem k 6. členu. Mislimo, da je Kad tista institucija, ki je servisirala in servisira ZPIZ in nekako skrbi za to pokojninsko blagajno. Določilo in amandma k 6. členu pa določa, da se teh 50 milijonov, ki bi se ustvarilo iz donosov Kada, nameni za usklajevanje pokojnin. In nam se zdi, da je v tem času in tudi v luči sprejemanja nove pokojninske reforme, takrat ko bo verjetno težav s financiranjem in pokojninsko blagajno vedno več, prav, da se vsaj ta denar – pravzaprav 50 milijonov v celoti ne pomeni veliko, vendar pomeni neko osnovo za usklajevanje – nameni pokojninski blagajni. Seveda smo optimisti, optimisti v tem smislu, da menimo, da bo Kad posloval dobro, da bodo donosi dobri, da bodo večji in višji kot 50 milijonov, da bo tudi ostanek tega dobička v Kadu pomagal k novim naložbam in nakupu novih naložb in vlaganju v nekaj novega. Tako na podlagi predlagatelja, ki meni, da 50 milijonov je vzdržna številka, ki bi pomenila dobro za ZPIZ in usklajevanje pokojnin, naj ostane v tem. Torej, mi smo za to, zato tudi podpiramo ta amandma, ker menimo, da 50 milijonov ni prevelik znesek, ni tak znesek, ki ga Kad ne bi zmogel. Želimo in tudi pričakujemo, da bo Kad posloval tako, da bo teh 50 milijonov pokritih iz njegovih donosov in da bo verjetno še kaj ostalo in da je prav, da se ta denar nameni za ZPIZ, za usklajevanje pokojnin. Torej, to meni Poslanska skupina DeSUS, ki tako podpira tudi vse rešitve, ki gredo v dobro ZPIZ-a, ki gredo v dobro pokojnin, ki gredo v dobro naših upokojenk in upokojencev. Hvala.
Hvala. Imate repliko? Gospod Trofenik, izvolite.
Sicer nerad, ampak moram se oglasiti na izvajanje kolega, sicer me je omenil, tako da imam formalno pravico do replike, da ne bo kakšnega nesporazuma, ampak glejte. To je zavajanje upokojencev in potencialnih upokojencev. Če nekdo misli, da bo z nekim tekstom, takšnim, čudaškim, pripomogel h kvalitetni zakonodaji, potem sem globoko prepričan, da se moti. Seveda to ni nič v korist upokojencev. Upokojenci imajo v skladu z zakonom pravico do pokojnine in imajo v skladu z zakonom pravico do usklajenih pokojnin. Viri pa so pač viri, ki jih sistem zagotavlja in ne moremo imeti v enem žepu za usklajevanje, v drugem žepu pa za osnovne pokojnine. Pa ne bodite tisti, ki želite in si vzamete, da bom malo zloben, pravico zastopati izključno interese upokojencev, tako naivni, da vas pelje nekdo žejne čez vodo! Pokojnine so enovit strošek, ko govorimo o pokojninah, valorizirane ali usklajene pokojnine. In ne morejo biti pokojnine pod A, parafraziram kolega Hvalica, in pokojnine pod B. To se pravi, najprej bomo izplačali osnovne pokojnine, potem pa jih bomo usklajevali. In za ene bomo imeli v enem žepu, za druge pa v drugem žepu. Norčujte se iz upokojencev, ki so prestrašeni, da jim nekdo nekaj jemlje. S takšnimi stvarmi seveda – kaj pa, če pride do izrednih razmer, da ne glede na zakonsko določilo, Kad ne bo mogel oziroma zavarovalnica nakazati teh 50 milijonov? Takrat, po vaši logiki, uskladitve ne bo. Tudi višja sila lahko povzroči kršitev zakona, bom tako rekel. Penzija je enovit strošek in se je treba boriti, da bodo penzije primerne, in bom tu bogokletno rekel, da smo zamudili edinstveno priložnost, čeprav bodo delodajalci skočili, da po ukinitvi davka na plače nismo določenih stvari popravili tako v prispevni stopnji za pokojnine kot za zdravstveno zavarovanje. Ne glede, v kakšnem stanju! To je dejstvo. Poglejte, kaj Nemci delajo! Zdaj pa, če rokovnjačimo tukaj z nečim, v resnici pa gre za vse drugo zadaj: kdo bo sedel v nadzornih organih, kdo bo dobil neko drugo uslugo, potem pa tako kot malim otrokom, ko jim kupimo liziko iz enega žepa pa čokolado iz drugega žepa, da imajo večjo fantazijo in so bolj zadovoljni, da so dobili taka ali drugačna darila. Do upokojencev je ta tekst neodgovoren! In zato, seveda, ga ni možno podpreti. Hvala.
Hvala. Je še želja za razpravo? Odpiram prijavo. Gospod Černač, izvolite.
Spoštovani! Pri tem zakonu bi bilo verjetno dobro, da bi vladajoča koalicija ponovno prebrala svojo koalicijsko pogodbo. To smo sicer že večkrat prebirali v tem Državnem zboru, pri tem zakonu mislim, da že petkrat. In vsi skupaj smo ugotovili, da deluje v nasprotju s koalicijsko pogodbo. V tej koalicijski pogodbi ste glede Kada zapisali, da ga boste preoblikovali tako, da boste upravljanja s premoženjem z namenom zagotavljanja sredstev za pokojninsko blagajno organizirali posebej, tako da se bosta zagotovili strokovnost in avtonomnost upravljanja državnega premoženja;in tisto, kar je bistveno, lastnino te nove organizacije, ste zapisali v koalicijski pogodbi, boste prenesli z države na Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Tega ne z amandmaji ne s tem zakonom ne počnete. Prav nasprotno, na eni strani želite na nek način centralizirati upravljanje državnega premoženja, na drugi strani pa ga odmikate od parlamentarnega in ostalih nadzorov zato, da bodo lahko s tem velikim kolačem upravljali posvečeni. Kad je samo en del v tej zgodbi, en del v tej novi Agenciji za upravljanje kapitalskih naložb Republike Slovenije, sicer pomemben del, vendar na način, kot je to preoblikovanje zastavljeno tako v primeru preoblikovanja Kada kot v primeru preoblikovanja upravljanja z vsem ostalim državnim, finančnim in stvarnim premoženjem, se izmika nekemu normalnemu parlamentarnemu nadzoru, kot ga poznajo vse urejene demokratične države. In tisto, kar bi bilo najmanj pričakovati tudi v povezavi z vloženimi amandmaji, je seveda, da bi spoštovali tisto, za kar ste se sami obvezali in kar ste svojim volivcev med volitvami, predvsem pa po njih, zagotavljali. Čudno je, da vladajoča koalicija, predvsem pa Vlada, ne uresničuje tistih političnih zavez, ki jih je dala in na katerih temelji svoj program. Da temu ni tako in da so nasprotja med vami samimi, se kaže tako pri tem zakonu, kot pri vloženih amandmajih, kot pri posameznih konceptih, kjer se dejansko dogaja to, kar je bilo danes že povedano s strani enega od poslancev, da očitno gre samo za boj med posameznimi lobiji, ki imajo v tem parlamentu med vami take ali drugačne opore. To je pa zelo slabo. Slabo je predvsem za stabilnost pokojninskega sistema, slabo je za stabilnost pokojninskih skladov, ki jih na neustrezen način preoblikujete s tem zakonom, in slabo je za varnost vseh tistih, ki leta in leta že v te sklade vplačujejo, ker vsak dan bolj trepetajo, da se jim ne bo zgodil scenarij, ki se dogaja v nekaterih drugih državah, ko poleg bank padajo tudi zavarovalnice, ki se ukvarjajo z varčevanjem v teh skladih. Jaz upam, da se ne bo zgodilo to tudi v Sloveniji in zaradi tega bi bilo bolje, da se ta zakon zavrne, da se končno pride v Državni zbor z normalnim konceptom, kajti tudi vsi ti amandmaji, ki so vloženi, če se vsi sprejmejo, ne bodo spremenili nič, zakon bo samo še bolj konfuzen in še večja nevarnost, da se bo ta plenilska logika, ki je bila nekako že utemeljena z zakonom o agenciji za preoblikovanje oziroma za upravljanje finančnih naložb države, nadaljevala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Še kdo drug? Gospod Tanko, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi! Najprej bi vprašal predstavnike koalicije in predstavnike Vlade, zakaj se ne izvajajo določila koalicijskega sporazuma. Kateri so razlogi, da se je odstopilo od rešitev, ki so bili zapisani v koalicijskem sporazumu, in se predlagajo rešitve, ki so drugačne od tega? Na to lahko odgovori predstavnica Vlade, lahko pa tudi predstavniki koalicijskih skupin v Državnem zboru. Mislim, da je odgovor na to, da nam pojasnite razloge, zakaj ste zadevo zastavili tako diametralno drugače, kot ste jo na začetku mandata zapisali v koalicijski sporazum, da si vsi tisti, ki smo v Državnem zboru, to zaslužimo, da bi vedeli za razloge. Najbrž pa bi bilo to potrebno pojasniti tudi marsikateremu koalicijskemu poslancu, ki se v določila koalicijske pogodbe ni poglobil in ki tudi tako, brez rezerve sprejema odločitve, ki jih predlaga Vlada, pa niso takšne, kot so zapisane v koalicijski pogodbi. Zdaj, če so se v tem času spremenili temelji, da je bilo potrebno spremeniti rešitve izpred enega leta, leta in pol, potem bi bilo tudi korektno, da bi sprejeli rebalans koalicijskega sporazuma. To bi bila najbolj normalna pot, da bi na novo definirali temelje, na osnovi katerih bo delovala ta koalicija. Vendar je, očitno, vse urejeno na takšen način, kot je zadnjič, dan, dva nazaj, pojasnil predsednik Vlade, zakaj bi izgubljali čas s formulacijami in pripravo nekih pisnih dokumentov, če lahko vse to uredimo ustno, s hitrimi pogovori in se potem ukvarjamo mesece in mesece z interpretacijami, kaj je kdo mislil, kaj je kdo rekel in tako naprej. Skratka, prav bi bilo, da te razloge pojasnite nam, politikom, kajti večina nas z razlogi ni seznanjena, tudi verjamem, da večina v koaliciji ne ve, zakaj se je to zgodilo, pa predvsem bi bilo dobro, da bi to pojasnili tudi slovenskim upokojencem, zakaj je potrebno premoženje odmakniti, prestaviti nekam drugam, z njim upravlja neka tretja agencija, do katere Državni zbor nima nobenega dostopa, in zakaj ne tako, kot je bilo zapisano v koalicijskem sporazumu. Tu lahko samo še enkrat več ugotovimo, da se v tem mandatu izrazito, bom rekel, umika vloga Državnega zbora kot neke nadzorne institucije nad izvršno vejo oblasti. Čisto vse se prepušča raznim agencijam, raznim druščinam, raznim organom, ki so umaknjeni neposrednemu nadzoru Državnega zbora, in vse to z neko najbrž z neko interpretacijo, neko razlago, da je potrebno zadevam pristopiti strokovno in tako naprej. Skratka, če sodimo po tem, kako strokovne stvari potekajo, potem je najbolje, da pogledamo samo diagrame, ki kažejo rezultate uspešnosti poslovanja države v zadnjih dveh letih, pa bomo videli, kateri stroki smo zaupali to premoženje. Dokler je Državni zbor imel neko nadzorno funkcijo nad tem področjem, so stvari še nekako funkcionirale in bolj ko se umika nadzorna funkcija Državnega zbora, slabše gredo stvari. To je neposredna korelacija, lahko preverite, lahko pogledate, kaj vse se je v tem mandatu odmaknilo in kakšen trend je od tam naprej potekal. Bi pa rad, spoštovani kolegi, spoštovana predstavnica Vlade, obrazložitev razlogov, zakaj je rešitev drugačna, kot je zapisana v koalicijskem sporazumu. Lahko to razloži tudi gospod Potrč, kakšen drug vodja poslanske skupine, tako da bomo vedeli tudi drugi poslanci, pa tudi morda koalicijski, zakaj se rešitve predlagajo drugačne od tistih, ki so bile obljubljene, in celo, kar je sicer redkost v tej koaliciji, tudi zapisano. To je temeljno pojasnilo, ki bi ga pričakovali v tem trenutku. Hvala lepa.
Hvala. Še kdo želi besedo? Gospod Černač, izvolite.
Ja – tišina, odgovorov ni. Zaradi tega je treba stvari povedati bolj jasno, zdi se, da se ne razumemo. Koalicijska pogodba je politična zaveza, je politična usmeritev delovanja te vlade in te koalicije. Ta vlada in ta koalicija s tem zakonom neposredno kršita svojo javno dano politično zavezo. Zakaj? Tega v vseh teh obravnavah ne pri prejšnjem zakonu o Agenciji za upravljanje kapitalskih naložb ne pri tem ni pojasnil doslej še nihče. Zelo jasna in nedvoumno zapisana zaveza govori o tem, da boste Kad preoblikovali v celoti, ne samo glede teh štirih pokojninskih skladov ,tako da bo lastnina te nove organizacije prenesena na Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in da bo učinek tega upravljanja v celoti pripadal Zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Zdaj se pa tu prerekate o 50 milijonih evrov letno. Ob tem, da seveda niti tistega dela štirih pokojninskih skladov niste ohranili na ta način, da se ustanovi pokojninski sklad, pač pa ustanavljate zavarovalnico in s tem povečujete tveganje za vse te, ki so do zdaj vplačevali v te sklade. Na tak ali drugačen način lahko vsem javnim uslužbencem in vsem ostalim, ki so vplačevali to premoženje, ki bo podvrženo večjemu tveganju, izpusti v prihodnje. In na drugi strani, namesto da bi naredili tisto, kar je bila vaša politična zaveza, na podlagi katere morate delovati, zakonodaja v Državnem zboru mora slediti temu, kar je koalicijska pogodba povedala, namesto da bi prenesli vso to lastnino na Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, kot ste zapisali, ste naredili še več, kot je zdaj zapisano v tem zakonu. Ne samo, da tega v tem zakonu ne počnete, celo tisto, kar je bilo od upokojencev, ste jim vzeli s prejšnjim zakonom, s tistim, zaradi katerega ste strašili Slovenijo, da ne bo mogla vstopiti v OECD. Ker ste umaknili delnice Zavarovalnice Triglav, ki so si jih upokojenci na podlagi referenduma izborili, ukinili ste sklad pokojninskega zavarovanja, ki razpolaga s preko 3 tisoč upokojenskimi stanovanji in jih prenesli na to agencijo. Res pa je, da so se upokojenci zelo pozno zbudili; zgleda, da je pod to vlado treba več časa, da opazijo, kaj se je zgodilo. In šele, ko je bil zakon po vetu Državnega sveta uveljavljen, smo slišali poziv s strani upokojencev, da je to nedopustno. Res pa je, da vemo, kam spada gospa Mateja Kožuh Novak in je zdaj dosti bolj benevolentna in je bila tiho, namesto da bi javno in glasno opozarjala na stvari, ki so za upokojensko populacijo slabe, škodljive in ki pomenijo veliko tveganje za vsa ta sredstva, ki so se do zdaj stekala za ta namen, za zmanjševanje tveganja pri izplačevanju bodočih pokojnin. In istočasno, ko to počnete, poslušamo napovedi, da se bodo te pokojnine zamrznile, zmanjšale torej, in zmanjševale pravice nekaterim, ki so zakonsko regulirane. Torej, zelo jasno vprašanje, ki terja odgovor, preden boste pritisnili tipko "za": Zakaj boste glasovali, ker boste očitno ta zakon podprli, proti tistemu, za kar ste se javno obvezali: proti svoji politični usmeritvi, zapisani v vaši koalicijski pogodbi?
