Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 19. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospa Erika Dekleva, gospa Irena Grošelj Košnik, gospod Janko Veber, gospod Ivan Škodnik, Matjaž Hanžek, gospod Kamal Izidor Shaker, gospod Peter Vilfan in gospod Ivan Hršak. Na sejo sem vabil predsednika Vlada, ministrice in ministre ter generalnega sekretarja Vlade k 1. točki dnevnega reda, predsednika Vlade in kandidata za ministra za kulturo gospoda Antona Peršaka k predvideni širitvi dnevnega reda ter predstavnike Vlade vsem točkam dnevnega reda. Prehajamo na določitev dnevnega reda 19. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda s te prejeli v petek, 6. maja 2016, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik točke z dnevnega reda seje nisem prejel. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda seje. Podpredsednik Državnega zbora gospod Primož Hainz Državnemu zboru predlaga, da dnevni red 19. seje razširi s 26.A točko, to je s Predlogom kandidata za ministra za kulturo. Predlog za širitev ste prejeli v torek, 10. 5. 2016. Besedo ima predsednik Vlade dr. Miro Cerar kot predlagatelj predloga kandidata za ministra.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovane poslanke in poslanci! Kot veste, sem 10. maja letos Državnemu zboru poslal pisni predlog kandidata za ministra za kulturo, s katerim sem gospoda Antona Peršaka predlagala v imenovanje za to pomembno funkcijo. Vse od odstopa dotedanje ministrice za kulturo, 25. aprila 2016, sem s strokovno in politično javnostjo v želji po čimprejšnji kadrovski popolnitvi vladne ekipe opravil več posvetovanj glede možnega naslednika. Gospod Anton Peršak me je prepričal, ker je uveljavljeni strokovnjak s področja kulture in ima pomembne in dolgotrajne politične izkušnje. Prepričan sem, da bo prav zato gospod Peršak pri svojem nadaljnjem delu lahko učinkovito odločal in ukrepal v dobro kulture ter vodil konstruktiven dialog z vsemi deležniki na tem področju. Pomembno je tudi, da Ministrstvo za kulturo čim prej dobi polno opravilno vodstvo, zato predlagam, da se točka dnevnega reda z naslovom Predlog kandidata za ministra za kulturo uvrsti na dnevni red te seje Državnega zbora. Hvala lepa.
Besedo za postopkovno ima gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Nisem vedel, da je zadeva tako urgentna. Predsednik Vlade je razmišljal nekaj dni, preden je predlog, s katerim se je strinjal, sploh posredoval v Državni zbor. Vendar, gospod predsednik Državnega zbora, ta predlog za širitev dnevnega reda ne izpolnjuje poslovniških pogojev. Namreč, če se hoče odločati o širitvi dnevnega reda, je to možno samo v primeru, če so zanjo nastali razlogi po sklicu seje in če je bilo poslancem poslano in izročeno gradivo, ki je podlaga za uvrstitev na dnevni red seje. To piše v 63. členu, šestem odstavku Poslovnika Državnega zbora. V drugem odstavku 61. člena pa piše: "Državni zbor ne more odločati o zadevah, do katerih ni zavzelo stališče matično delovno telo." Gospod predsednik, zdaj predlagam vam, da o tej širitvi dnevnega reda ne odločamo, ker niso izpolnjeni formalni pogoji za uvrstitev točke na sejo Državnega zbora. Ključni razlog je pa v tem, da je predsednik Vlade s tem svojim predlogom zavlačeval, ni pravočasno predlagal in posledično tudi delovno telo ni moglo opraviti tako imenovanega hearinga in predložiti do plenarne seje poročila Državnemu zboru. Kolikor vem, je hearing prekinjen in se bo šele nadaljeval, tako da o tej širitvi v bistvu se niti ne da odločati, ker niti ne vemo, kakšna bo odločitev delovnega telesa. Gospod predsednik Državnega zbora, predlagam vam, da v skladu z nalogami, ki jih predsedniku Državnega zbora nalaga poslovnik, ugotovite, da ta predlog za širitev dnevnega reda ne izpolnjuje poslovniških pogojev. K temu ste navsezadnje zavezani z določbami, mislim da 21. člena Poslovnika Državnega zbora. Hvala lepa.
Osnovna naloga, ki jo je pri takšnih širitvah treba ugotoviti oziroma osnovna stvar je, kdaj je nastal razlog za širitev. Razlog za širitev je nastal po sklic te seje Državnega zbora. Dejstvo je poleg tega, da je takšna uvrstitev takšnega predloga na dnevni red v skladu s celotno parlamentarno prakso, ki smo jo do sedaj poznali. Po drugi strani je pa tudi dejstvo, da v primeru, tudi če ta dnevni red ne bo izglasovan na ta način, obstaja točka dnevnega reda na petku, in to so Mandatno-volilne zadeve. Tako da gre zgolj za to, da posebej obravnavamo to točko, v nasprotnem primeru, če predlog ne bo izglasovan, ga bomo obravnavali pod mandatno-volilnimi zadevami. Dejstvo je, da s tem ne odstopam od dosedanjih praks, kot so bile v tem državnem zboru. Predlagatelj to prakso gotovo vrsto let spremlja in je tudi njegov predlog v bistvu v nasprotju s tistim, kakor se je običajno počelo to v tem državnem zboru. Ja, to je osnovno pojasnilo. Predlog je bil dan na dnevni red. Obrazložen je bil. Postopkovno, gospod Jože Tanko.
Hvala lepa, gospod predsednik Državnega zbora. Naprej kar je, mora biti neka osnovna ugotovitev tistega, ki vodi sejo oziroma podpisuje dnevni red in daje predloge za širitev dnevnega reda. Predlog evidentno ne izpolnjuje poslovniških pogojev. To, da je vzrok nastal po sklicu seje, je napaka predsednika Vlade, ker je čakal in razmišljal o predlogu. To je prvič. Drugič. Predlog za širitev dnevnega reda ne vsebuje predpisanih sestavin. Ena temeljnih je, da je postopek pred Državnim zborom zaključen, to se pravi tudi na delovnem telesu in da se predloži poročilo delovnega telesa k točki dnevnega reda. Poročila k točki dnevnega reda o zaslišanju ministra enostavno ni. Neobičajno je pa to, kar ste še naprej povedali, da se imenovanje ministrov obravnava pod točko mandatne zadeve. Vedno so bila imenovanja ministrov v takih primerih samostojna točka dnevnega reda, tudi ne sodijo na Mandatno-volilno komisijo. To ni točka Mandatno-volilne komisije, ampak Odbora za kulturo. To, kar vi interpretirate glede dosedanje prakse, mislim, da nima nobene podlage. Če se že sklicujete na dosedanjo parlamentarno prakso, bi jo bilo dobro najprej pogledati in ugotoviti, ali je to res tako, kot vi pravite, ali pa te zadeve ne držijo. Predlagam vam, da v izogib vsem zapletom točko umaknete z dnevnega reda, sploh odločanje o tem, ker ne izpolnjuje pogojev. Če pa koalicija želi to točko obravnavati, pa lahko v skladu z 58. členom Poslovnika Državnega zbora skliče izredno sejo Državnega zbora. To je izhod iz tega, ne pa točka Mandatno-volilne zadeve. Tako bi to v normalnih postopkih v Državnem zboru potekalo. Primarno pa vas opozarjam, gospod predsednik Državnega zbora, da predlagana širitev ne izpolnjuje pogojev, da se sploh uvrsti k odločanju za širitev dnevnega reda. Hvala lepa.
Najprej naj ponovim tisto, kar sem že povedal. O ministrih smo glasovali oziroma je do sedaj Državni zbor glasoval bodisi na samostojnih točkah bodisi pod MVK. Točka, eno in drugo je bilo res prevladujoče, je bila vedno samostojna točka. Poleg tega v tem primeru ne gre za poročilo, ki je osnova, na podlagi katerega lahko Državni zbor odloča, in poročilo mora pripraviti ustrezno delovno telo. V tem primeru gre za mnenje, ki je v pomoč predsedniku Vlade. Kdaj in kako predsednik Vlade vloži, pa niste pooblaščeni ne vi ne jaz, da bi ocenjevala, izraža se samo politična ocena. Ni pravna ocena, je politična ocena. Državni zbor lahko to točko dnevnega reda, to širitev zavrne ali potrdi. Prej sem povedal samo to, kako se bo zadeva obravnavala v primeru, če pride do zavrnitve. Tako da mislim, da so izpolnjeni po mojem mnenju in v skladu z dosedanjo prakso Državnega zbora tisti pogoji, kot so bili takrat, ko smo določili oziroma širili dnevni red redne seje s takšno točko. Povsem nesmotrno, tudi ta argument obstaja, pa je sklicevati posebno izredno sejo, če so časovni roki, ki jih je treba izpolniti na tej redni seji, izpolnjeni, tako da je možno tudi na tej seji glasovati o predlogu za kandidata za ministra za kulturo. Postopkovno. Najprej gospod Jože Tanko, upam da ni zopet isto, ker potem zavlačujete tako kot tudi na odboru.
Hvala lepa, gospod predsednik. Tudi vi bi lahko bolj inovativno odgovorili, če že od mene zahtevate inovativnost. Podlaga za širitev dnevnega reda je 61. člen Poslovnika Državnega zbora in oba odstavka in pa seveda 64. člen v šestem odstavku. Vam bom še enkrat prebral. 61. člen pravi, da Državni zbor ne more odločati o zadevah, glede katerih poslancem ni bilo prej poslano oziroma izročeno ustrezno gradivo. In drugi odstavek pravi, da Državni zbor ne more odločati o zadevah, do katerih ni zavzelo stališče matično delovno telo, če s tem poslovnikom ni določeno drugače. Tukaj ni, gospod predsednik, nobena dilema v tem, da matično delovno telo ni zavzelo stališča, pa se to imenuje poročilo, mnenje ali kakršnakoli druga oblika akta. Vi, če bi želeli odločati o širitvi dnevnega reda, bi danes morali pri tej točki dnevnega reda imeti tudi poročilo Odbora za kulturo. To je neizpodbitno. Če tega ni, potem ste dolžni ugotoviti, da točka za širitev ne izpolnjuje pogojev za širitev. Pa gre lahko za ministra, gre lahko za kulturo ali pravosodje ali kateregakoli drugega ministra. Jaz vem, vidim, da imate že izkušnje, kako se prezrejo določbe zakonov, pa tudi poslovnika. Ampak, glejte, nekaj pa predsednik Državnega zbora in tudi vlada morata dati nase, če zagovarjata spoštovanje načel pravne države, pravil pravne države, ureditev, po kateri morate delovati. Gospod predsednik, vam povem še enkrat, točka ne izpolnjuje pogojev za obravnavo, za širitev, ker matično delovno telo ni zavzelo stališča. Če ga je, potem predlagam, da to stališče matičnega delovnega telesa razdelite. Predlagam prekinitev seje za 15, 20 minut in razdelite stališče matičnega delovnega telesa. Lahko se smejite. Okej, tudi to je en izmed načinov ignorance, ki smo jih deležni v tem mandatu. Ampak predlagam, da ta to naredite. Če stališče obstaja, potem so izpolnjeni pogoji za odločanje, če pa tega stališča ni, potem pogoj za širitev dnevnega reda ni izpolnjen, in tudi za odločanje ni izpolnjen. In te parlamentarne prakse, da bi se to delalo na tak način, kot vi predlagate in kot vi vodite Državni zbor, ni. Je ni. To bo spet unikat.
Imamo še dva postopkovna. Odgovoril bom samo na del. Predvsem moram prezreti žalitve. Besedo ima gospod dr. Matej T. Vatovec za postopkovno.
Hvala. Gospod predsednik, jaz mislim, da tu ima kolega Tanko enostavno prav. Vi ste tisti, ki na nek način razlagate poslovnik, ste pa tudi tisti, ki ga morate upoštevati in na nek način tudi braniti. Sklicevanje na parlamentarno prakso je nekaj, kar se rado pogosto počne, ampak vemo vsi, da ta parlamentarna praska je tako zelo spolzka. Včasih pride prav, včasih ne, in se tudi spreminja. Tako da mislim, da na tej točki bi morali predvsem upoštevati tisto, kar so določbe poslovnika. In kot smo slišali, 61. člen je zelo jasen, kar se tega tiče. Stališča ni, matično delovno telo tega stališča ni sprejelo, nimamo pa tudi nobenega zagotovila, da ga bo sprejelo do srede, četrtka, petka ali kakšen drugi dan. Tudi če mi to uvrstimo na dnevni red, se lahko zgodi, ko bomo v sredo tukaj imeli točko dnevnega reda, ki ne bo imela enega od temeljnih elementov, stališča matičnega delovnega telesa. In to bi bil precedens, ki je verjetno seveda nesprejemljiv. Druga stvar, ki me skrbi v vašem prvem odgovoru, pa je ta, da če ne bo izglasovana širitev, bo to potekalo na točki Mandatno-volilne zadeve. Predvsem je problematično to, da s tem niste povedali nič drugega, kot to, da če bo koalicija odločila, da se bo točka razširila, bo pač ta širitev obveljala. In tu tudi gremo precej onkraj teh poslovniških določil. Jaz podpiram ta predlog, da se enostavno ne glasuje o razširitvi s to točko dnevnega reda.
Kot del odgovora bom povedal samo to, da matično delovno telo mora v treh do sedmih dneh sprejeti svoje mnenje. Vloženo je bilo prejšnji torek. Veste, da mora. Besedo ima gospod Franc Jurša za postopkovno.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! V skladu s poslovnikom predlagam 15-minutno pavzo za usklajevanje znotraj poslanske skupine, preden se bomo odločali.
Pri dnevnem redu si ni možno vzeti 15-minutne pavze. Žal. Postopkovno, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Gospod Tanko je, kot dostikrat rečemo, doktor poslovnika. Pogosto hodi po robu, včasih ga zlorablja. Jaz imam srečo, da je predsednik Komisije za poslovnik zraven mene. Vsak normalen novi poslanec, ki je padel v Državni zbor, je vsaj trikrat prebral poslovnik. Matej ga je verjetno vsaj desetkrat. Druga alineja 61. člena zelo jasno pravi, kar pravi. Ta poslovnik bo treba popraviti definitivno, v številnih alinejah je nekoliko nejasen, ampak v tej alineji je zelo enoznačen. Dragi kolega Milan, prosim, da nas kdaj upoštevate. To pa, da nek tak izkušen parlamentarec, kot vodja Poslanske skupine Desus, sedaj hoče na nek način prejudicirati, da je to neka zadeva, o kateri se bo pogovarjala koalicija, kaže pa na to, da ta naša mlada demokracija je imela četrt stoletja malo preveč svobode v nekih praksah, kako interpretirati poslovnik in kako se iti državni zbor. Državni zbor je, kot sem že večkrat povedal, ena ministrica se že za glavo drži, tudi neka forma, in je skrajni čas, da jo začnemo upoštevati. Hvala.
Mir. Tisto, kar sem imel za povedati, sem povedal. Če je moja interpretacija poslovnika napačna, se obrnite na poslovniško komisijo. Poslovniška komisija v tem trenutku ne zaseda. V tem trenutku zaseda plenarna seja Državnega zbora. Ni smešno, ampak tako je. Postopkovno dr. Franc Trček.
Spoštovani gospod predsednik! Če je temu tako, predlagam za eno uro prekinitev seje Državnega zbora in nujni sklic poslovniške komisije. Hvala za besedo.
Pred določanjem dnevnega reda ne bomo nujno sklicevali poslovniško komisijo, ampak bomo glasovali o tem predlogu za širitev, ki je že bil oznanjen. Bi razumel, če bi postopkovno dali pred tem, ne pa po tem, ko smo enkrat prišli že do same točke odločanja o tem predlogu. Postopkovno, gospod Jože Tanko.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Če bi te vaše navedbe glede tega, kaj je kdaj mogoče in kaj ni mogoče, potem bi morali najprej sami sebe omejiti. Na tak način širitev dnevnega reda, kot je predlagana, ni mogoča. Ne izpolnjuje poslovniških pogojev. V 19. členu Poslovnika Državnega zbora piše, kaj je izrecna naloga predsednika Državnega zbora, se pravi, da skrbi, da stvari tečejo skladno s poslovnikom. Tudi to, kar pravite, da ni možna prekinitev seje, potem niso možni tudi procesni predlogi. Niso možni, ker se seja formalno še ni začela. To, kar pa je bilo predlagano, da se pred odločanjem lahko zahteva prekinitev, pa piše v poslovniku. Poglejte si 73. člen in boste videli, ali se pred odločanjem lahko zahteva prekinitev ali ne. Tukaj nič ne piše, pri katerih glasovanjih prekinitev ni mogoča. Če bi bili nekako bolj razumni do teh predlogov, bi v skladu s prvim odstavkom 73. člena sami prekinili sejo Državnega zbora, odredili čas za razmislek in se potem tudi odločili, tako kot bi bilo smiselno. To se pravi, da se spoštuje poslovnik Državnega zbora, da se predlog za širitev dnevnega reda iz procesnih razlogov zavrne brez odločanja, to mora narediti predsedujoči, tako kot zavrne nekatere amandmaje, za katere pravite, da niso skladni z namenom zakona ali pa ne sodijo k pravim določbam zakona. Tukaj imate poponoma identičen problem. Jaz mislim, da tako nasilje nad akti te države, ki se dogajajo v tem obdobju, v obdobju te koalicije, pravzaprav niso niti potrebni in smiselni. Kažejo vse o naravi, lahko rečemo zdaj v tem primeru pa režima, ne oblasti, ampak režima, ki ga izvaja nad državnim zborom in državljani. Gospod predsednik, še enkrat, točka ne izpolnjuje pogojev za obravnavo, dolžni ste jo sami umakniti, ker poslovniški pogoji niso izpolnjeni in bi bilo konec debate. V nasprotnem primeru, če rabite še kakšno pojasnilo, je pa smiselno prisluhniti predlogom za prekinitev seje, da se zadeva razčisti, bodisi na posvetu koalicije, še bolje pa na Komisiji za poslovnik, ker očitno so zaznali tudi drugi, da gre za pomemben procesni problem. Pogoji za obravnavo, za širitev točke niso izpolnjeni. Hvala lepa.
Dve dejstvi. Prvo, razlaga drugega odstavka 73. člena Poslovnika Državnega zbora, ki jo je sprejela poslovniška komisija v 2. točki: "Na podlagi drugega odstavka 73. člena Poslovnika predsedujoči na podlagi zahteve vodje poslanske skupine zaradi posvetovanja v skupini pred odločanjem ne more prekiniti delo Državnega zbora, če gre za sprejemanje odločitev v zvezi z določanjem dnevnega reda seje Državnega zbora po 64. členu Poslovnika." Drugo dejstvo. Minister za infrastrukturo je bil na 12. seji leta 2013 imenovan v okviru točke Mandatno-volilne zadeve. Tako da smo vsaj kar ste tega tiče povsem na istem, kot smo bili na samem začetku. Sprašujem predstavnike poslanskih skupin, ali želijo besedo. Ne. Potem zaključujem predstavitev stališč o predlogu za širitev. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti pa 34. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 35.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. V skladu s časovnim potekom seje bo zbor to točko obravnaval v petek, 20. 5. 2016. Prehajamo na določitev dnevnega reda v celoti. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem ter s sprejeto dopolnitvijo. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti pa 27. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 27.]] Ugotavljam, da je dnevni red 19. seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 28. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Prehajamo na obravnavo Ugotovitve prenehanje funkcije podpredsednice Državnega zbora. Podpredsednica Državnega zbora mag. Bojana Muršič je 11. 5. 2016 podala pisno izjavo, da odstopa s funkcije podpredsednice Državnega zbora. Državni zbor se na podlagi 202. člena Poslovnika zbora seznanil z naslednjim sklepom: Državni zbor ugotavlja, da je mag. Bojana Muršič 11. 5. 2016 podala izjavo o odstopu s funkcije podpredsednice Državnega zbora, zato ji z današnjim dnem preneha funkcija podpredsednice Državnega zbora. Mag. Bojani Muršič se zahvaljujem za opravljeno delo podpredsednice Državnega zbora. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA VPRAŠANJE POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 34 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena ter 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko sta se za danes opravičila dr. Peter Gašperšič, minister za infrastrukturo, in mag. Dejan Židan, minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki mu želim čim prejšnje okrevanje. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar. Dr. Matej T. Vatovec imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani premier! Nedavno razkritje TTIP Leaks je pokazalo, da so strahovi glede tajnih trgovinskih investicijskih sporazumov ne le upravičeni, ampak predstavljajo bistveno večjo grožnjo, kot smo pričakovali. Dosedanje študije so pokazale, da sporazumi v Sloveniji ne prenašajo nobenih gospodarskih koristi. Študija glede TTIP je pokazala učinke šele na tretji decimalki, študija, ki jo je naročila Vlada Republike Slovenije glede sporazuma Ceta pa je pokazala simuliran kumulativni učinek na rast BDP v višini približno 0,01 % v naslednjih desetih letih. Rečeno bolj enostavno, pozitivnih gospodarskih učinkov ne bo. Tudi zaradi tega ste verjetno naročili še eno študijo, najbrž s pričakovanjem, da bo pokazala drugačne rezultate. Kar pa izhaja iz teh študij, so negativne posledice. Morda poznate študijo Capalda, ki je ugotovil, da bo v Evropski uniji izgubljenih več kot pol milijona delovnih mest, vendar je to le ozek gospodarski vidik. Dejstvo je, da bo velik negativni vpliv na kmetijstvo, zaradi sprememb patentne zakonodaje pa lahko pride do velikih ovir za farmacevtsko industrijo. Verjetno ni treba poudarjati, da gre za dve osrednji panogi v Sloveniji. Še bolj zaskrbljujoč pa je arbitražni mehanizem tako imenovani ICS, ki bo državno suverenost podredil paralelnemu sodstvu, nad katerim bodo roke držale multinacionalke. Kako škodljiv je takšen mehanizem, pričajo primeru Phillip Morrisa, ki je tožil Urugvaj zaradi zaostrovanja ukrepov proti kajenju. Tudi Republika Slovenije je že bila deležna takih tožb Interbrewa v primeru obravnave pri prodaji Pivovarne Union. Iz dokumentov, ki jih je razkril nizozemski Greenpeace je jasno, da ZDA zdaj nekaj mesecev pred zaključkom pogajanj še vedno vztrajajo pri tem, da se znižajo standardi na področju hrane in okolja. In to, da gre za standardne regulacije, ki se bodo neposredno dotikale življenj vseh nas, je najbrž več kot jasno, od prehranskih standardov do socialnih standardov in ne nazadnje do delavskih in potrošniških pravic. Zadnji dogodki, predvsem razkritje nizozemskega Greenpeaca so spremenili tudi stališče nekaterih predstavnikov Vlade. Tu se ne moremo znebiti občutka, da kljub škodljivosti, ki jo prinašajo takšni sporazumi, bo Vlada še naprej podpirala in nadaljevala z razgradnjo vseh standardov, ki so bili doseženi v zadnjem stoletju, in predvsem povzročila škodo, ki je družbena in okoljska z daljnosežnimi posledicami. Zato vas sprašujem: Se vam ne zdijo netransparentni postopki pri sprejemanju in obravnavi teh dokumentov nesprejemljivi? Ali ste se sami osebno seznanili z vsebino dokumentov teh sporazumov? Kako boste zavarovali interese državljank in državljanov predvsem na področjih, ki sem jih prej omenil, glede na to da podpirate nadaljevanje pogajanj? Ali podpirate idejo, da se o sporazumih izrečejo državljanke in državljani?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za vprašanje, spoštovani poslanec dr. Vatovec. Pogajanje o tem trgovinskem sporazumu med Evropsko unijo in ZDA, če najprej omenim tega, tako imenovani TTIP, dejansko sproža številne pomisleke in bojazni, ki se pojavljajo tako pri nas kot v drugih članicah Evropske unije, pri čemer pa so, vsaj za enkrat lahko rečemo, v precejšnji meri neupravičeni. Ampak ne glede na to menim, da se je tako obsežnih in pomembnih pogajanj treba lotiti z vso resnostjo, pozornostjo in odgovornostjo in seveda s pravo mero transparentnosti. In prav to tudi počnemo. Vlada na več ravneh vseskozi tudi sledi prepričanju, da je zelo pomembno, kakšna je kvaliteta, torej tudi vsebinski iztržek teh pogajanj, zato si prizadevamo, da pogajanja ne bi pospeševali. Zdi se nam vsebina pomembnejša od hitrosti. Kot je znano, in to naj zelo jasno ponovim, Slovenija pogajalski proces za ta trgovinski sporazum med Evropsko unijo in ZDA podpira pogojno. Podpiramo ga pogojno zato, ker že od vsega začetka, tudi začetka mandata te naše vlade, zelo jasno izpostavljamo svoja pričakovanja in zadržke, za katere pričakujemo, da bodo spoštovani. Med take ključne zadržke ali vprašanja uvrščamo naslednje. Naj jih nekaj navedem. Vsekakor trdno zagovarjamo najmanj ohranitev obstoječega nivoja zaščite na področju zdravja ljudi, živali, rastlin in okolja ter tudi ohranitev nivoja javnih storitev. Torej ti standardi se ne smejo poslabšati. Drugič. Za občutljive kmetijske izdelke mora biti predvidena posebna obravnava v obliki tarifnih kvot. Tudi tu predvidevamo, da morajo biti sprejeti varovalni mehanizmi. Še posebej nismo naklonjeni oziroma nasprotujemo predlagani vključitvi mehanizma investicijske zaščite v sporazum, torej to, kar ste sami omenili. Tukaj smo zelo jasni. Zahtevamo tudi jasno in nedvoumno navajanje ohranitve previdnostnega principa v poglavju o regulatornem sodelovanju in ne nazadnje prepričani smo, in to je zelo pomembno, da gre za sporazum mešane narave, kar pomeni, da mora o končni različici sporazuma glasovati tudi ta nas spoštovani državni zbor. Se pravi, pogajanja so še v teku. Je še kar nekaj časa in faz, da pripeljejo do nekega rezultata. Do tedaj, dokler ne bodo zaključena, ne moremo še govoriti o konkretni zelo jasni vsebini. Ko bo ta vsebina določana na ta način, jo bo končno obravnaval v Sloveniji tudi Državni zbor. Podobna stališča zagovarjamo, torej stališča o tem, da je treba zavarovati vse te pomembne standarde, ki sem jih omenil, tudi pri sporazumu med Evropsko unijo in Kanado, imenovanem Ceta. Naj rečem, da je bila ta tematika že večkrat obravnavana tudi v Državnem zboru. Samo ta mesec je bila obravnavana dvakrat in kot veste, se predvideva v kratkem tudi predstavitev javnih mnenj na to temo. Vlada vse to vseskozi podpira, da je postopek odprt, da je diskusija odprta, dojemljivi smo seveda za vsako pobudo tudi s strani Državnega zbora, strokovne javnosti, civilnih iniciativ, torej civilne družbe in tako naprej. Kar zadeva nedavno razkritje nekaterih dokumentov s strani nevladne organizacije Greenpeace, je treba reči, da gre za objavo delovnih dokumentov, ki se pripravljajo sproti glede na napredek v teh pogajanjih. To nikakor niso neka dokončna besedila. Je pa treba razumeti, da del takih tovrstnih pogajanj vedno poteka tajno, kajti vsaka stran ima neka pogajalska izhodišča, ki jih ne želi razkrivati drugi strani. In ta pogajalska izhodišča, ki so tudi zapisana v nekaterih od teh dokumentov, so seveda včasih mestoma zelo ostra, ampak to nikakor ne pomeni, da bo na koncu sprejemljiv ali sprejet takšen zaključek pogajanj, ki bi pomenil kršitev teh standardov, ki sem jih omenil. Naj pa ponovim, da v trenutku, ko bo to možno, bomo v celoti tudi mi zahtevali objavo kompletnega dokumenta. Obravnavan bo na Vladi, obravnavan bo predvsem tudi v Državnem zboru in nikakor se ne sme zgoditi, tu smo na isti valovni dolžini vsi skupaj, da bi kakorkoli poslabšali te prehrambne in druge standarde, ki sem jih prej izrecno omenil. Zadostna mera transparentnosti je tudi naš imperativ. Kar zadeva strokovne raziskave, ekonomske, so ocene različne. Mnoge pravijo, da bo ta sporazum prinesel Evropski uniji večjo konkurenčnost v svetovnem merilu, rast BDP. Za Slovenijo se ocenjuje, da bo ta korist manjša ali pa neznatna, vendar pa moramo upoštevati, da če bo šlo celotni Evropi bolje, je tudi Slovenija, ki večinoma [[izklop mikrofona]]
Dr. Matej T. Vatovec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala. Predvsem na 1. točki, kar se tiče odgovornosti in transparentnosti, sedaj že v tej prvi fazi, kot potekajo pogajanja, je ta postopek skrajno nedemokratičen, netransparenten. Najprej zato, ker se do teh dokumentov praktično ne da dostopati. Sedaj v tem zadnjem času se lahko poslanci z njimi posvetujemo. Niste mi odgovorili, če ste vi pogledali te dokumente. Predpostavljam, da ne. Prijavila se nas je manj kot petina, javnost pa je seveda obveščena predvsem prek žvižgačev in tistega, kar uspejo pokriti mediji. Da so ta pogajanja takšna, se pravi netransparentna, mislim, da je popolnoma jasno in da je tudi predvsem neprimerno. Vi ste trdili, da gre za neke številčne pomisleke in bojazni, ki so v veliki meri neopravičene. Tukaj bi vas rad napotil na primer, ki ga je pokazal ravno sporazum s Kanado. To gre za precedens. Končno besedilo poznamo, je v pravno prečiščeni obliki in nakazuje na mehanizme, ki so prisotni v takšnih sporazumih. Sedaj Slovenija je zahtevala ratifikacijo v Državnem zboru, Evropska komisija temu nasprotuje. Če pa bo prišlo do tega razpleta, bo še vedno možno, da bo klavzula začasne veljavnosti na nek način predstavljala obvod teh ratifikacij, tako da bodo ti sporazumi začeli veljati, preden jih bodo parlamenti ratificirali. Kanada in Evropska komisija sta tudi obljubili, da mehanizma ICS ne bo v končnem besedilu, potem v končni redakciji pa je bil uvrščen. Jaz mislim, da ta pogajalska izhodišča, ki jih izpostavljate, in da gre za relativno varne sporazume, nikakor ne vzdržijo in sklep je ta, da bomo podobno verjetno kot pri Ceti tudi v tem primeru potegnili kratko, tako da tukaj bi rad dodatno pojasnilo: Kako si predstavljate, da bomo prišli do tega, da bodo ta pogajalska izhodišča, ki jih vi izpostavljate, dosežena, če smo videli v primeru Cete, da so enostavno preslišana, ko se [[izklop mikrofona]]
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Naj najprej dokončam tisti stavek, ki ga prej nisem, torej raziskave so različne. Nekatere zatrjujejo, da bo ta sporazum zelo koristil Evropski uniji, drugi navajajo, da manj. Zato se je prav Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo se odločilo in Vlada to podpira, da ob zaključku pogajanj, ko bodo že znane konkretne vsebine, naroči novo študijo učinkov, ker takrat bo ta študija relevantna, ker bo lahko zelo zanesljivo dela neke odgovore na vprašanja, ki so sedaj še nejasni oziroma zgolj pogojni. Druga zadeva. Mi vemo, da je Slovenija izvoznik v širšo regijo, tudi v evropske države, denimo v Nemčijo. Vsi vemo, da če se bo na podlagi tega sporazuma okrepilo trgovinsko sodelovanje med Evropo in ZDA, denimo na področju avtomobilske industrije, bo to izjemna spodbuda in tudi ugodno za naše izvoznike. To sem dal samo kot primer. Se pa strinjam, da je treba biti tudi tukaj zelo previden. Ne bi rekel, da je to nedemokratičen postopek. Res je, da je deloma netransparenten, kajti to je narava takšnih pogajanj, da se v procesu pogajanj ne razkrivajo vse vsebine. Ampak Slovenija vseskozi zahteva, tudi skupaj z drugimi članicami Evropske unije, vsaj mnogimi, da se bo ta sporazum vedno bolj razkrival. Ko bo zaključen proces pogajanj, sem poudaril, bomo imeli vse na mizi, in takrat bo ne nazadnje ponovno tudi Državni zbor Republike Slovenije tisti, ki bo lahko o tem tudi soodločal in odločal dokončno. Nikjer se ne bo zadeva izmuznila demokratični kontroli in tega tudi naša vlada ne bi nikoli podprla. Prizadevali si bomo v teh pogajanjih, da spodbujamo ohranitev teh prehrambenih standardov, vse tisto, kar služi za naše zdravje, zdravje naših ljudi, za javne storitve, da se tukaj zadeve ne poslabšajo za naše državljanke in državljane. Če pa bi kje bila kakšna grožnja, pa bomo seveda zoper to zelo ostro nastopili, tako kot smo tudi sedaj, in verjamem, da bomo imeli v vas, spoštovani poslanci, tukaj podporo. Hvala.
Dr. Matej T. Vatovec, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade Republike Slovenije dr. Mira Cerarja.
Premier je govoril o študijah, ki kažejo na večjo konkurenčnost, ki jo bodo pripeljali ti sporazumi. Tu bi jaz omenil še eno študijo, ker se pogosto omenjajo ti neposredni gospodarski učinki prek poslovanja z drugimi državami članicami Evropske unije. Gre za študijo Evropskega sveta za zunanje zadeve, ki Slovenijo postavlja na zadnje mesto med vsemi državami članicami, in to slabo mesto utemeljuje s tem, da imata Slovenija in ZDA podobno strukturo izvoza v države EU, slovenski izvoz pa ni kompatibilen z ameriškim uvozom, tako da bo slovensko gospodarstvo dodatno obremenjeno zaradi konkurenčnejših ameriških izvozov, ki bodo Sloveniji odvzemali EU tržišče. Poleg tega je treba poudariti, da študije, ki so TTIP naklonjene, ne kažejo večjih učinkov pri gospodarski rasti, kot sem že prej povedal. Seveda imamo študije in študije, ki pa v večini kažejo na to, da bo verjetno Slovenija pa tudi najbrž druge države članice Evropske unije utrpele škodo zaradi teh sporazumov. Stališče Republike Slovenije poudarja, da nekateri deli investicijske politike niso v rokah Evropske unije oziroma Evropske komisije, ki pa bo očitno vztrajala ravno pri tem – na začasni veljavnosti teh sporazumov, kar ne pomeni nič drugega kot to, da bodo začeli začasno veljati pred ratifikacijo v nacionalnih parlamentih – in bo tako preprosto obšla ta problem. Tako da tu z odgovorom vsekakor nisem zadovoljen. Bistvo teh sporazumov, to moram tudi še poudariti, ni odprava carin ali trgovinskih ovir, ki so že zdaj relativno majhne, ampak zaščita investicij in dostopa do trga na račun vseh standardov, o katerih govorimo. Tako da dokumenti, ki jih je razkril Greenpeace, kažejo zgolj na to, da ZDA vztrajajo pri zahtevah, ki so absolutno nesprejemljive tudi z vidika sklepov in deklaracij, ki jih je tudi ta državni zbor že presojal in predvsem razkrivajo, da pogajalska ekipa Evropske unije teh stališč ni nevtralizirala in jih verjetno tudi ne namerava. Dogaja se nam možnost, da bo Slovenija pa tudi druge države članice še bolj gospodarsko nazadovale, s tem se bodo samo še poglobile težave, ki jih imamo, revščina, nezaposlenost, uničenje socialne države, drastično znižanje zdravstvenih, prehranskih, okoljskih standardov in mislim, da to, kar smo slišali v odgovoru, je zgolj izmikanje realnim posledicam, ki jih lahko imajo takšni sporazumi. Verjamem, da si nihče od nas v tej dvorani ne želi potisniti Slovenije v tak položaj, zato je nujno, da se o tem opravi splošna razprava v Državnem zboru. Hvala.
Dr. Matej T. Vatovec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 17. maja 2016, v okviru glasovanj. Gospa Iva Dimic, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik Državnega zbora. Spoštovani gospod predsednik Vlade! Stanje v slovenskem kmetijstvu je resno in se še strmo poslabšuje. Cene pridelkov močno padajo in kmetje s prodajo nekaterih sploh ne pokrivajo več stroškov. Naj omenim nekaj najbolj kritičnih primerov: mleko, goveje in svinjsko meso, jabolka. Cena gozdno-lesnih asortimentov je padla tudi do 50 % zaradi slabše kvalitete, ki je posledica žledoloma. Naravne nesreče so vedno bolj pogoste, suše, poplave, žledolomi, plazovi, množičen napad podlubnikov ter seveda zadnji snegolom in pozeba. Vse to pa vpliva na ekonomski položaj kmeta za naslednjih nekaj desetletij. Ob vsem tem pa vaša vlada predlaga v sprejetje zakone, na primer zadnjega o ugotavljanju katastrskega dohodka, uvedbo davčnih blagajn ter zgrešeno ustanovitev državnega podjetja Slovenski gozdovi, d. o. o, ki bodo kmete še bolj udarili. Spoštovani predsednik Vlade, sprašujem vas: Ali res želite z vsemi temi ukrepi prisiliti kmete k opuščanju kmetijske dejavnosti ter izprazniti podeželje? Posledično bo samooskrba še slabša, podeželje pa še bolj zaraščeno, mladi bodo raje odhajali v mesta, kjer prevečkrat končajo na plečih države kot prejemniki socialnih transferov. Zahvaljujem se vam za odgovor.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala za vprašanje, spoštovana gospa poslanka Dimic. Naj najprej zelo jasno povem, da ukrepi Vlade na področju kmetijstva so usmerjeni k ciljem ohranjanja in spodbujanja kmetijske dejavnosti še zlasti med mladimi. Tako da ta črna slika, ki jo je začel slikati že prej spoštovani poslanec na drugi strani in jo zdaj rišete naprej, enostavno ne vzdrži. Vlada deluje točno v tej smeri, v kateri spodbujamo kmetijstvo in zato smo za podporo kmetijstvu sprejeli različne ukrepe. Tako denimo vsaj v okviru skupne kmetijske politike za neposredna plačila za kmetijstvo za obdobje 2015–2020 se predvidevajo sredstva v višini 815 milijonov evrov, v okviru programa razvoja podeželja 2014–2020 pa 1,1 milijarde evrov. Pri tem posebno pozornost namenjamo naslednjim področjem: Ukrepom za samooskrbo. Mi vemo, kako pomembna je za Slovenijo samooskrba. Vlada jo spodbuja in tu bi želel še posebej izpostaviti nedavno spremembo Zakona o javnem naročanju, ki spodbuja nabavo lokalnih živil s tem, ko kot kriterij za izbor živil uvaja tudi čim nižje okoljske stroške zaradi transporta živil in sheme kakovosti. Zavedamo se pomena mladih v kmetijstvu. Na njih stoji prihodnost našega kmetijstva, zato jim namenjamo posebno pozornost. Zato je ena izmed pomembnih razvojnih potreb in prioritet našega kmetijstva izboljšanje starostne strukture nosilcev kmetijskih gospodarstev. Že od leta 2007, kot veste, se v okviru Programa razvoja podeželja Republike Slovenije uspešno izvaja ukrep Pomoč mladim prevzemnikom kmetij. In ta bo v novem programskem obdobju 2014–2020 dala mladim še večji poudarek, saj za ta ukrep namenjamo 60,6 milijonov evrov sredstev. Vemo, da so razmere na kmetijskih trgih negotove tudi zaradi tega, kar ste pravilno omenili, naravne nesreče, žledolomi in tako naprej, pa tudi politični dejavniki, kot je denimo ruski embargo. Tudi tukaj Vlada stalno sprejema ukrepe za blažitev teh situacij. Tako denimo smo že sprejeli sklep, da se prične z ocenjevanem škode, ki je nastala ob nedavni pozebi na trajnih nasadih, vinogradih in sadovnjakih in poljščinah po celotni državi. Zdaj bomo ocenili škodo, da bomo potem lahko na podlagi tega pripravili in uveljavili ukrepe za blažitev posledic škode na najbolj prizadetih kmetijskih gospodarstvih. Kot veste, sanacija posledic žledoloma poteka že od leta 2014, tukaj pa si obetamo še dodatne pozitivne učinke zaradi novega zakona o gospodarjenju z gozdovi, kajti ta zakon predvideva točno tista dejanja, kot so sečnja, spravilo, negovalna in varstvena dela, gradnja in vzdrževanje gozdne infrastrukture, ki jih zdaj po novem kot pogodbeni izvajalci dobijo tudi hribovski in gorski kmetje. Torej hribovski in gorski kmetje bodo na ta način dobili možnost ustvarjanja dodatnega vira dohodka na kmetijo. Glede ukrepov davčne politike, ki ste jih omenili, naj poudarim, da je eden od osnovnih ciljev Zakona o davčnem potrjevanju računov zagotovitev enake davčne obravnave vseh davčnih zavezancev. Tukaj sledimo načelu tudi pravične in nediskriminatorne davčne obremenitve, kar je pošteno. Je pa res, da obstajajo tudi določene izjeme. Tako denimo k izdaji računov niso zavezane kmetije, ki se jim dohodek določi pavšalno in ki niso vključene v sistem davka na dodano vrednost. Da bi dosegli enakopravno obravnavo in pravičnost obdavčitve, smo v fazi sprejemanja tudi zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka, ki ga omenjate. Torej pripravljamo rešitve za ta predlog. Poudarjam, da ga pripravljamo skupaj, v stalnem dialogu s strokovnjaki s področja agrarno-ekonomske stroke, s predstavniki Kmetijsko gozdarske zbornice Slovenije ter Sindikata kmetov Slovenije. Prepričan sem, da naša kmetijska politika, kot sem že rekel, nikakor ni zgrešena in da bodo vsi našteti in tudi nekateri drugi ukrepi, za katere nimam časa, da bi jih predstavil, pokazali, da prizadevanje naše vlade slovenske kmete odvrača od tega, da bi zapuščali kmetije, pač pa jih spodbuja k temu, da bi dejansko vztrajali pri kmetijski dejavnosti. Vlada bo s to svojo usmeritvijo nadaljevala. Hvala.
Gospa Iva Dimic, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Spoštovani predsednik Vlade, jaz sem pričakovala, da boste danes že lahko povedali kakšne končne ali pa konkretne podatke o stanju kmetijstva za leto 2015. V Državnem zboru še vedno nimamo teh podatkov, želimo jih videti, pa sem predvidevala, da boste vi vseeno lahko razpolagali s takimi podatki. Davčno potrjevanje računov za enakopravno obravnavo in pravično obdavčitev. Mi smo povedali, da si želimo tako pravično obdavčitev in enakopravno obravnavo, ki bo omogočala našim kmetom, da bodo konkurenčni, seveda po vzoru Avstrije, ker vsi konkuriramo približno na istem področju. Ampak naj samo povem, da je padec mleka za 30 % po padcu mlečnih kvot povzročil izredne razmere v slovenskem kmetijstvu. To je padec, zaradi katerega po naših podatkih, ki smo jih pridobili tudi prek Kmetijsko gozdarske zbornice, gresta dve kmetiji na teden na boben. To pomeni, dve kmetiji propadeta zaradi padca cen mleka po padcu mlečnih kvot, kar ni zanemarljiv podatek in je seveda zaskrbljujoč. Pa še glede katastrskega dohodka, gospod predsednik Vlade. Februarja 2014 nas je močno prizadela naravna katastrofa žled, potem porast podlubnikov. Strokovnjaki na Zavodu za gozdove opozarjajo, da se bo to nadaljevalo še nekaj naslednjih let. Lastniki so morali posekati praktično ves les in ga prodati po sramotno nizkih cenah. Zato vas, gospod predsednik Vlade, kot prvega ministra sprašujem: Kako lahko dovolite, da v takih razmerah vaš finančni minister in njegovi podrejeni z novim zakonom o katastrskem dohodku načrtujejo dvig obdavčitve teh ljudi in tako zdelanih gozdov za 500 %, kot je pred tednom dni povedala državna sekretarka Vraničarjeva? Podatek imam, da s 14 na 73 evrov na hektar. Kako lahko kaj takega sploh pomislite [[izklop mikrofona]]
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Kar zadeva to zadnje, zadnji del vašega dopolnilnega vprašanja, nimamo namena nikogar v vladi ustavljati. Vlada deluje enotno. Mi smo se koalicijsko sporazumeli. Kot sem tudi povedal, smo v stalnem sodelovanju z agrarno-ekonomsko stroko, s Kmetijsko gozdarsko zbornico Slovenije in Sindikatom kmetov in se o teh zadevah konstruktivno pogajamo in iščemo skupne rešitve. Tako ne gre za nek enostranski ukrep s strani Vlade, ampak za strokovno in politično premišljen ukrep, ki bo uvedel bolj pravične in enakopravne standarde na tem področju. Kar zadeva sektor mleka. Res je, kriza je huda, se strinjam, zaradi ruskega embarga. Slovenija je tisto pomoč EU v višini 1,3 milijona evrov, ki je že predvidena s strani Evropske unije, na tem področju, pomoč kmetom zaradi mleka, enostavno že sama dopolnila z nacionalnimi sredstvi v višini 100 %. Tako smo slovenskim rejcem že izplačali do sedaj 2,7 milijona evrov in še naprej bomo na tem področju pomagali vsem tistim, ki so utrpeli škodo na področju sektorja mleka. Tudi sektor sadja in zelenjave je prizadet zaradi ruskega embarga. Zato Slovenija skupaj z EU že od leta 2014 izvaja podporne ukrepe za kmete. Izvajamo tudi ukrep umika s trga z brezplačno razdelitvijo humanitarnim in drugim organizacijam. Rdečemu križu, Karitasu, vrtcem, šolam, domovom za ostarele in tako dalje dajemo sadje in zelenjavo. Tako smo doslej razdelili brezplačno tisoč 817 ton jabolk v vrednosti 716 tisoč evrov. Vlada je na vseh teh področjih aktivna. Zavedamo se težav, ki jih omenjate, in jih rešujemo z največjo možno hitrostjo v okviru javnofinančnih in drugih zmožnosti. Si pa, kot vidite, na vseh sektorjih prizadevamo in si bomo tudi v naprej, da naše kmetije ohranimo, da mlade zadržimo na kmetijah. Kot sem rekel, več kot 60 milijonov je predvideno za to. Prepričan sem, da bomo s sodelovanjem s stroko, z zbornico, s samimi kmeti v dialogu vedno znova našli tudi prave rešitve. Hvala lepa.
