Spoštovani kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 27. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: Franc Jurša, Aleksander Reberšek, Robert Polnar od 10. do 13. ure, Marko Bandelli, Predrag Baković do 13. ure, Franc Trček do 11. ure, Suzana Lep Šimenko od 10. do 14. ure, Nada Brinovšek od 10. do 14. ure in Karmen Furman od 10. do 14. ure. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 24. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO INTERPELACIJE O DELU IN ODGOVORNOSTI MINISTRICE ZA IZOBRAŽEVANJE, ZNANOST IN ŠPORT DR. SIMONE KUSTEC. Interpelacijo je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 43 poslank in poslancev s prvopodpisanim dr. Matejem T. Vatovcem. Za dopolnilno obrazložitev interpelacije dajem najprej besedo predstavniku predlagatelja dr. Mateju T. Vatovcu.
Najlepša hvala, predsednik. Lep dober dan vsem! Spoštovana ministrica! Današnja interpelacija je v osnovi, sploh če se interpelira ministra oziroma ministrico za šolstvo, razprava o predmetu, o področju, ki ga minister pokriva. Se pravi, današnja razprava o tej interpelaciji mora biti tudi razprava o šolstvu. Za izhodišče, kaj šolstvo je oziroma kaj bi šolstvo moralo biti. Rad bi izpostavil predvsem tri funkcije, ki jih po mojem mnenju mora izvajati šolstvo. Prva je tista osnovna in je vzgojno-izobraževalna oziroma socializacijska. Se pravi, osnovna šola mora vzgajati, v prvi vrsti pa predvsem izobraževati. Prepogosto pa pozabljamo na neko tretjo funkcijo, ki ima po naši oceni prav tako pomembno vlogo v šolskem polju kot prvi dve, in to je socialna. Šola je tako nek osnovni izenačevalnik razlik, prostor, kjer lahko ne glede na osebne okoliščine ali na osebna ozadja vsak učenec kot član, kot predstavnik neke širše razredne ali šolske skupnosti deluje v enakih pogojih kot vsi ostali, vsaj na papirju oziroma tako bi vsaj moralo biti. Zakaj naštevam te funkcije šolstva? Zato ker so to ključne funkcije, ki omogočajo socialno napredovanje, omogočajo tudi to, da lahko vsak ne glede na svoj položaj pride do vsaj približno primerljivih rezultatov ob koncu šolanja. Zato je šola eno od področij, ki bi mu maja morala država nameniti posebno pozornost, in seveda skrbeti za to področje v vsakem slučaju, v vsakem primeru. Kaj ima to zveze z interpelacijo? Očitki, ki smo jih navedli v interpelaciji, te točke, s katerimi obtožujemo ministrico, da ni izpolnila določenih pričakovanj in dolžnosti, ki jih ima, govorijo ravno o tem, da se v času in zaradi časa epidemije to področje zanemarja. Ključne so tri točke, in kot vsi veste, je to že druga interpelacija. To, da se očitki v dveh interpelacijah ponavljajo, da se ponavljajo iste napake, kaže na to, da gre za neko sistematično zanemarjanje področja. Prvi je zanemarjanje vsakršnih ustreznih priprav na začetek šolskega leta. To smo recimo videli že dvakrat, tako v prejšnjem šolskem letu, ko je prihajalo do težav ob zapiranju šol, kakor tudi v tem šolskem letu. Nekateri kolegi tu se smehljajo, češ kaj govorimo, ampak spomnite se vseh odzivov ravnateljev, učiteljev, staršev otrok, ki so bili praktično nekaj tednov pred začetkom šolskega leta v popolni temi glede tega, kako se bo začelo izvajati, po kakšnih modelih bo pouk izvajan in tako naprej. Tega si ne izmišljujem, poglejte izjave ravnateljev, poglejte izjave učiteljev in mislim, da bo stvar bistveno bolj razumljiva. Drugi problem, ki se ponavlja že praktično od začetka mandata ministrice Kustec, je podcenjujoč in izključujoč odnos do vseh deležnikov na tem področju. To je povezano s prvo točko, tem, kar sem zdaj opisoval – vsakršna odsotnost v prvi vrsti pripravljenosti in v drugi vrsti sposobnosti poslušati tiste, ki so v šolskem polju udeleženi, v prvi vrsti učitelje in ravnatelje, kaže na to, da gre za neko popolno ignoranco tega in pomanjkanje posluha do ljudi, ki bodo morali šolski proces izvajati in v času epidemije izvajati tudi ukrepe, ki so z njo povezani. O tem govori tudi recimo to, da se je pred začetkom samotestiranja v šolah, kar je sicer smiseln ukrep, na sestanku, kjer je bilo prisotnih 800 predstavnikov šol, zgodil mali revolt in je, mislim da, večina teh ljudi, prisotnih na sestanku, sestanek zapustila, ker niso prišli nikamor. Tretji problem je pa odsotnost vsakršnih rešitev za po epidemiji ali po posamičnem valu epidemije. Konkretnih ukrepov za odpravo posledic epidemije v šolah še vedno nimamo, prav tako ni konkretnih raziskav, analiz tega, na kakšen način bi bilo to potrebno narediti. Govorimo o tem, da imamo za sabo že več kot leto in pol epidemije, od marca lani in do danes ni bilo ministrstvo sposobno pripraviti ustreznih analiz, ustreznih ukrepov, da bi posledice, ki so se zgodile v takšni ali drugačni meri, odpravilo. Tako daleč je šlo, da smo pri obravnavi proračuna v opoziciji predlagali proračunske amandmaje, zato da se nameni neka sredstva, da se vsaj začne to delati. Te tri stvari nam govorijo o eni stvari, in to je problem neke metode, ki je sistematična, kot sem že dejal. Če se spomnimo samo zmed okoli okrožnic, tudi to se je ponavljalo znova in znova. Eden od vzrokov, da se dogajajo te zmede, so odloki, ki se sprejemajo čez noč. To je seveda v prvi vrsti odgovornost Vlade, ampak odgovornost tudi vsakega posameznega ministra, ki si ne upa ali ne želi dvigniti glasu in stopiti v bran svojemu resorju. Kot že rečeno, zmede z okrožnicami so bile za prvi šolski dan, zmede z okrožnicami so bile tudi pri uvedbi obveznega samotestiranja. Jaz sem starš osnovnošolca in smo v, mislim da, treh, štirih dneh dobili iz šole tri ali štiri različna navodila. Mislim, da si lahko plastično predstavljate, kako lahko pride do zmede in do stisk tako na strani šol kot na drugi strani staršev. Mislim, da bi z nekim drugačnim načinom, z drugačno metodo delovanja lahko te situacije preprečili in bi se samotestiranje lahko začelo izvajati še boljše in še bolj brez težav in brez ljudi z motorkami pred osnovnimi šolami. Druga stvar so pritožbe učiteljev, ravnateljev, zaposlenih in ostalih udeleženih v šolskem polju. Vse te pripombe, ki so prihajale, vse kritike s strani ravnateljev, učiteljev, tudi predstavnikov stroke, ki se ukvarja s pedagogiko, govorijo o nečem, in to je nesposobnost. Nesposobnost, kot sem že rekel, ustreznega planiranja, predvsem pa tudi nesposobnost komunikacije, sprejemanja kompromisov in iskanja rešitev skupaj s tistimi, ki so v tem šolskem polju udeleženi. V odgovoru na to interpelacijo imate sicer nekaj pisem podpore pa nekaj novinarskih člankov, ki pa so bolj ali manj povezani z Zakonom o znanstvenoraziskovalni in inovacijski dejavnosti, zakonu, ki je čakal na sprejetje kakšno desetletje in katerega uporabniki, če jih tako imenujem, so že tako obupano čakali na sprejetje, da so seveda podprli ta zakon, ki v celoti niti ni slab, ampak ko pogledamo na polje osnovnega šolstva, ko pogledamo dijake in tako naprej, mislim, da je pa slika čisto drugačna. Predstavniki ravnateljev, predstavniki učiteljev govorijo o najslabšem ministru oziroma ministrici na tem ministrstvu, odkar imamo samostojno Slovenijo. Kar je še bolj zaskrbljujoče, je to, kar se je dogajalo, medtem ko je prihajalo do teh zamud, do teh napak v komunikaciji. Poleti, pred tem, ko smo vsi vedeli, da se bo novo šolsko leto začelo z novim valom epidemije, je bila ministrica v Tokiu na Olimpijskih igrah, pred začetkom uvajanja samotestiranja v šolah je bila spet v tujini. Sestanek z 800 ravnatelji in predstavniki šol so vodili državni sekretarji. Mislim, da ti trenutki govorijo o tem, koliko pozornosti – nekajkrat sem v javnosti to že dejal – koliko srca je ministrica pripravljena dati svojemu resorju. Na koncu mogoče še ena stvar, ki mislim, da bo pomembna v današnji razpravi, o gradivu k interpelaciji, kjer je cel kup, kot rečeno, člankov pa tabel, koliko sestankov je bilo na ministrstvu z različnimi deležniki. Tukaj bi rad izpostavil, da količina sestankov ne pomeni njihove kakovosti. Mislim, da smo učinke teh sestankov lahko vsi videli, se pravi predvsem v razočaranju tistih, ki se ukvarjajo s šolami. Med temi gradivi je še zanimiv enostranski dokument, in to je fotokopija platnice sicer zelo izjemne knjige Mary Beard Ženske in oblast, ki mislim, da napeljuje na neko posebno strategijo obrambe. Ta knjižica je nek manifest, ki govori o tem, kako sodobne družbe skušajo na vsak način izključiti ženske iz oblasti, izključiti ženske iz polja javnega. Priporočam jo vsakemu v branje, je zelo dragocen prispevek k vlogi žensk v sodobni družbi. Mislim, da bo ministrica izrabila to knjigo, zato da bo skušala prikazati, da sta interpelaciji, ki smo ju v opoziciji vložili proti njej, v bistvu produkt neke mizoginije, neke jeze ali nekega sovraštva do nje kot ženske, kar seveda v osnovi in izhodišču najostreje zavračam. Ena od glavnih poant te knjige, eden od glavnih motivov te knjige je, kako od Antike dalje zahodne civilizacije skušajo utišati glas žensk v javnosti. Osnovni primer poda avtorica s primerom Telemaha, ki je utišal svojo mater Penelopo, ko je hotela javno spregovoriti. Jaz bi tukaj, ministrica, rad poudaril, da v opoziciji ne želimo, da bi bili vi preslišani, da bi vas utišali. Ravno obratno, želimo si, da bi že enkrat spregovorili, da bi se vas slišalo in da bi stopili javno glasno v bran predvsem tistim, ki so udeleženi v šolskem polju. To je vaša glavna napaka, vaš glavni greh, če se tako izrazim. To, da na svojem področju, v svojem resorju ne storite tistega, kar bi morali. Niste se zavzeli v času prvih zapiranj šol za čimkasnejše zapiranje šol, medtem ko je ostajalo odprto praktično vse ostalo in smo najprej zapirali šole, ni bilo slišati vašega glasu in vašega pozicioniranja v okviru Vlade k temu, da bi se to zgodilo čim kasneje. Sklep, ki ga predlagamo, se pravi, da se ministrico razreši, temelji na, poudarjam, konstantnem, nenehnem, sistematičnem ponavljanju enih in istih napak. Vprašati se moramo, ali so to sploh napake. Človek, ki noče poslušati, ki ne želi razumeti, ki ni pripravljen se pogovarjati in sklepati kompromisov s sistemom, ki bi ga moral upravljati oziroma s katerim bi moral sodelovati, po naši oceni ne more biti skrbnik, ne more biti odgovoren za ta sistem in bi moral s svojega položaja oditi. Z našim sklepom predlagamo, da se ministrico dr. Simono Kustec razreši s položaja ministrice za izobraževanje.
Hvala lepa. Za dopolnilno obrazložitev interpelacije dajem besedo še predstavniku predlagatelja mag. Marku Koprivcu.
Hvala lepa, spoštovani predsednik, za besedo. Spoštovana ministrica, državna sekretarja, spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci! Uvodoma bi želel povedati, da bi posebej želel pozdraviti državnega sekretarja v kabinetu predsednika Vlade Janeza Janše, ki je dejansko zadolžen za odločanje in podpisovanje o zadevah s področja izobraževanja, znanosti in športa. Govorim o gospodu Marjanu Dolinšku. Žal pa ga tukaj med nami danes ne vidim. Namreč, smiselno bi bilo, da bi nam na številna vprašanja in dileme odgovarjal človek, ki je z odločitvami na ministrstvu za izobraževanje, znanost in šport dejansko povezan oziroma je vsaj pooblaščen, da se pod odločitve Janeza Janše podpisuje namesto Simone Kustec. Že res, da je vladajoča večina v tem državnem zboru gospo Kustec imenovala na položaj ministrice za izobraževanje, znanost in šport, vendar je po skoraj dveh letih njenega zasedanja položaja že dolgo jasno, da je bilo očitno to storjeno zgolj iz protokolarnih, vljudnostnih ali drugih razlogov. Pravzaprav je še najbolj verjetno, da je bila gospa Kustec imenovana s ciljem zagotavljanja podpore znotraj SMC, ki je ob vstopu v vlado Janeza Janše izdala državljanke in državljane, ki so na volitvah žal nasedli prozornim obljubam o dostojnosti in pokončnosti domnevno liberalne stranke. Kar govorim, se, tega se zavedam, sliši zelo bizarno in groteskno, toda spoštovani, resnica, o kateri se moramo pogovoriti danes, je tragična, usodna, za prihodnost Slovenije in njenih otrok kritična in nesprejemljiva. V slabih dveh letih so ljudje, ki sedijo za menoj ali pa bi morali sedeti, Slovenijo pripeljali do točke, ko je zaradi neukrepanja, napačnega ukrepanja, nesposobnosti ali popolne odsotnosti vodenja tragično preminulih že 5 tisoč ljudi. Ko iz teh istih razlogov že tretja generacija otrok še ni doživela normalnega šolskega leta. Ko iz istih razlogov, ki so privedli do izjemnega nezaupanja državljank in državljanov do oblasti in vseh njenih sistemov, beremo poročila o policijski prisotnosti pred osnovnimi šolami ob začetku vsakega učnega dne. Ko z zgroženostjo spremljamo dejstvo, da v tretjem šolskem letu epidemije še vedno nimamo urejenega prezračevanja, otrokom prijaznega sistema testiranja, fizičnih varoval za zagotavljanje pouka v živo. Ko se nam že tretje leto ponavlja, da Vlada sprejema odločitve danes, navodila, kako jih izpeljati, pa bodo prišla. Enkrat pač bodo, čez dva, tri dni, morda štiri dni. Morda natančna, morda zamegljena. Morda pa jih sploh ne bo, tudi to se je že zgodilo. Spoštovane in spoštovani, pred reflektorji javnosti se nam vsakodnevno odvijajo korupcijske kriminalke, poplava škandalov, ki bi v nekih drugačnih, dostojnih in poštenih časih vsakič znova odnesla katerokoli vlado. Ampak spoštovane in spoštovani, zdaj, v času vladavine janšizma, ki jo omogočate pokončni liberalci in pošteni krščanski demokrati, ki se obračate stran kot Pedenjped, si z rokami pokrivate oči in si govorite, »saj ni nič«, ničesar ne slišite in ničesar ne vidite, ljudje umirajo, otroci ostajajo brez znanja, igre, prijateljstev in otroštva. Brez zakonske podlage vladate z odloki, ko je potrebno izvajati čistke v policiji, pa rokohitrsko, v nasprotju s stroko in ob ostrem nasprotovanju obeh policijskih sindikatov spreminjate zakone in standarde, ki so do sedaj varovali policijo pred političnimi posegi in vplivi. Zakaj je to pomembno? Ker vse to spremlja tudi gospa Kustec, formalno imenovana na položaj ministrice za izobraževanje, znanost in šport, ki svojo vlogo že dolgo opravlja enako kot češko-slovaški kvizling Emanuel Moravec, ki je za svoje lastno udobje in nekaj kron višjo plačo izdal svoje ljudi ter na zahtevo nacističnega okupatorja zaprl univerze in do svojega bridkega konca preprečeval upor oblasti, ki je bila pokvarjena in zlobna. Če, spoštovani poslanke in poslanci, ne veste, o čem govorim, si v ponovitvi oglejte odlično filmsko interpretacijo, ki jo je predvajala javna RTV. Dokler je to še mogoče, seveda. Dokler nam pijani od oblasti ne boste vzeli še kritičnih filmov in svobodomiselnih knjig, kot tudi z ognjem in bencinskimi hlapi to že počnejo domoljubi na Poljskem in še kje, kjer s trdo roko vladajo antiintelektualni in iliberalni mračnjaki. Prav takšni, kot je Janez Janša, šef Simone Kustec, ki bi morala, če bi imela in premogla kaj dostojanstva, že davno odstopiti, ker ni želela, znala ali mogla zaščititi slovenskega izobraževanja, znanosti in športa pred nesposobnostjo in koruptivnostjo enega in edinega gospodarja koalicije, ki že skoraj dve leti uničuje in razdira Slovenijo. Spoštovani, Simona Kustec je tragična figura, ki skozi svojo formalizirano tišino uničuje prihodnost slovenskih otrok. Če pa si za trenutek domišljamo, da dejansko opravlja naloge ministrice, mi dovolite, zakaj bi, če bi dejansko odločala o čemerkoli, razen o tem, kam in kako in za koliko časa bo potovala v tujino, morala odstopiti, zakaj bi jo, če premore še kaj dostojanstva in pravičnosti, moral razrešiti ta državni zbor. Ko smo v demokratični opoziciji prvič februarja lani vložili prvo interpelacijo o delu in odgovornosti prof. dr. Simone Kustec, smo v obrazložitvi dejali, da gospa ministrske funkcije ni sposobna opravljati in je tudi ne opravlja. Trdili smo, da v bistvu Slovenija nima ministrice za izobraževanje, znanost in šport. Takrat nas, kolegice in kolegi poslanci, niste poslušali in niste glasovali za prepotrebno razrešitev Simone Kustec z ministrskega mesta, ki mu očitno ni dorasla. In ko je bila Simona Kustec letos poleti nekaj tednov oziroma že skoraj dni pred začetkom šolskega leta ponovno izgubljena v vesolju, ko je ni bilo nikjer na spregled pred začetkom šolskega leta, nam v demokratični opoziciji ni preostalo drugega, kot da ponovno vložimo še eno interpelacijo proti ministrici, ki svojim nalogam ni kos in jih ne opravlja. Zakaj? Zaradi povzročanja zmede in stiske. Zaradi slabe in neustrezne priprave na letošnje šolsko leto. Zato ker po več kot letu in pol te covid situacije Simona Kustec še vedno išče odgovore na osnovna vprašanja. Ker se še vedno pravila in način izvedbe pouka spreminjajo skoraj iz dneva v dan. Ker ministrica pri pripravi na letošnje šolsko leto skoraj v popolnosti ignorira vse praktike, na čelu s šolskim sindikatom. Prav moledujejo za dialog, pa jih vztrajno ignorira. Veste, koliko zaposlenih v vzgoji in izobraževanju je podpisalo peticijo za njen odstop? Več kot 17 tisoč, z imeni in priimki. To so zaposleni, ki dnevno doživljajo kalvarije, pritiske in grožnje z vseh strani. Predlagatelji smo prepričani, da ministrica vodi neustrezno in škodljivo politiko na skoraj vseh področjih dela ministrstva, začenši s položajem v osnovnem šolstvu, kjer smo priča slabi volji, nelogičnosti in slabi pripravi pravil za izvajanje epidemioloških ukrepov. Zadnji primer tega je uvedba samotestiranja učencev in dijakov v šolah. Do zadnjega so čakali, še celo zamujali ste z navodili, ki so bila izrazito pomanjkljiva, s tem pa ste vso odgovornost preložili na šole. Samo zahvaljujoč kvalitetnemu kadru, učiteljicam in učiteljem se je pouk izvedel uspešno, in hvala lepa res vsem šolskim delavcem. Zakaj niste vodili dialoga s predstavniki šolstva? Ti ljudje morajo vaše ukrepe dejansko izvajati v praksi vsak dan, zato so oni najbolj kompetentni, da povedo, kako je to najbolje izvedljivo. Ampak ne, vi, Simona Kustec, jih ne vprašate. Vi se skrivate pred njimi. Pri zdravi pameti si tega res ni mogoče razlagati. Ko iz dneva v dan, iz ure v uro dopolnjujete odloke in okrožnice, vi ne prispevate k obvladovanju razmer v šolah, ampak ustvarjate totalen kaos. Vse breme vašega ravnanja pa nosijo šole, otroci in starši. Ob tem se vsi zavedamo, da je trenutna situacija v Sloveniji zaradi epidemije težka. V SD tudi ves čas vse pozivamo k cepljenju in testiranju, vendar bi bilo ljudem potrebno razložiti, zakaj in kako se uvajajo določeni ukrepi, ne pa da trenutno niti ljudje iz šolskega sistema ne morejo razumeti vaših idej. In tu bi moralo ministrstvo opraviti svojo nalogo, zato da šola ostane varen, miren prostor razvoja in predvsem da lahko ostane odprta. Šolski prostor moramo zavarovati pred politiko na način, da poslušamo pedagoško stroko, da poslušamo tiste, ki vsak dan delajo z otroki in imajo tudi največ znanja in največ izkušenj. Tega ministrica žal ni počela. Epidemija se lomi na hrbtih šolark in šolarjev. Oni nosijo breme nedorečenosti sistema, pritiska svojih staršev in vpliva javnih kregarij. Sedem-, deset-, petnajstletniki bodo nosili posledice tega obdobja vse svoje življenje. Vi, Simona Kustec, bi morali biti njihova zaveznica. Garant razuma in varnosti. No, to definitivno niste. Niste. Seveda to ni edino, zaradi česar nas boli glava. Simona Kustec je dovolila, da je z novelo Zakona o tujcih onemogočila številnim mladim iz cele regije možnost študija v Sloveniji. Od kod že prihaja največ manjkajočega kadra? Vi pa zapirate vrata bodočim zdravnicam, medicinskim sestram, inženirkam in inženirjem, ki bi perfektno usvojili slovenščino in lahko prispevali k razvoju Slovenije. Popolnoma nerazumno. Še vedno se zamuja s pomočjo športnicam in športnikom in športnim organizacijam. Tudi navodil za spremljanje okužb in napotitve v karanteno v primeru visokega šolstva ni bilo. Ta so se pripravila šele v odzivu na pisanje v časopisih. Je pa očitno bilo dovolj časa za ustanovitev nove univerze, pisane na kožo točno določenim. Vaše določilo, ko ste želeli pomagati prek PKP Jambrekovi univerzi, pa je zavrnilo celo Ustavno sodišče. Spoštovane in spoštovani, ministrica Kustec bi morala biti prvi branik otrok, šolnikov in vseh deležnikov na šolskem področju ter zagovornica z ustavo in zakoni določenih pravic. Namesto tega pa imamo ministrico, ki je v prvi vrsti podaljšana roka predsednika Vlade in njegovih antidemokratičnih teženj. Nadaljuje se izključujoč, podcenjujoč in ignorantski odnos do stroke, šolskih sindikatov in civilne družbe ter nesposobnost usklajevanja epidemioloških ukrepov v sistemu vzgoje in izobraževanja. Vse to za ceno razpada sistema, izživljanja nad otroci, obupanih staršev in utrjenih šolnikov. S tremi besedami bi lahko opisali tri ključne značilnosti vladanja ministrice in seveda celotne vlade – kaos, konflikt in korupcija. To so značilnosti vašega delovanja. In ko se ministrica sooči s posledicami svojih dejanj ali bolje rečeno nedejanj, se dela ali naivno žrtev ali pa nič hudega slutečo mimoidočo tragično figuro v burleski z naslovom Tretja Janševa vlada. Če bi imeli hrbtenico in kanček samospoštovanja, bi že zdavnaj odstopili. No, morda pa je razlog za to, da niste, da je čas za nove koncesije v visokem šolstvu, ker ste morda ugotovili, da boste svojim študentom in kolegom na Fakulteti za družbene vede, ko bo enkrat te nočne more z imenom tretja Janševa vlada konec, zelo težko pogledali v oči, ker vam je jasno, da ste zafurali vse, kar se je zafurati dalo. Glede sprejetja koncesij včeraj na Vladi smo podali prošnjo na Komisijo za preprečevanje korupcije, da pregleda korupcijska tveganja. Namreč, iz vesolja se jasno vidi, da gre za razpise, ki so pisani na kožo fakultetam blizu največji vladni stranki SDS. Ali pa ste se morda, gospa ministrica, odločili, da ste v času globalne pandemije in številnih prihajajočih družbenih izzivov, od digitalizacije do zelenega prehoda, brez vsakršne razumne utemeljitve razpisali nov raziskovalni program s področja teologije, ker vam in nam pri tej vladi morda res lahko samo še bog pomaga. Spoštovane in spoštovani, v normalni demokraciji bi gospa Kustec že zdavnaj sama odstopila. V zreli parlamentarni demokraciji bi bilo samoumevno, da interpelacije že v prvo, kaj šele v drugo ne bi prestali. Ampak ne, v realnosti janšističnega režima, ki ga trenutno živimo v Sloveniji, se bomo danes zvečer ob glasovanju zgolj spraševali in bomo potem tudi videli, komu so tokrat Janša in pajdaši strli jajca. Kako strašna je slepota človeka!
Hvala lepa. Odgovor ministrice za izobraževanje, znanost in šport na interpelacijo ste prejeli 7. oktobra 2021. Besedo dajem ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Simoni Kustec za obrazložitev pisnega odgovora.
Hvala lepa, spoštovani predsednik Državnega zbora. Spoštovani poslanke in poslanci! Danes je koronavirus med nami, ta trenutek, prisoten bolj kot kadarkoli do sedaj. 45 tisoč 440 vas je ta hip bolnih prav zaradi koronavirusa. Nekaj čez 32 tisoč vas je sedaj v našem vzgojno-izobraževalnem prostoru zaradi okužb vaših vrstnikov v karanteni. Še nikoli do sedaj toliko otrok. Trenutno je med s testi PCR potrjenimi okužbami delež okuženih osnovnošolcev najvišji med vsemi starostnimi skupinami. To sredo, na primer, je delež dnevno potrjenih primerov v starostni skupini od pet do 14 let predstavljal 21,8-odstotni delež vseh potrjenih primerov na ta dan. Tu v tem grafu, na vaši skrajno desni vidite, kaj se dogaja. V začetku meseca septembra je bil ta delež 10 %. Po izvedenih prvih dveh dneh obveznega samotestiranja v šolah je bilo na ta način odkritih okoli 300 pozitivnih primerov in s tem preprečene številne karantene prav zaradi tega ukrepa. V takšnih razmerah, tu [[pokaže zboru]] so razmere, ki kažejo na delež okuženih zaposlenih oziroma delež karanten, vidite, koliko tudi narašča posledično s tistim prejšnjim grafom, in delež zaposlenih, ki je zaradi ukrepov pred tem sedaj veliko nižji od tega deleža, s katerim smo se soočali v času tistega prvega zaprtja. V takšnih razmerah od prvega dne mandata naše vlade, skupaj s preko 700 sodelavci Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport, naših javnih zavodov, na čelu z Zavodom za šolstvo, pa tudi resorne inšpekcijske službe, uvajamo ter izvajamo ukrepe varnega vzgojno-izobraževalnega, raziskovalnega dela ter ukvarjanja s športom v naši državi za zdravje vseh vključenih. Ukrepe, ki se spreminjajo glede na intenzivnost obstoja virusa v družbi, uspešnost zajezitve pa tudi uspešnost spoštovanja teh ukrepov v družbi kot taki. Ukrepe, ki jih prav po tovrstnih kriterijih uvajajo in izvajajo povsod po svetu. Ukrepe, ki se spreminjajo tudi zaradi znanstvenih dognanj, ki omogočajo vse uspešnejše sobivanje, žal pa še ne umiritve in odprave virusa. Ukrepe, ki jih večidel vsake družbe sprejema in izvaja, kar se danes najbolj nazorno kaže skozi različno visoke deleže precepljenosti in s tem tudi kvalitete varnega sobivanja z njim po posameznih državah po svetu. Ukrepe za varovanje zdravja in življenj ljudi, ki v svetu politike namesto volitev nekaterim opozicijskim strukturam v nekaterih državah predstavljajo priložnost v boju za oblast. Odgovoren in iskren boj proti virusu je tudi v svetu politike boj, ki je usmerjen v uspešnost njegove zajezitve za jutrišnji, ne za včerajšnji dan. To so obrazi in odrazi konkretnih aktivnosti, ukrepov, ki jih je moč izmeriti, na njih pokazati s konkretnimi, preverljivimi in dokazljivimi podatki. Danes, skoraj tri mesece kasneje, se bomo na pobudo dela opozicije 15 ur pogovarjali o aktivnostih, ki so zaznamovale začetek šolskega leta, ko je šlo po njihovem mnenju vse narobe, ko ni bilo pripravljeno nič, ko nihče od preko 700 zaposlenih na ministrstvu, njegovih javnih zavodih, na čelu z Zavodom za šolstvo, ni delal nič in je zato nastal kaos. Sorodno, pravi del opozicije, se je dogajalo tudi na polju visokega šolstva pa znanosti in športa. Resnica, podprta z dejstvi, ki jih je moč kadarkoli dokazati, pokazati, pa govori prav nasprotno. Niz takšnih dejstev je na voljo v vsebinskem odgovoru ter prilogah k interpelaciji. Dodaten niz dejstev je pred vami tudi v obliki predstavitve, ki vam jo bom sedaj pokazala in iz katere je razvidno, da na resorju izobraževanja, znanosti in športa obdobje koronačasa prepoznavamo tudi kot odgovornost za krepitev in razvoj teh za majhno družbo temeljnih področij, kjer smo lahko svetovno primerljivi, uspešni in vodilni. To, kar nam v času našega predsedovanja Svetu Evropske unije in tudi širše priznavajo države povsod po svetu, tako kot tudi druge velike države članice Evropske unije. To, o čemer smo predstavljali, se pogovarjali in usmerjali tudi v sklopu Olimpijskih iger v Tokiu, tudi na generalni skupščini Unesca v Parizu, in to, kar ste pozabili povedati, počnemo že pol leta v Bruslju, kamor mimogrede spet odhajam naslednji teden, da ne boste vznemirjeni, kje sem. Kaj nam torej kažejo dejstva in podatki? Nekaj sem jih izbrala za uvodno predstavitev, še mnogo več pa po potrebi tekom same razprave. Najprej si poglejmo nekaj dejstev o tem, na kakšen način se neposredno odzivamo na covid razmere. Tu [[pokaže zboru]] so statistike inšpekcijskih nadzorov, še pred tem ste imeli seznam publikacij, sklepov, o konkretnih sestankih in oblikah teh sestankov se lahko pogovarjamo še naprej. Najprej bi vam želela pokazati konkretne ukrepe, ki so neposredno vezani na obdobje covid reakcij in odgovorov. Iz njih boste videli, da obstaja izjemno veliko število različnih področij in vsebin, na katere smo se s temi ukrepi odzvali in se še odzivamo, tudi z zelo visoko finančno podporo. Tudi o tem predlagam, da od postavke do postavke, od primera do primera pogledamo tekom same razprave, kaj in kako. Med drugim tudi v zvezi s sredstvi za zaščitno opremo, namenjeno napravam za čiščenje zraka, kar vidim, da vas izjemno skrbi že nekaj mesecev, o skrbi za duševno zdravje, o sredstvih za aktivnosti, ki so pomembne za ohranjanje in krepitev duševnega zdravja. Malo sem jih primerjala tudi s preteklimi obdobji, zato da boste lahko dobili občutek, kaj se dogaja tudi na tem področju. Pa še z ostalimi vsebinami, ki so povezane z duševnim zdravjem otrok in s skrbjo za to. Tukaj imamo en graf, ki kaže na primerljivost doseženih učnih uspehov v zelo oteženih pogojih izobraževanja v času covida v primerjavi s preteklimi leti. Tu imate podatek, ki kaže, koliko smo šli naproti potrebam po vzpostavitvi novih srednješolskih programov, zato da bo mladina lahko poslušala vsebine, ki so ji blizu, ki jih potrebuje. Tale najvišji stolpec je stolpec šolskega leta 2020/2021, ko sem podpisala skorajda 200 novih programov, na katere so neuspešno nekatere srednje šole čakale vrsto let. Tu je ena preglednica, iz katere lahko vidite, kako in kakšen je interes za vpis v visokošolske programe, iz katerih tudi sledijo potrebe, ki vas prav tako izjemno zanimajo, pa kakšno doseženo raven izobrazbe študenti v posameznem študijskem letu v desetletnem obdobju dosegajo. Potem prvič vpisani študenti v prvi letnik iz tretjih držav, torej tujci, ki vas prav tako skrbijo. Zadnja dva stolpca sta stolpca našega mandata in sta oba najvišja v primerjavi s prejšnjimi leti. Sedaj pa še proračun, finance. Takšen je trend gibanja vseh sredstev Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport v zadnjem desetletju. Dosegli smo ga, kot vidite, v zadnjih dveh letih na zgodovinsko visoki ravni, in to za vsak posamezni nivo, za predšolsko, šolsko, osnovnošolsko, srednješolsko, poklicno, visokošolsko raven, za znanost in za šport. O tem tudi predlagam, da ne izgubljamo sedaj časa in da se lahko temu posvetimo tudi v nadaljevanju. Sofinanciranje investicij v vzgojno-izobraževalne zavode, pomoč občinam, zato da lahko gradijo ali pa obnavljajo vrtce, šole, športne objekte. Po 10 letih smo jo aktivirali po celotni državi, to so obarvani prostori, kjer se delajo investicijska dela v vrtcih in v šolah. Tole je indeks povprečne bruto plače zaposlenih na našem resorju, iz katerega prav tako izhaja, da so sušna leta, najslabše plačana leta, leta levosredinskih vlad očitno bila plačam manj naklonjena. Tu je podpora, ki jo dajemo za izobraževanje zaposlenih, zato da lahko napredujejo. In končno, v času te vlade sta bila v obeh primerih z ustavno večino sprejeta Zakon o obravnavi otrok in mladostnikov s čustvenimi in vedenjskimi težavami in motnjami v vzgoji in izobraževanju ter včeraj, najlepša hvala, Zakon o znanstvenoraziskovalni in inovacijski dejavnosti. Po neuspešnih šestih letih poskusov je bila uspešno realizirana v tem mandatu odločba Ustavnega sodišča glede financiranja zasebnih osnovnih šol. Z novelo Zakona o vrtcih imajo drugi in vsi nadaljnji otroci v družini zopet brezplačni vrtec. Spoštovane poslanke in poslanci, resnica, oprta na dejstva, je na področjih vzgoje in izobraževanja, znanosti ter športa jasna. Prvič. zdravje družbe razumemo kot prvo prioriteto družbe znanja. In drugič. Koronaobdobje obvladujemo in ga dojemamo kot priložnost za nadaljnji razvoj ter prepotrebne spremembe, ki bodo prilagojene času ter potrebam generacij naših otrok in mladih. Povsem za konec pa še zelo kratka, a odločna osebna zaveza, ker bo, sodeč po vsem že do sedaj povedanem in pokazanem z dela leve opozicije, prav to zanesljivo zaznamovalo današnjo razpravo. Politika nima kaj iskati v šolah. Šola ni in ne sme biti prostor političnega boja na plečih naših otrok in znanja. Na podlagi vsega navedenega vse očitke interpelacije zavračam, zavračam jih tudi na podlagi dejstva, da kritike mojega dela s strani dela leve opozicije slonijo na mehanizmih, kako žensko utišati, je ne jemati resno, jo poniževati z žaljivkami, ko oziroma če nisi na njihovi pravi strani, še posebej ko gre za žensko v politiki. [[aplavz v dvorani]] Do tovrstnega poniževalnega, na manipulacijah in lažeh sprevrženega odnosa in diskurza imam in bom imela ničelno stopnjo tolerance. Spoštovane gospe, ko ne boste na pravi strani, boste tudi ve stale na tak način omadeževane tukaj. Moje prihodnje delovanje bo enako dosedanjemu, v dobro otrok in mladih, zaposlenih, vrtčevskega in šolskega sistema, znanosti ter športa, času, virusu in interpelacijam navkljub. Hvala lepa. [[aplavz v dvorani]]
Hvala lepa. Prosim vas! Postopkovni predlog dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Seveda v postopkovnem naslavljam vas in moram priznati, da imam resno težavo. Jaz sem se pripravil na interpelacijo ministrice za šolstvo et cetera. Kako janšolog postane predsednik komisije, načrtno slabljenje javnega visokega šolstva, izjava gospe Jane Javornik, študijske koncesije za prijatelje, regionalne glasove – zdaj sem tukaj poslušal dve tretjini, ne vem, ali je to interpelacija ministra za zdravje. To je prvo. Dajte mi odgovoriti. Drugo. Po 110. členu Ustave Vlada nam odgovarja. Jaz nisem tukaj na enem relativno slabem FDV-jevskem predavanju, kjer mi bo profesorica rekla, o tem bomo pa mogoče pozneje razpravljali [[…]]
Kolega Trček, to ni postopkovni predlog.
Tretje. Gospa je bila štiri leta vodja največje poslanske skupine v zgodovini parlamentarizma levosredinske vlade. In četrtič, šolsko polje je po Altizerju srčika ideologije [[…]]
Kolega Trček, to je zloraba postopkovnega predloga. To je zloraba postopkovnega predloga!
Ne, ni zloraba! Na kateri interpelaciji sem jaz? Na kateri interpelaciji sem jaz ? In vi morate zaščititi Državni zbor!
Ne, kolega Trček. Kolega Trček!
Kolega Zorčič.
Še enkrat padete v tak ekspoze, kot ste zdaj, in vam bom izrekel opomin. To je prva stvar. Dobro veste, čemu je namenjen postopkovni predlog. Ministrica ima pravico povedati, obrazložiti svoj odgovor na interpelacijo in [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Čakajte malo, ne vpadajte mi v besedo, ker vam bom izrekel opomin. In prva stvar, ki se je moramo držati, je demokracija, demokratičnost in zmožnost poslušati drugega. Kot predsedujoči nimam nobene pravice in tudi drugi predsedujoči, podpredsedniki, vpadati v besedo govorniku in ga moderirati, kako naj govori. To, kar vi pričakujete od mene. Odgovor ministrice je bil povsem v skladu z dosedanjo prakso in mu nimamo česarkoli očitati. Če mislite postopkovne predloge peljati v to smer, da zdaj zavlačujemo, da izražate svoje nestrinjanje s tem, kar je ministrica povedala, potem vam predlagam, da počakate, da pridete na vrsto, predstavitvi stališč poslanskih skupin sledi razprava poslank in poslancev in tam boste lahko vse povedali, o čem se ne strinjate. Ne pa zlorabljati postopkovnega predloga za to, čemur postopkovni predlog ni namenjen. Postopkovni predlog Violeta Tomić.
Da se ne odmikamo stran od vsebine interpelacije, bi samo rada opozorila, da jaz kot poslanka nisem dobila niti enega, enega samega odgovora na točke. Pod točko 2 v interpelaciji navajamo podcenjujoč, izključujoč in ignorantski odnos do strokovne in zainteresirane javnosti, šolskih sindikatov in civilne družbe ter nesposobnost usklajevanja epidemioloških ukrepov v sistemu vzgoje in izobraževanja. Ta isti podcenjujoči, izključujoči odnos smo doživeli zdaj tukaj ob blaznem ploskanju koalicijskih poslancev. Ta govor je bil takšen, kot da bi ga napisal sam Janez Janša. In glede na rezultat izgleda, da ga je dejansko pisal [[…]]
Kolegica Tomić, tudi to ni postopkovni predlog.
Hvala. To sem hotela reči. In res se obnaša, kot da je ministrica za zdravstvo, ne pa ministrica za izobraževanje.
Prosim vas lepo! Tudi to ni postopkovni predlog, boste to vse povedali v svoji razpravi [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Vse boste povedali, boste povedali, da niste zadovoljni in boste glasovali za interpelacijo. Tako da, prosim vas, ne zavlačujte te interpelacije z nepotrebnimi, predvsem pa s postopkovnimi predlogi, ki niso v skladu s poslovnikom. Postopkovni predlog kolega Franc Trček. Če ne bo v skladu s poslovnikom, vam bom moral izreči opomin. Imate besedo.
Spoštovani predsedujoči! Redna profesorica politologije je tukaj ubesedovala, da smo mi na napačni strani. Takrat bi se morali vi oglasiti. Tukaj ni nobene strani, elipsa je. Če kdo ve, ve ona in vi morate zaščititi Državni zbor. To je moj postopkovni predlog. Hvala.
Kolega Trček, ne bom vam še izrekel opomina. Kar se tiče očitkov, kdo je na napačni strani, mislim, da je to povsem legitimen del razprav oziroma stališč, ki so predstavljena v Državnem zboru. Tudi vi očitate drugi strani, da ne ravna prav ali pa da je kateri izmed poslancev na napačni strani. Tako da to res ni nekaj, kjer bi jaz moral intervenirati. Kolegica Heferle, postopkovni predlog.
Imam postopkovni predlog za vas, gospod predsednik. Če ste zavzeli stališče, da je bil uvodni nastop gospe ministrice v skladu s parlamentarno prakso, o čemer se, recimo da, z vami strinjam glede na to, da je šla gospa ministrica zelo na široko, je moj postopkovni predlog pa zelo resen apel vam kot predsedniku Državnega zbora, da v nadaljevanju dneva poskrbite za to, da bodo tudi vsi poslanci tretirani na enak način, kot je bila zdaj tretirana gospa ministrica. Zakaj to govorim? Zato ker je v preteklih dveh ali treh dneh prišlo do tega, da so nekateri poslanci v času vašega, mojega vodenja in vodenja kolega Simonoviča imeli možnost v skladu s parlamentarno prakso pri določenih točkah, ki to dopuščajo, širše razprave, bolj široke. Ko je vodenje prevzel kolega Tanko, pa so bili poslanci, ki so po nesrečnem naključju takrat prišli na vrsto, deležni opominov in odvzema besede in tako naprej. Moj apel danes je – glede na to, da je zelo pomembna tema, gre za interpelacijo in očitke pri delu gospe ministrici – da v skladu s svojimi pristojnostmi, o katerih menim, da jih imate glede na to, da kabinet predsednika določa vrstni red vodenja sej, če ugotovite, da prihaja do zlorabe pri vodenju, oziroma če ugotovite, da prihaja do neenakih vatlov pri razpravah posameznih poslancev v času, dajmo biti iskreni, vodenja enega in istega podpredsednika, poskrbite za to, da se bo to prekinilo. Imate več mehanizmov, lahko prevzamete sami vodenje, lahko odredite, da vodi kateri izmed drugih podpredsednikov. Ampak moj apel danes je predvsem zaradi izkušnje z včerajšnjega dne in predvčerajšnjega dne, ko ti vatli pri razpravah niso bili enaki za vse. Tukaj apeliram tudi na kolege iz koalicije, da bodo vendarle korektni. Ne nazadnje so v času mojega vodenja kolegi iz koalicije oziroma iz stranke SDS mene prosili, če lahko dopustim nekoliko širšo razpravo, pa sem jim seveda pustila, ker ne želim mašiti ust nobenemu. Ko se je stvar obrnila, je pa kolega iz SDS mašil usta kolegom iz SD pa iz Levice in tako naprej. Predsednik, postopkovni apel vam, da danes zagotovite enakovredno razpravo vsem poslancem.
Hvala lepa. Ta apel je seveda na mestu. Do teh problemov prihaja že kar nekaj časa, ne samo na plenarnih sejah, tudi na sejah delovnih teles. Ampak jaz bom še enkrat povedal svoje mnenje in za tem mnenjem trdno stojim. Predsedujoči, najsibo na plenarni seji ali na seji delovnega telesa – in tu ciljam na predsednike tako opozicije kot koalicije, na vse predsednike – nima pravice moderirati razprave poslanca, razen če je ta žaljiva in očitno v nasprotju s tistim, kar je namen posamezne seje. To, da bi jaz zdajle vpadal ministrici v besedo ali pa posameznemu poslancu, ker se mi zdi, da je malo zašel, ne vodi nikamor. To vodi samo v nekakšno avtokratsko vodenje razprave. Parlament je pa prav tista ustanova, kjer ima vsakdo pravico povedati, karkoli želi, tudi če se nekomu zdi neumno ali preširoko ali karkoli podobnega. Upam, da danes vsi podpredsedniki – eden je tukaj, upam, da tudi drugi to sliši – to poslušajo in da ne bo komurkoli padlo na pamet, da posega v razprave poslancev, razen če bodo te res žaljive. Veste, še na nekaj moram opozoriti. Ostra razprava, to, da se nekomu očita, da je na tej ali oni strani, to še ni tisto, kar je treba prepovedovati. Mislim, da je treba omejiti tisto, kjer se poslanec spušča na nek osebni in žaljiv nivo, kjer nekoga diskreditira kot osebo, ne pa tam, kjer ga mogoče diskreditira zaradi njegovih političnih stališč ali kjer ga diskreditira zaradi njegovega političnega delovanja. Tako da upam, da bo ta razprava minila v tem duhu, pa ne samo ta, tudi tiste, ki se dogajajo na odborih. Pred dobrim dnevom ali dvema sem dobil pismo predsednika Državnega sveta, je spomnil na to, da se je tudi predsednik Obora za finance spravil nekorektno na njega. Mislim, da mora ta odnos, ki ga mora vsak predsedujoči pokazati do poslancev, pokazati tudi do vseh ostalih vabljenih in ostalih navzočih na seji. Saj berete časopise, pravijo, da je še 150 dni do volitev, dajte zdržati do takrat. Postopkovni predlog kolega Trček.
Kolega Zorčič, v veliki večini se strinjam z vami. Dokler sem vodil Odbor za zdravstvo, sem ga vodil šolsko, če se tako reče. Se pa ne bi strinjal s kolegico Heferle tukaj, jaz pa mislim, da bi današnjo sejo morali voditi nekoliko bolj »tankovsko«, brez njegovih vpadanj v besedo, ker predmet je interpelacija. Tako široko, kot je ministrica nastavila, se lahko pogovarjamo o čemerkoli v epidemiologiji, kar je ta vlada zavozila, pa do dnevnega reda 75. letne seje Unesca v Parizu. Jaz si takšne žlabudre ne želim. Moj postopkovni predlog je, da se končno enkrat v parlamentu držimo poslovnika, kjer zelo jasno v členu o vodenju sej piše, da se pri točkah dnevnega reda razpravlja o točkah dnevnega reda, česar sem se kot predsedujoči Odbora za zdravstvo vedno držal. Zgolj to in bi zdaj nehal.
Kolega Trček, z vami se ne strinjam in zadevo bomo vodili tako, kot sem opisal. Ministrici ne bom posegal v besedo, če bo ona predstavljala svoje delo kot dobro in kvalitetno, tudi če se drugi ne strinjate ali ne strinjamo s tem. Ona ima to pravico tudi na interpelaciji [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ne, kolega Trček, dovolj je s postopkovnimi predlogi. Nadaljujemo s sejo. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Aljaž Kovačič bo predstavil stališče Poslanske skupine Lista Marjana Šarca.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana ministrica s sodelavci! Marsikoga je ta današnji nastop ministrice presenetil. Mene osebno ni, ker ko sem se pripravljal na to interpelacijo, mi je en znanec rekel: »Ministrici so svetovali, naj izpostavi v svojem zagovoru svojo ženskost, kako se spravljajo na njo.« Ob tem me je tudi opozoril, da ko bo ona to naredila, bi mogoče izpostavil, kaj je sama naredila z gospo Javornik, z gospo Samardžija in z gospo Šušmelj, ki so vse ženske, in kaj se z njimi dogaja na ministrstvih. Tako da to je bil le neki trik preusmerjanja pozornosti s strani ministrice, ki pa seveda nima ne repa ne glave. Kakšno je stanje v Sloveniji danes? Danes v Sloveniji vladajo najnižji standardi glede politične higiene, kompetenc za vodenje resorjev in tudi za sprejemanje odgovornosti. To dokazuje tudi dejstvo, da imamo danes že drugič interpelacijo o delu in odgovornosti ministrice za izobraževanje, znanost in šport dr. Simone Kustec. Če bi Slovenija delovala normalno, če bi v njej vladali standardi, kot vladajo v demokratičnih državah, ministrice Kustec že dolgo dolgo ne bi bilo več na položaju. Ampak pri nas je aktualna vlada postavila nekoliko drugačne standarde, mogoče standarde, ki vladajo v nekaterih drugih državah. O sami vsebini očitkov, ki jih v Poslanski skupini Liste Marjana Šarca skupaj z opozicijo očitamo ministrici Kustec, je bilo povedanega že veliko, dejansko pa o tem govori skozi svoje nedelo ministrica sama že celoten mandat. Ministrica Kustec je imela eno samo nalogo, in to je, da vzgojno-izobraževalne ustanove pripravi na izobraževanje v času epidemije, in tudi to, da na človeški način skomunicira z vrtci, šolami, univerzami, športnimi klubi in ne nazadnje tudi s starši, otroki, dijaki, študenti in športniki. Se pravi, da na pravilni način skomunicira z njimi vse te ukrepe. Se pravi s tistimi, ki bi jih ministrica po svoji dolžnosti tudi morala zastopati. Kaj ji je uspelo narediti iz področja, ki ga ne zastopa, bom predstavil v nadaljevanju stališča. Ker je bilo tega res veliko, se bom dotaknil le najbolj bizarnih primerov njenega nevodenja resorja. O sami komunikaciji in nepoznavanju resorja najbolj govori njen nastop v eni izmed televizijskih oddaj – ki jo, mimogrede, aktualna oblast hoče ukiniti – kjer se je soočila z eno izmed ravnateljic osnovnih šol. Na vsa vprašanja, ki sta jih postavili tako voditeljica kot tudi ravnateljica, je ministrica zmogla le en odgovor: odlok je jasen. In jaz se zdaj tukaj sprašujem, ali je ta odlok res tako jasen, če ima toliko staršev, toliko ravnateljev vprašanja. Do omenjenih nejasnosti in zmede prihaja predvsem zaradi pomanjkanja kompetenc, pomanjkanja dialoga in izločanja vseh, ki se ukvarjajo z izvajanjem vseh oblik izobraževanja. Naštel bom le dva primera. Odlok ministrstva: kdor ne spoštuje ukrepov, se bo šolal na daljavo. V redu, ampak na kakšen način? Možnosti sta dve. Ali imajo vsi oddelki na vseh osnovnih šolah kamere – kar je dejstvo, da jih nimajo, kajti vemo, koliko kamer ima ena osnovna šola – ali pa so vsi sposobni narediti to, kar je tudi ministrica naredila, da bi se sami učitelji klonirali, da bi istočasno bili v razredu in še istočasno prek različnih povezav. Vsi, ki poznamo šolski sistem in smo v zadnjih dnevih opravili pogovore z ravnatelji in profesorji, vemo, na kakšen nekvaliteten način se danes ti učenci, ki se izobražujejo doma, sploh poučujejo. V resnici le tako, da jim učitelji bolj kot ne pošljejo neka navodila. In še večji problem, tudi starši, ki otrok ne pripeljejo v šolo, rečejo, učili jih bomo doma. Ampak tukaj je pozabljeno povedati bistvo, da se starši niso šolali za profesorje, da bi lahko svoje znanje posredovali učencem, se pravi svojim otrokom, in to znanje je le laično. Tu bodo škode, ki bodo v tem trenutku storjene, gromozanske. Drugi primer, ki je še bolj strašljiv, pa je, kaj je ministrstvo naredilo za vse te, ki jih zastopa, ravnatelje, učitelje, da bi jih zaščitilo pred posamezno agresijo staršev. Vemo, da ravnatelji in učitelji le izvajajo tisto, kar reče ministrstvo, ampak ves gnev, vsi ti protesti pa dejansko gredo proti njim. Vidimo, da smo prišli že celo tako daleč, da posamezne ravnatelje varuje policija. Prav ti primeri kažejo na podcenjujoč, izključujoč in ignorantski odnos do strokovne in zainteresirane javnosti, šolskih sindikatov in civilne družbe ter nesposobnost usklajevanja epidemioloških ukrepov v sistemu vzgoje in izobraževanja ter neprevzemanje odgovornosti. Ne nazadnje tudi Zveza društev pedagoških delavcev opozarja, da nimamo sistema, ki bi odgovarjal na vprašanje, kako organizirati izobraževanje na daljavo. Ministrstvo ni organiziralo izvedbe tehničnih prilagoditev, ki bi lahko varno omogočile pouk tudi na daljavo, se pravi pleksi stekla, pregrade, nakup enojnih miz. Tega ministrstvo ni naredilo. Zahteva po zagotovitvi sredstev za mehansko prezračevanje v šolah je po besedah državnega sekretarja na vodstvih šol, prezračevalne naprave po besedah ministrstva lahko kupijo s sredstvi, sprejetimi za nakup zaščitne opreme. Seveda pa je državni sekretar pozabil povedati, da sredstev ni bilo dovolj niti za nakup mask ali razkužil. Mogoče pa je tukaj ministrstvo sledilo mnenju poslanke SDS: »Ne, ne boste prodajali rekuperacije in delali levega biznisa in ekstra dobičkov v javnem sektorju. Šole imajo okna.« Se pravi, zelo žalostno. In gremo naprej. S čim se je ministrica ukvarjala na področju visokega šolstva, če ob strani pustim, da je zaprla fakultete ter študentske domove, da študentje niso mogli opravljati niti praktičnih vaj? Prav danes se spet ponovno govori, da naj bi študentje šli na šolanje na daljavo. Ob tem, da rektor naše največje univerze javno zapiše, da je preko 90 % zaposlenih cepljenih in da je po podatkih, ki jih imajo, cepljenih tudi okrog 80 % študentov. Se pravi, ja, razumemo, lockdown za vse, ampak ponovno bodo očitno spet nastradali mladi in tisti, ki spoštujejo ukrepe, ki so se cepili in ki so naša prihodnost. Ampak ministrici je za to malo mar, sama se je ukvarjala s favoriziranjem zasebnih fakultet, na primer tako imenovane Jambrekove univerze. Čeprav smo jo vsi na to opozarjali, je na koncu dobila zaušnico Ustavnega sodišča Republike Slovenije, ki je razveljavilo del protikoronskega zakona, ki podaljšuje rok za izpolnjevanje pogojev za ustanovitev visokošolskega zavoda, opredeljenega v noveli Zakona o visokem šolstvu. Ampak ne, to ji ni bilo dovolj, ukvarjala se je tudi s kadri SDS, dr. Matejem Makarovičem ter dr. Borutom Rončevićem, ki mimo vseh razvojnih in strateških dokumentov z javnimi sredstvi ustanavljajo novo univerzo. Piko na i pa je naredila včeraj na Vladi, ko so sprejeli podelitev koncesij za zasebne fakultete. Vemo, katere vlade tako na lepe oči podeljujejo koncesije, se pravi tri vlade v Republiki Sloveniji. Mogoče še najbolj žalostna zgodba, Zakon o tujcih, kjer bi se ministrica seveda morala oglasiti in zaščititi te študente, novela zakona za študente in študente iz tujine postavlja nerazumne birokratske ovire za študij v Sloveniji, nov način preverjanja zadostnih finančnih sredstev za začasno bivanje v Sloveniji predstavlja veliko oviro, nekateri bodo morali celo predčasno zaključiti študij. S spremembo zakona morajo imeti študentje ob vlogi prošnje za začasno bivanje v Sloveniji vnaprej zagotovljena finančna sredstva za preživljanje v Republiki Sloveniji, kar pomeni okrog 5 tisoč evrov. Se pravi, tu so se zadeve zelo spremenile na slabše. Naslednje področje, ministrica se je najrajši v zvezi s tem področjem slikala, je področje športa. Tukaj bi lahko rekli le slednje: da bi ministrici predlagali, da besedico šport umakne iz imena ministrstva, ki bi ga moralo voditi. Največ pove o njenem zavzemanju za šport združenje slovenskih nogometnih klubov, kjer se je reklo, država je proti športu, ministrica ne pozna trenutnih razmer v športu. Skratka, ministrica je slovenskim športnikom preprečila treninge in tekme, tudi tistim najbolj vrhunskim. Ne nazadnje je tudi ena izmed slovenskih ekip izgubila evropsko tekmo, kar je unikum v Evropski uniji, kasneje pa se je seveda s temi športniki zelo ponosno slikala v Tokiu. Se pravi z istimi športniki, ki jim je preprečila treninge in tekme, da so potem morali iti v tujino. Meni, oprostite izrazu, se to ne zdi normalno. Še najbolj žalostno področje – neobčutljivost za duševno in telesno zdravje otrok in mladine. Dejstvo je, da je epidemija covida-19 poslabšala stanje duševnega zdravja otrok in mladostnikov. Raziskava panelne spletne raziskave o vplivu pandemije na življenje je pokazala visoke stopnje tveganja za depresivne motnje med mladimi. Po mnenju ŠOS je razlog za alarmantno duševno zdravje študentov pomanjkanje socialnih stikov, zato so tudi pozivali Vlado k ukrepanju, seveda – tako kot vsi, ki jo pozivajo – neuspešno. Pozivi k sistematičnemu in takojšnjemu ukrepanju Vlade, resornih ministrstev in stroke ter podpori duševnemu zdravju otrok in mladostnikov s strani NIJZ. Ustreznega ukrepanja s strani ministrice vse do danes ni bilo. Ministrica bi morala na področju preventive, zmanjševanja dejavnikov tveganja varovanja duševnega zdravja otrok in mladih narediti bistveno več. Slabša se tudi gibalna sposobnost in narašča debelost otrok. Ker je ministrstvo osnovne šole izključilo iz nabora izvajalcev letnega programa športa, se te niso mogle potegovati za denar, ki bi jim omogočil izvedbo dodatnih športnih dejavnosti. Ne pozabimo tudi na otroke s posebnimi potrebami, ki jih je šele Ustavno sodišče vrnilo v šolske klopi. Če, spoštovana ministrica, spoštovane kolegice in kolegi, ne verjamete meni, pa verjemite vsaj dr. Mariji Anderluh, predstojnici Službe za otroško psihiatrijo v UKC Ljubljana. Citiram: »Bolj izpostavljeni so tisti otroci, ki živijo v socialno šibkejših okoljih, otroci, ki živijo v družinah, kjer je manj stabilnih in zdravih odnosov z odraslimi. Gre za generacijo, na kateri bo naša družba slonela v prihodnosti. Z ministrstvom za šolstvo ostajamo na ločenih bregovih, kot da ne bi govorili o istih otrocih in isti situaciji.« Ta stavek bom prebral še enkrat. Citiram predstojnico Službe za otroško psihiatrijo v UKC Ljubljana: »Z ministrstvom za šolstvo,« to je ministrstvo, ki ga vodi dr. Kustec, »ostajamo na ločenih bregovih, kot da ne bi govorili o istih otrocih in isti situaciji. Zdi se, da se težko razume, da bomo samo z roko v roki lahko naslovili celostno dobrobit otrok.« Če predstojnica za otroško psihiatrijo javno pove, da ne stojijo na istih bregovih z ministrstvom za šolstvo, mislim, da je že samo to dovoljšen razlog, da bi se ministrica v teh kriznih časih morala posloviti od svojega položaja. Za zaključek, zakaj v Listi Marjana Šarca menimo, da ministrica več kot očitno ni sposobna voditi svojega ministrstva. Ministrica Kustec ni na strani otrok, dijakov in študentov ter njihovega znanja, razvoja ter socializacije. Ministrica Kustec ni na strani učiteljev, profesorjev in ravnateljev, ki so se zaradi nepremišljenih in nejasnih odlokov znašli v kaosu in primežu jeznih staršev. Ministrica Kustec ni na strani športa in zdravega načina življenja. Ministrica Kustec tudi ne razume staršev. Ministrica Kustec je povsem brez empatije. Ministrica Kustec v vseh 19 mesecih, odkar se soočamo s covidom-19, ni bila sposobna pripraviti pravočasnega in učinkovitega načrta oziroma nabora ukrepov zoper koronavirus z namenom zagotavljanja varnega in zanesljivega vzgojno-izobraževalnega procesa, s čimer bi se lahko ognili izobraževanju na daljavo. Ministrica Kustec ne upošteva stroke, sploh ne epidemiologov, učiteljev in psihologov. Ministrica Kustec neprestano govori, da se morajo vzgojno-izobraževalni zavodi zapirati zadnji in odpirati prvi. To je bilo le v besedah. Dejstvo je, da so bile šole v Sloveniji zaprte pred vsem drugim, v tem vmesnem času pa se za boljše prezračevanje šolskih prostorov in drugih ukrepov, ki bi pripomogli k zajezitvi virusa, ni zgodilo praktično nič. Ministrica Kustec ne vzpostavlja dialoga s pomembnimi deležniki, če že, pa jih ne upošteva. Ministrica Kustec ne upošteva svojih modelov za izvajanje šolanja. Ministrica Kustec je vso odgovornost za izvedbo pouka na daljavo in za izvajanje pouka v težkih epidemioloških razmerah vedno znova prenesla na ravnatelje, učitelje in starše. Ministrica Kustec se skriva. Vedno ko je kaj narobe, se skrije in preloži vse na svoje kolege. Ministrica Kustec zaposlene v vzgoji in izobraževanju bremeni s številnimi okrožnicami, odloki, ki so popolnoma nejasni in nepravilni. Še več, ministrica Kustec sprejema odloke, ki se prevečkrat izkažejo za protiustavne oziroma nezakonite. Ministrica Kustec je neaktivna in naredi odločno premalo. Skoraj nič ukrepov na področju športa v protikoronski zakonodaji, vzpostavila ni nobenih tehničnih prilagoditev v šolah oziroma učilnicah, sistemi prezračevanja, pregrad, enojne mize, sistemi rotacije, kot delajo to druge demokratične evropske razvite države. Ministrica Kustec je v ključnih trenutkih, ko jo šolski sistem najbolj potrebuje, odsotna in neodzivna, kar je skrajno neodgovorno, saj je odločilna pri organizaciji izvajanja ukrepov v izobraževanju. Ministrica Kustec ves čas nekompetentno in nejasno komunicira, pogosto nasprotujoče si, v šolski prostor vnaša dodatne nejasnosti in zmedo. Ministrica Kustec verjetno ne razume niti sebe. Skratka, šolstvo, znanost in šport so že dlje časa brez svoje ministrice. Ministrice namreč ni. Ministrstva ne vodi ona, njena funkcija obstaja zgolj na papirju. Mislim, da je lahko danes sklep le en: ministrica Kustec, naredite uslugo sebi, šolnikom, otrokom in staršem ter odidite.
Hvala lepa. Mag. Meira Hot bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana ministrica! V letošnjem letu, v letu 2021 že drugič razpravljamo o interpelaciji ministrice za izobraževanje, znanost in šport dr. Simone Kustec. Že samo to dejstvo kaže na to, spoštovana ministrica, da ste ena izmed najslabših ministric v zgodovini Republike Slovenije. Že pri prvi interpelaciji sem razpravljala o tem, da politična odgovornost ministra predstavlja posebno obliko odgovornosti, ki se lahko uveljavlja posebej ali v povezavi s pravno, moralno in drugačno obliko odgovornosti, in da je ta odgovornost lahko objektivna ali subjektivna. Spoštovana ministrica, vi ste odgovorni tako objektivno kot subjektivno za neodgovorno in nesprejemljivo ravnanje z našimi otroki. Prislužili ste si absolutno negativno oceno. Vi, ministrica, ki bi morali biti prvi branik otrok, njihova zagovornica, njihova zaveznica, v aktualni vladi ne zastopate interesov otrok. Ne zastopata niti interesov staršev, interesov učiteljev, ravnateljev ne sindikata. Šolski sektor pod vašim vodenjem nima zagovornika v Vladi. Prav vsa področja izobraževanja so pod vašim vodenjem zapostavljena, vržena v neko prepuščenost samim sebi po prostem preudarku. Tako vrtci, osnovne šole, srednje šole, visoko šolstvo, šport. Vaša dolžnost je, da bi v težkih razmerah poskrbeli za to, da bo polje izobraževanja poleg zdravstva prva skrb te vlade. Žal pa vseskozi dajete občutek, da je ministrstvo, ki ga vodite, le neki aparat, podaljšana roka Kabineta predsednika Vlade. Spoštovana ministrica, kje za božjo voljo se skrivate ves ta čas? Od začetka tega šolskega leta vas namreč nikjer ni bilo na spregled. Prejšnji torek, 9. novembra, ko je bila razprava o nadaljnjem poteku šolanja na vrhuncu, ko je dobesedno zavladal kaos zaradi uvedbe samotestiranja učencev v šolah, ste vi raje odpotovali v Pariz, namesto da bi se pogovarjali in iskali skupne rešitve. Podobno kot takrat, ko ste šli v Tokio na Olimpijske igre, in pred začetkom šolskega leta, ko ste zadnji trenutek šolam dali navodila glede poteka pouka. Tudi takrat so vas šolarji, učitelji in ravnatelji potrebovali tukaj, ne v Parizu, ne Tokiu. In vi potem odgovorite, da se pač ne morete klonirati. To je absolutno norčevanje iz celotnega šolskega sektorja. Večkrat smo že povedali, Slovenija v resnici nima ministrice za izobraževanje, ker ste pač večino časa odsotni. Če se dotaknemo samotestiranja učencev v šolah. Ignorirali ste pozive ravnateljev, da bi se najmlajši učenci testirali doma. Tudi Svetovna zdravstvena organizacija je vmes imenovala posebno strokovno komisijo, ki je jasno povedala, da je pri sprejemanju ukrepov potrebno upoštevati starostne skupine otrok. Niste prisluhnili ravnateljem, ko so vam povedali, da so pod izjemnimi pritiski, da so dobivali celo grozilna pisma. Na konkretna vprašanja in dileme šolnikov niste znali ali niste želeli odgovarjati. En kup vprašanj je še ostalo odprtih ob začetku samotestiranja. Ravnatelji so jasno povedali, da je hibridni pouk najslabša pedagoška možnost. Šolski sindikat SVIZ je opozoril, da je ukrep sporen. Namreč, pri vseh ukrepih morate zagotoviti varstvo otroka pred vsemi oblikami razlikovanja oziroma celo kaznovanja zaradi položaja in delovanja izraženih mnenj. Tu se bo lahko zgodila diskriminacija samo enega otroka, za katerega so se starši odločili, da ne bodo dovolili samotestiranja v šolah, in to je neposredno neenakopraven položaj otroka napram drugim otrokom. Prav tako niste niti razmislili o tem, da bi otroci samotestiranje opravljali recimo s testi na slino, ki so na nek način bolj prijazni, manj invazivni in enostavnejši za uporabo. Spoštovana ministrica, ne znate voditi dialoga s šolniki, ne znate pomiriti staršev, učiteljev, ravnateljev, ne iščete skupnih rešitev. Vso odgovornost arogantno prevaljujete na šolnike s tem, ko jih puščate v negotovosti in ne odgovarjate na konkretna vprašanja, ki se pojavljajo v praksi. Šolski prostor potrebuje mir, potrebuje neko ustaljenost, ne pa, da se ukrepi in odloki spreminjajo iz dneva v dan. Danes se samotestiramo doma, jutri pač v šoli, danes nosimo takšne maske, jutri drugačne maske. Nikakor ni čas za preigravanja in to še najmanj na plečih otrok. Tisti, ki vsakodnevno delajo z otroki, tisti najbolje vedo, kaj je v resnici v praksi sploh izvedljivo in kaj ni. Šolniki, šolniki vedo, vi jih pa nikakor ne poslušate, spoštovana ministrica. Sami ves čas v resnici opozarjajo, da nimajo nobenega zagovornika. Ukrepe bi morali sprejemati skupaj z njimi, nikakor ne mimo njih. Interpelacijo smo v opoziciji pripravili že več kot dva meseca nazaj, od takrat pa se je zvrstilo še ogromno dodatnih vaših napak, spoštovana ministrica, tako da lahko rečemo, da smo danes de facto že na vaši tretji interpelaciji. »Kadrovski fiasko ministrice za izobraževanje« je zgolj eden od naslovov v medijih, ko pišejo o vašem kadrovanju na ministrstvu. Zadnja taka poteza je bil vaš predlog kandidata za generalnega direktorja Direktorata za investicije na ministrstvu, ki ga je uradniški svet dobesedno raztrgal, zapisal, da tako slabega predloga, kot ste ga vi dali, še v vsej zgodovini ni bilo na njihovi mizi. Vse dobre kadre ste bodisi izgnali bodisi odgnali iz ministrstva. Pouk je v letošnjem septembru na srečo otrok stekel v šolah, ne na daljavo. Pa vendar so prav vsi od sindikata do ravnateljev, učiteljev in staršev dva tedna pred začetkom pouka opozarjali, da nimajo še nobenih navodil, kako bo pouk potekal. Ponovno ste jih pustili čakati prav do zadnjega. Še v Državnem zboru smo morali v opoziciji konec avgusta sklicevati seje, da ste od sebe dali vsaj nekaj odgovorov, vsaj nekaj pojasnil. Tako šolarjem niste dali ustreznega časa, da se v miru in brez stresa pripravijo na novo šolsko leto. To je nedopustno in žalostno. Kot da ne bi že dve leti, odkar se je ta epidemija začela, že neštetokrat razpravljali o vaši nesposobnosti, spoštovana ministrica, o vaši nepripravljenosti na izzive v šolstvu, o pomanjkanju informacij in še marsičesa. V vsem tem času do začetka letošnjega šolskega leta niste bili sposobni oblikovati jasnega načrta za izvajanje izobraževalnega procesa. Ukrepe sprejemate daleč prepozno, vse informacije, ampak res prav vse informacije vedno znova prihajajo v zadnjem trenutku in prepozno. Še danes naši otroci čutijo izjemne posledice dolgotrajnega zaprtja šol. Ker šole smo absolutno imeli zaprte predolgo. Nekateri otroci so trpeli doma med štirimi stenami, nekateri so razvili vedenjske in čustvene težave, vi pa ste jim obrnili hrbet, spoštovana ministrica. Število hospitalizacij zaradi poskusov samomora se je med srednješolci lani na pediatrični kliniki povečalo za 30 %. Znaten je tudi porast motenj hranjenja pri najmlajših. Veliko je čustvenih stisk, veliko je apatije, veliko je občutkov tesnobe. In vse več je tudi spletnega nasilja. A posebej so na udaru otroci iz ranljivih skupin. Ko so se šole vendarle začele odpirati, bi morali aktivno pristopiti k iskanju rešitev in pravi čas zagotoviti in pripraviti vse potrebno, vključno s pripomočki in opremo, recimo enojne klopi, recimo ustrezno prezračevanje, ustrezno zaščitno opremo, še posebej pa dovolj kadra. Namesto tega so vodstva šol ob odprtju opozarjala, da se bojijo, da vseh ukrepov zaradi pomanjkanja kadra ne bodo mogli dosledno upoštevati. Z vašim vztrajanjem pri pouku na daljavo otroci s posebnimi potrebami niso bili deležni dodatne strokovne pomoči v živo in ostalih, z odločbo predpisanih prilagoditev, kar je negativno vplivalo na njihovo znanje ter morebitne vedenjske, čustvene primanjkljaje. To ni neko nagajanje s strani opozicije, spoštovana ministrica. Na vaše napake opozarjajo prav vsi, res prav vsi. Če samo citiramo besede predstavnika ravnateljev ob pričetku letošnjega šolskega leta: »Niti enega konkretnega odgovora nismo dobili.« Konec citata. Naslednji citat: »Toliko blefa, kot ga je zdaj na našem ministrstvu, ga še ni bilo.« Ali pa besede ravnateljev po spletnem posvetu glede samotestiranja učencev v šolah, potem ko so posvet protestno zapustili. Citiram: »Ministrstvo za šolstvo nam ne želi prisluhniti, hkrati pa od nas pričakuje, da bomo prihodnji teden v šolah izpolnjevali nerealne zahteve.« Za konec še citat nekoga, ki v šolstvu dejansko nekaj pomeni: »Dejstvo je, da je gospa Kustec na to funkcijo prišla popolnoma nepripravljena, ne da bi karkoli vedela o šolstvu, o vrtcih, o visokem šolstvu. Gospe Kustec, o tem sem pa prepričan, na mestu, ki ga zaseda, ne bo nihče pogrešal.« Zaradi vsega navedenega vas, spoštovana ministrica, v Poslanski skupini Socialnih demokratov pozivamo, da odstopite, da ne naredite še večje škode otrokom in celotnemu šolskemu sektorju, kot ste jo že do danes. Hvala.
Hvala lepa. Željko Cigler bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Hvala za besedo. Kolegice in kolegi, spoštovana gospa ministrica! V Levici vam že drugič v tem mandatu dajemo zahtevo: odstopite, zapustite svoj položaj. Namreč položaj, na katerem vas praktično ni. Ko sem prej poslušal vaše odgovore na podano interpelacijo, ste posebej izpostavili tudi svojo skrb za duševno zdravje udeležencev v vzgojno-izobraževalnem sistemu, to, kako ste pomembno vplivali pri ukrepanju za zagotovitev sredstev za prezračevalne naprave. Žal vam moramo povedati, da je v tem državnem zboru in na njegovem odboru za izobraževanje o teh stvareh potekala intenzivna, močna, strokovno podprta razprava. Gospa ministrica, vas nas teh razpravah ni bilo. Odgovori prav s teh dveh segmentov, skrb za duševno zdravje učencev, dijakov, zagotavljanje prezračevalnikov za slovensko šolstvo – na tem področju ministrstvo za šolstvo ni naredilo ničesar. Nasprotno, položaj je tako zaostrilo, da se dela udeležencem nepopravljiva življenjska škoda. Danes ne bomo govorili in poslušali očitkov opozicije 15 ur o vašem delu, o rezultatih, ki jih s svojim delom dosega ministrstvo, ki ga vi zdajle vodite. Nasprotno, govorimo o konkretnih kritikah, opozorilih, zahtevah iz vrtcev, osnovnih šol, srednjih šol, terciarnega izobraževanja. Tisti, ki tega ne sliši, je gluh, slep ali pa preprosto ne prebira niti Klipinga, ki mu ga v službi pripravljajo. V nasprotnem primeru bi bile namreč njegove reakcije, predvsem pa ukrepanja popolnoma drugačna. Šolsko politiko v Sloveniji namreč očitno vodi predsednik Vlade, ministrica pa zgolj slepo sledi na eni strani vladnim odločitvami in na drugi v tišini dopušča kadrovske prevzeme in politizacijo šolskega prostora s strani največje koalicijske stranke. Kakšna je tu korist za danes in za jutri slovenskega šolskega prostora? V času epidemije in s tem največje zdravstvene in tudi izobraževalne krize v zgodovini Slovenije je bila ministrica operativno odsotna in ministrstvo ni opravilo svoje koordinacijske vloge. Ukrepi, povezani s šolskim prostorom, so bili zato nekonsistentni, spreminjajoči se praktično iz dneva v dan, nenadni, pravno vprašljivi, predvsem pa neusklajeni s šolniki in pedagoško stroko in takšni, da so nesorazmerno prizadeli otroke in mladino v šolah. Gospa ministrica, v vsem tem času niste vzpostavili resne strokovne skupine, enega interdisciplinarnega tima ali strokovne svetovalne skupine, ki bi lahko bistveno pripomogla k sprejemanju smiselnih in pravočasnih ukrepov na področju vzgojno-izobraževalnega sistema v državi. Čeprav ste bili k temu večkrat pozvani, ste praktično sindikate in pedagoško stroko odrinili na stran. Posledično ministrstvo do današnjega dne ne razpolaga niti z eno resno analizo stanja ali z evalvacijsko raziskavo, ki bi vsaj približno ugotovila, koliko učnih ciljev iz učnih načrtov za osnovne šole, srednješolske programe in vrtce je bilo doseženih oziroma realiziranih, pri katerih ciljih in učnih standardih obstaja manko, pri katerih predmetih, kakšne naj bodo strategije za kompenzacijo na šolah in tako naprej. Namesto tega, gospa ministrica, govorite, da učitelji poročajo to ali ono, podajate delne in nezanesljive informacije, s katerimi pa se hkrati tudi veliko manipulira. Ministrica prav tako zmanjšuje pomen dejanskih negativnih učinkov dolgega zaprtja šol in ne priznava resnih posledic, ki jih je imela epidemija na šolski sistem v državi. Navkljub temu da ministrica trdi drugače, so bile šole v Sloveniji zaprte najdlje v Evropski uniji. To jasno kažejo podatki in primerjalne analize Organizacije združenih narodov za izobraževanje, znanost in kulturo. Če Združeni narodi lažejo, predstavniki SDS, se, prosim, pogovorite z njimi, dajte jim druge podatke. Podatki Unesca namreč jasno kažejo, da so bile šole v Sloveniji v celoti ali delno zaprte 47 tednov, kar je najdlje v Evropski uniji, ponavljam. Navkljub temu grozovitemu podatku ministrica v odgovoru na interpelacijo zapiše, da je bilo lansko šolsko leto z vidika učnega procesa uspešno in da to kažejo analize. Ampak žal teh analiz gospa ministrica ne predstavi, ker jih ni. V nasprotnem, prosim, na mizo z njimi. Ministrstvo torej za svoje navedbe in samoocene o uspešnosti organizacije pouka v obdobju epidemije nima nikakršnih strokovnih ali analitičnih podlag. Neosnovano zatrjevanje lastne uspešnosti je zato še en pokazatelj, da ministrica radikalnih in izjemno resnih pogojev in posegov v izvajanje pouka v obdobju epidemije ne jemlje resno. V Levici se zavedamo, da je epidemija še posebej v tem trenutku resna, da se lahko hitro znajdemo v situaciji, ko se bodo morali zdravstveni delavci odločati, kdo dobi prostor ali posteljo na oddelku za intenzivno nego in kdo ne. Zato seveda podpiramo ukrepe za preprečevanje širjenja okužbe v šolah, vključno s samotestiranjem. Pomembno je, da so šole odprte, a v tem trenutku je pomembno tudi, da se preprečuje širjenje virusa in s tem nepotrebne smrti. To je skupna odgovornost ministrstva, učiteljev, staršev, otrok in mladostnikov v šolah. Bistvena pri tem pa je vloga ministrstva za izobraževanje. Njegova vloga je v tem, da šolskim oblastem poda pravočasne, nedvoumne in strokovno ter pravno podkrepljene in izvedljive okvire, znotraj katerih morajo delovati. Ampak tega ministrica očitno ne zna. Tako kot celotna vlada tudi ministrica za izobraževanje ni uspela vzpostaviti zaupanja, ki bi ga v epidemiji krvavo potrebovali. Starši, ki svojim otrokom prepovedujejo testiranje, in tisti, ki odklanjajo testiranje kot nepotrebno ali celo škodljivo, to počnejo, gospa ministrica, ker v vaše ministrstvo enostavno ne zaupajo več. Vlada si je v času največje javnozdravstvene krize privoščila politične menjave na inštitutih, ogromne kadrovske čistke v policiji, kadrovanje v energetiki, napade na medije, uvajanje privilegijev za hišne univerze stranke SDS, politizacijo šol in tako dalje. Vi ste pri mnogih takšnih političnih prevzemih in zlorabah epidemije za promocijo partikularnih interesov žal molčali. Ne samo, da so bili ukrepi ministrstva konfuzni, neusklajeni, nedorečeni in nerazumljivi, vi kot vladajoči stranki in njenim rabotam servilna ministrica ste izgubili vse zaupanje, ne samo našega, ampak tudi zaupanje staršev, ravnateljev, učiteljev, šolskih delavcev in pedagogov. Brez zaupanja pa ljudi ne moremo prepričati v smiselnost vladnih ukrepov. Vse, kar boste dosegli, je, da se bo nezaupanje v vaše delo prevedlo v agresijo nad ravnatelji in učitelji. Zato je najbolje, da čim prej zapustite ta položaj. To vam v Levici dobronamerno predlagamo, s pozitivnim namenom. Gospa ministrica, ne gre za vas, gre za vzgojno-izobraževalni sistem v državi, za predšolske otroke, učence, dijake in študente, pedagoške delavce, za starše. Minimalna kritična analiza in pogled nazaj od človeka pač pričakujeta, če so rezultati takšni, kot so, da se bo dostojno poslovil in rekel, prevzemam odgovornost, odhajam, naj moje delovno mesto, ki je zelo pomembno, prevzame nekdo, ki mu je kos. Hvala lepa.
Hvala lepa. Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati.
Hvala. Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Dobro leto in pol vladanja v izrednih razmerah, ki jih je povzročil SARS-CoV-2, novi koronavirus, covid-19, terja izjemne napore. Zagotovo je vodenje Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport poleg Ministrstva za zdravje in Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti eno izmed najbolj odgovornih in zahtevnih ministrstev v teh težkih časih. To priznava tudi opozicija z današnjo interpelacijo šolske ministrice dr. Simone Kustec, ki se je s tem groznim virusom in epidemijo spopadala in še vedno rešuje težke situacije na področju izobraževanja, športa, znanosti in mladih. Ko človek bere razloge in očitke v tej interpelaciji, se sprašuje, kje je ta naš skupni interes pomagati mladim in otrokom v teh težkih razmerah, ki smo jim priča, in ali je interpelacija sploh upravičena. Seveda ni. Namesto da bi v teh izjemno težkih in zahtevnih razmerah kolegi iz opozicije pomagali in sodelovali pri ohranjanju gospodarstva, pomagali zdravstvenemu in šolskemu sistemu, vsakodnevno razpihujejo neresnice, zavajajo ter širijo nestrpnost, sovraštvo, ki se je preselilo na ljubljanske ulice. Ne moremo mimo tega, da ne bi opozorila, da so ravno v opozicijski stranki Socialnih demokratov, ki so sopodpisani pod današnjo interpelacijo, že na začetku epidemije s plakati, javnimi medijskimi nastopi in objavami na socialnih omrežjih pozivali k nenošenju mask v šolah. Se spomnite slogana Za šolo brez mask? Na vem, ali se zavedate, da s takimi dejanji povzročate pritisk na učitelje in ravnatelje, ki se držijo priporočil zdravstvene stroke in Nacionalnega inštituta za javno zdravje. Verjamem, da si takrat nihče od nas ni predstavljal, da nas bo korona praktično ustavila, zaprla v mehurčke in bo popolnoma spremenila naša življenja. Biti odgovoren za sebe, bližnjega, otroke in mladino, učitelje in starejše je v teh izrednih časih pogumno dejanje, ki terja solidarnost, empatijo in predanost. Noben očitek, ki je v interpelaciji naveden proti ministrici dr. Simoni Kustec, ne drži. Očitek v interpelaciji opustitev dolžnega ravnanja z neodgovornim zanemarjanjem priprav na šolsko leto 2021/2022 v znanih epidemioloških razmerah ne drži. Ko so šole marca lani zaprle svoja vrata in vzpostavile izobraževanje na daljavo, smo vsi skupaj, učenci, dijaki, študentje, starši, učitelji in ravnatelji, stopili v neznano okolje. Pokazala se je pomanjkljivost šolskega sistema, ki se vleče še iz časov pred covidom, in sicer da je vpeljevanje digitalizacije in prilagajanje šolskega sistema na potrebe sodobnega sveta pomanjkljivo in prepočasno. Bili smo popolnoma nepripravljeni. O obljubah nekaterih predhodnih ministrov, tudi iz stranke SD, o vlaganju v računalniško opismenjevanje se je ob epidemiji izkazalo, da so bile to samo besede. Bili smo nepripravljeni in neopremljeni. Tu gre pohvaliti proaktivno vlogo ministrice in ministrstva, ki nikoli ni ustavilo, nikoli ni ustavilo izobraževanja otrok, ampak se je to nadaljevalo na daljavo. Skupaj z vsemi deležniki izobraževalnega sistema so se kljub težkim razmeram odzvali zelo dobro. Poudariti želim, da se je v slabih dveh tednih izobraževanje na daljavo brez ustreznih predhodnih izkušenj vzpostavilo in je delovalo dobro. Zastavljeni so bili ključni cilji, ki so jim sledili: zagotovitev kontinuiranega izobraževalnega procesa, ustrezno prilagojenega posebnim razmeram, preprečevanje nastajanja večjih razlik med učenci pri usvajanju znanja v tem času in posebna skrb za ranljive skupine, zagotavljanje ustreznih orodij za tehnično podporo učiteljem pri izvajanju izobraževanja na daljavo, spremljanje analiz izobraževanja na daljavo. Glavni pokazatelj dobrega in uspešnega izobraževanja na daljavo je bila zagotovo matura na koncu izobraževalnega leta 2020/2021. Glede na dosežene rezultate je splošno maturo v prvem roku uspešno opravilo kar 97 % dijakov, lepo poprej 94 %, leta 2019, ko še ni bilo koronavirusa, pa 90,3 % dijakov. Podobno je tudi pri poklicni maturi. To so rezultati dijakov, profesorjev in vseh, vpetih v sistem izobraževanja, tudi ministrice. Ministrica za izobraževanje, znanost in šport prof. dr. Simona Kustec je v publikaciji za šolsko leto 2021/2022 glede na dosedanje izkušnje in spoznanja izobraževalnih procesov v obdobju pandemije covida-19 zapisala: »Prostor vzgoje in izobraževanja je pomemben sooblikovalec splošne družbene klime in kulture. Prav odziv tega prostora je tisti, ki odraža zrelost, odgovornost in razumevanje ob nastalih novih razmerah, predvsem pa zmožnost ter pripravljenost iskati najboljše možne poti za prihodnost. Na ravni vzgojno-izobraževalnih sistemov v večini držav se po Evropi in po svetu ta pot v času sobivanja s covidom-19 kaže skozi dve temeljni usmeritvi: spodbujanjem in krepitvijo pomembnosti vloge vzgojiteljev in učiteljev kot nosilnih stebrov vzgoje in izobraževanja na eni strani ter celostnega razvoja osebnosti učečih se, pa tudi njihovih staršev na drugi strani; programsko in organizacijsko različne oblike tako imenovanega mešanega oziroma kombiniranega učenja, blended learning, ki odražajo zmes tradicionalnega učenja v šolskih prostorih, digitalnega izobraževanja na daljavo ter preostalih oblik izobraževanja, posebej na prostem.« Eden od glavnih namenov izobraževanja na daljavo je bil zagotovo ohranjati stik učencev z vzgojno-izobraževalnim področjem in vsebinami znotraj le-tega ter tudi vzdrževati doseženo raven znanja pri učencih, jih spodbujati k doseganju ciljev v skladu z učnimi načrti ter jih spodbujati k proaktivnemu delovanju in skrbi za znanje in razvoj. Ministrica za izobraževanje, znanost in šport se je zavedala in se zaveda tudi danes, da je potrebno učencem omogočiti strokovno podporo v vsebinskem smislu in tudi podporo in pomoč pri razumevanju trenutnega družbenega stanja in odzivanju nanj. V tem času je bila intenzivirana v komunikacija z združenji ravnateljic in ravnateljev, s skupnostmi občin, nevladnimi organizacijami, inštituti, sindikati, predstavniki dijaške in študentske organizacije, predstavniki Zveze aktivov svetov staršev Slovenije, Varuhom človekovih pravic, Zagovornikom načelna enakosti, NIJZ, resornimi ministrstvi, starši. Očitek, da smo imeli v Sloveniji najdlje zaprte šole – danes smo to ponovno slišali – so na ministrstvu za izobraževanje že večkrat ovrgli. Tudi v Državnem zboru smo naročili raziskovalno nalogo, ki to ovrže s številkami in grafi. Kljub vsemu opozicija to ponavlja in upa, da se bo laž, desetkrat ponovljena, vendarle prijela. Ampak dejstva so drugačna. Pomembno je poudariti, da je ministrica ves čas delovala za dobrobit otrok in mladostnikov ter za omilitev posledic epidemije na otroke in mladostnike. Prav zato je Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport na teh podlagah šolam in drugim vzgojno-izobraževalnim zavodom posredovalo vrsto okrožnic, usmeritev in priporočil, kako naj se šole in predvsem učitelji in učiteljice ter drugi strokovni delavci in delavke spoprimejo z izzivi pri izvajanju vzgojno-izobraževalnega dela in nudenju podpore učencem in učenkam ter dijakom in dijakinjam v času epidemije ter ob zapiranju in vračanju v šolske prostore. V podporo učiteljem in drugim strokovnim delavcem so za spopadanje z novimi pogoji na voljo različna usposabljanja in seminarji, prav tako so jim za vsa vprašanja in podporo na voljo strokovnjaki z ministrstva za izobraževanje. Ker ni bilo mogoče napovedati, kako bodo epidemične razmere v šolskem letu 2021/2022 dovoljevale izvajanje pouka v šolah, je Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport v sodelovanju z Zavodom Republike Slovenije za šolstvo, ravnatelji, ravnateljicami vrtcev, osnovnih in srednjih šol, osnovnih šol s prilagojenim programom in zavodov, glasbenih šol, dijaških domov ter NIJZ tudi za šolsko leto 2021/2022 pripravilo modele, ki so temelj za organizacijo in izvajanje pouka v tem šolskem letu. Modeli so naravnani tako, da bi šole lahko ob upoštevanju zdravstvenih priporočil v čim večji meri izvajale pouk v šoli. Predvidena je tudi kombinacija pouka na daljavo in v šoli ter le v skrajnem primeru samo izvajanje pouka na daljavo. O tem je danes ministrica že govorila in pokazala. Vse načrtovane dejavnosti in predvideni ukrepi temeljijo na sedanji zasnovi slovenskega šolskega sistema, ki je opredeljen z zakonskimi in podzakonskimi akti ter s strokovnimi dokumenti. Upoštevane so tudi prostorske in kadrovske možnosti šol. Šolam in vrtcem je bilo izdano priporočilo, da pri načrtovanju in izvedbi vzgojno-izobraževalnega procesa upoštevajo pozitivno prakso ter priporočila, ki sta jih Zavod Republike Slovenije za šolstvo in Inšpektorat Republike Slovenije za šolstvo in šport pripravila v preteklem in predpreteklem šolskem letu. Priporočila in modeli so bili od 23. do 25. avgusta 2021, se pravi pred začetkom šole, podrobneje predstavljeni vodstvenim delavcem vzgojno-izobraževalnih ustanov na konferenci ravnateljic in ravnateljev vzgojno-izobraževalnih zavodov v Republiki Sloveniji pod naslovom Pedagoško vodenje za dvig kakovosti in učinkovitosti. Navedbe v interpelaciji glede neodgovornega zanemarjanja priprav na šolsko leto torej ne držijo in so zlonamerne. Z namenom pravočasnega in ustreznega začetka šolskega leta je bilo na vzgojno-izobraževalne organizacije od junija 2021 do konca avgusta 2021 poslanih 26 okrožnic ter organiziranih 14 sestankov z različnimi deležniki, od MIZŠ, NIJZ, Ministrstva za zdravje, Zavoda Republike Slovenije za šolstvo, ravnateljev osnovnih šol, srednjih šol, vrtcev do še vseh ostalih vpletenih. Kljub pandemiji in zahtevnim razmeram v vzgojno-izobraževalnem sistemu pa je delo ministrice in Vlade v tem času nemoteno potekalo tudi na zakonodajni ravni. V tem času je bil sprejet Zakon o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami. Sprejetih je bilo osem protikoronskih paketov, ki so pomagali tako staršem, učencem, dijakom, študentom, vzgojiteljem kot učiteljem. Sprejet je bil zakon o brezplačnih vrtcih za drugega, tretjega in nadaljnje otroke iz iste družine, poslanski zakon o financiranju vzgoje in izobraževanja, ki je po sedmih letih odpravil ustavno odločbo, vezano na neustavnost in nefinanciranje zasebnih šol. Sprejet je bil zakon o znanstvenoraziskovalni dejavnosti po več kot desetletju obljub in usklajevanj. Zato očitek, da ministrica nima odnosa do znanstvenoraziskovalne in inovacijske dejavnosti, ne drži. Včeraj sprejet zakon bo dogradil in okrepil sistem financiranja znanstvenoraziskovalne in inovacijske dejavnosti v Sloveniji ter izboljšal sodelovanje znanosti in gospodarstva. Močno prizadevanje in zavzetost ministrice za kvalitetno, uspešno javno šolstvo pa se kažeta tudi pri zagotavljanju finančnih sredstev za vrtčevsko in osnovnošolsko infrastrukturo. V prihodnjih treh letih se bo zagotovilo dobrih 115 milijonov evrov za izgradnjo vrtcev in šol po Sloveniji. Ministrica je v svoji predstavitvi pokazala graf. Videli smo, kako in koliko namenja v zadnjih dveh letih za to. Naše šolstvo nujno potrebuje ta sredstva, nujno potrebuje posodobitve, saj se vanj ni vlagalo že več kot desetletje. To kaže odnos ministrice dr. Simone Kustec do otrok in šolstva. Ker je ministrici uspelo zagotoviti visoka finančna sredstva, so ji v opoziciji spisali interpelacijo. Iz užaljenosti. Želja vseh deležnikov, ministrstva, Vlade in vseh nas, je, da se to šolsko leto, ki se je začelo v šolskih klopeh, v šolskih klopeh tudi zaključi. Verjeli ali ne, pa je to odvisno tudi od vseh nas, naše družbene odgovornosti in spoštovanja priporočil NIJZ ter odločitve za cepljenje. Vse pogostejše odzivanje ravnateljev in kliničnih psihologov v zadnjih nekaj tednih kaže na to, da se želi neodgovornost nekaterih ravnateljev in preteklih dejanj opozicije prenašati na ministrico. To je nezaslišano in nesprejemljivo. Vsak mora prevzemati odgovornost za stvari, za katere je postavljen in odgovoren. Kot bi za neodzivnost zdravstvenih domov in zdravstvenega osebja odgovarjal minister in ne direktor zdravstvenega doma. Vse uspešno zadane in opravljene naloge v Sloveniji in v Evropi ter uspešno spopadanje z epidemijo in opozicijo so ministrico dr. Simono Kustec zagotovo utrdili v prepričanju, da je v res težkih razmerah dala od sebe vse, kar je zmogla in znala. Lahko priznamo, da je bila pri tem uspešna. Poslanci Nove Slovenije smo njena prizadevanja in delo spremljali ves čas, zato ji zaupamo, da bo ministrica tako dobro delovala tudi v prihodnje. Imamo koalicijsko pogodbo, po kateri ta koalicija deluje, veseli nas, da bo na področju izobraževanja, znanosti, športa in mladine v popolnosti izpolnjena. Interpelacije poslanci Nove Slovenije – krščanskih demokratov ne bomo podprli.
Hvala lepa. Mojca Žnidarič bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala za besedo, predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim, posebej ministrici, obema državnima sekretarjema! V osmih mesecih že druga interpelacija o delu in odgovornosti ministrice za izobraževanje, znanost in šport prof. dr. Simone Kustec. V tem času, v teh osmih mesecih smo naredili en velik družbeni premik v smislu dostopnosti cepiv proti covidu-19. Cepiva je dovolj in je dostopno vsem. Število aktivnih okužb, število hospitaliziranih oseb in tistih na intenzivni negi pa je doseglo takšne vrednosti, da se te odražajo v negotovosti naše prihodnosti. Na polju vzgoje in izobraževanja pa se odražajo tudi naše družbene razmere in družbena klima. To polje soustvarjamo tudi mi poslanci in tudi mi prek svojih otrok, ki so vsak dan udeleženi v procesih vzgoje in izobraževanja, lahko posamezne ukrepe vrednotimo vsak po svoje. Dejstvo pa je, da imamo dobra dva meseca po pričetku novega šolskega leta 45 tisoč aktivnih okužb s covidom, v povprečju okoli 3 tisoč 300 novih primerov okužb na dan in okoli 250 oseb na intenzivnem zdravljenju. Ob vložitvi interpelacije zoper ministrico za izobraževanje so se do danes razmere v naši družbi zaradi novega koronavirusa bistveno spremenile. Govoriti, da so bile pred dvema ali tremi meseci razmere znane, je seveda lahko, vendar te razmere nikakor niso omogočale vpogleda v trenutno situacijo. Slovenske bolnišnice so na robu zmogljivosti, celo do te mere, da potrebujejo tujo pomoč. Rešitev pa je seveda zajezitev epidemije z zmanjšanjem števila okuženih. Po oceni strokovne skupine za covid-19 je največ okužb v domačem okolju, na delovnem mestu in v vzgoji in izobraževanju. Kot smo že marca letos med obravnavo prve interpelacije ministrice za izobraževanje povedali, je prostor vzgoje in izobraževanja velik, trden in občutljiv, še posebej v zadnjem letu in pol, ko njegovo delovanje determinira covid. Zato so ukrepi na področju vzgoje in izobraževanja še kako potrebni. Šolanje na daljavo v preteklem šolskem letu je nekaj, kar so uvedle številne druge države. V Sloveniji nismo pionirji tega ukrepa, kakor tudi nismo rekorderji po času trajanja določenih ukrepov, sploh ne izobraževanja na daljavo. Vendar se ne bomo ponavljali. V času trajanja izobraževanja na daljavo smo že pred meseci lahko videli, kako dolgo je ta ukrep trajal v drugih državah in kako dolgo pri nas. V besedilu interpelacije so številni drugi očitki, od ponižujočega in nestrokovnega odnosa do znanstvenoraziskovalne dejavnosti do škodljive, nespametne in politično motivirane ukinitve šole za ravnatelje. Vprašanje je, ali je zaradi različnih pogledov na isto vsebino, morebiti tudi zaradi drugačne časovnice sprejemanja znanstvenoraziskovalnega zakona, ki je nastala deloma kot posledica predčasnega odstopa vlade Marjana Šarca, deloma pa tudi zaradi potrebe po dodatnem usklajevanju s ključnimi deležniki, ministrici upravičeno očitati ponižujoč ter nestrokoven odnos na tem področju. Naj samo spomnimo, da je bil nov Zakon o znanstvenoraziskovalni in inovacijski dejavnosti sprejet včeraj s prepričljivo večino, z 80 glasovi za ter brez glasu proti. Naslovil pa je številne navedbe iz besedila interpelacije, ki se nanašajo na znanstvenoraziskovalno dejavnost. Kar pa zadeva združevanja javnih zavodov in skladov, je bila v preteklosti to običajna praksa, le akterji so bili drugi. Razlogi so bili različni, mnenja pa nikoli enoznačna. Glavno vodilo pri tem je navadno bila optimizacija delovnih procesov. Tudi Šola za ravnatelje ni bila ukinjena, temveč pripojena Zavodu Republike Slovenije za šolstvo. Iz ne tako daljne zgodovine, iz prejšnjega mandata, se lahko spomnimo podobnega primera pripojitve Javnega sklada za razvoj kadrov in štipendij k Javnemu jamstvenemu, preživninskemu in invalidskemu skladu. Pripojitev je predlagala Vlada na predlog resorja, ki so ga takrat vodili Socialni demokrati. To pripojitev navajamo zgolj primeroma, saj ni bila edina, vendar sklad še danes nemoteno deluje, kot bo še naprej deloval Zavod za šolstvo, na katerega so se prenesle vse dejavnosti in vsi zaposleni Šole za ravnatelje. Enako kot marca letos smo še vedno prepričani, da je vodenje Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport eno zahtevnejših v trenutni situaciji. Ko govorimo o najmlajših članih naše družbe, je prav, da se ukrepi pretresajo ter evalvirajo natančno in javno. Večkrat smo poudarili, da izobraževanje na daljavo ne more nadomestiti šolanja v šolskih klopeh. Šole niso samo prostor, kjer se otrokom in mladostnikom zgolj posreduje znanje, so tudi prostor za druženje in vzpostavljanje stikov, ki so v času odraščanja ključnega pomena za izoblikovanje osebnosti ter socialne mreže vsakega posameznika. V zadnjem letu so bile na mednarodni ravni opravljene številne raziskave, ki so pokazale, da so v času izobraževanja na daljavo nastali določeni primanjkljaji v socialno-čustvenem, gibalnem in kognitivnem razvoju učencev in dijakov. Covid ni prizadel samo Slovenije, temveč vse države po svetu. Kot smo lahko razbrali iz odgovora na interpelacijo, je Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport zasnovalo evalvacijo poteka in učinkov izobraževanja na daljavo v času epidemije covida-19 na ravneh osnovnošolskega in srednješolskega izobraževanja z vidika doseganja učnih ciljev in standardov znanja ter z vidika socialno-čustvenega odzivanja. V nadaljevanju bo priložnost, da ministrica tudi na tem področju poda podrobne odgovore. V tem kontekstu ne smemo pozabiti na pomen interdisciplinarnosti pri obravnavanju duševne stiske otrok in mladostnikov pa tudi vseh ostalih družbenih skupin, ki potrebujejo strokovno pomoč. Julija letos smo namreč v tem parlamentu sprejeli Zakon o nujnih ukrepih na področju zdravstva, v sklopu katerega je bilo odobrenih dodatnih 30 specializacij s področja klinične psihologije. Gre za enega pomembnejših ukrepov za omenjene skupine in pomemben korak z namenom krepitve mreže pomoči na področju duševnega zdravja. V besedilu interpelacije je na nek način skozi celotno besedilo možno zaznati slog, ki se ga uporablja za osebno diskreditiranje posameznikov in drugače mislečih. Slog in ton, ki sta se preslikala na 20 strani interpelacije, kažeta tudi na željo po drugačnem vodenju Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport, predvsem tistih, ki so to priložnost še nedolgo nazaj imeli. Ministrica svoje delo opravlja odgovorno in vestno. Kljub epidemiji in nujnim ukrepom za zajezitev covida-19 je ministrica s svojo ekipo pripravila številne druge ukrepe, zakonske in podzakonske akte, ki sodijo v tekoči oziroma redni program, in tudi take, ki bi že zdavnaj morali biti sprejeti. Več o tem v nadaljevanju razprave. Interpelacije o delu in odgovornosti ministrice za izobraževanje, znanost in šport dr. Simone Kustec v Poslanski skupini Stranke modernega centra ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavila Maša Kociper. Izvolite.
Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovana ministrica! Pred časom mi je znanec predstavil eno tako smešno besedo, pravzaprav pojem, ki v današnjih časih najbrž ni prav dobro poznan: kakistokracija. »Z besedo kakistokracija,« je rekel, »označujemo pojem vladavine nesposobnih ali za funkcijo popolnoma neprimernih posameznikov.« Izraz naj bi izhajal iz 17. stoletja, a zdi se, da ob trenutnih vladi zopet pridobiva na svoji aktualnosti. Da ne bo pomote, ministrica za izobraževanje ni edina, za katero marsikdo meni, da ustreza tej definiciji, je pa prva od enakih, ki so bili ali bodo v kratkem še na interpelacijskem tnalu. Prva od teh, ki bodisi s pridom izkoriščajo državo kot platformo za uresničevanje lastnih ali strankarskih interesov bodisi enostavno niso dorasli svoji funkciji. Naj vas spomnim na ministra za pravosodje, za katerega nam ni uspelo izvedeti, kje in kdaj in kako je bil zaposlen pred opravljanjem funkcije, uspeli pa smo izvedeti, da je osumljen za davčno utajo. Pa na že davno samoodstopljenega ministra za notranje zadeve z avtoritativnimi težnjami, ki svoj položaj s pridom izkorišča za kadrovske čistke in politizacijo policije po meri SDS. Pa na nekulturnega ministra za kulturo, ki je dodelil javna sredstva društvu, povezanemu z neonacizmom. Pa na ministra za okolje in prostor, ki meni, da je plačevanje davkov glupo. In pa seveda na ministra za infrastrukturo, ki na področju energetike z doslej še nevidenim kadrovskim cunamijem dosega nove mejnike korporativnega upravljanja. Ampak se bom vrnila k interpelaciji ministrice za izobraževanje. Ena od ključnih nalog pravzaprav vsakokratnega ministra za izobraževanje, še posebej pa v teh kriznih časih, je vsem šolajočim in njihovim staršem vlivati upanje in zaupanje v stabilno prihodnost ter zagotavljanje varnega šolskega okolja, okolja, v katerem preživijo dobro polovico svojega časa. Danes smo tukaj zato, ker nas večina očitno meni, da ministrica Kustec tej nalogi ni dorasla. Kot smo zapisali v besedilu interpelacije, je ministrica s svojo neaktivnostjo, neprimernim in zapoznelim odzivanjem ter nejasnim in pogosto nasprotujočim si informiranjem povzročila škodo tako učečim se kot tudi njihovim staršem, družinam in družbi kot celoti. Pa to nikakor ne pomeni, da je ministrica slab človek, sploh ne. Lahko je super človek, lahko je krasna žena in mati, morda je tudi odlična predavateljica, ampak ta funkcija tukaj in zdaj v teh okoliščinah pa očitno ni prava zanjo. Glede na njeno izogibanje Državnemu zboru pa tudi srečanju z učitelji in ostalimi deležniki imamo vedno bolj občutek, da se tega zaveda tudi sama. Četudi je epidemija, ki smo ji priča, presenetila ves svet, imamo danes po skoraj dveh letih bistveno več odgovorov in možnosti pravočasnega oblikovanja ustreznih scenarijev za izvedbo šolskega in študijskega procesa. Tako teče že tretje šolsko leto, ki bo minilo v znamenju epidemije, stroka, javnost in opozicija pa še vedno opozarjajo na ene in iste težave, medtem ko se ministrica, kot že omenjeno, raje skriva pred javnostjo in je tako 14 dni pred začetkom novega šolskega leta še vedno dajala nejasne informacije o tem, kako bo potekal pouk, in v izobraževalnih zavodih še vedno nimajo ustreznih prezračevalnih sistemov, nimajo pregrad, število otrok v razredih je ostalo isto, lahko bi se uvedle prilagoditve z dopoldanskim in popoldanskim poukom in tako naprej, šolajoči se še vedno nimajo na voljo kakovostnejših mask in še bi lahko naštevali. Predlagatelji smo v sedmih točkah strnili očitke ministrici pri vodenju njenega resorja, ki so po mnenju celotne opozicije takšnih razsežnosti, da si ministrica zasluži interpelacijo in odhod s funkcije. Ker doslej ni bila pripravljena prevzeti politične odgovornosti za ne dovolj učinkovito delovanje, ji bomo opozicijske stranke ob obravnavi interpelacije že drugič nastavile ogledalo in podrobneje predstavile argumente, zakaj po našem mnenju ne more ostati na svoji funkciji. Menimo namreč, da je kljub že znanim epidemiološkim razmeram zanemarila dejstvo pomena priprav na tekoče šolsko leto tako za učence, starše kot učitelje, navodila o poteku šolskega leta bi morala biti jasna, konkretna, predvsem pa v takšnih časovnih okvirih, ki bi vsem vpletenim v učni proces omogočali ustrezno organizacijo pouka. Namesto tega sta bila tako strokovna kot zainteresirana javnost deležni podcenjujočega in včasih ignorantskega odnosa, kar je ravno tako eden od očitkov interpelacije. Temu pritrjujejo tudi stiske dijakov, ko tik pred začetkom mature niso vedeli, na kakšen način in kdaj se bo le-ta izvedla, in stiske študentov, ki so zaradi izpada študijskega procesa pričakovali rešitev v dodatnem letu študija. Tako dijaki kot študenti niso prejeli ažurnih informacij glede reševanja omenjenih problematik, predvsem pa niso bili dovolj vključeni v dialog in sodelovanje pri razmisleku o ustreznih ukrepih. Ukrepov ni bil deležen niti slovenski šport. Ne moremo prezreti dejstva, da ukrepi ministrice na področju športa temu na trenutke celo škodujejo. Škodujejo otrokom, ki so med epidemijo ostali brez telovadbe v šolah, škodujejo športnikom, ki so ostali brez treningov v klubih. Prav tako je ministrica za sprejetje metodologije, na podlagi katere bi se namenila sredstva za dezinfekcijo športnih rekvizitov, pripomočkov in opreme, za športnike najvišjega ranga potrebovala več kot pol leta. Od novembra 2020, ko je bila zagotovljena zakonska podlaga, pa vse od konca julija letos. Tako smo bili v Sloveniji priča največjemu upadu gibalne učinkovitosti slovenskih otrok, za več kot 13 %, ter 20-odstotnemu povečanju odstotka otrok s povečano telesno težo oziroma debelostjo. Posledice bodo vidne v razvoju nedejavnosti centralnega živčnega sistema in psihosocialnih posledicah otrok, ki nastajajo tudi zaradi premalo gibanja. V SAB tako ne moremo prezreti dejstva, da so otroci bili in so še vedno zaradi nastalih razmer v vse večjih stiskah, vse bolj tesnobni, jezni, nestrpni, apatični, anksiozni, v depresiji, zatekajo se celo k samomorom. Učenci so za učenje od doma porabili več časa kot prej, a žal pridobili manj znanja. Med tednom so bili zaradi šole in učenja pred računalnikom tudi po 11 ur in več. Praktično celo šolsko leto in pol so bili obremenjeni z negotovostjo, nikoli niso čisto točno vedeli, kdaj se bodo šolali od doma in kdaj v šoli in kdaj bodo to informacijo dobili. Vse to je pustilo posledice na učnem uspehu, izpadu znanja, nedoseganju učnih ciljev, vplivu na psihofizično zdravje, pogostejšem nasilju v družini. Ministrica pa vseh naštetih težav enostavno ni znala in jih še ne zna nasloviti. Največje žrtve napak bodo tako najranljivejši – otroci in mladostniki. Naj še dodam, da je Vlada pred kratkim sprejela nove ukrepe v šolstvu za omejitev širjenja virusa. Vsi učenci morajo nositi maske in začasno so, dokler ne bo večje zaloge kirurških mask, za otroke dovoljene tudi maske iz blaga. Učenci pa so pred dvema dnevoma začeli tudi s samotestiranjem. Takšne ukrepe v naši stranki pozdravljamo. Vse našteto pa je med starši in tudi šolniki povzročilo precej negodovanja. Edina merodajna oseba, ki bi v tej situaciji morala prevzeti krmilo in biti vezni člen usklajevanja različnih interesov med deležniki in ta usklajevanja opraviti tudi pravočasno, je ministrica, ki pa je v tem trenutku zopet izginila. Na vrhuncu razprave o nadaljnjem poteku šolanja je odpotovala v Pariz. V SAB razumemo, da ima ministrica tudi mednarodne obveznosti, vendar je glede na situacijo in na trenutke, ki se v tej epidemiji pojavljajo in ki so ključni za dobro izvedbo nekaterih ukrepov, nujno, da je v teh trenutkih prisoten tudi vrh ministrstva. Da je samotestiranje v šolah pred dvema dnevoma steklo gladko, se moramo tako zahvaliti predvsem otrokom, ki so dokazali, da zmorejo, ter njihovim staršem in učiteljem, ki so jih na nove obveznosti dobro pripravili. V nadaljevanju tega dnevna bomo opozicijske stranke podrobno predstavile vse točke interpelacije, ki pa so bile danes že v mojem stališču in stališčih pred mano okvirno predstavljene. Za nas v stranki SAB je med njimi najbolj ključna točka neobčutljivost in neodgovornost ministrice za duševno zdravje naših otrok in mladostnikov. Posledice morebitnega nepravilnega ukrepanja so lahko enormne in zelo daljnosežne. V poslanski skupini bomo interpelacijo zoper ministrico za izobraževanje, znanost in šport soglasno podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Ivan Hršak. Gospod Ivan Hršak, imate besedo.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Otroci so naše največje bogastvo, so naša prihodnost. Vedno jim moramo nameniti posebno skrb. Še posebej se to izkaže v časih, kot smo jim priča danes. Epidemija koronavirusa in njene posledice so terjale davek povsod, v zdravstvu, gospodarstvu in konec koncev tudi na področju šolstva. V Poslanski skupini Desus smo temeljito prebrali interpelacijo zoper ministrico Kustec. Marsikatera obtožba je bila izven njenega nadzora ali vpliva, a vseeno mora nositi del odgovornosti. Tudi tokrat ni storila vsega, kar bi lahko, da bi pouk v šolah lahko stekel karseda normalno. Učitelji in ravnatelji niso imeli jasnih navodil in marsikje zaradi zmede vsaj na začetku šolskega leta pouk ni stekel tako, kot bi moral. Šele v zadnjih tednih avgusta so se odvili sestanki z vodstvi osnovnih in srednjih šol ter vodstvi vrtcev, ki pa niso dali nobenih konkretnih odgovorov. Ravnatelji in učitelji so tako morali v zadnjih dneh temeljito pristopiti k pripravam in organiziranju pouka, saj so morali v mislih vedno imeti najslabše možne scenarije – ponovljeno šolanje od doma in dodatne obremenitve za učitelje. Ministrica bi morala vzpostaviti konkretnejši dialog s strokovno javnostjo, sindikati in predvsem ravnatelji samimi. V sodelovanju z vsemi deležniki bi se morda lahko tako bolje pripravili na pestro epidemiološko jesen. Izkušnje dela različnih podsistemov so imeli že v preteklem letu, zato bi moral biti letošnji prehod lažji. Potrebno je sicer izpostaviti, da so lanski prehod v šolsko obdobje morebiti izboljšale omejitve po obdobju dopustov, ki pa jih letos ni bilo. Vendar pa je iz vseh komentarjev, zapisov in člankov razbrati, da ta prehod nikakor ni bil lažji. Zaradi napetosti in neenotnosti med organizatorji in izvajalci šolanja posledice še danes močno čutijo učenci in dijaki. Nikakor ne moremo enačiti predajanja znanja prek računalnika in osebno. Še posebej se vse to pokaže v izvajanju nalog učencev, ki jim na pomoč priskočijo starši. Le-ti nimajo vedno pedagoških veščin in znanja, s katerim bi svojim otrokom pomagali. Marsikdaj pa se starši spet po več desetletjih seznanjajo s snovjo, ki so jo praktično že pozabili oziroma se je v tem času razvijala in dopolnjevala tako, da jo morajo praktično tudi sami usvojiti. Obenem pa je mnogo staršev delalo od doma, kar je izvajanje pouka na domu še dodatno otežilo. Kakšne bodo dejanske posledice na daljavo prejetega znanja, bodo pokazale evalvacije v prihodnjih letih. Če se nam je nekoč zdelo takšno izobraževanje na daljavo s pomočjo računalnikov in spletnih aplikacij noviteta, smo bili lansko leto soočeni z realnostjo. Tudi za otroke, ki so bili od šole oddaljeni le daljši sprehod, je šola ostala zaprta, njihove sobe pa so postale učilnice. Njihov učitelj je bil slika na ekranu in je po svojih najboljših močeh predajal znanje. Seveda je velika škoda nastala v njihovem družabnem življenju. Že sedaj se uporabljajo izrazi, kot je na primer koronageneracija. Mnogo socialnih veščin, ki jih pridobimo z odraščanjem med vrstniki, te generacije niso prejele. Duševno zdravje otrok, mladostnikov in mladih odraslih se je v tem obdobju močno poslabšalo, saj so bili soočeni z izolacijo od vrstnikov. Obenem pa starši in tudi učitelji niso prejeli konkretnih usmeritev, kako se s tem soočati. Želja po znanju je padla, saj tudi pri učenju lahko govorimo o medvrstniški motivaciji, o skupni želji po znanju. Ker se večina duševnih motenj, ki mlade posledično spremljajo v odraslo dobo, razvije že v času primarnega izobraževanja, bodo posledice koronageneracije, če se lahko tako izrazim, zelo opazne v prihodnosti. Že danes lahko spremljamo zapise opazovalcev iz sveta o rasti depresije med mladimi, kar je izredno zaskrbljujoče. Mladi so bili že sedaj pod velikim stresom zaradi dnevnih obveznosti, dodaten stres, ki ga je povzročila epidemija, pa je celotno situacijo še poslabšal. Ministrstvo bi se moralo na tem področju konkretneje povezati z vsemi deležniki, da bi situacijo vsaj omilili, če je ne skoraj preprečili. Čeprav se interpelacija tega neposredno ne dotika, je treba izpostaviti tudi umanjkanje konkretnejšega odziva v zadnjih dneh, ko se je vzpostavilo hitro testiranje v osnovnih šolah. Ravnatelji in učitelji so bili soočeni z grožnjami staršev in prepuščeni sami sebi. Minister za izobraževanje bi moral biti prvi, ki bi se postavil njim v bran. Veliko se je v času epidemije govorilo tudi o gradbenih pomanjkljivostih v šolah, tako imenovanih prezračevalnih sistemih. Seveda na tem mestu ne moremo dati polnega očitka samo ministrici Kustečevi, saj so že v preteklosti pristojni ministri imeli možnost tehničnih rešitev in ureditev šol tudi na tem področju. Strokovnjaki so že več let opozarjali na možnost epidemičnih bolezni, zato bi se na takšne možnosti lahko pripravili že prej. V Poslanski skupini Desus upamo, da bodo to področje v prihodnje ministri za šolstvo v sodelovanju z drugimi deležniki primerno uredili. Ob koncu se moramo dotakniti tudi fizičnih posledic zaprtja izobraževalnih ustanov. Stroški, ki so nastali zaradi nakupa nujne opreme za izobraževanje na daljavo, so še posebej ogrozili materialni položaj socialno ogroženih družin. Ministrstvo za izobraževanje na tem področju ni naredilo veliko, da bi se približalo s pomočjo tistim, ki si računalnikov in drugih delovnih naprav praktično niso mogli privoščiti. Cene so v tem obdobju sunkovito porastle, saj je bilo povpraševanje veliko. Ministrstvo za izobraževanje bi moralo konkretneje sodelovati z drugimi resorji in morda celo omejiti prodajne cene produktov v odnosu do predkoronskega časa. Zaradi vseh teh dodatnih stroškov so se tako socialne razlike med učenci, dijaki v tem času še bolj izpostavile, kar je vodilo v dodatno stigmatizacijo med mladimi. Odgovornosti za vse to sicer ne moremo pripisati le eni osebi. Vsak od nas je vsaj malo odgovoren za trenutno stanje, bodisi zaradi objave na družbenih omrežjih, ki nasprotuje nošenju mask otrok v šoli, spodbujanja k protestom v času zdravstvene krize bodisi zaradi komunikacije v Državnem zboru, kjer se je marsikdaj podcenjevalo realno stanje. Naj ne bo pomote, smo v času velike zdravstvene krize. V bolnišnice smo napotili vojake, ki bodo pomagali preobremenjenemu zdravstvenemu osebju, hkrati se pogovarjamo tudi o pomoči iz tujine. Naša neenotnost pri soočanju z epidemijo je vidna tudi na terenu med ljudmi. Sprejeti bomo morali, da se je potrebno za uspešno premaganje zdravstvene krize marsičemu odpovedati. Tudi svoje otroke vzgajamo v duhu, da življenje lahko prinese težke preizkušnje, iz katerih pa izidemo močnejši, če se pravočasno odzovemo in sodelujemo. V Poslanski skupini Desus bomo končno odločitev o podpori ali nepodpori interpelacije sprejeli po opravljeni razpravi. Želimo namreč slišati konkretne odgovore na očitke v interpelaciji in končno tudi načrte ministrstva, ki jih bodo bodoči šolski ministri morali upoštevati, če se bodo še kdaj srečali s podobno situacijo, v kakršni smo danes. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev bo predstavila Janja Sluga. Izvolite.
Dovolite mi, da najprej med nami pozdravim ministrico za izobraževanje, znanost in šport. Obžalujemo, če je zaradi današnje interpelacije morala zamuditi kakšno mednarodno srečanje, na katerem bi verodostojno zastopala naše barve. Ministrice ne vidimo prav pogosto niti tukaj v parlamentu, bolj pogosto videvamo njene tri moške državne sekretarje, še manjkrat pa jo vidi slovenska javnost. Zato tudi ne more biti tako zelo vesela današnje priložnosti, da bo pojasnila, kaj počne, ker te priložnosti je imela vsak dan. In ravno to je naš glavni očitek. Pariz, Bruselj, Tokio, službene aktivnosti na mednarodnem parketu in nesposobnost kloniranja. Pa to dejstvo niti ne bi bilo posebno, razen nesposobnosti kloniranja, če bi živeli v običajnem času. V običajnem času bi lahko celo rekli, da so ministri kot nogometni sodniki – če se jih ne opazi, potem so svoje delo opravili dobro. A ne živimo v običajnem času. Živimo v času velike krize, zdravstvene, družbene in kot posledica nedelovanja ministrstva tudi izobraževalne. Ne bom se spuščala v podrobnosti vsebine današnje interpelacije, ker sem že po uvodnih nagovorih prepričana, da bodo kolegi sopodpisniki podrobno argumentirali vse, kar se v njej očita. Poudariti pa želim, da bodo posledice nedelovanja ministrice in ministrstva dolgoročne. Za takšen način se ministrica ni odločila iz strokovnih vzgibov, še manj zato, da bi sledila političnim usmeritvam svoje matične stranke. Zdi se, da se je za takšen način delovanja odločila kvečjemu zato, da bi ubogala svojega prvega šefa in interese njegove stranke. Vse druge racionalne razlage žal niso možne. Se je pa za to odločila v času, ko so otroci in mladi najbolj potrebovali podporo sistema, tudi zato ker je premnogi žal niso dobili doma od svojih staršev. V času, ko je šolanje na domu postalo pravilo namesto izjema, v času, ki je zaznamoval vsakega od nas, mlade pa zaradi omejitev še toliko bolj, v tem času ministrice ni bilo nikjer. Oziroma bila je, bila je v tujini dostopna prek videokonferenčnih povezav. Če si lahko dovolim nekaj ironije, bi rekli, da bi namesto današnje interpelacije lahko ministrico za izobraževanje razglasili, v narekovajih seveda, za »pogrešano« osebo. Pred razglasitvijo epidemije smo poslušali fraze, da bodo otroci in mladi, ki se izobražujejo, zadnji v lockdownu in prvi, za katere se bo ta lockdown sprostil. Bilo pa je ravno nasprotno. Ko so mladi sami javno zahtevali svojo z ustavo zagotovljeno pravico do izobraževanja, pri tem pa upoštevali vse ukrepe za preprečevanje širjenja okužb, so bili kaznovani. Ministrica pa je v glavnem molčala. Vmes je mimogrede pomodrovala tudi o prvih korakih vstopanja v svet odraslosti, potem pa spet molčala. Molk v tem primeru pomeni tudi neprestano prelaganje odgovornosti na zdravstveno stroko in neprestana stališča v smislu »poglejte, odloke je pripravilo Ministrstvo za zdravje«. Tega zadnjega smo bili deležni tudi danes v celotni uvodni obrazložitvi ministrice. Molčala je še velikokrat pred tem in tudi po tem, ko smo ob sprejemanju zakonov PKP na mizo prejemali politično motivirane predloge o služnem podaljševanju akreditacij, o izenačevanju splošne in poklicne mature in s tem nižanju splošnega znanja in enačenju tistega, kar je neenako, o podržavljanju in s tem financiranju zasebnih visokošolskih zavodov, o zapiranju vrat tujim študentom zaradi kapric notranjega ministra in še bi lahko naštevala. Težko je razumeti tako radikalne premike, še posebej, ker ministrico Kustec poznamo iz nekih prejšnjih časov, ko je bilo njeno razumevanje tega, kako šolski prostor zaščititi pred parcialnimi političnimi interesi, levimi in desnimi, na mnogo višji ravni, kot je danes. Še posebej danes, ko se očitno ponovno v obliki političnih daril podeljujejo koncesije zasebnim visokošolskim zavodom oziroma študijskim programom in njihovim predavateljem. Ponovitev vaje iz časa druge Janševe vlade, tokrat na plečih ministrice Kustec, ki molči ali pa takšne poteze celo zagovarja. Še nekaj besed o upravljanju šolskega prostora v času epidemije. Ko je bil čas, da se šolski sistem temeljito pripravi na letošnji jesenski ponovni izbruh epidemije, ki ga je zdravstvena stroka ves čas napovedovala in pričakovala, se je ministrica raje odpravila na izlet na olimpijado v Tokio, jeseni še na srečanje v Pariz. Po vsem tem sodeč morda interpelacije sploh nismo usmerili na pravo osebo, saj ministrstvo očitno vodijo neki drugi ljudje. Zdravstvena stroka je vsaj poskušala in še poskuša, uradno ali neuradno, Vladi svetovati, kakšni ukrepi bi bili najbolj učinkoviti za zajezitev epidemije. Da ta vlada njihovo mnenje slabo upošteva, je seveda popolnoma druga zgodba. Z Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport, predvsem pa od ministrice, katere primarna pristojnost in dolžnost je skrbeti za čim bolj kakovostno izobraževanje, pa nič. Skoraj dobesedno nič, razen ponovno avdiovideo konferenc in besed o tem, v kako težkem času živimo. Ministrica za izobraževanje, znanost in šport očitno tudi ni sposobna uveljaviti stališč stroke glede izobraževanja, še posebej ne v času krize. Ni sposobna uveljaviti niti nekaterih svojih pogledov na izobraževalne procese. Potemtakem lahko le ugotovimo, da take ministrice v Sloveniji ne potrebujemo. In kot sem poudarila na začetku, bodo posledice te fizične, virtualne in predvsem mentalne odsotnosti ministrice dolgoročne. Cela generacija mladih bo zaznamovana zaradi omejenih socialnih stikov, zaradi številnih psiholoških problemov ob lockdownu in zaznamovana tudi z manj kakovostnim izobraževanjem. Če ministrici ta dejstva niso pomembna, pa morajo biti pomembna vsem nam. Samo upamo lahko, da je v Parizu potekala razprava vsaj o tem, zakaj imamo Slovenci po raziskavah Eurobarometra najslabše mnenje o znanstvenikih v vsej Evropski uniji. V največjem deležu menimo tudi, da so znanstveniki ozkogledi in nemoralni. Ali razprava o tem, zakaj so bile v Sloveniji šole tako dolgo zaprte in s kakšnimi posledicami se bomo zato morali soočiti ali kako bomo te posledice omilili. Ali pa razprava o tem, kako epidemija vpliva na naše športnike in kako je ministrica pripomogla k reševanju tega dela širše družbeno-epidemiološke krize. In samo upamo lahko, da je ministrica o teh vprašanjih v Parizu zavzela kakšno stališče. Če ne, pa vsaj dobro prisluhnila tistim, ki so dokazano na podlagi številk precej boljši kot mi. Spoštovana ministrica, kar nekaj let smo bili strankarski kolegi in številni smo bili prepričani, da smo člani stranke, ki zagovarja liberalne vrednote, ki temeljijo na svobodi posameznika. Kar nekaj nas je spoznalo, da je stranka zagovarjanje teh vrednot v zadnjem času opustila na račun bonitet nekaj posameznikov, ki jih uživajo kot člani te vlade. In v tej vladi ste se sami popolnoma podredili patriarhalnemu diskurzu, kjer se od žensk očitno pričakuje samo slepo pokorščino. Dejstvo pa je, da poznamo vaš način razmišljanja, in zato smo prepričani, da ste kot ministrica molčali in molčite tudi takrat, ko se sami pri sebi ne strinjate z odločitvami, ki jih je in ki jih še sprejema ta vlada ali njen paterfamilias. In bile so in so še slabe odločitve, mnogo njih. Prepričana sem, da se ministrica veliko tega, kar sem povedala, zaveda tudi sama. Seveda ne pričakujemo, da bi to priznala javno. Bi pa želela ministrici predlagati dejanje, ki bi ji omogočilo, da ohrani vsaj nekaj osebnega dostojanstva – odstopite še pred današnjim glasovanjem. Prav bi bilo tako. Nam s kolegi pa ne preostane drugega kot to, da v nasprotnem primeru interpelacijo podpremo, ker je utemeljena v vseh sedmih točkah. Prvič: opustitve dolžnega ravnanja z neodgovornim zanemarjanjem priprav na novo šolsko leto v znanih epidemičnih razmerah. Drugič: neustrezen odnos do strokovne in zainteresirane javnosti ter nesposobnost usklajevanja epidemioloških ukrepov. Tretjič: favoriziranje parcialnih političnih interesov na področju visokega šolstva in znanosti. Četrtič: zanemarjanje področja športa v času epidemije. Petič: nezadosten interes za duševno in telesno zdravje otrok in mladine. In zadnjič: kadrovske menjave, ki so se morale zgoditi po nareku največje koalicijske stranke.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Dušan Šiško. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovana ministrica, spoštovane kolegice in kolegi! Veliko pred epidemijo smo poslušali pobude z več strani, da je šolski sistem treba nujno reformirati. Če smo realni, je vse od Gabra dalje in predvsem zaradi njega šolski sistem šel samo navzdol. Spomnite se svojih otroških dni, ko je kdo omenil, da bo treba k ravnatelju, pa se je doma že šiba namakala. Sedaj pa otroci pošiljajo učitelje na sodišče, ker naj bi jih maltretirali. Če smo se še leta nazaj lahko hvalili, da iz naših šol izhajajo najboljši kadri, lahko zdaj na Eurostatu beremo porazne rezultate za Slovenijo. Smo nepismeni, ne verjamemo v Darwinovo teorijo, verjamemo pa fotosintezi. Dejstvo je, da je skoraj nujno potrebna reforma šolskega sistema, pa ne zaradi interpelirane ministrice, ampak zaradi napak, narejenih v preteklosti. Epidemija je marsikaj postavila na glavo in vse nas postavila v zelo težko situacijo. Šolanje na daljavo so tako starši, otroci kot učitelji dojemali drugače. A z malo prilagoditve dejanske komunikacije s šolo in tudi drugimi starši je bilo šolanje na daljavo znosno. Ko berem interpelacijo, se mi resnično zdi, da smo prej imeli odlične šole, v katerih ni bilo medvrstniškega nasilja, otroci so hodili na vse mogoče dejavnosti in šole v naravi, imeli so vrhunsko opremo, šolski okoliš. Če vam je všeč ali ne, je šolanje na daljavo premaknilo marsikaj svetlobna leta naprej, vse tisto, česar se prej v 10 letih ne bi zmogli dogovoriti. Pokazalo se je, da je digitalizacija v šolah nujna, in tudi učitelji so se morali na hitro naučiti vse tisto, kar so poprej vestno zavračali. Če kaj, je ta šola na daljavo pokazala, kateri učitelji so kos svojemu delu in kateri so obstali v nekem času. Jasno se je pokazalo, da delo učitelja ne obsega zgolj nekih 20 ur na teden, kot nekateri mislijo, ampak preko osem ur na dan. Pokazalo se je tudi, kateri učitelji so ostali v času diapozitivov in prosojnic, kateri pa so dojemljivi za spremembo in jim digitalizacija ni tuja. Če se obregnem samo še ob očitek, da ministrica ni dala navodila za odprtje novega šolskega leta. Ali se spomnite, da so v naših časih okna odpirali brez vednosti politike, brez vednosti staršev, pa smo vsi preživeli, kakor vidim sedaj. Očitno pa bi radi sedaj šole prezračevali s klimatskimi napravami od prijateljev, da bo zopet nekdo lepo zaslužil. Torej, kakšna navodila bi ministrica morala dati šolam? Ali nimamo podrejenih oziroma zaposlenih, ki so na ministrstvu že dlje časa kot ona? Nekateri so vsaj že 20 let. Ne bom se spuščal v to, katera politična opcija je. V nedogled bi lahko našteval neumnosti, ki so spisane v tej interpelaciji. Večina očitkov ima izvor v prejšnjih vladavinah ministrov in zaposlenih na ministrstvu. Nerealno je pričakovati, da bi ministrica, ki se je morala še soočati z epidemijo, reševala že leta nerešene probleme. Že leta se v šole pritlehno vpleta ideologija LGBT prek literature in tudi samega učnega načrta. Vrsto let se šole soočajo z medvrstniškim nasiljem, pa se vse raje pomete pod preprogo. Albanski in romski otroci ustrahujejo naše otroke, pa je menda to obvezen del odraščanja oziroma šolanja, vsaj tako menijo v Šentjerneju. Ogromna razlika med šolami je v znanju in pristopu do NPZ. To, da v nekaterih šolah od otrok zahtevajo srednješolsko znanje, ko v drugih delijo dobre ocene kot za šalo, že ptički čivkajo. To, da šole tekmujejo o tem, katera šola bo imela najboljše rezultate na NPZ, tudi vemo. V marsikateri šoli so slabšim otrokom naročili, naj ostanejo doma, ko se piše NPZ, da bodo rezultati boljši. Se še spomnite, da je nekaj let nazaj zaokrožil seznam šol po kakovosti, ki je bil narejen na osnovi NPZ? Težava je tudi v tem, da se vse več otrok usmerja v gimnazije in premalo v strokovne oziroma poklicne šole. Tukaj pa so apetiti staršev, češ da bo njihov otrok manjvreden in da ga bo okolica začela počasi obravnavati, kot da se delijo na pametne in nepametne. Danes se starši vsakega otroka, ki konča osnovno šolo, že ukvarjajo s tem, v katero srednjo šolo bo šel, da se bo lahko vpisal na fakulteto. Zaradi tega se je razvrednotilo visokošolsko izobraževanje. To je področje, o katerem bi morali danes govoriti, ne pa o nekih namišljenih očitkih. Morali bi se pogovarjati o tem, zakaj so se standardi v šoli znižali, zakaj se otroci z biologijo srečajo šele v osmem razredu, kaj se je zgodilo s tehniko, športno vzgojo, gospodinjstvom, etiko in mogoče bi lahko še kaj našel. Mogoče bi lahko rekli še kaj o tem, zakaj se cene delovnih zvezkov v osnovnih šolah razlikujejo tudi do 100 evrov in kako to, da ima vsaka šola svojo vrsto učbenikov. Že sedaj vam povem, da predloga, ki ga pripravljate – da naj bi se v svetih zavodov šol povečalo število predstavnikov političnih strank s tri na pet – ne bom podprl. Politika pa res ne sme vplivati na izbiro učbenikov in delovanja šole. Učitelji so tisti, ki bi morali izbirati ustrezno delovno gradivo, konec koncev oni delajo z otroki in so za to usposobljeni. Če imamo v šoli v Krškem eno gradivo, v Mariboru drugo, v Ljubljani tretje, se potem nivo znanja v srednji šoli zelo razlikuje. Kako bo potem dijak, ki je pridobil manj znanja v osnovni šoli, dosegel podoben uspeh kot njegovi sošolci? Nekatere šole celo pravijo, da delovnih zvezkov ne potrebujejo. Drugod nabavljajo najdražje, ki jih niti ne potrebujejo in ne uporabljajo. Na ministrstvu bi morali poskrbeti za poenoten sistem učbenikov in delovnih zvezkov po celi Sloveniji. Imam občutek, da so nekateri zaposleni na ministrstvu izgubili pravo pot, seveda ker so zlobirani s strani [[…]]Končajte stavek sami. Pa prosim, ne me prekinjati, gospa Sukičeva, ko imam stališče, za repliko. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospa Sukič, postopkovno.
Spoštovani predsedujoči, vaša naloga je, da zaščitite integriteto tega državnega zbora, ko predsedujete neki plenarni seji, kot je danes. Zato vas prosim, da opozorite poslanca, ki si je privoščil homofobijo, ksenofobijo in rasizem v svojem stališču. A je parlament prostor za takšne izjave, za takšno podžiganje? To je nezaslišano. Zato prosim, da ukrepate, ne da ste čisto indolentni tam in vam je vseeno. Vi ste tisti, ki morate ta trenutek ščititi integriteto tega zbora. Res vas prosim, da ga opozorite. Hvala.
Spoštovana gospa Sukič, to ni postopkovni predlog. Tukaj puščamo svobodo govora. Vse pa pozivam in apeliram na vse, da smo spoštljivi, tako kot veleva naš kodeks. Hvala lepa [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ja, izvolite. Izvolite, Nataša Sukič.
Spoštovani, ponavljam zahtevo. Podučite se, kaj je svoboda govora in kaj je sovražni govor. Sovražni govor je takrat, ko ti s svojim govorom posežeš v svobodo drugega na način, da ga ogrožaš. To, kar je poslanec govoril, je podpihovanje, ogroža določene manjšine v družbi, kot so Romi, kot je skupnost LGBT. To je bilo vse omenjeno tukaj v tem stališču. In to, kakšen nivo je v tem državnem zboru, je nezaslišano. Zato prosim, da vsaj vi razločite, kaj je svoboda govora in kaj je sovražni govor. Ker po tej logiki potem ne razumem, zakaj smo včeraj v Kazenski zakonik dali tisto, kar smo dali. Potem lahko vsak reče vse. Ne pa, da smo včeraj tukaj modrovali in opletali s tem, kaj so grožnje in kaj niso grožnje, tukaj si pa lahko poslanec privošči. Poslanec, ki je nekoč izjavil na seji, da je treba migrantom dati šus v glavo, danes nadaljuje to isto zgodbo. Tako da prosim, da reagirate. Hvala.
Spoštovana gospa poslanka, sejo vodim jaz in o tem odločam jaz kot predsedujoči. In če s katere strani prihajajo žaljivke, se ve, s katere strani. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, gospa Mojca Škrinjar [[…]]Se opravičujem, gospa. Postopkovno gospod Šiško.
Spoštovani predsedujoči, zelo lepo ste povedali, nisem pa slišal od vas glasu opomina. Kajti gospa Sukičeva bi lahko, namesto da šara po računalniku in po telefonu, poslušala, kaj sem omenil. Rekel sem, če je to cilj, da se lahko albanski otroci in romski otroci zgražajo in maltretirajo slovenske otroke – če je to za njo normalno, da se v šoli dela, potem naj gre v šolo pa jih miri! Hvala.
Spoštovani gospod poslanec, to ni postopkovno vprašanje. Prosim in pozivam vas vse skupaj, umirimo besedni zaklad. Gospa Škrinjar, imate besedo, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovane državljanke in državljani! Pred nami je že druga interpelacija ministrice za izobraževanje dr. Simone Kustec. Vložile so jo nekatere stranke opozicije s prvopodpisanim poslancem dr. Matejem Vatovcem. Interpelacija se ne razlikuje bistveno od prve interpelacije. Očita, da so bili otroci, učenci in dijaki predolgo doma, da so bili zaradi tega trajno oškodovani, da so narasle neenakosti med njimi, da ministrica ni imela načrta za ravnanje ob začetku leta o pandemiji. Očitajo, da ni bilo dovolj računalnikov za otroke na domu, očitajo kaotičen neorganiziran pouk na daljavo, nezadovoljivo komuniciranje, ministrstva z ravnatelji, ki so očitali, da nimajo sistema, kako ravnati kadar v kraju ni interneta, kaj storiti, ko domače okolje ni dovolj podporno. Slednje je učilo tudi SVIZ, Sindikat vzgoje in izobraževanja, pri tem pa opozoril tudi na to, da bi morali imeti tehnične prepreke v šolah, da se virus ne bi prenašal ter predlagal, tako kot že vse stranke opozicije, da bi šole morale imeti ustrezno prezračevanje – umetno. V interpelaciji je dobršen del prostora namenjen prepričevanju o nujnosti umetnega prezračevanja v šolah, očita se, da ministrica posega v prioritete raziskovalnih tem, da ni pripravljenega Zakona o znanstvenoraziskovalni dejavnosti ter da je ministrica pokazala ponižujoč odnos do šolnikov, češ da ima slabo komunikacijo z njimi. Ministrica v svojem odgovoru argumentirano zavrne vse očitke. Nenazadnje pa je tudi javnost spremljala njeno delovanje kljub na splošno pomanjkljivem poročanju osrednjih medijev o obvladovanju epidemije ter vladnih ukrepih, saj so ti večji del časa posvetili poročanju in pritrjujočem komentiranju protestov in upora proti ukrepom. K protestom pa je pozivala prav ta opozicija, ki danes vlaga interpelacijo, ko je pozivala za šolo brez mask, ter kolesarila s protestniki v času, ko so bili shodi prepovedani. Menimo, da so bili ukrepi v vzgojno-izobraževalnih institucijah ustrezni. Šole so izvajale pouk na daljavo. Torej nikakor ne drži, da pouka ni bilo. Dolžina pouka na daljavo je bila primerljiva s povprečjem v Evropi. Na spletu je Unescova spletna stran, kjer najdete zaprtje šol oziroma pok na daljavo po samih državah. Slovenija se umešča med nekako povprečje slovanskih držav. Če pogledate, je imela Poljska 43 tednov zaprte šole oziroma pouk na daljavo, Litva 45, Češka 46, Slovenija 47, medtem ko so bile države v njeni tako rekoč neposredni bližini zaprte še dlje. Bosna in Hercegovina je bila zaprta 49 tednov, Makedonija 54 tednov. In vemo, da mnogi delavci prihajajo tudi od tam, da je še mnogo migracij med državami nekdanje Jugoslavije. Torej gre za to, da je ocena pravzaprav o stanju pandemije oziroma o stanju obolelih verjetno na nekem območju zelo podobna. Nekaj časa je presegala Slovenijo po zaprtju šol tudi Grčija, za Turčijo je ta trenutek podatek o tem, da je imela 49 tednov zaprte šole. Nemčija je imela 38 tednov zaprte šole, torej manj kot Slovenija. Nihče pa ne poudarja tega, da je to nominalno, da pa je kadarkoli je kdorkoli zbolel oziroma bil pozitiven v oddelku v Nemčiji, je šel cel oddelek v karanteno. In ta trenutek, ko gledate, da je bilo zaprto 38 tednov, od tega je treba tudi odšteti vse tiste šole in oddelke, ki jih je bilo izjemno veliko, ko so bili doma. Torej, statistika je statistika, dejstva so pa dejstva. Nemčija, če pogledate, je imela zelo zelo veliko časa zaprte šole oziroma oddelke. Potem pravijo v interpelaciji, da šole in starši in otroci, učenci, dijaki niso bili dovolj hitro obveščeni o tem, kako bo potekal pouk. Ministrstvo za izobraževanje je pripravilo zloženko z opisom modelov pouka, ki je bila dostopna vsakemu šolajočemu. Izbira modela je temeljila na ugotovljenem številu okužb in odločitev za model, ki naj bi bil izveden, ni mogla biti sprejeta dolgo pred to ugotovitvijo. Torej ne morete junija sprejeti odločitve o tem, kako bo tekel pouk 1. septembra, če ne veste, kakšno bo stanje v epidemiji. Pripravljeno je bilo vse, povedano je bilo vse in ravnatelji so za to, da organizirajo pouk, da so pripravljeni na vse možne variante v skladu s temi modeli. Prav tako je v interpelaciji predlagan ukrep s tehničnimi pregradami, ki bi jih bilo seveda potrebno dodatno čistiti. Po mojem mnenju pa bi učenci in dijaki teh pregrad ne sprejeli dobro. Moramo vedeti, da ko bi nameščali med učence, dijake pregrade, plastične pregrade na mize, bi te plastične pregrade bilo potrebno očistiti vsak dan po zaključku pouka, tako kot vse ostale površine, kar pomeni dodatno – kar dodajte še zraven številu šolskih klopi število teh pregrad. Nemogoče je to očistiti s tem kadrom, ki je na razpolago v šoli, razen če bi zaposlili še enkrat tolikšno število čistilnega kadra. Poleg tega pa tudi ni jasno, ali je dejansko to tako zelo učinkovito, kot je učinkovita maska, ki je ves čas na obrazu. Mi seveda mislimo, da je bil ukrep z maskami pravilen. O prisilnem prezračevanju pa lahko rečemo le to, da poslušamo o tem že od zgodnje pomladi in da se to vprašanje vendarle ponavlja celo na več odborih v debatah in tudi v interpelaciji. Zato menimo, da to lahko kaže celo na neke znake korupcije. Zakaj vendar vsiljevanje? Pri prisilnem prezračevanju vemo, da je potrebno v operacijskih dvoranah in da je za to potrebna velika, velika investicija. Namreč, gre za to, da če imate zelo enostavno prezračevanje, se virus lahko še hitreje širi kot sicer. Torej potrebujemo izjemno vrhunsko tehnologijo, da ne bi dosegli nekaj popolnoma drugega. To seveda v šolah ni potrebno. Potrebno ni zato, ker imajo šole protokol prezračevanja, ta protokol je jasen in dejstvo je tudi, da zaradi tega nihče ne trpi. Dandanašnji pouk je drugačen. Ni več pretežno sedeč, učenci, dijaki se gibljejo, so, bi rekla, v nekem raziskovalnem razpoloženju, saj tako mora biti. Res pa je, da se šole med seboj razlikujejo, vendar prav vse imajo učitelje, ki prihajajo s fakultet, ki so bodisi v Mariboru, Ljubljani ali Kopru in kjer so programi akreditirani in kjer se učitelji naučijo oziroma študenti se naučijo modernih metod pouka. Tiste metode, ki smo jih bili deležni mi ali naši starši, so že zdavnaj mimo. Rečeno je bilo, da ni bilo nobenih študij o tem, kako pravzaprav so dojeli oziroma kako se to pozna, to zaprtje šol pozna na naših učencih in dijakih. To seveda ne drži. Nacionalno preverjanje znanja je najširša možna študija, kajti pišejo jo vsi učenci v šestem in devetem razredu. To nacionalno preverjanje znanje je pokazalo, da je znanje dobro in primerljivo s preteklimi leti. Drugi preizkus. Najboljša analiza in nihče ne more narediti boljše analize, je matura – ali je to poklicna ali je to splošna – in zaključni izpit. Vsi, ki zaključujejo srednjo šolo, morajo to opraviti, sicer ne dobijo spričevala. Matura je pokazala dobro znanje. Ne na koncu, ne nazadnje pa je treba povedati tudi nekaj o mednarodnih tekmovanjih. Pravkar je mladinska reprezentanca šahistov dosegla izjemne uspehe na mednarodnem nivoju. Torej gre za to, da je bil pouk na daljavo drugačen, da je povzročil pri nekaterih učencih in dijakih občutke osamljenosti, tega ni moč zanikati, vendar pa ni povzročil vrzeli o znanju. Očita se, da ministrica ni sprejela dovolj normativnih aktov. Povedala je, da je bil sprejet Zakon o vrtcih. Povedala je, da je bil sprejet Zakon o otrocih s čustveno-vedenjskimi motnjami, bil je tudi sprejet Zakon o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, ki je udejanjil dolgo pričakovano odločbo Ustavnega sodišča, ki ga prejšnje vlade niso zmogle udejanjiti. In na koncu Zakon o znanstvenoraziskovalni in inovacijski dejavnosti je bil sprejet včeraj. Medtem ko ga vlada Marjana Šarca v mirnih okoliščinah nikakor ni mogla pripraviti v letu in pol, ga je aktualna ministrica kljub epidemiji in neprestanem oviranju opozicije pripravila in uspešno pripeljala do sprejetja v Državnem zboru v enakem obdobju, tako rekoč z eklamacijo vseh deležnikov. Zakon med drugim uvaja najvišje telo, Razvojni svet, na državni ravni, ki v skladu s tem, da je znanost pretežno financirana z javnimi sredstvi, nalaga raziskovalnim inštitucijam preko Agencije za raziskovalno dejavnost Republike Slovenije tudi nacionalno pomembne raziskovalne naloge. Zato nikakor ni nenavadno, da je ministrica usmerjala te naloge tudi v covid obdobju. Ministrica je ustrezno naslovila tudi internacionalizacijo šolstva, skrbela je za primeren položaj športa in posebej je potrebno izpostaviti njeno skrb za financiranje dejavnosti. Še nikoli v zgodovini Slovenije ni bilo, pa tudi mislim, da prej ne, ko smo bili še v skupni državi, to pa sploh ne, ni bilo za to področje namenjeno toliko sredstev tako za znanost in visoko šolstvo kot tudi za osnovno šolstvo, srednje šolstvo in vrtce in nenazadnje je izkazala tudi izjemno pozornost za športno infrastrukturo. V proračunih je namenjenih 45,2 milijona evrov za investicije v vrtce. Gre za 55 vrtcev v 55 občinah. Ponavljam, občine so dolžne same zagotoviti vrtčevsko infrastrukturo, vendar država to lahko sofinancira. Nikoli še doslej ni bilo toliko denarja namenjenega za predšolsko vzgojo. Mimogrede naj povem tudi in obudim spomin, da se bodo spominjali tudi starši, ki sedaj so razbremenjeni plačila za drugega in naslednje otroke v vrtcu. Tudi to je plod tega mandata. Nadalje. 67,2 milijona evrov je namenjenih za osnovno šolstvo. Tudi tukaj je občina tista, ki mora sama zgotoviti infrastrukturo. Torej, sama naj bi zgradila stavbe, vendar država lahko – lahko – sofinancira. Ta »lahko« je bil viden v prejšnjih vladah v tem desetletju, tam od leta 2012–2013 dalje ni bilo soinvestiranja. Danes je na seznamu kar 69 osnovnih šol v 68 občinah, ki jih bo država sofinancirala s 67,2 milijona evrov v mandatu te ministrice, dr. Simone Kustec. Zapomnite si to! 1,7 milijona evra je namenjenih za investicije v šolstvo narodnosti. Gre za dva objekta v dveh občinah. To ni malo. 4,1 milijona evra za investicije v športne objekte. Gre za 50 objektov v 50 občinah. Za visoko šolstvo je v obdobju 2018–2021 bilo namenjenih 33,5 milijona in za raziskovalno dejavnosti 9,7 milijonov. Včeraj smo sprejeli zakon, po katerem bo najmanj en odstotek BDP namenjen za znanost. To je res zgodovinski dosežek, zapomnimo si to! V tem mandatu je prvič po dolgotrajnih prošnjah prakse in pa potrebah javnosti zagotovljenih več vpisnih mest za študij medicine in informatike, za zdravnike, ki jih potrebujemo, pa jih nismo imeli in jih nimamo dovolj. Ta vlada, ta ministrica je zagotovila večji vpis. Ni za pričakovati, da bomo lahko z uvozom drugih zdravnikov iz drugih držav zapolnili vrzeli. Namreč, tukaj so jezikovne ovire. Po drugi strani pa spet, če odhajajo naši zdravniki zaradi boljših plač v druge države, potem prihajajo zdravniki iz držav, kjer imajo manjši standard, k nam. Ali se vprašamo, kaj bo pa z njihovimi ljudmi tam? Torej, odgovor ni, imeti, uvažati zdravnike, odgovor je, izšolati zdravnike. To je zagotovila z večjim vpisom tudi ministrica in ta vlada. Poslušali smo o slabi komunikaciji in celo slabem pouku na daljavo. To mirno izjavi gospod Aljaž Kovačič, ki je spomladi pihal na dušo, lani spomladi pihal na dušo učiteljem, kako zelo dobro so izvajali pouk. To pa najbrž ni lepo, da za potrebe politike takole spreminjaš stališče. Ministrici se očita ukinitev Šole za ravnatelje. Prvič, Šola za ravnatelje ni bila ukinjena. Šola za ravnatelje je bila iznajdena v zgodnjih 90. letih, točno v letu 1991, ko je Zavod za šolstvo pripravil zelo kakovosten tečaj, večtedenski tečaj za ravnatelje, kjer so usposabljali ravnatelje za vodje tako na področju financ, kot komunikacije, kot tudi didaktike in dela z ljudmi. Od tu dalje se je nekoč verjetno zazdelo, da je dobro, da bi nastala posebna pisarna – direktor, tajnica in fikus – in nastala je Šola za ravnatelje. Res iz vsega srca pozdravljam, da se je to vrnilo v okrilje Zavoda za šolstvo. Morate vedeti, da je ob več kot 20 tisoč zaposlenih v osnovni šoli in več kot 10 tisoč zaposlenih v vrtcih pa v srednjih šolah, številka, ki se bo kmalu približala kmalu kakšni tisočici, in to so zaposleni ljudje v zavodih, ki podpirajo vzgojo in izobraževanje. To je Zavod za šolstvo, to je Pedagoški inštitut, to je Center za poklicno izobraževanje, to je Šola za ravnatelje, to je Andragoški center, to je Republiški izpitni center, to je Center za obšolske dejavnosti. Vidite, marsikaj tega bi bilo še dobro pripojiti Zavodu za šolstvo, in to upam, da je to šele prvi korak, kajti razdrobljeno znanje ne koristi nikomur. Ravno znanje, združeno v enem zavodu, in pa sinergija idej daje dodano vrednost. Ministrici je bilo rečeno, da ni naredila nič za odpravo posledic dolgotrajnega šolanja. Moramo vedeti, da v naših šolah delujejo svetovalne službe. To ni samoumevno. Po državah, tudi bogatejših od nas, nimajo tako dobre podporne službe, kot jo imamo mi. In svetovalna služba je tista, ki se mora ukvarjati z ranljivimi skupinami v šoli, s tistimi, ki imajo težave tako na psihološkem kot na socialnem področju. S tem v zvezi tudi tečejo projekti na Zavodu za šolstvo, ki tudi podpira to dejavnost. Torej, če vi tega ne veste, to še ne pomeni, da tega ni. Poleg tega imamo Zakon o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami. Še preden je otrok diagnosticiran kot otrok s posebnimi potrebami, ga obravnava šolska svetovalna služba, staršem pa se tudi da napotke, na katere zunanje inštitucije se lahko usmerijo, kjer poiščejo pomoč. Imate različne svetovalne centre in imate tako na medicinskem področju kakor tudi na psihoterapevtskem področju. To vse svetovalne službe delajo. Če vi tega ne veste, potem to še ne pomeni, da tega ni. Torej rečem lahko, da če kaj, je bila največja pozornost te vlade usmerjena ravno v šolstvo – poleg zdravstva. Če grem še k temu, kako so bili starši in učitelji in vsi zadovoljni z ukrepi ministrstva. Glejte, če bi bili starši, učitelji in šole v veliki večini nezadovoljni in navodila ne bi bila zadostna, potem tudi testiranje, ki je steklo včeraj oziroma predvčerajšnjim, ne bi šlo tako, kot je šlo. Priča smo bili posplošenim, neargumentiranim trditvam. Ponavlja se nekaj mnenj. Zdaj pa, če mi dovolite, da naredim primerjavo. Če gledate, če naredite predstavo v gledališču, jo vidi tam 500 ljudi. Če to predstavo posnamete in naredite film, jo vidijo milijoni. Če vi poveste izjavo nekaj ravnateljev in jo potem neprestano ponavljate, naredite iz tega tako imenovani spin, potem se zdi, kot da je to na stotine ravnateljev, na stotine učiteljev. Na koncu izvemo samo za enega neuravnovešenega ravnatelja, ki pravi, da covida ni, na koncu izvemo za dve, eno ali dve učiteljici ali učitelja, ki širita po Facebooku čarovniške uroke in menita, da tudi covida ni in potem to posplošite s ponavljajočimi se trditvami na ne vem koliko stotin. Ni res! Imamo 500 osnovnih šol, imamo – tako na okroglo povem, ne točno –, 200 srednjih šol, imamo 200 vrtcev, imamo 3 univerze, imamo več kot 1000 vodstvenih mest. In zdaj pripisovati vsem tem ljudem enako mnenje, je krivično. Ni res! Nekaj staršev, nekaj ravnateljev – mislim, da je celo o množini težko govoriti, mogoče kvečjemu o kakšni dvojini –, ta mnenja posplošite in rečete, da tu ni komunikacije. Ministrica je komunicirala z ravnatelji preko njihovih vodstev. Vedeti morate, da ne more komunicirati hkrati z 900 ravnatelji ali tisočimi, ampak komunicira z njihovimi predstavniki. Zato pa tudi so ta združenja ravnateljev, kakor tudi združenja staršev. Ministrica je zagovornica ženskih pravic in to pri njej še posebej cenim. Je liberalna, kar tudi cenim. Ampak vendar je to očitno trn v peti nekomu, tistemu, ki ljubi bolj enoumje: enoumje pa še nikoli ni pripeljalo do razvoja, kvečjemu do totalitarizma. Na Ministrstvu za izobraževanje, znanost in šport je bilo med mnogimi ministri malo žensk, pa še te, proti dobi moških, malo časa. Znani psihiater pravi, da je moralni nadjaz lasten predvsem moškim, sočutje pa ženskam. Jaz mislim, da je, tudi to ne moremo ravno posploševati, res pa je, da je ministrica strpna, prijazna ženska, ki jo opozicija prav zaradi tega že drugič postavlja na tnalo in jo poskuša zlomiti. To je za moje pojme nespodobno. In to nespodobno namero je treba zavrniti. Mislim, da katerikoli minister ali pa ministrica v tej situaciji ne bi lahko delala. Težko delo, težke odločitve, tehtanje med zdravstveno stroko in pedagoško stroko ni enostavno. Jaz bi namesto vseh nas poslancev v imenu državljank in državljanov se rada zahvalila za vso to potrpežljivost in delo, ki jo je ministrica vložila skupaj s svojo ekipo, z državnimi sekretarji in vsemi direktorji, ki so na ministrstvu. In seveda glede na to, kar na koncu koncev imam tudi stikov z ravnatelji, lahko rečem, da so tudi zadovoljni s temi menjavami, ki ste jih vi omenjali kot problematične. Mislim, da oni lahko cenijo to, da so vsak dan dobrodošli na telefonu, da se oglašajo ljudje na njihove klice, da odgovarjajo na to. In to je tudi prav. Seveda Slovenska demokratska stranka ne bo podprla te interpelacije. In mnogo dobrega bi še imeli povedati o delu ministrstva, želimo samo, da bi šle zadeve tako naprej, da bi digitalizacija, ki se je zelo dobro začela, tudi nadaljevala na ta način in da bi pouk uspel ohraniti tiste dobre strani, ki so pa vendarle bile tudi pridobljene med časom pouka na daljavo. Torej Slovenska demokratska stranka nikakor ne podpira te interpelacije in bomo glasovali soglasno proti temu. Hvala.
Hvala tudi vam. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o interpelaciji. Prvi pa dobi besedo predstavnik predlagatelja mag. Marko Koprivc. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Spoštovana ministrica, kolegice poslanke in kolegi poslanci! Slišali smo svega i svašta, ampak najprej bi se mogoče oprl na ta vaš del, ko ste izpostavili, ministrica, in sem vesel, da ste začeli končno razmišljati tudi o vlogi žensk v politiki. Predvsem bi, glede na dosedanja stališča te vlade, predvsem predsednika Vlade in tudi ostalih, pričakoval, če ste res tako velika borka za pravice žensk, da bi se tudi že v preteklosti kdaj odzvali, pa kakšno rekli na to temo. Predvsem ima ta vlada samo dve ministrici, kar je zelo malo, ampak ni to največji problem. Problem je, da se najvišji predstavniki te vlade obnašajo zelo, zelo omalovažujoče do žensk v politiki in širše. Pa vam bom pokazal tukaj, na primer, kaj vaš veliki šef, predsednik Vlade Janez Janša, na Twitterju objavlja o novinarkah, ženskah: »Na neki FB strani javne hiše ponujajo poceni usluge odsluženih prostitutk Evgenije C. in Mojce P. Š., eno za 30, drugo za 35 evrov.« Gospa ministrica, ali ste se na to, takrat, ko je bilo to objavljeno, odzvali? Gledate ob tla, tudi jaz bi gledal ob tla. Ali pa na primer, primer predsednika organizacije, ki je za to vlado v javnem interesu, torej fašistične organizacije: »Tanja Fajon, psica, ki jo je potrebno likvidirati. Prav tako Alojza Breznika in tožilko [[…]]« In tako naprej. » [[…]]Vsi protidržavni elementi.« Ali veste, gospa ministrica, to je odnos te vlade in njenih veljakov do žensk, pa ste bili tiho kot miška, molče to podpirate, kot molče podpirate vse ostalo, kar se dogaja v državi v zadnjem letu in pol. In to vi, ki ste vodili v prejšnjem mandatu poslansko skupino stranke, ki je prišla v parlament s programom, ki je temeljil predvsem na tem, da boste postavljali drugačne standarde v politiki in družbi. In vi, nekdanja vodja poslanske skupine te stranke SMC, ki je bila največja, daleč največja stranka, štiri leta, levosredinska stranka, vi upate – dobesedno bom zdaj malo grdo rekel – pljuvati po prejšnjih vladah, kako niso za izobraževanje naredile nič oziroma kako še nikoli ni bilo tako dobro vse izpeljano kot v tem mandatu. Ob tem, da ne rečemo, da ne omenjam tega, da skočite takoj na vsak ukaz, moški ukaz, ukaz Janeza Janše. Toliko o tem in o vašem čemernem razlaganju o vlogi žensk in tako naprej. Da ne omenjam tudi področja človekovih pravic, ko je bila ena od vaših temeljnih vsebinskih tem oziroma področij pri vašem strokovnem delu. Pa pustite, pustite, da govorijo ženskam psice, pa ne vem kaj, prostitutke, dopuščate, da se žali manjšine in tako naprej; vse samo zato, da lahko sedite na tem mestu še tisti mesec ali dva ali koliko bo, ali pa tudi, če jih je šest. Žalostno, žalostno. Lahko relativiziramo šest mesecev, ampak to je za to državo ogromno, preveč. Zdaj bi se pa mogoče vrnil nazaj na vprašanje interpelacije in tudi vaših odzivov. Namreč, povedali niste nič, ampak res nič. Nič od nič. Pripravili so vam nek powerpoint oziroma prezentacijo. Prvi del je bil očitno narejen na NIJZ-ju in ste govorili o nekih splošnih stvareh, sicer pomembnih glede zdravstvene situacije, bi pričakoval, da bi to govoril minister za zdravstvo ali pa mogoče, ne vem, direktor NIJZ-ja, v drugem delu ste pa pobrali po direktoratih področja, kaj se je naredilo v zadnjem letu na ministrstvu – poznam, kako se to dela, ker sem tudi sam bil nekoč na tem ministrstvu – in ste to zbrali skupaj v nek kolaž in ste te zadeve predstavili. Konkretnih odgovorov na vprašanja iz interpelacije pa niste podali. Niti enega niste podali, ampak res niti enega. Če gremo po vrsti. Pred letom in pol oziroma zdaj je že skoraj dvema letoma, odkar ste prevzeli skupaj z Janezom Janšo vodenje te države, to ravno sovpada, dobesedno sovpada z nastopom epidemije v Republiki Sloveniji. Od takrat dalje se vidi, da je za to vlado področje izobraževanja ena izmed postranskih in nepomembnih tem in demokratična opozicija že od vsega začetka opozarja, da se zbudite in se začnite z vprašanjem izobraževanja ukvarjati. Namreč, kaj ste naredili? Da se malo spomnimo nazaj. Šole ste, kljub temu da celotna Evropa opozarja, da je zapiranje šol zelo zelo velika škoda za cele generacije, vi ste se pač odločili, da zaprete šole prve pred vsemi ostalimi stvarmi in odprli ste jih zadnje tako v prvem, kot drugem in tretjem valu. Predvsem drugi in tretji val je bil najbolj kritičen. V opoziciji smo ves čas opozarjali, držite se načela, da se šole zapirajo zadnje in odpirajo prve. Kaj ste vi naredili? Pisalo se je leto nazaj, ko se je začelo v tem času odpirati ob slabi epidemiološki sliki frizerske salone, trgovine, kup drugih storitvenih dejavnosti, šole pa so ostale zaprte. Zaprte so bile eno izmed najdaljših obdobij v Evropi. Ne bom rekel najdaljše, tukaj gre tudi za različne pač način spremljanja teh podatkov, različne metodologije, ampak eno izmed najdaljših obdobij zaprtja šol v Evropi smo imeli v Sloveniji. Res je, da nas vedno popravljate, da ni šlo za zaprte šole, ampak je šlo za pouk na daljavo. Ampak veste, ta pouk res nikakor ne more biti primerljiv s poukom v živo v šolskih prostorih. Ko so se šole vendarle končno odprle, med zadnjimi, meseca maja smo v opoziciji opozarjali, da je potrebno pripraviti pogoje, da bodo šole lahko ostale odprte in predvsem, da bodo šole varne za učence, ki se udeležujejo pouka. Sledili smo zgolj priporočilom iz tujine. Eden od teh je bil na primer, da je treba vzpostaviti primerno prezračevanje, iz česar se gospa Škrinjar vedno dela norca, kljub temu da evropski strokovnjaki opozarjajo na to, da je to eden izmed najbolj učinkovitih načinov, da se prepreči širjenje virusa. Da ne govorimo o tem, ko velikokrat govorite o tem, kako se na protestih prenašajo virusi in tako naprej. Eden od 7 tisoč primerov okužbe se zgodi na prostem, vse ostalo pa v zaprtih prostorih in predvsem zaradi slabega prezračevanja. Sedaj pa povejte – in gospa ministrica jaz želim, da na te stvari konkretno odgovorite –, zakaj se na tem področju ni naredilo nič. Zakaj se ni zagotovilo nekih sredstev, celo z amandmaji smo poskušali v opoziciji te zadeve spraviti v proračun, pa za to ni bilo posluha? Sedaj ne vem, kakšen je dejanski razlog. Ali nevednost ali neko nerazumno maščevanje oziroma ni predlog prišel s prave strani? Druga stvar. Pregrade, fizične pregrade. To gre za zadeve, ki jih imamo tukaj v Državnem zboru po restavraciji, po pisarnah in tako naprej, teh stvari niste zagotovili v šolah. Največji problem je pa ta, da pri usklajevanju ukrepov niste sodelovali s šolsko stroko. Vse se je in se še vedno izvaja stihijsko in ko nekaj dni, dober teden pred začetkom letošnjega šolskega leta vas ni bilo, ste bili izgubljeni v vesolju, šolska stroka pa ni vedela, kako, na kakšen način začeti pouk, niste znali odgovoriti niti na to, ali se bo pouk začel ali ne. In potem ko smo pač videli, da stvari res peljejo v napačno smer, smo se odločili za vložitev ponovne interpelacije. Sedaj je od tega že nekaj mesecev. In veste, kaj vam povem? Da v vsem tem času od vložitve do danes bi lahko vložili vsaj še pet interpelacij, zaradi vsega slabega, kar se je dogajalo oziroma predvsem, kar se z vaše strani ni dogajalo na Ministrstvu za izobraževanje. In potem poslušamo tukaj na veliko predstavnike SDS in vas, kako se usklajujete z zainteresirano javnostjo, s sindikati, s šolniki, da se sicer ne morete z vsakim učiteljem, ravnateljem posebej, da se dobivate z ravnateljskimi društvi in tako naprej. Ja, očitno res živimo v dveh vzporednih svetovih! To je tako, kot če bi poslušal Novo24TV ali pa, če bi poslušal predstavnike Vlade, ko smo govorili o energetski revščini, o tem, da bodo ljudje zmrzovali čez zimo, da jim pomagajte, oni pa so govorili – tudi vaš kolega minister, predsednik – o tem, da saj ni nič hudega, da se stvari spremljajo, ampak ko bo čas, bomo pa intervenirali. Očitno res živimo v vzporednih svetovih. Vi in vaši poslanci, gospa Škrinjar na primer, govorite o tem, kako dialog poteka super, vsi pa kričijo, vsa strokovna javnost, da dialoga ni. S SVIZ-om, gospa ministrica, se še niste sestali. Ali to ne drži? To govori predsednik Branimir Štrukelj oziroma generalni sekretar. Ne vem, kje je ta dialog potem, s kom je ta dialog. Mogoče so neki novi sindikati vzpostavljeni, kot Nova univerza, pač novi sindikati, Nova24TV in tako naprej. Tako, da situacije je zelo, zelo slaba, ne dobra. Zelo, zelo slaba. In zdaj pred nekaj dnevi smo bili spet priče, ko so se spet odloki spreminjali čez noč glede samotestiranja v šolah. Pa lepo prosim, ne narobe razumeti. Socialni demokrati nimamo nič proti ukrepom, ki ščitijo varnost učenk in učencev, Socialni demokrati pozivamo tudi k cepljenju. Ampak problem je v tem, da vi z vašo zmedenostjo, s stihijo vi spodbujate k temu, da se državljanke in državljani ne držijo ukrepov in da imamo eno najnižjih precepljenosti družbe v Evropi in v svetu. In kaj je posledica tega? O tem sem že prej govoril, raje ne bi ponavljal, včeraj smo presegli 5 tisoč žrtev koronavirusa. Hočem povedati to, da ste zdaj pred nekaj dnevi spet pokazali, kako se ne znate pogovarjati in posvetovati s strokovno javnostjo na področju šolstva. Siguren sem, da če bi se skupaj usedli, skupaj NIJZ, šolniki in vi, če pač ne bi bili v tujini na nekem, pravite, zelo pomembnem srečanju, da bi se zadeve dalo govoriti. In na srečo se je potem tudi zaradi velikega angažmaja šolnikov zadeva dobro izpeljala, pa je to testiranje nekako steklo, razen redkih izjem so zadeve dobro zalaufale, ampak tukaj gre zahvala šolnikom in šolnicam. Bi pa rad pokazal, tudi jaz sem oče drugošolca, poglejte, da boste samo razumeli, za kaj gre. Zakaj smo v opoziciji jezni in še marsikdo od državljank in državljanov? Zadnjo okrožnico ene izmed šol v Ljubljani, kamor hodi moj sin, so iz ministrstva dobili ob – tukaj je napisano, da bom točno povedal – 16.53 zvečer, dan pred začetkom izvajanja novih ukrepov, se pravi samotestiranja v šolah. In se vam potem zdi čudno, da so starši zmedeni, da so starši zmedeni in da mogoče zaradi te zmede celo škodujejo svojim otrokom. Ampak meni se ne zdi to popolnoma nič čudno. A veste. In da ne govorim o tem, da so vas šolniki velikokrat, velikokrat ravnatelji, celo aktiv ljubljanskih ravnateljev vas je pozival in prosil, sestanimo se. Potem ste se celo baje sestali in tudi obljubili, da boste za prvo triado vendarle ukinili to samotestiranje v šolah in omogočili samotestiranje doma, ki bilo sicer po mojem mnenju tudi celo bolj varno, ampak se nočem spuščati v strokovne ukrepe. Ampak verjetno bi bilo bolj varno, če bi se izločili okuženi izven šolskega prostora. Ampak kot rečeno, to je stvar stroke, to je stvar dogovora, ki bi ga bilo treba sprejeti preko dialoga med vami, gospa ministrica, šolsko strokovno javnostjo in strokovnjaki s področja zdravstva, se pravi NIJZ-ja. Celo županu Mestne občine Ljubljana ste obljubili, da boste pač uslišali to prošnjo vseh ljubljanskih šolnikov in da bo vendarle vsaj začasno za prvo triado uveden nek drugačen sistem testiranja. Ampak razumemo, kako to gre. Potem greste do šefa, moškega, in šef – moški – pove, kako se naredi in je zadeva zaključena. In ne morete [[…]]Pač, saj tišina potem vse pove. Institucionaliziran molk na nek način bi temu rekel. Tako, gospa ministrica, ta del je zelo zelo problematičen, ta del nesodelovanja z deležniki, neposlušanja, odsotnosti, vaše absolutne odsotnosti, ni vas nikjer, kjer bi morali biti. Tako rekoč lahko ponovim stavek, ki smo ga uporabili že v prejšnji interpelaciji pač, zdi se, kot da od tistega marca, ko sta Slovenijo dve epidemiji zajeli, nimamo več ministrice za izobraževanje. In to je zelo zelo žalostno. Ni pa edino področje pač problem ali to spopadanje z epidemijo, pa vaše nesodelovanje s stroko. Včeraj smo bili iz medijev obveščeni, jaz sem sicer mislil, da gre za satirično novico, da je Vlada zvečer spet mimo neke širše javne razprave sprejela sklep o razpisu koncesij za zasebne visokošolske zavode. Zdaj tisti, ki ne veste, zadnje koncesije so bile razpisane v prvi Janševi vladi, potem je skušala sicer tudi druga Janševa vlada to narediti, pa je Računsko sodišče dalo stališče, mnenje, da dokler se zakonsko ne uredijo pogoji in tudi bolj jasno določijo kriteriji za dodelitev teh koncesij, da je zadeva hudo hudo sporna. Pozvalo je ministrstvo, da najprej popravi pogoje, potem pa se šele lahko pač na novo razpisuje koncesije. No, ampak, ko smo bolj natančno pogledali, za kakšne koncesije gre, za kakšne programe, je povsem jasno, iz vesolja se da videti, da gre tukaj za močan sum korupcijskih tveganj. Namreč, razpisujete programe za fakultete, kjer so prijavitelji oziroma ustrezajo pogojem izključno ljudje blizu vlade oziroma blizu največje stranke, vladne stranke SDS in Janeza Janše. Tukaj konkretno lahko povem, gre za fakulteto gospoda Rončevića za novinarstvo in medije, ki izvaja identičen program kot javna Fakulteta za družbene vede in kjer naj bi bilo po poročanju strokovnjakov dovolj prostih mest, ampak vi ste, na primer, razpisali koncesijo za ta program, ki jo lahko dobi samo Rončević in nihče drug, ker drugih takih ni. In ne samo to! Najprej ste imeli za prvo stopnjo nekaj več mest, za drugo nekaj manj, potem pa je državni sekretar, gospod Slavinec, ki tudi tukaj sedi, po intervenciji – zdaj točno, kaj je bilo, ne vem, boste povedali –, prečrtal pač dokument s številom 30 in ga popravil na 60. Zdaj lahko, da se glede številk motim, ampak pač podvojil je število mest še na drugi stopnji. Druga taka smer je na primer smer zdravstva, razpis programa za zdravstvo, ki ga sicer izvajajo na javnih fakultetah, ampak izvaja ga pa tudi šola Ludvika Toplaka, zopet prijatelja in velikega podpornika stranke SDS in SLS, ki se itak bolj kot ne povezujejo. In kljub temu da je mest na javnih fakultetah dovolj, bo očitno še on dobil sredstva za izvajanje programa, ki ga bo financirala država; in to za neomejen čas. Ker eden izmed očitkov Računskega sodišča je bil ravno ta, da je treba določiti, poleg kriterijev tudi jasno določiti omejitev, do kdaj koncesija traja. Pač te stvari niso jasno določene. In poglejte, gospa Simona Kustec, glede na to, da ste to naredili en dan pred interpelacijo, sta tukaj dve možni razlagi. Prva je ta, da ste si hoteli s tem kupiti pač glasove največje stranke SDS, druga pa je ta, da si očitno že postiljate pot naprej po koncu, skorajšnjem koncu, bom temu rekel, ministrskega mandata. Namreč, verjamem, da po vsem tem, kar ste naredili »za javno šolstvo in javno visoko šolstvo«, boste zelo zelo težko verjetno sobivali s sodelavci na Fakulteti za družbene vede. Tako smo glede tega vprašanja danes zjutraj vložili pobudo Komisiji za preprečevanje korupcije, da preveri morebitne sume korupcijskih tveganj glede tega. Bi pa prosil, gospa ministrica, da kar konkretno tudi na to zadevo, ki se na nek način posredno dotika interpelacije, absolutno odzovete. Kot vemo, ni to prvi tak primer bombončkov oziroma daril za zasebnike. Enako ste naredili v enem od PKP-jev, ko naj bi v imenu pomoči prestajanja problemov epidemije dali sredstva oziroma omogočili brez podaljšanja akreditacij financiranje Jambrekovi univerzi še za eno leto, kar je celo Ustavno sodišče ocenilo, da je absolutno nesprejemljivo. Imate tudi čas za različne ideološke vložke, bi temu rekel, na primer, program Teologija je en od pomembnejših, ga posebno financirate kot poseben program. Novi24TV ste omogočili aprila letos, da po šolah promovira nek svoj kviz, kjer prikazuje svojo verzijo zgodovinske resnice in zgodovinskih dogajanj izpred 30 let in tako naprej. Po drugi strani pa očitno ne veste niti, koliko zaposlenih imate na svojem ministrstvu. Namreč, prej ste operirali z neko številko, da s 700 sodelavci skupaj rešujete slovenski šolski sistem in ukrepate za varnost tako naprej. Naj vam povem, da jih je zaposlenih na ministrstvu 300, če pa še javne zavode štejete zraven, pa nekaj čez 500. Skratka, en kup stvari smo izpostavili, za katere smo pričakovali, da bomo dobili tudi odgovore, pa nismo dobili niti enega odgovora, razen, da ste se skušali narediti žrtev in prikazati, kako vas demokratična opozicija napada zato, ker ste ženska. Absurden argument, veste. Absurden argument! Toliko zaenkrat. Hvala lepa. Se bom pa zagotovo še odzval.
Hvala lepa tudi vam. Besedo ima drugi predstavnik predlagatelja, dr. Matej Tašner Vatovec. Izvolite.
Najlepša hvala predsedujoči! Mislim, da uvodoma oziroma po stališčih je smiselno izpostaviti oziroma se odzvati na nekaj trditev, ker niso bili toliko odgovori s strani ministrice, nekaj trditev iz tega uvodnega odgovora. Prvo ključno vprašanje: Kje ste? Ministrica je rekla, da naj se ne sprašujemo, kje bo v naslednjih tednih, ker gre spet nekam. Saj mi se ne sprašujemo, kje se ne nahaja ministrica, ampak to je ravno problem, da se nahaja povsod, samo tam, kjer bi morala biti, ne. Še enkrat, ko so potekale priprave za začetek letošnjega šolskega leta, je bila ministrica raje v Tokiu kot v Sloveniji, da bi usklajevala stvari. Potem so ravnatelji še konec avgusta čakali na ustrezna navodila pa modele, in še to zaman. So prišli tik pred zdajci, zato da so lahko zagnali novo šolsko leto. Enaka situacija je bila zdaj pred uvedbo tega samotestiranja. Ministrica v času, ki je bilo očitno zelo kritično glede na to, da smo, da je ta vlada toliko zafurala situacijo, da je relativno visoko število ljudi, ki ne zaupa ukrepom, ne zaupa znanosti in ne zaupa priporočilom stroke, je bilo seveda pričakovano, da bodo tudi ob omembi samotestiranja učencev v šolah v bistvu nek upor, odpor, ki je na žalost sedaj razumljiv zaradi tega, ker se že eno leto in pol Vlada bolj kot ne trudi, da bi ljudi odvračala od zaščitnih in preventivnih ukrepov glede covida, kot pa, da jih spodbujala k temu, da jih upoštevajo. V tem primeru je spet bila nekje v tujini, v Parizu, namesto da bi se skušala z ravnatelji, ravnateljicami in ostalimi pogovoriti, pogovarjati, ne jih samo poslušati ali pa gledati, se pogovarjati z njimi in ugotoviti, kaj bi bile bolj smotrne rešitve ali če so sploh potrebne. Problem tudi pri vseh teh zadevah je to, na kakšen način se Vlada tega loteva. Mislim, glede tega samotestiranja pa spremembe tipologije mask, ki so dovoljene v šolah. Jaz sem spremljal tisto tiskovno konferenco ministra za zdravje. Mislim, da je bila najprej napovedala ob sedmih zvečer, v petek, zgodila se je nekje okoli desetih, pol enajstih, in takrat so šle potem tudi te informacije naprej. Se pravi, vi ste, recimo, otrokom zapovedali nošnjo kirurških ali pa FF52 mask, in to že naslednji ponedeljek. Potem smo prišli spet v situacijo, kjer nihče ni dobil teh mask, ker so bile ali razprodane ali pa ker so imeli smo en delovni dan vmes, da bi lahko šli te maske kupit in potem je prišlo navodilo, ne, saj je v redu, ta teden dajte še uporabljati tiste iz blaga in tako naprej. In to so stvari, ki vnašajo zmedo. Saj ni problem, valjda, nosimo vsi kirurške maske ali pa FFP2 meske in če to pomaga, bomo pomagali. Ampak način, kako vi postopate s tem zadevam, da sredi noči sprejmete nek odlok, ki začne veljati naslednji dan – mislim, to ne more funkcionirati v nobenem primeru. Podobno je bilo s tistimi okrožnicami prej in tako naprej. Kot je Marko že povedal, mi smo dobili od šole tri različne, štiri različne okrožnice v štirih dneh. Potem prihajajo dodatne okrožnice s strani glasbenih šol. Potem imajo evidenčne liste, ki jih morajo izpolnjevati in tako naprej. In to se vse zgodi v roku par dni, pač noben od teh ukrepov ni premišljen, ni usklajen s celotno realnostjo šolskega prostora. Če bi vi poslušali ljudi, ki učence učijo, ki učitelje vodijo in organizirajo izobraževanje v osnovnih šolah, bi verjetno veliko tega lahko bilo privarčevanega in tudi veliko manj slabe volje bi bilo. S temi stvarmi, ki jih počnete na tak način, pa nastaja totalen kaos. Kot jaz razumem, je to bila tudi ena od zahtev prejšnjega, bivšega direktorja Direktorata za osnovno šolstvo. Se pravi, da so vse okrožnice, vsa navodila, ki prihajajo iz ministrstva, natančna, filigranska, zelo utemeljena in določena. Kaj se je zgodilo s tem direktorjem direktorata? Odšel je. In ga je zamenjala neka druga oseba, katere kompetence so vprašljive, so pa politične povezave dosti bolj primerne. Kar se tiče tistih odgovorov [[…]]Oziroma ministrica pravi kopici tabel grafov, številk in tako naprej jim pravi odgovori [[…]]Ampak poglejte, te številke same po sebi ne pomenijo nič. Govoriti o številu nakupljenih računalnikov, o investicijah v šolah, o številu sestankov, kot sem rekel že uvodoma v tem odgovoru na interpelacijo, je pet, šest strani excelove tabele in evidence, koliko sestankov se je zgodilo. Ključno vprašanje je, kaj je od teh sestankov prišlo ven. Če bi bili ti sestanki učinkoviti, če bi dejansko bili konstruktivni, če bi se odvijal nek dialog na teh sestankih, bi verjetno imeli tudi drugačne izkupičke, drugačne rezultate. Ta seznam na šestih straneh, razvrščen kronološko po sestankih, ki so se odvijali na Ministrstvu za izobraževanje, govori o tem, da so bili očitno – jaz predpostavljam – brez zveze. Ker če ne, ne bi imeli vsakič po vsakršnem večjem sestanku ali pa večji situaciji na področju šolstva odzive s strani udeleženih v šolskem sistemu, ki gre nekako tako: »Niti enega konkretnega odgovora nismo dobili. Izvedeli nismo ničesar. Toliko blefa, kot ga je sedaj na našem ministrstvu, ga še ni bilo.« In tako naprej. Ves čas poslušamo, da imamo trenutno na ministrstvu enega najslabših vodstev, da stvari skupaj na nek način še drži »Middle management« oziroma uradništvo, ki je na ministrstvu že leta in leta in da je pač to totalna katastrofa. In tu je ta kognitivna disonanca. Na eni strani, in to sem že v eni drugi razpravi, ko se je tam branil gospod Kangler, razlagal, da v bistvu ste v tej vladi popolnoma izgubili stik z realnostjo. Vi ste si naslikali v svojem slonokoščenem stolpu neko podobno idiličnega idealnega sveta, kjer vse štima, ker je pač predsednik Vlade najboljši in vsi mu sledite in ocenjujete, da je to najboljše. Po drugi strani pa ne znate pogledati skozi okno tega slonokoščenega stolpa, ker jih seveda nima. Ampak zunaj, če bi stopili ven, bi videli, kaj se dogaja; bi videli, kakšno je dejansko stanje med ljudmi in kateri so njihovi konkretni problemi in težave. Tudi v šolah. Če bi prisluhnili SVIZ-u, ki že eno leto in pol teži, da ustanovite neko skupino, na kateri bi se koordiniralo vse ukrepe, bi bile stvari boljše. Če bi poslušali ravnatelje ob določenih zadevah in skušali priti na nek skupni imenovalec. Ne pravim, da so vse zahteve ravnateljev verjetno dobre ali izvedljive, ampak nekaj znanja in veščin verjetno imajo, ki bi jih bilo vredno poslušati, bi tudi bile situacije boljše in tako naprej. In potem ne bi se znašali v teh situacijah, v katerih smo in ki smo jih primorani že drugič vpisati v to interpelacijo. Poudarjam pa še enkrat, da nismo samo v grozni levi opoziciji tisti, ki na te stvari opozarjamo, ampak imate celo šolsko polje, ki na te stvari opozarja, če izključimo zdaj v tem trenutku ravnatelje, učitelje in tako naprej, imate ljudi, ki se ukvarjajo s pedagogiko, z izobraževanjem in tako naprej, ki izpostavljajo določene probleme na tem področju. Tako jaz nikoli ne morem pristati na to, da gre tukaj za neko golo politično vprašanje, ampak moramo govoriti o konkretnih problemih, ki se odvijajo na ministrstvu, in ti konkretni problemi niso izključno politično naravnani; v določenem delu so, tako kot je Marko povedal – se pravi pri kadrovanjih, pri favoriziranju z določenimi strankami povezanimi institucijami in ljudmi –, imate pa en del tega resorja, ki je zanemarjen. In to je ključno problem in to je tisto, kar izpostavljamo v interpelaciji. Ne da to dela ta opcija, da to dela točno ta oseba ali točno ta ministrica, ampak njena nesposobnost. To je problem, ne pa napačna stran v tem parlamentu ali pa napačna stran v politiki. Toliko glede teh številk, ki same po sebi ne povedo ničesar. Bi pa potrebovali in tu pozivam, ker se tudi večkrat v tem odgovoru na interpelacijo pojavijo trditve, da se je skozi epidemijo šlo z nekim obvladovanjem, da so stvari pod nadzorom in da obstajajo tudi priložnosti za razvoj, se pravi, da smo se iz te epidemije nekaj naučili. Jaz bi pričakoval konkretne študije in analize o izobraževalnih mankih, ki so se zgodili, pa bi rad videl te številke, o doseganju učnih ciljev, o osipu, o duševnem stanju otrok, o poglabljanju neenakost in tako naprej. To so številke, o katerih bi se morali pogovarjali, in to so grafi, ki bi jih morali gledati na tisti tabli, ne o številu sestankov, pa o tem, kako epidemija poteka od njenega začetka. Ker te številke bi bile potem podlaga za pripravo načrta kompenzacije teh mankov. Takšen načrt lahko nastane zgolj na podlagi neke podpore s strani pedagoške stroke, kadrovske in finančne podpore s strani ministrstva. To bi pričakovali kot minimum po prvi izkušnji s tem, kakšen vpliv ima epidemija na šolstvo. Ena trditev še. Politika nima prostora v šolah. Okej. Na to stvar lahko gledamo na različne načine, jaz jo bom čisto zbanaliziral. Se strinjam, zato se o interpelaciji pogovarjamo v Državnem zboru, ne v kakšni osnovni ali pa srednji šoli, je pa ta izjava poponoma odmaknjena spet od realnosti. Šola je mesto, kjer ima politika nek določen vpliv. Vemo, da država vpliva na to, kaj se v šolah dogaja tako ali drugače in ti pritiski na šoli se s strani politike odvijajo tudi na druge načine, od zunaj, če lahko rečemo, ne z mesta, iz javljanja države, ampak prek drugih obvodov. To spet govorim o tem, kako ta vlada močno pritiska ne samo na javno osnovno šolstvo, ampak močno tudi na javno visokošolsko izobraževanje. Ampak tu spet mogoče samo vprašanje in tu bi res želel odgovor na to. Če politika nima kaj iskati v šolah, me zanima, zakaj se ministrstvo uradno ni opredelilo do predloga Slovenske demokratske stranke sprememb ZOFVI-ja, kjer se povečuje vpliv predstavnikov ustanoviteljev v svetih zavodov, tako da bi v bistvu imeli predstavniki politike, ravno politike, največji vpliv in se jemlje predstavništvo v svetih zavodov zaposlenim. To je nekoč, mislim, da je bilo ravno na prejšnji vaši interpelaciji, gospa Škrinjar, napovedala, da se bodo lotili SVIZ-a, da se bodo lotili učiteljev in da bodo odšli spremeniti svete zavodov. Če to ni eminenten vdor politike v nek organ na neki javni osnovni šoli ali pa dijaškem domu in tako naprej, ki predstavlja ravno avtonomijo tega področja, ki predstavlja telo, ki, recimo, imenuje ravnatelje in tako naprej, potem pa ne vem, kaj bi bilo bolj eminenten vdor politike v šolstvo. Tu bi res rad slišal opredelitev ministrstva, glede na to, da uradnega mnenja Vlada ni dala k temu zakonu, ni ji ga treba, je pa zelo nenavadno, da ga ne. Na samem odboru, ko se je ta zakon obravnaval, pa je bilo slišati nekaj drugih signalov. Kot zadnje v tej začetni fazi, še enkrat, glede te končne obrambe ministrice. Res ne bi želel, nočem, da se izrablja boj za pravice žensk in tako pomembna tema, kot je spolna neenakost v družbi, za nek patetičen poskus obrambe, ki je na koncu izveden na to, kakšne kromosome imamo. To je preveč pomembna tema v tej državi, še vedno, na žalost in bo morala ostati, in ima prostor za debato nekje drugje, ne ob tej interpelaciji. To, kar je ključna težava in vprašanja, ki jih odpiramo s to interpelacijo, pa nimajo nobene zveze z spolom. Lahko bi se minister ali ministrica, ki bi na enak način deloval, kot deluje ministrica Kustec, bil moški, lahko bi se sama identificirala takšna oseba za katero drugo družbeno obliko spolov – nima veze. Tisto, še enkrat poudarjam, kar je ključ, je to, da se dela škoda na področju izobraževanja, na področju športa in tako naprej in ta škoda nima nobene zveze s spolom osebe, ki zaseda mesto, trenutno mesto ministra za izobraževanje oziroma ministrice za izobraževanje. Tu vidimo še en močan vpliv te logike te vlade, ki vsako kritiko obrne v neko samoobrambo in dajanje v vloge žrtve. Potem, ker je bilo seveda še veliko razburjenja glede trditve o zaprtju šol. Ko gledamo podatke za Evropsko unijo. Imate na spletni strani Unesca – zdaj imam kratek Branko Grims moment –, imate skupno trajanje zaprtja šol, na podatkih spletne strani Unesca. S temno modro, ne vidi se najboljše, ker ni dovolj velika slika, imate obarvane nekatere države, med njimi je tudi Slovenija. S temno modro so obarvane države, ki so bile imele zaprte šole več kot 41 tednov. Če greste potem, na računalniku to deluje bolje, z miškinim kazalcem na Slovenijo, boste dobili podatek, da so bile šole skupno zaprte 47 tednov. In to je največ v Evropski uniji v tem obdobju. Seveda, odvisno je, katere podatke se gre gledat. Ministrica v odgovoru navaja podatke iz baze Our World in Data; ampak, tudi če gremo približno iz nekega drugega časovnega obdobja, tudi če gremo približno poenotit te podatke, dejstvo ostaja, da je bila Slovenija med državami, ki je imela najdlje časa zaprte šole. Kot smo že slišali večkrat, zapirale so se prve, odpirale so se zadnje, medtem ko je gospod Počivalšek, recimo, sendviče jedel v Prlekiji. In to je absurd in to je problem, da minister za izobraževanje ni sposoben se zavzeti za svoje področje. To, glede tega. Na koncu pa še druge stvari, ki seveda kažejo na to, da imamo resne težave. Danes, če vzamete dva časopisa z današnjim datumom v roke, imate na eni strani, kot smo že slišali, javni denar zasebnim fakultetam, zgodba okoli tega, kako se je včeraj na seji Vlade sprejel razpis za dajanja koncesij zasebnim zavodom, visokošolskim, ki so, glejte zlomka, ravno tisti zasebni visokošolski zavodi, ki so povezani s stranko SDS. Druga stvar, Državna komisija za splošno maturo, kako janšolog postane predsednik komisije. Trenutna predsednica oziroma zdaj ni več trenutna, trenutna predsednica komisije gre v penzijo, isti trenutek pride pismo iz mariborske univerze, kjer je bila zaposlena, da jo je treba umakniti iz komisije, ker pač ni več tam zaposlena, potem je nek krajši pingpong s komisijo, ki pravi, da sicer to ne drži, ker je obdržala naziv docentke, in da bo ostala. In potem, kaj se zgodi? Ministrstvo gre spremenit za nazaj sklep, ki ga je sprejelo prejšnje ministrstvo leta 2020, in zamenja imeni. Pač gospo, ki jo želijo zdaj razrešiti oziroma vreči ven iz Državne komisije za splošno maturo, zamenjajo z nekim drugim človekom, ki da je bolj primeren za to funkcijo. Kdo je ta človek? Človek, ki je mentoriral 20 diplom in doktorskih nalog na temo lika in dela Janeza Janše. Mislim! Mi smo nori, jaz ne vem, kaj se dogaja! In to so situacije, ki so problematične v tej državi. In simptom, simptomatično je, da se take stvari dogajajo na Ministrstvu za izobraževanje in da se ministrica dela, kot da se nič ne dogaja, kot da je to vse okej. Na to, mislim, da moramo danes, ne samo mi kot poslanci, ki nam pač po ustavi odgovarjate tukaj v Državnem zboru, ampak mislim, da si tudi slovenska javnost zasluži odgovore na ta vprašanja in na te dileme, ker po moje, če je, sicer je večina ministrov v tej vladi z zelo negativnim mnenjem v javnosti, ampak če je kateri od ministrov ali ministric v tej vladi, ki lahko poenoti narod v eni točki, in to je sicer v nestrinjanju do njihovega dela, je to ravno ministrica za izobraževanje.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica. Izvolite.
Najlepša hvala, spoštovani podpredsednik. V izogib temu, da se bomo vračali do določenih temeljnih vprašanj, ki so bila izpostavljena na začetku predstavitev mnenj in so seveda vezana na vsebino interpelacije, bom dala ta pojasnila. Ugotavljam, da je bilo pa kar veliko vsebin, ki so zdaj odprte, pa ne sodijo v vsebino same interpelacije. Tako vam svetujem, mehanizme več kot poznate, na kakšen način tudi lahko pridobite odgovore na vsa ostala številna vprašanja, ki jih niste izpostavili v vsebini same interpelacije. Prvo vprašanje, ki je bilo odprto in še potrebuje pojasnilo očitno, je, na kakšen način se je komuniciralo in sodelovalo pred samim začetkom novega šolskega leta. Najprej naj spomnim, da sem sama osebno takoj na zadnji dan prejšnjega šolskega leta, ko so se začele počitnice, nagovorila otroke in bila tudi prisotna v medijih z informacijo, da naj si odpočijejo, da naj lepo preživijo počitnice, da v tem vmesnem času pa bomo mi tudi opravili svoje domače delo, zato da se bodo lahko varno zanesljivo vrnili nazaj v šolske klopi 1. septembra in to po modelu B. To je preverljivo dejstvo. Kamorkoli boste šli pogledat, boste te pisne ali pa video zapise tudi našli. In kaj se je potem res vmes dogajalo? Mimogrede, sama sem imela v tem času štiri dni letnega dopusta med samim poletjem. Kaj se je v tem vmesnem času dogajalo? Pod koordinacijskim vodstvom Zavoda Republike Slovenije za šolstvo, njihovega direktorja, se je skupaj v sodelovanju seveda z nami in z NIJZ ter skupinami ravnateljic in ravnateljev za posamezne resorje pripravljalo tole publikacijo. Zanjo smo tudi prav tako takrat napovedali, da bo osvežena, da bo v njej predvsem veliko tistega najboljšega dobrega in uporabnega iz izkušnje, ki smo jo imeli s samim izvajanjem publikacije, tiste modre publikacije, ki je veljala za prejšnje šolsko leto, in da bo seveda tudi samo ogrodje izvajanja pouka, dokler bo korona 19 z nami, tudi ostalo na teh osnovah. Torej, da ne bo nikakršnih dramatičnih sprememb, ampak da bodo, kot rečeno, samo še tiste pozitivne osvežitve, tisto, kar se je dobrega izkazalo. V tej publikaciji, tako kot tudi v samem procesu priprave, ki je potekal od konec meseca junija pa do prve polovice meseca avgusta, so sodelovali – tudi navedeni so tu, še preden se začne kazalo, poimensko – ravnateljice in ravnatelji kot reprezentativni predstavniki iz ravnateljskih vrst, ki so potem vsak na svojem resorju nekako usmerjali tudi po tej strokovni plati smernice na podlagi vseh izkušenj, kot rečeno, prejšnjega leta. Torej, ravnatelji osnovnih šol, ravnatelji srednjih šol, ravnatelji dijaških domov, ravnatelji osnovnih šol s prilagojenim programom in zavodov, ravnatelji vrtec, ravnatelji glasbenih šol in – kot rečeno tudi, ker pač gre za specifično obdobje, povezano z virusom – tudi predstavniki stroke s področja NIJZ. Prav tako so v publikaciji, če ste bili pozorni, objavljeni tudi strokovni prispevki, posebej fokusirani na ta vidik psihosocialnega stanja in pa pristopa pri poučevanju. Ko je bilo to delo pri kraju, smo ga seveda tudi takrat v tistem času, to je bil začetek avgusta, ponovno preverili in skoordinirali na AVK sestankih, na katerih smo se tudi dogovorili, da takoj po tistem, ko se ravnatelji vrnejo s svojega zasluženega letnega dopusta, organiziramo posebna srečanja. Bila je prošnja podana, da bi bila ta srečanja organizirana na način, da bi lahko imeli prav vsi ravnatelji priložnost in možnost sodelovati na teh srečanjih in da to naredimo. Bilo je rečeno, seveda po 15. 8., ko se vrnejo z dopusta. Naj povem, da so se ravno takrat v tistih dneh, ko smo ta dogovor dokončno sklenili, večinoma predstavniki ravnateljic in ravnateljev oglašali iz morskih krajev. Tako da so prekinili svoj letni dopust, na katerem so očitno še bili v času, ko je delo potekalo tudi v sodelovanju, kot rečeno, z njimi. Potem pa seveda je sledil sklic tega sestanka, AVK sestanka, na katerem smo, kot rečeno, sklicali posebej vse ravnatelje osnovnih šol, vse ravnatelje vrtec in vse ravnatelje srednjih šol. Sama osebno sem ta sklic naredila in tudi podpisala v četrtek, se še zelo dobro spomnim tega, kot da je bilo včeraj, v petek sem pa dobila simptome covida. To je bil edini razlog, zakaj na tem sestanku nisem mogla biti prisotna, ker sem bila tako bolna, da v tistih prvih dnevih nisem bila zmožna niti vstati iz postelje. Če sem kriva za to, razumem, na vaši strani, vendar še enkrat pojasnilo: fizično pa to ni bilo možno. Imam pa močno ekipo, s katero ves čas skupaj delamo na ministrstvu in je bila enakovredno kompetentna, da je te sestanke izpeljala: državni sekretar Orehovec, pristojen za resorje na področju predšolske vzgoje, osnovne šole, srednje šole, glasbenih šol, izobraževanja odraslih, izobraževanja otrok s posebnimi potrebami, in državni sekretar Slavinec za področje visokega šolstva. In stvari so tekle. Dialog je bil ves čas prisoten. To, kar se je zgodilo prvič zanesljivo v zgodovini slovenskega izobraževalnega sistema, mislim pa, da tudi na sploh, smo bili zmožni s pomočjo AVK tehnologije v resnici imeti sestanke s prav vsemi predstavniki, posameznicami in posamezniki, ki so želeli se tega sestanka udeležiti. To smo potem ponavljali še naprej. Takoj, ko sem ozdravela, smo takšne AVK sestanke nadaljevali, zadnjega smo imeli prejšnji teden. In vmes tudi še sestanke, ki jih, kot rečeno, enakovredno, kompetentno in z vsemi mojimi pooblastili vodita lahko tudi državna sekretarja, direktorji pristojnih direktoratov ali tudi vodje sektorjev, ker gre za ljudi, ki operativno, strokovno vsakodnevno delajo na teh vsebinah. Tisto, kar želim v zvezi s tem povedati. Zadnji AVK, ki smo ga imeli s predstavniki ravnateljic in ravnateljev osnovnih šol, preko 800 vključenih posameznic in posameznikov je bilo na tem sestanku. Vsakdo, ki je želel konstruktivno in z dialoško kulturo priti do besede, je imel možnost, je imel možnost postaviti vprašanja na temo, na katero je bil sklican sestanek. Okrog 400 je bilo takšnih udeleženk in udeležencev na srečanju ravnateljev srednjih šol in čez 500 na srečanju udeleženk in udeležencev, ravnateljev, ravnateljic vrtcev. O vsem tem se vodijo zapisniki, o vseh vsebinah in samih kontekstih, to je možno kadarkoli pogledati. Zraven so vredno povabljeni tudi predstavniki sindikatov in v primeru osnovnih šol tudi predstavniki staršev. In to je sedaj nek nov način, nov pristop, ki smo ga uvedli v komunikaciji in posebej v teh zelo zelo zahtevnih časih ocenjujem, da je to potreben in zelo pozitiven ukrep in pristop. Prav danes smo ponovno to AVK srečanje naredili z ravnatelji srednjih šol, zdaj verjetno ravno v tem času poteka. V sredo imamo pa ponovno sklican tudi AVK sestanek z ravnateljicami in ravnatelji osnovnih šol. Na zelo operativni ravni, kjer je sedaj osrednja tema seveda izkušnje, odprta vprašanja, pojasnila, povezana s sedanjim izvajanjem aktualnih ukrepov iz aktualnega odloka. Tam dobimo številne pobude, številne tudi prošnje, ki jih seveda potem tudi prenesemo kot resorni predstavniki do posvetovalne skupine in naprej do Vlade. In skozi dialog in pa ob spoštovanju in upoštevanju zdravstvene in epidemiološke stroke in pa njihove ocene stanja razmer potem sprejemamo skupne odločitve. To je način, kot rečeno, ki je vzpostavljen, ki dobro funkcionira in ga bomo kot takšnega tudi še naprej izvajali. Naslednja zadeva, druge oblike covid ukrepov oziroma vrste covid ukrepov. Aha, zdaj moram pa jaz tole [[…]]A je kakšna možnost, da mi date na velik zaslon tole? A lahko diaprojekcijo tamle nekdo [[…]]? To je to vprašanje, ki vas je še zanimalo, v zvezi s komunikacijo. Poleg, ste rekli, okrožnic in vseh drugih vsebin, za katere, če sem prav razumela, ste se seznanili tudi iz prilog. Ukrepi v času epidemije covid-19. za vsega skupaj, zaenkrat je bilo do konca oktobra 2021 samo za covid ukrepe na področju vzgoje in izobraževanja oziroma našega resorja namenjenih 133,4 milijone evrov. Če gremo po posameznih ukrepih, boste videli, da je bilo največ sredstev namenjenih za vrtce, skoraj 50 milijonov evrov, za področje visokega šolstva, kamor spadajo tudi enkratni solidarnostni dodatki za študente, 24,5 milijonov, za področje srednjega šolstva je bilo izplačanih 18,3 milijone evrov, za osnovne šole 13,9 milijonov evrov, za zavode s posebnimi potrebami 9,3 milijone evrov, za študentske domove 2,9 milijonov evrov in za dijaške domove po 5,8 milijonov evrov. Če vas bodo zanimale še natančnejše specifikacije za kaj konkretno, seveda vam bom tudi to razložila, sicer pa to lahko tudi vidite potem v tabelah, ki sledijo. Ne vem, če imamo možnost, da tudi poslancem damo dostop do tega powerpointa. Bi to kar prosila in predlagala, če je možno to preko sistema narediti, državnozborskega – hvala lepa –, da lahko tudi do tega dostopate in si to natančno pogledate. Kot vidite, več ali manj izpostavljamo ukrepe, povezane z dodatki k plači, izpadom plačil staršev za vrtce, zaščitna opremo, to, kar vas je prav posebej zanimalo, potem izpadi nejavnih virov za zavode s področja srednjega šolstva, pa za izpad prihodkov za dijaške domove, IKT oprema, izpad, izvajanja drugih javnih storitev in tako dalje. Posebno vprašanje je bilo povezano tudi z vprašanjem glede sredstev za zaščitno opremo, namenjenih tudi napravam za čiščenje zraka. Ministrstvo, kot rečeno, v sklopu teh ukrepov zagotavlja sredstva za nakup zaščitne opreme izvajalcem s področja vzgoje, izobraževanja in znanosti že ves čas. Zavodi lahko ta sredstva namenijo tudi za nakup naprav za čiščenje zraka z namenom preprečevanja okužb z virusom covid-19, seveda če se za to odločijo. Do sedaj je bilo za te namene izplačanih 11,1 milijonov evrov. Po podatkih, ki sem jih pridobila, šole teh sredstev zaenkrat še niso izkoristile do popolnosti. Bi pa ob tem tudi posebej izpostavila tudi v povezavi s temi sofinanciranji investicij velikih po celi državi, da ne samo povečujemo ta sredstva, ampak da v teh prenovah in novogradnjah šolskih, vrtčevskih stavb, ki so sofinancirane iz državnega proračuna, so seveda vse te stavbe tudi projektirane po vseh sodobnih standardih gradnje, kar pomeni, da je tudi skrb za zagotovitev ustreznega sistema prezračevanja sestavni del takšnih investicij v vrtčevske oziroma šolske stavbe. Kar se tiče skrbi in pozornosti za duševno zdravje. Vsebine pomembne za ohranjanje in krepitev duševnega zdravja, tako kot so bile prepoznane in tudi v tej povezavi finančno podprte: delo svetovalnih delavcev, delo razrednika, ure športa, dodatna strokovna pomoč, dodatni dopolnilni pouk, podaljšano bivanje učencev, izobraževanje strokovnih delavcev, vzgojitelj v dijaškem domu, delovanje strokovnih centrov, to je tudi eden od novih ukrepov oziroma institucij, zahvaljujoč vaši spet ustavni podpori zakonu za otroke z vedenjskimi in čustvenimi težavami, delovanje zavodov s posebnimi potrebami, projektno delo z otroki in mladostniki z motnjami v dušenem razvoju, krajši programi za predšolske otroke, ki niso vključeni v vrtec, romski pomočniki, sofinanciranje razvojnih oddelkov v vrtce. Kot sem vam že prej tudi prikazala, sredstva za aktivnosti, ki so pomembne za ohranjanje in krepitev duševnega zdravja otrok in mladine, znašajo leta 2021 311 milijonov in 38 tisoč evrov. Z drugimi besedami, gre za letno vsoto, ki je višja od sredstev, ki jih namenjamo za celotno področje visokega šolstva. Toliko da malo dobite občutka in tudi vidite, kakšna je razlika v primerjavi z letom 2019. To je leto, ko še ni bilo covida. In tu tudi razrez tega, na kakšen način, v kakšnem razmerju se ta sredstva potem tudi porabljajo. Toliko glede enih pojasnil, za katere ocenjujem, da so res pomembne zato, da se ne bomo okrog teh vprašanj ves čas same razprave nadaljnje vrteli in jih, prosim, da jemljete na podlagi dejstev kot dejstva. Nekaj odzivov bi pa tudi kljub vsemu še dala na vaše ocene, na vaše občutke, ravno tudi zaradi tega, da nekako pojasnim. Vse moje aktivnosti so javne, so transparentne, kar pomeni, da za vse moje aktivnosti obstajajo zabeležke, obstajajo zapisniki in kadar sem v tujini, imate na voljo v AVK obliki na njihovih spletnih straneh kadarkoli tudi posnetke, zato da se lahko prepričate, ne samo da sem tam bila, ampak predvsem to, kaj sem tam počela in kaj govorila. Velja za Unesco, velja za predsedovanje Svetu Evropske unije in velja tudi za vse ostale mednarodne aktivnosti. Če želite, pa lahko tudi še bolj natančne programske moje obveznosti dobite, da boste videli, da v tujino, če mislite, da hodim na izlete, potem nam samo bog pomagaj, če boste na takšen način dojemali svoje poslanstvo, če boste imeli to priložnost tako delati. Če me ne slišite, še ne pomeni, da molčim, in če me ne vidite, še ne pomeni, da ne obstajam. Je zelo odvisno od vas. Je zelo odvisno tudi od medijev, ki jih spremljate, tako kljub vsemu, če vas to res zelo zanima, kadarkoli smo vam tudi na voljo, vam bomo povedali, kje sem in kaj počnem. Kar se pa tiče vaših komentarjev o odnosu do žensk. Tukaj, v prilogi številka 18 k interpelaciji, si lahko preberete izraze, ocene, poglede, ki jih imajo praviloma anonimni, ampak določenim skupinam zelo blizu, posameznice in posamezniki. Toliko, da boste videli, zakaj se mi zdi – in je tudi prav –, da začnemo o tem govoriti. Govorimo danes o vsebini interpelacije; tega, kar ste sami želeli se pogovarjati. Če imate še kakšne druge želje na te teme se pogovarjati, vsekakor dajem pobudo, da to tudi naredimo, ampak danes se držimo vsebine moje interpelacije in pa v tej povezavi odzivov anonimnih ali pa poimenskih posameznic in posameznikov na to, kako mene dojemajo. Sedaj bom pa še povzela vaše besede iz same interpelacije. Točka številka 1: opuščam dolžno ravnanje, neodgovorno, zanemarjeno pripravo na šolsko leto. Potem gremo naprej. Torej zanemarjam in sem neodgovorna. Imam podcenjujoč, izključujoč in ignorantski odnos, sem nesposobna. Tukajle sem spet ponižujoča in nestrokovna, uničujem, zanemarjam, sem neobčutljiva za duševno in telesno zdravje otrok in mladine. Sem škodljiva, nespametna in politično motivirana. To zadnje najverjetneje pa res drži. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo je želel predlagatelj, mag. Koprivc. Izvolite.
Hvala lepa. Poglejte, gospa ministrica, predvsem imate očitno res zelo zelo trdo kožo, če ob vsem tem ali miže ali pa pač gledate, spremljate, kaj dela ta vlada, pa kljub temu ne odreagirate, se ne umaknete pri tem, kar bi vsak razumen demokrat naredil, potem imate očitno res zelo zelo trdo kožo. Ampak nima to veze, ali ste moški ali ste ženska, ne vem, zakaj to izpostavljate, zakaj ves čas danes skušate pozornost preusmeriti na vprašanje vloge žensk v družbi, ki je, kot rečeno, za moje pojme zelo zelo pomembno; predvsem z vidika tega, kako ta vlada ravna do teh vprašanj in kakšne stvari izreka predsednik Vlade Janez Janša, za kar je, mimogrede, tudi na sodišču izgubil. Ampak veste, kontradiktorni ste, gospa ministrica. Po eni strani govorite, da boste odgovarjali samo na stvari, ki so zapisane v interpelaciji, na drugi strani pa citirate neke zadeve glede vloge žensk v politiki, ko vam pa mi povemo konkretnem primer, kaj govori vaš šef, pa ne odgovorite na to. Očitno govorimo drug mimo drugega. Poleg tega ste se odločili za vlogo žrtve, ne samo zato, ker ste ženska, ampak tudi, ko ste bili bolni. Enkrat ni nihče od nas tega izpostavil, da bi morali biti prisotni takrat, ko ste prebolevali koronavirus, pa ne samo zato, ker niste mogli vstati iz postelje, zato ker bi bilo to nevarno za ostale, za družbo in podlo je, da zdaj to izpostavljate. Tudi jaz sem prebolel koronavirus nekaj tednov zatem kot vi, ampak ni nihče tega izpostavil; še več, na dan, ko ste vi zboleli oziroma je v javnost prišla ta informacija, smo mi sklicali tiskovno konferenco, kjer smo govorili o tem, ste neodzivni in da vas ni v javnosti do tistega dne. Se pravi, ni moglo imeti to neposredne povezave z vašo boleznijo. Smo pa izpostavili nekaj drugega, izpostavili smo, da je pa močno sporno, namesto da bi se ukvarjali s temi deležniki, jih na nek način mirili in informirali, kako naj v teh težkih razmerah delujejo, vi potujete. To pa je sporno! To je za mene sporno, ker je pač stvar prioritet. Meni se zdi eno drugorazredno mednarodno srečanje bistveno manj pomembno, oprostite, kot to, da vzpostavite pogoje v šolah za normalen potek pouka, bistveno manj pomembno se mi zdi. In gospa ministrica, saj govorimo pred kamerami, vi realtivizirate zdaj in govorite, da ste se pogovarjali z deležniki, pa govorijo sindikati, da vas ni, govorijo ravnatelji, da vas ni, govorijo učitelji, vsi govorijo. Jaz ne vem, v katerem svetu vi živite, pa ne vem, ali namerno zavajate ali res ne vidite okolice okoli sebe. Saj je bila tako rekoč cela Slovenija na nogah, ker vas ni bilo zdaj v času dogovarjanja o novih odlokih, vi pa pravite, da ste bili vseskozi prisotni. In zdaj ste tudi izpostavili, da ravnokar poteka neko srečanje z ravnatelji srednjih šol. Ne vem, jaz vidim celotno vodstvo ministrstva tukaj v Državnem zboru, se pravi, spet prelagate na nek »Middle managament«, na druge strukture. Ampak vloga ministrice je, da te stvari rešuje, ne, da se samo slikate, pa kažete na raznih banketih, olimpijadah in tako naprej. In še enkrat, ne želimo vam slediti, kje hodite, pa po kakšnih službenih poteh hodite, ampak je pa prav, da ko se odločajo tukaj v Sloveniji ključne stvari za nadaljnjo možnost šolanja otrok v šolskih prostorih, je pa prav, da ste vi tista, ki pride na sestanek, ki konec koncev tudi pomirite deležnike. Morate tudi razumeti, da obstaja neka nervoza pa nejevolja v teh časih, in hkrati, da sprejmete odločitev, da rečete, tako bo in konec in tako je, ne pa, da se vi nekaj odločite, nekaj napoveste, potem vam pa predsednik Vlade Janez Janša to prepreči. In ne da bi sploh komentirali, zakaj je vaša odločitev bila preklicana, se pač naredi neka nova, drugačna odločitev. Kot je bilo na primer v primeru, ko ste napovedali decembra, da se bodo šole odprle, pa se potem niso odprle, zaradi tega, ker je očitno nekdo drug nad vami rekel: »Aha, zdaj pa odhajate, če se ne strinjate s tem.« Skratka, želel sem ministrico vprašati še tudi glede odnosa do visokega šolstva in do razpisovanja koncesij, ki so za moje pojme protipravne in bo o tem tudi protikorupcijska komisija odločala, pa očitno zdaj ne bom mogel, ker ministrice ni več v dvorani, tako da bom pozneje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glede na ta šunder v dvorani ne vidim nobenega problema, če je koleg Koprivc z neko gesto ponazoril nekaj, kar je želel poudariti. Tako se mi to negodovanje s strani koalicijskih poslancev ne zdi razumno in potrebno, prav tako pa protestna zapustitev ministrice je po mojem mnenju čisto neutemeljena. Samo toliko v pojasnilo, zato da bodo tudi gledalci vedeli, kaj se dogaja, glede na to, da kamera snema samo govorca. Postopkovno, gospa Iva Dimic.
Hvala lepa, spoštovana predsedujoča. Kot predsedujoča ste tisti, ki vodite in usmerjate to sejo in seveda tudi, da seja poteka v duhu neke demokratičnosti in nekega spoštovanja. Ne zdi se mi primerno, da moji poslanski kolegi tolčejo z računalniki in ne vem še s čim, ker nenazadnje od vas je odvisno, če bo začela še kakšna stvar po dvorani, po zraku leteti. Mislim, da vi ste odgovorni, kako in kaj se bo še v nadaljevanju [[…]] [[oglašanje iz dvorane]]
Gospa Iva Dimic, nehajte pretiravati pa zavajati.
Moj postopkovni predlog je, da opozarjate, da razpravljamo spoštljivo in umirjeno. To je moj postopkovni predlog, prosim.
Ja, razumem vaš postopkovni predlog, ampak moram na tem mestu odgovoriti vsem, ki spremljajo sejo, da ste s svojo intervencijo zdajle hudo zavajali in pretiravali. Kolega Koprivc, ko je razpravljal, ni ničesar metal po dvorani in ni z ničemer ropotal, posebej ne z računalnikom, ampak je z roko udaril po mizi in zaradi dobrega ozvočenja se pač to zasliši. In nehajte pretiravati. Razprava do sedaj poteka v popolnoma korektnem duhu. To, kar se zdaj greste, ko en čez drugega vpijete, kaže samo na vaš nivo kulture, ne na naš. Ko bo pa kaj začelo leteti po zraku, gospa Iva Dimic, pa verjemite, da bom urgirala z vso potrebno skrbnostjo. To naj vas pa ne skrbi. Ne bom pa v geste poslancev, medtem ko razpravljajo, posegala, ker je to absurdno. Vsak gestikulira po svoje. Lepo vas prosim, ne zavajati in ne pretiravati. Zdaj nadaljujemo z razpravo. Kolega Koprivc, želite besedo? Izvolite.
Poglejte, ti napadi zdaj na mene so popolnoma neutemeljeni. Hotel sem samo to povedati, da sem vesel, da so se zadeve snemale in da se točno vidi, kaj je kdo naredil. Jaz sem samo izpostavil, da bi morala ministrica pač sprejeti odločitev in reči, tako bo in konec, ne pa, da se vedno pač prilagodi volji in želji predsednika Vlade. Ampak zdaj pa, da iz tega delate pa neke zgodbe, kako letijo stvar po zraku in ne vem kaj, je pa naravnost, naravnost smešno.
Postopkovni predlog ima še gospod Černigoj. Izvolite.
Spoštovana gospa predsedujoča, hvala za besedo. Postopkovno bi vas kot predsedujočo vas opomnil, da ministrica je tudi le človek in danes je ministrica tukaj od 10. ure, če se ne motim, in je trenutno zdaj ta čas zapustila dvorano. Vaš komentar, da je protestno zapustila dvorano, ni na mestu. Tako prosim, da v nadaljevanju opustite taka namigovanja. To je samo predlog. Hvala.
Kolega Černigoj, naj vam samo pojasnim, da v trenutku, ko je ministrica vstala, je pogledala proti meni in meni osebno namenila komentar, da protestno zapušča sejo, ker takega razpravljanja ne bo tolerirala. Zato sem tako komentirala in to ni moje natolcevanje. Tako da zdaj, če slabo slišite [[…]]Oziroma ta komentar niti ni bil namenjen vam, ampak meni. Zato sem tako komentirala, ker je pač nastal v dvorani šunder. Jaz bi šla mimo tega, ker je to po mojem mnenju nepotrebno, ampak ste si v koaliciji sami to zakuhali, ker ste se pač nedostojno obnašali v času razprave. Zdaj, če dovolite, brez komentarjev in vpitja en čez drugega bi nadaljevali razpravo. Hvala lepa. Besedo ima gospa Lidija Divjak Mirnik, za njo se pripravi gospa Nataša Sukič. Izvolite.
Hvala, predsedujoča, za besedo. Preden začnem s svojo razpravo, bi mogoče predlagala, ne vem, da ministrica pride nazaj v dvorano – tudi jaz tukaj sedim že od 10. ure, pa sem prav tako človek kot ona – da nas bo slišala, kar ji bomo [[…]]Mislim, to njej razlagamo, saj tega ne razlagam jaz državnemu sekretarju Slavincu. Tako, predsedujoča, predlagam, da prekinemo sejo za 10 minut, da ministrica opravi svoje potrebe in potem nadaljujemo sejo.
Ne, zdaj seje ne bomo prekinjali, ker za to, da sejo peljemo naprej in razpravljamo, ni potrebna prisotnost ministrice. Pač je njena presoja oziroma tudi ima verjetno človeške potrebe, tako kot vsi mi. Tako predlagam, da začnemo oziroma nadaljujemo z razpravo. Tako da [[…]] Gospa Divjak Mirnik, izvolite.
Okej, razumem. Potem pa [[…]]Sem se sicer mislila izogniti tej debati o ženskah, pa jo verjetno moramo odpreti, glede na to dejstvo in taktiko v navednicah, ki jo je očitno danes ministrica, ker pač nima protiargumentov, ubrala. Domnevam, da so ji to svetovali moški svetovalci. Zdaj, jaz kot ženska, ki pravzaprav ves čas se bori za enakopravnost žensk, imam danes zelo zelo veliko težavo tukaj. Težavo zato, ker moram ministrici, ženski, eni izmed dveh, ki sta v tej vladi, danes tukaj govoriti, kako pravzaprav niža vse standarde, ki so jih ženske do danes, v vsej zgodovini priborile tudi v politični areni. Dostojanstvo, odgovornost, odnos do šolstva, učiteljev, staršev, ravnateljev je ta ministrica postavila na najnižjo možno točko in s tem naredila škodo vsem ženskam na političnih funkcijah. In kar me je danes še bolj presenetilo, je pa bil tisti njeni prvi odziv, ker zdaj, v drugo, je bila pač malo bolj umirjena, očitno so ji napisali, naj se umiri. Tam, ko pa je odgovarjala oziroma predstavila te svoje odgovore na interpelacijo, pa je danes pokazala še oholost, napihnjenost, sprenevedanje, igrala je žrtev in, kar je najpomembnejše pri celi zgodbi, je to, da je zlorabila ženske. Zlorabila jih je. Gospa ministrica dr. Simona Kustec, ker spoštovana gospa ministrica dr. Simona Kustec vam žal ne morem povedati – zakaj? Zato ker si je spoštovanje potrebno zaslužiti. To ve vsak učitelj v razredu. Zato samo gospa ministrica dr. Kustec. Kritike vašega dela ne letijo samo na vas samo zaradi dejstva, da ste ženska, ampak slonijo te kritike na tem, da ste slaba ministrica. Pika! Da ste pravzaprav najslabša ministrica v zgodovini te države, da ste na napačnem delovnem mestu, gospa ministrica, dr. Simona Kustec. Zdaj si bom drznila citirati zapis Nike Kovač, ki se je pravkar objavil, in sicer piše takole, citiram: »Vi, Simona Kustec, ste ženska na poziciji moči, ena izmed redkih odločevalk v državi, ena izmed tistih, ki bi lahko kaj storila. Feminizem je solidarnost. Kako si drznite govoriti o tem, da kritike vašega dela slonijo na mehanizmih utišanja žensk? Tiho ste bili, ko je vaš predsednik Vlade Tejo Jarc pošiljal v psihiatrično bolnišnico. Tiho ste bili, ko je vaš predsednik Vlade novinarjem govoril prostitutke. Tiho ste bili, ko so se poslanci vaše vlade odpravljali na shode proti splavu. Tiho ste bili, ko so ljudje na pozicijah moči žalili nevladne organizacije. Ker vam je v resnici vseeno za pravice žensk, ker vam v resnici gre samo za vas in za vašo moč. Simona Kustec, niste žrtev patriarhalne družbe. Ste stroj, ki jo poganja.« Konec navedka. Zdaj pa k vsemu temu dodajam še tole. Gospa ministrica dr. Simona Kustec, kot žensko vas je lahko sram; sram, da ste tiho in sram, da ste se skrili, ker to je bila namreč vaša odločitev. Stvar osebne integritete in vprašanje pokončne hrbtenice pa je, ali ste kot ministrica pripravljeni stati za vsem tem, kar ta vlada počne vsem nam, tudi vašim otrokom in tudi vašim vnukom, ko govorim o pufih. Gospa ministrica dr. Simona Kustec, znani ste po dveh zadevah: to je leporečenje in to so prazne floskule. V tem ste pravzaprav svetovna prvakinja. Ampak od besed se ne da živeti. Svoj resor ste namreč spravili v kaos. In zelo velik resor pokrivate. Že res, že res, da je v tem resorju zdaj največ denarja v zgodovini, kakor pravijo in so zdaj nam tri dni razlagali koalicijski partnerji. Že res je pa tudi, da so pufi največji v zgodovini – in zato je seveda na tem resorju tudi največ denarja. Ampak, gospa ministrica, od vašega leporečenja in praznih floskul imajo ravnatelji zmedo in stisko, od vašega leporečenja imajo učitelji zmedo in stisko, od vašega leporečenja in praznih floskul imajo starši zmedo in stisko, od vašega leporečenja in praznih floskul imajo otroci, dijaki, študentje zmedo in stisko. To je rezultat vašega leporečenja in floskul, praznih seveda. Ker ste danes, ko ste pač povedali svoj zagovor na to interpelacijo, povedali vse drugo, samo tega ne, kar vam očitamo, vam bom še enkrat prebrala, kaj vam očitamo v interpelaciji, in potem to tudi obrazložila. Gospa ministrica dr. Simona Kustec, očitamo vam – prvič, opustitve dolžnega ravnanja z neodgovornim zanemarjanjem priprav na šolsko leto 2021/2022 v znanih epidemioloških razmerah. Drugič, podcenjujočega, izključujočega in ignorantskega odnosa do strokovne in zainteresirane javnost, šolskih sindikatov in civilne družbe ter nesposobnosti usklajevanja epidemioloških ukrepov v sistemu vzgoje in izobraževanja. Tretjič, ponižujočega in nestrokovnega odnosa do znanstvenoraziskovalne dejavnosti. Četrtič, zapostavljanje družbenih interesov na področju visokega šolstva in uničevanje internacionalizacije. Petič, zanemarjanje področja športa, športnikov, športnih organizacij. Šestič, neobčutljivosti za duševno in telesno zdravje otrok in mladine. Sedmič, škodljivo, nespametno, politično motivirano ukinitev šole za ravnatelje. In gospa ministrica dr. Simona Kustec ni ministrica za izobraževanje, znanost in šport, ker ni na strani otrok, dijakov, študentov ter njihovega znanja, razvoja ali socializacije, niti ni na strani učiteljev, profesorjev, ravnateljev, ki so se zaradi nepremišljenih in nejasnih odlokov znašli v kaosu in primežu jeznih staršev. Niti ni na strani športa in zdravega načina življenja – če ne verjamete, vprašajte športnike in trenerje. Gospa ministrica dr. Simona Kustec v vseh 19 mesecih, odkar se soočamo s covidom-19, ni bila sposobna pripraviti pravočasnega in učinkovitega načrta oziroma nabora ukrepov zoper koronavirus z namenom zagotavljanja varnega in zanesljivega vzgojno-izobraževalnega procesa, s čimer bi se lahko ognili izobraževanju na daljavo. Niti ne upošteva stroke, predvsem ne epidemiologov, učiteljev, še manj pa psihologov. Njeno neprestano govoričenje, da se morajo vzgojno-izobraževalni zavodi zapirati zadnji in odpirati prvi, je obstalo le na papirju, ker dejstvo namreč je, da so bile šole v Sloveniji predolgo zaprte. V vsem tem vmesnem času pa se za boljše prezračevanje šolskih prostorov in drugih ukrepov, ki bi pripomogli k zajezitvi virusa, ni zgodilo praktično nič. Gospa ministrica dr. Simona Kustec niti ne vzpostavlja dialoga s pomembni deležniki, če pa že, kar je sicer prej razlagala in nam kazala grafe, pa teh ne upošteva, jih ne sliši. Sicer izvede z njimi, kot je sama rekla, IT sestanke, potem pa tega ne sliši – za statistiko jih namreč naredi, sestanke namreč. Ne upošteva niti svojih modelov za izvajanje šolanja, tiste knjižice, ki so jo sami na MIZŠ izdali, so jo pa izdali zato, da se v statistiko vpiše, da so jo izdali, ker se je ne držijo, vsaj v preteklosti se je niso. Paradoks cele zgodbe je, da je spet vsa odgovornost za izvedbo pouka tudi pouka na daljavo takrat, ko se je zgodil, in tudi za izvajanje pouka v težkih epidemioloških razmerah znova in izključno samo na ravnateljih, učiteljih in seveda tistih starših, ki morajo ostati doma zaradi svojih otrok. In tukaj tisti samozaposleni starši ne dobijo niti 100-procentne bolniške. Ministrica niti ni ministrica zato, ker sprejema ukrepe prepozno oziroma jih pošlje tik pred zdajci. Pa to ne en dan prej, ampak par ur prej, preden jih je potrebno upoštevati v šolah, vmes pa da par izjav, če jih seveda da ali pa jih da nekdo drug, ki so si kontradiktorna in s katerimi se seveda učitelji, ravnatelji ne morejo nič pomagati. To je ta moderen način upravljana. Očitno. Ministrica gospa dr. Simona Kustec zaposlene v vzgoji in izobraževanju bremeni s številnimi nejasnimi okrožnicami in odloki, ki so polni nejasnosti, nepravilnosti in, kot že rečeno, tik pred zdajci priletijo k ravnateljem in potem jih ti ravnatelji tik pred zdajci seveda pošiljajo staršem na e-maile. Sprejema tudi odloke, ki se prevečkrat izkažejo za protiustavne in nezakonite. Je neaktivna oziroma po našem mnenju naredi odločno premalo za to, da bi vzpostavila tehnične prilagoditve v šolah oziroma učilnicah. Sicer v tisti prvi fazi so učencem, ki niso imeli računalnikov in routarjev, le-te jim dali, vendar kot vemo, je še vedno kar nekaj belih lis v Sloveniji, ker pač je žal tudi to nemogoče. Pa da se razumemo, ne krivim za to ministrice, da mi ne boste tega očitali. Tudi za sisteme prezračevanja, pregrad, enojnih miz, sistemu rotacije, kot so jih začele druge države, naša ministrica ne naredi nič. V ključnih trenutkih, ko jo šolski sistem seveda najbolj potrebuje, je odsotna ali pa je neodzivna, kar je skrajno neodgovorno, saj je ona tista, ki je odločilna pri organizaciji izvajanja ukrepov v izobraževanju. Ali pač ni? Ves čas nekompetentno in nejasno komunicira, pogosto nasprotujoče, v šolski prostor pa na ta način vnaša dodatne nejasnosti in zmedo in stisko, kar sem že prej povedala. Stanje, ki ga imamo, je pravzaprav stanje, da šolstvo, znanost in šport že dlje časa pravzaprav ministrice sploh nimajo, ker ga ne vodi ona, njena funkcija pač obstaja na papirju in vsakega petnajstega na računu. Žal. Zdaj, če podrobneje pogledamo vse to, kar sem zdaj navajala, potem je seveda treba povedati, da med letošnjimi poletnimi počitnicami je gospa ministrica imela dovolj časa, tudi dovolj denarja in – najpomembnejše pri vsem tem – dovolj izkušenj iz preteklega leta, da bi se šole lahko varno odprle in da bi seveda lahko ostale tudi odprte do konca šolskega leta. Kljub preteklim izkušnjam so se šole zaradi neodzivnosti ministrice in nepripravljenih scenarijev doslej zapirale prehitro. Škoda, ki je bila narejena šolajočim, pa je nepopravljiva. Tretja generacija, tretja generacija že to doživlja! In kaj se je zgodilo s pozivi stroke? Nič. Preslišano. Podrobnosti o izvedbi mature v lanskem šolskem letu so bile vnovič znane tik pred zdajci. Naj vas samo spomnim, da sem jo že za predlansko maturo sama opozarjala, pa tudi takrat ni odreagirala. Za tole, ki pa se je zgodila maja, pa se je – mislim, da en dan prej, če se ne motim, ali pa dva dni prej – praktično čez noč Vlada odločila in spremenila cepilno strategijo in uvrstila maturante med prednostne skupine, ampak tudi tokrat ali pa takrat Vlada ni upoštevala pri tej svoji odločitvi strokovne skupine, ki je vladno odločitev označila za samovoljno politično odločitev. Toliko v podkrepitev temu, da ne upošteva stroke. V LMŠ smo skupaj z opozicijo sklicali ogromno sej, vložili veliko poslanskih vprašanj, pobud, od ministrstva zahtevali odgovore, za katere pa vam lahko povem, da so splošno pavšalni – odgovori namreč. V LMŠ proaktivno že od marca dalje dajemo Vladi Republike Slovenije in ministrici predloge glede prezračevalnih sistemov, glede priprave programov za kompenzacijo primanjkljajev, ki jih imamo otroci, učenci, tudi študentje zaradi zaprtja šol in pa šolanja na daljavo, vgradnje naprav, ki merijo potencialno koncentracijo virusa v zraku, naprav za ultravijolično čiščenje zraka v zaprtih prostorih, tudi priprave kampanje o pomenu prezračevanja, priprave načrta za aktivacijo dodatnih prostorov za izvajanje pouka v manjših skupinah, tudi kadrovskih smernic, smernic in ukrepov za šolsko leto in maturo, tudi ukrepov za pomoč fitnes industriji, ukrepov glede radikalnega upada gibalnih, fizičnih sposobnosti otrok in mladine, tudi glede večjega števila ur športne vzgoje, da bi se spodbudili šport ter zdrav način življenja, tudi glede pogojev za šolanje otrok s posebnimi potrebami, tudi sprememb in prilagoditev učnih načrtov, tudi glede vračanja študentov v študentske domove, glede organizacije in izvedbe tekmovanj, odprtja vrtcev in šol, glede izobraževanja in ocenjevanja znanja v času izobraževanja na daljavo in tako naprej in tako naprej, da ne naštevam. Vsaj v LMŠ smo podali preko 50 pobud. Povedali smo tudi, da ukrepi ne morejo biti zgolj črno-beli, zato smo podali zelo konkretne rešitve tako njej kakor Vladi. Vendar ob vseh opozorilih in pa predlaganih ukrepih ostaja vse skupaj na istem sistemu, kot je bilo, zadeva se zadnjo minuto ureja, ko že zelo, zelo gori hiša. Za vse to je odgovorna tudi ministrica dr. Simona Kustec. Ona je za to odgovorna, ker se je ona tako odločila. Če se pa ni ona tako odločila, potem pa naj to pove. V nasprotnem primeru pač odgovornost mora prevzeti. In ker ministrice pač ni, namesto nje opravljajo delo državni sekretarji, tudi tisti, ki so zaposleni v kabinetu predsednika vlade Janeza Janše, ne na ministrstvu, ampak tisti državni sekretarji podpisujejo vse investicijske dokumente. Zanimivo!. O zapletih okrog samotestiranja, ki so se pojavili že aprila letos, in o vseh tistih načrtih prostovoljnega samotestiranja, pa o tistih tiskovnih konferencah, kako je prvo minister Poklukar povedal, da se bodo otroci samotestirali, otroci prve triade samotestirali doma, potem so si to drugi dan premislili. Skratka, o vseh teh zgodbah, pa o vsej tej zmedi ne bom tukaj govorila, ker vsi vemo, predvsem pa o vsem tem največ vedo ravnatelji in tudi starši. Mi smo namreč optimistično v LMŠ pričakovali, da se bo ministrstvo z novim znanjem in z novimi spoznanji pripravilo na to novo šolsko leto, seveda še pred začetkom šolskih počitnic, ampak žal se je izkazalo, da je ministrica izbrala drugo pot, to je pot ignorance in pasivnosti. Mogoče še nekaj o tem, kar ji očitamo pod 6. točko, neobčutljivost za duševno in telesno zdravje otrok in mladine. Zdaj vse te posledice tega večtedenskega in celo večmesečnega omejevanja življenj otrok in mladostnikov so seveda nepredstavljive. Kar nekaj pisem ali pa razprav v medijih smo lahko prebrali s strani uglednih strokovnjakov, tudi psihologov, ki so na to zaprtje, tudi če se spomnite na trakove igral v parkih, trakovi na igralih v parkih so se lepili okrog igral in potem je predsednik države pa kljub temu telovadil, če se spomnite, otroci pa niso smeli. Ampak okej, na vse to so ugledni strokovnjaki zelo opozarjali. In sicer iz različnih okolij otroci in mladostniki oziroma njihovi starši poročajo o težavah, kot so občutki osamljenosti, zaskrbljenosti, simptomi anksioznosti in depresivnosti, specifični strahovi, vezani na zdravje in smrt, tudi specifični strahovi, vezani na ekonomski status družine in šolanje, tudi razdražljivost, motnje spanja in teka, kronična utrujenost, najbolj zaskrbljujoče pa je povečevanje samomorilnosti pri mladostnikih. O vsem tem so govorili in opozarjali strokovnjaki, pa vendarle so bile pri nas šole zaprte, študentje vrženi iz študentskih domov. In zgodilo se je – nič. Kljub vsem pozivom, prošnjam, pobudam, ki smo jih v LMŠ spisali ministrici. Zdaj, kakšne so te psihosocialne posledice dolgotrajnega omejevanja življenja otrok in mladostnikov? S tem se bomo namreč soočali še leta in leta po covidu. Zato bi bilo potrebno, da bi tukaj ministrica urgirala zdaj za naslednje generacije in za tiste, tudi strokovnjake, ki se bodo morali s tem ukvarjati še leta in leta. Namreč posledice tega omejevanja življenja otrok in mladostnikov in zaprtja šol so tudi poslabšanje kakovosti odnosov v družini, je tudi večje tveganje za nasilje v družini, so tudi negativni učinki večje uporabe elektronskih medijev. Tudi pretirana raba elektronskih medijev pa ima dokazano neugodne učinke na kognitivne funkcije – spanje, razpoloženje in pa pogostost gibanja in gibalne dejavnosti. Tudi te posledice so. Četrtič, povezano je tudi tveganje za spletno nasilje in pa zlorabe. Namreč izpostavljenost medvrstniškemu nasilju ter nevarnost zlorabe otrok na spletu, otroci so namreč takrat ure in ure in ure preživeli na spletu, seveda so ob tem delali tudi za šolo, malce so pa delali tudi kaj drugega. In te njihove navade so ostale. Zato je danes še kako pomembno, da to ozavestimo in da začnemo vse te stvari reševati zdaj, tukaj, ker za marsikoga bo to kasneje mogoče prepozno. Potem naslednjič, petič, kakšne so posledice tega, da so bile šole predolgo zaprte. Tudi premalo proste igre in gibanja. Šestič, manjša učinkovitost učenja. Namreč za uspešno učenje je bistveno tudi gibanje. Zato šole uvajajo te gibalne odmore in vse to, kar delajo, kar so delale že seveda, vsaj na naši šoli, že tudi pred covidom, ampak to so stvari, ki jih je danes potrebno podpreti. Še posebej podpreti zato, ker vemo, kaj se je zgodilo na tem gibalnem področju z otroci in mladostniki. Ker tudi vemo, da smo že prej mladostnike imeli, bom rekla po domače, predebele, pri otrocih pa se zdaj kažejo te stvari. In če se slučajno spet zgodi, da bodo šole zaprte, pa upam, da se to ne bo zgodilo, potem bo tega še toliko več. Zato je potrebno zdaj razmišljati o tem, kaj bomo storili zdaj, da otroci ne bodo imeli teh posledic. Zaradi dolgotrajnega zaprtja šol, študentskih domov in vsega tega je prišlo tudi do izključenosti iz vrstniških skupin. Namreč, vse to je seveda vplivalo tudi na razvoj in duševno zdravje otrok, mladostnikov, študentov. Študente so čez noč vrgli iz študentskih domov, nekateri niti več avtobusov niso imeli, da bi domov prišli. Pa ne vemo, v kakšne okolje se vračajo, niti ne vemo, v kakšnih okoljih živijo otroci. Zato smo v LMŠ opozarjali, da je potrebno šole zapirati res zadnje. Zgodil se je tudi, osmič, otežen dostop do svetovalnih služb in pa strokovne pomoči za vse tiste otroke, mladostnike, študente, tudi starše, ki so potrebovali to strokovno pomoč. Namreč na daljavo to ni bilo možno storiti. In če danes vprašate Svetovalni center za otroke in mladostnike v Mariboru, vam bodo povedali, kako so porasle številke tistih, ki na novo potrebujejo pomoč, in tudi tistih, ki se vračajo, čeprav so že nekoč bili pri njih, pa potem neko obdobje niso več bili. Ampak zdaj je to obdobje covida in zaprtja šol in zaprtje vsega tistega, kar se je dogajalo, pa prihajajo spet nazaj. In ta otežen dostop do služb s področja duševnega zdravja se bo pokazal tudi in se bo kazal še leta, zato je potrebno tudi danes o tem razmišljati, zato je potrebno te službe tudi danes zelo zelo okrepiti. Zdaj, o stresni vrnitvi po daljši prekinitvi šolanja za otroke z razvojnimi motnjami in posebnimi potrebami ne bom govorila, ker bodo moji kolegi več o tem povedali, ampak si lahko predstavljamo, da ni bilo enostavno niti za tiste otroke, ki teh razvojnih motenj ali pa niso s posebnimi potrebami, kako je šele bilo tem, ki so. In kaj je takrat ministrica naredila? Ja, šolo je zaprla. Zdaj pa še, da vam povem paradoks vsega tega, kar sem zdaj razlagala. Proračun smo sprejemali včeraj, kajne, pa tri dni smo o njem govorili. V LMŠ smo vložili tudi amandma, kjer bi 500 tisoč evrov, – pazite, 500 tisoč evrov –, pri vseh teh pufih, ki jih imamo, namenili za duševno zdravje otrok in mladine in dostopnost strokovne oskrbe na tem področju. Namreč, zapisali smo takole: »Potrebno je okrepiti skrb za duševno zdravje v šolah. To je mogoče doseči predvsem s pomočjo krepitve svetovalnih služb. Te so namreč pomembne tako z vidika pomoči ter tudi celostnega, se pravi vzgojnega, psihosocialnega in kariernega svetovanja otrokom, mladostnikom, staršem, kot tudi z vidika razbremenjevanja, podpore in izobraževanja pedagoškega kadra v kolektivu. V tej luči je še posebno potrebno opozoriti na nujnost dodatne podpore, torej svetovalne službe razrednikom, ki imajo vedno bolj ključno vlogo tudi pri preventivnem delovanju na področju duševnega zdravja oziroma pri razvoju varne in spodbudne klime v oddelčni skupnosti. Tudi mnogi učitelji, ne samo starši, potrebujejo namreč podporo pri tem, da se prilagodijo spreminjajočim se razmeram v razredu.« Zato smo v LMŠ predlagali amandma za 500 tisoč evrov. Ampak veste, kaj se je zgodilo? Nič! Koalicijskih poslanci so ga gladko zavrnili. Pa govorimo o 500 tisoč evrov v tem milijardnem proračunu in pri skoraj 15 milijard pufa, ki jih je ta vlada naredila vsem nam, ker se očitno ne zaveda ali se ne želi zavedati, da bodo vse te posledice covida prišle za nami. In takrat bodo problemi še dosti večji, kot so zdaj. Zdaj, jaz sicer že več kot pol ure sama sebi tu nekaj razlagam, ker ministrice ni, zato bom za zaključek povedala tole. Torej, kaj reči o ministrici, ki več kot očitno ne opravlja svoje naloge? Kaj reči o ministrici, ki nima odločujoče besede in ji ministrstvo upravljajo drugi? Kaj reči o ministrici, ki več kot očitno nima vizije, kako voditi ta resor; resor šolstva, športa, mladine? Kaj reči o ministrici, ki je z zaprtjem šol in slabimi ukrepi pripomogla k poslabšanju psihološkega zdravja učencev, dijakov, študentov? Najhujše od vsega pa je, da je ministrica tako zaverovana vase, da svojih napak in pa slabega vodenja svojega resorja sploh ne vidi. Še več, pomembno ji je, da je pač ministrica. Pomembno ji je, da misli, da odloča. Misli, da odloča. Slovensko šolstvo in naši otroci si zagotovo zaslužijo bolj primerno osebo na vrhu šolskega resorja, zato vam, gospa ministrica dr. Simona Kustec – ne spoštovana gospa ministrica, ampak samo gospa ministrica – zaradi vseh nas svetujem, odstopite in ohranite vsaj malo dostojanstva. Nenazadnje boste še vsaj 20 let morali poučevati na FDV. Odstopite, ker ste na napačnem delovnem mestu, ker vam opis del in nalog na tem delovnem mestu, žal, ne ustreza. Hvala.
Hvala lepa. Naslednja razpravljavka je gospa Nataša Sukič, za njo dobi besedo gospod Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Rada bi seveda spoštljivo pozdravila ministrico, ampak to je kot pri Hitchcocku. Ministrica Kustec je pač ženska, ki nenehno izginja in tudi tokrat je izginila, pa čeprav nam je prej razložila, da če je ne vidimo, še ne pomeni, da je ni, in da če je ne slišimo, še ne pomeni, da ne govori. Ampak jaz bi rada nekako vseeno doživela vsaj tukaj v državnem zboru neko bližnje srečanje z njo, da ji lahko postavim nekatera vprašanja in da morda tudi v nekem realnem času in prostoru slišim neke odgovore iz njenih ust, ker drugače pač lahko napenjam ušesa še kolikor se da, pač ne morem slišati teh odgovorov. Kajne? Ne vem, to je pač tako [[…]]Očitno je ta ignoranca, ki jo očitamo, prisotna; če ignorira starše, če ignorira otroke, če ignorira šolnike, ja, pač ignorira tudi nas, poslanke in poslance. Kdo pa smo mi, ko pa je ona vendarle roža, ki si jo je Janez Janša postavil na svojo polico in jo skrbno zaliva, dokler služi njegovemu namenu, in se ji seveda ne bo zgodilo danes na tej interpelaciji nič. Saj zato pa je tako arogantno odfrlela iz dvorane ob prvi priliki, ki seveda si je izmislila za izgovor svojo veliko prizadetost pred tem pač malo bolj temperamentnem izvajanju mojega poslanskega kolega. Tudi jaz ne morem mimo tega, kako ona pravzaprav igra danes tukaj neko vlogo žrtve, ki jo je očitno zelo uspešno ponotranjila. Saj je navsezadnje v dobri šoli. Vemo, da je Janez Janša žrtev, odkar se je ta Slovenija osamosvojila, in tudi ministrica Kustec se je očitno to vlogo dodobra se naučila in jo tudi dodobra ponotranjila. Ministrica Kustec namreč vse očitke zavrača in pravi, da kritike slonijo na mehanizmih, kako žensko utišati. Jaz pa bi jo rada vprašala, pa je žal ne morem, ker je izginila, ja, kako za vraga utišaš nekoga, ki je že itak ves čas tiho. To je prvo vprašanje, ki se mi resno postavlja. Nadalje, ministrica Kustec s svojo majavo obrambo zaključuje, da so očitki uperjeni proti njej, ker je ženska. Poglejte, spoštovani, s takšnim sklicevanjem na spol, ker je to slučajno politično oportuno, ministrica pravzaprav v bistvu razvrednoti dejanske probleme spolne neenakosti v družbi. Da ne omenjam žalostnega dejstva, da je ministrica Kustec v tej vladi samih polnokrvnih žrebcev se povsem podredila ustroju, ki mu poveljuje veliki patriarh Janez Janša, brez ugovora s sklonjeno glavo in molče. In potem ta ista ministrica nam pač tukaj patetično pripoveduje, kako pravzaprav ravnamo in postopamo proti njej samo zato, ker je ženska. Ampak jaz bom ponovila stvari, ki so danes že bile slišane, ampak nekako se izgubljajo, da ne bodo razvodenele, jih bom poskušala strniti. Namreč, dejstvo je, da ministrica je v času epidemije z ukrepi v šolskem prostoru slepo sledila vladnim ukrepom, ki so bili mnogokrat vprašljivi z zdravstvenega vidika in tudi vprašljivo premišljeni oziroma nepremišljeni. To so dejstva, ni se vprašala, kako škodljivi so za izobraževalni proces, ni se spraševala o njihovi nekonsistentnosti, o nenehnem spreminjanju, njihovi nenadnosti, pravni vprašljivosti, niti je ni skrbela neusklajenost s šolniki, ne glede na to, da so ti ukrepi, in to je dokazljivo, nesorazmerno prizdeli otroke. Zdaj ministrica to vse gladko zavrača, zanika in se sklicuje v svojem občutku, da je žrtev, sklicuje na to, da jo šikaniramo kot žensko. Ampak to je dejstvo, ministrica je tam – pa je čisto vseeno, ali bi bila minister ali ministrica ali karkoli –, da skrbi za to, da izobraževalni proces poteka nemoteno in na najbolj možen kvaliteten način za otroke in mladino v šolah. Nadalje. Pri odločanju o ukrepih in načinih izvajanja pouka in spremljajočih ukrepih so, kot je zaznavno, popolnoma izostali kakršnikoli pedagoški premisleki. Ministrstvo se je bilo nesposobno uskladiti, torej je bilo nesposobno uskladiti pomembne deležnike na relaciji med Vlado, ministrstvom, pedagoško stroko, šolskimi delavci in ravnatelji in naj nam še tako prikazuje, koliko sestankov je opravila, dejstvo je, da stroka o tem priča, dejstvo je, da se šolniki pritožujejo. Ali mislite, da si to oni kar izmišljajo? To so dejstva, spoštovane in spoštovani! In sredi največje zdravstvene in izobraževalne krize tudi Ministrstvo za izobraževanje kot ostala ministrstva žal ni bilo imuno za politične prevzeme in kadrovanja. To je pa tisto, s čimer se je ministrica ukvarjala. Oziroma ni se ukvarjala ona, kar je pač gladko dopuščala, kot dopušča vse. In sicer je ministrica dopustila očitne politične prevzeme in politizacijo izobraževalnega prostora s strani stranke SDS. Pa poglejmo samo nekaj najbolj v nebo vpijočih primerov. Recimo, odslovitev Jane Javornik z visokega šolstva in nameščanje svojih strokovno nezadostnih kadrov. Politizacija šol preko ZOFVI, poseganju v delo in vodstva Pedagoškega inštituta, ustanavljanje javno financiranih visokih šol za potrebe stranke SDS, recimo primer Grm, podaljšanje akreditacije Jambrekovi univerzi, ki ni izpolnjevala pogojev zanjo, in to kar preko interventne zakonodaje, preko PKP paketa. Mislim, predrznost brez primere, aroganca do vsega, kar se tega področja tiče, in popolna nekompetentnost in nesposobnost ministrice, da bi to zaustavila. Potem dalje. Podelitev koncesij zasebnim univerzam, večinoma satelitom stranke SDS. Pravkar beremo še, to so današnje novice, tudi Matej je že prej povedal, da ker predsednice Državne komisije za splošno maturo niso mogli razrešiti po neki ustaljeni zakoniti poti, se je ministrstvo, tu pa je naša ministrica zelo inovativna, so se domislili inovativne rešitve in so gladko spremenili sklep o imenovanju maturitetne komisije, ki je bil sprejet še pod prejšnjo vlado, pač šli so malo po predalih prebrskat, izvlekli stari sklep in zamenjali imena. Zamislite si vi to, neverjetno! In s tem manevrom so Marino Tavčar Kranjc zamenjali z diplomskim mentorjem nove poslanke, naše kolegice iz SDS, janšologom Darkom Frišem. To je dekan mariborske filozofske fakultete, ki je doslej, kot je bilo danes že omenjeno, mentoriral več kot 20 diplom in disertacij, ki so raziskovale – poglej si ga glej – lik in delo Janeza Janše. In Friš je bil tudi mentor diplomskega dela naše nove poslanske kolegice z naslovom Politično delovanje Janeza Janše od leta 1988 do leta 1992. Bil je tudi mentor doktorske disertacije Andreje Valič Zver, članice izvršilnega odbora SDS, z naslovom Vloga Demosa v procesu slovenske osamosvojitve in demokracije. No, tako deluje naša večno izginjajoča, neprisotna oziroma večna odstotna ministrica Kustec. Ne, da bi zaščitila integriteto izobraževalnih institucij. Ne, ona pravzaprav nikogar ne bo zaščitila, ker pravzaprav sploh ne dela. Tudi sedaj se ji ne da tukaj sedeti in je odvihrala ven. Skratka, ministrica je okoli sebe zbrala poslušno skupinico političnih nastavljencev, namesto da bi razpolagala z usposobljenim kadri in strokovnjaki na področju šolstva. Dalje. Ministrica ni vzpostavila neke resne strokovne skupine nekega interdisciplinarnega tima, neke strokovne svetovalne ekipe, ki bi lahko bistveno pripomogla k sprejemanju smiselnih in pravočasnih ukrepov na področju šolstva. In kaj so posledice? Posledično ministrstvo za izobraževanje pravzaprav ni bilo. Politike na področju šolstva pa ves čas vemo, kdo vodi. Vodi jih sam premier Janez Janša, Simona Kustec pa hvali učitelje in deli puhlice in je pravzaprav ministrica brez kančka avtoritete in integritete. Dalje. Ministrica kljub preverljivim dejstvom še kar zmanjšuje pomen in posledice dolgotrajnega zaprtja šol. Ves čas na zavaja, zavaja javnost, da je vse v najlepšem redu, da je bilo lansko šolsko leto pouk uspešno izpeljan in poenostavljeno razume ali – bolje rečeno – ne razume kompleksnosti poučevanja na daljavo in vloge informacijsko-komunikacijskih tehnologij v šolskem prostoru. Nadalje. Ministrstvo še danes ne razpolaga z neko resno analizo stanja oziroma evalvacijsko raziskavo, ki bi vsaj približno ugotovila, koliko učnih ciljev in koliko učnih načrtov za osnovne šole, srednješolske programe, vrtce je bilo doseženih oziroma realiziranih. Ta preprosto ne obstaja, spoštovane in spoštovani. Naj kolegica Škrinjar še tako pripoveduje, da se na maturi vidi, kakšno je znanje, ampak te analize ni. Če pa je, naj jo že končno ta ministrica ali pa kdo drug od vas pokaže. Torej, ne obstaja analiza, pri katerih ciljih in učnih standardih obstaja manko, pri katerih predmetih, kakšne naj bodo strategije za kompenzacijo na šolah in tako naprej – nič od nič! Namesto tega je večina informacij pač mnenjskih. Podatki se predstavljajo na način, da učitelji poročajo to ali ono; torej neke delne informacije, s katerimi se potem na veliko tukaj maha in manipulira. In v svojem odgovoru na interpelacijo je ministrica povsem zmanjšala pomen negativnih učinkov epidemije na področju izobraževanja brez navedbe virov ali analiz. Ona gladko trdi, da je bilo epidemično šolsko leto uspešno izpeljano in prireja podatke o evropsko in svetovno primerljivem slabem odzivu ministrstva na epidemijo, ne glede na empirično preverljiva dejstva, spoštovani, da so bile šole v Sloveniji dejansko zaprte rekordno dolgo tako v evropskem kot svetovnem merilu. Ampak ne! Ministrica in poslanci SDS oziroma koalicija še kaj naprej zavajate in lažete, dragi moji. Saj so tabele dostopne, mislim, vsakdo jih lahko najde. Ali je mogoče ministrica kaj rekla, ko so se starši in dijaki borili za svojo šolo, ali jih je zaščitila, ko se jih je globilo, sankcioniralo in maltretiralo, ko so protestirali za to, da bi lahko imeli pouk, ljudje moji? Ali je takrat kaj rekla naša ljuba, vrla ministrica? Ni rekla. Rekla bo seveda, da ona govori, četudi je ne slišimo, ampak res je nismo slišali. Ministrica v odzivu na interpelacijo, namesto da bi podala vsaj kaj utemeljenih razlogov ali navedla vsaj kakšno dejstvo, povezano z epidemijo, ki so narekovala nujnost tako dolgega obdobja šolanja na daljavo, gladko zatrjuje, nonšalantno zatrjuje, da je bilo šolanje na daljavo uspešno, da je bil šolski proces v epidemičem letu na splošno uspešno izpeljan in da se je tudi Slovenija primerjalno dobro izkazala. Zdaj pa jaz ne vem – Slovenija na katerem planetu? Če na planetu Zemlja, se ni dobro izkazala, glejte. Če pa kje v kakšnem paralelnem vesolju, pa mogoče res. Ministrica pri tem navaja, da so bile vsaj v devetih državah šole zaprte dlje kot v Sloveniji in pri tem uporablja podatke spletnega portala Our Work in Data, obdobja zbiranja podatkov pa ne navaja. Zanimivo, obdobja pa ne navaja! Če pa mi uporabimo isti vir, ugotovimo – kaj? Da je Slovenija v Evropi na četrtem mestu glede na dolžino zaprta šol v enoletnem obdobju od septembra 2020 do septembra 2021. Primerjalne analize Organizacije združenih narodov za izobraževanje, znanost in šport Unesca za Slovenijo kažejo še bistveno drugačno in mnogo bolj realno, pa tudi izredno slabo sliko. Podatki Unesca jasno kažejo, da se v obdobju od februarja 2020 do danes Slovenija glede polnega in delnega zaprtja šol poleg Bolgarije, Poljske, Češke in Latvije umešča med rekorderke glede na obdobje zaprtja šol. In sicer, kot je bilo danes že nekajkrat povedano, več kot 41 tednov. Še več, Slovenija je imela šole zaprte najdlje, in sicer 47 tednov, spoštovane in spoštovani. Torej je Slovenija z enotedenskim naskokom pred Češko rekorderka v Evropski uniji. In to pokažejo podatki Unesca. To niso neke priredbe podatkov, kot bi vi radi prikazali, ampak to je vam nič; tako kot je popolnoma nepomembno dejstvo, da imamo največ okuženih na 100 tisoč prebivalcev v Sloveniji – boste zamahnili z roko; tako vas tudi nič ne tangira, nič ne briga, da je torej Slovenija rekorderka v Evropski uniji po dolžini zaprtja šol. No, ministrica se je končno na srečo pojavila, ampak žal sem jaz zdaj že nekaj vprašanj medtem odprla, ki jih verjetno ministrica [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] ni uspela slišati. Ali pač? No, me veseli, da ste slišali. Upam, da vam je teknilo vaše kosilo. Da nadaljujem. Iz natančnejšega pregleda podatkov [[…]]
Gospa Sukič, gospa Sukič, samo [[…]]Moram opomniti, da bomo korektni tudi do ministrice. Gospa ministrica ima na voljo [[…]]
Saj sem lepo rekla.
[[…]]spremljati sejo tudi iz sobe, ki je namenjena Vladi. Tako da [[…]]
V redu. Iz natančnejšega pregleda podatkov ugotovimo še, da je Slovenija [[…]]
[[…]]bodimo korektni.
[[…]]torej na drugem mestu glede obdobja polnega zaprtja. Spoštovana ministrica, govorimo o podatkih, ki jih je pravkar objavil Unesco, kjer je jasno, da smo bili najdalj časa zaprti v Evropski uniji, 47 tednov, spoštovana, teden dni več kot Češka, ki je za nami. Tako da se ne bomo sprenevedali, kako in kaj, in si izmišljevali nekih ne vem kakšnih stvari. Prav tako smo na drugem mestu glede obdobja delnega zaprtja in na drugem mestu glede na čas delnega in polnega zaprtja šol v obdobju september 2020 do oktober 2021. V svetovnem merilu – spoštovana ministrica, prosim, da poslušate –, v svetovnem merilu se od Slovenije samo šest držav OECD uvrsti slabše. To so Kolumbija, Čile, Kostarika, Meksiko, Turčija in ZDA. Mislim, to je zelo, zelo, zelo slabo. Ne morete menda reči, da smo uspešno šli skozi epidemijo, če imamo tako nezavidljiv rekord, da smo prepoznavni po slabih stvareh namesto po dobrih stvareh v mednarodnem merilu. Torej, dejstvo je, da se je Slovenija primerjalno gledano zelo slabo oziroma najslabše odzvala z vidika prilagajanja vzgojno-izobraževalnega sistema v okoliščinah epidemije. In prosim, jaz bi rada vedela odgovor, ministrica, zakaj tako. Kako lahko trdite, da je vse dobro in vse lepo in prav, če so podatki jasni? Saj vsi to vidimo. Ne samo da se šolniki in otroci in starši pritožujejo, ki jih vi ne slišite očitno dovolj dobro, ampak tudi ti podatki so jasni, spoštovana. Pa bi res rada vedela, kako si drznite trditi, da je bilo vse dobro. Podatki govorijo eno, stroka, šolniki, starši in otroci govorijo eno, mi vas opozarjamo in vi še kar dalje trdite, da je bilo vse dobro. Pa vas res prosim za pojasnilo, kako je to mogoče, s tem da nimate nobenih analiz, kar ne vem, če ste me prej utegnili slišati ali ne, ko sem o tem razpravljala. Nobenih stvarnih analiz, na katerih bi vi utemeljili, kako je bilo to dobro. Nobenih. Lahko se pa še enkrat vnem nazaj, da vam povem, katerih analiz, da se ne bova lovili. [[oglašanje iz dvorane]] Ja, kdaj jih bomo dobili? No, danes bomo dobili analize. Fino bi bilo, da bi jih že prej dobili, pred sejo, zato da vas ne bi po nepotrebnem mučili z nečim, če nekaj obstaja, ker do zdaj tega nismo videli. Tako, ministrica, glejte, mislim, dejstvo je, da bi v vsaki neki približno normalni demokraciji, kjer politiki po navadi sprejemajo neko osnovno odgovornost, objektivno odgovornost, bi pač morali odstopiti zaradi očitnega slabega dela. In tudi zaradi ignoriranja in zanemarjanja dejanskih razsežnosti posledic. In večni izgovor, epidemija gor ali dol. Cel svet je bil, to je pandemija, to ni epidemija samo v Sloveniji, to je pandemija, vsi so se morali s tem soočati. In mi, kot sem vam dokazala, kot tudi kažejo primerljivi podatki, smo med najslabšimi na svetu, v Evropi celo najslabši, kar se tega tiče – v Evropski uniji, da sem bolj natančna, ne v celi Evropi, da vam ne bom naredila nepotrebne krivice. Ministrica, glejte, v odgovoru na interpelacijo ste na več mestih ne glede na dejstva bolj ali manj eksplicitno zagotovili, da je bil v epidemiji proces izobraževanja uspešno izpeljan. Vi to gladko, mrtvo hladno zatrjujete naprej. Na strani 6, recimo, odgovarjate, da to nakazujejo analize, ki jih pravite, da jih bomo danes končno uspeli videti – jaz jih še nisem videla, zaenkrat jih še ni videti, tako da upam, da jih bomo videli. V odgovoru torej ni navedena nobena konkretna analiza ali vir, pa bi bilo recimo pričakovati, da boste v odgovoru te vire nekako navajali, ki bi nam torej te navedbe zares razjasnili. Skratka, mi ta trenutek še zmeraj ne vemo, na katere analize se sklicujete. Vemo, da bi morala biti opravljena evalvacijska študija, za katero so bile zadolžene vse tri pedagoške fakultete, a ne vemo, ali so dejansko bile izpeljane te analize, in če da, zakaj jih niste konkretno navedli. Mislim, za takšno sejo, kot je danes, bi mi pač morali imeti materiale, da bi se lahko ustrezno pripravili, da vas tudi ne bi spraševali nepotrebnih stvari, če nekaj obstaja, ne pa takole, no. In zaenkrat, kolikor imam jaz informacije, neke resne analize o doseganju ciljev in realizaciji pouka, o obsegu mankov ali osipa ni bilo narejene. Zdaj nam pa vi dokažite nasprotno, četudi malce pozno, ampak glejte, danes je ta priložnost, danes o tem govorimo. Ministrstvo torej za svoje navedbe in samoocene o uspešnosti organizacije pouka v obdobju epidemije, kolikor zaenkrat vidimo, nima nikakršnih strokovnih analitičnih podlag. Neosnovano zatrjevanje lastne uspešnosti je zato lahko samo še en pokazatelj, da ministrica radikalnih in izjemno resnih posegov v izvajanje pouka v obdobju epidemije ne jemlje resno. Dodatno pa ministrica v odgovoru ne pokaže na nikakršen napor ministrstva, da bi učinke epidemije v šolstvu na kakršenkoli način ocenili ali izmerili. V odgovoru torej ne najdemo niti ene resne analize učinkov pouka na daljavo in ostalih empiričnih ukrepov v šolstvu, kar bi morala v danih okoliščin biti ena prednostnih nalog ministrstva in neka osnova za oblikovanje politik v tem šolskem letu in za načrtovanje ukrepov v prihodnje. To bi pač moralo biti. Prav tako ministrstvo zelo površno razume učinke nenadnega in izsiljenega prehoda na izobraževanje na daljavo, na poglabljanje neenakosti med učenci – recimo, kajne. Gre za neko radikalno spremembo pogojev, spoštovana ministrica, dostopa do izobraževanja. Čez noč se je namreč digitalni dostop spremenil z dostopa do spleta v pogoj dostopa do izobraževanja in s tem pogoj do ključnega mehanizma za izenačevanje priložnosti. In ta premik pomeni radikalno spremembo pogojev, v katerih se zagotavljajo priložnosti in enake možnosti za otroke in mladostnike iz socialno šibkejših in marginaliziranih družbenih skupin. Ne vem, ministrica, če ste kdaj bili konkretno na terenu, jaz sem bila, na obisku v romski vasi in sem videla, kako to izgleda; kako je to videti v realnem življenju. In pri tem, vi, na ministrstvu, ste očitno razumeli vprašanje enakih možnosti samo kot vprašanje dostopa do interneta, tako na ravni učiteljev in učencev, niste se pa vprašali vseh ostalih stvari. Niti tega, ali so starši otrok do 3. razreda sploh usposobljeni, ali to znajo, da pomagajo tem otročičem, da pridejo do nekega znanja. Skratka, ministrica, niti sanja se vam v resnici ne, da se uspešnost izvajanja in izobraževalnega procesa ne more zagotavljati samo skozi ukrep omogočanja dostopa do interneta, na katerega ciljate, cilja 10 v odgovoru naštetih ukrepov na tem področju. In višek vašega poenostavljenega pogleda na problematiko učenja in pouka na daljavo je vaše hvalisanje o nekih spremembah pravilnikov, ki so, denimo, v osnovnih šolah za otroke s posebnimi potrebami sistematizirali novo delovno mesto vzdrževalec učne tehnologije oziroma vzdrževalec računalniške opreme. Ne bom se več predolgo zapletala. Če hočemo šole odprte, morajo veljati ukrepi, ki so koherentni, jasni in dogovorjeni s šolniki. Pika. In to je tista pot do zaupanja ljudi, ampak to zaupanje, ministrica, ste vi že zdavnaj, na žalost, zapravili med starši, med ravnatelji, med učitelji, med pedagoško stroko in zaupanje imate očitno le še v premierju, ki vas je na to mesto postavil, kot sem prej rekla, kot neko rožo, ki jo skrbno čuva in zaliva, kot neko okrasno rastlino, dokler služi njegovemu namenu. Zato boste danes gladko preživeli to interpelacijo, ker ste tiha in nemoteča in mu ne delate težav. In to je tisto, spoštovana ministrica, na žalost sem začela, uvodoma, s stvarmi, ki so zelo resne. Tako da [[…]] Mogoče še ob zaključku, da zaključim s tistim, s čimer sem nekako začela. Trdite, da je namen interpelacije, da se vas utiša in žali, ker ste ženska, ampak s tem dokazujete, spoštovana, da ne razumete, kako deluje spolna neenakopravnost. Vi niste avtomatično žrtev samo zato, ker ste ženska. V resnici je vaše katastrofalno vodenje šolskega resorja v času epidemije prispevalo k temu, da so v nadpovprečni meri ženske tiste, ki so zapuščale svoja delovna mesta in prevzemale vloge varušk in učiteljic v času pouka na daljavo, da ne omenjam dejstva, da kot predstavnica SMC neomajno podpirate Vlado, ki potihem privatizira zdravstvo, z davčnimi olajšavami obdaruje najbogatejše in lastnike kapitala, zapravlja stotine milijonov za orožje in je sploh protisocialna in protidelavska. In vse to so ukrepi, ki bodo v nadpovprečni meri prizadeli prav ženske, spoštovana ministrica, ki ste danes imela tak feministični preblisk. Sploh pa tiste, ki zasedajo bistveno manj privilegirane pozicije od položaja ministrice in ki nimajo zagotovljenega varnega predavateljskega mesta na univerzi po izteku poraznega mandata. Skratka, ministrica, niste vi tista, ki ste napadena, ker ste ženska. S tem ko se sklicujete na spol, ker je to slučajno politično oportuno, kar sem povedala uvodoma, ste v resnici razvrednotili probleme spolne neenakosti v družbi, h katerim sama ta trenutek zelo dosti prispevate. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imamo postopkovni predlog gospod Šiško. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, poglejte. Jaz bi spoštovano kolegico gospod Natašo Sukič, da jo poimenujem, mogoče bom kak rafal dobil nazaj, ker sem ga danes že pri stališču dobil, me je hotela zmotiti, ampak mene ona ne more s tem zmotiti, ker jaz se osredotočim na svoje stališče in tisto povem. Je pa to odraz človeka, kulture, tako kot ste tudi samo omenili, da se v besedo ne skače, dokler nekdo govori. Ampak, kaj je moj postopkovni predlog? Postopkovni predlog je ta, da imamo v tej zasedbi pododbor za romsko skupnost, pozvali smo vse poslanske skupine; ne boste verjeli, samo Levica ni prišla, ni dala predstavnika noter. Veste, zakaj? Naj pride ona tam enkrat, pa se bomo zaprli notri, ko ne bo kamer, ko pridejo policisti in povedo in pokažejo slike, kaj se vse dogaja, kakšne nevšečnosti [[…]]
Gospod Šiško, to ni postopkovni.
Ja, jaz vam samo povem, odgovarjam na njeno stvar [[…]]
Ne morete odgovarjati na njeno stvar, ker nimate v okviru postopkovnega predloga pravice odgovarjati na razprave poslank in poslancev, ampak v okviru postopkovnega predloga morate meni dati predlog v zvezi z vodenjem seje bodisi v zvezi s potekom seje, ne pa vsebinsko komentirati. Tako če imate postopkovni predlog v zvezi z rabo poslovnika, ga, prosim, oblikujte.
Ja, saj sem vam povedal postopkovni predlog, da jo pozivam, da dva članov oziroma da sama se pridruži pododboru, ker je tema bila ravno zaradi tega, [[…]]
Hvala lepa. Ne morete pozivati [[…]]
ker je ona omenjala Rome. Jaz sem pa rekel, da naj pride v ta odbor in da bo videla, vem pa, zakaj ne gre v ta odbor, zaradi tega, ker njihovi člani delajo [[izklop mikorofona]]
Gospod Šiško, jaz sem vam izklopila mikrofon, ker evidentno kršite poslovnik. V okviru, še enkrat vam pojasnjujem, v okviru postopkovnega predloga vi ne morete pozivati poslance, kaj naj naredijo ali pa naj se včlanijo v nek pododbor. V okviru postopkovnega predloga lahko daste meni predlog v zvezi z uporabo poslovnika ali pa v zvezi z vodenjem seje, ne morete pa pozivate poslanke. Zdaj če se strinjava, da ste prekršil poslovnik, dajmo končati s tem no Gospod Šiško.
Saj mogoče bom kar na vas naslovil, da predlagam, moj postopkovni predlog je, da Poslanska skupina Levica da tudi poslanca v pododbor in bomo tam lahko razpravljali, se pogovarjali, da bo videla, da so moje resnične izjave, tisto, kar jaz govorim. Ker imam vedno napisano na listu in iz izkušenj povem, ne neko natolcevanje, ker včeraj je pa tako govorila pri Kazenskem zakoniku, danes pa drugače govori. Hvala, spoštovana podpredsednica, da ste me razumeli in dovolili besedo.
Ja, sem vas razumela, kaj želite povedati, ampak vi mene niste razumeli, da ste zlorabili postopkovni predlog in niste oblikovali pravega postopkovnega predloga. 69. člen Poslovnika govori, da se da poslancu, ki želi govoriti o uporabi poslovnika, takoj besedo. Vi ste rekli, da želite govoriti o uporabi poslovnika, sem vam dala besedo, pa ste to pač prekoračili oziroma izkoristili, tako da apeliram na vse, da se v prihodnje vzdržite takih ravnanj. Zmenite se zunaj z gospo Sukič, če ji imate kaj povedati. Nadaljujemo razpravo. Besedo je žele predlagatelj, gospod mag. Koprivc. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica, za besedo. Želel sem že prej izpostaviti še eno področje, ker je ministrica zapustila prostor, se mi je zdelo bolje, da se javim pozneje, ker gre za konkretna vprašanja, ki so bila v prejšnjih vaših izvajanjih oziroma odgovorih izpuščena. In sicer 4. poglavje interpelacija Zapostavljanje družbenih interesov na področju visokega šolstva. Tukaj, kot sem že prej izpostavil, pač, obstaja kar nekaj resnih indicev na koruptivne prakse na tem področju, predvsem v odnosu do zasebnih univerz. Na nek način omogočajo neke koristi, parcialne koristi posameznikom, ki so blizu predvsem vladajoči stranki SDS. Sedaj govorim o dveh konkretnih zadevah, in sicer najprej o delu PKP6, ki je oprostil visokošolske zavode, se pravi zasebne visokošolske zavode, ki so jim potekle akreditacije. Pač, avtomatično se jim je podaljšalo brez potrebe, da bi izpolnjevali pogoje, ki so potrebni pač ob tem, ko se akreditacije iztečejo. Tukaj je šlo konkretno za zgolj eno in edino privatno zasebno fakulteto, in sicer Jambrekovo tako imenovano Novo univerzo. Že ime je zelo povedno, kot sem že prej govoril, pač ta Janševa oblast na nek način želi vzpostavljati vzporedni svet; nove televizije, nove univerze po zgledu Orbana, pač na nek način, saj niso odkrili tople vode. Je pa zagotovo zelo sporno določilo predvsem, ker nima nobene zveze, ampak res nobene zveze z blaženjem posledic epidemije. Zaradi tega je tudi Ustavno sodišče dejansko nasprotovalo temu, upam si reči, koruptivnem določilo oziroma določilu, ki ima resne indice na koruptivnost. Druga zadeva iz enake skupine pa je aktualnejša, novejša, gre pa za to, da je včeraj Vlada sprejela sklep o razpisu novih koncesij za zasebne visokošolske zavode. Tukaj gre spet za zelo očitne indice in sum na povezanost tega razpisa z željo po pridobitvi koristi pač določenim konkretnim zasebnim visokošolskim zavodom, ki so spet blizu vladajoči stranki oziroma konkretnim določenim osebam, kot je na primer nekdanji generalni direktor Rončević in še določene osebe blizu stranke SDS. Jaz bi prosil, ministrica, samo nek vaš odziv na to. Namreč, Socialni demokrati smo veliki zagovorniki javnih šol, kvalitetnega javnega visokošolskega sistema in tako naprej. Vsa ta dejanja pa nekako nakazujejo na to, da vaša vlada, z vami na čelu kot ministrico, sistematično skuša razgrajati te javne institucije. Se pravi, Univerza v Ljubljani, Univerza v Mariboru in tako naprej. Še več, celo eno zasebno univerzo ste, ker je pač blizu spet nekaterim vašim, prestrukturirali, preformurirali v javno. Ampak na tak način graditi javni sistem, javno šolstvo je nesprejemljivo. Prosil bi tukaj en konkretne odziv. Jaz sem tudi PKP oziroma Komisijo za preprečevanje korupcije danes vprašal, če oni vidijo kakšen sum pač korupcije pri celotni zgodbi. Vsekakor so zadeve zelo zelo sumljive. Govorim o treh različnih zadevah, ampak mislim pa, da je na nek način isti razlog, zakaj to počenjate. Se pravi, v osnovi govorimo o tem, da skušate na račun nekih bombončkov zasebnikom, predvsem tistim, ki so blizu vaši vladajoči stranki, se pravi SDS, jih skušate nagraditi na račun javnega. In to je strašljivo. Tega trenda se pač Socialni demokrati – in verjamem, da tudi ostala demokratična opozicija – bojimo. Ni več dosti časa, ampak kljub temu vsak mesec, ko to počenjate, je zelo zelo nevarno. Da ne omenjam, kaj se dogaja na področju javnih medijev, ampak to je že drugo vprašanje. Boste upravičeno, gospa ministrica, rekli da to ni stvar interpelacije. Bi se vrnil mogoče na tisto prejšnje izvajanje, se vam pa čudim, da vi kot neka liberalka te stvari lahko gledate. Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Besedo je želel še [[…]]Ne? Potem nadaljujemo z razpravo. Gospod Jožef Horvat ima besedo, za njim se pripravi gospa Monika Gregorčič. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Priznam, da so moje misli pravzaprav ta trenutek pri trpečih v bolnicah, pri tistih v umetni komi, pri tistih umirajočih in pri tistih, ki so izgubili najdražje zaradi covid-19, tudi zaradi tistih, ki ne zaupajo znanosti, in tudi zaradi tistih, ki so egoisti. Sicer pa, spoštovana ministrica, najprej moj iskren poklon iz hvaležnosti za vaša dejanja. Gospa ministrica, prof. dr. Simona Kustec, cenim vaše delo, zato imate tudi našo podporo včeraj, danes in tudi jutri! Kako pa je pravzaprav prof. dr. Simona Kustec postala ministrica? Bil je 27. januar 2020, ko je gospod Marjan Šarec, predsednik Vlade, odstopil in se zakalkuliral, ampak to zdaj danes ni tema. Po svetu, po Evropi in tudi Sloveniji je že strašil smrtonosni virus Sars-Cov-2. Tudi mi smo takrat rekli, da bi za stranko bilo najboljše, da bi šli na volitve, ker nam je dobro kazalo, ampak politiki smo tu zato, da delamo za skupno dobro. Odločili smo se, da gremo in sestavimo koalicijo. Vsaka koalicija je naporna, zelo naporna, vsaka. In takrat se je ministrica oziroma prof. dr. Simona Kustec odločila, da prevzame ta izjemno zahteven resor. V mirnodobnih časih je itak izjemno zahteven: vrtci, otroci, osnovne šole, dijaki, študenti, starši, učitelji, profesorji in tako naprej. Vsaj – koliko – en milijon ljudi vsak dan gleda ministrico ali pa o njej razmišlja. Tako je bila potem 13. marca 2020 postavljena tukaj v tem državnem zboru nova vlada in prisegla je tudi ministrica prof. dr. Simona Kustec. Spomnim se, nekateri so se posmehovali tisti prvi seji; ministrski zbor v maskah, češ, kaj pa zdaj to, je neka maškarada ali kaj so že pisali. Da nadaljujem, tudi tukaj so nekateri kolegi metali maske z obraza. Jaz ne bom tega več nosil, smo poslušali. In [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Saj se spomnite, hočemo šolo brez mask. Ta vaš odgovor, gospa ministrica, na interpelacijo je šolski primer, ta pisni del in seveda ti slidi, ki smo jih gledali in jih še bomo. To je šolski primer, kako se športnemu ali pa političnemu nasprotniku da šah mat. Moram pa predlagatelje pohvaliti. Pohvaliti zato, ker je ta tekst odlično lektoriran. Priznam, da nisem našel ene napake. Nisem sicer slovenist, ampak odlično, odlično lektoriran. Očitki, ki so tukaj zapisani, drage kolegice in kolegi, saj vas razumem, in jih lahko tudi interpretiram kot krik iz obupa. Sami veste, da ne bo 46, sami veste, ker nas je več kot 46, ki stojimo za to ministrico. Da bi bila pa, kot pravi dr. Tašner Vatovec, danes lahko razprava o šolstvu, se pa absolutno strinjam; ampak ena razprava v mirnem tonu, v tonu mednarodnega dneva strpnosti, ki je bil menda pred tremi dnevi, ampak najbrž ne bo. Vidi se, da pravzaprav predlagatelji nimajo ravno razčiščenih pojmov, kakšne so pristojnosti ministrice in kakšne so pristojnosti ravnateljev. Mimogrede, ne vem, ali je še tisti gospod ravnatelj Osnovne šole Prebold, ki je prosil to ministrico in ministra za zdravje za dokaze o tem, ali res virusi povzročajo bolezni, in zahteval je podatke, kako učinkovita so cepiva proti bolezni covid-19. Mimogrede, ta ravnatelj je bil v začetku šolskega leta – kako je danes, ne vem – goreč nasprotnik cepljenja. Tudi zaradi tega ravnatelja sem naredil takšen uvod, kot sem naredil, ne vem pa, ali je še ravnatelj. Ko je vlada prevzela odgovornosti, nikomur niti na kraj pameti ni prišlo, da bi lahko imela 100 dni miru, kot je to neka normalna praksa. Tudi sam tega nisem niti pričakoval, sem pa bil zadovoljen, da je v 100 urah – ne v 100 dneh, v 100 urah – ta vlada prinesla prvi paket pomoči ljudstvu in gospodarstvu. V 100 urah. Šole – za božjo voljo, kdo je pa bil minister pred gospo prof. dr. Simono Kustec? Pa ta bi ja, če je bil tako dober, moral poskrbeti za računalniško in ostalo infrastrukturo, da bi lahko šola na daljavo stekla brez vseh problemov. Ne pa da smo iskali – žal mi je – odpisane računalnike po celi Sloveniji, da smo jih lahko dobavljali določenim družinam, ki niso zmogle. Čeprav vem, trdno sem prepričan, vem, otrokom, šolajoči se mladini se morajo dati najboljši računalniki, ne pa odpisani. Kako pa da prejšnji minister tega ni vedel, da bi lahko to zagotovil? Res je. Ja, res je, ta epidemija je razgalila mnoge probleme v vseh naših družbenih podsistemih. In zdaj poslušamo že vsaj leto in pol ali koliko, ne vem, da so bile šole v Sloveniji najdalj časa zaprte, potem ne najdalj časa, ampak tako dalje. Pa dajte malo, lepo vas prosim – če že narišete graf, kdaj so bile šole zaprte po državah, potem za to časovno obdobje, za ta časovni interval tudi narišite, kakšna je bila intenziteta širjenja virusa. Ne morete kar primerjati ene številke, druge pa pozabiti. Najbrž bodo danes protesti, ker je pač petek, tudi zato ker je v Avstriji lockdown za necepljene in se menda za ponedeljek napoveduje popolni lockdown. Ampak to je Avstrija, mi smo boljši. Na tem mestu se zahvaljujem ministrici, da je realizirala, znala realizirati tudi eno od zahtev Nove Slovenije, ki smo jo zapisali v koalicijsko pogodbo, torej zakon o skoraj brezplačnem vrtcu, da ne bom podrobno razlagal, in da je poslanskemu zakonu za odpravo neustavnosti – zdaj bo kmalu, čez nekaj dni sedem let od odločbe Ustavnega sodišča – letos spomladi ministrica prižgala zeleno luč. Hvala bogu smo to neustavnost odpravili. Interpelirati ministrico, ki je po 10 letih zagotovila ali pa drugače – pokazala toliko zaupanja znotraj ministrskega zbora in uživa takšen ugled znotraj ministrskega zbora, da je bilo ministrstvu za šolstvo dodeljenih več kot 115 milijonov evrov za izgradnjo vrtcev, osnovnih šol! 10 let ni bilo nobenega sofinanciranja. Saj vsi vemo, da so vrtci in osnovne šole v domeni lokalne skupnosti, ki pa so bile ravno v tem obdobju, v teh 10 letih, naj povedo župani, izjemno izjemno finančno podhranjene. Ko govorim o županih in seveda tudi o drugih odločevalcih po posameznih regijah – res je, eno so medijska poročanja, spoštujem svobodo medijev, ni kaj, realni svet je pa drugačen, upam trditi. Ko gre vlada na teren, se vsi lepijo na ministrico in na ostale ministre, se zahvaljujejo za to, da bodo lahko gradili šole, vrtce in tako naprej. Vem za svojo občino. »Ja,« boste rekli, »to je pa Horvat zrihtal.« Ne, nič ni zrihtal. Če se v moji občini ne bi gradil vrtec, bi morala jeseni leta 2022 šola oziroma vrtec polovico otrok odsloviti. Toliko o državnih vrtcih, ki jih tako zagovarjate z besedo javni, in toliko o državnih šolah, ki jih zagovarjate z besedo javne – javno šolstvo, javni vrtci in tako naprej. Če vam koncesije niso všeč, za božjo voljo, naj bo, ko boste v Vladi, prvi zakon to, da jih zradirate in tako dalje. Toliko kritik poslušamo glede koncesij, nekih zasebnih iniciativ in tako naprej. Tukaj nekaj povem. Ali je prav, kolegice in kolegi, ali je prav, da je v preteklosti ministrstvo za šolstvo dalo zeleno luč – da po domače povem – nekemu visokošolskemu programu, še danes ti diplomanti nimajo poklica vpisanega v razvid poklicev, to se zdaj, kolikor vidim, ureja, na drugi strani pa morajo, če se program izvaja v socialno najslabši regiji, študentje plačati od 3 do 4 tisoč evrov šolnine? Ker so prejšnji ministri rekli: »Ne, to pa ne. Pomurci bodo pa sami plačali.« Identičen program nekje drugje v Sloveniji pa je lahko koncesijski. Okej? Okej. Vem, da bi bilo danes ministrici prijetneje, če bi se lahko veselila s slovenskimi otroki v vrtcih ali v šolah ob tradicionalnem slovenskem zajtrku, ampak urnik Državnega zbora je pač takšen. Se vam opravičujem, gospa ministrica. Da ministrica potuje. Veste, Slovenija predseduje Svetu Evropske unije, če še kdo slučajno ne ve, in kar nekaj dogodkov je izven Slovenije. Razumem te kritike, jih pa težko sprejmem. Vem, da predlagatelji nimate še nobenih izkušenj s predsedovanjem Svetu Evropske unije in ne veste, kako to gre, mi pa vemo, da je to izjemno breme za celotno vlado, celotne ministrske ekipe. Priznam, da bi si sam tudi želel, da bi več, sploh zdaj pred volitvami, delali doma, ampak je to ena izjemno pomembna naloga. Ne boste verjeli, kogarkoli poslušam, sprašujem, seveda kompetentne ljudi v Evropski komisiji in tako naprej, tudi poslušamo kakšne predsednike vlad, do sedaj slovensko predsedovanje dobiva odlične ocene. Na koncu bomo videli, kakšno oceno bodo dale za to pristojne, ponavljam, pristojne institucije. Če ministrica potuje – nisem te sorte, da bi zdaj ven potegnil, da ja pa neki drugi minister tudi potoval, ampak bistveno več, in koliko denarja je zapravil. Ampak to ni moj stil. Minister mora potovati, ministrica mora potovati in mora graditi na ugledu naše države. Navodila da niso bila točna, enkrat so takšna, drugič drugačna. Ministrica, moram priznati, da sem v preteklosti pogrešal vašo večjo odločnost, za to, kar ste pokazali v nedeljo na nacionalni televiziji, pa vem, da ste doživeli velik aplavz velike množice, tudi tiste tihe večine ravnateljev. Ker ste neki ravnateljici povedali: »To je vaša izvorna, temeljna naloga, da organizirate to in ono, ne nazadnje tudi samotestiranje.« In tukaj so tudi mnogim komplikatorjem tile naši otroci geniji dali šah mat, ko so pokazali, da znajo, da zmorejo. Nobenega problema ni bilo. Toliko o tem. Kar zadeva investicije, tega najbrž nikjer ne boste prebrali, dodajam še, da je v pripravi poslanski zakon. Prvopodpisana bo Poslanska skupina Stranke modernega centra. Zagotovili bomo dodatna finančna sredstva za športno infrastrukturo. To veste, da je bilo obljubljeno že v času Olimpijskih iger. Ministrici očitati, da je šla pozdravit naše najboljše ambasadorje, športnike – najboljše ambasadorje – v Tokio, je pa, oprostite, pod pas, res pod pas. Ker je tudi ministrica za šport. 55 vrtcev, 71 šol, nimam toliko časa, da bi jih našteval, na spletnem portalu predlagam pregled, vsega skupaj okrog 115 milijonov. To je približno na lokaciji 120 občin. In še enkrat, ko gremo na teren, je teren tisti pravi, daje pravo povratno informacijo. Pa ne teren kar tako, ampak ključni odločevalci v posamezni statistični regiji. Veselim se obiska v Pomurski regiji v ponedeljek in torek. Pri nekaterih sem bil zraven in vem, kakšni so odzivi, in si tudi želim, da bi se ta načrt, ta program nadaljeval vse do konca mandata. Toliko za zdaj. Gospa ministrica, uživate našo podporo, kot rečeno, včeraj, danes, do konca mandata. Pa zdržite. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za besedo je zaprosil predlagatelj dr. Matej Tašner Vatovec. Izvolite.
Najlepša hvala, podpredsednik. Nekaj reakcij na to, kar je sedaj kolegu Horvatu s svojim izjemno demagoškim in izjemno arogantnim načinom uspelo izpostaviti. Kaj je narobe s koncesijami? Ko ministrstvo pripravi razpis za koncesije za nekatere študijske programe, ki jih izvajajo fakultete oziroma visokošolski zavodi, ki so v neposredni ali bližnji povezavi z nekimi simpatizerji oziroma celo člani največje vladne stranke, potem mislim, da bi tu morali zvoniti vsi alarmi. Pa še enkrat, v visokem šolstvu ne poznamo takšnega sistema koncesij. Preboj oziroma casus belli je naredila ta ista vlada pred 18 leti v mandatu 2004–2008, ko je bila podeljena prva koncesija na tak način, potem je 2013 Upravno sodišče sicer uspelo razveljaviti neko podobno zadevo in zdaj se to ponavlja. Problem je, ko se javna sredstva zlivajo v neke interese zasebnikov, ob tem, da imate seveda, če govorimo o novinarstvu, fakulteto, ki ima program novinarstva, na kateri je zaposlena ministrica za izobraževanje. Tako da to je narobe s koncesijami v tem primeru, o katerem smo prej govorili, o ostalih v zdravstvu in tako naprej pa smo že imeli veliko debat. Kar se tiče potovanj. Nihče ne govori o potovanjih, govorimo o tem, da ministrice v ključnih trenutkih, takrat ko bi morala biti v Sloveniji, ni bilo. Predsedovanje Svetu EU je prej puhlica kot argument. Predsedovanje Slovenije Svetu Evropske unije se je končalo že zdavnaj, ampak če ne prej, vsaj takrat ko je sam predsednik Evropskega parlamenta rekel našemu predsedniku Vlade, naj se malo umiri in da naj neha. Kolikor jaz razumem in kolikor imamo mi stike z nekaterimi ljudmi, se sestanki o ključnih temah, ki se odvijajo, dogajajo že s Francijo, ki bo naslednja, ki bo predsedovala Svetu Evropske unije. Tako da vi ste, komplet vlada, zavozili to predsedovanje. V bistvu ga je predsednik Vlade lastnoročno zavozil skoraj tisti trenutek, ko je Slovenija prevzela krmilo, s svojimi izbruhi in izgredi in z jasnimi stališči, ki so praktično protievropski. In s svojim postavljanjem na stran Višegrada oziroma skupine V4 je zelo jasno povedal, kaj si misli Slovenija o Evropski uniji. Kar se tiče investicij, predvsem ko govorimo o računalnikih. Se strinjam, da bi bilo potrebno bolj pogosto in bolj stalno investirati v računalniško opremo, bi pa tukaj poudaril še eno zadevo – in to je tudi očitek ministrstvu, kako napačno razume digitalizacijo v šolah. Imamo raziskave, ena konkretna se je dogaja med letoma 2014 in 2019, rezultirala je v Stavangerski deklaraciji, ki jasno nakazuje na to, da je pretirana uporaba elektronskih naprav predvsem za učence osnovnih šol škodljiva. Ta deklaracija priporoča pretežno uporabo papirnatih knjig in tako naprej. Imeli ste neke poskuse s tako imenovanimi šolami Steva Jobsa na Nizozemskem, kjer so se otroci šolali ob pomoči računalnikov in tablic že od prvega razreda dalje, in posledice so bile do četrtega razreda katastrofalne. Niso znali brati tekoče, ker ni bilo povezave med predmetom in možgani, in tudi motorika je povezana z učenjem. Tako da digitalizacija ni vse in tu tudi verjetno tiči ta problem, ko ministrstvo zatrjuje, ja, saj je bilo vse v redu, šole niso bile zaprte, so se samo šolali na daljavo. Ne, to je bilo slabo. Lahko se nekaj naredi na tak način, ampak to pušča posledice na učnih dosežkih in snovi, ne samo snovi, ki se lahko na tak način absorbira, ampak predvsem tudi na razvoju in na sposobnosti krepiti različne kompetence v samem študijskem procesu, učnem procesu. In to je problematika zaprtja šol. Tudi če se je pouk odvijal na daljavo, to še vedno ni enakovreden pouk in je pouk, ki ima svoje pomanjkljivosti. Zato je bilo tako dolgo zaprtje šol ali pa tako dolg potek šolanja na daljavo škodljiv. Toliko na te zelo populistične navedbe kolega Horvata.
Hvala lepa. Besedo ima Monika Gregorčič, za njo bo razpravljal Vojko Starović. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Tudi z moje strani najprej en lep pozdrav ministrici! Obžalujem, da danes zapravljamo vaš in naš čas za dokaj nekonstruktivno razpravo, ki presega meje dobrega okusa, ki posega v polje poniževanja, neprimernega diskurza, nedostojnega, celo nesramnega in žaljivega govora s strani predlagateljev te interpelacije. Zato je danes v bistvu žalosten dan za slovensko prosveto, ker jo koalicija KUL uporablja za svojo politično osveto. Proti čemu se maščuje? Maščuje se v bistvu sama sebi, zato ker je izgubila oblast, ker nekje v koruzi že eno leto in pol rjavi ena puška, ki je ne znate in ne zmorete in je tudi ne boste mogli pobrati. Ampak kljub vsemu se greste politični boj z že, mislim da, sedmo interpelacijo. To je dokaz vašega obupa in destruktivne politike. Ta interpelacija, jaz sem prepričana, ne bo uspela, tako kot ni uspela potem tudi konstruktivna nezaupnica pa ustavna obtožba, vse s ciljem, da zrušite to vlado. Že drugič z interpelacijo napadate šolsko ministrico. Uporabljate predvsem epidemijo v politične namene. Je pa res, da je ta interpelacija, kot je rekel že moj predhodnik, reciklirana in tudi, ja, dobro lektorirana, očitno. Žal pa vas ni sram, da se poigravate z zdravjem in življenjem ljudi in da za ta politični boj celo otroke zlorabljate. Ministrico želite prikazati kot nekompetentno, nedoraslo nekim strokovnim izzivom, vodenju resorja in da ni dorasla razvoju šolskega prostora. Do tukaj je vse to še legitimen politični boj, ampak postane zadeva nekorektna ali pa se preseže meje političnega fair playa v trenutku, ko se vam priključijo pomočniki iz ozadja, in to so raznorazna sindikalna gibanja in stanovska združenja. Ministrica je bila v bistvu dobesedno stalno v teh epidemičnih, težkih pogojih na fronti, če lahko tako rečem, dobesedno obkoljena z vseh strani. Žal pa, to so moja opažanja, ima tudi peto kolono v svojem resorju, ministrskem resorju. Tam je po naših informacijah ostalo kar nekaj kadrov preteklih ministrov in jaz dvomim, da so čisto vsi lojalni temu vodstvu ministrstva. Zakaj tako vztrajno uporabljate ali zlorabljate tudi epidemijo za politični boj, samo da bi prišli nazaj na oblast, in se obnašate celo po načelu, bom tako rekla, več bolnih in mrtvih, tem slabše za to vlado? Mislite, da bo pa potem boljše za vas, ali kaj? To so resnično nemoralni prijemi. Zakaj mislim, da je to tako? Zato ker ste to dokazali s svojimi dejanji. Začelo se je na primer s pozivi Šola brez mask pa z odrekanjem uporabe aplikacije Ostani zdrav, da ne bi komu notranji minister menda sledil. Pa potem, če gremo naprej, tudi v Državnem zboru so bile zelo demonstrativne geste nekaterih poslancev, da zaščitnih mask ne bodo nosili. Pa poslanci in poslanke so tudi izražali politično podporo in se udeleževali protestov v težkih epidemičnih razmerah, javno, brez mask, brez zaščite. Sedaj pa je v bistvu višek vsega tega dogajanja dosegla neka koncentrirana organizirana gonja proti samotestiranju v šoli, za katerega se je pa izkazalo, da je kljub vsem polenom pod noge stekel kolikortoliko nemoteno, uspešno, da so bili rezultati, ki jih je to samotestiranje v osnovni šoli dalo, zelo pomembni za zajezitev epidemije tega vala in da so v bistvu bili poraženi vsi tisti podporniki, ki so v manjšini, ki so dobili preveč medijske pozornosti in tudi politične pozornosti. Pa so to lahko raznorazni Facebook strokovnjaki, starši otrok, ki so v manjšini, ki pač zavračajo vsakovrstne moderne ali znanstvene pristope, tem so pa tudi nekateri posamezni ravnatelji ali učitelji prisluhnili ali stopili na njihovo stran. Jaz sem zelo prepričana, da so ti v manjšini in da smo vsi poklicani, da ni več čas, da neka zdravorazumska večina ostane tiho, ampak moramo vsi v svojem okolju, starši v okviru svojih razrednih skupnosti, dvigniti glas in ne pustiti, da glas pa pobudo prevzame glasna manjšina. Temu je pač treba narediti konec, sicer te epidemije tudi ne bo nikoli konec. Če se vrnem na podana izhodišča in očitke iz interpelacije. Prva in druga točka, gre za opustitev dolžnega ravnanja ministrice pri pripravah na novo šolsko leto, podcenjujoč odnos do sogovornikov v šolstvu in nesposobnost. Mislim, da je ministrica natančno in konkretno razložila, kako je dialog z vsemi deležniki potekal, kako si je tudi sama za njega prizadevala in se ga udeleževala, razen v obdobju, ko je bila bolniško odsotna. Neprimerni pa lažnivi so očitki o najdlje zaprtih šolah. Če sem prav slišala eno od svojih predhodnic, je izpostavila podatek 47 tednov, da so bile šole zaprte. Mislim, da ta zmnožek potem, če samo s petimi dnevi zmnožimo, da več kot eno šolsko leto, pa vemo, da to ni bilo tako. Naprej. Ponižujoč in nestrokoven odnos do znanosti, raziskovalne dejavnosti in zapostavljanja visokega šolstva ter internacionalizacije znanosti so naslednji očitki ministrici iz interpelacije. Spoštovani predlagatelji na tem mestu ne bi mogli bolj zgrešiti. Kar se tiče internacionalizacije. V drugem stavku ji očitate preveč potovanj, pa mislim, da veste, da Slovenija predseduje Svetu Evropske unije in da v okviru tega ministrica tudi vodi Svet, ima določene obveznosti. In ko pravite, da smo naše predsedovanje itak zavozili, da je Francija v nizkem štartu, da prevzame nekatere naše dosjeje, ki jih mi nismo realizirali, najbrž nekateri ne veste, ampak predsedovanje se odvija v okviru tria in v okviru tako imenovane trojke, v kateri se sodeluje s predhodno predsedujočo državo in z naslednjo predsedujočo državo, zato da se dosjeji kontinuirano naprej obravnavajo in da se sprejema zadeve tekoče, ne da prihaja ali do podvajanja ali pa do izpuščanja določenih zadev. Ampak jaz verjamem, da večina od vas tega ne ve, zato je prav, da to povem. Kar se tiče zapostavljanja znanosti ali nestrokovnega odnosa do raziskovalne dejavnosti. Včeraj je bil sprejet sistemski Zakon o znanstvenoraziskovalni in inovacijski dejavnosti, gospa Kustec pa je redna univerzitetna profesorica z mednarodno akademsko kariero. Dvomim, da se ji kdo od podpisnikov te interpelacije lahko postavi ob bok glede njenih strokovnih, znanstvenih in raziskovalnih kompetenc. Mogoče še, kako se zavzema za svoj resor. Za to je dokaz tudi včeraj sprejeti proračun, kjer se sredstva za njeno ministrstvo glede na predhodne načrte povečujejo za več kot 10 %. Večdesetmilijonske investicije bodo namenjene za posodobitev in za izgradnjo novih izobraževalnih ustanov. Glede na to, da je bilo to prej 10 let zelo zanemarjeno področje in da se ve, kdo je bil v predhodnih letih minister v tem resorju, se sprašujem, kako ste lahko predvsem poslanci SD sploh podpisali takšno interpelacijo. Sistemsko se bo z novim zakonom, prej omenjenim in včeraj sprejetim, uredilo tudi financiranje znanstvenoraziskovalne dejavnosti. Vzpostavljeno bo podporno okolje za vse inovacijske razvojne procese. Peti očitek – zanemarjanje športa. V isti sapi očitate ministrici potovanje in podporo slovenskim športnim na Olimpijskih igrah v Tokiu, kjer je imela zelo aktivno diplomatsko vlogo. Poleg tega seveda investicije v športno infrastrukturo, ki so v načrtu. Mislim, da 48 projektov ni zanemarjanje športa in športne infrastrukture. Naslednji očitek – zanemarjanje duševnega zdravja otrok. Zaradi zaprtih šol jaz res verjamem, da je prišlo do določenih stisk tako s strani otrok zaradi pomanjkljivega druženja kot s strani staršev in tudi učiteljev, izvajalcev pedagoškega procesa, ker so se morali privaditi nečemu novemu. Prav gotovo se vsi raje vidimo v živo in tudi spregovorimo v živo, si izmenjamo mnenja in se v pogovoru tudi naučimo kaj novega in sigurno je to lahko bil vir določenih frustracij, težav. Tudi organizacijsko je to za marsikatere starše in za šolski prostor predstavljalo oviro. Ampak v tem valu epidemije ministrica dela vse in je tudi do sedaj uspela zagotoviti, da so šole ostale odprte, pa poglejte, kaj se dogaja – dobiva nož v hrbet tako s strani opozicije kot tudi s strani raznoraznih stanovskih združenj zaradi pretiranega problematiziranja vseh ukrepov, ki služijo samo temu, da bi šole lahko ostale odprte. Tako da, prosim, malo doslednosti v svojih stališčih in malo poglejmo širšo sliko, in prosim, ne nagajajmo si več. Še zadnji očitek – škodljiva ukinitev Šole za ravnatelje. V bistvu je laž, da gre za ukinitev. Gre za pripojitev nazaj k Zavodu za šolstvo, jaz pa ne razumem, kako je lahko neka sprememba organizacijske oblike, ki nima nobene posledice ne v izvajanju programa ne v zaposlenih, vsi zaposleni so obdržali zaposlitev, takšen politični problem. Pa mislim, da je odgovor na dlani. Sklenila bom z ugotovitvijo, da res obžalujem, da je današnji diskurz predlagateljev – z izjemo enega, moram biti korektna, dr. Vatovec podaja vse svoje očitke na zelo kultiviran način in se je prijetno potem soočati z njim v argumentih, medtem ko vsi ostali ne. Veste, ta diskurz ni vreden tega parlamenta. V predstavitvi predlagatelja smo slišali retoriko poniževanja, o kolaborantstvu s fašizmom, posmehovanje, da smo pokončni liberalci, pošteni krščanski demokrati in pridige o dostojanstvu. Jaz verjamem – in to tudi danes dokazujete s svojimi govori in nastopi – da to niso vrednote, ki bi bile blizu poslancem iz tako imenovane koalicije KUL. Kar je najbolj žalostno, je pa to, da so danes najbolj ostre puščice na ministrico letele iz ženskih ust, iz ust mojih poslanskih kolegic. Česa takšnega res nisem pričakovala, ampak se strinjam, ministrica, z vašo ugotovitvijo, težko je biti ženska v politiki, še malce težje je biti ženska na nepravi strani politike in to vi zelo dobro veste iz svojih predhodnih izkušenj, ker lahko primerjate obe svoji vlogi. Če stopite na napačno stran, potem vas nihče ne more obvarovati vse gnojnice, ki se zlije po vas. Nekatere to zdržite, nekatere pa ne. Pa ve se, kdo to so. Sklenila bom s tem, da po moji oceni ministrica dela odlično, dobro, strokovno in zelo odgovorno, da ji je na prvem mestu dobrobit in izobrazba otrok, dijakov in študentov ter skrb za zaposlene, pedagoške delavce. Ta interpelacija pa je žal nek pamflet in odraz nemoči in tudi, če hočete, strel v koleno, za katerega ne vem, kako vam uspe. Kot rečeno, puška je v koruzi, vi ste se pa že kar nekajkrat uspeli ustreliti v koleno. Hvala.
Hvala lepa. Najprej bom dal repliko, ker se je že prej prijavila, Nataši Sukič, da bo povedala, kje je bila napačno razumljena oziroma napačno interpretirana. Izvolite.
Nisem jaz bila napačno interpretirana, ampak smo bili vsi zajeti v tem posmehovanju nam, ki prihajamo s strani koalicije KUL, in je letelo delno tudi na mojo razpravo, bom pojasnila kje. Najprej pa bi mogoče uvodoma – spoštovana kolegica, zdaj ste nam tako pretresljivo povedali, kako nespodoben diskurz je na naši strani, s tem da ste sami uporabljali nespodoben diskurz uvodoma in ob zaključku s to puško v koruzi, pa o temi, kako se nam mudi nazaj na oblast, s tem da vi preskakujete iz oblasti v oblast. Na to ste pa pozabili, da ste zmeraj na strani, ki je zmeraj na oblasti, ki sploh ni šla z oblasti. Tako da malo se mogoče zamislite nad tem dejstvom, ko drugim očitate. Drugo pa je, da ste zavajali pri kalkuliranju koliko dni, kako je 47 tednov. Če bi vi dobro poslušali razpravo, to so podatki Unesca, delno in polno zaprtje šol po tabeli Unesca je: Slovenija na prvem mestu 47 tednov, Češka 46, Latvija 45, Poljska 43, Bolgarija 41. Govorimo o delnem in polnem zaprtju, kombinirano. Če gledamo samo polno zaprtje, spoštovana, da vam povem, samo še zmeraj praktično skoraj prvi, pravzaprav smo drugi, Poljska je prva – 24 tednov, Slovenija druga – 21 tednov. Potem sledi Češka 20, pa Bolgarija 18, pa Latvija 13. Tako da zelo neslavni rekordi, spoštovana. Delno zaprtje je Slovenija [[…]]
Kolegica Sukič, prosim, replika. To ni bilo polemizirano.
Pojasnjujem. Spoštovani, ne mi vpadati, govorila je netočno in ji pojasnjujem, Latvija 32, Slovenija 26, Češka 26, Bolgarija 23, Poljska 29 tednov. Tako da, spoštovana, rekordi našega delnega ali polnega zaprtja šol so katastrofalni. To govori, da nekaj ni v redu, ne da je to odlično opravljeno delo ministrice. To pomeni, da je to slabo opravljeno delo ministrice, kajne? Ker šolanje na daljavo po kvaliteti nikakor ni primerljivo s šolanjem v šolah. Toliko. Hvala.
Hvala lepa. Najprej vsem tistim, ki boste intervenirali ali postopkovno ali z replikami. Tisti trenutek, ko predsedujoči poseže v razpravo, vam priporočam, da prekinete s svojo diskusijo in poslušate, kaj ima povedati predsedujoči. Na takšen način, kolegica Sukič, kot vi to počnete, tega ne bom več toleriral. Če sem interveniral, potem sem interveniral in poslušajte, kaj povem. Drugo vprašanje je pa vprašanje replike, ali boste uporabili repliko v skladu s poslovnikom ali pa se odločite, da imate razpravo [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Jaz vodim sejo in ni treba nobenemu drugemu tega početi namesto mene. Najprej ima postopkovno Monika Gregorčič. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Jaz bi vas prosila v skladu s 70. členom Poslovnika, da mi dovolite repliko na repliko, kajti izrečene so bile nekatere netočnosti in bi se želela odzvati in pojasniti zadeve.
Dobro. Izvolite, imate besedo.
Najlepša hvala. Želela bi se odzvati glede informacij in zavajanj glede zaprtja šolskih ustanov v Sloveniji. Če ste si prebrali odgovor ministrice Kustec na interpelacijo, potem ste najbrž zasledili preglednico na sedmi strani, kjer je navedeno, da je imela Slovenija 154 dni zaprte šole, več od nje pa Irska, Češka, Poljska, Madžarska, Slovaška, Latvija, Romunija, Nemčija, Italija, ZDA in Kanada. Resnično vam predlagam, da si te podatke pogledate in jih proučite v uradnem odgovoru ministrice na interpelacijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Postopkovno Violeta Tomić. Izvolite.
Gospod predsedujoči, Tina Heferle je na začetku te seje predsedniku Državnega zbora poudarila, da pričakuje, da imamo, tudi ko vi pridete, vsi poslanci, pozicije in opozicije, enak tretma. Ravnokar ste dovolili repliko na repliko, medtem ko ste posegali v razpravo kolegice Nataše Sukič. Med sabo [[…]] [[oglašanje iz dvorane]]
Trenutek. Mir v dvorani. Mir v dvorani! Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Vi ste rekli, da ko spregovori predsedujoči, naj bi tisti, ki razpravlja, utihnil. Vendar bi vas rada opozorila, da res ni primerno, da v razprave poslancev posegate, in da nas pustite. Kajti interpelacija je ravno zato, da izrazimo kritiko na delovanje nekoga, ki je vam mogoče ljub, mogoče politično blizu, mogoče ste do njega bolj čustveni, ampak vseeno poskušajte biti toliko objektivni, da dovolite nam, ki smo sestavili interpelacijo, da jo tudi zagovarjamo. Hvala.
Hvala lepa. Saj sem to pustil, samo opozoril sem prej, v razpravo nisem posegal, replika ima pa točno določen namen in definicijo. In če replika ni opravljena v skladu z navodilom, ki je v poslovniku, potem to ni replika. V takem primeru bom vedno interveniral. Kar zadeva pa repliko na repliko, je izjemoma tudi dopustna po poslovniku. Tako da v tem delu ni narejenega ničesar, kar ne bi bilo skladno z dokumentom, po katerem Državni zbor dela [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Trikrat replike na repliko se ne da. Repliko lahko imate enkrat, če vas kdo ni razumel. Kolega dr. Marko Koprivc, imate besedo kot predlagatelj.
Hvala lepa, podpredsednik. To vse skupaj, kar se dogaja, je že rahlo groteskno. Zdaj ste ravnokar povedali, da določenim predstavnikom koalicije repliko na repliko date, medtem ko opoziciji pa ne. Jaz sem že kar malo pripravljen, da mi boste verjetno spet vzeli besedo [[…]]
Kolega Koprivc, samo trenutek, da vam povem. Kolegica je imela repliko, kolegica Gregorčič repliko na repliko, naslednji pa nima nihče več možnosti replike na repliko. Da se razumemo. Zdaj pa lahko nadaljujete. Dajte 30 sekund dodatka pri gospodu Koprivcu.
Poglejte, gospod Tanko [[…]]Prosim?
Dodatka 30 sekund za razpravo pri predlagatelju. Izvolite.
Dobro, hvala lepa. Ne bom se spuščal v te debate, ker sem celo razmišljal, ali se javiti pri vas ali ne, ker se vedno zadeve zaključijo tako, da skačete v besedo, da prekinjate. Ne dvomim že zdaj ne, da mi boste do konca moje trenutne intervencije vzeli besedo, ampak smo navajeni, da je tako pod vami, in nekaj bo treba narediti glede tega [[…]]
Odvisno od razprave, kolega.
Zdaj bom pa začel razpravljati, hvala lepa, da ste mi dovolili. Gospa Monika Gregorčič, na vas sem se želel odzvati. Namreč, očitno je zdaj vaša taktika na današnji interpelaciji, da se postavljate v vlogo žrtve, postavljate v vlogo žrtve tako ministrico kot sebe, svojo stranko, celotno vlado in tako naprej. Prej ste vi rekli, ne jaz, da očitno niste na pravi strani in imate zaradi tega težave. Na to, ali ste na pravi strani ali ne, se ne bi postavljal, to je pač vaša beseda, vsekakor pa ste z vstopom v to vlado požrli besedo oziroma posredno izdali volivke in volivce. Namreč, vaš predsednik je pred volitvami jasno povedal, da v vlado z Janezom Janšo ne bo šel. Še celo več, vaša stranka je bila ustanovljena kot antipod politiki Janeza Janše [[…]]
Kolega Koprivc, prosim, da govorite o interpelaciji, ne o politični stranki, ker to nima nobene zveze. Imajo pa, mimogrede, tudi drugega predsednika zdaj, če še niste opazili.
Saj se bom navezal, veste, se bom navezal. Povezano je. In je bila stranka ustanovljena ravno zato, ker ste menili, da bi bilo treba neke nove, drugačne standarde v politiki vzpostaviti. Vi ste to besedo požrli in zaradi tega v opoziciji na to večkrat opozorimo. Predvsem zato, ker nas čudi, da neka stranka, ki ima tako na deklarativni ravni kot tudi sicer, sem verjel, po prepričanju, po osebnem načinu življenja neke popolnoma drugačne vrednote, kot jih zagovarja ta vlada, se pravi predvsem spodkopavanje temeljnih [[…]]
Kolega, o interpelaciji je debata, ne pa o nečem drugem. Prosim, da začnete z odgovorom oziroma obrazložitvijo kot predlagatelj.
Saj bom, gospod podpredsednik, imam še časa.Veste kaj? Če ne bom mogel govoriti, bomo pač prekinili sejo, ker tako ne gre. Da vi zdaj vpadate, ob tem, da sem jaz že uvodoma povedal, da se imam slab občutek javiti pri vas, ker boste prekinjali, in zdaj točno to delate.
Ne boste vi prekinili seje, to morate vedeti. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima Vojko Starović, za njim bo razpravljal Tomaž Lisec. Izvolite [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ne poučujte. Jaz sem dal gospodu Staroviću, ko bo končal, bo dobil gospod Koražija postopkovno [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Pa ne more preskakovati, no! Gospod Starović, izvolite. Gospod Starović, izvolite imate besedo. Če ne, bomo šli naprej po razpravi.
Hvala za besedo. Imam občutek, kot da se nahajam na stadionu, kjer sta dve nasprotni navijaški ekipi, ki si samo nekaj očitata ena drugi, to je malo prevladalo, in da imamo sodnika, ki ne zna voditi te tekme po istih pravilih. Zdaj pa preidem na vsebino. Tudi v SAB ocenjujemo, da so se v tej Sloveniji zgodile nekatere zareze v našem sistemu izobraževanja, ki so bile nepotrebne in zgrešene in nimajo nobene zveze s pandemijo, s covidom, ampak je bila pandemija covida samo uporabljena zato, da so se dosegali drugi cilji. Poleg tega pa so bili mnogi ukrepi, ki so bili sprejeti v izobraževalnem sistemu, v šolstvu v zvezi s pandemijo, ukrepi in neukrepi, zgrešeni. Vem, kdor dela, greši. Pandemija covida-19 je bila po svoje velika neznanka, virusa nismo poznali niti stroka niti ministrica za izobraževanje niti kdo drug, delali so se neki ukrepi, ampak tudi neukrepi. Pa vendar je bilo teh zgrešenih odločitev in neodločitev na področju izobraževanja preveč. Rezultati to jasno kažejo. Politična odgovornost – prosim, dekleta, pojdite ven, no, me moti, resno. Pa vendar je bilo tega preveč, kot sem rekel. In politična odgovornost za to leži na ministrici, ki je odgovorna za ta resor. Tudi zato ker ni hotela ali želela ali zmogla prisluhniti strokovnim krogom, tistim, ki delajo v tem šolstvu, ki delajo v izobraževanju, od koder je priletelo mnogo pripomb učiteljev, ravnateljev in drugih, pa tudi – zdaj bom uporabil izraz, ki sem ga prej uporabil – nič navijaškim skupinam iz drugega tabora. Ali pa, da rečem tako, članom parlamenta, ki so v opoziciji in jih je ravno tako ali na papirju celo več, kakor je tistih, ki so v poziciji. To je nedopustno. Na drugi strani pa se ni dovolj odločno uprla napotkom in navodilom, ki so prihajali iz Kabineta predsednika Vlade. O tem smo veliko slišali, veliko se je pisalo. Ti napotki iz njegovega štaba, ki je nestrokoven, nesposoben za stvari, za katere dajejo napotke. Ministrstvo za izobraževanje ima veliko sposobnih ljudi, ki so sposobni dati prave odgovore na probleme, medtem se je pa poslušalo to. To je tudi naša zamera. Torej ponovimo. Po Ustavi Republike Slovenije so ministri v svojih okvirih samostojni in so odgovorni Državnemu zboru. Ne vem, kje zdaj leži ta odgovornost, ko – saj mogoče je morala skočiti ven – ministrice ni, ko sprašujem po tem [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Dobro, ne vem. Ampak pravim pač, da je odgovorna [[…]]
Pustite govornika pri miru.
Glede govora pozicije, da je bila ministrica tista, ki je zrihtala denar za šole, vrtce, telovadnice, športne objekte v tem mandatu, da so to njene zasluge. Glejte, jaz malo dvomim o tem. Zopet se moram spomniti na načrt za odpornost, ki je bil najprej pripravljen pri vašem ministru in ga je Vlada podprla in je šel v javno razpravo. Torej nek osnutek. Tam so bile dane obljube, tam se je zbiralo občinske pobude, gradil se je plan od spodaj navzgor in so bile dane obljube. Verjamem, da je te obljube, ki so bile takrat dane, težko požreti. Zato tudi mislim, da smo si zato denar dodatno sposojali in ga zapravljali. Glede drugega, kar smo pa danes slišali od moje kolegice Monike, evo, zdaj sem povedal, od koga, glede neprimernega žaljenja, stanovskih družb, civilne družbe, sindikatov in tako naprej. Besede, ki jih je izrekla, ne sodijo v parlament. Glasno manjšino je treba utišati – to je nesprejemljivo. Dajmo biti konstruktivni, govorimo o zadevi in nehajmo biti na eni strani Viole, na drugi pa Zmajčki, ki se stepejo za nič in se tudi tolčejo med sabo in so bile tudi smrtne žrtve. To ne vodi nikamor. Bodimo parlament, kjer je dovoljeno govoriti in kjer naj štejejo argumenti, ne pa glasnost in nasilnost govornikov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Najprej bomo dali postopkovno gospodu Boštjanu Koražiji. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, zadeva je takšna. Prej je predlagatelj govoril, pa ste mu kar vmes vzeli besedo oziroma ga prekinili med njegovo razpravo, in sicer ne vem, zakaj. S kakšnim razlogom?
Postopkovno, kolega.
Postopkovno. To je postopkovno. Zakaj ste prekinili njegovo razpravo? Ker sam ni napovedal, da prekinja razpravo.
Saj je nisem prekinil, saj se je sam izklopil [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Kolega, tako je bilo. Prišlo je do spremembe vrstnega reda. Najprej replika Monika Gregorčič. Izvolite.
Hvala lepa. Saj je samo kratka replika gospodu Staroviću pred menoj na njegov očitek, da pozivam k utišanju tihe manjšine. Veste [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Glasne manjšine, se opravičujem. Veste, v življenju pridejo tudi situacije, ne rečem, da so vedno takšne, ampak pridejo, pride situacija, in epidemija je takšna situacija, ko se je treba znati postaviti na pravo stran, zato da se zaščitita zdravje in življenje. Samo toliko. Potem pa je stvar vesti in odločitve vsakega posameznika, kako v takšni situaciji reagira in deluje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branislav Rajić, za njim bo dobil besedo Tomaž Lisec. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Dober dan vsem! Mene ne moti, da ministrice ni, razumem, da ne more ves čas sedeti, ta seja bo zelo dolga in ne bom med tistimi, ki ji bomo še to oporekali. Poleg tega sva bila dolga leta tako močno povezana, da mislim, da tudi ve, kaj mislim z vsako besedo, ki jo izrečem. Ampak sem vesel njene vrnitve, čeprav sta med nami dva odlična državna sekretarja, ki sta izvrstna in strokovnjaka in kolega. Spoštovana ministrica, na koncu svojega uvodnega govora ste dali pomembno sporočilo v smislu, da politika nima kaj iskati v šolah in še manj na plečih otrok, pa tudi učencev in dijakov. In to je res. Vem pa tudi, da veste, da ima politika ne glede na svojo barvo vedno velik apetit po vplivu v izobraževalnem prostoru. Prepričan sem, da se kot politologinja – in ta poklic cenim kljub drugačnim mnenjem nekaterih kolegov in z vso resnostjo menim, da ga naša družba zelo potrebuje – z akademsko veljavo, ki jo premorete, zavedate, da je šola vendarle vedno ideološka. Torej, strnimo jo v sintagmo, šola je ideološki aparat države. Zakaj to izpostavljam? Ker sem ves čas vašega ministrovanja intimno kot nekdanji soborec Bane in navzven kot poslanec od vas pričakoval, da boste s svojim znanjem, izkušnjami, politično kilometrino in s svojo verodostojnostjo šolski prostor branili pred tistim delom politike, ki res nima kaj iskati v šolah, na univerzah, v vrtcih in vseh ostalih vzgojno-izobraževalnih institucijah, in da boste, če ugotovite, da ne gre, to javno izpostavili in zapustili ladjo prevare. Lahko rečem, da ste šolski prostor ideološko uspešno obranili pred tistimi, za katere danes pravite, in to pravijo tudi oni, da so na drugi strani, in da vi več niste na tisti strani, kjer ste včasih bili. Da, govorim o levi politični hemisferi, ki ima svoj vpliv v politiki. Vem, da ste to občutili v času obvladovanja epidemije in ste te pritiske obranili, temu ne oporekam, ampak – in to bo ključno v moji razpravi – niste pa jih obranili vseh tistih ideoloških pritiskov, ki prihajajo z druge, desne strani. O tem bom govoril, ker smo od vas pričakovali nepristranskost, ker kot smo rekli, politika nima kaj iskati v šoli, ne pa prejemov za udejanjanje agende, ki zdaleč ni vaša ali pa ni bila vaša, ne vem več, kaj je prav. Niste obranili visokošolskega prostora, ko ste v zakonu PKP podaljšali rok za izpolnjevanje pogojev za akreditacije visokošolskih zavodov. Rešitev je kasneje povozilo Ustavno sodišče. Gre za tipičen primer, pri katerem ste delali uslugo ali ste mogoče brez nujnega premisleka ubogali ukaz od zgoraj. Pa ta usluga niti ni bila toliko ideološka, kolikor je bila materialno bogata. Niste obranili srednješolskega in osnovnošolskega prostora, ko ste v zakonu PKP hoteli omogočiti dijakom z opravljeno poklicno maturo vpis na univerzitetni študij ne glede na področje, na katerem so pridobili to strokovni izobrazbo. Kaj ali kdo vas je prisilil v tako glup – to besedo je nedavno poslovenil vaš ministrski kolega – ukrep, ki je bil klofuta vsem principom poštenega izobraževanja? Niste obranili visokošolskega prostora, ko v zadnjih dneh kot Miklavž podeljujete koncesije za visokošolske programe. Zaradi koga in zakaj kompromitirate svojo strokovnost in znanje? Kot robot ubogate vladno kliko, namesto da bi objektivno ocenili in jih vsaj poskusili uravnotežiti, če že ne odbiti. Pa bi jih lahko, ker je Računsko sodišče opozorilo na pomanjkljivosti in nepravilnosti pravne ureditve pri podeljevanju koncesij. Lahko bi tudi dali zagotovila, da boste najprej popravili neustrezno pravno podlago in podali spremembe Zakona o visokem šolstvu in nato na transparenten način podelili koncesije. Ampak niste. Niste smeli. Mislim si, da ste globoko v sebi čutili, da to ni prav, zato ste vse te nečedne stvari v podpis predali drugim podpisnikom. Ampak pri zgodovinskih odločitvah slepomišenja ni, odgovornost je primarno vaša, četudi bi si želel, da bi bilo drugače. Niste obranili niti tega, da se danes na čelu državne maturitetne komisije ustoličuje človek, ki je doslej mentoriral več diplom in disertacij, ki so raziskovale lik in delo vašega sedanjega šefa. Kaj je to drugega kot ideološki aparat države? Leva in desna politika veliko iščeta v šolah tako in drugače in to, ministrica, dobro veste in ni bilo videti, da ste se borili, da bi to bilo drugače. Želim verjeti, da ste se, ampak da je ta boj ostal skrit za vrati vladne sobe ali kakšne druge. Za zgodovinski spomin bi bilo koristno, da o tem spregovorite. Preprosto je težko verjeti, da ženska s takšno življenjsko potjo dovoli, da jo v enem letu tako grdo izrabijo in ji natovorijo toliko nesnage. Je to vredno katedre v kakšni z vašo roko požegnani novi fakulteti? Je to vredno vseh tistih predavanj, na katera ste kot mlada profesorica potovali, čeprav vam nadrejena ni hotela plačati niti goriva? Spomnite se svojega mladostnega zanosa pred odločitvijo o izbiri študija in političnih pogledov, zaradi katerih ste do prafaktorjev proučevali umetnost možnega. In spomnite se, ko ste političnim devičnikom v največji poslanski skupini v zgodovini Slovenije odstirali meglice z obzorij, ko smo in ko so iskali identifikacijo v strankarsko-parlamentarnih procesih. Kako ste pristali na okopih izvrševanja ideologije, ki vam je bila tuja? To je edino vprašanje, na katerega ne najdem odgovora. Bili ste svetilnik, od svetilnika pa je ostal le tilnik, sklonjen tilnik. Rad bi, pa ne vidim mostu, na katerem bi se midva, Simona in Bane, lahko še srečala. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Tomaž Lisec, za njim pa bo razpravljal Nik Prebil. Izvolite.
Hvala za dano besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani ministrica, državna sekretarja, preostali minister, kolegi in kolegice, vsi skupaj, lep pozdrav! Začel bom s tem, da je po mojem mnenju interpelacija smešna, v veliki meri tudi patetična, da se navajajo neki navidezni vzroki in demagogija predlagateljev. Že če pogledamo samo vzroke za interpelacijo, tukaj niso naštete kršitve zakonov ali ustave, ampak gre za neke politične, tudi osebne sodbe, velikokrat za diskreditacije, in na primer v točki 4 o znanstveno-raziskovalni dejavnosti tudi eklatantne laži. Sam imam srečo ali pa nesrečo, da delo vseh ministrstev spremljam zelo aktivno od leta 2005 naprej in mi je zelo žal, da danes govorimo o tem, kdo je boljši ali slabši minister, ampak če ste si ostali dovolili sodbe, si jo bom dovolil tudi jaz. Če pogledam samo prejšnjega ministra in sedanjo ministrico, je razlika očitna. Od polnih floskul prejšnjega ministra, ki je na primer v enem letu, letu 2019, imel 22 potovanj oziroma izletov, imamo tukaj ministrico, ki dela, sprejema zakone, uresničuje sodbe Ustavnega sodišča in je, kljub temu da Slovenija predseduje svetu Evropske unije, več doma kot v tujini. Sam ji štejem v izredno čast, da je šla podpirat naše olimpijske junake na Olimpijske igre. Dejstvo pa je tudi, da je delo ministrstva za izobraževanje zelo široko zastavljeno tako po vertikali kot po horizontali in da je to ministrstvo težko obvladovati že v normalnih letih. Je pa dejstvo, da bi bilo to ministrstvo lažje obvladovati kakšnemu ministru, ki je skrajno levega političnega, ideološkega prepričanja. Ker ravno to se je dogajalo v zadnjih osmih, 10 letih. In ko potem pride nek sredinski človek, ki želi morda celo preširokemu krogu ugajati, ima na eni strani uradnike, ki so še vedno zelo hvaležni, če želite tudi podložni bivšim ministrom, in na drugi strani ideje sedanje ministrice oziroma njene ekipe, ki želi narediti tisto, česar se v preteklih letih ni naredilo. In ko želi ta ministrica karkoli narediti, dobi pred sabo obrambni zid. Dobi obrambni zid približno 7 % zaposlenih na ministrstvu za izobraževanje, dobi obrambni zid vsaj 30 % različnih ravnateljev, učiteljev, dekanov in vseh ostalih zaposlenih v šolstvu, ki želijo, da se nič ne spremeni, dobi medijske napade in osebne diskreditacije iz enega preprostega razloga. Ker je bila Simona Kustec, bivša vodja Poslanske skupine SMC, za njih uglajena gospa, spretna koalicijska partnerka, kar naenkrat zaradi neke druge koalicije dobi veliko tarčo na hrbtu. Toliko o teh ljudeh, ki te božajo, ko te potrebujejo, in nate zlivajo gnojnico, ko prestopiš iz njihovega ideološkega mehurčka, ko zastopaš tiste vrednote, ki bi jih po mojem mnenju morale zastopati vsaj vse stranke, ki kričijo, kako so članice evropske skupine liberalcev oziroma ALDA. Ne nazadnje smo danes tudi slišali, da je problem, če si minister oziroma ministrica, ki vsakodnevno skačeš po TV-oddajah in loviš kamermane takšne ali drugačne medijske hiše, da poveš, kaj si misliš o celotnem svetu, o slovenskem izobraževalnem sistemu ali pa o tem, da nek ravnatelj ne bo spoštoval ustave, zakonov, še manj pa odlokov in pravilnikov. Jaz osebno mislim, da je bolje, da kakšen minister manj pove pa veliko več naredi, kot pa to, čemur smo priča v zadnjem času – imamo poslance, ki več bivakirajo v preddverju pred kamerami, kot pa delajo tukaj v tej dvorani Državnega zbora. Pogledal sem si odgovor ministrice in se ji zahvaljujem za skoraj preveč izčrpno odgovarjanje na puhlice oziroma na diskreditacije v interpelaciji. Moram reči, da je v bistvu ta njen odgovor tudi napotilo za nadaljnje delo vsakega resnega ministra v tem resorju. Morda notri še kakšen podatek manjka. Primer. Prej smo poslušali o tem, kako se ne ve, kaj se je dogajalo z lansko maturo. Pa bi bil presenečen, če bi sedaj vprašal eno izmed predhodnic, ki je imela toliko povedati o maturi, koliko strani in koliko grafov in koliko tabel je v poročilu o maturi za leto 2020 – 204 strani. Po mojem mnenju celo preveč. In ko govorimo o številkah in o številu pravnih aktov – 23 pravilnikov, pa očitno še vedno premalo. Najbolj se o teh pravilnikih, uredbah in zakonih razpravlja s strani tistih, ki na eni strani najbolj kričijo o tem, kako je potrebna avtonomija šolstva, na drugi strani pa bi radi tudi navodila, kako se odtrgajo posamezni listki s posameznih papirjev znotraj razredne skupnosti. Skratka, eno so besede, kako moramo biti samostojni, sploh s strani kakšnih politično nastavljenih ravnateljev, na drugi strani pa rabijo natančna navodila na približno 80 straneh, kako vsako stvar urediti, in čakajo in čakajo blagoslov od ministrice za tisto, kar je povprečnemu državljanu zelo znano in ne rabi nobenih navodil. Na drugi strani bi se dotaknil še dveh stvari. Ena je politizacija šolstva in druga stroka. O politizaciji šolstva v tem mandatu govorijo ravno tisti, ki so ta resor izobraževanja trdo branili ne samo zadnjih osem let, ampak ga niso izpustili vsaj zadnjih 30 let. Tisti, ki ne dovolijo, da se kakorkoli drugače razmišlja, kot se je razmišljalo, bom rekel v tistih časih, ko so bili še črno beli TV-ekrani, tisto, kar smo največkrat gledali. Skratka, če se v na primer zadnjih osmih letih izpostavi kakšno ime in se ga želi nadgraditi z nekom drugim, gre za politizacijo šolstva, kajti po mnenju vseh predlagateljev so vsi tisti skrajni levičarji na področju šolskega sistema edini zveličavni in kakršnakoli sprememba je nestrokovna. Kot smo danes videli, prihaja tudi do osebnih napadov na ljudi, ki jih, prvič, ni tukaj, in so, drugič, ljudje, ki jih je na določene funkcije, če želite dekanov, postavila ravno prejšnja, Šarčeva vlada. Ampak danes jim že niso všeč, ker so baje ti gospodje bili mentorji enemu ali dvema vidnima predstavnikoma SDS, verjetno pa so čez njegove roke znotraj šolskega sistema šli marsikateri tudi skrajno levi, vidni ali nevidni ljudje. Ampak mislim, da o tem sploh ne bi smeli debatirati. Ko smo že ravno pri visokošolskem sistemu, vam moram, ministrica, čestitati in se vam zahvaliti za širitev visokošolskega prostora, ki ga dovolite vsem tistim, ki razmišljamo, da morda pa Ljubljana le ni edina zveličavna prestolnica univerzitetnega življenja v Sloveniji, da obstajajo vsaj še dve, tri, štiri, upam da, resne institucije v Sloveniji izven Ljubljane, ki imajo ali želijo imeti univerzo. Danes je bilo govora tudi o tem, kako ministrica mora ali pa ne sme poslušati stroke, kako mora poslušati samo izobraževalno stroko. Ampak mislim, da je tudi na ministrstvu stroka, ki verjetno podpira ministrico. In če je tam kakšna politična stroka, upam, da je ministrica ne posluša. Če tukaj in tam naleti na kamere kakšen nevladni predstavnik in se imenuje za edino in zveličavno stroko, pa mislim, da ima ministrica vso pravico in po mojem mišljenju tudi dolžnost, da takšnih posameznikov, ki se sklicujejo, da so edini zveličavni, ne posluša. In ko govorimo o covidu, si moremo, hočemo ali nočemo, priznati, da ne izhajamo samo iz izobraževalne stroke, da imamo na drugi strani stroko na področju zdravstva, kjer ravno ta koalicija KUL včasih reče, aha, to stroko morate poslušati, drugič ne. Ne nazadnje je zdravstvena stroka rekla, da bi morali zapreti šole. In ker jih Vlada ni zaprla, imate spet probleme. Imamo gospodarsko stroko, imamo še druge stroke, ampak očitno v Sloveniji prihaja v ospredje Facebook stroka, ki se spozna na izobraževanje, spozna se na zdravstvo, spozna se na gospodarstvo in na finance, ampak vse to v teoriji in v nagajanju. Da pa ne bomo samo v besedah. Meni je zelo žal, da nimamo še večjega ekrana, da bi si lahko vsaj državljani bolj podrobno pogledali, česar koalicija KUL noče slišati, kaj vse je bilo narejeno v ukrepih v času epidemije. Ne bom našteval, koliko milijonov za posamezne ukrepe, ker bi mi to vzelo vsaj pet minut. Naslednja stvar, gibanje vseh sredstev na ministrstvu za izobraževanje. Vsi tisti, ki so toliko govorili o tem, kako je potrebno dati izobraževanju več denarja, so ga pod to ministrico in to vlado dobili. Vsi dobijo, ministrica ima pa za nagrado interpelacijo in se mora zagovarjati. Ne nazadnje je bilo danes rečeno tudi o tem, kako bi morali imeti neke naprave za čiščenje zraka. Ampak ministrstvo je dalo možnost, da ljudje oziroma šole kupijo določene naprave za čiščenje zraka. Za to je bilo izplačanih že 11,1 milijona, denar je bil na razpolago in se je uporabil, ampak očitno pravi še vedno niso dobili dovolj. Tudi sredstva za aktivnosti, ki so pomembne za ohranjanje in krepitev duševnega zdravja otrok in mladine – 50 tisoč evrov več kot prejšnji zveličavni minister. Dotaknil se bom ene eklatantne laži v interpelaciji glede znanstvenoraziskovalne in inovacijske dejavnosti. Vsi bivši zveličavni ministri so leta in leta, se opravičujem, pacali ta zakon. Imeli smo ministre, ki niso vedeli, ali bi dali poseben zakon o znanstvenoraziskovalni dejavnosti ali bi skupaj dali še zakon o visokem šolstvu, ali pa niso vedeli, kaj bi naredili, in naredili niso nič. Ta ministrica pa je presekala gordijski vozel in zakon je bil sprejet. Ne samo da je bil sprejet zakon, končno se bomo po proračunu približali temu, čemur se reče, da se za študijsko dejavnost in za znanstvenoraziskovalno dejavnost nameni 1 % BDP. Tisto govorjenje vseh bivših ministrov, kako bodo uredili, sta uredili ta vlada in ta ministrica. Vsako leto se povečujejo tudi sredstva za znanost in informacijsko družbo. Primer: leta 2018 185 milijonov, leta 2021 251 milijonov. Eni govorijo, drugi pa delamo. Zaključil bom z eno zgodbo, ki se dotika vsakega izmed nas, vsakega župana in vsakega prebivalca. Sofinanciranje občinskih investicij s 3 milijonov v letu 2021 na 19 milijonov. Sofinanciranje investicij, famozni razpis, ogromno prijav in poskrbeli smo skupaj z resornim ministrstvom, da so vsi, ki so izpolnjevali pogoje, dobili sredstva za investicije v vrtce, šolstvo, šolske narodnosti in tudi športne objekte. Preko 200 objektov. In brez skrbi, z investicijami v predšolsko, šolsko in športno infrastrukturo še nismo končali. Še pred koncem mandata bomo zagotovili s pomočjo ministrstva in te vladne koalicije še dodatna sredstva. Tisto, o čemer so drugi govorili, v tej vladi in s pomočjo tega resornega ministrstva delamo. Skratka, pade tudi mit o tem, kako ta ministrica ni naredila nič za šport. Podprla je naše olimpijske junake, nagradila finančno vse tiste, ki so uspešni na evropskih, svetovnih prvenstvih, in vsi mladi bodo dobili nove projekte, nove infrastrukturne projekte, na katere posamezne lokalne skupnosti čakajo 10 let. Skratka, zato ker ministrica in ta vlada delata, dobi ministrica namesto čestitk in pohval interpelacijo. Tako izgleda ta politika KUL, in ker te politike KUL ne morem sprejeti, bom danes zvečer z veseljem potrdil nadaljnje delo ministrice. Hvala.
Hvala lepa. Damo, kolega Vatovec, najprej repliko? [[Da.]] Dobro. Izvolite, replika, Lidija Divjak Mirnik.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Gospodu Liscu bi odgovorila [[…]]
Lahko prosim samo malo glasneje, da slišim?
Aha, hvala. Samo gospodu Liscu bi odgovorila, ker sem se prepoznala v tistem delu, ko je govoril, da so nekateri govorili o prezračevalnih sistemih in da, citiram, kar je on povedal, »denar je bil na razpolago, vendar očitno pravi še niso dobili dovolj.« Konec navedka. Karkoli je hotel povedati, mu bom prebrala, kaj mi je napisala ena izmed ravnateljic na to, da so dobili denar. Spraševala sem jo, koliko denarja so dobili in kaj so z njim storili oziroma kakšna so imeli navodila. »Zagotovo ne za prezračevalne sisteme. Iz tega kupujemo razkužila, maske, teste za zaposlene, rokavice, vrečke. Ne vem, kaj še, če še sploh kaj, ostane, ker nam to plačujejo kar nek pavšal.« Toliko o tem, da pravi po vašem mnenju še niso dobili dovolj denarja za prezračevalne sisteme. Kolegu bi predlagala, da je malo previden s svojimi besedami, sploh pa je previden s tem, da kar pavšalno nekaj tja v en dan, brez zveze govoriči. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima predlagatelj, dr. Matej Tašner Vatovec. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Najprej postopkovno. Nekajkrat smo že slišali, da interpelacija ni utemeljena na nekih konkretnih kršitvah zakonov ali nečesa takega, pa na Twitterju ste začeli rolati zdaj to interpretacijo. Če si preberete Ustavo, 118. člen, vam je tam zelo jasno zapisano, 10 poslancev lahko vloži interpelacijo o delu in odgovornosti ministra. Ne piše, da mora kršiti zakon, ne vem kaj, zato imamo institut ustavne obtožbe za predsednika Vlade ali ministra pa predsednika republike in tako naprej. Poslovnik enako, v njem se samo še doda, da mora biti jasno obrazloženo, kaj je vprašanje te interpelacije. In mi smo navedli sedem, v prvi interpelaciji še nekoliko več, sedem utemeljenih očitkov ministrici, ki so danes zaenkrat še vedno ostali brez konkretnega odgovora. Kolega Lisec, vi ste rekli, stroka je predlagala zaprtje šol. Drži. Je pa tudi predlagala takrat na začetku epidemije lani, da se šole zaprejo zadnje, in je Vlada brez težav povozila to mnenje in najprej zaprla šole in potem raje pustila odprta nakupovalna središča, frizerske salone in ostale storitvene dejavnosti. Potem ko je vse skupaj počilo, ste vse dol zaprli, ampak je bila škoda že narejena. In isto je šlo v obratni smeri. Najprej ste začeli odpirati te iste frizerske salone, masažne salone, celo igralnice, igralnice, nakupovalna središča in tako naprej in so se šole odpirale zadnje. Tako da ne zdaj vi o stroki in o tem, kdo jo upošteva, kdo je ne, ker o vsakem odloku, ki se sprejme, se sliši, kako je treba popravljati zapisnike, zaradi tega ker se je nekdo zmotil na teh sestankih, zapisnikarji so krivi in tako naprej. Kar se tiče številk, ki jih ves čas navajate. V redu, so prišle neke dodatne investicije, to je tudi na račun povišanja plač, to je tudi na račun dodatnih izdatkov, ki so se zgodili zaradi epidemije same, ampak te številke ne govorijo in ne povedo ničesar o stanju izobraževanja v času covida. To je naš očitek – da se ministrstvo ni pripravilo in ni naredilo dovolj, da bi čim bolj omejilo vpliv šolanja na daljavo in ostalih socialnih posledic, ki jih je prinesla epidemija, in da ni naredilo dovolj, da bi te posledice odpravilo. To so očitki, ne da vi zdaj naštejete, kateri zakoni so bili sprejeti. Ja, so bili. Če mene vprašate, je bilo sprejetje ZOFVI velika napaka in velika škoda za šolski prostor. To, da se podeljuje koncesije nekim zasebnim fakultetam, ki so blizu vaši stranki, je za mene škoda za to državo. In tako naprej. Tako da to so stvari, ki so škodljive. Še enkrat, pozabljate na zelo konkretne učinke, ki jih je imelo šolanje na daljavo. Razumem, da je bilo to nekaj, kar je bilo potrebno narediti, lahko bi se naredilo v manjšem obsegu, bolj kontrolirano, z boljšimi ukrepi, ampak ni nobenih ukrepov za popravo tega in očitno, to je razvidno iz odgovora ministrice, umanjka osnovni razmislek o tem, da ni učilnica = laptop ali osebni računalnik doma. Ker se pozablja, da ni samo dostop do interneta in dostop do elektronike, do računalnika dovolj za to, da se naredi ta enačaj med šolanjem doma in v šoli. Problem je, in o tem so bile raziskave narejene, da je tukaj problem tudi v veščinah. Učenci in tudi njihovi starši iz bolj ogroženih okolij, iz bolj ogroženih ozadij imajo slabše veščine za uporabo internetne komunikacijske tehnologije. Tudi to je vplivalo na zmožnost učenja na daljavo in tako naprej. Teh analiz, še enkrat, jaz nisem slišal, jih nisem videl. So se delale študije s strani raziskovalnih inštitutov doma in v tujini glede tega, ampak ministrstvo ostaja gluho za te zadeve in to je problematično.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima Nik Prebil, za njim pa bo dobil besedo Samo Bevk. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ministrica, ki je žal ni, državni sekretar, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Zgodba okrog te interpelacije je pravzaprav dokaj dolga in kar nekaj stvari je, ki se jih je potrebno lotiti. Mogoče bi se v tem svojem izvajanju osredotočil predvsem na del, ki se dotika otrok in predvsem mladih. Dejstvo je, da je epidemija, ki še vedno traja, sicer ni razglašena, ampak saj je vseeno, poslabšala duševna zdravje otrok in mladostnikov. To je dejstvo, to kažejo tudi številne raziskave. Tudi študentski predstavniki, študentsko organiziranje je na podlagi teh raziskav pozvalo Vlado k ukrepanju, ampak kot po navadi s te strani neuspešno. Ne nazadnje je tudi Nacionalni inštitut za javno zdravje pozval k sistematičnemu in takojšnjemu ukrepanju glede podpore otrok in njihovega duševnega zdravja. Seveda nič. Odgovori ministrice pri tem očitku so seveda v njeni maniri – da so bile opravljene raziskave pa da je bila zasnovana študija pa da so pogledali te podatke. Ne vem, študija na študijo, očitno. Jaz sem včasih s tiste strani poslušal, kam vse gre denar za študije, pa vidimo, da jih je pri ministrici Kustečevi tudi kar nekaj, rezultata pa nobenega. Druga stvar, govor o ukinitvi Šole za ravnatelje. Zdaj vi seveda govorite, da je bilo to neko preoblikovanje, kakorkoli, saj je vseeno, narejeno zgolj in samo z namenom, da se utiša tiste, ki se jih pač ne da poslušati tej dotični ministrici. In seveda ministrstvo tudi jasno, brez kakršnihkoli težav pove, da je to odločitev, ki temelji zgolj na političnih argumentih, ker je pač bilo tako zapisano v koalicijski pogodbi. Super. Na začetku epidemije je ta vlada seveda obtoževala študente in dijake, mlade, da širijo virus na zabavah, pa vam je bilo dokazano, da to ni bilo tako. No, danes se obtožuje, da otroci v osnovnih šolah širijo virus. To se vse dogaja na eni strani, ker ne ministrica ne Vlada nista znali pripraviti ukrepov pravočasno, tudi premiki niso bili narejeni pravočasno, verjamem pa, da denarja ni več, glede na to, da smo imeli ob več kot pol nižjih okužbah državo zaprto povsod. Mislim, da se tukaj vsaj v večjem delu opozicije oziroma celem delu, če lahko tako rečem, strinjamo, pa tudi številni drugi, da ministrica za otroke in mlade ni naredila nič oziroma bore malo. Direktorji vrtcev, ravnatelji osnovnih šol, ravnatelji srednjih šol pa dekani fakultet, vsi jasno in v en glas povedo, da od te ministrice ni nič, da ni pravočasnih navodil in jasnih odgovorov, da so nekateri ukrepi nesmiselni in se spreminjajo iz dneva v dan, prav tako kot letijo okrožnice z danes na jutri. Veste, tako je resnično težko delati in verjamem, da so potem nezadovoljstva in določeni upori tudi iz njihovih vrst. In kaj delate danes, spoštovani? Spet enako. Ukrepe najbolj zaostrujete najprej v šolah, namesto da bi jih tam nazadnje, kot da se iz tistega prvega dela niste nič naučili. Morda je že res, da šole niso bile najdlje zaprte, sicer so si podatki malenkost različni, ampak vseeno, bile so izredno dolgo zaprte. 150 dni zaprtja šole ni malo in je predolgo, kolegice in kolegi, ker posledic za duševno zdravje in padec znanja, ki so ga doživeli mladi, otroci, pa ne ene generacije, več njih, je veliko. Tukaj bom citiral iz enega intervjuja, ki ga je imela ministrica oziroma ki je bil narejen tudi z eno drugo gospo, in sicer predstojnico otroške psihiatrije. Povedala je, da se s takim navalom po tem še niso srečali in da službe delujejo na 200 %. In potem dodaja naprej: »Gre za generacije, na katerih bo družba slonela v prihodnosti, z ministrstvom pa ostajamo na dveh ločenih bregovih, kot da ne bi govorili o istih otrocih oziroma isti situaciji.« To so strokovnjaki, ki vam pravijo, kje ni rezultata od te ministrice. In v nekem drugem intervjuju, ki je bil zdaj pred kratkim, spet jasno ravnatelji povedo, da ne vedo, kaj se pravzaprav dogaja, da ni jasnih navodil, ne posluša se ravnateljev, meče se jih v en in isti koš, kultura dialoga je slaba, želijo si samo slišati konkretne napotke, kako naj izvajajo pouk. To je realnost, kolegice in kolegi. To so dejstva in to je to, česar ministrica ni storila, in to je to, kar je v tej interpelaciji očitano. Zanima me tudi, tukaj bi mogoče bilo fajn, da dobimo kakšen odgovor, predno se spet zgodijo neljube reči, ministrica je v bistvu v intervjuju odgovarjala, da tisti, ki bodo doma, bodo doma, v redu, da tisti, ki so v razredu, bodo v razredu, ti se bodo samotestirali. Ampak zdaj mene res zanima, kako se bo izvajal pouk v teh primerih. Ali bodo učitelji imeli eno uro v razredu pa potem še eno uro na domu ali ste že uspeli v vse šole namestiti kamere, videokonferenčne sisteme in tako dalje, da bodo stvari tekle tako, kot je treba? Ker nivo znanja, ki ga otroci dobijo prek spleta, pač ni enak tistemu, ki ga dobijo ob interakciji v živo. Žal [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ja, se strinjam, da imajo zdaj izbiro, kolegica, strinjam se, ampak pozabili ste pa, da te izbire niso imeli, ko so bile šole 150 dni zaprte in so posledice že nastale. Ampak samo zanima me, ker se sprašujem, da se ne bomo spet čez en teden pogovarjali, zakaj stvari niso urejene pa da nas je še vedno malce presenetilo, kljub temu da smo že skoraj dve leti v tej situaciji. Da se ne bomo – ali pa se bomo mogoče še malo ponavljali. Moram opozoriti na zadevo, na katero je bilo že opozorjeno, in sicer da je bila večina odlokov oziroma postopkov, ki jih je pripravilo ministrstvo pod vodstvom te ministrice ali so bili pripravljeni v Kabinetu predsednika Vlade pa jih je ministrica podpisala, da je bila večina odlokov, ki jih je ministrstvo izpeljalo, nezakonitih in neustavnih. Naj opomnim na odločitev Ustavnega sodišča, da se morajo šole in zavodi takoj odpreti za otroke s posebnimi potrebami. Tukaj sta bila škoda in zaostanek resnično velika in v LMŠ smo vas opozarjali od samega začetka, da dajmo temu nameniti več pozornosti, da gre za otroke, pri katerih je napredek nekoliko počasnejši, nazadovanje pa toliko hitrejše. In seveda ignoranca z vaše strani, kot vedno. Da ne govorimo o razveljavitvi drugih členov, ne nazadnje vam je zdaj Ustavno sodišče povedalo, da je tudi izobraževanje, izvedeno na daljavo, neustavno, in še kaj drugega in še kaj drugega. V temu intervjuju, ki sem ga prej omenjal, je ministrica celo govorila, da se pa ona res ne more klonirati. Ja hvala bogu! Ali si predstavljate, da bi imeli dve taki? Po eni strani sem resnično žalosten, mi je skoraj žal za ministrico, zato ker nekako čutim, da te njene usmeritve ne prihajajo od nje, ampak ji je nekako sugerirano ali naročeno, ona pa pač to slepo izvaja. Ne vem, malce žalostno. Ministrica je vmes govorila »stvari so narejene, to smo sprejeli, to smo sprejeli, to smo sprejeli«. Meni je popolnoma jasno, da so se nekatere stvari naredile, ker so utečene, ker jih delajo uradniki, s katerimi ministrica niti nima opravka in gredo mimo ministrice. Vprašanje, ali sploh za vse ve, kar je bilo narejeno, pa če sploh ve za vse, kar ni bilo narejeno. In ko vi govorite tam na tisti drugi strani – spoštovani kolega Lisec, tukaj se moram odzvati na vas – kako ste vse dali, pa kaj vse boste zgradili, pa koliko milijonov je šlo tja, pa koliko milijonov je šlo tja, ja, strinjam se, dali ste, ampak veste, kaj ste dali? Dali ste pufe. 10 milijard pufov ste dali in teh 10 milijard pufov sloni na teh otrocih, ki se 150 dni niso mogli šolati. To ste jim dali, res čestitke, super. In dejstvo je še drugo – da teh 10 milijard ne bi mogli dati, če bi fiskalno pravilo še veljalo in če ne bi imeli epidemije. Nič od tega ne bi mogli dati. Tako da to hvalisanje s temi pufi počasi presega neko toleranco okusnosti v tej hiši. Moram se pa odzvati še na eno stvar, ministrica me je res razžalostila, ko je v svojem uvodnem govoru govorila, jo bom citiral, ker sem si zapisal: »Koronaobdobje obvladujemo in to je priložnost za razvoj.« Spoštovana ministrica, ste vi kakšne gobe vmes pojedli? Kako lahko takšne stvari izražate v tej hiši? »Koronaobdobje obvladujemo.« Zdaj mi pa povejte, ali je več kot 4 tisoč dnevno okuženih za vas obvladovanje? [[oglašanje iz dvorane]] Govorim vsem, tudi ministrici, ki je med drugim ni tukaj, pa je njena dolžnost, da je tukaj, kolegica. No, mogoče na spletu spremlja [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ali ste lahko, prosim, tiho, kolegice in kolegi?
Ne motiti razpravljavca, prosim. Izvolite, nadaljujte.
Hvala, podpredsednik. Je za vas to obvladovanje, spoštovana ministrica, 4 tisoč okuženih? Je za vas obvladovanje pomanjkanje vseh informacij in ukrepov, kar poudarjajo šolniki? Je za vas obvladovanje to, da po skoraj dveh letih covida mi pač nimamo mask za otroke v šoli? Ali je to za vas obvladovanje epidemije? Je obvladovanje to, da še zdaj, danes ne zagotovite ustrezne opreme za izvajanje pouka na daljavo, če bi se to moralo zgoditi v celoti? Seveda ne. In zanima me, če je za vas obvladovanje to, da imamo danes več kot 5 tisoč mrtvih, zaradi tega ker se ni ukrepalo takrat, ko bi se moralo? Res ne maram tega, da se na tak način v tej hiši prikroji informacije in jih potem prodaja drugim. Saj najlažje se je narediti žrtev in se delati, da je zgolj in samo napad tisto, kar se dogaja, ker je resnica včasih zelo boleča. Še enkrat povem, da se mi zdi, da je zapiranje otrok, študentov, dijakov, mladih, kakorkoli, če želite, vedno in v vseh pogledih napačna strategija. Mislim, da tukaj lahko rečem v imenu vseh mladih, da mi ne bo nobeden zameril, da si mladi vedno želijo znanja, neke socializacije in da si želijo odprtih šol, tudi če ima mogoče kdaj kdo včasih drugačen pogled na to. Moj apel je glede na to, da si stroka, na katero se izgovarjate, premišljuje iz dneva v dan, ker to ni stroka, ki bi jo poslušali vi, ampak je to stroka, ki vas posluša, politiko, torej je to politična stroka in politična odločitev, kar smo videli v nešteto primerih. Tako ne bomo prav daleč prišli. Po mojem mnenju ministrica enostavno ni na strani otrok, dijakov in študentov. Vsaj po tem, kar smo videli do danes, ni na strani znanja in neke socializacije in niti ni na strani mladih. Na tej točki se bom zaenkrat ustavil. Kot rečeno, zaradi vseh teh očitkov, ki so že opredeljeni v interpelaciji, ki je po mojem mnenju utemeljena, bom razrešitev ministrice podprl. Hvala lepa, podpredsednik.
Hvala lepa. Replika, Tomaž Lisec. Izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Mislim, da sem bil v svoji razpravi napačno razumljen, ker nisem govoril o pufih, ampak sem govoril o dejstvih, ki jih izražajo tudi proračuni, ki smo jih ravno nekaj dni nazaj sprejeli, in govorili smo o dejanskih potrebah, spoštovani mladi poslanec iz vrst LMŠ. Govorili smo o tistem, kar ljudje pričakujejo ne glede na to, ali imamo to v proračunu ali imamo to s strani evropskih sredstev pokrito ali kako drugače. Govorili smo o preko 200 projektih, ki jih vaša vlada ni znala spraviti na plano. Govorili smo tudi o projektu, ki je bil še do tega leta bavbav, kajti tudi ta država je namenila denar za izgradnjo osnovne šole Kamnik, ki je bila prej le fatamorgana. Tako da ljudem nismo dali pufov, ampak ljudem dajemo upanje, da prek zidov lahko naredijo življenje otrok v vrtcih lažje, življenje otrok v osnovnih šolah lažje, in ne nazadnje damo mladim tudi možnost, da dobijo ustrezno športno infrastrukturo. Me je pa zadnja razprava spomnila na tisti znani rek, da če bi se levičarji spoznali na ekonomijo, ne bi bili levičarji. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Samo Bevk, za njim bo razpravljala Violeta Tomić. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Spregovoril bom o treh stvareh, o tehnični podpori za šolanje na daljavo, o mariborskem dijaškem protestu ter nekaj malega o metodah vladanja. S področjem izobraževanja se je glede na letno poročilo za 2020 ukvarjal tudi Varuh človekovih pravic. V poglavju poročila o stanju na področju družbenih dejavnosti je Varuh človekovih pravic opozoril, da učenci v času, ko je v Sloveniji zaradi koronavirusa potekalo izobraževanje na daljavo, še zdaleč niso imeli enakih možnosti za učenje. Varuh je tudi opozoril, da lahko ukrepi, ki so predvideni za omejevanje širjenja koronavirusne bolezni, v večji meri prizadenejo prav socialno izključene in ranljive skupine. Pri Varuhu so ugotavljali tudi, da je učenje na daljavo v veliki meri temeljilo na dostopu do informacijske tehnologije ter predvidevalo aktivno vlogo staršev, ki so tako v veliki meri nadomestili in prevzeli vlogo učiteljev. Nadalje v poročilu Varuha piše, da je bilo v Sloveniji več 100 družin, ki niso imele dostopa do interneta, računalnika niti do tiskalnika in celo do papirja ne. Tudi tiskanje učnih vsebin je za take družine predstavljalo velik problem. Na eni izmed sej Odbora za izobraževanje, znanost, šport in mladino pa se je izkazalo, da je bilo stanje še dosti bolj resno, saj je državni sekretar Damir Orehovec povedal, da po anketi iz novembra leta 2020 dostopa do interneta ni imelo okrog 5 tisoč učencev. Torej bistveno več, kot je navedeno v poročilu Varuha človekovih pravic. To je še toliko bolj aktualno, saj imamo v četrtem valu epidemije ponovno velik oziroma izjemen porast koronavirusne bolezni ter vdor virusa v šole in je tudi danes zelo veliko šolskih oddelkov ponovno v šoli na daljavo. Zato je nujno potrebno zagotoviti ustrezno tehnološko podporo za pouk, saj zelo veliko učenk in učencev ter družin v Sloveniji nima dostopa do interneta, računalnika in tudi ne do tiskalnika. Spoštovani, kot sem povedal že med prvo interpelacijo, me je od vseh dejanj ali bolje rečeno izjav ministrice za šolstvo dr. Simone Kustec še najbolj zmotila izjava, naj kaznovani mariborski dijaki prevzamejo odgovornost za svoja dejanja, ko so na protestnem shodu zahtevali vrnitev v šolske klopi. Takrat bi jih morala namesto tega vzeti v bran ter jih na seji Vlade braniti pred državno represijo in drakonskimi kaznimi policije. Namesto tega pa je rekla, da gre za mlade odrasle, za katere verjame, da razumejo in tudi prevzamejo odgovornost za svoja dejanja. Kot vemo, se je v mariborskem primeru proces pred sodiščem končal v prid dijaka Matica Gosaka, sodnica pa se mu je celo opravičila. Kot je v članku z naslovom Dijak Gosak in njegova pravica zapisal Delov novinar Ali Žerdin, je gesta sodnice, ki se je Maticu Gosaku v imenu sodstva opravičila, simpatična, ni pa zadostna. »Matic Gosak je na sodišču dočakal svojo pravico, zato dijak Gosak,« nadaljuje novinar Žerdin, »ni žrtev sodnega maltretiranja, bil je žrtev državnega maltretiranja.« Prav bi bilo, da bi ministrica dr. Simona Kustec izkoristila današnjo razpravo in se za ta primer v imenu Vlade tudi javno opravičila. In še nekaj malega o metodah vladanja. Zelo bode v oči, da ima predsednik Vlade v svojem kabinetu kar devet državnih sekretarjev. Kolikor vem, si tako bogatega in razbohotenega kabineta ni privoščil še nobeden od njegovih predhodnikov, saj sekretarji pokrivajo številna področja, kot so mednarodni odnosi, zadeve, povezane z Evropsko unijo, nacionalna varnost, zdravstvo, debirokratizacija, obramba, povezava Vlade z Državnim zborom, epidemija koronavirusa, obrt in gospodarstvo ter seveda področje izobraževanja in športa. V vseh teh primerih gre za neke vrste nadministre oziroma podaljšano roko predsednika Vlade, ki dejansko vodi ali vsaj nadzira posamezne resorje, čeprav v 110. členu Ustave Republike Slovenije izrecno piše, da so posamezni ministri v okviru svojih pristojnosti samostojni in odgovorni Državnemu zboru. Še več, gre za rezervno vlado. Ena je bila izvoljena v Državnem zboru, druga, z dosti večjo močjo, pa sedi v Kabinetu predsednika Vlade. V prejšnjih vladah so bili državni sekretarji zgolj koordinatorji brez posebnih pristojnosti in brez pooblastil na ravni ministrov. Kot smo lahko prebrali v reviji Reporter, navajam dobesedno: »Je predsednik Vlade Janez Janša 18. marca pooblastil državnega sekretarja v svojem kabinetu Marjana Dolinška za pomoč pri opravljanju nalog iz pristojnosti Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport v okviru pooblastil, ki mu jih da ministrica za izobraževanje, znanost in šport. Kot piše v pooblastilu, je državni sekretar pooblaščen za vodenje in usklajevanje dela ministrstva na področjih investicij, športa, digitalizacije in delovnih teles Vlade s svojega delovnega področja. Prav tako lahko podpisuje tudi dokumente, ki se nanašajo na omenjena področja. Med drugim tudi dokumente s področja finančnega poslovanja; dokumente v postopkih javnih naročil, vključno s pogodbami, razen predlogov za izdajo naročilnic in naročilnic; dokumente v postopkih javnih razpisov, natečajev in drugih postopkov za (so)financiranje, vključno s pogodbami; druge pogodbe in dokumente, iz katerih sledijo materialne obveznosti ministrstva; dokumente, ki se pošiljajo upravnim in drugim organom, pravnim in fizičnim osebam.« Tako Reporter. Po poročanju Slovenske tiskovne agencije z dne 7. oktobra 2021 pa naj bi, tako je razvidno iz odgovora Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport na poslansko vprašanje poslanke Lidije Divjak Mirnik, državni sekretar v Kabinetu predsednika Vlade namesto ministrice za izobraževanje podpisal kar 46 dokumentov s finančnim učinkom 160 milijonov evrov. Prav bi bilo, da takemu načinu vladanja naredimo konec in gremo čim prej na volitve. Slovenija si namreč zasluži več. Interpelacijo bom, kot rečeno, podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Violeta Tomić, za njo bo razpravljal Andrej Černigoj. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoči. Očitno bova čez 40 minut oba zaključila in upam, da bova teh 40 minut preživela složno. Jaz se bom potrudila pa se dajte še vi. Zdaj smo pri drugi interpelaciji ministrice za šolstvo Simone Kustec. Če bi se zgodila že februarja lani in bi jo podprlo zadostno število poslancev, bi verjetno rešili marsikatero stisko, marsikatero življenje, predvsem stiske otrok. Kajti tukaj nam je ministrica v svojem zagovoru – pa mi je zelo žal, da ne posluša mojih besed, ker bi jih rada njej izgovorila, ne državnemu sekretarju ali pa kameri. S kamerami sem se jaz v življenju že zelo veliko pogovarjala, človeka bi rada imela nasproti sebe. Ampak žal se verjetno ne bo zgodilo. Ministrica nam je tukaj razlagala in nam kazala grafe, kako je naraščal covid. Dobila sem občutek, da je gospa ministrica za zdravstvo in ne za šolstvo. Kar bi mene zanimalo od ministrice v njenem odgovoru, bi bil nek graf, neka statistika o psihičnih težavah mladostnikov, o samopoškodovanjh, o samomorih, o depresijah. Kajti to je nekaj, kar je povzročilo njeno nedelo in njeno porazno slabo ministrovanje. Veste, čisto nobenih priprav ni bilo nikoli za naslednje šolsko leto in šolniki so se ves čas pritoževali, da mogoče v nedeljo zvečer izvedo, kateri ukrep naj bi veljal v ponedeljek zjutraj. Seveda teh ukrepov ni sprejemala stroka, sprejemala jih je Vlada, predvsem pa Janez Janša, ki vodi epidemijo, in ne medicinska ne kakšna druga stroka. Omenjali ste Marjana Dolinška, 160 milijonov evrov podpisanih pogodb. Ja, ko se je sestala SMC, se je sestala okoli Mira Cerarja, ki je na podlagi dobrega imena svojega očeta dobil rekordno število poslancev. Žal je, po njegovih besedah citiram, »preveč oportunistov prišlo v to stranko«, tako da je Miro Cerar kar sam izstopil iz stranke, ki je nosila njegovo ime. Eden takih skrajno desnih politikov je tudi Marjan Dolinšek, ki ga je danes in v tem času vlada Janeza Janše koristno uporabila. Ministrica Kustec Lipicer je tudi v svojem zagovoru – in to me je pa res najbolj od vsega prizadelo – rekla, da jo napadamo, ker je ženska. Veste, to pa je višek višek vsega. Gospa Simona je bila kot poslanka prejšnjega sklica parlamenta avtorica najbolj seksistične izjave v tistem mandatu in nanašala se je name osebno: »Lažje te poslušam, če imaš krajše krilo.« Nisem hotela komentirati tega v tistem času, vendar danes, ko se nekdo sklicuje na to, da je ženska in da jo zato napadamo, veste, mi pa pride do ne vem kam. Nedopustno je to, kajti mi kritiziramo njeno delo, ne njenega spola ali pa spolne usmerjenosti. In to naj bo jasno, kajti to je res nedopustno. Njeno slabo delo prispeva k še slabšemu položaju ravno žensk. Kajti vemo – očitno ministrica ne razume, kako delujeta spolna neenakost in neenakopravnost žensk – njeno katastrofalno vodenje tega resorja je ženske potisnilo v še slabši položaj. Ne vem, če bi katerikoli moški kazal manj razumevanja in sočutja do otrok in do žensk, ki so žrtve te epidemije. Kajti ženske so bile tiste, ki so zapuščale delovna mesta, ženske so bile tiste, ki so bile vzgojiteljice in učiteljice svojih otrok in varuške in dajale podporo. Hkrati pa ministrica podpira vlado, ki vodi protisocialno politiko, ki ravno ženske v skrbstvenih poklicih, se pravi negovalke in medicinske sestre, najslabše plačuje in so prisiljene zapuščati svoja delovna mesta. Tudi v kliničnem centru delajo po 12 ur medicinske sestre in potem se čudimo, zakaj odidejo. Podpira tudi vlado, ki koketira s politiko, kot je na Poljskem, kjer mirno gledajo begunce z otroki in jih zalivajo z vodnimi topovi, ki celo v Sloveniji kopira model poljskih shodov za življenje, kjer se jemlje ženskam pravico do splava, ženskam, ki so podplačane, ženskam, ki za določene otroke pač vedo, da zanje ne bodo mogle skrbeti. In ta ista ženska danes govori, da jo napadamo, zato ker je ženska. Inštitut 8. marec se je takoj odzval ne njeno izjavo, in če kdo, potem Inštitut 8. marec zagovarja pravice žensk. Vem, da je kolegica Lidija Divjak Mirnik že citirala ta njihov zapis, vendar ministrice takrat ni bilo. Upala sem, da bo zdaj tukaj, pa tudi ni. Ampak vendarle moram še enkrat ponoviti. Ministrica je rekla: »Zavračam vse očitke interpelacije tudi na podlagi dejstva, da kritike mojega dela s strani leve opozicije slonijo na mehanizmih, kako utišati žensko, je ne jemati resno in jo poniževati z žaljivkami.« To je v zagovoru interpelacije poudarila Simona Kustec. Jaz kot ženska, kot mati sem zgrožena nad njenim odgovorom, do neba zgrožena. Res sramota, gospa Simona Kustec, kjerkoli zdaj že ste. »Kritike vašega dela,« berem, Inštitut 8. marec, »ne slonijo na dejstvu, da ste ženska. Kritike vašega dela slonijo na dejstvu, da ste izjemno slaba ministrica.« Mnogi so že ocenili, predvsem šolniki in del stroke, najslabša ministrica v zgodovini Slovenije. Skratka: »Niso vse ženske v enakem položaju, vi imate moč in oblast, s katero pride tudi odgovornost. Odgovornost, da svoje delo opravite. In vi delate slabo. Natančneje, svojega dela sploh ne opravljate. Presojamo vas po vašem delu in vsebini in vsi očitki, ki so danes uperjeni v vas, bi bili enaki, tudi če bi bili moški. Ste ministrica, ki je dopustila, da so nakupovalna središča ostala odprta dlje kot šole. Ste ministrica, ki je odgovorna za ogromen porast duševnih stisk mladih. Ste ministrica, ki ravnateljev in ravnateljic ne seznanja z novimi pogoji dela in številne pedagoge in pedagoginje spravlja v izjemno težko pozicijo. Ste ministrica, ki deluje koruptivno. Ste ministrica, ki je dopustila, da so iz učnega procesa izpadli številni otroci iz deprivilegiranih družin. Ker niso imeli računalnikov. Ker niso imeli opreme. Ker prvi jezik njihovih staršev ni bila slovenščina. Ste ministrica, ki je poleti raje skočila na Olimpijske igre, pozimi pa v Pariz, kot da bi se soočala z grozljivo situacijo v državi. Ste ministrica, ki molči. Ste ministrica praznih floskul. Ste ministrica, ki uničuje visoko šolstvo. Ste ministrica, ki je zafrknila praktično vse. Ste pa tudi ministrica, ki je poskrbela za poglabljanje razlik med spoli. Glede na raziskavo, ki smo jo opravili na Inštitutu 8. marec, so ženske med epidemijo večino šolskega dela vzele nase. Glede na raziskavo, ki smo jo opravili na Inštitutu, se je ženskam med epidemijo zmanjšal prihodek. Glede na raziskavo, ki smo jo opravili na Inštitutu 8. marec, se je psihično stanje v gospodinjstvih poslabšalo. Kako si drznete govoriti o tem, da kritike vašega dela slonijo na mehanizmih utišanja žensk? Tiho ste bili, ko je vaš predsednik Vlade Tejo Jarc pošiljal v psihiatrično bolnišnico. Tiho ste bili, ko je vaš predsednik Vlade novinarkam govoril prostitutke. Tiho ste bili, ko so se poslanci vaše vlade odpravljali na shode proti splavu. Tiho ste bili, ko so ljudje na pozicijah moči žalili nevladne organizacije. Ker vam je v resnici vseeno za pravice žensk. Ker vam gre v resnici samo za vas in za vašo moč. Simona Kustec, niste žrtev patriarhalne družbe, ste stroj, ki jo poganja. Pravzaprav ste dokaz, zakaj ženske kvote v politike ne pomenijo dejansko boljših politik, važna je samo njihova vsebina. Ker presojamo po vsebini, bi vam očitali isto, tudi če bi pripadali katerikoli drugi parlamentarni stranki. Tudi če ne bi bili del te vlade. In da rečete, kar ste rekli danes: »Moje prihodnje delo bo enako dosedanjemu, za dobro otrok in mladih, interpelaciji in virusu navkljub,« je samo še en dokaz, da morate oditi. P. S. Takšno izmotavanje na to, da ste ženska, je pa zelo nespoštljivo tudi do vseh tistih žensk, ki so zaradi svojega spola dejansko v podrejenem položaju.« Najlepša hvala, da ste mi dovolili to prebrati. Zdaj naj vam še povem, da 10 % mladostnikov ni imelo dostopa do računalnika in se je neenakost med otroki strašansko povečala. Vemo, da je šola ena redkih inštitucij, kjer so in revni in bogati približno istočasno, skupaj preživljajo svoj čas, skupaj se igrajo, skupaj se izobražujejo in skupaj prehranjujejo. 15 % tako ni imelo lastnega prostora, kjer bi se lahko učili, brez pomoč staršev ali učiteljev pri učenju pa jih je bilo kar 27 %. Eni starši so morali delati in mnogi otroci so bili sami doma. 46 % mladostnikov poroča, da se je pri njih doma zaradi pandemije poslabšala finančna in socialna situacija. Pri tem so nekateri mladostniki odgovorili celo, da so dobesedno stradali, ker niso imeli denarja za hrano. Naj vas spomnim, mnogi so ostali brez dela in mnogi otroci še danes edini topli obrok, kar smo zagotovili v Levici v prejšnjem mandatu, dobijo v šoli. Edini topli obrok. Socialne razlike so se v prvem valu močno poglobile. Kaj točno se je dogajalo med jesenjo 2020 in avgustom 2021, pa v resnici niti točno ne vemo. 93 % mladostnikov je sicer iz premožnih družin, kar 27 % pa grozi razvoj težav v duševnem zdravju. Ne vem, ali ste seznanjeni s tem, koliko duševnih težav, koliko samopoškodovanj in depresij je med mladostniki, celo samomore beležijo. O tem bi danes želela govoriti, ne pa o floskulah, ki me žalijo. Dejansko me zelo žalijo. Skratka, na podlagi vseh teh podatkov vsak relativno opravilno sposoben minister in vsaka vsaj približno funkcionalna vlada nemudoma ukrepa. Ampak ni tako. Ministrica problema ni videla pri prvi interpelaciji pred dobrim letom in ga ne vidi danes. Ona živi v svojem svetu tako kot verjetno celotna vlada, žrtve te vlade in te ministrice pa ne bodo zgolj posamezniki učenke, učenci, mladostniki, ampak v resnici cele generacije. Kaj se dela tem generacijam, bomo videli v prihodnjih letih, v kakšne ljudi bodo ti prizadeti otroci odrasli. In še nekaj vam bom rekla. Ko sem poslušala ministrico Kustec pri njenem zagovoru, ki ste mu poslanci koalicije zelo ploskali, se mi je zdelo, kot da ga je napisal Janez Janša sam. Covid je zelo kužen, janšizem pa ravno tako – ko se okužiš z njim, si zelo hitro notri. Hvala.
Hvala lepa za ta odlični prispevek. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima Andrej Černigoj, za njim bo razpravljala Mojca Žnidarič. Izvolite, imate besedo.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar, spoštovana ministrica in kolegica Simona Kustec! Za začetek z moje strani prejmite iskrene čestitke za svoje dosedanje delo. Vaše delo se zaradi nevidnega sovražnika težko primerja z vašimi predhodniki, pa vendar je tudi iz vaše današnje predstavitve, ki jo imam tudi tukaj pred sabo, in vaših slidov celo širši javnosti in državljankam in državljanom razvidno, da vaši dosežki presegajo dosežke vaših predhodnikov. To se zelo jasno vidi v rekordnem proračunu ministrstva, ki ni bil še nikoli tako velik, v uspešnem reševanju in pripravi na letošnje šolsko leto, kar kaže tudi 10. 11. 2021, ko je potekal sestanek na Ministrstvu za izobraževanje, znanost in šport z ravnatelji osnovnih in srednjih šol, v uspešni izvedbi pouka na daljavo, in kar se tudi [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Gospod predsednik.
Prosim za pozornost. Spoštujte kolege.
Zelo nevljudno je, da se ljudi moti, ampak tega smo na žalost že vajeni. Uspešna izvedba pouka na daljavo se je kazala tudi v odličnem uspehu na maturi. Če pogledamo rezultate, uspešno je maturo opravilo 97 % vseh kandidatk in kandidatov, leto poprej, če gremo pogledat, le 94 %, leta 2019 pa le 90 %. Očitno ministrica dela nekaj zelo prav in zelo dobro, glede na rezultate. Ustavil bi se tudi pri izjemnem bodočem vlaganju po 10 letih v 120 občin. Tukaj imamo zemljevid, v 120 občinah v vrtce in osnovne šole, skoraj ni občine v Sloveniji, v kateri ne bo zrasla nova šola oziroma vrtec. Tudi tukaj bi se rad ministrici izredno zahvalil za vse financiranje telovadnice in osnovne šole v Ilirski Bistrici, ki je bila po več kot 40 letih tega več kot potrebna. Zdaj gremo na zakonodajo. Tukaj smo zelo veseli, da smo na predlog ministrstva in predvsem ministrice uspeli sprejeti Zakon o obravnavi otrok in mladostnikov s čustvenimi in vedenjskimi težavami in motnjami v vzgoji in izobraževanju. Prvič. Drugič Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o vrtcih. Tretjič Zakon o znanstvenoraziskovalni in inovacijski dejavnosti, kar je bil trd oreh marsikatere prejšnje vlade. In rešitev odločbe Ustavnega sodišča, ki je bila v vrednosti le 200 tisoč evrov, ampak ideološko zelo obremenjujoča za prejšnjo vlado. V sami razpravi sem poslušal in slišal tudi nekaj nesmislov. Meni je zelo jasno, da matura 2019 ni potekala pod to vlado, če je bila okoli maja 2019, naša vlada pa je začela z marcem 2020. Mogoče so spet tukaj tisti milijoni, milijarde, bi morali biti malo bolj eksaktni. Uporabimo primer, da to, da oče zaradi testiranja pride s prižgano motorko pred osnovno šolo, izrabite kot primer ne dovolj dobrega komuniciranja s starši – ali se šalite? To je pa nedopustno! Ni državljanke in državljana v Republiki Sloveniji, ki bi vam tukaj verjel. In glede podatkov, da so šole najdlje zaprte. Se strinjam kot starš, vsak dan, ko otroci niso bili v šoli, je dan preveč, ampak to ni obtožba ministrice. Dajte tukaj tudi razumeti samo situacijo nevidnega sovražnika. Podal bom še en primer. Pravkar je prišel drugi predlagatelj. Mesec dni nazaj je bil v tej dvorani državni sekretar narobe razumljen zaradi kretenj rok, ampak se je vseeno opravičil. Bo predlagatelj to zmogel spoštovani ministrici? To bomo še videli, verjamem pa, da ne. Za konec glede ocene uspešnosti. Državljanke in državljani težko verjamejo oceni skrajno leve stranke, če v isti sapi ta stranka ocenjuje svojo kandidatko kot super, najbolj uspešno kandidatko za predsednico Evropske komisije. Mladi so sprejeli težko situacijo samotestiranja v šoli, to so opravili z odliko. Zahvaljujem se vsem predanim ravnateljem, učiteljem in staršem. Na žalost le en del opozicije vidi v tem težavo in jo podpihuje, načrtno, z željo po oblasti. Nedopustno in unikum v Evropski uniji. Najlepša hvala za pozornost.
Hvala lepa. Besedo ima Mojca Žnidarič, za njo pa bo razpravljal mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim, posebej ministrici gospe Simoni Kustec in državnemu sekretarju! Težko je danes vse to poslušati cel dan. Dejansko predlagatelji te interpelacije danes cel dan pametujete, kaj ni okej, a še preden se je epidemija dejansko pričela, ste se ustrašili in razbežali. Danes pametovati je najlažje. Zakaj je ministrica potovala v tujino, zakaj je bila v Parizu, Tokiu, so številni problematizirali. Jaz bi vas res vprašala, ali vi sploh veste, da Slovenija predseduje Svetu Evropske unije. Ali vi sploh veste, koliko dodatnih aktivnosti imajo naši ministri? Očitno ne. In žal naši mediji, naše televizije tega sploh ne kažejo. Kažejo samo vaše opozicijske zdrahe, proteste in podobne stvari. To, da Slovenija predseduje Svetu Evropske unije in koliko dodatnega dela in poti imajo ministri, žal ni za nikogar pomembno, še posebej ne za medije. In da je ministrica bila v Tokiu – tam je bila tudi v imenu vseh ministrov za šport, tudi ministrov za šport Evropske unije. Na marsikaterem posvetu zastopa vse ministre Evropske unije ali pa vodi posvete. Če gremo na očitke interpelacije. Če se ustavim pri prvem, opustitev dolžnega ravnanja z neodgovornim zanemarjanjem priprav na novo šolsko leto 2021/2022 v znanih epidemioloških razmerah, je zapisano. Če ste ministrico na začetku poslušali, je zelo jasno povedala, tudi v gradivu, v odgovoru na interpelacijo imamo celo tabelo vseh sestankov, ki so bili izvedeni od sredine junija pa do konca avgusta, 26 jih je bilo. Oziroma to so okrožnice, 26 okrožnic in usmeritev. Prej ste nekateri rekli, ne, saj ne problematiziramo tega, da je zbolela, ampak ravno od 16. 8. pa do 6. 9. je zbolela in je bila odsotna, zato so nekatere sestanke pred začetkom šolskega leta izvajali državni sekretarji, za kar so seveda pooblaščeni in tudi strokovno kompetentni za to. Da ni bilo pripravljeno, ni res. Ta knjižica, ministrica je povedala, od konca šolskega leta so številni ravnatelji sodelovali pri pripravi teh modelov in priporočil. Vsi tisti, ki smo člani odbora za izobraževanje, smo imeli sejo 23. 8. in takrat je že bila ta knjižica pripravljena. Seveda pa so se tako letos kot lansko leto razmere – zato se ne morem se strinjati, da v znanih epidemioloških razmerah – po 15. avgustu, ko ste se večinoma ali pa se je večina vrnila iz tujine, z dopustov, kar vedno drastično slabšale. Tako da razmere niso bile znane, proti začetku šolskega leta so bile vedno slabše. Govorili ste o spremembah navodil, številnih ukrepih, okrožnicah. Eni ste rekli, da jih ni bilo, drugi ste rekli, da je obremenjevala s številnimi okrožnicami. Celo zelo kontradiktorni ste bili med sabo. Ampak vsa navodila, ki so vezana na spoštovanje ukrepov in teh omejitev, mora ministrstvo za izobraževanje tudi uskladiti tako z NIJZ kot z Ministrstvom za zdravje, saj si jih ne more ministrica kar sama izmisliti. Ali boste rekli tudi, da si je virus izmislila ona? V enem stališču je bilo povedano, da se niso vsi starši šolali za profesorje. Seveda se niso, pa tudi ne za zdravnike, pa tudi ne za infektologe, pa ne za znanstvenike, raziskovalce, ampak žal se nekateri tako obnašajo. Poudarjam, nekateri, niso vsi taki. Zato je pa tako, da se širjenje tega virusa nikakor ne more ustaviti. Ker ta glasna manjšina vpliva na ostale, mogoče malo manj – kako bi rekla? – odločne državljane in jih ta manjšina poziva k nespoštovanju ukrepov. Ampak k temu, moram reči, ste v opoziciji tudi sami kar veliko pripomogli. Zadnji teden pred prvim dnevom testiranja je bil cel šok, strah, trepet vseh, panika se je delala, ampak kot smo videli, je testiranje zelo lepo steklo. Mi, tisti, ki imamo otroke v osnovni šoli, smo dobili zelo lepo, pozitivno sporočilo ravnatelja, tako da je očitno vse zelo dobro teklo. Otroci vedo več, kot si odrasli predstavljamo. Zakaj pa se je to naredilo v šolah, ste rekli, zakaj ne doma. Nekateri, ki imamo otroke v višji triadi osnovne šole, vemo, da so že dalj časa, če se spomnite, imeli doma teste in so se lahko samotestirali. Ampak meni je moj otrok doma rekel: »Mama, samo jaz se moram testirati. Saj se nihče drug ne testira, samo ti me siliš, da se moram testirati.« No, potem je rekel, še ena sošolka, mi je povedal. Ampak to pomeni, koliko so se držali teh navodil, ko so imeli teste doma. Zato je pač bilo treba to prenesti v šolo. In prav je tako. Sami ste videli, verjetno brali članke, 300 novih okužb se je v sredo v šolah ugotovilo. S to zajezitvijo se bo marsikaj lahko ustavilo. Lansko leto, ko so bile šole na daljavo, pa še nismo imeli te možnosti, samotestiranj ni bilo, tudi cepiva še ni bilo dovolj. Ampak jaz tako in tako nisem za cepljenje otrok, sem pa za to, da se cepimo vsi ostali in s tem zaščitimo otroke in tiste, ki se ne morejo zaradi kakršnihkoli drugih zdravstvenih razlogov cepiti. Osebne diskreditacije je bilo danes res preveč. Jaz bi si želela oziroma prav bi bilo, da bi interpelacija temeljila na nekih res strokovnih očitkih, ne pa na političnem manipuliranju in osebni diskreditaciji človeka, ženske. Nekateri pravite, ni okej, hibridni sistem ni okej, šolanje na daljavo ni bilo okej. Sami veste, verjetno se zavedate, da vedno pride do kakšne okužbe, da so karantene. Se pravi vsi, 100 %, v šolah ne morejo biti. Tako da zdaj jaz ne vem, nič ni okej, ne poveste pa, kako bi vi potem reševali. Verjetno šole brez mask, kot ste takrat na začetku rekli, ali kako? Ali brez testiranja? Ne vem, kako. Danes ste sicer rekli, da se vsi strinjate s samotestiranjem, upam, da je tako. Med drugim ste tudi govorili, da vsi, prav vsi se pritožujejo, ste rekli. Ampak to ni res. Rekli ste, da so vsi sindikati proti ministrici, in tudi to ni res. V gradivu, jaz upam, da ste ga vsi dobili, je tudi pismo podpore gospe ministrici dr. Simoni Kustec, piše pa ga Sindikat direktorjev in ravnateljev, torej Sindir. Vam bom samo prvi odstavek prebrala: »V Sindikatu direktorjev in ravnateljev, Sindir, smo presenečeni in razočarani, da je ministrica našega resornega ministrstva dr. Simona Kustec ponovno podvržena postopku interpelacije. Ob večdesetletnem spremljanju razvoja in delovanja ministrstva za izobraževanje in šport smo v sindikatu prepričani, da sprejemljive strokovne obrazložitve za sprožen postopek ni. Ker se v našem sindikatu posvečamo prav stroki, naše delovanje pa temelji na dialogu in moči argumentov, izražamo jasno nestrinjanje z očitki, ki jih zajema predlog za interpelacijo, in izražamo podporo ministrici dr. Simoni Kustec.« Kot sem rekla, interpelacija je brez pravih vsebinskih argumentov, ni vsebine, argumenti so pa dejansko zelo šibki. Žal je danes res tako, kot je že bilo rečeno – da se politika danes ali pa v bistvu že cel mandat lomi na plečih naših otrok. Nekateri ste celo v vsakem stavku posebej naštevali, da povzroča ministrica zmedo in stisko. Ampak jaz sem prepričana, da virus povzroča zmedo in stisko vsem nam, ne pa da jo povzroča ministrica. Mislim, da se po svojih močeh kar zelo dobro trudi, da se ta stiska ublaži. Ampak žal moramo ugotavljati, da se stiska med otroki velikokrat pojavlja bolj zaradi staršev kot pa učiteljev in drugih. Sin mi je povedal tudi to, da mu je sošolec potožil, da bi se on testiral, samo mu mama ne pusti, in raje bi hodil z njimi v šolo, pa mu ne dovoli. Tako da otroci so velikokrat bolj pametni od staršev. Nikoli ni enostavno poiskati rešitve, s katero bi bili zadovoljni vsi. Tega se verjetno zavedamo. Še posebej pa je to nemogoče v času te epidemije oziroma tega še vedno žal nepoznanega virusa. Prej sem omenila, da pravite, da se pritožujejo vsi, tudi podporo sindikata sem prebrala in tudi večina ravnateljev se strinja, da so bila navodila oziroma okrožnice, ki so jih dobivali, pravočasna in da so si z njimi lahko kar veliko pomagali, ne da so bila brez neke vsebine in da jih niso razumeli. Po drugi strani je pa tako. V bistvu so ravnatelji direktorji, so samostojni, so menedžerji. Jaz ne vem, nisem slišala, da bi kdorkoli, katerikoli direktor zdravstvenih domov kje potarnal, da mogoče s svojega ministrstva ni dobil dovolj navodil. Treba je biti vseeno za svoje delo odgovoren in svojo odgovornost sprejeti. Na šoli, kjer imam jaz otroke – otroka, druga je na faksu, tam so tudi vse ustavili, pa so se očitno tudi sami odločili tako – je potekalo vse zelo v redu. In tudi sporočila, kot sem rekla, smo dobili s strani ravnatelja zelo pozitivna. O sredstvih za investicije se ne bom ponavljala, danes je bilo že veliko povedanega. Po 10 letih je res ogromno sredstev zagotovljenih, tudi za vrtce in šole v naših okoljih oziroma po skoraj celi Sloveniji. Bi pa rekla, da kljub tej epidemiji, v kateri je ministrica ves čas vodila svoj mandat, ni opravljala le tekočega dela, ali kakor je bilo rečeno, utečenih stvari, ampak je uredila kar nekaj zapadlih. Zakoni, ki jih je sprejela, so že bili našteti, jaz vam bom pa povedala še, da je bil decembra 2020 sprejet en pomemben pravilnik za področje izobraževanja odraslih, ki bi ga moral sprejeti že prejšnji minister, pa ne vem, zakaj ga ni. Ljudske univerze so bile zelo vesele in so tudi zelo lepo pohvalo napisale: »Petek, 4. 12. 2020, si bomo ljudske univerze zapomnile za vedno v svoji več kot 60-letni zgodovini. V Uradnem listu,« tem in tem, »je bil objavljen Pravilnik o standardih in normativih za financiranje in izvajanje javne službe na področju izobraževanja odraslih, s katerim na področju izobraževanja odraslih po dolgih letih truda in prizadevanj vseh vpletenih dobimo pravno podlago za izvajanje dejavnosti javne službe, ki bo,« oziroma zdaj je že, »zaživela s 1. 1. 2021«. In se zahvaljujejo ministrici in vsem drugim, ki so pri tem pomagali. Nadalje. Ministrica je znala prisluhniti in odobriti tiste srednješolske programe, za katere smo se nekatera okolja borila kar nekaj let. Konkretno v Ormožu smo se 12 let potegovali za zdravstveno nego, pa nam je bivši ministri niso odobrili. Pa so bili za to argumenti in še zadnjič, na zadnjem odboru za zdravstvo mi je gospa Ažman priznala, da se zaradi tega niso dosti zmanjšali vpisi v Murski Soboti in v Mariboru. Upam, da nismo šele zdaj, v tej epidemiji ugotovili, kako krvavo rabimo zdravstveni kader. Ampak ne, očitno takrat, ne vem, nismo imeli dovolj močne politične podpore v Ormožu. Pa smo ob izvolitvi 2018 vsi trije takratni poslanci šli do prejšnjega ministra Pikala in ga prosili, da naj nam po 10 letih končno prizna vse argumente, ki jih imamo. Ker so naši največji delodajalci v Ormožu ravno bolnišnica, zdravstveni dom, dom upokojencev, in še bolnišnica Ptuj je dala podporo. Pa ne, 12 let nas nihče ni slišal. In zato bom vse življenje hvaležna ministrici in zato so ji hvaležni tudi vsi. 30 otrok je vpisanih letos, prvo leto na ta oddelek. Še številne druge dobre stvari za male kraje in druge ljudi je naredila. Mogoče omenim še šport. Ja, vsi smo se bali, kaj bo, ko je bilo lansko leto kar nekaj časa zaprto, otroci niso mogli trenirati, trenirali so le vrhunski športniki. Takrat so se seveda tudi na nas, na mene pa tudi na druge poslance, verjamem, obračali trenerji in predsedniki klubov, naj se sprosti, ampak takrat še ni bilo teh testiranj, da bi to lažje sprostili, zdaj seveda še teče. Pred kratkim mi je moj kolega priznal, da so se takrat bali, da bo po zaključeni epidemiji zelo malo otrok še prišlo na trening. Zadnjič mi je pa rekel: »Veš, sem se motil. Zdaj jih hodi še več. Še več otrok hodi na treninge, kot jih je hodilo prej, še novi so se vpisali!« In to mi je sam od sebe z veseljem povedal. Tako da je res, da bomo iz te epidemije tudi nekaj dobrega odnesli, ne samo slabih stvari. Želela bi si, da bi vsi videli tudi tiste dobre stvari in da bi nas ta epidemija dejansko povezala in bi iz nje znali potegniti čim več, ne pa da iščemo samo slabe stvari in se razdvajamo bolj, kot je to potrebno. Ministrica, imaš mojo popolno podporo, interpelacije zagotovo ne bom podprla. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnik predlagatelja mag. Marko Koprivc. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Želel sem se odzvati na besede kolegice Mojce iz SMC. Na nek način nam skušate naprtiti, kot da mi malodane sodelujemo ali pa celo podpihujemo tiste, ki so nasprotniki ukrepov proti covidu-19, in tako naprej. To absolutno ne drži. Obrnil bi zgodbo. Mi ves čas pozivamo ministrico, da vodi nek normalen dialog, ki bi preprečil tovrstne upore. Spoštovana ministrica in vsi ostali, ki ministrico danes orkestrirano branite, dejstvo je, da tako glavni sindikati kot stanovska združenja in ravnateljev in učiteljev opozarjajo, da vas ni. Spoštovana ministrica, da vas ni. In to ne tistih 10 dni ali pa dva tedna, ko ste bili na bolniški. Prej ste skušali to preobrniti, kako zaničujemo te stvari in to. Ne, obratno. Jaz sem prej poudaril, da ne govorim o obdobju, ko ste bili na bolniški, ampak govorim o obdobju pred tem in o obdobju [[…]]Kaj vi to kažete tam pa motite proces? In o obdobju pred nekaj dnevi, ko se je sprejemal nov odlok glede testiranja v osnovnih šolah. In tega ne govorimo mi v demokratični opoziciji, to govorijo sindikati, to govorijo učitelji, to govori širša javnost. Zdaj jaz dejansko ne vem, o čem se pogovarjamo. Vi nas skušate prepričati, da je bila ministrica prisotna na pogovorih, na dogovarjanjih glede izvajanja ukrepov, dejstvo pa je, da je ni bilo. To je tako, kot da bi rekli, prej ko je šla ministrica ven iz dvorane, da je bila v dvorani, saj je sicer pred tem res rekla, da tudi če se je ne vidi, ne pomeni, da je ni. Če na ta nivo razprave padamo, potem je res možno tudi to, da pač je, ko je ni, je na daljavo. Še enkrat glede vaših potovanj in pomembnosti mednarodnih obveznosti. Se strinjam, da so mednarodne obveznosti tudi pomembne, ampak ko gre za to, ko se dogovarjamo tukaj v Sloveniji o tem, ali bo kljub zdravstveno težki situaciji lahko pouk stekel normalno ali ne, pa mislim, spoštovana ministrica, da bi bilo prav, da bi dali prednost tem sestankom. In še enkrat, ne govorim tega jaz, ne govori tega kolega Matej iz Levice, to govorijo ključni deležniki v izobraževanju. Poglejte, 17 tisoč podpisov šolnikov je bilo podpisanih pod to, da morate vi odstopiti. 17 tisoč podpisov so zbrali. Sindikat SVIZ vas je pozival, da se vključite v proces, ravnateljice, ravnatelji. Vi pa sedaj govorite, da ste bili ves čas prisotni. Veste, v teh težkih časih, ko se sprejema težke odločitve, je mogoče dovolj že prijazna beseda, je dovolj že to, da se usedete skupaj s šolniki pa da jih pomirite pa da jim svetujete, kaj narediti, če bodo starši nasprotovali, in tako naprej. Vi pa teh informacij pač niste dali. Niste jih dali. Različni ravnatelji to govorijo. Hvala bogu, da je v sredo pouk stekel normalno. Jaz sem vesel, da je bilo malo tistih, ki so se upirali. Ampak vaša zadnja okrožnica je bila dan prej ob petih in nekaj minut čez poslana ravnateljem in ravnateljicam šol. Lepo prosim, da kolegi iz koalicije ne zavajajo in govorijo, da mi nasprotujemo temu, da bi se učence v šolah testiralo. To ne drži. Tudi precepljenost v Sloveniji bi bila mnogo mnogo višja, upam si to trditi, če bi potekal nek normalen dialog med Vlado in državljankami in državljani. Popolnoma isti problem je kot pri vprašanju ukrepov znotraj šolskega sistema. Ta vlada se ne čuti del ljudstva, ampak se čuti, kot da je nekaj vzvišenega, zaničuje državljanke in državljane in rezultat je upor. Sicer nesmiseln upor za moje pojme, ker jaz mislim, da vsi vemo, da je edina rešitev boljša precepljenost. Edina. In enako se vsi zavedamo in si želimo, verjamem, da si vsi želimo, da se šole ne bi zapirale, da se, kot smo poudarjali že lansko leto, šole zaprejo zadnje in odprejo prve. Ta vlada pa je delala – kaj? Šole je takoj zaprla, govorim za prejšnje vale epidemije, hkrati pa pred novim letom odprla frizerske salone, odprla masažne salone, številne trgovine in tako naprej, ker je pač treba kupiti darila. To kaže, da izobraževanje ni prioriteta te vlade. Žal. Žal, jaz vem, da je težko to poslušati, ampak žal so to dejstva. In ko ste govorili o nekem sindikatu ravnateljev, tudi zavajate. Ne vem, ali namerno ali ne, ker okoli te zgodbe pisma podpore tega sindikata je bilo veliko polemike in nesoglasij. Namreč, predsednik sindikata, ki je, kot slišim, tudi član Janševe SDS, je poslal to pismo ven mimo organov in so se organi celo pritožili, da zadeva ni bila usklajena na organih sindikata. Ampak vendarle to ni pomembno. Ne glede na ta sindikat, ponavljam še enkrat, so vsa stanovska združenja ravnateljev, učiteljev in glavni šolski sindikat SVIZ nasprotovali vašemu načinu dela in vas rotili, kot vas tudi mi sedaj rotimo, da se vključite, aktivno vključite v iskanje rešitev glede zajezitve epidemije v šolskih prostorih. Še eno stvar, ministrica, moram spet izpostaviti, ker se očitno na moja vprašanja ne odzivate. Kaj je bilo včeraj na Vladi s sklepom, da odpira razpis za koncesije na zasebnih visokih šolah? Z desne polovice parlamenta smo veliko poslušali o tem, kako je treba omogočiti po celi Sloveniji državljankam in državljanom, da lahko brezplačno obiskujejo visoke šole in tako naprej in kako je edino normalno in pravično, da se tak razpis pač izpelje. Ampak jaz pa sprašujem, kaj pa mnenje Računskega sodišča iz leta 2016, ki je jasno reklo, da po trenutni zakonodaji ne izpolnjujemo pogojev za nove razpise koncesij. Kaj pa vaša politična zaveza, stranke SMC, da bo delala predvsem na krepljenju javnega šolstva? Na te zadeve pač niste odgovorili. Glede na to, da smo govorili v interpelaciji tudi o problemu visokega šolstva, bi pričakoval, da se tudi na to zadevo, čeprav je aktualnejša in ni neposredno napisana v dokumentu, vendarle odzovete. Zadeva je aktualna, je od včeraj zvečer. Resni očitki se pojavljajo v javnosti, da se je to sprejetje na Vladi zgodilo zato, ker ste si s tem kupili podporo stranke SDS danes na interpelaciji. Poznavalci razmer govorijo o tem, da je razpis prilagojen fakulteti Rončevića, Ludvika Toplaka in tako naprej. Razpisujete nov program za novinarstvo in medije, ki ga v tej privatni sferi izvaja izključno Rončević, ob tem da je na FDV mest dovolj. Neki kriteriji so morali biti, na podlagi katerih ste odločili, da so ti programi pomembni. Pa tudi če gre samo za milijon in pol denarja, nima zveze. Veste, s tem sistematično razgrajamo in načenjamo javno visoko šolstvo, ki je tudi politično nevtralno, in na drugi strani vzpostavljate nek vzporeden nov sistem. To so zelo resna vprašanja. Enako kot je bilo danes večkrat povedano, da pozdravljate to, da se je končno ZOFVI spremenil v členu, ki govori o financiranju zasebnih osnovnih šol, in kako je ministrica tukaj naredila velik korak. Jaz se sicer s to rešitvijo ne strinjam, ker so spet neki nepotrebni bombončki zasebnikom, gre res za zelo malo denarja, predvsem pa tukaj ministrica ni naredila nič, ker je bil to poslanski zakon stranke SDS. Ste pa dobili politično večino za tako rešitev. Z nami je ne bi dobili, zagotovo ne, ker smo zagovorniki javnega šolstva. In tudi zadnja odločba Ustavnega sodišča je rekla drugače, kot ste vi zatrjevali ves čas. Tako da ja, absolutno te podpore v koaliciji KUL ne bi dobili. Saj ste poskušali s podobnim zakonom, pa ni šlo čez, ker je absolutno prioriteta vlagati v javni izobraževalni sistem. Ob tem bi vam želel tudi čestitati za to, kar ves čas poudarjate – da ste končno zagotovili sredstva za investicije. Potem ko je vlada, v kateri je bil minister dr. Jernej Pikalo, zagotovila ta sredstva, ste sredstva umaknili in ste jih naknadno po pozivih opozicije spet vrnili. Hvala bogu. Glede teh, kolegica Mojca, konkretnih zadev, česa vam Pikalo ni izpeljal, pa je gospa Kustec izpeljala, je pa spet razlika v načinu delovanja, veste. Naša stranka oziroma naša koalicija ne deluje na način, da se minister zdila s poslancem in potem v njegovem lokalnem okolju naredijo to, kar minister poslancu obljubi, sploh če sta iz iste stranke ali pa se kako drugače povezujeta. To je zgrešeno. Treba je gledati celoto in na podlagi celote potem rešitve delati, ne da naredite uslugo, ne vem, svojemu volilnemu okraju pa se tam naredi neka investicija ali pa en nov program razpiše. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko ima ministrica dr. Simona Kustec. Ne boste? [[Ne.]] Potem ima besedo drugi predlagatelj, dr. Matej Tašner Vatovec. Izvolite.
Hvala, kolega podpredsednik. Vseeno bi se malo vrnil na ta sindikat. To je edino pismo podpore, ki ga najdete v letu in pol, kakšne stanovske organizacije iz šolstva, ta sindikat Sindir, Sindikat direktorjev in ravnateljev, ki mu trenutno predseduje gospod Anton Obreht, nekdanji županski kandidat, ki ga je podprla Slovenska demokratska stranka. To je prva točka. Ta dopis podpore je prišel kot nek glas ravnateljev, kasneje se je pa izkazalo, da nihče v sindikatu za ta dopis ni vedel. Gospod predsednik se je sam podpisal, to ni bilo sprejeto na kakšnem organu sindikata, ampak se je pač samovoljno odločil, da to pošlje. Posledica tega so bili nekateri izstopi iz sindikata. Ko pa je to pošiljal nekemu drugemu članu sindikata, je ta predsednik napisal nek dopis temu drugemu članu in napisal: »Podpiramo ministrico dr. Simono Kustec, soglašamo z usmeritvijo delovanja ministrstva v njenem mandatu in ocenjujemo, da za njeno razrešitev ne obstajajo nikakršni strokovni razlogi. Je pa za nami in pred nami izzivov polno obdobje, iskanje rešitev pa se ne začne z usmerjanjem prsta v posameznika.« Malo zatem je prišel v razpravo predlog o tem, da se ravnateljem povišajo plače. Skratka, ta gospod, predsednik tega sindikata, simpatizer ali član stranke SDS, je podprl ministrico samo zaradi tega, ker se je obljubilo, da se bodo plače ravnateljem povišale. Jaz nimam nobene težave s tem, da se ravnateljem zvišujejo plače, kar je tudi potrdil generalni sekretar SVIZ, je pa problematično, da se pošiljajo dopisi podpore v zameno za to, da se odpre razprava o višanju plač. To je še eden od mnogih dokazov, kako ima ta vlada nekako že v genih koruptivno delovanje, o čemer bomo očitno razpravljali na naslednji seji Državnega zbora, o odgovoru predsednika Vlade na to vprašanje, in kako so stvari zelo narobe na tem ministrstvu. Ne samo, da ni posluha za šolsko polje, ne samo, da vlada tam popolna ignoranca, dogaja se na dnevni ravni neka strankokratska korupcija. To, kar je sedaj spraševal kolega Koprivc, je zelo pertinentno. Kako je možno, da se objavi razpis, o katerem se s satelitov vidi, da je prikrojen nekim zasebnim izobraževalnim ustanovam blizu največje vladne stranke? Tako da dajte malo – včasih jaz razumem, da je vaša strankarska kolegica, vaša ministrica, da jo je treba braniti, ampak izberite si neke druge metode. Ker to, da greste zagovarjat neke stvari, ki na daleč kažejo na neke elemente korupcije, je enostavno brez zveze. To niso osebne diskreditacije, to so diskreditacije dela. Dela, ki ga ni, ki ga ne vidimo, ki ga ne vidijo ravnatelji, ki ga ne vidijo učitelji, ki ga ne vidijo vsi, ki so udeleženi v šolskem procesu. Še vedno ne morem razumeti, kako vas peščica ne razume, da je velik delež deležnikov v različnih sistemih v tej državi – pa ne govorim samo o šolstvu, govorim tudi, ne vem, o kulturi, o medijih, o zdravstvu – ki enostavno ne razume in se ne strinja s potezami vsakega posamičnega resornega ministra in Vlade kot kolektivnega organa. In še enkrat, vi si slikate to idilično podobo, kako je vse ful lepo in rožice cvetijo, po drugi strani pa nam hiša gori. To je neverjetno. Pa še ena stvar. Jaz bi vas res lepo prosil, ves čas govorite, da gre za neke politične napade, da gre za politične govore, da gre za politično obračunavanje – ja pa za Zevsa, Kristusa, Marxa, kje pa smo? Ali nismo v parlamentu, v Državnem zboru, kjer ste izvoljeni politiki? Ta ideja, da je treba depolitizirati politiko, je abotna. Tukaj smo seveda na različnih političnih stališčih in mislim, da moramo razpravljati politično. Če hočete strokovne razprave, boste šli na nek strokovni forum. Mi se skušamo opremiti s čim več podatki, s čim več podpore tudi strokovnjakov, ampak poglejte, ko smo v tej dvorani, razpravljamo politično, in mislim, da je tako tudi prav. Ne diskreditirati kakršnekoli intervencije, da je politična, ker drugačna ne more biti v tej dvorani. Kar se tiče ene stvari, to bi pa tudi rad poudaril. Rekli ste, da epidemiološke razmere niso bile znane in da se je bilo nemogoče pripraviti. Minister za zdravje je še na začetku poletja zagotavljal, da bo jesen težka, da bodo ljudje umirali, da bodo bolnice polne in tako naprej. Tako da ne, razmere niso bile nič kaj neznane. Seveda nismo mogli točno, natančno vedeti, koliko bo potrebnih postelj, koliko bo obolelih in tako naprej, vedelo se pa je, da bo hudo. Delta je že razhajala po Veliki Britaniji in drugod in se je približno vedelo, kakšni gabariti bodo, tako da ne govoriti, da epidemiološke razmere niso bile znane. To je to, zaenkrat.
Hvala lepa. Repliko ima Mojca Žnidarič. Izvolite.
Bom zelo kratka. No, saj ste sami zdaj na koncu priznali, da ni nobenih strokovnih argumentov, da je to seveda politično. Interpelacija je politični manever. Zakaj sem prebrala to pismo? Zato ker ste vsi opozarjali, da prav vsi niso zadovoljni z njenim delom. To pismo podpore je bilo poslano od zainteresirane javnosti in ne zdaj kot v njen bran, poslano je bilo že 29. septembra. Kako pa vi veste, kaj si sindikati med seboj pišejo v elektronskih sporočilih? To je pa res čudno, ne vem, kako ste vi z vsem tem seznanjeni, in pravite, da to ni res. Hvala.
Predlagatelj dr. Matej Tašner Vatovec. Izvolite.
Delo, 19. 10. 2021, časopis objavil, novinarka je šla preverjat pri posameznih članih sindikata in tudi pri gospodu predsedniku tega sindikata. Naslov članka je Sindikat ravnateljev za ministrico, obetajo se jim višje plače. Poiščite v Delu s tem datum pa si preberite, nisem si stvari izmislil. Kar se tiče strokovnosti, zanimiv poizkus. Še enkrat poudarjam, mi se na interpelacije, ko se pišejo in ko jih obravnavamo v Državnem zboru, pripravimo tudi s stališči strokovnjakov in zainteresirane javnosti s tega področja, kar ne pomeni, da so to vse puhlice. Rekel pa sem, da za strokovno razpravo ni prostora v Državnem zboru, ker mi smo tukaj vsi strokovnjaki za isto stvar, mislim pa, da imamo vsi pravico govoriti o vseh stvareh, ker je to naše delo.
Hvala lepa. Replika, Lidija Mirnik.
Hvala lepa. Replika Mateju Tašnerju. V bistvu to ni replika, pa kakorkoli. Ko govorimo o politizaciji Državnega zbora, seveda, poslanci smo politiki, kaj drugega pa smo? Mogoče samo by the way, tudi ministrica je političarka, ni ona neka težka strokovnjakinja, ker je pač na politični funkciji in opravlja politični poklic, da tako rečem. Torej ja, seveda so naše debate tukaj kakšne pa drugačne kot politične. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Rajh.
Hvala lepa. Spoštovana ministrica, državna sekretarja, kolegice poslanke in poslanci! Močno in vsem dostopno javno šolstvo je prioriteta vsake družbe. V tej epidemiji covida se je pokazalo, kako pomemben državni podsistem je šolstvo, in smo videli vsi ena na ena, kakšne težave povzroča zaprtje šol ali izvajanje drugačnih oblik pouka v družbi za izvajanje drugih poklicev. Videli smo, da okrnjen pouk ali spremenjen pouk vpliva na gospodarsko dejavnost, na poklice in eksistenco številnih staršev. Zato je tudi normalno, da se šole najkasneje zaprejo in prve odprejo. Mi smo v teh epidemioloških časih videli, da so bile odprte drogerije, ki so prodajale drago kozmetiko, medtem pa starši otrok niso mogli kupiti osnovnih zadev, kot so tekstil, čevlji in podobno. To ne leti samo na ministrstvo za šolstvo, to leti na način, kako deluje ta vlada. Ko smo govorili o močnem in zdravem javnem šolstvu, ne moremo iti mimo zadnje najave razpisa za koncesije oziroma za zasebne šole. Tu bi zelo jasno rad poudaril, da je naloga države zagotavljati javno šolstvo in v sklopu javnega šolstva pogledati te programe, jih po potrebi prevetriti, če je karkoli potrebno, in seveda tudi krepiti. Tu bi želel opozoriti, da država brez kakršnegakoli pomisleka dovoli odpiranje novih študijskih programov tudi na državnih fakultetah, ne da bi pri tem zagotovila dodatne namestitve v študentskih domovih. Namesto, da bi te zadeve uredila, s tem denarjem sofinancira odpiranje novih zasebnih študijskih programov. To je seveda posebej zaskrbljujoče in skregano z zdravo logiko. Na te zadeve bo seveda treba odgovoriti. Kar se zaprtja šol tiče, so kolegi iz Levice prinesli eno novo statistiko Unecsa, Organizacije Združenih narodov, ki naše trditve, podpisnikov, seveda potrjuje. In ko nekdo govori, da imamo najboljši učni uspeh na maturi, si jaz zelo težko predstavljam, kako to, če so se pogoji izobraževanja poslabšali tudi iz objektivnih razlogov, kako lahko strokovne službe ministrstva pridejo do takega zaključka, da glede na to, da so se šolarji izobraževali pod težjimi pogoji, imajo boljše rezultate. A veste, to preprosto ni logično. In če pogledamo raziskave v tujini, na primer v Angliji, je bilo jasno potrjeno, da so učenci deležni učnega primanjkljaja, še posebej tisti, ki izhajajo iz ranljivih skupin. To je dejstvo in to je v bistvu replika kolegu Černigoju, ki je razlagal, da je učni uspeh boljši, glede na to, da imamo težje pogoje. Te zadeve bo treba naslovit, učne primanjkljaje bo treba identificirat in naredit načrt, kako se bodo ti učni primanjkljaji odpravili. V tej epidemiji so se pokazale številne stiske otrok. Tudi to bi moralo biti nekako analizirano. Na mene so se večkrat obrnili starši bivših devetošolcev, ki so nekako postali brezvoljni do učenja ali pa nadaljevanja šolanja. Takih težav staršev ni malo, da otrok, ki se je normalno izobraževal čez vseh 8, 9 let, v zadnjem letniku osnovne šole izgubi voljo po nadaljevanju šolanja in postane apatičen. Kar nekaj takih primerov poznam, in to so stiske, ki bi jih morali nasloviti. Tudi v Poslanski skupini SAB smo k proračunom za leti 2022 in 2023 dali amandmaje, da se zagotovi dodatna psihološka pomoč otrokom. Žal ti amandmaji niso bili sprejeti in kljub temu, da so na to in na te stiske zelo intenzivno opozarjali in še opozarjajo psihologi in psihiatri, torej ljudje, ki se poklicno ukvarjajo z temi stiskami. Če pogledamo še drug problem, raziskava SLOfit je pokazala, da so med učenci upadle gibalne sposobnosti zaradi zaprtja ali pa v tem smislu, ker se v tem času epidemije ni nekako spodbujalo samostojno gibanje v naravi. To so vse težave, ki jih bo treba naslovit, ki bi jih morali naslovit in seveda z eno umirjeno, preudarjeno komunikacijo celotne vlade učinkovito rešiti. Še enkrat, če nekako te zadeve sumiramo. Epidemija traja kar nekaj časa. Na začetku nismo poznali vseh metod, na kak način se širi, predpostavljajo se je, da se širi kapljično. Vedelo se je, da se širi kapljično, ni bilo drugih učinkovitih metod preprečevanja širjenja okužb kot izvajanje karantene, ampak ko se pravila spreminjajo iz dneva v dan, od danes na jutri, iz 23. ure zvečer, na 1. uro zjutraj, seveda to pri ljudeh povzroči nejevoljo in konflikte. V Nemčiji so se v tem času zato, da so šole lahko čim dlje odprte, vladi in mesta, ker oni imajo drugačno pravno ureditev, začeli posluževati drugih ukrepov in so seveda tudi v šole in v razrede namestili razkuževalnike zraka. Po njihovih izkušnjah seveda to pripomore k zajezitvi okužb. Zavedati se moramo, da verjetno mali otroci, še posebej ti v nižjih razredih osemletke, niso vajeni ali v stanju nositi maske, tudi odrasli se primemo po obrazu, otroci delajo marsikaj drugega verjetno iz teh mask, tudi frače. In seveda bi bilo prav, da se te zadeve na nek ustrezen način naslovijo in ob teh dejstvih, ob teh ukrepih tudi sprejmejo kakšni drugi. In na to so nas seveda tudi opozarjali ravnatelji v osnovnih in srednjih šolah, da razen teh drugih ukrepov ni bilo nič urejenega. Tudi jaz sem v tem času govoril z različnimi ravnatelji. Nekateri so bili toliko samoiniciativni in sami, torej s šolskim denarjem, ki ga zberejo na različne načine, bodisi z oddajanjem telovadnic bodisi z raznimi bazarji in drugimi stvarmi, kupili naprave, ki razkužujejo in dezinficirajo zrak. Na tak način so na primer razkuževali skupne prostore. Ampak tu sem seveda pričakoval en bolj sistemski pristop, ki ga v tem času in v teh trenutkih nisem videl. Jaz bi si predvsem želel, da se šolsko leto, ki je v teku, tudi nadaljuje. Težko je v razvojnem ciklusu otrok oziroma v razvojni fazi, v kateri se nahajajo, popravljati te primanjkljaje, ki so jih bili deležni, torej da se pouk odvija čim bolj nemoteno in da smo se kot družba nekaj iz te preteklosti, ki smo ji bili priča, tudi naučili, da se te napake, ki smo jih našteli in so se dogajale, ne bodo več dogajale. To je za nas najbolj pomembno. Ministrica kot prvi funkcionar na tem področju, resorju, ki ga pokriva, je seveda iz objektivnih razlogov po komandantni odgovornosti odgovorna za vse, kar se dogaja v tem sistemu. Zato je tudi potrebno, ko se ravnatelji, ki predstavljajo izvajalce tega sistema, obrnejo na ministrstvo z konkretnimi vprašanji, da dobijo na njih tudi konkretne odgovore. In ravnatelji in tudi učitelji so jasno povedali, da teh konkretnih odgovorov niso dobivali in so tudi podali jasno izjavo, da takemu sistemu ne zaupajo. In mi kot stranka seveda moramo in zaupamo stroki. Če izvajalci dejavnosti, tisti, ki so prvi odgovorni za to, torej tisti, ki so dnevno vpoklicani za to, da utrjujejo javno šolstvo, povedo, da nimajo ustreznih odgovorov na vprašanja s strani ministrstva, potem je jasno, da takemu vodji, takemu ministru tudi mi v politiki ne moremo zaupati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Jure Ferjan, pripravi naj se Aljaž Kovačič. Izvolite.
Gospod podpredsednik, najlepša hvala za besedo. Cenjena ministrica, državni sekretar, spoštovane poslanke in poslanci in vsi, ki nas spremljate v relativno kar pestri razpravi! Danes imamo interpelacijo, drugo proti aktualni ministrici. Prepričan sem, da bo tudi čez nekaj ur glasovanje podobno, kot je bilo pri prvem glasovanju in da bo tudi jutri gospa Simona Kustec še naprej ministrica za izobraževanje, in to takšna ministrica, ki bi bila vsaj nekaterim zadnjim ministrov in ministricam lahko za zgled. Ne govorim tega na podlagi nekih osebnih preferenc, ampak na podlagi rezultatov, ki jih je ta vlada in to ministrstvo naredilo. Danes smo uvodoma slišali nekaj takega, ni čisto dobesedni citat, je bilo pa v tem smislu: To ministrstvo ima najslabše vodstvo, ministrstvo gor drži srednje uradništvo, ki je že dolgo tam. Nekaj v tem smislu je bilo rečeno s strani predlagateljev. Če malo pogledamo v ozadju, kdo je večinoma vodil to ministrstvo, vidimo, da je bila to stranka SD, tako da so očitno oni, vso to uradništvo, ki ste ga vi pokadrovali, so v redu, vse ostalo je pa zanič. Ali kako? Malo je tudi čutno, ker predlagatelj, ki je te besede nekako izgovoril, je kmalu za tem pa rekel, da ministrica preveč prelaga stvari na to srednje uradništvo. Zdaj se pa odločite, ali to srednje uradništvo dela dobro ali ne dela dobro, ali je to srednje uradništvo tam, da je podpora ministrici in pa vodstvu kabineta − ali kaj? Da vam prinaša informacije in stvari daje, da lahko kontrirate pa napadate vlado? Zakaj je to srednje uradništvo tam? Jaz mislim, da zato, da dela na resorju, da razvija to področje. In če pogledamo čisto tako na hitro, izmed zadnjih sedmih ministrov ste imeli dva ministra oziroma trikrat ta resor v stranki SD, ki ste tudi predlagatelji te interpelacije. Enkrat dr. Lukšič in dvakrat dr. Pikalo. Pa ste kaj naredili? Koliko je bilo investicij v vrtce, v osnovne šole, športen objekte v zadnjih desetih letih? Koliko? Nič. Nič. Ta vlada, to ministrstvo pa namenja za investicije v vrtce, v osnovne šole in v športne objekte več kot 118 milijonov evrov, spoštovane in spoštovani. Pa da bom konkreten: 45,2 milijona za investicije v vrtce, in sicer za 55 vrtcev v 55. različnih občinah po celotni Sloveniji; 67,2 milijona evrov za osnovno šolstvo za 69 osnovnih šol v 68. različnih občinah; 1,7 milijona evrov za investicije šolstva narodnosti, to sta dva objekt v dveh občinah; in 4,1 milijona evrov za investicije v športne objekte, 50 objektov v 50. različnih občinah po celotni Sloveniji. In kaj to pomeni? To pomeni, da ta vlada, da to ministrstvo, da ta ministrica, ki jo interpelirate danes, denar vlaga v šolstvo, v vrtce, v šole, v športne objekte po celotni državi. Kaj to pomeni? To pomeni, da ta vlada izboljšuje izhodiščne možnosti za vse, ne glede na to, v katerem delu Slovenije se rodimo in živimo in kje hodimo v šolo. In to je tisto glavno sporočilo, tudi decentralizacija Slovenije in enakih izhodiščih možnosti, da je naš uspeh, naše življenje dejansko odvisno od naših zmožnosti, sposobnosti, našega znanja, naše želje, našega truda in ne od tega, ali se rodimo v Ljubljani, Celju, Mariboru, Spodnjemu Dupleku, Gornji Radgoni. Danes je bilo marsikaj tudi povedanega, da je to ministrstvo zaspalo ali ne vem, kaj vse se je zgodilo. Poglejte, enkratni solidarnostni dodatek za študente v skupini višini skoraj 17 milijonov evrov. Danes ste veliko govorili, ja, veliko otrok žal tudi danes v dobi informatike nima dostopa do interneta, do računalnikov ali do obojega. Ampak to ministrstvo in ta vlada sta za nakup IT opreme namenila preko 10 milijonov evrov. Za zaščitno opremo se je namenilo preko 11 milijonov evrov. Se pravi, ukrepi so bili, pomagalo se je, res pa je, da so se marsikje stiske, ki so bile že prej, še poglobile. Žal. Ampak teh stisk bi bilo še mnogo več, če ne bi bilo devet protikorona paketov, ki so blažili te stiske in tudi marsikatero preprečili. Ta vlada in to ministrstvo sta bila uspešna in produktivna tudi na zakonodajnem področju. Ena stvar, ki vas verjetno s strani predlagateljev današnje interpelacije najbolj boli, je prav uresničitev ustavne odločbe gledefinanciranja zasebnega šolstva, osnovnega šolstva. O tem ste se veliko pogovarjali, veliko govorili, naredili pa niste nič. Potem je tu Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o vrtcih, pa Zakon o znanstvenoraziskovalni in inovacijski dejavnosti, tudi Zakon o obravnavi otrok in mladostnikov s čustvenimi in vedenjskimi težavami in motnjami v vzgoji in izobraževanju. Veliko je bilo narejenega, veliko. In prepričan sem, da do konca mandata, še nekaj mesecev je ostalo, bo marsikaj tudi še narejeno. Nekaj o tem je že povedala ministrica, verjetno bo v nadaljevanju še. Preden nekako sklenem svojo razpravo, pa mi dovolite nekaj intermezzov. Pet jih bo. Prva je tudi mogoče malo širša, ampak je nekako odziv na tisto, kar smo v teh nekaj urah že slišali. Je to, da imate očitno v stranki Levica več informacij o predsedovanju Svetu Evropske unije kot pa člani vlade, vsaj tako je bilo moč razbrati iz nekaterih besed. Tukaj je verjetno podobna logika, kot smo jo lahko slišali včeraj ali predvčerajšnjim v nekem novonastalem društvu lektorjev v stranki Socialnih demokratov, kjer imajo očitno več pristojnosti in pa več vloge, kot je ima recimo članica delegacije misije Evropskega parlamenta v Sloveniji, evropska poslanka gospa Romana Tomc. Verjetno ta podobna logika, ki se širi iz Levice v stranko SD in podobno. Drugi intermezzo. Danes, meni je vedno neprijetno to govoriti, ker ni korektno, ampak bom tako povedal, danes je gospa Violeta Tomić v svoji 15-, 20-minutni razpravi vsakih nekaj minut rekla: »Kje je ministrica, kje je ministrica, komu jaz govorim?« Zdaj pa jaz vas vprašam: »Kje pa je gospod Vatovec, predlagatelj? Kje pa je zdaj gospa Violeta Tomić? Pozdravljeni lepo.« [[nemir v dvorani]] Ampak, a veste, spoštovani in spoštovane, ko je kolegica Violeta Tomić to govorila, gospoda Koprivca v dvorani ni bilo. Pa nič hudega, glejte, gospod Koprivc je verjetno šel nekaj pojest, morda je imel kako fiziološko potrebo, morda je spremljal v pisarni, ker verjetno ni želel biti cel dan v tej dvorani. In nič ni narobe s tem, samo govorim, na kakšen nivo se predlagatelji spuščate. Kajti če bi imeli argumente, se na takšen nivo nebi spuščali, ker ne bi bilo treba, ker bi imeli argumente, tako pa argumentov ni. Tako pa argumentov ni. Se pa gospodu Vatovcu opravičujem, namreč ni sedel v svoji klopi, nisem pa opazil, da se pogovarja s strokovnim sodelavcem Socialnih demokratov. Tako da je opravičilo na tem mestu. Je pa tudi on bil nekaj časa odsoten, ko so se takšni očitki poudarjali. Hočem samo povedati, da ni korektno. Tudi poslanke in poslanci nismo ves dan v dvorani, ampak lahko sejo spremljamo preko televizije, preko telefona, v svoji pisarni in tako dalje. Hočem opozoriti, da vam manjka argumentov. Tudi iz tega je to očitno. Tretji intermezzo je, govorite o testiranju. Glejte, medtem ko v KUL-u ploskate ravnateljici, ki potrebuje očitno 100 strani navodil, kako izvesti testiranje, medtem ko se pa verjetno čudite, kako lahko otrok, ki gre v 1. razred osnovne šole, to razume in osvoji v nekaj minutah ali pa v eni uri, medtem ko bi očitno po besedah te dotične ravnateljice, ki je to tudi, mislim da, celo na nacionalni, javni RTV Slovenija izgovorila, potrebovala 14 dni. Medtem ko ji vi ploskate, se jaz vprašam, ima ta ravnateljica sposobnosti, da vodi šolo, če potrebuje 14 dni za samotestiranje, da se ga bo naučila, da bo ugotovila, ali pa ima kakšne druge težave, da iz kakšnih drugih razlogov tega noče početi. Četrti intermezzo bo pa glede dialoga. Glejte, zmerjate nas s fašisti, nacisti, kriminalci in ne vem še čem vsem. In vi boste govorili o strpnosti in o dialogu? Začnite pri sebi. Zagotovo lahko vsak izmed nas pri sebi naredi kakšen dodaten korak, vsak izmed nas. Ampak take zmerljivke, ki jih poslušamo s strani Levice, tudi od nekaterih poslancev Socialnih demokratov, pa niso na mestu. In še peti intermezzo. Veliko ste govorili o tem, kaj vse se bo zgodilo zdaj, ko se bodo otroci testirali v šoli. Pa ni bilo tako hudo, mar ne? Nekaj staršev je pač imelo pripombe, je imelo pač pomisleke, normalna zadeva, nič hudega. A veste, odnos otrok je pa, sem prepričan, da takšen, kot je odnos njihovih staršev. Veste, če boste otroku vsak dan kritizirali, mu boste govorili, kako je on ubog, kako je vse narobe, kako je vse hudo, ja, verjetno bo imel podobno stališče. In obratno, če ga boste spodbujali, mu svetovali, se z njim pogovarjali, mu pomagali, bo verjetno ta odnos bistveno bolj pozitiven. Ampak ne bom tukaj nadaljeval, ker ima vsak seveda svojo vzgojo in tudi prav je tako. Spoštovane in spoštovani, preden pa preidem na sklepni del, prej sem govoril konkretno o investicijah in tukaj si lahko tudi konkretno na tem grafu oziroma grafiki pogledate, kako se gibajo sredstva za izobraževanje znanost in šport v obdobju od leta 2010 do letošnjega leta, s projekcijo za leto 2022. Zelo nazorno, zelo lep pokazatelj, kako sredstva naraščajo in kakšna so bila sredstva, ko so, recimo, resorno ministrstvo vodili Socialni demokrati. Spoštovane in spoštovani, naj v sklepnem delu pokažem še tole fotografijo. Zdaj bodo verjetno nekateri skakali v zrak. Ampak nisem jaz tega objavil. To so objavili Socialni demokrati sami. Veste, dajmo se vprašati, kdo v tej državi je ravnal odgovorno, kdo v tej državi je spodbujal k cepljenju, k upoštevanju ukrepov, kdo v tej državi pa je rušil − rušil vlado, rušil ukrepe, pozival na proteste, se protestov udeleževal, neprijavljenih protestov, protestov, ki so povzročali poleg širjenja virusa nestrpnosti, sovražnosti, tudi uničevanja javne lastnine. Pa da ne bo pomote, niso vsi poslanke in poslanci KUL-a takšni, ampak žal večina pa. Večina pa. Spoštovane in spoštovani, to je alternativa aktualni vladi in alternativa aktualni ministrici. Medtem ko imamo na drugi strani 126 investicij v vrtce in šole, imamo po novem tudi brezplačen vrtec za drugega otroka, imamo višje denarne nagrade za olimpijske medalje. Prej sem že povedal, da je sprejet Zakon o znanstvenoraziskovalni in inovacijski dejavnosti. Imamo tudi odobrenih 50 investicij v športne objekte. Spoštovane in spoštovani! Vaša odločitev je, vaša, danes, kako boste glasovali, in odločitev volivk in volivcev je prihodnje leto, ko bodo redne državnozborske volitve, kako bodo glasovali. Ali bodo glasovali za to, da se investira, da se Slovenijo razvija, ali bodo glasovali za to, da se ruši, podira in počne to, kar v KUL počnete zadnje leto in pol. Hvala lepa in verjamem, da bo ministrica jutri nadaljevala s svojim delom. Verjetno pa boste tudi v KUL jutri nadaljevali s svojim rušenjem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko ima Lidija Divjak Mirnik. Izvolite.
Spoštovane in spoštovani, predlagam, da nehate zganjati piar tukaj, ampak preprosto govorite o vsebini interpelacije, o kateri, žal, niste govorili. Hvala lepa.
Besedo ima predlagatelj mag. Makor Koprivc. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Moram se odzvati na nekaj nesmislov iz govora mojega predhodnika, ki sicer ni govoril o interpelaciji, ampak o vsem drugem, predvsem nek namišljen EPP vlade Janeza Janše, kaj vse delajo in gor do. Me je kar malo spomnil na kolego Rebrška, ki ga danes ni, pa vedno eno in isti govori, ponavlja, kako se dela, gradimo, mi gradimo, mi ne vem kaj. Skratka, poglejte, glede dejstev, ko ste rekli, da je ta vlada prva in edina, ki je vlagala na področju izobraževanja v investicije, to, kolega Ferjan, ne drži. Namreč, do slavnega Zujfa, do trenutka, ko je Janez Janša dobesedno zazujfal državo in ustavil vse investicije na vseh področjih, je tudi pod našo vlado, celo pod vlado, ki je bila vodena s strani socialdemokracije, potekalo kar nekaj investicij na področju izobraževanja in znanosti. Se pravi, pod ministrom dr. Lukšičem, ki ste ga izpostavljali. Je pa res, da potem, pod ministrovanjem vašega SDS-ovega Turka in potem SMC-jeve Makovec Brenčič in prvi mandat Pikala, investicij ni bilo, ker sredstva za to zaradi Janševega Zujfa ni bilo in ni bilo možno tega speljevati. V zadnjem mandatu dr. Pikala, ki je bil predčasno prekinjen, pa so se sredstva za to področje ponovno vzpostavila, ampak je žal vaša vlada, Janševa vlada ob pomoči novega SMC-ja, kako bi temu rekli, ta sredstva z novim proračunom ukinila, kot sem prej povedal, in šele potem, naknadno po intervenciji, ste ponovno postavili na postavko investicijo osnovno šolstvo in vrtce, sredstva za investicije. In hvala bogu, da ste jih. Na drugi strani ste izpostavljali, da toliko kot ta vlada daje za izobraževanje, generalno še nobena vlada doslej ni dajala. Tudi ta teza ne drži. Pod prejšnjo vlado je bilo v relativnem številu večji delež sredstev za izobraževanje, kot pod vašo vlado. Je pa res, da so vse številke večje, ker se nenormalno zadolžujete. A veste, zadolžujete se, trošite denar za nepotrebne stvari, sklicujete se na epidemijo, dejansko trošite denar za vse drugo, za tisto, kar sem prej govoril, za darila prijateljem Janeza Janše, ampak s tem zadolžujete naše otroke in naslednje generacije in kličete po tem, da bo treba ponovno sprejeti nek zujf. Glede neresnic in laži, ki ste jih izpostavljali glede poročila Evropske komisije za spremljanje stanja človekovih pravic in demokracije v evropskih državah, kar je že samo po sebi dovolj žalostno, da je Slovenija obravnavana s tega vidika. Ampak naj vam povem, da je predsednica komisije Sophie in 't Veld zanikala trditve vaše evropske poslanke Romane Tomc. Zanikala je trditve, da je bilo to poročilo poslano posebej pisarni Tanje Fajon. To ne drži. Istočasno je bilo poslano pisarni Tanje Fajon in Romane Tomc in vseh ostalih evropskih poslancev, ker je tako pravilo oziroma navada, da se pred objavo to poročilo pošlje. Pa ne zato, da se vsebinsko zadeve popravljajo, ampak vsak zapisnik se na nek način potrjuje in enako velja za to potrdilo. To je javno zanikala predsednica komisije. Tako da to vaše govorjenje je neumnost, je laž, je na nivoju tega, saj sem tukaj, pa me ne vidite, ampak sem vseeno tukaj. Če se bomo tako pogovarjali, potem lahko govorimo. Ampak predsednica komisije je zanikala, da bi dobila pisarna Tanje Fajon izven ostalih to poročilo. Dobila pa je tako kot vaše poslanke in vsi ostali. Samo toliko, da se ne bomo zavajali brez veze. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika Jure Ferjan. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik, za besedo. Prvič, če je bil Zujf tako slab, ne vem, zakaj je vlada, v kateri ste bili Socialni demokrati, določene ukrepe iz Zujfa potem uzakonila kot stalne. To se morate vi med sabo zmeniti. Druga stvar pa, glejte, ni res, v času ministra gospoda Žiga Turka so bile investicije, so bile investicije v vrtce in tako naprej. V času vaše vlade ste denimo zavrnili amandma kolegice Anje Bah Žibert za 50 tisoč evrov za pomoč, za pomembno pomoč je šlo takrat, podružnični osnovni šoli. Tako da smo spet na eni strani pri besedah, na drugi strani pri dejanjih. Glede tega poročila sem pa jaz vaši predsednici že čestital za res iznajdljivost ali pa izvirnost pri izgovoru. Tako da karkoli tukaj dodati, mislim, da ne pije vode pri državljankah in državljanih, vi pa če sebi verjamete, pa toliko bolje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlagatelj.
Gospod Ferjan, sile kontinuitete in globoka država imajo očitno lovke razpredene ne samo po Sloveniji, ampak po Evropi in po celem svetu, tako da pazimo se jih. Glede investicij, gospod Ferjan, bi pa rad vam povedal še enkrat jasno in glasno. Govoril sem o tem, da ni bilo več razpisov. Zadnji razpis je bil pod Igorjem Lukšičem, določene investicije so se izvajale potem še v času Žige Turka. Razpisa pa več ni bilo. Prvič so se sredstva ponovno pojavila v proračunu v času mandata ministra dr. Jerneja Pikala in ta razpis je nova Janševa vlada ukinila in potem sicer po določenem času razpisala novega.
Hvala lepa. Replika Jure Ferjan.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Saj mislim, da to zdaj verjetno ne vodi več nikamor, ampak, gospod Koprivc, vi boste že vedeli, kako delujejo te sile kontinuitete kot ponosni nasledniki Zveze komunistov Slovenije.
Hvala lepa. Besedo ima Aljaž Kovačič, pripravi naj se Gregor Židan.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Kolegice in kolegi, predstavniki ministrstva! Prav smešno je poslušati nekatere argumente, ko govorijo, na kakšen način bi morala potekati interpelacija, saj mislim, da bi vsi morali vedeti, da je interpelacija zagovor ministra, ki mu del strank nekaj očita. Zdaj pa govorite, da bi tisti, ki očitamo ministrici, morali spisati vse nove zakone. Ja, saj jih pišemo in jih tudi vlagamo, ampak jih koalicija zavrača. Interpelacija pa je o delu, o odgovornosti posameznega ministrstva, ministra, to tudi priča, kako slabi so argumenti same ministrice, da jo koalicijski poslanci branijo na tak način. V Listi Marjana Šarca seveda podpiramo vse investicije. Povedati moramo, da je proračun zelo napihnjen, da ste za dodatnih 15 milijard zadolžili vse Slovenke in Slovence in da nimate fiskalnega pravila. Podobno, kot je že kolega Koprivc omenil − hitro se lahko zgodi novi zujf, kot se je že zgodil pod vašo vlado, in potem bomo videli, koliko bo sploh teh investicij. Teh vrtcev in šol še ni, še ne stojijo, tudi domovi, ki se toliko radi hvalite z njimi, še ne stojijo. To je vse nekaj na papirju, bomo videli, kdaj boste to uspeli narediti. Hvalili ste se tudi z dvema zakonoma. Enega sem tudi sam podprl, to je znanstveno-raziskovalna dejavnost, ki je pa daleč od tega, da bi bil super zakon. Bolj kot ne ohranja stanje, kot je. Še vedno pa niste pomagali nič mladim raziskovalcem, na kar so dejansko celoten čas opozarjali. Glede na to, da se je ministrica toliko danes ukvarjala oziroma je hotela predstaviti, da se na njo spravljamo, ker je ženska, sem jo že vprašal, katere so vse tiste ženske, ki jih je na ministrstvu odrezala, če tako lahko rečem, gospa Javornik, gospa Samardžija, gospa Šušmelj, ki so strokovnjakinje. Se je mogoče zavzela za človeka, ki je bolj ko ne pripravil ta zakon, s katerim se danes hvali, bivši državni sekretar Jure Gašparič, zato ker se je sporekel s predsednikom Vlade, je dokaj hitro in na tiho odletel. Hvalite se tudi z ustavno odločbo. Ja, seveda ste jo sprejeli, saj ste vedno hoteli na takšen način, da zasebniki dobijo več. Se pravi, v interpelaciji najti argumente za branjenje skozi oči feminizma je bolj kot ne žalostno in kaže na pomanjkanje nekih resnih argumentov in odgovorov, ki bi jih morali imeti. Imam nekaj vprašanj za ministrico, upam, da bo odgovorila oziroma da ji jih bo vsaj državni sekretar prenesel, kar jo bom spraševal. Najprej glede Nacionalnega načrta za okrevanje in odpornost: Ali ste načrt uskladili s SVRK in kako boste dosegli mejnike? Prva transa je že v Sloveniji, a se še nič ne izvaja in me zanima: Kakšen je ta vaš načrt za dosego mejnikov na vašem področju, da boste lahko sredstva počrpali? Če lahko dobim odgovor na to. Drugo pa mislim, da danes niti en poslanec opozicije, ki smo vložili to interpelacijo, ni govoril, da ne bi kdo spoštoval ukrepov oziroma čemurkoli, kar se v šolah dogaja, nasprotoval. Smo pa omenjali to, kar so vaši odloki prinesli, se pravi neke posledice, ki jih niste na pravilen način skomunicirali oziroma se na njih pripravili. In v stališču sem vprašal čisto preprosto vprašanje in še vedno nisem na njega dobil odgovora. Tisti otrok, ki ne sme fizično prisostvovati pouku in se mora šolati na daljavo, na kakšen način naj se šola, ker v praksi šole nimajo toliko kamer, koliko je oddelkov, prav tako nimajo toliko učiteljev, da bi lahko poučevali dvojno. In učitelji dejansko, ker sem se kar nekaj z njimi pogovarjal, delajo na takšen način, da jim pošljejo maile in jim dajejo navodila, kajti ni mogoče dejansko 8 ur imeti dva različna pouka istočasno. Se pravi, ja, prej je bilo na daljavo in so vsi bili na daljavo, zdaj pa učitelj ne more biti v razredu in poučevati 15 fizično prisotnih in petih preko spleta, ker, prvič, nimajo kamer in jim niti tehnologija tega ne omogoča, in se pravi, da ima tistih pet, ki ne pridejo, danes nižjo kvaliteto pouk. Seveda zagovarjam, da se vsi učenci testirajo in da bi vsi bili, ampak vedno je nek delež, ki nečemu nasprotuje, prav tako pa seveda šole nimajo toliko učiteljev. Podobno se recimo dogaja, ker niste zagotovili dovolj kadra tudi v vrtcih, kajti oddelki niso v mehurčkih in ker jih mešajo, pride do karanten, ker v vrtcih ni dovolj vzgojiteljic, da bi lahko vsaka imela svoj razred, zato ker so nekateri otroci 8 ali 9 ur v vrtcih, vzgojitelj pa dela fizično šest ur in pol in dejansko se jih potem meša in prihaja do karanten tam, kjer ne bi bilo potrebno. Ko smo vas opozarjali, da zagotovite novi kadar, ga niste. Prav tako nisem dobil odgovora, kaj je ministrstvo naredilo, da bi zaščitilo delavce šole, se pravi ravnatelje, profesorje, učitelje, ki jih dejansko napadajo starši zaradi takšnih in drugačnih različnih mišljenj. Prav tako nismo dobili odgovora glede mladih, se pravi študentov. Eden izmed predhodnikov se je hvalil, da so dali dvakrat po 150 evrov vsakemu študentu. Dvakrat po 150. Ob tem pa so pozabili povedati, da so jih vrgli iz študentskih domov, ker so dejansko imeli nekateri celo stalna prebivališča, da niso mogli delati preko študentskega servisa in da potrebujejo po 500 evrov, da lahko preživijo, dobili pa so v dveh letih dvakrat po 150 evrov. Sedaj ne vem, na kakšen način bi lahko preživeli? Prav tako nismo dobili odgovora, ker ministrstvo vedno govori, da bo šole zaklepalo zadnje in odpiralo prve, in če rektor največje univerze reče, da ima 90-odstotno precepljenost med profesorji in je več kot 80 odstotkov študentov precepljenih, zakaj se spet univerze zapirajo prve? Dvomim, da je taka precepljenost v katerikoli tovarni v Sloveniji, kot je očitno na Univerzi v Ljubljani. Ali pa? Upam, da je. Skratka razumem, da gre država v lock down, ampak da se zapira samo šolstvo, to pa mislim, da ne bo nikomur prineslo nič dobrega. Opozarjali smo tudi glede podaljševanja koncesij tako imenovani Jambrekovi univerzi, dejansko so vas NAKVIS in vsi sindikati na to opozarjali, ministrstvo je temu sledilo, potem pa je seveda edino logično Ustavno sodišče to zavrnilo. Dejansko se sprašujem, ali je dejansko vaš namen investirati v šolstvo ali pa je le poskrbeti za zasebnike. Kajti tudi včerajšnji sklep Vlade o razpisu podelitve koncesij za izvajanje visokošolskih študijskih programov prve in druge stopnje kaže, da gre za vse kaj drugega kot za dobrit javnega šolstva, ampak gre spet za neko privilegirano skupino ljudi, ki si dela zasebne fakultete in na takšen in drugačen način tudi služi. Kar se tiče športa, je tako ali tako zgodba za sebe. Mislim, da ni bilo države, ki je imela takšen odnos do športa, kot ga je imela aktualna vlada in aktualna ministrica. Tudi neke zgodbe, da če so bile športne dvorane zaprte, da se potem otroci še bolj veselo vračajo v telovadnice, najverjetneje, ne vem, če dva meseca ne vidiš prijateljev, se z veseljem vrneš, ampak Fakulteta za šport je jasno povedala, da bomo izgubili 20 tisoč mladih športnikov. Tega si nisem zdaj izmislil, to so povedali predavatelji na edini Fakulteti za šport, ki jo imamo in kjer se dejansko s tem profesionalno ukvarjajo. Tudi govorili so o debelosti, o tem, kako bodo nazadovali učenci, o tem, kako je bil pri profesionalnih športnikih trenažni proces onemogočen. Kaj pomeni, če nekdo, ki je profesionalni športnik in se prijavlja na maraton, pet dni ne trenira? Posledica je, da mora potem mogoče šest mesecev trenirati, da se vrne na isto stopnjo. Toliko mu eden teden netreniranja povzroči. Tukaj se je vse zapiralo. Da ne omenjam, mislim, da je bilo fizikalno tekmovanje, ko smo bili unikum na svetu, ko za pet tekmovalcev in tri nadzornike nismo mogli v Sloveniji zagotoviti prostora. Ko sem omenil, naj dajo v Stožice, so se potem predstavniki ministrstva temu smejali. Se pravi, onemogočili smo dejansko tem mladim neko mednarodno tekmovanje. Področje duševnega in telesnega zdravja je mogoče tudi najbolj občutljivo, o katerem tudi najtežje govorimo. Tukaj so več kot očitno posledice. Lahko bi našteval, da smo sklicali preko deset odborov glede otrok s posebnimi potrebami, vam govorili, kakšne posledice bodo, če ne bodo imeli fizioterapij, da starši niso sposobni, nimajo znanja, da bi s temi otroki s posebnimi potrebami delali, kajti tukaj gre za specialne pedagoge, ki so res vešči tega. Ampak ne, vi ste to spregledali oziroma nas niste poslušali tako dolgo, dokler ni Ustavno sodišče vrnilo teh otrok v šole, potem pa ste rekli, da je Ustavno sodišče, če se ne motim, sledilo vašim navodilom ali nekaj takega je bilo izrečenega, da ste jih tako ali tako mislili. Vaš odnos do teh otrok s posebnimi potrebami se kaže tudi, ko smo v Listi Marjana Šarca skupaj z opozicijo sklicali sejo oziroma tudi vložili zakon, da bi dejansko vsi otroci s posebnimi potrebami, ki to potrebujejo, imeli stalnega spremljevalca. Tedaj ste govorili, da se to ne more na takšen način rešiti in da boste v mesecu septembru pripravili nov zakon. Zdaj vas, spoštovana ministrica sprašujem, glede nato, da smo že v sredini novembra, kdaj bo ta zakon, ker če ne, ga bomo pač v opoziciji še enkrat vložili, ampak vseeno mislimo, da je to naloga ministrstva, da lahko z vsemi zaposlenimi to pripravi. In kot sem že omenil, glede zdravja. O tem je povedala, bom še enkrat citiral, predstojnica Službe za otroško psihiatrijo v UKC Ljubljana, ki je javno povedala: »Z ministrstvom za šolstvo ostajamo na ločenih bregovih, kot da ne bi govorili o istih otrocih, o isti instituciji«. Za mene je to nesprejemljivo, da dejansko ministrstvo, ki bi moralo zagovarjati otroke, predvsem te najbolj ranljive, ne sodeluje z otroško psihiatrijo. In tukaj bodo posledice katastrofalne. Čez dan sem dobil tudi mail univerzitetne diplomirane psihologinje, ki mi je napisala, da si ne želi Bergama na področju duševnega zdravja mladih. Se pravi, mi smo tukaj popolnoma zanemarili to področje. Mislim, da bi morali tukaj goreti vsi alarmi, če se predstojnica oddelka otroške psihiatrije UKC Ljubljana oglasi, če pošiljajo psihologe, tudi sejo smo imeli glede tega, ko so govorili o teh zavodih, kjer so ti otroci, pa opozarjali na posledice. Tako da res upam da v dobro vseh, da se te zadeve uredijo. Kar se tiče interpelacije, seveda jo bomo v LMŠ podprli. Koalicijski poslanec se je hvalil, kako boste ostali ministrica. Vsaj kar se tiče mene, ste osebno lahko ministrica še deset mandatov, če je pa to dobro za področje, ki ga pokrivate, pa mislim, da lahko povedo mnogi starši, ki imajo otroke, dijaki, študentje in vsi, ki dejansko delujejo v tem sistemu, če je danes tako dobro, kot pravijo koalicijski poslanci. V Listi Marjana Šarca in tudi sam mislim, da je popoln razpad sistema na tem področju, tudi zaradi epidemije, ki je dejansko niste sposobni obvladati skozi ta šolski sistem.
Hvala lepa. Besedo ima Gregor Židan, pripravi naj se Lidija Ivanuša. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovana ministrica, veva o čem se bova pogovarjala. O športu, ne o čem drugem. Bom bolj oseben. Verjetno bova vseeno dosegla kaj, da se bova naučila iz tega, mislim pa, da je šport del rešitve in ne del problema, čeprav se tako ustvarja, da je pod vašim vodstvom del problema. Ne bi navajal dobrih stvari športa, saj vsesplošno vemo, da je izrednega pomena v razvoju otrok, ljudi in konec koncev tudi starostnikov. Zato ne smemo v nobenem trenutku pozabiti, da se šport odvija v vsakem primeru. Spomnil vas bom na vaš odgovor na poslansko vprašanje, kjer sva se pogovarjala o treningih in zaščitni opremi. Epidemija je bila razglašena 12. marca, 31. maja smo jo preklicali, potem je bilo 1. julija prelet letal za konec epidemije, drugič je bila razglašena epidemija 18. oktobra, naslednje leto 1. aprila do 11. aprila smo imeli popolno zaprtje. Jaz sem vas 17. 5. 2021 vprašal, kako je v zvezi s sredstvi za zaščito športne opreme za športne organizacije in športnike pri športni vadbi in tekmovanjih. Govoriva o letu 2021. Epidemija, da pogledam, se je pa začela leta 12. marca 2020. Pa bom samo prvi odstavek prečital: »Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport še ni pripravilo metodologije na podlagi [[…]]«. Ni pripravilo, to se pravi, da še vedno nismo pripravljeni, kako pomagati športnim klubom, da se bodo lahko sploh odvijali treningi. V drugem, kako bi rekel, najinem pogovoru sva se pogovarjala tudi o teh treningih, kako naj bi se odvijali, in ste mi predlagali oziroma ste mi rekli, da so najbolj idealni Zoom treningi, da je to ključ rešitve. Jaz pravim, da ni enako, vi pravite, je enako. Ne vem, kje se bova zdaj našla. Mislim, da ni enako. Nikakor ne moreva primerjati treningov, ki se odvijajo v skupinah, posebej pri kolektivnih športih, kjer ne moremo individualno, lahko en dan na teden, mogoče kakšen teden, pa tudi to je težko. Ampak potem se midva malo srečava na obisku japonske prestolnice ob Olimpijadi v Tokiu. Tukaj se strinjam z gospodom Liscem, da je seveda zelo koristno, da pride gospa ministrica na tako stvar, posebej če so lepi uspehi. Ampak, glej ga zlomka, zakaj pa ne gre ona prek Zooma? A ni isto? Ni enako ali je isto. Ni isto. Kakor pač treningi niso isti, tudi ni obisk isti preko Zooma ali da ste direktno tam. Saj pravim, kako bi izgledalo, da bi jim vi preko Zooma čestitali in se slikali z njimi? Nemogoče. A, tukaj so pa pač normalno športniki izredno koristni, kajti lepo se je slikati z njimi, posebej če so taki uspehi, kakor so bili letos. Lahko jim čestitamo, ampak enostavno imate za to vi zelo malo zaslug, zato mislim, da ne bi bilo potrebno, da se slikate z njimi. Mogoče eno, kako bi rekel, eno časopisno oziroma internetno stvar. Črnoglede napovedi: okoli 20 tisoč mladih je izgubljenih za šport, ne samo za vrhunski šport. Ogromno. Zdaj bom citiral gospoda Gregorja Juraka s Fakultete za šport in člana strokovne skupine za šport. Mislim, da je bil med tem časom že odstavljen, ampak vseeno bom prečital. »Po raziskavah se četrtina mladih ne bo več vrnila v šport, 10 odstotkov športnih organizacij v Sloveniji pa bo zaprlo svoje športne programe. Na naslednjih olimpijskih igrah bomo še uspešni«, se bomo lahko slikali, to je moj dodatek, »pozneje pa bo zazevala velika luknja«. To se pravi, te posledice so dolgoročne. To je o tej stvari. Zdaj pa še eno esemes sporočilo, ki mi ga je poslal gospod Lipovec: »Sedem mesecev je bilo za mlade športnike vključno s kadetskimi in mladinskimi reprezentanti v individualnih nekontaktnih športih prepovedano treniranje.« Radi se primerjamo z ostalimi v regiji, za primerjavo, v Srbiji tega ni bilo, na Hrvaškem samo 14 dni. Potem je pa mogoče vsaj, kako bi rekel, dodatek, s kom se bodo politiki slikali čez nekaj let. Upam, da se zavedate svojega naziva, ki je ministrica za izobraževanje, znanost [[…]], bom tukaj končal, absolutno za mene niste ministrica za šport, kljub nekim, kako bi rekel, uspehom, ki si jih pripisujete, ampak te uspehe bom lahko komentiral čez nekaj let, če se bodo uresničili, to se pravi ta športna infrastruktura, ki je absolutno potrebna, in upam, da se bo uresničila, ampak ne verjamem na besedo. Mogoče, saj pravim. Pogrešam tudi pri vas nekoga, ki bi bil državni sekretar za šport. Vidim, da imate zraven sebe gospoda, ki sta določena za neke vrste nižje in visoko šolstvo, za šport pa ne vidim nobenega. Mislim, da bi bil mogoče v končni konsekvenci čas, da se ustanovi samostojno ministrstvo za šport. Jaz izredno spoštujem Ministrstvo za kulturo, ki si zasluži ta naziv, glede na to pa, da so športniki v zadnjih časih izrednega pomena in dobri predstavniki, si zaslužijo tudi svoje ministrstvo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Lidija Ivanuša, pripravi naj se dr. Franc Trček. Izvolite.
Gospod podpredsednik, hvala za besedo. Lep pozdrav vse, danes še posebej gospe ministrici Kustec! Ministrica se danes zagovarja za dejanja drugih. To je dejstvo. Prvo bi vprašala: Kdo je pozival za šolo brez mask, kdo je vabil na proteste? Člani in podporniki naših kolegov iz opozicije. Kdo je kolesaril brez mask, ko smo že imeli epidemijo? Nekateri sedaj sedite tudi tu v dvorani med nami. Ministrica se danes zagovarja, ker nekateri starši ne želijo upoštevati pravil. Samotestiranje otrok ne predstavlja problemov v Avstriji, ne predstavlja problemov v Nemčiji, pri nas pa so nekateri starši prepričani, da to ni dobro za njihove otroke. Pa se spomnimo poletja in pa raznih prireditev ali pa ker se bližajo prazniki, Miklavž, božič in pa božični izleti, za katere sem prepričana, da bodo ravno ti starši peljali svoje otroke na testiranje, zato da se bodo lahko njihovi otroci udeležili določenih iger in predstav v tem prazničnem duhu, seveda če se bodo odvijale glede na stanje, ki ga imamo trenutno v državi. Kdo izmed vseh teh, ki problematizirajo samotestiranje, bi prikrajšal svojega otroka za božično srečo oziroma miklavževanje. Osebno mislim, da nihče. Pa vendar jim otežujejo in jemljejo otroku možnosti izobraževanja in druženja s sovrstniki, češ, moj otrok se pa ne bo testiral in pika. Pozabili pa so na odgovornost in solidarnost, pozabili, da bo morda ravno njihov otrok tisti, ki bo potreboval pomoč v bolnišnici, pa ne bo postelje ali usposobljenega kadra. Bog ne daj, ker to niso več predvidevanja. Prvi tak primer se je že zgodil in ni se zgodil zaradi ministrice, ampak ker ljudje ne upoštevajo pravil, ker jih ne želijo upoštevati in ker nekateri kolegi iz opozicije to znatno podpirate in podpihujete. To so resnično neodgovorna in sebična ravnanja. V medijih je krožil citat »KUL-u ni uspelo zrušiti vlade, so pa zrušili zdravstveni sistem«. In to še kako drži. Ob tem, ste ves čas poskušali rušiti tudi šolski sistem in vse drugo, kar je ta vlada gradila. Očitki, da ministrstvo ni bilo pripravljeno na novo šolsko leto, seveda ne držijo. Ministrstvo se je ves čas odzivalo na epidemijo, epidemija pa se je zaradi neupoštevanja pravil širila, tudi zdaj se širi. Če bi se kdo moral zagovarjati pred ljudmi, so to vsi tisti posamezniki, ki so zanikali virus, so proti cepljenju, pravijo, da je virus le gripa, in z raznimi teorijami zarote strašijo ljudi. Epidemija je tu in je resnična in z negativnim obnašanjem je definitivno ne bomo premagali. Ministrica v teh težkih časih uspešno skrbi za to, da so šole odprte, da se otroci lahko učijo, prejemajo znanje in se družijo. Vse to pa počnejo na varen način, se samotestirajo in nosijo maske. In nikjer nobenega problema pri otrocih, da jim maska otežuje učenje v šoli oziroma da jim otežuje šolanje samotestiranje. Vse od začetka šolskega leta je bila prva misel ministrice varnost in zdravje naših otrok. To je njena dolžnost in odgovornost. Svojo dolžnost je ves čas izpolnjevala, ves čas spremljala stanje in ves čas spremljala odločitve, sprejemala odločitve za dobro vseh otrok. Omogočila je, da ima vsak otrok dostop do izobraževanja in vseh pomoči, ki bi jih ob teh potreboval. Svoje delo je naredila in naredila ga je dobro. Svojega dela pa niso dobro opravili nekateri mediji in kolegi iz opozicije, ki danes govorijo, da se ministrica skriva, da ne dela, ji podajajo neokusne opazke, da mi enostavno, se opravičujem, gre na bruhanje. Ob takem nivoju komuniciranja, poniževanja, nekulturnega označevanja sočloveka enostavno človek izgubi vse besede. In tak nivo komunikacije naj bi uporabljali izobraženi ljudje, predvsem tukaj leti opazka na gospo Mirnik in pa gospoda Koprivca. Na drugi strani pa imamo podatke, ki povedo, da je bilo izplačanih več kot 18 milijonov za srednje šole, več kot 13 milijonov za osnovne šole, za zavode za otroke s posebnimi potrebami, preko 9 milijonov za študentske domove in tako dalje v času covida. Da ne omenim podpore županov namenjene gospe ministrici, kateri se zahvaljujejo za izpeljane projekte, na katere so čakali 10 let in več, pa jih je po vašem nesposobna ministrica in celotno ministrstvo izpeljalo, pa mislim, da niso edini, ki se zahvaljujejo za njihovo delo. Bilo je odobrenih 126 investicij za osnovne šole in vrtce, pa me zanima, koliko ste jih vi izpeljali v vseh teh letih. Da ne omenjam še višje nagrade za olimpijske medalje. V trenutkih, ko bi za zdravje naših otrok morali sodelovati, stopiti skupaj, enotno podpreti ukrepe, ki zagotavljajo varnost, zdravje in izobraževanje, ste sledili svojemu edinemu cilju − rušenju vlade. In da o manipulaciji preko medijev do naših državljanov ne govorimo. Interpelacije zoper ministrice seveda ne bom podprla. Menim, da je naredila vse, kar je v oteženih razmerah lahko storila. Dokaz za to je, da so otroci danes v šolah. Tudi moj otrok je v šoli in se uči in se druži s svojimi sošolci. Življenje poteka normalno, prilagojeno epidemiji. Otroci to razumejo. Oni nimajo problema razumeti pomembnosti samotestiranja in varovanja sebe ter svojih sošolcev. Lepo bi bilo, če bi se take odgovornosti in solidarnosti naučili tudi naši kolegi iz leve opozicije. Za konec bi se pa iskreno zahvalila vsem tistim učiteljem, ravnateljem, ki so sprejeli stanje v naši državi, ki so se prilagodili trenutnim razmeram, ki so bili pripravljeni sodelovati in zagotoviti otrokom varno šolanje. Čeprav vemo, da je bilo v začetni fazi težko, vemo pa sedaj, da se je ministrstvo precej potrudilo, da je vsem nam, tudi staršem, olajšalo trenutke šolanja z epidemijo. In če nekdo želi rušiti, bo rušil brez razloga. Če nekdo želi videti problem, ga bo videl in hkrati tudi ustvaril. Če pa vsi želimo iz vsega tega potegniti le najboljše in ustvariti ugodno okolje za življenje, za vse dobro, se bo tega tudi lotil in uspelo mu bo. In tej vladi, vladi Janeza Janša to uspeva. In tako kot je dejala ministrica Kustec na začetku v svojem uvodnem govoru, politika nima kaj iskati v šolah in izrabljati šolnike za političen boj je nizko in sramotno.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Franc Trček, pripravi naj se Leon Merjasec. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Kolega Merjasec ima še kar nekaj časa, ker so mi rekli kolegi, da imam okoli ene ure časa. Kolegica Meira je pa rekla, da ne bo poslušala predavanja. Se bom probal držati obojega. Dajmo biti resni in »nalezimo se dobrih navad«, kot je predlagal ne le kolega Ferjan, ampak tudi kolega Baković to običajno reče. Tudi »Nalezimo se dobrih navad in cepimo se«. Tu pred seboj imam Klasje, krasen časopis prebivalcev Občine Ivančna Gorica, Prijetno domače. Občasno bivam tam. Posebna številka Stop covid, november 2021. Mimogrede, gospod župan Strnad je iz SDS, ampak k temu časopisu se še vrnem. Jaz bi se gospe ministrici prisrčno zahvalil, ker je v bistvu nekako pokazala, kako naj se vedejo ministrice in ministri tega zelo zahtevnega in, bom rekel profesorsko, se opravičujem, Meira, perpleksnega sistema. Še pred hearingom je bilo seveda jasno, da bo potrebno iti v neke hibridne modele poučevanja, ampak imamo veliko srečo. Imamo dober Pedagoški inštitut, imamo dobrega direktorja tam, sicer je malo siten kot Trček, ampak je, kolikor vem, edini v Sloveniji habilitiran za retoriko, ampak to ni prazna retorika. Gospod Igor Ž. Žagar zna tudi dobro povedati zadeve, kritično in ne kritizersko počez. In v pripravi na hearing seveda najprej seveda stečeš tja, športno, in se pogovoriš, kaj zdaj to pomeni, kaj je pred nami, hibridni modeli poučevanja. Pogovoriš se tudi seveda na slovenskih fakultetah, univerzah, ki se s tem ukvarjajo, andragogiko, didaktiko, pedagogiko. Ker prihajaš iz akademskega okolja in si tudi redna profesorica, tudi veš, da je dokaj gerontokratsko našel okolje še vedno in se pogovoriš tudi z mlajšimi ljudmi na tozadevnih fakultetah. Jasno ti je tudi, še zlasti, ker imaš NSi v koaliciji, da »smo digitalni ali nas ni«, kot bi rekel Jože iz Žižkov, in potem stopiš tudi do Arnesa, kjer je kar nekaj krasnih ljudi, ki se že desetletje ukvarjajo s to dejavnostjo, da vidiš v kakšnem stanju bo hrbtenica e-poučevanja, potem ti verjetno oni tudi tam prišepnejo, da bi bilo dobro stopiti tudi do ponudnikov internetnih storitev in zadev. In seveda, ker imaš tudi šifro znanstvenic in raziskovalk, ti je jasno, naj se z epidemijo ukvarjajo strokovnjaki za to področje. Kakšen gospod, ki mu tisti, ki so z njim študirali medicino, rečejo Zoki iz Maribora, en krasen epidemiolog, pa kakšen Fafangel. Kot politologinja se zavedaš, da je tudi pomembno, da ubesedujejo v raznoliki slovenščini, ni nič narobe, da če nekdo malo po štajersko potegne ali po primorsko, to ni Dobro jutro, Hrvatska, kjer so imeli pred kratkim problem z nekim voditeljem, ker mu je malo na dubrovačko vleklo, kar spet ni nič narobe, ampak to ni tema današnje interpelacije. Nadalje. Malo se ozreš tudi čez planke, kaj drugi delajo okoli tebe, in žalostno ugotoviš, da tvoja ideja z nindžo ne bo šla čez. Špukajmo skupaj. Avstrijski zelo kvalitetno narejen program navodil za izvedbo PCR testov v šolah, ker veš, da je Slovenija tudi imigrantska skupnost, tudi če mogoče Grimsu ali pa Pojbiču to ni všeč, izdelaš taka jasna navodila, podobno kot Avstrijci, v slovenščini, turščini in tako naprej, v Velenju absolutno tudi v albanskem jeziku in še kje, ker seveda si odprte glave. Sočasno na vladi prepričaš podpredsednika in predsednika Vlade, da mogoče ni čas za izživljanje nekih fantazij iz zgodnje otroških let, ko smo se zlasti pubeci, pa ne le pubeci, radi igrali vojačke, ampak da je bolj dati peneze še za več IKT-ja, zaščitne opreme, e-didaktične rešitve, ne pa za neko letalo, ki so ga danes nekateri poimenovali »leteči Nuk«. Seveda ti je jasno kot visokošolski predavateljici, da ne moraš govoriti, ko imaš na Zoomu 800 ravnateljev, da je to neka komunikacija. In temu primerno se tudi vedeš in veš, da tukaj obstaja tudi neka ekonomija številk in obsega, kolikšna je neka zgornja meja sočasno priključenih v neko komunikacijo, da to komunikacijo lahko imenujemo interaktivno ali dialoško. Zavedaš se tudi, da bo na mladih svet ostal, ki bodo morali plačevati te kredite. Se mi zdi, da nam zadnji obrok državnega dolga zapade 2081, če se ni kaj reprogramiralo. In se povežeš tudi z njimi skozi različna združenja študentov, Mladinski svet Slovenije in podobno, da ti tudi oni povedo svoje poglede na to. Ker seveda živimo v globaliziranem svetu, ti je zelo hitro jasno, da bodo tudi določena nasprotovanja, pa ne nasprotovanja zaradi nasprotovanj kot neka oblika kontrakulture, in seveda s primernimi strokovnjaki tudi razviješ neke programe in vabiš te starše in se nekako z njimi pogovarjaš, kar so zelo uspešno narediti tudi v Avstriji, na primer, pa še kje drugje. Nakar se zavedaš, da mogoče ne bi bilo napačno ločiti neke teritorialne logistike, mogoče na ravni, tega res ne vem, verjetno gospa Škrinjar ve bolje ali pa Marko, kako imamo to organizirano oziroma v družini smo imeli tudi eno šolsko inšpektorico, ki je mimogrede vedno prišla k mojemu očetu, da kdo ne bo kaj rekel, ker je bil učitelj, in na ministrstvu pustiš samo tisto komunikacijo, ko res nekaj zastriže. Veš tudi, da preštevilne okrožnice, ki jih pošiljaš z ministrstva v zgodnje večernih urah pa bi jih poskušali potem ravnateljice in ravnatelji potem prebrati in razbrati, niso vsi ljubitelji sodukov, rebusov in podobnih zadev. Mogoče ni ustrezen način komuniciranja, kaj šele, da se to potem prepošilja staršem. Zavedaš se, da Slovenija ni močna le v športnikih, ampak da je močna tudi v zelo dobrih vizualcih mlajše in srednje generacije in jim daš pač narisati to zavednosti, ki so jasne že komu v srednjih ali višjih skupinah vzgojno-varstvenih zavodov, neke kvalitetne pikograme. Zelo si vesela, da imaš v svoji ekipi vrhunske kvalitetne slovenske znanstvenike in znanstvenice, dva sta bila že posebej izpostavljena, omenjena, gospo Jano Javornik z številnimi mednarodnimi izkušnjami, gospoda Jureta Gašperiča, ki je mimogrede napisal zelo krasno knjigo o slovenskem parlamentarizmu in tam citiral kakega Plemenitega in še koga notri. Seveda si želiš še več takšnih ljudi na svojem ministrstvu. Ko nekako je ujet predsednik Vlade na laži, stojiš za svojimi ljudmi in nekako svetuješ predsedniku Vlade naj se ne vede kot lažnivi kljukec, da so časi prezahtevni za neke fake news populistične politike. Seveda kot profesorica politologije, ki izpostavljaš med svojimi ekspertnimi področji kot prvo politiko človekovih pravic in demokracije kot drugo analizo politik in javne politike in kot tretje vrednotenje javnih politik, in kot dobra poznavalka ustave si ne dovoliš inštalirati nekega, kot smo mu včasih z vzdevkom rekli, generala Dolinška, da bo podpisoval vse te investicije, ki jih je prej nekdo našteval, ker boš že izhajajoč iz ustave ti odgovorna za to. Tudi kot misleče bitje veš, da v stanju, v katerem smo, ali veste, je kaj bolj drugega pomembno kot neki zidovi, ki bodo sezidani čez neka leta. Verjetno bi bilo treba sedaj denar usmerjati v kaj drugega. Zavedaš se tudi, da ne moraš primerjati neprimerljivega. Povežeš se celo s kakšnimi prostorskimi sociologi, pa ne mislim na Franca Trčka, Marjan Hočevar recimo, moj bivši sodelavec v Centru za prostorsko sociologijo, pa z ljudmi z Urbanističnega instituta, ki naredijo analizo šol in vidijo, kaj se da narediti z relativno malimi penezi. Zavedaš se tudi tega, da seveda je gostota poselitve v Sloveniji drugačna kot v nekih državah, s katerim želi večina poslancev in opozicija in koalicija delati primerjave. Več kot pol naših občin nima niti 5 tisoč prebivalcev, zlasti ko izveš, da se virus širi bolj v zaprtih prostorih, počneš to, recimo, kar na Norveškem počnejo redno že leta, da imajo vsaj eden dan na teden pouk zunaj. Mogoče tudi na ta način greš v neke hibridne modele šolanja, potegneš kakšne študente zraven iz teh področjih, razpoloviš razdre, pelješ jih v naravo, imaš projektno delo. Vse to počneš seveda kot ministrica za ta zelo zahtevni resor v času pandemične krize. Seveda že relativno zgodaj uvedeš skupinsko testiranje v šolah, pa ne zaradi zgolj teh presejalnih testov, seveda pred tem poskrbiš, da te teste uvozijo podjetja, ki se s tem že desetletja ukvarjajo, ne pa neki pubeci, ki lepijo nalepke po letalih. Saj že vsak malo bolj razgledan otrok, če se kdaj z letalom pelje, vidi, da tam gor ravno nalepk ni, saj na višini letenja bi te nalepke hitro dol odpadle. To počneš zakaj? To počneš tudi zaradi procesa socializacije. To počneš zato, da otrok vidi, da je soodgovornost in solidarnost predpogoj – česa? Skupnosti. Predpogoj družbe in družbenosti. Vesela si, da je prej, na začetku omenjeni gospod ponovno izvoljen za direktorja Pedagoškega instituta, in pozdraviš to odločitev, ki jo sprejmejo in zaposleni in svet zavoda. Tudi si seveda vesela in se trudiš, da se v slovenskem javnem šolstvu, visokem šolstvu razvijajo in pripravljajo kvalitetni programi, in se trudiš, da se penezi investirajo v to, ne pa v to, da bo kakšen poslanec mogoče glasoval tako in tako, iz Dususa in še kje, peneze, ki bi bili potrebni, recimo, za razvoj določenih študijev na Medicinski fakulteti v Mariboru in ne le tam. Izhajajoč seveda iz resnih evalvacij tako imenovanih Janševih univerz hitro dojameš, da je to pogosto praznina za raznimi fake založbami v Angliji za nabijanje točk in tako naprej. Resno tudi razmisliš o tem mazohizmu točkovalnega stampeda, ki se ga določene resne univerze ne gredo več, ker kvantiteta sama po sebi ni še nikoli proizvedla kvalitete, navsezadnje je Državni zbor Republike Slovenije zelo lep pokazatelj tega. Sem pač del tega vzorca in raziskovalec s soudeležbo že osmo leto. Vse to počneš. Dojameš tudi in pogledaš tisti plakat »Šola brez mask«, ne na prvo žogo, ker je duhovit plakat, gor je deklica z masko. In otroci so po navadi bolj pametni in bolj podrobno vidijo, očitno, kot večina poslancev, tudi tvojih koalicijskih. Zavedaš se, pa ne novembra leta 2021, že novembra leta 2020, november je mesec boja proti odvisnostim, da je predsednik Vlade pretirano odvisen od Twitterja, da je predsednik države pretirano odvisen od Instagrama, in ju pozoveš, da sta skupaj vzor in gresta na tozadevno zdravljenje, ker je to problem tudi številnih mladih in mlajših. Pred kratkim sem poslušal neko radijsko oddajo o spolnem in drugačnem nadlegovanju neke osemletnice iz goriškega konca, ker imajo na občinski ravni organiziran ta boj proti odvisnostim, seveda je malo tudi to povezano z zgodbo Hita, ampak ne le to. Namesto, da bi visela na teh geretih, navsezadnje imaš zaposlene piarovce, da buildajo vse to, kar dobro počnem in sem govoril do sedaj, greš malo pogledat, ker v Sloveniji obstaja kar nekaj učiteljev in učiteljic, ki so samoiniciativno razvijali neke digitalizirane in drugačne oblike razlag, ustreznejših razumevanj manj kompleksnih in bolj kompleksnih zadev, od Pitagorovega izreka naprej, in nekak poskušaš te dobre prakse širiti zlasti v teh časih, ko imaš skoraj celo leto izobraževanja na daljavo, med številne otroke. Zavedaš se tudi tega, da tudi sami otroci niso vsi enako informacijsko pismeni, kaj šele njihovi starši, in se nekako poskušaš ukvarjati tudi s to problematiko. Zavedaš se tudi, da se ta vlada izdatno zadolžuje, ne nujno vedno pametno. Zavedaš se, da bo to treba plačati. Vidiš, da bodo obresti v nekem trenutku šle gor, da bodo naši krediti dražji. In če nočemo, da bodo bodoči rodovi rezani podobno kot klobase, kot so sedanji rodovi ali pa rodovi naših staršev, se zavedaš, da je pamet tisto edino, kar dejansko imamo, in investiranje v pamet, investiranje v znanost. In potem mogoče prišepneš svojemu partijskemu šefu, samooklicanemu, se opravičujem, tako so njegovi piarovci naumili, kozjanskemu biku, da je pa mogoče bil čas za resno prevetritev strategije pametne specializacije, o kateri piše dokaj pavšalno, bomo pametno ovo, uno, tretjo, peto, sedemindvajseto, in da bi mogoče bil čas, da tudi odstopi, ker nekdo, ki trdi, da je nekdo, ki mu bodo, ne vem, na sosednje travniku naredili lakirnico pa ga malo to skrbi, »ekoterorist«, pa »kdor ne dela, naj ne je«, ne vem, če so to ravno osebki za izvršilno oblast. Greš po terenu, primerno zaščitena, upoštevaje ukrepe in upoštevaš tudi to, kar ti še vedno velevata Ministrstvo za zdravje in NIJZ. Zlasti bi prosil, da si to pogleda kolegica, ki trenutno predseduje Odboru za zdravstvo − kihanje v rokav, draga Anja. Nimaš časa, ne? Si na mobitelu. Ali lahko dvigneš pogled? Ne bo šlo. Drugič, tretjič, ne, ne bo šlo. Kihanje v rokav. Ne ga srat! November 2021 in rečeš kot ministrica, ja, to je še vedno ukrep, ki ga je res predlagala neka gospa Nina, ki je včasih z mano, ko sem bila vodja Poslanske skupine SMC, dokaj dobro sodelovala, je v redu epidemiologinja. A, ne, ne, ne, ne, to je levičarska zarota, kihanje v rokav, desničarji ne bomo kihali v rokav. In še bi lahko našteval in tratil uro in jezil Meiro [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] [[…]]Ja, moja predavanja niso dolgočasna [[…]] Vse to bi morala početi ministrica. Ampak to, kar je zdaj ta tečni Franc Trček, ki gre vsaki stranki na živce, ki ga faše; mimogrede, manj strank sem zamenjal kot Janez Janša pa kolega Breznik. Marija Terezija je umrla 1780, mimogrede. Se zmoti človek, saj se zgodi, ker v navalu strasti [[…]]Vse to ministrica ni počela, pa iz tistih mojih strokovnih področij sem jo hotel takrat na tistem hearingu opozoriti, pa je takrat celo Bane uporabil neko možnost, ki jo sicer poslovnik dovoljuje, pa se pri tem nikoli ni uporabljal. Pa bi lahko ministrica ustavila Baneta pa rekla, jaz bi pa prosila, da mi Trček pove, mogoče ima pa kaj pametnega za povedati onkraj četrte industrijske revolucije v obče in nasploh. Vse to, kar sem govoril, je neki minimum, ki so ga počeli vsi resni ministri in ministrice po državah, ki se bolj uspešno ukvarjajo z epidemijo kot pri nas. In se niso izgovarjali na epidemijo. In tudi ne drži to, kar ste eni čebljali, da mi še v bistvu ne vemo, kakšen je ta virus. Pa to je žalitev slovenske znanosti. To je žalitev slovenske članice akademije in gospe Avšič Županc na tistem inštitutu, ki se ukvarja s temi zadevami, kjer so razciklali dele genoma tega virusa, če se tako izrazim. Sočasno se boste hvalili, kako smo sprejeli − vsi skup − nek zakon, ki se je desetletje pacal, in žalili slovensko znanost. Skratka, tudi Državni zbor bo moral izdatno preklopiti na mišljenje. Bolj uspešni od nas so bili tudi v državah, kjer imajo kleptokratsko-pajdaško-korupcijsko trenutno podobna stanja. Dovolj je že, če pogledamo sosednjo Avstrijo. Od tistih Ibica-pubecev proti emodži Kurz, številni ste se hvalili, kako je vaš dober prijatelj. Vem, da mi je državni sekretar Mahnič celo govoril, da ima njegovo telefonsko. Upam, da ga zdaj tolaži. Ampak so naredili to, kot je rekel ravnatelj Katz iz dvojezične šole na slovenskem Koroškem, Prvi program RTV Slovenija, radio, ki bi ga vi najrajši uničili, zelo profesionalno je bilo izvedeno vse [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] [[…]]Forza Koroška, je rekel naš kolega Jani, ki bo dobil krožišča; pa zahvalil bi se, ker je Jani zrihtal še tisti amandma, da bomo v Črnomlju dobil še šolo, tam jo res potrebujejo. Hvala, Jani, sem obljubil. [[smeh v dvorani]] Resnost nazaj. Pa tudi če bi bile vse vlade stokrat bolj leve, kot so bile; pa večina vlad je bila levih, saj odkar sem jaz tu v parlamentu niti Cerar niti Šarec ravno ni, da bi človek orgazmiral, resnici na ljubo. To ni izgovor. To ni izgovor. Po tej vaši isti logiki bi rekel zdaj, ne vem, če bi bila neka druga vlada, bi po vaši logiki rekel župan Sternad, u, madona, to so zdaj neke leve vlade, nič, nič ne bom delal. Rušiti vlado – sam sem pohvalil državnega sekretarja Gorenaka, ko je folk pljuval po meni, pri tistem prvem PKP je bilo kar nekaj komunikacij, sodelovanja, potem je veliki capo rekel, iz tega nič ne bo, in od takrat naprej samo bruhate. Torej, Meira, da ne bom predolg. Kako je bilo že? »Pametni berejo«, pa ne le tisto, kar jim preveč populistični strokovci napišejo, takih na levi strani nimamo. »Nalezimo se dobrih navad«, jaz se tu strinjam z gospodom Sternadom, popolnoma, in pohvalim to, sem tudi vesel, tudi pohvalim takrat v tistih prvih valih, ko ste vi švercali in hoteli tistih 250 milijonov plusa, Gale je rekel, 500 milijonov obrniti in si vsaj 100 milijonov nakazati, nam je v nabiralnike vrgel neke maske, ki so jih na hitro šivali. Jaz sem slučajno dobil masko, ki je bila nekako nerodno zašita, pa se je ni dalo dati okrog glave. Verjetno bi, če bi to levi župan naredil, že tvitali: »Mater, tepli bi se [[…]]« Ja, »Nalezimo se dobrih navad«. Mogoče, recimo, za 14 dni izključimo štrom na Levstikovi pa na Trstenjakovi. Dajmo, varčujemo, energetska revščina je. Mi imamo pa položaj, ko smo svetovni prvaki. Pa jaz nisem ponosen na to. Eni kolegi v opoziciji to jemljejo kot ha ha ha. Vsi smo zavozil, bom rekel, kar imam na koncu jezika: Vsi smo zajebali to, odrasli. In zaradi tega se mi zdaj s to deco toliko ukvarjamo, če me malo na belokranjščino preseka. Kar nekaj imunologov, epidemiologov je to jasno povedalo. Ampak nekdo je za to odgovoren. Pa ministrica bi tudi povedala, pa čakajte, v 21. stoletju smo v šoli − veste že kdaj? Ko je moj fotr mene šolal 45 let nazaj, reeduciranje ni funkcioniralo na način Jelka Kacina oziroma kot je napisan profesor Ihan: »Ko bi potreboval duhovnika, smo dobil [[…]]«, ne vem kaj. Vse to bi morala gospa ministrica povezati in ščititi slovensko pamet in omogočat razvoj slovenske pameti. Saj ona je dejansko ministrica za mišljenje. Ona je odgovorna tudi za celo linijo znanstvenoraziskovalnega dela v bistvu in soomogočanja, ne le v medicini ne le v epidemiologiji. Navsezadnje prihaja iz FDV, navsezadnje predava te vsebine. Ali veste, da predava Analizo politik, Izvajanje in vrednotenje javnih politik, Primerjalne politike človekovih pravic, na prvo mesto da, da je ekspertka za politike človekovih pravic in demokracijo. Taka ministrica ne bi smela dovolit neke vlade antiintelektualizma in iliberalizma, kot to učeno rečemo. Marko bi rekel, Janšizma, jaz bi pa rekel samo arogantnega primitivizma in opitosti s slastjo oblasti − mi smo zrihtali, mi smo zrihtali. Ministrica bi morala reči: »Dragi moji, to ni politika, to je kravji bal. Politika je, da se redkost dobrin prerazporeja glede na potrebe.« Če pa se gremo, mi smo zrihtali − nekje boš zrihtal krožišča trem, devetdesetim jih pa ne boš, pa bi mogoče tam bilo bolj pomembno krožišče. Vi ste zanikanje politike v svoji srčiki. Vi ste neko samonapihljivo mešetarjenje. Najbolj izrazit ud tega je žal odsotni kolega Reberšak, ki upam, da bo težave s covidom hitro zrihtal. Na vse to bi morala opozoriti gospa ministrica. In gospa ministrica je tiho. Ni je. Se rajši umakne, pa razmišlja. Prav, saj eni smo on time za komunikacijo, drugi rabijo nekaj časa. Tudi tu ni nekih njenih razmišljanj. Skratka, moji bivši FDV-jevski kolegici Simoni Kustec bi se rad zahvalil, da nam je pokazala, kakšen bi moral biti ministrica ali minister na tem zahtevnem resorju in kakšen bo moral biti minister ali ministrica v tem zahtevnem resorju. Moral bo stati za svojimi ljudmi, ne bo si smel dovoliti, da mu bo nekdo, ki zgolj koordinirala delo vlade, dirigiral s svojim obramboslovnim umom iz prve polovice osemdesetih. let. Skratka zelo preprosto povedano, naslednji minister ali ministrico v vladi, ki bo imela številne izzive, številne težave, bo moral delati antipodno, kot to počne v tej vladi žal bivša FDV-jevska kolegica, redna profesorica dr. Simona Kustec. Skratka, tukaj imam kolegice Alenko pa še kdo je tukaj, v koalicijski pogodbi lahko samo to napišemo: šolstvo − kontra kot Simona. Pika. In ni treba, da je koalicijska pogodba roman. Toliko na kratko. Je bilo dovolj, Meira? [[oglašanje iz dvorane]] Lep večer še naprej.
Hvala lepa. Postopkovno? Ja, gospa Anja Bah Žibert, izvolite.
Predsedujoča, hvala za besedo. Ravno ste se menjali in verjetno niste slišali, zato bi samo prosila, da opozorite kolega Trčka, da kjer sedim, pač sedim vedno na svojem mestu v dvorani, kam pa gledam, je pa verjetno le odločitev poslanca. In da bo zelo naporno delati v prihodnje, če bomo šli tako daleč, da bomo morali celo, nekomu polagati račune, kam gledamo, koga gledamo in v kaj gledamo. Bi pa samo zaradi javnosti še zraven povedala, ja, gledala sem v telefon, zanimalo me je, kdaj je kolega Trček prestopil iz Levice v SD, ker se bojim, da bo zdaj že trkal na naša vrata. Hvala.
To ni bila replika, dr. Trček, to je bil postopkovni predlog, ki tudi v resnici ni bil v zvezi z rabo poslovnika, ampak verjamem, da se [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Kolega Trček, jaz govorim in si ne morete kar sami vzeti besede. Če dovolite, bom jaz najprej dokončala. Hvala. [[oglašanje iz dvorane]] Ne nisem, vmes ko sem govorila, ste si prižgali mikrofon. Želela sem samo povedati, da je gospa Anja Bah Žibert zlorabila postopkovni predlog, ampak kolegica, saj vas je dr. Trček slišal, niste govorili o rabi poslovnika, ampak ste mu odgovarjala, kar je on navajal v svoji razpravi. Tako da dr. Trček nimate replike, ker je bil to bojda postopkovni predlog in vam ne morem dati besede za repliko. Hvala za razumevanje. Naslednji ima besedo gospod Leon Merjasec, pripravi se mag. Bojana Muršič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Pozdravljena ministrica, poslanke in poslanci! Raje se vrnimo nazaj na interpelacijo. Na področju vzgoje in izobraževanje je bilo in je še, vezano na covid-19, potrebno zagotavljati uspešno delo, da vzgojno-izobraževalni proces poteka nemoteno, in to ministrici dr. Simoni Kustec z njeno ekipo uspeva. Širjenje virusa terja tudi nove ukrepe na področju izobraževalnega sistema, kar je sedaj tudi samotestiranje v osnovnih šolah in srednjih in tako naprej. Seveda so bile težave in so še in kakor vidim, pozivi nekaterih posameznikov bodo še, saj je to velik izziv za vse deležnike, za učence, dijake, študente, učitelje, profesorje in tudi za same starše. Zadnji tak poziv, zahteva je prišla od županje iz Semiča, ki zahteva od ravnateljev v občini, naj ne upoštevajo navodila PCT pogojev. Nikjer pa nisem zasledil očitke opozicije. Naj tudi spomnim, da se ne pozabi, da so zahteve proti ukrepom začeli že eno leto nazaj, najprej proti namestitvi aplikacije Ostani zdrav. Štirje voditelji strank so to podpirali. Oglaševali, da ne preberem, zakaj se niste s tem strinjali ali se niso strinjali. Sledili so izpadi v samem Državnem zboru enega od današnjih predlagateljev interpelacije Marka Koprivca, ki je trgal masko s svojega obraza. Nato posamezniki na protestih, prof. zgodovine, in seveda poziv ravnateljem »Šole brez mask« in da ga SD podpira, da ne naštevam še naprej, nekdanji državni sekretar, predsednica stranke SD z bivšim državnim sekretarjem in današnjim poslancem tudi. Danes pa so po vsem bolnice polne in pokajo po šivih, uvajajo se ukrepi, vi pa očitate vladi in tudi ministrici. Ministrstvo pod vodstvom ministrice. Je povečala plače, napisali so učne načrte za digitalne vsebine, pripravili so zakonske določbe za ublažitev posledic epidemije covida-19, povečujejo se sredstva za vzgojo in izobraževanje ter šport, prav tako za znanstveno raziskovalno dejavnost, okrepila se je pomoč športu in športnikom, študentom se je omogočilo izplačilo enkratnega solidarnostnega dodatka, pripravili so smernice višjim strokovnim šolam za izvajanje na daljavo in še mnogi drugih rešitev in pomoči na področju izobraževanja, znanosti in športa. Največ sredstev je bilo v času epidemije covida namenjenih za vrtce, 49,7 milijonov evrov. Za osnovne šole je bilo izplačanih 13,9 milijonov evrov. Za področje srednjega šolstva je bilo izplačanih 18,3 milijona evrov. Na področju visokega šolstva, kamor spadajo tudi enkratni solidarnostni dodatki za študente, je bilo izplačanih 24,5 milijona evrov. Prav tako se ni pozabilo na zavode s posebnimi potrebami, ki so prejeli 9,3 milijona evrov, in na študentske domove z 2,9 milijona evrov, dijaškimi domovi isto, skoraj 6 milijonov evrov. Do konca oktobra 2021 je bilo za covid ukrepe izplačanih 133,4 milijona evrov. Največje izplačilo je šlo za izpad plačil staršev za vrtce, brezplačen vrtec za drugega otroka. Ministrici je bilo očitano, da ni naredila nič na področju za zaščitno opremo, namenjeno tudi napravam za čiščenje zraka. Moram povedati, da ministrstvo zagotavlja sredstva za nakup zaščitne opreme izvajalcem iz tega področja, vzgoje, izobraževanje, znanosti. Zavodi lahko ta sredstva namenja tudi za nakup naprav za čiščenje zraka. Do sedaj je bilo v ta namen izplačanih 11,1 milijonov evrov. Ministrstvo povečuje tudi sredstva za investicije v šolski prostor. Prenove in novogradnje šolskih stavb, ki so sofinanciranje iz državnega proračuna, so projektiranje po vseh sodobni standardni gradnji, kar pomeni, da je tudi skrb za zagotovitev ustreznega sistema prezračevanja sestavni del investicije v šolske stavbe. 13,3 milijone evrov investicije v vrtce, 27,7 milijonov evrov v osnovno šolo, 2 milijona investicij v šolstvo narodnostnih skupnosti. Dodatna višina finančnih sredstev po sklepu Vlade za tako imenovane, po mojem mnenju, suše izpred preteklih let znaša dodatnih 72 milijonov evrov. Od tega gre 32 milijonov v vrtce in 40 milijonov v osnovno šolstvo. Ta finančna sredstva se bodo porabila v 86 občinah po celi Sloveniji, zato ta vlada in ministrstvo dela za ljudi. Zaradi vsega navedenega, ministrica dr. Simona Kustec, upam, da ne boste dobili še ene interpelacije in imate mojo podporo. Hvala.
Hvala lepa. Repliko ima dr. Franc Trček. Izvolite.
Hvala. Saj to je zanimivo, jaz ne vem, jaz sem mislil, da vsaka vlada dela za ljudi. A te vlade − če sem malo ciničen − pred to so delale za merjasce ne pa za ljudi? Jaz ne vem. Drugo. Otroci potrebujejo neko normalizacijo ne pa beton. Ko boste to betonirali, jih boste še malo porinili na pol šole, da se bodo še prej okužili. Potrebujejo tudi neki razmislek, kako vseeno mogoče organizirati šolo v naravi. Potrebujejo tudi razmislek, kako se bo sedaj stisnilo v tri, štiri tedne, ko bodo morali vse ocene dobiti. To sem obljubil doma, da moram povedati, drugače bi me kregali. V bistvu pa moj prihod v SDS, pa jaz v osnovi SDS lahko sam prevzemam, ampak najprej bomo šli na tečaj odvajanja odvisnosti od Twitterja pa na tečaj nenasilne komunikacije. Pripravite se. Hvala. [[smeh v dvorani]]
Hvala lepa. Besedo je želel predlagatelj, dr. Tašner Vatovec. Izvolite.
Najlepša hvala,podpredsednica. Ta lajna, ki se ponavlja, to, kar smo najprej slišali uvodoma s strani ministrice in potem vseh koalicijskih, sedaj v SDS so posebej pridni pri branjenju tako zveste podpornice SDS, je pač nenavadno. Vi še kar naprej meljete in meljete s temi številkami pa temi tabelami, koliko je bilo teh sestankov in tega, ampak še vedno odhajamo stran od tistega, kar je ključ vprašanja. Gremo še enkrat lepo po vrsti, zelo specifično. Rad bi slišal odgovore na ta vprašanja: Ne glede na to, koliko strani je v neki Excelovi tabeli seznamov sestankov, je moje vprašanje zelo direktno. Kako je možno, če je bilo tako vključujoče, tako konstruktivno in toliko sestankov z vsemi deležniki, da imate še vedno celotno šolsko polje za svoje nasprotnike, ko vas kritizira vsak učitelj, vsak ravnatelj in vsi ostali zaposleni v tem sistemu? To je prvo vprašanje, na katerega še nisem slišal odgovora. Tako kot je tudi Franjo prej rekel, sestanek z osemsto in enim udeležencem, ne more biti sestanek, in to pravim. Vi lahko vklopite neke AVK-sestanke in jih imate zaradi mene zjutraj, popoldne, zvečer vsak dan, ampak to ne bo dovolj, če niste pripravljeni poslušati, razumeti, se pogovarjati in tako naprej. Tako da je razkorak med podobo ali pa neko predstavo, ki jo imate o tem, kaj je bilo narejeno, in realnimi učinki, pa vidite, točno v tem, kaj se je dogajalo. To kar razlagate, ja, krivi so ljudje. Ja, so krivi. Jaz se strinjam. Otroci so veliko bolj pametni v tem času, na žalost, veliko bolj odgovorni, kot bi jim bilo potrebno biti pri teh letih, sploh za tiste najmlajše v osnovnih šolah, kot njihovi starši v nekaterih primerih. To je žalostno in je problem, ampak del te odgovornosti nosi tudi vlada. Vi pravite, da, ne vem, očitno je iz vaših razlag, iz vaše argumentacije, kot da je Slovenija nek unikum. Samo pri nas smo očitno tako drugačni ljudje, da se ljudje ne strinjajo s temi ukrepi. In jaz se sprašujem, ja, zaboga, zakaj se pa to dogaja. Ja, ker smo nek unikum. Mislim, da smo ena redkih držav v Evropi, ki ima takšno vlado. Vlado, ki ima predsednika Vlade in ministre, ki dnevno žalijo svoje državljane in državljanke, ki si dnevno izmišljujejo neke nove stvari, ustvarjajo škandale, po drugi strani pa ropajo državo s takšno in drugačno korupcijsko afero, od nabave mask − vi razlagate, kako se je nabavljajo računalnike in ne vem kaj − minister ni bil sposoben enega kamiona mask pripeljati v Slovenijo, iskal ga je tam po nekih mejnih prehodih. Vi vlagate zdaj, dajete denar, ministrica je dala – nič ni dala ministrica. Iz proračuna, iz nekih postavk, ki ste jih napihnili, ki ne vemo niti, kako se bodo vrnile in plačale, z zadolževanjem, ki se ga greste, ste pač nekaj namenili. Pred tremi dnevi niste bili sposobni iz proračuna dati nekaj 10 milijonov za to, da bi se pokrilo dvig plač oskrbovalkam in medicinskim sestram. Vi ste se z njimi populistično zmenili, ja, vam bomo dvignili plače. In kaj ste naredili v naslednjem koraku? Upokojenci in njihove družine bodo plačevali za dvig plač. [[ploskanje]] Istočasno, isti dan gre minister za obrambo v Italijo, v Rim po neko letalo in potem njegov sekretar tam razlaga, da je to letalo sposobno prepeljati šest vreč po tisoč kubikov vode − ne vem, kakšno letalo je to, večje od Slovenije − in da bo lahko gasilo požare. Istočasno ste sprejeli za 780 milijonov investicij v vojsko. In vi se hvalite za teh nekaj par šol in vrtcev, ki se bodo zgradili, za katere ste samo predvideli denar in začetne investicije. Nič ni izgrajeno še. In v takšni klimi je jasno, da ljudje ne morejo več. In to je unikum Slovenije, ne da ljudje ne zaupajo v znanost po defaultu, ker so Slovenci ali pa ker živijo v Sloveniji in ne vem kaj, ampak ker imamo to vlado. In to, da si ljudje oziroma en del ljudi ne želi, da se njihovi otroci samotestirajo v šolah − jaz sem soglasje podpisal isti dan, ko je prišlo na mail −, je deloma krivda vlade in je krivda tega ministrstva. Zato ker ne moreš v petih zvečer ob 11. uri skomunicirati nekega odloka o maskah, ki začne veljati čez tri dni. Ne mi mahat. Povem še enkrat. Sem spremljal tisti petek celotno tiskovno konferenco z vsem predvidenim čakanjem in potem je bila čez tri dni obvezna nošnja samo kirurških in FFP-2 mask. Še enkrat poudarjam, se strinjam, ampak v treh dneh mask, ki jih na tržišču več ni, pač niso bili sposobni ljudje kupiti. In kaj se je potem zgodilo? Pride gospa Beović ali ne vem, kdo je bil, gospa Logar in reče: »Ma, ne, ne, saj ta teden naj še nosijo tiste iz blaga, potem bodo pa že dobavitelji poskrbeli, da bo dovolj zalog.« In to je problem, to je ta zmeda, ki jo ustvarjate. V prvi vrsti je prva odgovorna vlada, za vsak resor posebej pa je vsak minister posebej, in tu je problem ministrstva za šolstvo in ministrice Kustec. Ker ni bilo jasnih navodil, natančnih navodil, pravočasnih navodil − in jih ni bilo, ko se je prvič zapiralo šole, jih ni bilo pred tem šolskim letom, jih ni bilo glede tega samotestiranja in tako naprej −, zato vsi pravijo, ja, ni komunikacije, mi si želimo, da bi nas poslušali, upoštevali, ustanovite neko skupino, ki se bo ves čas ukvarjala s tem, kako bo potekalo šolanje in te stvari. Potem se ta odsotnost tega razumevanja in pripravljenosti poslušati kaže v celi tej kaskadi fiaskov, ki se zgodijo. Ta odgovor ministrstva je poln nekih pavšalizmov, kot ta, ki pravi, ja, epidemijo smo dobro prebrodili, iz nje se lahko še nekaj naučimo in vse je super. Ni podprto. S čim? Kje imamo kazalnike? Kje so podatki o tem, da smo tako uspešno na šolskem področju šli skozi to epidemijo? Ko odgovarjate na trditve o zaprtju šol. Mi smo šli zdaj, ta čas, ko teče ta interpelacija, v podatkovno bazo Our World in Data iskat podatke za Slovenijo. Pod parametrom School Closures imate tri možne cifre, 3, 2, 1. 3 je polno zaprtje, 2 je delno zaprtje 1 so pa samo priporočila. Če seštejete po tej tabeli podatke, je bilo polno zaprtje 159 dni in delno zaprtje 114 dni, skupaj 273 dni. Kaj pravi ministrstvo? 154 dni. Zavajate in zakrivate svoje napake na vsakem koraku zato, da bi se nekako izmotali iz te situacije. Tisto, kar je pa najbolj žalostno, je to, da toliko časa, kot niste želeli nameniti svojemu osnovnemu področju, pa ne samo na MIZŠ, ampak v celotni vladi, ga eksponentno namenjate nekim čudnim rabotam. In še enkrat ponavljam, včeraj je Vlada sprejela razpis za koncesije nekim zasebnim visokošolskim zavodom, ki so zelo specifični. Njihova specifika je ta, da bo blizu stranki SDS. Tako da bomo zdaj ob tem, ko ne vem, recimo, nimamo denarja za povišati plače negovalkam in oskrbovalkam v domovih za starejše občane, ker pravi gospod Cigler Kralj: »Mi smo izčrpali vsa sredstva.« Ampak boste pa našli denar za financiranje zasebne fakultete gospoda Toplaka in Rončeviča. Za to se bo pa našel denar. Mislim, če to ni nepotizem in klientelizem pa korupcija, pa ne vem, kaj je. Reže se vse sposobne kadre, ne samo v šolstvu in na ministrstvu, ampak po celi državi, zdaj delate čistko v policiji med drugim. Ni pa denarja za neke osnovne stvari. In kot pri vsaki debati, ki jo imamo o vsakem ministru − vsak minister, ministrica je simptom te bolezni, ki jo imenujemo Vlada Republike Slovenije. Zato je vsak posamezen odgovoren za stanje, ki trenutno vlada v družbi, in bi tudi mora oditi.
Hvala lepa. Besedo je želel predlagatelj mag. Koprivc. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Poglejte, v bistvu že nekaj časa spremljam tišino ministrice. Želel sem mogoče bolj postopkovno vprašati, zakaj se ministrica nič ne javlja. Konec koncev je namen današnje interpelacije predvsem, da ministrica predstavi svoje videnje oziroma zavrne očitke, ki ji jih predlagatelji interpelacije postavljamo. Ste pa ves čas tiho in v bistvu poteka ves čas že monolog. Jaz sem se že dvakrat javil in izpostavil neke konkretne stvari, vprašanja, konkretno glede koncesij in še neke druge stvari, pa ni odgovorov. Bi pa želel še kolegom iz SDS, predvsem kolegu Merjascu odgovoriti, ki je na nek način posredno povezoval to županjo, ki poziva k neupoštevanju ukrepov, z nami. Mislim, ona je iz vrst SLS, tako da nima nikakršne veze ne s stranko SD ne z opozicijo KUL, da ne bo nejasnosti v javnosti. Ker po eni strani govorite, da mi ne upoštevamo ukrepov, po drugi strani je županja Semiča v bistvu predstavnica stranke SLS, ki je z vami v koaliciji in imate vi njihove državne sekretarje in ostale funkcionarje. Ministrica, vi pa, prosim, da se oglasite, ker drugače res ne vidim smisla tega pogovora na nek način. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Naslednja ima besedo mag. Bojana Muršič, za njo se pripravi gospa Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica, za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, spoštovana ministrica! Jaz moram reči, da sem razočarana nad vami, kot bivša kolegica, ki sem vas v bistvu spoznala v prejšnjem mandatu, moram reči, da ste bili odločna vodja poslanske skupine, največje poslanske skupine takrat, in moram reči, da ste me takrat presenečali z vašo odločnostjo. Bila sem tudi vesela, ko ste bili imenovana za ministrico, kajti končno, bom rekla, sta bili vsaj dve ženski oziroma takrat so bile še tri ženske v tej vladi, sedaj imata samo dve to možnost, da lahko to funkcijo opravljata, vendar jaz moram reči, da ste me razočarali, vsaj s tem načinom vodenja tega ministrstva v teh težkih težkih časih. Bom začela tako. Danes je bilo sicer govora, da bi bilo boljše, da bi se ministrica veselila z otroci ob slovenskem tradicionalnem zajtrku, ampak glede na to, da se je naša seja začela ob deseti uri, jaz verjamem, da se je ministrica poveselila z otroci, bila pri njih, pojedla ta tradicionalni slovenski zajtrk, kajti zajtrk običajno poteka prvo šolsko uro, to je nekje med osmo in deveto uro, tako da so bili, po moje, tudi otroci njene prisotnosti vsaj tam, kjer se je udeležila, veseli. Sedaj bi mogoče nadaljevala tako, da se bomo tega časa epidemije vsi skupaj spominjali z eno veliko bolečino, tako po številu umrlih, ki jih je več kot pet tisoč, in z veliko, globoko, bolečo rano v slovenskem vzgojno-izobraževalnem sistemu. Rano, ki bi pa lahko bila sicer manjša, če bi nekako ministrstvo opravljalo svoje delo in bilo zelo ažurno, ampak temu ni bilo tako. Z epidemijo novega koronavirusa v Sloveniji živimo že več kot leto in pol. Če se spomnimo, pred letom je ministrica govorila, da bomo morali z epidemijo in virusom živeti tudi naprej in da se bomo morali na te razmere navaditi. In če mi je to bilo pred letom še normalno, sem potem tudi pričakovala, da bo ministrica stopila korak naprej, poslušala strokovnjake in nekako ta šolski sistem peljala kot je potrebno. S strani kolega Trčka je bilo danes kar precej stvari nanizanih in mogoče ste, ministrica, poslušali nekje v ozadju v kakšni sobi ideje, kako bi lahko potekal ta izobraževalni proces. Ampak v bistvu smo tam, kjer smo, sicer bo polovico šolskega leta počasi nekje za nami oziroma ni še, no, ampak, ja, situacija je pa resna. V šolskem letu 2020/2021 se je Slovenija res uvrščala med tiste države, ki so bile med najdlje zaprtimi. Kolega je prej povedal, da je bila polna zaprtost 159 dni. Pa če je bilo še v prvem valu epidemije meni to nekako normalno in so ostale za nekatere učence šole zaprte in so se potem maja odprle, ampak za nekatere učence so pa ostale šole zaprte do junija. In kateri so ti, ki v bistvu niso prišli v šolo? To so bili dijaki. Srednje šole, od prvega do tretjega letnika, ki se pred šolskimi poletnimi počitnicami sploh niso vrnili v šolski proces. In ravno ti otroci, dijaki tretjih letnikov, v letošnjem letu pristopajo k maturi, izgubili pa so kar dva šolska procesa. In jaz sem že pri prvi interpelaciji govorila o izobraževanju na daljavo, koliko je bilo pridobljenega znanja v tistem času, in jaz se kar malo bojim, kaj se bo zgodilo s temi otroki, ko bodo pristopali k maturi. Kakšen bo sploh uspeh na maturi? Sicer ti otroci, ki so letošnje leto zaključevali in opravljali maturo, so imeli velike travme, ampak rezultat je bil še dokaj uspešen. Ampak ti otroci so že ponavljali te stvari, ki so se jih naučili. Običajno šolski proces, vsaj takrat, ko sem še jaz hodila v šolo, smo imeli v prvem letniku ponavljanje iz osnovne šole, drugi, tretji letnik smo na veliko jemali snov, v četrtem letniku smo pa utrjevali snov. Ampak tu je zdaj velik problem, ker sta jim na konec koncev drugi in tretji letnik nekako nekam ušla. In me res zanima, kakšen bo uspeh teh otrok na maturi. Pa to ni samo matura. S temi otroki generacije, ki je zaključevala v šolskem letu 2020/2021 šolski proces, sem se z veliko pogovarjala, dijaki so bili v velikih velikih psihičnih stiskah, tudi duševne težave so bile. Stanje duševnega zdravja otrok in mladine ter dostopnosti do te strokovne oskrbe sta pa na tem področju v času koronavirusa še bolj eskalirala. Če so lahko otroci in mladostniki še v času šolskega procesa, ko se jim je malce zalomilo in so čutili neko tesnobo, šli k svetovalni delavki, so se z njo pogovorili, so bili v času epidemije, v času zaprtja šol prepuščeni samim sebi. Marsikateri se je znašel v tako hudi stiski, da je prihajalo do samopoškodovanja, depresije. Žal je zadnjič tudi kolegica omenila, da se je zgodilo tudi kar nekaj samomorov, in to nas mora pošteno skrbeti. Največji problem je pa tudi v tem, ker se je zelo zelo okrnila dostopnost tako do psihološke obravnave kot do psihiatrov, pedopsihiatrov, vsi so zapolnjeni, vsi imajo svoje kapacitete polne. Enostavno teh otrok ni moč nekako okrepiti in jih postaviti na, bom rekla, zdrave temelje. Zato, verjemite mi, ko bo prišel mesec marec, če že ne kaj prej, bodo spet težave pri teh četrtih letnikih, ki se bojo soočili z maturo. Kako tem otrokom pomagat? Jaz se zdaj, v tem trenutku res sprašujem, ker v zdravstvu, jaz mislim, da še kar nekaj časa ne bo možnosti. Psihologi in pedopsihiatri so zapolnjeni, zato bi bilo potrebno, da jim pomaga psihološko tudi kader v srednjih šolah, socialne delavke, tudi profesorji. Zato me žalosti, da pri sprejemanju proračuna nismo zagotovili dodatnih sredstev za pomoč tem šolam, da bi se še bolj strokovno usposobili in pomagali tem otrokom, kajti oni so le tisti prvi, ki bi jim pri tem lahko priskočili na pomoč, in bi bilo mogoče v bodoče teh travm manj, pa bog ne daj, da še pride več teh samomorov. In to so ti otroci, ki so najbolj na udaru. To so otroci, ki so stari 18, 19 let, ki so enostavno še v tej puberteti, ne najdejo izhoda, eni sicer zabredejo kam drugam, in tem je treba res pomagat. Tako da me na tem mestu res res res žalosti, da nismo našli tistih nekaj milijončkov, da bi stvari lahko postavili na zdrave temelje. Pristojno ministrstvo, ki ga vodite, pa z ukrepi tudi ni bistveno prispevalo k izboljšanju te epidemiološke slike. Žal, s to vašo neaktivnostjo, neprimernim, bom rekla, zapoznelim odzivanjem, tudi ta izključevalni odnosi in nejasne ter pogosto nasprotujoče si informacije so povzročili veliko škodo in trajno škodo tako učečim se otrokom, potem tudi staršem in družinam, najhuje pa je, da celo kar družbi v celoti. Žal niste dajali jasnih navodil, strokovnih stališč, bila so velikokrat kar politična, pa vem, da govorimo o politiki in da ste politik, ampak bi resnično morali slediti stroki in se pogovarjati s tistimi vašimi najožjimi sodelavci, ravnatelji, ki se soočajo z problematiko izobraževalnega procesa. Čeprav, ministrica, vi ste, kot sem že rekla, leto dni nazaj vedeli, da bo vzgojno-izobraževalni sistem v letu 2021/2022 potekal še vedno s tem virusom, pa se je komunikacija glede tega izvajanja in usklajevanja z vsemi deležniki začela, žal, šele 14 dni pred začetkom novega šolskega leta. Tudi sama sem se kot mama spraševala, ali bo moj dijak šel v šolo ali ne bo šel v šolo 1. septembra. In ko smo danes tudi govorili, ja, šli ste takrat pač v Tokio. Ja, jaz moram reči, da sem sicer vesela, da ste podprli naše športnike pri teh odličnih rezultatih, ampak jaz grem na neko potovanje, ko imam doma narejeno vse. Ko poskrbim za otroka, če grem sama, ko imam poskrbljeno za muco. Jaz mislim, da takrat vi niste naredili domače naloge. Najprej je treba narediti doma domačo nalogo, potem pa brez težav oditi, kamor ste pač imeli pot. Zato tukaj res ne vem, zakaj ste tako postopali, kajti mesec dni pred začetkom šolskega leta bi moral imeti celoten vzgojno-izobraževalni program jasna navodila, kako se bo počelo v začetku šolskega leta. In 14 dni, to je bil kar velik zalogaj za ravnatelje, da so pač prilagodili šolski proces. Na kar so nas seveda tudi opozarjali. V Sindikatu vzgoje in izobraževanja so 14 dni pred začetkom na to globoko opozorili, da ne poznajo bistvenih odgovorov na to, kako se bo začel pouk odvijati in da je igranje na potrpljenju staršev, ravnateljev, učiteljev, zaposlenih ter učencev bilo takrat res nesprejemljivo. Takšno zgodbo, situacijo je opisal tudi Gregor Pečan, predsednik Združenja ravnateljev osnovnih šol, in še enkrat opozoril, da bomo z virusom živeli, da je nedopustno, da so morali čakati na informacije do 17. avgusta. In če se še dotaknem zgolj teh odlokov o nošenju mask. Jaz moram reči, da težave z obveznim nošenjem kirurških ali FFP-2 mask nimam. Je pa nastala težava. Če ste vi sprejeli na vladi takšen ukrep oziroma takšen odlok, bi morali razmišljati tudi v smeri, da je potrebno za te naše otroke priskrbeti tudi dovolj ustrezno količino teh otroških kirurških mask, ne da potem pride prvi tisti termin, v ponedeljek je treba začeti nositi maske, mask se pa nikjer, prvič, ne dobi. Ampak moram vam reči, da marsikateri izmed staršev je rekel, ja, jaz bi otroku z veseljem dal, ampak [[…]]Pa smo spet pri tistem ampak. Zakaj nam ne zagotovi tega ministrstvo oziroma šole, zakaj tega ne dobimo v šolah? Kajti to je bil za marsikaterega ponovno dodaten strošek. Tudi otroci ne morejo imeti ene maske ves dan na sebi, maske je treba menjevati. In resnično vsi starši nimajo tega denarja, da bi lahko otrokom zagotovili zamenjavo mask. Zato bi bilo res smiselno oziroma nujno potrebno, da bi razmišljali takrat, ko sprejemate odlok, o posledicah, kaj se bo dogajalo. In tu res res razmišljajte o posledicah, kaj bo, kaj se bo dogajalo naprej. Jaz verjamem, da lahko naredite, glede na to, da ste povedali, da je ekipa 700 strokovnjakov pri vas na ministrstvu, en teambuilding, več glav več ve, to je še vedno bilo, in da razmišljate o korakih naprej. Danes vam je kolega Trček zelo zelo dobre ideje dal glede izobraževalnega procesa. Mogoče tisti štirje dnevi v šolskem procesu v zaprtem prostoru, en dan mogoče nekje na terenu. Idej je v bistvu veliko, ampak je res treba poslušati in mogoče prave ideje pač vzeti, jih malce pretehtati in videti, kje smo. In tudi glede tega testiranja otrok je bilo veliko veliko nejasnosti. Starši so vas lepo prosili, da bi te najmlajše otroke radi testirali doma. Pa verjamem, da bi starši to naredili. Jaz vidim, da testiranje je doprinos, da v bistvu izločamo tiste okužene iz celotne družbe, ampak treba je malce prisluhniti staršem, vsej strokovni javnosti. Mogoče res tudi začeti razmišljati o tem, da bi se to testiranje nekako izvajalo mogoče s slinavke. Zdi se mi, da vedno znova in znova na vsake dva dni rovariti po nosu [[…]], ne vem, če je to ravno najboljša stvar. Jaz lahko rečem za sebe, kadarkoli, ker se tudi sama testiram, kadarkoli pa tudi, ko grem na testiranje v institucijo, imam v bistvu zraven kri. Malo me res moti, odkrito povedano, ker je prisotna kri, ker pač pride do takega, ne vem, ali imam takšno nosnico, ampak se mi zdi, da se tudi otroci s tem soočajo, in res bi bilo potrebno v tej smeri razmišljati. Zgolj želimo biti konstruktivni, ker verjamem, da si starši oziroma vsi si želimo, da bi šole ostale naprej odprte, da bomo potem tudi lahko peljali in da bomo imeli na koncu koncev tudi zdravo družbo. Žal, ministrica, tako, kot sem rekla, ste me razočarali, zato bom tudi to interpelacijo podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednja razpravljavka je gospa Anja Bah Žibert. Pripravi se gospod Željko Cigler. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Že nekako zadnja seja, ki so jo imeli v Državnem zboru na temo vlada in pa odstop vlade, predčasne volitve, je pokazala eno samo stvar, in to je poanta vsega. Ne gre za vsebino, ne gre za moč argumentov, ampak gre za izčrpavanje. Seveda izčrpavanje tistih, ki se danes v vladi soočajo z največjo zdravstveno krizo v zadnjih letih, prav tako se v bistvu ukvarjajo z vodenjem EU. Skratka, dve veliki zadevi na plečih vlade in vseh njenih članov, ampak očitno pač so manevri opozicije takšni, kot so. Ampak veste, konec koncev, ministrica, vidim, kar dobro zgledate, problem je opozicija, ker tako kot takrat, tudi danes so že pravzaprav prazni stoli, predlagatelj je spet samo eden v dvorani. In na koncu ugotavljam, da so izčrpani oni sami in ne vi. Za to vam čestitam. Jaz sem pa nekaj drugega izvedela danes o vas, kar mi je zelo zanimivo in sem si kar malo zabeležila. Da ste pretihi. Ne vem, vaši otroci so zagotovo veseli, moji bi bili. Prav tako sem slišala, da ste krivi, da ni prišlo do čim kasnejšega zapiranja šol. Jaz bi zelo želela slišati od kolega Vatovca, če ima on koledar covida, ker verjetno on lahko na koledarju pokaže, kdaj je tisti pravi trenutek. Kot drugo mi je bilo zanimivo, da nimate kompetenc. Ta je tista, ki bi lahko šla v rubriko Smeh je pol zdravja, ker očitno nekaterih niti ne vedo, kaj uporabljajo oziroma uporabljajo tujke, pa ne vedo, kaj pomenijo. Da ste nesposobni. Ta mi je bila najbolj huda, jaz namreč zelo cenim ne samo sposobnost, ampak tudi zelo cenim izobrazbo, sploh tiste, ki so dosegli neke akademske uspehe. Huje je pa to, da to očita nekdo, ki podpira ali pa je podpiral mandatarja, ki je imel težavo že s srednjo šolo, ampak pustimo to. Veste, ni to problem, vaš problem je nekje drugje. Vaš problem je, da niste Jurček. Sedaj, če bi bili vi Jurček danes, potem bi bilo vse lepo in prav, ampak razni jurčki imajo pa po svoje spet danes, reveži, težave. Saj se mi po svoje kar smilijo, ker vem, kako pozna partija sistem. Upam, da je Jurček še cel. Skratka pustimo to, malo za šalo malo za res, ampak mislim, da je to vaš največji problem. Zato ker vem, da sledite politiki, za katero mislite, da je pri vsem tem, kar se dogaja [[…]]in noben drug ni imel te izkušnje, nobeden od ministrov, zato so vse primerjave odveč. V bistvu morate tudi na tem področju orati neko ledino in ni enostavno. Danes je bilo tudi, kar se mi zdi pomembno, kar se tiče samega koronavirusa, število mrtvih s strani opozicije, oprostite, to se mi zdi pa najbolj neokusno in v bistvu tudi pravzaprav sprevrženo. Zato ker na eni strani ves čas štejete mrtve, na drugi strani pa vas prosim, povejte, če znate že na prste ene roke prišteti, pa bom vesela, kolikokrat ste pozvali ljudi, da ne zborujejo, da ne skačejo po ulicah, da se ne družijo. Kajti, ker smo pa že pri tem, pa poglejmo, kaj pa pomeni osnova za koronavirus. Se pravi, da ljudje imajo neko distanco, vsaj dva metra, in da spoštujejo tudi ostale ukrepe, kot so nošenje mask in tako naprej. Kajti koronavirus je kapljična okužba in seveda se prenaša tudi z govorjenjem, s pospešenim dihanjem in tako naprej. Ampak jaz vas še nisem slišala, da bi pozvali ljudi, da naj ostanejo doma zaradi sebe in zaradi varstva drugih, tudi otrok. Več kot je okuženih, slabše je stanje, prej se šole zaprejo. Veste to so ta dvojna merila. Na eni strani podpora tistim, ki kršijo ukrepe in širijo virus, to se danes ve, in na drugi srani zahtevati od nekoga, da pozna točen datum, kdaj šolo zapreti in kaj je najboljše. Najboljše za naše otroke je, spoštovani, da so zdravi in da seveda imajo vse možnosti za izobraževanje. In jaz ostro nasprotujem tistim, ki nenehno govorijo, šole so bile zaprte. Šole niso bile zaprte. Pouk je potekal na daljavo. Pouk. In zelo hitro se je ministrstvo odzvalo. Predsedujoča, jaz bi samo prosila, če opozorite, ker me motijo. Res, slišim odmev. Skratka, tukaj pri teh zadevah gre preprosto za to, da je pač morala biti oblika šolanja drugačna. Šole pa seveda niso bile zaprte. Z zanimanjem sem poslušala kolegico Muršič, rada ji prisluhnem, ko je govorila o težavah otrok. Res je, naši otroci imajo tudi duševne stiske, ne samo od časa koronavirusa, že prej so jih imeli. Jaz sem v tem državnem zboru želela veliko narediti na tem, da bi prišlo do prve praktično prave otroške klinike na oddelku Psihiatrične klinike v Ljubljani, ampak je to kar dolgo trajalo. Zdaj imamo ta oddelek. Tudi ni res, da otroci niso imeli možnosti dostopa do svetovalnih delavk, nonstop, nonstop so imeli možnost dostopa prek Zooma. Poglejte, jaz lahko povem za našo šolo, tudi moj otrok je iskal takšno pomoč in je rekel: »Ne morem verjeti, mami, kakšno odzivanje imajo.« Tako da je očitno to odvisno, kako se je šola organizirala. Je pa res, veste, da tukaj ne gre za problem šole. Mi imamo problem drugje. Mi nimamo pedopsihiatrov, nimamo kliničnih psihologov. In ta vlada je z Zakonom o nujnih ukrepih na področju zdravstva uredila tudi to. Časa zmanjkuje, jaz imam še res ogromno za povedati, bom pa povedala samo še nekaj, škoda, ker kolega Vatovca ni tukaj. Ko on meni govori o SVIZ, imam jaz vedno malo težav, ker ne vem, ko govori o gospodu Štruklju in tako naprej, ali govori o tem, da je potrebno zaščititi neke interese delavcev, ali da gre tukaj za to, ker nekdo ne podpira politike Levice, kjer se najde tudi gospod Štrukelj in kjer je tudi kandidiral. In jaz kot ministrica bi se gotovo distancirala od raznih individualnih pogovorov, ker pravzaprav je pri njem težko vedeti, za kaj gre. To pa je drug problem. To je pa drug problem in po moje zelo velik. In še enkrat, ne očitati ministrici, kako ustanavlja neke zasebne šole in tako naprej. Te so bile že prej. Glej ga zlomka, tudi vaš poslanec je hodil na zasebno šolo. Kje bi ta končal, če zasebne šole ne bi bilo? Tako da ni vse tako črno-belo. Ministrica, jaz mislim, da se ni bati za vašo podporo danes. Seveda opoziciji zopet ni uspel manever, da bi nekoga izčrpali. Verjamem, da vam je vse skupaj izčrpavajoče, ampak verjamem, da boste jutri šli še močnejši iz te zgodbe. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Željko Cigler, pripravi se mag. Meira Hot. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Gospa ministrica! Strinjam se s kolegico Bah Žibertovo, da otroci morajo biti zdravi oziroma mladina, tisti ki obiskujejo vzgojno-izobraževalni sistem. Ta jim mora biti odprt, funkcionalen, zato morajo biti pa tudi zdravi. Predvsem za funkcionalnost in za to, da je vzgojno-izobraževalni sistem odprt, da se nadgrajuje, zlasti javni vzgojno-izobraževalni sistem, zato ste pa najprej in prva odgovorni vi, gospa ministrica. In če sistem ne teče, se strinjam s kolegico Muršičevo, nimaš kaj prej hoditi ven iz države oziroma se z drugimi stvarmi ukvarjati, dokler ne zagotoviš pogojev, da vzgojno-izobraževalni sistem v Sloveniji od vrtca do študijskega področja ne funkcionira. Predvsem pa da imajo tisti, ki izvajajo vzgojno-izobraževalni sistem jasne in razumljive pogoje pred sabo, ki jih morajo zagotoviti zato, da vrtec, osnovna šola, posebne potrebe, srednja šola in študijski programi tečejo, da se odvijajo. Danes je bilo navedeno in v interpelacijah obeh, ne samo s strani poslancev, zlasti mislim, da fejst spremljajo današnjo sejo tudi delavci iz vzgoje in izobraževanja in da pričakujejo neke odgovore. Pa ne to, da si bomo zdaj zmetali opozicija, koalicija med sabo neke zmerljivke, žalitve in tako naprej, ampak da bomo dobili jasne odgovore, kako si vi kot ministrica, ki je odgovorna za to v vladi − ne vlada, vi ste prvi odgovorni za to −, predstavljate, da bo naš vzgojno-izobraževalni sistem funkcioniral v prihodnje. Žal, jaz moram reči, da tudi željno pričakujem kakšne odgovore, zaenkrat jih še ni bilo. Dajmo se pustiti presenetiti. Ampak bom rekel tole, kar delamo skupaj, jaz kot poslanec in vi kot ministrica za izobraževanje, moram reči, da vas tako jaz kot tudi kolegice in kolegi poslanke in poslanci opozarjamo, na kar mnogo odprtih točk, ki se izvajajo v izobraževanju vse slabše. Ampak tu ni nobenega odziva. Kljub argumentom, kljub opozorilom, jasnem navajanju dejstev, do sprememb ne prihaja. Praktično se bojim, da se bo pod vašim vodstvom vzgojno-izobraževalni sistem sesul sam v sebe. Zakaj, gospa ministrica, to govorim? Približno deset dni nazaj, ne vem zdaj točno, kateri dan je bil, ste imeli Zoom konferenco z vsemi ravnatelji slovenskih osnovnih šol. Jaz moram reči, da sem imel priložnost skočiti do enega izmed ravnateljev v bližini in sem prisostvoval tej vaši Zoom konferenci. Jaz moram reči, da sem bil šokiran, šokiran nad tem, da so bila na jasna vprašanja in izpostavljanje problemov praktično odgovorjene ničle, brez odgovorov so ostala vprašanja ravnateljev in ravnateljic. Brez odgovorov. Najbolj mi je pa ostalo v spominu to, ko vas je proti koncu razprave, ki ste jo vi odlično zaključili s svojim govorom na koncu, jaz nisem dobesedno razumel, kaj ste želela povedati in ali ste spremljala prejšnjo razpravo, ko so se vključevali ravnatelji, ampak vseeno bom povedal konkreten primer, ki je bil. Ko je ravnatelj rekel, da določen otrok ne pride z masko in da starš ne reagira kljub opozorilom in da je on skladno z navodili ministrstva izpeljal prijavo, da ste mu potem iz ministrstva rekli, naj še dokumentacijo zbere in potem za vsem tem, ko je ta dialog šel naprej, pa na koncu pove predstavnik inšpektorata za šolstvo, ja, vse to je res, ampak je ta problem, da ni pravne podlage, da bi se potem tega človeka sankcioniralo oziroma zadevo uredilo. In takšnih primerov je bilo še kar nekaj. Jaz sem bil šokiran nad nekvaliteto, neproduktivnostjo sestanka, ki ste jih vi navedli v vašem zagovoru, kako ste uspešni proti interpelaciji, nebroj, ampak popolnoma neproduktivna zadeva. In se bojim, da se bo današnja razprava o interpelaciji, ki je zelo pomembna − ne smemo sistema vzgoje in izobraževanja v Sloveniji podcenjevati −, da se bo končala z glasovanjem oziroma preglasovanjem. Potem pa lahko gre zadeva nespremenjena naprej do zaključka in mandata te vlade. Gospa ministrica, sprašujem vas: Ali se zavedate, kakšno objektivno škodo izobraževalnemu sistemu s svojim delovanjem, neodzivnostjo, neodgovarjanjem na probleme povzročate? Kakšno škodo povzročate učencem in dijakom, študentom, ki jim je praktično izobraževanje močno okrnjeno? Mislim, da bi tukaj človek lahko pričakoval kakšen odgovor. Jaz sem bil prepričan, da nas boste danes opremili ali pa nam odgovorili s konkretnimi navedbami analiz in evalvacij, kako se je proučilo področje časa izobraževanja na daljavo, kakšne posledice na sistemu, na udeležencih je pustilo, kaj ste ugotovili, da je potrebno v osnovnih šolah, v vrtcih, v srednjih šolah pojačati, da se stvari spremenijo. Pričakujem, da boste nekaj tega povedali. Zdaj pa bi rad rekel samo še ti dve stvari. Všeč mi je, da tukaj sedite, ker ponavadi vas ni. Sedita tukaj sekretarja, s spoštovanjem do njiju, gospod Damir Orehovec in Mitja Slavinec, katerekoli točke pač naš državni zbor ali pa odbor za izobraževanje skupaj z drugimi odbori obravnava. Vi pridete odgovarjati poslancem oziroma dopustijo vas do besede tudi verjetno predvsem, če gre za interpelacijo. Rad bi pa tole povedal, poglejte. Dve stvari samo zaradi prezračevalnikov. Gospa ministrica, vi ste prej povedali, da v starosti prebivalcev Slovenije med 5 in 14 let je aktivno okuženih 21,5 %, tako sem si jaz nekje zapisal. V šolah je covid močno prisoten. Dejstvo pa je, da se to da preprečevati z ustreznim tehničnim pristopom, in o tem smo tukaj že večkrat govorili, to je s prezračevalniki. Na mnogih koncih sveta to počnejo in ugotavljajo, da se prenos okužbe nekajkrat zniža. Skratka, otroci oziroma mladina v vzgoji in izobraževanju, zaposleni si niso sami med sabo neverni, če se okužijo, oziroma ne prenašajo virusa navzven. Sprašujem, gospa ministrica: Zakaj ne uporabite svojega statusa ministrice in toliko moči, da uveljavite v tej vladi, da se takoj začnejo v učilnice, v predavalnice nameščati prezračevalniki? Ker ko tega ne počnete − ali veste, kaj vi objektivno povzročate? Dodatno obremenjevanje slovenskih bolnišnic in kadra, za katerega pravimo, da ni več prostora, da bi pomagal takšni količini okuženih ljudi, mladostnikov in zaposlenih v izobraževanju v Sloveniji. Poglejte, vi objektivno pomagate k širjenju covida, ker ne sprejmete ukrepov, čisto tehničnih, strokovnih, ki smo jih dvakrat imeli v obravnavi na našem odboru za izobraževanje, da bi se virus v šolah ne širil. In kar nekaj šol, ravnatelji so me obvestili po Sloveniji, osnovnih in srednjih, je začelo iskati sredstva, ki bi jih objektivno in po zakonu moralo zagotoviti Ministrstvo za šolstvo, zato da nameščajo prezračevalnike oziroma čistilce zraka. In druga zadeva, ko se je govorilo o otrocih s posebnimi potrebami. Gospa ministrica, jaz sem vam zadnjič skozi poslansko vprašanje jasno povedal, da veste, da se pri 660. otrocih z odločbami o usmeritvi, ki se jim skozi to odločbo daje tudi pravica oziroma jim je potrebno zagotoviti spremljevalca, tega spremljevalca ne zagotavlja oziroma da na ministrstvu, ki ga vi vodite, kršijo zakon in vi to tolerirate, čeprav ste prisegli, da boste spoštovala ustavo in pravni red Republike Slovenije, da ena skupina na ministrstvu za izobraževanje odločbo vrže k reusmeritvi, ki je pravni akt, veljaven, in določi učencem z istimi odločbami 0,25 deleža delovnega mesta spremljevalca, 0,3 deleža delovnega mesta spremljevalca ali celo celega spremljevalca. Kdo dovoli najprej to diskriminacijo, da se otrokom z istimi odločbami reče, ti ga boš imel, ti ga pa ne boš imel oziroma ti ga boš imel toliko, ti pa toliko? Na kakšni pravni podlagi to delate? Kako si dovolite tako kršiti pravice otrok s posebnimi potrebami in njihovih staršev? In to arbitrarnost ministrstva, kar je zadeva, resno, brez primere. In da mi ne bo zdaj kdo od poslancev koalicije odgovoril, ja, saj se je to že prej počelo. Glejte, vi ste bili imenovani za ministrico zato, da izvajate konkretne potrebne naloge za vzdrževanje kvalitete in dviganje kvalitete vzgojno-izobraževalnega sistema v naši državi. In glede na to, da se o tem pogovarjamo, da vam apeliramo na te vaše obveznosti, ki jih morate izvajati, jaz dobesedno ne razumem, kako še imate obraz priti sem in govoriti, vse je v redu, vse je v redu, zagotovili smo ne vem koliko, nekaj 10 milijonov za investicije v osnovne šole in vrtce. Super, da ste jih, za šole in vrtce po Sloveniji, ampak obstajajo še mnoge druge zadeve, ki jih je treba rešiti. In tega neodgovornega ravnanja, da pasivno stojite ob strani ob množici drugih primerov, ki so bili tudi danes, ob prejšnji interpelaciji ali pa tukaj, ko se vam postavljajo vprašanja, navedeni in da vi nič ne ukrepate, jaz preprosto nimam odgovora na takšno vaše obnašanje in ravnanje. Ali se zavedate, gospa ministrica, svoje odgovornosti? Ali če mi lahko konkretno poveste, zakaj sami ne odstopite. Hvala.
Hvala lepa. Naslednja ima besedo mag. Meira Hot, pripravi se gospod Franc Breznik. Izvolite.
Hvala, spoštovana gospa podpredsednica. Spoštovani kolegice in kolegi, dober večer! Jaz bi najprej rekla, da mi je zelo žal, da je spoštovana gospa ministrica zamudila razpravo, predavanje kolega dr. Trčka, ker je res zelo celovito, realno, strokovno orisal v bistvu vaše delovanje oziroma bolje rečeno nedelovanje. Izjemno se strinjam z njegovim opisom dejanske situacije, v kateri živimo, kot neke skrajne arogance oblasti. Zame ste tudi vi simbol te neke skrajne arogance, tega življenja v nekem vzporednem svetu. Tudi mene moti, ko na drugi strani govorijo. Lepo prosim, predsedujoča, tudi jaz bi prosila za mir, kot je kolegica Anja Bah Žibert, naj bodo isti vatli za vse − Ta neka skrajna odlepljenost od realnosti vas spremlja od samega začetka tega mandata, gospa ministrica. V prvi interpelaciji ste bili podobno zaslepljeni, kot ste danes zaslepljeni s to neko slo po oblasti, s tem, da sploh nimate nikakršnega stika z dejanskim življenjem. Že v vašem uvodnem nagovoru je to vidno. Govorite, oh, naslednji teden bom v Bruslju, da nas ne skrbi, češ, vse skupaj je v bistvu samo neko nagajanje opozicije, vi pa uboga žrtev sistema, ki se res borite za otroke, za šolnike, za vse. Ali vi veste, ko googlate Simona Kustec, kaj ti pokaže kot najbolj iskano kategorijo? »Kje je Simona Kustec?«, kategorija »Kje je Simona Kustec?« Ali si predstavljate, da je na Googlu, ko se išče vaše ime in priimek, kategorija »Kje je Simona Kustec?«? Torej to, kar mi govorimo, spoštovana gospa ministrica, da vaš že leto in pol ni. Vi se pojavite enkrat na šest mesecev, okrcate opozicijo, grdo opozicijo, zdaj ste tudi malo okrcali starše, ki so neposlušni pa malodane histerični, ker vi sprejemate ukrepe, ki so nujno potrebni v tem boju zoper virus, v tem iskrenem boju, ki ga vi vodite. Vi vodite iskren boj. Pa to [[…]]Mene bi bilo sram pogledati ljudem v oči, ne pa govoriti tako − neke visokoleteče besede. Starši niso histerični. Starši niso nespametni. Starši so samo ostali brez kakršnegakoli sogovornika, ko se je vaše ministrstvo čez noč odločilo, zdaj se bodo pa otroci samotestirali. Vi niste predložili nobene empirične raziskave. Nekateri so se danes tudi posmehovali ravnateljem, ki so prosili za vsaj 14-dnevni rok, v katerem bi se prilagodili na te nove ukrepe. Prišli smo tako daleč, da se vam zdi 14 dni, kar je zelo kratek rok, posmeha vredno. Ker ne vem, ko se vlada odloči, se lahko vsak prilagodi čez noč. Saj mi se privajamo na to življenje iz tedna v teden, iz odloka v odlok. Danes greš v šolo, jutri ne greš v šolo, danes se boš samotestiral, jutri se ne boš samotestiral. Ja, potem se vprašanja, seveda. Kako naj se otroci samotestirajo, če pa navodilo proizvajalca pravi, da se pod 14 let v bistvu sploh ne smeš samotestirati? Ja, morate slediti navodilom proizvajalca. Ja, ampak kako? Ja, tako da jim sledite. Največja težava vsega tega vašega vodenja ministrstva je kaos, ki ste ga ustvarili, konflikt, ki ga konstantno ustvarjate z deležniki. Kaos in konflikt v vseh sektorjih. Zato pravim, da ste popolnoma odlepljeni od realnosti. Ker če vi tega ne vidite, če se vi danes v svojem odzivu na interpelacijo niti v enem delu niste na to odzvali, razen da ste okrcali grdo opozicijo, ki pač ne razume vašega iskrenega boja zoper epidemijo covida, to je vse, kar ste videli, vi ne slišite, nikakršne kritike ne želite slišati, kaj šele konstruktivne. Nikakršne. Ko starši kričijo po tem, da jim pomagate, vi prevalite lepo vse skupaj na ravnatelje in šolnike, jim dajete okrožnice tik pred polnočjo in potem se še znašate, češ, saj so navodila so dobili, pa saj sem jim že vse povedala. To seveda, ko pridete iz Pariza ali Tokia ali kjerkoli že ste, kjerkoli že ste, tudi iz Bruslja. Govorite o neki metodi, ki dela, o vzgoji za jutri, o boju za jutrišnji dan, kako boste vi premagali virus − pa vse v bistvu v neki dvoličnosti. Ker to je čista dvoličnost. Ker če bi vodili iskren boj proti virusu, bi primarno vodili dialog s tistimi, s katerimi ga morate. Primarni dialog seveda je s šolniki. Šolniki, ki se neposredno, dejansko v realnem življenju vsakodnevno morajo boriti zoper ta virus in izvajati vaše protislovne ukrepe, za katere si niti ne vzamete časa, da bi jih razložili, da bi sprejeli primerne protokole. Zdaj tukaj celo danes razlagate, kako je to zdaj vaša priložnost, da se prilagodi učni proces. Ja, jaz res upam, da vam to leto, leto in pol ne bo model za prilagoditev učnega procesa. Ker to, kar ste to leto in pol delali, to res ni podobno ničemur, najmanj pa nekemu novem modelu šolanja. To je podobno kaosu. Vi že, ne vem [[…]]poglejte se v ogledalo. Poglejte Simono Kustec leta 2014 in poglejte jo v letu 2021. In poglejte, kakšen klanec navzdol je naredila po tej moralno-etični poti. Pravno ste vi, gospa ministrica, absolutno odgovorni. Danes sem že povedala, v uvodnem stališču sem vam citirala besede vašega nekdanjega predsednika Cerarja, ko govori o tem, kaj interpelacija je − uveljavljanje pravne, moralne, politične oziroma druge oblike odgovornosti. Vi ste zame odgovorni v vseh treh oblikah. Moralno absolutno, ker ste pustili na cedilu prav vse deležnike, ki bi jih morali braniti. Otroke v prvi vrsti, otroke s posebnimi potrebami. Pa tega vam jaz ne govorim na pamet, spoštovana gospa ministrica, pravno ste jih pustili na cedilu, kar vam je Ustavno sodišče reklo v kar nekaj odločbah. V enem letu imate vsaj štiri odločbe Ustavnega sodišča. Štiri odločbe Ustavnega sodišča, tu se pa hvalite, kako ste vi implementirali odločbe Ustavnega sodišča glede financiranja v šolstvu. Pa da ne govorimo, kako zelo narobe je ta implementirana, ampak o tem zdaj ne bomo, ker to ni tematika tega. Eno ste implementirali po volji določene opcije, v vmesnem času dobili štiri nove. In kaj vi naredite? Ponovno v bistvu diskriminirate, še bolj greste globoko v diskriminacijo tako, da določite, da se bodo otroci, ki se ne bodo samotestirali, pač šolali na daljavo. Pri čemer je Ustavno sodišče že odločilo, da vaš sklep, s katerim ste določili šolanje na daljavo, ni bil ustaven. Zdaj boste pa postavili v bistvu otroke direktno v neenakopraven položaj, izločili boste določene otroke. Ni vse v redu, gospa ministrica. Vi pravite, kako je sedaj na terenu vse super, ko je to samotestiranje aplicirano. Sploh ni res. Vi se lahko samo zahvalite, globoko zahvalite ravnateljem, šolnikom, ki so izkazali izjemno izjemno izjemno izjemno mero strpnosti, dialoga, razumevanja in so neposredno staršem razlagali, se pogovarjali in se trudili, da se je ta proces izvedel čim manj travmatično za otroke. Ker tukaj pa gre za otroke, neposredno gre za otroke. Podcenjujete, kako nas skrbi za duševne stiske. To, gospa ministrica, nimate kaj biti cinični. Toliko cinizma kot ste vi danes izkazala v svojem uvodnem nagovoru, dolgo nisem slišala. Res dolgo ne. Nas dejansko skrbi za duševne stiske. Nas skrbi, ko se dvigne za 30 % število samomorilnosti. Seveda nas skrbi. Vas bi tudi moralo. In ne, niste še aplicirali de facto v praksi, niste zapustili, samo sredstva ste zagotovili. Denar še ne kupi duševnega zdravja, treba je to tudi izvajati v praksi. In ne biti cinični, ko mi izrazimo skrb nad tem. Ne biti cinični, ko kolegi izrazijo skrb zato, ker niste izvedli prezračevalnih naprav, na katere vas dolge in dolge in dolge mesece vsaj kolega Židan, vem, da opozarja. Vi pa tukaj cinično, češ, opozicijo skrbi, vi pa se iskreno borite proti virusu. Vi se iskreno − mi smo pa kaj? Mi pa imamo boj za oblast, in to je to. Tudi ta mantra je ad acta, tudi ta mantra je že resnično brezvezna. Mi govorimo o tem, da tudi mi dobivamo ogromno ogromno ogromno pozivov staršev, otrok. Ni šlo vse tako simple kot vi govorite. Evo vam preberem direktno, citiram: »Zaradi pritiskov, manipulacij, groženj o odvzemu pravice do normalnega izobraževanja naših otrok smo s težkim srcem izjavo o samotestiranju otrok podpisali [[…]]« In tako dalje, ne bom brala naprej, ker je bolje, da ne berem naprej. Pa da se razumemo, kot je že kolega Koprivc danes povedal, mi nismo zoper samotestiranje, mi nismo zoper cepljenje, ampak vse te ukrepe se da izvesti na nek normalen, ljudski, če želite, empatičen način. Če vam Svetovna zdravstvena organizacija pove, da je potrebno upoštevati pri ukrepih starostne skupine, ja, potlej dajte upoštevati starostne skupine. Vi en dan rečete, da se bodo otroci s posebnimi potrebami še naprej samotestirali doma, potem drug dan tik pred zdajci, ne, bodo v šoli, razen če to ne bo mogoče bodo doma. Imate apel z več strani, tudi sama sem vam poslala poslansko vprašanje, pisno in ustno, dajte vsaj najmlajšim dopustiti šolanje od doma. In veste kaj je tudi zelo cinično? Vi greste na televizijo in poveste, da dajmo si zaupati, bodimo strpni, prebrodimo skupaj. A vi hkrati izkazujete absolutno nezaupanje staršem. In zakaj mislite, da se otroci do tretjega razreda ne bodo testirali doma? To pomeni neko nezuapanje. [[oglašanje iz klopi]] Lahko prosim, kolega [[…]] [[nemir v dvorani]]
Ali lahko samo trenutek. Kolega Franc Breznik, vsak ima svoj način razprave in intonacije glasu, tako da imejmo razum in toleranco do vsakega načina in intonacije glasu in ne očitati kolegici, da na kakršenkoli, ne vem, način, ki vam očitno ne ustreza, razpravlja. Tudi vi kdaj povzdignete glas v svoji razpravi, pa vam nihče nič ne reče. Dajmo pustiti kolegici, da do konca razpravlja in je ne motimo. Izvolite.
Težko sem mirna, ko govorimo o posebno ranljivih skupinah v naši družbi, o otrocih in o vsem, kar je bilo izvedeno v preteklem letu. In ko je gospa ministrica danes govorila o mizoginiji, no, tukaj ste imeli zdaj klasičen primer seksizma. Jaz sem popolnoma mirna. Moja razprava je pač čustvena. Če je bila vaša razprava malo prej čustvena, se jaz nisem drla, umiri se, kolega Breznik. To se mi res ne zdi korektno. Ampak ko govorimo o takih tematikah, mi boste dovolile morda, da sem tudi bolj čustvena, definitivno pa ne glasna. Ampak res klasičen način, kako se ponižujoče obravnavati žensko, je, daj umiri se. S strani nekaterih sem bila tudi že deležna tega, češ, zmanjšaj ton. To je mizoginija. Gospa ministrica, jaz pričakujem, da se boste tudi vi zame zavzeli, kakor ste se zase danes, ko govorite, da je ta opozicija danes vložila napad zoper žensko v politiki. Saj smo vse ženske v politiki. Pa to, kar danes jaz govorim, ni napad zoper vas kot žensko v politiki, ampak uveljavljanje politične odgovornosti ministrice za šolstvo. Dejstvo je torej, da to samotestiranje seveda ni šlo po vaši zaslugi, implementiralo se je tako zaradi tega, ker so tisti deležniki, s katerimi se niste želeli pogovarjati, izkazali solidarnost družbi, se potrudili in se je to začelo izvajati relativno mirno. Ni čisto mirno, ni vse okej, tukaj bi bilo potrebno še spremeniti. In jaz še enkrat apeliram na vas, da vsaj za najmlajše pa le bodisi uvedete samo testiranje od doma bodisi se nabavi prijaznejše teste, recimo na slino, ki bodo prijaznejše do otrok. Zelo težko je seveda govoriti, ker ponovno z druge strani poslušam komentarje. Hvala. Dejstvo je, da torej ta aroganca, ki smo ji priča, izkazuje samo to, da enostavno ste nesposobni za vodenje tega resorja, da ste pravno odgovorni za svoje delo in to pravno odgovornost je ugotovilo Ustavno sodišče. Če bi bila situacija obratna, če bi bili mi v koaliciji, bi nedvoumno ob prvi odločbi Ustavnega sodišča morali odstopiti. Jaz apeliram na vas kot na nekoga, za katerega je kolega rekel, da ste bili specializirani za človekove pravice in demokracijo, če se ne motim, na FDV, torej nekdo, ki je specializiran za človekove pravice najbolj razume, da ob kršitvah človekovih pravic, ki jih ugotovi najvišja sodna instanca v tej državi, prvi dan, ko se to ugotovi, prvi dan tisti, kateremu se to ugotovi, ta seveda odstopi, ker je pravno, moralno, etično odgovoren za svoja dejanja. Hvala lepa.
Repliko ima Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča, za možnost replike. Repliciram kolegici Meiri Hot. Mislim, da se nismo razumeli, ko ste govorili o kliničnih psihologih. Tukaj ni šlo za dodatni denar v tem smislu, a ha, sedaj imamo pa denar, tukaj je šlo za dodatne razpise. Mi namreč nimamo teh specializacij dovolj razpisanih in to smo sedaj popravili s tem, da bomo okrepili kader na tem mestu. Samo mogoče v dodatno pojasnilo – eno leto pred covidom vam to govorim oziroma v času covida tudi, ampak eno leto je bila čakalna doba za kliničnega psihologa samoplačnika, kaj šele za tiste, ki gredo čez Zavod za zdravstveno zavarovanje. Tukaj imamo mi problem. Tukaj ne gre za to, da bi jih lahko čudežno ustvarili. Kar se pa tiče prej, ko ste me opozorili, jaz nisem klepetala, jaz sem sledila vaši razpravi. In ne [[…]]moje ime ste izpostavili, je delovalo tako, kot da sem, jaz nisem in sem bila zelo tiho in sem vas poslušala, zato sem tudi lahko replicirala. Tako da sem bila tiho. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Franc Breznik, za njim se pripravi gospod Robert Pavšič. Izvolite.
Najlepša hvala. Spoštovana profesorica dr. Simona Kustec, ministrica za šolstvo Republike Slovenije, spoštovani kolegice in kolegi! Pred nami imamo zgodovinsko groteskno neutemeljeno interpelacijo zoper eno najuspešnejših ministric za vzgojo in izobraževanje ali šolski sistem v Republiki Sloveniji, kar danes dokazujejo izjemne številke. Ministrica, ki je v obdobju, ko Slovenija tudi predseduje Evropski uniji, razpeta med Brusljem, razpeta med reševanjem covid krize, razpeta v delovanju in popravljanju številnih zakonov ali zakonskih novel na področju vzgoje in izobraževanje, je oseba, ki je dokazala in pokazala, da to ravno, kar mi očitate, malo prej kolegica Meira Hot, da ženske zmorete marsikaj potrpeti, tudi, lahko bi rekel, mi temu rečemo na Štajerskem, zelo glasen govor ali dretje, bi rekel na Štajerskem, tukaj v parlamentu. In najhujše ste baje ženske proti ženskam, moški tega skoraj ne zmoremo, ravno v takih zadevah. Jaz verjamem ministrica, da ste skupaj s prof. dr. Slavincem, fizikom, imate izjemen kabinet, izjemnega strokovnjaka tudi, da ste prišli v gnezdo SD, v gnezdo, kjer ni bilo nobenih velikih projektov, ampak samo študije, kot je to bilo na kulturi, tako kot je bilo to na ostalih ministrstvih. Velike študije, zapravljeni veliki milijoni in ničesar na terenu. Cel čas te interpelacije sem poslušal, lahko bi rekel, eno intelektualno zatohlost slovenske realnosti, ki vedno vztraja. Na eni strani vsaka druga beseda »mi smo za javnost«, »mi podpiramo javno šolstvo«. Vi ga res podpirate, ampak fizično podpirate, tako kot človek podpira koga. Ampak podpira pa lahko ministrica skupaj z vlado, skupaj s sodelavci, pripravila je projekte, lahko bi rekel, razpršenih od Prekmurja, Goričkega, do Kočevja, do Gorenjske in tako naprej, po celi Sloveniji in je dokazala, da so vsi otroci res za njo, za to vlado enakovredni v Sloveniji. Popolnoma vsi bi in si želimo, da imajo enake možnosti za svoj vzgojno-izobraževalni proces. To dokazujemo in to so realne številke, preko katerih ne boste ubežali. Najhuje je, ko poslušam to intelektualno zatohlost, ko primerjate neko delno zasebno šolstvo z nekimi izjavami, etiketami, kot da je to nekaj slabega. Večina mladih beži v tujino potem na zasebne šole, ki predstavljajo neko višjo kakovost. Dejansko dokazano. Spet pika, ne rabimo dalje nadaljevati. Tu ste omenjali spoštovanega akademika, rednega profesorja dr. Toplaka, ki je siva eminenca na tem področju, eden najuspešnejših, tudi dekanov, rektorjev mariborske univerze, človek ki je postavil pomembno institucijo, Alma Mater, človek ki je zaoral ledino na številnih procesih vzgoje in izobraževanje z novimi pristopi in z najboljšimi znanstvenoraziskovalnimi konferencami umetne inteligence v 21. stoletju. To si poglejte, pridite v Maribor in si to poglejte. Potem spoštovanega profesorja dr. Rončeviča ponovno obmetavate s posebnimi etiketami, ponovno gre za izjemnega posameznika z izjemno akademsko kariero. Potem seveda dr. Jambreka kot vedno, profesorja, soavtorja Ustave, enega velikih slovenskih, vrhunskih pravnikov, seveda dolga leta tudi šolan v tujini. Zanimivost je, ko govorite o njegovi univerzi ali pa fakulteti, deset najbolj pomembnih ali pa najbolj prodornih pravnikov, ki so bili ravno v tem tednu izbrani, trije predavatelji, trije profesorji prihajajo ravno med najbolj vplivnimi pravniki in ravno iz Evropske pravne fakultete. Navadno, tudi v času Marije Terezije, ko me je prej kolega Trček izbral, je tudi Marija Terezija po šolski reformi 1774 ugotavljala, da celo katoliško šolstvo takrat nekoliko zaostaja za protestantskim šolstvom, in je pripeljala ves sistem takratne habsburške monarhije, svetovalce, ki so svetovali, kako urediti potem z vsemi učbeniki, navodilom takratnim ravnateljem, torej tudi po tisti šolski reformi izpeljati vse tiste zadeve, o katerih sem večkrat govoril. Spoštovani kolegi, žal se ugotavlja v vaših razpravah ena ozkost, zaprtost neke Slovenije, tipičen monopol, ki je začel razpadati. Razpadati pa je začel zato, ker mi moramo in ministrica z impresivnim življenjepisom, poglejte si, kje vse je ta oseba bila, jaz do zdaj nisem vedel, jaz sem si prej to pogledal, od Brazilije, Konstance, ne vem Duisburga, Nemčije, predavali ste, doživljali različne trke, duhovne trke, različne pristope v vzgojno-izobraževalnem sistemu, zraven nekateri kolegi, ki so prišli do Gradca ali pa do Trsta, razlagajo, kako bi moral izgledati slovenski šolski sistem. Jaz lahko rečem, da ste ohranili zelo dobre živce danes. Zanimivost je tudi, da bi morali biti prisotni, to pomeni, da bi morali fizično hoditi vsaki šoli in vsakemu ravnatelju dobesedno pokazati, kaj naj dela. Potem se sprašujem, zakaj imamo ravnatelje. Ali ni ravnatelj tisti, ki organizira neke sisteme? Potem vam očitajo, da bi vi morali vnaprej vedeti, kaj bo šla neka epidemija. Tega cel svet ne ve, ne ve noben znanstvenik, vi bi pa morali že dva meseca ali pa mesec dni pred počitnicami vedeti, kaj se bo dogajalo 1. septembra. Tega ni. Zato čakaš zadnji teden in ugotavljaš, v katero smer bomo šli. Samo en primer, moja nečakinja študira, je bila sprejeta po 18-ih letih, tretja slovenka, ki je šla na univerzo Harvard. 99-odstotna precepljenost je v tem trenutku, ravno zdaj mi je brat pisal iz Bostona, 99-odstotna precepljenost, trikrat na teden se študenti testirajo. Veste zakaj držijo timsko? Zato ker dokazujejo, da verjamejo v znanost in obratno. Ker bodo oni znanost. Ker bodo oni znanost. Iz njih ne delajo funkcionalno nepismenih, tega, kar bi vi naredili. To je tipični SD-jev pristop za šolski sistem, ker so vedno njihovi tovariši in tovarišice morali poslušati diktat politike, kaj bodo delali in česa ne bodo delali. In to je tako imenovana stroka. To je ta stroka, stroka, ki potem, ko odidejo iz Slovenije, gredo takoj študirat na privatne univerze v tujino, ker v tej resni konkurenci ne bodo uspeli. In to je problem, spoštovani kolegi. Če pogledamo samo te investicije, jaz se vam zahvaljujem. Tudi me je pravkar klical mag. Janez Kramberger, za financiranje, končno, osnovne šole ali pa obnove naše osnovne šole v Lenartu v višini milijon 800. Zahvaljujemo se za projekte v Benediktu, Sveti Trojici, Sveti Ani in Svetem Juriju v Slovenskih Goricah v skupni vrednosti 4,5 milijona. Verjemite mi, da imam v svojem mailu, pa mislim, da tudi kolegi, tudi v SMS-ih številne pozdrave slovenskih županov, županj, ki se vam izredno zahvaljujejo za vse projekte, ki ste jih izpeljali, da ste oseba trdnega zaupanja in verjamete tako v slovensko javno šolstvo kot v nek spopad duhov skupaj z zasebnim šolstvom, ki je nujno potrebno za to, da dobimo tudi poklice za 21. stoletje, kot večkrat govorim, da se bomo lahko spopadli v četrti industrijski revoluciji z globalno konkurenco, spoštovani kolegi in kolegice. In to je bistvo vsega tega. In to je bistvo delovanja prof. dr. Simone Kustec Lipicer. Tipične liberalke, ki bo lahko potem, ko bo odšla iz politike, naprej raziskovala in ugotavljala, kaj pomeni slovenska levica, da to nima nobene zveze z nemškimi ali pa avstrijskimi socialdemokrati, da je to neka odtujena politika, ki je daleč stran od socialne demokracije. Bolj socialnodemokratske vlade, kot trenutno vlada v Sloveniji, ki ima posluh za številne ljudi še nisem srečal. In da končam. Kolegica Meira Hot je govorila čustveno. Zdaj bom jaz povedal čustveno. Jaz bi rabil čustva, Meira Hot, kot so tvoji kolegi jemali brezplačne malice otrokom, ko so tvoji kolegi, Meira Hot, jemali brezplačno financiranje drugega ali pa tretjega otroka v vrtcih pod vašimi vladami in ko so tvoji kolegi odvzeli dodatke – prav ministrica iz tvoje stranke – slepim in slabovidnim otrokom, kjer so staršem pustili samo en dodatek in so potem ti starši šli v posebne pravne zahteve, izgubili in bili ob kakšno hišo in stanovanje. Tudi to smo reševali in bomo reševali probleme. In covid kriza je naplavila nesposobnost leve politike, naplavila je, da mora biti leva politika vsaj deset let v opoziciji, zato da lahko Slovenija naredi resen preboj v evropskem in globalnem prostoru ter postane konkurenčna država, na katero bomo vsi ponosni. Simona Kustec Lipicer, pozitivno ste me presenetili. Še enkrat čestitke! In kot sem danes dejal slovenskim medijem, zame in za večino predstavljate, lahko bi rekel, Marijo Terezijo 21. stoletja, kar se tiče investicij v slovenske šole, v slovenske vrtce, v slovenski šport. Za to se vam osebno, v svojem imenu in tudi v imenu Slovenskih Goric in številnih županov zahvaljujem za vaš prispevek. Pogumna ženska ste vi in pogumno naprej. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Robert Pavšič. Pripravi se mag. Dejan Židan. Izvolite.
Hvala, predsedujoča. Za uvod, zelo nekredibilno je poslušati sklicevanje na stroko takoj po tem, ko 18 mesecev ta politika stroko potiska v kot in jih ne sliši. Ne samo na šolskem področju, ampak na vseh strokovnih področjih, ki bi lahko pomagali pri bolj učinkovitem obvladovanju situacije. In ko govorimo o vseh teh milijonih, veste, šolstva ne naredijo zidovi. Niso samo zidovi tisti, ki sestavljajo šolski sistem. Šolski sistem in šolstvo so več ali manj ljudje, in če ljudje kličejo, apelirajo po bolj natančnih navodilih, pa teh navodil ne dobijo, sledi strah. Danes smo že marsikaj slišali takoj na začetku, že pred nekaj več urami, kako so misli naših kolegov pri trpečih. Take patetike dejansko v tem državnem zboru so postale stalnica, še več pa razne neke nebuloze, ki smo jih že danes slišali pa jih bomo še zagotovo še bolj intenzivno. Današnje stanje je pač posledica zaupanja. In kdo je odgovoren za erozijo tega zaupanja? Ja, ravno aktualna vodeča politika. Odraža se povsod. V vseh sistemih se odraža ta erozija, katastrofalna erozija zaupanja. Ljudje ne verjamejo več, prvič, v politiko, to smo si vsi sami zapravili, v stroko, ki ste jo potisnili na rob, ne verjamejo več eden drugemu. In upam, da se to ne bo zgodilo, da na koncu bodo izgubili ljudje še zaupanje v človečnost. Zakaj pa se je to zgodilo? Saj spremljamo že zadnjih 18 mesecev – zaradi kriminalnih posegov te vlade, recimo v nabavo zaščitne in medicinske opreme. Ne si misliti, da smo to pozabili. To, kar se je zgodilo, je bil dejansko kriminal. Predihovalniki, ki smo jih preplačali in omogočili nekomu, da je bajno zaslužil, so zdaj v skladiščih, ker so neuporabni. Kupili smo za več milijonov evrov zaščitnih mask z gumicami, ki pa jih zdaj z novimi odloki sploh ne smemo več uporabljati, ker niso kirurške maske, ampak cilj opravičuje sredstva. Vse za to, da lahko pravi prijatelji zaslužijo kakšen evro več. Kriminalno se je posegalo v kadre in se še posega, in to vedno bolj kriminalno, ne govorimo samo o Policiji. Spomnimo se spet Darsa, Fursa, Sursa, zdajle energetike. Spomnimo se – saj to je že nekaj kolegov vam povedalo, pa nočete slišati –, nezakoniti so bili odloki, neustavni so bili odloki in vi še vedno trdite, da je bilo vse v najlepšem redu. In spet cilj opravičuje sredstva, kot da bi res živeli na enem od manj razvitih kontinentov, da ne bom koga užalil. In res je, ja, ta epidemija je razgalila marsikaj, kar je narobe v tej državi, predvsem je pa razgalila kriminalne intence te vladajoče politike, vladajoče klike, ki jo tako neumorno in tako iskreno podpirate. Slišali smo, da ni mask za otroke. In ko to vprašamo predsednika Vlade, kaj reče? Na trgu jih je dovolj, mi pa jih iz naših skladišč ne bomo dali. In potem vi res skrbite za ljudi?! A kdo pomisli, da te maske, ki jih mora nekdo kupiti, za otroke, so zastonj? Niso zastonj. In so v skladiščih zaradi tega – pazite –, ker pač ni razglašena epidemija. Zato lahko zelo suvereno in eksplicitno zatrdim, da vam res ni jasno, zakaj je prišlo do vsega tega, zakaj se najmanj dvakrat na teden pred parlamentom zbirajo ljudje, zakaj se zbirajo ljudje pred šolami, zakaj je nekaterim počil film pa z motorkami hodijo okrog. Ker ste zapravili zaupanje. In seveda, kriva bo vedno opozicija, mediji, protestniki, kolesarji, zdaj so tudi ravnatelji, šolniki, starši. Vsi so krivi, samo vi ne, še najmanj je pa ministrica kriva. Ker če bi danes prišla in rekla – Ja, mi smo imeli res lansko šolsko leto šole zaprte predolgo zaradi tega, ker nismo imeli vseh podatkov in vseh znanj, kot jih imamo zdaj, in zdaj bo pač drugače; bi rekli – okej. Ampak ne, zdaj je treba iskati, kdo ima bolj prav, ali predlagatelj, ki vam navaja podatke Svetovne zdravstvene organizacije, ali ministrica, ki je podatke dobila z neke druge spletne strani. Vam pa sploh ni pomembno, ali gre za razliko dveh, treh tednov; pomembno je to, da so bile šole zaprte skoraj eno leto. To je pomembno in tega pač ne morete zanikati. [[oglašanje iz dvorane]] Če je 10 tednov manj od enega leta, je to skoraj eno leto, kolegica. Skoraj eno leto, če je 10 tednov manj kot eno leto. [[oglašanje iz dvorane]] Ja, saj vaše provizije so pa malo večje od 20 %. Pa ne, da nismo predlagali v opoziciji alternativnih rešitev. Smo predlagali, dajmo vsaj kombinirani šolski sistem, naj bodo eni otroci doma, drugi v šoli pa se menjavajo. Ne. Smo predlagali prezračevanje – joj, pa so vsi skočili v luft, tukaj bodo pa levičarji zdaj vsi služili. Pa dajmo okna odpirati. Predlagali smo, da dajte bolj natančna navodila uporabnikom, ravnateljem, saj so jih oni želeli, apelirali so na to. Ne, bomo mi že naredili po svoje. In potem sledi druga interpelacija. Ja, zdaj pa je treba odgovarjati na vprašanja, pa jih ni – odgovorov namreč. Vprašanja so, vprašanj je vedno več, kot je odgovorov, ne glede na to, kaj trdijo tisti, ki se posedejo po vladnih stolih. Imamo pa zelo veliko odvetnikov teh, ki sedijo na vladnih stolih. Odvetnikov, ki na plano prikličejo tudi zgodovinske osebe, Marijo Terezijo – smo danes slišali. Saj bi bilo smešno, če ne bi bilo hkrati to tako zelo žalostno. Če pa se želite malce nasmejati, pa smo na Facebooku tudi že videli, kaj ljudje mislijo o takšnih izjavah: »Marija Terezija je v Slovenijo vpeljala obvezno šolstvo in krompir. In krompir se je odlično prijel.« To bi bilo smešno, če ne bi bilo hkrati zelo žalostno. In po vaše se da vse kupiti z denarjem. In potem pride gospa ministrica, ki hkrati predava tudi na FDV, baje novinarstvo, ne vem, tako sem danes slišal v razpravah, in v enem izmed grafov pokaže dve številki. Leta 2019 se je za ohranjanje duševnega zdravja otrok namenilo 274 milijonov, leta 2021 pa 300 in nekaj milijonov. Torej razlika v tem je v nekaj deset milijonih, je več denarja, graf je pa prikazan tako zelo manipulativno, da bi se ga sramoval vsak novinar. Prva številka je pokazala tolikšen delež, druga pa tako, kot da je bilo več kot 100 % denarja kot prej v to vloženega. No, to je zelo manipulativen graf. Upam, da kamerman pokaže. Poglejte. Pa poglejte številke – nominalne. Za več kot 100 % je razlike v tem grafu na prvi pogled, ja. [[oglašanje iz dvorane]] Ja, ja, zelo predolg je, ja. Dolg je predolg. In še več dolga nastaja. Pa ne samo denarnega, tega se bo nekoč dalo poplačati, čeprav smo leta 2019, verjeli ali ne, plačali eno posojilo, ki ga je res imela še Marija Terezija. Leta 2019 smo plačali kredit, ki ga je najela Avstro-Ogrska in smo ga mi podedovali. Kdaj bomo te finančne kredite odplačevali?! Jih ne bomo mi, jih bo nekdo drug. Kdo bo pa plačal ceno popolne nesposobnosti, manipulativnosti? Tega pa ne ve nihče. Lahko bi jo danes na koncu s pritiskom na gumb »plus«, ampak vemo, da ne bo šlo tako zlahka. Se bomo do konca upirali, ker lepilo na teh sedežih je zelo močno.
Hvala lepa. Gospod Pojbič, vi imate postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana gospa podpredsednica. Prosim vas, da gospodu Pavšiču izrečete opomin, ker je lagal, zavajal slovensko javnost. Govori o kriminalni združbi, kaže na mojo kolegico, da jemljejo provizije več kot 20 % in tako dalje. To je nesprejemljivo za poslanca, da na tak način poskuša manipulirati z javnostjo. On ni tisti, ki bi o tem odločal. O tem odloča sodišče. In če sodišče ugotovi, da je nekdo kriv, potem je kriv. Gospod Pavšič pa si je dovolil obremenjevati svoje kolegice in kolege v Državnem zboru na takšen pavšalen način. To je neodgovorno in nedopustno. Prosim, izrecite mu opomin.
Hvala lepa za vaš postopkovni predlog. Naj vas pohvalim, da ste v resnici podali postopkovni predlog, eden izmed redkih, ker ste predlagali, naj izrečem opomin. Naj vas pa razočaram, opomina ne bom izrekla, ker se ne bom vsebinsko vtikala v posamezne razprave, niti nisem razumela razprave kolega Pavšiča na način kot vi, je pa pač vaša legitimna pravica, da imate tako mnenje o njegovi razpravi. Gospa Anja Bah Žibert, replika.
Hvala lepa. Očitno tudi naših razprav kolega Pavšič ni razumel, ker je prišel očitno do zaključka, da smo mi prilepljeni na stole. Jaz moram povedati za sebe, da sem res v tem državnem zboru drugi mandat, da sem, mislim, dobila toliko glasov kot okoli tri vaše vrste skupaj, ampak nisem prilepljena na ta stol. To zaupanje so mi namenili volivke in volivci, če mi ga bodo še v prihodnje, bom vesela, če ne, me na tem stolu ne bo. Ampak počakajmo do volitev pa bomo videli, kdo bo na katerem stolu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Postopkovno, gospod Robert Pavšič.
V bistvu imam dva postopkovna predloga. Prvič je, da, prosim, pozovete kolegico Bah Žibert, da mi pove, kje sem jo narobe razumel v njeni razpravi, ker se nisem niti dotaknil njenega razpravljanja niti ga nisem omenil. Drugič pa, da mi dovolite repliko na repliko.
Ja, glede prvega postopkovnega predloga jaz mislim, da nima smisla, da sprašujemo kolegico, ker pač je očitno razumela, da v svoji razpravi ni bila razumljena. In glede na to, da se že cel dan trudimo razlagati, kaj je replika in kaj ne, ne bom še enkrat ponavljala. Glede vašega drugega postopkovnega predloga pa vam dovolim repliko na repliko. Izvolite.
Hvala. Tukaj bom pa jaz dejansko sedaj poslovniško izkoristil repliko na repliko, ker me pa kolegica zagotovo ni razumela, ko sem govoril o izgubi zaupanja. Govoril sem o izgubi zaupanja te politike, kolektivno, seveda na koalicijski strani, ko v 18 mesecih stroko nenehno potiska na stran. Ne gre tukaj za zaupanje volivcev, čeprav tako slabšalno govorite o naših volivcih. Verjetno so vaši boljši. In so enakovredni, vam povem. Vsi volivci so enakovredni – ali so volili za vas, za mene ali pa za kogarkoli drugega. Za mene so enakovredni in jaz za vse enako delam. Zaupanje ste pa zafrčkali sami s tem, ko ste stroko potiskali v kot in jih niste želeli namenoma poslušati samo zato, da bi lahko udejanjili svojo agendo. Hvala, predsednica, za to možnost.
Hvala lepa. Še eden postopkovni predlog. Gospa Monika Gregorčič, izvolite.
Hvala, podpredsednica. Jaz bi vaš želela spomniti na poslovniško določbo glede možnosti dovoljenja relike na repliko. Res obstaja ta možnost v 70. členu, pa vendar ni namenjena običajnemu repliciranju, temveč samo v primeru, ko tisti, ki se je čutil nagovorjenega, želi pojasniti zadeve, ne ker ni bil pravilno razumljen, pač pa ker so bile v izvajanju predhodnika navedene nepravilnosti, netočnosti; zgolj za razjasnitev zadev in pojasnitev resnice. Prosim vas za dosledno uporabo poslovniških določb.
Ja, kolegica Monika Gregorčič, naj vas popravim. Popolnoma napačno ste interpretirali določbo, ki govori o možnosti replike na repliko, pa vam bom kar prebrala člen, da boste razumeli v prihodnje. Takole pravi: »Replika na repliko ni dovoljena, razen če predsedujoči oceni, da so bile navedbe v repliki netočne.« In jaz sem to oceno napravila, ocenila sem, da v repliki navedbe niso bile točne, in sem dala možnost replike na repliko. Popolnoma legitimno, tako kot se je nekaj ur nazaj odločil kolega Tanko, ko je vodil in dovolil repliko na repliko, ker je pač tako ocenil. Bodimo korektni pa natančno preberimo poslovniška določila, da ne bo prihajalo do takih nesoglasij oziroma nesporazumov, kot ste sedaj izrazili. Postopkovno, še enkrat.
Hvala lepa, podpredsednica. Ja, pravilno ste prebrali in točno potrdili ste s tem moje navedbe. Kaj v izvajanju moje kolegice gospe Anje Bah Žibert ni bilo točno? Kajti navezovala se je in povedala obče znane in jasne stvari glede izvoljivosti.
Poglejte, kolegica Gregorčič, jaz sem naredila oceno, da pač njene trditve v povezavi z razpravo kolega Pavšiča niso bile točne, zato sem mu dovolila repliko. Ne gre za vsebinsko presojo, menda se v tem strinjava, ampak gre za presojo postopkovne narave, ker postopkovni predlog je vendarle postopkovne narave. Replika na repliko je dovoljena takrat, ko jaz ocenim postopkovno, da je bila replika zlorabljena Nehajmo si podajati te žogice pa nadaljujmo z razpravo. Še ne. Postopkovni predlog, gospa Anja Bah Žibert.
Predsedujoča, hvala lepa. Saj sedaj ne vem, pač moram dati postopkovni predlog in ga bom dala. Jaz mislim, da si res gospod Pavšič zasluži opomin. Zakaj? Najprej se je ugotavljalo, da nisem govorila o repliki oziroma da je moja replika bila neupravičena. Ampak očitno je bila replika, kajti dovoljena mu je bila replika na repliko. Torej je bila moja replika upravičena. In kot drugo, predsedujoča, je to tako zelo zlorabil, da se je še zlagal glede moje izjave. Jaz sem povedala o številu volivk in volivcev. In ja, vsi so enakovredni. Ampak številke so različne.
Kolegica Anja Bah Žibert, opomina kolegu Pavšiču ne bom izrekla, zato ker če bi vsakič, ko nekdo v repliki replicira pa pač pove svoje stališče in pojasnjuje, se vsebinsko vtikali v to, bi verjetno vsi v tej dvorani dobivali opomine, enkrat iz koalicijske strani, enkrat iz opozicijske. Vaš postopkovni predlog po mojem mnenju ni na mestu in je popolnoma brez zveze, če se lahko tako izrazim. Pač vaša replika ni bila čisto po črki poslovnika. In zato sem mu dala repliko na repliko, ker pač to poslovnik omogoča. Postopkovno še gospa Lidija Divjak Mirnik. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednica. Jaz bi vas želela opomniti, da opomnite gospo kolegico Bah Žibert, da danes tukaj razpravljamo že cel dan od 10. ure o zelo resnih zadevah in da naj neha guncati afne ali afnati gunce, saj je vseeno, koga; ker to, kar ona počne zadnje čase tukaj, spominja na kakšno drugačno ustanovo, ne pa na Državni zbor. Jaz bi ji v tem proceduralnem želela še prebrati mail, ki sem ga pravkar dobila, ker namreč danes tukaj o resnih zadevah govorimo.
Kolegica Lidija Divjak Mirnik, jaz vas bom tukaj [[…]]
Prav, bom potem. Prav, hvala. Skratka, vljudno vas prosim, da opozorite kolegico, naj se začne obnašati primerno tej hiši. Hvala lepa.
Žal moram ugotoviti, da tudi vaš postopkovni predlog ni bil v zvezi z rabo poslovnika in ste v bistvu zlorabili postopkovni predlog, zato sem vas tudi ustavila v svojem izvajanju. Predlagam, ni več prav veliko časa za razpravo, da prenehamo s takim početjem in razpravo čim prej oziroma v korektnem duhu zaključimo. Zato dajem besedo naprej mag. Dejanu Židanu. Za njim se pripravi gospa Karmen Kozmus Ferjan. Izvolite, gospod Židan.
Hvala, gospa podpredsednica. Poslanke in poslanci! Jaz pa obljubim, da govora ne bom začel – imam postopkovni predlog; da to razpravo tukaj malo razbremenim. Mene je samo strah, da prileti kdaj – seveda ne z naše strani – kakšen postopkovni predlog, da na tej strani več nimamo pravice govoriti. To je šala. Ne rabite mi na to replicirati. Poglejte, 80 % Slovenk in Slovencev, državljank in državljanov, pa mislim, da verjetno že več kot večina, vsaj upam, tega državnega zbora samo še odšteva dneve. Danes je številka 155, jutri bo 154. Lepota teh številk je, da se bodo hitreje zavrtele, kakor na desni strani mislijo. Res, zelo hitro se bo zgodilo, da bomo ugotovili, da smo januarja, in še preden se bomo trikrat obrnili okoli svoje osi, bomo ugotovili, da je marec in čas, da se ta parlament razpusti. To bo nekaj zelo lepega za državo Slovenijo, to bo nekaj zelo koristnega za državo Slovenijo. A je ministrica, o kateri se danes pogovarjamo, najbolj škodljiva v tej vladi? Seveda ni. To, kar se danes njej očita, je nedelo. Če bi vsi v tej vladi bili tako nedelavni, bi Slovenija bila v dosti boljši kondiciji, kot je trenutno. Saj to verjetno vsi vemo. Ker vsake naslednje poteze se bojimo, pri vsaki naslednji potezi pač vidimo, koliko pravilnih ukrepov bomo morali narediti, da bomo napake popravili. Torej ministrica zato, ker je v resnici ne opazimo, bolj opazimo bivšega državnega sekretarja, ki ga je tako pogumno pustila na cedilu, ni ga branila. To je danes moj kolega Franjo dobro povedal. Bolj opazimo državnega sekretarja iz Prekmurja, ki se vsaj za prekmursko akademijo znanosti in umetnosti bori kot vsi pomurski poslanci. Pa še koga bolj opazimo kot trenutno ministrico. In seveda vse navedbe, ki so podpisane s strani nas, opozicijskih poslank in poslancev, v interpelaciji držijo. Bi vas pa rad danes, vsaj tiste [[…]], verjetno nekateri se spominjate, marsikdo od vas na desni strani mi je tudi povedal – Dejan, kaj pa ti je včeraj bilo, da si pri temi aerosoli tako žalostno in po drugi strani nestrpno odreagiral, ko smo se ti smejali. Pa vam dosti enostavno povem, zato ker isto ste se mi smejali pred enim letom, ko sem govoril o cepljenju. Prav isti ljudje so se mi smejali. Zato bom danes, ker imam to možnost, ker je tudi ministrica govorila bolj kot ministrica za zdravje, ne ministrica za šolstvo, bom pa tudi jaz to izkoristil in bom nekaj stvari povedal. Sem pa vesel, ker je danes vlada, tako je vsaj povedal pristojni minister, ugotovila, da moramo v Sloveniji nujno vzpostaviti, da povečamo zaupanje v cepljenje, shemo za plačila za hujše stranske pojave pri cepljenju, ki jih nosi država. To sem vsaj dvakrat že predlagal, pa okej, pač z zamudo, ampak to je koristen ukrep. Vesel sem tudi, da je končno ta neobičajna desna politika spoznala, da siljenje ljudi – nujno izkoristite bone do konca tega leta – izjemno pospešuje širjenje virusa SARS-CoV-2 v Sloveniji. Bistveno boljše bi sicer bilo, če bi to spoznala pred tremi, štirimi meseci, jaz vam povem, da bi bilo bistveno boljše stanje v Sloveniji. Ampak sedaj je spoznala. Danes, ko smo se pogovarjali v poslanski skupini, sem izrazil svojemu šefu Matjažu Hanu, ki ga izjemno cenim, upanje, da boste na vladi pa na desni strani vsaj še enkrat pogledali vsaj teh 34 ukrepov, ki sem jih vam izbirnik naredil, čeprav jih je bilo bistveno več. Teh 34 predlogov, da boste še kakšnega povzeli, ker bo potem stanje v resnici boljše. To si res želim in zato bom začel prebirati neke stvari, pred tem bi pa rad povedal, tisti, ki ste danes govorili, da so otroci največje žrtve napak vlade pri covid krizi, v resnici nimate prav. Nimate prav. Največje žrtve napak vlade v covid krizi so bili starostniki, ki ste jih zaprli v domove za starejše občane. O tem je profesor, še ena oseba, kateri se na desni strani smejite, prof. dr. Dušan Keber napisal 30. oktobra leta 2021 članek Da ne pozabimo tistih, ki smo jih pozabili. Strokovno, analitično, kakor ugledni profesorji znajo, je napisal, kako velika napaka je bila, da ste starostnike zaprli, ampak za to ni bila pristojna ministrica; to je bil bivši minister za zdravje iz Desusa, ki tej odgovornosti nikoli ne bo mogel ubežati. Nismo bili edina država, ki je to naredila, bili pa smo najslabši med najslabšimi. Profesor ocenjuje, da je tu bilo vprašanje vsaj tisoč človeških življenj. Jaz vam povem, ne samo pred zgodovino, tudi kako drugače bo tu moral nekdo še odgovarjati. Torej niso bili otroci največje žrtve. Starostniki, zaprti v domovih za ostarele občane, ki so tam obtičali, so bili ljudje, ki so bili puščeni najbolj na cedilu. Sedaj pa bomo pa začeli kar takole. 18. 6. 2020. Ne segam v polpreteklo zgodovino, ne segam v čas Karantanije. Segam samo v šesti mesec lanskega leta. Poslanska pobuda, želim vam jo prebrati in prosim, da mi prisluhnete. Dajem poslansko pobudo, socialni demokrat, Poslanska skupina Socialnih demokratov, ko ste se na desni strani temu smejali, poslušajte, prosim lepo, preden boste govorili o cepljenju, »dajem pobudo, da Ministrstvo za zdravje ter organi v njegovi sestavi na svojih javno dostopnih mestih ažurirano in sistematično objavljajo relevantne strokovne raziskave in ugotovitve na področju cepljenj, z namenom večje informiranosti javnosti o varnosti in učinkovitosti cepljenja. Nadalje predlagam,« socialni demokrat, Poslanska skupina Socialnih demokratov, »da se aktivno pristopi k izboljšanju dialoga med civilno družbo, strokovnimi institucijami in njenimi predstavniki, z namenom dviga zaupanja in tudi pozitivnega odnosa do cepljenja, kar bi lahko prispevalo k zviševanju deleža cepljenih oseb v Sloveniji.« Šesti mesec lani. Zakaj sem to naredil? Ker sem v roke dobil podatke, kako šibko zaupanje v Sloveniji v cepljenje je. Takrat, spoštovane in spoštovani, je bil pravi čas. Ampak kaj sem doživel? Posmeh, kakor včeraj, ko sem govoril o aerosolih v zaprtih prostorih. Posmeh je bil odgovor. Pa je bil še čas. Ampak to ni bila edina pobuda v tej smeri. Ministrica je govorila o zdravju, verjetno lahko jaz tudi o tem govorim, ali pa ne smem, gospa poslanka, sem opozicijski, saj čakam, da mi prepoveste vsak čas. Hočem povedati, da smo vprašanje, kako pomembno je cepljenje, ker vsi, ki se vsaj malo spoznamo na medicino in naravoslovje, smo vedeli, da vakcina bo kmalu; in smo dovolj demokrati, da verjamemo, da nikoli ne bo obveznega cepljenja, da pa moramo voditi dialog z ljudmi. Šestega meseca lansko leto smo mi kot opozicija o tem govorili. Kolegice in kolegi, ali se spomnite razprav na odborih, ki smo jih imeli? In kaj smo doživeli? Opozicija, mi smo to temo odprli, ker smo se zavedali, kaj se bo zgodilo. Pa mi ni dalo miru in sem takoj postavil še pisno poslansko vprašanje: Kaj boste storili, tudi 18. 6., da bo informiranost javnosti o varnosti in učinkovitosti cepljenja večja ter da bodo študije o varnosti cepiv dostopne? Zakaj? Zato, ker je eden pomembnih argumentov antivakserjev – skrivate študije. Pa v resnici je pravni red tako narejen. In sem dal pobudo, naj se študije objavijo, da se jasno vidi – je tveganje, tisto, kar pa prinese cepivo, je mnogo mnogo večje. In s skrivanjem podatkov se nikamor ne pride. Ampak ni mi dalo miru, ker sem dobival negativne odgovore, da sem potem ponovno postavil poslansko pobudo ministru. 27. 10., če si delate mogoče zapiske. Zato je pa to gradivo tudi v Udisu Državnega zbora, mimogrede. Naredil sem povzetek, ker se kar naprej očita – nič niste predlagali. In samo najbolj nujne ukrepe, jih je 34 v tem povzetku napisanih, da boste razumeli – ja, opozicija, Socialni demokrati, res smo želeli, da se ukrepa pravilno. 27. 10., poslanska pobuda: »Zato vam, gospod minister, dajem poslansko pobudo, da ambiciozno prenovite in posodobite načrt ukrepov in aktivnosti za povečanje deleža cepljenih v državi.« Oktobra lani, ko noben od vas še o tem ni govoril, ker sem kot naravoslovec vedel, ker smo kot opozicija vedeli, kako pomembno je cepljenje. Malo kasneje sem dal pobudo, kako se naj poveča laboratorijska diagnostika, zopet negativni odgovor. Potem pa že tudi lani, poslušajte naslednje: Dajem vam poslansko pobudo za preoblikovanje svetovalne skupine. Vanjo povabite najbolj znane in priznane slovenske epidemiologe in jim dajte pristojnost in vlogo, kakršno v času epidemije morajo imeti. Lani, silne mesece nazaj. In potem ko sem videl, kakšen je bil odgovor, enostavno poslansko vprašanje, ampak to je leto dni nazaj: »Kaj boste storili, da ne bo več občutka med državljani, da kot Vlada ves čas spreminjate odločitve glede ukrepov in omejitev brez jasno predstavljenih epidemioloških razlogov in tudi učinkov posameznih ukrepov? Kako boste zagotovili, da bodo tisti predstavniki oblasti, ki predlagajo ali sprejemajo določene ukrepe oziroma omejitve, s svojim ravnanjem resnično vzgled?« Zakaj je to pomembno, spoštovani poslanke in poslanci? Najbolj pomembni kot zgled so tisti, ki sprejemajo ukrepe. Ne vi ne mi, mi v parlamentu ukrepov ne sprejemamo, vsaj večinoma ne; operativna oblast, to je vlada, sprejema ukrepe. Res je bil poziv iz srca. Vlada, bodite pozitivni vzgled. Kaj se je dogajalo, pa tako sami veste. In potem sem spraševal o testih, ki ne ustrezajo, pa vlada tega ni hotela spraševati. In potem, zanimivo, dobil sem en zanimiv odgovor. Mogoče vas bo celo zanimalo. Hočem to povedati ministrici, ki je ni, zato vsem ostalim. Vlada mi je odgovorila na neobičajen način – Če pa že veste, kaj je treba narediti, pa predlagajte konkretna imena. Ne vem, ali so mislili, da se bom ustrašil ali kaj. Pa sem priložnost izkoristil in sem Vladi 4. februarja podal poslansko pobudo, ker je Vlada tako želela. Poglejte, kaj mi je potem kasneje odgovorila. Dajem vam poslansko pobudo, da v svojo skupino povabite še nadaljnje strokovnjake: prim. dr. Alenko Kraigher. Spodaj sem tudi napisal, da nobenega od teh nisem vprašal, če ga lahko omenim, tako da upam, da mi ni noben od teh ljudi tudi kasneje zameril. Ponovno izredno prof. dr. Majo Sočan, prof. dr. Ivana Eržena pa recimo dr. Tjašo Žohar Čretnik in tako naprej. Imena, ki so mednarodno poznana, imajo ugled, imajo pa eno napako – imajo hrbtenico in ne travno bilko v ozadju, ne upognejo se, ko veter iz politične dvorane zapiha. In ker so tako sestavljeni, so bili odrinjeni. Hkrati pa sem napisal svoj predlog, kako naj izgleda učinkovita svetovalna skupina: V svetovalni skupini morajo epidemiologi predstavljati večino članov, vključeni pa so še strokovnjaki s področja mikrobiologije, infektologije, pediatrije, družinske medicine in področja duševnega zdravja. Prenovljena svetovalna skupina mora oceniti učinkovitost dosedanjih ukrepov. In potem podčrtal, okrepil s pisavo: Mnenja ter predlogi svetovalne skupine morajo biti ves čas dostopni javnosti. Vlada seveda tega ni želela, zato sem jo ponovno vprašal preko poslanskega vprašanja: Zakaj novo posvetovalno skupino ne vodi strokovnjak s področja epidemiologije? Zakaj epidemiologi v novi posvetovalni skupini nimajo večine? 2. marec letošnjega leta. Sedaj pa poslušajte, ker je sedaj povezano s to ministrico, ki je trenutno ni, ker je morala vedeti, ker je Vlada tudi o tem soodločala, poslansko vprašanje, 15. marca, bi želel, da ste pozorni na datum: Kakšni so po vam dostopnih informacijah dosedanji podatki o stranskih in neželenih učinkih posameznih cepiv, ki se uporabljajo v Sloveniji proti covidu-19? Kakšni so vaši argumenti – sedaj poslušajte –, da Slovenija ni sledila državam EU – Nemčija, Danska in marsikatera druga –, v katerih so vlade ali pristojni ministri cepljenje s cepivom AstraZeneca začasno zaustavili? Ali veste, kaj je pa slovenska vlada naredila? V resnih državah ob resnih opozorilih so zaščitili mlade, zlasti pa mlade ženske. Ampak kaj je pa slovenska vlada naredila? Mlade maturantke je usmerila v vektorsko cepivo AstraZeneca, ob tem ko se je že mesec dni vedelo in so bila jasna opozorila. To pa ministrici zamerim. Ni bilo slišati pristojnega ministrstva – bomo varovali ljudi, za katere smo odgovorni. In zato sem 21. aprila vprašal Vlado, kako je potekalo sprejemanje takšnega sklepa o cepljenju maturantov? Kdo je odločal, da gre za AstraZeneco? Kako to, ko pa ste videli, da v nekaterih državah, katerim težko odrekamo strokovnost – Nemčija, Francija, Danska –, zaradi previdnostnega načela ne dovolijo cepljenja mlajše populacije, zlasti pa ne žensk. Ampak zanimivo – v Sloveniji slovenska vlada maturantke in maturante usmerja v AstraZeneco, svoje diplomate pa v Pfizerja. Zakaj že, kdo je to povedal, kje je tu stroka? Potem – ne vem, če se spominjate, novembra lani je postalo dokončno jasno, čeprav se je vedelo že od šestega mesca lani, to so bila takrat prenovljena navodila Svetovne zdravstvene organizacije – bojite se zaprtih prostorov. Od junija lanskega leta. Zakaj je bil november lanskega leta tako zelo pomemben? Takrat je nemško strokovno združenje, ki je evropsko, tudi naša članica iz Instituta Jožef Stefan je notri, dalo opozorilo: Motite se, najbolj nevarni so aerosoli v zaprtih prostorih. Po nam dosegljivih podatkih na 7 tisoč okužb jih je večina notranjih, samo ena zunanjih. So hitro prilagajali k temu ukrepe. V Sloveniji smo takrat sklicali Odbor za zdravstvo, opozicija. Doživeli smo smeh, doživeli smo očitke, da se želi investirati, in nobeden razen enega simboličnega sklepa ni bil sprejet. Kaj pa smo predlagali? Akcijski plan za preventivne ukrepe in predlog, da dajte, prosim, v svetovalno skupino inženirja, ki razume gibanje zraka, posodobite standarde prezračevanja javnih stanovanjskih zgradb in seveda šolskih, aktivirajte pristojne službe, da preverijo šole. Vse naredite, da jih zaščitite. Govorili smo o maskah 2 na tem odboru v tem prostoru. Vse ste glasovali proti. Vlada je tam sedela. Ne, ne bomo, ne bomo; ampak v tem času lahko kažete tako in tako. Metali ste bilijone stran, 10 milijonov za otroke pa niste mogli nameniti. Zakaj to počnem? Ker mi poslanka koalicije tako kaže. Ne vem, če je to okej, ampak tako dela. Če bi en odstotek denarja, ki ste ga namenili za krivične korona dodatke javnih uslužbencev, namenili za prvi ukrep, ki so ga takrat že izvajali v Avstriji, Nemčiji, Ameriki, Angliji, Kanadi in tako naprej, 1 % denarja, ki ste ga namenili za krivične covid dodatke, bi takrat bili otroci 4-krat bolj varni. Vsi so vedeli v Evropi, ki to počnejo, da je to začasni ukrep, ker boljši na hitro ni mogoč, ampak so počeli. Vi pa nič. En odstotek denarja za covid dodatke. Zakaj vam to govorim čustveno? Zato, ker obvladovanje epidemije temelji na več temeljih. Sam sem zagovornik cepljenja, vedno to govorim. Strokovni argumenti, o tem govorim. In dokazljivo, Poslanska skupina Socialni demokrati, opozicija že od šestega meseca lanskega leta, ko to še ni bilo splošno znano, vas prosimo, skoraj na kolenih, okrepite verodostojno komunikacijo o pomembnosti cepljenja. Vi pa potisnete naprej obramboslovca Kacina, povsem neverodostojnega. Potem pa se čudite, da ljudje bežijo od cepljenja. Poglejte, koga so dali za komunikacijo v Avstriji, Nemčiji, na Portugalskem, v Španiji. Cepljenje, ukrepi za obvladovanje zaprtih prostorov, nula. Ukrepi, ki smo jih dali za testiranje, nula. Ko smo prosili – dajte bone raztegniti, da v času, ko prihaja epidemija, se ne bodo ljudje stiskali v prenatrpanih hotelih, nula. Zakaj govorim to čustveno? Zato, ker je ministrica največ o tem govorila, ko je govorila o interpelaciji. Zaključil bom pa takole, lahko pa še govorim, o tem znam govoriti ure in ure, če hočete, samo nimam dovolj časa, 11 minut je samo še na razpolago. A veste, kje je problem? Vsak se je boril očitno za svoje. En minister se je boril, da si je kupoval igračke, topove, rakete, z nekimi stroji se je kazal, okoli letal in avione kupoval, pa mu je bilo odobreno. Drugi je imel neke druge igračke, pa mu je bilo odobreno. Ta ministrica, ki bi rekla, borila se bom za otroke, nje pa nikjer ni bilo. In že to je razlog, da danes vsi stisnemo simbolno, ker v resnici vlada tako in tako odhaja. Teh nekaj dni, kar bodo volitve, bo hitro tukaj, ampak da simbolno povemo, da bolj kot orožje in da nikoli ne bomo pristali na doktrino – ja, ja, epidemijo smo zavozili, ja, ja, imamo mrtve, imamo pa gospodarsko rast. Poslušajte se, kako grozno je, ko to govorite. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Karmen Kozmus Ferjan.
Najlepša hvala za besedo. Dober večer vsem skupaj! Jaz bom nekoliko krajša in za razliko od treh predhodnikov bom poskusila biti manj čustvena. Med poslušanjem teh razprav sem prišla do sklepa, da je ministrica kriva. Kriva je neverjetnega uspeha na spomladanskem roku mature, 97-odstotna uspešnost, od tega je bilo kar 15 dijakov z najvišjim številom točk – 34, pri enem drugem ministru dve leti prej je bilo le 8 dijakov s 34 točkami. Ministrica je kriva, da je pouk potekal nemoteno. Resda prilagojeno, vendar še vedno nemoteno. Prav tako je ministrica kriva, da ji je mar. Mar ji je za otroke, za starše in tudi za zaposlene. Ko sem jaz hodila v šolo, žal, takrat je bil skorajda, lahko tako rečem, večni minister, za katerega nisem imela občutka, da mu je bilo mar. Simoni Kustec je mar. Njen največji greh pa je, da je poskrbela za 118 milijonov investicij. Skoraj 10 let se ni vlagalo v vrtce in šole, potem pa pride dr. Simona Kustec in v višini 118 milijonov evrov zagotovi investicije po celotni državi. Gospa ministrica, še več takšnih ministrov. Srečno! Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Boštjan Koražija. Pripravi se Janez Moškrič pa potem Soniboj Knežak.
Spoštovani predsednik, najlepša hvala za besedo. Če ste vsi pozorno poslušali odgovor, tisti začetni odgovor ministrice na interpelacijo, je človek takoj opazil, da ministrica v bistvu ne razume, da je ministrica, v bistvu ne razume svoje funkcije, in dejansko vse stvari, ki jih govori oziroma o katerih tudi razpravlja, razpravlja na osebni ravni in ne na ministrski ravni, to, kar je njeno delo, kar je njena služba, kar je njena funkcija. In tu imamo že prvi problem oziroma, bom rekel, kar eno veliko diskrepanco. Se pravi, ministrica žal, sploh v teh časih, ne razume bistva vsebine in dela, ki bi ga morala opravljati. Zadeva je sledeča. Ne vem, koliko poznate tudi te zgodbe, ki so se dogajale na ministrstvu. Gospa si je takrat, ko je začela svojo funkcijo ministrice za izobraževanje, pripeljala človeka v svoj kabinet, strokovnjaka, ki se spozna na stvari, ki mu je zaupala; ampak samo do takrat, ko je gospod predsednik Vlade ugotovil, da se mu upira. In gospa ministrica je takrat brez pomisleka žrtvovala tega strokovnjaka samo zato, da je ugodila predsedniku Vlade in da je dejansko lahko ostala na svojem ministrskem položaju. In že v tem primeru človek lahko ugotovi, da oseba dejansko ni pripravljena zaščititi svojih strokovnjakov in tudi ni pripravljena zaščititi svoje stroke. In ko govorimo o žrtvah in tudi prej, ko je gospod poslanec Židan govoril, ja, dejansko sta 2 skupini, ki sta v resnici res največji žrtvi te covid krize, in to so starostniki in seveda otroci oziroma dijaki, študentje, osnovnošolci in tako naprej. In tudi prej, ko je odgovarjala na svojo interpelacijo, dejansko je vseskozi govorila o sebi. Dejansko ni govorila o problemih oziroma o vprašanjih, ki smo ji jih postavili oziroma tudi zahtevali od nje odgovore, ampak je konstantno govorila o sebi. Nikoli ni omenila recimo, da bi rekla direktno, da so bili tudi otroci oziroma dijaki, študentje eni izmed največjih žrtev v tej covid krizi. In kar je problematično naprej, bom prebral zadevo, citat, bom kar direktno citiral, kaj je prej gospa ministrica dr. Simona Kustec izjavila. Citiram: »Zavračam vse očitke interpelacije tudi na podlagi dejstva, da kritike mojega dela leve opozicije slonijo na mehanizmih, kako utišati žensko in je ne jemati resno in jo poniževati z žaljivkami.« In takoj na to, ko je gospa to izrekla, bom spet prebral citat ene izmed uporabnic Twitterja, ki je zapisala sledeče: »Ženska na položaju, ki se dela, da je žrtev samo zato, ker je ženska, zelo ne okej, za vse tiste, ki v resnici so žrtve.« To je izjavila gospa na Twitterju. In ko gospa govori o tem, da jo želi leva opozicija utišati, naj pač razčistimo neke določene stvari. Tisti, ki jo je želel utišati in jo je tudi utišal, je bil predsednik Vlade gospod Janez Janša. To je dejstvo. On je tudi prepovedal te javne nastope oziroma preko Ukoma, preko gospoda Urbanije, dejansko nekaj časa v resnici nismo vedeli, ali sploh še imamo ministrico za izobraževanje. In tisti pozivi, kje ministrica je, kje se skriva in te zgodbe, so bili dejansko zelo zastrašujoči, ker to, kar bi morala ministrica početi in udejanjati, je v osnovi, v prvi vrsti dialog med njo in med šoloobveznimi otroki, med dijaki, med študenti. V tej osnovi bi morala ona pokazati svoj del oziroma tudi pokončnost, funkcijo, da zaščiti njih, ker ona je tista, ki bi morala zaščititi njih; in jih žal ni. Se spomnite te zgodbe v Mariboru s to iniciativo, ki je želela samo eno zadevo – nazaj v šolo po znanje. In dejansko je takrat ministrica zelo, žal, arogantno odvrnila, da naj se obnašajo kot odrasli in prevzamejo odgovornost. Če bi zdaj vrnil žogico nazaj, bi rekel – res, tudi gospa ministrica se naj obnaša kot odrasla oseba in odstopi. Danes, takoj. Če ministrica, ki je odgovorna za sektor izobraževanja, šolstva, ni pripravljena zaščititi tistih, za katere odgovarja, potem bi morala odstopiti, ker je to tudi njena dolžnost, da odgovarja in tudi zaščiti te dijake, študente in tudi zaposlene. Potem druga zgodba, ki se konstantno dogaja, je ta njen nedialog s starši oziroma dialog, ki poteka pravzaprav skoraj na nekih nezavednih kozmičnih linijah. Bom povedal, zakaj. Zmeraj ko pride do tega, da jo starši pozovejo k dialogu, gospa žal, spet žal, odreagira zelo arogantno oziroma dostikrat tudi na tak način, da imaš občutek, da v bistvu ali res ne razume stvari ali pa ne sme razumeti stvari. Ker spet, kdo je za njo v tistem času, je predsednik Vlade. Ker tako vemo, kako predsednik Vlade pri nas funkcionira, on je v bistvu vse, on pokriva vsa ministrstva, je glavni alfa in omega, modus operandi vsega; in tako pač je. In tisti, ki imamo informacije z ministrstev, sem se zdaj samo blago izrazil, kaj v bistvu on je. In dejansko on v resnici odloča čisto o vseh zadevah, ki potekajo na vseh ministrstvih, sploh pa na ministrstvu za šolstvo. In še enkrat povedano, ljudje, ki so bili zaposleni na ministrstvu, v Kabinetu ministrice, niso bili deležni zaščite, niso bili deležni, da bi jih zaščitila tudi kot strokovnjake, in jih je dejansko žrtvovala za to, da je ugodila enemu in edinemu, ki jo ima v resnici za žrtev, in to je predsednik Vlade. Žal očitno tega gospa Kustec ali spet noče razumeti ali pa razume in se je dejansko s tem sprijaznila, ali pa samo zaradi funkcije vztraja v vlogi žrtve naprej. In če se gremo malo neke psihoanalitične psihologije, dejansko ko žrtev postane žrtev in se ne zaveda, da je žrtev, dostikrat si druge nehote in podzavestno tudi sama vzame oziroma podredi za žrtev. In žal še enkrat ponavljam, prave žrtve v tem primeru so otroci, so mladostniki. Zadeve so bile jasne, zdaj se izgovarjati na to, da nas je virus oziroma ta porast virusa dobil nepripravljene, je dejansko, bom čisto iskreno povedal, nedopustno. Imeli smo čas, bile so možnosti, kolikor vem, imamo tudi dobre strokovnjake, vsaj imeli smo jih, strokovnjake na ministrstvih, ampak se bojim, če bo predsednik Vlade še naprej ta oseba, ki je, ne samo da bomo ostali brez strokovnjakov, v resnici smo že tako skoraj ostali brez države. Vsi tisti, sploh pa tudi gospa ministrica se mora zavedati, da je ona ena izmed glavnih, tistih, ki mu omogoča, ja, v bistvu ona žrtvuje stroko in dejansko otroke, mladostnike za to, da je gospod predsednik Vlade srečen, po domače povedano, ker pač vse mora biti po njegovo. In še enkrat povedano, ona je na ministrstvu kot ministrica zadolžena za to, da omogoči otrokom, mladostnikom, šoloobveznim, da pridejo do znanja, da so zavarovani, da tudi poskrbi, da dobijo vse možnosti dostopa do različnih znanj. In dejansko kolikor razumem, v resnici bo počasi treba tako, da se bo moral vsak izmed otrok in staršev boriti za to, da bo lahko svojega otroka izšolal oziroma mu tudi omogočil dostojno in tudi predvsem strokovno izobraževanje in seveda javno izobraževanje, kar je tukaj zelo pomembno. In tukaj smo spet pri zadnji točki moje razprave. Dejstvo je, da gospo ministrico Simono Kustec držijo lobiji, ki si želijo privatizirati slovensko šolstvo na oblasti oziroma na poziciji, ker kdor se še do sedaj ni naučil zgodbe, da pri predsedniku Vlade, ki ga imamo, on odloča, kdo bo odletel kot minister in kdo bo ostal. In povedal bom zgodbo, ki je mogoče ne veste. Dejansko ima gospod predsednik Vlade resno težavo z ženskami. Gospo Aleksandro Pivec je on osebno pomagal odstaviti. To je dejstvo. Zdaj boste vsi rekli, ja, bla, bla, bla, bla; vprašajte poslance Desusa. Ja, tako, ja, saj vem, da boste zdaj vsi zmajevali z glavami, to je dejstvo. In ko ministrica igra tu res grozno žrtev oziroma si tudi poskuša uzurpirati to zgodbo, pa tudi sem vam prej prebral ta tvit, ki je zelo poveden in tudi zelo izpoveden, česa si gospa ministrica ne bi smela dovoliti oziroma si ne sme dovoliti. Ker jaz osebno si želim v slovenskem prostoru ne samo več žensk v politiki, ampak na vseh odgovornih položajih v državi, pa naj bo to v gospodarstvu, javni upravi, kjerkoli. Jaz osebno bom zmeraj to zastopal in tudi sem velik zagovornik tega, da Slovenija enostavno potrebuje več žensk na vodilnih položajih v vseh sferah države. To je dejstvo. In potem take stvari, ne morem poslušat tega, kar je prej gospa ministrica govorila. Še enkrat povedano, seveda bom podprl interpelacijo gospe ministrice, ker sem že tudi lansko leto na eni izmed sej septembra tudi sam [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Besedo ima Janez Moškrič. Pripravi se Soniboj Knežak.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Dolgo ur se že pogovarjamo. Vmes smo že ugotovili, ko smo poslušali nekatere, da smo dejansko zašli iz teme, tema pa za moje pojme je vsiljena debata o ministrstvu, ministrici za izobraževanje, znanost in šport v Republiki Sloveniji. Že drugič je v tem mandatu, kratkem, postavljena pred ta zbor, da se zagovarja za svoje delo, ker je seveda opozicija ugotovila, katere teme so v času te vlade in v času tega virusa tiste, na katerih lahko nabira svoje politične točke. Prav zanimivo je, kako poslanci, ki nimajo lastnih otrok, ki se zavestno odločijo, da jih ne bojo imeli, zagovarjajo pravice otrok. To je sicer hvalevredno, vendar dovolite, da sam povem, ki pa imam otroke v izobraževalnem procesu, celo v zelo različnih starostnih obdobjih. In sem zjutraj, ko sem slišal drugega razpravljavca oziroma odgovornega za interpelacijo, je hromel, hromel je, za razliko od prvega, ki je bil kos svojemu stanovskemu nazivu doktor – Poglejte izjave staršev, poglejte izjave ravnateljev. Pozabil je še povedati – Poglejte izjavo tovariša Štruklja. Za kaj gre? Gre za to, da je ena od najbolj aktualnih tem zadnje dni, ko smo pred dnevi, konkretneje v sredo, 17., začeli s samotestiranjem otrok v osnovnih šolah. Na tem ste si zgradili in si gradite svoje politično izhodišče za naslednje volitve. Žalostno. Zakaj? Zato, ker smo slišali izjavo, katero podpiram, nekako tako je bilo rečeno – Glasno manjšino je treba utišati. Ne bom rekel, da je treba utišati, samo to, kar se pa nam v Sloveniji dogaja, da nekaj glasnih posameznikov, ki zanika obstoj virusa, ki ne dovoli, da država izvaja svoje prvenstvene naloge, skrb za vse državljane v tej republiki, da ne more tega izvajati; to pa je tisto, na kar je treba opozoriti. Sam sem član tudi sveta staršev. Naš predsednik v naši osnovni šoli se je na podlagi vsega tega, kar je vsak dan v medijih, čutil dolžnega, odgovornega, da na predvečer testiranja, dva dni prej pošilja še vsem staršem anketo – Kaj pa vi mislite, kako bi pa zdaj to? Ko je odlok že 15 dni veljaven. Veste, odgovori so bili nekako različni, in sicer strogo po tisti tabeli za našo osnovno šolo je samo 30 % staršev na prvo žogo bilo za to, da se v šoli testira. 30 % bi jih še doma, ne vem, 30 % pa celo proti. Ker smo vnesli z javnimi sporočili in s sporočili naše opozicije nemir med ljudi. Odlok, ki je bil in ko je bilo vsakemu ravnatelju jasno že več kot pol leta, da se bo to zgodilo, da če bomo imeli otroke v šoli, se bo samotestiranje v šoli po zgledu drugih evropskih držav zgodilo. Zato je nedopustno, da govorite, da ravnatelji niso vedeli. Tri dni po tistem, ko se je začelo govoriti, bi moral vsak ravnatelj za svojo šolo narediti načrt. To je bila odgovornost ravnatelja. In vi želite to odgovornost prenesti na ministrico. Kaj je bila naloga ministrice? V prvem obdobju najtežja odločitev – preiti na šolanje na daljavo. Koliko projektov, koliko tudi e-tehnologije je bilo že narejene v Republiki Slovenij pred tem datumom prvega zaprtja šol v Republiki Sloveniji, zaprtja v smislu fizične stavbe, ne pa v smislu izobraževalnega procesa. Če bi si kakšen minister želel v kakšnem mirnem obdobju poskusno to uvesti, kaj bi bilo to pogroma. Zdaj pa nismo imeli druge izbire. In kaj se je ugotovilo? Da so določene zadeve že v prvem valu zelo dobro potekale. Seveda je bilo pa spet odvisno, ali je bil ogovoren učitelj in odgovoren ravnatelj. Sam sem spremljal dve šoli in sem ugotovil, da je velika razlika med posameznimi učitelji in med posameznimi ravnatelji. In to je tisto, kar je bila pomembna odločitev te ministrice. Kako so pa izpeljali, pa ni naloga ministrice. In veliko je bilo povedano, ker imam premalo časa, veliko je bilo povedano, zakaj se je tudi trudila ta ministrica in ta vlada. Največji proračunski uporabnik v Republiki Sloveniji je izobraževanje, znanost in šport. In na to smo lahko ponosni in na to bo ta ministrica ponosna, da največji delež ni za vojsko, ko vedno dobimo pod pas, kako za vojsko. Ne, največji delež gre za šport, izobraževanje in znanost. In to je dejstvo in to so številke in preko teh ne morete. Prosim, sedaj smo v resnično problematičnem obdobju, ko vidite, da ni kadra, ki bi bil pripravljen pozdraviti vse ljudi, ki so okuženi s covidom-19, še zmeraj meljete in meljete. Slovenski rek pravi: Če ne moreš pomagati, bodi vsaj tiho. In to vam polagam na srce še teh nekaj tednov, ko bo ta vlada. Tako. [[oglašanje iz dvorane]] Ne, ne bo predčasnih volitev, ta vlada bo še nekaj tednov, tedne lahko damo tudi v mesece, ampak bistvo je, če ne morete pomagati, če ne želite pomagati, bodite vsaj tiho. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima predlagatelj.
Hvala lepa, predsednik. Gospod Moškrič, tiho nikakor ne bomo. Do tega nas ne boste pripravili. Bi pa rad izpostavil eno drugo zadevo. Vi ves čas kažete s prstom na opozicijo, mi pa zgolj opozarjamo na to, da bi morala ministrica sodelovati s svojo stroko. Morala bi sodelovati s šolniki, morala bi biti na nek način odvetnica šolskega polja; pa ni, obratno je. Niso problem ukrepi, problem je ta stihija, problem je v tem, da še en večer prej šolsko polje, šolniki niso vedeli, kakšna so navodila s strani ministrstva glede testiranja. Problem je v tem, da ukrepov ne pripravlja stroka, ampak predsednik Vlade naroči ministrici, kaj bo morala naslednji dan naročiti. To je ključni problem, namesto da bi bil sistem obraten, da bi stroka pripravila neke predloge ukrepov in bi jih potem politika posvojila. Bog ne daj, da bi bili to odloki ali da bi šlo to preko Državnega zbora, kar bi bilo edino ustavno pravilno, in bi sprejemal Državni zbor te ukrepe in bi bili bolj trajni in bolj stabilni. Ta vlada pa iz dneva v dan spreminja ukrepe, tako da res na koncu nobeden več ne ve, kdo pije, kdo plača in kaj velja danes in kaj je veljalo včeraj. In to je ključni problem. Gospod Moškrič, še enkrat, nismo proti ukrepom, ampak vlada s svojim delovanjem sama dosega to, da nihče več ne verjame vladi in posledično tudi ukrepom, ki jih sprejemate z danes na jutri. Ko boste to dojeli, da je ključni problem zaupanje, mislim, da bi tudi epidemijo bistveno bistveno bolje obvladovali. Samo bo treba umakniti razne Kacine, velike vodje in tako naprej in prepustiti stroki, da stroka komunicira glede ukrepov in glede tega, kako bomo lahko zajezili epidemijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika, kolega Moškrič.
Še enkrat, ponovno poudarjam, več mesecev prej je bilo vsakemu ravnatelju, vsakemu staršu jasno, da če bodo šole, bo prej ali slej prišlo na samotestiranje. To je dejstvo in zato je absolutno laž. Odlok je bil sprejet več kot 14 dni prej pred testiranjem, potem so izsilili tisti ravnatelji, ki držijo z opozicijo ali pa ki se ne zavedajo znanosti, še 2, 3 dni za dodatna pojasnila, osnovne so pa popolnoma jasne. Kdor v tej Republiki Sloveniji živi odgovorno, je samotestiranje že kdaj izvajal, vsaj poskusno, da se je ugotovilo, kakšno je stanje v njihovi družini. Zavajate s stalno besedo – slabo komuniciranje. Milijonkrat poudarjate slabo komuniciranje in zaradi tega milijonkrat je splošno mnenje, da je slabo komuniciranje. To je vaša prvenstvena laž, ki jo stalno ponavljate.
Hvala lepa. Kolega Koprivc ima besedo kot predlagatelj.
Gospod Moškrič, ne slabo komuniciranje, katastrofalno komuniciranje; in to ne samo na področju šolskega polja, o tem govorimo danes, ampak na področju celotne vlade. In zato so rezultati epidemije taki, kot so. Zmagovalci smo po številu smrtnih žrtev v Evropi in skoraj da ne v svetu. Zmagovalci smo po številu bolnikov v bolnicah zaradi covida-19 in zmagovalci smo po eni izmed najnižjih stopenj cepljenja. In to je samo zato, ker vlada komunicira na tak način kot vi sedaj. Tudi vi ste, gospod Moškrič, nehote spet užalili šolsko stroko, spet ste užalili ravnatelje, da ravnatelji, ki ne verjamejo v znanost in ne vem kaj. Kdo ste vi, da boste tako ocenjevali, v kaj ravnatelj verjame in v kaj ne? Žaljivi ste do konca. Ministrica, ki je spet ni v dvorani, točno isto dela. Žaljiva, podcenjujoča je do poslancev in enako funkcionira s sindikati, ki so levi za vas ali ne vem kakšni, s šolniki, z ravnatelji in tako naprej. In zato prihaja do upora. Razumljivo.
Hvala lepa. Predlagam, da gremo naprej. Besedo ima Soniboj Knežak. Pripravi se Alenka Jeraj.
Hvala. Predsednik, saj ne vem, če bi, ker se mi zdi, da se ponavljamo sedaj že nekaj ur, zato tudi kaj bistvenega ne bom pridal k tej razpravi. Pa vendar bi se morebiti dotaknil nekega področja, ki je po mojem eden glavnih vzrokov, da imamo vse te nakopičene težave, ki jih imamo danes v tej državi. In to je pomanjkanje komunikacije oziroma neustrezna komunikacija. Do prihoda te aktualne vlade je v tej državi, kakorkoli, le potekal nek družbeni diskurz o vseh pomembnih temah v državi. Nekako so bili vključeni tudi nevladniki, da ne govorim, da je deloval več ali manj uspešni Ekonomsko-socialni svet, ki je za mene eden izmed civilizacijskih dosežkov neke zrele, demokratične družbe, ki se je odločila, da bo vse probleme pa pomembna družbena vprašanja s področja sociale in ekonomskih politik reševala z dogovorom. Z nastopom vlade Janeza Janše in potem ko je prvo garnituro tistih prvokategornikov potegnil k sebi v kabinet, se je prvič, prvič, v zgodovini te države naredilo, da imamo komunikacijo iz ministrstev, iz položaja predsednika Vlade katastrofalno, nespoštljivo. Svoje resorje, ljudi v svojih resorjih imenuje za lenuhe, prostitutke, ne vem, kaj smo že slišali, z vrha. Nikoli se še ni v 30-letni zgodovini tak diskurz dogajal s teh funkcij, najvišjih funkcij, od najbolj odgovornih. In vi pričakujete neko razumevanje, neko zaupanje, ki je pri epidemiji najbolj pomembno. S to epidemijo ste uspešno izkoristili, da zadnjih 20 mesecev vladate, seveda tisto, kar predsedniku Vlade ustreza, mimo parlamenta, da rekordno zadolžujete to državo. In danes se hvalite, kaj ste vse naredili. Rekordno ste zadolžili to državo. To, to ste naredili, to so rezultati in pa najbolj katastrofalni rezultati, kar se tiče epidemije in števila umrlih. Kompletno ste razgradili cel demokratični sistem, ki smo ga gradili 30 let. Nekaj podobnega se dogaja tudi v resorju, ki ga pokrivate, spoštovana ministrica, ki ga formalno pokrivate, seveda formalno, dejansko pa seveda v vašem imenu in vašem kabinetu sedi državni sekretar, ki podpisuje milijonske posle, ki vam je bil dodeljen iz Kabineta predsednika Vlade. Malo nadzora verjetno mora biti. Vsakršna primerljivost z Belorusijo in podobnimi državami je pa zgolj naključna. Ukrepi, ki ste jih v lanskem letu, če sem pri tej komunikaciji, nekako v tem času razlagali, so bili polni nesmislov. Spreminjali ste jih iz dneva v dan, v zadnjem obdobju celo tekom dneva, zjutraj ena informacija, čez nekaj ur drugačna informacija. Zadeva je eskalirala tako daleč, da je celo Ukom, en uradnik Ukoma dobil taka pooblastila, da vam je prepovedal nastop, ne samo vam, tudi ostalim ministrom, spomnimo se tega, ker niste smeli dajati izjav. Ukom je določil, komu boste dali izjavo, kdaj, na katero temo. Katastrofa. To je samostojno vodenje enih resorjev? Rezultat tega – rekordno dolgo zaprte šole, neživljenjski ukrepi, starši na robu obupa, število otrok s psihičnimi motnjami se je bistveno povečalo. To so posledice, spoštovani kolegice in kolegi iz koalicije, uspešnega ministrovanja spoštovane ministrice. Jaz se bom tega obdobja spominjal predvsem po drastičnih apelih številnih staršev otrok s posebnimi potrebami, ki so nam pisali, ki so rotili ministrico, jo prosili za ukrepanje. Pa, spoštovana ministrica, jih niste slišali, še manj uslišali. Toliko daleč, da je moralo poseči tudi Ustavno sodišče. Da ne govorimo o primernosti vaše izjave ob mirnih protestih dijakov v Mariboru, je raje ne omenim. Skratka, ene pripravljenosti na dialog, ki bi bil v času nekega soočanja z epidemijo, z vaše strani preprosto ni bilo. Jaz sem trdno prepričan, da ključ za neko uspešno premagovanje izzivov, s katerimi se je nenazadnje tudi sistem vzgoje in izobraževanja soočal v času epidemije, je vsekakor sodelovanje ministrstva z vsemi deležniki v tem sistemu, torej sodelovanje s strokovnjaki na področju pedagoškega dela, šolskimi psihologi, šolami, predstavniki zaposlenih, nenazadnje tudi z dijaki in študenti. In k temu so vas pozivali konec decembra, naj vas spomnim na sejo Odbora za izobraževanje 28. 12. Prvi tak poziv s strani SVIZ-a – vključite nas, stopimo skupaj. A ste jih slišali? Ne, niste slišali. Takrat so vam predlagali že ustanovitev neke začasne koordinacijske skupine, ki bi jo sestavljali starši, učitelji, strokovnjaki, skratka, vse z namenom, da bo ta epidemija čim bolj znosna pa da jo bomo čim prej premagali. Žal niso bili uslišani. Ta zmeda in zgrešene odločitve ne samo vas, ampak tudi vlade, predvsem tega šolskega resorja, se niso spremenile niti po vaši marčevski interpelaciji. Tudi obdobje po tej gre v isti smeri, pogovora ni, vključujočega sploh ne, konec avgusta vas ponovno sindikat SVIZ pozove z isto zgodbo – naredimo neko posvetovalno skupino pred šolskim letom, se dogovorimo za ukrepe, ki bodo znosni, ki bodo najboljši. Do danes, kakor jaz vem, niso dobili ne odgovora, kaj da bi se še kaj podobnega ustanovilo. Skratka, zaposleni v vzgojno-izobraževalnem sistemu so torej bili ves ta čas zreducirani na neko pasivno množico brez možnosti participacije v oblikovanju smiselnih pa izvedljivih ukrepov. Danes so že kolegice in kolegi v razpravah nenazadnje okoli tega uspešnega vodenja tudi podali podatek, da je 17 tisoč šolnikov oddalo svoj podpis za vaš odstop. Tudi v razpravi je kolegica Anja Bah Žibert danes omenila in vam je rekla: Ministrica, ne se bati za vašo podporo. In res se vam ni treba bati za vašo podporo. Potem ko ste včeraj v proračunu z večmilijonskimi zneski kupili oba manjšinca, poslance Desusa, SNS, se vam danes res ni [[…]], vam točno vem povedati, kakšen bo rezultat glasovanja. Tisto, česar pa ne razumem, ker vam je na koncu dejala, da verjame, da se ji smilite, da je to vse za vas skupaj izčrpajoče, jaz ne vem, od česa bi bili danes izčrpani. Uvodno predstavitev ste imeli pa še dvakrat ste se vmes javili. Sedaj ste pa deset ur, ne vem, koliko je zanimivega na vašem telefonu, deset ur ste že tiho. Verjetno dobre igrice pa tiste v virtualnem svetu, v katerem gre vse dobro pa ste imeli super ukrepe. Če zaključim, spoštovana ministrica, tak odnos, ki ste ga imeli, tak podcenjujoč, izključujoč, ne vem, kako bi rekel, ignorantski odnos do strokovne in zainteresirane javnosti, šolskih sindikatov, civilne družbe, predvsem pa nesposobnost usklajevanja teh epidemioloških ukrepov v sistemu vzgoje in izobraževanja, so, spoštovana ministrica, več kot dovolj tehtni razlogi za vašo razrešitev, ki jo bom seveda skupaj s kolegicami in kolegi Socialnih demokratov podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Alenka Jeraj. Pripravi se Maša Kociper.
Hvala za besedo. Jaz moram najprej povedati, da sem šokirana nad besedami nekaterih poslanskih kolegov in kolegic, ki jih naslavljajo na ministrico, celo njenih nekdanjih sodelavcev ali pa strankarskih kolegic. Ministrico ste v tem dnevu žalili, poniževali, ji govorili, da je nesposobna, da leporeči, da je roža, ki jo je Janez Janša postavil na polico, da je kolaborantka nacizma in podobne stvari. Jaz se sprašujem, ali se sploh poslušate, kaj govorite. Potem nas o nenasilni komunikaciji podučuje poslanec, ki je med enimi najbolj verbalno nasilnimi, na mariborskih protestih je bil pa tudi fizično nasilen, da so ga morali umiriti policisti tako, da so ga položili na tla. Poslanec iz LMŠ nam razlaga, kako ni nobenih analiz o tem, kako je zaprtje šol in šolanje na daljavo vplivalo na šolarje. Ampak on tudi brez teh analiz vse ve. Ve, da je stanje katastrofalno, kaj vse so pretrpeli otroci in tako naprej. Naši otroci so se znašli v enaki situaciji kot mi. Spopadamo se z virusom, ki je presenetil vse. Že leto in pol se vsi skupaj učimo, kako živiti z njim in kako ga premagati. Večina se nas trudi, da naredimo čim več za to, da ga bomo dejansko premagali. Nekateri ste pa proti vsemu, kar se predlaga. Najprej proti aplikaciji #OstaniZdrav, da vam ne bo minister Hojs sledil. Vsem drugim ukrepom nasprotujete. Enkrat je treba šole odpreti, potem zakaj niso zaprte, enkrat vse razpustiti, potem pa zakaj ni lockdowna. Karkoli naredi ta vlada, za vas ni prav, vsemu nasprotujete. Poslanci SD, LMŠ ste v tem parlamentu snemali maske z besedami, da se ne greste več te maškarade, delali plakate in vodili kampanjo proti maskam v šolah. Sedaj, ko so šole najbolj ogrožene in je največ obolelih med 4. in 15. letom, pa obtožujete vlado, da je kriva za slabo situacijo v šolah. Glasni ste v LMŠ, ampak naj vam povem, da pod to ministrico se je začela graditi famozna šola iz Kamnika, za katero je vaš predsednik Marjan Šarec, ko je bil še župan, zapravil več kot en milijon, milijon in pol evrov, pa ni bilo nič od nič. In tako se bo letos in v prihodnjih dveh letih zagotovilo še več kot 120 milijonov evrov za investicije v šole in vrtce. Za 126 šol in vrtcev. Ista zgodba kot pri domovih starejših občanov. Socialni demokrati ste vodili oba resorja, pa nikjer nič. Zapravljali ste denar za študije, za vse mogoče, namesto da bi vlagali v domove starejših, v šole, vrtce. Še več, vzeli ste kosila mladostnikom, dodatke slepim in tako naprej, zdaj so vas pa polna usta, kaj vse bi morali narediti. Eni očitate, da so državni sekretarji v Kabinetu predsednika Vlade za različna področja. Ne vem, ali je to vaš problem. Važno je, da je delo narejeno, in očitno taka organizacija funkcionira. Na to kažejo rezultati. Vsak si pač delo organizira tako, kot misli, da bo najbolj učinkovito. Imamo eno najvišjih gospodarskih rasti, najnižjo brezposelnost, nizko inflacijo, pobere se več davkov in prispevkov, ker je več ljudi zaposlenih, in projekti, ki so leta in leta stali, se realizirajo. Vsi se pa res ne moremo, še najmanj pa ministrica, pri nekaj sto šolah ukvarjati z ravnateljem, ki pravi, da virusa ni, pa z ravnateljico, ki prepove ravnateljem upoštevati ukrepe. Večina ravnateljev in učiteljev se trudi in dela tako, kot je treba. Bo pa vedno nekaj nergačev, ki jim je treba vse napisati, narisati, dati navodila za vsak korak. Potem pa vidimo na TV-poročilih, ko v pol minute en prvošolček pove, kako se testira, in razblini vse težave, ki jih imajo nekateri ravnatelji in učitelji za zelo visoke plače. In vi bi, kot je rekla kolegica, še enkrat, razmislili, da bi mogoče testirali drugače, mogoče doma, mogoče ne vem kaj. V Nemčiji in Avstriji lahko to delajo, pri nas je pa vse težko in vse problem. V enem dnevu se je izkazalo, da ni nič problem, da je problem samo za tistega, ki hoče imeti problem. Ministrici očitate, da ima ponižujoč in nestrokovni odnos do znanstvenoraziskovalne dejavnosti. Kolikor vem, je vaš minister Pikalo mečkal in mečkal z Zakonom o znanstvenoraziskovalni in inovacijski dejavnosti. V času te ministrice, takrat ko je vi niste videli, ko pravite, da je nikjer ni, je delala to, usklajevala in delala na zakonu, ki je bil v tem mandatu tudi že sprejet. Če bi bil na tem mestu minister Pikalo, bi se verjetno še vedno samo pogovarjali. Težave imate nekateri z novimi študijskimi programi. V čem je pa problem z novimi študijskimi programi? Kje pa piše, da se morajo novinarji izobraževati samo na FDV? Nikjer. In zaradi vašega slabega načrtovanja in omejevanja vpisa na študij imamo premalo zdravnikov, premalo računalničarjev in mnogih drugih poklicev. Zdaj se ministrstva odzivajo na potrebe in to je vaš očitek ministrici. Očitate zanemarjanje športa, ko se tudi tam pomembno povečujejo sredstva tako za programe kot za infrastrukturo. 50 investicij v športne objekte, višje denarne nagrade za olimpijce in še mnogo tega. In za zaključek, kolegi iz SD, za vas je stroka vse, kar je v SD. Vaši so vsi strokovnjaki, naši so pa sami politiki, čeprav so hodili na iste fakultete in na njih diplomirali. Jaz seveda interpelacije ne bom podprla. Obžalujem pa, da razprava o interpelaciji v nekaterih sproži taka, ne morem reči negativna, ampak celo pravo hudobijo, od tega, kar smo slišali tekom današnjega dneva. Tako poniževati in žaliti nekoga, kot da v življenju ni naredil še nič, je pa res popolnoma neprimerno.
Hvala lepa. Kolega Šarec, vi imate postopkovni predlog?
Ne, repliko.
Replike ne morete imeti, ker še niste razpravljali.
Dobro. Potem imam pa postopkovni predlog, da opomnite kolegico Jeraj, če druge zmerja s tem, da niso nič naredili, tako kot je mene zmerjala s šolo, potem naj ne pričakuje, da bodo pa drugi do nje popolnoma prijazni in ne bodo nikoli nič rekli. Kar se pa šole tiče, je pa itak zadeva drugačna, kot je bila tukaj predstavljena.
Hvala lepa. Ni bil ravno postopkovni predlog, ampak vas je kolegica Jeraj slišala. Nik Prebil, replika?
Ja, repliko imam, gospod predsednik. Hvala lepa. Repliciram kolegici Jeraj, ker me več kot očitno ni razumela ali pa ni želela razumeti, kakorkoli. Jaz v svojem izvajanju nisem govoril o tem, da ministrica ni pripravila študij pa da ni pripravila analiz in da jaz vse vem. Ravno obratno, ampak seveda me niste slišali in moram to povedati, da ne bo slučajno ostalo to zavajanje v zraku. Jaz sem v svojem izvajanju o posledicah zaprtja, o duševnih stiskah otrok in mladih izpostavil odgovor ministrice, kjer je povedala, da so bile opravljene raziskave pa analize pa študije, in sem potem komentiral – zanimivo, kako veliko študij glede na to, da se vedno vi oglašate na tej ravni, ampak rezultata nobenega. To sem povedal. Povedal sem pa tudi, kaj so povedali strokovnjaki na področju otroške psihiatrije, da so zadeve katastrofalne, da z ministrstvom za šolstvo ostajajo na različnih bregovih, kot da ne bi govorili o istih otrocih, isti situaciji. In da komunikacije z ministrstvom za šolstvo ni. In to so tudi očitki dotični ministrici in to je moja replika, zato ker očitno niste razumeli, o čem sem govoril, pa vam pojasnjujem, da gre vse iz očitkov navedene interpelacije. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Franc Trček, replika.
Hvala za besedo. Če bi gospa spremljala celo sejo, bi videla, da sem hvalil vašega župana iz Ivančne Gorice, kar pa zadeva Maribor, Mariborčani smo solzivec fasali že 2012 in 2013, zato bom razložil, da boste razumeli, ker kot glupi davkoplačevalci, kot bi rekel Vizjak, smo bili proti korupciji, tudi tisti iz Kalohove ulice. Pa celo Kalohov brat, ko ste hoteli naše gimnazijce kaznovati, je dal denar za tiste gimnazijce, da se tisto poplača, in potem je bilo sodišče pametno. Maribor.
Hvala lepa. Zdaj pa replika kolegica Lidija Divjak Mirnik.
Hvala za besedo, predsedujoči. Jaz bi želela replicirati gospe Jeraj, in sicer kar se tiče investicij, o katerih venomer govorijo. Že res, da ste na papirju napisali, da boste investirali v 126 šol in pa vrtcev. Je pa tudi res, da ste za to naredili 15 milijard pufov, kar pomeni, da ste zapufali moje vnuke, če jih bom slučajno kdaj imela. Tako mimogrede. In kot ve vsaka gospodinja, pufe je treba plačati in te bomo še zelo dolgo plačevali. To je prvič. In pa drugič. Ko je govorila o tem, da v LMŠ in v opoziciji danes tu nekaj govorimo, češ kako je vse katastrofalno, pa v resnici je vse super in fajn, vam bom prebrala to, kar sem vmes med to razpravo še pred manj kot slabo uro dobila. Citiram, ker berem to, kar sem dobila: »Pozdravljeni, poslušam interpelacijo ga. Kustec. Ker prihajam iz šolstva, sem učiteljica v osnovni šoli, bi vas prosila, da ministrici poveste naslednje dejstvo v razmislek. Otroci, ki so v začetku epidemije obiskovali prvi razred, so v času dela na daljavo ravno pričeli s spoznavanjem črk in spoznavali tehniko branja. V drugem razredu so opismenjevanje nadaljevali, žal štiri mesece na daljavo. In zdaj mislite, kako berejo? Pridite in prisluhnite, pa boste videli vrzeli v znanju branja. Da o računanju do 100 sploh ne govorimo. Žal ne govorim o kakršnihkoli vsebinah, ampak o vseživljenjskem znanju, ki je temelj nadaljnjemu znanju. Tisti, ki misli, da je tako dolgo šolanje od doma romantično, se moti. Tudi posledice ima, pred katerimi si žal zatiskate oči. In namesto da bi imeli v šolah mir in priložnost te vrzeli odpravljati in pridobivati nova znanja, se venomer ukvarjamo s pritiski, težavami, okrožnicami in birokracijo in tako dalje.« Skratka, to je to romantično superstanje, ki ga imamo v šolah. Zato bi si jaz želela, da danes razpravljamo o čem drugem. Kot rečeno že prej, pa si želim, da ta ministrica svoje delo danes zaključi tukaj. Hvala.
Hvala lepa. Zdaj pa eno opozorilo. Poslanska skupina Nova Slovenija ima na voljo še 6 sekund, zato se verjetno strinjate, da dve prijavljeni razpravljavki pač ne bosta razpravljali. Zato imamo na vrsti Mašo Kociper in potem Gregorja Periča in še Mojco Škrinjar, ne vem, koliko ostane. Prva ima besedo Maša Kociper.
Hvala lepa, predsednik, in pozdravljeni, poslanke in poslanci. Lep pozdrav tudi ministrici z ekipo! 13 ur že čaka ta interpelacija in težko je sedeti tukaj, celo nam poslancem, ki zapuščamo prostor, si gremo v pisarno malo pretegnit noge in tako naprej, kaj šele ministrici in državnim sekretarjem. Si zamišljam, da ni lahko, in se tudi zavedam, da ni lahko poslušati vseh teh besed, vseh teh razprav, nekatere res zelo kritične, nekatere tudi morda, za moj okus, preveč žaljive. Včasih se vprašam, kaj vse in kaj nas žene tiste, ki se gremo politiko, da smo pripravljeni vse to poslušati in vse to zdržati, ampak to so seveda moje travme, ki jih moram sama s sabo razčistiti. Jaz ministrici seveda ne zamerim, da se brani, da odgovarja na to interpelacijo, da je bila tudi malo bolj oštra v svojem odgovoru na interpelacijo. Zelo ji pa zamerim ta poskus branjenja, po mojem mnenju res neprimeren, ko je v svojem odgovoru na interpelacijo rekla, da kritike opozicije slonijo na mehanizmih, kako utišati ženske. To pripombo sem vzela zelo resno in zelo osebno, ker se tako jaz osebno kot tudi moja stranka, Stranka Alenke Bratušek, ves čas svojega političnega delovanja zelo dosledno in z najboljšimi nameni bori za enakopravni položaj žensk. In nikoli ne bi neke situacije niti interpelacije, v primeru naše kritike, imele kakršnokoli povezave s tem, ali je oseba, ki opravlja funkcijo, moški ali ženska. Mi kritiziramo, napadamo v skladu z našo ustavo funkcijo ministra za šolstvo, ki jo zdaj opravlja dr. Kustec; in nikakor ne pristajam na to, da bi šlo za kakršnokoli povezavo s tem, da je ministrica ženska. To pripombo toliko bolj zamerim, ker je ministrica del neke vladne ekipe, neke politične struje, ki je za moj okus – vse, kar govorim v tej razpravi, je seveda moje mnenje, mnenje stranke sem že predstavila danes – zelo šovinistična. Ta del političnega prostora, zlasti stranka SDS, po mojem mnenju, dovolite mi, da imam mnenje, ne jemlje enakopravnosti enakosti žensk tako resno, kot jo jemljemo mi na drugi strani. Če že pogledamo, kako je sestavljena vlada, koliko je v njej žensk ministric, koliko od tega je predlagala katera stranka; ne vem, če je SDS eno ali pa je morda eno, sploh je podpovprečno število žensk v tej vladi in seveda nobena od strank na tem delu političnega prostora nima ženske voditeljice. Mi v stranki SAB nimamo samo predsednice stranke, tudi jaz sem vodja poslanske skupine, imeli smo ministrico, ko smo bili na vladi, pa smo majhna stranka. In ko gledam sestanke te vlade, izrazito opažam, ne vem, če se je kdo s tem ukvarjal, izrazito opažam to moško prevlado in ta moški princip in ta testosteronski princip načina delovanja in tako naprej. Uperiti prste v nas na tej strani in igrati na to žensko noto v tej situaciji res ni bilo primerno in je bilo do nas krivično. Še posebej me to zmoti zato, ker je ena od zamer, ki jo imam jaz osebno do vas, ne toliko posamezni ukrepi v zvezi s korono. In sem prepričana, da je vsak minister, tudi vi, kar se korone tiče, poskušal stvari reševati po najboljših močeh, eni bolj, eni manj uspešno. Moja največja zamera do vas je ravno ta ideološki premik, ki ste ga vi in vaša stranka izvedli. To, da ste bili v prejšnjem mandatu najmočnejša stranka z največjim številom poslancev, braniki kao neke normalnosti, vaš predsednik Vlade je govoril o politični stabilnosti in normalnosti, ki jo zagotavlja SMC. In ta stranka je seveda naredila salto mortale, omogoča še vedno delovanje te vlade in omogoča delovanje vlade in način politike, ki ste ga v prejšnjem mandatu izrazito zanikali, mu nasprotovali, bili glasni kritiki, bili na nasprotnih straneh; tudi vi kot bivša vodja zelo velike poslanske skupine. Ideološko povsem na nasprotnih bregovih, s povsem različnimi politikami in pogledi na izvajanje politike, zdaj naenkrat – in človek se res vpraša, ali je ena funkcija toliko vredna – je pa ta politika, ta način politike, način je zame najbolj sporen, ne to, da drugače razmišljamo, sprejemljiv in popolnoma normalen. Nam očitati tukajle in igrati na žensko noto, hkrati pa biti del takšne vlade in sprejemati takšno politiko, to je zame problem. Jaz se bom še vrnila k epidemiji, ampak v kontekstu tega, kar sem zdaj povedala, so moje zamere proti temu ministrstvu in tej ministrici drugje. Recimo financiranje zasebnih šol. Že v prejšnjem mandatu je bil SMC – zdaj tudi vidimo, zakaj – tisti, ki je preprečil, da bi spremenili Ustavo in jasno zapisali v Ustavo, da mora iti večina denarja za javne šole in da lahko način financiranja zasebnih šol določi država. Brez SMC-ja dolgoletne sanje NSi-ja, da se da zasebnim šolam 90-odstotno financiranje, če povežemo oba programa, se pravi stoprocentno za ta obvezni program, in če pogledamo vse skupaj, pravzaprav 90-odstotno financiranje, je moja gromozanska zamera do SMC in do vseh, ki so to podprli. Nikoli več tega ne bomo spravili nazaj, nikoli več. In ni res, da je to bila odločba Ustavnega sodišča. Prva ustavna odločba je bila nejasna, druga je povedala, da ni nič narobe. Zakon, ki ga je predlagal minister s strani SD, bi ustavnoskladno saniral situacijo, ampak zanj tudi zaradi SMC ni bilo dovolj posluha. In veste, da mene v tej hiši najbolj nervira na svetu to, da se nekdo hoče iti zasebno z javnimi sredstvi. Da se greš zasebno in hočeš biti 90-odstotno financiran. Da hočeš biti zasebni vrtec pa hočeš biti 85-odstotno financiran od države, tudi to je bilo v tem mandatu. [[oglašanje iz dvorane]] Alenka, prosim. Župani so dali pobudo, povsem razumno pobudo v tem mandatu, da bi lokalna skupnost v primeru, ko se odpirajo novi zasebni oddelki vrtcev, morala dati soglasje in povedati, ali res potrebuje. Mi imamo sistem javnega šolstva, ki zagotavlja javne vrtce, javne šole in tako naprej. In če je kapacitet dovolj, zakaj bi zasebniki odpirali nove kapacitete? Pod vašim ministrstvom je bilo tudi to zavrnjeno. Tega na tem seznamu narejenih stvari seveda ni navedenega. Pa da ne omenjam nekega zdaj blazno nekritičnega odnosa do nekih novih, čudnih univerz, ki se ustanavljajo za pristaše ali pa simpatizerje SDS in njihove prijatelje. To nekritično razmetavanje ne samo z denarjem, ampak z ugledom naših univerz, naših visokih šol, našega izobraževanja. In če grem naprej na ta seznam, ki sem si ga sprintala, kjer na Twitterju reklamirate, kaj vse je bilo v tem mandatu narejeno. Mislim, da vsi vemo, da ne glede na to, kaj tukaj piše, in k temu se bom še vrnila, je bilo za vse nas v tej hiši in tudi v splošni javnosti ključno vprašanje, kako se bo posamezni minister, zlasti minister za šolstvo, odzival na to epidemijo, na to epidemiološko situacijo, probleme, ki v zvezi s tem nastajajo, dileme, ki nastajajo, izzive, ki so bili vsakodnevni. In tukaj enostavno niste odigrali svoje vloge. Danes so vas zelo kritizirali, nekateri tudi zelo grdo, tudi za moj okus, ampak jaz moram reči, da tudi mi mislimo – enostavno niste za to vlogo, niste ji dorasli. Jaz ne vem, kakšni ste bili kot vodja poslanske skupine, nisem govorila s kolegi. Namenoma sem danes rekla, da ste gotovo kot človek čisto okej ali pa dobra mati, žena, kaj pa vemo, morda odlična predavateljica; ampak za to vlogo pač niste dorasli. Kot je rekla moja babica – ni vsak za vse, ni vsak za vse. Pa to ne pomeni, da kje drugje ni dober. In to, da niste za vse, se kaže v kvaliteti komunikacije in da menijo tiste javnosti, ki z vami sodelujejo, ne mi – poslanci, tisti, ki z vami delajo, da ste neodzivni, da navodila prihajajo prepozno, da ste preveč odsotni in tako naprej. Enostavno vam to nekako ne gre. Pa jaz sem prepričana, da se trudite. Meni se je v enem trenutku zdelo, da vam je tudi vse skupaj tak stres, da v Državni zbor raje sploh več ne pridete. Jaz sem zadnje pol leta videla samo še državne sekretarje. Pa si mislim, pa zakaj se matrate, saj vas služba čaka na fakulteti. Vi profesorji res imate to tako lepo urejeno, se lahko kadarkoli vrnete. Če je to tak stres za vas, jaz ne vem, sami si morate pomagati, mi vam ne moremo. In tega, da komunikacija ni bila kvalitetna, da ste neodzivni, da niso pravočasna navodila in tako naprej, kot rečeno, ne pravim jaz, to pravijo deležniki, ki z vami delajo, 17 tisoč zaposlenih v šolstvu zahteva vaš odstop, ne jaz, oni, ki z vami delajo. In naslednja moja zamera je to, da niste kot ministrica za šolstvo odigrali te neke vloge varuhinje, odvetnice tega svojega resorja. Situacija je bila zelo težka, se strinjam, starši so težki, tudi učitelji so verjetno kdaj težki, ravnatelji in tako naprej, ampak pogrešali smo to vašo vlogo v odnosu do predsednika Vlade, do vlade, da bi vi bili varuhinja tega resorja, da bi videli, da se trudite za otroke, mladostnike, športnike, za učitelje, profesorje, da razumete starše. Slišali smo pa en kup enih takih praznih floskul, tako kot danes berem že ves dan iz vašega govora – šola ne sme biti polje političnega boja. Pa kaj je to ena floskula?! Šola ne sme biti polje političnega boja. Kje pa je kakšna šola polje političnega boja? A smo se mi poslanci zagnali v neko šolo pa se tam spopadli, ali kaj?! Ne vem. Ali pa to ste večkrat rekli – v šolo se bomo vrnili vsi skupaj ali pa se sploh ne bomo. Tega tudi nisem nikoli razumela. V šolo se bomo vrnili vsi skupaj ali pa se sploh ne bomo. Kam pa bomo šli, če ne bomo šli v šolo? Ali pa tisto – imamo odličen sistem izobraževanja na daljavo, najboljši na svetu in smo na to lahko zelo ponosni. A problemov toliko, da glava boli, od povezav z zvezo do duševnih težav otrok in tako naprej. In to odzivanje na epidemijo pač ni bilo ustrezno, ni bilo okej. In to je ta naša zamera do vas in zato menimo, da bi ta interpelacija morala uspeti. Če pa pogledam ta vaš pamflet, kaj vse je bilo narejeno, je pa seveda tu, tako kot je v tej vladi običajno, en kup nekih stvari vezanih na denar. Jaz sem zdaj približno 10 let, bolj ali manj, aktivna v politiki in do enega leta nazaj sem mislila, da je politika umetnost možnega, ker moraš vsak evro trikrat obrniti pa ugotoviti, kje ga boš vzel, da ga boš drugam dal, pa itak je vedno premalo, pa itak je želja vedno preveč. No, zdaj sem zadnje leto ugotovila, da to sploh ni res, da denarja je kolikor hočeš, pada z neba, za vse ga imamo. In seveda v takih okoliščinah, ko je prvič v zgodovini denarja več kot dovolj, lahko damo višje denarne nagrade za olimpijske medalje. Super, prima. Odobrenih 50 investicij v športne objekte. Super. Vemo, da investicija se ni mogla začeti pred enim letom in v enem mandatu, ampak se je začela že mnogo prej. S tem se hvaliti, okej. Odobrenih 126 investicij v vrtce in šole, super odobrenih, denar je očitno. Investicije, ki so se že začele, so sedaj odobrene, pohvalno. Brezplačen vrtec za drugega otroka. Okej, pač vemo, da je bil to tudi program Nove Slovenije ves čas sedaj. Ali res rabijo čisto vsi starši v taki situaciji, tudi tisti zelo dobro situirani, brezplačen vrtec, je ena politična debata, kjer se morda razlikujemo, ampak v redu. Sprejet Zakon o znanstvenoraziskovalni in inovacijski dejavnosti. Ta je bil, kolikor vem, na tri četrt pripravljen pod ministrom Pikalom. Pa sprejet zakon o obravnavi otrok in mladostnikov s čustvenimi in vedenjskimi težavami. Super, še eden sprejet zakon, ampak pripravi poseben zakon. Ampak to za mene ni bistveno. Kot rečeno, bistveno za vaš mandat in za vašo funkcijo je bilo, kako se spopadate z epidemijo, in to pač očitno vam ni šlo. Jaz ne bom nič govorila, da ste kaj osebno odgovorni za ne vem kaj pa za ne vem koga pa da se otroci niso učili. Saj pravim, jaz sem prepričana, da ste se trudili po svojih močeh, ampak nekaj je trud, nekaj pa je rezultat; in rezultata enostavno ni. Jaz vam tudi zamerim, da v zadnjem proračunu niste našli nekaj malega denarja, vse skupaj nekaj čez 2 milijona, za področje duševnega zdravja otrok in odraslih. Nujno bi bilo treba povečati število svetovalnih delavcev, sedaj ko so otroci v takih stiskah zaradi te korona krize. Nujno bi bilo treba izobraziti učitelje, ravnatelje, da bi se znali odzivati. In spet se tukaj niste izkazali kot dovolj dobra pogajalka za svoj resor in me pač spet niste prepričali, da ste varuhinja in odvetnica svojega resorja. Jaz bi s tem končala. Vem, da je za nami težak dan. Interpelacija morda ne bo uspela. In če ne bo uspela, bi si pa želela, spoštovana ministrica, da poskusite nekako spremeniti način in delovati drugače. Ta način, tudi morda ob vaši najboljši volji, ne deluje. Morda bo pa deloval kakšen drug način. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolegica Iva Dimic, želite še vi potem besedo in tistih 7 sekund izkoristiti? Ne. Okej. Besedo ima Gregor Perič pa Marjan Šarec, ga nisem prej prebral, potem še Mojca Škrinjar.
Predsednik, hvala lepa za besedo. Kolegice in kolegi! Ministrica, mi že kar nekaj ur poslušamo te razprave in jaz mislim, da je argumentov preprosto zmanjkalo že na samem začetku, še preden je bila dejansko ta interpelacija vložena. Argumentov ni bilo več, ker poslušamo tisto, kar smo poslušali že na prejšnji interpelaciji. Razlika med prejšnjo in sedanjo interpelacijo pa je samo v tem, da so bili tisti dokumenti, ki smo jih dobili, lektorirani, ampak vse ostalo pa ostaja isto, znotraj istih okvirjev, nobenih presenečenj, nobenih razkritij ali kakorkoli. V bistvu smo zapravili kar nekaj našega časa, tudi časa ministrstva, in bi lahko v teh zahtevnih razmerah naredili še kaj koristnega, točno to, kar očitate. Danes smo slišali predvsem to in mislim, da vas je to najbolj bolelo, kaj vse je bilo v tako kratkem času narejeno, kar ni bilo narejeno prej v desetih ali pa morda na posameznih segmentih tudi v dvajsetih in več letih. Jaz verjamem, da je to težko sprejeti. Kar je pa meni težko sprejeti pa verjamem, da tudi precejšnjemu delu slovenske javnosti, če ne celo celotnemu delu slovenske javnosti, saj verjamem, da za nekatere to ni zanimivo, ampak mislim, da je to simbol tudi te in tudi prejšnje interpelacije, torej za šolo brez mask. To je eden od predlagateljev te interpelacije na ta način skrbel za to, da so ukrepi, ki jih je vlada uvajala, bili skomunicirani na ustrezen način, tako da smo se vsi strinjali s tem, kaj moramo narediti, kako se lotiti problemov, ki jih imamo. Vlada je rekla, dajte imeti maske; vi ste rekli, mask ne rabimo. Nekateri ste jih snemali dol, ampak sedaj vidimo, da imamo lahko šolo v izredno zaostrenih epidemioloških razmerah tudi z maskami. In mislim, da še nihče od malčkov ni imel zaradi maske kakršnihkoli težav. So pa nekateri, na žalost mlajši, ki imajo tudi težave predvsem zaradi tega, ker covid-19 več ne špara. Ko govorimo spet o komunikaciji, komunicirati bi moral strokovnjak. Potem lahko vzamemo za lep primer Portugalsko, kjer imajo visoko precepljenost pa v primerjavi z nami bistveno nižje stopnje okuženosti. In kdo je komuniciral? General. Ali si predstavljate, da bi v Sloveniji komuniciral vse te stvari general, nekdo iz vojske? Saj mislim, da bi se vam odpeljalo. Odpeljalo se je 30. marca, če se prav spomnim, enemu gospodu pred Državnim zborom, ko je z motorno žago želel vstopiti v prostore, zelo žalosten dogodek, obsojanja vreden, ampak na žalost, kar je zame še bolj žalostno, je to, da je tista motorka postala nek simbol teh protestov, ki jih vsak petek gledamo. Torej so ga posvojili, ta rikša, ki jo vidimo, saj je tudi danes vozila okoli Državnega zbora. In to so postali neki simboli ukrepov in načinov, kako se spoštuje tudi ukrepe; in potem ni čudno, da na naslovnicah časopisov beremo – v Solkanu je oče pred šolo prišel z motorko. Če lahko pride pred Državni zbor, lahko pride tudi pred ali pa v šolo. Ne vem, to so vaši simboli, to so vaši projekti.
Kolega Perič, pri interpelaciji smo.
Seveda, smo, na žalost. Potem gremo naprej, ukrepi. Na eni strani pozivate k protestom, vaša članica SD, to je bilo 8. novembra, 13. novembra, evo, mi bi lockdown, mi bi zaprli celo državo. Potem gremo naprej. Se pogovarjamo o testiranju otrok. [[oglašanje iz dvorane]] Gospod Han, bi mi pomagali, dajte priti k meni, dajva se usesti tukaj pa dajte mi pomagati. Ne? Zakaj ne? [[oglašanje iz dvorane]]
Malo miru še, prosim vas.
Tudi to vas matra, saj vem, zakaj. Testiranje. Rečemo, da bomo končno začeli striktno upoštevati vse te ukrepe in testirati, zato da [[…]]Nehajte me motiti. Hvala. Resno. Malo spoštljivosti.
Malo tišine, prosim vas, da lahko razpravljavec govori.
Jaz bom prosil za dodaten čas, ker to ni ničemur podobno.
Dajte mu 30 sekund.
Vsakič to naredite. Pa jaz vam bom nekaj prinesel, da boste lahko potrpeli.
Prosim vas, naj pove. Saj vem, da smo utrujeni vsi, ampak naj pove, kar ima za povedati.
14 dni so nekateri vaši predstavniki, oziroma propagirali so se v medijih kot samostojni, kot ravnatelji, potem pa vidimo te iste ljudi, ki sedijo za vašim omizjem, pod vašo znamko SD, opozicija. Torej vi bi potegnili še 14 dni dodatnih. Kaj bi se zgodilo z epidemijo? Mislim, da virus prav malo brigajo priprave. Mi se moramo hitro odzivati, ampak vem, to so težave, ki jih vi ves čas sporočate.
Prosim vas, prosim vas, kolegi iz SD, prosim vas.
Ne. Zdaj bom povedal še to. Zločin, ki nam ga zdaj očitate v SMC, je samo eden. To, da smo šli v vlado Janeza Janše. in to, kar gledamo danes, je kazen. Ampak to gledamo že leto in pol. Vse to, kar počnete z nami, plakati, metki, pritiski, zvijanje rok, to ni nič drugega. In to je lep simbol, kar danes gledamo, teh vaših pritiskov, ker v bistvu niso problem maske, ni problem samotestiranje, problem je samo eden – in problem je to, da niste na oblasti. Samo to. [[oglašanje iz dvorane]] To bodo povedali volivci in naj se gospod Han ne sekira z ratingi SMC-ja ali kogarkoli, ukvarjajte se z vami, ukvarjajte se tudi z vašimi župani, ukvarjate se z vašim lokalnim okoljem, imate več kot dovolj dela, da lahko zavihate rokave in se lotite dela. Za vsakega je dovolj. Za čisto vsakega je dovolj. Meni se zdi, da bi lahko to debato zaključili na nek drug način, ampak očitno se moramo pri vsaki zadevi skregati. Jaz izkazujem spoštovanje do ministrice, ki je v teh zahtevnih razmerah, ob številnih spotikanjih naredila izjemno veliko dela. Imamo zapleteno situacijo, ampak vseeno imamo odprto gospodarstvo in imamo tudi odprte šole. In vse moje spoštovanje, gospa ministrica, da ste tudi s pomočjo vaših sodelavcev in tudi zaposlenih na ministrstvu, mimogrede, veliko je vaših članov, če ocenjujete, da je ministrica nesposobna, kaj so potem tudi vsi tisti, ki ste jih kadrovali na ministrstvo, nesposobni. Jaz mislim, da niso. Jaz te interpelacije ne bom podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Postopkovno najprej, kolegica Sukič.
Prosim, predsedujoči, da umirite poslanca Periča in mu razložite, da je v stranki, ki je zmeraj na oblasti, četudi izda svoje volivce. Naj ne žali tistih, ki smo v opoziciji.
Kolegica Sukič, saj poznate poslovnik, veste, da to ni proceduralni predlog. Prosim vas. Vzdržite se. Replika, kolega Trček. Pa potem Lidija Divjak Mirnik.
Hvala lepa za besedo. Nalezimo se dobrih navad, cepimo se. Jaz sem v bistvu globoko žalosten, kolega Perič je iz Izole pa sem mislil, da vsaj on ve, da je tisti gospod s Portugalske viceadmiral in ne general. Drugič. Jaz se globoko strinjam z vami. Med prvo interpelacijo in drugo se ni bistveno nič spremenilo. In tudi zaradi tega 17 tisoč šolnikov [[…]]stavek dokončajte sami.
Hvala lepa. Kolegica Lidija Divjak Mirnik, imate repliko.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Jaz bi samo replicirala gospodu Periču v istem delu, ko je rekel, navajam, »nihče zaradi mask nima težav«. Spoštovani gospod Perič, ali ste vi videli tiste slike zdravnikov in sester, ki nosijo maske? Ali ste videli in slišali za težave gluhonemih otrok? Iz Vizita.si vam bom prebrala, kaj pomenijo maske. Pokrivanje ust in nosu lahko povzroči občutek tesnobe ali panike. To pa pogosto [[…]]
Kolegica Lidija Divjak Mirnik, to ni replika. Povejte, v čem ste bili vi narobe razumljeni.
To je replika, oprostite, in tri minute imam časa, da jo povem.
Ne, ni. Ni. Povejte, v čem ste bili narobe razumljeni.
Hvala lepa.
Hvala. Tišina, prosim. Besedo ima Marjan Šarec.
Hvala za besedo, predsednik. Kljub pozni uri se oglašam, čeprav vsaj ministrica je navajena poznih ur, ker so nočne seje, na katere cela Slovenija mrzlično čaka, in potem se ne zgodi veliko. Nisem se mislil oglasiti, ker vem, da z vami se prepirati, s komerkoli iz SDS ali iz vlade, je tako kot z avtom, ki ne vžge. Skratka, ti si slabe volje, rezultata pa ni velikega. Ampak ker je spet bilo s strani SDS povedano o tisti moji nevidni famozni šoli in take stvari, sem se vendarle odločil, da bom pojasnil nekatere zadeve. Namreč, da ne drži, da se samo pod to vlado cedi med in mleko, prej pa ne vem koliko let ni bilo nobene investicije. Mi smo, mimogrede, v Kamniku eno šolo naredili, kajti gre za dve šoli, ne samo za eno šolo, pa še za športno dvorano zraven. Pred mojim prihodom je bilo porabljenih 500 tisoč evrov, šlo je pa za celoten kompleks. In tudi zdaj se hvalite, kako se ta tako imenovana nevidna šola gradi. Ja, se gradi, samo ni vključena oprema pa zunanja ureditev pa še rušenje stare šole ni vključeno, tako da bo tukaj še kar veselo, če smem toliko, ker je kolegica Jeraj pač to omenila. Kar se pa tiče gospe ministrice, je pa bilo nekoč, ko se je odvzemalo mandat poslanca sedanjemu predsedniku Vlade, iz njenih ust slišati marsikaj, kako si Janez Janša ne zasluži tega mandata in kako mu je mandat treba odvzeti. Danes je njen šef pa je v redu, da ima ta mandat, očitno. Skratka, zadeve se spreminjajo. Kar se tiče rezultatov in mature in teh zadev, verjetno to ni zasluga ministrice, ampak šolarjev, ki so opravljali maturo in so bili kljub vsem ukrepom toliko prizadevni, da so bili uspešni na maturi in povsod, s čimer se hvalite. Tudi to je bilo slišati v razpravi. Je pa dejstvo, da so 31. avgusta ob štirih popoldne dobili šolniki okrožnico za 1. september. Če je to pravočasno, ravno ne vem, za pripravo pouka. Potem, nedopustno je, da ljudje hodijo z motorkami pred šole, da terorizirajo, da vpijejo na učitelje, ker učitelji in vsi tisti, ki se trudijo, niso nič krivi za zmedene ukrepe vlade. To je dejstvo. Zato se pravzaprav z vaše strani, kot je rekel poslanec Breznik, da je kot Marija Terezija; bolj je Marija Antoaneta, ampak mislim, da ni treba izgubljati dodatnih komentarjev, ker v tej vaši megalomaniji, ko se prej ni nič naredilo, tudi vi ste bogu povedali, kako se svet ustvari, šele potem ga je znal ustvariti, je bilo danes slišati toliko samohvale, da človeku kar slabo rata. Ampak če boste bolj zadovoljni, če boste zadovoljni s tem, če vas to dela srečne, če smo za vas vsi norci na tej strani in ne vem kaj vse, potem vas prepuščam temu vašemu ugodju vladanja. In pravite, da smo žalostni, ker nimamo več oblasti. Nismo prav nič žalostni, mi smo dokazali, da lahko tudi sestopimo z oblasti, se je ne oklepamo, medtem ko vi kupujete posamezne glasove, zato da se boste danes hvalili, kako interpelacija ni uspela. Saj pravim, mandata bo kmalu konec in z vami kregati se je, ponavljam, kot z avtom, ki ne vžge, skratka, enak efekt je to. Zato, ko se hvalite s temi milijoni, se bojim, da bo naslednja vlada ugotovila, da ne bo toliko teh milijonov, s katerimi se vi danes hvalite. Ker toliko proračunov smo pa že videli v življenju, da vemo, kaj je realnost. In zato, dragi kolegice in kolegi z desne strani, uživajte v svojem mehurčku, bodite veseli, da vas imajo po vašem vsi radi. Ampak mislim, da je realnost bistveno drugačna. Ministrice pa ne pozivam in ne zahtevam nič, ampak prosim, da v bodoče pripravite ukrepe nekoliko prej, pa da niso tiskovne konference ob 23.15, ko so že vsi utrujeni in potem čakajo, kakšni bodo ukrepi. In potem po eni strani govorimo, da bolnišnice pokajo po šivih, po drugi strani je pa vse stihijsko. Vlado tudi prosim, da se res posveti, če se še sploh lahko, reševanju epidemije. In naj jo vsaj razglasi. Kajti nam so očitali, da smo jo razglasili prepozno, pa smo jo takrat, ko jo je tudi Svetovna zdravstvena organizacija, zdaj pa pri 5 tisoč umrlih in pri polnih bolnišnicah pa epidemija sploh ni razglašena. Zakaj ne? Zato, ker ni denarja, ker je rekorder zaslužil 81 tisoč evrov za covid dodatke. Verjamem. Pravite – delamo za ljudi. Ja, samo zgolj za nekatere. Hvala lepa za vašo pozornost, gospe in gospodje.
Hvala lepa. Besedo ima Mojca Škrinjar.
Hvala lepa. Nekdanji minister za šolstvo dr. Zver je nekoč dejal – vsi se spoznajo na nogomet in na šolstvo. In danes smo bili priča teatru analfabetstva na področju izobraževanja, ki ga je uprizorila opozicija KUL. Zahtevali ste analize o pouku na daljavo brez vsakih analiz, pa si še prebrali niste nekaj sto strani dolgo poročilo o maturi, o NPZ. In današnja interpelacija je groteska, groteska žaljivk. Še v življenju nisem bila v družbi tako nevzgojenih ljudi, ki bi tako žalili sočloveka. In bistvo današnje interpelacije ni nič drugega kot investicija 120 milijonov, ki gredo v vrtce in šole in otrokom, namesto v leve žepe in v levi biznis. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del razprave, v katerem dobijo besedo še ministrica ter predstavnika predlagatelja interpelacije. Besedo ima ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Simona Kustec.
Najlepša hvala. Beležila sem si vaša vprašanja, komentarje, odzive. Glede na to, da je večina pojasnil in pa odgovorov v sami vsebini odgovora na interpelacijo, vam ne bom kratila sedaj tega dragocenega časa, zato da obnavljam to, kar je že zapisano in kar ste dobili. Bila pa so nekatera vprašanja, ki v resnici niso bila dovolj ustrezno pojasnjena, zato mi dovolite, da dam še nekaj pojasnil. Spraševali ste o raziskavah, ki se izvajajo z namenom tako imenovanih popravljalnih ukrepov za to obdobje najbolj zahtevnega covid časa na polju vzgoje in izobraževanja. Res je, ministrstvo je razpisalo eno veliko tako imenovano konzorcijsko evalvacijsko študijo, ki se sedaj počasi približuje samemu koncu. Čakamo še na končno poročilo, skupno poročilo tega konzorcija celotne raziskovalne skupine. Obstajajo že tako imenovani vmesni rezultati po posameznih področjih. Tisto, kar pa je naloga in pa tudi cilj te študije, pa je, da dobimo potem eno samo celoto. Mogoče konkretna informacija. Dela se analiza dosežkov NPZ in socialnoekonomskega statusa učencev in učenk. To dela Državni izpitni center. Potem preliminarni rezultati študije pedagoških fakultet, ta akademski pogled. Potek pouka matematike in slovenščine ter doživljanje pouka na daljavo. Ta del pokriva Zavod Republike Slovenije za šolstvo. In analiza predšolske vzgoje, Pedagoški inštitut. Ko bomo imeli celotno sliko vseh teh posamičnih raziskovalnih ugotovitev in predvsem tudi priporočil, gre za uporabno študijo, kar pomeni, da si želimo, da nam stroka na podlagi vseh raziskovalnih podatkov tudi predlaga konkretne strokovne ukrepe, ki jih bomo potem po običajnem sistemu strokovnega potrjevanja prenesli tudi v seznanitev in v potrditev na Strokovni svet za splošno izobraževanje, ki nam bo potem dal zeleno luč, zato da jih bomo tudi ustrezno pravno formulirali in uvedli kot del vzgojno-izobraževalnega procesa. Pričakujem, da bomo z naslednjim šolskim letom te tako imenovane popravljalne ukrepe tudi na podlagi te študije uvedli. Gre za res krovno nacionalno študijo. Potem pa seveda sodelujemo tudi v številnih mednarodnih študijah. In tam na nek način, predvsem z deljenjem nekih izkušenj, nekako identificiramo tiste najbolj optimalne korake naprej, začenši seveda tudi z delom v sklopu predsedovanja Svetu Evropske unije, kjer pričakujem, da bomo čez dobrih 10 dni potrdili tudi poseben dokument na ravni Sveta o tako imenovanem kombiniranem učenju. To, kar ste tudi že nekateri med samo razpravo izpostavljali, se pravi tiste dobre, pozitivne izkušnje, osvežitve sistema izobraževanja za prihodnost, za potrebe naših mladih generacij, ki kombinirajo to tradicionalno učenje v šolah z delom učenja v povezavi z uporabo IKT tehnologije oziroma tega digitalnega izobraževanja, tudi deloma na daljavo, ne samo zaradi korone, ampak kot del pač prilagojen potrebam in pa tudi zmožnostim sodobnega sistema, in pa zelo pomemben segment tudi izobraževanje v prostorih narave. To, kar mi z izjemnim uspehom že zelo dolgo časa počnemo v sklopu koncepta oziroma sistema centrov za šolske in obšolske dejavnosti in kjer smo tudi en velik evropski in tudi širši zgled. Podobno na ravni Unesca smo aktivirali prejšnji teden eno zavezo, sprejeli zavezo o naši skupni prihodnosti za izobraževanje, v kateri tudi kot predstavniki Slovenije v skupini intenzivno in pa aktivno tudi sodelujemo, tako da pričakujem, da bomo tudi na tej ravni imeli ustrezne podatke. Potem so tukaj klasične mednarodne raziskave, PISA, TALIS in tako dalje, kjer prav tako sodelujemo in bomo lahko primerjali podatke ne samo med državami, ampak tudi znotraj države v različnih obdobjih. Potem, ena izjemno pomembna študija za čas covida na nacionalni ravni je bila izvedena na Andragoškem centru Slovenije, in sicer študija o refleksiji izobraževanja odraslih in svetovanja na daljavo med pandemijo. Tudi ta del, nismo se mu dovolj posvetili danes, je bil v času covida kar močno pred izzivom. In tudi tukajle potrebujemo določene premisleke in pa tudi popravljalne ukrepe, zato da predvsem to res hkrati zelo ranljivo skupino s polja izobraževanja odraslih, ki je v času pandemije izstopila iz sistema, spet pripeljemo nazaj, zato da dokončajo nekateri celo svojo osnovno izobrazbo. Ena lepa in zelo zanimiva knjižica je tudi na podlagi te študije izšla pod avtorstvom dr. Tanje Možina: Povejmo si zgodbe; doživljanje izobraževalcev odraslih med pandemijo. Zelo toplo priporočam. Mislim, da je to literatura, ki ni samo strokovno gradivo na polju izobraževanja, ampak zapis ene izjemno pomembne družbene klime in pa stanja tega trenutka, tega obdobja. Izpostavljalo se je, zelo na mestu, tudi vprašanje odziva predvsem na te psihosocialne stiske. Poslanec Cigler, poslanka Muršič, poslanec Kovačič, za tisto, kar smo dali zavezo na polju same zakonodaje, bomo držali besedo. Pričakujte predlog novele v mesecu decembru, tisto, kar smo začeli na skupnem odboru, še zadnje kroge usklajevanja zdajle tečemo in računam, da bo, kot rečeno, predlog novele prišel še letos v Državni zbor. S kolegom Ciglerjem, še enkrat res zahvala, večinoma sodelujeva preko mesečnih poslanskih vprašanj in to sodelovanje ocenjujem kot izjemno izjemno pozitivno, ker smo tudi na ravni resorja naredili zaradi tega ene pomembne premike, začenši s tem, da smo vzpostavili, sploh prvič, poseben sistem spremljanja za te otroke in za njihov status. Razumem tudi sporočilo, ki je povezano z vprašanjem tega, kje je meja med spoštovanjem strokovne ocene in potem administrativne odločitve za samo dodelitev statusa. Tudi na to bomo še posebej pozorni in pogledali, če je karkoli še treba spremeniti in pa popraviti tudi v tem pravnem smislu. Kolegica poslanka Muršič je prav tako na mestu izpostavljala potrebo po dodatnih kadrih, po dodatni pomoči, po dodatnih programih na tem polju. Kot sem vam pokazala že na samem začetku, ta podpora obstaja, tudi finančno, finančna opora je tukaj, imamo pa dejansko problem s tem, da ne dobimo v sistem ustreznih kadrov, ki bi lahko popolnili vse te potrebe. To je nekaj, kar pravzaprav je rakrana tega, da nismo očitno kot država dovolj pozorno, dovolj odgovorno načrtovali in pa pričakovali, da bomo takšne kadre, takšne profile potrebovali. In tudi pričakujem, da bomo skupaj s fakultetami pri pripravi novih razpisnih mest tudi to dejstvo spoštovali, upoštevali in mu dali eno prioritetno mesto, zato da te kadre seveda čim hitreje tudi izobrazimo in dobimo v sistem. Kar se tiče športa, je bilo vprašanje, tudi nekaj pojasnil, kot rečeno, že v odgovorih. Res je to, da nismo imeli ustrezne pravne podlage, da bi tako kot za šole naredili formalni način za izplačevanje teh stroškov za zaščitno opremo, tako da so potem to preko letnih programov športa lahko zveze same zaprosile in so potem tudi dobile povrnitev. Sedaj pa so seveda brezplačno tudi na voljo testi za samotestiranje. Tudi tukaj je bil poudarek dan in pozornost, ampak na en tak drugačen način. Preden zaključim, mogoče še nekaj, kar verjamem, da bo in tudi mora biti naš skupni izziv za naprej na polju vzgoje in izobraževanja v tej državi. Prvič, zanesljivo potrebujemo osvežene izobraževalne in študijske programe. Naš izobraževalni sistem večinoma temelji vsebinsko in izhodiščno na programih, ki smo jih ob osamosvojitvi v resnici prenesli še iz prejšnjega sistema in tistih časov. Potrebe, razvoj, interesi naših otrok, naših mladih generacij pa so šle z razvojem časa. In tu bo potreben en celovitejši premislek zelo zelo hitro, pri čemer absolutno izhajajoč iz ocene tega, kaj so tista tradicionalna znanja, kolega Breznik bi rekel – iz časa Marije Terezije, ki jih moramo še vedno imeti kot temeljna znanja; kaj pa je tisto, kar je treba narediti in dodati v tem smislu modernizacije. Na celotni vertikali govorim, na celotni vertikali. Tu bo veliko delo potrebno. Se je pa treba zavedati, da imamo lahko mi kot politiki, kot praktiki tisoč in eno idejo ali pa pričakovanja, ampak to bo morala narediti seveda ustrezna stroka. Sistem izobraževanja je pri nas zelo zelo jasen, tudi zelo, če želite, rigiden in dolgotrajen. Tudi tukaj bo potreben razmislek. Če želimo mi vpeljati ene kurikularne spremembe v sistem, potrebujemo v povprečju 5 let, da nam to uspe. Veste, kaj danes pomeni 5 let. Ko ti uspeš vzpostaviti nov program, je ta že zastarel, ker je treba toliko pilotov narediti pa toliko preverjanj, evalvacij, preden se stvari premaknejo. Tudi tukaj, kot rečeno, zgodba. Naslednja zadeva. Podobno kot na polju zdravstva se nam bo zelo zelo kmalu zgodil problem, če ne bomo zelo hitro odreagirali, in sicer da ne bomo imeli dovolj kadra, ki bo izvajal vzgojno-izobraževalni proces. Predvsem v predmestnih krajih in pa na podeželju se šole in tudi že vrtci srečujejo s problemom, da ne dobijo učiteljev oziroma vzgojiteljev. To velja predvsem za predšolsko vzgojo, za prvo triado in za te najbolj zahtevne naravoslovne predmete – matematika, fizika posebej. In tu bo treba nekaj zelo zelo hitro narediti. Imamo že eno usmeritev, na kakšen način bi lahko pomagali tistim šolam, ki že imajo kroničen problem s samim izvajanjem. Če ne bomo pa ustrezno sistemsko odreagirali zelo kmalu, pa bomo imeli večji problem, ki si ga zanesljivo kot družba, ki lahko računa predvsem na kvaliteto svojega znanja, ne moremo privoščiti. Zaposlitve za naprej. Še na eno stvar je pokazal ta čas korone, in sicer to, da bomo potrebovali tako imenovane multistrokovne profile. Šola, kot ste sami tudi ustrezno že pokazali danes, ni samo zgodba pedagoške stroke, ampak mora biti tudi kombinacija psihološke stroke, socialnih delavcev, torej profilov s tega polja. Kot vidite, vse to je izziv, ki je pred nami. Izziv, ki se ga tudi z vsemi potezami sedaj nekako že zavedamo in usmerjamo tudi naše nadaljnje ukrepe v to smer. Če zaključim. Nekateri ste me spraševali, na čigavi strani sem. Samo na strani znanja naših otrok, naših znanstvenikov, našega športa. To je prvo in edino poslanstvo, ki ga imam, odkar sem prevzela vodenje tega ministrstva; in ga bom imela vse do trenutka, ko bom s tem delom na resorju končala. Toliko z moje strani. Zahvaljujem se vam za pestro, zanimivo, živahno razpravo. Spominjala me je s pozitivnimi občutki tudi na pretekli mandat. Vsekakor pa vam želim in tudi že vnaprej čestitam za odločitev vašega glasu danes ob glasovanju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnik predlagatelja mag. Marko Koprivc.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Ministrica, niste me prepričali, nikakor ne, prej obratno. Po tej današnji razpravi in po na nek način vaši aroganci ves čas razprave se niste odzivali na konkretna vprašanja. Bilo je kar nekaj konkretnih vprašanj izpostavljenih, na katere sedaj niste odgovorili, da ne govorim o tem, da med razpravo se pa v glavnem niste odzivali oziroma oglašali. Če strnem ob koncu. Dejstvo je, da ste najslabša ministrica v zgodovini Slovenije. Totalno ste zavozili boj z epidemijo, totalno. Imeli smo najdaljši čas zaprte šole v Evropi, čeprav bi se zadeve lahko reševalo drugače. Po tem, ko ste šole vendarle odprli in smo vas v opoziciji več čas opozarjali, da uvedite neke ukrepe, da bo pouk potekel varno, uvedite prezračevalne naprave, uvedite fizične bariere, pripravite učitelje in šolski kader na pouk v drugačnih razmerah, niste naredili nič. Ukrepi so se sprejemali stihijsko iz dneva v dan, spreminjali so se iz dneva v dan in ni čudno, da vlada v slovenskem šolskem prostoru totalni kaos. Če izpostavim tri ključne besede, ki kažejo vaš način vladanja oziroma upravljanja s šolskim resorjem, so kaos, konflikt in korupcija. Gospa ministrica, vsak dodatni dan, ko boste pač vi vodili to ministrstvo, je velika škoda za slovensko šolstvo. V nekih normalnih razmerah bi Državni zbor izglasoval vašo interpelacijo. Verjamem pa, da v trenutnem stanju bo pač vladna večina naredila to, kar bo, in boste ostali ministrica. Tudi zaradi tega, spoštovana ministrica, ker ste ponovno javni denar prelili zasebnim fakultetam, včeraj zvečer s sprejetjem sklepa na Vladi, da se bodo ponovno razpisale koncesije. Gre za fakultete, ki so pač v prijateljskih odnosih s SDS in Janezom Janšo. S tem ste si kupili podporo in verjetno tudi službo po koncu mandata. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima še predstavnik predlagatelja dr. Matej T. Vatovec.
Najlepša hvala, predsednik. Po štirinajstih urah razprave ministrica, ki je porabila 25 od 75 minut prijavljenega časa, reče – o nekaterih stvareh nismo dovolj govorili danes. Mislim, a resno?! [[oglašanje iz dvorane]] Štirinajst ur za to, da dobimo en odgovor na sedem točk, ki smo jih predlagali v interpelaciji. Če se že delate norca iz tega parlamenta, nehajte se delati norca iz šolnikov, iz ljudi, ki so udeleženi v tem sistemu. Odgovor smo videli, ste ga imeli na klopi že nekaj časa, pač je bil prazen. Argumentov v odgovoru ministrice ni bilo. Če so bili, so bili takšni, da zmanjšujejo pomen negativnih posledic, ki jih je imela epidemija, brez virov ali analiz. Cel dan smo spraševali, kje so ti viri, kje so te analize, na podlagi katerih trdite, da je bilo epidemično šolsko leto uspešno izpeljano in da smo bili najboljši na svetu. Danes, po štirinajstih urah razprave ob polnoči izvemo, da se poročila o teh evalvacijah še delajo. Samo da vas spomnim, eno leto in pol že živimo v tej epidemiji. Eno leto in pol že ta epidemija vpliva na šolarje, predvsem na najmlajše. Ko gospa Škrinjar govori o tem, da so NPZ-ji primerljivi z ostalimi leti, da so mature primerljive z ostalimi leti; kaj pa tisti v prvi triadi, tam, kjer je ta epidemija zelo verjetno največ škode naredila. Prej ste slišali, kakšen vpliv ima šolanje na daljavo na te osnovne, primarne kognitivne sposobnosti, ki se razvijajo, na branje, na pisanje. Popoldne v razpravi sem govoril o tem, kakšen vpliv ima delo prek zaslonov na sposobnost branja, pisanja in učenja. Na to pozabljate in na to se pozablja, na to ministrstvo za šolstvo pozablja v svojih odgovorih, ob tem da seveda tudi prireja podatke. Še enkrat glede zaprtja šol. Ključno zavajanje v odgovorih, ker ministrstvo navaja, da so bile šole v Sloveniji zaprte 154 dni, taisti podatki – smo jih izvlekli v tabelo – pokažejo, da so bile šole zaprte 273 dni. In to so stvari, ki so vplivale na potek poučevanja. Metanje evrov, ki je tudi navedeno v odgovoru na to interpelacijo, v IKT tehnologije tudi ni dovolj ravno zaradi tega, ker šolanje preko IKT tehnologije je bistveno drugačno od šolanja v šolah. Druga stvar, ki je eden od glavnih problemov te ministrice in trenutno tega ministrstva, je nekakšna gluhost oziroma nesposobnost poslušanja tistih, ki so udeleženi v šolskem polju. Danes popoldne sem prav tako prejel eno e-poštno sporočilo od nekoga, ki je bil udeležen na sestankih z ministrstvom, in me ta oseba opozarja, kako je potekal dialog z ministrstvom za izobraževanje, tako da je, ko je prišla kakšna kritična beseda, gospa ministrica dejala, citiram, »ne bomo parlamentirali«; in zaključila sestanek. To je način dialoga. In potem se sprašujete, zakaj je takšna situacija, zakaj je takšen odpor s strani učiteljev, ravnateljev, staršev, ostalih, ki so vpleteni v te procese. Vsa ta praznost teh argumentov in te obrambe, ki jo je stkalo ministrstvo in ministrica, je pravzaprav žalostna, ker skuša to praznost zakriti z neko osebno okoliščino spolov. Mislim, da je bil zaključek obrambe danes ministrice izveden na to, da jo v opoziciji napadamo, to so ponavljali tudi koalicijski poslanci, ker je ženska. Zgolj zaradi tega. Govorilo se je o tem, da je bil nivo komunikacije nespoštljiv. Jaz težko pristanem na to oceno. Če smo uporabili – in to ministrica sama poudarja – besedo nesposobna, to še ni nobena žalitev. Nesposoben je človek, najsi je moški ali ženska, ki nečesa ni sposoben narediti. In to je naša glavna kritika ministrice, da ni bila sposobna v prvi vrsti poskrbeti in se zavzeti za področje, ki bi ga morala pokrivati, biti glasna, predvsem v razmerju do tistih, ki se prikazujejo kot neke paternalistične figure, ki se postavlja v obliki predsednika Vlade. Kritika, ki smo jo mi zapisali v to interpelacijo, ni osebna kritika in ni kritika, ki je odvisna od spola človeka, ki zaseda to funkcijo. Ampak je kritika, ki je osnovana na neprimernosti in nesposobnosti in na odgovornosti osebe, ki zaseda ta položaj. In, ministrica, vi niste na interpelaciji zato, ker bi bili ženska, ampak zato, ker smo v Sloveniji imeli najprej zaprte šole in najkasneje odprte šole, medtem ko so veleblagovnice, velika nakupovalna središča, frizerji, manikure, masažni saloni, igralnice bili odprti. V nasprotju s tem, da je stroka jasno priporočala, da se šole zaprejo zadnje. Niste krivi ali pa vas ne kritiziramo zaradi tega, ker ste ženska, ampak zaradi tega, ker niste bili sposobni komunicirati s tistimi, s katerimi bi morali – z ravnatelji, z učitelji, z vsemi pedagoškimi strokovnjaki, nenazadnje tudi s starši in morda tudi z otroki. Krivi ste tudi zato, da so številni otroci zaradi modelov, ki ste jih vi predlagali, izpadli iz učnega procesa. To so predvsem otroci iz deprivilegiranih družin, tisti, ki niso imeli dostopa do tablic, ki niso imeli dostopa do računalnikov, ki niso imeli dostopa do interneta, tisti, ki niso imeli staršev, ki bi znali ustrezno te aparature uporabljati in seveda tudi naučiti svoje otroke jih uporabljali, tisti, ki so bili omejeni zaradi znanja jezika. Tudi te primere smo imeli, ko so otroci priseljencev, ki imajo v šoli pomoč s strani učiteljev za slovenščino, dejansko pri delu na daljavo bili oškodovani. Interpelirani niste zato, ker ste ženska, ampak zato, ker ste bili, ko bi bilo ključno, da bi bili v Sloveniji, ko se je odvijala katastrofa, in to večkrat, recimo poleti pred četrtim valom in sedaj ob uvedbi samotestiranja, nekje drugje namesto v Sloveniji. Prvič ste bili v Tokiu, drugič ste bili v Parizu. Niste interpelirani zato, ker bi bili ženska, ampak zato, ker to, kar počnete, je škodljivo za visoko šolstvo, ker to, kar počnete predvsem v visokošolskem prostoru, je enostavno korupcija. Še enkrat omenjam, v PKP ste želeli oziroma ste vpisali darilo za Jambrekovo univerzo. To je bilo darilo komu? SDS. Potrdili oziroma požegnali ste poslanski zakon o financiranju vzgoje in izobraževanja, ki je uvedel financiranje zasebnega šolstva. Zanima me, kakšno je vaše stališče do drugega poslanskega zakona, tudi s strani SDS, ki bo svete zavodov v osnovnih šolah politiziral. Sami ste dejali, da šola ni prostor za politiko, da ni prostor za vmešavanje v politike. Poslanska skupina SDS predlaga zakon, s katerim bodo povečali vpliv politike v svetih zavodov osnovnih šol, posledično imeli večjo moč pri postavljanju in odstavljanju ravnateljev. Tudi ta odgovor smo pogrešali danes. Vaše ministrstvo ni nič reklo, uradno sicer naj bi nasprotovali, ampak uradnega mnenja Vlade ni bilo ob ustanovitvi samostojnega visokošolskega zavoda Grm, ki so ga predlagali kar poslanci. Mi smo ustanovili nek nov visokošolski zavod kar na predlog nekaj poslancev. To je tudi nekaj nepojmljivega. In končno to, kar tudi že sprašujemo cel dan. Včeraj je Vlada potrdila razpis, s katerim se bo iz javnih sredstev financiralo zasebne visokošolske programe kroga ljudi, ki je blizu komu? SDS. Ministrica, vi ste zaključili svoj odgovor na to interpelacijo pred nekaj minutami, da delate v interesu šolnikov, visokega šolstva in športa. Jaz bi rekel prav nasprotno. Mislim, da ste v tem dobrem letu in pol oziroma letu in devetih mesecih dokazali, da delate v interesu zgolj največje vladne stranke. Izgovarjanje na spol je, milo rečeno, patetično in je zgolj želja po odvračanju od tega, kar smo naštevali in kar smo navedli v interpelaciji. In kar je še najbolj žalostno in kar me kot feminista najbolj teži, je to, da ste izrabili spol kot neko obliko obrambe v resnici najbolj žaljivo do vseh žensk, ki dandanes v tej družbi dejansko trpijo zaradi neenakosti spolov. Tudi zaradi vaše krivde. Tudi zaradi tega, ker so večinoma ženske bile tiste, ki so morale v času pouka na daljavo ostajati doma s svojimi otroki in jih poučevati. Čisto v zaključku, Simona Kustec kot ministrica za izobraževanje je antiprototip. Antiprototip idealnega ministra oziroma ministrice za šolstvo, antiprototip, ki bo moral služiti predvsem naslednji osebi, ki bo zavzela to funkcijo, kot model, česa ne početi, ,kot model, kaj je treba spremeniti in kakšen minister ne biti. Ker minister za šolstvo oziroma ministrica za šolstvo bi moral v prvi vrsti glasno in z vso trdnostjo braniti svoje polje, ne pa pustiti, da se podreja in da postane peskovnik za interese neke majhne peščice ljudi. Čisto na koncu pa, ker so bili tudi pozivi, da začne ministrstvo delati drugače. Jaz se jim lahko pridružim, ampak glede na stanje, v katerega je ta vlada pripeljala našo družbo, mislim, da ne bo to bistveno učinkovalo. Ta vlada in tudi ministrica ste zakockali vsakršno zaupanje vseh, ki so udeleženi na tem področju, tako staršev kot šolnikov. In iz tega vidika tudi ti pozivi prav veliko ne pomagajo. Edina stvar, kar nam ostane, je to, da čez teh nekaj minut pritisnemo tipko »za« in, kot je rekel nekdo pred mano, vsaj simbolno rečemo, da se s takšnim upravljanjem, z ministrstvom za izobraževanje nikakor ne moremo strinjati.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Ugotavljam, da ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Predlagatelji interpelacije predlagajo zboru, da po opravljeni razpravi sprejme naslednji sklep: Državni zbor Republike Slovenije na podlagi vložene interpelacije izreka nezaupnico ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Simoni Kustec in jo razreši s funkcije. S tem ji preneha funkcija ministrice. V skladu z drugim odstavkom 118. člena Ustave Republike Slovenije bo nezaupnica ministrici izrečena, če bo zanjo glasovala večina vseh poslank in poslancev, to je 46 ali več. Obrazložitev glasu? Najprej v imenu poslanske skupine kdo? Ne. Potem Nataša Sukič v svojem imenu.
Hvala. Ministrica Kustec je svojo majavo obrambo zgradila na tem, da so očitki uperjeni proti njej, ker je ženska. S takšnim sklicevanjem na spol, ker je to slučajno politično oportuno, ministrica mimogrede razvrednoti dejanske probleme spolne neenakosti v družbi. A kot feministka, za katero se ima, se je ministrica Kustec v tej vladi podredila ustroju, ki mu poveljuje veliki patriarh Janez Janša, brez ugovora, s sklonjeno glavo, molče. Ministrica zavrača naše očitke, rekoč, da naše kritike slonijo na mehanizmih, kako žensko utišati. Jaz pa sprašujem, kako za vraga utišaš nekoga, ki je že itak ves čas tiho. Pojavi se zgolj na interpelacijah, pa še tam ne odgovori skorajda nič. Brez navedbe virov ali analiz trdi, da je bilo epidemično šolsko leto uspešno izpeljano, in prireja podatke ne glede na empirično preverljivo dejstvo, da so bile šole v Sloveniji zaprte rekordno dolgo tako v evropskem kot v svetovnem merilu – 47 tednov, kot to dokazuje preglednica Unesco. Kdo torej laže, Unesco ali ministrica? In nič se ji tudi ne zdi narobe, da je v času epidemije z ukrepi v šolskem prostoru slepo sledila vladnim ukrepom, ki so bili iz zdravstvenega vidika vprašljivo premišljeni, niti to, da so pri odločanju o ukrepih in načinih izvajanja pouka in spremljajočih ukrepih popolnoma izostali kakršnikoli pedagoški premisleki, niti to, da dopušča korupcijo in o kateri ni danes rekla nič. Edino častno bi bilo, da poda odstopno izjavo – zaradi sebe. Spremenilo se itak ne bo nič. Minister bo do konca te vlade tako in tako, za šolstvo seveda, Janez Janša. Glasovala bom za interpelacijo.
Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 39. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Glede na izid glasovanja ugotavljam, da ministrici za izobraževanje, znanost in šport nezaupnica ni bila izglasovana. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in prekinjam 27. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali v ponedeljek, 22. 11. 2021, ob 9. uri. (SEJA JE BILA PREKINJENA 20. NOVEMBRA 2021 OB 00.17.)