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospod Tanko.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Vprašanja, ki so bila postavljena vsaj v teh zadnjih razpravah, terjajo odgovore. Če ne moremo dobiti odgovorov kompetentnih predstavnikov Vlade ali predstavnikov koalicije v Državnem zboru, tistih, ki so tukaj, predlagam, da prekinemo sejo Državnega zbora, da zagotovite udeležbo tistih vladnih predstavnikov, ki bodo lahko pojasnili, zakaj je ta politična razlika in rešitev, ki jo predlaga Vlada, nastala in je popolnoma drugačna od tistega, kar je zapisano v koalicijskem sporazumu. To je bila temeljna platforma tudi za pripravo rešitev, ki naj bi sledile na osnovi tega. Predlagam, spoštovani predsednik, da v skladu z določili poslovnika, ker tudi temeljnih rešitev, temeljnih razlogov za te diskrepance ne moremo dobiti in ni odgovorov ne od poslancev, ne od vodij poslanskih skupin, ne od predstavnice Vlade, ki pri tem zastopa Vlado. Ne moremo jih dobiti. So pa ti razlogi ključni in niso bili niti zapisani v obrazložitvi zakona, zakaj je takšna rešitev predlagana in ne takšna, kot je bila napisana na začetku mandata. Zato predlagam, da v skladu s 73. členom Poslovnika ali pa 74. prekinete za pol ure sejo Državnega zbora, da pride predsednik Vlade, pristojni resorni minister, minister za razvoj ali kdor koli in da pojasni to razliko, ki je nastala. Bistvena je za odločanje o temu zakonu. Hvala lepa.
Gospod Tanko, spoštovanje političnih obljub, ki jih daje določena politika, je vprašanje, ki ni na dnevnem redu. Na dnevnem redu je zakon, govorimo o razlogih za zakon, o vsebini, o amandmajih in tukaj imamo gospo Matejo Vraničar, ki predstavlja državno sekretarko na Ministrstvu za finance, ki bo verjetno na marsikaj odgovorila, kadar se bo javila k besedi. Zaradi tega proceduralnega predloga ne morem dati na glasovanje. Želi o 6. členu in amandmaju k temu členu še kdo razpravljati? Imate še proceduralni predlog oziroma razpravo? Izvolite gospod Tanko, imate besedo.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Menim, da na tako enostaven način se z vprašanji, ki smo jih postavili poslanci naše poslanske skupine, ne da opraviti. Gre za temeljno vprašanja usode in razvoja pokojninskega sistema, gre za temeljno vprašanje priprave sredstev in premoženja za pokojninski sklad, gre za usodo nekaj sto tisoč upokojencev. V naši poslanski skupini, če ne morete dati političnih razlogov, želimo strokovne razloge za takšne spremembe in takšen odstop od koalicijske pogodbe. To pa morajo tisti, ki so v državni zbor poslali, zato da zagovarjajo vladno rešitev, ta razlog pa nam morajo zagotoviti in morajo zagotoviti te razloge in tudi dati ustrezne odgovore. To ni njihova izbira, ali bi želeli ali ne bi želeli odgovarjati, to je njihova obveznost, da odgovorijo. Zato predlagam, da sejo Državnega zbora prekinemo in da zagotovite tudi strokovno obrazložitev, zakaj je do teh razlik prišlo, ki so temeljne, in kakšni razlogi so do tega pripeljali. In naši poslanci in v naši poslanski skupini vsekakor to želimo izvedeti. Nas ne zanima, ali v koalicijskih strankah potrebujejo razloge za spremembo, v naši poslanski skupini pa želimo, da se razloge za tako temeljit strokovni odstop od koalicijskega sporazuma tudi pojasni. In če ga ne more pojasniti vladna koalicija v Državnemu zboru, če tega ne more pojasniti državna sekretarka na Ministrstvu za finance, potem predlagamo oziroma zahtevamo, da nam to pojasnijo drug kompetenten predstavnik Vlade, ki bo lahko o teh zadevah kaj povedal. Še enkrat povem, da razlogi za to spremembo niso napisani v obrazložitvi zakona. Jih ni zapisanih v obrazložitvi zakona, zato tudi zahtevamo prekinitev seje in zagotovitev ustreznega zagovornika predlagane rešitve.
Hvala. No, še enkrat, v skladu s poslovnikom državna sekretarka zastopa mnenje Vlade in kako zastopa to mnenje in kdaj se vključuje, je stvar njene proste izbire. Zaradi tega ne morem dati predloga na glasovanje. Se je pa javil k razpravi gospod Vizjak.
Hvala lepa. Mislim, da zapisano v koalicijski pogodbi ni kar tako neka zapisana beseda, je neka politična zaveza, ki po navadi nastane na podlagi predvolilnih obljub. Predvolilne obljube pa so dostikrat pomembne za oblikovanje takšne ali drugačne oblasti oziroma vlade. Ljudje se odločajo, moram reči, tudi na podlagi obljub in zavez, ki jih dajo politične organizacije oziroma politične stranke svojim volivcem. In ena izmed, recimo, stanovskih, čeprav razmeroma unikatnih rešitev je tudi stranka DeSUS, ki je vseskozi govorila, kako se bori za upokojence in zastopa njihove interese. Verjetno je določba glede premoženja Kada, ki izvira iz naslova prvega in drugega pokojninskega stebra v Kadu, zaveza, ki je bila, bolj ali manj, vsebinske narave in je na nek način ščitila interese upokojencev, sedanjih in bodočih. Zakaj? Zaradi tega, da bo to premoženje, ki naj bi šlo v upravljanje ZPIZ-a neko jamstvo za stabilnost izplačevanja pokojnin. Torej, verjetno se je predvolilna obljuba na tak način prelila v koalicijsko zavezo in jaz zdaj ocenjujem, da gre za neke vrste nateg - nateg volivcev, nateg vseh tistih, ki so sprva verjeli, da bo nekdo ščitil interese upokojencev v Vladi in v politiki. Zdaj pa se je popustilo, verjetno nekim lobijem, ki imajo neke druge načrte in namene s tem premoženjem in ki želijo to upravljati v okviru neke zavarovalnice, ki jo bo ustanovil Kad – Kad bo namreč lastnik te zavarovalnice. In diametralno drugače, kot je bilo obljubljeno in zavezano. Torej, nateg. Čisti nateg. Politika naredi nekaj drugega, kot se je zavezala, da bo naredila. Potem pa "nesrečna" ali "nesramna" opozicija, pod narekovaji seveda, želi pojasnila, čemu se je to zgodilo, zakaj je ta nateg, ali je kakšen močan, drugačen vsebinski razlog, ker od koalicijske pogodbe je kakšno leto in pol, da bi to bilo zdaj bolje tako, kot smo se v koalicijski pogodbi zavezali in je koalicijska pogodba ad acta. Ne. Tudi tega ne dobimo. Pravzaprav niti ne pričakujem tega od državne sekretarke, kajti državna sekretarka ni vložila oziroma Vlada ni vložila tega amandmaja. Za tem amandmajem stoji nekdo drug - koalicija - in sprašujem in sem slišal doslej tri predstavnike koalicije oziroma štiri, gospod Zanoškar je bil četrti, prej pa so govorili gospod Čepič, gospod Trofenik in gospod Žnidaršič. Iz tega sem razumel, da je koalicija še vedno na istem, bi rekel, stališču, kot je navedeno v koalicijski pogodbi; ampak, glej ga zlomka, amandma koalicijskih poslanskih skupin pa gre drugam, zahteva neko drugo rešitev. Zdaj, razumi, če lahko! Sam tega, pa sem že kakšnih 10 let v politiki, ne razumem. Imamo predlog Vlade, imamo amandma koalicijskih poslanskih skupin, kateremu poslanci koalicije nasprotujejo, nihče pa ne odgovarja, zakaj je ta amandma in kakšni so poslanstvo, vsebina in razlogi za ta amandma. Še več govori ta molk! Ta molk govori tudi o tem, da ni nekih vsebinskih argumentov, da so očitno neki pritiski lobijev v ozadju, ki so dovoljšen razlog, da se tak amandma sprejme, vendar o tem ne bomo govorili. In tukaj se pridružujem gospodu Žnidaršiču, tudi jaz bom med tistimi, ki bi upravljali s temi 170 in še nekaj milijoni; če bomo "zavozili", bomo pač tuje "zavozili", če bomo pa kaj dobili, bomo pa bogato nagrajeni. Tak princip je pa skrb zbujajoč, nevaren in lahko precedens za številne druge "izlete" z javnim denarjem – oziroma ne javnim, z denarjem zavarovancev v tem konkretnem primeru. Torej tu je pa res ta molk več kot nazoren in samo potrditev teh sumov, da zna biti kakšna pristranska klientelistična oblika interesov za temi predlogi.
Hvala. K besedi se je javil [[...]]Gospod Tanko, imate proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsedujoči. Tretji odstavek 73. člena Poslovnika pravi naslednje: "Predsedujoči prekine delo Državnega zbora, če se ugotovi, da pri odločanju seja ni več sklepčna, če so pred odločanjem potrebna posvetovanja in v drugih primerih, če tako odloči Državni zbor. Če Državni zbor odloči, da je treba pridobiti mnenja delovnih teles, Zakonodajno-pravne službe ali Vlade, predsedujoči prekine obravnavano točko dnevnega reda, lahko pa prekine tudi sejo Državnega zbora." Jaz sem predlagal, da pri razpravi dobimo mnenja Vlade, da Vlada pojasni razloge, zakaj je prišlo do navedene spremembe zakona, ki je drugačna, kot je zapisano v koalicijskem sporazumu, in predlagam, spoštovani predsedujoči, da sejo Državnega zbora prekinete, dokler ne dobimo ustreznih pojasnil Vlade. Namreč, ni mogoče voditi razprave na tak način, da opozicija sprašuje, koalicija in Vlada pa o tej predmetni zadevi, na katero naj bi nekdo odgovoril – in vemo, kdo je v tem primeru predlagatelj, tisti naj bi odgovoril – odgovori, a odgovorov ni. Predstavniki Vlade nimajo neke benevolence, da se odločijo odgovoriti na tisto, za kar mislijo, da njim odgovarja, dolžni so odgovoriti na vsa postavljena vprašanja. V naši poslanski skupini zahtevamo, da dobimo strokovno pojasnilo, zakaj je prišlo do navedene spremembe pri tem zakonu, ki bistveno odstopa od koalicijskega sporazuma. Zato predlagamo prekinitev točke dnevnega reda. Spoštovani predsedujoči, vi pa lahko določite, kdaj se bo točka nadaljevala. Vendar predhodno, ker je to temeljno za razpravo o amandmajih in o glasovanju o zakonu, želimo pridobiti ustrezne obrazložitve na vprašanja, ki so bila tu postavljena. Hvala lepa.
Gospod Tanko, amandma so vložile poslanske skupine. Ali ga one obrazložijo ali ne, je to stvar njihove politične kulture. Imamo predstavnico Vlade, ki tudi lahko poda mnenje Vlade k temu amandmaju. Vsi pogoji za nadaljnjo razpravo so prisotni, zato tega predloga ne bom dal na glasovanje. K razpravi se je javil gospod Zanoškar.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Še enkrat lep pozdrav! Poglejte, ta amandma k 6. členu ni razprava ali pa odpiranje razprave o tem, ali se krši koalicijska pogodba ali ne, pač pa gre za točno decidirano vsebino, o kateri bi morali razpravljati. Pa, ker je v tej razpravi na ta amandma k 6. členu toliko pripomb, da se ne zavzemamo za interese upokojenk in upokojencev, potem naj v imenu Demokratične stranke upokojencev in naše poslanske skupine rečem to. Od samega začetka naprej sledimo predlogom spremembe zakona in od samega začetka naprej skrbno spremljamo vse te poteze in predloge predlagateljev. Kakor koli bi v kateri koli fazi ugotovili, da gre karkoli navzkriž in da gre proti interesom upokojenk in upokojencev, potem bodite prepričani, da toliko kot ste vsi drugi dušebrižni do naših upokojenk in upokojencev, potem bi prav gotovo naša poslanska skupina in Demokratična stranka upokojencev bili prvi tisti, ki bi opozorili na to, da gre za kršitve, da gre za zmanjšanje pravic oziroma da gre za zmanjšanje nekega položaja v prihodnje. Tako smo pa od samega začetka naprej seveda prevetrili možnosti ali pokojninske družbe ali zavarovalnice in iz tega po argumentiranih razpravah in argumentih ocenili, da je zavarovalnica tisto, kar bo prinašalo neko novo vrednost, kar bo razširili asortiment vseh teh ponudb, ki jih lahko da, in s tem na nek način doprineslo nujnim donosom v sam Kad. To je bila naša odločitev. In naprej, ko je razprava o tem, da izgubijo zavezanci oziroma upravičenci, torej zavarovanci, upokojenke in upokojenci, pregled nad delom, je bil ravno tako naš predlog amandmaja k 2. členu, da se v nadzorni odbor mora adekvatno vključiti in vzpostaviti struktura, kjer bodo zastopani zavarovanci, torej upokojenke in upokojenci. Saj se spomnimo, da je skupščina Kada decidirano določila, da je ena tretjina zastopanosti v skupščini sestavljena iz upokojenk in upokojencev. Tako tudi če vzamemo ta 2. člen in amandma k njemu, potem vidite, da je tudi naša poslanska skupina skrbela za interese upokojenk in upokojencev in želimo, da se v nadzorni odbor vključi ta del zavarovank in zavarovancev, zato da bi bila preglednost poslovanja in na tak način dosežena nekakšna zaščita interesov upokojenk in upokojencev. Vsekakor pa naj povem to, kakorkoli, kadarkoli bi se opazilo in bi se ugotovilo, da stvar ne gre v interesu upokojenk in upokojencev, do katerih imamo mi še poseben občutek, poseben odnos, potem bodite prepričani, da bi bili prvi tisti, ki bi opozorili predlagatelja in predlagali, da naj ne gre s tem predlogom naprej; v tem primeru, ko pa vidimo, da je stvar naravnana tako, da se zaščitijo interesi vseh teh, ki so ne nazadnje ne samo upravičenci, ki so ne nazadnje tudi lastniki in solastniki vsega premoženja, s katerim Kad upravlja, potem se nam zdi, da je stvar popolnoma umestna. Mogoče pa bi bilo res treba v tem trenutku slišati še kakšne dodatne argumente s strani predlagatelja. S tem pa se strinjam. Hvala.