Gospa Iva Dimic, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade Republike Slovenije dr. Mira Cerarja.
Spoštovani predsednik, niste mi prepričljivo odgovorili, zakaj namerava država vse kmete, lastnike gozdov naenkrat, ko so jim bile vzete vse, govorim tudi o lovskih pravicah, udariti še s 5-krat večjo obdavčitvijo gozdov. Omenjali ste participacijo v postopku sprejemanja Zakona o katastrskem dohodku, pa vendarle naj povem, da ne vem, zakaj taka nuja. Ali imamo v državi izredne razmere, da so vsi deležniki, ki so bili in ste jih našteli, od sindikata do zveze lastnikov gozdov in so imeli čas samo 48 ur, da pripravijo pripombe, in to šele čez vikend. Mislim, da sedaj ravno sedijo na finančnem ministrstvu. Zakaj taka časovna presija in zakaj vendarle, ko lastnik gozda nima nobene pravice iz naslova lova, nabiralništva, tako enormno povečanje. Zaradi tega predlagam razpravo. Hvala.
Gospa Iva Dimic, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 17. maja 2016, v okviru glasovanj. Mag. Alenka Bratušek, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovani predsednik Vlade! Glavna parola stranke Mira Cerarja pred volitvami je bila pravna država. Tudi sami ste velikokrat to izpostavljali. Samo dve vaši izjavi, toliko da si osvežimo spomin. Na institucionalni ravni se zaupanje med državljani in državo ustvarja predvsem s spoštovanjem pravne države ter temeljnih družbenih vrednot. To je ena. In druga. V politiko bomo pripeljali nove neobremenjene ljudi z veliko strokovnega znanja in z zavestjo, da je treba Slovenijo dvigniti v pravni in politični kulturi. V uvodu zbornika Pravna država, katerega soavtor ste tudi sami, je med drugim zapisano, da gre pri pravni državi, če jo razumemo kot pravično in socialno državo, za ideale. Za pravno državo na splošno velja, da ustava in zakoni obravnavajo vse pravne subjekte enako in predvidljivo. Spoštovani premier, od kar ste prevzeli funkcijo, ki jo zasedate, bosta minili dve leti. Zanima me: Kako se je vaš pogled na pravno državo spremenil od takrat, ko ste o njej predavali na fakulteti in se z njo srečevali predvsem v teoretičnem smislu, do danes, ko je vaše delo veliko bolj praktične narave? Kot predsednik Vlade morate vsak dan sprejemati pomembna odločitve, ki brez dvoma prispevajo k uresničevanju načel pravne države. Prav tako se z uresničevanjem načel pravne države srečujete pri sodelovanju z drugimi institucijami, kot so sodišča, policija in tudi Državni zbor. Ali je po vašem mnenju sprejemljivo in v skladu z idealom pravne države, da ima največja vladna stranka v rokah izvršno vejo oblasti, predsednika Vlade, zakonodajno vejo oblasti, predsednika Državnega zbora in dve ministrstvi, povezani z delovanjem pravne države, Ministrstvo za notranje zadeve in Ministrstvo za pravosodje? Vse to je v rokah največje vladne stranke. Ali je kršenje zakonov potrebno sankcionirati ali je dovolj, da si naš in ti bomo zaščitili hrbet brez posledic? Ali je res dopustno, da ne upoštevamo pravnomočnih odločitev sodišč, še posebej najvišjega, to je Ustavnega? Je to za Stranko modernega centra in vas osebno sprejemljivo in dopustno? Spoštovani predsednik Vlade, zanima me: Kako daleč smo po vašem mnenju danes, dve leti po nastopu vašega mandata od ideala pravne države?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za vprašanje, spoštovana gospa poslanka Bratušek. Pravna država je res še vedno ena temeljnih nalog za danosti naše vlade, tudi Stranke modernega centra, za katero ugotavljate, da je največja vladna stranka. Brez kvalitetne pravne države, brez države, ki je dovolj pravična, ki ima dobro zapisane zakone in ki jih tudi seveda izvaja, Slovenije ne more prosperirati. Ne more prosperirati niti gospodarstvo, kajti potem podjetja, podjetniki niso varovani, ne more prosperirati noben drug družbeni podsistem, niti posamezni državljani, kajti potem so v svojih pravicah ogroženi. Zato si, sem si vedno in si bom prizadeval predvsem za to, da krepimo to pravno državo, ki pa smo jo, kot ste sami omenili, v preteklih letih v marsičem zanemarjali oziroma nismo razumeli njenega pomena. Zato naša vlada še posebej poudarja in tudi sam na prvem mestu, da je treba spoštovati delo, pristojnosti in odločitve sodišč, pravosodnih inštitucij nasploh in vseh drugih avtonomnih, neodvisnih institucij, ki sprejemajo pravno relevantne odločitve. Vsaka mora v svojih okvirih opraviti svoje delo in treba je vzpostavljati in izvajati ustrezen nadzor. Prav tako je treba sprejemati sproti ukrepe za izboljšavo stanja. Naj jih nekaj navedem. V slabih dveh letih je naša vlada pri krepitvi institucij pravne države skupaj z Državnim zborom, torej v okviru koalicije in tudi v vami vsemi, storila nekaj naslednjih korakov: dvignili smo zagrožene kazni za korupcijska kazniva dejanja zoper gospodarstvo in uradno dolžnost, s čimer smo tudi podaljšali zastaralne roke, tako da je zdaj dovolj časa, da bodo nekateri, ki so v preteklosti storili takšna dejanja, še vedno lahko odgovarjali; okrepili smo učinkovitost pregona davčnih zatajitev in zlorab notranjih informacij; zamejili smo možnosti zlorab in izigravanja nastopa in odloga zaporne kazni – vemo, koliko ljudi v Sloveniji se je izogibalo nastopanju zaporne kazni, to v prihodnje ne bo več na ta način mogoče; zakrpali smo, da rečem po domače, luknje v stečajni zakonodaji, ki so dopuščale zlorabo odpusta obveznosti pri osebnem stečaju – vemo, koliko zlorab je bilo pri osebnem stečaju, to smo zdaj zakonodajno preprečili in v praksi se ne bo moglo tako zlorabljati; bankam smo prepovedali prednostno poplačilo iz socialnih transferjev za tako imenovane administrativne stroške pri uresničevanju sklepov o izvršbi; povečali smo transparentnosti in možnost dostopa do podatkov iz sodnega in poslovnega registra; obljubili smo pripravo, torej ne obljubili, pardon, sprejeli smo zakonski paket ki je dal ustrezno podlago za implementacijo priporočil GRECO, kar je seveda obljubljala prejšnja vlada. To smo zdaj mi naredili. Imate prav, naša stranka, Stranka modernega centra kot največja v vladi in koaliciji ima pod pristojnostjo dve pomembni ministrstvi, za notranje zadeve in za pravosodje. Ampak ravno zato jih ima, ker je dobila največje zaupanje na volitvah in ker se je najbolj izpostavila kot stranka, ki ji je mar za pravno državo, da bodo državljani varovani v svojih pravicah, pravočasno in podobno in zdaj seveda maksimalno delamo. Jaz mislim, da ste vsi opazili, koliko dela je bilo narejenega na področju policije, koliko izboljšav, koliko dodatni financ namenjenih za to področje in tudi zaposlitev in ne nazadnje kako je policija uspela pod tudi vodstvom naše ministrice uspešno, tukaj še enkrat čestitke, obvladati v lanskem letu in začetku letošnjega leta begunsko problematiko in tudi mnoge druge varnostne probleme. Naj povem še to, da vlada tudi omogoča ugodne razmere, ugodno okolje za izboljšanje delovanja v pravosodju in zato v pravosodju beležimo vedno boljše kazalce. Tako denimo se je čas reševanja civilnih in gospodarskih pravnih zadev s 420 dni leta 2013 skrajšal na 230 dni leta 2016. Čas reševanja upravnih zadev se je skrajšal z 250 dni na 150 dni v letošnjem letu. Prišli smo v Evropi na prvo mesto na tem področju. Čas reševanja primerov plačilne nesposobnosti se je z 2 let v letu 2013 skrajšal na devet mesecev v letu 2016. Prav tako je stopnja reševanja civilnih, gospodarskih, upravnih in drugih zadev narasla za 5 %. Kljub temu da ljudje morda, ker tudi mediji morda ne poročajo še dovolj natančno ali obsežno o tem, nimajo občutka, kakšen napredek je narejen, ampak napredek je že zelo opazen in s tem bomo seveda nadaljevali. Hvala lepa.
Mag. Alenka Bratušek, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala. Spoštovani predsednik, hvala za vse narejeno, vam čestitam za te dosežke, ki ste jih našteli, ampak na moje vprašanje pa niste odgovorili. Zato bom ponovila: Kaj se je v zadnjih dveh letih spremenilo, da v lastnih vrstah dopuščate odklone, ki ste jih prej ostro zavračali? Kršenje zakonov je že kar stalnica ljudi iz vašega kroga. Spoštovanje zakonov je po moji oceni osnova pravne države, etična in moralna dejanja pa so po vsej verjetnosti že korak k idealu pravne države. Zakaj, spoštovani predsednik, dopuščate takšne odklone in kako boste to razložili ljudem? Zakaj dopuščate, da za vaše veljajo drugačna pravila kot za vse druge? Cilj pravne države je verjetno prav to, da smo pred zakonom in ustavo vsi enaki, da ni izjem, če gre za naše. Zavedam se, da bi morali politiki pri tem vprašanju stopiti skupaj in se vsi zavzemati za to, in to z dejanji, ne samo figurativno z besedami. Zato, spoštovani predsednik, vas sprašujem: Kaj bomo skupaj naredili in spremenili, da ljudem končno pokažemo, kaj je pravna država, in da končno od lepih besed preidete k dejanjem?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Spoštovana gospa poslanka, ne razumem, kako pravite zdaj, da od konkretnih besed je treba preiti k dejanjem. Jaz sem vam naštel dejanja. V letu in pol smo storili veliko dejanj, lahko navedem še kakšnega. Recimo vaša vlada je obljubila zaposlitev 30 novih tožilcev, naša vlada jih je zaposlila. Zaposlili smo nove policiste, kot sem rekel. In delamo vse, da bi okrepili pravosodne institucije, da bi jim pustili, da delajo. Rezultati so jasni, statistike kažejo velik napredek, zaostanki so vse manjši in učinkovitost dela vse večja. In ne nazadnje se v družbenih podsistemih kažejo učinki. Koruptivnost pada, enostavno gospodarstvo raste, kar je tudi posledica nekaterih že sprejetih in uveljavljenih izboljšav, ki jih bo treba sprejeti še več. Nikakor pa ne pristanem na pavšalne trditve, kot ste jih podali, da vaše, rekli ste vaše. Kdo pa so moji? Moji ste vsi Slovenci in Slovenke, vse državljanke in državljani, jaz sem predsednik Vlade. Če mislite Stranko modernega centra, ne vem, kaj ste mislili. Ne razumem, vi pravite – kršijo se zakoni. Kdo, povejte mi, kdo? Jaz vem, da kadarkoli kdo prekrši zakon, da izvem za njega, da izvem, da je prekršil zakon, absolutno zahtevam, da se ukrepa. Seveda pa mora ukrepati organ, ki je za to pristojen. Jaz se ne smem vmešavati v delo policije, v delo sodišč, v delo denimo Računskega sodišča ali drugih. To delajo pristojni organi. In zato ne pristajam na to, da za nas, za naše – in še enkrat poudarjam, ne vem, kdo bi to bili – veljajo drugačna pravila kot za druge. Kot predsednik Vlade vseskozi in tudi kot pravnik vztrajam pri tem, da so pravila enaka za vse. Če se ugotovijo kršitve, zlorabe, je treba ukrepati. Seveda pa mora biti ukrep sorazmeren kršitvi, sankcija prav tako sorazmerna teži kršitve. Na tem bom vztrajal, zahteval bom, da Vlada, koalicija pri tem vztraja. Dokler bom predsednik Vlade, si bom še naprej tudi s konkretnimi ukrepi, ki sem jih navedel in ki jih lahko vidite vsak dan, tudi s strani naših ministrov se izvajajo, bomo tudi s tem nadaljevali s krepitvijo pravne države, kajti kot ste dobro rekli, te ni nikoli dovolj in za njo si moramo prizadevati politiki kot zgled, potem pa tudi vsak državljan pri sebi, kajti le tako bomo naredili tisti korak v bolj zdravo trajnostno razvito družbo, ki ga že delamo, ampak moramo ga še dokončati. Hvala lepa.
Mag. Alenka Bratušek, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade Republike Slovenije dr. Mira Cerarja.
Najlepša hvala, spoštovani predsednik. Jaz mislim, da je prav, da se o tem pogovorimo v Državnem zboru in skupaj pogledamo, katere stvari se da na tem področju še izboljšati. Nisem želela izpostavljati konkretnih primerov, ampak ker ste me potegnili za jezik, jih bom. Dva ministra sedita v vaših vrstah, inšpektorat je ugotovil, da sta kršila zakon. Center za socialno delo, je šlo za kršenje zakona, kolegica prihaja iz vaših vrst. Slovenski državni holding je mimo zakonskih določb, pogojev imenoval nadzornike v Novi Ljubljanski banki. In še in še bi lahko naštevali. Jaz mislim, spoštovane kolegice in kolegi, da je prav, ne o konkretnih primerih, ampak, predsednik, vi ste želeli, zato jih izpostavljam, ampak o sistemskih, o stvareh, za katere se moramo mi sami kot poslanci, kot funkcionarji odločiti, da jih bomo spoštovali, jih zagovarjali in se jih na koncu koncev tudi držali in s tem ljudem pokazali, kaj pomeni pravna država dejansko, ne samo na besedah.
Mag. Alenka Bratušek o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 17. maja 2016, v okviru glasovanj. Gospod Jan Škoberne, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Najlepša hvala. Spoštovani gospod predsednik, cenjeni ministrski zbor, spoštovani predsednik Vlade, kolegice in kolegi! Od leta 2008 dalje smo v Evropi pa tudi globalno priča bistveno spremenjenim ekonomskim in družbenim razmeram, ki so zaradi svoje ostrine žal privedle tudi do tega, da so mnogi subjekti nekatere dobronamerne institute te družbe znali uporabiti neskladno z namenom. Eden takih je tudi instrument pripravništva, ki je skozi svojo brezplačno izvedbo pomenil za mnoge mlade tako v Evropi kot v Sloveniji ne izhod k zaposlitvi, ampak vhod v tako rekoč suženjstvo. Ko je ta in prejšnja vlada dosegla bistveno zmanjšanje brezposelnosti in obrnila trend od izgube delovnih mest k zaposlovanju, je v preteklem letu, to je treba poudariti, skoraj konsenzualno v slovenski politiki prišlo do odločitve, da potrebujemo pripravništva, vendar ne brezplačna, dostojna in tista, ki so skladna s svojim izobraževalnim in zaposlovalnim namenom. To je, da mladim omogočijo poleg znanja tudi kompetence in da kot take omogočijo ne le opravljanje nekega dela za namen pridobitve izkušenj, ampak tudi za zasedbo delovnega mesta. Ker je to izjemno pomembna razprava, ki danes zadeva večino mladih, ki vstopajo na trg dela, se mi zdi pomembno, da vas vprašam: Kakšni so bili, so in bodo ukrepi vaše vlade za strateško ureditev tega področja in kako ti ukrepi sovpadajo z drugimi ukrepi vlade za zagotavljanje stabilnosti na trgu dela in zagotavljanje nadaljnjih pozitivnih trendov, ki so ključni za ustvarjanje visokega življenjskega standarda v državi? Hvala lepa.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala za vprašanje, spoštovani poslanec Škoberne. Seveda se strinjam z vami, in to zelo močno, da je mladim treba zagotoviti pogoje za dostojno delo in na tem vlada seveda intenzivno dela. Kot veste je prav naša vlada s sklepom z dne 11. 12. 2014 sprejela jasno opredelitev, da ne podpira volonterskega pripravništva v javnem sektorju. Stališče Vlade je torej, da neplačano pripravništvo ni sprejemljivo in da je treba na ta način mladim res zagotoviti pogoje za dostojno delo. V letu 2015 je Ministrstvo za delo na podlagi sklepa parlamentarnega odbora za delo pripravilo analizo opravljanja pripravništva v Republiki Sloveniji in akcijski načrt v zvezi z organizacijo in izvedbo opravljanja teh pripravništev in s tem seznanilo seveda tudi Vlado. Akcijski načrt sprejema štiri vrste ukrepov, štiri sklope ukrepov. Namen teh ukrepov pa je predvsem manjša regulacija določenih poklicev v javnem sektorju, nadalje olajšan dostop mladih do prostih delovnih mest, možnost opravljanja pripravništva v državnih organih in spodbujanje pripravništva z njegovim financiranjem, predvsem pa odprava volonterskega pripravništva v zakonodaji. Tako denimo je na področju socialnega varstva zdaj v proceduri predlog novele zakona o socialnem varstvu. Predvidoma bo sprejet že na tej redni seji v maju 2016, predlaga pa ukinitev pripravništva kot obvezen pogoj za pristop k strokovnemu izpitu. Za strokovne delavce, ki opravljajo socialnovarstvene storitve, pa se predlaga skrajšanje pripravniške dobe na 6 ali 9 mesecev, odvisno od vrste izobrazbe. Na področju javne uprave je Vlada že sprejela ustrezne ukrepe glede volonterskega pripravništva, ki ga v državni upravi ni več. Ministrstvo za javno upravo je namreč vsem ministrstvom, vladnim službam in upravnim enotam naložilo ukinitev sklepanja novih pogodb o volonterskem pripravništvu. In v pripravi je tudi predlog novele Zakona o javnih uslužbencih, ki predvideva črtanje pravne podlage za opravljanje volonterskega pripravništva v državnih organih in občinah. Tudi na področju kulture smo bili dejavni. Sprejeti sta bili že dve noveli, noveli zakona o varstvu kulturne dediščine in zakona o knjižničarstvu, s katerima je bilo ukinjeno opravljanje volonterskega pripravništva. V pravosodnih poklicih, kjer vemo, da opravljanje volonterskega pripravništva poteka v okviru priprav na opravljanje pravniškega državnega izpita, pa letos predvidevamo sprejetje povsem novega zakona, ki bo ustrezneje uredil usposabljanje pravnikov po končanem pravnem študiju, še posebej za tiste pravniške poklice, kjer je dejansko le potrebna neka regulacija oziroma angažma države. Na področju zdravstva brezplačnega pripravništva ni in naj rečem, da se v spremembah področne zakonodaje načrtuje skrajšanje pripravništva, s čimer bomo mladim omogočili tudi hitrejši vstop na trg dela, kar je še posebej pomembno. Pripravništvo na področju vzgoje in izobraževanja ni bilo nikoli obvezno. Ne glede na to, pa je v zakonodajni postopek že vložen predlog novele zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, ki predvideva odpravo nejasno določenega razmerja med pripravništvom in strokovnim izpitom. Pripravništvo tako ostaja oblika kakovostnega vstopa v poklic, ni pa obvezen pogoj za pristop k strokovnemu izpitu. Naj ob tem še omenim, da bo na izboljšanje položaja mladih na trgu vplivalo tudi sprejetje celovitih ukrepov v okviru načrta za izvajanje jamstva za mlade 2016–2020, ki ga je Vlada sprejela minuli četrtek. Izvajalo se bo 9 preventivnih in 6 drugih ukrepov, ki so namenjeni, prvi, šolajoči se mladini in, drugi, mladim na prehodu iz izobraževanja na trg dela. Naj za konec povem, da lahko res s kar velikim zadovoljstvom vsaj za enkrat ugotovim, da na podlagi uradnih podatkov položaj mladih na trgu dela postaja vedno boljši in v zadnjem času se dodatno izboljšuje. Raste število delovno aktivnih mladih, znižuje pa se število brezposelnih. Tako v obdobju januar–april 2016, se pravi letošnje leto do aprila, se je zaposlilo 10 tisoč 207 brezposelnih mladih. To je 14 % več kot v enakem obdobju lani, kar je nedvomno tudi odraz ustrezne vladne politike na tem področju. In s tem bomo seveda nadaljevali. Hvala lepa.
Gospod Jan Škoberne, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala za besedo, predsednik in najlepša hvala za odgovor, gospod predsednik Vlade. Predvsem moram izraziti zadovoljstvo nad tem, da ne gre zgolj za parcialne in enkratne ukrepe, ampak da smo tokrat storili korak naprej k ukrepom, ki posegajo v sam sistem, ki je omogočal zlorabe. Bi pa opozoril, in tukaj vas seveda prosim za dopolnitev, na nujnost in pomen socialnega dialoga z mladimi, ki so kot ranljiva skupina tisti, ki se jih pogosto pri usklajevanju tovrstnih sistemskih ukrepov, ki bodo veljali tudi za naprej, ne jemlje kot verodostojnega in pravega partnerja. To se nam je namreč nazadnje zgodilo na seji Ekonomsko-socialnega sveta, ko navkljub želji mladih niso bili povabljeni k možnosti, da izrazijo svoje mnenje o beli knjigi, upokojevanju in rešitvah, ki jih prinaša. Moje podvprašanje je, glede na to, da imamo številne predloge, ki rešujejo problematiko brezplačnega pripravništva, ki ga urejajo drugače in na neki strani celo omogočajo plačana pripravništva: Ali lahko računamo, da bodo v okviru teh usklajevanj resorni in pristojni ministri za mnenje povprašali tudi Svet vlade za mladino in njegove strokovne pododbore? Ali vi kot predsednik Vlade razumete vlogo nacionalnih mladinskih organizacij kot tistih ključnih za participacijo pri oblikovanju tudi zakonskih rešitev, torej zakonskih rešitev po meri mladih? Hvala lepa.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, za to dodatno pobudo, da tako rečem. Absolutno naj povem, da nisem bil seznanjen s tem, da so bili mladi izključeni iz teh srečanj, teh diskusij, ki ste jih omenili, in to štejem za, bi rekel, vsaj neprimerno, če ne kaj hujšega. Moram pa videti, zakaj je do tega prišla, ali je bil kakšen kratek stik. Mislim, da mladi morajo biti, zaslužijo si, da so vključeni v vse pomembne družbene razprave. Tudi tiste, ki se jih morda na prvi hip ne zadevajo, ampak so pomembni za celo družbo. Mlade moramo po eni strani vključevati zato, da so dobro obveščeni, da jih vzgajamo za aktivne državljane in s tem tudi usposabljamo, po drugi strani pa jih nikakor ne smemo nikoli podcenjevati. Včasih imajo lahko enako dobra ali boljša mnenja in stališča kot mi starejši, zato mislim, da je zelo pomembna ta pobuda. Vlada se tukaj že trudi, zato sem nekoliko presenečen, da so mladi vseskozi vključeni v vse procese. Sam se bom zavzel, da do takšnih bi rekel situacij ne bo prihajalo, ko bi bila katera koli ali uradna ali pa druga pomembna organizacija mladih izključena iz neke razprave, v kateri je utemeljeno pričakovati, da lahko sodeluje in da nek prispevek. Hvala.
Predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju se zahvaljujem za podane odgovore. V skladu s 47. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslanska vprašanja, postavljena na 18. seji Državnega zbora. Minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek bo najprej odgovoril na vprašanje gospoda Ljuba Žnidarja v zvezi z aktivnostmi in ukrepi ministrstva pri privabljanju tujih vlagateljev.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, poslanke in poslanci, spoštovani poslanec gospod Žnidar. Naj uvodoma najprej poudarim, da so vsi potencialni investitorji za nas, za to vlado oziroma za Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo enako pomembni. Ne glede na to, ali gre za domače ali tuje investitorje. Za nas ne obstaja nikakršna prednostna lista potencialnih investitorjev. Nedvomno pa je spodbujanje tudi tujih neposrednih investiciji ena izmed prioritetnih nalog našega ministrstva. Kot minister ocenjujem, da se je v javnosti prevečkrat ustvaril vtis, da je Slovenija popolnoma nezanimiva za tuje vlagatelje, kar pa ne drži. Nikakor ni res, da smo pri privabljanju tujih neposrednih investicij neuspešni. Potrebno se je zavedati, da je Slovenija privabila precej dobrih primerov tujih neposrednih investicij na svoj gospodarski parket. Lahko izpostavim nekaj najbolj odmevnih v zadnjem času, Palfinger kjer se zadeva po nekaj letih dogovarjanja ugodno rešuje pa tudi v neposredni bližini poslančevega delovanja sta dva zelo uspešna in odmevna primera v Preboldu in pa novem v Žalcu. Investitorje so med drugim prepričale kvalitetna delovna sila, kvalitetne povezave z regionalnimi trgi, kvaliteta življenja v Sloveniji, nizki stroški ustanovitve podjetja in pa visoka stopnja zaščite investitorjev. Lahko bi našteval še naprej, vendar kot rečeno je vsak investitor za nas dragocen, naša naloga pa je, da ustvarimo in zagotovimo vse pogoje za to, da o vlaganjih v slovensko gospodarstvo začnejo razmišljati tudi tisti potencialni vlagatelji, ki tega sedaj še ne počnejo. To pa pomeni, da moramo ustvariti spodobno in spodbudno poslovno okolje. Ključno pri tem pa bo, da moramo poskrbeti za to, da bodo maksimalno zmanjšane obremenitve za gospodarstvo, da ne bo prihajalo do nobenih dodatnih obremenitev za gospodarstvo, da se odpravijo administrativne ovire, da se zmanjša strošek delovne sile in sprejme strožja delovnopravna zakonodaja, ki pa bo vzpostavila bolj prožen in fleksibilen trg delovne sile. In ne nazadnje, da izvedeno davčno reformo. S ciljem spodbujanja tujih investicij je ta vlada maja lani sprejela Program spodbujanja internacionalizacije 2015–2020. S tem smo pridobili usmeritve za nadaljnji razvoj spodbujanja tujih neposrednih investicij, jasen okvir, kakšne investicije si želimo in kako bomo ukrepali za to, da jih bomo dosegli. Določili smo dinamičen, učinkovit pristop za privabljanje tujih neposrednih investicij, ki je individualiziran po meri investitorjev. Predvidena je bila tudi nadgradnja podpornega okolja, da tujim investitorjem omogočimo res najboljši servis. Namesto splošne promocije se Slovenija usmerja v ciljno promocijo, torej v spodbujanje tujih neposrednih investicij v specifičnih skupinah. Splošna promocija je mnogo manj učinkovita od ciljne in promovirali bomo Slovenijo kot center za raziskave in razvoj, center za zeleno gospodarstvo ter logistični center. Zavedamo se, da bo promocija naše države in vseh njenih prednosti samo ena od aktivnosti, zato je promocijo treba oblikovati in voditi čim bolj celovito. Program identifikacije tujih investitorjev, promocijo Slovenije opravljamo prek podrobne predstavitve njenih regij in posameznih področjih in pa izvajamo promocijske dogodke povsod po svetu. Naša končna naloga pa je zagotoviti potrebne finančne spodbude, ki jih lahko usmerimo v pomaganje potencialnim vlagateljem, da lahko vstopijo na slovenski trg. Predvidevamo pripravo javnega razpisa za dodeljevanje finančnih spodbud za prve kapitalske vstope tujih investitorjev, predvidoma 6 milijonov evrov za leti 2016 in 2017, in pa pripravljamo nov zakon o spodbujanju investicij s postinvesticijskimi oprostitvami. Vsekakor pa je od vseh potencialnih investitorjev treba dobiti jasno vizijo, program in nedvoumen investicijski načrt. Naši ukrepi so namreč usmerjeni k potencialnimi investitorjem, ki sledijo trajnostni naravnanosti in se obnašajo odgovorno. Hvala.
Gospod Ljubo Žnidar, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, spoštovani minister za odgovor. Precej ukrepov ali pa, bi jaz rekel, nekaj nasprotnih korakov ste podali, kako privabiti tuje investitorje v Slovenijo. Slovenija dejansko veliko dela na promociji, ampak nekako iz tega protokolarnega dela ali pa, bi rekel, iz promocijskega dela ne pride do samih konkretnih realizacij. To pomeni, da v Sloveniji pripravimo premalo konkretnih ukrepov in korakov, ki bi dejansko res privabili tuje investitorje. S protokolarnimi obiski Vlade v tujini je vedno suport tudi gospodarski del. Lahko ocenim tako čez paleč, da vsi ti pogovori, vsa ta srečanja tudi z gospodarskega vidika so vedno uspešna, vendar potem vidim nekako pomanjkanje ali pa da se tista uspešnost razblini do faze konkretnih dogovorov. Seveda vedno ni tako, se tudi najde kakšna pozitivna konkretna zadeva, ki se potem tudi dejansko izvede, ampak v večini primerov pa potem ni tistega pravega operativnega prehoda iz tiste protokolarne ravni na operativno izvedbeno raven. Kakšni so načrti ali pa še tudi dodaten suport, da bi ta procent uspešnosti se tukaj nekoliko povečal? Hvala.
Minister za gospodarstvo, beseda je vaša.
Hvala, za dodatno vprašanje. Moram povedati, da te protokolarne obiske lahko razdelimo na dva dela. Gospodarske delegacije so lahko bolj uspešne na področjih, kjer je pomen skupnega nastopa gospodarstva in Vlade večji, čisto preprosto povedano, v okolju Evropske unije, kjer ta pomoč države, vlade, ministrstev ni tako pomembna. Nadalje moram povedati, da želimo nadgraditi čisto konkreten sistem spodbude vsem investitorjem. Se pravi, ne želimo deliti zadeve na tuje in pa na domače, ampak na vse, ki želijo vlagati v naše okolje. Kar je ključni moment za investiranje v Sloveniji, pa je dobro razvita infrastruktura, izobražena delovna sila, korektno delovno in življenjsko okolje, še dodatno spodbujanje s čisto davčnega vidika. V tem zakonu, ki ga pripravljamo, zakonu za spodbujanje investicij želimo ustvariti nekaj inštrumentov, s katerimi bomo vsem investitorjem omogočili olajšave v postinvesticijskem obdobju. Se pravi, gre za olajšave, ki ne bodo imele vpliva na obstoječo javnofinančno situacijo, ampak ker gre za nove investicije, bomo tisti del spodbud dali v obdobje po tem iz naslova olajšav na področju davka na dobiček in po vzoru naših štirih problemskih območij, kjer imamo že danes za vse investitorje olajšave v tem kontekstu, da se refondira razlika med bruto in neto za vse zaposlene, vendar v dosti večji povezavi s številom zaposlenih. Se pravi, da želimo to zadevo povezati v večjem smislu in pa spodbuditi dodatno novo zaposlovanje. Čisto na koncu moram povedati še to, da kljub vsemu podjetja v tuji lasti, ki pa so nastala, to je treba povedati, tudi iz privatizacijskega naslova, ne samo iz naslova greenfield investicij, ustvarijo preko 20 % BDP. Naš namen je, da te investicije spodbujamo. Moram tudi povedati, da imamo v ognju kar nekaj vročih želez na različnih področjih v Sloveniji. Menim, da je to ena dodatna ključna zadeva, s katero bomo lahko naredili en gospodarski preboj naprej. Hvala.
Sedaj bo minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek odgovoril na vprašanje gospoda Franca Breznika v zvezi z izborom gospe Špele Kučan za ekonomsko svetovalko v Ženevi.
Spoštovani gospod predsednik, poslanke in poslanci! Cenjeni gospod poslanec Franc Breznik, hvala za vprašanje. Vesel sem, da sem dobil to priložnost, da podrobno pojasnim postopek, ki se v javnosti tako zelo problematizira, in to ne glede na to, da je bil izveden povsem zakonito. Gospod Breznik, naj uvodoma najprej poudarim, da verjetno veste, da je Slovenija med drugim tudi demokratična država. To nam zapoveduje celo slovenska ustava. Prav je, da se zato vsi skupaj zavedamo, da živimo v državi, kjer ima vsakdo pravico, da se poteguje za prosta delovna mesta. Tudi otroci sorodniki ali prijatelji politikov, gospodarstvenikov, poslancev, sedanjih in nekdanjih. Ne nazadnje niti vam morda nekoč ne bo ravno prijetno, če za določeno prosto delovno mesto ne boste mogli biti izbrani samo zato, ker ste danes poslanec, če bo to nekoč odločilno vplivalo na oceno, da ste neprimerni za opravljanje določenega dela, ne glede na vaše dotedanje izkušnje in strokovna znanja. Gospa, ki jo omenjate, je imela vso pravico, da se prijavi kot kandidatka za prosto delovno mesto za gospodarsko področje na stalnem predstavništvu Republike Slovenije pri uradu Združenih narodov in drugih mednarodnih organizacij v Ženevi. Enako pravico kot ostala dva kandidata, ki ste se prav tako prijavila na to delovno mesto. Izbrana kandidatka izpolnjuje vse pogoje, ki so bili zahtevani z objavo prostega delovnega mesta. Gospa, ki je bila izbrana, je po izobrazbi univerzitetna diplomirana etnologinja in kulturna antropologinja in profesorica španščine. Za seboj ima več kot 16 let delovnih izkušenj. Zadnjih 10 let pa je bila zaposlena na Uradu Republike Slovenije za intelektualno lastnino pri Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo, kjer je delala na gospodarskem področju. Vse to je izdatno več, kot je bilo zahtevano ob objavi prostega delovnega mesta. Zahtevani sta bili najmanj dve leti delovnih izkušenj. Gospod Breznik, ne gre dvomiti sicer, da ne veste, za kakšno delovno mesto pravzaprav gre, zato pa je najmanj neprimerno, da se za to delovno mesto v javnosti prikazuje kot eno od najvišje pozicioniranih in najbolje plačanih položajev v diplomaciji. Gospa, ki je bila izbrana, bo res da opravljala delovne obveznosti diplomata na ekonomskem področju znotraj diplomatskega predstavništva. Vendar bo samo začasno imela pravico zgolj do uporabe diplomatskega naziva, ne bo imenovana v diplomatski naziv. Delovala bo na področju gospodarske diplomacije kot ekonomska svetovalka. Kot strokovnjakinja bo zadolžena za uveljavljanje in promocijo interesov slovenskega gospodarstva v tujini. Dovolite, da vas opozorim tudi na to, da je bilo delovno mesto, ki ga izpostavljate, sicer dlje časa nezasedeno. Kandidata, ki bi bil pripravljen delati na tem delovnem mestu, smo se odločili najprej poiskati z notranjo objavo prostega diplomatskega delovnega mesta. To je očitno po vprašanju sodeč najbolj problematizirano. Kolikor z notranjo objavo in takoj za tem niti z objavo internega značaja ne bi našli primernega kandidata za to prosto delovno mesto, bi iskanje nadaljevali z objavo javnega razpisa. Hvala za to vprašanje, še enkrat, in verjamem, da bomo lahko tudi v nadaljevanju pojasnili še nekaj zadev. Delovno mesto je bilo prazno od 1. 1. 2013. Izbrana kandidatka je bila izbrana v okviru Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo in je bila zaposlena tukaj 10 let in je zgolj začasno premeščena. Zasedla je prosto delovno mesto, ki sodi pod okrilje Ministrstva za zunanje zadeve in slednje se je odločilo, da sledi pravilom za izbiro kandidata za tovrstna delovna mesta po sistemizaciji. Hvala.
Franc Breznik, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Spoštovani minister Počivalšek! Tudi jaz se zahvaljujem, da ste svojo argumentacijo nekako podali. Moram priznati, da se zahvaljujem, ker vidim, da je to zadeva širših razsežnosti. Mislim, da ste s svojo, po vašem mnenju argumentacijo povedali vse, jaz v bistvu niti ne rabim dolgih besed. Po vašem mnenju oddelek v Ženevi, ker gre za World Trade, za trgovino, vi pošiljate profesorico španščine in nekoga, ki je antropolog. Meni je zdaj vse jasno, zakaj gospodarstveniki v Sloveniji s strani Ministrstva za gospodarstvo nimajo nobene podpore. Ali se vi zavedate, kaj pomeni poklic antropologa, profesorja španščine, kaj nekdo v procesu izobraževanja izpolnjuje, katere kompetence in znanja in na katero funkcijo sedaj odhaja, spoštovani minister? Glejte, jaz ne očitam politiku, da zaposli svojega otroka, ki je sposoben za neko delovno mesto, ki ima primerno izobrazbo, ki ima izkušnje. Ne nazadnje se po vsej verjetnosti v Ženevi ne bo pogovarjala v španskem jeziku, rabila bo najvišjo raven angleškega jezika. Ste si pogledali, kakšno raven angleškega jezika spoštovana kandidatka izpolnjuje? Nadaljevanje, C1. Torej vprašanje je, ali so to najboljši kandidati. Gre za vprašanje meritokratskih načel, gre za vprašanje resnosti institucij, ki zastopajo slovenske interese. Vi veste, kakšne naloge izpolnjuje ta oddelek, na katerem bo zaposlena? Gre za reševanje trgovinskih problemov. Torej trgovinskih sporazumov, spremljanje, revizija trgovinskih sporazumov. Ste mogoče slišali za poklic pravnika, ki je zadolžen, recimo, za mednarodno trgovino, ekonomiste, ki so specialisti za mednarodno trgovino, pravnike, ki poznajo te mednarodne pogodbe, ljudi, ki so specialisti, recimo, za mednarodne odnose? Veste, koliko jih imamo v Sloveniji? Ravno zaradi tega smo potem pogledali, zakaj lahko Špela Kučan prihaja na mesto z [[izklop mikrofona]]
Minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Spoštovani gospod poslanec, tri zadeve bi še želel dopolniti. Z veseljem poslušam vaše pripombe o gospodarski situaciji v zahodnem in severnem delu Evrope. In veliko teh sugestij, ki ste jih dali, sem tudi upošteval pri delu, vendar dobro veste, kot jaz, da v tem okolju pride do tega, da ljudje, ki so izobraženi na enem področju, lahko delajo tudi druge zadeve. In ravno v tem zahodnem kapitalističnem sistemu je ta praska stalna. Kandidatka je izobražena ne enem področju, je delala od leta 2006, mislim, da dela na našem ministrstvu na tem gospodarskem delu, in izpolnjuje vse pogoje. Ampak še nekaj podrobnosti iz samega postopka. V najožji izbor sta se uvrstili dve prijavljeni kandidatki. Kandidatka, ki je bila v izbranem postopku ocenjena najbolje, se je na koncu sama odločila za drugo delovno mesto, gospa, ki pa jo omenjate vi, pa je bila ocenjena kot ustrezna kandidatka in je bila zato potem izbrana kot kandidatka z najboljšo oceno za napotitev v Ženevo. Drugič. Izbrana kandidatka je na Ministrstvu za zunanje zadeve uspešno opravila tudi test osebnostne primernosti, priprave Ministrstva za zunanje zadeve, usposabljala se je s področja vsebin diplomatskega izpita, naredila je še enkrat jezikovni preskus iz angleškega jezika na višjem nivoju in pa zagovor smernic za delo. Še enkrat povem, da smo ves postopek izvedli zakonito in da v okviru vseh teh kandidatov, ki jih imamo, smo končno po treh letih zapolnili za gospodarstvo pomembno delovno mesto na sedežu Svetovne trgovinske organizacije. In še enkrat, si želim, da bi pri izbiri kandidatov upoštevali vsebino znanja in izobrazbo, kot ste rekli, ne pa da problematiziramo ime in priimek nekega kandidata. Jaz sem globoko prepričan, da bo kandidatka to delo vestno in dobro opravljala v korist Slovenije. Hvala.
Gospod Franc Breznik, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Najlepša hvala. Da, spoštovani gospod predsednik, prav to zahtevam. Mislim, da bi bila ta razprava dobrodošla. Prvič, še enkrat ponavljam, ne problematiziram imena in priimka, problematiziram pa ga, ko vidim, da na tako pomembno funkcijo se pošilja človeka, ki je po mnenju ministra, torej širi to argumentacijo po njegovem, to je nekaj takšnega, kot če bi se v mariborskem zdravstvenem domu na delovno mesta zdravnika specialista splošne medicine, javil jaz, kot inženir in kolega, ki je morda gradbenik, in bi mi rekli, ja samo ta dva sta se žal javila, saj na naredi en izpit za primernost in vse ostalo, pa malo boljše znanje slovenskega jezika, pa bo lahko opravljal izpit. Poglejte, ste si vi kdaj pogledali, kakšne kandidate imajo ostale članice v Ženevi. Naj vam dajo razpored vseh ostalih, ki se ukvarjajo. Mi, ni čudno, da izgubimo večino zadev v mednarodnih pogodbah, da izgubljamo, če imamo na mestih ljudi, ki niso ne pravniki, ne ekonomisti, ne specialisti mednarodnih odnosov. In to je osnovna izobrazba za takšno funkcijo, spoštovani minister. To je tisto, in ko vidiš, da tja pošljemo profesorico španskega jezika in antropologinjo, ljudje božji, pa saj to je smešno danes, no. Iz tega potem izhaja, ja kdo pa je lahko to dobil in iz tega potem izpeljemo rešitev: Špela Kučan. To je ta problem, spoštovani minister. Jaz vam ne očitam imena in priimka in tudi vam vsem kolegom in kolegicam, nikoli ne bom problematiziral, ali vi ali vaši svojci, če vaš najbližji sorodnik ima znanje s področja, je kompetentna oseba, mene ne zanima ime in priimek, ampak ravno iz tega lahko rečemo nekako izstopa nekompetentnost, torej tudi totalna, lahko rečemo, kontraizobrazba temu, kar naj bi ta predstavnik predstavljal. In to je, poglejte, neresno opravljanje dela, predvsem pa poglejte na tako pomembnih funkcijah, Slovenija je članica Evropske unije, članica Združenih narodov iz leta 1992, poglejte, rabimo resne kandidate, če se hočemo iti neke resne igre ali pa resni biznis tudi v mednarodni trgovini. Spoštovani minister, jaz vas prosim, da še enkrat pogledate, pregledamo. Tudi vas, spoštovani predsednik in kolegice, prosim, da opravimo o temu razpravo tudi o kompletni kadrovski politiki. Mislim, da imamo celo vrsto takšnih ljudi. In če profesorji španskega jezika, če jih je še več na Ministrstvu za gospodarstvo pri tako pomembnih temah, oprostite, nimam nič proti njim, ampak poglejte, vsak naj dela in opravlja naloge v zvezi s tem, s čimer je opravil neko osnovno izobrazbo. Tukaj pa, spoštovani minister, mislim, da nimate argumenta, res nimate argumenta. Žalostno je. Jaz vas podpiram v nekaterih zadevah, veste, da imava zelo podobna razmišljanja, tukaj pa – kdo vam je to kandidatko nekako dal? Vi bi lahko počakali, nov razpis bi lahko naredili in našli nekega resnega, kompetentnega kandidata ali kandidatko. Zato še enkrat prosim za podporo in da opravimo o tem javno razpravo. Najlepša hvala.
