Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Prosim, da se umirite in zasedete svoja mesta. Prav tako prosim tudi ministre. Še enkrat, spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam 29. izredno sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki sem jo sklical na podlagi drugega odstavka 58. člena in prvega odstavka 60. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Marjetka Uhan, Roberto Battelli, Bojan Homan, Vasja Klavora, Marko Pavliha, Marijan Pojbič, Miran Potrč in gospod Ciril Testen od 17.00 ure dalje. Na sejo sem vabil predsednika Vlade Republike Slovenije gospoda Janeza Janšo, ministra za finance dr. Andreja Bajuka ter ostale člane Vlade Republike Slovenije. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 29. izredne seje Državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 4. oktobra 2007. Predlogov za umik točk z dnevnega reda oziroma predlogov za širitev dnevnega reda nisem prejel, zato prehajamo na določitev dnevnega reda. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje glasovalnih naprav. Zboru torej predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem seje. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 29. izredne seje zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDSTAVITEV PRORAČUNSKEGA MEMORANDUMA ZA LETI 2008 IN 2009 IN PREDLOGA SPREMEMB PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2008 TER PREDLOGA PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2009. Imate proceduralni predlog, gospod Cvikl? Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. V skladu z Zakonom o javnih financah in Poslovnikom Državnega zbora naj bi danes poslušali predstavitev proračunskega memoranduma za leti 2008 in 2009 in, poudarjam, tudi predlog državnega proračuna za leto 2009. Vendar obstaja resna zadrega. Problem je povezan z vprašanjem financiranja pokrajin, razdelitvijo sredstev za financiranje pokrajin iz državnega proračuna, kot ga predvideva v drugem branju ta teden sprejeti Zakon o financiranju pokrajin. Kje se je koalicija, Državni zbor "zaplezal"? Najprej Vlada v proračunskem memorandumu, ki bo danes predstavljen, za razliko od prikaza proračunov občin ne prikazuje proračunov pokrajin. Ali ne verjame, da bo Državni zbor te zakone sprejel [[..]]
Gospod Cvikl, prosim [[...]]
Takoj, takoj, bom takoj.
[[...]]ali ste predlagali umik točke dnevnega reda? Nisem prejel vašega predloga.
Ne. Gospod predsednik, ne moremo točke dnevnega reda umakniti, dovolite pa, da pojasnim proceduralni predlog do konca.
Ne. To ne more biti proceduralni predlog in prosim [[...]]
Želimo gospod predsednik, da v skladu s [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave, izklop mikrofona.]] [[...]]
Gospod Cvikl, dobro poznate procedure. Že nekaj časa ste poslanec v Državnem zboru, prosim, da vendarle s takšnimi ekscesi ne iščete medijske popularnosti. Prehajamo na prvi del obravnave in sprejemanje predloga sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2008 in na predlog proračuna Republike Slovenije za leto 2009 v Državnem zboru. Na podlagi tretjega odstavka 156. člena Poslovnika Državnega zbora bosta predsednik Vlade in minister za finance predstavila proračunski memorandum, predlog sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2008 in predlog proračuna Republike Slovenija za 2009. O tej predstavitvi ni razprave. Gospod Bevk, želite? Imate proceduralni predlog, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor. V Poslanski skupini Socialnih demokratov - govorim pa kot namestnik vodje, ker kolega Potrča ni - smo se dogovorili, da bomo danes imeli proceduralni predlog, zato imam proceduralni predlog, da dovolite, da kolega mag. Milan M. Cvikl naš proceduralni predlog izpelje do konca. To je bil dogovor v poslanski skupini, na koncu je tudi imel poleg obrazložitve predloga tudi sam predlog. In prosim, gospod predsednik, da dovolite to, kar nam Poslovnik dovoljuje in omogoča, da predstavimo proceduralni predlog v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Gospod Bevk - ponovno, predlogi za širitev ali umik dnevnega reda se vlagajo 24 ur pred začetkom seje Državnega zbora. O današnji temi ni razprave, ni razprave, ni nič drugega, samo predstavitev proračuna in predstavitev podata predsednik Vlade in minister za finance. Sprašujem Državni zbor ali lahko damo, da obrazložijo ta famozni proceduralni predlog? Izvolite, gospod Cvikl.
Hvala lepa Državnemu zboru, da lahko opravim proceduralni predlog. Imamo torej predlog državnega proračuna, ki predvideva, da bo v letu 2009 vseh 1171 milijonov davka od dohodka pravnih oseb šlo v državni proračun, da bo vseh 1153 milijonov trošarin šlo v državni proračun. Sprejeli ste pa v drugem branju Zakon o financiranju pokrajin, ki predvideva, da bo vsaj 250 milijonov davka od dobička šlo pokrajinam in vsaj približno 100 do 150 milijonov trošarin tudi pokrajinam. V drugem branju je Zakon o financiranju pokrajin v prehodnih določbah zaprt. Zato danes Vlada ne more predstaviti predloga državnega proračuna za leto 2009, če imamo v Državnem zboru dva kontradiktorna dokumenta. In naš proceduralni predlog je naslednji, da gospod predsednik glede na to, kaj se je zgodilo ta teden v drugem branju na matičnem delovnem telesu, se pravi, da Zakonodajno-pravna služba v skladu s petim odstavkom 66. člena poda pravno mnenje, kako nadaljevati obravnavo, ali je mogoče tukaj danes začeti razpravo o predlogu državnega proračuna za leto 2009 ob hkratnem nadaljevanju branja Zakona o financiranju pokrajin ali je preprosto potrebno nekaj ustaviti. Ne moremo pa mi v Državnem zboru, ki smo dobili dva različna predloga Vlade, po enem naj bi država leta 2009 dobila milijardo 150 milijonov davka od dohodka pravnih oseb, po drugem pa naj bi 250 milijonov tega dobile pokrajine, tukaj arbitrirati med različnimi predlogi Vlade, amandmajev na predlog proračuna na način, da bi vzeli 250 milijonov, pa tudi ni mogoče narediti, ker se amandmira samo odhodkovna stran proračuna. Zato bi predlagal, predsednik, da Zakonodajno-pravna služba pove, kaj bomo danes po koncu predstavitve sploh lahko sklenili kot sklep Državnega zbora. Jaz mislim, da je potrebno zaustaviti vsaj proceduro glede sprejemanja predloga proračuna za leto 2009 do sprejema Zakona o financiranju pokrajin in ostalih zakonov, v nasprotnem bomo mi sicer pokrajine mogoče ustanovili, ne bodo jim pa dali denarja. Vlada pravi, da naj bi to naredili s spremembo proračuna za leto 2009 v letu 2008, ampak v letu 2008 prvo polovico leta predsedujemo, v drugi polovici leta so volitve in bo to lahko naredila šele naslednja vlada z rebalansom, pokrajine pa naj bi s 1. januarjem 2009 začeli delovati, tako pravite, denarja jim pa ne dajete.
No, ponovno dokaz hude zlorabe poslovnika, gospod Cvikl. Ni še razprave o proračunu, celo predstavljen proračun še ni bil v Državnem zboru. Danes ne bomo ne razpravljali ne odločali o nobenem sklepu in dovolite, da Vlada predstavi proračun, morda bo v tej predstaviti tudi odgovorjeno na vaša vnaprej postavljena vprašanja, vsekakor začetek je s predstavitvijo proračunov v Državnem zboru. Mi smo še daleč od tega, da bi imeli razpravo o proračunu Državnega zbora. Prosim sedaj predsednika Vlada, da po teh zapletih predstavi navedeni proračunski dokument. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije v Državnemu zboru v obravnavo in sprejem predlaga predlog sprememb proračuna za naslednje leto in predlog proračuna za 2009. Proračunski memorandum za leti 2008 in 2009 v celoti povzema opredelitve junija 2005 sprejete strategije razvoja Slovenije. Hkrati določa glavne usmeritve Vlade pri upravljanju javnih financ in vodenju ekonomske politike ter s tem pri razvoju Slovenije. Dovolite mi, da preden grem v podrobnejši obrazložitev, odgovorim tudi na to dilemo, ki je bila vzpostavljena danes na začetku te seje kot proceduralna in ki se je vzpostavljala že prej. Vendar pa je na to dilemo možno odgovoriti samo v okviru pravnega reda, kakršen obstaja v tej državi in ta določa,da Vlada ne more predlagati v proračunu financiranja na podlagi zakonov, ki še niso sprejeti. Torej, Vlada tehnično ni mogla predložiti proračuna za leto 2009, v katerem bi predpostavljali, da bo s 1. januarjem 2009 Slovenija razdeljena na pokrajine in da se bodo te pokrajine financirale v skladu z zakonodajo, ki jo sedaj obravnavate. Vlada ne ve, kakšen bo končni rezultat sprejemanja pokrajinske zakonodaje, ker je to v vaši pristojnosti, in Vlada zaradi tega ni mogla načrtovati tega koraka. Bo pa to naredila takoj, ko bo Državni zbor sprejel paket pokrajinske zakonodaje in ko bo situacija jasna. Kadarkoli po tistem lahko to naredimo. To bo enostaven korak, ker je Vlada pred kratkim sprejela sklep po temeljitih analizah o tem, koliko sredstev in koliko kadrov se z uveljavitvijo pokrajin prenese z državnega proračuna in z državne administracije na pokrajinski nivo. Noben problem ne bo tega vsebinskega sklepa prevesti v rebalans proračuna. Vendar pa dokler zakonodaja ni sprejeta, ni pravne podlage; vsi, ki sedite v tem Državnem zboru, to veste. Zahtevati od Vlade, da naredi, kar pravno ni možno, je sicer legitimno, ni pa ravno pametno. Poslanec je dejal, da je treba nekaj ustaviti. Jaz ugotavljam, da on in njegova stranka zadnje tedne pospešeno ustavljajo napore za regionalizacijo Slovenije, kljub temu da govorijo drugače, in predlagam, da se s tem početjem preneha in da se posla vsi resno lotimo. Drugače pa je priprava proračunskih dokumentov, ki jih imate pred seboj, zaznamovalo dejstvo, da je Vlada doslej sprejela večino od predvidenih konkretnih ukrepov socialnih in ekonomskih reform. Sprejeti ukrepi večinoma že dajejo dobre rezultate, s katerimi je Slovenija precej bliže uresničitvi začrtanih gospodarskih, družbenih in medgeneracijskih ciljev razvoja ter razvojnemu cilju Slovenije v mednarodnem okolju. Z drugimi besedami povedano, s hitrim gospodarskih razvojem, ki smo mu priča, bomo po napovedih Eurostata že v letu 2007, se pravi ob koncu letošnjega leta, dosegli 91% BDP EU oziroma okoli 22.300 evrov na prebivalca, merjeno po kupni moči. Na zaslonih imate graf, ki prikazuje te trende, in vidimo, da Slovenija pospešeno dohiteva povprečje razvitosti EU. V tem času se je kvaliteta življenja izboljšala in povečala se je blaginja večine prebivalcev, Slovenija je bolj prepoznavna kot kdajkoli prej. Kljub zelo dobrim gospodarskim rezultatom in pozitivni prepoznavnosti Slovenije v širšem mednarodnem okolju pa nas čaka še precej dela, da tekoče pozitivne trende ohranimo in zagotovimo trajne pogoje za ustvarjanje blaginje. Sestava državnega proračuna je eden izmed pomembnejših mehanizmov, ki jih imamo na voljo za izvajanje uspešnih ekonomskih in razvojnih politik. Slovenija je že v preteklosti sprejela nekatere ukrepe, ki so ustvarili ustrezne pogoje za hitrejši gospodarski razvoj, na primer uvedba davka na dodano vrednost v letu 1999, prevzem okvirja monetarne politike Evropske centralne banke leta 2001, vstop Slovenije kot polnopravne članice v Evropsko unijo maja leta 2004 in še nekatere. Izpolnitev maastrichtskih pogojev za prevzem evra kot lastne valute pa smo dosegli lansko leto. V Evropsko monetarno unijo smo vstopili kot edina nova članica Evropske unije. V istem času, ko smo s prevzemom evra naredili največji korak v smislu ekonomske integracije v Evropsko unijo, je v veljavo stopila tudi davčna reforma, ki je na eni strani pomembno razbremenila gospodarstvo, na drugi strani pa zmanjšala prihodke v proračun. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Tudi letošnjo predstavite proračuna bom gradil na primerjavi Slovenije z okoljem, v katerega se po načelih prostega pretoka delovne sile, kapitala, znanja in ljudi vedno bolj uspešno vključuje tudi Slovenija. Primerjave v nadaljevanju kažejo, da je Slovenija lahko v resnici ponosna na doseženo in da lahko z optimizmom zremo tudi v prihodnost. Slovenija se danes po večini kazalcev uvršča med najhitreje razvijajočo se državo Evropske unije in tudi Evropske monetarne unije. Po razvojno uspešnih letih 2005 in 2006 je Slovenija na osnovi izpeljanih reform v letu 2007 gospodarski razvoj še pospešila. Kot sem dejal že uvodoma, znaša po zadnjih podatkih Eurostata za leto 2007 ocena bruto domačega proizvoda Slovenijo po kupni moči 91% bruto domačega proizvoda Evropske unije oziroma 22 tisoč 300 evrov na prebivalca. Ko delamo primerjavo med državami Evropske unije in Evropske monetarne unije, vidimo, da je razlika v bruto domačem proizvodu po kupni moči na prebivalca med Irsko in Francijo večja, kot je razlika med Francijo in Slovenijo. Slovenija s takim rezultatom vodi med državami novimi članicami in tudi presega nekatere stare države članice Unije. Potem ko smo v letu 2005 dosegli 4,1% gospodarsko rast, smo pogoj za prevzem evra v let 2006 dosegli ob 5,7% gospodarski rasti, ki se je v letošnjem letu še pospešila in je v prvi polovici leta znašala 6,5%. V letu 2006 je bila gospodarska rast za 2,7 odstotni točki višja od povprečja držav Evropske unije. V primerjavi z državami Evropske monetarne unije pa sta bili po gospodarski rasti boljši samo dve državi, to sta Irska in Luksemburg. Zelo pomembno je, da je bila gospodarska rast vsa ta leta zdrava, tudi v letošnjem letu se ti trendi nadaljujejo. Tudi v prvi polovici leta 2007 sta bila najbolj pomembna dejavnika gospodarske rasti izvoz blaga in storitev ter bruto investicije v osnovna sredstva. Slovenija je v zadnjih letih izvoz v odstotku bruto domačega proizvoda zelo povečala, predvsem v zadnjih dveh letih. Slovenija ima v primerjavi s povprečjem držav Evropske unije in povprečjem Evropske monetarne unije bistveno večji delež izvoza v bruto domačem proizvodu. Odprtost slovenskega gospodarstva se naglo povečuje. V Evropski uniji sta z višjim izvozom v odstotku BDP imeli v letu 2006 višjo realno rast izvoza od Slovenije samo dve državi. Ko pa Slovenijo primerjamo z državami Evropske monetarne unije, pa vidimo, da je Slovenija po realni gospodarski rasti na drugem mestu. Ob tem, da smo imeli zdravo gospodarsko rast, ki bo prispevala h gospodarski aktivnosti v Sloveniji tudi v prihodnjih letih, so tudi ostali gospodarski kazalniki zelo dobri. Rast industrijske proizvodnje v prvi polovici letošnjega leta je bila 8,4%. Ob tem velja povedati, da je bila rast industrijske proizvodnje predelovalnih dejavnosti skoraj visokih 10%. Realna rast dodane vrednosti je bila v Sloveniji v prvi polovici letošnjega leta 6,8% in rast produktivnosti dela je bila v prvi polovici letošnjega leta glede na isto obdobje lani večja za 3,4%. Rast produktivnosti dela je po negativnem trendu pred časom dobila ponovno pozitiven predznak. V letu 2006 je imela Slovenija skoraj trikrat višjo rast produktivnosti dela, kot pa je bilo povprečje držav članic Evropske unije, med državami Evropske monetarne unije, se pravi evroobmočja, pa je imela Slovenija sploh najvišjo tovrstno rast. Visoka gospodarska rast je, tako kot smo načrtovali, prispevala k večji zaposlenosti. Po mednarodno primerljivi metodologiji je bila v drugem četrtletju leta 2007 v Sloveniji 944 tisoč 700 delovno aktivnih prebivalcev, daleč največja številka v zadnjem obdobju. Stopnja zaposlenih po nacionalnih računih je znašala 68,3%. Število registriranih brezposelnih je najnižje po letu 1991. Po metodologiji Mednarodne organizacije dela je bila brezposelnost v drugem četrtletju letošnjega leta le še 4,6%. Zaradi te podlage lahko z optimizmom na gospodarsko aktivnost gledamo tudi v prihodnosti. Ocena rasti je bila s strani Urada za makroekonomske analize in razvoj v jesenskem poročilu za leto 2007 na podlagi bistveno boljših rezultatov od napovedanih v prvi polovici leta popravljena na 5,8%, za leto 2008 pa je urad po precej previdnem scenariju rast ocenil na 4,6%, za leto 2009 pa na 4,1%. Rast izvoza blaga in storitev, ki je v zadnjih leti med najbolj pomembnimi gonili gospodarske rasti, je za leto 2007 ocenjeno na 13,4%, v naslednjem letu na 10,3% in v letu 2009 na 9,7%. Rast zaposlenosti za letošnje leto je ocenjena na 2,3%, za naslednje leto na 0,9% in za leto 2009 na 0,6%. Rast plač bo po napovedih v prihodnjih letih zaradi pospešene gospodarske aktivnosti višja, kot pa je bila v zadnjih letih. Po jesenski napovedi bomo v Sloveniji že v letu 2007 zabeleži 2,4% realno rast bruto plač, v letu 2008 3,7% in v letu 2009 2,8%. Ekonomske in socialne razmere so se glede na makroekonomske in javnofinančne kazalce v zadnjih letih precej približale razmeram v razvitih državah Evropske unije. Ponekod smo tudi boljših. Po napovedih, ki so bile pravkar predstavljene, bo Slovenija tudi v prihodnjih letih najbolj uspešno se razvijajoča nova članica Evropske unije. Edini makroekonomski podatek, ki se je po prevzemu evra poslabšal, je inflacija. Potem ko smo od novembra 2005 neprekinjeno izpolnjevali tako imenovani Maastrichtski kriterij, smo ga v mesecu juliju tega leta prvič prekoračili. Povprečna inflacija je po napovedih Umarja za leto 2007 ocenjen na 3,4 odstotne točke, na 3,5 za leto 2008 in 2,9 za leto 2009, medletna inflacija za leto 2007 na 4,3, 2,9 za 2008 in 2,7 odstotke za leto 2009. Vlada pa je predlog sprememb proračuna za leto 2008 in predlog proračuna za leto zatem, za leto 2009 pripravila tako, da bi se morala inflacija v pričakovani okvir vrniti že prej. Trenutno najbolj vzbuja skrb podražitev osnovnih življenjskih potrebščin. Mnoge so neupravičene, poslabšujejo pa življenjski standard predvsem najbolj ogroženega prebivalstva. Vlada, ki je že sedaj v okviru svojih pristojnosti vodila ekonomske politike za vzdržno rast cen, bo protiinflacijske ukrepe, ki jih odražata tudi predlog sprememb proračuna za leto 2008 in predlog proračuna za leto 2009, v prihodnosti še okrepila. Proračunski primanjkljaj občutno znižujemo, fiskalna politika bo v prihodnjih letih proticiklična. Regulirane cene, ki k inflaciji sicer niso zaznavno prispevale, bodo v prihodnosti še bolj učinkovito nadzirane. Rast plač, na katere Vlada lahko vpliva - tisti del, na katere vlada lahko vpliva - bo v zmernem makroekonomskem okviru. Tveganje in dejavniki višje inflacije pa ostajajo predvsem zaradi dogajanja na svetovnih trgih, kjer se je povpraševanje v zadnjem obdobju močno povečalo. Možni so dvigi cen hrane in nafte nad napovedanimi, deloma se žal to že dogaja. Predvsem dvig cen nafte ima na inflacijo v Sloveniji višji učinek, kakor na večje države Evropske unije. Vlada bo svoje delo za znižanje inflacije zagotovo opravila, na neupravičene dvige cen trgovcev pa bomo morali biti pozorni tudi potrošniki sami in prekomerno podražene izdelke preprosto zavračati. Še naprej bomo podpirali nevladne organizacije za varstvo potrošnikov. Od Urada za varstvo konkurence pričakujemo, da bo preprečeval morebitne dogovore med trgovci in skrbel za visoko konkurenčnost ponudbe. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Predlog sprememb proračuna za leto 2008 in predlog proračuna za leto 2009, oba sta pred vami, sta varčno in razvojno naravnana, vključujeta vse možne proračunske ukrepe za doseganje ciljev kot bolj prilagodljivega in konkurenčnega gospodarstva, višje gospodarske rasti, večje zaposlenosti, na znanju temelječega gospodarskega in družbenega razvoja, učinkovitost socialne države ter skladnega trajnostnega razvoja vseh regij v Sloveniji. Predlog sprememb proračuna za leto 2008 predvideva 8,6 milijard evrov prihodkov, kar je 24% bruto domačega proizvoda, in 8,9 milijard evrov odhodkov oziroma 24,6% BDP-ja. Primanjkljaj proračuna Republike Slovenije za leto 2008 je predviden v višini 230 milijonov evrov oziroma 0,6% bruto domačega proizvoda. Naj ob tem navedem, da bodo po sedanjih ocenah realizacije v letošnjem letu prihodki državnega proračuna znašali 23,6% BDP-ja, odhodki proračuna pa bodo realizirani v višini 24% bruto domačega proizvoda, tako da bo proračunski primanjkljaj znašal le okrog 125 milijonov evrov ali zgolj 0,4% BDP-ja. Morda se spomnite, da smo ob sprejemanju državnega proračuna za letošnje leto predvideli proračunski primanjkljaj v višini 1% BDP-ja, se pravi, po ocenah bo več kot za polovico nižji. Za leto 2009 Predlog proračuna Republike Slovenije predvideva 9 milijard evrov prihodkov, kar je 23,4% BDP-ja, in 9,1 milijardo evrov odhodkov oziroma 23,7% BDP-ja. Primanjkljaj proračuna Republike Slovenije za leto 2009 je predviden v višini 125 milijonov evrov oziroma zgolj 0,3% BDP-ja. Predvideni prihodki proračuna za leto 2009 se v primerjavi s predlogom sprememb proračuna za leto 2008 znižujejo za 0,6% točke, medtem ko se proračunski odhodki znižujejo za 1% točko. Po predlogu proračuna za leto 2009 predvideni proračunski primanjkljaj znaša še za polovico manj od predvidenega primanjkljaja za prihodnje leto. Konsolidirana bilanca štirih blagajn javnega financiranja po nacionalni metodologiji poleg proračuna Republike Slovenije zajema tudi bilance pokojninskega in invalidskega zavarovanja, Zavoda za zdravstveno zavarovanje in bilance proračunov slovenskih občin. Po predlogu sprememb proračuna so konsolidirani javnofinančni prihodki za leto 2008 predvideni v skupni višini 15,2 milijardi evrov oziroma 42,2% BDP-ja, medtem, ko so konsolidirani javnofinančni odhodki predvideni v višini 15,4 milijarde evrov oziroma 42,8% BDP-ja. Konsolidirani javnofinančni primanjkljaj je tako za leto 2008 načrtovan v višini 0,6% BDP-ja. Po predlogu proračuna za leto 2009 pa je konsolidiran javnofinančni primanjkljaj predviden zgolj še 0,3% točke BDP-ja. Predlog sprememb proračuna za leto 2008 in Predlog proračuna za leto 2009 po nacionalnih računih predvidevata izravnano blagajno pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Kljub realnemu porastu pokojnin v zadnjem letu, ko smo jih začeli usklajevati s plačami, beležimo zniževanje odhodkov Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, saj je ta delež lansko leto prvič padel pod 13% bruto domačega proizvoda. Toliko v odgovor tistim napovedim, bilo jih je veliko, ki so napovedovale zlom pokojninske blagajne. Tudi blagajne Zavoda za zdravstveno zavarovanje in slovenskih občin bodo v letih 2008 in 2009 uravnotežene in v okviru finančne perspektive Evropske unije bo neto položaj slovenskega proračuna v odnosu do proračuna Evropske unije pozitiven, in sicer v višini 0,43% bruto domačega proizvoda. In v ta delež niso vključeni prilivi iz proračuna Evropske unije neposredno končnim upravičencem v Sloveniji, tako da je neto položaj dejansko boljši. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Evropska komisija za javne finance je določila tudi svojo evropsko metodologijo nacionalnih računov, to je ESA-95, ki v izkazovanju bilanc celotnega sektorja države poleg štirih blagajn javnega financiranja zajema tudi vse javne sklade, javne agencije, javne zavode - odškodninsko in pokojninsko družbo v našem primeru. Predlog sprememb proračuna za leto 2008 in Predlog proračuna za leto 2009 želim tako na kratko predstaviti tudi s številkami, ki so relevantne pri oceni izpolnjevanja oziroma pri oceni za izpolnjevanje zavez, ki jih imamo znotraj evropskega pakta o stabilnosti in rasti. Po zadnjih, konec septembra objavljenih revidiranih podatkih statističnega urada so v letu 2006 celotni prihodki sektorja države po tej metodologiji znašali 13,4 milijarde evrov ali 44,1% BDP-ja, celotni odhodki sektorja države pa so v letu 2006 znašali 13,8 milijarde evrov ali 45,3% BDP-ja. Primanjkljaj sektorja države je po teh revidiranih podatkih v letu 2006 znašal 366 mio evrov ali 1,2 odstotne točke BDP-ja. Ocene realizacije za leto 2007 kažejo, da bodo v letošnjem letu celotni prihodki sektorja države po tej metodologiji znašali okoli 14,3 milijarde evrov ali 43% BDP-ja, odhodki sektorja države pa okoli 14,5 milijard evrov ali 43,6 odstotne točke BDP-ja. Primanjkljaj sektorja države po tej metodologije, in to je ena od štirih maastrichtskih meril, bo v letošnjem letu realiziran v višini 0,6 odstotne točke BDP-ja. Ob tem naj omenim, da je bil ob pripravi Progama stabilnosti, ki ga je lani decembra Vlada posredovala Evropski komisiji, ki je bil ocenjen kot trezen in realen, za leto 2007 predviden primanjkljaj sektorja države v višini 1,6 odstotka BDP-ja. Dejanski primanjkljaj bo za eno odstotno točko nižji oziroma bo znašal samo 0,6 odstotne točke. Mislim, da ni nobene druge države znotraj EU, ki bi napoved za toliko izboljšala. Ocene prihodkov in odhodkov celotnega sektorja države po metodologije ESA-95 za leto 2008, ki izhaja iz predloga sprememb proračuna za naslednje leto, kažejo, da bodo celotni prihodki sektorja države v letu 2008 dosegli okoli 42,2% BDP-ja in konsolidirani odhodki sektorja države 43,2% BDP-ja. Primanjkljaj sektorja države po tej metodologiji ja na osnovi predloga sprememb proračuna za leto 2008 ocenjen v višini 0,94% BDP-ja, za leto 2009 pa so na podlagi predloga proračuna konsolidirani prihodki sektorja države ocenjeni v višini 41,5% BDP-ja, konsolidirani odhodki v višini 42,1 odstotne točke BDP-ja in primanjkljaj sektorja države naj bi bil tako po predlogih za leto 2009 le še 0,57% BDP. Ob tej priložnosti bi rad posebej poudaril, da Vlada Republike Slovenije od sestave prvega proračuna dalje vsako leto beleži nižjo realizacijo primanjkljaja sektorja države. V letu 2005 smo načrtovali primanjkljaj v višini 1,7 odstotne točke BDP-ja, realiziran pa je bil v višini 1,5. V letu 2006 smo primanjkljaj države predvideli v višini 1,6 BDP-ja, realiziran pa je bil v višini 1,2. Kot primerjavo bi želel navesti, da je bil povprečni primanjkljaj držav EU v letu 2006 1,7 odstotne točke BDP-ja, znotraj Evropske monetarne unije pa 1,6 odstotne točke. Slovenija je tu v bistveno pozitivni smeri nad povprečjem. Glede na to, da je javni sektor držav starih članic Evropske unije v povprečju bistveno bolj zadolžen od javnega sektorja v Sloveniji in da smo zaradi nujnih infrastrukturnih projektov razvojnega pomena v ta namen primorani nameniti izdatna sredstva, je Slovenija glede primanjkljaja, upoštevaje te okoliščine, dosegla zelo dobre rezultate. Za leto 2007 smo v Program stabilnosti zapisali primanjkljaj v višini 1,6 odstotne točke BDP-ja, trenutna ocena realizacije za leto 2007 je primanjkljaj sektorja države v višini nizkih 0,57 odstotne točke BDP-ja. In tudi v Predlogu sprememb proračuna za leto 2008 je predvideni primanjkljaj sektorja države nižji za 0,8 odstotne točke od primanjkljaja, ki smo ga predvideli v Programu stabilnosti za naslednje leto. Povsem realno lahko na podlagi teh podatkov in teh trendov pričakujemo, da bomo v letu 2010 dosegli osrednji srednjeročni fiskalni cilj, to je, strukturno uravnotežen proračun. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Vlada od začetka mandata javnofinančno politiko gradi na temeljnih načelih Sporazuma o rasti in stabilnosti, ki predvideva, da se v času konjunkture primanjkljaj zmanjšuje in po možnosti začne ustvarjati proračunska rezerva. Proračunski primanjkljaj smo v letih od nastopa mandata sistematično zniževali. Največ seveda pove podatek, da je proračunski primanjkljaj po ESA-95 metodologiji ob koncu leta 2004 znašal 2,3 odstotne točke BDP-ja, v spremembah proračuna za leto 2008 pa Državnemu zboru predlagamo proračun, ki predvideva primanjkljaj, nižji od 1 odstotne točke. Kot sem poudaril že uvodoma, je Vlada kot eno izmed prioritet delovanja za doseganje temeljnih ciljev razvoja v ospredje postavila na domačem in tujih trgih konkurenčno in zdravo gospodarstvo. Ker je bilo slovensko gospodarstvo doslej pretirano obremenjeno z davki, smo že v prvem letu mandata sprejeli nekatere najbolj nujne ukrepe. Ob zelo nizkem primanjkljaju v višini 0,6 odstotne točke bruto domačega proizvoda po ESA-95 metodologiji oziroma 0,3 odstotne točke po nacionalnih računih je Predlog proračuna za leto 2009 najbolj zanimiv iz razloga, ker se v tem letu davek na izplačane plače popolnoma ukinja. V letu 2006 smo sprejeli celovito davčno reformo in skupaj s postopno ukinitvijo davka na izplačane plače slovensko gospodarstvo zelo razbremenili. S paketom davčne zakonodaje, ki je stopila v veljavo v začetku letošnjega leta, smo pri obdavčitvi dohodkov fizičnih oseb zmanjšali število razredov in znižali visoko progresivnost dohodninske lestvice ter tako bistveno razbremenili aktivne prihodke. Na tak način se bistveno bolj motivira zaposlovanje najbolj ustvarjalnih, delodajalce pa k dodatnemu zaposlovanju delavcev z visoko izobrazbo. Motivirajo tudi druge spremembe, ki so bile narejene v davčnem okolju. Prej je bila ta delovna sila zaradi pretirane obremenitve, primerjalno gledano, za podjetje občutno predrago. Hkrati smo dvignili splošno olajšavo, ukinili pa smo olajšave, ki so jih koristili predvsem zavezanci z visokimi osebnimi prejemki. Z zakonom o dohodku pravnih oseb smo predvideli postopno zmanjšanje davčne stopnje na 20% do leta 2010 - s 25 na 20% - popravili določene davčne osnove in olajšave tako, da bo tudi davčno okolje dodatno pozitivno prispevalo k razvoju. V razvojnem smislu zelo veliko pričakujemo od olajšave za raziskave in razvoj. Davčni zavezanec bo lahko davčno osnovo znižal za 20 odstotnih točk zneska, ki predstavlja vlaganje v raziskave in razvoj, z regijsko komponento pa bo ta olajšava znašala do 40% tega zneska. S to regijsko olajšavo želimo tudi v manj razvitih regijah spodbuditi inovativno dejavnost, ki je seveda osnovna za investicije z visoko dodano vrednostjo. Prepričani smo, da bo prav ta olajšava odločilno prispevala tudi k napredku pri prestrukturiranju slovenskega gospodarstva v smeri večje tehnološke zahtevnosti in doseganja višje dodane vrednosti. V prizadevanjih za oblikovanje bolj konkurenčnega in stimulativnega davčnega okolja smo med drugim ukinili dvojne obdavčitve, davčni postopek pa je bil bistveno poenostavljen. Zdaj kljub ponavljajočim se debatam in številnim neupravičenim napadom na Vlado ob lanski obravnavi proračuna davka na dodano vrednost nismo zvišali in ga tudi ne nameravamo. Spoštovane poslanke in poslanci! S to celovito davčno reformo, ki je v veljavnost stopila v letošnjem letu, je bilo slovensko gospodarstvo močno razbremenjeno in s tem mu je bilo omogočeno, da se je hitreje razvijalo. To pa seveda na drugi strani pomeni, da smo prihodke v proračun v obdobju 2004-2008 znižali za več kot 2 odstotni točki bruto domačega proizvoda. Seveda je bilo za to, da smo kompenzirali izpad teh prihodkov in da smo dosegli to razbremenitev gospodarstva, treba doseči razvojno prestrukturiranje proračuna z racionalizacijo in varčno porabo javnih proračunskih sredstev. Prvič, odkar obstaja samostojna Slovenija, se obrnil tudi trend zaposlovanja v državni upravi, kar je dodatno omogočilo to varčevalno prestrukturiranje. Tako bo Vlada v obdobju 2004-2008 odhodke proračuna po ESA-95 metodologiji znižala za več kot za 3% točke bruto domačega proizvoda. Naš koalicijski cilj je bil 2% točki in vsi so dejali, da je nerealen. Bo izpolnjen in bo za 50% presežen. Tak rezultat smo dosegli, in to je zelo pomembno, brez kakršnegakoli zmanjševanja socialnih pravic in ob hkratnem povečevanju sredstev za znanost in vse druge razvojne sektorje. V proračunih za leti 2008 in 2009 se povečujejo sredstva, namenjena gospodarstvu, prav tako sredstva za aktivno politiko zaposlovanja. Na področju znanosti in izobraževanja, za kar smo v letu 2007 namenili 0,67% točke BDP-ja, sredstva v naslednjem letu povečujemo na 0,73% točke in v letu 2009 na 0,81% točke. To povišanje sredstev je potrebno, saj v primerjavi z Evropsko unijo še vedno zaostajamo po deležu terciarno izobraženih v izobrazbeni sestavi delovno aktivnega prebivalstva. Ukrepi Vlade na področju srednjega in visokega šolstva sicer že kažejo rezultate, število študentov se vsako leto povečuje. Vendar na srečanjih z gospodarstveniki ob obiskih, ob rednih mesečnih obiskih Vlade v regijah, se ne srečujemo več s problemom brezposelnosti, kot je bil to problem še pred dvema letoma, ko smo s temi obiski začeli. Danes gospodarstveniki tarnajo predvsem nad pomanjkanjem delavcev tehnološke in naravoslovne usmeritve, kar je predvsem posledica slabo načrtovane razpisne politike v preteklosti. Z velikimi napori je Vlada na tem področju v preteklih treh letih sprejela ukrepe, jih začela izvajati, ki postopoma začenjajo spreminjate razmerje med številom vpisanih dijakov na srednje, višje in visoke šole v korist tehničnih in naravoslovnih usmeritvah. Vendar pa tega razmerja ne bo možno spremeniti čez noč oziroma ga ne bo možno čez noč spremeniti v takšni meri, kot so potrebe gospodarstva in ta zgrešena vpisna politika v preteklih desetih letih bo v prihodnjih letih eden od ključnih zaviralnih dejavnikov razvoja slovenskega gospodarstva. Sredstva za raziskave in razvoj povečujemo in se približujemo zastavljenemu cilju 3% točk BDP-ja za te namene do leta 2010. V letu 2008 Slovenija namenja enkratni znesek v višini 0,1% točke BDP-ja za potrebe predsedovanja Evropski uniji, v kolikor tega stroška ne bi bilo, bi imeli že naslednje leto praktično izravnan proračun. Bolj pomembna značilnost predloga sprememb proračuna in predloga proračuna 2009 pa so povečana sredstva za promet. O modernizaciji na drugem tiru Koper-Divača se je leta in leta le govorilo, stanje železniškega sistema v vsem tem času vedno bolj slabšalo. Vlada na transparenten in gospodaren način išče rešitve, ki bi omogočile, da brez pretiranega obremenjevanja davkoplačevalcev v obliki javno-zasebnega partnerstva, predvsem za namen modernizacije železniške infrastrukture in gradnje novih tirov, med katerimi je tudi tir Koper-Divača, kot tudi za dokončanja avtocestnega križa in za izgradnjo prepotrebnih prometnih razvojnih osi, da se za to v realnem času zberejo sredstva. Sredstva za promet se v letih 2008 in 2009 v primerjavi z letom 2007 povečujejo za 0,6% točke. Čeprav bi brez izdatkov za železniško infrastrukturo v letu 2008 dosegli praktično zanemarljiv proračunski primanjkljaj in ga v letu 2009 popolnoma odpravili, smo vendarle ustvarili pogoje, da Slovenija srednjeročni proračunski cilj strukturno uravnoteženega proračuna kljub tem investicijam doseže lahko v letu 2010. Hkrati pa smo postavili tudi temelje za nujno posodobitev železniškega omrežja, dokončanje avtocestnega križa in začetek izgradnje prepotrebnih prometnih razvojnih osi. Oboje bo imelo izjemo, vse skupaj bo imelo izjemne pozitivne učinke na razvoj slovenskega gospodarstva in sicerjšnji razvoj Slovenije kot celote. Strukturno uravnotežen proračun bo zelo pomemben tudi za zagotavljanje dolgoročne stabilnosti javnih financ, čeprav bodo pokojnine in zdravstvene storitve v Sloveniji po socialno-ekonomskem načelu primerne in stabilne še najmanj vse do leta 2020 Vlada že sedaj za zagotovitev še bolj dolgoročno vzdržnih javnih financ vodi usklajene politike na različnih področjih. Tu imamo v mislih vse potrebne ukrepe za dolgoročno vzdržno povečevanje gospodarske rasti, stopnje zaposlenosti, deleža zavarovancev v celotnem prebivalstvu, ohranjanje ustreznega razmerja med aktivno in upokojeno populacijo, večja odgovornost posameznika za njegov socialni položaj in za spodbujanje vključevanja v prostovoljno pokojninsko zavarovanje. Razvojno naravnanost proračuna potrjuje tudi dejstvo, da smo vanj tokrat celovito vključili projekte iz Resolucije o nacionalnih razvojnih projektih. Ti so v Predlogu proračuna za leto 2009 in spremembah proračuna za leto 2008 prvič sistematično uvrščeni v Načrtu razvojnih programov. Tako je za leto 2008 za projekte iz resolucije namenjenih 610 milijonov evrov in polovica tega zneska je zagotovljenega iz državnega proračuna. Za leto 2009 je za resolucijske projekte planiranih skupaj 727 milijonov evrov, od tega 43% iz državnega proračuna. In glede na to, da gre za živ program, ki se med letom dopolnjuje, pričakujemo, da bomo z nadaljnjimi prizadevanji uspeli finančno umestiti še več projektov, ki so delno ali v celoti resolucijski, ko bodo izpolnjeni pogoji. Kot sem dejal že uvodoma, je Vlada v okviru ekonomskih in socialnih reform sprejela večino ukrepov, s katerimi želimo doseči cilje strategije razvoja Slovenije, ki so hkrati tudi cilji lizbonske strategije Evropske unije v slovenskem delu Evrope. Da nam pri doseganju teh ciljev gre dobro, potrjujejo tudi ocene številnih mednarodnih institucij. Po oceni evropskega inštituta Ambrosetti glede hitrosti približevanja glavnim lizbonskim ciljem se Slovenija nahaja na 4. mestu. Po oceni evropskega reformnega barometra sta samo dve državi Unije uvrščeni bolje, šest jih je na približno enaki ravni, ostale so uvrščene slabše, tudi mnogo tistih, ki imajo ali pa so imele boljše pogoje pred nekaj leti. Prejšnji teden smo s podpisom socialnega sporazuma zaključili skoraj dve leti dolga pogajanja. S socialnimi partnerji smo poskušali poiskati ravnovesje med potrebo gospodarstva po večji konkurenčnosti na eni strani in ohranjanju socialne varnosti zaposlenih s strani države in sindikatov na drugi strani. Podpisani socialni sporazum je kompromis, ki se konkretno izraža tudi v predlogu novega zakona o delovnih razmerjih, njegove spremembe pa prinašajo številne izboljšave na področju večje prožnosti trga dela. Ob tem pa je treba poudariti, in zato so pogajanja trajala tako dolgo, da je doseženo ravnovesje in da se socialna varnost zaposlenih na račun večje prožnosti ne zmanjšuje. Slovenija se po administrativnih bremenih uvršča na sredino med državami članicami Evropske unije. V zadnjih dveh letih smo odpravili številne nepotrebne birokratske postopke in Slovenija je prejšnji mesec prejela posebno evropsko priznanje dobre prakse za Program odprave administrativnih ovir. Uvedba sistema Vse na enem mestu za samostojne podjetnike se je pokazala kot dobra in v kratkem bo enak sistem vzpostavljen tudi za gospodarske družbe, kar bo zmanjšalo čas ustanovitve podjetja na le nekaj dni. Na lestvici Evropske komisije po razvitosti e-uprave smo od lanskega sedmega mesta napredovali na letos odlično drugo mesto med vsemi državami članicami Evropske unije. Prav je, da se na tem mestu dotaknemo tudi medgeneracijskega in sonaravnega razvojnega cilja, ki pomeni uveljavljanje načela trajnosti kot temeljnega kakovostnega merila na vseh področjih razvoja, vključno s ciljem trajnostnega obnavljanja prebivalstva. Predvsem pri okolju lahko rečem, da Vlada varovanju okolja namenja vse več pozornosti. Eden od pomembnih cilje je povečevanje obnovljivih virov energije. Za varovanje okolja je to eden od ključnih ciljev. Slovenija se sicer uvršča nad povprečje Evropske unije, na tem področju je mogoče še vedno narediti veliko in v to smer bo v prihodnjih letih vloženo veliko naporov. Spoštovani poslanke in poslanci! Slovenci smo po rodnosti še vedno na repu med državami članicami tako Evropske unije kot Evropske monetarne unije. In trendi so bili do pred kratkim zaskrbljujoči in negativni, danes pa lahko ugotovimo razveseljivo dejstvo, da se je po večletnem trajnem upadanju rojstev trend v letu 2004 končno obrnil navzgor in če se bo nadaljeval s sedanjim tempom, bo Slovenija v naslednjih letih zapustila začelje evropske demografske lestvice. Družbeni razvojni cilj za izboljšanje kakovosti življenja in povečanje blaginje vseh je v naši strategiji drugi od navedenih razvojnih ciljev. Ta cilj ni na drugem mestu, ker ne bi bil najbolj pomemben, kajti izboljšanje kakovosti življenja in povečanja blaginje je najpomembnejši cilj, končno vsi nosilci državnih funkcij za to govornico ali tukaj zraven na to prisežejo, vendar pa je logično, po logičnem vrstnem redu napisan na drugem mestu, zato ker ga je trajno moč uresničevati le z doseganjem cilja, ki je napisan na logičnem prvem mestu, to pa je gospodarski razvoj oziroma gospodarska rast. Samo gospodarska rast lahko ustvarja zdrave osnovne za večjo blaginjo, vse druge formule so se izkazale za napačne in v tem mandatu so ti dosežki, ki so bili predstavljeni v tem uvodu, v največji meri rezultat dejstva, da se vlada tega dejstva zaveda. Ni možno deliti nečesa, česar ne ustvariš. Slovenija je po podatkih o stopnji tveganja revščine med državami Evropske unije uvrščena kot visoko socialna država, samo tri države znotraj Evropske unije so boljše od nas. To je zelo dober in pomemben rezultat, ki Slovenijo umešča med države z izrazitim posluhom za socialno ogrožene kategorije. Občutno znižanje deleža prebivalstva, ki živi pod pragom revščine v zadnjih letih, je predvsem posledica večje zaposlenosti oziroma znižanje brezposelnost in splošnega dviga blaginje. Slovenija je imela po metodologiji Mednarodne organizacije dela ob koncu leta 2006 za 2% točki nižjo brezposelnost, kot je bilo povprečje Evropske unije. Med državami članicami evroobmočja pa so samo štiri države imele nižjo brezposelnost, to so bile Nizozemska, Irska, Luksemburg in Avstrija. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, naj zaključim z mislijo, da te naštete primerjave, ki omogočajo realno primerjanje, ker uporabljamo isto metodologijo, kažejo, da Slovenija uspešno pa tudi pospešeno dohiteva bolj razvite države v Evropi. In rezultati, ki smo jih dosegli v zadnjih letih dokazujejo, da smo kos izzivom, ki jih prinaša zahtevno mednarodno okolje. Od vstopa v Evropsko monetarno unijo januarja letos se primerjamo samo še z najboljšimi, saj višje lige od te ni. In proračunski dokumenti za leti 2008 in 2009, ki so pred vami, so pripravljeni tako, da omogočajo nadaljevanje dobrega razvojnega tempa in hitro povečevanje blaginje v Sloveniji. Zaradi tega predlagam, da jih po razpravi podprete. Hvala lepa.
Hvala. Prosim ministra za finance dr. Andreja Bajuka za dodatno predstavitev proračunskih dokumentov. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Spoštovane poslanke ih poslanci, spoštovani gospod predsednik Vlade, kolegice ministrice in kolegi ministri! Ob pripravi Proračunskega memoranduma za obdobje 2008-2009, ki ga imate pred seboj, je Vlada upoštevala usmeritve strategije razvoja Republike Slovenije in zaveze iz koalicijske pogodbe, ki imajo skupen cilj doseči večjo gospodarsko rast in večjo blaginjo za vse državljane in državljanke. Leto 2007 je za Slovenijo uspešno in glede na javnofinančno situacijo tudi lahko rečemo prelomno, v tem letu pa smo uspešno izpeljali tudi uvedbo evra. Nadvse upravičena pa so se izkazala pričakovanja Vlade v zvezi z vplivom in posledicami gospodarskih in socialnih reform, ki jih je gospod predsednik Vlade že sedaj predstavil in ponovno omenil, ki so se odvijale v okviru gospodarske in socialne stabilnosti. Danes so vidni pozitivni učinki vpliva programa reform, tako davčne kakor tudi drugih, vključno z umikom države iz gospodarstva in spremembo delovnopravne zakonodaje na gospodarsko rast in celosten razvoj Slovenije. Slovenija je izpolnila vsa zahtevana maastrichtska merila in dosegla visoko gospodarsko rast v letu 2006, ki se nadaljuje oziroma celo povečuje tudi letos. Ugotavljamo, da bo Slovenija že letos dosegla in presegla svoj ambiciozen srednjeročni cilj iz leta 2005, da bo v skladu z reformirano verzijo Pakta stabilnosti in rasti, ki so jo predsedniki držav članic sprejeli ob začetku leta 2005, znižala strukturni primanjkljaj sektorja države pod načrtovano raven 1% BDP-ja leta 2009. Po zadnjih ocenah Ministrstva za finance bomo ta cilj dosegli že v tem letu. Vlada je od svojega nastopa decembra 2004 znižala odhodke sektorja države, za kar 3% točke, merjene po metodologiji ESA-95, kar je za 50% več in eno leto prej, kot naj bi dosegla po koalicijski pogodbi za celotno obdobje štiriletnega mandata. Če upoštevamo Predlog sprememb proračuna za leto 2008 in Predlog proračuna za leto 2009, se bo delež odhodkov sektorja države, to se pravi porabe celotne države, znižal za več kot 4% točke BDP-ja. K takšnemu rezultatu je prav gotovo med drugim prispevala tudi pravilno usmerjena fiskalna politika v zadnjih letih. Pri tem je potrebno poudariti uspešno izvedbe davčne reforme in konzervativno planiranje fiskalne politike ob ugodnih gospodarskih razmerah. Takšna politika se bo nadaljevala v letu 2008 in 2009, zato bo Vlada še naprej spoštovala Pakt stabilnosti in rasti ter v največji možni meri sledila načelu skrbnega gospodarjenja z omejenimi viri, strmela k doseganju določenih fiskalnih ciljev, saj je slednje ključno za doseganje dolgoročne vzdržnosti in razvojne naravnanosti slovenskih javnih financ. Takšna fiskalna politika znatno zmanjšuje porabo sektorja država v deležu BDP-ja in tudi pritiska na inflacijo. Rad bi še izpostavil, da bo realna stopnja rasti potrošnje države v letu 2007 samo za 1,7% in je najnižja v obdobju zadnjih šestih let. Vlada je tako spremembe državnega proračuna za leto 2008 kakor tudi predlog proračuna za leto 2009 oblikovala v obdobju ugodnega makroekonomskega okolja ter z usmeritvijo politik, ki zagotavljajo makroekonomsko stabilnost. Na podlagi statističnih podatkov Statističnega urada Republike Slovenije je letošnja rekordno visoka gospodarska rast v pretežni meri posledica visokega izvoza in povečanja investicij. Zadnji podatki o zunanji trgovini, ki jih je objavil Statistični urad Republike Slovenije, kažejo, da se je v prvih 8 mesecih leta 2007 izvoz povečal za 18,4% glede na enako obdobje leta 2006, uvoz pa za 19,1%. Povečanje investicij se kaže na vseh področjih in ne samo v gradbeništvu. Tudi indeks gospodarske klime je še vedno visoko nad dolgoletnim povprečjem in je posledica ugodnih pričakovanj podjetnikov, vse to pa nas upravičeno navdaja z optimizmom glede naše skupne prihodnosti. Kot ste seznanjeni, je Urad za makroekonomske analize in razvoj v jesenski napovedi za letos napovedal 5,8% gospodarsko rast ter postopno umiritev na 4,6% v letu 2008 in 4,1% v letu 2009, kar je v danem okolju, v katerem so se povečala tveganja glede morebitne dodatne umiritve, dokaj konservativna ocena. V zadnjih mesecih se je inflacija nekoliko povečala, predvsem zaradi rasti cen hrane ter nafte in naftnih derivatov, vendar je po oceni Umarja to povišanje prehodne narave, saj vse ključne ekonomske politike ostajajo restriktivne in naravnane na ohranjanje makroekonomske stabilnosti. Še posebej bi rad poudaril Umarjeve napovedi inflacije za leto 2008, ki kažejo, da bo inflacija ostala na ravni iz leta 2007, predvsem zaradi statističnega učinka rasti cen v letu 2007, v letu 2009 pa se bo povprečna inflacija znižala na raven iz leta 2006 in naj bi znašala le 2,5%. Vlada bo na tem področju še nadalje sprejemala ukrepe, kot je že omenil gospod predsednik Vlade, ki bodo vplivali na umiritev cen, kot na primer ukrepe za povečanje konkurence, za večjo informiranost potrošnikov, za preprečevanje morebitnih kartelnih dogovorov, strogo nadzorovala cene, ki so v njeni pristojnosti in v skladu z evropskimi direktivami predpisovala nizke trošarine. Ponovno pa moram poudariti, da je relativno visoka stopnja inflacije v zadnjih mesecih tudi posledica rasti cen nafte in naftnih derivatov, ki imajo v Sloveniji v primerjavi z drugimi državami Evropske unije večji vpliv na inflacijo. Glede na povprečno porabo slovenskih gospodinjstev je delež nafte in naftnih derivatov znotraj košarice blaga in storitev, na podlagi katere se ocenjuje inflacija, 8%, medtem ko je pa ta isti delež v povprečju držav članic evro skupine le 4%. Spoštovane poslanke in poslanci! Preden predstavim spremembe državnega proračuna za leto 2008 in predlog proračuna za leto 2009, dovolite, da spregovorim o realizaciji tako imenovanih globalnih bilanc sektorja države po metodologiji ESA-95, ki je način, na podlagi katerega Evropska komisija in Evropska centralna banka ocenjujeta naše spoštovanje Pakta stabilnosti in rasti. To pomeni ne samo državnega proračuna, ampak tudi bilanc pokojninske in zdravstvene blagajne, bilanc proračunov občin ter vseh