Želi še kdo razpravljati? Vidim več rok, odpiram prijavo. Smo pri 6. členu in amandmaju koalicije k temu členu. Gospa Pečan, izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Govorila bom res samo o 6. členu in amandmaju k temu členu, ne pa k celotni zgodovini pokojninskega sistema Kapitalske družbe, pokojninskih skladov in tako naprej. Dejstvo je, da amandma, ki je bil vložen in sprejet tudi na Odboru Državnega zbora za finance in monetarno politiko in se sedaj spreminja, da je bilo tako spremenjeno besedilo usklajeno med koalicijski partnerji in smo ga zaradi tega tudi vložili – vse štiri poslanske skupine skupaj. Debata o tem, kaj je bilo prej kokoš ali jajce, pri tem amandmaju nima nobenega smisla. Smisel ima vprašanje, ali je realno računati, da bi vsako leto Kapitalska družba lahko izdvojila iz svojega dobička 50 milijonov evrov in jih nakazala ZPIZ-u. Izračuni so pokazali pri tistih, ki pač podatke za izračune imajo, da je na teh 50 milijonov mogoče na dolgi rok realno računati. Se pravi, nekaj let bo denarja od tega dobička preostajalo ob izplačilu 50-ih milijonov letnih, nekaj let se bo lahko zgodilo, da bo pač sinusoida šla navzdol in bo treba črpati iz nerazporejenega dobička, bom povedala po domače, ne tako, kakor strokovnjaki zahtevajo, da bi pravilno rekli, jaz pač nisem ekonomistka in zaradi tega ne znam teh izrazov pravilno uporabljati. Gre pa za to, da tisti dobiček, ki ne bo v preteklem, predpreteklem ali predpredpreteklem letu uporabljen, da se bo prenesel na tisto leto, ko bo dobiček Kapitalske družbe nižji kot pa pričakovanih 50 milijonov evrov. Moram pa reči še nekaj. Seveda 1,11 % celotnega potrebnega denarja za izplačevanje letnih pokojnin vseh slovenskih upokojencev, kar predstavlja 50 milijonov evrov, 50 milijonov evrov predstavlja približno 1,11 % vse vsote, ki je potrebna za izplačevanje letnih pokojnin, ne more zagotoviti stabilnosti izplačevanja pokojnin slovenskim upokojencem. Temu bi lahko rekli, da je jagoda na vrhu torte, ne pa polovica torte. In zaradi tega mislim, da je dokaj trezno, realno ocenjeno, da je znesek, ki zagotavlja dolgoročno ohranjanje vrednosti kapitala v Kapitalski družbi, ki je v lasti vseh upokojencev v Sloveniji in tudi tistih upokojencev, ki bodo začeli črpati pokojnine takrat, ko bo prišel njihov čas. Se pravi, ne moremo govoriti o tem, da bi 50 milijonov evrov, ki jih bo Kapitalska družba nakazovala ZPIZ-u, ogrozilo kapitalsko vzdržnost Kapitalske družbe. Seveda pa je njena dolžnost, da gospodari s kapitalom na tak način, da dolgoročno ohranja vrednost, da pridobivan na vrednosti in da so naložbe tako razpršene, da enostavno ni mogoče, da bi neka delna kriza, globalna kriza seveda lahko naredi katastrofo, medtem ko pa kriza v posameznih gospodarskih panogah, s tem da bo velik delež in je že velik delež naložb Kapitalske družbe tudi v državnih obveznicah naložen, kar pomeni res dolgoročno varnost naložb. Mislim, da je ta amandma korekten in da je prav, da se ga podpre in na tak način dopolni, ker je tudi strokovno bolj pravilno napisan, kot je bil prvoten tekst, ki so ga pripravili, brez zamere, člani Demokratske stranke upokojencev Slovenije, ki z menoj delijo nepoznavanje strokovnega izrazoslovja. Zaradi tega mislim, da bi bilo prav, da smo podpisali tak amandma vse skupaj.
Hvala. Še kdo? Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospod Tanko.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Glede na to, da niti predlagatelji amandmaja, poslanske skupine koalicije, niti Vlada ne želijo pojasniti, zakaj je prišlo do te razlike, diskrepance med koalicijskim sporazumom in med rešitvijo, ki je predlagana v skladu s 74. členom, predlagam, da se razprava in odločanje o tej točki dnevnega reda preloži na eno izmed naslednjih sej. Prosim, da daste ta predlog na glasovanje.
Razprava že teče, lahko se bo pa glasovanje prestavilo na eno od naslednjih točk, ko bo razprava končana. Imate proceduralni predlog? Še kakšen proceduralen predlog? Gospa Pečan, želite razpravo? [[oglašanje iz klopi]] Poglejte, proceduralni predlog o preložitvi glasovanja na eno naslednjih točk bo takrat, ko bo razprava končana. Razprava pa teče. Na začetku razprave ni bilo nobenega takega proceduralnega predloga, gospod Tanko. Še kakšen proceduralni predlog? Ne. Za razpravo sem videl samo eno roko. Gospa Pečan.
Hvala lepa. Prebrala bi 14. točko koalicijskega sporazuma, v kateri piše: "Koalicijski partnerji bomo preoblikovali Kapitalsko družbo tako, da bomo upravljanje s premoženjem z namenom zagotavljanja sredstev za pokojninsko blagajno organizirali posebej. Lastnino te nove organizacije bomo prenesli z države na Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje kot poseben kapitalski sklad, ki bo ločen od tekoče bilance ZPIZ-a." Zdaj pa zelo pomembno, to se nanaša na 6. člen in amandma. "Ob plačah kot viru za financiranje pokojnin in prispevku državnega proračuna bi tako preoblikovan kapitalski sklad ustvarjal dodatne prihodke, ki se namenjajo za dodatne zdravstvene programe za upokojence, predvsem za dolgotrajno nego." Torej bo Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, ker nič ne piše o tem, za kakšne namene bo Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje 50 milijonov na leto porabil. Tukaj v koalicijski pogodbi piše namen, vendar je stvar Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in upokojencev, kako bodo ta denar porabili. Mislim pa, da sta smisel in cilj, ki sta v koalicijski pogodbi napisana, dobra. Meni osebno je všeč. Moram reči, ko bom v penziji, bom zelo vesela, če bo teh 50 milijonov evrov porabljenih za to, da bom jaz lahko šla, recimo, v neko negovalno bolnišnico, ko moji otroci ne bodo mogli zame skrbeti, če bo teh 50 milijonov na razpolago za ta namen. Torej ni res, da je kakršnakoli razlika med koalicijsko pogodbo in tem; konec koncev pa meni sploh ni jasno, kakšno povezavo ima koalicijska pogodba s tem amandmajem. To mi pa absolutno ni jasno. Lahko sem res butasta, ampak nič ne de: raje sem butasta, kakor pa nelogična.
Hvala. Gospod Vizjak. Razprava? Ja. Izvolite.
Hvala lepa. Zelo sem vesel, da kdo v koaliciji prebere koalicijsko pogodbo. Zelo zanimivo je pa tudi to, da jo tolmači tako, kot v njej ne piše. Ne, kot ne piše. Zdaj, če napisano razumemo, če pomeni to, ne vem, lokomotiva, potem je lahko tudi ta list papirja lokomotiva, če tako razumemo. Ampak ta list papirja je list papirja, ni lokomotiva. Poglejte, kaj je gospa Pečanova prebrala. Da se bo lastnina pokojninskih skladov znotraj Kada prenesla za poseben sklad znotraj Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Kaj pa zdaj delamo? Zdaj pa prenašamo to na zavarovalnico, ki se bo, mimogrede, ukvarjala še z drugimi zavarovalnimi produkti in verjetno tveganja in marsikaj seveda povsem drugače zastavila, kot je bilo v okviru pokojninskih skladov. In potem naj mi še kdo ne reče, da ne gre za nateg upokojencev! Pa še kakšen! Namreč, sprva jim je obljubljeno, da se bo premoženje, ki ga ima Kad za te namene, preneslo v poseben sklad ZPIZ-a, kar je garancija za stabilnost ZPIZ-a. To je koalicijski predlog v okviru koalicijske pogodbe, sedaj pa rešitev z amandmajem koalicije, da se bo to premoženje preneslo na zavarovalnico, ki se bo ukvarjala še z vsem drugim, ne samo s pokojninskim zavarovanjem - verjetno. Zdaj pa naj nekdo meni reče, kako potem ta zavarovalnica nadgrajuje stabilnost pokojninskega sistema. Po mojem je ne. [[oglašanje iz klopi]] Ja, saj vem, gospa Pečanova, da vam je zoprno to poslušati, meni so pa zoprni nenehni posegi v pravice, ki niso neke pravice, ki jih koalicija deli. Pravice upokojencev so pravice, ki izhajajo iz njihovega vloženega dela, iz zavarovanja, vi jim pa tukaj režete po teh pravicah ravno tako, kakor vam prija. Ne bi racionalizirali javne uprave, temveč stiskate tam, kjer pravzaprav je po moji oceni tudi ustavno sporno stiskati; torej tam, kjer imajo ljudje naložen denar za svoja leta, ko ne bodo več delali in ko bodo v penziji. In prvo ste to naredili s tem, spoštovani vsi tisti, ki "skrbite za upokojence", pod narekovaji, znotraj koalicije, da ste jim polovično omejili usklajevanje pokojnin, sedaj napovedujete zamrznitev pokojnin. Imate take telovadbe s premoženjem pokojninskih skladov, kot sedaj vidimo v okviru tega zakona, torej, da to prenašate na neko zavarovalnico, ki se bo lahko jutri ukvarjala z ne vem kakšnim zavarovanjem še. Tukaj govorite: za nego in ne vem kaj. Vprašanje, če ne bo ta zavarovalnica krila tudi kakšna, ne vem, menedžerska zavarovanja pred odgovornostjo in podobnim. Torej, želim samo poudariti, da so dejanja vse kaj drugega od tistih lepo zvenečih zavez, ki ste jih, mimogrede, malo prej tudi prebrali. In najmanj, kar je, je dolžnost opozicije, da vas na to dvoličnost opozori; morebiti zaradi tega, da je ne boste počeli. Pa ne samo zaradi tega, da je ne boste počeli, ampak tudi zaradi tega, da boste res delali tisto, kar piše v okviru vaših programov in zavez, torej delali v korist ljudi in upokojencev.
Hvala. Gospa Pečan, želite repliko?
Vse kaže, da bereva dva različna teksta. Prvo, kar je, je izrecno napisano, da bo upravljanje s premoženjem organizirano posebej. Nihče ni rekel, da aktualni upokojenci niso lastniki, posredno,preko ZPIZ-a, kapitala v Kadu. Drugič. Ko govorite o 6. členu – nima zveze z zavarovalnico zaradi tega, ker je pred tem o zavarovalnici govora, ampak naj bo, vam bom vseeno odgovorila. Ta zavarovalnica je naložba Kada, vendar je preko Kada naložba ZPIZ-a. Torej, aktualni upokojenci v korist tistih, ki danes nalagajo denar v tri pokojninske sklade, ki so danes še aktivni in nalagajo denar v pokojninske sklade, so naložili oziroma so se strinjali s tem, da Kad vloži 145 milijonov in kaj jaz vem koliko že evrov, da ne bi bila preveč natančna, v zavarovalnico, ki bo upravljala tri pokojninske sklade za bodoče upokojence, medtem ko za sedanje upokojence pa varno naloži denar v zavarovalnico, ki bo delala še nekaj drugega. In dobiček iz te naložbe 140 milijonov bo šel nazaj v Kad in iz Kada v ZPIZ. [[oglašanje iz klopi]] Zavarovalnica, ki dela življenjsko zavarovanje, praviloma nikjer po svetu izgub nima. Tako vas lepo prosim, ne me učiti o tem. Sicer nisem noben zavarovalniški agent, vendar vem, da tiste zavarovalnice, ki imajo življenjsko zavarovanje, nimajo izgube, izgube imajo tiste, ki imajo avtomobilskega; in ta ne bo delala avtomobilskega zavarovanja. Torej, mislim, da smo mi dokaj zvesti določilom, ki smo jih skupaj zapisali vsi štirje v koalicijsko pogodbo, in to tudi sedaj izvajamo. In ne zavajati slovenske javnosti, zlasti pa ne upokojencev, ker je to čisto navadna izmišljotina, zato da bi jih strašili. Vaša skrb pri Kadu je bila drugačna, ta, da je Kad prodal delnice Mercatorja dvema zasebnima družbama, ki sta potem totalno zavozili vse skupaj.
Hvala. Ker se je več rok dvignilo, odpiram prijavo za razpravo. Smo pri 6. členu in amandmaju koalicije k temu členu. Gospod Trofenik, izvolite.
Hvala. Bojim se, da smo zmedli vse tiste, ki spremljajo, zato je treba jasno in glasno povedati, da zavarovalnica nastane z izločitvijo in dobi 152 milijonov premoženja in da to s temi 50 milijoni nima nobene zveze – ja, diskusija je šla [[...]] Ampak, gospa Pečanova, pri nečem ste se pa v razlaganju, utemeljevanju amandmaja zmotili. Amandma, tu je treba biti pošten, ni v skladu s koalicijsko pogodbo. Ta amandma namenja porabo za takšno ali drugačno usklajevanje pokojnin, kar ste prebrali, pa ni v skladu s koalicijsko pogodbo, to moramo pa biti pošteni, ker je v koalicijski pogodbi napisan zdravstveni namen. Moram varčevati čas za kaj bolj pomembnega, zato ne morem več [[...]]Hvala.
Hvala. Gospod Černač.
No, zdaj, ko je koalicijski poslanec gospe Pečanovi zadevo pojasnil, verjetno ni treba, da jo še jaz, zaradi tega ker moje besede zanjo nimajo takšne teže, in bi bilo to početje v prazno, pa še čas bi po nepotrebnem trošil. Treba je pa nekaj drugega povedati. V kolikor bi danes imeli mi ta zakon na mizi, pa ne bi bilo Zakona o agenciji za upravljanje kapitalskih naložb Republike Slovenije, potem bi mogoče še bilo mogoče razumeti en del te razprave, ampak mi smo sprejeli Zakon o agenciji za upravljanje kapitalskih naložb Republike Slovenije in v to agencijo ste strpali tudi Kad – daleč od pokojninskega zavoda in od ZPIZ-a. Celo več! S tem zakonom o agenciji ste ukinili tiste člene, kjer so imeli upokojenci izvorno pravico do upravljanja s skladom nepremičnega premoženja 3 tisoč stanovanj in ste jih prenesli v agencijo. Če meni ne verjamete, vprašajte nekdanjo kolegico gospo Matejo Kožuh Novak, ki je zaradi tega po tistem, ko je bil zakon po treh obravnavah sprejet, protestirala. Ukinili ste ta sklad, ukinili ste vrsto določb v tem zakonu, prenesli ste delnice Zavarovalnice Triglav, ki so si jih upokojenci preko referenduma izborili v to agencijo; in ne zdaj govoriti in se sprenevedati, da temu ni tako! Jaz sem samo vprašal, kako je mogoče, da v Državnem zboru, pa to ni prvi primer, sprejemate zakone, ki so v nasprotju z vašimi političnimi zavezami.