Gospod Franc Breznik, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 17. maja 2016, v okviru glasovanj. Sedaj pa bo ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar odgovorila na vprašanje dr. Vinka Gorenaka v zvezi z ilegalnimi migranti po zaprtju državne meje med Makedonijo in Grčijo. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Kar se tiče migracij vemo, da je v temu trenutku situacija relativno obvladovana, vendar pa je prav, da se ves čas spomnimo na to, da zadeva še ni končana in da se lahko zahodnobalkanska pot v vsakem trenutku ponovno odpre. Kot veste, 6. marca 2016 je Republiko Slovenijo zapustil zadnji organiziran vlak z migranti, do zaprtja zahodne balkanske poti v Makedoniji je prišlo zaradi več razlogov. Če naštejem najpomembnejše, zagotovo so med pomembnejšimi kaskadni učinek ukrepov na naši meji, ki je imel učinek navzdol po zahodnobalkanski poti. Prav tako je potrebno omeniti tudi operativne dogovore v regiji, v kateri je Slovenija aktivno sodelovala tako na politični kot tudi na operativni ravni, in pa seveda iniciativa predsednika vlade, torej iniciativa Slovenija za zaprtje meje v Makedoniji, ki je privedla do tega, da se problem rešuje čim bližje v izvoru, ker nenazadnje je to interes Republike Slovenije. Torej slovenska policija je od 7. marca 2016 do 14. maja zaznala in prejela 112 tujcev, ki so nedovoljeno prestopili zunanjo schengensko mejo. Največ je bilo državljanov Albanije: 26, Kosova 15, Irak 15, Sirija 9, Alžirija 8, Afganistan 7, Maroko 7, Šrilanka 3, Iran 3, Pakistan 3. Tujce, ki so nedovoljeno po zaprtju te zahodnobalkanske poti prestopilo državno mejo, smo seveda po sporazumu med Vlado Republike Slovenije in Vlado Republike Hrvaške o izročitvi in prevzemu oseb najavili hrvaškim mejnim organom. Do 14. maja 2016 smo uspeli na podlagi omenjenega sporazuma vrniti Republiki Hrvaški 147 tujcev. Prav tako smo uspešno obrnili 11 tujcev preko letališča Jožeta Pučnika Ljubljana. Po zaprtju meje med Makedonijo in Grčijo je v Republiki Sloveniji prošnjo za mednarodno zaščito vložilo 198 oseb, od tega 88 oseb samovoljno zapustilo azilni dom oziroma njegove izpostave. Tako da se Republika Slovenija pripravlja tudi na morebitno bistveno povečanje števila ilegalnih prestopov meje, mislim, da ni nobena skrivnost, da je varovanje državne meje s strani naše policije permanentna naloga policije, zato tudi Slovenija redno spremlja dogajanja doma in v tujini, svoje ukrepe načrtuje v skladu z oceno ogroženosti in na podlagi dejanskega stanja. Seveda pa, kot sem že uvodoma nekako nakazala, ni možno izključiti ponovnega odprtja zahodnobalkanske poti. Vemo, da tudi na vstop v Makedonijo v temu trenutku časa na tisoče ljudi. Prav tako ocenjujem, da dokončno odločenih ukrepov s strani Grčije še ni zaznati, torej zlasti kar se tiče preseljevanja teh ljudi v ustrezne kapacitete po državi. Številke prihodov na grške otoke so nizke, vendar pa se prihodi na otoke še vedno nadaljujejo, tako da je v tem trenutku izjemna pomena, da učinkuje dogovor EU–Turčija. Hvala.
Dr. Vinko Gorenak, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Pri tej begunski problematiki oziroma pri problematiki ilegalnih migrantov je verjetno res težava v tem, da človek dobi odgovor po mesecu dni. Po drugi strani pa je res, da dobiš malo bolj, kako naj rečem, novejše podatke. Tako da sem na nek način kar vesel, da ste, predsednik, reagirali do vlade in prisotnosti ministrov tako, kot ste. Kar pa se tiče odgovora ministrice, poglejte, saj midva se ne bova za nazaj nikoli strinjala, to je brez veze in to nima smisla. Torej, govoriti za nazaj, do septembra lani je irelevantno, o tem bodo nekoč sodile knjige, zapiski in zgodovina bo o tem govorila, to, kdo je kaj dal, kakšno pobudo, ali je bil to sedanji predsednik vlade Cerar ali je bil to Janez Janša, ampak to je dokument, se ga ne da skriti, kot se ne da skriti mnogih drugih dokumentov, recimo iz časov osamosvajanja. Zato raje narediva pogled naprej. Mene veseli to, kar pravite, da jih uspešno vračate Hrvaški in tudi v tretje države preko letališča, ampak še vedno nastane eno temeljno vprašanje. Vsi tisti, ki zapustijo Slovenijo oziroma naš azilni dom z izpostavami, veste, da bodo vrnjeni. Tako da prikazovanje nekih nizkih številk, ki v tem trenutku so, na območju Slovenije, je lahko zelo varljiva zadeva. Namreč, vse kar odide iz države in je registrirano v našem azilnem domu in izpostavah, je pričakovati, da bomo dobili vrnjeno. Predvsem pa bi želel, da rečeva kaj na to temo, kako se pripravljamo na to, kako se pripravljamo na tisto, ko bo v Grčiji spet kaj popustilo, in kaj je tisto, kar je bila najnovejša informacija, da je cel kup otrok, nad 100 mladoletnikov šlo iz azilnega doma. Mogoče v tej smeri skušava kakšno reči. Hvala lepa.
Ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, predsednik. Kar se tiče teh samovoljnih zapustitev azilnega doma, to vemo, da je že v preteklosti bilo dejstvo, glede na to, da so tudi v preteklosti v vseh teh postopkih, te osebe so zapuščale azilni dom, kar potrjuje dejstvo, da Slovenija je tranzitna država in tudi zelo nizko število prošenj za mednarodno zaščito, torej glede na celoten obseg migracij, ki so šle čez slovenijo, potrjuje, da Slovenija na nek način še vedno je pretežno tranzitna država, zato je tudi tako nizko število prošenj za mednarodno zaščito. Seveda pa tudi v sklopu teh postopkov, ki jih vodimo, posebno pozornost posvečamo najbolj ranljivim kategorijam, med katerimi so tudi otroci. Tudi to smo v preteklih dneh zelo izčrpno pojasnjevali. Pač, dejstvo je, da tudi ti otroci oziroma pravilno je, če se izrazim mladostniki, to so predvsem te mlade osebe, ki potujejo same. Vemo, da otroci so nenazadnje večinoma povezani v sklopu teh klasičnih družin, medtem ko mladostniki tudi zaradi mogoče specifičnih razmer v teh državah izvora, iz katerih prihajajo, se nazadnje odločijo, da potujejo v ciljne države, torej v države, kjer imajo sorodnike, tako da dejansko do teh premikov prihaja zaradi nekih sistemskih razlogov in mogoče je problem bolj evropski, kot slovenski. V tem oziru zagotovo pa Slovenija v sklopu vseh postopkov, ki jih vodi, posebno pozornost posveča ravno tem ranljivim skupinam.
Dr. Vinko Gorenak, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala lepa. V dveh minutah verjetno res skorajda ni mogoče odgovoriti, vsaj tako, kot bi si jaz želel. Obstaja še odprto vprašanje drugačnega početja Republike Slovenije do tistih ljudi, ki jih sprejemamo iz tako imenovanih kvot iz Italije oziroma Grčije. Tudi to je ena zanimiva tema, smo edina država nekdanjega socializma, ki jih veselo sprejemamo. Skratka, ostane odprtih več vprašanj tudi zato, ker je tema pomembna, ker tema odmeva v javnosti in ker je verjetno v okviru poslanskega vprašanja premalo časa za poglobljen pogovor, predlagam razpravo na to temo. Hvala.
Dr. Vinko Gorenak, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 17. maja 2016, v okviru glasovanj. Mag. Branko Grims, imate besedo, da zastavitev vprašanje [[...]]pardon. Najprej bo ministrica za notranje zadeve. mag. Vesna Györkös Žnidar odgovorila na vprašanje mag. Branka Grimsa v zvezi z ukrepanjem zoper zamaskirane zagovornike migrantov.
Hvala za besedo, gospod predsednik, ponovno. Mislim, da ni potrebno podrobneje pojasnjevati, kaj določa Zakon o javnih zbiranjih. Mislim, da poslanec Grims zelo dobro pozna to področje, torej, zlasti v delu, ki se nanaša na to, da udeleženci shodov ne smejo na shode prinašati orožja, eksplozivnih snovi, pirotehničnih izdelkov, nevarnih predmetov oziroma drugih nevarnih snovi in seveda motiti reda na shodu oziroma prireditvi. V danem primeru, torej glede dogodka glede katerega me sprašujete, se je taktika in metodika delovanja policijskih enot z upoštevanjem vseh načel policijskega delovanja prilagajala kot v vseh primerih aktivnosti policije. Pri varovanju javnih shodov na Kotnikovi ulici v Ljubljani, ki so potekali 27. februarja letošnjega leta, policisti na samem kraju niso zaznali kršitev, povezanih v zvezi z Zakonom o javnih zbiranjih pa tudi z Zakonom o orožju, ki bi v dani situaciji neposredno ogrožali bodisi policijske postopke bodisi varnost drugih oseb. Vsi ukrepi policije so bili izvedeni v skladu s pravili stroke, načelom sorazmernosti in primarno usmerjeni v zagotavljanje varnosti udeležencev. Pri tem je treba poudariti, da je policija po zaključku varovanja javnega shoda začela z zbiranjem obvestil in z aktivnostmi za dokazovanje morebitnih prekrškov ali kaznivih dejanj. Za dokazovanje prekrškov ni potrebno neposredno ugotavljanje na kraju, zato je tudi policija vse udeležence neprijavljenih shodov seznanila, da se aktivnosti snemajo in da lahko pristojni prekrškovni organ na podlagi omenjenega gradiva in drugih dokazov tudi naknadno izvede ustrezne postopke. V zvezi s tem je do sedaj bila ugotovljena identiteta osebe, ki bi naj na shod prinesla orožje, in sicer v prirejenem predmetu oziroma dežniku. Prav tako je bil opravljen ogled tega predmeta. Ugotovljeno je bilo, da dejansko gre za dežnik, ki ima ročaj v obliki japonske sablje, zato policisti zoper to osebo ne bodo ukrepali. V primeru ostalih sumov storitve prekrška pa policisti nadaljujejo z zbiranjem obvestil in v primeru ugotovljene identitete posameznikov bodo tudi zoper te osebe izvedli prekrškovne postopke.
Hvala lepa. Mag. Branko Grims, imate zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za besedo. Nekje je ena meja v demokraciji, ki je nihče ne bi smel preiti, to je nasilje oziroma neposredna pripravljenost na nasilje. Ravno to je tisto, kar se je, žal, na Kotnikovi zgodilo, kjer so se samozvani zagovorniki migrantov že v osnovi postavili opozicijo, ki bi jo v policijskem žargonu imenovali "namenjeni za obvladovanje množic". S seboj so imeli palice, formalno so bile to palice za zastave, dejansko pa očitno prirejene čisto nečemu drugemu. Zakon seveda kristalno jasno pravi, da kakršenkoli predmet, ki je prirejen tako, da se lahko uporabi za napad, ni dopustno prinesti na javno prireditev. Poleg tega smo to stvar pogledali takrat na seji tudi moje komisije in takrat smo vam pokazali cel kup fotografij, te so bile tudi javno dostopne, ni nobena skrivnost, in na nekaterih od njih se vidi, da so posamezniki imeli ne samo tisto, kar je bilo pod vprašajem zaradi ročaja, ampak še kakšno drugo zelo zanimivo stvar, vsaj kakšna tonfa ali pa kakšen pendrek bi se zanesljivo našel med tistimi predmeti, ki so bili očitni na fotografijah. Kolikor ste jih izgubili, so še vedo gor pri moji sekretarki, pa tudi na internetu so bile objavljene, tako da verjetno to ni problem. Zakaj je to tako pomembno? Prvič, pred zakonom moramo biti vsi enaki. In to soočenje, ki je bilo tam, je bilo soočenje, ki je povedalo vse o Sloveniji leta 2016. Na eni strani so bili pesniki z Zdravico v rokah pa ženske, starejše gospe z zastavami Republike Slovenije, pa eventualno še kakšen, ki je nosil zastavo karantanskega panterja pa konec. Na drugi strani pa v neko opozicijo, očitno namenjeni nasilju, postavljeni posamezniki, opremljeni z orodjem in zoper te bi zanesljivo bilo treba ukrepati. Zgolj zato, ker to zahteva zakon, je premalo, predvsem zato, da kaj takega ne bi postalo stalna praksa. Cela Evropa je žrtev Antife, ki [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Odgovorila bo gospa mag. Vesna Györkӧs Žnidar.
Hvala lepa. Glede teh dogodkov, ki jih omenjate, jaz lahko povem, da policija je dobro ukrepala, je tudi zagotovila javni red in mir. Tudi za varnost shoda je poskrbela in tudi v bodoče bo policija obravnavala vse, ki poskušajo kršiti javni red in mir in ogrožati varnost. Toleranca do nasilja je ničelna, ne glede na to, kdo poskuša izvajati takšna dejanja. Seveda je pa izražanje stališč in mnenj ustavno varovana kategorija in temu primerno tudi policija na takšnih shodih ravna. Povedala sem že, da je policija po zaključenem shodu izvedla določene aktivnosti oziroma jih izvaja. Ena prijava kaznivega dejanja po 297. členu KZ je bila podana in policija tudi zbira vsa obvestila. Kar se tiče samega shoda kot takšnega, glede na to, da omenjate določene okoliščine, bistveno je predvsem, da je policija izvedla vse tiste ukrepe, ki so potrebni, da ni prišlo do fizičnega stika med udeleženci dveh shodov z nasprotnimi stališči. Dobro poznate določbe Zakona o javnih zbiranjih, po katerem se drugače regulirajo prijavljeni in na drugi strani neprijavljeni shodi. V teh primerih je šlo za neprijavljene shode. In tukaj je policija zaradi splošne določbe varovanja življenja in osebne varnosti prevzela odgovornost tako, da je tudi svoje ukrepe prilagajala temu, da je vsem osebam pod enakimi pogoji zagotovila ustavne pravice do mirnega zborovanja in izražanja volje. Tako je bilo v primeru teh obeh neprijavljenih shodov, kjer je policija podvzela ukrepe in aktivnosti za zagotovitev varnega poteka neprijavljenih shodov vsem udeležencem pod enakimi pogoji zagotovila, da lahko mirno izražajo svojo voljo. Temu primerno policija prilagaja taktiko in metodiko delovanja in tudi presoja posege v shod in posameznika po načelu sorazmernosti. Torej, če lahko z drugimi ukrepi zagotovi vse pravice vsem posameznikom, istočasno pa seveda, kot sem že uvodoma povedala, po zaključku izvede vse ukrepe, da kršitelje oziroma storilce kaznivih dejanja tudi ustrezno sankcionira. Je pa tudi pomembno poudariti to, da policija s svojimi ravnanji v nobenem primeru ni vzbujala neposredne napetosti, zaradi katerih bi lahko prišlo do situacije, ki bi lahko bila dodatno varnostno problematična.
Mag. Branko Grims, boste zahtevali razpravo v Državnem zboru? Izvolite.
V vsakem primeru je tukaj padel en mit. To je tisti silni mit, ki se je 70 let umetno gojil o neki silni, nasilni desnici in prijazni, ljubeznivi levici. Dejanska slika je seveda obratna. To je tudi edino logično in jasno vsakomur z zdravo pametjo v državi, kjer so po II. svetovni vojni levičarji izvensodno pomorili, zverinsko pomorili, celo žive zakopali mladoletna dekleta v Hudo jamo, tam nekje okoli 100 tisoč ljudi. Nihče ne ve točne številke. In zaradi tega, ker se to lahko ponovi, če se iz zgodovine nič ne naučimo, se je proti temu treba upreti z vsemi demokratičnimi sredstvi. In prvo in osnovno je, da se o tem spregovori v Državnem zboru. Kajti ko se enkrat to pojavi, se lahko hitro izrodi, se lahko zelo hitro sprevrže v skrajnost. In ena skrajnost rojeva drugo. Jaz samo iskreno upam, da nikomur ni v interesu, da pride do česar takšnega. Da pa se to dogaja, se pa lahko prepričate po Evropi, kjer Antifa, torej levičarski skrajneži, točno taki, kot so bili tam na Kotnikovi, zakrinkani, s palicami, metrskimi, v rokah razbijajo, delajo nepopravljivo škodo, netijo prepire, onemogočajo demokratično izražanje mnenj in predvsem zatirajo vsako drugačno mnenje od njihovega. Jaz ne trdim, da so pač sami migranti kot taki nenevarni, daleč od tega, zaradi okoliščin, ko niso preverjeni, ko se ne ve, kdo prihaja, je to velikanski problem, zlasti če se pri tem še krši zakon. Ampak ravno tako nevarnost, če ne večjo, za Evropo predstavljajo tisti, ki so to v osnovi povzročili. To pa so levičarji, ki pač imajo pri tem politično računico. In vsakogar, ki pravi drugače, vsakogar, ki govori o tem, da je treba spoštovati zakone, da je treba zagotoviti red, da je treba zagotoviti spoštovanje osebne integritete otrok in žensk, se pa okarakterizira kot nekoga, ki širi sovražni govor in podobne neumnosti. Tudi nekateri na desni so včasih zelo nagnjeni k temu, da sprejmejo to levičarsko retoriko, kar je seveda neumnost na kvadrat, ampak saj vemo, kaj je rekel Einstein: "Vesolje in človeška neumnost sta neskončni. Pa za vesolje nisem čisto prepričan." In vedno znova se žal v Evropi v zadnjih let to potrjuje. Zaradi tega, če kaj, je treba o tem odkrito spregovoriti v Državnem zboru in te stvari postaviti na pravo mesto in poimenovati s pravimi pojmi. Zato predlagam, da se o tem razprava opravi.
Hvala lepa. Mag. Branko Grims o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 17. Maja. Ministrica za obrambo gospa Andreja Katič bo odgovorila na vprašanje gospoda Žana Mahniča v zvezi z zamenjavo načelnika generalštaba Slovenske vojske. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani! Gospod poslanec, včeraj smo skupaj praznovali ob dnevu Slovenske vojske in kot ste lahko ugotovili, zamenjava načelnika Generalštaba Slovenske vojske ni bila izvedena pri dnevu Slovenske vojske, kot se je namigovalo v medijih, niti trenutno ni začet postopek za njegovo zamenjavo. Kot sem že večkrat pojasnila tudi v medijih, je generalmajor dr. Andrej Osterman že izpolnil pogoje za poklicno upokojitev, kar pomeni, da se lahko kadarkoli odloči tudi za upokojitev. Ker gre za najodgovornejše mesto v Slovenski vojski, je nedvomno treba razmišljati tudi v nasledniku, ki bo zagotovil ustrezno kontinuiteto vodenja Slovenske vojske, pri čemer bi si tudi sama želela kompetentnega častnika z jasno vizijo, vojaško odločnostjo ter ustreznim ugledom znotraj vojske, ki se bo sposoben soočiti z vso problematiko Slovenske vojske. Nobena skrivnost ni, da sem se z nekaterimi najvišjimi častniki Slovenske vojske o tem tudi posvetovala. Tako od aktualnega kot tudi od morebitnega novega načelnika, ko se bomo o tem odločili, pa pričakujem, da bo načrtovane ukrepe za izboljšanje stanja v Slovenski vojski, ki niso odvisni samo od finančnih sredstev, izvajal odločno in učinkovito. Poleg vsega navedenega pa si kot vsak minister tudi sama za morebitnega novega načelnika želim človeka, za katerega bom menila, da lahko z njim učinkovito sodelujem. Nabor možnih kandidatov za načelnika Generalštaba je vedno omejen in tako je tudi trenutno. Sama bi si najbolj želela, da postopki imenovanja načelnika potekajo načrtno in pregledno, tako kot potekajo v urejenih vojskah, ko se zamenjave načelnikov načrtuje več mesecev ali celo leto vnaprej. Očitno pa pri nas raje prisegamo na zamenjave preko noči. Že samo posvetovanje z visokimi častniki, žal, pri nas sproži reakcijo nekaterih možnih kandidatov, angažiranje medijev, iskanje politične zaslombe, predvsem pa diskreditacijo posameznikov, ki bi lahko bili kandidati za načelnika, kar v vrhu Slovenske vojske ustvarja tudi neustrezno klimo in delitve. Za vsemi generalnimi brigadirji v Slovenski vojski, ki izpolnjujejo pogoje za mesto načelnika generalštaba, so dolge in zahtevne vojaške kariere, v večini primerov tudi več kot 20 let, skozi katere so se z usposabljanjem doma in v tujini, s strokovnostjo in s svojim delom na najrazličnejših dolžnostih dosegli najvišje častniške in generalske čine. Pri tem pa je treba izpostaviti tudi, da so te kariere glede na naravo vojaške organizacije, specifične od posameznika do posameznika, ter da se nekateri večji del kot drugi preživeli na poveljniških dolžnostih, drugi pa na štabnih dolžnostih. Nedvomno pa gre za kompetentne častnike, ki so v karieri dosegli ozek vrh Slovenske vojske, se večinoma dokazovali na dolžnostih v tujini in mednarodnih poveljstvih, zato se mi zdijo vse oblike diskreditacije kateregakoli od njih, kar lahko zasledimo tudi v medijih, skrajno neprimerne, predvsem pa nepotrebne. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Spoštovana ministrica, poslanke in poslanci! Zdaj drži to, kar je ministrica povedala, načelnik do 15. Maja, kot so nekateri mediji pisali, ni bil zamenjan, pa vendarle bi jaz opozoril na eno zadevo. Ne glede na to, kdo bo naslednji načelnik generalštaba, mora imeti nekaj lastnosti. Prvič mora biti nekdo, ki je s to vojsko rastel, mora biti nekdo, ki je rastel skupaj z vojaki, skratka nekdo, ki ga vojaki poznajo, cenijo in spoštujejo. Drugič, če gre za starejšo osebo, mora biti veteran vojne za Slovenijo, nekdo, ki je danes na brigadirskem ali generalskem položaju in je v času vojne za Slovenijo imel možnost, da se bori na strani Teritorialne obrambe, pa se ni oziroma celo, da bi recimo bil pripadnik na strani JLA takrat, je tudi neprimerno. Tukaj so še, kot ste sami rekli, znanje tujega jezika, udeležba na mednarodnih operacijah in misijah in tako naprej. Jaz sem takrat to poslansko vprašanje postavil in tudi vas vprašal, če to namerava biti brigadir Milko Petek, nekateri mediji ne samo Večer, tudi nacionalka in še drugi so o tem pisali, izpostavil sem pa to vprašanje zaradi tega, ker vemo, da je z brigadirjem Petkom tako kot z generalom Ostermanom. Postavili ste ga zato, da ste se znebili prejšnjega načelnika, postavili ste ga za leto in pol oziroma zdaj, če bo šel konec leta, za dve leti, potem boste pa zopet postavili nekoga, ki gre čez dve leti v penzijo. Menim, da je tak pristop napačen, da je treba iskati osebo, ki bo Slovensko vojsko vodila v smeri stabilnosti. Zagotovo to niso tisti, ki imajo leto ali dve do penzije. Tako da jaz mislim, da se tukaj lahko naredi velika napaka, lahko pa se naredi tudi dobra poteza, ki bo Slovensko vojsko ponovno pripeljala tja, kjer je pred, recimo temu, petimi, sedmimi leti bila.
Hvala lepa. Odgovorila bo ministrica, gospa Andreja Katič. Izvolite.
Hvala. Ko sem pred dobrim letom sprejela imenovanje ministrice za obrambo je bil načelnik Generalštaba dr. Andrej Osterman in tudi danes je načelnik Generalštaba dr. Andrej Osterman. Jaz nisem zamenjala nobenega načelnika. Povedala sem v uvodnem odgovoru, kaj si želim in kaj pričakujem od načelnika Generalštaba Slovenske vojske, gre za najpomembnejši položaj Slovenske vojske in zagotovo se vsi strinjamo, da mora to mesto voditi človek, ki je kompetenten na vseh področjih. Ve se, kdo izpolnjuje pogoje. Pogovore bom še nadaljevala. V sklopu tega boste seznanjeni tudi poslanke in poslanci Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič, boste zahtevali razpravo v Državnem zboru. Izvolite.
Hvala podpredsednik. Ne bom zahteval razprave. Samo zaradi zapisnika bi, da se popravi s tem, ko sem rekel, da ste zamenjali načelnika Generalštaba in postavili zdajšnjega, nisem mislil vas ministrica za obrambo, ampak pač vašo stranko, vašega ministra Janka Vebra oziroma trenutno vlado. Tudi ne bom zahteval razprave, zaradi tega ker verjamem, da bo tja do oktobra, novembra še nekaj sej Državnega zbora, na katerih bom lahko zastavil ustno poslansko vprašanje, če se mi bo to zdelo primerno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev. Besedo ima mag. Andrej Šircelj, ki bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju. Izvolite, gospod Šircelj.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik, spoštovani minister! V zadnjem obdobju so nas presenetile novice glede kadrovskih zadev v Novi Ljubljanski banki. Tukaj mislim predvsem na nove člane nadzornega sveta, ki niso bili imenovani, bili so predlagani. Mislim tudi na upravo, ki dejansko ni popolna oziroma ima samo človeka, ki koordinira upravo, vsaj tako piše na spletnih straneh Nove Ljubljanske banke. V zvezi s tem bi rad že na začetku povedal naslednje, da seveda ne pričakujem odgovora, v katerem boste rekli, glejte, imamo Slovenski državni holding in tam oni vse urejajo v skladu s korporativnim upravljanjem. Kajti Vlada je, prvič, 100 % lastnik Nove Ljubljanske banke, ima seveda zaradi tega tudi skupščino in tudi je lastnik 100 % Slovenskega državnega holdinga in tudi skupščina, kar pomeni, da Vlada je še vedno tisti organ, ki ima škarje in platno v rokah. Poleg tega ste vi kot minister za finance dejansko tisti v tej vladi, ki skrbi za finančne inštitucije, Nova Ljubljanska banka je največja finančna inštitucija v Sloveniji, je banka, ki je pomembna za stabilnost finančnega sistema, za to, da dejansko finančni sistem posluje. Zanima me dejansko vaša vloga pri tem, da so Evropska centralna banka, Banka Slovenije in ostali, vsaj tako je bilo razbrati iz medijev, če milo rečem, bili zadržani do treh članov nadzornega sveta. Tako ima Nova Ljubljanska banka 6 članov nadzornega sveta. To je v bistvu minimum, da sploh lahko deluje. Dva člana naj bi pa še dobila tako imenovano licenco ali soglasje, kakor koli želite, za to, da bi Nova Ljubljanska banka bila popolna. Zdaj, če eden od teh dveh tudi ne dobi tega soglasja, potem seveda nadzornega sveta ne bo. Prav tako je z upravo. Uprava je sedaj tričlanska in nekdo je koordinator. In zanima me: Kaj mislite storiti za to, da ne bo padla boniteta Novi Ljubljanski banki in s tem seveda tudi državi Slovenije, če se bo to še bolj zapletlo, da ne bo padla cena, kajti Nova Ljubljanska banka naj bi se prodala do konca leta 2017, takšna je obljuba Evropski komisiji? Kajti vse to, da nimamo uprave, nadzora in tako naprej, tako kot bi jih morali imeti, bom rekel, optimalno zagotovljeno v skladu s predpisi Nove Ljubljanske banke, dejansko tudi vpliva na ceno. Zaradi tega me seveda zanima: Kaj boste storili za to, da ne bi prišlo do kakršnegakoli nadaljnjega kadrovskega fiaska v Novi Ljubljanski banki?
Hvala lepa. Odgovoril bo gospod minister dr. Dušan Mramor. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani poslanec. Bom vseeno odgovoril v bistvu v smislu pravne ureditve upravljanja z institucijami, ki so v Državni lasti. Tukaj v zvezi s tem postopkom imenovanja kandidatov za člane nadzornega sveta še manj pa uprave seveda nima vlada nobene pristojnosti pri imenovanju teh članov. Ima pa pristojnost seveda za sistem, to je pa res, za sistemsko ureditev. In če je kaj narobe s sistemsko ureditvijo, če je takšna, da onemogoča učinkovito izbiro kandidatov in potem tudi potrjevanje teh kandidatov, kot vemo je to v bankah poseben postopek zaradi direktive za člane nadzornih svetov in uprav, potem pa seveda je dolžnost vlade in moja dolžnost, kot ministra za finance, da ugotovim sistemske nepravilnosti oziroma pomanjkljivosti in te sistemske nepravilnosti tudi odpravimo. Pa če gremo lepo po vrsti, kje je pravzaprav to razlikovanje v mnenjih in kresanje mnenj glede teh nadzornikov in glede tudi imenovanja uprave. Ta novela zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank je uvedla specifično ureditev ocenjevanja primernosti članov nadzornih svetov bank, in to samo tistih, ki so bile deležne državne pomoči in kjer je Slovenija edini delničar. Specifika glede na ureditev zakona v bančništvu je v tem, da je pristojnost ocenjevanja primernosti kandidata pred njegovim imenovanjem podeljena SDH in ne banki. V bančnem zakonu za vse ostale banke velja po direktivi, da je banka zadolžena znotraj banke ustanoviti posebno komisijo, ki naredi tako imenovani Fit and Proper oziroma oceni primernost kandidata. Mi smo menili, da je to bolj pravilno, če naredi institucija, ki predstavlja lastnika, in ne banka sama s kadri, ki so pripeljali banko do situacije, v kateri so te banke, ki smo jih dokapitalizirali, bile. SDH ima že v skladu z Zakonom o Slovenskem državnem holdingu vzpostavljen svoj sistem preverjanja kandidatov za člane nadzornih svetov. A ne glede na navedeno velja, da mora tudi SDH pri izdelavi ocene primernosti kandidata za člana nadzornega sveta banke upoštevati enake pogoje in merila, ki jih za člane nadzornega sveta banke določajo bančni predpisi, se pravi Fit and Proper v SDH mora biti narejen tako, kot bančni predpisi zahtevajo. Ta ureditev v ZUKSB ne odstopa od določb v direktivi, kakor tudi ne od smernic evropskega bančnega organa. Skladno z navedenimi evropskimi akti je tako možno, da predhodno oceno primernosti kandidata izvede drugi organ in ne banka. Tudi znotraj Evropske unije je priznano, da je to incestno do določene mere, da banka sama Fit and Proper ozrioma primernost članov svojega nadzornega sveta in svoje uprave dela, ki imate seveda navzdol vpliv na te posamezne člane te komisije. Se pravi, ureditev v noveli ZUKSB, ker pač ta smernica evropskega bančnega organa pravi, da predhodno oceno primernosti kandidata izvede drug organ, lahko drug organ in ne banka. Ureditev v noveli ZUKSB je primerna tudi upoštevajoč dejstvo, da velja za banke, ki so bile deležne izdane državne pomoči in v katerih je Republika Slovenija edini delničar in je odgovorna za dosledno izpolnjevanje zavez, ki so bile dane Evropski komisiji v postopku presoje dovoljenja državne pomoči. Nadalje je treba pojasniti, da Zakon o bančništvu ne vsebuje določb, ki bi zahtevale da Banka Slovenije izda predhodno dovoljenje. Tukaj znotraj tega predhodnega dovoljenja, kdo to izda, ali Banka Slovenije predhodno in potem banka in potem SDH, ali SDH in potem šele banka, tukaj noter je pač največ različnih mnenj in na tem področju zdaj Ministrstvo za finance posebej dela.
Hvala lepa. Mag. Andrej Šircelj boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Pravzaprav bi rad odgovor. To je vsem poznano. Komisija za nadzor javnih financ je to problematiko obravnavala na posebni seji. Vse to je razloženo in tako naprej. Mene zanima: Kaj bo Ministrstvo za finance oziroma vlada, ministrstvo je del vlade, Vlada je lastnik SDH, je lastnik Nove Ljubljanske banke, naredilo za to, da ne bo prišlo do tega, da bo Nova Ljubljanska banka ostala tako brez nadzornega sveta, ker obstaja določeno tveganje za to, kot brez uprave? Sami ste si predlagali zakone, sami ste sprejeli zakone, sami delete po teh zakonih, pa glejte, bonitete za Novo Ljubljansko banko bodo padle zaradi tega, ker nimate urejenega nadzornega sveta in nimate urejene uprave. Zaenkrat še nekako delujejo, delujejo brez predsednika uprave, delujejo izključno s šestimi člani nadzornega sveta, moralo bi jih biti 11, od tega bi 2 morala še dobiti to licenco. In vi minister ste tukaj odgovorni, ker ste lastnik v imenu skupščine ne glede na sistemsko zakonodajo, ki ste si jo sami pisali. Ne glede na to, ali je to v skladu z EU ali ni v skladu z EU in tako naprej, gre za to, kaj boste naredili, da ne bodo bonitete padle in da bo uprava NLB in nazorni svet NLB popolnjen s kadri, ki bodo dobili vse licence, dovoljenja mednarodnih institucij, ECB, Banke Slovenije in tako naprej. Na to bi rad odgovor. Te zakone smo sami tukaj sprejemali, vi ste jih sprejemali, mi jih nismo. Mi smo bili proti. Zadeva je zelo zelo kočljiva v tem primeru.
Hvala lepa. Dr. Dušan Mramor, boste odgovorili, prosim. Izvolite.
Jaz bi želel predvsem poudariti, to je sprejel Državni zbor in ne vlada. Tako da zakonodaja pa je ta, ki jo moramo spoštovati. Spoštovati moramo tudi zakonodajo, ki se tiče korporativnega upravljanja. Torej kdo je zadolžen? Zadolžen je SDH za to, da določi, predlaga člane za nadzorni svet. Če jih je predlagal, in tukaj gre, skupaj jih je 9 ne 11, 9 članov je po tem statutu zdaj, in če trije člani odstopijo, seveda mora predlagati nove člane. Se pravi, kar lahko naredi vlada v tem primeru, pogleda, ali je bilo kaj narobe sistemsko s tem, kako so bili ti člani imenovani, in kje je prihajalo do problemov, zaradi katerih so mogoče tudi odstopili ti trije člani, ki so odstopili. In če je tukaj problem, je treba sistemsko problem nasloviti. In ko sem jaz prej rekel, da proučujemo možnost, da bi v Zakon o reševanju in prisilnem prenehanju bank določili, da mora SDH pred imenovanjem kandidata za člana nadzornega sveta pridobiti predhodno mnenje Banke Slovenije glede primernosti kandidata. Da ne bi prihajalo do tega, da naredi sicer Fit and Proper, se pravi oceni primernosti SDH, po pravilih, kjer upošteva tako Zakon o SDH 1 kot ZBan kot akte, na podlagi ZBan, in seveda smernice EBA, potem pa Banka Slovenije upošteva druga še dodatna merila ali pa v banki upoštevajo še dodatna merila in pride do razhajanja med oceno primernosti SDH in med oceno primernosti bank, recimo, Centralne banke oziroma banke same. Tako da s tega vidika proučujemo to možnost, da bi to odpravili na način, kot sem prej rekel. Drugega v tem danem sistemu, kot da zahtevamo od SDH, da takoj oziroma čim prej predlaga nove člane za nadzornike in da nadzorniki NLB skozi postopek izberejo tudi potem predsednika uprave NLB oziroma člane uprave NLB, to pač vlada po tej zakonodaji, ki trenutno velja, pač ne more narediti, mi pa razmišljamo, da bi v tem postopku, kot sem rekel, odpravili tisto, kar smo sedaj ugotovili, da je verjetno problem, in da zahtevamo predhodno mnenje. Druga stvar, ki bi jo pa lahko tudi uredili, je pa, da razkrije Banka Slovenije vse svoje vire informacij in katere informacije še dodatno upošteva, ki jih sicer iz same bančne zakonodaje ni mogoče razbrati. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Andrej Šircelj, boste zahtevali razpravo v Državnem zboru? Izvolite.
Hvala lepa. Bom seveda zahteval oziroma zahtevam razpravo o tem vprašanju v Državnem zboru. Namreč zadeva je precej resna, posebej, če še pomislimo, da so davkoplačevalci dali v zadnjih letih skoraj 3 milijarde evrov za Novo Ljubljansko banko, danes je pa Nova Ljubljanska banka brez uprave, popolnjene uprave. Upravo sicer ima, nima predsednika uprave, nadzorni svet ni popoln in tako naprej. tudi ministru bi seveda rekel, poglejte, me veseli, da razmišljate, kot pravite, citiram vas, da razmišljate o tem, kaj še sistemsko narediti, in da bi zahtevali tudi predhodno mnenje Banke Slovenije. Gospod minister, lahko vas seznanim s tem, da je koalicija na Odboru za finance in monetarno politiko pred enim tednom ali desetimi dnevi zavrnila ta predlog, ki ga je dala sicer ena druga opozicijska stranka, in vlada je bila tudi proti glede tega. Tako da zdaj upam, da se zdaj mnenje, da še razmišljate kot pravite, ampak ste že, bi to že lahko bilo, če bi želeli, ali pa bi lahko samo enostavno prevzeli ali pa vzeli tisti predlog, ki je že bil, vi ste pa proti. Vlada je bila tukaj proti. Tako da tukaj je seveda to vprašanje glede razmišljanja, ima seveda nek časovni okvir, kajti prej se lahko zgodi, da bo prodaja Nove Ljubljanske banke ne samo pod velikim vprašanjem, ampak da bo imela tako kadrovsko igranje in sistemsko urejanje, ki pa ne daje nobenih učinkov, preveč negativnih posledic za davkoplačevalce in nenazadnje za proračun Republike Slovenije in, če želite, za fiskalno pravilo in za to, da bo seveda Nova Ljubljanska banka prodana po znatno nižji ceni, kot bi sicer bila, če bi bila kadrovsko dejansko urejena in nadzorovana. Zaradi tega jaz mislim, spoštovani podpredsednik, da je nujno, da Državni zbor opravi o tem razpravo v Državnem zboru tako sistemsko kot nesistemsko, predvsem pa, da bo iz te razprave prišlo do tega, da bomo imeli učinkovite ukrepe, kako zaščititi državno lastnino, v katero davkoplačevalci dajejo, plačujejo svoj denar.
Hvala lepa. Mag. Andrej Šircelj, o vaši zahtevi bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj, 17. maja 2016. Dr. Franc Trček bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak ter ministrici za okolje in prostor, gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani resorni ministrici, spoštovani zbor! Kot veste, sem na predhodni, 18. redni seji Državnega zbora v imenu Poslanske skupine Združena levica postavljal vprašanje premierju, predsedniku vaše vlade, navsezadnje tudi v ustavi našemu predsedniku, vseh nas, o problematiki revščine v Sloveniji. Ne bi rad bil ciničen, ampak moram reči, da sem dobil prej neodgovor kot odgovor, nekako v podvprašanju sem pa nekako ga prosil, naj mi vsaj na primeru, ki je zelo pereč, iz okolja, iz katerega sam prihajam, razloži, kako se bomo teh zadev lotili in jih reševali na primeru deložacij. Ne bom zdaj nizal nekih podatkov, o tem se je že večkrat govorilo. Takrat sem navedel citat, nisem konkretno hotel omenjati tistega gospoda, ki je moral v imenu resornega ministrstva za pravosodno področje to v javnosti podati, kjer se je nekako zapisalo, da glede te problematike se bodo morali prej vključevati sorodniki, sosedje, civilno družbene pobude. Lahko rečem, da se je na koncu ugotovilo, da imava otroka skupaj v šoli, pa sva malo tudi o tem podebatirala. Skratka, gre za neko zelo perečo problematiko, ki se je nekako ne rešuje ali se jo nekako v največji meri prelevi na pleča, kot sem že prej omenil, sorodnikov, prijateljev znancev, ki so zelo pogosto v istem nezavidljivem položaju ali pa pogosto gre za osebe iz tretje starostne skupine, ne tako redko vdove, nočejo nalagati tega bremena na pleča vnukom, sinovom, hčeram in tako naprej, kaj šele prijateljem. Skratka, gre za nek sistemski problem, čeprav mi ta beseda, ki jo je koalicija že dostikrat zlorabila, ni več tako ljuba, ki se ga moramo nujno lotiti reševati. Ker mi gospod premier ni odgovoril na to, moram vajo ponoviti z vama dvema, ker eden od vaju je v bistvu že tretji mandat na ministrstvu, ki bi po mojem moral imeti skrajšano ime. Vaše ministrstvo bi se moralo imenovati Ministrstvo za enake možnosti in pika. Mogoče ne bi bilo slabo, da je prostorski resor na tem ministrstvu, ampak ker imamo sektorsko delitev, kot jo imamo, nastavljam to vprašanje na vaju, na katerega mi pač premier ni vedel odgovoriti. Kako se bomo v tej družbi in državi lotili pereče problematike deložacij? Hvala lepa za besedo.
Hvala lepa. Najprej bo odgovorila ministrica dr. Anja Kopač Mrak. Izvolite.
Hvala za vprašanje. Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Dragi poslanke in poslanci! Pravica do stanovanja je ena temeljnih človekovih pravic, brezdomstvo in slaba dostopnost do stanovanj za socialno šibke in ranljive skupine pa tudi huda oblika socialne izključenosti. Na podlagi ocene, ki smo jo lani v sodelovanju s skupnostjo centrov za socialno delo na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve opravili, smo ugotovili, da se v naši državi na letni ravni izvede med 80 in 140 deložacij. V nekaterih primerih za izseljene družine ni mogoče najti namestitve, v kateri bi lahko družina prebivala skupaj oziroma so rešitve neustrezne z vidika zagotavljanja kompleksne pomoči in podpore osebam, ki so bile prisilno izseljene. Treba je poudariti, da Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve in enake možnosti ni pristojno za reševanje stanovanjske problematike, smo pa seveda zaradi tega, ker ti ljudje pridejo po pomoč na centre za socialno delo, seveda tisti, ki ko se s stiskami ljudmi soočamo, želimo pomagati. Zato smo lansko leto v okviru projekta Paket pomoči, eden izmed pomembnih delov tega, prvič stopili tudi na področje reševanja stanovanjske problematike in smo potem poskušali potem tudi ob sodelovanju pristojnih, predvsem je potrebno meniti Ministrstvo za okolje, Republiški stanovanjski sklad in pa tudi tri največje humanitarne organizacije v naši državi, to so Rdeči križ, Slovenska Karitas in Zveza prijateljev mladine, kjer smo uspeli aktivirati 11 stanovanj. Ta stanovanja so: 4 v Ljubljani, 2 stanovanji sta v Ilirski Bistrici, 1 v Celju, 1 v Mirni na Dolenjskem, 1 v Podgradu, 1 v Postojni in 1 stanovanje v Vipavi. Ker Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti ni pristojno, seveda tudi nima finančnih sredstev, smo uspeli zagotoviti, da je podjetje Mӧmax opremilo teh 11 stanovanj in pa predvsem z donacijami, 16 tisoč 500 evrov je v tem trenutku na računu, za plačevanje najnujnejših tako najemnine kot stroškov. So pa v vse to vključeni centri za socialno delo. Komisija je, da se pač seveda preveri, katera družina bi bila najbolj primerna, kriteriji so izdelani. Predvsem Zveza prijateljev mladine, Slovenska Karitas in Rdeči križ delajo s temi ljudmi, so tudi predvideni podporni programi socialne aktivacije, da se te ljudi aktivira. Na podlagi tega projekta, ki smo ga lansko leto v okviru Paketa pomoči, smo potem tudi v resoluciji o stanovanjski politiki, ki jo je Državni zbor sprejel lansko leto, ta projekt dali kot pilotni projekt, ima okvirno dveletno trajanje, na podlagi katerega bodo potem sprejete rešitve. Dejstvo je, ko smo se pogovarjali, je situacija kompleksna, več dejavnikov pripelje do tega, da se ljudje znajdejo v tako skrajnem položaju, da je izselitev edina oziroma da je neodložljiva. Pomembno je pri tem tudi to, da smo izdali brošuro, saj vem, da se sliši malce tako, boste gospod Trček postavil, da to ni pomembno, ampak dejstvo je, da veliko ljudi prepozno pride po pomoč, ko stvar ni več rešljiva, da seveda, če se prej pride po pomoč na centre za socialno delo, potem poskušajo pomagati in se stvari še lahko rešijo. Veliko takšnih zgodb je, ki se rešijo, žal pa še vedno obstajajo tudi takšne, ko so ljudje, ko pride do deložacij. Dejstvo pa je, je tudi treba povedati, da v skladu s stanovanjskim zakonom, o čemer bo verjetno ministrica več povedala, je zagotavljanje primernih namestitev odgovornost občin. Seveda bo tudi o tem v novi stanovanjski politiki treba premisliti, na kakšen način bo to tudi dejansko realizirano.