javnih zavodov, javnih skladov in agencije ter SOD-a in KAD-a, ki po metodologiji ESA-95 tvorijo celoten sektor države. Kot sem omenil, zadnje ocene fiskalnih agregatov kažejo, da bodo pričakovani prihodki sektorja države v celoti v letu 2007 znašali okoli 43% BDP-ja, v letu 2006 pa je ta delež znašal 44,1% BDP-ja. Po istih ocenah bodo odhodki sektorja države letos znašali le 43,6% BDP-ja, v letu 2006 pa je bil ta delež 45,3% BDP-ja. Primanjkljaj sektorja države bo tako v letu 2007 po sedanjih ocenah znašal le 0,57% BDP-ja. Program stabilnosti in rasti je namreč za leto 2007 predvideval primanjkljaj v višini 1,6% BDP-ja, torej za en odstotek nižje. Naj omenim, da je bil tudi realizirani primanjkljaj države za leto 2006 po zadnjih objavljenih podatkih Statističnega urada Republike Slovenije manjši, kot je bil ocenjen v programu stabilnosti. Znašal je le 1,2% BDP-ja, ocena realizacija programa stabilnosti za leto 2006 pa je bila 1,6%. Na osnovi teh podatkov lahko trdimo, da vladna politika zniževanja primanjkljaja države v zadnjih letih daje dobre rezultate, konsistentno boljše od napovedanih v Programu stabilnosti in rasti. Da ostaja znižanje primanjkljaja sektorja države v samem vrhu vladnih prioritet, dokazuje znižanje odhodkov sektorja države, ki ga je Vlada predvidela ob pripravi proračuna za naslednji dve leti. Kot sem že uvodoma dejal, bo Vlada od svojega nastopa do konca leta 2007 po naši oceni znižala odhodke sektorja države za kar tri odstotne točke BDP-ja, s 46,5 v letu 2004 na 43,6 odstotkov BDP-ja v letu 2007. Rad bi še omenil, da je to znižanje javne porabe strateškega pomena in je pomemben dosežek vladne fiskalne politike, predvsem ko vse to primerjamo s primerljivimi podatki od leta 2000 dalje. V letu 2000 so odhodki države znašali 47,4% BDP-ja, v letu 2001 že 48,2%, potem pa v letih 2002 in 2003 47,1, v letu 2004 pa 46,5, ob koncu leta 2007 pa 43,5. Želim poudariti, da je ocena pričakovanega primanjkljaja celotne države v letu 2007, že omenjenih 0,57% BDP-ja, najnižja od leta 2000 dalje. V letu 2000 je ta primanjkljaj znašal 3,8%, v letu 2001 se je povišal na 4% BDP-ja, potem na 2,5, 2,7 in končno v letu 2004 pa 2,3. V prvem letu te vlade pa je primanjkljaj države padel na 1,5%, v letu 2006 1,2%, kot sem že omenil, v tem letu pa, kot že rečeno, naj bi pa znašal le 0,57%. To je pomemben dosežek, predvsem če hkrati vemo, da smo istočasno zmanjševali davčno breme za prebivalstvo kot tudi za gospodarstvo, o čemer bom govoril še kasneje. Spoštovane poslanke in poslanci, dovolite mi, da na kratko obrazložim sestavo in prioriteto državnega proračuna za leti 2008 in 2009. Naj še enkrat opozorim, da državni proračun predstavlja le 58% javne porabe, o kateri sem že govoril, to je torej le del porabe državnega sektorja. Primanjkljaj državnega proračuna, ki je ključni del celotne javnofinančne bilance, se bo tudi v letu 2008 v primerjavi s sprejetim trenutno veljavnim proračunom zmanjšal za tretjino in bo znašal 0,6% BDP-ja. V sprejetem proračunu za leto 2008 je ta primanjkljaj bil načrtovan v višini 0,9% BDP-ja, podobno tudi v letu 2009 načrtujemo nadaljnje občutno, kar 50% znižanje proračunskega primanjkljaja glede na leto 2008, ki bo tako znašal le še 0,3% BDP-ja. Pojasniti je treba, da je predvideni višji primanjkljaj državnega proračuna, ki pa je še vedno nižji od predvidenega v že sprejetem proračunu za leto 2008, posledica organizacijskih sprememb na področju železnic oziroma s tem povezanih investicij v železniško infrastrukturo ter predsedovanja Evropski uniji. Že v predstavitvi in sprejemanju rebalansa proračuna za leto 2007 smo pojasnili, da je razlog za pripravo rebalansa proračuna v organizacijskih spremembah na področju železnic. Vodenje investicij za železniški promet se je z Agencije za železniški promet preneslo na nov organ v okviru Ministrstva za promet. To je Direkcija za železniški promet. Posledično so se že v letu 2007 povišala sredstva državnega proračuna za te namene, niso pa so povečali izdatki celotnega sektorja države, kar smo vedno jasno predstavili in poudarjali, a vendar glede na določene izjave, ki jih slišimo, je to ponovno še treba pojasniti. Javna poraba, torej poraba celotnega sektorja države, se zaradi te organizacijske spremembe ni in se tudi v naslednjih letih ne bo povečala. Ponovno poudarjam, da se proračunski primanjkljaja v Predlogu sprememb proračuna za leto 2008 znižuje glede na sprejeti proračun za leto 2008, kljub temu da so v proračun dodatno vključene tudi omenjene investicije v železniško infrastrukturo v višini 110 milijonov evrov, kar znaša 0,3% BDP-ja. Prav tako bi želel opozoriti na še en segment enkratnih dogodkov v letu 2008, in sicer na stroške predsedovanja Slovenije EU v višini 37 milijonov evrov, kar znaša 0,1% BDP-ja. Brez navedenih odhodkov, investicij v železnice in sredstev za predsedovanje, bi že v letu 2008 lahko znižali primanjkljaj državnega proračuna na samo 0,2% BDP-ja, proračun za leto 2009 pa bi dejansko bil že izravnan. V Predlogu proračuna za leto 2008 je skupaj načrtovanih 8.635 milijonov evrov prihodkov, kar je 24% pričakovanega BDP-ja, in 8.865 milijonov evrov odhodkov oziroma 24,6% BDP-ja. Največji del prihodkov, skoraj 85%, predstavljajo davčni prihodki, in sicer 7.324 milijonov evrov. Evropski prihodki so predvideni v višini 800,5 milijonov evrov, nedavčni prihodki v višini 480,5 milijonov evrov, kapitalski prihodki, donacije in transferni prihodki pa so načrtovani v višini 48,4 milijone evrov. Odhodki državnega proračuna se v letu 2008 v primerjavi s sprejetim proračunom za leto 2008, sedaj veljavnim, zvišujejo za 419,9 milijonov, to je za 5%. Od tega pa 191,3 milijone evrov znašajo evropska sredstva oziroma projekti, ki se financirajo iz evropskega proračuna. V Predlogu državnega proračuna za leto 2009 je skupaj načrtovanih 8.987 milijonov evrov prihodkov, kar je 23,4% BDP-ja, in 9.112 milijonov evrov odhodkov oziroma 23,7% BDP-ja - od tega največji del za pokojninsko varstvo, socialno varstvo, izobraževanje in promet, prometno infrastrukturo in komunikacije. Pomembno je dejstvo, da se odhodki državnega proračuna v primerjavi s sprejetim proračunom za leto 2008 kot delež BDP-ja znižujejo, in sicer v sprejetem proračunu za leto 2008 je predvideno, da bi delež odhodkov znašal 25,6%, od tega tako imenovani domači odhodki 23,7%, evropski del pa znaša 1,9% BDP-ja. V Predlogu sprememb proračuna za leto 2008 pa je predvideno, da bi ti skupni odhodki znašali 24,7% BDP-ja, od tega tako imenovani domači odhodki 22,4 in evropski del 2,2% BDP-ja. Odhodki državnega proračuna se kot delež BDP-ja znižujejo vse od leta 2005 in, kar je še pomembnejše, znižuje se tako imenovani domači del proračuna, torej brez sredstev, ki jih dobimo iz EU in sicer od 24,5% BDP-ja v letih 2004 in 2005 na 22,4% BDP-ja v letu 2008 in celo na 21,4% BDP-ja v letu 2009. Evropski del programskih odhodkov pa se iz leta v leto povečuje, in sicer od 0,9% v letu 2007 na 2,2% BDP-ja v letu 2008 in 2,3% BDP-ja v letu 2009, kar je logična posledica tega, da čim bolj učinkovito porabimo sredstva, ki so nam bila dodeljena v evropskem proračunu. Z letom 2007 se je pričelo obdobje nove finančne perspektive, ki bo trajala do leta 2013. Ob tem se moramo zavedati, da se bodo izplačila iz te finančne perspektive lahko izvajala tudi do leta 2015. Čeprav je Slovenija na prvem mestu med novimi državami članicami, kar se tiče uspešnosti črpanja evropskih sredstev, bo v letu 2007 to črpanje evropskih sredstev nove finančne perspektive nekoliko slabše od prvotno načrtovanega, kar je deloma posledica tega, da smo z letošnjim letom šele pričeli obdobje nove finančne perspektive. Moramo se zavedati, da je to črpanje potrebno izpeljati na posebej skrben način in pri tem natančno izpeljati vse predvidene postopke, saj kakršnakoli pomanjkljivost oziroma nepravilnost lahko pripelje do manj evropskega denarja ali celo do vračila že prejetih sredstev. Menim, da je za realno oceno neto položaja Slovenije primerneje upoštevati podatke za celotno programsko, torej večletno obdobje, kakor pa zgolj mesečne oziroma letne podatke o črpanju evropskih sredstev. Spremljanje mesečnega oziroma letnega neto položaja v Sloveniji je smiselno samo zaradi prikaza trenutne slike, ki pa nikakor ni tako pomembna, kot je pomemben neto položaj države v celotnem obdobju, to je do konca programskega obdobja. Prav tako je potrebno še enkrat opozoriti, da negativni neto položaj v posameznem letu nikakor ne pomeni slabšega skupnega predvidenega neto položaja Republike Slovenije za celotno programsko obdobje. V primerjavi s sprejetim proračunom za leto 2008 se najbolj povečujejo sredstva na področjih prometa, zunanje politike, kmetijstva, gospodarstva in zdravstvenega varstva, več sredstev pa se namenja tudi znanosti in tehnologiji ter aktivni politiki zaposlovanja. Spremembe na področju financiranja železnic so ključni razlog, da se področje prometa v predlogu proračuna za 2008 v primerjavi s sprejetim proračunom najbolj povečuje. V letu 2008 bo za področje prometa namenjenih 780,8 milijonov evrov oziroma 2,2% BDP-ja. Slovenija se bo morala v prihodnje soočiti s pomembnimi prednostnimi nalogami za zagotovitev večjega razvojnega potenciala, med temi je graditev petega in desetega železniškega koridorja prav gotovo na prvem mestu. Področje porabe zunanje politike se povečuje iz dveh razlogov: prvič, v to področje se tudi vključuje financiranje programa predsedovanje Slovenije EU, ki se povečuje za 10,4 milijonov evrov, skupni obseg sredstev pa ostaja na 62 milijonov evrov - za predsedovanje namreč. Drugič, skladno z dinamiko oziroma realizacijo v letu 2007 se povečujejo tudi sredstva, namenjena zunanjim zadevam in konzularnimi storitvam. Področje kmetijstva se za leto 2008 v nominalnih številkah zelo povečuje, in sicer kar za 96,6 milijonov evrov v primerjavi s sprejetim proračunom, vendar je potrebno poudariti, da gre velika večina tega povečanja, kar 87,3 od teh 96,6 milijonov evrov, na račun evropskih sredstev. Sicer pa smo se na področju kmetijstva odločili, to je odločitev Vlade, da bomo ukrepe v okviru razvoja podeželja realizirali v obdobju N+1 in ne v obdobju N+2, kar nam Evropa sicer dopušča in bi bilo povsem skladno z evropskimi uredbami. Za ta korak smo se odločili zaradi enostavnejšega spremljanja posameznih ukrepov in izvajanja izplačil, predvsem pa zato, da sredstva prej dobijo končni upravičenci, slovenski kmetje. Zelo pomembno področje je področje znanosti in tehnologije. Še enkrat želim poudariti, da skladno z zavezami iz lizbonske strategije povečujemo delež odhodkov za ta namen, ki bo v letu 2009 znašal že 0,81% BDP. Na podlagi letnih zaključnih računov lahko ugotavljamo, da je v letu 2004 znanosti in tehnologiji bilo namenjenih 163,9 milijona evrov ali 0,61% BDP-ja. Že v letu 2005 se je ta vsota povečala za 8,4%, na 0,63% BDP-ja, v letu 2006 za dodatnih 8,6%, na 207,4 milijona evrov ali za 0,68% BDP-ja. V letu 2007 pa se ocenjuje, da bo realizacija ponovno narasla, in sicer za 7,9%, na 223,7 milijona. Za leto 2008 se predlaga, da se ta znesek poveča za 17,9% na 263,2 milijona evrov ali 0,73% BDP-ja. V letu 2009 predlagamo, da se sredstva za znanost in tehnologijo povečajo za dodatnih 18,9% na 313 milijonov evrov. To pomeni, da se bodo v času mandata te Vlade proračunska sredstva, namenjena za znanost in tehnologijo, povečala za 91% v primerjavi z letom 2004, kot delež BDP-ja pa se ta sredstva povečajo za 33%, z 0,61% BDP-ja v letu 2004 na 0,81% - načrtovani delež BDP-ja v letu 2009. Pri financiranju terciarnega izobraževanja ohranjata proračuna za leti 2008 in 2009 ugoden trend iz preteklih let. Tako se je za terciarno izobraževanje v letu 2005 namenilo 213 milijonov ali 7,3% več kot v letu 2004. V letu 2006 je bilo dejansko porabljenih že 231 milijonov evrov, v letu 2007 pa predvidevamo, da bo ta vsota dosegla 248 milijonov evrov. Predlagamo, da se sredstva za terciarno izobraževanje povečajo, in sicer na 276 milijonov evrov v letu 2008 ter na 302 milijona evrov v letu 2009. Če primerjamo delež, namenjen terciarnemu izobraževanju, kot delež celotnega proračuna, lahko ugotovimo, da se sredstva za terciarno izobraževanje kot delež proračunske porabe povečujejo, in sicer z 2,9% v letu 2005 na 3,3% v letu 2009. Tudi sredstva za program aktivne politike zaposlovanja se iz leta v leto povečujejo, in sicer so za leto 2007 ocenjena v znesku 81 milijonov evrov in v letu 2008 načrtovana v znesku 113 milijonov evrov, kar glede na realizacijo v letu 2004 pomeni 53% povečanje. Ustrezna vladna politika na področju zaposlovanja se kaže v zgodovinsko nizki stopnji brezposelnosti v Sloveniji. Stopnja brezposelnosti, po tako imenovani ILO metodologiji, to je metodologija te mednarodne ustanove, organizacije za delo, je še leta 2004 znašala 6,3%, leta 2005 se je povišala na 6,6, leta 2006 pa na 6%. Pričakujemo, da bo letos znašala 5%, v letu 2009 4,9%, v letu 2009 pa 4,8%. Poleg znižanja stopnje brezposelnosti se je število delovno aktivnega prebivalstva od decembra 2004 do julija 2007 povečalo za skoraj 70 tisoč oseb. Pri odhodkovni strani proračuna želim poudariti, da se znižujejo odhodki za transfere posameznikom, saj se iz leta v leto znižuje število tistih oseb, ki so upravičene do denarnega nadomestila za brezposelne, in tistih oseb, ki so upravičene do transferov za socialno ogrožene. Vendar pa moram poudariti, da omenjen upad števila upravičencev ni posledica spremenjene področne zakonodaje, s čimer bi se omejevalo število upravičencev, pač pa vedno boljši materialni položaj državljanov in državljank in uspešna vladna politika na vseh področjih. Na tem mestu želim omeniti tudi primerjalne podatke Eurostata glede indeksa, s katerim merijo relativno trdnost ali učinkovitost socialne države preko tako imenovanega tveganja glede revščine v vseh državah članicah EU. V ta namen merijo delež prebivalstva s prihodki, vključno s socialnimi transferji, pod 60% nacionalne srednje vrednosti ali mediane. Po zadnjih razpoložljivih podatkih za leto 2005 se je med vsemi državami članicami EU Slovenija skupaj s Finsko in Dansko - skupaj s Finsko in Dansko na istem nivoju - za 12% uvrstila na 4. mesto z najnižjo stopnjo tveganja za revščino v EU, in sicer takoj za Švedsko - 9%, Češka - 10%, Nizozemska -11. Slovenija, Danska in Finska pa 12%. Pozitivni učinek izvedenih gospodarskih in socialnih reform v Sloveniji se kaže v večji zaposlenosti in povečevanju življenjskega standarda in zmanjševanju števila upravičencev za socialne transfere. Sredstva, namenjena gospodarstvu, bodo v letu 2008 znašala 177 milijonov evrov, kar je 0,5% BDP-ja, v primerjavi z letom 2007 to pomeni 0,25% BDP-ja oziroma 90 milijonov evrov več. To je samo del sredstev, ki je namenjen gospodarstvu, poleg že večkrat omenjenih razbremenitev zaradi sprememb davčne zakonodaje. Rad pa bi poudaril tudi področja, kjer se proračunska poraba znižuje. Znižujejo se odhodki, namenjeni za področje notranjih zadev in varnosti, ker se zaključuje projekt izgradnje južne meje, zato je popolnoma razumljiva posledica zniževanja sredstev za ta namen. Še posebno je pomembno, da vam še dodatno obrazložim predvideno znižanje sredstev za namen lokalne samouprave. V tam primeru gre samo za bolj pravilno izkazovanje odhodkov za namene regionalnega razvoja, to je prometna infrastruktura, stanovanjska gradnja, varovanje okolja in drugo, nikakor pa ne za manj sredstev, namenjenih lokalni ravni, to se pravi občinam. Če pogledamo ekonomsko strukturo proračuna, vidimo, da se sredstva, namenjena sofinanciranju investicij na lokalni ravni, investicijski transferji občinam, iz leta v leto povečujejo. V letu 2007 bodo investicijski transferji občinam realizirani v višini 106 milijonov evrov oziroma 0,5% BDP-ja. V letu 2008 pa bodo ta sredstva znašala kar 317 milijonov evrov oziroma 0,9% BDP-ja. Da ne bi bilo nerazumevanja glede zniževanja sredstev za področje lokalne samouprave, še enkrat poudarjam, da nikakor ne gre za zniževanje sredstev, namenjenih občinam, ampak gre za bolj pravilno prikazovanje podatkov na področjih porabe oziroma namenih v predstavljenih proračunih. Spoštovane poslanke in poslanci! Na podlagi uresničenih davčnih reform je Vlada znižala davke za državljanke in državljane, kakor tudi razbremenila podjetja oziroma gospodarstvo. Učinki davčne reforme se kažejo in se bodo še naprej postopoma kazali vse do leta 2010. Pomenijo pa relativno zniževanje prihodkov proračuna Republike Slovenije. Delež davčnih prihodkov državnega proračuna v BDP-ju se od leta 2006 dalje znižuje. Tako je leta 2006 znašal 22%, letos pričakujemo 21,1% ter načrtujemo v letu 2008 - 20,4%, v letu 2009 pa 19,9% davčni delež v BDP-ju. To torej pomeni znižanje za 2,1% BDP-ja v obdobju od 2006 do 2009. V letu 2009 se bodo davčni prihodki proračuna prvič v zgodovini samostojne Slovenije spustili pod raven 20% BDP-ja. S spremembami dohodnine v letih 2005 in 2006 se je zmanjšala prekomerna progresivnost obdavčitve ter povišala splošna olajšava. Pomembno pa je, da ne pozabimo drugih sprememb na področju dohodnine, kot na primer uvedbo cedularnost pri obdavčitvi dividend, kapitalskih dobičkov in obresti, kar je preprečilo dodatno selitev kapitala v druge države. Učinki znižanih stopenj dohodnine in povečane splošne olajšave pomenijo za vse davčne zavezance realno višjo neto plače ter s tem večje motiviranost za delo in višji življenjski standard. Kaj pa to dejansko pomeni za slovenske davkoplačevalce? S spremembami Zakona o dohodnini, predvsem z višjo splošno olajšavo in znižano progresivnostjo dohodninske lestvice se je povprečna realna neto plača od leta 2004 do 2007 povečala za kar 6,5%. Pri povprečni plači se je dohodnina znižala za 26,8% v primerjavi z letom 2004. Realno neto minimalna plača pa se je v istem obdobju prav tako povečala, in sicer za 5,2%, dohodnina pa znižala na 39,2%. Ukrepi Vlade pa niso usmerjeni zgolj k spremembam davčnih stopenj, pač pa si Vlada prizadeva tudi za povečanje administrativne učinkovitosti davčne uprave. Tako smo že letos uvedli del predizpolnjene dohodninske napovedi, v letu 2008 pa bodo slovenski davkoplačevalci prejeli na dom v celoti izpolnjeno davčno napoved. Vlada pa se pri spremembah davčne zakonodaje ni usmerila samo na fizične osebe, pač pa je velik korak storila tudi na področju obdavčitve pravnih oseb. Tako se je davčna stopnja davka na dobiček pravnih oseb znižala za dve odstotni točki, s 25 na 23%, in se bo zniževala za eno odstotno točko na leto, dokler se ne bo leta 2010 ustalila na 20%. Z odpravo ekonomske dvojne obdavčitve, prilagoditve davčne osnove računovodskim standardom ter z drugimi pomembnimi spremembami smo omogočili večjo učinkovitost in bistvene administrativne in fiskalne razbremenitve gospodarstva. Kakšen učinek pa bodo imele te spremembe na slovenska podjetja zaradi navedenih sprememb, ki dejansko pomenijo znižanje davčne osnove za nadomeščanje investicijske olajšave, z olajšavo za raziskave in razvoj in znižanjem stopnje davka na dohodke pravnih oseb, se bo podjetjem do leta 2009 znižal davek na dobiček glede na vse prihodke podjetja za kar 30%. Državni proračun za leti 2008 in 2009 je razvojno naravnan. Kot smo že omenili, se zvišujejo sredstva, namenjena za znanost in tehnologijo, iz leto v leto. Tako so bila v letu 2005 sredstva za ta pomemben segment razvoja realizirana v višini 0,63% BDP-ja. V letu 2007 bodo realizirana v višini 0,67% BDP-ja. V letu 2008 se povišujejo za 0,73 in rekordnih 0,81 v letu 2009. Poleg tega pa vlaganja v raziskave in razvoj tudi prepuščamo podjetnikom samim, saj se jim je v zadnjih davčnih spremembah omogočila izdatna olajšava za tovrstna vlaganja. Podjetjem torej nudi 20% olajšavo od investiranih sredstev za vlaganje v raziskave in razvoj. Naj še omenim, da smo pred kratkim prejeli sporočilo Evropske komisije, v katerem nam je dala svoje soglasje za dodatne olajšave za raziskave in razvoj v višini do 20% za ta namen podjetjem v manj razvitih regijah. V skladu s tem bo v prihodnjih dneh Vlada uvedla novo uredbo, ki bo omogočala to dodatno regijsko davčno olajšavo za raziskave in razvoj v višini 10 oziroma 20% dodatnih olajšav od investiranih sredstev. Višina regijske davčne olajšave bo odvisna od višine bruto domačega proizvoda na prebivalca v posamezni statistični regiji glede na povprečje v državi. V regijah, kjer je BDP na prebivalca do 15% nižji od povprečja države, torej v Savinjski, Jugovzhodni Sloveniji, Gorenjski in Goriški, znaša regijska davčna olajšava za raziskave in razvoj dodatnih 10%. V regijah z več kot 15% nižjim BDP-jem na prebivalca od povprečja države, in to so Pomurska, Podravska, Koroška, Zasavska, Spodnjeposavska in Notranjsko-kraška, pa znaša regijska davčna olajšave za raziskave in razvoj dodatnih 20%. Torej skupaj 40%. Iz podatkov davčne uprave je razvidno, da je v letu 2006 olajšave za raziskave in razvoj koristilo 548 davčnih zavezancev v skupnem obsegu 59,7 milijona evrov. To je po obsegu kar 24-krat več kot v letu 2005, ko je to olajšavo koristilo 222 davčnih zavezancev v skupni vrednosti 2,5 milijona evrov. Vlada se je torej z uvedbo navedene olajšave v letu 2006 odrekla davku od dohodkov pravnih oseb v višini skoraj 15 milijonov evrov. Pričakujemo pa, da bo letos število davčnih zavezancev, ki bodo uveljavljali to olajšavo, bistveno večje. K nadaljnji razbremenitvi in povečevanju konkurenčnosti in gospodarstva prispeva tudi postopna ukinitev davka na izplačane davke, ki bo dokončno ukinjen leta 2009 in bo pomenila neposredno fiskalno razbremenitev podjetij v skupni višini 471 milijonov evrov letno. Lani ob tem času smo temu Državnemu zboru poročali, da v skladu z našimi pričakovanji ne bo potrebno uvesti višje stopnje davka na dodano vrednost. Glede na ocene gospodarske rasti smo dopuščali možnost dviga stopnje DDV-ja, vendar smo v tem Državnem zboru jasno povedali, da bo Vlada vodila takšno politiko, da do tega ne bo prišlo. Danes pa vam v zvezi s tem lahko ponovno zatrdimo, da ob zadnjih ocenah fiskalnih agregatov v naslednjih letih ne bo potrebna nikakršna sprememba stopnje davka na dodano vrednost. Spoštovane poslanke in poslanci! Vlada bo nadaljevala s preudarno politiko načrtovanja javne porabe in prihodkov, pri čemer ocenjujemo, da so trenutne napovedi o gospodarski rasti za leti 2008 in 2009 dokaj konzervativne. S tem bo fiskalna politika pomembno prispevala k srednjeročni in dolgoročni makroekonomski stabilnosti Slovenije, kar je po vstopu v Evropsko monetarno unijo temeljna vloga fiskalne politike. Predloga državnih proračunov za leti 2008 in 2009 sta izraz zaveze za izboljšanje kakovosti javnih financ in zaveze Vlade, da mora fiskalna politika prispevati k pospešitvi dohitevanja ravni bolj razvitih držav članic Evropske unije. Nadaljujemo proces postopne javnofinančne konsolidacije, ki je skladna s Strategijo razvoja Republike Slovenije, spremembam in Pakta stabilnosti in rasti in ne nazadnje tudi v skladu s programskimi zavezami te Vlade, zapisane v naši koalicijski pogodbi. Hvala vam lepa.
Hvala. S tem je predstavitev Proračunskega memoranduma za leti 2008 in 2009, Predloga sprememb proračuna Republike Slovenije za leto 2008 ter Predloga proračuna Republike Slovenije za leto 2009 končana. Z današnjo predstavitvijo prične teči rok za vlaganje amandmajev k Predlogu proračuna Republike Slovenije za leto 2009. Poslanke in poslanci, poslanske skupine in zainteresirana delovna telesa lahko amandmaje vlagajo do vključno 22. oktobra 2007. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA STALIŠČA REPUBLIKE SLOVENIJE DO OSNUTKA POGODBE, KI SPREMINJA POGODBO O EVROPSKI UNIJI IN POGODBO O USTANOVITVI EVROPSKE SKUPNOSTI. Predlog stališč je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predsedniku Vlade gospodu Janezu Janši za predstavitev obrazložitve.
Hvala še enkrat za besedo, spoštovani gospod predsednik. Poslanke in poslanci! Februarja leta 2005 smo v tem Državnem zboru ratificirali tako imenovano evropsko ustavno pogodbo. Slovenija je bila med prvimi, ki je to pogodbo ratificirala, in bili smo eni od 19-ih držav, ki so to storile. Žal je besedilo potem padlo na referendumu v Franciji in na Nizozemskem in ta zavrnitev je bila za ustavno pogodbo usodna. Nekaj časa je trajalo, preden je Evropska unija zajela sapo in prišla do rešitve, ki je danes tukaj pred nami, ali pa do ključnega koraka k rešitvi, ki ga je potrebno narediti. Na prvi pogled se zdi, kot da so bili napori, ki smo jih v Sloveniji vložili v ratifikacije evropske ustavne pogodbe, brezplodne in zaman. Seveda to je samo na prvi pogled. Podpora, ki smo jo mi in vse tiste države članice, ki so pogodbo ratificirale, izrekli vsebini te pogodbe, je bila kljub zavrnitvi v Franciji in na Nizozemskem in skepse v nekaterih državah, ki odločanje o tem sploh niso izvedle, dovolj močna, da smo danes pred medvladno konferenco, na kateri lahko Evropska unija v nekoliko drugačni obliki sprejme novo pogodbo. Torej, po nekem obdobju tako imenovane refleksije, ki so ga nekateri označevali tudi za krizno obdobje, smo pred optimističnim korakom. Ta nova pogodba, v bistvu gre za pogodbo, s katero bomo dopolnjevali obstoječe podobe, ki veljajo v Evropski uniji, je, kot je bilo to vedno doslej pri podobnih dokumentnih, odraz ravnovesja med političnimi ambicijami, ki so običajno večje, in dejanskim položajem oziroma realnim stanjem, realizmom, ki te ambicije vedno nekoliko znižuje. Ampak, če gremo zdaj na samo odločitev, ki je pred nami, in gremo na vsebinsko oceno predloga, ki naj bi ga sprejemali, potem je treba najprej ugotoviti, da ta nova pogodba ohranja veliko večino vsebine iz nekdanje ustavne pogodbe, ki jo je slovenski parlament med prvimi ratificiral. Do neke mere so žrtvovani simboli in žrtvovana je struktura, vsebina pa je vsaj v 90% ohranjena. Za nas je pomembno, da se v tej pogodbi nahajajo vse tiste določbe, ki so za Slovenijo nepogrešljive. Naj jih na kratko naštejem. Gre za institucionalno ravnotežje, to je eden od primarnih interesov manjših članic, kamor Slovenija spada, in to institucionalno ravnotežje je ohranjeno. Drugič, evropske institucije dobivajo boljše ogrodje. Z novo pogodbo dobivamo bolj učinkovito Evropsko komisijo, njen predsednik bo voljen v Evropskem parlamentu. Na novo je definirana tudi vloga visokega predstavnika Unije za zunanjo in varnostno politiko. Hkrati bo opravljal tudi funkcijo sedanjega visokega zunanjepolitičnega predstavnika Unije in komisarja za zunanje odnose. Stvari se bodo poenotile, na tem področju bo Evropska unija bolj učinkovita. V pogodbi se ohranjajo vse tiste pridobitve iz ustavnega teksta, ki omogočajo učinkovitejši sistem odločanja. Hkrati se širi pristojnost Evropskega parlamenta in s tem pozitivno odgovarja na neko težnjo večjega vpliva državljanov, ki neposredno volijo poslance Evropskega parlamenta. Interes evropskih državljanov bo na ta način še bolj postavljen v center in takšno garancijo obeta tudi Listina o temeljnih pravicah, ki z novo pogodbo pridobiva pravno veljavo. Tudi v besedilu pogodbe, o katerem odločamo, je spoštovanje kulturne in jezikovne raznolikosti ostalo temelj Evrope. Besedi kultura je že v preambuli k pogodbi dodeljeno pomembno mesto, tako kot tudi vrednotam, ki so za nas pomembne. V novi pogodbi je razmejitev nacionalnih in evropskih kompetenc bolj pregledna kot v obstoječi in je tu ohranjen korak naprej. Pravni status nove pogodbe je enak kot v primeru Pogodbe o ustavi in temeljnih pogodb Unije. V vseh primerih gre za mednarodno pogodbo, ki hierarhično gledano nima višje pravne veljavnosti od nacionalnih ustav. Nova pogodba poleg te ohranjene vsebine, ki je za nas ključna, prinaša tudi nekaj razveseljivih novih dogovorov, ki dodatno dograjujejo usklajeno in z naše strani tudi ratificirano besedilo Pogodbe o ustavi za Evropo. Gre za nekaj točk. Predvsem ta predlog povečuje vlogo nacionalnih parlamentov - to je bila izrecna zahteva, okrog katere je bilo doseženo soglasje. Ko gre za širitev Unije, ta postaja bolj fleksibilna in ohranja politično naravo - z vidika naših prioritet in interesov je to pomembno. Načelo solidarnosti med državami članicami dobiva nove, močnejše dimenzije. Nova pogodba ga dodatno izpostavlja na področju varne in trajne oskrbe z energijo in v boju proti podnebnim spremembam. Skratka, pozitivno odgovarjamo na nek izziv, ki se je pojavljal ravno v času, ko smo se ukvarjali z evropsko ustavno pogodbo in v novi pogodbi je na ta izziv odgovorjeno, v ustavni pogodbi pa ni bilo. Za Slovenijo je besedilo dodatno sprejemljivo ali pa razveseljivo tudi zaradi tega, ker prevzema vse tiste novosti ustavne pogodbe, ki so manjšim državam članicam še posebej naklonjene. Ena od teh je princip, da tri države v obdobju leta in pol predsedujejo. To omogoča bolj intenzivno sodelovanje, organizacijske in vsebinske naloge se bodo razdelile, kadrovski potenciali združili. Takšno predsedovanje bo v prihodnosti, po uveljavitvi te pogodbe bistveno bolj naporno, kot pa nas čaka v prvi polovici naslednjega leta, ko bomo predsedovali še na star način. Nadaljnja pridobitev, ki je za nas pomembna, je predvidena ustanovitev Evropske službe za zunanjepolitično delovanje ali, kot se temu reče, evropske diplomacije. Ta je še posebej pomembna ravno z vidika potreb in interesov manjših držav članic. Na ta način smo lahko neposredno zastopani v tistih državah, kjer sami nimamo diplomatsko konzularnih predstavništev in Slovenija si tega ne bo mogla tega nikoli v celoti privoščiti. Kljub temu da je dejansko ohranjenih najmanj 90% vsebine ustavne pogodbe, pa seveda ta pogodba v evropski javnosti ne odmeva kot nekaj istega, kot je bila Pogodba o ustavi za Evropo, predvsem zaradi peščice sprememb, ki so vnesene in so navzven tudi najbolj opazne. Prva takšna sprememba je odpoved imenu "ustava", to ni več ustavna pogodba ali Pogodba o ustavi za Evropo, ampak je ime enako, kot je bilo pri dosedanjih obstoječih pogodbah. Opuščena je omemba evropskih simbolov, še vedno se bodo uporabljali tako kot doslej, vendar jih pogodba ne omenja. Spremenjeno je ime ministra za zunanje zadeve, pristojnosti so ohranjene, ime oziroma naziv minister se ne uporablja. Prav tako se ne uporablja beseda "zakon", ampak še vedno "uredbe in direktive". Pravo Unije "de facto" ostaja nad pravom držav članic, vendar pa to ni neposredno navedeno, ampak se pogodba sklicuje na ustaljeno prakso sodišča Evropske unije, ki to hierarhijo upošteva. Seveda lahko obžalujemo, da nova pogodba zaradi strukturnih sprememb ni enako pregledna in razumljiva, kot bi bila ustavna pogodba. Ustavna pogodba je bila oblikovana kot nek celostni dokument, ki se lahko bere kot en kos, enotna knjiga in to seveda omogoča bistveno večjo preglednost. Nova pogodba pa ima skupaj z vsemi protokoli in deklaracijami nad 250 strani, oblikovana je po klasični dosedanji metodi spreminjanja in dopolnjevanja že obstoječih pogodb. No, kljub tej pomanjkljivosti pa glede na ključno vsebino, ki je ohranjena, nova pogodba o reformi zasluži našo podporo. Integracijski proces se bo z njo nadaljeval bistveno hitreje, kot bi se brez nje, in številni koraki naprej, ki brez nje ne bi bili možni, bodo zdaj možni. Smo pred medvladno konferenco in pred tem, da politični mandat, ki ga je sprejel Evropski svet junija letos sprejmemo preveden v pravni jezik predloga pogodbe. Dejansko je mandat, ki je bil v sklepih junijskega evropskega vrha določen za medvladno konferenco, vsebinsko zaokrožen, popoln in na uspeh lahko računamo samo v primeru, če bo tudi pravna vsebina neposredna in striktna, natančna prevedba političnih zaključkov Evropskega sveta v zvezi z mandatom medvladne konference. In to se bo skoraj zagotovo zgodilo, kajti 20% napora je bilo vloženega prej in tudi 20% rezultata je bilo doseženega na junijskem svetu in pripravah. Zdaj gre v bistvu za nek tehnični korak, kjer se še vedno lahko zaplete, vendar pa za to ne obstaja veliko realnih možnosti in tega smo lahko veseli. Torej, Evropska unija je s tem, ko je dosegla ta preboj, ki ga je zdaj potrebno operacionalizirati z novo pogodbo, stopila korak naprej in če se je prej govorilo o krizi, lahko zdaj govorimo o dosežkih, ki omogočajo nove. Ravno ta uspeh, ko je junija Evropski svet sprejel jasen časovni in vsebinski mandat za medvladno konferenco, omogoča, da se ta vsebina brani in da dejansko sprejmemo pogodbo tako, kot je bila z veliko težavo politično usklajena. Pred nami je nekaj pomembnih tednov, že čez nekaj dni bodo zunanji ministri obravnavali besedilo in nekaj dni kasneje bo neformalni vrh v Lizboni naredil naslednji korak; če bo uspešen, pričakujemo podpis pogodbe decembra. Za nas je ta korak po vsebini pomemben in tudi sama časovnica je še posebej pomembna, saj na nek način spreminja vzdušje v Evropski uniji, motivacija se je dvignila, glede na prihajajoče predsedovanje je to izjemnega pomena, bistveno težje bi bilo predsedovati v pogojih nekega pesimizma, ko bi se še iskale rešitve kot pa zdaj, ko bo v zvezi s pogodbo naša ključna naloga spremljanja procesa ratifikacije, ki je tudi pomemben proces, vendar je to bistveno lažje, kot pa če bi morali še usklajevati rešitve. Torej, s tega vidika se je stvar za nas dobro iztekla. Je pa ta čas ratifikacije pomemben, pomembno je, da je čim krajši z vidika lovljenja rokov za naslednje volitve v Evropski parlament leta 2009 in kar bo v naši moči, bo Slovenija tudi prispevala k temu, da bo ta proces čim hitrejši. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]] Dovolite mi, da zaključim s stavkom, ki ga je izrekel Schuman že pred veliko leti. Dejal je: "Evropa ne bo zgrajena takoj in ne po enem samem načrtu." To se je dokazalo tudi tokrat, vendar pa se je tudi tokrat dokazalo, da je po nekem obdobju zastoja je Evropa sposobna narediti dva koraka naprej. Hvala lepa.
Hvala. Predlog stališča sta obravnavali pristojni delovni telesi, in sicer Odbor za zadeve Evropske unije in Odbor za zunanjo politiko. Besedo dajem gospodu Antonu Kokalju, predsedniku Odbora za zadeve Evropske unije. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik Vlade, spoštovani ministri, ministrica, spoštovani predsednik Državnega zbora, kolegice in kolegi! Na podlagi 154.g člena Poslovnika Državnega zbora Republike Slovenije daje Odbor za zadeve Evropske unije kot pristojno delovno telo naslednje Poročilo k predlogu stališč Republike Slovenije do Osnutka pogodbe, ki spreminja Pogodbo o Evropski uniji in Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti. Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za zadeve Evropske unije je na svoji 33. nujni seji 11.10.2007 kot pristojno delovno telo obravnaval predlog stališča Republike Slovenije do Osnutka pogodbe, ki spreminja Pogodbo o Evropski uniji in Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, ki ga je 8.10.2007 Državnemu zboru Republike Slovenije na podlagi prvega odstavka 5. člena Zakona o sodelovanju med Državnim zborom in Vlado o zadevah Evropske unije posredovala Vlada Republike Slovenije. Dopolnilno obrazložitev predlagatelja je podal državni sekretar za Evropske zadeve Janez Lenarčič ter pri tem poudaril dejstvo, da so v novi pogodbi skoraj v celoti ohranjene rešitve iz Pogodbe o ustavi za Evropo. Izpostavil je glavne pridobitve pravnega teksta, med katerimi je navedel odpravo tristebrne strukture Evropske unije z upoštevanjem posebne narave skupne zunanje in varnostne politike, zavezujočo pravno naravo listine o temeljnih pravicah v Evropski uniji, združitev funkcije visokega predstavnika za skupno zunanjo in varnostno politiko ter komisarja za zunanje odnose. Pri glasovanju z dvojno večino, pa je državni sekretar opozoril na časovni zamik uveljavitve inštituta. Dodal je še, da se je v pogodbo o reformi tokrat zapisala tudi solidarnostna klavzula med državami članicami. Večjo pozornost je državni sekretar namenil novemu členu o vlogi nacionalnih parlamentov, ki omogoča tej instituciji, da prispeva k dobremu delovanju Unije. V razpravi so člani Odbora za zadeve Evropske unije povprašali predstavnike Vlade po stališčih Republike Slovenije do nekaterih odprtih vprašanj glede reformne pogodbe. Minister za zunanje zadeve, ki se je obravnavi pridružil naknadno, se je s tem v zvezi dotaknil predvsem pravice do izvzetja določenih držav od uporabe nekaterih določb pogodbe. Slovenija tako želi slediti zaprtemu mandatu za medvladno konferenco, sprejetemu na vrhu junija letos, hkrati pa se zaveda, da so nujni tudi določeni kompromisi. Minister je podal stališča Slovenije do posameznih konkretnih zadev Poljske, Avstrije, Bolgarije in Češke. Medtem ko so nekateri poslanci pozdravili dejstvo ohranjenega institucionalnega ravnovesja, pa so drugi opozarjali na terminološko doslednejšo rabo sprejetih rešitev. Prav tako so bila mnenja razdeljena glede predlaganega amandmaja Poslanske skupine nepovezanih poslancev, da bi se k tretji alineji predloga stališča Republike Slovenije do Osnutka pogodbe, ki spreminja Pogodbo o Evropski uniji in Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, dodalo besedilo, da medvladna konferenca pravnega besedila nove pogodbe ne razširi z morebitnimi novimi predlogi oziroma zahtevami, ki niso del političnega dogovora, doseženega na Evropskem svetu junija 2007, in da se protokoli, ki se predložijo pogodbi o Evropski uniji in delovanju Unije, ne dopolnijo z morebitnimi novimi "opt out" pridržki posameznih držav članic in da izjave o določbah pogodb ne postanejo del besedila nove pogodbe. Podajo mnenj o primernosti ožjega ali širšega zavezovanja Vlade je zaokrožilo glasovanje o predlaganem amandmaju. Ta s štirimi glasovi za in petimi proti ni bil sprejet. Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za zadeve Evropske unije je na podlagi prvega odstavka 4. člena Zakona o sodelovanju med Državnim zborom in Vlado o zadevah Evropske unije in petega odstavka 154.h člena Poslovnika Državnega zbora Republike Slovenije na 33. nujni seji 11. oktobra 2007 sprejel naslednji sklep: "Odbor Državnega zbora za zadeve Evropske unije je na 33. nujni seji 11. oktobra 2007 obravnaval Predlog stališča Republike Slovenije do Osnutka pogodbe, ki spreminja Pogodbo o Evropski uniji in Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, ga podprl in predlaga Državnemu zboru, da ga sprejme v predloženem besedilu." Hvala.
Hvala. Besedo dajem predsedniku Odbora za zunanjo politiko gospodu Jožefu Jerovšku. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani ministri, ministrice, spoštovani gospod predsednik parlamenta, kolegice in kolegi! Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za zunanjo politiko je na svoji 71. nujni seji 11. oktobra 2007 obravnaval stališča Republike Slovenije do Osnutka pogodbe, ki spreminja Pogodbo o Evropski uniji in Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti. Predsednik odbora je uvodoma izpostavil, da gre v skladu z določbami Poslovnika Državnega zbora o zadevah Evropske unije za obravnavo predloga stališč Republike Slovenije za sprejem pogodb, na katerih temelji Evropska unija. Spreminja se besedilo obstoječih pogodb, ki je skoraj v celoti enako besedilu Pogodbe o Ustavi za Evropo, vendar Pogodba o ustavi za Evropo v svoji obliki ni stopila v veljavo, ker je niso ratificirale vse države članice. Državni zbor je 1. februarja 2005 sprejel Zakon o ratifikaciji Pogodbe o ustavi za Evropo, kar je bil običajen postopek ratifikacije pred Odborom za zunanjo politiko in pred Državnim zborom. Tokrat je postopek drugačen, saj je Slovenija kot država članica neposredno udeležena v postopku spreminjanja temeljnih pogodb na tradicionalen način, in sicer na medvladni konferenci, ki se je začela 23. julija 2007. Predlagana pogodba tako dopolnjuje pogodbo o Evropski uniji in Pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti, ki bosta ostali v veljavi, medtem ko bi jo Pogodba o Evropski ustavi nadomestila. Minister za zunanje zadeve dr. Dimitrij Rupel je predstavil vsebino osnutka pogodbe o reformi. Dejal, da so skoraj v celoti sprejete rešitve iz Pogodbe o ustavi za Evropo. Predlagane spremembe Pogodbe o ustavi za Evropo, kot jih določa mandat za mednarodno konferenco, sprejet na Evropskem svetu, ki je potekal med 21. in 22. junijem 2007, se nanašajo predvsem na novo obliko pogodbe, kar se v osnutku pogodbe o reformi odraža v rešitvah, ki so bile že navedene, zato jih ne bom ponavljal. Bom pa povedal, da je minister Rupel predstavil tudi vsebinske spremembe in dopolnitve, ki so vključene v mandat medvladne konference in se nanašajo na spremembe iz Pogodbe o ustavi za Evropo. Glasovanje z dvojno večino se preloži na leto 2013, od leta 2017 pa bo glede tega obstajalo še prehodno obdobje. Na področju pravosodnega sodelovanja so v kazenskih zadevah za Veliko Britanijo deloma za Irsko vgrajene določene varovalke. Novo sklicevanje na solidarnost med članicami na področju energije, kot tudi boj proti klimatskim spremembam, pri čemer se Uniji ne dodelijo nove pristojnosti. Potem je tu večja vloga nacionalnih parlamentov v evropskem zakonodajnem procesu, v merilih in postopkih za pristop novih članic je predvideno sklicevanje na vrednote Unije in navedba meril za pristop, o katerih se dogovori Evropski svet. V zvezi z dodatno okrepljeno vlogo nacionalnih parlamentov je minister Rupel izpostavil, da v primerjavi s Pogodbo o ustavi za Evropo osnutek pogodbe o reformi določa podaljšan rok, v katerem lahko nacionalni parlamenti proučijo osnutke zakonodajnih besedil, podaljšuje se iz šestih na osem tednov, in predvideva tudi okrepljen nadzorni mehanizem subsidiarnosti. Na koncu je minister Rupel pojasnil, da je v gradivu besedilo obrazložitve pod naslovom Postopek sprejemanja aktov v Evropski uniji potrebno nadomestiti besedilo zadnjega odstavka tako, da se glasi: "Pogodba bo začela veljati 1. januarja 2009, če bodo deponirane vse listine o ratifikaciji, sicer pa prvi dan meseca, ki bo sledil deponiranju zadnje listine o ratifikaciji pri Vladi Italijanske republike." V razpravi, ki je sledila so člani odbora pozdravili napredek, ki je bil dosežen pri oblikovanju Osnutka pogodbe, ki spreminja Pogodbo o EU in Pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti, izrazili upanje, da bo prišlo do njegove ratifikacije. Dotaknili pa so se tudi nekaterih širših vprašanj, kot so razmerje med [[...]] [[nerazumljivo.]] predsednikom Evropskega sveta in predsednikom komisije, pomen omembe nevladnega značaja skupne zunanje in varnostne politike v pogodbi o reformi ter posledice odprave določbe o primarnosti prava EU in nadomestno sklicevanje na sodno prakso sodišča Evropskih skupnosti. V nadaljevanju je minister Rupel odgovoril na zastavljena vprašanja. Po končani razpravi je odbor glasoval o amandmaju, ki ga je k predlogu stališča Republike Slovenije vložil Matej Lahovnik in ga ni sprejel. Večina članov odbora je bila mnenja, da amandma ni potreben. Po končanem glasovanju o amandmaju je odbor sprejel naslednji sklep: Odbor Državnega zbora za zunanjo politiko je obravnaval predlog stališča Republike Slovenije do Osnutka pogodbe, ki spreminja Pogodbo o EU in Pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti, ga podpira in predlaga Državnemu zboru, da ga sprejme v predloženem besedilu. Hvala lepa.
Hvala gospodu Jerovšku. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Anton Kokalj bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Še enkrat lep pozdrav. "Evropa ne bo ustvarjena v enem dnevu in tudi ne brez nasprotovanja, nič trajnega se ne zgodi z lahkoto." To so besede enega od evropskih očetov, ki je bil danes že citiran, Roberta Schumanna, zapisane v knjigi Za Evropo. Njegova vizija pred 50-imi leti je bila izjemno ambiciozna in je dosegla skorajšnjo uresničitev prav v našem času. Naše poslanstvo pa je iskati vizijo za naslednjih 50 let. Kot je bila pred 50-imi leti pomembna Rimska pogodba ali pogodbe, na katerih se je razvijala Evropska unija do danes, je sedaj pomembna nova pogodba, o kateri razpravljamo danes. Pogodba o ustavi za Evropo je imela vizijo, ki je temeljila na vrednotah, kot so: večja zaščita temeljnih človekovih pravic, simboli skupnosti, skupno pravno in formalno zastopanje vseh držav o zadevah, ki presegajo njihov posamični vpliv in tako naprej. Kljub izredno optimističnemu tonu po podpisu Pogodbe o ustavi za Evropo leta 2004, se ideal ni uresničil. Kot je navedel Schumann, da se nič trajnega ne zgodi z lahkoto, smo sedaj pred neke vrste popravnim izpitom, na realnih tleh in prestavljeni na manjšo hitrost. S predlagano reformo o Evropski uniji ostajata smer in cilj, ki sta bila začrtana na konvenciji in medvladni konferenci leta 2004, enaka. Vsekakor pa bo za dosego treba vložiti več napora, kar pa pomeni, da bo imela večjo vrednost, višjo ceno in večjo trajnost. Kljub temu, da reformna pogodba statistično ohranja skoraj vse, kar je vsebovano v Pogodbi o ustavi za Evropo, pa mi v Novi Sloveniji menimo, da vsebinsko vseeno precej izgublja. Zato si je potrebno prizadevati, da bo vanjo vgrajenih čim manj izjem, ampak naj se raje išče manjši skupni imenovalec. Rešitve, ki bodo sprejete, naj bodo v načeli konsenzualne. Samo konsenz zagotavlja temelj, ki ima trajnejšo vrednost. Zato je po naši oceni stališče Vlade do predloga pogodbe o reformi v tem trenutku ustrezno. Čeprav bi si želeli, da bi predvsem Listina o temeljnih pravicah in tudi simboli ostali vgrajeni v sam tekst pogodbe, podpiramo iskanje najširšega soglasja in izogibanja različnim pozicijam posameznih držav članic. Za vsako skupnost je znano, da lahko deluje le, če se strinja s pravili igre, ki veljajo za vse, sicer mora razmisliti, ali še obstaja potreba po skupnosti oziroma katere temeljne vrednote vse člane skupnosti še zanimajo. Ni izključeno, da se kdorkoli od članov odloči in odide, vendar pri teh ostalih ne more kakorkoli izsiljevati ali obremenjevati. Nova Slovenija torej podpira stališče, ki ga je pripravila Vlada. Pričakujemo pa, da bo Vlada v razpravi pojasnila svoj pogled na nekatera vprašanja, ki se na samem zasedanju lahko pojavijo in se v javnosti preko različnih medijev že pojavljajo in se tudi slišijo. Navedel bom samo tri: kakšno je stališče Republike Slovenije glede statusa Evropske centralne banke, kako odgovarjamo na vprašanje dostopnosti študija na avstrijskih univerzah za tuje študente in kako bo v skladu z novo pogodbo potekalo zasedanje Sveta Evropske unije na relaciji do Evropske komisije glede vprašanj skupne zunanje in varnostne politike. Naj zaključim. Nova Slovenija podpira stališča Vlade do teh vprašanj, ki so po naši oceni načelna, vendar pomenijo vzdrževanje smeri, ki je bila sprejeta, ko smo ratificirali Pogodbo o ustavi za Evropo. Vsekakor pa pričakujemo v današnji razpravi odgovore na postavljena vprašanja. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Jakob Presečnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani ministri, spoštovane kolegice in kolegi! Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke zagovarja stališče, da se Pogodba o ustavi za Evropo čim manj spremeni. Državni zbor je Pogodbo o ustavi za Evropo ratificiral že 1. januarja 2005, predlagane spremembe pa se nanašajo na novo obliko pogodbe. Med drugim naj bi se ovrglo poimenovanje pogodbe z besedo "ustava", opustil naj bi se sprejem ene pogodbe, ki bi nadomestila dosedanje, vzpostavil naj bi se inštitut zunanjega ministra Evropske unije, za katerega bi se sicer uporabljal drugačen naziv, in podobno. Osnutek pogodbe vsebuje tudi nekatere vsebinske dopolnitve, kot na primer, da se glasovanje z dvojno večino preloži na leto 2014, do takrat se bo uporabljal sedanji sistem kvalificirane večine. Vsebuje tudi posebne varovalke na področju pravosodnega sodelovanja, v kazenskih zadevah za Veliko Britanijo, predvideva večjo vlogo nacionalnih parlamentov v evropskem zakonodajnem procesu, kar je po našem mnenju še posebej pomembno. Tako se v osnutku pogodbe o reformi rok, v katerem lahko nacionalni parlamenti preučijo osnutke zakonodajnih besedil in posredujejo mnenja, podaljša. Okrepil bi se tudi nadzorni mehanizem, saj bi komisija osnutek zakonodajnega akta, ki bi mu v nacionalnih parlamentih držav članic nasprotovala navadna večina glasov, ponovno preučila. Tako se z osnutkom pogodbe o reformi določi nov splošni člen o vlogi nacionalnih parlamentov, kar po našem prepričanju bistveno prispeva k spoštovanju demokratičnih načel. Slovenija je v pripravah na medvladno konferenco že sodelovala na konzultacijah v okviru nemškega predsedstva Svetu EU. Naša stališča so ostala enaka kot na medvladni konferenci in Evropskem svetu junija letošnjega leta. Posebej smo se zavzemali za to, da bi Listina o temeljnih pravicah z novo pogodbo pridobila pravno zavezujočo naravo. S tem se strinjamo tudi v Poslanski skupini SLS, še posebej pa poudarjamo pomen spoštovanja kulturne in jezikovne raznolikosti v okviru Evropske unije. Nenazadnje je dialog med različnimi kulturami tudi ena od temeljnih usmeritev našega prihajajočega predsedovanja EU. Kot sem na začetku že poudaril, se poslanci Poslanske skupine SLS strinjamo s predlogom stališča Vlade Republike Slovenije do osnutka pogodbe. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Matej Lahovnik bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke, poslanci, gospod predsednik! V Poslanski skupini Zares podpiramo stališče Republike Slovenije do osnutka pogodbe, ki spreminja podobo o Evropski uniji in pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti. Res pa je, da smo sami želeli tudi z našim amandmajem k tretji alineji 1. točke predloga stališča Republike Slovenije do osnutka te pogodbe dodati besedilo, da si mora Republika Slovenija prizadevati, da medvladna konferenca pravnega besedila nove pogodbe, ki spreminja pogodbo o Evropski uniji in pogodbo o ustanoviti Evropske skupnosti, ne razširi z morebitnimi novimi predlogi oziroma zahtevami, ki niso del političnega dogovora, doseženega na evropskem svetu junija 2007. Republika Slovenija bi si skladno z našim predlogom morala prizadevati, da se protokoli, ki se predložijo pogodbi o Evropski uniji in delovanju Unije, ne dopolnijo z morebitnimi novimi tako imenovanim "opt out" pridržki posameznih držav članic in da izjave iz sklepne listine oziroma izjave o določbah pogodb ne postanejo del besedila nove pogodbe, ki spreminja pogodbo o Evropski uniji in pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti. V Poslanski skupini Zares namreč menimo, da Evropska unija potrebuje novo pogodbo za zagotavljanje učinkovitejšega delovanja večje preglednosti in približevanja svojim državljanom. Kljub dejstvu, da je tak vrstni red že začrtan, sprejet je na medvladni konferenci, podpisovanje ratifikacije, pogodba pa naj bi nekako začela veljati pred volitvami v Evropski parlament leta 2009, menimo, da Republika Slovenija zaradi omenjenega terminskega načrta oziroma naglice ne sme pristati na izsiljevanje posameznih držav članic na oktobrski medvladni konferenci. Pri tem smo opozorili in tudi danes opozarjamo na izjavo enega od stanovnih očetov Evropske unije Roberta Schumanna, ki je že bil danes tukaj citiran, ki pa pravi nekako tako "Evropa ne bo ustvarjena v enem dnevu in tudi ne brez nasprotovanja". Ravno kot bodoča predsedujoča Evropski uniji si mora Republika Slovenija prizadevati, da države članice skupni evropski interes postavijo nad ožje nacionalne interese, v nekaterih primerih celo pred interese posameznih političnih elit, ki se uporabljajo za dnevnopolitične potrebe. Cel kup imamo takšnih primerov, podobni primeri so predvsem v zadnjem trenutku oziroma zahteve se pojavljajo s strani Poljske, kjer je denimo poljska ministrica za zunanje zadeve utemeljila, zakaj Poljska vztraja pri zahtevi po stalnem generalnem pravobranilcu na sodišču Evropske skupnosti, kar bi zahtevalo spremembe statuta luksemburške institucije z argumentom, češ, da ima največja med novinkami, torej Poljska do tega položaja enako pravico kot pes do kosti. Takšna stališča, ki se pojavljajo, so nesprejemljiva. Takšna stališča škodijo skupni evropski ideji in postavljajo interese posameznih držav članic pred interese Evropske unije. Še cel kup je takšnih primerov. Nekatere države članice bodo v novembrskem času soočene z volitvami in nas, verjamemo, argumentirano skrbi, da bodo to izkoriščala za postavljanje dodatnih zahtev, dodatnih izjem, ki jih postavljajo v boljši položaj kot ostale države članice, med katere spada tudi Slovenija. Zato menimo, da bi zavrnitev novih teh, tako imenovanih "opt-out" izjem ali pa posebnih enostranskih izjav posameznih držav članic na oktobrski medvladni konferenci, ne pomenilo nobene škode za usklajevanje v novi pogodbi. V tem primeru bi se razprave o nerešenih političnih vprašanjih nadaljevale na decembrskem vrhu v Bruslju. Moram reči odkrito, da me na nek način tudi skrbi izjava predsednika Evropske komisije Joseja Manuele Barosa, ki je dejal, da ga takšne koncesije, ki se dajejo posameznim državam članicam, običajno največjim, kot sta Anglija oziroma Velika Britanija in Poljska, da ga to ne skrbi, češ, da so še vedno boljše te koncesije od postavljanja pogodbe na manjši skupni imenovalec. Vse te izjeme škodijo skupni evropski ideji, škodijo skupnim prizadevanjem, potem da bi dejansko postavili skupne evropske interese nad posamezne parcialne interese nekaterih držav članic, ki izsiljujejo svoj položaj. Zato smo želeli s tem našim amandmajem tudi bolj zavezati Vlado, da si bo k temu prizadevala. Drži, da je nekako tudi Vlada poudarila, da je to njeno osnovno izhodišče. Mi smo zato to stališče Vlade Republike Slovenije podprli. Želimo pa izrecno poudariti, da dejansko pričakujemo, da bo Vlada Republike Slovenije glede teh "opt-out" izjem imela zelo jasno stališče in da ne bo popuščala posameznim državam članicam, da pridobijo neke enostranske koncesije oziroma da si bo prizadevala, da do tega ne pride. To se nam zdi še posebej pomembno zato, ker je Slovenija tista članica Evropske unije, ki bo naslednja predsedujoča in na nek način tudi na simbolni ravni stališče Slovenije veliko pomeni. Hvala.
Hvala. Gospod Bogdan Barovič, bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Gospod minister, predstavniki Vlade, kolegice, kolegi! Boljša je Evropa dveh hitrosti, kot Evropa nobene hitrosti. To ni rek Roberta Schumana, ki smo jih slišali kar nekaj, ampak je to tisto, kar smo dorekli in dogovorili v Slovenski nacionalni stranki in je vezano na enega od dveh težav, ki so ob obravnavi pred reformno pogodbo še odprte. Toda pojdimo lepo po vrsti in počasi, kajti današnja izredna seja ni namenjena nam prepričan, mogoče tudi mnogim, ki zadev pač ne morejo poznati ob obilici drugega dela, ampak ljudem. Začnimo s tem, da; z velikim spoštovanjem do predsednika Odbora za evropske zadeve, ki je dal na glasovanje tudi zakon o sodelovanju med vlado in parlamentom, daje to možnost. Včerajšnja seja, glede na to, da je tudi današnja seja javna, seja Odbora za Evropske zadeve bi morala biti javna. Predsednik je to možnost dal, kolegice in kolegi ste nasprotovali. Ali potem drži, kar je dejala ena od italijanskih evropskih poslank, da se nova ustava dela za hrbtom ljudi. Namenjena je, govorimo o ustavi, tudi če so ustavne kategorije izvzete, kolegice in kolegi, govorimo o ustavi, ki je zavezujoča za 27 držav članic in za 700 milijonov in še nekaj ljudi. Hvala bogu, da je vlada umaknila oznako "Interno" in da danes govorimo ljudem. Ljudje morajo vedeti, da to ni več ustavna pogodba, ampak je reformna pogodba. Da ni več ustavna pogodba in nima ustavne veljave je bistvo problema ob tej reformni pogodbi. Kakšna je razlika? Veliko jih je, vsi jih verjetno že poznate, bistvena pa je ta, da nima ustavnega značaja. Odstranjena je omemba ustavnosti, odstranjeni so simboli. In zdaj se lahko vrnemo na Roberta Schumanna, ki je rekel "Nič ni brez ljudi in nič ni večno brez institucij." In kakšna institucija vendarle je, ki nima ne ustave, ki nima ne simbolov, ki nima zakonov, ampak ima dikcijo, kot jo je imela prej. V premislek vsem nam in ljudem, toda dobro. 27 držav živi po reku: "If you want join to the club, you had to respect the rules." [["Če se pridružiš klubu, moraš spoštovati pravila."]] Seveda pa je pomembno, kako močna so ta pravila. 98% vsega dogovorjenega je že. Ostaneta 2%. O teh 2% naj bi se pogovarjali in poskušali doseči soglasje na neformalnem vrhu 18. in 19. oktobra v Lizboni. In katera so ta vprašanja? Bodimo zelo konkretni. Prvo je vprašanje Poljske. Joanninska klavzula, torej to je predlog o glasovanju z dvojno večino. Jasno stališče Slovenske nacionalne stranke je, da se prepreči, poudarjam, prepreči namera Poljske, da se Joannina vstavi v redni del reformne pogodbe. Ne v redni del reformne pogodbe, ampak lahko postane pravilo, ki je včasih koristno. Ne pa v redni del pogodbe. Zato ta trenutek še enkrat pozivam Vlado, ker bo še govorila o tem, da se Evropski uniji, Poljski, da jasno sporočilo, da posamezne države ne morejo vseskozi izsiljevati s takšnimi in drugačnimi predlogi, ki niso, poudarjam, niso v interesu skupnosti. In tudi, spoštovani kolegi, prijatelji iz Poljske se bodo morali enkrat zavedati, da gre lahko njihova, jo bom imenovan, nesebična avantgarda k večji blaginji svojih narodov usmerjena v Evropo, da gremo lahko tudi brez njih, in se vračam na tisto, s čemer sem začel, boljša Evropa dveh hitrosti kot Evropa nobene hitrosti. In še en problem, o katerem danes nismo slišali. Res, da sem bil vesel, ko sem sprejel sporočilo, da je bilo včeraj s 378 glasovi za in 154 proti ter 109 vzdržanih glasov potrjen predlog nove sestave sedežev Evropskega parlamenta za volitve leta 2009 dveh poročevalcev Lamassoura in Severina in po tem predlogu naj bi Slovenija imela 8 poslancev. To sem vesel. Enega več. Pa vendarle bo ta predlog Evropskega parlamenta poslan še na Svet Evropske unije. In upam, da bo to stališče Vlada trdno zagovarjala, kajti, ne vem, če veste, spoštovani sosedje, Italijani, pa temu predlogu ostro nasprotujejo, ker imajo 72 poslancev, pa imajo še enega premalo, torej ravno tistega, ki je slovenski. Tudi takšne stvari je včasih potrebno povedati. Naslednje vprašanje, ki se sliši in bere v časopisih, tako imenovani "opt-out" ali izvzeti. To je sicer krasna zadeva, proti kateri pa bi morala, to bo odločila Vlada sama, ampak mi menimo, da mora biti Vlada zelo restrektivna. "Opt-out" ali izvzetje je zelo krasno. Ravnamo se po pravilih, če nam pa kaj ni prav, imamo pa pravico do tako imenovanega izvzetja ali "opt-out" in bomo zadeve malo spremenili. Ampak tega "opt-out" nimamo vsi. Samo nekateri posvečeni v Evropski uniji. Tisti, ki so močni, tisti, ki znajo lobirati. Ne vem. Ali gremo Slovenci v isto igro in imamo pravico do izvzetja ali pa jo izključimo, kar bi bilo najbolje. Izključimo jo iz igre. Izvzetja ni. Pravila igre so enaka za vse. Primer tega, pa čeprav bo kdo rekel, da to ni res, ampak je, je prehodno obdobje za delovno silo. To je ena oblika "opt-outa". Eni si izmislijo prehodno obdobje, češ, mi 7 let ne bomo Slovencev sprejemali na delo. Slovenci pa si seveda tega ne moremo privoščiti oziroma ne smemo, nam je prepovedano, in uvažamo tujo delovno silo. Saj je prav, če jo rabimo, da jo uvozimo, če je pa ne rabimo, je pa ne bomo uvažali, Slovakov in Romunov v gradbeništvu. Ampak jih moramo. V tem je razlika. Nekateri si privoščijo tako imenovani "opt-out", izvzetje, mi si ga pa ne smemo. Seveda je treba sprejeti neka pravila igre, res. Res, da je Slovenska nacionalna stranka leta 2005 edina nasprotovala hitremu sprejemu ustavne pogodbe, z veliko željo, da bi počakali, da bi videli, kaj bo. In bilo je tisto, kar smo rekli - navdušenje, mislim, da 21 članic, lahko me popravite, če sem se zmotil, ampak ena je vse domine podrla. 1.1.2009 naj bi deponirale vse države članice, 27 naj bi jih bilo, ratificirano reformno pogodbo v Rimu. In že danes v imenu Slovenske nacionalne stranke za magnetogram povem, da temu ne bo tako. Ne bo, ker se bo zgodila "ena Poljska", ki tega ne bo storila. In kje bomo spet? Slovenci med prvimi, ki bomo dvignili roke, ja, bravo, mi smo za, saj moramo spoštovati pravila igre, ker je tudi res, da jih moramo, nekdo si bo pa izmislil, jih pa pač ne bomo. In vedno bomo tisti, ki ne bomo, prvič, kdaj tudi povzdignili svojega glasu in rekli, takole bo, ali pa tudi mi ne bomo rekli "da", in drugič, zakaj moramo biti vedno med prvimi. Saj je prav in pošteno. Jaz priznam ves trud zunanjemu ministrstvu in predvsem državnemu sekretarju, da se ogromno trudijo, ogromno vedo in ogromno delajo. In Slovenija je dosegla ogromno uspeha v Evropi. Manjka nam samo vztrajnosti in stoičnosti. In ne moremo sprejemati nečesa kar tako. Jaz se bojim, da bosta ta 2% pravzaprav točno tisto, kar sicer spoštovani kolegi iz Poljske hočejo. Točno tisto bo. In oni so postavili pet zahtev, od tega sta seveda dve ali tri pripravljeni odstopiti, ampak Joannino hočejo. Kar pa seveda, še enkrat poudarjam, če bi ali če bo slovenska Vlada potrdila, da bo Joannina šla v pogodbo, potem smo spet klonili. Proces ratifikacije je dolg in bo dolg: uveljavitev pogodbe, sprejem pogodbe, ratifikacija, deponiranje in tako naprej. Upam in želim, da bodo doseženi dogovori okoli odprtih in nerešenih vprašanj. Upam in želim, da se bodo področja, ki so ostala odprta in ki ne sledijo ustavi, jaz kar rečem evropski ustavi, ki smo jo mi z veseljem potrdili, še enkrat pravim, odstranjena je omemba ustavnosti, odstranjena je funkcija ministra za zunanje zadeve, evropska zakonodaja bo sestavljena še vedno iz uredb in direktiv, ne pa iz zakonov in okvirnih zakonov. To so pomembni elementi v eni skupni državi, v kateri živimo. Živeti, veste tam, kjer moraš samo spoštovati pravila igre, pri oblikovanju pravil igre pa ne smeš sodelovati, ni lahko in ni lepo in ni pošteno. V Slovenski nacionalni stranki bomo tako kot prvič zaradi naštetih razlogov, zaradi nejasnosti, ki so še vedno odprte, bomo tako kot prvič nasprotovali stališčem Vlade. Zato, ker čakamo in smo previdni. Želimo pa, in jih bomo seveda tudi spoštovali, da se bo 1.1.2009 zgodil. Če se ne bo, upam in želim, kljub temu, da bodo vmes parlamentarne volitve, da vas bomo takrat že v tretje spomnili, kako na hitro, kako na pamet, kako na skrivaj odločamo o pomembnih vsebinah. Kljub temu pa vseeno še enkrat hvala vsem, ki so sodelovali, ki sodelujejo, tudi osebje, ki je v Bruslju, ki ga mi pravzaprav ne poznamo, ki smo jih mi poslali, ki so bili odlični strokovni sodelavci, so delavni in pridni, in zahvaljujoč njim tudi mi poslanci, ki bi morali največ vedeti o tem, nekaj vemo, njim, ki nam pošiljajo materiale. Če pa pogledam in smo iskreni, da bi bili informirani v pametnem doglednem času in roku, bodimo pošteni, v enem tednu smo morali pregledati "špeh", ki ga imam na mizi, ki je takole debel, pa priznam, da ga nisem mogel, če ne bi imel kolegov in kolegic, ki delajo v tujini, ki to spremljali in bi mi pomagali, pa če si ne bi vzel kar veliko časa, da bi sploh skrajšane zapiske pregledal in prebral. Ne gre, gospe in gospodje, tako hitro in tako na pamet, res ne.
Hvala. Mag. Franc Žnidaršič bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, spoštovani minister, državni sekretarji, ostali predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Z osnutkom reformne pogodbe, ki jo obravnavamo danes v Državnem zboru, se začenja nova politična razprava o prihodnji pogodbi. Pred seboj imamo celotno besedilo pogodbe, ki spreminja pogodbo o Evropski uniji, in pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti, vključno s protokoli in izjavami sklepne listine. Besedilo osnutka pogodbe bo predlagano na medvladni konferenci ministrov za zunanje zadeve, sprejeto pa naj bi bilo na ravni voditeljev držav v Lizboni. Pravi strokovnjaki članic Evropske unije so pripravili pravno prečiščeno besedilo, ki je bilo pisano že v prvotni pogodbi ob upoštevanju strogo določenega mandata Evropskega sveta, definiranega v besedilu berlinske deklaracije, ki napotuje, kako je potrebno definirati bodoči programski dokument za prihodnost Evropske unije. Po mnenju Vlade Republike Slovenije predstavlja pogodba, ki spreminja pogodbo o Evropski uniji v pogodbo o ustanoviti Evropske skupnosti, le oblikovne ne pa pomembne vsebinske spremembe na področju politik, ker bistvene spremembe sledijo novostim iz pogodbe Evropske unije. Vendar po našem mnenju takšno stališče izraža precejšen optimizem, ki ga želimo z Vlado deliti tudi sami. Obstaja namreč nevarnost, da že začrtani vrstni red etap do pogodbe, ki naj bi jo podpisali v naslednjih mesecih, ni tako preprost, zlasti ker tako v našem kot tujem tisku lahko razberemo nezadovoljstvo z rešitvami. Z rešitvami so zlasti nezadovoljni na Poljskem, v Veliki Britaniji, skeptični odnos pa imajo tudi v Franciji, na Danskem in Nizozemskem. Samo dejstvo, da je pogodbo ratificiralo doslej 18 držav, lahko pomaga, nikakor pa ni garancija, da bodo postopki sprejemanja osnutka pogodbe oziroma njeno kasnejše ratificiranje potekali gladko. V poslanski skupini sicer podpiramo osnovne rešitve, ki se nanašajo na uvedbo enotne pravne subjektivitete Evropske unije, strinjamo se z odpravo njenega tristebrnega ustroja. Zadovoljni smo glede pravne veljave listine o temeljnih pravicah, čeprav se bo le-ta umaknila iz besedila novega teksta. Prav tako se strinjamo z ohranitvijo zdajšnjega načina poimenovanja pravnih aktov. Novo poimenovanje predstavnika Evropske unije za zunanje zadeve ja za nas le retoričen poseg, ki naj pričara sliko, da Evropsko unijo sestavljajo članice, ki določajo politiko, ne pa da zunanjo politiko kreira komisija sama. Prepričani smo, da opustitev imena ustave in odstranitev simbolov le deklarativno ustvarja vtis, da gre za pomembne spremembe v aktu, ki ga danes obravnavamo, v resnici pa v novi pravni embalaži ponujamo staro vsebino, in sicer na tak način, da bi se glede sprejetja ali nesprejetja omenjenega dokumenta izognili izrazu volje ljudstva na referendumu. Bojimo se, da je ljudstvo odmaknjeno od realne moči in da želijo v njegovem imenu odločati predvsem predstavniki evropske politične elite, ki so skeptični do svojega prebivalstva oziroma ravnanja svojega volilnega telesa. Številne kompromisne rešitve v osnutku pogodbe govorijo o tem, da so nekateri bolj enaki kot drugi. V poslanski skupini smo prepričani, da kljub pragmatičnosti, ki jo izkazujejo voditelji v Bruslju nikakor ne moremo graditi neke skupnosti enakopravnih članic na način, da neki članici vnaprej priznamo določene izjeme, kadar pa kakšna članica izrazi kritične pripombe na takšno stanje, jo v evropskem tisku doleti medijski linč z obžalovanjem, da so takšno članico sploh sprejeli medse. Rešitve v osnutku pogodbe bi morale iti v smeri zagotovitve osnovne ideje oblikovanja evropske skupnosti kot tvorbe, ki zagotavlja socialni mir, socialno stabilnost in socialno pravičnost, ne pa, da pod krinko globalizacije socialne dimenzije evropske Evrope nadomeščajo z neoliberalistični koncepti, ki skušajo podobno kot prejšnji avtoritarni sistemi oblikovati vsako poro življenja, kar nam je vsem znano že iz nekdanje Jugoslavije. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev z zadovoljstvom ugotavljamo, da je pogodba o 1. členu ob uvedbi novega člena definirala, da Unija spoštuje in ne vpliva na status, ki ga cerkva ali verska združenja ali skupnosti uživajo v državah članicah po nacionalnem pravu. Določba je pomembna, ker od držav članic ne terja, da udejanjajo nekakšen skupen evropski koncept, ampak pristaja na to, da so članice avtonomne pri urejanju tega področja, ter da pristaja na to, da bo navedene rešitve kot take spoštovala. Ob koncu želim poudariti, da se nam dozdeva, da je tekst z nomotehničnega vidika precej neposrečen in nedorečen. Očitno gre pri oblikovanju členov za mehaničen prenos iz osnovnega teksta, ne pa, da bi se upoštevala pri nas uveljavljena nomotehnična praksa, zajeta v smernicah in Poslovniku Državnega zbora. Poslanski skupini namreč ni jasno, kakšno pravno težo ima določba, ki v enem primeru govori o ukinitvi, v drugem pa o črtanju določenega člena. Kljub vsemu povedanemu bomo osnutek pogodbe podprli, saj se zavedamo, da gre šele za prve korake v postopku dokončne obravnave pogodbe oziroma da bo dokončna beseda dorečena takrat, ko bomo v Državnem zboru imeli ponovitev ratifikacije spremenjenega dokumenta. V tem smislu predlagane rešitve podpiramo in od Vlade pričakujemo, da bo vztrajala pri doseženih dogovorih glede vsebine in ne bo popuščala posameznim državam, ki bi poskušale v zadnjem trenutku ali zavleči sprejemanje tega dokumenta ali pa spremeniti in na novo oblikovati njeno vsebino. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Jožef Jerovšek bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik, spoštovani ministri, kolegice in kolegi. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo predlog stališč do reformne pogodbe podprli. Predlog stališča Republike Slovenije do osnutka reformne pogodbe, ki bo temelj uspešnega delovanja širitve in razvoja Evropske unije, sprejemamo v času, ko že občutimo pozitivne učinke članstva v Evropski uniji, ki se odražajo v veliki gospodarski rasti in članstvu v območju evra. Pod vplivom širšega demokratskega okolja pa se postopoma razgrajuje tudi vpliv dogmatskih, v preteklost zazrtih struktur v Sloveniji. Ideje o združeni Evropi so bile nekoč le sanje filozofov in vizionarjev. Že Viktor Hugo je navdahnjen s humanističnimi ideali sanjal o združenih državah Evrope. Danes je združena Evropa realnost, je rezultat trdnega in dolgotrajnega dela mnogih ljudi, ki so si prizadevali za združeno Evropo. Evropska unija je odgovor, dogovor med suverenimi narodi, ki so sklenili, da bodo delili skupno usodo in združevali svoja prizadevanja za skupne uspehe. Čeprav je pogodbo o ustavi za Evropo ratificirala več kot polovica držav članic Evropske unije, ustavna pogodba ni zmogla pridobiti enotne podpore. Po neuspešnih referendumih v Franciji in Nizozemskem je bilo v Evropi čutiti veliko skepse, ali je Evropa sploh sposobna oblikovati skupen dokument, ki bi predstavljal nove, skupne temelje združene Evrope. V Slovenski demokratski stranki se zavedamo, da je še pred letom izgledalo, da se bo Evropska unija le s težavo izkopala iz nastale krize, vendar pa so se v tem času v Evropi zgodile pomembne politične spremembe, ki so omogočile uspešno nadaljevanje oblikovanja ustreznega dokumenta, ki bo razširjeni Evropi omogoči učinkovito in transparentno delovanje. Nemčija je v vlogi predsedujoče države in z novo kanclerko Angelo Merkel Evropo oskrbela z novimi in prepotrebnimi spodbudami za nadaljnje sodelovanje. Nemško predsedovanje v Svetu Evropske unije je uspelo oblikovati mandat za sklic medvladne konference o reformi Unije, ki ga sedaj uspešno vodi portugalsko predsedstvo, nenazadnje pa so k nadaljnji poživitvi procesa evropskega povezovanja prispevale tudi spremembe na vrhu v Franciji in Veliki Britaniji, saj je prihod novih voditeljev tem državam omogočil, da se razvežejo od zavez prejšnjih liderjev do sprejemanja bodoče regulative Evrope. Čeprav je bila Republika Slovenija med prvimi državami članicami, ki je ratificirala ustavno pogodbo, smo bili v Slovenski demokratski stranki, na osnovni realnega ocenjevanja razmer v Evropi med tistimi, ki so se začeli hitro ozirati po novih, za vse sprejemljivih rešitvah. Veseli smo, da je bila tako naša politika, kot tudi naša diplomacija med bolj dejavnimi in se ni oprijemala ekskluzivnih rešitev ter s tem pripomogla, da imamo danes pred seboj osnutek, ki bo, tako upamo, sprejemljiv za vse evropske države. Ob dejstvu da je Evropska unija medtem narasla na 27 članic, je tak dokument za učinkovito Evropsko unijo še toliko bolj nujen. Osnutek reformne pogodbe, ki jo je dva meseca pripravljala skupina strokovnjakov, v kateri so sodelovali predstavniki vseh držav članic, predstavlja pomemben dosežek. S sprejetjem oziroma ratifikacijo Pogodbe o reformi s strani vseh 27 držav članic bodo v veljavi ostale vse tri pogodbe, Pogodba o Evropski uniji, Pogodba o ustanovitvi Evropske skupnosti, ki se bo po novem imenovala Pogodba o delovanju Evropske unije, ter Pogodba o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo, Euroatom. V SDS smo zadovoljni z delom medvladne konference, saj reformna pogodba ohranja bistvene sestavine pogodbe za evropsko ustavo: med drugim pravno zavezujočo naravo Listine o temeljnih pravicah, enotno pravno osebnost Evropske unije in upravo tristebrne strukture, ohranitev institucionalnega ravnotežja v širšem smislu ter sklicevanje na kulturno in jezikovno raznolikost. V Slovenski demokratski stranke se zavedamo, da razširjena Evropa potrebuje jasno zapisane cilje, vrednote, načela in pravila, zato je tudi sprejem reformne pogodbe ključen za nadaljnji razvoj Unije. Reformna pogodba ohranja vrednote in načela, ki kažejo na to, da želi evropska celina ostati odprta za znanje, kulturo, družbeni napredek, želi poglobiti demokratičnost ter si še naprej prizadevati za mir, pravico in solidarnost s svetom. V SDS se strinjamo, da je treba zadržati čim več rešitev iz Pogodbe za ustavo o Evropi, kar je portugalskemu predsedstvu tudi uspelo dobro uresničiti in pripeljati osnutek pogodbe v podpis. Naj komentiram še nekaj ključnih sprememb, ki jih prinaša reformna pogodba. Opusti se namreč, kot prvo, poimenovanje pogodbe z besedo "ustava". Tovrsten kompromis je za SDS sprejemljiv, saj se zavedamo realnosti, da poimenovanje pogodbe z imenom "ustava" ni sprejemljivo za vse članice, predvsem za Veliko Britanijo, ki nima lastne ustave in meni, da bi s tovrstnim poimenovanjem prišlo do pretiranega posega v njeno suverenost. Drugič, Listina o temeljnih pravicah dobi pravno zavezujočo naravo kljub dejstvu, da ne bo sestavni del pogodbe. V SDS smo zadovoljni, da so se članice sporazumele glede pravno zavezujoče narave Listine, saj Unija temelji na vrednotah spoštovanja človekovega dostojanstva, svobode in demokracije, enakosti pravne države in spoštovanja človekovih pravic, vključno s pravicami pripadnikov manjšin. Te vrednote so skupne vsem državam članicam v družbi, ki jo označuje pluralizem, nediskriminacija, strpnost, pravičnost, solidarnost, enakost žensk in moških. Vseh teh vrednot ne sme nič postaviti pod vprašaj, saj so človekove pravice nosilni steber vsake sodobne demokratične družbe. Tretjič, nacionalni parlamenti bodo z reformno pogodbo dobili večjo vlogo predvsem na področju subsidiarnosti in zakonodajnem področju. V SDS smo prepričani, da bo okrepljena vloga nacionalnih parlamentov okrepila in prenovila demokratično strukturo Evrope, večja vključenost nacionalnih parlamentov pa pomeni tudi večji vpliv in večjo prepoznavnost za evropska vprašanja v nacionalnih političnih razpravah. Ne nazadnje pa bodo nacionalni parlamenti z večjo vključenostjo v zadeve Evropske unije lahko sedaj tudi aktivno prispevali k dobremu delovanju Unije. Četrtič, doda se novo sklicevanje na načelo solidarnosti med državami članicami na področju energije in na področju podnebnih sprememb, ne da bi pri tem šlo za dodelitev novih pristojnosti Uniji. Z odpravo tristebrne strukture ob upoštevanju medvladne narave področja skupne zunanje in varnostne politike se tudi gre v pravo smer, vzpostavlja se funkcija zunanjega ministra pod imenom "visoki predstavnik Evropske unije za zunanje zadeve in varnostno politiko." Ob tem pa se z novo rešitvijo, vzpostavitvijo službe za zunanjepolitično delovaje ne vpliva na pristojnosti držav članic, kakor trenutno obstaja glede oblikovanja in izvajanje njihove zunanje politike, niti glede njihovih nacionalnih predstavništev v tretjih državah in mednarodnih organizacijah. Vzpostavlja se tudi funkcija stalnega predsednika Evropskega sveta z dveinpolletnim mandatom, kar tudi menimo, da bo rodilo dobre posledice. V Slovenski demokratski stranki se zavedamo, da je reformna pogodba eden od nujnih, vendar ne edini pogoj za evropsko perspektivo držav zahodnega Balkana in širše, saj bodo morale te države v procesu približevanja izpolniti pogoje in, lahko povemo na glas, tudi spoštovati evropske vrednote in sprejete dogovore. Upamo, da se tega zaveda tudi sosednja Hrvaška. V Slovenski demokratski stranki smo tudi prepričani, da si mora slovenska politika tudi v nadaljevanju postopka sprejemanja reformne pogodbe tako kot doslej prizadevati za čim manj izjem, saj bo na ta način lahko preprečila nastanek Evrope dveh hitrosti. V Slovenski demokratski stranki torej poudarjamo, da je projekt reformne pogodbe treba pripeljati v varen pristan. S tem se na najboljši način zagotavlja blaginja Slovenije v prihodnje in možnost za združeno Evropo od Atlantika do Urala v nadaljevanju. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Milan M. Cvikl, bo predstavil stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Državljani in državljanke Republike Slovenije in sedaj ne tudi državljani Evropske unije. V celoti ideja Evropske unije temelji na načelu pravne države, kar pomeni, da njeno delovanje izhaja iz pogodb, o katerih se prostovoljno in demokratično dogovorijo vse države članice. Danes govorimo o tekstu takšne reformne pogodbe. Nedvomno je, da zgodovina zadnjih petih desetletij priča o uspešnosti projekta združene Evrope, najprej v Evropski skupnosti šestih ustanovnih članic in kasneje Evropski uniji petnajst in več držav. Vsem tem oblikam je uspelo utrditi politični sistem, ki temelji na načelih svobode, pluralizma, socialne blaginje in strpnosti. Pogodba o ustavi za Evropo je bila oblikovana zato, da bi se lahko sedaj 27 držav članic soočilo z izzivi demokratične, odprte in učinkovite Evrope, ki združuje pol milijarde prebivalcev in ki naj bi služila vsem, ki v njej živimo, in ne le tistim, ki delajo v evropskih institucijah. Pogodba o ustavi za Evropo je bila sprejeta na ravni predsednikov držav in predsednikov vlad tudi zato, da bi se lahko odprla vrata nadaljnjim rešitvam EU, predvsem zaokrožitvi EU v jugovzhodno Evropo. V Slovenijo smo pogodbo o ustavi za Evropo sprejeli z ratifikacijo na 6. izredni seje Državnega zbora 1. februarja 2005. Takrat smo si bili enotni, da pomeni pogodba o ustavi za Evropo zgodovinsko priložnost, ki temelji na članstvu Slovenije v, za nas, najpomembnejši politični in ekonomski integraciji na svetu. V obdobju po naši ratifikaciji in vse do letos pa se kaže, da si države članice le niso tako enotne glede nadaljnjega razvoja EU, kot se mogoče to želi pokazati navzven. V Sloveniji smo v Državnem zboru smo tekst, ki za večino državljanov dveh ustanovnih članic sploh ni bil sprejemljiv, ratificirali že kot tretja država. Legitimno je vprašanje, zakaj smo takrat hiteli z ratifikacijo Pogodbe o ustavi za Evropo. Predlog, naj spomnim, je bil vložen v proceduro dan po novoletnih parlamentarnih počitnicah in obravnavan v dobrih dveh tednih brez velike razprave z državljani in državljankami. Pomanjkanje te razprave se je na ravni Evropske unije pokazalo za usodno. Po zavrnitvi evropske ustave na Nizozemskem in v Franciji leta 2005 in po dveh letih premisleka naj bi se voditelji EU 23. junija 2007 dogovorili o mandatu nove medvladne konference. Poudarjam, se naj bi dogovorili. Ali so se res dogovorili, bomo videli naslednji teden. Dogovor junija 2007 je bil rezultat požrtvovalne politike nemškega predsedovanja, ki mu sedaj sledi portugalsko. Želimo, da bi se v času predsedovanja Portugalske letos jeseni na medvladni konferenci zaključilo sprejemanje reformne pogodbe. Vprašanje je namreč, tudi glede na včerajšnje razprave na sicer zaprtih sejah, ali je slovensko predsedovanje pripravljeno na sklepanje podobnih kompromisov, kot je to bilo junija v času nemškega predsedovanja in kot bo mogoče naslednji teden v času portugalskega predsedovanja. Odprtih vprašanj je vsak dan več s strani vse večjega števila držav članic. Velika Britanija, Irska, Poljska, Bolgarija, Italija. Hkrati se že sedaj napovedujejo težave s procesom ratifikacije po posameznih državah članicah, če bo po optimističnem scenariju vse res nared naslednji teden. Poslanska skupina Socialnih demokratov kot nepopustljiv in soodgovoren partner v oblikovanju stališč Republike Slovenije za zastopanje interesov Republike Slovenije v organih Evropske unije podpira nadvse napore, da bi bila reformna pogodba vendarle sprejeta. Ocenjujemo namreč, da so popravki, ki sedaj razlikujejo reformno pogodbo in Pogodbo o ustavi za Evropo, vendarle še vedno sprejemljivi. To tudi zato, ker je Slovenija na vrsto vsebinskih določb te reformne pogodbe pristala že v času vstopanja v Evropsko unijo v času trajanja sedanje medvladne konference. Še več, nekatere določbe v reformni pogodbi so zaradi zmanjševanja demokratičnega deficita za zmanjševanje razkoraka med državljani in njihovimi pooblaščenci zelo dobrodošle. Tako je za Državni zbor in za Republiko Slovenije v celoti najpomembneje, da se bo z reformno pogodbo okrepila vloga nacionalnih parlamentov, da se bo podaljšalo obdobje usklajevanja. S tem bomo poslanke in poslanci tisti, ki bomo lahko bolje vplivali na naše predstavnike, Vlado Republike Slovenije, pri zastopanju naših interesov v institucijah Evropske unije. Poudariti velja, tega danes nisem slišal, da bo sedaj Evropski svet v svojih različnih pojavnih oblikah pri sprejemanju zakonodajnih aktov deloval na odprtih sejah in bo tako moral delovati tudi Državni zbor Republike Slovenije. Ne bom se spuščal v nekatere druge primerjave reformne pogodbe v primerjavi s Pogodbo o ustavi za Evropo, pa vendarle imamo zlitje dveh pravnih oseb, ustave ni več, tudi ministra za zunanje zadeve ni. Imeli pa bomo po novem stalnega predsednika Evropskega sveta z dve - in polletnim mandatom, ki je lahko enkratno obnovljen. Evropska zakonodaja bo še zmeraj temeljila na uredbah in direktivah in ne nazadnje, poudarjam, Listina o temeljnih pravicah kot takšna ne bo vključena v pogodbo, a naj bi slednja vsebovala referenco in listino naj bi glede na včeraj predstavljene stališča vendarle podpisali pred podpisom reforme pogodb. Kaj če se Listina o temeljnih pravicah ne bo podpisala pred reformno pogodbo? Torej, gre za precej več, za precej večje razlike, kot je famoznih 4% točk besedila. Gre za več kot to, kar je rekel predsednik Vlade, da ni simbolov, da ni ustave, da ni več zunanjega ministra in tako dalje. Poseben problem bo, da ne gre za vsebinsko enoten dokument, in zato bo ta reformna pogodba predmet velikih interpretacij; zapisali so jo pravniki, politiki je niso niti dobro pogledali in zaslužila naj bi našo podporo. Koliko vas je v Vladi, koliko nas je v Državnem zboru, z izjemo strokovnih služb, resno preučilo ta dokument? Pa je to naša nova pogodba o delovanju Evropske unije, ona govori o tem, kako uveljavljamo 3.a člen slovenske ustave. To pravim zato, ker je nekako na junijskem Svetu kar tako mimogrede odletelo vprašanje, kaj bo s simboli. Bomo v Sloveniji še vedno uporabljali te simbole, bo tam nam ljubi modri pravokotni kos blaga z 12-mi zvezdami še vedno visel tukaj? To ni več zastava. Če je jasno, da skupna zunanja in varnostna politika ohranja večvladni značaj in bomo namesto dveh imeli zgolj enega visokega predstavnika Evropske unije za zunanjo in varnostno politiko, pa glede vrste vprašanj to ni tako zelo jasno. Še včeraj je bila diskusija o tem, kdo je pravni naslednik famoznega Odbora za splošne in zunanje zadeve - Odbor za zunanje zadeve ali Odbor za splošne zadeve? Kdo bo koordiniral Evropski svet? Poudariti želim, da bo interpretacija tega besedila tako raznolika, kolikor pravnikov iz posameznih držav bo to gledalo. Kako naprej? Če bo reformna pogodba sprejeta in ratificirana, potem velja, da se lahko proces poglabljanja in zaokroževanja Evropske unije nadaljuje. Zaradi tega mi podpiramo reformno pogodbo. Glede poglabljanja Evropske unije bo predvsem pomembna in lahko bo dobro uveljavljena vloga nacionalnih in Evropskega parlamenta. Pri zaokroževanju pa bi morala biti že v naslednjem letu, v času našega predsedovanja, če bo reformna pogodba sprejeta, pomembna vloga Slovenije v tem smislu, da bi morali skupaj z evropskim komisarjem delovati na procesu nadaljnje širitve Evropske unije. Pomembna bo evropska politika. Tudi v povezavi s tem, kar je že napovedal Nicolas Sarkozy v zvezi z idejami o mediteranski uniji. Pomembna bo energetska varnost, pomembne bodo tudi skupne zaščite pred požari in še kaj. Pomemben bo ne nazadnje medkulturni dialog. Ampak med vsemi temi temami bi za Slovenijo moralo biti najpomembneje nadaljevanje širitve in oblikovanje ustreznih medsosedskih odnosov. Bi v tej zvezi veljalo predlagati, da se postopoma z nekajletnimi zamiki vendarle predlaga, da se vseh šest držav zahodnega Balkana, torej bivša Jugoslavija - minus Slovenija, plus Albanija - pridruži Evropski uniji? Na strani Evropske unije bo, da bo nekje leta 2010 v času pripravljanja proračuna 2014-2020 zagotovila finančni del, potreben za to širitev. Če govorimo še o poglabljanju, bo zelo pomembno, kako bodo posamezne vlade, vključno z našo, uresničevala cilje lizbonske strategije. Ti cilji zaenkrat še niso dovolj podprti tudi z danes predstavljenimi proračuni. Naj to ponazorim samo z eno številko. Posebej kritično je vlaganje v raziskave in razvoj, ker nam tudi Evropska komisija pravi, da je prav, da imamo cilj 1,3% BDP javnih sredstev. Vendar trenutno tudi v proračunu za leto 2009, kot je bilo povedano, namenjamo borih 0,8% bruto domačega proizvoda. Ne nazadnje bo za poglabljanje pomembno to, da bomo v Državnem zboru vendarle sprejeli zakon, ki ste ga na prejšnji seji zavrnili, s katerim bomo odprli zaprte seje Odbora za zadeve Evropske unije, ko obravnavamo zakonodajne akte, ko obravnavamo stališča za delo na zakonodajnih vprašanjih, vprašanjih vlade na sejah Evropskega sveta. Okrepiti bo treba vlogo koordinacije na državni ravni. V Pogodbi o ustavi za Evropo je bilo omenjeno pomembno geslo Evropske unije: združeni v raznolikosti, "Unity in Diversity". S tem geslom na začetku se je Pogodba o ustavi za Evropo podpisala leta 2004. Ravno to geslo pomeni, da so z Evropsko unijo njeni državljani, ki sedaj to več niso njeni državljani, združeni v skupnem trudu za mir in blaginjo ter da so številne različne kulture, navade in jeziki v Evropi prednost in ne slabost za to celino. Bomo to združenost v raznolikosti uspeli ohraniti tudi v prihodnje? To bo pokazal čas. Odgovornost je na vseh nas. Da bi to omogočili, bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov podprli predlagano stališče Republike Slovenije. Če pa bi se naslednji teden zapletlo, potem naj Vlada uporabi to, kar pravi zakon - naj Vlada vzpostavi kontakt s pristojnim odborom Državnega zbora in tako kot junija 2004 potrdi, če bo to potrebno, svoja stališča. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. K besedi vabim poslanca dr. Mitjo Slavinca, da predstavi stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Naj uvodoma povem, da v Poslanskem klubu LDS obžalujemo, da ustavna pogodba o Evropski uniji ni bila ratificirana v vseh evropskih državah in da imamo torej spet na mizi dokument, o katerem smo v bistvu že razpravljali, da torej spet razpravljamo o nečem, kar je enkrat že bilo za nami. Obžalovanje je še toliko večje, saj ocenjujemo, da je bila prejšnja ustavna pogodba, kljub temu da je imela pomanjkljivosti, kljub temu da je bila preobsežna, vseeno boljši dokument. Da je bila vseeno bolj integriran dokument, ki je omogočil tudi Evropski uniji boljše perspektive, ne nazadnje tudi z učinkovitejšimi integracijskimi možnostmi in procesi. Prav tako obžalujemo, in o tem je danes že bilo govora, da so obravnave na matičnih delovnih telesih potekale za zaprtimi vrati. Pravzaprav je le malo manjkalo, da bi tudi ta današnja seja potekala za zaprtimi vrati, da državljanke in državljani Republike Slovenije ne bi slišali razprave o prihodnosti naše skupne integracije, naše skupne velike države. Po drugi strani, da bo ironija še toliko večja, pa so vsi dokumenti, o katerih razpravljam, že nekaj časa objavljeni na spletnih straneh Evropske unije in kljub temu da so bili dokumenti javni, smo včeraj imeli zaprte seje delovnih teles. To prav gotovo ni v smislu tega, kar na enem mestu dokumenti predvidevajo, torej večjo vlogo nacionalnih parlamentov, zapisanih v pogodbi in protokolu k pogodbi in prav tako težnjo k večji demokratičnosti v Evropski uniji. Pa pustimo sedaj to, upajmo, da bo Vlada čim prej pripravila zakon, ali pa koalicija, ki na prejšnji seji ni bil potrjen in ki bo omogočal ali pa mogoče - bolje povedano - celo predpisal, da naj se o zadevah, povezanih z Evropsko unijo, razpravlja na odprtih sejah. Ko bo predlagatelj nekdo drug, ne opozicija, potem bo zakon verjetno lažje sprejeti. Nadalje ocenjujemo, da se evropski voditelji niso prav veliko naučili iz napak, storjenih pri pripravi ustavne pogodbe, za katero so se najprej na Nizozemskem in nato še v Franciji državljanke in državljani odločno izrekli proti. Obstaja namreč žal velika verjetnost, da bodo nekatere države članice na medvladni konferenci, ki sledi, kljub jasno določenemu mandatu poskušale si izpogajati boljše pozicije, tudi verjetno z določenimi izsiljevanji, in se nam bo proces ratifikacije nove pogodbe spet zavlekel. Ne nazadnje govori se celo o referendumih v nekaterih državah. Tudi v postopku samega sprejemanja pogodbe se je pogrešala zavest, se je pogrešalo zavedanje, da je treba pri krovnem dokumentu Evropske unije v ospredje postaviti tisto, kar je dobro za Evropsko unijo, v ospredje postaviti tisto, kar je dobro za državljane Evropske unije in kar je pomembno in v kateri smeri naj bi šla tudi nadaljnja politična integracija Unije. Vse prevečkrat so se namreč pogajanja sprevrgla v uveljavljanje parcialnih interesov posameznih članic Evropske unije. Vprašanja, ki se postavljajo ob zadnjih mučnih korakih Evropske unije oziroma držav članic, da bi končno sprejeli novo pogodbo, ki je v luči zadnjih in tudi prihodnjih širitev še kako potrebna in ki bo trasirala pot, po kateri naj se Evropska unija naprej razvija in ki bo zagotovila, da bo Evropska unija postala globalni akter tako v ekonomskem kot političnem smislu, in to vprašanje se potem napeljuje, ali imamo res pogodbo o reformi, saj na nekaterih ključnih področjih lahko v primerjavi s prejšnjo ustavno pogodbo ugotavljamo, da gre v bistvu za korak nazaj, da žal ni - kot je v uvodnem nastopu povedal premier - korak naprej, ampak korak nazaj glede na ustavno pogodbo, ki pa je bila na nek način določen korak naprej. Ostaja namreč nejasnih mnogo ključnih in pomembnih vsebin za delovanje EU in še posebej, kar se tiče institucionalne reforme. Pa poglejmo nekaj teh vprašanj. Prvo je prav gotovo vprašanje nadaljnje rešitve EU in do kod naj bi segale zunanje meje EU. Trenutno imamo status kandidatke Turčija, Hrvaška in Makedonija, pripravljajo se potencialne kandidatke pa seveda še tudi vse ostale države zahodnega Balkana: Bosna, Srbija, Črna Gora, Albanija. Ampak kar je pomembno pri nadaljnji širitvi, je, da je treba odgovor, kako bo nadaljnja širitev potekala, dati jasno in nedvoumno ter določiti pravila in ta pravila potem morajo enako veljati za vse države, ki želijo vstopiti v EU. Ta pravila ne smejo zniževati že sprejetih standardov in tistih ravni, ki so jih morale zagotavljati, ki so jih morale dosegati države, ki so se v EU že včlanile, torej seveda tudi Slovenija. Naslednje vprašanje je vprašanje institucionalne reforme, in sicer glasovanje v Svetu EU, število evropskih komisarjev, delitev med državami članicami, trenutno jih imamo 27, in manj jih tako hitro verjetno ne bo, vloga Evropskega parlamenta - tukaj je sedaj maksimalno število poslancev 750 - ter Evropska komisija in po novem predsednik Evropskega sveta. Naša ocena v Poslanskem klubu LDS je, da nova pogodba ne zagotavlja dovolj preglednega načina odločanja. Po eni strani je treba zagotoviti enakopravno zastopanost vseh držav pri komisarjih, torej v komisiji, po drugi strani pa je treba tudi zagotoviti operativno sposobnost in pa nemoteno delovanje, operativnost komisije torej, in se izogniti takim primerom, kot so se zgodili ob vstopu Romunije in Bolgarije, ko si morali dobesedno izmisliti dve novi področji, na katerih naj bi delala nova komisarja. Rešitev je prav gotovo več, polovično število ministrov oziroma komisarjev in vsak drugi mandat je država na vrsti, da ga predlaga, ali pa tudi kakršnakoli druga, ampak, kot rečeno, treba je najti takšno rešitev, ki bo ohranila enakomerno zastopanost vseh držav, enakopravnost - ne nazadnje ima to zelo velik tudi simbolni pomen - , po drugi strani pa bo zagotovila operativnost komisije. Primarnost prava Evropske unije je bilo vse do sedaj pravilo, sedaj naenkrat nekaterim to postaja vprašljivo. In prav gotovo se je treba, če želimo živeti v eni skupnosti, odločiti, da določene kompetence, torej da določen del suverenosti, prenesemo in da tisto, kar je skupnega, da potem ti zakoni imajo primarnost in veljajo nad nacionalnimi zakoni. Vloga predsednika Evropskega sveta je prav gotovo naslednje vprašanje in predvsem visokega predstavnika za zunanje zadeve in varnostno politiko, torej nesojenega zunanjega ministra Evropske unije, ki ga sedaj v takšni obliki ne bomo imeli, in kaj to pomeni. S tem je integriteta Evropske unije kot celote pri sodelovanju s tretjimi državami na globalnem političnem prizorišču okrnjena. Ni tistega reprezentativnega predstavnika Evropske unije, ki jo bo lahko napram tretjim državam zastopal. Večja vloga nacionalnih parlamentov - to je prav gotovo pomemben cilj, da se ob Evropskem parlamentu večjo vlogo zagotovi tudi nacionalnim parlamentom. To vsekakor kaže poudariti, vendar se žal izkaže, da v praksi zadeve ne funkcionirajo zmeraj povsem tako, bodisi da gre za prepočasne komunikacije in pošiljanja gradiv, dokumentov iz Evropskega parlamenta v nacionalne parlamente bodisi je težava na strani specifik posameznih parlamentov. Pri našem je prav gotovo težava v tem, da kljub mnogim poskusom še zmeraj ni zagotovljena javnost dela na področju Evropske unije. Da pa bo ta kontradiktornost še toliko večja, se sedaj odpirajo seje Sveta ministrov, seje Sveta ministrov bodo javne in tam bodo preko evropskih inštitucij naše državljanke in državljani lahko izvedeli, kaj in kako se je naša vlada odločila. Spet dodaten argument, da res ni nobenega razloga, da mi tukaj na zaprtih sejah razpravljamo o nečem, kar bodo čez dva, tri dni predstavili široki evropski javnosti. Pri zahtevah Republike Slovenije gre pozdraviti zavzemanje na primer, da dobi Listina o temeljnih pravicah z novo pogodbo pravno veljavnost. Vendar bi po vzoru nekaterih drugih članic Evropske unije vsekakor kazalo prioriteto nameniti tistim področjem, kjer bi k nadaljnjemu razvoj Evropske unije prispevali na način, ki bi pa tudi Sloveniji zagotovil nadpovprečno korist. Nekateri drugi so znali to zelo dobro izkoristiti. In najmanj kar bi lahko Slovenija v tem postopku naredila, če si že nismo uspeli pridobiti izjem, o katerih smo prej tudi lahko slišali, da bi nasprotovali tem izjemam drugih, ki jih druge države imajo, da bi torej bili proti izjemam, proti privilegirani vrednosti nekaterih članic Evropske unije nad drugimi, tudi nad Slovenijo, ki jih nima. Hkrati pa se pojavlja tudi skrb, ki jo je izrazil tudi predsednik komisije Baroso, da bo reformna pogodba, če bo sprejeta, zmanjšala moč komisije in da bodo države članice lahko obšle tako Evropski parlament kakor tudi Evropsko komisijo in bodo odločitve sprejemale zgolj na bilateralni ravni, zgolj same med sabo. Z nadaljnjim razvojem Evropske unije je pomembno zagotoviti večjo stopnjo integracije. Ekonomske integracije so na dobri poti, ne nazadnje v veliki meri so praktično že zaključene pri političnih integracijah pa še zmeraj ostaja vprašanje, ali so se države članice pripravljene odreči določenim suverenostim na račun tega, da bo skupna država operativnejša, uspešnejša in tudi močnejša v globalnem prostoru. Če bo Evropska unija vodilni akter na svetovnem trgu in v svetovnem političnem prostoru, bodo takšno vlogo imele tudi vse njene članice, bo takšno vlogo imela tudi Republika Slovenija. Pri tem seveda ostaja skrb. Ne nazadnje tudi zaradi izkušenj z našo prejšnjo skupno državo, kar pa velja izkoristiti, kar velja vzeti kot našo prednost, kot izkušnjo, ki je druge članice nimajo. Dokumenti, o katerih danes govorimo, nudijo manj, kot smo lahko pričakovali, ampak kljub temu v Poslanskem klubu LDS sprejetju le-teh ne bomo nasprotovali. Ocenjujemo, da kljub temu dajejo možnost nadaljnjega razvoja in kljub temu lahko v prihodnje, če bodo seveda sprejeti, zadevo še izboljšamo in bo Slovenija našla svoj prostor v Evropski uniji, ob seveda spretnem vodenju naše nadaljnje politike. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na splošno razpravo poslank in poslancev. K besedi vabim mag. Janeza Drobniča. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. V razpravi je bilo velikokrat poudarjeno, kaj pravzaprav nas združuje. Pravzaprav različnost. To neskončno in vsestransko poudarjanje te različnosti, ne pa poudarjanje skupnosti, enotnosti, tistega, kar nas povezuje, kar je pravzaprav pripeljalo na nek način do tega, kar imamo sedaj v Evropi - preveliko poudarjanje različnosti. Povejte mi en povezovalni element, ki je uveljavljen v Evropski uniji, ki velja za državo in ki velja za državljane - tisto, česar bi se lahko vsak posameznik oprijel in bi bila to trdnost. Poskus je bil v Pogodbi za ustavo. Poskus, da se postavijo temeljne vrednote, enotni simboli in še marsikaj drugega. Kaj sedaj preostane? Samo še volja in pa verjetno kakšna koristnost ter tisto, kar sem na začetku omenjal, da smo enotni v tem, da smo vsi različni. Kaj pa je pravzaprav to - to je floskula, to je megla, ki jo težko prodajamo. Verjetno zadaj tiči neka želja, dopustimo različnost, ne dopustimo, da je to neke vrste tiranija, da so to spone, ki bi vezale tako evropske države kot državljane, ampak ničesar skupnega, kar bi imeli. To je slaba napoved. In na nek način so to spodrezane korenine. Na čem naj pravzaprav temelji ta Evropa - vendarle na skupnih vrednotah, na enotnem civilizacijskem, kulturnem in drugem prostoru! Na tem moramo postaviti. In na osnovi tega seveda postanejo zanimive in pomembne tudi ostale stvari, kot so simboli in podobno. To je tisto, kar bi nas lahko povezovalo. Na koncu nas bodo res povezovale samo morebitne koristi in denar. To je tisto, kar je zaskrbljujoče. Kajti če koristi zaradi morda ne dobrih gospodarskih gibanj ne bo, potem bo seveda hitro pot v kakšno razgradnjo - saj smo že živeli v neki takšni domovini oziroma takšni državi, kjer je zmanjkalo povezovalnih elementov, kjer je bila samo še koristnost. Ko pa ni bilo več koristnosti, se je vse sesulo v prah. Še kako je torej ta skupna povezovalna politika in to pomembno, da ostanemo skupaj. Vrednote. Želel sem še to poudariti, ko so vprašali osnovnošolce, katera je za njih največja vrednota, odgovorili so - pazite - : denar. Tisto, kar še povezuje. To je lahko tudi rezultat tega in teh sporočil o različnosti. Kaj pa vendarle na koncu koncev ljudem še ostane? In če bo Evropska unija na teh koristih temeljila in zgolj na teh koristih, potem se nam seveda ne piše dobro.
Hvala lepa. K besedi pa vabim poslanca Milenka Ziherla. Izvolite.
Hvala za besedo. Danes je bilo že veliko rečenega o graditvi Evrope in smo slišali, da bo ta postopek dolgotrajen in da bo imel veliko nasprotnikov. Vsekakor so najnovejša dogajanja ravno ena takih, bom rekel, bolj točk zastoja, vendar moramo napeti vse sile in vložiti vso energijo, da iz tega gremo naprej in prispevamo nove elemente k graditvi Evrope. Kajti, želel bi opozoriti predvsem na nekaj dejstev, zaradi česa smo sploh vstopili v ta proces oziroma kaj izgubljamo z vsakim zastojem, vsako oviro, ki se pojavi na poti razvoja Evropske unije. Vemo, da je Evropska unija območje stabilnosti, blaginje, demokracije in človekovih pravic; torej, za to področje se splača boriti, se splača pritegniti nove države članice, nove kandidatke, zlasti ker nekatere kandidatke prihajajo z območji oziroma po tradiciji imajo velik manjko ravno na tem področju. Potem, Slovenija se zavzema za vključevanje držav zahodnega Balkana. Te države so prešle težke medsebojne vojne z veliko žrtvami in sedaj rabijo neko upanje, nek nov zagon, ki jih bo popeljal iz krize, ki bo pač zgradil njihovo državnost, ki bo prinesel neko stabilnost na to področje. In zastoj pri pripravljenih podlagah Evropske unije pomeni tudi zastoj tudi pri približevanju držav zahodnega Balkana. Vemo, da je treba neka storiti s Srbijo, Kosovom tudi Bosna bo slej ko prej morala biti vključena v te procese. Ravno ko bodo države zahodnega Balkana pristopile in pričele izpolnjevati točke iz "Ocquis communantaire" se s tem pričnejo utrjevati doma, na terenu v njihovih državah demokratične sile, ki jih po navadi predstavljajo mlajši prebivalci, ki jih predstavljajo prebivalci, ki niso bili udeleženi v prejšnjih, včasih precej čudnih režimskih, oblastnih povezavah, morda delno ali pa v celoti tudi krivi za pokole in zločine, ki so se zgodili na ozemlju bivše države. Morda izkušnja iz Srbije, ki sem jo obiskal, Srbija ima morda dva obraza; novega zelo proevropskega, ki ga kaže mlada generacija, pa še ostanek starih sil, ki še vedno išče nekatere povezovalne elemente v zgodovinskih okvirjih v daljni preteklosti, kar je po mojem mnenju totalno narobe, kajti zazreti se je treba v prihodnost. Takšna dogajanja postavljajo odgovorno nalogo pred Slovenijo, da se aktivno vključi kot bodoča predsedujoča država, kajti če v času portugalskega predsedovanja zadeve ne spravimo skozi, se bo to kot podedovana agenda preneslo lahko tudi na slovensko predsedovanje. Da ne bi govorili samo o nekih zastojih, problemih Evropske unije, je morda dober podatek, da novi predlog razporeditve poslancev v Evropskem svetu kaže na trend, da se poveča vpliv malih držav, naša država dobi enega poslanca več, s sedmih na osem poslancev, zmanjša se pa število velikih držav in poslancev velikih držav in s tem nekako vsaj na simbolni ravni njihova teža zastopanosti v Evropskem svetu. Tako Italijani izgubijo 3 poslance - s 75 na 72, Nemci prav tako tri - s 96 na 93. Aktivnosti, ki potekajo v okviru Evropske unije, imajo celo kup pozitivnih rezultatov. Morda bi bilo opozoriti sedaj, ko se bliža zima, na solidarnost na energetskem področju, ni toliko pomembna solidarnost kot neka energetska politika, ki bo Evropi zagotovila stabilno oskrbo z energijo, predvsem pa odprla vrata alternativnim virom energije, obnovljivim virom energije oziroma okolju bolj prijaznim virom energije, saj smo prav na našem območju občutili že tudi posledico klimatskih sprememb, da ne govorim, da so tudi druge države, kot na primer Grčija, trpele letos pod nesrečami, ki so posledice klimatskih sprememb. No, ravno pri naravnih nesrečah večjih razsežnosti je pred Evropsko unijo velika naloga, kajti potrebno je izdelati sistem medsebojne solidarnosti, skupne pomoči, predvsem možnosti skupnega nastopa, skupne akcije. Verjetno bo v naslednjih letih potrebno že kaj več storiti; recimo Slovenija se je simbolično udeležila reševanja v Grčiji z enim gasilskim helikopterjem. Če bi bila oprema standardizirana, bi poslali več posadk, pa bi reševali z grško opremo itn. Tudi sprejetje nekih standardov za reševanje pri nesrečah bi lahko morda preprečilo tragedijo pri gašenju na Hrvaškem. Danes smo govorili tudi o različnosti, da smo bogati v različnostih. Sam vidim to bogastvo v različnostih, ker vsakemu evropskemu narodu pripisujejo nekatere lastnosti in ko te specifične lastnosti povežemo skupaj, dobimo neko bogastvo. Nekdo je strokovnjak za to, poleg ostalega je nekje v špici, v njegovi državi neka sposobnost za neko aktivnost, nekje že spet za neko drugo. Tako celo šala govori, da so nebesa, če so mehaniki Nemci, organizatorji Švicarji, kuharji Italijani itn., pekel pa je, če so organizatorji Italijani, mehaniki Švicarji in kuharji Nemci itn. Želja po Evropski uniji med državami, ki kandidirajo, je zelo velika, tako da nekatere niti ne morejo počakati z nekaterimi ukrepi. Tako lahko zasledimo, da je Črna gora že uvedla evro, čeprav smo šele na začetku podpisa oziroma ratifikacije pogodbe za pristopna pogajanja. Seveda je to zelo enostranski ukrep, kajti mi imamo sami sveže izkušnje z uvedbo evra, vemo, koliko naporov so vlagali Vlada, gospodarski subjekti, guverner banke itn. Torej, Evropa bo pestra v svojih različnostih, spoznati bomo morali, da tisto, kar nas povezuje, nas bogati. Potrebno bo predvsem tudi oklestiti zelo sebične želje posameznih držav, ki vidijo samo svoj interes in ne vidijo, da s tem malim interesom lahko porušijo ali pa bistveno zavrejo celoten projekt in so posredno čez nekaj časa na večji škodi, če se tista njihova drobna kaprica ne uveljavi, kot pa, če zadevi popustijo in zadeve tečejo nemoteno naprej in s tem Evropska unija napreduje. Vsekakor je treba stališče Republike Slovenije podpreti in se nadejati, da bo nadaljnji razvoj Evropske unije šel v pravi smeri, s še hitrejšim napredkom kot celote in s tem tudi za vsako državo članico. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. K besedi pa vabim poslanca Pavla Gantarja. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi, člani Vlade in ostali! Ob tej današnji razpravi in sprejemanju reformne pogodbe pravzaprav ne čutim nobenega posebnega zadovoljstva, predvsem zato ne, ker danes spreminjamo nekaj, kar smo zanosno pred letom in več, dvema letoma, tako rekoč že sprejeli - ustavno pogodbo. Dejstvo je, da tudi to, da bomo danes ta dokument, reformno pogodbo sprejeli, še ne pomeni, da obstaja kakršnakoli garancija oziroma ni garancije, da tudi ta dokument ne bo doživel podobne usode ali pa takšnih sprememb, ki bi tudi danes izničili naše delo. Dejstvo je, da vse to, kar se je dogajalo po padcu ustave, reflektira in izraža to, kar Evropa danes je in da je ta dokument, ki ga bomo danes potrdili oziroma stališča Vlade k tem dokumentu, da pač ta dokument pove, da to ni več Evropa vizij; je sicer Evropa, ki se želi širiti, vendar širiti brez prave vizije, in da ostaja Evropa, taka kot je, in to je predvsem Evropa koalicij, koalicij držav, ki se povezujejo na bolj ali manj kratkoročnih interesih in se pravzaprav uveljavljajo okoli skupnih osnov in skupnih virov, s katerimi razpolagajo. Ta Evropa je prinesla marsikaj dobrega, prinesla pa ni tega, kar so vizionarji želeli in verjeli; največ, kar je dobrega prinesla, je prinesla na svobodnem odprtem gospodarskem prostoru, skupni valuti, svobodi potovanja in ukinjanju meja, ki pa jih hkrati nadgrajuje z drugimi omejitvami, kot recimo z varnostjo. Res je, nimamo več mej, ki nam bodo preprečevale gibanje, toda imamo varnostne predpise, ki so včasih še hujši od najhujšega policista in carinika. Seveda smo se ob tej ustavi za Evropo oziroma ob tej pogodbi za Evropo morali odpovedati nekaterim stvarem, simbolom, nekaterim inštitucija. Dejstvo je, če se že odpovedujemo, če smem tako reči, seveda, primerjamo tudi, čemu se lahko najlažje odpovemo, in če potegnemo neke domače izkušnje, čemu se doma najlažje odpovemo, potem je mogoče še najlažje, da se odpovemo skupnemu zunanjemu ministru. Evropi pa želimo bolj skupno in bolj vibrantno življenje, kot ga bodo predstavljale njegove institucije in tudi evropske vlade. Hvala.
Hvala lepa vam. K besedi vabim poslanca Ferija Horvata. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani minister s sodelavko in sodelavci, spoštovane kolegice in kolegi! Najlažja je odločitev v trenutku oziroma taka odločitev, visavis katere nimamo neke druge, boljše alternative. In danes smo pred tako odločitvijo. Res je, da delamo neke vrste popravni izpit, žal ne po svoji krivdi, ampak to je dejstvo in nam drugo ne preostane, kot da to opravimo. Zato bom tudi podprl stališča, ki jih je predložila Vlada, vključno s stališči do tega, da ostanejo v veljavi stališča medvladne komisije, s ciljem, da se še naprej ohranijo bistvene sestavine ustavne pogodbe, ki žal ni bila sprejeta. Pri tem stališču bi rad še posebej poudaril, da je pomembno, kar so že nekateri kolegi v razpravi povedali in o čemer smo se tudi sinoči pogovarjali na pristojnem delovnem telesu, da je nujno potrebno, da glede na napovedi, da se lahko pojavi odpiranje dogovorjenih zadev ali odpiranje novih vprašanj, da Vlada vztraja na tem, da temu nasprotuje in da ne pusti, da bi se dejansko odpirala nova vprašanja oziroma spreminjali dogovori z junijskega Sveta. Imamo tudi s strani najodgovornejših ljudi, vključno z zunanjim ministrom, zagotovilo, da bodo tako tudi ravnali. Kajti če bi do tega prišlo, bi lahko to ogrozilo pričakovani končni dogovor. Kar se same pogodbe tiče, bi rekel tako, ko primerjam to z osnutkom ustavne pogodbe, ki ni bil sprejet, in ko sem imel priložnost sodelovati v sklepnem delu konvencije, skupaj s tu prisotnim zunanjim ministrom, državnim sekretarjem in nekaterimi drugimi poslanskimi kolegi. Ta pogodba je res manj, kot Evropska unija in tudi Slovenija potrebuje za bolj učinkovit in demokratičen razvoj, vendar še vedno pomeni velik napredek v odnosu na to, kar imamo danes - predvsem mislim na veljavne pogodbe in veljavni sistem. In če ne bi sprejeli tega in bi ostal status quo, bi bilo to za Evropo prav gotovo dosti slabše; ne samo za morebitno širjenje, ampak sploh za učinkovitost, demokratičnost in vlogo Evropske unije v svetu. V to sem globoko prepričan in zato tudi podpiram to, kljub nekaterim pomanjkljivostim, ki so že bile navedene. Pomembno se mi zdi, da je bil ohranjen pretežni del pogodbe, sicer v nekaterih delih v drugačni obliki in manj pregledno. Očitno so bila nekatera odstopanja od besedila ustavne pogodbe rešitev oziroma cena za to, da celotni proces reforme Evropske unije ne bo blokiran, da se ne ustavi. Nekatere spremembe, so po moji osebni oceni, ko se spomnim tudi na razprave predstavnikov posameznih držav in parlamentov in predvsem vlad v konvenciji, so ne toliko zahteve državljank in državljanov držav članic Evropske unije, ampak bolj posameznih elit, politikov, ki so trenutno na oblasti, izraz njihovih zahtev ali celo pogojev, da bodo šli na referendum in so kar napovedovali, da bo tudi ta pogodba doživela enako usodo, tako da ne zamerim oziroma sprejmem tega kot dejstvo, da je bilo nujno iti v kompromise, ki so bili doseženi, čeprav bi rajši videl nekatera besedila, nekatere rešitve, ker so boljše, iz ustavne pogodbe. Vendar to je očitno evropska realnost. Zdi se mi dobro, da je tako rekoč v celoti ohranjeno področje gospodarskih politik, še več, dodana je energetika in okolje. Prav ta primer po mojem mnenju napoveduje, da za tisto, o čemer se danes še ni možno dogovoriti, nas bo razvoj v globalnem svetu v prihodnosti pripeljal do tega - oziroma tudi bolj kruto rečeno, prisili v večjo enotnost in sodelovanje v združeni Evropi. Spomnim se, da je bilo oporekanje - še ne tako dolgo nazaj, tudi v času konvencije - proti temu, da bi bila energetika skupna zadeva ali pa tudi nekatera področja. Ampak, morala je nastati kriza, ki udari po glavi in potem je pripravljenost za spremembe. In verjetno se bo dogajalo tako tudi na drugih področjih. Jaz se zelo strinjam s kolegi, ki so poudarjali cilje, skupno strategijo in skupne politike. To se mi zdi bolj pomembno kot sami simboli, razen seveda to, da nasprotovanje simbolom tudi pomeni v ozadju tudi nasprotovanje proti skupnim politikam in skupnim strategijam. To bi pa lahko bilo usodno nevarno za prihodnost Evrope. Na institucionalnem področju je ob nujnem ravnotežju ustanov Evropske unije, Sveta, Komisije in Parlamenta, še posebej pomembno - tu se ponavljam z nekaterimi kolegi, ampak je to tako pomembno, da ne bi smel tega izpustiti -, krepitev vloge Evropskega parlamenta in nacionalnih parlamentov. To je namreč pogoj za približanje Evropske unije in njenega delovanja državljankam in državljanom, je pogoj za večjo legitimnost in za zmanjšanje demokratičnega deficita. V tej zvezi bo pomembna tudi večja odprtost in javnost dela tudi Evropskega sveta, kar je bilo že omenjeno. Ob tem ne bi smeli spregledati opozorila, ki smo ga dobili v pismu, ki ga je predsednik Zveze svobodnih sindikatov naslovil na predsednika Državnega zbora - namreč opozorilo, njegova ocena je, da je nekje v podrejenem položaju ali nekje zadaj ali kot da je zapostavljeno socialno partnerstvo. Jaz mislim, da temu ni tako; če je, bi se kazalo zavzeti za to. In mislim, da bo tu razumevanje tudi pri drugih državah, kajti socialno partnerstvo v glavnem ni bilo sporno ne samo v teoriji, ampak tudi v praksi, prakticirano tako v ustanovah Evropske unije kot tudi v posameznih primerljivih državah. In da počasi zaključim. Sedaj pričakujemo, da bo vendarle do kompromisa prišlo, da bo pogodba podpisana, po možnosti taka, kot je oziroma s čim manj spremembami, do konca leta in potem nastopi seveda kritična faza ratifikacije. Že danes je bilo danih nekaj opozoril. Ko beremo odzive na predlog pogodbe v evropskih medijih, analize nekaterih institutov, izjave nekaterih politikov, so realno prisotna tveganja in nevarnosti, da lahko pride do problema ratifikacije v posameznih državah. Zato mislim, da ne bi bilo odveč, da mi s tega mesta, ob tej razpravi, ob odločitvah predvsem predlagamo Vladi, da tudi v nadaljnjem delu medvladne konference in predvsem ob pričakovanem dogovoru o pogodbi, da pozove "kolege oziroma vodstva posameznih držav, da ravnajo skrajno odgovorno in občutljivo. Kajti, če se res zatakne in v nekaj primerih ratifikacije ne bo, potem se bojim, da možnosti za ponovni popravni izpit več ne bomo imeli. In to bo lahko usodno za vlogo in nadaljnji razvoj Evropske unije, njeno vlogo v svetu in v skrajnem primeru, pa nisem po naravi velik pesimist, lahko tudi postavi pod vprašaj njen obstoj. Čisto ob koncu, samo še dve praktični sugestiji oziroma dva praktična predloga. Opozorjeno je že bilo, in to je zelo pomembno, na nujno potrebo, potem ko bo pogodba sprejeta do konca leta in ko steče proces ratifikacije, pospešiti priprave pri nas doma na učinkovito izvajanje te pogodbe; možnosti nam daje več, kot smo jih imeli doslej in od nas je precej odvisno, kako bomo te možnosti izkoristili, predvsem vlada in parlament. In zadnje, soglašam s tistimi, ki govorijo o nepreglednosti besedila, ki ga imamo sedaj pred seboj. Vemo tudi, zakaj je tako, kot je, tudi predsednik Vlade je na to opozoril. Mislim, da bo potrebno čim prej po sprejetju oziroma podpisani pogodbi pripraviti neke vrste integrirano, integralno besedilo oziroma čistopis, to bo potrebno tudi za predstavitev pogodbe domače javnosti in pa javnostim v drugih državah, zato bi bilo dobro, da bi takšen čistopis čim prej dobili. Velja namreč tisto, treba je priznati, kar je izjavil pred nedavnim predsednik nekdanje konvencije, ko so nekateri očitali, da je besedilo ustavne pogodbe bilo težko berljivo ali pa premalo pregledno, ki pravi: ampak to besedilo bo pa dejansko neberljivo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. K besedi vabim poslanca Vilija Trofenika. [[Ga ni.]] Besedo ima poslanka Darja Lavtižar Bebler. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, gospod minister s sodelavci. Zagotovo bomo danes poslanci, če ne soglasno, pa z veliko večino glasov dejansko podprli tako novi Osnutek pogodbe, ki spreminja Pogodbo o Evropski uniji in Pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti, kakor tudi formalno stališče do osnutka te pogodbe, ki ga je pripravila Vlada Republike Slovenije. Pa čeprav bi se pri obeh tekstih dalo marsikaj povedati, za marsikaj od tega zahtevati ali vsaj pričakovati dodatne obrazložitve in pojasnila in seveda znova opozoriti na nezadostno vključenost in vpliv Državnega zbora v priprave in oblikovanje stališč Republike Slovenije za delovanje na medvladni konferenci in v drugih institucijah Evropske unije. Ne vem, kako to uspeva drugim, toda sama menim, da je že časovno ob vsem drugem delu v Državnem zboru težko v treh dneh proučiti okoli 300 strani zahtevnega teksta, še težje pa si je na podlagi obrazložitve stališč Republike Slovenije, ki smo jih prejeli šele pred dvema dnevoma, ustvariti mnenje, ali te spremembe res pomenijo izboljšavo pogodbe o ustavi, v čem so te izboljšave in kaj dejansko pomenijo tudi za položaj Slovenije znotraj Evropske unije v bodoče. Stališča Republike Slovenije, ki jih danes potrjujemo oziroma sedaj še obravnavamo, so zelo skopa. Povedo zgolj to, da se Slovenija zavzema za minimalistične spremembe Pogodbe o ustavi za Evropo, da podpira mandat medvladne konference, ki češ da zagotavlja ohranitev bistvenih sestavin pogodbe o ustavi, in da si Slovenija prizadeva, da medvladna konferenca prevede politični dogovor, dosežen na Evropskem svetu junija 2007, v pravno besedilo nove pogodbe. Obrazložitev teh stališč, ki to obrazložitev sploh ni, pa samo našteva oziroma formalistično povzema konkretne predlagane spremembe glede na prejšnjo pogodbo o ustavi. Nikjer nobene vsebinske ali vrednostne ocene ali argumentacije. Ni jasno, ali se bo po ratifikaciji te reformne pogodbe položaj Slovenije znotraj Evropske unije poslabšal, izboljšal ali ostaja isti, kot bi bil na osnovi Pogodbe o ustavi za Evropo. Zanimivo je končno tudi to, da čeprav gre v veliki meri za spremembe ustavnopravne narave in, denimo, za pomembne spremembe na področju pravosodja in notranjih zadev, obe pristojni delovni telesi Državnega zbora nista pokazali interesa, da te predlagane spremembe obravnavata z vidika svojih pristojnosti oziroma z vidika svojega delokroga. Očitno nas vse to bolj malo zanima, očitno imamo bore malo povedati o vsem tem. Zavedam se, da je verjetno to, kar imamo sedaj pred seboj v obliki reformne pogodbe, največ, kar je bilo kot kompromis sploh mogoče doseči, vendar pa je treba ugotoviti, da imamo pred seboj neuspeli poizkus konsolidacije pravne zgradbe Evropske unije; namesto da bi sestavili enoten in pregleden dokument, smo prišli samo še do ene pogodbe več, ki vsebuje vse pomanjkljivosti dosedanje pogodbe o ustavi. Velika škoda je, da francoski predsednik Sarkozy ni uspel s svojim predlogom, da bi se namesto pogodbe o ustavi dogovorili o krajšem, načelnem in preglednem dokumentu, ki bi Evropsko unijo približal državljanom oziroma prebivalcem v državah Evropske unije. Doslej je v veliki meri veljala ocena, da je ena od največjih pomanjkljivosti Evropske unije delitev na tri stebre. Rečeno je, da predlagani dokument odpravlja tristebrno strukturo, v resnici pa se uvaja poseben režim za drugi steber glede skupne zunanje in varnostne politike, kar pomeni, da drugi steber de facto ostaja. Ko je govor o nacionalnih parlamentih, jim osnutek daje pristojnost, da presojajo delovanje tretjega stebra. Na nekaterih točkah se samo za posamezne članice uvaja "opt-out" klavzula, ki de facto uvaja možnost več pravnih redov. Prej so bile možne zgolj rezervacije. Zakaj torej posameznih institutov niso poimenovali s pravimi imeni? Slovenija doslej, recimo, ni zavzela preciznejšega stališča do evropske listine o temeljnih pravicah, razen da jo je načeloma seveda podpirala. Nismo se spraševali, kakšno je njuno razmerje oziroma njeno razmerje do evropske konvencije o varstvu človekovih pravic, na temelju katere deluje in odloča Evropsko sodišče za človekove pravice v Strasbourgu, in kakšne posledice utegne imeti to oziroma ta potencialna dvojnost. Sama se zato zelo veselim dejstva, da osnutek reformne pogodbe določa, da Unija pristopa k evropski konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin. To pa je velikega pomena za poenotenje standardov na področju varstva človekovih pravic v vsej Evropi in tudi za bodoč judikaturo na tem področju v Evropi. In nazadnje, pa ne najmanj pomembno: Kdo bo bral, preučeval in razumel to pravniško in uradniško latovščino? Večkrat je že bilo rečeno, da so bile Evropske skupnosti projekt posameznih elit ne pa širših slojev v zahodni Evropi. Tudi ti zapleteni in obsežni dokumenti te vsebine ne bodo približali prebivalcem v državah članicah Evropske unije, kar je velika škoda in nemara še ena zamujena priložnost. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. K besedi pa vabim poslanca Davorina Terčona. [[Ga ni.]] Besedo ima poslanec Aurelio Juri. [[Ga ni.]] Besedo ima poslanec Slavko Gaber. [[Ga ni.]] Besedo ima poslanec Jožef Horvat. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo gospod podpredsednik. Moj prispevek bo kratek. Želim izraziti podporo vsebini, ki jo danes obravnavamo in lepo pozdravljam gospoda ministra s sodelavci, kolegice in kolege. Cilj očetov Evrope je bil doseči trajni mir in blaginjo. Evropsko združevanje je vse od začetka temeljilo na poudarjanju vrednot demokracije, svobode enakosti, pravne države ter človekovega dostojanstva in njegovih pravic. Te vrednote so vse od začetka vodile delovanje Evropske skupnosti, ki se je razvila v pomembno, svetovno silo, kljub temu, da se v svoji politiki ni posluževala vojaških sredstev. To je potrebno posebej podčrtati. Vendar pa samo vrednote niso dovolj za uspešnost, potrebna je učinkovitost, za katero pa so pogosto potrebni ukrepi, s katerimi se enkrat eni, drugič drugi ne strinjajo ali ne strinjamo. Za dolgoročne skupne cilje se je namreč pogosto treba odreči kratkoročnim interesom posameznikov in posameznih držav. Umetnost pa je najti kompromis. Desetletja dobrega gospodarskega sodelovanja in povezovanja so ustvarila pogoje za korak naprej tudi na področju sodelovanja v političnih in varnostnih zadevah. Evropska unija se tako iz gospodarskega akterja vse bolj razvija v enotnega politično varnostnega akterja. Pričakovanja in zahteve mednarodne skupnosti in držav članic do institucij EU so velike. Zato je povečanje učinkovitosti institucij EU, ki danes šteje že 27 članic, nujno. Več kot je namreč članic, več je različnih interesov, soglasje je težje, če ne nemogoče. To pa hromi odločanje in s tem moč in vpliv Unije. Na to potrebo je poskušala odgovoriti pogodba ustave za Evropo, pa tudi reformna pogodba, ki je njen dokaj dober oziroma trenutno najboljši možen približek. Če se Evropa hoče uspešno soočati z izzivi v svetu in znotraj nje same, je nujno, da države članice naredijo korak naprej v integracijskem procesu in ratificirajo reformno pogodbo. Sam bom, tako kot tudi moji kolegi v poslanski skupini, podprl predlog stališč Republike Slovenije do osnutka pogodbe, ki spreminja pogodbo o EU in pogodbo o ustanovitvi EU, ki je Državnemu zboru predlagala Vlada Republike Slovenije. Pričakujem pa tudi sam odgovore na vprašanja, ki jih je postavil moj kolega gospod Kokalj. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Besedo naj bi imela poslanka Majda Širca. [[Je ni.]] Besedo ima poslanec Anton Anderlič. [[Ga ni.]] Besedo ima mag. Tomaž Štebe.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Končno se zopet končuje en proces urejanja pogodbenih odnosov, ali prej smo govorili, ustavnih odnosov v EU. Ta proces že od pogodbe v Nici leta 2000 jemlje vsem nam, predvsem pa administraciji, veliko energije in časa. Ponovno se je izkazalo tisto, kar je že izjavil Monet v svoji napovedi končnih ciljev, da pač projekt Evropa kot političen projekt enotne Evrope ni realen in da bo možno samo z majhnimi koraki in z veliko partnerskega in drugačnega razumevanja nekako urejati skupne zadeve za tisto, kar je pred Evropo kot izziv, ki je predvsem v zadnjem času, v zadnjih letih globaliziran, in na način, kot Evropa deluje, je vedno manj možnosti, da bo Evropa učinkovito lahko sobivala in pomenila faktor odločanja in razvoja in urejanja svetovnih zadev na način, kot je sedaj organizirana. Ker je to politična realnost, pravzaprav nimamo možnosti, da kakorkoli dodajamo k tej politični realnosti, k tej reformni pogodbi, kot jo sedaj imenujemo. Hvalevredno je to, da bo vsaj kratica EU sedaj imela tudi svojo osnovo v nazivu, ker se Evropa sedaj poimenuje realno, dejansko kot Evropska unija in bo na ta način z vsemi temi izboljšavami, ki pa so predvsem naravnane v tiste nujnosti, jaz jih vidim predvsem v kontekstu možnosti zaokroževanja evropskega kontingenta v smislu članstva vseh tistih držav, ki pravzaprav sodijo v Evropsko unijo. Nas Slovence, našo državo, ki je pred predsedovanjem, zanima predvsem to, da se s to reformno pogodbo odprejo možnosti, realne možnosti in tudi formalne, da tudi države jugovzhodne Evrope lahko resneje z dejansko vizijo pristopajo v članstvo v Evropski uniji. V sami reformni pogodbi pravzaprav s stališča parlamentov so najbolj pomembne tiste določbe, ki povečujejo vpliv in okrepljeno vlogo nacionalnih parlamentov, predvsem glede pomena evropske zakonodaje na ustavno določene pravice v posameznih nacionalnih državah. Glede subsidiarnosti se sedaj uveljavlja poseben mehanizem, ki omogoča posameznim nacionalnim parlamentom, da uveljavljajo ta kriterij subsidiarnosti oziroma poseben postopek v primeru dovolj velike večine nacionalnih parlamentov, poseben postopek sprejemanja tako imenovane zakonodaje v Evropskem parlamentu. Jaz mislim, da je to v kontekstu našega parlamenta pravzaprav najbolj pomemben vidik. Zelo pomemben vidik pa so seveda tudi drugi elementi, ki pravzaprav omogočajo predvsem to, da bo v razširjeni Evropi možno z omejenim konsenzom, ne pa s popolnim konsenzom, sploh operativno sprejemati odločitve. Tukaj je uveden sistem odločanja dvojne večine, ko mora biti za določeno odločitev 55% članic in ki ima za sabo 65% prebivalstva, kar omogoča, da pravzaprav že minimalno štiri države lahko preprečijo določeno odločitev. Za razliko od sedanje ureditve, kjer je to potrebno sprejemati vse s popolnim konsenzom. To odpira nekoliko večjo možnost dejanskega odločanja. Jaz mislim, da moramo biti realisti in da žal v sedanjih razmerah, ko niso bistvene neke politične elite, kot jih omenjajo nekateri, bolj odločajo neke ozke časovne razmere v posameznih državah, predvsem obdobja pred volitvami, ki pravzaprav na nek način dajejo ambicije posameznim državam ali pa vodečim skupinam in tudi drugim, da poskušajo izsiljevati marsikaj, kar pravzaprav ne sodi v nek partnerski odnos in partnersko dogovarjanje. Časi uvedbe začetka Evropske unije, ko se je uvedel enoten trg za jeklo in premog ali pa enoten gospodarski prostor ali pa enoten monetarni prostor, ki je doživljal vedno tudi neke izjeme, ta čas, zgleda, še ni prišel in je realnost v sedanjem času pač postopno dograjevanje posameznih pogodb iz posameznih obdobij. Jaz bom podprl stališče slovenske Vlade do predloga reformne pogodbe in mislim, da bo tudi naša delegacija, predsednik Vlade zastopal pravzaprav vse tisto, kar je bilo usklajeno in enotno dogovorjeno na medvladni konferenci v Berlinu junija tega meseca. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. K besedi vabim poslanca Jožefa Školča. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani kolegi in spoštovane kolegice! Ima me, da bi ponovil nekatere stvari, ki so bile že izrečene, ampak veliko zaleglo to ne bi. Tudi sam delim skepso tistih, ki pač pravijo, da bi bilo mogoče doseči kaj več v smislu večje učinkovitosti teh organov, ki jih predvideva Unija. Tisto, kar pogrešam, poleg seveda prisotnosti svojih kolegov, pogrešam tudi pozornost Vlade temu problemu, bodisi ko ljudje govorijo, bodisi tudi takrat, ko bi bilo dobro, da so ministri z različnih področij tu prisotni. Vseeno pa bi opozoril na člen, ki mislim, da nas lahko le razveseli in o njem danes ni bilo govora. To je nov 15.v člen, ki govori o odnosih med cerkvami, verskimi združenji in državami. Menim, da je tudi z vidika teh razprav, ki jih stalno vodimo v Sloveniji, dobro, da pride v to pogodbo tekst, tako kot je prišel. Ta tekst bo namreč na nek način razelektril lahko tudi notranje diskusije. Marsikomu bo tudi vzel iz rok orožje, prikladno, češ, da je treba določene stvari urediti tako, ker evropski kontekst to narekuje. Poglejte, 15.b člen govori o tem, da so to stvari, ki jih vsaka država lahko uredi na svoj način. Se pravi, če bo hotel kdo še kakšen odpustek komu podeliti, ne bo imel več opravičila v tej evropski zakonodaji, ampak bo moral v bistvu voditi notranjepolitične in družbene diskusije. Gre res za dobro rešitev, ki seveda po drugi strani onemogoča tudi to, da se eventualno prepreči kakšna od ureditev, ki jo je pa le potrebno s temi organizacijami in cerkvami narediti, ker zadnji odstavek tega člena seveda tudi govori o tem, da je potrebno tem cerkvam in organizacijam priznati potrebno identiteto in v skladu z zakonodajo zagotoviti tudi pregledne prispevke. Ta člen pozdravljam, čeravno verjamem, da naša diplomacija ni imela nič pri tem in celo prepričan sem, da če bi se zavedala notranjepolitičnih implikacij, da bi morebiti celo dala pridržek k temu. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Besedo pa ima poslanec Anton Kokalj. Izvolite.
Sicer sem v imenu poslanske skupine že izrazil podporo stališčem, sicer bi pa mogoče samo na kratko v zvezi s proceduro nekaj stvari omenil pri obravnavi teh stališč in te vsebine, ki je pravzaprav danes posebnost v Državnem zboru. Celotna procedura obravnave evropskih zadev, kot vemo, ima posebno mesto v zakonodaji in tudi v Poslovniku in včasih dejansko zaradi ne še dovolj dolge prakse se tudi malo lovimo. Vseeno mislim, da je bila včeraj razprava na odboru zanimiva tudi vsebinsko. Bi pa omenil samo nekaj, žal mi je, da danes Kolegij predsednika Državnega zbora ni zmogel ene odločitve, ki bi bila v taki specifični situaciji, kot sem jo prej omenil, po mojem modra. Predlagal sem, da bi gospod Elmar Brak, ki je član Evropskega parlamenta in je tudi eden od treh članov evropskih poslancev, ki so kot opazovalci vključeni v medvladno konferenco, danes lahko nastopil in nam podal gledanje Evropskega parlamenta na to isto vsebino, glede na to, da smo v Evropski uniji. Glede na to, da se pripravljamo na predsedovanje in glede na to, da neprestano govorimo o odprtosti, se mi zdi takšna odločitev kolegija Državnega zbora, da bi bilo to kršenje Poslovnika, praktično nerazumljiva in nedojemljiva. Ne vem, ali samo v plenarno dvorano ne smejo tujci in ne smejo tukaj nastopati. Zadeva mi resnično ni jasna. In mislim, da glede na, kot sem že prej omenil, posebno proceduro, ki jo evropske zadeve zajemajo, se mi zdi to velika škoda. Gospod je bil pripravljen to storiti, bil je na obisku v našem parlamentu na Odboru za zunanjo politiko, sem pa ni smel. Meni je zato žal in če želimo mi kot predsedujoča država delovati povezovalno, bi za naprej bi bilo dobro take predloge upoštevati. Sicer pa, mislim, da je materija, ki jo tako poredko obravnavamo na plenarnih sejah, izjemno zahtevna in pravzaprav relativno neinteresantna. Po drugi strani pa mi je tudi žal, da ne uspemo več tega znanja in vedenja, ki ga imajo Vlada in posamezna ministrstva, ki se zavedajo pomembnosti vsebin, te pogodbe in tudi vseh drugih zadev, s katerimi se ukvarjajo, prenašati v parlament. Zato se mi zdi, da je danes ta razprava izjemno koristna, ampak to je samo kapljica v morje od tega, kar bi moralo biti v tem parlamentu razpravljano. Zato bi pozval ob tej priliki, ko obravnavamo to pogodbo, ki bo začrtala tudi večjo angažiranost, če bo sprejeta, tudi večjo angažiranost nacionalnih parlamentov. Jaz upam, da bo imela posledico tudi na večjo aktivnost nas samih tukaj v našem parlamentu, predvsem pa matičnih delovnih teles, ki sedaj v precej primerih ne želijo obravnavati evropskih zadev, ki pa so po vsebini zelo povezana z našim vsakdanjim življenjem in tudi našo zakonodajo. Zakaj sem sam podprl in podpiram stališča, ki jih je Vlada, kot sem prej tudi že omenjal, sicer precej na splošno predlagala? Zato, ker se mi zdi, da ne glede na to, da se močne države še vedno obnašajo mogoče kot tiste, ki vse urejajo, in smo malo manjše države ali pa tudi posebej nekatere druge države članice izjemno občutljive na še vedno neko prevlado starejših članic EU, pa se mi vseeno zdi, da je ključni cilj EU v prihodnosti enostavno trenutna situacija, ki nas sili v to, da vsaka država posebej enostavno ne more več funkcionirati in se soočati z vprašanjem terorizma, energije, ekologije, globalne ekonomije, migracij in tako naprej. Zato bi prosil Vlado, da tudi če vprašanja danes v razpravi niso bila postavljena, tista vprašanja, ki jih pričakujete na Evropskem svetu, da z njimi seznanite Državni zbor, da z njimi oziroma da tudi z vašimi stališči, videnji, seznanite tudi z možnimi scenariji, ki se lahko iz tega razvijajo, ker mislim, da Slovenci, predvsem naš parlament mora biti nekoliko bolje osveščen tako z vsebino kot tudi s tem, kar se lahko naslednje leto dogaja na evropski sceni. Mislim, da to že spada tudi v kontekst priprav in je tudi to neke vrste predpriprava na obravnavo programa predsedovanja, ki ga Vlada pripravlja za naslednje leto. Vsi vemo, če ta proces pogodbe ne bo uspešno stekel, potem vemo, kakšen bo naš program predsedovanja, predvsem čemu bo namenjen. Bi se pa ob tej priliki še enkrat zahvalil vsem predstavnikom vlade, ki so poskušali v tej časovni stiski predstaviti parlamentu predvsem odgovore na vprašanja in tudi bistvene spremembe med Pogodbo o ustavi za Evropo in sedanjo reformno pogodbo, hkrati pa moram izraziti tudi nekoliko razočaranja nad tem, da je bil sklep odbora zadev Evropske unije na eni prejšnjih sej ignoriran, kjer smo predlagali, da bi se vseeno en predstavnik ali dva napotila po poslanskih skupinah in kratko in jedrnato obrazložila, v čem je bistvena sprememba pogodbe, ki jo sprejemamo, tiste, ki je bila ratificirana. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Besedo pa dajem poslancu Mitji Slavincu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Tudi sam sem že uvodoma izpostavil glavne pomisleke v zvezi z obravnavanimi dokumenti. Sedaj bi mogoče ponovil samo še nekaj konkretnih zadev, še toliko bolj, kajti to, kar zdaj sprejemamo, mora biti namenjeno državljankam in državljanom najprej Republike Slovenije in potem seveda vsem Evropejkam in Evropejcem, torej moramo Evropsko unijo narediti takšno, da bo prijazna za državljanke in državljane in predvsem da bodo od ureditve Evropske unije, da bodo od teh integracij ljudje nekaj imeli. Ne, kot smo že slišali, politične elite, o katerih je toliko govora, sam sicer se ne bojim, da so zgolj njim na kožo pisani ti dokumenti, ampak še bolj izpostaviti in poudariti je treba tisto, kar bo imelo neposreden vpliv in bo tudi neposredno izboljšalo življenje državljank in državljanov. Tukaj na prvem mestu izpostavljam predvsem področje skupnih evropskih politik. Poznamo seveda skupno kmetijsko politiko in vidimo, da s temi dokumenti ne bo bistvenega napredka, da bi na področju skupne kmetijske politike Evropske unije recimo naši kmetje bili v enakopravnejšem položaju napram nekaterim drugim, predvsem tistim iz držav, ki so že pred našo vključitvijo bile članice Evropske unije. Skupna zunanja in varnostna politika se seveda državljanov ne dotika tako neposredno, se pa seveda toliko bolj neposredno in vpliva na kakovost življenja skupna proračunska politika Evropske unije. Pogosto lahko slišimo, in delim mnenje, da so te pripombe upravičene, kako zelo birokratski so postopki, kako veliko je treba določenih papirologij pri prijavljanju na evropske razpise. Vem, da to ni stvar teh dokumentov, ki jih zdaj obravnavamo, opozarjam pa, da je to, kako ta proračunska sredstva učinkoviteje iz evropskih institucij usmeriti in uporabiti na našem ozemlju, torej v naši državi, da to prav gotovo je stvar, ki jo je v Evropski uniji treba urediti, da je to nekaj, kar bo imelo neposreden vpliv na državljanke in državljane. Želim si, da pogodba ne bo predmet referendumov in s tem seveda spet zlorabljena za notranjepolitične namene in cilje nekaterih držav in njihovih voditeljev. Na koncu naj samo še enkrat poudarim, da bi si želel čim manj izjem predvsem zaradi tega, kajti objektivno stanje je takšno, da bodo te izjeme v Evropski uniji participirale predvsem druge države, starejše, večje, Slovenija ne toliko, torej, čim manj izjem in da si na ta način zagotovimo enakopravnejši položaj v Evropski uniji ter da bo doseganje vsem skupnega cilja: enotna in navzven ekonomsko, pa tudi politično uspešna združena Evropa, da bo ta cilj lahko dosežen. In kolikor močnejša bo Evropska unija, toliko močnejša bo tudi v povprečju Republika Slovenija. Prizadevajmo si pa, da bo znotraj te druščine Slovenija nadpovprečna, tako glede aktivnosti kot seveda glede tega, kar participira iz Evrope. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Besedo ima poslanec Milan M. Cvikl. Izvolite.
Glede na to, da sem predzadnji razpravljavec, da je za menoj še gospod Jerovšek in potem predlagatelj ter da ni možnosti za razpravo, bi rad govoril o treh stvareh. Najprej bi se rad zahvalil, potem bi rad govoril o vlogi predsedujoče in na koncu še o stališču Republike Slovenije. Zahvala gre predvsem strokovnim službam Državnega zbora, ki so poslance, tiste, ki so to želeli, oborožili z ustrezno primerjavo obeh dokumentov. Vsakdo ima verjetno na svojih omarah lepo stiskano, bruširano Pogodbo o ustavi. Ne morem se zahvaliti Vladi, ker Vlada ni sprejela dobronamernega predloga Odbora za zadeve EU, da bi te dni poslanske skupine vendarle nekdo vsebinsko seznanil z vsebino te reformne pogodbe. Razumem, da je Vlada bila na obiskih v regijah in to tudi veliko šteje. Drugo, o vlogi predsedujoče. Zanimivo je, da sta se v to evropsko pogajanje o zbliževanju stališč te dni ali pa ta teden najbolj angažirala na dveh ključnih temah: pogodba, energetika in še kje, sedanja predsedujoča in bodoča predsedujoča. Vendar ne bodoča predsedujoča Slovenija, ampak bodoča predsedujoča Francija. Sestanek gospoda Sarkozyja z gospodom Kaczvnskim je bil v začetku tedna, vemo tudi, kaj počne in o čem so pogovori v Moskvi. Zanimivo je, da današnji "Bulletin of Europe" števika 9519 poroča, da verjame gospod Lech Kaczynski ne Miroslaw, ki se je srečal s Sarkozyjem, ampak Lech, da je prepričan 95% do 98%, da bo vključitev oziroma vključevanje tako imenovanega ioanninskega protokola v Lizboni dosežen. To pomeni vsebinsko, da bo navkljub temu, da večina držav nasprotuje, da se kompromis glede ioaninnske formule iz izjave prenese v integralno besedilo, z 95% do 98% verjetnostjo to Poljski uspelo. Kje je problem? Tukaj prehajam na stališče. Stališče, ki ga bomo v nadaljevanju sprejeli, je, da si Republika Slovenija si prizadeva, da MVK, mednarodna konferenca prevede politični dogovor, dosežen na Evropskem svetu, v pravno besedilo nove pogodbe, ki spreminja pogodbo itd. Vlada Republike Slovenije je včeraj na sicer zaprti seji, ampak dokument ni zaprt, zato nič ne kršim, dokument ni interen, povedala, da je stališče Slovenije do vseh treh zahtev Poljske odklonilno, saj ne temeljijo na mandatu, sprejetem na Evropskem svetu v juliju 2007 in priporoča odboru, da črta to besedilo. To ni bilo sprejeto. Zato sprašujem: Ali je Republika Slovenija tista, ki verjame z 2 do 5% verjetnostjo, da Poljski ne bo uspelo? In če bo Poljski uspelo in je s tem presežen mandat, ki ga dajemo v Državnem zboru, da se prevede politični dogovor v pravno besedilo, ali bo Slovenija temu nasprotovala? Podobna zgodba je pridruževanje Poljske ob klavzuli Združenega kraljestva na področju policijskega sodelovanja in pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah. Glede na današnji predlog gospoda ministra Šturma, da naj bi v Sloveniji uvedli dosmrtno kazen, se temu niti ne čudim. Poleg tega pa imamo te dni zelo zanimivo situacijo z neko novo, neko drugo državo: z Bolgarijo. Naj spomnim Državni zbor, da smo imeli tukaj v septembru 2004 veliko diskusijo, ali bo v slovenski verziji Pogodbe o ustavi pisalo euro ali evro. Pristali smo na leta 1995 določen euro. Bolgari pa želijo odpreti vprašanje črkovanja termina euro v cirilici. Kakšno bo stališče Slovenije? Te dni bi sicer morali v teh prostorih praznovati. Včeraj smo potrdili, da Črna gora, kar se Slovenije tiče, lahko podpiše stabilazicijski pridružitveni sporazum z Evropsko unijo. Edini problem je še, tako je bilo včeraj povedano, da Bolgarija temu nasprotuje zaradi uporabe evra v Črni gori. Minister za finance glede tega ni bil popolnoma jasen. Če je stališče Slovenije do vseh treh zahtev Poljske odklonilno, kot piše v koaliciji Vlade za GAERC, sprašujem, sprašujem, kaj bo Vlada naredila, če bo vloga formule iz Joannine prešla v integralno besedilo nove pogodbe. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. In na seznamu prijavljenih je [[...]]Dajem besedo ministru za zunanje zadeve, dr. Dimitrij Rupel, izvolite prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Dovolite mi, da povem nekaj besed komentarja k razpravi in morda kakšno pojasnilo. Najprej bi se rad zahvalil za razpravo, ki sem jo poslušal. Mislim, da je bila dobra in konstruktivna in kot razumem iz nje sledi, da bomo vendarle skupaj napravili korak, ki je v tem trenutku potreben in zaželen, da podpremo mandat, ki ga je dal Evropski svet, in reformno pogodbo, o kateri bo Evropski svet na prihodnjem zasedanju po vsej priliki odločal. Drugo, kar želim povedati, je to, da imam vtis, da smo dosegli soglasje o tem, neko temeljno, neko osnovno soglasje o tem, da reformna pogodba, se pravi tekst, ki ga imamo danes pred seboj, ohranja bistvene značilnosti ustavne pogodbe, ustavne pogodbe tistega teksta, ki ga je ta parlament že leta 2005 ratificiral in ki bi vsem nam, se mi zdi, bil morda za spoznanje ljubši od tega, ki ga imamo danes pred seboj, pa vendarle je v zgodovini Evropske unije včasih bilo potrebno za to, da bi storili kakšen pomemben korak naprej, tudi stopiti pol koraka nazaj. Jaz seveda mislim, da je bistvena značilnost, ali, če hočete, bistveni prispevek reformne pogodbe vendarle ta, da se s to pogodbo končuje obdobje omahovanja in krize, ki je na nek način tudi zapirala vrata novim članicam, ki je zadržalo, ki je zaustavilo širitev Evropske unije, ki je na nek način omogočalo tudi tisto, čemur je Slovenija zelo naklonjena, namreč solunsko oziroma evropsko perspektivo za države zahodnega Balkana. Poslušal sem razpravo pozorno. Moram reči, da je bilo marsikaj zelo tehtnega rečenega in tisti, ki se bomo udeležili Evropskega sveta, smo si to skrbno zapomnili. Vendar bi opozoril tudi na to, da so nekateri strahovi, ki jih je bilo mogoče slišati danes v tej dvorani, neupravičeni, nekateri pa morda niso bili dovolj dobro definirani, pa jih bomo najbrž morali še doreči. Recimo, govor je bil o pomanjkanju skupnih vrednot oziroma o tem, da se v tej pogodbi poudarja raznolikost pred skupnostjo oziroma pred skupnimi vrednotami. Rad bi opozoril na to, da je bila ravno slovenska delegacija tista, ki je v konvenciji in v času sprejemanja ustavne pogodbe zagovarjala princip kulturne oziroma jezikovne raznolikosti. In seveda ne smemo pozabiti na to, da je eno od gesel Evropske unije - kakšen je pomen tega gesla danes, bom še povedal - ravno "združeni v raznolikosti oziroma ob razlikah". Slišal sem razprave, ki so se dotikale zunanjih zadev. Moram reči, da so bile zelo zanimive. Nekateri pogrešajo ministra za zunanje zadeve. Naj tiste, ki bi si ga želeli imeti, namreč evropskega ministra za zunanje zadeve, potolažim, da vendarle takšen minister pod drugim imenom obstaja oziroma bo obstajal, ga bomo dobili. To bo visoki predstavnik za skupno zunanjo in varnostno politiko, ki bo hkrati načeloval Svetu za zunanje zadeve, hkrati pa bo podpredsednik komisije in bo združeval komisijo in svet glede teh temeljnih zunanjih usmeritev. Glede simbolov bi rad rekel stavek, ki vas bo morda spominjal na kakšen stavek, ki je bil nekoč že izrečen: "Poslej bo tako, kot je bilo." Nič ne bo drugače od tistega, kot je bilo, kajti uradno priznanje simbolov Evropske unije bi prišlo šele z ustavno pogodbo, ta ustavna pogodba pa doslej ni bila uveljavljena in kljub temu smo vsi veselo razobešali evropske zastave, vsi veselo prisegali na evropske simbole, vsi vstajali disciplinirano pri evropski himni in tako naprej. Skratka, tako bo, kot je bilo. Tisto, kar bi rad povedal o stališču naše delegacije v Evropskem svetu in tudi v ponedeljek na GAERC-u, pa je naslednje. Slovenija si bo vsekakor prizadevala ohraniti mandat oziroma usmeritve, ki jih je sprejel Evropski svet. Tudi nihče drug razen Evropskega sveta teh usmeritev oziroma te politike ne bo mogel spremeniti, ne bo mogel nasprotovati niti podpirati nekaterih, recimo, spreminjajočih predlogov nekaterih sprememb, kajti tisto, kar je sprejel kot mandat Evropski svet, lahko samo Evropski svet pretrga oziroma spremeni. Da bi se Evropski svet bistveno odmaknil od tistega, ker je že nekoč sprejel, moram reči, da ne verjamem. Verjamem pa, da bo prišlo do kakšnega kompromisa. Če bo potreben kompromis za to, da takšno pogodbo dobimo, mislim, da bo treba takšen kompromis tudi sprejeti. Vendarle je časa za to, da se o tem posvetujemo oziroma da si bomo te stvari povedali, še dovolj. Kar se tiče GAERC-a, kolega Cvikl je govoril o stališčih, ki so pripravljena za GAERC, ne za Evropski svet. Kar se GAERC-a tiče, bomo nasprotovali vsem poljskim predlogom. Če bo prišlo do kompromisa, bo prišlo do kompromisa na Evropskem svetu. Verjamem pa, da glede na stališča, ki jih poznamo, skorajda ni mogoče računati na to, da bi se ta stališča preveč spreminjala. Nekatera vprašanja so res še odprta. Kolega Kokalj je postavil vprašanje, katera so ta vprašanja. Morda na kratko. Največ odprtih vprašanj ima Poljska, in sicer štiri. Zahteva, da se Joannina mehanizem prestavi v pogodbo. Sedaj se ta mehanizem nahaja v izjavi številka 4 o členu 9.c/4 Pogodbe o Evropski uniji in členu 205/2 Pogodbe o delovanju EU. Ta predlog je nedavno nekoliko spremenil predsednik Kaczynski sedaj, da bi Poljska predlagala prenos tega mehanizma v nov protokol k pogodbi o reformi oziroma o reformni pogodbi in ne več v integralno besedilo pogodbe o reformi. Pravnoformalno med tema dvema predlogoma ni kakšne posebne razlike, kajti protokoli k pogodbi imajo enako pravno veljavo kot sama pogodba. To pa ne velja za deklaracije, ki nimajo pravnih učinkov, ampak so samo politične. Zaradi tega ta sprememba oziroma to popuščanje Poljske ne prinaša kaj bistvenega oziroma novega. Zaradi tega je pričakovati, da bo ta predlog tudi sedaj zavrnjen. Potem obstaja interes Poljske, da se pridruži Veliki Britaniji glede "opt-out", ki zadeva pristojnost Evropskega sodišča za obstoječe pravne akte tretjega stebra. Ta pripomba oziroma ta želja, ta interes je bil že zavrnjen in jaz predpostavljam, da bo tudi poslej zavračan. Doslej Poljska za takšen predlog ni dobila nobene podpore. Potem obstaja zahteva za povečanje števila generalnih pravobranilcev. To je zanimivo vprašanje. Jaz bi to vprašanje pustil odprto do Evropskega sveta. V resnici obstaja neko nesorazmerje med številom pravobranilcev in številom sodnikov in jaz ne vem, ali naj Slovenija v tem, recimo, če bi šlo za biti ali ne biti te pogodbe, ali naj Slovenija vztraja do konca ali morda popusti. Potem je tu še zahteva, povezana s posojili Evropske investicijske banke. Gre za to, da pogodba o reformi, kot že prej ustavna pogodba, predvideva prehod iz soglasnega odločanja na večinsko odločanje, Poljska pa želi ohraniti konsenz. Za Poljsko sta absolutni prioriteti, na katerih bo vztrajala: prenos mehanizma Joannina v nov protokol in povečanje števila javnih pravobranilcev. Vprašanje načina odločanja glede posojil Evropske investicijske banke bodo postavili, vendar naj na njem ne bi vztrajali, medtem ko glede vprašanja priključitve Veliki Britaniji pri njenem "opt-out", kar zadeva pristojnosti Evropskega sodišča za obstoječe akte tretjega stebra, v tem trenutku Varšava še ni sprejela končne politične odločitve. Videli bomo, kaj bo o tem govora na GAERC-u. Slovenija torej ne podpira ponovnega odpiranja vprašanj, ki v mandatu niso opredeljena, zato imamo tudi pomislek do novih poljskih predlogov. Potem je tukaj še vprašanje zapisa besedice "evro", ki ga postavlja Bolgarija. To vprašanje je bilo zavrnjeno, ker je zunaj mandata. Mi smo imeli tudi v Ljubljani oziroma v Sloveniji neko manjšo debato na to temo. Kot jaz razumem, tisti, ki danes ostro nasprotujejo Bolgariji, se sklicujejo na to, da prvotno, ko je šlo za pristopno pogodbo, niso razumeli problema, ker je šlo za cirilico in ker te pisave niso poznali. Jaz ne verjamem, da bo Bolgariji to, kar želi, uspelo. Ampak bomo videli. Včeraj sem že rekel na Odboru za evropske zadeve, da zaradi ene črke ne bi tvegal pogodbe, ampak, kot rečeno, bo to odvisno tudi od predsednika Vlade in od 26-ih drugih držav. Mimogrede, Avstrija si je prizadevala formulirati nek protokol v zvezi z univerzitetno problematiko. Gre za države, ki imajo isti jezik kot nekatere druge države, pri katerih so nekatere omejitve pri vpisu ali ki imajo "numerus klavzus". Verjamem, da se ta protokol Avstriji ne bo posrečil, in tudi ne verjamem, da bi lahko Avstrija vztrajala pri njem in postavila na kocko to reformno pogodbo. Češka ima predlog, da bi morala komisija imeti obveznost razveljaviti akt vsakokrat, ko bi svet to zahteval od nje. Češka vlada je pred nekaj dnevi, se mi zdi, dan, dva nazaj, sprejela odločitev, da vprašanje odpre na politični ravni. To se utegne zgoditi na GAERC-u, to se pravi na svetu za splošne zadeve in zunanje odnose, ni pa jasno, ali bodo s tem vprašanjem vztrajali tudi na ravni Evropskega sveta. Po ocenah češke vlade je pogodba o reformi kot celota sicer dober kompromis. Mi mislimo v Vladi, našem ministrstvo predvsem in v SVEZ-u, da bi predlog Češke spremenil institucionalno ravnotežje med Evropsko komisijo in Svetom, zato tudi za Slovenijo ta predlog ni sprejemljiv. Vseskozi je Slovenija zagovarjala stališče, da mora institucionalno ravnotežje ostati takšno, kot je bilo dogovorjeno s Podobo o ustavi. Toliko z moje strani. Gospod predsedujoči, zahvaljujem se vam za besedo.
Hvala lepa tudi vam. Z vašim nastopom zaključujem tudi razpravo. Glede na to, da nas je približno 46 v dvorani, predlagam, da prekinemo sejo za 5 minut pred glasovanjem. Ali kdo temu nasprotuje? [[Ne.]] Prekinjam sejo za pet minut. Nadaljevali bomo ob 16.55. Hvala.
Spoštovane poslanke in poslanci! Prosim, da zasedete svoja mesta. Nadaljujemo s prekinjeno sejo. Prehajamo na odločanje o predlogu stališča. Ker k dopolnjenemu predlogu stališča pristojni delovni telesi nista sprejeli nobenega amandmaja, prehajamo na odločanje o predlogu stališča Republike Slovenije do osnutka pogodbe, ki spreminja Pogodbo o Evropski uniji in Pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti. Pred glasovanjem prosim, da poslanke in poslanci preverijo delovanje svojih glasovalnih naprav. Obrazložitev glasu, v svojem imenu? Želi kdo obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine? [[Ne.]] Odpiram postopek za prijavo obrazložitve glasu v svojem imenu. Izvolite, prosim za prijave. Besedo ima poslanec Milan Cvikl. Izvolite.
Hvala lepa. Seveda je to zadnja možnost, da pojasnim, da bom stališče podprl. Ocenjujem, da je stališče napisano zelo splošno in da omogoča zelo veliko interpretacij, še posebej glede na to, kar je v zadnjem delu govoril gospod minister. Ni namreč vseeno, ali bomo ali ne bomo pristali na to, da bo Poljska imela enega generalnega pravobranilca več, ali pristanemo na to, da bo postal na predlog Poljske njena izjema sestavni del zakonodaje, ker se pač potem ta zakonodaja lahko spreminja. In lahko bo leta 2017 ponovno odprto vprašanje Poljske. Ni vseeno, ali bomo ali ne bomo pristali na to, da se bo Poljska, na primer, pridružila "opt-out" klavzuli Združenega kraljestva. Predstavljajte si uveljavitev schengenske meje 1. oziroma 22. decembra in potem seveda "opt-out" za vse Poljake, predvsem na njenih mejah z Ukrajino in Belorusijo. Tako ocenjujem, da bi bilo potrebno, če pride v razpravi naslednji teden do tega, da so stališča nekaterih držav članic preko mandata medvladne konference, da bi Vlada Republike Slovenije morala v tej zvezi kontaktirati ustrezen odbor Državnega zbora, to pa je Odbor za zadeve Evropske unije. To ne bi bilo prvič, zato s to pripombo stališče podpiram, bomo pa zelo podrobno spremljali, kaj bo naša delegacija na tem svetu počela, še posebej, kako se bo pripravila, če ta svet ne bi uspel.
Hvala lepa. Kot rečeno, prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev, za 48, proti 4. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je predlagano stališče sprejeto. S tem tudi zaključujem to točko dnevnega reda. Zaključujem 29. izredno sejo Državnega zbora Republike Slovenije. Lep dan naprej!