Še kdo o 6. členu in amandmaju k temu členu? Gospod Tanko. Razprava ali [[...]]
Postopkovno.
[[...]]proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Nam ne pomaga veliko, če je Vlada prisotna v Državnem zboru, vendar mi smo večkrat izrecno poudarili, da želimo pridobiti mnenje Vlade in Vlada, če to želimo, če to zahtevamo, nam je to mnenje dolžna dati. Tako nalaga Poslovnik Državnega zbora. in v primeru, če Vlada mnenja ni dala v skladu s 73. členom, tretji odstavek, v zadnjem stavku to piše, zahtevamo, da Vlada svoje mnenje da. In ker Vlada tega mnenja ne da, da je to že četrta ali peta intervencija, predlagam, da daste ta postopkovni predlog na glasovanje, da odločimo o tem, ali Državni zbor to mnenje Vlade potrebuje ali ne. In prosim, da daste to na glasovanje, da se ne ukvarjamo več s temi pripiri in obrazložitvami med enimi in drugimi, tudi koalicija ni pri tem enotna. Eklatantno je, da je kršena koalicijska pogodba, Vlada tega ni obrazložila, koalicijske poslanske skupine, ki so predlagateljice amandmaja, povedo vsaka svoje in zato želim, spoštovani predsedujoči v Državnem zboru, da Vlada da mnenje. In dokler Vlada ne da mnenja, prekinimo sejo Državnega zbora. Prosim, dajte to na glasovanje. Mislim, da bo pol ure zadostovalo, da se bo Vlada organizirala in pridobila ustrezno mnenje do te rešitve, ki je predlagana. Hvala lepa.
Hvala. Mislim, da je predstavnica Vlade prisotna, in prosim, da odgovori na dileme, ki so se odprle.
Hvala lepa za besedo. Torej, stvar, o kateri razpravljamo danes v Državnem zboru, je predlog zakona o preoblikovanju družb Kad in Sod, ne razpravljamo o koalicijski pogodbi, zaradi tega se nisem želela do zdaj in se tudi zdaj ne želim opredeljevati do tega, ali je zakon v skladu s koalicijsko pogodbo ali ne. To enostavno, po mojem mnenju, ni predmet današnje razprave. Če želite mnenje Vlade v zvezi s predlaganim zakonom in amandmajem k 6. členu, pa naj pojasnim naslednje. Že v prvi obravnavi predloga zakona je bilo zapisano, da družba Kad Zavodu za pokojninski in invalidsko zavarovanje vsako leto zagotovi 50 milijonov sredstev, ki se izplačajo kot odhodek oziroma kot stroški iz poslovanja. Namen te določbe je zagotoviti oziroma določiti dolgoročno obveznost družbe Kad, ki mora iz upravljanja sredstev, s katerimi razpolaga, zagotavljati – ne da bi bila ogrožena predpostavka trajno delujočega podjetja – in zaradi tega se obveznost oblikuje tako, da ne ogroža premoženja družbe. Glede na razpravo v prvi obravnavi predloga zakona in v drugi obravnavi na Odboru za finance in monetarno politiko je bila določba nekoliko spremenjena oziroma dopolnjena. Še enkrat poudarjam, da je znesek 50 milijonov evrov določen kot znesek, kot nakazilo, ki se izplača kot odhodek iz poslovanja, torej ne kot odhodek iz naslova dobička, ampak kot odhodek iz poslovanja. Osnova zanj pa so donosi, ustvarjeni iz upravljanja premoženja družbe Kad. V drugi obravnavi na odboru je bil dodan drugi odstavek 6. člena, ki nekoliko neustrezno oziroma pomanjkljivo določa v drugem stavku drugega odstavka, da ostaja dobiček iz poslovanja Kad nerazporejen na Kadu. Ta določba bi pomenila, da ta nerazporejeni dobiček ostane nerazporejen ves čas in da ga ni mogoče nikdar v prihodnje uporabiti. Zaradi tega ocenjujemo, da predlagani amandma s spremenjenim drugim odstavkom 6. člena, ki omogoča, da ta dobiček ostane na postavki preneseni dobiček in se lahko uporabi za namene iz prvega odstavka tega člena, morebitni ostanek pa se uporabi za nakup novih naložb, ustrezneje rešuje vprašanje možne porabe dobička podjetja Kad. Še enkrat poudarjam, da 6. člen govori o družbi Kad; takšni, kakršna bo po preoblikovanju oziroma po izločitvi dela družbe v zavarovalnico. Predlog zakona je bil že prej, preden je prišel v Državni zbor, predmet najširšega možnega usklajevanja; ne le političnega, ampak tudi strokovnega, ne le s političnimi strankami, ampak tudi z zainteresiranimi skupinami. In v teh razpravah, ki so bile opravljene še pred predložitvijo zakona v Državni zbor, nadaljevale so se pa tudi v času prve obravnave v Državnemu zboru oziroma vzporedno s prvo obravnavo v Državnemu zboru, in v teh razpravah je bilo ugotovljeno, da predlagana rešitev zagotavlja tako učinkovito delovanje družbe Kad kot tudi učinkovito zagotavljanje sredstev za Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. In naj se na koncu dotaknem samo še vprašanj oziroma trditev, ki so bile postavljene, da se z ustanovitvijo agencije za upravljanje s kapitalskimi naložbami in prenosom upravljavskih pravic na to agencijo jemlje nekaj upokojencem, kar je bilo upokojenskega oziroma zavodu onemogoča izvajanje njegovih lastninskih upravičenj. Temu ni tako, na agencijo, tako kot smo večkrat poudarili, se prenašajo izključno in samo upravljavske pravice, lastništvo ostaja enako, kakršno je bilo doslej. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo o 6. členu in amandmaju k tem členu? Ne. Potem zaključujem razpravo. V razpravo dajem drugo poglavje in člene od 7 do 14 ter amandma Poslanske skupine Zares. Želi kdo razpravljati? Vidim samo eno roko. Gospod Trofenik, izvolite.
Hvala za besedo. Računsko sodišče je v svojem revizijskem poročilu ob pregledu poslovanja Družbe za svetovanje in upravljanje opisalo oziroma zapisalo, da postopek likvidacije ni bil izveden uspešno, saj je Vlada Republike Slovenije ustavila postopek likvidacije, Družba za svetovanje in upravljanje pa je nadaljevala z rednim poslovanjem, kljub temu da so bili izpolnjeni pogoji za uspešen zaključek likvidacijskega postopka. Po sklepu Vlade o uvedbi likvidacijskega postopka bi se moral ta zaključiti s sprejemom zakona o prenosu pooblastil, pravic in obveznosti Družbe za svetovanje in upravljanje v likvidaciji ter preostanek njenega premoženja prenesti na Slovensko odškodninsko družbo d. d. Računsko sodišče je tudi ocenilo, da je odločitev Vlade Republike Slovenije in Ministrstva za finance o ustavitvi postopka likvidacije in nadaljnje poslovanje DSU-ja povzročila negospodarno izvajanje nalog, ki je izvajana na podlagi zakona, saj bi bilo te naloge moč izvesti v okviru Soda z nižjimi stroški oziroma gospodarneje. Posledica neizvršene likvidacije je bil tudi sprejeti sklep Vlade Republike Slovenije o prodaji in porabi sredstev kupnine od prodanega deleža DSU v Slovenski industriji jekla, d. d., s katerim je v nasprotju z določili 11. člena Zakona o privatizaciji Slovenskih železarn, d. d., omogočila konverzijo terjatve do DSU, kupnino od prodaje deleža v SIJ, v lastniški delež DSU v znesku kupnine 16 milijonov 326 tisoč 651 evrov. S tem kupnina ni bila namensko porabljena za zmanjšanje zadolženosti Republike Slovenije, kot to določa 74. člen Zakona o javnih financah, temveč je bila uporabljena za financiranje razširitve dejavnosti DSU oziroma njene hčerinske družbe DSU Nepremičnine, in sicer poslovanja z nepremičninami, ki jih DSU Nepremičnine kupuje, da bi jih oddajala v najem ministrstvom. Na podlagi te ugotovitve Računskega sodišča smo 13. marca lansko leto zahtevali obravnavo te problematike na izredni seji dveh delovnih teles, enkrat Komisije za nadzor javnih financ in drugič Obora za finance. Do danes tega ni bilo, s tem da je bilo ugotovljeno, da mora v skladu z ugotovitvami Računskega sodišča Vlada pripraviti ustrezen dokument. No, in Vlada je ta dokument - ta vlada, ker tisto je pa delala druga vlada, pa to ni pomembno, gre za vlade Republike Slovenije - 8. junija letošnjega leta je to domačo nalogo Vlada končno opravila. In je na 34. strani tega dokumenta zapisala: "S prenosom pravic, pooblastil, premoženja in obveznosti z družbe DSU na družbo Sod bo le-ta prevzela tudi vodenje in hrambo arhiva Agencije Republike Slovenije za prestrukturiranje in privatizacijo, arhiva Slovenske razvojne družbe, d. d., ter arhiva družbe DSU, povezanega s privatizacijo in lastninjenjem podjetij, Arhiv Republike Slovenije pa bo prevzel vodenje in hrambo arhiva Slovenske razvojne družbe, d. d., in družbe DSU, ki ni povezan s prevzemnimi pravicami, pooblastili, premoženjem in z obveznostmi po Zakonu o preoblikovanju. Premoženje, ki se ne bo preneslo, bo ostalo v družbi DSU, družba DSU pa se bo po preoblikovanju omejila na dejavnosti, ki so povezane z izgradnjo, upravljanjem, oddajanjem v najem nepremičnin in z drugimi dejavnostmi, ki so s temi dejavnostmi povezane. Vlada Republike Slovenije bo v okviru priprave celovitih rešitev upravljanja s stvarnim premoženjem, ki jih pripravlja Ministrstvo za javno upravo, dokončno definirala status DSU ter prenos preostanka pravic in obveznosti na nov subjekt, ki bo upravljal stvarno premoženje Republike Slovenije. Glede na zgoraj navedeno menimo, da je z vidika gospodarnosti in ekonomičnosti združitev družbe DSU z družbo Sod smiselna, da se s tem optimizira število družb, katerih naloga je upravljanje kapitalskih naložb države. Ne glede na številne druge dejavnosti, ki jih družba DSU še opravlja, pa bo kontinuiteta njihovega izvajanja zagotovljena s prehodom zaposlenih s specifičnimi znanji z družbe DSU na družbo Sod." In, glej ga, zlomka, na odboru se zgodi funkcionalna koalicija, ki so ji malo mar ugotovitve Računskega sodišča, ki so ji malo mar stališča Vlade in črta iz zakona 8 členov, ki se nanašajo na prenos oziroma ukinitev DSU. Mislim, da poleg citatov teh dveh dokumentov ni treba nobene druge utemeljitve, da se teh 8 členov vrne v zakon in se zakon sprejme v konceptu, kot je bil predviden, ker to je eno izmed temeljnih poglavij tega zakona. Da se ne bom več oglašal, predlagamo, da se členi, bivši členi od 7 do 14, 8 jih je, vrnejo v tekst, kot jih je predlagala naša vlada. Hvala lepa.
Hvala. Še gospod Černač, izvolite.
Ti amandmaji so vloženi s strani Poslanske skupine Zares in res je na odboru bilo izglasovano črtanje tega poglavja iz zakona. Drži tudi, da je Računsko sodišče ugotavljalo v reviziji smotrnost in smiselnost nadaljnjega obstoja DSU-ja, kolega pa ni povedal, da je istočasno, ko je to ugotavljalo, naložilo Vladi, da naredi celovito analizo, ne samo za DSU-u, ampak tudi za Kad in za Sod, in da v okviru te celovite analize ugotovi smiselnost take ali drugačne nadaljnje oblike organiziranosti. To, kar je v tem zakonu bilo zapisano, pa je zdaj črtano in zdaj želite vrniti nazaj, je rezultat ravno tega, da je ta odločitev narejena na pamet, brez kakršne koli analize. Na drugi strani je DSU institucija, ki dobro posluje. V dobrih štirih letih je v državni proračun prispevala iz različnih vidikov okrog 100 milijonov evrov. Sod ne posluje tako dobro, vsaj v zadnjih dveh letih ne. V dobrem letu dni ste namreč v Državnem zboru odobrili Sodu za 480 milijonov evrov poroštev. Za 480 milijonov evrov za to, da so likvidni. Tako je bilo v prvem zakonu o poroštvu napisano, da se daje poroštvo v višini 300 milijonov evrov zaradi tega, da se zagotavlja normalna likvidnost poslovanja. Tega v preteklosti še nikoli ni bilo – da bi se sprejemala poroštva za zagotovitev likvidnosti poslovanja! Vedno so se sprejemala za neke konkretne naložbe in konkretne investicije. In kaj sedaj želite ponovno narediti s tem amandmajem? Pripojiti dobro družbo k slabi družbi. Zakaj ne naredite ravno obratno, če je temu tako? Če je treba nekaj združiti in koncentrirati!? V okviru DSU-ja tečejo še številni postopki iz naslova tako imenovane divje privatizacije. Verjetno je to motiv, da se te zadeve zameglijo, z ukinitvijo se ta diskontinuiteta zgodi in marsikatera zadeva, ki je bila v preteklosti sprožena, bo pozabljena. DSU je tista institucija, ki je investitor stavbe, ki se je gradila za potrebe policije in prek DSU-ja bi se ta stavba financirala in preko najemnin, ki bi jih MNZ plačeval. Verjetno je za nekoga tudi to moteče, ker je bil to projekt, ki je omogočal, da država postopoma prehaja v lastništvo tako, da sama sebi plačuje najemnine, ki pomenijo v bistvu odplačevanje lizinga. Vi ste pa v tem mandatu, konkretno vaša ministrica, naredili ta model, vendar z efektom v privatne žepe. Država odplačuje posojilo zasebniku. DSU, ki je v 100 % lasti države, pa je delal enak projekt in ste ga ustavili oziroma naredili velikansko škodo s tem, ko se bo zdaj ta objekt, ki je bil namensko grajen za potrebe policije, z vsemi varnostnimi elementi, z vso potrebno tehniko tudi z ustrezno zasteklitvijo, s helioportom in vsem ostalim, namenjal, kot slišimo, Ministrstvu za okolje in prostor. Se pravi, za policijo ni bil dober, za Ministrstvo za okolje in prostor pa bo ta objekt dober in primeren. Tisti razlogi, ki so bili navedeni, od tega, da je problem plin, ki bo eksplodiral, in da je nevarno za življenje in zdravje, očitno za MOP niso pomembni, za policijo pa so bili. Očitno so tu neki skriti elementi v ozadju, ki govorijo o tem, da je treba vse te stvari na nek način zamegliti in zaradi tega se z zakonom enostavno DSU pripaja Sodu. Tudi ta postopek oziroma ti amandmaji, ki vračajo to neprimerno zgodbo nazaj v zakon, kažejo na to, o čemer je bilo govora že pri tem zakonu pa tudi že večkrat v tem državnem zboru, da ta vlada nima nekega koncepta in neke normalne strategije. Ne glede upravljanja države, ne glede upravljanja premoženja te države, ne glede delovanja na področjih, ki bodo pomembno zaznamovale našo bodočnost, predvsem pri sprejemanju odločitev, ki bi preprečile drvenje v to dolžniško spiralo, v katero Slovenija drvi. En del teh neprimernih odločitev je tudi ta zakon. Kako bodo ustrezne rešitve na področju upravljanja z državnim nepremičnim premoženjem in z upravljanjem s kapitalskimi naložbami države, če ta vlada v letu in pol ni bila sposobna rešiti enega minornega problema, ki se mu reče falcon. To je tipičen primer te učinkovitosti. In normalno, da vse rešitve sledijo po tem modelu in po tem scenariju. Se pravi, vse, kar je nekoč letelo, je pristalo na tleh, je prizemljeno, zabetonirano. Še tistemu, ki si nekako upa kot nek vrabček kje leteti, je treba spodrezati krila oziroma porezati noge. To je model, ki je uveljavljen in ki se uveljavlja tako na kadrovskem kot na vseh ostalih področjih. In ta način pri tem zakonu, ki smo mu danes priča, ko se na eni strani povozijo politične opredelitve lastne koalicije, na drugi strani se najprej na odboru izglasuje ena rešitev, ki je razumna in pametna, se jo v Državnem zboru želi ponovno povoziti z amandmaji, ki vračajo zadevo nazaj na stari tir. Mislim, da teh amandmajev, ki se nanašajo na DSU, ni mogoče podpreti in bi bilo dobro, da bi glede upravljanja s finančnim premoženjem države Vlada čim prej prišla pred Državni zbor s celovito strategijo, da bi končno vedeli, kaj in na kakšen način v posameznih elementih razmišlja. En del tega je tudi ta zgodba.