Hvala lepa. Nekaj sekund ima tudi gospa ministrica Irena Majcen. Izvolite.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Hvala tudi za vprašanje poslancu dr. Francu Trčku. Pozdravljam tudi vse poslanke in poslance! Seveda mi ni na voljo dovolj časa, da govorim tudi o rešitvah, ki so sprejete v Resolucijo o nacionalnem stanovanjskem programu. Res je, da mora država za občine zagotavljati sredstva, ampak predlagam, da na ta del odgovora odgovorim v nadaljevanju.
Hvala lepa. Dr. Franc Trček boste zahtevali dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala, ministricama za odgovor. Glejte, seveda z odgovorom nisem zadovoljen. Dobro, veseli me vsaj to, da se zavedate te perpleksnosti situacije. Gospa ministrica z daljšim stažem, tudi stanovska kolegica, sva oba dovolj gobčna, če se tako po domače izrazim pa lahko povem, ampak dajmo se raje ukvarjati s konkretnim primerom. Poglejte, v preteklem tednu je Vlada požegnala 40 milijonov za dokončanje elektrarne na Savi. Okej, tudi za to bi bili, če bi se na položnicah to kaj poznalo, se bojim, da se ne bo. Ta vikend pa še malo prej premier zelo voljno govori, kako moramo dati peneze za Nato. Zdi se mi, da je to bolj pereča problematika, za katero moramo najti rešitve. Številke, s katerimi tukaj operiramo, so nekako nesramno nizke. Ko je gospod Cerar odgovarjal na vprašanje mojemu kolegu poslancu, sicer na temo TTIP, je rekel, podpiramo pogojno, in je rekel, ne bomo zmanjševali, dobesedno "ne zmanjšati socialne standarde". Socialne standarde v tej državi zmanjšujejo že vse vlade od leta tam 2004 naprej, lahko vam bi pokazal te zadeve. Gre, kot je rekla ministrica, navsezadnje za ustavno kategorijo, imamo 78. Člen, imamo 2. člen, imamo 3. Člen, tudi ti ljudje so državljanke in državljani Republike Slovenije. To, da se napiše notri v nacionalni stanovanjski program, da bomo nabavili nekaj kontejnerjev, to ni rešitev. Vi ste izvršilna oblast in mene navsezadnje kot poslance in državljane navsezadnje niti ne zanima, kako je to sektorsko prečeno in kako je to prečeno z župani. To je pereč problem, ki ga je treba rešiti in vi se morate, bom uporabil prekmurščino, zgučati. Mi smo prebogata država, da bi si lahko dovolili, da so zaradi deložacij družine ločene. Upam, da me boste vsaj malo razsvetlili, kako bo to v praksi šlo naprej.
Hvala lepa. Gospa Irena Majcen, izvolite.
Hvala. V okviru programa za dodelitev posojil, za zagotavljanje neprofitnih najemnih stanovanj, to je pri Republiškem stanovanjskem skladu, odprt je pa ta razpis do konca leta 2016, je namenjenih 10 milijonov evrov. Gre za sredstva, ki so v smislu ugodnih dolgoročnih posojil lokalnim skupnostim, javnim nepremičninskim skladom in neprofitnim stanovanjskim organizacijam namenjena tako pri gradnji, prenovi in pri pridobivanju neprofitnih stanovanj kakor tudi bivalnih enot. Strinjam se, da za družine so te bivalne enote manj primerne, so pa primerna neprofitna stanovanja. Prav tako v skladu z Nacionalnim stanovanjskim programom bo tudi v prihodnje Stanovanjski sklad prevzel vlogo sofinanciranja pridobivanja bivalnih enot. Na ta način se bo povečala dostopnost do namenskih enot, neodvisno od kraja stalnega prebivališča. Zakaj to poudarjam? Predvsem zaradi tega, ker neprofitna stanovanja lokacijsko ne moremo premikati tja, kjer je večja potreba, medtem ko bivalne enote so pa premične in seveda se lahko v tem smislu, da se v nekaterih krajih poveča število teh težav, bivalne enote prestavi. Dejansko tudi v okviru Stanovanjskega sklada delamo shemo za zagotavljanje namenskih stanovanjskih enot, gre za dva ukrepa – shema za zagotavljanje stanovanjskih enot za deložirane posameznike in družine, nosilec je Ministrstvo za delo v sodelovanju z Ministrom za okolje in prostor in Stanovanjskim skladom. Podpisan je že dogovor s humanitarnimi organizacijami Rdeči križ, Slovenska Karitas in Zveza prijateljev mladine o izvedbi podpore in pomoči prisilno izseljenim družinam. Prav tako so že pripravljena opremljena stanovanja, je bilo povedano. Prav tako gre pa tudi za shemo zagotavljanja namenskih stanovanjskih enot. Res pa je, da sodelujemo tudi z Društvom za starejše, torej, kjer je vsaj z naše strani izražen velik interes, da bi tudi starejšim zagotavljali manjše stanovanjske enote. Pri tej populaciji se kaže, da je zaradi preteklosti ena oseba v stanovanju s 100 in pa več kvadrati, kar pomeni na vsak način tudi določene stroške. Z zmanjšanjem te bivalne enote bi bilo možno doseči kar dve pozitivni zadevi. Na eni strani lastniku tega prostora zagotavljati ekonomičnost bivanja, po drugi strani pa nekomu drugemu zagotoviti večjo površino. Pri tem pa se srečujemo tudi z miselnostjo ljudi in res zelo veliko navezanostjo Slovencev na svoje lastne nepremičnine. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Franc Trček, zahtevate razpravo v Državnem zboru? Izvolite.
Seveda zahtevam razpravo, ker s tem odgovorom absolutno nisem zadovoljen. Poglejte v prvem delu je gospa resorna ministrica začela govoriti o nekih 10 milijonih, ki so rezervirani za občine. Resne odprtje razprave o, kot rečem po domače, glavarini financiranja občine ne bomo načeli. Številni poslanci se ne zavedajo, da velika večina, več kot dve tretjine zakonodaje, ki jo tukaj sprejemamo, se mora potem izvajati na lokalni ravni, morajo navsezadnje tudi neka finančna sredstva za to biti. Zdaj, v teh osmih minutah, ki sta jih imeli dami na razpolago, je bila glavnina debate v tej smeri, kako bodo tri največje karitativne ustanove in drugi civilno-družbeni, ki se ukvarjajo s tem [[…]]kar je navsezadnje problem te družbe in države. Saj logično, da je neka moja omica iz Maribora, ki ima 300 in nekaj evrov penzije, ki tega več ne zmore, navezana na neko stanovanje, ker, kot to rečejo ponavadi starejši ljudje, ne bom tega s seboj vzela v grob, vsaj to hoče nekako zanamcem, svojim zanamcem pustiti. To so seveda neka samoumevna dejstva. Eno dejstvo je tudi, da verjetno bi bilo celo iz tega, kar je zdaj povedano in razumevanja in nerazumevanja, bolje, da je Sektor za stanovanjsko politiko na Ministrstvu za enake možnosti, ampak pač ni. In jaz moram reči, da sem v osnovi globoko razočaran nad nekimi temi vašimi odgovori, zlasti v luči, ker vem, koliko teh deložacij je konkretno v Mariboru na stand byu, če se tako izrazim, pa tudi v luči neke zadeve, o kateri bom na jutrišnji novinarski konferenci povedal nekaj več besed. Skratka, ti vaši odgovori nekako definitivno so nezadovoljivi in negirajo to, kar je Miro Cerar danes na začetku te seje povedal in znižujemo socialne standarde in se nekako ne ukvarjamo s to perečo problematiko. Seveda obstajajo v tujini neke druge in drugačne stanovanjske prakse, stroka je o tem že desetletja nazaj povedala marsikaj, tudi na način, da bi te osebe, ki ne morejo tako živeti, lahko živele v nekih stanovanjskih skupnostih, sočasno ohranile ta stanovanja za svoje potomce. Saj tukaj ni neke tople vode za odkrivati in dejansko za te državljanke in državljan v skladu s 1., 2., 3. in 78. členom Ustave Republike Slovenije moramo poskrbeti, ker drugače boste gospe kazensko odgovarjale po Kazenskem zakoniku. Vas bomo pa tožili. Upam, da to ne bo potrebno. In jaz bi zelo rad, da te razprave ne bi bilo treba imeti, ampak jo pač očitno, žal, moramo imeti. Hvala za besedo.
Hvala lepa. Dr. Franc Trček, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 17. maja. Gospod Marko Ferluga bo postavil vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkӧs Žnidar. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav ministricam! Moje osnovno vprašanje gre na delovanje policije v letošnji prihajajoči turistični sezoni. Glede na ocene, ki so bile dane s strani varnostnih razmer in tudi iz medijev je bilo zaznati, da je Slovenija ena izmed varnejših, mirnejših držav. Temu primeren je tudi že statistični porast gostov, turistov nekako od velike noči in ta trend se nadaljuje tudi zdaj naprej, tako da je za predvidevati, da se bo poleti predvsem na Obalo, kjer je turistično največje območje, zgrnilo največ turistov. Zato mene zanima naslednje, vemo, da je na Obali sploh čez poletje, ko je ta turistična špica, zelo pereča prometna varnost, prometna problematika, jasno pa, da so tudi potem še ostali aspekti varnosti. In tukaj me zanima: Ali ministrstvo že načrtuje oziroma ali že ima načrt za soočanje s tem, na kakšen način se boste spoprijeli s tem, s to varnostjo predvsem v prometu, ker vemo, da so tam zelo veliki zamaški in tam prihaja do nezgod, nesreč in vsega tega? Drugi pereč problem, ki pa je, se pravi v segmentu varnosti, je tudi sama prisotnost uniformirane policije na terenu, se pravi tako kot opazovalcev tako kot policistov kolesarjev in tako dalje, ker vemo, da je tam kar precej ljudi na zelo majhnem kraju. Seveda je s tem povezano normalno zagotavljanje delovnih mest in nabave materialno-tehničnih sredstev. V tem kontekstu me zanima: Kako ste vse to predvideli? Ali je vse skupaj nekako skoordinirano, ker vemo, da tudi lokalno prebivalstvo ima kar precejšnje pripombe nad tem, ker nekako policija je zelo obremenjena na tistem delu? Z vaše strani bi dejansko rad slišal: Kako se pripravljate na ta poletni del sezone? Pomembno je povedati tudi, da verjetno predvidevate preselitev policistov iz manj obremenjenih delov Slovenije na tisto stran. Hvala.
Hvala lepa. Odgovorila bo mag. Vesna Györkӧs Žnidar. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Spoštovani poslanec gospod Ferluga, seveda policija ima načrte, Ministrstvo za notranje zadeve pa na drugi strani skrbi za to, da je policija v kondiciji oziroma da jo izboljšujemo. Kot veste iz svoje pretekle kariere, seveda policija izdeluje varnostne ocene, tudi v okviru operativnega projekta turistična sezona se diagnosticirajo tveganja, varnostni dogodki in v skladu s tem se tudi izvajajo načrti dela. Pri tem tudi policija intenzivno sodeluje z lokalnimi skupnostmi. Težišče seveda je na tistih policijskih upravah, ki so v stiku s turistično zanimivi kraji, torej predvsem Policijska uprava Koper in pa po drugi strani, če pogledamo malo višje, torej v gorske regije, Policijska uprava Kranj in Policijska uprava Nova Gorica, ki je tudi zanimiva iz turističnega vidika. Seveda policija posebno pozornost daje preventivnim ukrepom, po potrebi bo tudi pridobila pomoč iz drugih policijskih uprav. Posebna pozornost pa seveda bo namenjena prometu, kot sami ugotavljate, da bo čim večja pretočnost in pa da bo čim hitrejše odpravljanje zastojev. Glede na to, da je kadrovska, materialna, finančna podhranjenost iz preteklih let nekaj, s čimer se od začetka mandata v policiji soočamo, bom rekla, da kar uspešno, tudi pravilno povezujete to situacijo z vsem izvajanjem nalog, ki jih je policija dolžna izvajati. Že v leta 2014 in 2015 smo se posvetili tako kadrovski zasedenosti kot tudi povečanju sredstev za nabavo materialno-tehnične opreme. V letu 2015 smo tako prvič po letu 2009 v policiji zaposlili več uslužbencev policije, kot jih je prenehalo z delom, in obrnili negativni trend števila zaposlenih. V letošnji turistični sezoni si bo policija tudi lahko pomagala s policisti, ki smo jih zaposlili v letu 2015, seveda z izjemo 100 policistov, ki so še na izobraževanju v Višji policijski šoli in bodo zasedli delovna mesta v letu 2017. Policija ves čas sistemsko izvaja pregled na obremenjenostjo posameznih uprav in bo seveda zaradi povečanja njihovih nalog zagotovila, da bo storjeno vse, da se tako s spremembo organizacije dela kot tudi začasno premestitvijo zagotovi, da bo policija tudi v turistično obremenjenih krajih dobro opravljala svoje naloge. Lahko pa povem, da je trenutna kadrovska zasedenost boljša kot 2015 in kot v letu 2014. Glede opreme na policiji – tudi tukaj so bili storjeni veliki premiki, že leta 2015 smo namenili za osebno zaščitno opremo 3,9 milijona, za nakup prevoznih sredstev že v letu 2015 2,4 milijona. Bistveno boljše stanje, ki pa bo tudi vplivalo verjamem tudi na stanje na Obali, pa bo konec letošnjega leta, saj je Vlada v proračunu za 2016 namenila 12,6 % več, kot je bila poraba v 2015 letu, tako na materialnih stroških 47 milijonov kot tudi na investicijah, kjer je največje povečanje, za 210 %. Tako veliko sredstev policija za investicije ni imela v zadnjih 10 letih, niti v času vstopa v schengen leta 2007. Zdaj poteka več kot 100 različnih postopkov javnih naročil, s katerimi se nabavlja potrebna oprema za policijo oziroma policiste. Če naštejem nekaj samo najbolj pomembnih za vse uniformirane policiste. Za 5 tisoč 200 policistov se bodo nabavljale nove policijske uniforme v višini 8 milijonov evrov, naročila so v teku, dobava se pričakuje letos oziroma v začetku leta 2017. S tem bomo izvedli dejansko v teh letih nabavo nove policijske uniforme, ki jo načrtujemo že skoraj 10 let. Prav tako bomo nabavili vozila, to ste tudi omenjali med težavami, ki tudi pestijo policijo na Obali. Nabava vozil v višini 9 milijonov evrov za 328 civilnih specialnih vozil. V naslednjih 5 letih bomo za operativni namen namenili za 348 vozil 14,9 milijona evrov. Tako bo policija obnovila dobro tretjino celotnega voznega parka oziroma dobro polovico interventnega voznega parka. Tudi novo zaščitno opremo za policiste bomo nabavljali v višini milijon evrov, sredstva za nadzor prometa, sredstva za opremo za boj proti terorizmu, informacijska tehnologija in lahko povem, da z vsemi nabavami v letu 2016 se bo zamenjala zastarela in dotrajana oprema policije oziroma bo policija po več kot 10 letih prišla v normalno stanje, ko bo potrebno vsako naslednje leto le zamenjati okoli 20 % opreme, ki se amortizira oziroma zastara. Tudi na podlagi spoštovani poslanec vaših prizadevanj, ko se zelo borite za policiste na Obali. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Marijan Pojbič bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj, tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovani, gospod podpredsednik. Za območje 6 občin iz Podravja, Pesnica, Kungota, Hoče, Sevnica, Maribor, Ruše, Selnica ob Dravi in tri občine iz Koroške, Podvelka, Radlje ob Dravi, Ribnica na Pohorju, je Vlada začela začasne dodatne ukrepe razvoja podpore v obdobju 2013–2018, seveda ne ta vlada, prejšnja vlada, da se razumemo. S strani Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo je bil posredovan Predlog spremembe sklepa Vlade Republike Slovenije o dodatnih začasnih ukrepih razvojne podpore za problemska območja z visoko brezposelnostjo. Ugotavlja se, da Vlada s spremembo sklepa spreminja višino nepovratnih s sredstev za problemsko območje Maribora z širšo okolico, in sicer iz 29 na 16 milijonov evrov. Spomnil bi vas rad, da gre v primeru Maribora in širše Podravske regije za problemsko okolje, na to kažejo tako socialni, ekonomski ter tudi demografski kazalci. Zato sem, moram povedati zelo jasno, razočaran nad ravnanjem te vlade in koalicije, ki zelo veliko obljubljate tudi Štajercem, Mariboru s širšo okolico, vendar rezultatov ni. Slovenija bi se morala razvijati v skladu z načelom skladnega regionalnega razvoja, žal pa vidimo, da gre vse več finančnih sredstev v Ljubljano, ki je že tako nadpovprečno razvita, druge regije pa stagnirajo. Sam nimam nič proti temu, da se skrbi tudi za razvoj glavnega mesta, a vseeno bi rad opozoril, da za mnoga problemska območja v državi ni bilo finančnih sredstev, s katerimi bi poskrbeli za skladen regionalni razvoj in vsaj začasno poskrbeli za nove investicije in razvoj poslovnega okolja. Tako imamo primer Maribor, kjer se s strani Ministrstva za gospodarstvo predlaga znižanje finančnih sredstev, na primer Haloze pa v lanskem letu niso bile deležne svojega zakona, ker ni bilo finančnih sredstev. Nenavadno pa je, da ko gre za Ljubljano, pa ni nobenih problemov zagotoviti finančna sredstva, in tu seveda ne govorimo o nekaj milijonih, ampak gre za blizu 300 milijonov evrov. Zato, spoštovani gospod minister, sprašujem: Na podlagi katerih argumentov in pokazateljev, se je Ministrstvo za gospodarstvo odločilo predlagati spremembo predloga sklepa, da se Mariboru z okolico znižajo nepovratna sredstva z 29 na 16 milijonov evrov? In drugo vprašanje: Ali se ministrstvo in vlada sploh zavedata posledic, ki jih dolgoročno povzročata s takšnimi odločitvami Štajerski, Mariboru in vsem občinam s tistega okolja, seveda tukaj med drugim absolutno tudi občini Pesnica, Kungota, Šentilj, seveda iz tistega okolja, iz katerega tudi sam prihajam? Prosim, gospod minister, za odgovor.
Hvala lepa. Odgovoril bo minister gospod Zdravko Počivalšek. Izvolite.
Spoštovani gospod predsedujoči, poslanke, poslanci! Spoštovani gospod poslanec Pojbič, hvala za vprašanje. Moram pa vas najprej uvodoma popraviti. Celotna vrednost virov financiranja za izvajanje programa spodbujanja konkurenčnosti Maribora s širšo okolico med leti 2013–2018 se sicer povečuje. Na račun povečanja povratnih virov, ne pa nepovratnih. Sredstva za ta namen se bodo povečala z 32 milijonov na 40. Vendar pa je res, kot pravilno ugotavljate in kot izhaja iz vašega vprašanja, da se pa znižuje višina in znesek nepovratnih sredstev, predvidenih z aktualnim programom oziroma načrtom za doseganje večje konkurenčnosti gospodarstva v Mariboru. Do tega zniževanja na za žalost prihaja zaradi nižje realizacije v minulih letih izvajanja v programih 2014–2015, nižjega zneska zagotovljenih nepovratnih sredstev v proračunu za letošnje in prihodnje leto, ki bo nižji od načrtovanega v programu, ker obdobja izvajanja programa ni mogoče podaljšati, saj za to niso izpolnjeni vsi zakonski pogoji. Ob tem naj izrecno poudarim, da smo že lani obvestili vse pristojne ter župane in regionalne razvojne agencije na problemskem območju Maribora z okolico, da bo prišlo do zmanjšanja nepovratnih virov na ravni celotnega programa in da bo za izvajanje programa za dosego večje konkurenčnosti predvidenih slabe 4 milijone evrov v letu 2016, se pravi v letošnjem letu, in okoli 1,8 milijona evrov v prihodnjem letu. Dodatno pa je bil za izvajanje programa zagotovljen še en slab milijon evrov evropskih sredstev letno. Vložili bomo maksimalno vse napore v to, da bi problemskemu območju, ki ga izpostavljate, cenjeni poslanec, v letu 2018 zagotovili še slabe 4,5 milijone evrov. Kot verjetno veste, bo to zadnje leto izvajanje programa, proračun za 2018 še ni bil sprejet, prizadevali pa si bomo povečati razpoložljiv znesek, vključno z razpoložljivimi evropskimi sredstvi, na raven, ki bo relativno primerljiva z letošnjim letom, 2016 torej, 4,48 milijona evrov glede na zaključek izvajanja nekaterih instrumentov. Obseg nepovratnih sredstev v predlagani spremembi programa za pomoč problemskemu območju Maribora z okolico se znižuje, to je dejstvo, tako kot ste povedali. Ker je bila realizacija v minulih letih nižja od načrtovane, ker zagotovljena proračunska sredstva za letošnje in prihodnje leto ne dosegajo načrtovanih in ker izvajanje programa ni mogoče podaljšati do leta 2020, saj za to niso izpolnjeni formalni zakonski pogoji. Za prihodnje leto je za pomoč vsem problemskim območjem v državi sicer na voljo slabih 4 milijone evrov sredstev, od tega pa sta za območje Maribora in širšo okolico namenjena dobra 2,5 milijona evrov iz naslova integralnih sredstev. Ob pripravi sklepa, ki ga izpostavljate, smo bili dolžni vsekakor preveriti, ali to območje izpolnjuje dosego zahtevanih pogojev tri mesečnega zaporednega preseganja kritične 17 % stopnje registrirane brezposelnosti v eni od tamkajšnjih upravnih enot z visoko brezposelnostjo. Poudariti je treba, da ti pogoji niso bili izpolnjeni, zato območje Maribora s širšo okolico ni bilo mogoče določiti kot eno od območij, posledično pa podaljšanja izvajanja programa ni bilo mogoče predlagati. Stopnja brezposelnosti je tam upadla. Vseh razlogov za to ne poznam, zagotovo pa je eden od njih med drugim tudi vsakodnevni odhod naših delavcev na delo v tujino, kar je v tem trenutku rešitev trenutne težke situacije, ampak dolgoročno pa problematično. 17 % brezposelnost pa je tista meja, na kateri Vlada mora poskrbeti za ukrepe za pomoč. Brezposelnost na območju Maribora s širšo okolico v drugi polovici lanskega leta je bila 15 %, v decembru lanskega leta se je povečala na 16, v januarju letos pa je bila 17,1 %. S tem je sicer presegla kritično mejo 17 %, vendar pa je bilo to preseganje zgolj sezonsko, kar dokazuje tudi upad v letošnjem februarju, ko je stopnja registrirane brezposelnosti tam upadla na 16,7 %. Ukrepi razvojne pomoči za območje Maribor s širšo okolico se bodo zaključili v letu 2018, tako kot je bilo to predvideno, ko je bilo to območje določeno kot območje z visoko brezposelnostjo.
Hvala lepa. Gospod Marijan Pojbič boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Gospod minister, priznali ste to, kar sem rekel. Se pravi, tisti instrument, to so nepovratna sredstva, je ključen, da lahko tistim gospodarskim subjektom in tistim, ki bi morda še lahko zaposlovali, pomagamo na tak ali drugačen način. Tu notri je navedenih cel kup raznih ukrepov, ne bom jih našteval, ker bi moral brati, ki so pač usmerjeni v to smer, da pomagajo podjetjem ne samo da preživijo, da se lahko razvijejo in da lahko tudi zaposlujejo. Ampak rekli ste, da drži to, kar sem jaz uvodoma povedal, da se sredstva znižujejo. In to je tisto, kar se meni zdi problematično. Na eni strani ni nobenega problema, 300 milijonov za glavno mesto Ljubljane, na drugi strani se Mariboru sredstva znižujejo. Kljub temu, da vemo vsi, v kako težki situaciji se nahaja na splošno Štajerska, da ne govorim o Prlekiji, da ne govorim o Pomurju in tako dalje. Vi ste uporabil cel kup različnih besed: "prizadevali si bomo", "vložili bomo dodatne napore" in tako dalje. Gospod minister, od tega se ne da živeti! To so besede, ki so brezpredmetne. Samo to, kar je bilo zapisano v sklepu, če bi se to uresničevalo, da bi bil denar tam, da bi se podjetniki lahko razvijali, to je ključna zgodba. Vse ostalo, "da si boste prizadevali", tem ljudem in tistemu okolju ne bo prineslo nobenega novega delovnega mesta in tu ni nobene dodane vrednosti. Sami ste ugotovili, da se je brezposelnost tam znižala na račun migrantov, ki živijo v Avstriji, torej, ki delajo in hodijo delati v Avstrijo. In to se še sedaj po sreči dogaja. Ampak jaz mislim, da je 17 % ali pa, recimo, tudi 16 % nezaposlenost izjemno izjemno problematičen podatek [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Minister, gospod Zdravko Počivalšek.
Ja, spoštovani, gospod poslanec, zavedati se je treba, da sem obljube ena, realnost je pa drugačna. Vseh obljub iz preteklosti, 60 milijonskih, ne moremo in ne bomo mogli realizirati. To kar bom pa zdaj povedal pa ni prizadevanja, ampak so čisto konkretne številke. Pred tem pa moram povedati, da še v okviru obstoječih razpisov nove ekonomske perspektive dajemo prednost problemskih območjem oziroma ne smem tako povedati, dodatno točkujemo vse iniciative iz teh področij, tudi Maribora s širsko okolico, to je na eni strani, na drugi strani je znotraj reševanja enega deleža sredstev iz prejšnje ekonomske perspektive, mislim, da je konkretno 12 milijonov za socialno podjetništvo, ker je enaka zgodba, ker je enaka zadeva v dosti večjem smislu omogočena tudi s problemskim območjem in tudi Maribor s širšo okolico. Ampak konkretno – na osnovi programa za Maribor, konkurenčnost, se za Maribora s širšo okolico med leti 2013 in 2018 zagotavlja naslednje: 4,2 milijona evrov za sofinanciranje manjših začetnih naložb izvajanja, izvajanje skozi Mariborsko razvojno agencijo in Koroško razvojno agencijo, 2,7 milijonov evrov za subvencije za spodbujanje investicij izvaja MGRT in pa SPIRIT, 12,6 milijona evrov za mikrokredite, izvaja Slovenski podjetniški sklad, 10 pa pol milijona za uvodne razvojne kredite za investicije izvaja Slovenski regionalno razvojni sklad iz Ribnice, 3 milijone evrov sredstev EU za subvencije za zagon podjetij izven izvaja Slovenski podjetniški sklad, pol milijona za promocijo gospodarstva zamejskega območja po dravskem in Koroške regije za privabljanje tujih in domačih vlagateljev izvaja Mariborska razvojna agencija in pa 300 tisoč evrov za promocijo turistične destinacije Maribor-Pohorje izvaja Zavod za turizem Maribor, to je 33,8, 34 milijonov evrov, eksaktnih, seveda pa strukturno drugačnih, tako kot sva že uvodoma ugotovila, da se en del sredstev seli iz nepovratnega v oni del. Ta zadeva bo izvedena in na to, kar sem zdaj povedal, še enkrat ponavljam, da dajemo zato, ker se zavedamo teže tega problema in temu so te besede "prizadevanje" namenjene: v okviru razpisov dodatna prednost za problemsko območje in tudi za Maribor s širšo okolico. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Marijan Pojbič zahtevate razpravo v Državnem zboru? Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Hvala lepa. Da, to kar ste sami ugotovili, spoštovani gospod podpredsednik, predlagam širšo obravnavo, zaradi tega, ker z odgovorom ne morem biti zadovoljen. Ne morem biti zadovoljen zaradi tega, ker prihajam iz tistega okolja in nerazumljivo je, mesto Maribor je drugo največje mesto v Sloveniji in na eni strani imamo v dveh letih za Ljubljano 300 milijonov evrov, za Maribor z okolico pa 34 milijonov evrov. Spoštovani gospod minister, če je to normalno kljub temu, da je mesto Ljubljana tako ali tako bistveno bolj razvito, ima bistveno boljše pogoje za življenje in tako dalje, da ne bom govoril za zaposlitve in tako dalje in tako dalje ima Ljubljana, in njej 300 milijonov, Mariboru pa 34 milijonov. Pa nimam nič proti, če Ljubljana dobit tudi 500 milijonov, nobenega problema, samo Maribor s širšo okolico, ki je v takem razvojnem zaostanku, bi moral dobiti potem milijardo ne 500 milijonov. To je tisto, kar mene strašno moti in kar je narobe in kar ni prav! Še vnaprej povečujemo razlike, še vnaprej povečujemo razlike, to ni normalno! Namesto da bi jih zmanjševali, da bi skladno razvijali našo državo, povečujemo razlike, in to s svetlobno hitrostjo. Kdaj boste že razumeli, da Slovenija ni samo Ljubljana? Da so Slovenija tudi Šentilj, Pesnica, Kungota, ne vem, tako Hoče, Sevnica in tako dalje, Lovrec na Pohorju in da ne bom govoril. Cel kup vas je tistih, ki sedite v tem parlamentu tudi na ministrskih mestih, ki ste Mariborčani, ki ste s Štajerskega okolja – kaj ste naredili v tem času,. v teh letih za Maribor z okolico? Povejte, povejte, kaj ste naredili. Upam, ko bomo o tem glasovali potem tukaj v Državnem zboru, ne glede na to, kdo je s katere stranke, da bodo glasovali za to razpravo v Državnem zboru, ker je še kako pomembna. In takrat bomo videli in jaz bom spisek vzel in ga bom pokazal vsem Mariborčanom, vsem, na vseh spletnih straneh, vse povsod ga bom dal, da bodo ljudje videli, kako in kakšne ljudi so volili, da jih zastopajo tukaj, ali v ministrski ekipi ali pa v Državnem zboru. In vseeno pričakujem od vseh tistih, ne glede na to, kdo je v kateri stranki, ki prihajajo iz tistega problemskega območja, da stopimo skupaj in naredimo tudi nekaj za tisto okolje in da prepričamo tisto drugo stran, da smo tam bolj potrebni določenih sredstev in razvojnih sredstev kot pa Ljubljana-center ali pa Ljubljana s svojo okolico. Pa še enkrat povem, da ne jaz ne v Slovenski demokratski stranki nimamo nič proti temu, da se nam glavno mesto razvija, ampak ne na takšen način. Ne na takšen način. Zato prosim, gospod podpredsednik, tako kot sva rekla na začetku, širšo razpravo.
Hvala lepa. Gospod Pojbič, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 17. maja 2016, v okviru glasovanj. Gospa Marinka Levičar bo postavila vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve, enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak ter ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovane ministrice, ministra, kolegi in kolegice! Invalidske komisije Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje pri ugotavljanju telesnih okvar in pri stopnji teh telesnih okvar uporabljajo seznam telesnih okvar in njihove stopnje, ki so bile v uveljavljene davnega leta 1985 s samoupravnim sporazumom. Leta 1989 so bile sicer malo novelirane, vendar vseeno že zelo zelo zastarele. Za oceno, ali obstoja pri posamezniku poklicna bolezen, pa uporabljajo seznam, ki je bil sestavljen leta 1985. Na nujnost prenove tega seznama tako telesnih okvar kot poklicnih bolezni Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in njegov svet opozarjata že vrsto let, na to opozarjajo tudi izvedenci invalidskih komisij, to so predvsem zdravniki specialisti, prav tako na to opozarja tudi Zveza delovnih invalidov Slovenije. Ker ta seznam tako dolgo že ni bil noveliran, je nujnost, da bi bil noveliran, tudi vključena v ZPIZ-2, ki določa, da morajo biti dve leti po njegovi uveljavitvi, to je do 1. 1. 2015, sestavljen seznam oziroma noveliran ta seznam. Znano mi je, da je bilo v zadnjih letih v okviru Ministrstva za zdravje imenovanih kar nekaj delovnih skupin z nalogo, da pripravijo nov seznam telesnih okvar ali aktualizirajo obstoječega. Delovne skupine pa zaradi različnih razlogov niso zaključile svojega dela. Zadnja takšna skupina je bila ustanovljena februarja 2016, torej letos. Zanima me: Kako daleč je s svojim delom ta delovna skupina za pripravo noveliranega seznama? Ali bo res lahko zaključila svoje delo do 30. junija 2016 letos, kot je bilo dogovorjeno in obljubljeno? Ob tem mislim, da je na mestu moj poziv obema ministricama, da zagotovita, da bo nov seznam telesnih okvar res čim prej sprejet in da se bo lahko po njem tudi delalo. Naslednje moje vprašanje pa se nanaša na ustanovitev enotnega izvedenskega organa, to je invalidske komisije, da bi enotna komisija za področje socialnega zavarovanja ugotavljala obstoj invalidnosti. Pobuda je bila oblikovana že leta 2010 v okviru medresorske [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Hvala za vprašanje, spoštovana poslanka Marinka Levičar. Spoštovani podpredsednik! Bom kratka. Bom odgovorila predvsem na prvi del, kjer je zelo jasno, da je ZPIZ z uveljavitvijo določil, da pravilnik določi Ministrstvo za zdravje, tako da bo ministrica pojasnila, kako so z načrti in kakšno je delovanje delovne skupine. Kar se tiče samega skupnega izvedeniškega organa, je stališča Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti ves čas jasno. Mi si prizadevamo za tak organ, tudi v beli knjigi, ki je bila v aprilu predstavljena javno, je ena izmed rešitev tudi vzpostavitev tega izvedeniškega organa. O njem se pogovarjamo tudi, ko usklajujemo z Ministrstvom za zdravje zakon o dolgotrajni oskrbi in negi, ki je podlaga, seveda, tam se bo na nov način ugotavljalo potrebe ljudi in ob tej uveljavitvi novega zakona, bi bilo nujno najti tudi rešitve glede skupnega izvedeniškega organa, ki bi dejansko vse komisije, ki jih v državi imamo, to je, če pogledate ZPIZ-ovo, na Zavodu za zdravstveno zavarovanje imamo komisijo, imamo tudi komisijo na Zavodu za zaposlovanje Republike Slovenije in tudi Ministrstvo za pravosodje ima določene komisije, kjer bi ta skupni izvedeniški organ bilo treba tako organizirati, da bi dejansko vse potrebe državnih organov, torej države v tem, ko podeljujemo različne pravice državljankam in državljanom, odločali na enem mestu. To bi tudi pomenilo veliko racionalizacijo. Res je, tak zakon so že pripravili predvsem na Ministrstvu za zdravje, o njem se pa govori predvsem ob pripravi zakona o dolgotrajni oskrbi. Ko bo zakon o dolgotrajni oskrbi v sami izvedbi, potem bo tudi ta izvedeniški organ tisto bolj lahko delo v primerjavi z dolgotrajno oskrbo. Toliko z moje strani.
Hvala lepa. Izvolite še ministrica Marija Milojka Kolar Celarc.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana poslanka! Tudi jaz se zahvaljujem za to vprašanje. Tako kot je že kolegica Anja povedala, obe ministrstvi podpirata enotni izvedeniški organ. Celo neki predlogi ali osnutki, zametki tega zakona so bil pripravljeni že pred časom. Takoj, ko bomo končali pri nas z delom na zakonu o zdravstvenem varstvu in zavarovanju, na Ministrstvu pa z dolgotrajno oskrbo, se bomo lotili tudi tega zakona. Res je in potrjujem, da bo tokratna delovna skupina, ki je bila ustanovljena februarja, končala z delom in pripravila pravilnik o vrstah in stopnjah telesnih okvar do 30. junija letošnjega leta. 15. maja, to se pravi ravno včeraj, je potekel še rok za pripombe in predloge tako imenovanih razširjenih strokovnih kolegijev, in sicer desetih, ki se ukvarjajo s temi področji, da tudi oni to s strokovnega vidika pogledajo in dopolnijo ta seznam. Ne bi pa zdaj razlagala, ker mnogo ljudi, ki so delali v prejšnjih delovnih skupinah, na žalost niso končali tega pravilnika že prej, jih pa danes ni več na ministrstvu. In še drugi del, kolikor mi bo uspelo o tem prvem delu dati odgovor. Vaše vprašanje se pa na nanaša na pripravo pravilnika o seznamu poklicnih bolezni. Res je, da je Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju dal s tem pristojnost Ministrstvu za zdravje, da uredi to področje poklicnih bolezni, saj se po sedanji ureditvi postopek ugotavljanja teh poklicnih bolezni res ni dober in je pomanjkljivo opredeljen. Sestavni del tega pravilnika bo tudi izpostavljenost posameznim poklicem oziroma delovnim mestom, in sicer naj povem, da imamo mi na ministrstvu delovni osnutek tega pravilnika že pripravljen, da ga bomo še ta mesec predstavili vsem deležnikom in tudi socialnim partnerjem, saj želimo, da bomo s tem pravilnikom to področje uredili celovito, po vzoru kot je drugje v Evropi, da bo pomenil res velik korak naprej na področju varnosti zdravja na delovnem mestu. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Marinka Levičar, izvolite dopolnitev.
Hvala lepa. Jaz se obema ministricama zahvaljujem za pojasnila, ki sta jih podali, in upam, da bo ta vlada res končno ta problem, ki se že toliko let vleče, skoraj 30 let, končno rešila v dobrobit zavarovancev in nenazadnje tudi te družbe, saj bo s tem, ko bo sprejela vsaj ta enotni izvedeniški organ, enotno invalidsko komisijo, omogočila racionalizacijo poslovanja, večjo strokovnost, ne nazadnje pa tudi poenotenje celotne stroke in tudi finančne učinke. Če se pa da, bi pa prosila, da bi dobila tudi pisne odgovore. Hvala.
Hvala lepa. Boste še odgovorili? Gospa Marija Milojka Kolar Celarc, izvolite.
Hvala za to dodatno spodbudo. Tako kot sem že rekla, mi smo sicer ta pravilnik o seznamu poklicnih bolezni s posameznimi deležniki, ko smo ga pripravljali, že usklajevali in ni problem, lahko dobite tudi pisni odgovor. Je pa naša naloga in v programu dela tudi, da do konca tega meseca predstavimo predvsem prvim socialnim partnerjem in tistim deležnikom, na katere se najbolj nanaša ta osnutek pravilnika. Bo pa seveda težavnejši del takrat, ko se bo govorilo o zagotavljanju finančnih sredstev, kar dobro veste oziroma ste slišali tudi, da gredo predlogi Gospodarske zbornice tudi v to smer, da bi se ukinil 0,53 % prispevek za plačevanje poškodb pri delu in pa status glede regresnih zahtevkov, kadar gre za hudo malomarnost delodajalca.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik bo postavil vprašanje ministru za finance, gospodu Dušanu Mramorju. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Spoštovani minister za finance dr. Dušan Mramor, rad bi vam zastavil vprašanje v zvezi s terjatvami, ki jih ima Družba za upravljanje terjatev bank – DUTB s strani T2. Prejšnji teden je Višje sodišče v Celju sledilo sporu T2, ki ga je imel DTUB z njim, in odločilo, da terjatve, ki so bile prenesene iz Nove Ljubljanske banke in pa iz Banke Celje, niso zavarovane, ker ni bila vpisana zastavna pravica v register AJPES za premično premoženje. Spoštovani minister, tukaj gre za približno 120 milijonov evrov terjatev, za katere se je zdaj pokazalo, da so nezavarovane. Zanima me: Kaj to pomeni za DUTB in kaj to pomeni za davkoplačevalce? Zastavljam vam pa tudi še vprašanje: Zakaj DUTB pri prenosu teh terjatev ob koncu leta 2013 in začetku leta 2014 ni uporabil 27. člena Uredbe o delovanju slabe banke o možnosti teh terjatev, da se vrnejo Novi Ljubljanski banki oziroma Banki Celje?
Dr. Dušan Mramor, izvolite.
Najlepša hvala za vprašanje, spoštovani poslanec mag. Marko Pogačnik. Uvodoma bi rad pojasnil, da tvegane postavke, ki so bile leta 2013 prenesena na DUTB, ter ceno, ki je bila zanjo plačana, je preverila Evropska komisija v postopku odobritve državne pomoči. Prav tako bi rad poudaril, da vsebina odločitve Višjega sodišča na ministrstvu ne poznamo, zaradi tega, ker nismo stranka v postopku. Tako je tudi ne moremo in ne želimo komentirati. Prav tako ne vemo, to tudi ni stvar nadzora ministrstva, saj ministrstvo nima pravice preverjati poslovnih odločitev DUTB, kako bo DUTB odslej pristopala k vprašanju, povezanim z imetništvom dolga do T2. Pričakujem pa, da bo kakršno koli ravnanje DUTB seveda gospodarno. Nedvomno velja, da odločitev sodišča ni posledica slabega dela DUTB, temveč kršitve skrbnega ravnanja oseb, ki so zavarovanje sklenile. DUTB je s posledicami takšnih ravnanj le soočeno. V zvezi z vplivom odločitve na DUTB,lahko povem, da mora DUTB svoje računovodske izkaze izdelati v skladu z mednarodnimi standardi računovodskega poročanja. Če bodo zaradi odločitve sodišča potrebne slabitve sredstev, realno, da jih bo DUTB tudi opravilo. Prav tako velja, da mora DUTB kakršenkoli sum, da je bilo v zvezi s tveganimi postavkami, ki so bile nanjo prenesene, kot ta T2, storjeno kaznivo dejanje prijaviti pristojnim organom. Ministrstvo pa je zaprosilo za pojasnilo DUTB, ki pojasnjuje sledeče: "V zvezi z veljavnostjo pridobitve zastavne pravice na telekomunikacijskih vodih oziroma kabelski kanalizaciji je v teku več sodnih postopkov. Postopek, ki seje vodil v okviru izvršilnega postopka pred Okrajnim sodiščem v Celju je le eden od njih. DUTB poudarja, da se je izvršba vodila v zvezi z izterjavo približno 2 milijonov evrov, kar torej pomeni, da odločitve v zvezi z večjim delom zavarovane terjatve DUTB do T-2 sodišča še niso sprejela. DUTB vseeno opozarja, da je del prenesenih terjatev nesporno zavarovan z zastavami na nepremičnem premoženju T-2. DUTB tudi pojasnjuje, da v skladu z Uredbo o izvajanju ukrepov za krepitev stabilnosti bank ni bilo pravne podlage za vrnitev teh terjatev – pa bom potem navedel, katere so potrebne pravne podlage. DUTB navaja, da je Ustavno sodišče ponovno začasno zadržalo upravljanje dejanj v stečajnem postopku do meritorne odločitve o utemeljenosti dveh ustavnih pritožb. Zdaj ne vem, kateri od teh pogojev ni bil izpolnjen, ampak trije pogoji morajo biti. To se pravi, kdaj se lahko vrne zaradi prenosa te postavke prejeto plačilo, ki ga je prejela banka za terjatev, ki je bila prenesena na DUTB, zaradi ugotovljenih napak ne more uresničiti namena prevzema – to se pravi, prvič, pri DUTB zaradi teh napak ne more uresničiti tistega, zaradi česar je prevzela –, ne more kako drugače odpraviti napake ali nadomestiti škode, nastale zaradi napake, in lahko preneseno premoženje vrne v stanje, v kakršnem je bilo prejeto. Ne vem, kateri od teh treh pogojev niso bili izpolnjeni, da ni mogel DUTB vrniti terjatve oziroma pač dobiti vrnjeno plačilo za te terjatve. ZUKS še določa, da mora DUTB obvestiti Banko Slovenijo o nameravanem odstopu od prevzema tvegane postavke, saj lahko DUTB odstopi od prevzema tvegane postavke le, če Banka Slovenije sporoči, da odstop od prevzema tvegane postavke ne bo ogrozil kapitalske ustreznosti banke. V tem primeru, če gre za 2 milijona, verjetno to pač ne bi bil primer, ker gre za relativno [[…]] ZUKS pa ne določa roka, v katerem lahko DUTB to pravico izvrši, torej DUTB ni časovno omejena, vsekakor pa morajo biti, da do povratnega prenosa lahko pride, izpolnjene tiste tri predpostavke, ki sem jih prej omenil – je bil odgovor na vaše drugo vprašanje.
Mag. Marko Pogačnik, izvolite, zahteva za dopolnitev odgovora.
Spoštovani minister, hvala za ta del odgovora. Saj vas nisem v odgovoru spraševal, da komentirate sodbo sodišča, spraševal sem vas kot ministra za finance, kakšne posledice bodo to za DUTB oziroma za davkoplačevalce. Zdaj je jasno, da je višje sodišče dalo odločitev, da terjatve, ki so bile prenesene z NLB, z Banke Celje, niso zavarovane, in da je zavarovanega približno za 1 odstotek teh terjatev. Skupna višina teh terjatev je pa približno 120 milijonov evrov. Mi smo se o tem pogovarjali, potem bomo pa zopet iz medijev razbrali, da to pomeni, ne vem, dodatno dokapitalizacijo. Kaj zdaj to pomeni za DUTB, to pa bi kot minister za finance verjetno tudi pri njih morali preveriti, ali bo prihajalo do slabitev v njihovih bilancah ali ne bo. Ne pogovarjamo se danes, bi rekel, o enem, dveh milijonov evrov, pogovarjamo se danes o 120 milijonih evrov! Spoštovani minister za finance, dve poslanski pisni vprašanji sem vam že na to temo zastavil; enega februarja 2015, enega pa oktobra 2015. Na enega ste odgovarjali vi, na enega je odgovarjal DUTB; in še takrat ste nekako vsi trdili, da to ne drži, terjatve oziroma zastavna pravica je odpisana. Ampak spoštovani minister, kdo bo prevzel to odgovornost, da po odločitvi višjega sodišča je zdaj nedvomno jasno, da zastavna pravica na premično premoženje v register Ajpesa ni bila vpisana. Samo to me zanima, hočem odgovor: Kakšne bodo posledice? Vemo pa tudi, da je Ustavno sodišče izdalo začasno odredbo o zamrznitvi stečajnega postopka zoper družbo T-2. Kdo bo vseh teh kolobocijah nosil odgovornost? Kaj to pomeni za davkoplačevalce? Kaj to pomeni za DUTB? Hvala.
Hvala lepa. Dr. Dušan Mramor, izvolite.
Ponovno bi rad opozoril, da če je bilo to zavarovanje neustrezno, je bilo neustrezno zavarovanje, ki ga je dosegla banka, preden se je preneslo to na DUTB. To se pravi, tukaj ni odgovornost DUTB, ampak banke. Koliko je točno DUTB v svojih postopkih, ki jih ima, posebne postopke, kako slabi svoje terjatve oziroma premoženje, ki ga ima, koliko je točno oslabil, tega podatka pač nimam. Seveda, če bodo slabitve zelo velike na cel portfelj, saj ne gre samo za eno izmed teh terjatev, gre za cel portfelj premoženja, v katerem so nepremičnine, terjatve, lastniški deleži in ostalo, bo pač na koncu videno, ali bo dosegel DUTB donos, ki ga mora doseči; se pravi, ohraniti kapital in hkrati doseči 8–odstotno donosnost, kakor je v zakonu določena. Če tega donosa ne bo dosegel oziroma če tega kapitala ne bo dosegel, bodo pač potrebni popravki. Če pa v vmesnem času pride do tega, da kapital pade, kot vemo po zakonu o ZGD, pod polovico, bo pa potrebna dokapitalizacija. Seveda bi lahko DUTB vrnil, če bi bili izpolnjeni pogoji, to terjatev in dobil poplačano nazaj, vendar je pa potem problem pri Ljubljanski banki. Ampak osnovni problem ni v DUTB; pač sodišče je tako razsodilo, da prvotno zavarovanje pač ni bilo ustrezno.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Nemec bo postavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, dober dan! Na vas se obračam z vprašanjem, ki sicer ne trka na vrata v teh sončnih dneh, ampak predvsem je zaznamovalo, če se dobro spomnim, tudi vaš mandat; govorim o poplavah, o poplavni zaščiti, o zaščiti življenj, zdravja, predvsem pa tudi imetja. Namreč, prevelikokrat se nam dogaja – in ta težava se vleče iz mandata v mandat in je sicer povezana s sredstvi, ki so na razpolago –, da moramo reševati probleme, potem ko že nastanejo, ne pa, da delujemo preventivno. Konkretno, gospa ministrica, me zanima: Kakšen je vaš pogled predvsem na reševanje poplavnih območjih? Teh jih imamo ogromno, veliko v Republiki Sloveniji. Kakšen bo vaš nadaljnji pristop? Namreč, veliko državljanov se obrača tudi name kot poslanca, ki prihaja s poplavnega območja, z območja Vipavske doline; predvsem reka Vipava nenehno poplavlja. Kako se lahko sami državljani zaščitimo oziroma kakšen bo nadaljnji pristop Republike Slovenije pri reševanju tovrstnih težav? Verjamem pa in vem, da je to vsekakor povezano s finančnimi sredstvi. Toliko zaenkrat z moje strani. Hvala, gospa ministrica.
Hvala lepa. Gospa ministrica, Irena Majcen, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Hvala tudi poslancu Matjažu Nemcu za vprašanje. Res je, da je zmanjševanje poplavne ogroženosti v Sloveniji naša prednostna naloga. Res je tudi, da smo v lanskem letu izvedli akcijski program, znotraj katerega so bile planirane tudi nekatere sistemske rešitve – imamo sedaj Direkcijo za vodo –, že takrat pa smo omenjali, da se v letošnjem letu sprejme načrt upravljanja z vodami skupaj z načrtom morskega okolja in z načrtom protipoplavne varnosti. Ta projekt je sedaj v celovitem presojanju oziroma pri pripravi celovite presoje vplivov na okolje, tako da bodo ti dokumenti v jeseni predvideno sprejeti na Vladi. Tako kot ste že sami omenili, je znotraj tega 61 območij, kjer se mora zagotavljati protipoplavna varnost, sam vrstni red pa je odvisen predvsem od ekonomskega izračuna, torej, katero okolje je v ekonomskem smislu najbolj prizadeto v času poplav. Res je, da smo že v preteklem kohezijskem obdobju črpali sredstva za protipoplavno ureditev tako Savinje kot Drave. V naslednjem obdobju, torej v obdobju 2014–2020 s tema dvema projektoma nadaljujemo, se pa pridružijo temu projektu tudi projekt za ugotavljanje protipoplavne varnosti Ljubljane in Polhovega Gradca. Ta naloga je sedaj v izvedbi; torej, pripravljajo se projekti za pridobitev gradbenega dovoljenja, samo izvajanje pa, če ne bo večjih težav, bi lahko pričeli naslednje leto. Tudi sama, priznam, nestrpno pričakujem, da bi se pričelo čim prej. In pa projekt Železnikov. Tudi v tem delu se že pripravlja projektna dokumentacija za izvedbo. Torej, to je ta kohezijski del. Potem pa je še kar nekaj možnosti za pridobitev sredstev Evropske unije po mednarodnem sodelovanju, recimo s Hrvaško, pa z Avstrijo in Italijo. Tudi v tem naboru Interregovih projektov smo pripravili sami strokovni del teh nalog in potem samo izvedbo. Močno si želim in pričakujem, da bodo ti naši projekti potrjeni, glede na to, da je Vlada ta akcijski načrt, ki zagotavlja tudi boljšo poplavno varnost, potrdila. Je pa res, da so v izvajanju še nekateri projekti, ki se financirajo izključno iz vodnega sklada. Tu se bom vseeno obrnila – nedolgo tega smo govorili o tem, da bi sredstva, ki jih tudi lokalne skupnosti dobijo iz naslova koncesij za pridobivanje elektrike, se usmerila bolj v ta del za zagotavljanje protipoplavne varnosti. Namreč, pokazalo se je, da tam, kjer so akumulacijska jezera zgrajena, tam ni takšnih potreb po financiranju, medtem ko v drugih krajih pa so velike potrebe, ni pa virov. Ampak na žalost je potem v smislu dogovarjanja prevladalo stališče, da se temu ne nameni enovito zajemanje sredstev. Sicer pa je v letošnjem letu bil odprt Lučki jez na Savinji v Mozirju, potem gre za sanacijo pregrade Vogršček s pripadajočimi objekti, sedaj se pripravlja dokumentacija – gre za sanacijo visokovodnega zidu in rekonstrukcijo visokovodnega nasipa v Gornji Radgoni, nadalje, poplavna varnost Grosuplja, izvedba ukrepov za zmanjšanje poplavne ogroženosti na območju Titan – Svit v Kamniku, potem v Šentjurju – v Šentjurju gre za večletni projekt. Nekaj odgovorov sem že podajala prav v smislu odgovora na poslansko vprašanje. Gre pa tudi za zmanjševanje poplavne ogroženosti zaradi vodotoka Koren na območju Mestne občine Nova Gorica. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Nemec, zahtevate dopolnitev odgovora?
Hvala lepa, podpredsednik. Bom čisto kratek s podvprašanjem. Namreč, iz kraja Prvačina so se krajani obrnili name. Omenjam ta primer, ki sicer velja za celotno državo. Namreč, prebivalci Krajevne skupnosti Prvačina so se odločili skupaj z Mestno občino Nova Gorica, da si bodo pomagali sami in zaščitili svoje območje in imetje. Ampak žal, namesto da bi se tukaj borili samo proti naravi, se jim je zgodila tudi država. Namreč, posamezniki, tudi Mestna občina Nova Gorica, se sedaj borijo v sodnih dvoranah, zato da dokazujejo svoj prav pri samopomoči. Zanima me vaše stališče glede tega: Ali je moč, da država tu pride krajanom, državljanom nekoliko bliže, da vsaj tisti, ki so si že pomagali, da ne bi bili za to kaznovani? Imamo pa tudi primer, ko so si ljudje zaradi nanosa gramoza v reke pomagali sami z odkopom in zato so dobili račun s strani Arsa oziroma položnice za to, da bi morali to poravnati. Samo kot informacija: Ali ste seznanjeni s takimi primeri? Kako lahko na nek način kot država pristopimo bližje k državljanom pri reševanju te problematike? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Irena Majcen, izvolite.
Priznam, da sem z nekaterimi težavami seznanjena, res pa je, da ima država za posamezne vodotoke razpisane koncesije. Koncesionarji vedo, kakšni so postopki za izvedbo ali zvišanje nasipa. V lanskem letu smo še iskali možnosti tudi znotraj gradbene zakonodaje in ta možnost je dopuščena, da se izvajajo nekateri ukrepi glede na težave, ki so. Je pa res, da jih ne more izvajati vsakdo; ne more jih izvajati brez soglasja sedaj ne več agencije, ampak Direkcije za vode. Namreč, prav vodotoki so eni tistih naravnih danosti, kjer lahko v enem delu sicer stanje izboljšamo, ga pa zaradi tega potem dolvodno poslabšamo in morajo biti ti ukrepi sinhronizirani, izvedeni v smislu zagotavljanja boljše protipoplavne varnosti na celotnem odseku oziroma izgradnjo teh protipoplavnih ukrepov tempirati na način, da ne pride do poslabšanja stanja v nekaterih drugih okoljih. Kar se tiče konkretnih postopkov, bi si upala reči, da če so na podlagi inšpekcije, potem inšpekcija, če so vodeni postopki, v smislu tega, kar sem povedala, seveda prekrškarjev ne kaznuje, jim ne nalaga nekaterih določenih ukrepov. Če pa ti pogoji niso izpolnjeni, pa predlagam predvsem lokalnim skupnostim, one najbolje vedo, katere ukrepe in na kakšen način je treba pripraviti. So občine, ki so tudi tekom lanskega leta pripravile projekte, gredo zdaj v postopek pridobivanja gradbenih dovoljenj in vstopajo na ministrstvo preko Sklada za vode za sofinanciranje. To pomeni, da je interes občin, nekaterih županov torej, za izvedbo teh ukrepov visok in so pripravljene tudi pristopiti k sofinanciranju. To pomeni, da lahko pričakujemo v naslednjih 10 letih močno izboljšanje stanja. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Eva Irgl bo postavila vprašanje ministrici za notranje zadeve, magistrici Vesni Györkös Žnidar. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovana gospa ministrica, že pred časom sem vam postavila pisno poslansko vprašanje s podobno tematiko, vendar pa je sedaj tema ponovno zelo aktualna. Pred nekaj dnevi je v Slovenijo pripotovala prva skupina 28 migrantov iz Grčije. Po prvotnem načrtu je bilo najprej predvidenih 20 migrantov, gre za sirske in iraške državljane. Trenutno so, kot sem seznanjena, nastanjeni v azilnem domu v Ljubljani, kjer poteka tudi pridobitev oziroma postopek pridobitve mednarodne zaščite. Ob tem naj še opozorim na podatek, na spletni strani policije, in sicer na dan 13. maja. V Sloveniji je torej trenutno v azilnem domu ter centru za tujce in izpostavah skupaj nastanjenih 348 migrantov, pri čemer jih je 11 razseljenih nekam drugam. Zasledila sem podatek, da naj bi vašo ministrstvo Vladi tudi predlagalo, da se k nam preseli še več migrantov. Zanima me: O kolikšni številki govorimo v tem primeru? Ob vsem tem programu premestitve migrantov iz Grčije pa je treba pogledati zlasti na varnostni vidik. Že pred časom sem vas opozorila na nekatere stvari, vezane na dogodke, ki so se dogajali v Salzburgu, v Kölnu, na Švedskem in tako naprej. Seveda, danes je celotna Evropa na izjemno težki preizkušnji, kar zadeva zlasti varnostno situacijo, varnostni vidik, in zato se je seveda treba vprašati, kaj vse je slovenska država naredila na tem področju, da bi zavarovala slovenske državljane in državljanke. Zdaj me zanima naslednje: Ali in na kakšen način so bili migranti, ki so nedavno prispeli v Slovenijo po programu premestitve iz Grčije, varnostno preverjeni? Se pravi, na kakšen način in: Ali se vodijo kakršnikoli prekrškovni ali kazenski postopki zoper migrante, ki so v Sloveniji? To me zanima, če imate kakšne informacije. Toliko zaenkrat. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Mag. Vesna Györkös Žnidar, izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovana poslanka! Uvodoma vas moram popraviti. Namreč, ko ste govorili o številki 20 oseb, ta 20, da naj bi bilo preseljenih 20 oseb v Slovenijo, ta številka je v kontekstu resettlement menda še vedno enaka. Torej, moramo ločiti relokacijo in resettlement. Kot veste, voditelji držav so se lani julija zavezali, da bodo preselili določeno kvoto oseb iz tretjih držav in tukaj je bila številka za Slovenijo določena 20, ta številka danes je še vedno enaka, vendar pa glede na situacijo, kako se bo situacija razvijala, končno število pa bo odvisno od trenutnega migracijskega toka in od končnega dogovora o številu premeščenih oseb, zlasti dogovor EU–Turčija, ki ga je tudi treba implementirati. Kar se tiče varnosti, mislim, da je povsem jasno iz mojih dosedanjih izvajanj na vseh odborih, tako tukaj oziroma na plenarnih zasedanjih, se zavedamo celovitega konteksta migracij. Tudi sama veliko pozornosti, glede na to, da sem vendarle resorna ministrica za področje varnosti, posvečam ravno temu vprašanju, ker se zavedamo vseh tveganj, ki iz tega izhajajo bodisi iz masovnih migracij. Veste, da smo bili pod nesorazmernim pritiskom, primarna skrb je bila nerazlitje in da je tok nadzorovan, da je pravzaprav obvladovan. Pa tudi se zavedamo vseh tveganj oziroma zahtevnosti, ki jo prinaša sistematična migracija, kar zagotovo je premestitev oziroma relokacija kot solidarnostni mehanizem znotraj Evropske unije, za katero je podlaga v Pogodbi o Evropski uniji. Torej pomeni, da gre za transfer oseb, ki potrebujejo mednarodno zaščito, iz ene države članice v drugo, kadar se določena država znajde pod nesorazmernim pritiskom. Tukaj moram povedati, da Slovenija je svoje zavedanje pomena varnosti dokazala, ker smo namreč že takoj ob začetku pogajanja na sestanku ministrov v Bruslju o pogajanjih glede sklepov Sveta, ki pravzaprav predstavljajo pravno podlago za izvajanje projekta relokacije iz Italije in Grčije, opozorili na varnostni element, torej na potencialno varnostno tveganje. Zato je na zahtevo Slovenije bilo v pravno podlago vnesena dodatna določba 26, ki v povezavi s 5. členom daje državi članici možnost zavrnitve potencialno priseljene osebe, če obstajajo utemeljeni razlogi nacionalne varnosti ali javnega reda. V skladu s tem 5. členom – in tudi ostale države so potem Slovenijo pri tem podprle – smo imenovali uradnika za zvezo, Ministrstvo za notranje zadeve je imenovalo uradnika za zvezo, katerega ključna naloga je bila varnostno preverjanje kandidatov oziroma podatkov posameznih kandidatov za premestitev, ki jih identificira in s katerimi so tudi že v Italiji in Grčiji opravili razgovore uslužbenci EASA. V primeru, da bi ta uradnik za zveze ugotovil, da obstajajo utemeljeni razlogi, da bi se določena oseba štela kot grožnjo nacionalni varnosti, ali javnemu redu, ali pa da obstajajo izključitveni razlogi, bi seveda ta uradnik s pisno obrazložitvijo zavrnil posameznega kandidata. Tako je Slovenija v tem kontekstu opravila tisto, kar se nanaša na segment varnosti. Se pa strinjam, varnost in odzivnost policije v smislu preprečevanja in odkrivanja vseh kaznivih dejanj, torej ne samo v povezavi z migracijami, je bistvenega pomena za varovanje najvišjih vrednot, na katerih temelji naša družba, na kar ste seveda tudi takrat že opozorili pri svojem vprašanju, ko sva se pogovarjali o dogodkih v Kölnu oziroma Salzburgu.
Hvala lepa. Gospa Eva Irgl, izvolite, zahteva za dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo in hvala za odgovore, spoštovana gospa ministrica. Zelo na kratko, odgovorite mi samo še na to vprašanje: Ali se vodijo kakršnikoli prekrškovni in kazenski postopki zoper migrante, ki so v Sloveniji? Najlepša hvala.
Izvolite, ministrica mag. Vesna Györkös Žnidar.
Točnih podatkov pri roki nimam, ampak če je prišlo do kakršnihkoli dogodkov, ki zahtevajo odzivnost policije bodisi v smislu prekrška ali kaznivega dejanja, potem zagotovo se vodijo, ampak če želite, vam pa lahko naknadno pisno posredujemo tudi te podatke. V redu, bomo posredovali.
Hvala lepa. Dr. Vinko Gorenak bo postavil vprašanje ministru za pravosodje, mag. Goranu Klemenčiču. Izvolite.
Hvala lepa. Verjetno je splošni javnosti znano, da imava z ministrom precej različne poglede na pravosodje, ampak tako bo verjetno tudi ostalo, dvomim, da bi jih uspela zbližati. Lahko pa se seveda pogovarjava z argumenti. Poglejte, bom začel malo širše – ne vem, če se boste spomnili, mogoče se boste celo osebno spomnili –; v državni upravi smo leta 1996, pomeni pred dvajsetimi leti, uvedli neko načelo, da nekdo, ki je zaposlen v državni upravi, ne more biti dvakrat plačan. Pomeni, da ne more, recimo, opravljati nekega dela na ministrstvu in hkrati izvajati neka predavanja. Naj vas opozorim, da ste mi v današnjem odgovoru na poslansko vprašanje povedali prav to, da na področju sodstva poteka še vedno isto. Verjamem, da so administrativni postopki, posli in tako dalje, ker je odgovorilo sodišče, tudi takšni, da ste lahko to spregledali, ampak to je manj pomembna zadeva. Hočem reči to, da po dvajsetih letih je še vedno isto; sodniki so plačani in vztrajajo na tem, da so lahko dvakrat plačani. Enkrat v službi [[…]]Ja, poglejte današnji odgovor, enkrat v službi pa enkrat zato, ker predavajo. Recimo, vsi ti predavajo zelo pogosto o kakšni stečajni zakonodaji in še čem. Ampak to ni tema poslanskega vprašanja. Tema poslanskega vprašanja je pravzaprav tudi eno moje poslansko vprašanje, ki sem vam ga postavil; namreč, predavanja oziroma plačila za predavanja sodnikom, to je temeljno poslansko vprašanje, ki sem ga navedel, ki sem ga tudi poslal. Poglejte, univerze, tako mariborska kot ljubljanska, imajo določene cenike, asistent toliko, redni profesor toliko, izredni toliko, višji predavatelj toliko in, recimo, za ta najvišji naziv rednega profesorja boste dobili tam okoli 50 evrov neto honorarja. Okoli 50 evrov neto honorarja, več je že težko, se pravi, bruto tam nekje 65 do 70. Za vse te nižje nazive, seveda veliko veliko manj, sploh pa za ljudi, ki nimajo niti magisterija, ki nimajo niti statusa, recimo, višjega predavatelja. Glejte, mi pa imamo – ne vem, kateri od ministrov je to sprejel in potrdil, dejstvo je, da vi niste spremenili –, v sodstvu v okviru Centra za izobraževanje določeno 130 evrov neto na eno šolsko uro predavanj, gospe in gospodje - tisti, ki veste, za kaj gre. 130 evrov neto! To pomeni približno 3-krat več kot za rednega profesorja na univerzi. Potem pa tam vidim gospoda Štefančiča, kako predava, in tam vidim, recimo pred leti, gospoda Anderliča, če želite, on je bil sicer doktor po znanju, ampak po osnovni izobrazbi pa vendarle srednješolec. Moje vprašanje je: Ali boste kaj spremenili te cenike in jih spravili, recimo, okvir univerzitetnih cenikov, kar se mi zdi, da bi bilo prav? Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Klemenčič, izvolite.
Podpredsednik, spoštovani poslanec dr. Gorenak, poslanke in poslanci! Govoriva o predavanjih v okviru izobraževanj, ki jih organizira Center za izobraževanje v pravosodju. Cenik je določen z Odredbo o določitvi avtorskih honorarjev za delo na področju izobraževanja v pravosodju, sprejet je bil leta 2009, potem pa je bil v času druge Janševe vlade spremenjen, minister Pličanič ga je spremenil, in ta cenik še danes velja. Predpostavljam torej, da ste se takrat s tem strinjali, spremenil pa se je na način, da se je znižal za 15 evrov. Danes ta cenik natančno določa za različne oblike izobraževanj, ki jih Center za izobraževanje v pravosodju izvaja, različne tarife – po domače povedano. Najvišja je 130 evrov in to za najbolj zahtevne oblike predavanj, seminarjev in posvetovanj oziroma vodenje delavnic. Potem pa gre vse do 45 evrov, to so pa razni tečaji in tako naprej, za pravosodno osebje. Se pravi, greva po vrsti: obstaja lestvica različnih cenitev, izhaja iz leta 2012, se pravi iz časa vaše vlade. To je prva zadeva. Druga zadeva je, ko ste vprašali, kako je to primerljivo z ostalimi ceniki ali plačili, in vprašanje tudi, kako je z mednarodnega vidika. Menim, osebno in verjamem, da če ste iskreni, boste mogoče tudi vi menili, da ni mogoče primerjati plačila za, recimo, predavanje izrednim študentom po fakultetah in neko predavanje, ki ga narediš enkrat na tri leta v okviru nekih posameznih specifičnih izobraževanj. Noben, ki organizira različne delavnice, seminarje in tako naprej, predavateljev na področju prava, ekonomije in tako naprej ne plača tako malo, kot jih plača Center za izobraževanje v pravosodju. Na predavanjih, ne vem, za dneve pravnikov, sodniške dneve v okviru Sodniškega društva, odvetniške dneve, če hočete, predavanje v okviru javnih naročil in tako naprej, ki jih zasebne institucije izvajajo, niso ceniki tako nizki. Nadalje, Evropska mreža institucij za izobraževanje v pravosodju, ki deluje v okviru Evropske komisije, European Judicial Training Network, ima povprečen standard za tovrstna predavanja, ki znaša od 300 do 350 evrov, pri čemer priporoča še plačilo dnevnic, česar mi ne delamo, povrnemo pa potne stroške. Se pravi, tako z vidika nacionalnih kot mednarodnih primerjav menimo, da je v tem trenutku to ustrezno. Se absolutno strinjam z vami, da za isto delo ne smeš biti plačan dvakrat. V življenju, odkar sem bil na katerikoli funkciji, nisem za nobeno predavanje zaračunal. Po mojem vedenju, večina ali pa veliko sodnikov, predvsem vrhovnih sodnikov ne računa, ne računa za izobraževanje v okviru Centra za izobraževanje v pravosodju, nekateri pa. Pričakuje se in ker mora biti vsaka taka odsotnost dovoljenja tudi s strani predpostavljenega, recimo, predsednika sodišča, okrožnega okrajnega in tako naprej, vrhovnega, višjega, da to opravijo izven delovnega časa. To je pa mogoče, saj ste navsezadnje vi tudi v vašem funkcionarskem stažu veliko predavali in to tudi zaračunali. Ja, izven delovnega časa! Samo, če lahko [[…]]Jaz teh podatkov nimam, da bi kdo od sodnikov to počel znotraj delovnega časa. Kot rečeno, nekateri se temu – mislim, da je tega vse več – tudi odpovedujejo. Rekel bi še to, gre za precejšnje število tovrstnih predavanj, ki se letno izvedejo. Vnaprej so vedno določene z letnim načrtom izobraževanj, ki ga mora CIP sprejeti, potrditi pa strokovni svet CIP, ki je sestavljen iz vseh deležnikov, od sodnikov, tožilcev, notarjev, odvetnikov, predstavnikov pravnih fakultet, izvršiteljev in tako naprej. Se pa kot minister seveda ne vtikam v izbiro posameznih predavateljev, ker za to niti nimam pristojnosti, so pa vsi predavatelji tudi zelo natančni ocenjeni. Ankete so zelo podrobne in jih redno tudi spremljamo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Vinko Gorenak, boste zahtevali dopolnitev odgovor? Izvolite.
Hvala lepa. Ta del, ali hodijo v službi predavat ali ne, to ni bil predmet mojega poslanskega vprašanja, zato niti ne pričakujem odgovora na ta del, da smo fer. Želim vas zgolj opozoriti na to, da sem danes dobil ta odgovor, ki mi ga vi posredujete, ampak spisalo pa ga je Vrhovno sodišče. Iz njega boste točno lahko razbrali, da povedo, da za njih to ne velja, da delovni čas za njih pač preprosto ne velja. S tem povedo, da so lahko tudi dvojno plačani. V tem kontekstu ne pričakujem odgovora, želim samo to, da to preverite. Konec koncev, če smo v državni upravi to uredili leta 1996, potem lahko oni to [[…]]sprejeti morate, po mojem, neke ukrepe, da boste to preprečili. Moje vprašanje je bilo na višino 130 evrov. Težko se bova tukaj strinjala. Zadevo je sprejela Pahorjeva vlada, ne naša. Mi smo znižali te stroške, kot ste sami rekli, na najvišji postavki za 15 evrov. Mislim, da je danes to še vedno premalo. Res pa je, da so bile leta 1996 tudi urne postavke na univerzi drugačne, to morava vedeti, pa so potem šle krepko dol, če bi temu tako rekli. Veste, se lahko strinjam, da pripraviti eno predavanje ali pa enourno predavanje je drugače kot na univerzi, ko se moraš pripraviti bolj natančno. Ampak glejte, pri vas, torej v Centru za izobraževanje v pravosodju, je ponovljena ura, tisto uro pa lahko ponoviš 10-krat. Tam se bova pa strinjala, da je pa potem enako univerzi, je pa 115 evrov. Težko bom sprejel to, da kdorkoli s fakultetno izobrazbo dobi 115 evrov za ponovljeno, 130 evrov za osnovno izvedeno predavanje. Ni pa ta zadeva, to pa se ne bom strinjal z vami, primerljiva z dnevom pravnikom in tako naprej. Ker tisto verjetno nekdo drug tudi plača, pogosto gredo honorarji tudi iz kotizacij, ne pa iz državnega proračuna. Mogoče komentar na to.
Hvala lepa. Mag. Goran Klemenčič, izvolite.
Hvala lepa za dopolnitev vprašanja, čeprav me niste tega vprašali, ste to komentirali. Ne vem, res ne vem, kaj smo vam danes poslali, vendar bi rad rekel, če so rekli, da za njih delovni čas ne velja na sodišču [[…]]Ja, oni se ne štempljajo. Tako kot se vi ne štempljate, tako kot se vi niste štempljal kot minister za notranje zadeve ali državni sekretar. Se pravi, je moral obstajati nek drug način preverjanja, ali ste takrat na, ne vem, Kotnikovi predavali izven delovnega časa. Da se razumemo, nič narobe ne vidim v tem, ampak mislim, da je pač treba imeti enake vatle za vse. Kar se tiče – glejte, ne gre za 10 ponovljenih predavanj, gre za enkratno, mogoče včasih 2-kratno, največ 3-kratno, kadar gre pri velikih šolah za to. Še enkrat, mi imamo že danes probleme pridobivati določene predavatelje na tem področju, zaradi nizke postavke, ker so povsod tam, kjer organizirajo [[…]]Recimo, GV založba organizira malo morje teh predavanj in seveda plača več. Dodal bi pa še to, ker je pomembno, CIP se v zelo majhnem delu financira iz državnega proračuna. CIP posluje s plusom. CIP s kotizacijami, zato ker organizira tudi predavanje za sodne izvedence, ravno v petek je povabljenih 350 izvedencev in cenilcev – vsi plačajo. CIP organizira tudi predavanje za odvetnike, notarje. To so plačljive stvari. V teh primerih CIP v bistvu posluje, bomo rekli, skoraj s plusom, razen na tistih področjih, kjer izobražuje čisto "core" pravosodnega osebja in na teh področjih, kjer se ukvarja z, recimo, pravniškimi državnimi izpiti. Po pravici povedano, nisem razmišljal o tem, da bi postavko še znižal. Je pa dejstvo, in na tem se tudi dela, da bomo poskušali zagotoviti še več transparentnosti pri izbiri predavateljev in pri njihovi barvitosti, bomo temu tako rekli. Hvala lepa.
Gospod Zvonko Lah, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovana ministrica! Moje poslansko vprašanje se nanaša na ravnanje z odpadki v povezavi s krožnim gospodarstvom. Namreč, Evropska komisija je najavila revizijo zakonodaje, spremembe zakonodaje Evropske skupnosti o odpadkih že v prvem svežnju ukrepov o krožnem gospodarstvu, to je bilo julija 2014, pa jih je nato umaknila, da bi pripravila ambicioznejši predlog, ki bi zajel celotno krožno gospodarstvo. Komisija je nato decembra 2015 predstavila nov sveženj o krožnem gospodarstvu z zakonodajnimi predlogi, katerih namen je spremeniti nekatere direktive o odpadkih. Med cilji naj bi bilo tudi znižanje odlaganja odpadkov na odlagališče na 10 odstotkov do 2030, potem tudi sprememba oziroma priprava odpadkov za ponovno uporabo, se pravi recikliranih odpadkov, komunalnih na 65 odstotkov do 2030 in seveda odpadne embalaže do 75 odstotkov do 2030. Situacijo v Sloveniji poznamo. V Sloveniji je po vaših trditvah sedem centrov urejenih za ravnanje z odpadki. Po mojih podatkih z delovanjem mehansko-bioloških obratov samo pet, pa še vprašanje je, ali vsi ti centri imajo biološko predelavo odpadkov, to se pravi, toplotno predelavo odpadkov. Ti centri so locirani predvsem na Štajerskem, v Prekmurju, Ljubljani, ni pa teh centrov na Gorenjskem, Notranjskem, Primorskem, niti na Dolenjskem. Imamo samo odlagališčni prostor, nimamo pa centra za ravnanje odpadkov, ki bi funkcioniral, razen sortiranja v Posavju. Zato me zanima, gospa ministrica: Kako bomo v Sloveniji sledili tem ukrepom, tem direktivam v operativnem smislu, izvedbenem smislu? Ali to bo vse prepuščeno še naprej občinam, kot je bilo do sedaj, kjer smo videli, da v veliki večini Sloveniji ni primerno urejeno? Ali bo država sprejela nek načrt oziroma zastavila organizacijo, tako da bomo dosegli te cilje?
Ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, imate besedo za odgovor.
Hvala, spoštovani predsednik dr. Milan Brglez. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Spoštovani poslanec gospod Zvonko Lah, hvala za vprašanje. Res je, da smo pred kratkim na Odboru za okolje in prostor obravnavali pripravljen Operativni program ravnanja z odpadki skupaj s Programom preprečevanja odpadkov. To pomeni, da na ministrstvu smo zadolženi za pripravo teh dokumentov, bili že v preteklosti, ker pa niso bili sprejeti, je predvidoma v roku meseca dni zadeva za potrditev na Vladi. Rada bi vseeno povedala, da sveženj predlogov Evropske komisije za krožno gospodarstvo je v obliki osnutka in je v sprejemanju na delovnih telesih Sveta, torej še ni sprejet. Res pa je, da sedaj v tem postopku sodelujemo tudi mi in smo prav pri zavezi 10 odstotkov previdni. Sama sem tudi na odboru povedala, da za tiste, ki bomo izpolnili, pa recimo 11 % pa 12 %, je to zadovoljivo, pri Evropski komisiji je pač tako, če včasih samo malo kakšno zadevo prekoračiš, pa si potem v tistem postopku, ko te preverjajo in ugotavljajo, zakaj prekoračitve. To govorim predvsem zaradi tega, ker je pred nekaj meseci, torej v mesecu decembru, bilo znano mnenje Računskega sodišča glede prav te teme. Vemo, da je ukrepov in predlogov Računskega sodišča veliko, tako da je neprestana sprememba tudi številnih uredb naša naloga. Ko govorimo o odpadkih, bi sama rada vseeno to povedala, da so v tem operativnem programu zavezani tako industrijski kot komunalni odpadki. Industrijskih je približno 4 milijone ton, komunalnih pa približno 700 tisoč ton in krožno gospodarstvo govori o vseh teh odpadkih. To pomeni, da v smislu krožnega gospodarstva je naloga vseh držav članic Evropske unije, da vire, običajno so to naravni viri, v čim večji meri reciklira oziroma jih znova uporabi in ne posega na neobnovljive naravne vire, kolikor je tega le moč. Prav zaradi tega je pri količini odpadkov, ki se odlagajo na odlagališčih – tukaj pa zdaj govoriva o komunalnih odpadkih – treba zagotavljati čim nižjo mero. Sami ugotavljamo, da je pri spremljanju vseh teh masnih tokov težava tudi v podatkih, tako da pripravljamo aplikacijo, ki jo bodo morale družbe, ki delujejo v okviru občin za zagotavljanje javne gospodarske službe ravnanje z odpadkov, izpolnjevati, in da bo ta preglednost oziroma ugotavljanje podatkov natančnejše. Res pa je, kot smo že povedali tudi na odboru, da nas čaka v prihodnje še nekaj – temu bom rekla veliko dela, ne samo nekaj dela, ampak res veliko dela. Res je tudi, da je pri zakonodaji treba še – pa to ne bo letos, naslednje leto pa – Zakon o javni gospodarskih službah postaviti na take temelje, da bo pokrival tudi tako gospodarsko javno službo. Sama lokacija je v nekem smislu za Slovenijo seveda Ljubljana, ki pokriva, bi lahko rekli, ta pretežno zahodni del Slovenije, lahko rečemo, da je oddaljena. V nekem drugem merilu, če sama govorim po poznavanju; recimo, smo bili na ogledu enega takšnega odlagališča v Franciji, kjer je samo tista regija imela 80 milijonov prebivalcev in je samo en tak center bil. Če se primerjamo z njimi, pa seveda to potem zgubi ta naboj, da je to tako zelo oddaljeno, v resnici pa po Sloveniji vemo, da imamo z enega konca Slovenije na drugi konec 200 kilometrov. To pomeni, da je naša zaveza znotraj tega programa, nekaj dopolnitev je še bilo zdaj v zadnjem tednu, sprejeti smer, v katero gre Slovenija, nadgraditi ta sistem, prav gotovo pa še sprejeti nekaj uredb, ki bodo omogočale bolj ekonomično in transparentno ravnanje z odpadki. Če povem drugače, v tem operativnem programu govorimo o tem, da mora biti Slovenija samozadostna, kar na nek način veliko pove.
Gospod Zvonko Lah, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Gospa ministrica, bojim se, da bodo stroški ravnanja z odpadki v posameznem gospodinjstvu v odročnih delih Slovenije zelo povišani, in to na podeželju, kjer je standard tudi bistveno nižji, kot je v centru Ljubljane. Takse, vse takse iz celega tega dela Slovenije pa se bodo zbirale v Ljubljani. Do tam, ko bomo uresničili te cilje, je treba pa še veliko investirati. Vemo, da Slovenija približno ločeno zbira oziroma reciklira toliko kot Avstrija, samo s to razliko, da Slovenija 36 odstotkov odlaga, Avstrija pa 7 odstotkov. Avstrija seveda to razliko veliko sežiga oziroma jim je kot energetski vir. Če pa sledimo tem ciljem, da bomo ponovno kot surovino to vlagali nazaj v gospodarstvo, pa je treba vzeti drugo politiko. Se pravi, je treba reciklirati, obdelati in pripraviti za ponovno uporabo in se je treba odločiti, katera politika: Ali bomo vse odpadke potem peljali v Ljubljano pa se bo v Ljubljani to delalo ali se bo z bistveno manj stroški lahko že v nekaterih občinah ali pa v nekih občinah skupaj na regionalnem nivoju to urejalo? Kakšne bodo investicije, kdo bo plačal? Občina teh sredstev nima, država nima v integralnem proračunu : Od kod bodo ta sredstva? Zato predlagam, da se na ministrstvu ustvari neka strokovna skupina ali neka politika, v katero smer bomo šli in kako bomo to uredili, od gospodinjstva naprej, ločevanje v posameznem gospodinjstvu do občin, potem pokrajine in do države. In čim prej se tega tudi lotimo.
Ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Okoli tega, kdo bo zagotavljal dodatna finančna sredstva za investicije, mislim, da smo pa res že velikokrat povedali, da teh zgrajenih oziroma sedem centrov, ki so v obratovanju, izpolnjuje količinsko vse odpadke, ki jih v Sloveniji proizvedemo. Namreč, v času, ko so se načrtovali ti projekti, še ni bilo ločenega zbiranja odpadkov. Seveda tu smo Slovenci v Evropski uniji daleč naprej, smo to zadevo zelo osvojili, tako da se tudi količina oddanih odpadkov zmanjšuje in ni nobene potrebe po novih investicijah. Res pa je, tudi kar se tiče bioloških odpadkov, da je razlika med podeželjem pa centri. V centrih so nujni kompostarji oziroma ta geološka obdelava odpadkov, medtem ko podeželje v večini primerov ima kompostnike na svojih ali vrtovih hiš oziroma na kmetijah. To pomeni, da v tem delu, ker z obdelavo in dodelavo prav bioloških odpadkov se računi seveda na položnicah za odpadke močno povišajo, ampak podeželje se temu izogne. In potem če občina skupaj s to javno gospodarsko službo zgradi tudi ta center za ločeno zbiranje odpadkov, se dajo ti stroški močno zmanjšati. Je pa – to pa ni nobena skrivnost ali pa kaj posebnega –, ampak je pa to precej odvisno tako od župana, njegovih strokovnih služb, tudi izvajalca javne gospodarske službe in občinskih svetnikov. Običajno so občinski svetniki, ki promovirajo na občini, da so ti stroški čim manjši. Res je, tudi Računsko sodišče v nekem delu svojega mnenja govori o državni gospodarski javni službi. Glede na to, da so vsi ti centri že zgrajeni, zgrajeni tudi s sofinanciranjem lokalnih skupnosti, tudi seveda države in Evropske unije, ampak tudi s strani lokalnih skupnosti, bo podobno, kot je pri celjski zgradbi oziroma centru za energetsko izrabo odpadkov. To pomeni, da je lokalna skupnost upravljavec. Sedaj od države zahtevati, da bo pa zagotavljala finančna sredstva za vse te centre, pa mislim, da bi tudi občine glede tega bile, vsaj nekatere, nasprotne. Tako v tem delu ni razmišljanja o podržavljanju te službe. Hvala.
Gospod Zvonko Lah, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala, gospod predsednik. Izkoristil bi to poslovniško možnost, ker sem mnenja, da je treba temeljito razpravo o tej problematiki izpeljati. Ker se bojim, po tem, kar imamo sedaj zgrajenega, da bodo iz cele južne Slovenije, zahodne Slovenije, da bomo vzeli odpadke v Ljubljano. Tukaj se bodo obdelovali, pripravljali za ponovno uporabo kot surovino ali se bodo Ljubljančani greli s tistimi odpadki, ki se bodo porabili za energetsko uporabo, in plačevali vsi takse, ki jih bo potem Mestna občina Ljubljana uporabila za amortizacijo, ne vem, za druge investicije. Ker sem mnenja, da se ti odpadki, tisti, ki jih je mogoče porabiti za ponovno porabo, ne samo za energetsko izrabo, lahko predelajo tudi v odročnejših centrih, recimo Nova Gorica, Koper, Novo mesto. Problem Dolenjske je ta, da imamo odlagalno telo za naslednjih 30 let pripravljeno, ampak po vašem ne bo uporabljeno, bo treba te odpadke peljati drugam, tja, kjer so centri, ki sedaj funkcionirajo, to se pravi, Ljubljana je najbližja, in kako bomo to sanirali, za kaj se bo potem to, kar je do sedaj narejenega, uporabljalo. Zaradi tega bodo imele občine in občani, gospodinjstva ogromne stroške. Zato je treba sistem dodelati, da se bodo najprej ločili odpadki, največ že v vsakem gospodinjstvu. Na podeželju so kompostniki in bioloških odpadkov ni, komunalni odpadki se presortirajo, loči se embalaža, ki jo je dve tretjini. Ta embalaža je osnovna surovina, najsibo za energetsko izrabo ali pa za ponovno uporabo v gospodarstvu, kar je tudi praksa že v Sloveniji. To izkoriščajo. Govorim, da je treba doreči, ali bodo Belokranjci čez Gorjance v Ljubljano vozili odpadke, koliko od skupnih odpadkov, koliko jih bodo sortirali, uporabili že doma. Če bo to še naprej občinska javna gospodarska služba, potem se bodo sigurno občine uprle in bodo želele nekaj tega obdelati že doma. Če bo pa državna javna gospodarska služba, da bo z neko uredbo, z nekim predpisom to moralo tako biti, potem bomo imeli pa, mislim, da probleme glede samih cen.
Gospod Zvonko Lah, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 17. maja 2016 v okviru glasovanj. Miha Kordiš, imate besedo da zastavite vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič.
Hvala za besedo, predsedujoči. Kot dolgoletnega študentskega aktivista me je, pa ne samo mene, ampak celotno akademsko skupnost razjezilo sprejemanje uredbe, ki ponovno uvaja glavarinski sistem financiranja v slovenski visokošolski prostor. Vlada je spremembo namenoma izpeljala v hinavski tišini oziroma jo želi samo simbolično, z dvodnevno javno razpravo, o kateri nihče ni vedel pravzaprav nič. To izigravanje javne razprave postane razumljivo, če vemo, da so glavarine prikrit napad na kvaliteto javnega izobraževanja in pritisk po komercializaciji študija. Visoko šolstvo z glavarinami postane odvisno na eni strani od števila vpisanih študentov kot od napredovanja že obstoječih študentov v višje letnike, kvaliteta in dejanske potrebe programov pa v takem sistemu potegnejo kratko. To pomeni, da se fakultete in univerze znajdejo v medsebojni agresivni konkurenčni bitki do dna; kdo bo vpisal več študentov, kdo bo več študentov poslal v višje letnike, kdo bo proizvedel več diplomantov. Kvaliteta študija pri glavarinah ne zanima več nikogar, ker so vsi preveč zaposleni s propagando in krošnjarjenjem za število študentov in da se pulijo za tiste drobtinice, redke, javnih sredstev. Še dodatni konkurenčni mehanizem z uničujočimi posledicami za standarde stopnjuje dejstvo, da ponavljavci ne bodo financirani oziroma visokošolski zavodi zanje ne bodo prejemali financ, pa to je v resnici samo polovica zgodbe. Manjše fakultete bodo po glavarinskem sistemu potisnjene pod rob preživetja in bodo prisiljene to kompenzirati s programi v angleščini ali pa, še hujše, z neformalnimi šolninami v obliki raznih prispevkov za študij, višjih cen izpitov in podobnimi mehanizmi, za kar so se v zadnjih letih varčevanja fakultete in univerze že naravnost specializirale. In čeprav naj bi bila ta uredba začasne narave, sta tako postopek sprejemanja te uredbe kot njena vsebina absolutno nespremenljiva, ker bosta potegnila za seboj dolgoročne posledice tako za kakovost kot za dostopnost visokega šolstva pri nas. S spodkopavanjem visokega šolstva pa je bilo spodkopano tudi zaupanje visokošolske skupnosti v Vlado, ker so številne fakultete zniževale v zadnjih petih letih vpise, na ta račun dvigovale kvaliteto – no in zdaj bodo pa za to finančno kaznovane, ker se je našla neka vlada Mira Cerarja, ki misli, da je huruk sprememba Uredbe o financiranju visokega šolstva čez noč dobra ideja. Zato me zanima: Zakaj te glavarine sploh uvajate? Kakšni so tukaj vaši argumenti? Da so glavarine slaba stvar, je vedel celo liberalec Golobič. Hvala.
Ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Maja Makovec Brenčič, imate besedo za odgovor.
Spoštovani predsedujoči, dragi poslanke, poslanci, spoštovani poslanec Kordiš! Naj najprej povem, da je vlada Mira Cerarja prva, ki je po dolgih letih obrnila trend naložb, pravzaprav tudi pogled v prihodnost na področju visokošolske dejavnosti, znanosti in raziskovanja, tako da jo je postavila kot eno od prioritet in zagotovila 5,6 odstotka več sredstev kot v preteklih letih. To pomeni 14 milijonov evrov več oziroma 244 milijonov za celotno visokošolsko dejavnost. S tem je prvič povzročeno to, da moramo iskati znova zakonodajne podlage za razdelitev sredstev, ki so nad rastjo bruto domačega proizvoda, kar je seveda dobra vest in kar seveda tudi univerze, visokošolski zavodi pričakujejo in kar smo tudi napovedali. Vendar, če želimo zakonito in transparentno izpeljati postopek razdelitve sredstev, potem moramo spoštovati dejansko obstoječo zakonodajo. Ta pa navaja, da je podlaga, kot je bilo tudi že opredeljeno v ustavni odločbi Ustavnega sodišča iz leta 2011, takšna, da edina v tem trenutku v resnici odgovarja transparentno z zakonskimi podlagami. Namreč, sicer veljavna uredba iz leta 2011 govori o učinkovitosti, prehodnosti in mednarodni učinkovitosti, ki seveda nakazuje predvsem vidike kakovosti. Ta v tem trenutku ne mora biti izvedljiva, ker nima zakonodajne podlage, zato pa smo na ministrstvu pospešeno pripravili novelacijo ZViS, ki vključuje natančno te kriterije. Torej kriterije kakovosti, ki bodo seveda zagotovili tudi učinkovito in kar se da kakovostno delitev sredstev znotraj tistih visokošolskih zavodov, ki v resnici tudi udejanjajo svoje cilje. Kot veste, predlagamo tudi pogodbeno razmerje in preverjanje doseganja ciljev. Ker ZViS kot tak do sedaj ni bil spremenjen, to pomeni, da tak ukrep seveda tudi ni bil odpravljen in da je seveda ministrstvo zavezano delovati transparentno in zakonodajno usklajeno, v skladu s trenutno veljavnimi predpisi. Da pa je večji obseg sredstev tisti, ki pa predlaga potem tudi delitev nad rastjo BDP, pa je domena, ki jo usklajujemo v skladu s predlagano uredbo, vendar zagotovo ne na način, kot ste predstavili. Namreč, tako rektorska konferenca kot delovna skupina, ki pripravljala ZViS, kot samostojni visokošolski zavodi so bili o spremembah uredbah seznanjeni tudi že v okviru delovne skupine, zato ta dvodnevni rok zagotovo ni rok, ki bi kakorkoli prejudiciral kakršnokoli odločitev, bila je seznanitev s pripravo osnovne metodologije in seveda refleksija na obstoječi zakon. V teh dneh in tudi v preteklih tednih pa se ta uredba usklajuje javno odprto z vsemi zavodi, tudi v okviru visokošolskih koordinacij. Tisto, kar bi pri tem poudarila, je predvsem to, da v resnici najbolj potrebujemo v tem visokošolskem prostoru spremembo, novelacijo, torej novelacijo obstoječega osnovnega zakona, prav z vidika kriterijev, da ne bi kakorkoli prejudicirali tudi vnaprej kakršnekoli dvome v to, kaj pomenijo kriteriji financiranja. To nam je naložilo tudi Ustavno sodišče že leta 2011 in v okviru te vlade želimo tudi odgovoriti na ta že dolgoletni izziv. Zato je pred vami, in ravnokar v medresorskem usklajevanju, tudi ta novela. Jo je pa podprl že Svet za visoko šolstvo, kot tudi Svet za študentska vprašanja oziroma Študentski svet, s katerim smo tudi sodelovali pri pripravi kot enimi od deležnikov. Da poudarim. Gre za izjemno leto, drugačno od preteklih, ko preprosto ni bilo dovolj sredstev za delitev, zdaj jih je končno več in gredo v smer podkrepitve kakovosti institucij, ki pa morajo biti prve in odgovorne za to, da kakovost tudi dosegajo. To je njihova ne le avtonomna naloga, ampak tudi odgovornost. Naj k temu dodam še, da je vpisni postopek oziroma to, kar je bilo že predlagano na Vlado kot obseg vpisnih mest, bil že potrjen, torej ne bo moglo priti v tem trenutku do nikakršne usmeritve v povečanje števila mest, hkrati pa je osredinjena tema vsega, kar se dogaja danes na programih in tudi v novelaciji predlaganem prehodom na institucionalno akreditacijo, ta, da se kakovost krepi ob povečanem obsegu sredstev za celoten visokošolski prostor. Upamo, da v pravo smer. Mislim, da je tudi začrtana novelacija prava podlaga.
Miha Kordiš, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Absolutno da je financiranje slovenskega visokega šolstva po uredbi neustavno, vemo, da je treba urediti Zakon o visokem šolstvu, to tudi vemo. Ampak poglejte, sprememba tega zakona se sprejema že zadnjih – koliko? – pet let, še kar ni bila uspešno sprejeta, zdaj pa imamo tukaj rokohitrsko sprejemanje uredbe, ki vpeljuje v financiranje visokega šolstva škodljiv glavarinski sistem in smo lahko prepričani, tudi v Državnemu zboru smo že slišali, da ni bolj trajne rešitve, kot je začasna rešitev. Točno to je tisto, kar me pri tej začasnosti uredbe najbolj skrbi, sploh zaradi takšnih argumentov, ki jih preprosto ne morem sprejeti, gospa ministrica. Zadnjih pet let smo imeli financiranje javnega visokega šolstva mimo glavarinskega sistema, zdaj pa pač tukaj pravite, da to pa kar naenkrat ni več okej, da nimamo primernih pravnih okvirjev, da bi s takšnim financiranjem nadaljevali, pa četudi samo do sprejema novega ZViS, pa četudi samo za takrat. Vnaprej ste pač navedli, da potrebujemo nove mehanizme oziroma nove načine razporejanja sredstev, in temu zraven ste priklopili številko 14 milijonov, medtem ko je vaš resor ali, recimo, postavka za visoko šolstvo, izobraževanje bistveno težja od teh 14 milijonov več in preprosto ne morem kupiti, da se zaradi 14 milijonov mora celotna uredba obrniti na glavo in v visokošolsko financiranje pripeljati te glavarine. Kar se tiče javne razprave, nekako operiram z informacijo, da je ministrstvo pri uredbi kljub dogovorom šlo mimo delovne skupine za pripravo ZViS, v vsakem primeru pa je samo dva dni za javno razpravo za spremembe v tako pomembnem družbenem podsistemu, kot je to visoko šolstvo, absolutno premalo. V tem kontekstu, kjer se vse to dogaja, me zanima pa tudi: Kakšno je stališče vašega ministrstva do apetitov Ministrstva za finance po šolninah in prenašanju stroškov amortizacije na študente? Hvala.
Ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Maja Makovec Brenčič, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala, predsednik. Kot sem že prej povedala, ne gre samo za 14 milijonov, gre za 244 milijonov; 14 milijonov je dopolnilo glede na preteklo realizacijo leta 2015, ko so tudi že visokošolski zavodi dobili skupaj z znanstvenim področjem 5,5 milijona dodatnih virov. Tisto, kar je pomembno tukaj poudariti, je, da javna razprava ni zaključena, da v resnici se pripravlja uredba prav s pomočjo in dialogom z deležniki, da deležniki tudi v tem aktivno sodelujejo in da, žal jaz lahko odgovarjam za zadnje leto, ne pa za preteklih 5 let, ki ste jih naslovili name, smo v tem letu prav iz tega razloga pripravili tudi novelo, ki je v resnici usklajena med deležniki. Morda še glede samega odnosa v medresorskem usklajevanju. Ne gre samo za pripombe Ministrstva za finance, gre seveda za splošno in odprto medresorsko usklajevanje, ki ravnokar poteka, in prepričana sem, da bo to zaključeno v dobro kakovosti, to je interes vseh in prav je, da ga tudi zasledujemo. Ne gre samo za odgovornost delitve sredstev, gre seveda tudi za odgovornost uporabe teh sredstev za namen dvigovanja kakovosti visokega šolstva in tukaj smo vsi soodvisni v tem širokem prostoru, zato da dosegamo cilje, ki smo si jih tudi zastavili z novelacijo.
Miha Kordiš, imate besede za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Najlepša hvala. Seveda podajam zahtevo za razpravo o odgovoru gospe ministrice. Poglejte, gospa ministrica, vi vedno govorite o kakovosti, to besedo imate strašno radi v svojih debatah v tem državnem zboru, pa tudi v javnosti ne nazadnje, ampak z vračanjem glavarinskega sistema financiranja visokega šolstva se bodo naše fakultete prej ali slej znašle v neugodni izbiri: ali si ob preskopem proračunskem financiranju zagotavljajo svoje preživetje z zniževanjem zahtevnosti študija, kar je nekaj, česar si nihče v tej državnozborski čumnati ne želi, bodisi pa bodo izpad prihodkov kompenzirale s širitvijo plačljivih oblik študija. Lahko sicer rečemo na to, da je po vaših trditvah namen te uredbe začasen, zato ker naj bi uredil financiranje, dokler ne bo sprejet nov Zakon o visokem šolstvu, ampak zgodovina tega ZViS je silno travmatična. V zadnjih 5 letih ni bil uspešno prenovljen, je bilo že nekih 20, 25 nekaj takega različic tega zakona in še zmeraj vztrajam v skeptični drži, da bo pa to uspelo prav vam, kar pomeni, da se na papirju začasna rešitev glavarin spremeni v trajno rešitev. To pa zelo hitro pripelje do erozije kvalitete našega visokega šolskega sistema, ker se bodo pač fakultete, univerze, druge visokošolske inštitucije ukvarjale s tem, kako poloviti čim več študentov, kako čim več študentov po papirnatih standardih spraviti do diplome, kako naj čim več študentov napreduje v višji letnik, ne glede na izkazano znanje, zaradi tega ker bo pač njihovo financiranje pogojeno s številom novovpisanih študentov, številom diplomantov in številom uspešnih napredovanj v naslednje letnike študija. Ta uredba mogoče zveni nekoliko bolj nedolžno, kot je zakon, ampak že Ustavno sodišče je lepo povedalo, da je treba financiranje slovenskega visokega šolstva urediti z zakonodajo. In ko se pogovarjamo o uredbi, ki ureja financiranje našega visokega šolstva, se pogovarjamo o zakonski materiji; ni nič kaj dosti drugače, kot da bi se pogovarjali o Zakonu o visokemu šolstvu. Zato mislim, da bi moral Državni zbor opraviti razpravo o odgovoru ministrice Makovec Brenčič tudi zato, ker je pač ta materija uredbe zakonska in ta instrument vidim kot možnost razprave o tej uredbi v Državnem zboru, ki bi jo mogla biti deležna, pa je mimo tega sicer ne bo. Hvala.
Miha Kordiš, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 17. maja 2016, v okviru glasovanj. Gospa Anja Bah Žibert imate besedo, da zastavite ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič.
Predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovani ministrici! Tokrat se obračam na vas, spoštovana ministrica za izobraževanje, znanost in šport. Gre namreč za problematiko, ki je v zadnjem času še bolj eskalirala. Nekaj na to temo je bilo slišanega tudi v dnevnoinformativnih oddajah, nekaj člankov je bilo v ta namen napisanih, vendar pa problem ostaja. Ostaja namreč problem, kajti mnogi študentje – in tukaj boste verjetno vi imeli tudi natančne podatke – bodo očitno po 30. 9. 2016 ostali brez izobrazbe. Obe poznava Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o visokem šolstvu, 48. člen, ki določa, da je pač rok za dokončanje študija po starih programih 30. 9., vendar pa me nekako navdaja s pesimizmom odgovor ministrstva, češ, tukaj se nič ne da storiti, rok je določen in kdor bo končal, bo konča. Tisti, ki ne bodo končali, pač tega ne bodo končali. Naj ob tem izpostavim tudi to, da imamo različne oblike izobraževanja; imamo redni sistem, izredni sistem, kjer pa se nekako v izobraževanje vključijo tudi tisti, ki dejansko to izobraževanje izvajajo ob delu in si za ta namen vzamejo tudi več časa. Morda jim niti ni prioriteta, da to končajo. Vendar pa menim, da bi morala biti smer ministrstva iskanje rešitev, da državljanke in državljani pridejo do ustrezne izobrazbe; do izobrazbe, ki si jo želijo, in da bi zagotovo morali poiskati način, da se vsaj nekatere stvari okrog te tematike in problematike rešijo. Naj vas ob tem nekako seznanim, verjetno ste ogromno primerov slišali tudi vi. Mnogi se obračajo na ministrstvo, vendar pa dejansko so nekateri roki, ki so jih sedaj določile fakultete, izjemno kratki. V mesecu dni naj bi nekdo končal magistrsko nalogo. Upravičeno se sprašujem: Kakšna bo kakovost nalog? Kakšna bo obremenitev profesorjev, ekip oziroma strokovne komisije, ki bo te naloge potem preverjala? Potem bomo lahko zopet v javnosti deležni nekih neprijetnih informacij. Glede na to, da se mi čas izteka, bi vas prosila za prvi del odgovora, potem bom pa še vprašanje dopolnila. Hvala lepa.
Ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Maja Makovec Brenčič, imate besedo za odgovor.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke, poslanci, spoštovana kolegica ministrica, spoštovana poslanka! Gre v resnici za zelo aktualno vprašanje, ki je seveda sprožilo veliko odprtih vprašanj, ne le s strani fakultet, ampak predvsem posameznikov, ki so se znašli v situaciji zaključevanja svojega študija. Naj najprej povem, da je Zakon o spremembah Zakona o visokem šolstvu iz leta 2004, ko smo uvajali tako imenovano bolonjsko strukturo, že predvidel zaključevanje teh študijskih programov, torej,prejšnjih tako imenovanih starih študijskih programov, in sicer do izteka šolskega leta 2015/2016. To je 30. 9. 2016. Gre torej za 12-letno obdobje, v katerem je vsakdo od tistih, ki je takrat vstopal v tovrstni program oziroma bil še vključen v tako imenovani stari program, bil seznanjen s tem prehodom in seveda to obdobnostjo. 12-letno obdobje je precej dolgo obdobje, hkrati pa seveda so tudi fakultete oziroma univerze, visokošolski zavodi seznanjali in opozarjali bodoče diplomante, magistrante glede tega, da se ta ročnost izteka. Tako so znotraj celotnega obdobja bili podani številni pozivi s strani visokošolskih zavodov tako posameznikom kot vodjem programov. Nekateri bolj, drugi manj intenzivno, a vendar možnosti v teh 12 letih za dokončanje študija so ostale takšne, kot je bilo to tudi v skladu z zakonom dogovorjeno in omogočano vsakemu od teh kandidatov. Glede na to, da seveda smo tudi v tej državi eni tistih izstopajočih, ki imamo relativno dolgo dobo študija, tudi po vseh raziskavah OECD, Evropske komisije in tako naprej, je seveda težko pričakovati, da bi ta rok zdaj ponovno podaljševali še za neko dolgo odboje, kajti izkazalo se je, da tisti posamezniki, ki so zainteresirani, relativno hitro pristopijo k zaključevanju študija, seveda se pa objektivne okoliščine vsakega posameznika pri zaključevanju lahko zelo razlikujejo. Tukaj so v zadnjem času fakultete, univerze, zavodi v resnici skušali storiti to, da so čim bolj odprto komunicirali zaključevanje tega obdobja in hkrati pozivali tudi svoje programske vodje, da naj vendarle z diplomanti, magistranti, mentorji in sicer vključenimi profesorji stopijo v stik. To ne pomeni, da nikoli ne bodo imeli možnosti zaključiti svojega študija. Lahko ga bodo zaključili po tako imenovanem prehodu med programi, kar pa seveda pomeni za vsakogar od njih pregled že izvedenih obveznosti na do sedaj tako imenovanem starem programu in možnost prehoda v novi program. Kajti sedaj starih programov ni več mogoče od 30. 9. naprej opravljati na način, kot veljal pred tem. Zato bo tudi Nacionalna agencija seveda proučila ta problem prehodnosti med programi in tudi podala svoj predlog prehodnih določb na ta način, da se usklajuje potem prehod, vsebinsko gledano, med že opravljenimi obveznostmi posameznega programa s prehodom na tisti mogoči program, ki je najbližji za izvajanje in dokončanje študija posameznega področja. Seveda so pa programi izpred dvanajstih let do danes močno različni oziroma se razlikujejo v določenih vsebinah, se razlikujejo v predmetih, tudi načinih izvajanja. Tukaj ima vsaka univerza oziroma visokošolski zavod seveda dolžnost in pravico hkrati, da pogleda, kaj in na kakšen način lahko te prehode potem tudi formalno izvaja. Mi smo tudi odgovorili na kar nekaj vprašanj, ki so se zelo pogosto v zadnjem času pojavila, in sicer kaj pomeni redno napredovanje študenta, kaj pomenijo prehodi med programi – kar sem ravno opredelila –, kaj pomeni ponavljanje letnika, kaj pomeni v tem duhu tudi absolventski staž in seveda od kdaj so v resnici bili veljavni predbolonjski programi, to so tisti, ki so bili akreditirani pred letom 2004 in po 1. 1. 1994, ko je stopil v veljavo ta zakon o visokem šolstvu. Dvanajstletno obdobje je res dolgo obdobje, zato smo se tudi na ministrstvu odločili, glede na to, da smo bili v preteklih obdobjih tudi kot zavodi že pozvani za zaključevanje, da tega roka ne podaljšujemo.
Gospa Anja Bah Žibert, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, predsedujoči. Prej sem povedala, seveda je bilo obdobje dolgo, da ne bo nesporazuma, povedala pa sem tudi, da so se nekateri vključili v izobraževanje tudi ob delu in so dejansko to izobraževanje vzeli na način, kot eno njihovo dopolnilno kakovost ali pa ne nazadnje tudi doprinos k družbi. Več kot znaš, več veljaš – naj bi nekoč veljalo, zdaj čedalje manj. Problem vidim tudi drugje, spoštovana ministrica. Zdaj vi pravite, rokov ne bomo podaljšali, to se je zdaj ministrstvo odločilo, čeprav mislim, da bi bil takšen ukrep vsaj za neko obdobje koristen. Prvič zaradi samih fakultet – ena od fakultet, tukaj mi piše študentka, je prijavila 900 prošenj za zaključitev, to pomeni, da bo zdaj delo na fakultetah masaker. En mesec imajo časa, da naredijo magistrsko nalogo. Zdaj ne vem, če je to en mesec res [[…]]To se mi zdi, da bo sporno z več vidikov. Drugič, omenjali ste prehode, kar zelo pozdravljam, vas pa moram nekaj opozoriti; študent, ki bo praktično izvedel vse izpite po starem zakonu, mogoče mu bo zmanjkala samo magistrska naloga, bo moral iti v drugi prehod. In ne samo to, da bi potem tam dokončal magistrsko nalogo, ampak mu bodo naložili nove izpite; in ne samo to, ponoven vpis in ponovno plačilo. Veste, tukaj pa smo že bližje zaslužkarstva. Meni se zdi, da pač programi, ki se v nekaj letih tako zelo spremenijo, da tako imenovani znanstveni magisterij in potem prenos v bolonjski magisterij pomeni kar nekaj dodatnih predmetov, nekoliko sporno. To pomeni skorajda, če vpišeš 1. letnik in ko končaš, je že toliko sprememb na fakultetah v predmetnikih, da že malo verodostojnost [[izklop mikrofona]]
Ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Maja Makovec Brenčič, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala. Naj pojasnim, programski prehodi so seveda tudi prehodi med že obstoječimi, tudi bolonjskimi programi, in seveda obstajajo merila, po katerih znotraj univerz in fakultet, predvsem pa programov samih, določijo potrebne vsebine za prehod. To je seveda vsebinski domicil fakultet oziroma univerz, visokošolskih zavodov, tako da tukaj kakršnegakoli vsebinskega poseganja s strani ministrstva tudi ni. Ima seveda to jurisdikcijo vsak pristojni za svoje področje, disciplino in razvoj stroke. Strinjam se s tem, da je marsikdaj tudi posameznikova zgodba tista, ki je lahko onemogočila dokončanje v teh 12 letih. Da pa se še odpirajo te priložnosti, pa mislim, da je prav, da je tako v skladu s prehodi kot tudi z nekimi normativi, pravili, ki so jasna na posamezni univerzi oziroma visokošolskem zavodu, pa vendarle je bilo že kar precej časa pred tem sporočeno, na kakšen način pospeševati zaključevanje teh programov. Sama iz osebnih izkušenj kot profesorica lahko povem, da sem posebej opozarjala svoje potencialne diplomante, da naj le pristopijo zaradi iztekov programa. Prepričana sem, da veliko mojih kolegov tudi. Da pa v resnici to pomeni tudi neko potencialno izgubo že pridobljenega znanja, pa je na nek način tudi razumljivo, ker gre za aktualno znanje in seveda pridobivanje novih znanj v tem trenutku. Upam, da bodo vsi posamezniki vendarle našli svojo pot, kako in na kakšen način z res veliko motivacijo zaključiti študij. Spodbuda temu, da se študij zaključuje, je bila res dana večkrat. Tudi veste, kot že omenjeni podatek, da smo zelo visoko v povprečni dobi študija znotraj Evrope, pa vendarle daje vedeti, da seveda moramo slediti nekaterim določilom. Ta so bila v resnici sprejeta pred 12 leti.
Gospa Anja Bah Žibert, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala za dopolnitev odgovora. V delu se gotovo z vami strinjam, vendar moje vprašanje ni bilo zdaj, ali so ti študentje lenarili vse to obdobje ali za karkoli pač. Dejstvo pa je, da je tega več tisoč. Če ima samo ena fakulteta 900 vlog za dokončanje, potem dajte to sešteti in govorimo o študentih, govorimo o njihovih družinah, govorimo o – ne vem, ne nazadnje o partnerjih, otrocih in tako naprej – se mi zdi problem res pereč. Zato bi bilo zelo dobro, da opravimo mogoče širšo razpravo in da razmislimo, na kakšen način omogočiti in najti način, da bi ti ljudje dokončali šolanje. Še vedno trdim, da ni isto, ali je nekdo v 1. letniku in ima en izpit ali pa, če bo nekomu 30. 9. ostala samo zaključna naloga, pa bi morda bila zato bolj kakovostna. Skratka, upam na podporo v Državnem zboru, da na to temo tudi naredimo neko razpravo. Hvala.
Gospa Anja Bah Žibert, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, v torek, 17. maja 2016, v okviru glasovanj. Gospa Nada Brinovšek, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc.
Hvala za besedo. Spoštovana ministrica! To vprašanje sem vam zastavila že na prejšnji seji Državnega zbora. Ker vas ni bilo, sem prosila za pisno vprašanje in ker tega odgovora do danes nisem dobila, vam to vprašanje danes na tej seji še enkrat zastavljam. Torej, za kaj gre. Ministrstvo za zdravje je konec meseca marca v Ljubljani sklicalo sestanek vseh direktorjev zdravstvenih zavodov celjske regije in jih šele na tem sestanku seznanilo z dnevnim redom. In dnevni red oziroma tema sestanka je bila organizacija pediatričnih urgentnih centrov. Gre za pilotni projekt, kolikor je znano, za to celjsko območje. To pa pomeni, da otroke, ki potrebujejo hitro obravnavo, lahko med rednim delovnim časom – se pravi, med sedmo uro zjutraj in dvajseto uro zvečer – pregleda njihov izbrani zdravnik, v času dežurstva pa bi morali oziroma bodo morali starši svoje otroke peljati na pregled na pediatrični center v Celju. Torej, podnevi je za obravnavo otrok nekako dober njihov izbrani zdravnik, v času dežurstva pa bodo morali starši z bolnim otrokom na pediatrijo. Spoštovana ministrica, v zvezi s tem vas sprašujem: Zakaj lahko v času rednega dela zdravnika obravnava otroke specialist družinske medicine, v času dežurstva pa specialist pediatrije? Kot drugo vas sprašujem tudi: Kako si ministrstvo razlaga dejstvo, da bo večina staršev svoje otroke še vedno peljala v dežurno ambulanto, predvsem iz oddaljenih krajev, seveda kjer bodo otroci primerno obravnavani, sredstva pa bo po vaših navodilih prejel Urgentni center? Zanima me tudi: Ali ministrstvo razpolaga s kakšnimi podatki, koliko otrok je bilo iz zdravstvenih domov obravnavanih na Pediatričnem urgentnem centru v Celju; se pravi pred vzpostavitvijo in po njej? Ali drži dejstvo, da je velika večina otrok uspešno in hitreje obravnavana na primarni ravni, kot je mnenje stroke? Hvala lepa.
Ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc, imate besedo za odgovor.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa poslanka Brinovšek! Ministrstvo za zdravje je v lanskem letu pa tudi v letošnjem prejelo zelo veliko pobud in predlogov, da uredimo tudi pediatrično urgentno službo ali nujno medicinsko pomoč za otroke. Prav tako smo prejeli tudi stališče razširjenega strokovnega kolegija za pediatrijo, da mora pediatrične paciente obravnavati zdravnik pediater. Po naših podatkih ima sedaj na žalost le nekaj zdravstvenih domov organizirano tudi pediatrično nujno medicinsko pomoč, zato tako kot pravilno ugotavljate, v času dežurstva otroke pregledujejo običajno zdravniki družinske medicine ali eventualno drugi specialisti, ki se vključujejo v dežurstvo zdravstvenih domov. Prav zaradi navedenega je Ministrstvo za zdravje pristopilo k celostnemu reševanju te problematike in zaradi tega je bilo v marcu imenovana delovna skupina, katere člani so tudi RSK za pediatrijo, ki so pripravili priporočila, da bi bilo treba v urgentnih centrih organizirati tudi delovanje pediatričnega urgentnega oddelka. To gre za primere takrat, kadar otroci tudi potrebujejo nujno medicinsko pomoč in jih tudi sedaj v takih primerih družinski zdravnik z napotnico pošlje v ustrezno bolnišnico. Prav zaradi tega smo sedaj pristopili k celovitemu reševanju, da bi v nekem doglednem času znotraj urgentnih centrov uvedli tudi pediatrično nujno medicinsko pomoč, ki jo bo seveda po priporočilih stroke in njihovih zahtevah opravljal pediater. In kaj je cilj te ureditve? Je ta, da bomo 24 ur na dan, 365 dni imeli pediatra v urgentnem centru, ki bo na razpolago za te urgentne pediatrične primere. Za to bo treba zagotoviti prostor bodisi znotraj urgentnega centra ali v neposredni bližini, pripraviti bo treba priporočilo za delovanje in obravnavo otrok v teh centrih, pozvati vse pediatre in koncesionarje v regiji, da se bodo vključili v to dežurno službo tega pediatričnega urgentnega centra, pripraviti seveda merila za financiranje in razdelitev sredstev glede na obremenitve, seveda pa bodo ta sredstva morala biti zagotovljena v okviru sedanjih sredstev za nujno medicinsko pomoč. Prav o tem že potekajo dogovori z vsemi deležniki, tako z Zavodom za zdravstveno zavarovanje, s skupnostjo javnozdravstvenih zavodov, s posameznimi vodstvi javnozdravstvenih zavodov, kot tudi z RSK za pediatrijo, ki s strokovnega vidika pripravlja predloge. Tako bomo pri tem seveda sledili načelu, kar že cel čas poudarjamo, da denar sledi pacientu. Prav tako bomo pozvali vodje vseh urgentnih centrov, da že v okviru obstoječih prostorov skušajo najti prostorske rešitve in da bomo ta sistem uveljavili po vseh slovenskih regijah, ker moramo na žalost ugotoviti, vemo, da so danes kar velike razlike tudi zaradi pomanjkanja pediatrov, ker vemo, da je to v nekaterih regijah zelo izrazito pomanjkanje. Zaradi tega je prav, da zagotavljamo vsem našim otrokom po celotni Sloveniji enak dostop oziroma enako zagotavljanje pediatrične nujne medicinske pomoči. Hvala.
Gospa Nada Brinovšek, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Poglejte, gospa ministrica, popolnoma se strinjam, da je treba urediti pediatrijo znotraj urgentnih centrov – ampak, v čem je problem? Seveda v tem, ker se je ministrstvo pri oceni financiranja nujne medicinske pomoči uštelo. Zakaj to pravim? Poglejte, Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije navaja, da so v okviru financiranja programa nujne medicinske pomoči zajeta tudi sredstva za otroke, kar je seveda prav, seveda, saj jim v zdravstvenih domovih tudi nudijo svojo obravnavo. Ampak ministrstvo je zadevo preučilo, kot pravite, pridobilo podatke o številu otrok, ki živijo v občinah, ki pokriva posamezni zdravstveni dom, ter na tej podlagi pripravilo predlog višine finančnih sredstev, ki ga ne bo več prejel zdravstveni dom, temveč pediatrični urgentni center. Torej, potemtakem ne drži več pravilo, da denar sledi pacientu, ampak da pacient sledi denarju. Vprašala bi še: Ali ta namera mogoče ne pomeni, da se za primarni nivo v tem prehodnem obdobju do leta 2019 pripravlja rešitev, in sicer v smeri, da se bodo po tem obdobju dežurna mesta na periferiji oziroma manj obremenjenih mestih oziroma urah enostavno zaprla, čemur pa, vemo, je javnost v lanskem letu močno nasprotovala? Tu bi rada poudarila, tu gre za dežurne ambulante, ne pa za kakšno trgovino, ki ima slab promet. Vprašala bi še: Kaj pomeni dostopnost do službe nujne medicinske pomoči v primeru otrok? Poglejte, ti otroci bodo v razmerju glede na ostalo populacijo po novem imeli financiranih le 12-odstotnih točk v Sloveniji, se pravi, le v urgentnih centrih. Hvala lepa za odgovor.
Ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo. Danes je nujna medicinska pomoč s strani zdravstvene blagajne financirana v pavšalu. Kot sem že v uvodu v svojem odgovoru poudarila, imamo v bistvu le peščico zdravstvenih domov, le nekaj jih je, ki ima organizirano pediatrično nujno medicinsko pomoč. V glavnem opravljajo, tako kot ste sami rekli, ta del tudi družinski zdravniki in ker gre za, bi rekla, ogrožajoča stanja, se potem tako napotuje te otroke bodisi v Klinični center ali v drugo bolnišnico. Pomembna razlika in doprinos, ki ga bomo naredili s tem, da bomo imeli posebej pediatrično nujno medicinsko pomoč tudi v teh urgentnih centrih, je to, da bodo dejansko lahko v teh primerih starši otroka peljali takoj v urgentni center. Bodo pa še vedno, seveda, če se bodo sami tako odločili, lahko otroka peljali v najbližji zdravstveni dom. To je v bistvu samo dodatna storitev, ki se jo bodo starši lahko posluževali, da bodo, če bodo seveda ocenili, da je otrokovo stanje tako zaskrbljujoče, da ne bodo izgubljali časa, bi rekla, v tem, da bodo šli do družinskega zdravnika po napotnico, da bodo šli lahko takoj v urgentni center, kjer bo na razpolago pediater 24 ur na dan, 365 dni v letu, cel teden, takoj šli po to pomoč. Zakaj je temu tako? Poglejte, ravno zaradi tega, ker je ta način plačila nujne medicinske pomoči tak, da se plačuje v pavšalu, ki sicer predvideva, da ima zdravstveni dom zaposleno določeno število timov, bodisi pediatra, družinskega zdravnika, tehniko in tako naprej, kar pa na žalost po vsej Sloveniji ni tako in ti timi niso popolnjeni oziroma niso zaposleni za to, kar tudi zdravstvena blagajna plačuje. Imamo, na žalost, seveda primere, kjer se to v pavšalu plačuje, kjer nimajo ustreznih timov zaposlenih za to, kar se plačuje. Zaradi tega bo tu treba narediti pregled. Je pa dejstvo, še enkrat poudarjam, da bodo dejansko otroci v Sloveniji pridobili, prav zaradi tega ker bodo imeli celo leto pediatra v urgentnih centrih za nujno medicinsko pomoč, čemur danes ni tako.
Gospod Uroš Prikl, imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Lep pozdrav v mojem imenu vsem kolegicam in kolegom poslankam in poslancem! Spoštovani gospod minister, kot je moč razbrati iz medijev, je prodaja Nove Kreditne banke Maribor praktično zaključena, saj naj bi ameriški sklad Apollo in Evropska banka za razvoj in obnovo že poravnala kupnino v vrednosti 250 milijonov evrov za preostanek do stoodstotnega deleža v NKBM. Predsednik uprave Slovenskega državnega holdinga, SDH, je ob tem dejal, da gre za izjemen etapni dosežek v internacionalizaciji in najverjetnejši konsolidaciji slovenskega bančnega prostora. No, ja [[…]] V zadnjem obdobju smo bili priča namigovanjem v nekaterih medijih, da gre za prodajo tako imenovanemu poštnemu nabiralniku. Podjetje Biser Bidco naj bi bilo sicer skupno podjetje Apolla in EBRD, ustanovljeno v Luksemburgu, z namenom prevzema tudi NKBM. Ob tem je treba spomniti, da je Banka Slovenije od Apolla že zahtevala razkritje poslovanja tega podjetja in strateški načrt za NKBM in da sta obe podjetji po besedah bančnega regulatorja njim in Evropski centralni banki predložili tudi vso predpisano oziroma potrebno dokumentacijo. Po besedah regulatorja naj bi šlo za legitimne vlagatelje, sicer večinoma sklede. SDH je na spletni strani objavil pojasnilo glede sodelovanja tako imenovanih projektnih družb, prodajnih transakcijah finančnih skladov, v katerem poudarja, da ne gre za poštne nabiralnike, ampak za legalne in običajne družbe ter postopke transakcij, nakupov podjetij. Moji pomisleki gredo v smer, da obstaja možnost izčrpavanja banke preko davčne oaze, saj je NKBM izdatno dokapitaliziran. To bi lahko pomenilo hud udarec za kreditiranje podjetij in fizičnih oseb tako na območju Maribora, severovzhodnega dela Slovenije pa tudi širše. Zmanjšanje možnosti kreditiranja podjetij bi lahko resno prizadela njihovo samodelovanje, kar pomeni slabše okrevanje našega gospodarstva in posledično tudi manj sredstev za socialo in podobno. Spoštovani gospod minister, v izogib dvomom vas sprašujem: Kako v luči nedavnih razprav v Državnem zboru in hkrati nemalokrat kontradiktornih medijskih informacij o prodaji NKBM vidite to konkretno prodajo nekoč državne banke domnevnemu podjetju iz davčne oaze? Ali so bili vsi postopki prodaje transparentni, legalni in legitimni? Ne nazadnje pa v imenu ljudi, ki so me izvolili, sprašujem: Kaj lahko davkoplačevalci pričakujejo v prihodnje od svoje, nekoč mariborske Kreditne banke Maribor? Za vaš odgovor se vam iskreno zahvaljujem.
Minister za finance dr. Dušan Mramor, imate besedo za odgovor.
Spoštovani poslanec Uroš Prikl! Vezano na vsa vprašanja, ki se tičejo tako transparentnosti, legitimnosti in legalnosti postopka prodaja NKBM kot tudi davčnih oaz pojasnjujem naslednje. Postopek prodaje NKBM je bil potrjen s strani pristojnih nadzornih institucij, torej s strani Evropske centralne banke in Banke Slovenije. V zvezi s kupcem NKBM pojasnjujem, da je Evropska centralna banka izdala dovoljenje tako neposrednemu pridobitelju, to je družbi Biser Bidco, kot tudi posrednemu, to je materi družbe Biser Bidco, družbi Apollo Global Management. Obema. V okviru izdaje dovoljenja se preverja tudi pridobitelja in osebe, ki stojijo za njim. Če obstaja kakršenkoli dvom o primernosti pridobitelja, pristojni organi takega dovoljenja ne izdajo. Biser Bidco ni kreditna institucija, ker gre za holding, ki je ustanovljen na območju EU, je za konsolidiran nadzor pristojna Evropska centralna banka v sodelovanju z Banko Slovenije. Torej je bil ustanovljen na območju EU. Vsak pridobitelj kvalificiranega deleža mora skladno z bančno zakonodajo dokazati, da ima primeren ugled, da imajo primeren ugled in veščine člani njihovega poslovodstva, da je finančno dovolj trden in da njegovo imetništvo kvalificiranega deleža ne bo negativno vplivalo na delovanje banke. Evropska centralna banka je kot nadzornik NKBM ugotovila, da so vsi navedeni pogoji izpolnjeni. V primeru presoje Evropske centralne banke gre za njeno izključno nadzorniško pristojnost, katere ministrstvo ne more komentirati. Dovoljenje za pridobitev kvalificiranega deleža NKBM je bilo izdano tako podjetju Biser Bidco kot družbi Apollo Global Management. Zopet obema. Ocenjujem, da je bila prodaja NKBM dober signal vlagateljem, da Slovenija izpolnjuje ukrepe, ki si jih je začrtala. Hkrati tudi izpolnjuje obveze, ki jih ima do Evropske komisije v zvezi z dokapitalizacijo banke in dovoljenjem za državno pomoč. Pričakujem, da se bo kreditiranje gospodarstva ter prebivalstva s strani NKBM po tej privatizaciji okrepilo in tudi preko tega dosegel dober donos banke. Banka je v lanskem letu poslovala dobro, leto je zaključila z dobičkom, a s skoraj tretjino nižjim obsegom nedonosnih terjatev in z izboljšano kakovostjo bančne aktive. To je tudi garant, oboje, da so dobri lastniki in da se poslovanje izboljšuje, da bo banka služila dobro svojemu namenu. Hvala lepa.
Gospod Uroš Prikl, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Saj v bistvu ne gre za dopolnitev, lahko tudi kot dopolnitev, bolj morda za komentar. Moram reči, da s tem vašim odgovorom ste me do neke mere pomirili. Seveda ne želim na tej točki klicati hudiča, če se smem tako izraziti, pa vendarle. Mi smo po objavi panamskih dokumentov v Državnem zboru na pristojnih odborih, delovnih telesih imeli kar nekaj razprav, na katerih je prevladoval kar precejšen konsenz o škodljivosti obstoja tako imenovanih davčnih oaz. Ta pomislek je vedno močnejši tudi na ravni Evropske unije, zato seveda dvomi in skrbi s tem v zvezi, seveda ocenjujem, da niso nikakor odveč. Boljše je biti previden, kot pa se potem morda kdaj kesati. Torej, jaz vam verjamem in sem na nek način pomirjen – še enkrat poudarjam po tem slišanem –, pa vendar, razkritje poslovanja kupca NKBM in sam strateški načrt, ki je bil predložen, me navdaja z nekim optimizmom. Sprašujem pa se: Ali to pomeni, seveda ob legitimnosti in legalnosti in transparentnosti vseh postopkov in legitimnosti in legalnosti samega kupca, tako neposrednega kot posrednega, ali je moč iz teh dokumentov – torej iz samega strateškega načrta – dejansko razbrati, pa če se malo poetično izrazim, da se severovzhodnemu delu Slovenije, na finančnem delu, torej na področju, ki ga pokriva Nova Kreditna banka Maribor, vendarle obetajo boljši časi, se vendarle obzorja nekako bistrijo, jasnijo? Ali lahko resnično pričakujemo, ali lahko vsi davkoplačevalci upravičeno pričakujemo, da to pomeni v bližnji prihodnosti boljši servis tako za fizične osebe, tako za ljudi kot seveda tudi za gospodarstvo in s tem tudi ne nazadnje razcvet, ki ga že dolgo časa pričakujemo? S tem se vam še enkrat, gospod minister, zahvaljujem za vaše odgovore in vaša pojasnila.
Minister za finance dr. Dušan Mramor, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Eden od ključnih razlogov za relativno slabo kreditiranje s strani bank, predvsem teh bank, ki so šle skozi dokapitalizacijo, je bil velik odstotek slabih terjatev, se pravi slabih kreditov. Ta se hitro zmanjšuje in to je v bistvu garant, da bo v prihodnosti tudi to kreditiranje normalno steklo. Kolikor poznam to transakcijo, kot veste, pač je bil za njo zadolžen SDH, pa je Apollo izjemno ambiciozno vstopil na slovenski trg in želi, ne samo da bi na mariborskem območju in območju, ki ga pokriva NKBM, naredil dobro banko, ampak želi narediti eno največjih bank, če ne največjo banko, v Sloveniji s tem prvim nakupom. Ima željo še po drugih bankah in na ta način praktično iz Maribora pokriti celo Slovenijo. To je bil njegov načrt in to daje seveda neko perspektivo. Se moramo pa zavedati, da je Apollo seveda sklad, ki po konsolidaciji in ko uredi razmerja in poslovanje, se običajno umakne strategu; in to je verjetno naslednja faza čez pet do sedem let.
Gospa Suzana Lep Šimenko, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici brez resorja, pristojni za razvoj strateške projekte in kohezijo, gospe Alenki Smerkolj.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovani poslanke, poslanci, prisotni ministri, lepo pozdravljeni! Od začetka nove finančne perspektive 2014–2020 sta minili skoraj dve in pol leti. Iz kohezijskega sklada, kjer imamo na razpolago skupno 3,2 milijarde evrov, je okoli 1,2 milijarde evrov namenjeno vzhodni kohezijski regiji, torej manj razviti regiji, in 0,8 milijarde evrov zahodni, torej bolj razviti regiji, medtem ko je celotni Sloveniji namenjeno okoli 1 milijarda evrov. Vsa priprava vseh potrebnih dokumentov za začetek črpanja je potekala, bom rekla, kar precej počasi. Konec leta 2014 smo sprejeli partnerski sporazum pa operativni program, potem je bilo treba pripraviti še ostala merila, razna izvedbenega navodila in tako naprej. Ampak kakorkoli, minili sta dve in pol leti in me zanima, spoštovana ministrica: Koliko smo do danes že počrpali iz nove finančne perspektive? Katera so tista področja, kjer smo počrpali največ? Na drugi strani je pa predsednik Evropske komisije konec leta 2014 predstavil tudi tako imenovani Junckerjev naložbeni načrt, v katerem je 315 milijard evrov. Zanima me: Kako daleč je pa tukaj Slovenija? Vemo,da je okoli četrtine sredstev iz tega programa že na nek način zasedena. Vemo, za kaj so druge, predvsem zahodne evropske države namenile svoje denar, kakšne projekte so prijavile. Večinoma gre tukaj za vlaganje v energetiko, številne vetrne elektrarne na primer, potem gre tukaj za razne nove tehnologije, garancijske sheme za mala in srednje velika podjetja. Pri nas pa smo zgolj pripravili en bolj ali manj seznam želja nekih 22 projektov, med katerimi se še vedno kot prioriteta daje drugi tir. Zanima me: Kako daleč smo? Ali imamo pripravljene projekte, ki bodo ustrezali merilom in bomo morda tudi kot Slovenija uspeli dobiti kaj iz tega Junkerjevega načrta? Hvala.
Ministrica brez resorja, pristojna za razvoj, strateške projekte in kohezijo, gospa Alenka Smerkolj, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovana poslanka Lep Šimenko, ostali poslanci! Se zahvaljujem za tole vprašanje. Zakaj? Ker se mi zdi, da je pomembno, da se ne samo poslanci na Odboru za zadeve Evropske unije seznanjajo s stanjem črpanja sredstev v okviru kohezijske politike, ampak da to sem ter tja slišite tudi vsi ostali. Zdaj veste, da je bilo konec lanskega leta kljub temu, da je Slovenija imela velike težave na začetku prejšnje finančne perspektive, na koncu uspešno počrpanih 4,2 milijardi sredstev. Dejansko smo v letu in pol iz 19. mesta, ko je bila uradno finančna perspektiva že zaključena, prišli do končno uspešnega in res visokega 4. mesta. Slovenija je bila med osmimi državami v Evropi, ki ji je uspelo v celoti od Evropske unije povrniti 95 % vseh sredstev, kar je v tem trenutku tudi maksimum. Kot ste tudi sami omenili, istočasno smo dogovorili tudi partnerski sporazum, operativni program in v letu 2015 tudi vse ostale normativne podlage, uredbo, v bistvu ZIPRS in ostala navodila. Zakaj vam govorim za tisto, kar je nazaj? Preprosto zato, ker je dejansko v letu 2014 in 2015 potekalo delo ne samo pri nas, ampak po vseh resorjih v dvojnem pogonu. Oziroma rekla bi še, da celo v višjem pogonu, ker je Slovenija v zadnjih dveh letih, ko je bila perspektiva že končana, počrpala skoraj polovico sredstev. Več kot 2 milijardi evrov je bilo počrpanih v zadnjih dveh letih. To pa seveda pomeni, da imamo – in to sem tudi na Odboru za zadeve Evropske unije zelo jasno povedala – z začetkom te perspektive nekaj zamude. Vse stvari so pripravljene; tudi prejšnji četrtek smo na seji Vlade sprejeli 4. odlok – izvedbeni načrt, ki praktično zdaj zaznamuje in usmerja dinamiko po resorjih za leto 2016, 2017 in tudi že leto 2018. Zdaj bi pa vseeno šla na nekaj konkretnih zgodb. Do današnjega dne smo na SVRK kot organu upravljanja potrdili 47 vlog, približno govorim o 463 milijonih evrov. Istočasno je v pregledu pri nas in v različnih fazah, v dogovoru z resorji še 23 vlog s strani posredniških organov za dodatnih 100 milijonov evrov. Če mogoče malo bolje razčlenim te številke, odobrenih je bilo 8 javnih razpisov v skupni vrednosti 47 milijonov evrov; od tega je bil največji javni razpis skupni razpis Ministrstva za znanost, šolstvo in šport ter Ministrstva za gospodarstvo in tehnološki razvoj za raziskave ter razvoj. Odobrenih je tudi 8 programov, iz katerih bodo ravno tako ali pa so že sledili javni razpisi, vse skupaj v višini 67 milijonov evrov. In na koncu 31 projektov skupne vrednosti 324 milijonov evrov. Največji med njimi je avtocestni odsek Gruškovje–Draženci in znanih 9 okoljskih projektov. Če povzamem, izdanih je bilo 47 odločitev o podpori za 465 milijonov, v pregledu pa imamo še 23 vlog za 100 milijonov evrov. Nismo še v polnem zagonu, ampak 20 % alokacij bo do poletja realiziranih.
Gospa Suzana Lep Šimenko, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala za vaš odgovor, spoštovana ministrica. Odgovorili ste mi na prvo vprašanje. Jaz bi vas prosila še, da mi odgovorite na drugi del, to je na ta del, ki se nanaša na Junkerjev sklad, torej EFSI. Kako daleč je Slovenija v tem skladu, smo dali kakšne vloge, imamo kakšne možnosti in koliko dejansko pričakujete, da bomo iz tega počrpali? Hvala.
Ministrica brez resorja, pristojna za razvoj, strateške projekte in kohezijo, gospa Alenka Smerkolj, imate besedo za dopolnitev odgovora. Mora miniti minuta, pa tako kratko dopolnilno vprašanje je bilo. Malo je treba počakati. Minuta, če čakamo, teče zelo počasi. Poskusite zdaj.
Res je, spoštovana poslanka, ni mi ostalo dovolj časa za odgovor na drugi del vprašanja. Dejstvo je, da se to vprašanje v resnici tudi ne nanaša na izvajanje kohezijske politike, vendar pa mi vseeno dovolite, da mogoče spregovorim tudi tukaj nekaj besed, ker si absolutno želim, da Slovenija tudi na tem področju postane bolj uspešna, kot je do zdaj. Veste, da Junkerjev naložbeni načrt za Evropo želi mobilizirati predvsem dodatna sredstva Evropske investicijske banke in privatni kapital; kar pomeni, da enostavno mentaliteta, na katero smo bili do zdaj navajeni v Sloveniji, to pa je poraba nepovratnih sredstev za projekte, ki so bili lahko tudi zelo dobri, v tem primeru odpade. Zato smo v okviru vlade povzeli iniciativo, jaz verjamem, da bomo na koncu z njo tudi uspeli. Z Evropsko investicijsko banko se dogovarjamo, da bi v Sloveniji ustanovili posebno investicijsko enoto, nekaj podobnega, kot je na nivoju Evropske unije JASPERS, ki deluje v okviru Evropske investicijske banke, ki pripravljene projekte pregleda. In verjamem, da bomo v okviru ustanovitve te enote, o tem zelo intenzivno komuniciramo z Evropsko investicijsko banko, ki nam je pripravljena tudi kar nekaj pomoči na tem področju zagotoviti, uspeli pripraviti pisarno, ne vem še, kje bo locirana, ki bo tistim, ki dejansko želijo iz tega naslova pripraviti odlične projekte in tudi privabiti zraven zasebni kapital, omogočila neko pravo stopnjo na začetku absolutno svetovanja; potem pa bi bila to neka pisarna, kjer bi projekte, ki bi bili pripravljeni, pregledovali. In jaz verjamem, da ta bo pisarna na nek način postala tudi strateški pipeline za res strateške slovenske projekte. In verjamem, ko bomo imeli prve konkretne stvari, bomo lahko tudi uspešno začeli kandidirati. Toliko za enkrat. Hvala.
Luka Mesec, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala za besedo in lep pozdrav. Jaz bom postavil vprašanje glede cenzusa za kosila v osnovnih šolah. Lani junija, junija 2015 smo sprejeli na pobudo Združene levice Zakon o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, ki ureja to področje, se pravi cenzuse za otroška kosila v osnovnih šolah. Cilj našega osnovnega predloga je bil, da bi otroci iz prvih treh dohodninskih razredov, se pravi vsi tisti, ki so pod pragom revščine, dobili brezplačna kosila v osnovnih šolah. Vlada in koalicija pa sta predlagali, da se otrokom iz 2. in 3. razreda zagotovi zgolj delno financiranje kosil. Razlika med našim predlogom in med predlogom Vlade je bila, da bi naš predlog, se pravi če bi vsi otroci dobili stoodstotno subvencijo, stal 15 milijonov in pol; kompromisni predlog, ki ga je predstavila Vlada, terja 9 milijonov. Zakon je stopil v veljavo 1. 1. 2016 in me zato po nekaj mesecih zanima, kako se zakon obnese v praksi. Imam nekaj konkretnih vprašanj za vas, gospa ministrica. Zanima me: Koliko otrok iz 1. dohodninskega razreda je bilo na dan 1. 12. 2015 prijavljenih na šolsko kosilo? Koliko otrok iz 2. dohodninskega razreda je bilo na kosilo prijavljenih pred uveljavitvijo spremembe zakona in koliko po uveljavitvi zakona? To me zanima za 2. in za 3. dohodninski razred. Koliko jih je bilo prej prijavljenih, koliko jih je zdaj, ko so dobili subvencijo? Koliko je vseh otrok iz 2. dohodninskega in iz 3. dohodninskega razreda v vseh osnovnih šolah? Koliko je skupno število vseh upravičencev iz teh dveh razredov? Koliko sredstev je bilo porabljenih iz proračuna za subvencije za 2. in 3. dohodninski razred do zdaj? Koliko predvidevate, da jih bo porabljenih na letni ravni do konca leta? Ker smo vam ta vprašanja dali tudi v pisni obliki, bi vas prosil za natančne odgovore.
Ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak, imate besedo za odgovor.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Hvala, gospod Mesec, za vprašanje. Dragi poslanke in poslanci! Jaz bi v uvodu povedala, da šolsko prehrano ureja Zakon o šolski prehrani, ki je v pristojnosti Ministrstva za izobraževanje, šolstvo in šport. Pri nas ureja Zakon o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, torej pristojnost podeljevanja oziroma odmere; uvršamo družine v dohodkovni razred in na podlagi tega potem šole izstavljajo račune,to je uveljavljen zakon. Jaz sem prosila Ministrstvo za izobraževanje, šolstvo in šport, če mi lahko dostavijo te podatke, ki ste jih želeli. Žal vseh ni. Ministrstvo za šolstvo odgovarja, da niso zbirali podatkov, nimajo ločeno; imajo podatke samo tam, kjer država plačuje subvencije, torej nimam za 2. in 3. razred, tam, kjer ni subvencij. Ampak preden spregovorimo o teh številkah in subvencijah, povejmo, kakšna je ureditev. Do subvencije za malico so upravičeni vsi tisti učenci, ki se redno izobražujejo, so prijavljeni na malico in po Zakonu o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev izpolnjujejo naslednje kriterije: ne dosegajo na družinskega člana več kot 537 evrov, je ta prag. Za subvencije za kosilo, kot ste povedali, je subvencija v treh različnih razredih. Tisti, ki imajo do 18 % neto povprečne plače na družinskega člana, torej 182,38 evra, imajo celotno subvencijo; in teh je bilo decembra 2015 17 tisoč 118 otrok; medtem ko jih je bilo januarja 2016 16 tisoč 493, februarja 2016 16 tisoč 710 in marca 2016 16 tisoč 883. Če želite višino subvencije, na primer decembra 2017 je za teh 17 tisoč 118 otrok znesek subvencije znašal 647 tisoč 670 evrov in še nekaj, januarja 2016 694 tisoč 232, februarja 2016 526 tisoč 867, marca 2016 786 tisoč in še nekaj. Lahko tudi dobite podatke o vsem tem. Potem je za 2. razred, kjer gre za 70-odstotno višino subvencije. Tu so upravičeni otroci, ki se šolajo, so tudi prijavljeni na kosilo, in sicer do višine, ko imajo dohodek na družinskega člana neto med 182,38 evrov in 303,97 evrov. Podatke torej imamo, so pa dali podatke samo za obdobje, odkar je subvencija. Januarja 2016 je bilo teh otrok 5 tisoč 149; višina subvencije, ki jo je država plačala, je bila 346 tisoč 596 evrov. Februarja 2016 – 5 tisoč 303 učenci, višina subvencije je bila 274 tisoč 683 evrov; marca 2016 je bilo takšnih otrok 5 tisoč 465, višina subvencije je bila 414 tisoč 313 evrov. Potem pa podatki še za zadnji razred, ki je upravičen, to je dohodkovni razred od 30–36 % neto povprečne plače, to je med 303,97 evrov in 364,76 evrov; torej 40-odstotno so upravičeni do subvencije. Podatki za januar 2016, je bilo teh 9 tisoč 492 otrok, stalo je to 146 tisoč 522 evrov; februarja 2016 je bilo takšnih otrok 9 tisoč 902, kar je stalo 113 tisoč 744 evrov. Marca je bilo takšnih otrok 10 tisoč 152, višina subvencije 171 tisoč 980 evrov. Podatek, ki ga še imam, je, decembra 2015 je bilo na kosilo prijavljenih 128 tisoč 145 učencev, januarja 2016 pa 121 tisoč 119. Po posameznih razredih pred uveljavitvijo zakona ne razpolagajo s podatki, ker teh podatkov ne zbirajo. Imajo podatke, za koliko je subvencij in koliko je izstavljenih računov. Toliko smo dobili s strani Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport.
Luka Mesec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala. Prosil bi vas še, če lahko poveste: Koliko je vseh otrok iz 1., 2. in 3. dohodninskega razreda v osnovnih šolah? Zdaj ste povedali, koliko jih je bilo prijavljenih na kosilo. Zanima pa me, koliko je vseh otrok iz teh razredov. In še druga stvar, na koncu vam nisem čisto dobro sledil: Ali imate morda podatek, koliko denarja je bilo doslej porabljenega iz proračuna za subvencije in koliko predvidevate, da bo do konca leta? Zanima me realizacija glede na proračun. Hvala.
Ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Jaz žal v tem trenutku nimam podatkov, koliko je vseh učencev v 1., 2. in 3. dohodkovnem razredu. Ta podatek vam bomo zagotovili po sami seji, tudi vse te podatke seštete. Za to oceno finančnih sredstev bom pa morala prositi Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport, ker oni dejansko zagotavljajo ta denar in tudi razpolagajo z vsemi podatki. Centri za socialno delo so samo enotna vstopna točka, ki pač odmerijo, tako kot za vse pravice, ki so odvisne od materialnega položaja družine. Dejansko pa potem šole odrejajo na podlagi tega, kam je družina posameznega učenca uvrščena, potem dajejo račune in tudi oni zagotavljajo višino subvencije direktno šolam in zato razpolagajo z vsemi podatki. Če vam ustreza, lahko jaz prosim ministrico, če zagotovijo te podatke, in vam tudi pisno odgovorimo na vse to, kar ste prosili še v tej dopolnitvi glede otrok v 1., 2. in 3. razredu. To pa imamo mi na ministrstvu.
Če ni za splošno razpravo, najverjetneje se strinjate s tem, vam bodo tudi pisno dostavili. Gospod Bojan Podkrajšek, imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu, ki je opravičeno odstoten. Sprašujem vas, ali želite pisni ali ustni odgovor?
Ustni odgovor. Spoštovani predsednik Državnega zbora, cenjene ministrice, minister, kolegice in kolegi! Moje vprašanje se nanaša na ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano v Republiki Sloveniji glede zadnjega mraza in snega v mesecu aprilu v Republiki Sloveniji. Dejstvo je, da kmetijstvo ni v lahkem položaju v letu, v katerem smo. Toplo vreme v večjem delu aprila je seveda pospešilo vegetacijo in naravo, predvsem imam v mislih kmetijske pridelke, sadjarstvo, vinogradništvo. Ta katastrofa, ki je doletela te sadovnjake, vinograde in polja konec meseca aprila, je povzročila veliko škodo v kmetijstvu. Zato sprašujem ministra za kmetijstvo: Kakšne ukrepe predvidevajo in ji bodo zavzeli na Ministrstvu za kmetijstvo, posledično v Vladi Republike Slovenije? S kakšno pomočjo, finančno in tudi na vseh drugih področjih, bodo pomagali vsem tistim sadjarjem, vinogradnikom in kmetom ob tej katastrofi, ki jih je doletela? Kot sem že uvodoma povedal, kmetijstvo ni v lahki situaciji, ne bi bilo prav, da sadjarji, vinogradniki in kmeti ostanejo sami, se soočajo s to težko situacijo. Zaskrbljujoče pa je to, ker se vsak dan ugotavlja, da bo škoda zelo velika. Naj tudi povem, da sem med vikendom govoril z nekom čez mejo v sosednji Avstriji, pa moram priznati, da mi je bilo pozitivno, ker tam ministrstvo oziroma vlada že pripravlja finančni ukrep, ki bo zajel to škodo avstrijskega sadjarja, vinogradnika in kmeta po hektarju. Zato sprašujem spoštovanega ministra: Kakšne ukrepe bo zavzelo ministrstvo, posledično pa Vlada Republike Slovenije, da pomaga sadjarjem, vinogradnikom in kmetom za nastalo škodo v mesecu aprilu? Hvala.
Gospod Franc Breznik, imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, kot veste, v teh dneh ste dali v javnost nekatere podatke glede Zakona o davčnem potrjevanju računov. O njih razlagate, da je projekt uspešen, da smo pobrali več dedeveja. Nikoli niste do zdaj povedali, koliko nas je stal kompleten projekt, koliko dejansko stane kompletno vzdrževanje IT-sistema, koliko so dejansko obremenjeni naši IT-sistemi, različni repetitorji, ko gre za brezžično oddajanje. Jaz še vas vedno sprašujem kot zadnjič, ali se zavedate, da Slovenije ne sestavljajo le podjetja, da Slovenije ne sestavlja samo glavno mesto Ljubljana, ki je zdaj dobila dodatnih 300 milijonov evrov za različne projekte s strani države; ampak da Slovenijo sestavlja tudi podeželje. Tudi sam prihajam s takšnega območja – Slovenskih goric, kjer delujejo številna društva, številni manjši pridelovalci. Manjši kmetje, srednji kmetje, številne kmetice, ki so nekatere že upokojene, imajo številne probleme z uvedbo davčnih blagajn. Jaz sem vam že zadnjič naštel nekaj dejanskih problemov na terenu, na tržnicah, povedal sem, kolikokrat davčne blagajne zaradi preobremenitve sistemov odpovedo, recimo na različnih srečanjih in v različnih vremenskih pogojih. Kako se na tržnici umakne celo število ljudi, ki kupuje pri kmetu. Za en izdelek, ki je osnovna dejavnost, ne potrebuje davčne blagajne; za dodatno dejavnost potrebuje davčno blagajno. Potem ima mogoče dva člana neke družine, en odhaja na tržnico, ne vem, v Mariboru, drugi v Mursko Soboto, potrebuje dve davčni blagajni in tako naprej. Rad bi pa povedal, da se name obrača recimo Društvo upokojencev Cerkvenjaku, ki zbere nekaj deset evrov za nek izlet in potem potrebuje davčno blagajno, dobi pa iz proračuna morda občine, ne vem, 300 do 500 evrov. Naj povem, da so društva upokojencev tudi na podeželju zelo pomembna zaradi odtujenosti ljudi, povezujejo z različnimi projekti, kot starejši za starejše in tako naprej. In to jemlje dodatno motivacijo vsem tem ljudem. Kot ste zadnjič rekli in tudi argumentirali, da pač ni nobenih ostalih rešitev, da bi se vsaj za te manjše ljudi, kot vemo, imamo številne male kmetije, da bi se te ljudi nekako vsaj izvzelo iz tega davka, iz tega zakona. Še vedno sprašujem: Ali je vaše mnenje podobno, torej vsi enako udarimo po vseh, vsi potrebujejo davčne blagajne? Tudi stroški za ta manjša društva so nenormalno visoki glede na prihodke teh društev. Zavedajte se, spoštovani gospod minister, manjša društva so gonilo narodnega, lahko tudi rečemo kulturnega in ostalega razvoja na podeželju, popestrijo številne prireditve. In še vedno vas sprašujem: Ali je vaše mnenje podobno in ne bo nobenih sprememb na tem področju? Najlepša hvala za odgovor.
Minister za finance dr. Dušan Mramor, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec Franc Breznik, Ministrstvo za finance je pripravilo Zakon o davčnem potrjevanju računov in je pri tej pripravi sledilo cilju uvedbe enovitega sistema, ki temelji na obveznem potrjevanju računov za vse zavezance, ki so v skladu s predpisi, ki urejajo davek na dodano vrednost, zavezani k izdaji računov; razen določenih izjem, pri katerih za to obstajajo utemeljeni razlogi. Pri pripravi predloga zakona se je v največji možni meri sledilo tudi pobudam, podanih v okviru javne obravnave predloga zakona, po določitvi čim ožjega kroga zavezancev, za katere je predvidena izjema od obveznosti potrjevanja računov. To je bila zahteva v javni obravnavi s strani tistih, ki so sodelovali. Pri oblikovanju sistema davčnega potrjevanja računov je bila posebej naslovljena tudi problematika davčnih zavezancev, ki izdajajo manjše število računov. Zavezanci namreč lahko uporabljajo namesto elektronskih naprav za izdajo računov tudi vezane knjige računov ali pa izdajajo račune preko brezplačne spletne aplikacije Mini davčna blagajna na portalu eDavki. Pri določitvi kroga zavezancev je bilo kot temeljno upoštevano načelo enake obravnave. V predpisih, ki urejajo davek na dodano vrednost, so dejavnosti, ki se opravljajo v okviru društev, obravnavane enako kot v drugih pravnoorganizacijskih oblikah. Prav tako so enako obravnavane dejavnosti, ki se na kmetijah opravljajo kot dopolnilne dejavnosti ali v okviru gospodarskih družb. Dopolnilne dejavnosti na kmetiji so namreč dejavnosti, ki se lahko opravljajo tudi v okviru gospodarskih družb, ki se ne ukvarjajo s kmetijsko dejavnostjo, in nosilci dopolnilnih dejavnosti na kmetiji predstavljajo neposredno konkurenco gospodarskim družbam. Iz tega razloga morajo za nosilce dopolnilne dejavnosti na kmetiji in gospodarske družbe, ki opravljajo isto dejavnost, veljati enaka pravila, da je spoštovano in uresničeno načelo enake obravnave davčnih zavezancev v enakem ali primerljivem položaju. Poleg tega je treba opozoriti, da bi tudi v primeru določitve izjeme od obveznosti davčnega potrjevanja računov za društva in nosilce dopolnilnih dejavnosti na kmetijah še vedno za vse zavezance veljale obveznosti izdaje računov v skladu s predpisi, ki urejajo davek na dodano vrednost. Obveznost davčnega potrjevanja računov je bila vpeljana 2. januarja letos. Prva analiza na tej podlagi pridobljenih podatkov iz naslova obračunov davka na dodano vrednost in poročil je bila danes predstavljena, kot ste dejali. Celovita analiza učinkov uvedbe davčnega potrjevanja računov pa bo mogoča v letu 2017, ko bodo oddani vsi obračuni davčnih zavezancev iz davka na dodano vrednost ter tudi davka od dohodka pravnih oseb in davka od dohodka iz dejavnosti. Takrat bo izdelana analiza in ocena učinkov sistema davčnega potrjevanja računov, ki bo dejansko temeljila na dobrih podatkih. V pripravi je tudi predlog novega zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka, ki prinaša tudi pomembne administrativne poenostavitve določenim skupinam zavezancev, ki morajo v veljavnem sistemu dohodek za svojo dejavnost ugotavljati na podlagi vodenja knjigovodstva; sedaj je podlaga za ureditev pavšalnega ugotavljanja katastrskega dohodka tudi za posebne intenzivne kulture, kot so pridelava jagod, špargljev, reja polžev in podobno. V predlogu zakona je predvidena ureditev tudi nadaljnjih administrativnih poenostavitev v okviru sistema dohodnine, ki bodo omogočile, da se v pavšalni način ugotavljanja dohodka vključi tudi pridelave osnovnih kmetijskih proizvodov. Pri tem katastrskem dohodku bomo izločili določene kot zavezance za DDV in bodo obdavčeni po pavšalu, tako da potem izpadejo tudi iz davčnega potrjevanja računov. Če povzamem, davčno potrjevanje računov je predpisano za vse davčne zavezance, ki so dolžni izdajati račune po DDV zakonodaji, razen zelo redkih izjem. Zakon omogoča posebne rešitve za zavezance z malim obsegom prometa. S predlaganim novim zakonom o ugotavljanju katastrskega dohodka bo za določene, posebej intenzivne kulture predvidena pavšalna obdavčitev in s tem ne bo treba uporabljati davčnih blagajn. Hvala lepa.
Gospod Franc Breznik, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala, gospod minister. Rad bi vas še enkrat spomnil, da v manjših občinah, iz kakršne prihajam sam, iz Lenarta, Benedikta, Svete Trojice, Svetega Jurija in podobnih občin Slovenskih Goric, ljudje tudi preko javnih tribun, ki smo jih imeli na temo kmetijstva, predvsem pa z vašega področja, uvedba davčnih blagajn, ugotavljajo, da bo izginilo veliko malih tradicionalnih izdelkov. S tem bomo počasi izgubili tudi našo domačo obrt, tradicionalno – peka kruha, sladic ter kuhanje marmelad, sokov in vse, kar se tudi nanaša na našo kulturno dediščino. Tega, kot vidim, niste predvideli v nekih rešitvah, kjer bi bilo ljudem preko pavšala nekako zagotovljeno. Vse to, ljudje ugotavljajo, 15 kilometrov preko meje v Avstriji poteka – in poteka dobro. Ugotavljajo, da manjše kmetije, manjši pridelovalci, manjša društva niso tisti, ki bi najbolj kršili zakonodajo. Gre pa tudi za motivacijski vidik teh ljudi, ki imajo največkrat izredno majhne dohodke, nekateri so upokojeni, to jim je glavna motivacija za delo in tudi poživitev vsakega kraja. Vsaka prireditev, občinski praznik, kot veste, imate stojnice, imate celo vrsto ljudi, ki še nekaj delajo, ki ohranijo tradicionalne jedi, tradicionalne izdelke in vse ostalo. Žal, gospod minister, vse to bo poniknilo, odšlo, na mlade se ne bo prineslo, mladi zapuščajo podeželje, imamo velik problem. Na podeželju je starostna struktura že sedaj katastrofalna, še bolj se stara, ljudje odhajajo iz teh delov Slovenije. Uvedba davčnih blagajn je ravno v teh društvih privedla tudi do še večje razslojenosti med ljudmi. Zato vas še enkrat prosim, mi smo uvedli, da se davčna blagajne ukinejo, da razmislite o pavšalni obdavčitvi vseh teh dejavnikov na podeželju, ki bi morali biti izvzete iz tega Zakona o davčnem potrjevanju računov. Zato prosim in napovedujem [[izklop mikrofona]]
Minister za finance dr. Dušan Mramor, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Jaz ne bom rekel, da je tukaj bojazen čisto odveč, ampak je lahko mnogo manjša. Seveda se podeželje prazni povsod, ne samo pri nas. To je naraven pojav, ampak poskušali bomo pač narediti na področju davčnih blagajn, kar bo možno, da ne bi pospeševali tega procesa. V pripravi so spremembe Pravilnika o izvajanju Zakona o davku na dodano vrednost, s katerimi se namerava z namenom administrativnih poenostavitev razbremeniti določene manjše zavezance obveznosti izdajanja računov. In potem, ker so pač razbremenjeni obveznosti izdajanja računov, pomeni, da tudi obveznosti davčnega potrjevanja računov, se pravi blagajn. Predlog spremembe 143. člena tega pravilnika se nanaša na razširitev kroga dobav in zavezancev, za katere ne velja obveznost izdaje računa. Cilj predloga je razbremenitev obveznosti izdajanja računov za skupine davčnih zavezancev z malim obsegom obdavčljivih dobav blaga in storitev, recimo do 5 tisoč evrov letnega prometa; in za zavezance pri organizaciji priložnostnih dogodkov, katerih namen je zbiranje sredstev za potrebe njihovega delovanja in ki izpolnjujejo pogoje 143. člena pravilnika. Med temi zavezanci so predvsem prostovoljna društva z manjšim obsegom prometa, ki izpopolnjujejo v pravilniku določene pogoje. Posledično bodo ti zavezanci, ker ne bodo zavezanci za DDV za izdajanje računov, razbremenjeni tudi obveznosti davčnega potrjevanja računov. Ta pravilnik izdajam jaz in razmišljam tudi o spremembi tega pravilnika.
Gospod Franc Breznik, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Ja, ste že napovedali, gospod predsednik. Želim, da na to temo opravimo razpravo. Mislim, da bo tudi nekaj kolegov iz Desusa zanimalo glede društev upokojencev, ki imajo velike probleme. Mislim, da so vas preslišali ali pa ste morda bili zavedeni, ko ste sprejemali ta zakon. Mislim, da bi morala biti ta pavšalna obdavčitev vključena tudi za društva upokojencev in ostalih dejavnikov na podeželju. Spoštovani gospod minister, govorite, da lahko nekdo, ki je izvzet iz davčnega potrjevanja računov, pač ima ta blok in ga izpiše. Vi veste, da je to prehodna zadeva in da bodo morali v roku dveh let vsi imeti davčne blagajne. Jaz ne vem, če vi veste, da je na podeželju izredno slab internet, izredno nizke hitrosti. Ko se množično uporablja brezžični internet, tudi za davčno potrjevanje računov, je zasičenost na podeželju tudi brezžičnega interneta, ki je največkrat edino okno v svet interneta ali povezav; še slabši pogoj zaradi vašega zakona za tudi male obrtnike, ki so recimo v Slovenskih Goricah. Gre za celo vrsto pojavov, ki se vključujejo eden za drugim in poslabšuje cela vrsta dejavnosti. Gospod minister in tudi ostali kolegi in kolegice, tisti, ki ste z podeželja, da boste moj predlog za razpravo v parlamentu na glasovanju podprli, da te manjše probleme vsaj izjasnimo, da najdemo neke rešitve po vzoru – mislim, da Avstrija ima takšen vzor. Ljudje so izvzeti. Minister je danes izjavil za mene izredno žalostne besede, ko je rekel, da je naravni pojav, da ljudje odhajajo iz podeželja. Gospod minister, to ni naravni pojav, to je pojav, da politika kapitulirala glede podeželja, da smo se totalno centralizirali. Mi potrebujemo decentralizacijo in vsaj podeželje bi lahko imelo vsaj nekaj takšnih rešitev, kjer bi ljudje bili bolj motivirani, da ostanejo na podeželju in da nam ga ohranijo. Po drugi strani smo vsak dan polni besed o zdravi, ekološko pridelani hrani. Od kod jo bomo dobili, gospod minister, če ne s podeželja, če ne od manjših pridelovalcev, od manjših verig, ki se bodo združevale tudi v zadruge in tako naprej. Vi ste jim otežili te pogoje, to je dodatni žebelj v krsto k temu, da se nam bo samooskrba še zmanjševala, da bodo društva še manj poslovala, da bodo ljudje še manj motivirani, tudi tisti, ki so v tretjem življenjskem obdobju. In to je slabo, gospod minister. To je tipična birokracija in jaz na to birokracijo, takšne pavšalne odgovore ne pristajam. Zato prosim, spoštovani kolegice in kolegi iz koalicije, da me podprete in da opravimo eno korektno razpravo na to temo. Najlepša hvala.
Gospod Franc Breznik, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 17. maja 2016, v okviru glasovanj. Gospod Ljubo Žnidar, imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu, ki je opravičeno odsoten. Sprašujem, ali želite pisni ali ustni odgovor?
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, želim ustni odgovor na naslednji seji. Gospoda ministra Dejana Židana sprašujem ravno tako glede teme obdavčevanja malih kmetijskih gospodarstev. Vem, da je to primarna naloga Ministrstva za finance. Sprašujem: Zakaj se Ministrstvo za kmetijstvo izogiba, da predlaga Ministrstvu za finance, da se mala kmetijska gospodarstva obdavčijo pavšalno, kot poznamo primere pri naših sosedah v Avstriji in pri ostalih sosedah? Kajti način obdavčevanja malih kmetijskih gospodarstev je v Sloveniji tako rekoč katastrofa. Vemo, da pri večjih kmetijskih gospodarstvih ni težava, ni problem, kajti vse velike kmetije so več ali manj registrirane kot kmetijsko gospodarstvo v obliki deooja ali kakšni drugi obliki, tako da tam ni takšne težave. Kajti pri malih kmetijskih gospodarstvih, pri malih kmetijah dejansko ima država v rokah vse natančne podatke iz GERK-ov, kjer so razvidne dejansko po posamezni natančni parceli za kakšno kulturo, kakšno dejavnost mala kmetija opravlja. Skratka, vsi podatki so na razpolago, da se lahko ovrednoti letni prihodek, vrednost kulture oziroma tudi konec koncev opravljeno delo na področju enega leta. Zamislite si kmetijo, ki upravlja ali ima registriranih več dopolnilnih dejavnosti. Kako je z registracijo poslovnih prostorov, ki morajo biti ločeni? Ločeni morajo biti prostori za same blagajne ali celo to, da mora biti ob več registriranih dopolnilnih dejavnosti tudi več blagajn. Skratka, gre za anomalije, gre dejansko za administracijo, kajti male kmetije se naj ukvarjajo z osnovno dejavnostjo, to je s kmetijstvom; ne pa da se ukvarjajo z administracijo, ki dejansko državi ne prinese popolnoma nič več v državno blagajno. Zmanjša se pa ta administrativni del, ki ga morajo kmetije dejansko opraviti. Če pogledamo stvar tudi z zelo enostavnega vidika. Neka gospa iz Zgornje Savinjske doline mi je rekla, dajte vi razložiti vladi in tem operativnim ministrom, da se stopnice pometajo od zgoraj navzdol; ne pa od spodaj navzgor, to, kar dejansko počne vlada. In to dejansko [[izklop mikrofona]]
Violeta Tomić, imate besedo, da zastavite vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku.
Najlepša hvala za besedo. V Združeni levici na problematiko Kobilarne Lipica in Lipica turizma opozarjamo že od vsega začetka tega mandata. Sklicali smo kar nekaj sej odborov in postavili kar nekaj ustnih in pisnih vprašanj. Bolj kot ne je vse naletelo na gluha ušesa vse do zadnje seje, ko je bil sprejet sklep, da Odbor za gospodarstvo in Odbor za kmetijstvo pozivata vlado, da v roku 6 mesecev obvesti odbora o izvajanju vseh predlogov nadaljnje organiziranosti Kobilarne Lipica, ki jih je MGRT posredovalo odboroma 25. 11. 2015. Dejstvo je, da Vlada ni odboroma posredovala ničesar. Takrat je bil sprejet tudi sklep, ki ga je predlagala koalicija, da odbora Vladi predlagata, da pripravi najkasneje do 28. 2. 2016 novelo zakona. Zgodilo se je to, da Vlada ni uspela pripraviti zakona, saj se dva ministra nista mogla uskladiti, zato sta ga potem predlagali dve koalicijski stranki. Stalnica vseh vlad, tudi vseh predhodnih vlad, je, da so si vladajoče politične stranke spreminjale Zakon o Lipici z namenom, da bi si zagotovile določene koristi. Na zadnjem odboru je bilo tudi slišati, ko je bil predstavljen najnovejši zakon, da je v Lipici vse funkcioniralo, dokler ni Lipica prešla pod državo. Zakon je bil spisan zato, ker naj bi se Lipica takrat potegovala za vpis v Unesco; potem pa si ga je politika kar naprej podajala in nekako prirejala zakone. Ker je ena izmed treh poglavitnih rešitev sprememba zakona, ki jih predlagatelj omenja, je sprememba pristojnega ministrstva, torej gre pristojnost na vaše ministrstvo, in ker sem prepričana, da tudi pri tej spremembi ni vse tako, kot bi moralo biti, vas sprašujem: Ali boste konjerejo podredili turističnemu delu? Kakšni so vaši načrti glede zavoda Lipica, saj le-ta ne more opravljati vseh tržnih dejavnosti glede na Zakon o javnih zavodih? Ali imate že pripravljeno strategijo, vizijo upravljanja Kobilarne Lipica in posledično s sprejetjem novele še tržne dejavnosti? Če ja, potem vas prosim, da na kratko poveste, kakšna je ta strategija. In če je še nimate, prosim, da poveste, do kdaj jo boste pripravili. Kako to, da je niste pripravili in nam jo predstavili že pred pisanjem te novele? Hvala.
Hvala lepa. Jaz imam eno vprašanje. Minister bo najbrž odgovoril, ampak vprašanji sta zamešani. Vaše vprašanje z Lipico je bilo mišljeno pod dodatno; zdaj bi pa morali ministra vprašati glede TTIP in CETA. Izvolite, minister gospod Počivalšek.
Na Lipico!
V redu. Hvala lepa.
Spoštovani predsedujoči, poslanka Violeta Tomić, poslanke, poslanci! Hvala za vprašanje. Trenutno sta na območju Kobilarne Lipica dve pravni osebi, Lipica turizem, d. o. o., in Javni zavod Kobilarna Lipica, ki tržne in prodajne aktivnosti izvajata povsem brez sodelovanja. Že dalj časa poslujeta tudi z izgubo, število obiskovalcev javnega zavoda se je iz leta 2011 znižalo iz 100 tisoč na 77 tisoč. Zgolj za primerjavo, leta 1985 je bilo 280 tisoč obiskovalcev. Nezadostna finančna sredstva za izvajanje javne službe že imajo posledice, ki se kažejo tudi na področju konjereje. Na tej točki moram poudariti, da sta le zdrav konj in čreda predpogoj za uspešno turistično dejavnost v Lipici. Ta sloni predvsem na konju, ključno je dejstvo, da se danes turistične dejavnosti v gospodarski družbi ne razvija in ne dosega rezultatov, kot bi jih lahko. Da je stanje v Lipici zaskrbljujoče, so ugotovili tudi poslanci. Novembra 2015 ste zaradi neurejenih razmer sklicali seji odbora Državnega zbora za gospodarstvo in kmetijstvo, sklep teh dveh odborov je Vladi nalagal, da naj do 28. 2. 2016 pripravi predlog spremembe Zakona o Kobilarni Lipica v smislu doseganja enovitosti in prenosa pristojnosti s kmetijskega na gospodarsko ministrstvo. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo je v roku pripravilo predlog zakona, h kateremu sta Služba Vlade za zakonodajo in Ministrstvo za kmetijstvo izrazila nestrinjanje glede vlagatelja predloga, ker nismo pristojni za ta predlog. Zato je v marcu ta korak naredila skupina poslank in poslancev s prvopodpisano dr. Simono Kustec Lipicer ter vložila Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Kobilarni Lipica. Mnenje Vlade Republike Slovenije o tem zakonu je bilo pozitivno. Pozitivnega mnenja pa ni podala samo Vlada; predlog zakona so doslej podprli Vlada Republike Slovenije na 80. redni seji 20. 4. 2016, Odbor Državnega zbora za gospodarstvo na 15. seji 3. 5. 2016, Komisija Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance na 51. seji 21. 4. 2016, Državni svet na 40. seji 11. 5. 2016. Vsi so izrazili stališče, da je predlog zakona za podpreti. Poleg navedenih predlog podpirajo tudi Občina Sežana – na izredni seji občinskega sveta je bil predlog podprt soglasno brez enega člana proti; Civilna iniciativa za Lipico s podporo vseh štirih kraških občin, Sindikat delavcev gostinstva in turizma ter Slovenski državni holding. Stališče MGRT je jasno. Poleg Bleda in Postojnske jame je Lipica tretja turistično najbolj znana destinacija Slovenije v svetu. Naš osnovni cilj je predvsem zagotoviti gospodarnejše poslovanje Lipice, v tej luči so po naši oceni potrebne korenite spremembe v upravljanju, vodenju in organiziranosti Kobilarne Lipica. Ker so potrebne aktivnosti v pretežni meri v pristojnosti ministrstva, pristojnega za turizem, je MGRT v tej fazi najbolj primeren za ureditev razmer; zato smo pripravljeni prevzeti odgovornost. Skrbno in odgovorno ravnanje s Kobilarno Lipica smo izkazali že s tem, da smo za obnovo javne infrastrukture v letih 2014 in 2015 zagotovili sredstva v višini 5,6 milijona evrov. In če se dotaknem vsebinskih sprememb zakona, predlog zakona omogoča javnemu zavodu izvajanje tržne dejavnosti, to je v trenutno veljavnem zakonu onemogočeno. Lipica je enovito, zaokroženo območje v stoprocentni lasti enega lastnika – Republike Slovenije, katere dejavnosti so med seboj tesno povezane. Ko bo omogočeno izvajanje tržne dejavnosti, ne bo več potrebe po oddaji nepremičnin za tržno dejavnost, slednja namreč vodi do konfliktnih okoliščin in nasprotij med primarno dejavnostjo in dopolnilnimi. Ločen način vodenja knjigovodstva, ki ga predloga zakona predvideva, pa preprečuje prelivanje sredstev med posameznimi dejavnostmi. S prenosom stvarne pristojnosti z MKGP na MGRT bo omogočena lažja izvedba načrtovanih in potrebnih dejavnosti. Trenutne razmere v obeh pravnih osebah je treba urediti predvsem iz upravljavskega in poslovnega vidika. Tu želim poudariti, da prenos stvarne pristojnosti, ki ga predlog zakona predvideva, ni v nasprotju z Zakonom o državni upravi. V nobenem primeru konj ne bo podrejen turizmu. Lipica pomeni konja, kulturni zgodovinski spomenik – in ta dva sta turizem. Turizem, ki ga pa zdaj omenjate, je pa samo dodatna turistična dejavnost. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić, imate zahtevo za dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala, gospod minister. Povedali ste precej stvari, ki jih že vemo. Kronološko ste našteli genezo tega zakona. Mene je zanimala vizija. Niste mi odgovorili, kakšna je ta vizija. Morate razumeti, da obstaja veliko strahu v zvezi s Kobilarno Lipica, da ne bi prišlo do privatizacije. Zato me zanima vaše mnenje: Koliko so ti strahovi upravičeni? Kajti potem vas bom držala za to besedo, če se slučajno obrne drugače. Zanima me tudi: Kako gledate na to, da je v. d. direktorja Kobilarne prejšnji teden podpisal pogodbo o skupnem sodelovanju s Škocjanskimi jamami in Vojaškim muzejem v Pivki? Kolikor vemo, je zadnje čase Lipica nekako izplavala iz najhujših rdečih številk, se pravi da se trend popravlja. Zanima me: Kako gledate na to? Lokalna skupnost je dala podporo za to, ker si vsi želijo spremembo. Vsem nam je jasno, tukaj v Državnem zboru, tudi vsem zainteresiranim in zaposlenim v Lipici, da stvar, kakršna je ta trenutek, ne deluje, ne funkcionira. Želijo si spremembe, vendar na bolje. Zato je na vas zdaj kar precejšnja odgovornost, da poveste: Kako mislite to obrniti na bolje? Prosim za obrazložitev.
Hvala lepa. Gospod minister Zdravko Počivalšek, izvolite.
Hvala za dopolnilno vprašanje. Še enkrat moram povedati, da je obstoječe stanje nevzdržno. Imamo dva subjekta v državni lasti, ki sta v vojni en z drugim. Na komisiji Državnega zbora ste lahko videli fotomaterial nesprejemljivega dogajanja. In izredno pomembno se mi zdi tudi dejstvo, da predlagane spremembe zakona ne bodo posegale in ne posegajo na področje reje ter vzreje konj in varovanja kulturne dediščine. Ta ostaja v rokah stroke. S primernim, gospodarnejšim upravljanjem ter razvojem tako ohranjamo in zaščitimo kulturno dediščino Lipice. Ampak poanta je v tem, da bosta konj in kulturna dediščina "delala" za turizem; ne pa da bosta podrejena. In sta center turistične ponudbe. Ob tem pa razvijamo tudi gospodarske dejavnosti, ki bodo v prvi vrsti valorizirale kulturne naravne danosti Lipice. Tveganje za nedovoljeno državno pomoč z upoštevanjem vseh predpisov; tega tveganja ni. Prevelik obseg gospodarske dejavnosti v javnem zavodu – v Zakonu o zavodih se nikjer ne omejuje obsega gospodarskih dejavnosti. Že od ustanovitve 1996 dalje je ta izvajal tudi turistično dejavnost. Delež prihodka je bil 70 : 30 v korist javnega dela. In verjamem, da tudi ostalih neskladnosti ni. V vsakem primeru moram povedati, da v tej prvi fazi se bosta oba dela združila v javni zavod ravno zaradi tega, ker niti pomislimo ne na to, da bi se ta del privatiziral. Menimo pa, da mora javni zavod in gospodarski del tega področja na Lipici delati denar. Mi imamo danes situacijo, ko država letno vloži v javni zavod med 2,8 in 3 milijone evrov, turistični del ima pa že nekaj let izgubo; in temu želimo narediti konec. Strahovi, ki so, so pa zdaj potencirani predvsem s strani, ki bo morala prevzeti odgovornost za to, kar se je dogajalo, in ki se bo morala posloviti od vodenja politike, ki nas je pri Lipici pripeljala v sramoto. Mi želimo z združitvijo in s kadri, ki bodo znali zadeve obrniti naprej, v nadaljevanju realizirati program, ki ga, kar se samega poslovanja tiče, imamo v glavnem narejenega. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Anže Logar – ga ni; gospod Danijel Krivec – ga ni. Gospod Tomaž Lisec bo postavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani prisotni ministri, kolegi, kolegice, lep pozdrav! Moje ključno vprašanje danes bo, kaj, kdaj in kako nova dimnikarska zakonodaja. Vsi poznamo zgodovino od 2003 naprej, od tistih zadnjih sej vlade pod vodstvom Toneta Ropa, kako se je sistem dimnikarstva spremenil, kako so bile želje ta sistem urediti in tudi spremeniti. Tudi lani smo imeli en poskus o tem, da je ta sistem, ki je, kjer je tudi Računsko sodišče, tudi Državni zbor večkrat ugotovil, da obstaja veliko nepravilnosti in problematičnih zadev, treba urediti; da je treba urediti področja, kot so evidence, nadzor. Ključno pa je, da se odločimo v Sloveniji, kakšen sistem sploh želimo. Ali želimo licenčni sistem, popolnoma licenčni sistem; ali želimo ohraniti sistem, kot je danes, torej sistem s koncesijami; ali pa morda kakšen nov sistem uveljaviti. Vsi vemo, imeli smo že sistem, da so bile za dimnikarske službe zadolžene občine. Prejšnji teden je prišlo v javnost, da se po lanskem neuspešnem poskusu ponovno vzpostavlja neka ideja o tem, kaj in kako urediti področje dimnikarstva. Če je moja informacija točna, je eden izmed poskusov ta vladni zakon. Spoštovana ministrica, zanima me: Kakšna je razlika med lanskim poskusom ministrstva in sedanjim poskusom ministrstva, da se uredi področje dimnikarske službe? Kakšne so vaše informacije o tem, da naj bi koncesionarji, torej dimnikarji skušali pripeljati v Državni zbor nek svoj predlog zakona? Ali se ob pripravljanju dimnikarske zakonodaje pripravljajo tudi podzakonski akti, torej uredbe, pravilniki, tudi ceniki? Kdo sodeluje pri tem zakonu? Kako boste rešili zadevo, da tisti, ki so del problema dimnikarske službe, ne bodo želeli biti tudi del rešitve? Skratka, tisti slabi koncesionarji, ki bi jih morali izločiti, da ne bodo ravno tisti ključni akterji pri spreminjanju dimnikarske zakonodaje. Spoštovana ministrica, zanima me tudi: Kdo so glavni akterji na ministrstvu, ki pripravljajo novo zakonodajo; poleg vseh ostalih sodelujočih v pripravi tega zakona? Kdaj bo nova zakonodaja zaživela? Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospa ministrica Irena Majcen.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Hvala tudi poslancu Tomažu Liscu za zastavljeno vprašanje. Zakon o dimnikarjih je bil od lanskega decembra pa do zdaj, do maja v obdelavi. Zaradi koncepta nekaterih rešitev je potekalo usklajevanje tudi medresorsko. Res pa je, da ohranjamo licenčni sistem, kot je bil zastavljen v tem času, ko je prišlo tudi do podaljšanja koncesij, se je baza podatkov EviDim napolnila; ugotavljamo, da preko 80 %. Res pa je, da nekateri koncesionarji niso izpolnili svojih zakonskih nalog, da popolnijo to evidenco; in tem koncesionarjem koncesije niso bile podeljene. V tem času imamo na ministrstvu, kar se tega dela, torej koncesij tiče, tudi nekaj kriminalističnih preiskav. Tega ne bi skrivala. Res je, da s temi službami sodelujemo in jim posredujemo zahtevane podatke. To kaže približno na to, kar ste tudi sami kot poslanec navedli – kdo, kako, kaj si želi urejati to službo. Če govoriva o razlikah med lansko leto in letos pripravljenim predlogom, ki je bil danes posredovan v vladno proceduro, je predvsem ta, da ni več izjave lastnikov kurilne naprave, katerega licenčnega izvajalca si je nekdo izbral. Prav tako je pri dimnikarjih, ki pridobijo licenco, črtana obveznost strokovnega izpita, delno je predrugačeno izvajanje nadzora in predvsem z, to poudarjam, okrepitvijo inšpekcijskega nadzora. Iz gradiva bo razvidno, da mi lokacijsko, torej po osmih območnih enotah izpostav inšpekcijskih služb predvidevamo po enega inšpektorja, s tem da za Ljubljano predvidevamo dva glede na velikost območja. Spremenjeno pa je tudi predvideno obdobje obveznega dopolnilnega usposabljanja. V novem predlogu je izvzeta vrsta prehodnih določb, ki so bila v lanskoletnem zakonu vključena zaradi tega, ker je bilo predvideno, da zaživi čim prej. Kar se cen tiče, ohranjamo najvišjo raven cen, takšno, kot je sedaj. V smislu izvajanja pa si bodo dimnikarji pridobili licence na upravnih enotah, kar gre v tem delu za poenostavitev. Vsebinsko pa si upam trditi, da gre predvsem za spremembo, da lastnik kurilne naprave sedaj odgovarja za njen pregled. Doslej je bilo drugače, je koncesionar za svoje področje tudi za kurilne naprave v lasti drugih odgovarjal, da so bile pregledane; sedaj to prehaja na lastnika. In s pravilniki bo določeno, da se nove kurilne naprave, sodobne, nekaj let ne pregledujejo, podobno kot je to za vozila; in prehaja potem obveznost pregleda v kasnejšem obdobju. Po sprejetju na Vladi seveda pričakujem, da bo zakon o dimnikarjih v proceduri v Državnem zboru na julijski seji. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Lisec, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Spoštovana ministrica, najlepša hvala za odgovor. Moram reči, da sem pozitivno presenečen, če se resnično zgodba dogaja v tej smeri, kot ste sami napovedali. Mislim, da gredo zadeve v neko evropsko, pravo smer. Čestitke! Moram reči, da sem zadovoljen, da po dolgih letih, ko so se očitno uradniki na ministrstvu v sodelovanju s koncesionarji bali urejati področje evidence; če točka drži, da je 80 % tega urejenega, je super. Ne vem, če sem prav razumel, kako je glede prehodnih določb. Ključno me zanima: Ali bo datum 1. 1. 2017 tisti presečni datum, ko naj bi to novo stanje zaživelo, ali bo šlo v neko prehodno obdobje? Druga stvar, ki me še morda malo bolj zanima: Kako bo ta nadzor, te inšpekcije bolj konkretno delovale? Ali se bo nekako ločilo med pregledovanjem naprav in meritvami, ali bo vse v domeni še vedno dimnikarjev; ali pa bodo tudi različni drugi ljudje, z različnimi drugimi znanji pripuščeni k temu poslu? Ali so pri tem predlogu zakona sodelovali dimnikarji, skratka koncesionarji, Gospodarska zbornica, Obrtna zbornica; ali ste povabili k sodelovanju tudi civilne iniciative; glede na tisti sestanek, ki je bil decembra lani na Odboru za infrastrukturo,? In, spoštovana ministrica, kar je ključno vprašanje: Ali imate politično zagotovljeno dovolj glasov, da bo takšen osnutek zakona končno prišel tudi preko sita Državnega zbora; da bi bil zakon ne samo koalicijsko usklajen in izglasovan, ampak tudi s pomočjo opozicije? Hvala.
Hvala lepa. Gospa Irena Majcen, izvolite, dopolnitev odgovora.
Hvala. Lahko povem, da mi na ministrstvu smo iskali rešitev, da se začne zakon uveljavljati 1. 1. 2017; je pa, kot sem že povedala, še vsa procedura v Državnem zboru, kjer je prav gotovo odvisno od poslancev, kakšne bodo morebitne pripombe in v kakšnem roku bodo te prehodne določbe sprejete. Koalicijsko usklajevanje seveda poteka, je pa odvisno od opozicijskih poslancev, ali se bodo pridružili k tem rešitvam. Sama bom zadovoljna, če bodo vsaj nekateri prepoznali to rešitev kot dobro. Res je, da je bilo v lanskem letu, ko se je pripravljal prvi osnutek, veliko sodelovanja s koncesionarji in tudi s civilnimi iniciativami. Dolgo smo razlagali, da sta vsaka stran močno vsaka k sebi; koncesionarji zagovarjajo koncesije, civilne iniciative pa brez ureditve. Menimo, da je čisti zrak, čisto okolje; vemo, da imamo s PM10 delci v številnih krajih težave, da je treba poskrbeti za očiščene dimnike, poleg tega pa je očiščen dimnik pomemben tudi za požarno varnost in zdravje. Mislim, da smo na pravi poti za to ureditev. Je pa res, da v Evropi je edino v Angliji ta tema prepuščena trgu, vse druge države imajo to urejeno. Običajno pa je res na deželni ravni, ne ravno v smislu takšne rešitve, kot jo iščemo v Sloveniji. Res je tudi, da si, kot sem že povedala, prav v temu času, ko smo zaključevali s temi pripravami, tudi koncesionarji med seboj "zelo" pomagajo. Ampak prepričana sem, da vsak, ki bo pridobil licenco, za pridobitev licence so neki pogoji, bo svoje delo opravljal na terenu. Kot je običajno, gre tukaj v veliki meri tudi za zaupanje med nami, lastniki teh naprav, in dimnikarji. V tem delu sem prepričana, da bo tisti koncesionar, ki je že sedaj bil prijazen do svojih strank, imel možnost izvajati dela tudi naprej. Težave bodo imeli predvsem tisti, katerih delovanje ni bilo povsem v skladu z obstoječo zakonodajo. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Gospod Marko Ferluga bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Ker je minister odsoten, se opredelite tudi do načina odgovora. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav gospe ministrici in obema ministroma, ki sta še ostala! Že nekaj časa je minilo, odkar smo slišali zadnje novice glede projekta drugega železniškega tira. Zato je po moje spet prišel čas, da malo obudimo ta vprašanja, ki so nedvomno zelo pomembna za Obalo, regijo in Slovenijo. In zato imam jaz kar nekaj naštetih vprašanj, pa bom začel s prvim. Zanima me: Kaj se dogaja z izvlečnim tirom? So uspešno rešene vse pritožbe, smo dobili izvajalca? Kdaj se bodo pričela dela na izvlečnem tiru? Kdaj bo začel kopati prvi bager? Naslednje vprašanje, ki je tudi zelo zanimivo, je v zvezi z recenzijo projekta drugega tira. Tudi to se že nekaj časa vleče, raznorazni pobudniki, kakor je bilo videti iz medijev, so od 90 do 900 tisoč, kar je po mojem mnenju že tukaj pokazano, da je mogoče malo preširoka ta širina vseh teh ponudnikov, kar je precej nenavadno. V kakšni fazi je ta recenzija, ali so upoštevana vsa dejstva in če se bodo držali časovnice oziroma časovnih rokov? Vemo, da so od sprejetja izvajalca možne spet pritožbe, se spet potem zavleče. Poleg tega, da se vse skupaj zavleče in ti pritožbeni roki, so potem še trije meseci do izdelave te recenzije; kar zelo na kratko pomeni, ker smo zdaj maja, zagotovo do konca leta, če ne že dlje. Tudi tukaj nam nekako časovnica uhaja. Naslednje, tretje vprašanje je: Kaj se dogaja z ustanovitvijo tega projektnega podjetja, tako imenovanega 2TDK? V kakšni fazi je, kdaj bo okvirno začelo delovati, kakšni koraki so narejeni v tej smeri? Vemo, da je dejansko kar nekaj zainteresiranih ponudnikov; v smislu države, kot je Madžarska, in vseh ostalih. Naslednje vprašanje pa se nanaša na izdelavo modela financiranja drugega tira. Tudi tukaj so še razmeroma odprte zadeve glede na ponudnike, ali je javno-zasebno partnerstvo, ali je tudi kakšna druga varianta. V kateri fazi je izdelava modela financiranja drugega tira? In končno me zanima: Ali imamo tudi kakšen odziv na ponovno pismo, ki je bilo poslano s strani Sveta delavcev Luke Koper? Toliko za enkrat. Bi pa rad pisni odgovor, če lahko. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić bo postavila vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Hvala za besedo; znova, ista poslanka, isti minister – dve različni vprašanji. Tokrat vam bom postavila vprašanje glede tajnih trgovinskih sporazumov. V odgovoru na ustno poslansko vprašanje na 17. redni seji ste podali nekaj zelo pomembnih informacij o tajnih trgovinsko-investicijskih sporazumih TTIP in CETA. Med drugim ste na kratko pojasnil tako imenovano začasno veljavnost sporazuma CETA, ki odpira mnoga nadaljnja vprašanja in tudi pomisleke. Hkrati ste povedali, da pravno prečiščeno besedilo sporazuma CETA le-tega umešča v popolno pristojnost Evropske komisije, kar je izjemno sporno in po mojem mnenju tudi v nasprotju s stališčem Republike Slovenije. Ker gre za sporazume, ki bodo ključno vplivali na demokratičnost in razvoj ter nasploh na življenja vseh državljank in državljanov, je izjemno pomembno, da si pridobimo čim več informacij in se seznanimo z vsebino ter s formalnimi okoliščinami trgovinsko-investicijskih sporazumov. Zato vas, spoštovani minister, sprašujem: Kaj v praktičnem smislu pomeni določba o tako imenovani začasni veljavnosti iz prečiščenega besedila sporazuma CETA? Ali začasna veljavnost pomeni veljavnost za nedoločen čas; na primer če pride do zavrnitve ratifikacije v eni od držav članic? Ali je takšna določba o začasni veljavnosti predvidena tudi za sporazum TTIP? Ali je vaš odgovor, da gre za mešano pristojnost le v investicijskem delu besedila, skladen z Deklaracijo o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije, kjer je zapisano stališče Republike Slovenije, da gre za sporazume v mešani pristojnosti? Za odgovore se vam najlepše zahvaljujem.
Hvala lepa. Gospod minister Zdravko Počivalšek, izvolite.
Spoštovani predsedujoči. Gospa poslanka Violeta Tomić, najlepša hvala za vprašanje. Moram povedati, da bom z veseljem odgovoril, ker sem še pod vtisom petkovega zasedanja Sveta ministrov, kjer smo se ukvarjali s to problematiko. Še toliko bolj moram reči, da sem zdaj lažje dihajoč na to temo, ker je v največji meri poenoteno mnenje vseh 28 držav in ministrov okoli vseh teh perečih tem na tematiko CETA in TTIP. Zato bom poskušal te zadeve na hitro pojasniti. Na Svetu ministrov za zunanje zadeve v sestavi trgovinskih ministrov 13. maja smo ministri držav članic Evropske unije dali Evropski komisiji jasno sporočilo, da je CETA mešan sporazum in da naj pri pripravi predloga za podpis in začasno uporabo CETA upošteva pogajalski mandat in razpravo na svętu. Ker je vprašanje začasne uporabe trgovinskega sporazuma CETA in posledic neratifikacije v nacionalnih parlamentih za veljavnost sporazuma pomembno pravno vprašanje, je bilo to vprašanje na zasedanju trgovinskih ministrov naslovljeno na pravno službo Sveta Evropske unije. Tam smo dobili ustni odgovor, ampak še dobimo pisni odgovor, zato vam bomo to zadevo pisno posredovali, ko jo dobimo. Opozoriti pa bi želel, da bo na vprašanje pravne narave trgovinskih sporazumov in obsega izključne pristojnosti Evropske unije na trgovinskem področju vplivala tudi odločitev Sodišča Evropske unije v zadevi mnenje 2015, postopek je v začetni fazi. Pri sporazumu TTIP določbe, ki bi urejale začetek veljavnosti sporazuma, še niso oblikovane, zato vam dokončnega odgovora v tem trenutku ne morem podati. Ker Slovenija tudi v primeru TTIP zagovarja stališče, da mora TTIP mešani sporazum, bo, če bo izpostavljeno vprašanje začasne uporabe, zagovarjala enaka stališča kot v primeru CETA. Povedati želim, da je odgovor skladen z Deklaracijo o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije v institucijah Evropske unije. Trgovinski sporazum, ki vsebuje določbe, ki so v izključni pristojnosti Evropske unije, ter določbe, ki so bodisi v delni pristojnosti držav članic in Evropske unije bodisi v izključni pristojnosti držav članic, je mešani sporazum. Investicijsko poglavje ne sodi v izključno pristojnost Evropske unije in njegova vključitev v trgovinski sporazum pomeni, da gre za mešani sporazum. Z Lizbonsko pogodbo, člen 207, je bila na Evropsko unijo prenesena samo pristojnost za neposredne tuje investicije, ne pa za investicije v celoti. Zdaj pa še CETA. Je nedvoumno mešani sporazum in zato mora biti besedilo sporazuma ustrezno prilagojeno. Slovenija ne more podpreti bilateralnega investicijskega sodišča ICS, Slovenija lahko pristane le na začasno uporabo sporazuma CETA, ki bo omejena samo na tiste določbe sporazuma, ki so tradicionalno in nedvoumno v izključni pristojnosti Evropske unije, torej brez investicijskega poglavja. Prav tako enako velja za področje trajnostnega razvoja varstva intelektualne lastnine. Če se odloča o začasni uporabi določb sporazuma CETA, ki je v izključni pristojnosti, torej o njih lahko odloča le Evropska unija, vse države članice, mora te določbe ratificirati Evropski parlament. Državni zbor pa mora zaključiti ratifikacijski postopek CETA, preden se bodo začele uporabljati določbe sporazuma, ki pa niso v izključni pristojnosti Evropske unije. Državni zbor Republike Slovenije ne more samo potrditi nečesa, kar se že uporablja v praksi. V praksi se uporabljajo določbe, ki so že zdaj v izključni pristojnosti Evropske unije. Državni zbor mora potrditi vse določbe sporazuma. Tiste določbe, ki so v izključni pristojnosti Evropske unije, pa se lahko uporabljajo še pred ratifikacijo sporazuma oziroma določb v nacionalnih parlamentih. Te zadeve, kot sem jih zdaj naštel, sem jaz povedal na Svetu Evrope in so v glavnem enake stališčem velike večine 28 članic; razlike so samo v niansah. Devet glavnih stališč Slovenije pred nadaljevanjem pogajanj pred TTIP bi pa predstavil v nadaljevanju.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić, izvolite.
Hvala za besedo. V mnogih primerih je res težko razmejiti, ali gre za trgovinske ali za investicijske določbe. Poleg tega pa bi bilo verjetno edino pravilno, da bi bili sporazumi v celoti v mešani pristojnosti. Oziroma še več, ne le, da bi o njih odločali nacionalni parlamenti, ampak da zaradi prenosa suverenosti o tem odločajo tudi državljanke in državljani. Strinjamo se, da gre tukaj za odpoved dela suverenosti in ne le, če sporazumi ne bodo ratificirani v nacionalnih parlamentih; ampak je sam sporazum že odpoved oziroma prenos suverenosti; preko mednarodnega sodnega sistema za investitorje, regulativno sodelovanje ali zagozdne klavzule in tako naprej. V odgovoru na 17. redni seji ste rekli, da je študija pokazala, da dejansko ne bo neposrednih pozitivnih gospodarskih učinkov, zato bo Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo aktivno pristopilo k seznanjanju podjetij s priložnostmi, ki jih daje sporazum. Zanima me: Kakšne so konkretno te priložnosti za slovenska podjetja, ki naj bi jih omogočili ti sporazumi? Upam, da ne boste rekli, da bo koristil trgovinskim partnericam in bo posredno tako več priložnosti. Malmströmova je rekla, da bo Slovenija lahko poslovala preko Nemčije, kar pomeni, da bo kar precejšen damping za naše proizvajalce. 28 držav partneric, ki ste jih omenjali, ima seveda različne interese. Velike bodo lahko direktno poslovale, medtem ko Slovenija tukaj ne bo imela prav nobenega pozitivnega izplena, negativnega pa bo zelo veliko. Hvala.
Hvala lepa. Odgovoril bo gospod minister Zdravko Počivalšek.
Najprej moram povedati, da smo z Lizbonsko pogodbo – to, kar sem že povedal – del svoje suverenosti prenesli na Evropsko komisijo in o teh zadevah ne bo odločal naš parlament. Naš parlament bo odločal o zadevah, ki so mešane narave in to je bilo zdaj na tem zasedanju jasno in glasno potrjeno. Najprej okrog koristi – drži. Slovenija ima v tem trenutku pač večji del svoje trgovine z Združenimi državami posredno preko Nemčije. Pa ne zato, da ne bi znali sami prodajati, ampak posredno preko naše dobaviteljske verige, če hočete, najbolj izpostavljam avtomobilski cluster. Dejstvo pa je, da bomo in da bi, če bo pri tej zadevi prišlo do napredka, lahko naše gospodarstvo v večji meri izkoristilo trgovske možnosti direktno z Združenimi državami. Ampak želel bi predstaviti še devet glavnih stališč Slovenije pred nadaljevanjem pogajanj, ki sem jih predstavil tudi v petek. Ne sme biti nobenega dvoma, da bo TTIP mešani sporazum, pod prvo. Zahtevamo posebno obravnavo občutljivih kmetijskih izdelkov, kot so meso, mlečni izdelki in jajca. Regulatorno sodelovanje mora jasno in nedvoumno odražati uporabo previdnostnega principa. Nivo obstoječih standardov mora biti vsaj ohranjen. To seveda vključuje tudi standarde na področju varne hrane ter sanitarnih in fitosanitarnih pravil. Nikakor ne želimo sprememb zakonodajnega okvirja na področju genetsko spremenjenih organizmov v evropskem delu. V Sloveniji gojenju genetsko spremenjenih organizmov, pridelkov ostro nasprotujemo; zaradi česar menimo, da pogajanja o regulatornem poglavju ne gredo v pravo smer. Slovenija nasprotuje vključitvi investicijskega poglavja in bilateralnega investicijskega sodišča ICS v sporazum. In še, ameriške zvezne države morajo biti vključene v pogajanja. Želimo namreč ambiciozen in uravnotežen sporazum. Kljub vsemu pa moram povedati, da ocenjujem, da je narejen velik napredek v transparentnosti. Če se spomnite, po prejšnji obravnavi te problematike tukaj v Državnem zboru, oziroma po tem vprašanju, ki ga omenjate, smo prišli do bralnih sob – tudi na našem ministrstvu jo imamo – in nepredstavljivo je, da bi danes lahko zaključili ta sporazum na način, da bi se vse zadeve še naprej odvijale v tajnosti. Zadeva je v smislu javnosti, transparentnosti v Evropi na tem nivoju, da je to praktično nemogoče. In jaz sem optimist pri tem, da bomo prišli do korektnega zaključka pogajanj. Vendar ne na račun vsebin.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić, zahtevate razpravo v Državnem zboru?
Hvala za besedo. Ravno tako je komisarka Malmströmova rekla, da so to ena najbolj transparentnih pogajanj v zgodovini Evropske unije, kar me je pognalo v en silen dvom, kako transparentna so šele druga pogajanja. Vemo, da je civilna družba izsilila to, da smo sploh lahko poslanci prišli do teh gluhih sob in bomo lahko pogledali to vsebino. Kolikor vemo, je nizozemski Greenpeace ugotovil – žal največ zvemo preko žvižgačev, kljub tej transparentnosti –, da je ZDA predvsem zainteresirana za prehranske izdelke, za GSO in za nižanje prehranskih standardov. V bistvu pogojujejo to trgovanje, ki ste ga omenili, z avtomobili, z ukinjanjem previdnostnega načela. Zato so tudi ta pogajanja tako ostra in tako dolgo trajajo. In nas skrbi, da ne bi mogoče Nemčija zaradi tega svojega interesa pri avtomobilski industriji vendarle popustila pri tem zelo pomembnem segmentu, ki zadeva prehrano ljudi. Poleg tega je ogroženo na milijone delovnih mest na obeh straneh Atlantika. Toliko vprašanj se odpira in v bistvu gre za ogromno ključnih vprašanj, od katerih je odvisna kvaliteta prebivalcev z obeh strani Atlantika. Pa če se skoncentriramo na Evropo, predvsem naši standardi se bodo precej znižali, kajti ameriški standardi so toliko nižji kot naši tukaj. Mislim, da poslanke in poslanci, kaj šele javnost, nismo dovolj informirani o tem, zato predlagam, da se o tej zadevi opravi razprava na naslednji seji v skladu s Poslovnikom. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 17. maja, v okviru glasovanj. Gospod Tomaž Lisec bo postavil vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič.
Hvala za besedo. Spoštovana ministrica, kolegi in kolegice, lep pozdrav! Zakon o športu naj bi bil sprejet v prvi polovici lanskega leta, ampak imeli smo nesrečno zgodbo z ministricama, ki sta se bolj ukvarjali s svojimi avtorskimi honorarji in s svojimi diplomami, pa se ni zgodilo nič. Lani konec junija sem vam postavil poslansko vprašanje, kdaj, kako in predvsem kakšen Zakon o športu lahko pričakujemo. Pa ste rekli, čez poletje bomo malo dodelali, septembra bo javna razprava, potem pa ga lahko kmalu pričakujemo v Državnem zboru. Ker do konca leta ni bilo nič, sem vas lani na decembrski seji spet vprašal, kaj in kako. In odgovorili ste: "Za 15. 12. je sklican Strokovni svet, na katerem se bomo dokončno dogovorili še o nekaj vsebinskih in tehničnih podrobnostih." Pa je spet pol leta mimo in zasledimo novico v medijih – "Športni zakon snujejo kot kakšno skrpucalo". Mi pravimo skrpucalo. Pa me, spoštovana ministrica, zanima: Kaj se dogaja z zakonodajo na področju športa? Kajti ne gre samo za Zakon o športu, ki je zelo pomemben ne samo za ministrstvo, Olimpijski komite, za slovenske športnike; tudi za lokalne skupnosti. Zanima me tudi: Kaj je z zakonom o dopingu v športu? Posredno ste tudi vi del tega sistema, ki pripravlja Zakon o smučiščih, ki smo ga na eni izmed prejšnjih sej nekega drugega odbora zavrnili, ker Smučarska zveza kot krovna zveza sploh ni bila vabljena k sodelovanju. Pa me, spoštovana ministrica, zanima: Kdaj lahko pričakujemo kakšne konkretne zakonske predloge v Državnem zboru? Kakšni bodo ti zakoni, kdo sodeluje pri teh zakonih? Predvsem pa me zanima pri Zakonu o športu: Kaj ta osnutek oziroma zadnja verzija daje lokalnim skupnostim in lokalnim športnim zvezam; na drugi strani pa, kaj lokalnim skupnostim in lokalnim športnim zvezam tudi nalaga? Resnično upam, da bomo čim prej dobili ta zakon o športu, da ne bomo imeli problemov potem, ko bomo sprejemali državni proračun in tudi občinske proračune, da ne bomo post festum ali za nazaj spreminjali občinskih pravilnikov s tega področja oziroma da ne bodo trpeli občinski razpisi za šport. Na žalost so lokalne skupnosti še eni od zadnjih branikov, vsaj lokalne podpore lokalnim športnim društvom. Hvala.
Hvala lepa. Odgovorila bo ministrica dr. Maja Makovec Brenčič. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke in poslanci, spoštovani minister! Ministrstvo je predlog novega zakona o športu posredovalo v javno obravnavo 28. decembra 2015, kot smo tudi napovedovali v prejšnjih obrazložitvah vaših vprašanj. Javna obravnava se je zaključila 8. februarja 2016, to je prva javna obravnava. O tako pomembnih in zahtevnih zakonih se predvideva večje število obravnav in smo tik pred drugo javno obravnavo. Prejeli smo pisne pripombe 35 različnih subjektov, največ seveda od športnih zvez – od šahovske športne zveze, ribiške zveze, hokejske, teniške, badmintonske, planinske, košarkarske, če naštejem samo nekatere, to so pisne pripombe – in tudi od različnih združenj. Pridobili smo tudi številne pripombe na občinski ravni. Še posebej so bili angažirani v imenu občin Združenje občin Slovenije, Skupnost občin Slovenije, Združenje mestnih občin Slovenije in drugi subjekti, kot so vključeni zainteresirani subjekti na področju športa, kot so Fundacija za šport, Sindikat športnikov Slovenije, tudi Zveza društev upokojencev Slovenije, stičišča, ki se ukvarjajo tudi s športnimi aktivnostmi, Združenje športnih centrov in še nekateri drugi zainteresirani subjekti, kot so recimo tudi klinični inštituti, ki se ukvarjajo s področjem športa. Tudi fizične osebe so poslale neposredne pisne predloge. V tem času so bili organizirani usklajevalni sestanki predvsem z Združenjem občin Slovenije, Skupnostjo občin Slovenije, Združenjem mestnih občin Slovenije. To je tudi odgovor na vaše vprašanje, kje je največ neposrednega interesa na lokalni ravni, kjer je treba prav zaradi namena civilnega dela športa opraviti precej diskusij zaradi nekaterih novih področij in urejanj, kar se tiče lokalnih skupnosti; še posebej izvajanja, tako na eni strani nacionalnega kot na drugi strani letnega programa športa, kjer so občine oziroma s tem društva, razni klubi najbolj neposredno vključeni. In predstavniki področja športne rekreacije, kot je Združenje OKS, Združenje športnih zvez, različnih drugih zvez, tudi fakultet, do Varuha človekovih pravic, ker veste, da se ureja tudi področje prestopov oziroma predvsem pomena mladostnikov v tem; in tudi posameznikov, ki so neposredno tudi strokovnjaki na tem področju, kot so inšpektorji za šport. Organizirali smo tudi sestanke z nekdanjimi vrhunskimi športniki kot predstavniki tistih, ki najbolj in najdlje spremljajo razvoj tudi zakonodajnega področja v športu; in s Sindikatom športnikov Slovenije. Kaj je pravzaprav bil namen tega? Namen tega je, da se usklajuje čim več posredovanih pripomb, pripombe so bile zelo tehtne. Mi smo v aprilu že obravnavali ta dopolnjen predlog na Svetu Republike Slovenije za šport, to je bilo 14. 4., in na medresorski delovni skupini 20. 4. Še nekaj usklajevalnih sestankov imamo še vedno v teku, in sicer v tem in naslednjem tednu, zaradi nekaterih področji delovnopravne zakonodaje, kot že omenjenih inšpekcijskih delov in še nekaterih vprašanj z lokalne ravni. Na tej osnovi bomo ponovno obravnavali tudi besedilo predloga novega zakona o športu na eDemokraciji z vsemi podanimi in usklajenimi pripombami ter predlagali čim prej tudi Vladi Republike Slovenije, da se zakon obravnava. Res je, da se je morda v enem delu diskusije le-ta raztegnila morda za kakšen mesec ali dva, tudi nepredvideno, prav zaradi razčiščevanja nekaterih poudarkov na lokalnih ravneh. Drugi zakon, ki ga imamo že na eDemokraciji in je tudi že bila zaključena javna razprava ter tudi pridobivanje vsebinskih in drugih pripomb, pa je Zakon o Fundaciji za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji in o Fundaciji za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji. Tudi ta gre v postopek, je že v obravnavi in bo tudi čim skušal priti na Vlado. Je že v usklajevanju tudi na različnih svetih. Ponovno smo odprli Zakon o varnosti na smučiščih, kar ste že omenili, ker se je izkazalo, da določeni akterji niso uspeli s svojimi pripombami na pravih organih odpreti teme, ki pa so relevantne za posamezne zainteresirane skupnosti znotraj tega področja zakona.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Lisec, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala. Najprej dva stavka, pa bi citiral predsednika Olimpijskega komiteja gospoda Gabrovca. "Zadnji osnutek je skrpucalo, potem ko so iz predalov potegnili predlog zakona iz lanskega februarja," o čemer smo govorili. "Ta je sicer že bil sprejet na strokovnem svetu in poslan v medresorsko usklajevanje, a so se potem odločili spisati novega, ki smo ga obravnavali na zadnji javni razpravi. Novi predlog nima nobene zveze z Nacionalnim programom športa." In zato naj bi Olimpijski komite pripravil svoj predlog zakona. Potem so drugi športni funkcionarji, ki pozivajo: "Predlagam, da ministrica nemudoma formira novo interdisciplinarno delovno skupino, ki do konca junija pripravi nov delovni osnutek zakona o športu z vsemi argumentacijami, analizami, ocenami in predvidevanji." Spoštovana ministrica, ne me narobe razumeti, ampak ne vem, ali je en osnutek, ki se spreminja; ali je bil en osnutek napisan, pa ste ga dali v predal in nekega drugega ven potegnili?! Ključno vprašanje pa je: Kdaj lahko pričakujemo osnutek zakona? Pa si bomo dovolili tudi vprašanje: Kdaj lahko tudi pričakujemo zakon o dopingu o športu, ki je tudi v Normativnem delovnem programu Vlade? In končno ena dobronamerna sugestija, pa bom izhajal iz nogometa, kjer imamo predsednika kluba, trenerja in igralce. Najprej se zamenja nekaj igralcev, če v klubu vse ne štima; pa se poskusi še enkrat zamenjati kakšnega igralca, da bo ja rezultat viden. Če rezultatov ni, po navadi predsednik kluba naredi drugo potezo, to pa je zamenjava trenerja. Spoštovana ministrica, mislim, da je čas, da zamenjate kakšnega igralca, ki pripravlja zakon, kajti očitno, kot je tukaj napisano, skoraj nihče v športni družbi ni zadovoljen z zadnjim osnutkom predloga zakona. In če bodo enkrat v tem prišle še finančne neposledice tega zakona, da nihče ne bo dobil svoje pogače, mislim, da boste imeli vi problem, če ne boste naredili reda s svojimi uradniki. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Maja Makovec Brenčič, izvolite.
Najprej hvala za to dobronamerno sugestijo. Pa tudi pojasnilo, da nekatere navedbe, ki ste jih citirali, ne držijo, da so medijsko zapisane. Tisto, kar velja, je, da smo mi pilili zakon skozi Strokovni svet; imajo pa različni akterji v državi različne poglede na to, kako umeščati pomen, vsebino in položaj tudi posameznih organizacij znotraj športa. Zakon sledi uravnoteženju pomena države in lokalnih skupnosti ob bok dvema ključnima ostalima stebroma, to je Fundacija za šport in OKS. In tukaj želimo ohraniti ravnotežje ter vizijo, da politiko razvoja športa usmerja pristojno ministrstvo, skupaj z vsemi deležniki. Zato so tudi ti bili od prvega trenutka vključeni v razpravo skozi strokovne svete ter širšo razpravo. Usklajevani osnutek, o katerem je govora, je tisti, ki nadaljuje piljenje, in ga bomo tudi izpilili do konca. Mi imamo ponovno ravno v teh dneh tudi srečanja s ključnimi akterji prav iz razloga, ker so nekatere teme še odprte. Verjetno pa moramo tudi razumeti, da so različne zveze z različnimi pogledi vključene tudi v združenje športnih zvez in da je treba upoštevati tudi njihove različne poglede. Prav zaradi tega morda malce več diskusij in usklajevanj, zato je prav, da je zakon dobro usklajen, da je dobro utemeljen v vsebinskih in razvojnih vizijah. Mi smo od leta 1998 temeljili na starem zakonu o športu; dolgo se je usklajeval tudi prejšnji zakon, torej sedaj veljavni zakon. Prav je, da je ta diskusija res odprta in sledi viziji teh treh stebrov, o katerih sem govorila. Zato jaz verjamem v ta nov zakon; seveda verjamem tudi v to, da bodo vsi zelo jasni in transparentni v sporočanju o tem, kako smo zakon usklajevali oziroma pripravljeni in katera vsa strokovna mnenja so bila sporočena. Vemo pa, da ima šport znotraj sebe zelo različne poglede na različnih področjih in predvsem v iskanju rešitev za ta področja.
Hvala lepa. Zadnje današnje vprašanje bo zastavil dr. Matej Tašner Vatovec ministru za zunanje zadeve gospodu Karlu Viktorju Erjavcu. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Gospod minister, postavil bom eno zelo kratko in tudi preprosto vprašanje. Da pridem do njega, pa bi rad naredil kratek sprehod po dogodkih. Govorim seveda o priznanju Palestine. Novembra 2014 je na pobudo Poslanske skupine Združena levica Odbor za zunanjo politiko, 28. novembra, sprejel sicer spremenjene sklepe, ampak eden od verjetno pomembnejših sklepov je ta, da zahteva od Vlade Republike Slovenije, da prizna Palestino in pošlje ta akt v Državni zbor. Vi ste potem 7. januarja 2015 izjavili, da v tem času potekajo volitve v Izraelu in da zaradi tega v tistem času ne bi bilo pametno ali pa modro to priznanje tudi izpeljati; tako da ste takrat napotili na to, da se počaka na te volitve. Potem je sledilo moje vprašanje nekaj tednov kasneje na OZP, kjer ste poudarili, da se bo v nekem določenem roku – in takrat je to bilo v roku enega meseca, se pravi nekje do konca februarja 2015 – na Vladi pripravilo gradivo in da bo to gradivo tudi prišlo v Državni zbor, in sicer na Odbor za zunanjo politiko. V tem času po Odboru za zunanjo politiko se ni zgodilo nič; se je pa 29. maja v enem članku, kjer se tematizira ta problematika, opozorilo na to, da se išče tista neka skupina držav in da bo Vlada – to je bilo sporočilo Vlade – razpravljala ob primernem času v bližji prihodnosti o tem vprašanju. Ta bližnja prihodnost se je potem še nekoliko zamaknila v nek kasnejši čas in tako smo junija 2015 s podpisi takratnega ZaAB in podporo Socialnih demokratov vložili sklep o priznanju Palestine. Potem je bil ta akt tudi dejansko uvrščen na terminski načrt dela Državnega zbora in v tistem času približno ste tudi napovedali, da bo Slovenija priznanje naredila, če ne bo te skupine držav do konca leta 2015. Septembra se je zgodilo to, da je koalicija na Kolegiju predsednika Državnega zbora ta akt umaknila iz terminskega načrta. Vlada je takrat še vedno trdila, da bo do konca leta pripravila ta sklep, ampak od takrat se ni zgodilo nič; razen to, da na praktično vsakem kolegiju poskušamo mi uvrstiti ta akt na terminski plan. Vlada se je na nek način umeščala v delo Državnega zbora in ta akt na nek način blokirala. Moje vprašanje je: Kateri so pravi razlogi za to, da Vlada tega še ni storila; in kdaj se bo to zgodilo?
Hvala lepa. Gospod minister Karl Viktor Erjavec, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Tudi z moje strani vsem poslankam in poslancem lep pozdrav! Zahvaljujem se tudi za vprašanje poslanca dr. Vatovca. Dejansko ste pravilno povzeli ves potek dogodkov. Novembra 2014 je Državni zbor sprejel nekako sklep, da naj Vlada po proučitvi vseh vidikov in učinkov Državnemu zboru predlaga priznanje neodvisne in suverene države Palestine. Najprej naj še enkrat zelo jasno povem, da Vlada podpira priznanje Palestine; vendar mi želimo, da ima to priznanje tudi neke pozitivne učinke, kar pomeni, da bi takšno priznanje moralo izboljšati zlasti situacijo na terenu. In zlasti bi moralo priznanje tudi prispevati k več miru na tem območju. Vi veste, da že od leta 2003 poteka tako imenovani bližnjevzhodni mirovni proces, kjer je vključena četvorka, to se pravi Organizacija združenih narodov, Evropska unija, Združene države Amerike in Ruska federacija. Ves čas se želi neko trajno rešitev, ki bi prinašala zlasti stabilnost, poiskati v okviru tega bližnjevzhodnega mirovnega procesa, ki je malce zastal in bi ga bilo treba ponovno oživeti. Zakaj bližnjevzhodni mirovni proces? Zato, ker ta prinaša trajno rešitev, trajen mir in tudi naj bi prinesel sožitje, ker rešitev v okviru bližnjevzhodnega mirovnega procesa gre v smeri dveh držav. Rešitev dveh držav na tem spornem ozemlju. V okviru tega smo tudi prepričani, če bi to uspelo, da bi se ustavilo nasilje, ustavil bi se terorizem in zlasti napetosti, ki imajo tudi širše učinke na samo regijo. Če smo včasih govorili samo o problemu Palestine in Izraela, vemo, da imamo danes v regiji odprta še druga zelo pereča vprašanja, ki pa imajo zelo negativne posledice tudi za Slovenijo – ta nekontrolirani migracijski val, ki se dogaja, teroristične akcije znotraj Evropske unije. Zaradi tega smo mi prepričani, da zgolj priznanje Palestine kot samostojne in suverene države v tem trenutku ne prinaša neke trajne rešitve. Zato ste tudi pravilno navedli, da Slovenija kot članica Evropske unije in Evropska unija sodeluje v tem bližnjevzhodnem mirovnem procesu, želi najti rešitev, ki bi jo podprlo več držav. Vemo, da v okviru Evropske unije tudi nekatere druge države še niso priznale Palestine. V tem času se je tudi oblikovala tako imenovana francoska pobuda in naj bi bil julija v Parizu poskus, da se zopet oživi bližnjevzhodni mirovni proces. In zaradi tega jaz osebno menim, da bi bilo treba dati možnost temu mirovnemu procesu in videti, kaj se bo v Parizu zgodilo; ali dejansko obstaja kakšna verjetnost, da bi ta bližnjevzhodni mirovni proces dejansko zopet zaživel, bi bila tukaj neka dinamika, neka aktivnost. In zaradi tega mi menimo, da bi bilo treba dati to priložnost, da vidimo, kako bo sprejeta ta francoska pobuda. Moram reči, da je Francija tudi ena od držav, ki se nagiba k temu, da bi priznala Palestino. Vendar, kot rečeno, jaz v pogovorih, ki sem jih imel s francosko stranjo, pravijo, da poskušajo še enkrat oživeti ta proces, ker le-ta pa bi dejansko lahko prinesel neko boljšo, bolj trajno rešitev. Sem na stališču, da počakajmo na julij, na to konferenco. Hkrati pa bi rad spomnil, da je bilo tudi podano vabilo, da bi prišel v Ljubljano, v ta državni zbor tudi odbor za zunanjo politiko izraelskega parlamenta [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Dr. Vatovec, zahtevate dopolnitev? Izvolite.
Hvala. Nekako sem predpostavljal, da bo šel odgovor v smeri – Vlada podpira, vendar [[…]]Kar se tiče pozitivnih učinkov izboljšanja razmer na terenu, prispevek k miru, bližnjevzhodni mirovni proces stoji, ampak mislim, da tu se zgodi neka logična zmota, s tem ko govorimo, da počakajmo s priznanjem, da lahko omogočimo mirovni proces. Kot veste, se je v Državnem zboru ustanovila tudi Skupina prijateljstva s Palestino, kjer smo tudi gostili eno palestinsko delegacijo. Njihovo stališče, ki smo ga slišali že večkrat, tudi v drugih primerih, je zelo jasno. Ne gre za mirovni proces kot tak. Priznanje Palestine s strani nobene države ne bo prispevalo k ureditvi razmer na terenu, ampak lahko da palestinskim oblastem legitimnost in predvsem legalnost v pogajanjih v mirovnem procesu. Mislim, da je to tisto, kar je ključno. In vsaka država, ki bo priznanje dejansko tudi naredila, ki bo priznala Palestino, bo en kamenček več k tej pravni legalnosti; s čisto pogajalskih izhodišč. Kar se tiče ustavitve nasilja, mislim, da bi tu lahko veliko prispevali tudi s tem, da bi nehali trgovati z elementi vojaške tehnike z Izraelom. Tu čisto konkretno, med leti 2004 in 2014 je Slovenija v Izrael izvozila za približno 7 milijonov 800 tisoč evrov delov in tudi nekaj orožja v Izrael, ki je bilo tudi uporabljeno v enem večjih napadov na palestinska naselja v operacijah Cast Lead in Protective Edge. Če bi to dvoje vsaj na nek način ustavili, bi tudi lahko prispevali k ustavitvi nasilja. Moje vprašanje pa je in tu me res zanima odgovor: Kaj se pa dogaja s tem obiskom Knesseta v Državnem zboru?
Hvala lepa. Gospod minister Karl Viktor Erjavec, izvolite.
Hvala lepa tudi za dodatno vprašanje. Najprej bi rad povedal, da v okviru tega procesa tudi redno spoštujemo sklep Odbora za zunanjo politiko glede podpore Slovenije Palestini, ko gre za aktivnosti v mednarodnih organizacijah. Naj povem na primer, da smo 10. septembra lansko leto podprli resolucijo o tem, da imajo tudi nečlanice Organizacije združenih narodov svojo zastavo pred sedežem OZN v New Yorku. Takrat je ravno tekla tudi generalna skupščina, tako da sem temu dogodku tudi prisostvoval. In to je v tem duhu uresničevanja tega sklepa. Pri tem lahko tudi povem, da smo marca letos podprli članstvo Palestine v tako imenovanem Stalnem arbitražnem sodišču v Haagu in da smo aprila letos v Unescu glasovali tudi za resolucijo o okupirani Palestini. Te dejavnosti, aktivnosti izvajamo. In kar se tiče priznanja, zopet bom ponovil, pač treba je res tukaj upoštevati vse vidike in tudi trenutne okoliščine. Kar se tiče konkretnega vprašanja, naj povem, da je bila naša veleposlanica gospa Sušnik 14. marca letošnjega leta na obisku pri predsedniku tega odbora Knesseta za zunanjo politiko in obrambo, ki se je najprej opravičil, ker niso odgovorili na vaše vabilo; in da se bo potrudil, da bo čim prej realiziran ta obisk. Ampak ne glede na to mislim, da je v tem trenutku ključno to, ali bo Francija uspela s to svojo pobudo julija, kjer bo ta sestanek v Parizu in kjer bo sodelovala po vsej verjetnosti tudi Slovenija, s ponovno oživitvijo tega mirovnega procesa. Vseeno sem mnenja, če bi to uspelo in da bi tukaj kazalo, da pride do neke bolj trajne rešitve, da bi to bilo smiselno počakati. Ne gre za zadevo, ki je odvisna od nekaj tednov, mesecev. Mislim, da je bolj pomembno to, da ujamemo tisti pravi trenutek, ko bi dejansko lahko dali pravi zagon v smislu ureditve razmer na tem področju. Ne bi želel, da bi imeli vtis, da je tukaj nekaj v ozadju v vladi, da ne želimo nadaljevati s tem procesom. Mi želimo to priznanje izkoristiti kot naš adut v tistem trenutku, ko bi Palestini to najbolj koristilo. Če Slovenija to sama naredi jutri, jaz mislim, da bo to samo enodnevna notica v svetovnih medijih; pa morda niti ne v svetovnih medijih. In jaz ne bi želel, da bi na tak način zapravili ta [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Potem končujemo. Zahvaljujem se predsedniku Vlade ter ministricam in ministrom za podane odgovore. S tem prekinjam 1. točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, v torek, 17. maja, ko bo Državni zbor odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 19. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Članice in člane Odbora za kulturo obveščam, da se čez 10 minut začne prvo nadaljevanje 13. nujne seje odbora v veliki dvorani na Tomšičevi.