Še kdo? Gospod Trofenik, izvolite.
Hvala za besedo. To, kar je bilo povedano, na nek način poskuša opravičiti to funkcionalno koalicijo, ki se je zgodila na odboru. To se pač dogaja. Ampak za to ni nobenih argumentov; jaz namenoma prej nisem govoril, katera vlada, ker se ta problem nanaša na dve vladi, na prejšnjo in sedanjo. Prejšnja vlada je predlagala in Državni zbor je sprejel, da je treba DSU ukiniti, potem pa ni spoštovala lastnega zakona. To je prva ugotovitev. Ta koalicija pa to nadaljuje – ne bom rekel ta vlada. Vlada je hotela biti dosledna, je napravila ustrezno analizo in je prinesla v Državni zbor tudi ustrezen zakon, ki bi ga že morali nekoč sprejeti, kot ugotavlja Računsko sodišče. Seveda pa javnost ne ve, kaj ta DSU dela, in to, kar je bilo zdaj utemeljevano. Sedem sklopov nalog ima: urejanje, vrednotenje in promet s parcelami in nepremičninami, preveritev postopka lastninjenja, izdaja potrdil, upravljanje kapitalskih deležev v podjetjih, vodenje pravnih zadev v državi in v tujini, upravljanje poslovnih objektov in oddajanje v najem na trgu, nakup in vodenje izgradnje poslovnih objektov, oddajanje objektov v najem državnim organom, pa vodenje likvidacijskih postopkov v podjetjih. In da je z eno od teh – nakup in vodenje, izgradnja poslovnih objektov – bilo mogoče začeti, se je moralo kršiti, tako da je bilo nenamensko porabljeno, nenamensko in proti zakonu, 16 milijonov evrov. In s tem se poskušamo hvaliti. Jaz se s tem ne bi hvalil! Tu je marsikdo odgovoren, da ni tega še do danes sankcioniral. Seveda ima sedanja vlada idejo, da bo ustanovila novo pravno osebo, pri kateri bo skoncentrirala vse upravljanje z nepremičninami v državni lasti, potem je, oprostite, brez zveze, da bomo imeli DSU in še eno pravno osebo, pa še ne vem koga in jih bomo rodili vsak dan še nekaj zraven! Koliko je pa teh strašnih nepremičnin, ki so v upravljanju? Dragi ljudje, štiri, pa si jih preštejte! Za štiri imamo mi poseben– to naj bi bila inovacija, kot nekateri govorite, ampak s policijsko zgradbo mene čisto nič ne povežite, ker niti me sploh ne zanima, razen načelno. Konkretno pa čisto nič. Ti štirje objekti so: poslovni objekt F2 na Masarykovi 16, Okrajno sodišče v Mariboru, DURS, davčni urad v Postojni, in poslovni objekt C na območju Litostroja. To so vsi štirje objekti, ko govorimo o neki strašni inovaciji. Za to smo nezakonito porabili 16 milijonov namenskih sredstev, ki lahko gredo izključno za zmanjšanje zadolženosti Republike Slovenije po zakonu o javnih financah in podobno. Seveda je nedosledno, da koalicija izčrta ali pomaga izčrtati iz zakona, ki ga predlaga Vlada, osnovni tekst in s tem v resnici množimo pravne osebe, ki bodo opravljale nepregledno z državnim premoženjem. Tisto, veste, o gospodarnosti, ki se tudi v tem tekstu pa – ja, kaj bi pa še bilo treba, da DSU, Družba za upravljanje in svetovanje, ne bi bila uspešna! To bi pa bila res prava katastrofa. Saj je že njihovo poslanstvu tako, da morajo biti uspešni, govorimo samo lahko o bolj ali manj uspešnih rezultatih. Tega pa tudi to gradivo ne prinaša, ali bi lahko bila uspešnost boljša, po domače povedano, ali je ta na neki višini. Je bila uspešna; ja, saj to je njeno poslanstvo, da to dela! Ta naš predlog, da se vrne, ima praktično tri temelje: ker sledi ugotovitvam Računskega sodišča, sledi ugotovitvam oziroma stališču Vlade, ki ga je prikazala v tem dokumentu – in to pred enim mesecem, en mesec in pet dni je danes od takrat – in ker znižuje število pravnih oseb in s tem stroške, s katerim bodo upravljali oziroma ki bodo upravljali državno premoženje. Pozneje bo pa rezultat pokazal, ali se res zavzemamo za zmanjšanje stroškov ali so pa kakšne funkcionalne koalicije, če še enkrat ta termin uporabim, ali kakšni drugi lobiji, ki so za tem. Saj se ve, za kaj gre! Na eni strani, da se ohrani pri življenju tisto na Litostrojski, na drugi strani pa, da se ohranijo pri življenju stroški. Za državo pa ni pomembno, koliko to stane. Hvala lepa.
Hvala. Vidim še eno roko. Gospod Černač, izvolite.
Govora je bilo o nezakonitosti pri poslovanju DSU-ja. Mislim, da so te besede prelahko izrečene. Model, ki ga je uporabljal DSU pri gradnji nepremičnin, je podoben, kot ga uporablja Dars pri gradnji avtocest – pa nihče ne govori o nezakonitosti! Glede uspešnosti poslovanja pa lahko vidimo, kako je Dars uspešen pri poslovanju in kako je bila ta družba uspešna pri poslovanju na tem delu, pa je to manjši del tistega, s katerim se ta družba ukvarja, in je dejansko manjši del te dejavnosti. Ustanovljena je bila v glavnem zaradi tega – in to je primarni del dejavnosti –, da poskuša povrniti čim več tistega – bivšega družbenega premoženja, ker je bilo v postopku nezakonitega lastninjenja odtujeno. Še vedno tečejo številni postopki, tožbe še niso zaključene, tudi v drugih državah bivše Jugoslavije. In kar nekaj stvari je bilo vrnjenih in pripeljanih v proračun. Za tiste, ki so zdaj odprte, se bojim, da bodo s tem prenosom zamrle in verjetno je v interesu posameznih lobijev ravno to. Da pa je lahko družba kar sama po sebi uspešna, tega verjetno ni mogoče trditi, ker vidimo na primeru Darsa, kako se določene stvari dogajajo, kako se posamezne stvari oddajajo, v nekaterih primerih je popolnoma jasno, da ni vedno v ospredju samo načelo racionalnosti in gospodarnosti, in če je bilo kje v ospredju načelo racionalnosti in gospodarnosti, je bilo ravno pri DSU-ju, kar se tiče policijske stavbe. Povejte mi, kaj pa je to, kar se sedaj dogaja s tem, da se je vzela privatna hiša v najem in da se privatnikom plačuje najemnina iz državnega proračuna, tukaj pa smo imeli plačevanje najemnine v državni proračun, za potrebe države in pridobitev lastništva po 15 letih državi oziroma že zdaj. In to, seveda, za nekatere ni dober model. Zakaj? Verjetno zardi tega, ker gledajo nekaj drugega, ne pa državnih interesov. To je po mojem tudi eden od elementov, ki govorijo, zakaj so se ti amandmaji zgodili, ni pa popolnoma jasno, zakaj so se zgodili samo s strani Poslanske skupine Zares.
Hvala. Še kdo? [[Ne.]] Potem zaključujem razpravo. V razpravo dajem 15. člen ter amandma poslanskih skupin koalicije. Želi kdo razpravljati o 15. členu? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. In dajem v razpravo 20. člen ter amandma poslanskih skupin koalicije. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. In prehajamo na razpravo o 24. členu in amandmaju poslanskih skupin koalicije ter amandma Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo in dajem v razpravo 25. člen ter amandma Poslanske skupine Zares. Ne želi nihče razpravljati, potem razpravo zaključujem. O amandmajih bomo skladno s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 16. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O UPRAVLJANJU PLAČILNIH STORITEV ZA PRORAČUNSKE UPORABNIKE. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajemo besedo predstavnici Vlade gospe Mateji Vraničar, državni sekretarki na ministrstvu. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Z Zakonom o upravljanju plačilnih storitev za proračunske uporabnike, o katerem danes poteka druga obravnava, in podzakonskimi predpisi, ki bodo izdani na njegovi podlagi, naj bi se sistemsko uredila določena vprašanja in posebnosti plačilnih storitev proračunskih uporabnikov, ki izhajajo iz njihovega proračunskega statusa ter vključenosti v enotni zakladniški sistem oziroma sistem enotnega zakladniškega računa. Hkrati se zakonsko ureja register proračunskih uporabnikov in naloge ter organizacije Uprave Republike Slovenije za javna plačila kot organa v sestavi Ministrstva za finance, ki je specializiran za opravljanje strokovnih in razvojnih nalog, opredeljenih v tem zakonu. Za opravljanje plačilnih storitev proračunskih uporabnikov trenutno velja Zakon o plačilnih storitvah in sistemih ter določbe 73. in 74. člena Zakona o plačilnem prometu. Te določbe urejajo tudi naloge Uprave Republike Slovenije za javna plačila in so ostale v veljavi in uporabi tudi po uveljavitvi Zakona o plačilnih storitvah in sistemih, ki je v preostalem delu razveljavil Zakon o plačilnem prometu. Zaradi posebnosti, povezanih s poslovanjem proračunskih uporabnikov, Zakon o plačilnih storitvah in sistemih predvideva možnost, da se posamezne določbe navedenega zakona lahko izvzamejo pri poslovanju proračunskih uporabnikov in Uprave Republike Slovenije za javna plačila oziroma da se plačilne storitve za proračunske uporabnike lahko drugače uredijo s posebnim zakonom. Podobno ugotavljamo, da člena Zakona o plačilnem prometu, ki še veljata, ne ustrezata vsem zahtevam in sodobnimi normativnim standardom oziroma da je podana nevarnost nastanka pravne zakonske praznine na določenih področjih. Predloženi zakon bo tako nadomestil 73. in 74. člen Zakona o plačilnem prometu ter uredil vse posebnosti, povezane z opravljanjem plačilnih storitev za proračunske uporabnike, predvsem vodenje registra proračunskih uporabnikov, povezovanje registra z drugimi registri, obveznosti proračunskih uporabnikov, vrste računov oziroma vodenje računov zanje, namen in način zbiranja osebnih podatkov, sankcije za kršitev zakona ter organizacijo in naloge Uprave Republike Slovenije za javna plačila. S predlogom zakona bo predpisan način ravnanja vseh subjektov, ki jih ta zakon zadeva. Na ta način bo s predlaganim zakonom funkcionalno zaokrožena normativna celota, s katero so sistemsko urejena vsa prej omenjena področja. Ocenjujem, da je dosedanja razprava pokazala, da je besedilo predloga zakona dopolnjeno s sprejetimi amandmaji Odbora za finance in monetarno politiko v skladu z izhodišči in načeli in poglavitnimi rešitvami, na katerih je bil oblikovan in na katerih temelji predlog zakona. Spoštovani. Upoštevaje vse navedeno predlagamo, da Državni zbor v skladu s poslovnikom o Predlogu zakona o opravljanju plačilnih storitev za proračunske uporabnike potrdi predlog zakona v drugi obravnavi, pa tudi v tretji obravnavi in ga sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance, monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku, gospodu Radu Likarju. Prosim.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim! Odbor je predlog zakona obravnaval na 18. redni seji 23. 6. 2010. Posredovano mu je bilo mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je podala pripombe k določbam sedemnajstih členov predloga zakona. K predloženemu zakonu so amandmaje vložile koalicijske poslanske skupine. Seji odbora so prisostvovale predstavnice in predstavnik Ministrstva za finance ter Zakonodajno-pravne službe. V dodatni predstavitvi mnenja Zakonodajno-pravne službe je njena predstavnica poudarila, da vloženi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin večinoma sledijo mnenju Zakonodajno-pravne službe, razen pri 16. in 18. členu in pri pripombi glede ne dovolj jasne ureditve obdelave osebnih podatkov v 30. členu. Opozorila pa je na vloženi amandma k 2. členu, ki spreminja prvo alinejo in dodaja nove alineje tega člena, ker ta amandma v primerjavi z osnovno določbo 2. člena v prvi alineji ne vsebuje več opredelitve neposrednega in posrednega uporabnika proračunov. Ta izraz pa vsebuje prekrškovna določba 31. člena predloženega zakona. Sicer so v 1. členu predloženega zakona neposredni in posredni uporabniki proračunov kot termin uvedeni, vendar niso posebej opredeljeni s sklicem na zakon o javnih financah, kot so bili v predlagani prvi alineji osnovnega besedila 2. člena predloga zakona. Odbor v nadaljevanju obravnave predloga zakona sicer ni sprejel svojega amandmaja k amandmaju koalicijskih poslanskih skupin k 2. členu, ki bi upošteval to pripombo Zakonodajno-pravne službe. V razpravo o posameznih predlaganih rešitvah in vloženih amandmajih je bilo opozorjeno na vloženi amandma za novi 23. a člen, ki se nanaša na obveznost preverjanja podatkov na plačilnem nalogu pri plačilu obveznih dajatev in drugih javnofinančnih prihodkov. V skladu s prvim odstavkom novega 23. a člena naj bi za pravilno prepoznavanje plačnika, vrste obvezne dajatve ali javnofinančnega prihodka ter nadzornika javnofinančnih prihodkov moral biti na plačilnem nalogu naveden med drugim tudi aktiven podračun javnofinančnega prihodka, objavljen v registru transakcijskih računov. Glede na dejstvo, da v primeru neaktivnega računa sistem itak ne izvede plačila in bi bilo, kot je bilo poudarjeno v razpravi, torej primerneje predvideti rešitev, da ob navedbi neaktivnega računa ponudnik plačilnih storitev z obrazložitvijo o zavrnitvi obvesti plačnika, je bilo izraženo tudi mnenje, da bi bilo namesto preverjanja aktivnosti ali neaktivnosti računa bolj smiselno preverjati pravilnost računa oziroma njegovega naziva. Po pričakovanju odbora naj bi predlagatelj zakona to vprašanje dodatno preučil in v okviru druge obravnave na seji Državnega zbora morebiti predlagal ustreznejšo opredelitev kontrole računa kot ene od bistvenih sestavil plačilnega naloga, potrebnih za pravilno izvršitev plačila. Odbor se je opredelil do vloženih amandmajev in sprejel vse amandmaje koalicijskih poslanskih skupin. Odbor je glasoval o členih predloga zakona in jih sprejel. Sprejeti amandmaji so vključeni v besedilo dopolnjenega predloga zakona, ki je sestavi del poročila odbora.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Franc Jurša v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Hvala lepa za besedo. Še enkrat lep pozdrav vsem skupaj! Pri Predlogu zakona o opravljanju plačilnih storitev za proračunske uporabnike gre za obsežen predlog, ki bo na sistemski ravni celovito uredil to področje. Gre namreč za specifiko z ozirom na poslovanje po zakonu o plačilnih storitvah in sistemih, ki je temeljni zakon. Razlog za specifiko je v sami naravi in posebnosti storitev, ki so povezane z upravljanjem poslovanja proračunskih uporabnikov, vključenih v sistem enotnega zakladniškega računa države ter občin. Temeljni zakon o plačilnih sistemih in storitvah dopušča na podlagi te specifike različno ureditev. Predlagani zakon tako podrobneje ureja opravljanje plačil in storitev za neposredne in posredne uporabnike državnega in občinskih proračunov, Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije in Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije. Podrobneje se opredeljujejo registri proračunskih uporabnikov ter sama organizacija in naloge Uprave Republike Slovenije za javna plačila kot organa v sestavi Ministrstva za finance. Poslanska skupina DeSUS ocenjuje, da predlog zakona upošteva temeljna načela plačilnih storitev in plačilnega sistema, upoštevajoč načela, katerim morajo slediti tudi subjekti, ki poslujejo z javnimi financami, to so: zaščita javnofinančnih sredstev, varnost plačil, javnosti poslovanja, preglednost pri opravljanju plačilnih storitev, sprotno obveščanje uporabnikov storitev, transparentnost. V poslanski skupini poudarjamo, da je trenutno to področje danes izjemno dobro urejeno, da poslovanje tako urada kot proračunskih uporabnikov, kar se tega področja tiče, poteka tekoče in ustaljeno, zato izražamo splošen pomislek, ali so spremembe na tem področju potrebne. Kljub temu bomo predlog zakona podprli v pričakovanju transparentnejšega. poslovanja proračunskih porabnikov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Borut Sajovic v imenu Poslanskega kluba LDS.
Hvala lepa. Vsem skupaj prijazen popoldanski pozdrav! V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo podprli Predlog zakona o opravljanju plačilnih storitev za proračunske uporabnike, saj po našem mnenju sistemsko ureja področje delovanja uprave za javna plačila. Pred nedavnim je bil sprejet Zakon o plačilnih storitvah in sistemih, ki je nadomestil obstoječi zakon o plačilnem prometu, razen določb, ki so navedene v 73. in 74. členu, ki urejajo tudi naloge uprave za javna plačila. Prav zaradi prenehanja veljavnosti zakona o plačilnem prometu ter glede na obseg in pomen specializiranih, strokovnih, izvršilnih in tudi razvojnih nalog, zaradi katerih je bila ustanovljena uprava za javna plačila, se s tem predlogom zakona smiselno ureja opravljanje plačilnih storitev za tako imenovane proračunske uporabnike. S tem predlogom zakona se tako ureja opravljanje plačilnih storitev za neposredne in posredne uporabnike državnega in tudi občinskih proračunov, kot tudi pomembnost Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije in Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije. Nadalje pa se opredeljuje tudi način vodenja računov in opravljanja plačilnih storitev za proračunske uporabnike, druge naloge in posebne zahteve, ki so povezane z evidentiranjem in izvajanjem javnofinančnih tokov. Pomembna pa je tudi opredelitev nalog in organizacije uprave za javna plačila. S samim predlogom zakona med drugim zasledujejo tudi cilj urejenosti in sistemskosti vodenja računov in opravljanja plačilnih storitev za proračunske uporabnike, nadalje se ureja tudi register proračunskih uporabnikov ter sam postopek pridobitve in prenehanja statusa proračunskega uporabnika. Ocenjujemo, da so te spremembe potrebne, dobrodošle in zaželene, zato bomo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogdan Čepič v imenu Poslanske skupine SD.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav državni sekretarki, kolegice in kolegi! Poslanska skupina Socialnih demokratov bo Predlog zakona o plačilnih storitvah za proračunske uporabnike podprla. Proračunski uporabniki imajo v skladu z dosedanjo zakonodajo drugačen način na področju plačilnih storitev, kot imajo to urejeno gospodarske družbe v Republiki Sloveniji. Predvsem so določene posebnosti in omejitve, ki so povezane s poslovanjem proračunskih uporabnikov, vključenih v sistem zakladniškega računa države oziroma občin. V predlogu zakona se podrobneje opredeljuje in določa način opravljanja plačilnih storitev za proračunske uporabnike, register proračunskih uporabnikov ter organizacija in naloge Uprave za javna plačila kot organa v sestavi Ministrstva za finance. Predlog zakona v posebnem delu ureja namen vzpostavitve in vsebino registra proračunskih uporabnikov ter postopek vpisa vanj oziroma izbrisa iz njega. Za proračunske uporabnike, ki se ustanovijo na podlagi zakona ali drugega predpisa in se ne registrirajo pri nobene drugem registrskem organu ter za proračune in upravljavce sredstev sistema enotnega zakladniškega računa je register proračunskih uporabnikov primarni register. Register proračunskih uporabnikov je javen in brezplačno dostopen na spletni strani Uprave za javna plačila, ki ga tudi vodi. Na podlagi podatkov registra proračunskih uporabnikov se zagotavljajo: identifikacija proračunskih uporabnikov, proračunov, upravljavcev sredstev, sistema enotnega zakladniškega računa in nadzornih obveznih dajatev in drugih javnofinančnih prihodkov, vodenje računov oziroma podračunov, opravljanje plačilnih storitev za proračunske uporabnike, podpora zakladniškemu poslovanju na ravni države in občin, povezava in izmenjava podatkov z drugimi javnimi registri in uradnimi evidencami, obveščanje proračunskih uporabnikov o plačilnih transakcijah ter opravljanje drugih nalog. Na ta način je dostopnost do podatkov proračunskega uporabnika mnogo večja in bolj transparentna. Predlog zakona tudi podrobneje ureja dostop do podatkov iz registra proračunskih uporabnikov. Pri predlaganih rešitvah se upoštevajo temeljne zahteve in načela registrskega prava, kot so: javnost, enotnost registra, obveznost vpisa, verodostojnosti ter zaupanje v register. Predlog zakona opredeljuje tudi posebnost, povezana z vodenjem računov in plačilnimi storitvami za proračunske uporabnike. Predlog zakona loči več vrst računov, ki jih vodi uprava za javne prihodke, in sicer zakladniški podračun države oziroma zakladniški podračun občine, ki je namenjen za upravljanje denarnih sredstev posameznega sistema enotnega zakladniškega računa, podračuna javnofinančnih prihodkov, na katere davčni zavezanci plačujejo obvezne dajatve in druge javnofinančne prihodke, podračune proračunskih uporabnikov, ki so namenjeni za opravljane plačilnih storitev, za proračunske uporabnike, ter druge račune in podračune, ki jih določi minister, pristojen za finance. Poleg navedenih računov uprava za javne prihodke vodi evidenčne račune oziroma evidenco o plačilnih transakcijah in stanju denarnih sredstev proračunskih uporabnikov na posebnih namenskih transakcijskih računih, odprtih pri Banki Slovenije, ki so namenjeni ločenemu vodenju sredstev za izvedbo določenega programa oziroma projekta, ter o posebnih računih z ničelnim stanjem, odprtih pri bankah, ki se uporabljajo izključno za gotovinsko poslovanje proračunskih uporabnikov. Neposredni in posredni proračunskimi uporabniki so pri izvrševanju proračuna in rednem poslovanju vezani na sistem enotnega zakladniškega računa, kot ga opredeljuje zakon o javnih financah, zato predlog tega zakona vsebuje posebne določbe obveznosti zaprtja transakcijskih računov pri bankah in prepoved opravljanja plačilnega prometa izven sistema enotnega zakladniškega računa. Zaradi vsega navedenega bo Poslanska skupina Socialnih demokratov podprla Predlog zakona o opravljanju plačilnih storitev za proračunske uporabnike.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rado Likar, v imenu Poslanske skupine SDS.
Še enkrat hvala lepa za besedo. Leta 2002 se je zaključila reforma plačilnega prometa, računi gospodarskih pravnih oseb so bili preneseni na poslovne banke. Za proračunske uporabnike, pa je pričela v skladu z zakonom o plačilnem prometu opravljati storitve plačilnega prometa novoustanovljena Uprava Republike Slovenije za javna plačila kot organ v sestavi Ministrstva za finance. S tem so bili postavljeni temelji za vzpostavitev novega sistema za opravljanje plačilnega prometa za proračunske uporabnike. Zakon o plačilnih storitvah in sistemih, ki je nadomestil Zakon o plačilnem prometu, je ohranil 73. in 74. člen, ki urejata tudi naloge Uprave Republike Slovenije za javna plačila, omogočata pa tudi, da se posamezne določbe zakona o plačilnih storitvah in sistemih izvzamejo iz uporabe ter da se s posebnim zakonom drugače uredi način opravljanj plačilnih storitev Uprave Republike Slovenije za javna plačila. Predlog zakona, ki ga je v parlamentarno proceduro predložila Vlada, podrobneje opredeljuje opravljanje plačilnih storitev za proračunske uporabnike, register proračunskih uporabnikov ter organizacijo in naloge Uprave Republike Slovenije za javna plačila. Takšna zakonska rešitev velja že sedaj za naloge organov v sestavi Ministrstva za finance – kot so, recimo, Zakon o davčni službi, Zakon o carinski službi in Zakon o preprečevanju pranja denarja in financiranju terorizma. Poslovanje proračunskih uporabnikov, posrednih ali neposrednih, je v naši državi specifično urejeno, saj so vezani na sistem enotnega zakladniškega računa, zato ima opravljanje plačilnih storitev za proračunske uporabnike nekatere posebnosti. Temeljne naloge Uprave Republike Slovenije za javno plačilo kot ponudnika plačilnih storitev za proračunske uporabnike so bile opredeljene v 74. členu Zakona o plačilnem prometu. Te pa so med drugim zlasti opravljanja plačilnega prometa za proračunskega uporabnika, vodenje računov in registra za le-te ter zagotavljanje podatkov in informacij o plačanih davkih, prispevkih in drugih obveznih dajatev ter javnofinančnih prihodkov. V Poslanski skupini SDS podpiramo rešitev, da se to uredi s posebnim zakonom, kakor tudi, da se vzpostavitev in vodenje registra proračunskih uporabnikov uredi na način, kot to velja za druge registre; na primer sodni register, poslovni register Slovenije, register davčnih zavezancev in podobno. Predlagana rešitev v novem 23. a členu, ki se nanaša na obveznost preverjanja podatkov na plačilnem nalogu pri plačilu obveznih dajatev in drugih javnofinančnih prihodkov, pa bi po našem mnenju bilo bolj smiselno, da bi se preverjala pravilnost računa oziroma skladnost le-tega z nazivom, se pravi vsebinska kontrola, saj aktivnost ali neaktivnost računa preverja že sam računalniški sistem. Predlog zakona ne prinaša bistvenih novosti na področju delovanja sistema enotnega zakladniškega računa in plačilnega prometa proračunskih uporabnikov, ampak zgolj zakonsko ureja organizacijo in pristojnosti Uprave Republike Slovenije za javna plačila kot ponudnika plačilnih storitev za proračunske uporabnike. V Slovenski demokratski stranki bomo predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o dopolnjenem predlogu zakona bomo opravili čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, prekinjam tudi 19. sejo zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 18.50 uri.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo prekinjeno 24. a točko dnevnega reda - obravnava Predloga sklepa o razglasitvi odločitve, ki je bila sprejeta na zakonodajnem referendumu o Zakonu o ratifikaciji Arbitražnega sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Vlado Republike Hrvaške, ki je bil 6. junija 2010. Ker amandmaji k predlogu sklepa niso bili vloženi, prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti nihče. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda - obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije, skrajšani postopek. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 25. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 26. točko dnevnega reda - obravnava Predloga za sprejem avtentične razlage prvega odstavka 16. a člena Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 19/10, uradno prečiščeno besedilo UPB-2). Prehajamo na odločanje o predlogu matičnega delovnega telesa, ki se glasi: Predlog za sprejem avtentične razlage prvega odstavka 16.a člena Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije se sprejme. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 69, proti 1. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je Državni zbor sklep sprejel. Zato prehajamo na odločanje o besedilu avtentične razlage v besedilu, kot ga je predložila skupina poslancev s prvopodpisanim Milanom Gumzarjem. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti 3. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je besedilo avtentične razlage sprejeto. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o poroštvih Republike Slovenije za zagotavljanje finančne stabilnosti v evroobmočju, nujni postopek. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 13. 7. 2010. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 4. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS mag. Andrej Vizjak. Prosim.
Hvala lepa, predsednik. Torej, v Poslanski skupini SDS bomo ta amandma podprli, ker smatramo, da je izjemno pomemben ne samo za stabilizacijo finančnega sistema v evroobmočju, ampak tudi za stabilnost javnih financ v Republiki Sloveniji, ki nas mora še posebej skrbeti. Menimo namreč, da je treba o slehernem finančnem mehanizmu za stabilizacijo evroobmočja glasovati posebej, v obliki poroštvenega zakona. Tako je mogoče razumeti tudi tolmačenje ustave Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. Namreč, poroštvo je samo dejanje, ki sledi osnovnemu namenu, torej nekemu kreditu, nekemu zagotavljanju finančnih sredstev, in okviri, pogoji tega prvega posla zagotavljanja finančnih sredstev morajo biti znani, jasni, če želimo dati v drugi fazi tudi poroštvo za le-to. Zdaj temu ni tako, mi pravzaprav sprejemamo en okvir v okviru tega zakona, kjer namenjamo preko 2 milijardi poroštvene kvote za namene finančne stabilnosti, ne vemo pa, za kateri konkretni namen; ali je to pomoč Španiji, Irski, Portugalski ali katerikoli drugi državi evroobmočja. In to je problem. Problem je, da ne vemo, za kaj bo družba, kateri so ta sredstva oziroma ta poroštva namenjena, za kaj bo ta družba posledično poroštva namenjala. Parlament bo s tem v prihodnje samo seznanjen, Vlada bo o tem odločala in to je po naši oceni v nasprotju z ustavo. V nasprotju je tudi z nekaterimi drugimi določbami zakona, zlasti zakona o izvrševanju proračuna in zakona o javnih financah, zato smatramo, da bi s tem amandmajem in sprejetjem tega amandmaja bistveno bolj transparentno uredili to solidarnost, ki zagotavlja neko stabilizacijo, finančno stabilizacijo, v okviru evroskupine. Menimo, da bi parlament ohranil neko svojo elementarno pristojnost pri dajanju poroštev, kajti ustava pravi, da se lahko poroštva dodelijo samo z zakonom, zakone pa sprejema Državni zbor in nikakor ne moremo sprejeti tolmačenja Vlade, da je že s samim poroštvenim okvirnim zakonom zadoščeno tej ustavni normi. Torej predlagamo, spoštovani, da sledite ne nazadnje tudi pogledom opozicije, stane nič, morebiti kakšen dan ali dva, kar je pri stabilizaciji evroskupine malenkost, za stabilizacijo in za neko preglednost javnih financ v Republiki Sloveniji pa ključno. Mi predlagamo, da se v slehernem finančnem mehanizmu s posebnim poroštvenim razlogom odloča tu, v tem prostoru, torej v Državnem zboru.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 43. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo glasovanje o amandmaju in drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagan amandma ni bil sprejet, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS, mag. Andrej Vizjak.
Hvala. Bom relativno kratek. Torej, ker niste sprejeli amandmaja, ki bi vsaj minimalno zagotovil ustavnost in zakonitost oziroma umestitev tega zakona tudi v zakonsko ureditev, ki ureja področje javnih financ, bomo v poslanski skupini nasprotovali temu zakonu, kljub temu da pozdravljamo osnovo intenco, vendar je izvedba do te mere zavožena, ne samo zaradi vsebine, ampak tudi zaradi neke ihte ali zaradi nekega nerazumnega razloga, češ, če pa nekaj opozicija predlaga, je pa to treba zavrniti. Torej, ne bomo podprli predloga zakona.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, Zmago Jelinčič Plemeniti. Prosim.
Hvala lepa. Naša poslanska skupina ne bo podprla tega zakona. Pričakovali smo, da bo sprejet vsaj amandma, ki do neke mere izboljšuje ta fiasko in to neumnost. Pravzaprav razmišljati o tem je, kot kaže, v današnji Sloveniji, v našem Državnem zboru nesmiselno, kajti koalicija dela, kakor ji prija, ne glede na to, ali je to dobro za državo ali je to dobro samo za njo samo. Človek bi pričakoval, da pri tako pomembnih zadevah glasujemo z 2/3 večino, pa tudi tega ni bilo. Skratka, verjetno v kratkem ne bomo niti več glasovali v opoziciji, ker nas boste enostavno poslali ven, vi boste pa odločali sami. Verjetno bo Vlada sprejela kakšen zakon, ki bo sprejet z večino koalicije, o katerem opozicija niti nima kaj govoriti, in da bo Vlada sama določala, kaj hoče, kaj se ji zazdi in kako se ji zazdi. Mislim, da je to en slab dan v zgodovini Slovenije, ki nas bo še močno močno tepel po glavi. Ko se bodo začeli sproščati krediti, ki jih bomo morali plačevati za to, da drugi goljufajo, kradejo in ne vem kaj še vse, takrat se bodo začeli ljudje spraševati. Upam, da to ne bo prepozno.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, mag. Radovan Žerjav. Prosim.
Hvala lepa za besedo. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke tega zakona ne bomo podprli predvsem zato, ker menimo, da predstavljata dve milijardi poroštev preveliko tveganje za javne finance. Torej obveznosti, ki bi lahko nastale s sprejemom teh poroštev, lahko resno v prihodnosti ogrozijo slovenske javne finance zaradi te grožnje, ki definitivno obstaja, in ihte, nerazumne ihte, ki jo vršimo na tem področju, vendar želimo, da se ta zadeva ustavi in da počakamo, da vidimo, kako se bodo zadeve v Evropski uniji odvijale, predvsem z drugimi posameznimi problemi, ki so problematični; torej državami, ki so problematične, o katerih se veliko govori, in da bi se takrat sproti odločali o takšni ali drugačni podpori tem državam. Naj spomnimo, da smo v tem Državnem zboru že sprejeli poroštvo za Grčijo v višini 400 milijonov evrov, da danes ponovno sprejemamo 2 milijardi, skratka poroštva v tem Državnem zboru kar po tekočem traku, tako, z lahkoto, nonšalantno. Mi smo proti temu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za 44, proti 28. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 28.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda - z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Skladu Republike Slovenije za nasledstvo in visokem predstavniku Republike Slovenije za nasledstvo v okviru skrajšanega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti 5. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 11. točko dnevnega reda - drugo obravnavo Predloga zakona o preoblikovanju Kapitalske družbe pokojninskega in invalidskega zavarovanja o prenosu pravic in pooblastil D.S.U na Slovensko odškodninsko družbo in o naložbeni politiki Kapitalske družbe pokojninskega in invalidskega zavarovanja ter Slovenske odškodninske družbe v okviru rednega postopka Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 1. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 23. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 23.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 2. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 26. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 26.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 6. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 28. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 28.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Zares k drugemu poglavju in k členom 7. do 14. Opozarjam vas, da je ta amandma vsebinsko povezan z amandmajem istega predlagatelja k 25. členu. Če ta amandma ni sprejet, postane amandma k 25. členu brezpredmeten. Amandma je vsebinsko povezan tudi z amandmajem poslanskih skupin koalicije k 24. členu in Poslanske skupine SLS k 24. členu. Če je ta amandma sprejet, postaneta amandmaja k 24. členu brezpredmetna. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 8, proti 65. [[Za je glasovalo 8.]] [[Proti 65.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zato je amandma k 25. členu brezpredmeten. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 15. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 28. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 28.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, DeSUS in LDS k 20. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 27. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 27.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Torej odločamo o amandmajih poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS ter Poslanske skupine SLS k 24. členu. Opozarjam, da sta amandmaja pravzaprav enaka. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti 3. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Kot smo rekli, je amandma k 25. členu brezpredmeten, zato smo zaključili z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji. Na podlagi tretjega odstavka 137. člena Poslovnika predlagam Državnemu zboru, da sprejme naslednji sklep: Predlog zakona za tretjo obravnavo pripravi Vlada. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti 4. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 16. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o upravljanju plačilnih storitev za proračunske uporabnike v okviru rednega postopka. Ker k drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti nihče. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o dopolnitvi Zakona o javnih zbiranjih v okviru skrajšanega postopka. Ker k drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti nihče. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 12. členu. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 43. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 22. členu. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 23. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 23.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 64. členu. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 25. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Besedo dajem predstavnici Vlade kot predlagateljici zakona, če želi podati predlog za nadaljevanje obravnave. Imate besedo.
Hvala za besedo. V skladu s 138. členom Poslovnika Državnega zbora prosimo, da Državni zbor opravi glasovanje o možnosti, da se tretja obravnava zakona opravi na tej seji. Hvala.
Kot ste slišali, predlagateljica predlaga, da zbor na podlagi 138. člena Poslovnika še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. V drugi obravnavi so bili sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov, zato prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti 21. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 21.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v četrtek, 15. 7. 2010, po končanem glasovanju. Službe zbora bodo pripravile pregled, v katerega bosta vključena sprejeta amandmaja in člena, h kateremu sta bila amandmaja sprejeta. Amandmaje k tema dvema členoma lahko kvalificirani predlagatelji vložijo v začetku tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. Prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda - to je z drugo obravnavo Predloga zakona o socialno varstvenih prejemkih v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Odločam o amandmaju Poslanske skupine SDS k 6. členu. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 29, proti 43. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 12. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 42. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaja nista bila sprejeta, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Prosim, se opravičujem. Nisem opazil. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, Jakob Presečnik.
Hvala lepa, gospod predsednik, za razumevanje, da želim pojasniti, da Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke ne more podpreti tega zakona, predvsem iz enega preprostega razloga, ki sem ga poskušal večkrat, tako na odboru kot na sami plenarni seji, pojasniti. Gre za ukinitev tako imenovane državne pokojnine, za katero menimo, da je bil velik napredek pri socialni varnosti, predvsem tistih najbolj ogroženih, starejših ljudi, ki po drugih zakonih, na drug način niso mogli priti do neke spodobne in stalne pokojnine. Gre za varovanje pred dobrim desetletjem pridobljenih pravic, gre na drugi strani tudi za ponižanje in degradacijo dosedanjih prejemnikov, ki bodo morali zaradi tega zakona, zaradi tega spremenjenega načina stalno dokazovati, da so upravičeni do drugih socialnih prejemkov. To je glavni razlog, da ne moremo podpreti niti tega zakona in podobno storili tudi pri prejšnjem zakonu, o katerem bomo dokončno odločali, kot ste rekli, v četrtek na seji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 5. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda - to je na Vprašanja poslank in poslancev. V skladu s predlogom poslanca Jožeta Tanka bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika vlade Boruta Pahorja na poslansko vprašanje Jožeta Tanka glede sodelovanja Vlade z opozicijo. Obrazložitev glasu v imenu Slovenske demokratske stranke, Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Predsednik Vlade Republike Slovenije je pred dnevi, ko smo obravnavali rebalans državnega proračuna, pozval tudi opozicijo k sodelovanju pri pripravi teh ključnih zakonov, ki so potrebni za ureditev razmer v državi, kajti zadeve potekajo vse slabše in slabše, trendi so izredno negativni in razmere se izrazito poslabšujejo. To svojo obljubo je Državnem zboru v tem mandatu ponovil že nekajkrat. Vendar, ko sem ga vprašal, ali je ta njegova ponudba iskrena in resna, ker se je ponovila že večkrat, ali ima za to pripravljene koalicijsko usklajene rešitve in je ta njegova ponudba operativno razdelana, se je odgovoru izognil. Je pa povedal, da je njegov odnos do tega sodelovanja z opozicijo, s Slovensko demokratsko stranko, v veliki meri povezan tudi z glasovanjem o zaključnem računu za leto 2008 oziroma 2007, ko je takrat koalicija morala ponovno glasovati in sprejeti zaključni račun tak, kot je bil predložen. Iz tega odgovora je bilo zaznati njegovo veliko užaljenost, da se je to prav njegovi koaliciji morali zgoditi. Tudi zaradi tega je bila tudi zavrnjena in ni bilo odgovora na ponudbo Slovenske demokratske stranke 2 plus 10. Mi pričakujemo, da bo predsednik Vlade svoje besede bil sposoben udejanjiti tudi v praksi, da bo ali sprejel ponudbo, ki smo jo posredovali, da bo pripravil svoje predloge, dopolnitev na to ponudbo za sodelovanje, ali pa, da bo Vlada koalicijsko uskladila svoj predlog za sodelovanje. Vendar je očitno, da je v tej koaliciji izredno veliko različnih mnenj, da ima vsaka koalicijska stranka svoje stališče in da predsednik Vlade kaj več od tega verbalnega koraka niti ne more storiti, ne zmore storiti. In tako se tu vedno znova soočamo s tem, da se ukvarjamo z njegovimi pozivi k sodelovanju, ne naredi se pa noben korak, da bi se to sodelovanje dejansko zgodilo. Ppredlagam, da podpremo ta predlog za razpravo o odgovoru predsednika Vlade, da pravzaprav enkrat dejansko ugotovimo, kaj je s temi njegovimi ponudbami; ali so to njegove osebne želje, ali so ti predlogi in te pobude koalicijsko usklajeni, ali za tem stoji kaj več, ali pa je to samo neka piarovska zgodba. Predlagam, da predlog podprete in da potem tudi dejansko vidimo, ali se bo na tem kaj sploh dogajalo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 72, za je glasovalo 28, proti 43. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca mag. Radovana Žerjava bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Boruta Pahorja na poslansko vprašanje mag. Radovana Žerjava v zvezi s prodajo državnega premoženja. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, mag. Radovan Žerjav. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Mi bomo ta predlog zagotovo podprli. Sam sem namreč v skladu z možnostjo predsednika Vlade spraševal o prihodnosti Nove Ljubljanske banke, predvsem prihodnosti, kar se tiče lastništva. Namreč, v zadnjem času so se pojavile govorice, predvsem v medijih, o takšnih in drugačnih dokapitalizacijah s strani strateških partnerjev iz tujine. Menim, da kriza, ki je, in težave v javnih financah zagotovo ne smejo biti alibi, da bi pod tem pritiskom storili kakršnokoli napako in da bi najpomembnejša slovenska banka pristala v tujih rokah. Menim, da se o tako pomembnem vprašanju moramo pogovarjati, pogovarjati tudi tukaj, v Državnemu zboru in presoditi, kaj je najbolj modro in najpametneje v zvezi s to banko. Poudaril sem, potrebno je razmisliti tudi o združevanju Nove Ljubljanske banke z Zavarovalnico Triglav. Namreč, tako bi ustanovili močno finančno institucijo. Tudi Zavarovalnica Triglav potrebuje ustreznega, močnega partnerja v bančnem sektorju; namreč bančna okenca so pomembna prodajna pot, pomembno pa je tukaj tudi z zornega kota prodora morebitne tako močne finančne institucije na tuje trge. S tem bi dobili pravi potencial, družbo, ki bi bila učinkovita, konkurenčna ne samo na našem trgu, ampak tudi na tujih trgih, in s tem bi zagotovo ohranili državno premoženje, celo nadgradili bi ga. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še katera od poslanskih skupin obrazložiti glas? Ne, poslanske skupine. Obrazložitev glasu v svojem imenu Andrej Magajna in potem mag. Franc Žnidaršič. Andrej Magajna, prosim.
Lep pozdrav! Podpiram predlog za razpravo v Državnemu zboru o usodi Nove Ljubljanske banke. Lahko čakamo, da se Vlada odloči namesto nas in nam predloži rešitev, lahko pa spregovorimo že prej in odpremo vse diskusije. Ne glede na pristop menim, da razprav ne bo preveč in tudi predhodna razprava odveč. Ne gre za običajno polarizacijo med pozicijo in opozicijo, mnenja se bodo razdelila po drugih kriterijih. Neenotnost v Vladi, parlamentu, med ekonomisti, strokovni javnosti in javnosti sploh. Končna odločitev bo lahko služila kot vzorec za lastninjenje drugih subjektov, kjer ima država svoje deleže. Odločitev bo lahko tudi usodna, morda tako usodna, kot je bilo lastninjenje farmacevtske družbe Lek. Po svojem statusu sta Lek pa banka zelo različna, vendar določene zadeve so enake, določeni problemi so enaki. Ne bojmo se razprave, odprimo jo, kajti parlament ima izredno pomembno odgovornost, ki bo lahko tudi usodna.
Havla lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu, mag. Franc Žnidaršič, prosim.
Lepa hvala, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Sam bom tudi podprl ta predlog za razpravo zato, ker razprave o tako pomembni točki oziroma tako pomembnem vprašanju, kot je prodaja državnega premoženja, ni nikoli preveč. Moram povedati tudi to, da je banka oziroma banke, zavarovalnice, PTT podjetja in tako naprej, ki prinašajo dobiček, da so pravzaprav ta zadnja stvar, ki bi jo prodajali, tudi če je trenutno Ljubljanska banka v težavah zaradi slabega poslovanja in dajanja kreditov, vemo, kakšnih, ki so jo pripeljale na rob likvidnosti oziroma v težave, da bi jo morali spet dokapitalizirati. Mislim, da je celo bolje, če bi morali še enkrat reševati banko težav, čeprav jih je povzročila uprava z nepremišljenimi dejanji; to bi bilo bolje kot pa prodaja, ki bi na kratek rok prinesla sicer neke koristi, vendar kupnino oziroma denar od prodaje bi hitro porabili, na dolgi rok pa bi dobičkov več ne mogli akumulirati iz tega premoženja. Zato mislim, da je prav, da se o tem opravi razprava in da se vsestransko osvetli to vprašanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev. Za je glasovalo 35, proti 34. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 34.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. V skladu s predlogom poslanca Zmaga Jelinčiča Plemenitega bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Boruta Pahorja na poslansko vprašanje Zmaga Jelinčiča Plemenitega v zvezi z gradnjo Aeronavtičnega muzeja ZU [[Zahodnoevropske unije]] v Murski Soboti in dekriminalizaciji tega projekta. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ko sem postavljal poslansko vprašanje, sem zadevo postavil bistveno širše. In sicer, da bi govorili o problematiki pomurske regije, ki je zapostavljena, kljub temu da je dobila nekakšen zakon o reševanju pomurske regije. Tistih nekaj milijonov evrov je praktično že izginilo neznano kam. Nekateri so si razdelili dobre službe, nekateri privatniki so dobili denar za to, da bodo zaposlili določeno število delavcev, pa vendar, kot kaže, se ni nič zgodilo. Mislim, da je bila pomurska regija zaradi tega nekako zelo grdo odrinjena na stran. Glede na to, da je pa [[...]] [[nemir v dvorani]]
Prosim za mir v dvorani! Gospod Jelinčič, nadaljujte.
[[...]]Glede na to, da pa je gradnja aeronavtičnega muzeja edina možna rešitev za tisto regijo, pa mislim, da bi bilo smiselno tudi o tem razpravljati. Zadeve bi se razčistile tudi na področju kriminalizacije tega dejanja, poskusa izgradnje tega muzeja, kar je počela gospa Katarina Kresal. Ali pa, kot kaže, bo treba o tem govoriti kdaj drugič, pa mogoče na drugih forumih, v Svetu Evrope ali kaj podobnega. Glede reševanja pomurske regije pa mislim, da bi bilo smiselno nameniti vsaj nekaj besed, ne pa, da tiste ljudi odrinemo na kraj in pozabimo na njih.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 39. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Ivana Grilla bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Dorijana Marušiča na poslansko vprašanje Ivana Grilla v zvezi z zmanjšanjem sredstev za investicije. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, Ivan Grill.
Hvala lepa. Znano je, da smo prejšnji teden oziroma da ste v koaliciji sprejeli rebalans državnega proračuna, kjer se drastično zmanjšujejo sredstva za investicije in med temi je prav velik upad investicij v bolnišnično infrastrukturo. Za kar 39 milijonov oziroma še celo nekaj več milijonov evrov se sredstva zmanjšujejo, tako da bo bistveno manj sredstev namenjenih za zgraditev urgentnega centra v Ljubljani, za številne bolnišnice po Sloveniji, ravno tako tudi urgentne centre. To je zagotovo za slovenski zdravstveni sistem velika škoda. V obrazložitvi je Vlada nekako skušala upravičiti, da se ta sredstva v bistvu samo prerazporejajo v leto 2011 in da se tudi te investicije, ki so v teku, na ta način skorajda ne bodo veliko zamikale, saj naj bi se v letu 2011 to pospešeno gradilo. To seveda ne drži, kajti izračuni, koliko denarja bi se potrebovalo za leto 2011, kažejo, da so to nerealna pričakovanja, saj bo teh sredstev kar nekaj deset milijonov evrov; hiter izračun kaže preko 50 milijonov evrov. Glede na makroekonomsko situacijo, kakršno napovedujejo znani ekonomisti, bomo v naslednjem letu imeli v proračunu denarja še manj. To pomeni, da bo izpadla dograditev urgentnega centra v Ljubljani; urgentni centri po Sloveniji, splošna bolnišnica v Novem mestu, v Trbovljah in še nekaj takih bolnišnic pa bodo na ta način prikrajšanih. Glede na to, da je gospod minister Marušič nakazal, da se ravno sedaj pogaja z Ministrstvom za finance, da bi se v pripravi proračuna za leto 2011 resnično skušalo zagotoviti nekaj teh sredstev in da potekajo tudi pogajanja z Evropsko unijo, da bi se dobilo v ta namen nekaj evropskih sredstev, bi bila takšna razprava v mesecu septembru lahko v pomoč, da bi se osvetlile vse tiste težave, ki nastopajo pri zagotavljanju teh sredstev, in bi njemu bilo bistveno lažje, ko bi se pogajal. Zato ocenjujem in tudi poslanska skupina ocenjuje, da bi bila takšna razprava predvsem v korist našemu zdravstvenemu sistemu pa tudi sam minister bi imel potem bistveno lažje delo, ko se bo pogajal za ta nujno potrebna sredstva. Zato upam, da bo ta predlog za to splošno razpravo dobil dovolj podpore seveda tudi v koaliciji. V poslanski skupini, kot sem omenil, bomo ta predlog za opravljanje te razprave seveda tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 41. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom Franceta Cukjatija bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Dorijana Marušiča na poslansko vprašanje Franceta Cukjatija v zvezi z nadurnim delom zdravnikov. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, France Cukjati, prosim.
Hvala za besedo. V poslanskem vprašanju sem odprl problematiko, ki je nastala in nastaja zaradi tega, ker so zaradi pomanjkanja socialnega dialoga zdravniki oziroma velika množica zdravnikov odpovedali soglasje k nadurnemu delu in ta soglasja so deponirana na Fidesu in Fides bo v naslednjih dneh to izročil Ministrstvu za zdravje, kar pomeni, da od 1. septembra ne bodo dežurali. Namreč gre za nadurni čas, ki presega tisti čas, ki ga ima delodajalec na voljo, da lahko zaukaže zdravniku, da dela nadure. Tega limita je 170 ur na leto. To pomeni okrog 14 ur na mesec.
Prosim za pozornost v dvorani. Prosim.
Torej, 14 ur namesec lahko delodajalec obremeni zdravnika brez njegovega soglasja za nadurno delo. Minister je vedno odgovarjal na problematiko dežurstev v bolnišnicah. Tam priznamo, tam morda bodo ti ukrepi dobri in tam je mogoče racionalizirati dežurno službo in je tudi organizacija bolj fleksibilna. V zdravstvenih domovih pa je nekoliko drugače, in sicer mi imamo 15 zdravstvenih domov v Sloveniji, kjer je po manj kot 10 zdravnikov tako zaposlenih, kot koncesionarjev skupaj. Če računamo, da dežurno službo mora zdravstveni dom zagotoviti, torej v obsegu en zdravnik, ena sestra v nočnem času in med prazniki in v nedeljah, pomeni to 5 krat 10 nočnih ur na teden, plus 2 krat 24, to je na teden 98 ur oziroma 420 ur na mesec. Če bi zdravstveni dom hotel to kriti z zaposlenimi zdravniki, bi moral dodatno zaposliti najmanj 4 zdravnike. Torej recimo 8 zdravnikov, manj kot 10 je v teh zdravstvenih domovih, mora ta čas kriti z delom polovice zdravnika in opravijo na mesec zaposleni in koncesionarji povprečno po 80 do 90 nadur. Brez tega soglasja bo dežurstvo nemogoče organizirati v teh zdravstvenih domovih. Gre za ,recimo, Ribnico, Idrijo, Logatec, Cerknico, Hrastnik, Zagorje in tako dalje. Jaz sem ga vprašal, kako bo jeseni od 1. septembra dalje, in nisem dobil nobenega odgovora. Vendar je minister odgovoril, da tudi v času dopustov se pripravi na to situacijo in zaradi tega je potreben pogovor, razgovor v Državnem zboru.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče.Navzočih je 72 poslank in poslancev, za 30, proti 38. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Jožeta Jerovška bo zbor odločil o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za kulturo Majde Širca na poslansko vprašanje Jožefa Jerovška glede prevzemata medijskih hiš. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za 29, proti 44. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke mag. Julijane Bizjak Mlakar bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za kulturo Majde Širca na poslansko vprašanje mag. Julijane Bizjak Mlakar v zvezi s predlagano novo statusno ureditvijo Radiotelevizije Slovenije. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine? V svojem imenu? V svojem imenu. Samo trenutek. Želi katera od poslanskih skupin obrazložiti glas? [[Ne želi.]] Obrazložitev v svojem imenu. Mag. Julijana Bizjak Mlakar, prosim.
Hvala lepa. Zakaj bi se morali pogovoriti o preoblikovanju Radiotelevizije Slovenije v pridobitno organizacijo? Na to novo organizacijo, ki bi lahko imela skoraj 50 % komercialne dejavnosti, bi se po predlogu zakona preneslo doslej državno premoženje. Dobiček od komercialne dejavnosti se ne bi obvezno porabljal le za izvajanje dejavnosti javne službe, kot je to običajne za javne nepridobitne službe v razvitem svetu, pač pa bi si lahko dobiček po pokritju morebitnega minusa iz dejavnosti javnega interesa delili člani uprave, nadzornega sveta in sveta RTV. Lahko pa bi se delil še drugim vpletenim v organizacijo te, po novem, pridobitne organizacije. To pa ni bil namen ustanovitve javnega zavoda, za katerega smo državljani pripravljeni obvezno plačevati RTV prispevek. Da ga plačujemo, smo se odločili zato, da bi imeli javni zavod, ki bo kot nepridobitna institucija, to je z javnimi sredstvi in s presežkom od vseh dejavnosti, uresničeval nacionalni interes, ne pa temu, da bo neka nova skupina, izbrana od politike in drugih organizacij, na javnih sredstvih in na javni infrastrukturi ustvarjala profitne za sebe. Ker se ta usmeritev pojavlja tudi pri drugih javnih zavodih, menim, da bi bila potrebna razprava o tem. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu, Zmago Jelinčič Plemeniti. Prosim.
Hvala lepa. Jaz bom podprl ta predlog. Mislim, da tudi moja dva kolega tukaj. Gre za zadevo, ki jo je treba razjasniti tu notri. Zakon, ki ga je pripravila gospa Širca, je navadna klobasarija, brez repa in glave in v bistvu ne popravlja situacijo na RTV-ju, ampak jo še slabša. Zagotovo popravlja za nekatere, za strogo določene, za večino, predvsem pa za gledalce in gledalke, pa zadevo slabša. Zato z veseljem pričakujem razpravo in še enkrat pravim: jo podpiram.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za 32, proti 39. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Danijela Krivca bo zbor odločil o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za šolstvo in šport dr. Igorja Lukšiča na poslansko vprašanje Danijela Krivca v zvezi s pravilnikom o šolskem koledarju. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine? Danijel Krivec, Slovenska demokratska stranka.
Hvala za besedo. Na žalost v odgovoru ministra nisem dobil nobenih tehtnih argumentov, zakaj se šolske počitnice iz dvotedenskih združujejo v enotedenske. Minister je priznal, da ni bila opravljena nobena analiza, ne kakšen vpliv bo to imelo na gospodarstvo, na promet in tudi na varnost, pa ne nazadnje tudi na okolje, in tudi v razlogih, ki jih je navedel, praktično ni bilo jasno, kaj je utemeljitev za to, da se ta pravilnik spreminja na tak način. Jasno je bilo, da se ni usklajevalo niti z Ministrstvom za promet, niti z Ministrstvom za gospodarstvo, pa tudi ne z Ministrstvom za notranje zadeve. Tako je ta odločitev na nek način v nasprotju s tistim, kar Vlada in ta ministrstva zagovarjajo na področju varnosti na smučiščih in na področju varnosti na cestah. V vmesnem obdobju pa je tudi Ministrstvo za gospodarstvo poslalo svoje stališče, ki ga bom tudi prebral in ministrstvo v svojem stališču pravi, da poenotenje počitnic v enotedenske za celo Slovenijo ni v prid slovenskemu turizmu, in pravi, da se bodo negativne posledice teh odločitev o poenotenju zimskih šolskih počitnice odražale v velikem neposrednem izpadu dohodka, temu pa je treba prišteti tudi dolgoročno izgubo zaradi spremenjenih navad dopustovanja in preusmeritve domačih gostov na počitniške cilje v tujini. Mislim, da so se tisti poslanci, ki so bili prisotni v dvorani, lahko prepričali, da minister ni imel praktično nobene resne utemeljitve, zakaj neko prakso, ki je v Evropi ustaljena, ki se je dobro prijela tudi v Sloveniji, spreminja na tak način, brez uskladitve z ministrstvi, ki so tudi na nek način tangirane s takšno spremembo, in da s tem na nek način poslabšuje varnost na smučiščih, varnost na cestah, zmanjšuje zmogljivosti naših smučišč, na nek način povzroča tudi težavo tistim šolarjem, ki so iz manj premožnih družin, ki si tujine ne morejo privoščiti. Verjamem, da boste tudi vi prisluhnili in potrdili, da bi bila razprava o tem, zakaj se je ta pravilnik na tako rokohitrski način spremenil, koristna za vse naše državljane. Zato prosim za podporo in da o tem opravimo razpravo.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 36. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Zvonka Černača bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za promet dr. Patricka Vlačiča na poslansko vprašanje Zvonka Černača v zvezi s financiranjem in izgradnjo avtocestnega križa. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 44. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 17. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o rudarstvu, v okviru rednega postopka. Državni zbor je v petek, 9. 7. 2010, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je Državni zbor na predlog Vlade kot predlagateljice sklenil, da bo na podlagi prvega odstavka 180. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravil tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi sprejetih amandmajev predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti 1. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 19. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri.