Sada je na redu potpredsjednik Sabora g. Miroslav Škoro koji će iznositi stajalište Kluba zastupnika Domovinskog pokreta.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče dr. Radin. Dakle, kolegice i kolege, mi živimo u zemlji u kojoj na izborima svaki hrvatski državljanin može slobodno birati i biti biran, tako bi trebalo biti. Ruku na srce, puno smo puta do sada slušali o krađama na izborima, o mrtvima koji glasuju i o nekim drugim manipulacijama izbornim procesima, poput neažuriranih izbornih lista. Bilo je puno nagađanja i špekulacija, ali nakon zadnjih lokalnih izbora možemo sa sigurnošću ustvrditi da je krađe i manipulacije bilo, a reakcije odgovornih nema. Televizijske kuće su o tome izvještavale, pisale su se žalbe, iznosili dokazi, ali ništa. Dakle, ima jedna izreka koja kaže, psi laju, karavane prolaze. U našem slučaju, karavane kriminala, korupcije, klijentelizma, krčmenja kojekakvih državnih i fondovskih novaca, skup s lopovlukom prolaze, a ovakvi poput mene i nas iz Domovinskog pokreta, mi radimo ovaj drugi posao, mi malo lajemo, pa ću evo još jednom danas vrlo konkretno i neuvijeno reći sljedeće, u slavonskom mjestu Vrhovine, to je općina Garčin u Brodsko-posavskoj županiji, pojedinci su javno iznijeli dokaze o krađi i ja ću ih ponoviti ovdje za ovom govornicom pa da vidimo što će se dogoditi nakon toga. Vjerojatno opet ništa. Tomislav Tolić koji je sjedio u biračkom odboru, pred televizijskim kamerama tvrdi da su zaokruživani ljudi koji uopće ne žive u Hrvatskoj nego su u iseljeništvu i ne izlaze na glasovanje. Jedan je čak bio u zatvoru. Tomislav je pokazao i SMS poruku Drage Andrića, promatrača HDZ-a u kojem je g. Andrić moli da potvrdi kako je na glasovanju bila osoba koja na tom glasovanju nije pristupila ako ga netko slučajno bude pitao. Poruka je poslana na dan nakon izbora, dakle u ponedjeljak, u 9 sati i 33 minute, da ne bi bilo čarala-varala. Jedan od onih koji je na biračkom mjestu zaokružen kao glasač je i Antonio Babić koji živi u Augsburgu u Njemačkoj koji je zadnji puta bio u Hrvatskoj 1. travnja ove godine, dakle nije bio na dan izbora i ima videoiskaz istoga gospodina, postoji. Obratio se nadležnom općinskom izbornom povjerenstvu čiji mu je potpredsjedniče Domagoj Kožul potvrdio da je evidentiran kao glasač koji je pristupio izborima iako je u tom trenutku bio gle čuda u Augsburgu. Gabrijel Prgomet koji živi u Mađarskoj također u vrijeme izbora nije bio u Hrvatskoj ali je njegovo ime također zaokruženo. Na upit o tome odgovoreno mu je, pazi sad ovo, da je greškom zaokruženo njegovo ime, a ne njegova brata, Grabijel je naknadno utvrdio da ni njegov brat također nije izašao na izbore. Isto tako valja napomenuti da predsjednik i potpredsjednik biračkog odbora ne smije biti stranačka osoba, ali je utvrđeno da je predsjednik biračkog odbora u Vrhovinama član HDZ-a. Svjedoci smo dakle ni nakon televizijske reportaže i niza medijskih članaka koji su pisali o ovom nemilom događaju državne institucije nisu poduzele apsolutno ništa. Eto kolegice i kolege, svekolika hrvatska javnosti krađa glasova je kazneno djelo za koju se može izreći i kazna zatvora u trajanju do 3 godine, a valja reći i da se na odbijene prigovore, a odbijeni su za sada svi, podnositelj može žaliti Ustavnom sudu. Stoga, evo i ja još jednom apeliram s ove govornice i pozivam nadležne državne institucije da reagiraju i napokon nešto poduzmu. Reći još samo i to da je žalosno da se ljudi koji izađu na izbore za početak barem ne potpisuju na liste, to mi nikad nije bilo jasno zašto to ne radimo, neću govorit o elektroničkom glasovanju jer to je prekomplicirano i prezahtjevno. Ali mislim da bi to potpisivanje bilo već značajan korak prema naprijed u smislu vjerodostojnosti, dođeš, potpišeš se i ideš dalje. Pravo da biramo i budemo birani ni na koji način ne podrazumijeva pravo da budemo pokradeni. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama.
Idemo na drugo iznošenje stajališta, to je Klub zastupnika zeleno-lijevog bloga poštovana kolegica Sandra Benčić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Poštovane kolegice i kolege. Često ovdje čujemo i od premijera i od članova većine kako su jako puno napravili za spas gospodarstva u covid krizi, a istovremeno država koja se hvali da spašava gospodarstvo i privatni sektor u covid krizi sa milijardama kuna, uništava vlastite tvornice, tvornice koje su u njenom vlasništvu dakle tvornice u kojima je dapače mogla intervenirat i spasit ih od propasti. Jedna od tih tvornica je „Orljava“ i „Orljava“ je ujedno i jedna od posljednjih tvornica tekstila u Hrvatskoj u kojoj je do covid krize radilo 300 radnika i radnica. Danas radnice i radnici Orljave, kao i novi sindikat su primorani tražiti odgovore za svoja radna mjesta na Markovom trgu zato jer nakon što su opetovano pokušali dobiti odgovor od Vlade o Vladinim namjerama oko tvornice, oko spašavanja situacije u tvornici, oko činjenice da 3 mjeseca im nisu isplaćene plaće, oni odgovor nisu dobili. Želim napomenuti da osim što radnici i radnice nisu dobili plaću, njemački partner za kojeg su radili najavio je da namjerava prekinuti suradnju, međutim, sami sindikati su u razgovoru s tim partnerom shvatili da bi njemački partner želio nastaviti raditi sa Orljavom, ali da žele partnerski odnos sa vlasnikom, odnosno državom u ovom slučaju. Da li država to ponudila? Nije. Zašto nije ponudila? Pa ono što se nama čini je da zapravo je sve ovo što se događa sada u Orljavi, uvertira, naravno, u stečaj koji je zapravo već određenim radnjama pri Trgovačkom sudu u Osijeku i započeo. Kako stečajevi završavaju po radnike, to smo, znamo i to smo vidjeli. Nadam se da se nitko više neće usuditi reći da je stečaj zapravo ovdje ne bi li se pokušalo restrukturirati tu firmu, osigurati radna mjesta, itd., jer evo, samo da vas podsjetim, a nadam se da to neće biti sudbina radnika i radnica Orljave, podsjetit ću vas na to kako danas izgleda stečajni postupak u Gredelju. Tako da 10 godina radnici koji su dobili otkaze još uvijek nisu dobili otpremnine, a da im je neki dan ponuđeno i da ih se prisiljava pod prijetnjom da nikakve novce neće dobiti, da potpišu ugovore gdje pristaju da 49%, od 45 do 49% onoga što je njihovo pravo, dakle, potpisano još 2011. g. Tako završavaju radnici i radnice u ovoj Hrvatskoj. S jedne strane jednima se omogućuje sve, i da zarađuju preko onog što imaju, drugima se uzima, dakle osnovna egzistencija, osnovno radno mjesto, by the way, u sektoru u kojem su plaće ionako minimalne. Međutim, te radnice i radnici žele i dalje i ta radna mjesta, pa se ja sad pitam kako to premijer spašava gospodarstvo uništavajući prvo vlastite tvornice, tvornice koje su još uvijek u vlasništvu države. I hoću napomenuti da je Orljava tijekom Covid krize počela proizvoditi zaštitne maske. Mi smo cijelu Covid krizu upozoravali na važnost orijentacije na domaće tržište, domaću proizvodnju i proizvodnju zaštitnih masku koje se većinski, nažalost uvozile. Ostaje nam enigma zašto Vlada u tom trenutku nije povezala domaću proizvodnju sa potrebama sektora koje su pod upravom te iste Vlade, sa sektorom obrazovanja, sa sektorom zdravstva, pa evo, sigurnosnim sektorom, MUP, vojska, čak gdje možete direktno naručivati takve stvari. Dakle, nejasno je zašto se nije napravilo povezivanje Orljave, primjerice, sa tim sektorima. I zašto od njih nismo nabavljali zaštitne maske, na kraju krajeva i mi ovdje koji ovdje sjedimo, zašto nemamo njihove maske tu vani? Pa možda ne bi došlo do ovog do čega je došlo. Dakle, mada je broj radnica i tijekom Covid krize pao i to ozbiljno pao, dakle sa 300 na manje od 200, mada je Orljava dobivala Covid potporu. I ono što se nama čini je da se tvrtka, osim što se želi odvesti u stečaj, da se tu želi napraviti ona klasika, podijeliti imovinu, podijeliti plijen, a reći ću još samo da radnici i radnice ne dobivaju plaću, plaće im nisu isplaćene, tvrtka ide u stečaj, a temeljni kapital te tvrtke iznosi 20 milijuna kuna. Znači nije jedna od ovih tvrtku koje Vlada inače vrlo rado angažira sa 20 tisuća kuna temeljnog kapitala pa im se daju, ono, poslovi od stotina milijuna, ne. To je tvrtka sa 20 milijuna temeljnog kapitala. Hvala.
Peta rasprava danas, poštovana kolegica Anka Mrak Taritaš u ime Kluba zastupnika Centra i GLAS-a. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani predsjedniče HS-a, poštovane kolegice i kolege. Austrija, Belgija, Danska, Njemačka, Estonija, Irska, Grčka, Španjolska, Francuska, Italija, Cipar, Latvija, Luksemburg, Malta, Nizozemska, Finska i Švedska ovo nije neki popis europskog nogometnog prvenstva ili nekog drugog sportskog natjecanja, ovo je popis zemalja čiji su premijer prošli tjedan zajedno i javno suprotstavili još jednom silovanju zakona i gaženju europskih vrijednosti od strane mađarskog premijera Viktora Orbana. Od stoljetnih zapadnih demokracija do bivših članica Sovjetskog bloka, od najveće do najmanje s istoka, zapada, sjevera i juga s liberalnim, socijaldemokratskim ili konzervativnim vladama ili parlamentarnim većinama često u raznim kombinacijama i koalicijama, 17 članica EU dakle značajna većina imala je potrebu nešto reći o najnovijem nasrtaju Viktora Orbana na ljudska prava. Ovaj put radi se o homoseksualcima, ali to zapravo nije pitanje njihovih prava. Viktor Orban nasrnuo je i na sudove, i na zakone, i na ustav svoje zemlje i na novinare, i na opoziciju, i na razne manjine nacionalne i ostale, Viktor Orban nasrće na temelje liberalno-demokratskog poretka u svojoj zemlji i na temelje solidarnosti i europskih vrijednosti unutar EU-a. Sad kada mu se bliže izbori treba mu novo žrtveno janje na koje će usmjeriti bijes i nezadovoljstvo, pa se odlučio već prokušani klasični odabir homoseksualce. Viktor Orban čovjek je koji je za potrebe dolaska na vlast potpuno promijenio svoj politički kaput, od mladog proeuropskog liberala postao je zagriženi mlad, mračni zatvoreni poludiktatorić iz europske provincije, od Šoroševog stipendiste bez čijeg novca ne bi se dočepao elitnih europskih sveučilišta postao je osoba koji je tog istog Šoroša i njegovo sveučilište izbacilo iz Mađarske. Čovjek koji minira EU i njene vrijednosti na svakom koraku osim kad njegovi odabrani tajkuni dobijavaju milijarde europskih poticaja za zemljište i proizvodnju do kojih su došli u sumnjivim okolnostima o čemu su pisali svjetski mediji. S takvim tipovima pristojni se političari i ljudi ne druže, ne samo da se ne druže nego kao premijeri s one liste na početku pišu pismo osude. Takvo pismo je dobar korak u pravom smjeru, ali budimo realni i najmanje što se može napraviti, ali to i najmanje nekima je bilo previše. Primijetili ste, ako niste već ranije čuli da na popisu zemalja nema Hrvatske, Hrvatske čije vodstvo očito gaji posebne simpatije prema Orbanu, premijer pomalo potajno i diskretnije, ali nedvojbeno, a ministar vanjskih poslova otvorenije i s manje opreza što će reći i kako će to zvučati. Pa je tako izjavio da se Hrvatska nije pridružila jer želi promicati jedinstvo članica EU i ono što ih povezuje i još je dodao da ovakva pisma unose nemir među njih. A što je to točno u ministrovoj glavi što povezuje članice EU? što je to u Orbanovom ponašanju povezivajuće da bi se trebali suzdržati od osude? Povezivajuće je upravo ono što je 17 premijera učinilo, usprotivilo se kršenju temeljnih europskih vrijednosti i ideala na kojima je sazdana Unija koja nas je i sad u ovim teškim vremenima držala iznad vode. Za malu zemlju kao što je Hrvatska jedini je put, put napretka društvenog i gospodarskog da bude dosljedni i tajni zagovaratelj međunarodnog prava, europskog jedinstva, liberalno demokratskog poretka institucija i ljudskih i građanskih prava i sloboda. To je nažalost se opet dokazalo nešto što naši briselski glumatavci višecijevni bacači nemušto prevedenih birokratskih frazetina i dalje ne razumiju. Između najuspješnijih premijera EU kojima se pridružila i predsjednica Europske komisije i glavni tajnik UN-a naši političari, g. Plenković, ministar vanjskih poslova ipak više vole sjediti s Orbanom. Hvala.
Imamo povredu poslovnika, kolega Sačić izvolite.
Prijavljujem povredu poslovnika od poštovane kolegice i meni drage gospođe Mrak Taritaš koja ovaj puta iznosi svoje stajalište i grubo povrijedila i omalovažila i oklevetala nama dragog prijateljskog premijera susjedne zemlje Mađarske, a u Saboru se to po mom mišljenju ne smije događati.
Pa kolegica Mrak TAritaš iznijela je svoje mišljenje s kojim se možete slagati ili ne, nije bila ništa grublja kad govori o našem premijeru ili o vama, o meni tako da nema potrebe za povredom poslovnika. Ali neću vam dati opomenu jer razumijem vaš motiv. Poštovane kolegice i kolege, dobro jutro. Kao i svaki puta na početku zasjedanja krećemo sa iznošenjem stajališta klubova zastupnika i nezavisnih zastupnika. Danas će prvi govoriti poštovani kolega Željko Sačić u ime Kluba zastupnika Hrvatskih suverenista. Izvolite.
Dobro vam jutro poštovane kolegice i kolege. Cijenjena hrvatska javnosti. Danas ćemo u ime kluba Hrvatskih suvrenista zatražiti najaviti zapravo traženje očitovanja od nadležnih institucija, prije svega i ministra znanosti i obrazovanja, a i nadležnih institucija sa županijske razine Istarske županije zašto su pod kojim uvjetima i s kojim razlozima smijenili naprasno preko noći prof.dr.sc. Krešimira Pavelića koji je samo u okviru Ustava i zakona i znanosti kojoj sam pripada biomedicinske molekularne iznio svoj stav o određenim pojavama u našem društvu na jednom okruglom stolu gdje je poštivajući sve visoke uzuse biomedicinske znanosti izrazio zabrinutost što vladajući ne samo u Hrvatskoj nego i izvan Hrvatske nedovoljno akceptiraju nuspojave i štetne posljedice pojedinih cjepiva protiv bolesnog jednog stanja virusa covid-19. On je to izrazio koristeći evidentne statističke podatke i Europske agencije za zdravlje i lijekove, čak svakako statistiku Svjetske zdravstvene organizacije itd., ja ne ulazim u to kao laik koliko i na koji način djeluje to cjepivo prema osobama oboljenim ili koliko prevenira sve te osobe od budućih bolesti covida-19. Međutim, ovaj moj istup je prije svega motiviran jednom snažnom potrebom zaustavljanja jednog totalitarnog, nedemokratskog nastupa prema drugačijim mišljenjima, prema onome što smo smatrali da smo davano preživjeli na tlu Europe i u Hrvatskoj da čovjek danas koji jasno iznese svoj stav, utemeljen na određenim znanstveno-stručnim podacima, studijama bude preko noće dekapitiran, bude marginaliziran, bude osramoćen i to ne samo od javnih medija, od svih osramoćen, vučen po blatu nego čak se od njega distanciraju i službene institucije. Primjerice i ministar Fuchs je imao potrebu se distancirati i ne znam po kojoj logici kao laik o tome govoriti, ali on i kao laik zna da to što prof. Pavelić kao vrhunski stručnjak te vrste znanosti ne govori dovoljno stručno argumentirano. Ukazujemo hrvatskoj javnosti na pojavu totalitarizma, isključivosti, mržnje prema onima koji drugačije misle, koje drugačije argumentirano istupaju, koje se etiketira da su pobornici teorije, urote, zavjera, a samo iznose svoja stajališta i to su ljudi od formata u ovom hrvatskom društvu. Prof.dr. Pavelić je član Europske akademije znanosti, on je utemeljitelj Instituta Ruđer Bošković, on iza sebe ima briljantnu znanstvenu karijeru, pa to nije čovjek koji je popio tri gemišta u klijeti i lamentira sa svojim susjedima što i kako spriječiti i kako se odnositi prema korona virusu, to je čovjek koji je do sad odgojio najmanje 50 doktoranada, ljude magistra znanosti, različitih ljudi na neki način on odgaja generacije studenata. I njemu se sada preko noći zbog te izjave naprasno prekinula ne samo stručno-znanstvena karijera nego naprosto bacilo ga se u smeće u koš za one koji su okuženi u hrvatskom društvu i tražit ćemo, poduzet ćemo sve što je u našoj moći da tom čovjeku dademo potporu da iznese svoj stav i da se bori za svoje mišljenje ma kakvo god ono bilo. Citirat ćemo, citirat ćemo davne filozofe, humaniste koji su rekli ne slažem se s vašim mišljenjem, ali ću dati život da ga imate pravo u slobodi iznijeti. E tako dragi prijatelji Hrvati i Hrvatice, svi dobri ljudi u Hrvatskoj građani RH da znadete da je Hrvatska potonula u mrak u kojem se samo moglo još uspoređivat da takve knjige, takve studije javno spaljujemo na lomači koji se ne slažu s našim mišljenjem.
Idemo dalje, kolega Davorko Vidović u ime Kluba zastupnika SDP-a. Izvolite.
Poštovani predsjedniče HS-a, kolegice i kolege. Jučer je točno se navršilo 29. lipnja šest mjeseci od najveće prirodne katastrofe koja je pogodila Hrvatsku u novijoj povijesti. Jučer se također 29.6. navršilo točno tri mjeseca znači od 29.3. kako na stolu hrvatskog premijera stoji gotov, pripremljen program revitalizacije obnove potresom pogođenog područja Sisačko-moslavačke županije. Ja moram podsjetiti još jednom za sve one koji ne znaju ili ne žive ili zaborave ili im to nije na oku da je riječ o prostoru koji je doživio svoj temeljiti ekonomski debakal koji pada u demografski bezdan, da je riječ o prostoru u kojem je od samo 2000., ne govorim o vrijeme rata i ogromnih iseljavanja, taj, tu županiju napustilo 43 tisuće ljudi, što je 23%, četvrtina stanovništva te županije. Za usporedbu, cijela Hrvatska je izgubila 5% stanovnika u istom razdoblju. Riječ je prostoru, riječ je o županiji koja rapidno divergira u odnosu na Hrvatsku, kad je riječ o BDP-u, to je procese posebno naglašen nakon 2013. dakle 5 godina mandata ove Vlade strmoglavo pada taj jaz, taj gap, između BDP-a Hrvatske i županije se povećava. Riječ je o dramatičnim, dramatičnim, doista silno dramatičnim podacima i pokazateljima i koji zahtijevaju intervenciju da nije bilo ovoga katastrofalnoga potresa. To je dokaz, također, da je riječ o Hrvatskoj kao zemlji koja 30 godina ne uspijeva pronaći kvalitetnu regionalnu politiku. Ono što se sad kao projekt Slavonija spominje, najobičnije je, da prostite, bacanje novca, to nije projekt koji omogućava da se ta regija ili bilo koja druga po tom konceptu i po tom modelu razvija. Program koji je na stolu premijera daje novu paradigmu za razvoj. On je fokusiran i usmjeren prvenstveno na obnovu života, kako će se obnavljati život u županiji koja se više demografski obnoviti ne može. Ona je prestara, to je jedina županija u kojoj ima više umirovljenika nego zaposlenih. Koju dnevno napuštaju mladi ljudi, bez intervencije i pomoći države ništa se neće moći napraviti. Podsjećam, da je, ja sam isključio, ali izgleda nešto, ispričavam se, to je županija koja i, prostor koji je prije 150 godina prestao biti vojna krajina i koji je, hvala Bogu, 25 godina nije „Srpska krajina“. Nema nikakvog razloga da se hrvatska država ne pobrine za svoj prostor, za prostor u kojem žive njezini građani jer koliko god bile važne euro, Schengen, ne znam, borbeni avioni, još je važnije očuvati svoj prostor sa ljudima koji u njemu žive. Kuće, zgrade će se nekako obnoviti, ali se nažalost u tim kućama neće imati tko živjeti, onda ni ta obnova nema nekog prevelikog smisla. Pozivam predsjednika hrvatske Vlade, g. Andreja Plenkovića, da stane na čelo radne skupine koja je osnovana vrlo brzo, 15-tak dana nakon potresa, da on osobno sa svojim ministrima vidi u čemu je problem, zašto se program revitalizacije, koji je kvalitetan, vrhunski dokument sa sjajno definiranim ciljevima, sa misijom, sa vizijom, sa 120 mjera, zašto se o njemu ne govori ni da ni ne. Ne valja u cijelosti ili ne valja u pojedinačno u nekoj točci, potpuno je sada svejedno, ali želimo brzu reakciju i želimo da taj program ili neki drugi, što prije dođe ovdje pred nas, zastupnike u HS-u, da se očitujemo i da kažemo što mislimo napraviti s tim dijelom naše zemlje, ali i sa svim drugim dijelima Hrvatske koji propadaju u demografskom, ekonomskom i svakom drugom smislu.
Hvala lijepa. Gospođa Anamarija Blažević, iznosit će stajalište Kluba zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege, mraz, poplava, tuča, to su 3 prirodne nepogode u 3 mjeseca koje su pogodile Požeško-slavonsku županiju. U mojoj županiji ljudi se pretežito bave poljoprivrednom što i sami znate, dakle žive od ratarstva, voćarstva, vinogradarstva i to je njihova egzistencija. Požeština još nije uspjela do kraja zbrojiti razmjere poplave koja je pogodila taj kraj početkom lipnja, a 25.6. ju je već snašla nova nepogoda. Jako, strašno jako olujno nevrijeme praćeno grmljavinom uz jak vjetar i kišu. Kažu ljudi padale su velike količine leda i veličine oraha, a neki čak spominju i veće. Velike štete, apokaliptični prizori su se mogli vidjeti već taj dan, ali dan nakon toga je donio pravi pregled ove uistinu velike nepogode kakvu nitko u tom kraju ne pamti. Imovina ovdje mislim na kuće, krovove, prozore, automobile, sve je stradalo. Pretpostavljam kako gotovo nema obitelji kojoj nije nešto nastradalo. Dok prolazite centrom grada Požege vidite oštećenja na kulturnoj baštini, nema krovova, razbijeni krovovi, polupani automobili, nove fasade pune su rupa. Na milijunske štete od poplave došle su nove procjene koje iznose više stotina miliona kuna. Moramo biti svjesni da u Požeško-slavonskoj županiji puno se ljudi bavi poljoprivrednom i ona je iznimno važna za taj kraj i egzistenciju. Žalosno je gledati poljoprivredne površine koje su u 20-tak minuta opustošene. Na pojedinim gospodarstvima šteta je 100%, nema godišnjih ali ni višegodišnjih nasada. Stvarno ništa, pustoš to sam se sama uvjerila. Mislim da će se poljoprivreda morati oporavljati dugi niz godina. Načelnik općine Jakšić odmah nakon smirivanja situacije sagledao je činjenice i kaže kao je cijela općina obuhvaćena velikom štetom. Od 10 naselja nema ni jednog koje nije pretrpjelo štetu na obiteljskim, gospodarskim javnim zgradama kao i usjevima. Na 3200 hektara ima oko 200 hektara voćnjaka intenzivne proizvodnje i na njima nema više nikakvog roda kao ni na 200 hektara povrtnih kultura isto tako i ratarskih. Šteta je na svih 3200 hektara. Prva procjena štete je bila oko 18 miliona na poljoprivredi, a to su vjerujte minimalni iznosi po hektaru gdje je i oko 6 miliona kuna štete na duhanu, na zgradama oko 51 milion kuna. Znači preliminarno sve zajedno oko 81 milion kuna samo u općini Jakšić. U Tekiću 52 kućanstva, možda 2-3 kućanstva nemaju oštećenja. Slična priča i u okolnim općinama. Sam centar županije Požega pretrpjelo je velike štete. Oštećene su obiteljske kuće, javne zgrade, opće obrazovne, zdravstvene, sakralne ali i gospodarske hale i pogoni koji broje štetu od oko 65 miliona kuna. Odmah drugog dana nakon ove nepogode odnosno katastrofe područje su posjetili podpredsjednik Vlade i ministar hrvatskih branitelja Tomo Medved, ministrica poljoprivrede Marija Vučković, ministar rada i održan je sastanak s predsjednikom Vlade jučer i ministrima kako bi se osobno uvjerili u posljedice. Suglasni su kako uz redovne mjere koje imamo u poljoprivredi i koje pomažu u saniranju elementarnih nepogoda poput sufinanciranja mjera osiguranja, a i obnove poljoprivrednih potencijala putem mjere 5 u kratkom roku treba iznaći dodatne mehanizme poljoprivrednicima jer sve dok redovne mjere profunkcioniraju oni trebaju od nečega živjeti i znati da nisu prepušteni sami sebi. Sama Požeština neće i ne može izdržati sve što ju je snašlo i zbog toga je važno brzo djelovanje Vlade i već sutra će Vlada na svojoj sjednici donijeti prve odluke koje mogu pomoći Požeštini i njenim stanovnicima da se zalijeće rane koje nam je donijela ova treća katastrofa. Uvjerena sam da je to samo prvi paket odluka koji će pomoći sanirati nastale štete. Nažalost evo čuli smo i danas Vlada ima iskustva u ovakvim i sličnim odlukama i model koji je bio u Sisačko-moslavačkoj i Karlovačkoj županiji može se primijeniti i na Požeško-slavonsku županiju. Hvala svima koji ovih dana su uložili napore kako bi se pomoglo mojoj županiji i njenim stanovnicima. Moram pohvaliti humanost i zajedništvo stanovnika Požeštine, ali ni zaboraviti ne smijem opet žurne službe koje su pokazale spremnost na velike intervencije. Nažalost zadnjih godinu i pol dana sve su češće katastrofe koje nas pogađaju posljedice jednog, drugog potresa, poplave, tuče, pandemija [[Upadica Radin: Hvala vam lijepa.]] koja nam znatno otežava život. Trećina hrvatskih županija u kratkom [[Upadica Radin: Hvala vrijeme.]] razdoblju pretrpjela velike materijalne štete, a ono što nas treba ohrabriti je brza [[Upadica Radin: Gospođo Blažević hvala vam lijepa.]] odluke i intervencija i nadam se da je ovo zadnja katastrofa koja nas je pogodila.
Hvala, hvala i ja se nadam hvala. I na kraju g. Miro Bulj iznosit će stajalište Kluba zastupnika Mosta. Izvolite.
Evo ja bi se obratio narode vama zbog problema koje ponavljamo iz dana u dan iz godine u godinu, a poglavito u predizborna vremena, poglavito se spominju teme zaštite zdravlja, borba protiv covida, zaštita okoliša, borba protiv tih nemani koji nas svakodnevno zaustavljaju u normalnom životu. Ja bi ovdje progovorio o jednom vrlo bitnom projektu za cijelu Dalmaciju, poglavito za Cetinski kraj, to je Aglomeracija Sinj kojom bi zaštitili rijeku Cetinu koja napaja pola Splitsko-dalmatinske županije, a u perspektivi bistra, čista rijeka Cetina bi napajala cijelu Dalmaciju tj. najveći dio Splitsko-dalmatinske županije. Aglomeracija Sinj raspisana je javna nabava prošle godine prva u 4. mjesecu 2020., znači vidite koliko je vremena prošlo, da bi troškovi od one koja je bila u troškovniku tj. javna nabava najniža ponuda je bila skuplja 150 milijuna kuna. Išlo je se u ponovljenu javnu nabavu u 1. mjesecu opet tj. još veća cijena, to je se razdijelilo u nekoliko dijelova. I što sad? Mi mjesecima čekamo da Hrvatske vode i Ministarstvo zaštite okoliša koje bi tribalo štititi okoliš daju ta sredstva koja nemamo u proračunu tj. koja nisu u ovoj investiciji, a najveći dio je uz lokalnu samoupravu uz Hrvatske vode, najveći dio sredstava iz europskih fondova. Središtem Grada Sinja ide otvorena kanalizacija, ulazi kroz lateralne kanale, kroz Sinjsko polje gdje bi poljoprivrednici morali koristiti te kanale da zalivaju svoje poljoprivredne površine čistom, bistrom rijekom Cetinom. U samom središtu Grada Sinja gdje prolazi su dječji vrtići, restorani, hotel sve ono što je u središtu Grada Sinja. mjesecima čekamo odgovor Ministarstva okoliša i Hrvatskih voda dal će dati tih 150 milijuna kuna našoj Dalmaciji, Cetini, Cetini koja proizvodi 40% hidroenergije RH, hidroenergije RH i nikako da dobijemo odgovor. Ja vaš još jednom pozivam mi smo Sinjani gostoljubivi, sad kao gradonačelnik, dođite na Sinjsku alku vidjet ćete sve ljepote koje ima Grad Sinj i Cetinski kraj, a imamo ih dosta, ne samo od kulturne manifestacije kao što je Sinjska alka, ne samo od naše zaštitnice čudotvorne Gospe sinjske nego i naša gastro ponuda, naša rijeka Cetina, naš aerodrom, naš hipodrom i konjički sport, sve ono na jednome mjestu, a u samoj blizini Splita. Pozivam vas još jednom kolegice i kolege, a pozivam i građane naš narod dođite u Sinj, imat ćete što vidjet. Ali ujedno pozivam i nadležne Hrvatske vode, ministra i sve oni koji će doći na Sinjsku alku da je narodu Sinja dosta obećanja iz godine u godinu za najznačajnije projekte. Sinj je … na repu i po prometnoj infrastrukturi i po ovome problemu zaštite okoliša tj. rijeke Cetine. S time ću pozvati sve gradonačelnike i načelnike koji se napajaju iz izvora i pritoka rijeke Cetine da mi se priključe i da se odradi ova aglomeracija. Narod Sinja nije ovo zaslužio i Cetinske krajine da bude na repu, da bude na repu svih investicija i projekata. Narodu Sinja je dosta obećanja i ja ovaj put kao gradonačelnik Grada Sinja očekujem sve da dođu na Sinjsku alku, sve vas poziva. Pozivam dođite dobrodošli ste gosti, imamo i dobru gastro ponudu, vidjet ćete sinjske arambaše, vidjet ćete i sinjski dalmatinski pršut, vidjet ćete i probat ćete i kušat ćete. Međutim, ministra nadležni premijeru, župane dosta obećanja, očekujemo da ono što ste obećali u predizbornoj kampanji za aglomeraciju da to počnemo odrađivati već prije Alke kao i druge projekte. Hvala lijepo. Evo ja bi se obratio narode vama zbog problema koje ponavljamo iz dana u dan iz godine u godinu, a poglavito u predizborna vremena, poglavito se spominju teme zaštite zdravlja, borba protiv covida, zaštita okoliša, borba protiv tih nemani koji nas svakodnevno zaustavljaju u normalnom životu. Ja bi ovdje progovorio o jednom vrlo bitnom projektu za cijelu Dalmaciju, poglavito za Cetinski kraj, to je Aglomeracija Sinj kojom bi zaštitili rijeku Cetinu koja napaja pola Splitsko-dalmatinske županije, a u perspektivi bistra, čista rijeka Cetina bi napajala cijelu Dalmaciju tj. najveći dio Splitsko-dalmatinske županije. Aglomeracija Sinj raspisana je javna nabava prošle godine prva u 4. mjesecu 2020., znači vidite koliko je vremena prošlo, da bi troškovi od one koja je bila u troškovniku tj. javna nabava najniža ponuda je bila skuplja 150 milijuna kuna. Išlo je se u ponovljenu javnu nabavu u 1. mjesecu opet tj. još veća cijena, to je se razdijelilo u nekoliko dijelova. I što sad? Mi mjesecima čekamo da Hrvatske vode i Ministarstvo zaštite okoliša koje bi tribalo štititi okoliš daju ta sredstva koja nemamo u proračunu tj. koja nisu u ovoj investiciji, a najveći dio je uz lokalnu samoupravu uz Hrvatske vode, najveći dio sredstava iz europskih fondova. Središtem Grada Sinja ide otvorena kanalizacija, ulazi kroz lateralne kanale, kroz Sinjsko polje gdje bi poljoprivrednici morali koristiti te kanale da zalivaju svoje poljoprivredne površine čistom, bistrom rijekom Cetinom. U samom središtu Grada Sinja gdje prolazi su dječji vrtići, restorani, hotel sve ono što je u središtu Grada Sinja. mjesecima čekamo odgovor Ministarstva okoliša i Hrvatskih voda dal će dati tih 150 milijuna kuna našoj Dalmaciji, Cetini, Cetini koja proizvodi 40% hidroenergije RH, hidroenergije RH i nikako da dobijemo odgovor. Ja vaš još jednom pozivam mi smo Sinjani gostoljubivi, sad kao gradonačelnik, dođite na Sinjsku alku vidjet ćete sve ljepote koje ima Grad Sinj i Cetinski kraj, a imamo ih dosta, ne samo od kulturne manifestacije kao što je Sinjska alka, ne samo od naše zaštitnice čudotvorne Gospe sinjske nego i naša gastro ponuda, naša rijeka Cetina, naš aerodrom, naš hipodrom i konjički sport, sve ono na jednome mjestu, a u samoj blizini Splita. Pozivam vas još jednom kolegice i kolege, a pozivam i građane naš narod dođite u Sinj, imat ćete što vidjet. Ali ujedno pozivam i nadležne Hrvatske vode, ministra i sve oni koji će doći na Sinjsku alku da je narodu Sinja dosta obećanja iz godine u godinu za najznačajnije projekte. Sinj je … na repu i po prometnoj infrastrukturi i po ovome problemu zaštite okoliša tj. rijeke Cetine. S time ću pozvati sve gradonačelnike i načelnike koji se napajaju iz izvora i pritoka rijeke Cetine da mi se priključe i da se odradi ova aglomeracija. Narod Sinja nije ovo zaslužio i Cetinske krajine da bude na repu, da bude na repu svih investicija i projekata. Narodu Sinja je dosta obećanja i ja ovaj put kao gradonačelnik Grada Sinja očekujem sve da dođu na Sinjsku alku, sve vas poziva. Pozivam dođite dobrodošli ste gosti, imamo i dobru gastro ponudu, vidjet ćete sinjske arambaše, vidjet ćete i sinjski dalmatinski pršut, vidjet ćete i probat ćete i kušat ćete. Međutim, ministra nadležni premijeru, župane dosta obećanja, očekujemo da ono što ste obećali u predizbornoj kampanji za aglomeraciju da to počnemo odrađivati već prije Alke kao i druge projekte. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Gospođa Peović je tražila riječ.
Molim vas tražim stanku u ime kluba HSS-a i Radničke fronte u trajanju od 30 minuta.
Oprostite, oprostite stanka se može tražiti samo kad je točka. Čekat ćemo točku pa onda imajte malo strpljenja. Hvala.
Idemo na 3. raspravu, Klub zastupnika IDS-a, poštovani kolega Emil Daus. Izvoli.
Hvala lijepa g. predsjedniče, kolegice i kolege. Da li je RH članica EU ili tamo neka zemlja izvan žilet-žice? U jesen 2015. g. prilikom emigracijske krize, R. Slovenija postavila je žilet-živu na dijelu granice s RH. Početkom 2017. u cijelosti je ogradila granicu, državnu granicu na području Ćićarije sa žilet-žicom i tako je stanovnicima onemogućen prolazak po putu kojeg su koristili da bi došli do svojih parcela, to više ne mogu jer nemaju nikakvog drugog pristupnog puta. Da bi apsurd bio veći, služba državne granice pri Državnoj geodetskoj upravi, je još prije više od 2 godine izvršila terenski izvid i provela neophodnu geodetsku izmjeru, a sve na osnovi informacija i dostavljene dokumentacije od strane Ministarstva unutarnjih poslova. O rezultatima provede izmjere i razmjerima utvrđene povrede državne granice, obaviješteno je Ministarstvo unutarnjih poslova, Ravnateljstvo policije i Uprava za granicu. Da skratim priču, rezultati izmjere su takvi da je žica zapravo na hrvatskom teritoriju i da postoji povreda državne granice, negdje od 7 do 22 metra. I žica je još uvijek tamo sve te godine i kolegice i kolege, ne predstavlja problem samo povreda državne granice i sprečavanje građanima njihovog prava pristupa svojim parcelama, iako je to neprihvatljivo u svakoj uređenoj državi niti nemogućnost gašenja eventualnih požara, s obzirom da se radi o pretežito šumama jer nije mogući prolazak interventnih vozila, što je van svake pameti, niti to što je počinjen zločin protiv prirode i životinja, ugrožena bioraznolikost, održivo korištenje prirodnih resursa, divlja flora, fauna, s posebnim naglaskom na ugrožene i ranjive migratorne vrste, izravno su ugroženi vuk, ris, medvjed, koji su strogo zaštićene vrste od interesa za EU i čije su migracije onemogućene, a osim njih, ugrožene su i sve ostale vrste divljači od kojih su mnoge okončale život na ogradi od žilet-žice, sjećamo se onih tužnih primjera visoke divljači koja je sapletena uginula na toj žici. Ali ta žilet-žica uz sve ovo navedeno predstavlja nešto još mnogo opasnije od toga, nešto što bi nas svih trebalo zabrinuti. Gdje smo mi došli kao društvo? Evo pogledajte ovu fotografiju, ovako su nekad bili ograđeni konclogori. Istra pamti teške trenutke svoje povijesti kao i Hrvatska u cijelosti, a jedno od najtežih bilo je baš kada se slična žica ograđivala kako bi ograđivala, razdvajala povlaštenu kastu od manje vrijednih po nekim čudnim neprihvatljivim kriterijima još je živih svjedoka tog vremena. Pa pitam ponovno, da li RH članica EU ili tamo neka zemlje izvan žilet žice ili unutar žice zavisno od perspektive. Da li mi u 21. stoljeću u slobodnoj Europi spajamo ljude i narode ili razdvajamo? Da li smo mi postali dehumanizirano društvo bez empatije, suosjećanja, ma šta stvarno je svima svejedno u toj državi? E pa meni nije. Klub IDS-a zatražit će od institucija RH da se što prije očituju po predmetnoj temi te da se poduzmu sve radnje kako bi se žica uklonila s teritorija RH, omogućio prolaz mještanima do svojih zemljišta, ali s krajnjim ciljem da konačno uklonimo žilet žicu u potpunosti. Hvala.
Četvrta rasprava danas, poštovana kolegica Katarina Peović u ime Kluba zastupnika HSS-a i Radničke fronte. Izvolite.
Dobar dan svima. Kolegice i kolege pozivam vas da izađemo ispred sabornice u znak solidarnosti sa radnicama Orljave koje će danas prosvjedovati zajedno sa novim sindikatom Sindikatom tekstila, kože i obuće zato što 3 mjeseca nisu primile plaću. Došlo je do problema u dostavi košulja koje one već godinama uspješno proizvode, nekad su čak 7.000 košulja tjedno izvozile kada je njihov strateški partner iz Njemačke Olimp prvo smanjio, a onda i ukinuo narudžbe. No, ovo je još jedan stari dobro poznati scenarij uništavanja tvrtke kako bi došlo do njezine prodaje i već se kalkulira da je Hemko tvrtka koja želi privatizirati i ovu tvrtku i naravno moramo se prisjetiti kako završavaju privatizacije, nikad dobro po radnike, nikad dobro po radna mjesta niti po državne tvrtke. Podsjetit ću vas da u ovoj situaciji kada radnice dolaze na Markov trg i kad traže svoje teško zarađene plaće, uobičajeno bi ministar Darko Horvat koji je sad ministar prostornog uređenja rekao i to su radnici Uljanika dobro znali kad je bio ministar gospodarstva, ruke su nam vezane, Plenković bi isto tako rekao, ruke su nam vezane. No, u ovoj situaciji kolegice i kolege to ne mogu reći. Zašto? Zato što je to državna tvrtka. I po prvi puta oni stvarno imaju odgovornost i te se odgovornosti naravno žele riješiti jer puno je jednostavnije reći vezane su nam ruke. Inače radnici Uljanika su ministra Horvata zvali, ministar idući tjedan. Zato što je najčešći odgovor na pitanje što će biti s nama, na egzistencijalna pitanja radnika Uljanika odgovarao, više ćemo znati idući tjedan. To se u ovom slučaju ne smije desiti. Moramo stati uz radnice Orljave i moramo pritisnuti Vladu da radi ono što joj je posao, a to je znači tvrtke koje su u njezinim rukama da održava. Kada dođemo s tim pitanjem, znamo šta će biti odgovor, država je loš gospodar. Zašto Njemačka država nije loš gospodar, Talijanska država, zašto nisu druge države loši gospodari? Hrvatska je loš gospodar. I u ovoj situaciji ćemo dobiti taj odgovor. Znači Francuska ima udjele u brodogradnji, u Pegeotu, Njemačka u Volkswagenu, Njemačka i u Hrvatskom telekomu znači može biti vlasnik hrvatske tvrtke, a Hrvatska ne može biti vlasnik svoje tvrtke. Imamo znači primjere po cijelom svijetu, ali Hrvatska će odgovarati država je loš gospodar. Da bi dakle došlo do toga da privatizira tvrtku da postane dobar gospodar onaj koji što radi, zapravo konkurentnost postiže na najbrži mogući način. A to je smanjivanje cijene radne snage, otpuštanje radnika i gašenje radnih mjesta. To je najbrži način da se postiže profit i to će su i u ovoj situaciji desiti. Ili recimo ostvarivanje monopola nad nekim tržištem tako da se ukine konkurent. U svim situacijama smo imali taj model zašto bi sada bilo nešto drugačije. Znači još jednu stvar treba reći. Kada je država loš gospodar, onda kada se brine o radnicima, a ti isti dužnosnici države kada brinu o vlastitoj koristi su jako dobri gospodari. Sjetimo se Martine Dalić koja kupuje dionice u tvrtkama koje uništava. Prema tome, ne možemo govoriti o lošem gospodaru. Cijena rada u tekstilnoj industriji kako je već rečeno je izuzetno niska. Uglavnom je riječ o ženama koje su i ovako dakle statistički gledano uvijek slabije plaćene, riječ je o lom tvrtki znači koja koristi tržište gdje ima, dakle koja koristi zemlje gdje ima jeftinu cijenu radne snage, no i u takvim uvjetima dakle te žene žele raditi, žele održati svoja radna mjesta. Možda se radnicama sad u ovom trenutku čini i da je dobro da ih se privatizira čisto da nastave proizvodnju, ali podsjećam niti jedna tvrtka koja je privatizirana nije završila sa boljim plaćama, sa više radnih mjesta niti je održala proizvodnju. Taj obrazac smo znači već vidjeli. Uputila sam zastupničko pitanje i predsjedniku Vlade Andreju Plenkoviću i ministru Darku Horvatu, dakle koji je razlog neodgovornog vlasničkog ponašanja prema tvrtki Orljava, ali i ovdje postavljam pitanje koji je razlog tome, koji je razlog neodgovornog ponašanja ne samo prema tvrtki nego i prema radnicima i prema svima onima koji žele živjeti od svog rada [[Upadica: Hvala vam.]] živjeli su od svog rada ili žive od svog rada.
I sada prelazimo na prvu točku dnevnoga reda danas i ovaj tjedan, to je: - Izvješće o radu pravobraniteljice za djecu za 2020.g. Podnositeljica je pravobraniteljica za djecu na temelju čl. 19. Zakona o pravobranitelju za djecu. Raspravu je proveo Odbor za obitelj, mlade i sport, Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Vlada je dostavila mišljenje. Želi li gospođa podnositeljica izvješća gospođa pravobraniteljica za djecu gospođa Helenca Pirnat Dragičević uzeti riječ? Sad možete stanku tražiti, da izvolite gospođa Peović.
Hvala. Evo tražim stanku u ime Kluba HSS-a i Radničke fronte u trajanju od maksimalno dakle 30 minuta kako bismo dozvolili zastupnicima i zastupnicama da sudjeluju u prosvjedu tekstile tvrtke iz Požege Orljava koje su upravo sada ispred sabora na Markovom trgu, neke on njih, mnoge od njih su i majke stoga traženje stanke na ovoj točki ima veze i sa izvješćem pravobraniteljice. One su već 3 mjeseca bez plaće. U ovom slučaju za razliku od svih drugih slučajeve u kojima će naš premijer i ministar odgovoriti da su im ruke vezane to ne mogu odgovoriti jer je riječ o tvrtki koja je u državnom vlasništvu.
Gospođo Peović rekli ste srž onoga što ste trebali, ja vam moram oduzeti riječ jer se može samo tražiti o ovoj točki dnevnog reda, ovaj stanka.
Ja ipak inzistira na stanci, rekla sam povezujemo tu točku s onim što …
Znam, dobro, rekli ste to, ja vas nisam prekinu, ali sad vas moram prekinut ne ulazeći u sadržaj, a sadržaj koji ste rekli je jasan jel da.
Stvar je u tome da morate pustit da se obrazloži 2 minute stanka, znači to je Poslovniku tako, pa zato ulazim vama u riječ.
Hvala lijepa. Izvolite povreda Poslovnika gospodin Beljak.
Gospodine potpredsjedniče vi ste povrijedili Članak 348. Poslovnika jer niste kolegici Peović dali da završi uopće do kraja i ona je apsolutno u pravu kad kaže da ima 2 minute da obrazloži stanku, a nakon toga vi možete ocijeniti da li to ima smisla ili nema smisla, a ne da ju prekinete u praktički 45 minuti. Prema tome ja vas molim da joj vratite riječ da dovrši ono što je mislila reći.
Hvala lijepa, imate opomenu gospodin Beljak jer to šte rekli nema, nema veze sa člankom koji ste rekli, a vi vrlo dobro to znate. Ja sam dozvolio gospođi Peović da kaže srž toga jer, jer sam joj dozvolio. Zbog toga možete ovaj tražiti da si dajem opomenu ali ne zbog drugog, al niste tražili. Ima drugih nekih, gospođa Martina Vlašić Iljkić, no gospođa Sandra Benčić prvo.
Pa evo ako ćemo i kod ovakvih situacija inzistirati na formalizmu pa evo možemo i povezati ovu temu sa današnjom temom i točkom dnevnog reda jer se nadam da ćemo govoriti i o dječjem siromaštvu, a vani će sada biti jedan veliki broj radnica i radnica kojima upravo prijeti to da će i njihova djeca završiti u siromaštvo jer siromaštvo djece je vezano upravo uz egzistencijalni status roditelja. Imamo situaciju da je tvrtka koja je u državnoj vlasništvu da u njoj radnici ne primaju plaću, da ne primaju 3 mjeseca, al ne samo da ne primaju plaću nego da ih premijer ne želi ni primiti, niti objasniti im koje su namjere države u vezi te tvornice. Jedne od posljednjih tvornica tekstila u Hrvatskoj, tvornici koju smo itekako mogli iskoristiti zapravo za mitigaciju svih rizika vezanih za Covid krizu, posebice primjerice upravo šivanje zaštitnih maski na koje su i same prešle, nismo to napravili nego se sada namjerno ta tvrtka vodi u stečaj, a ljudi moraju na ovoj vrućini stajati na Markovom trgu ne bi li dobili bilo kakav odgovor od Vlade nakon što su ga već nekoliko puta tražili. Dakle, pozivam sve zastupnike, zastupnice [[Upadica: Gospođa Benčić, gospođa Benčić vratimo na …]] izađimo van podržimo radnike i radnice …
Gospođa Benčić, držimo se zakona ko pijani plota jer drugačije nije demokratski [[Upadica: Dobro.]] vratimo se na točku dnevnog reda pa to oblikujte kako god želite, ali vratimo se na točku dnevnog reda.
Evo rekla sam, dakle rekla sam, evo još, još 300 i više plus djece bi moglo završiti u siromaštvu o kojem ćemo danas govoriti ako ne podržimo radnike i radnice koji su zaposleni u državnoj tvrtki, ako ih ne spasimo i ako ne preveniramo to da ih Vlada želi odvesti u stečaj. Pozivam vas da idete van i budete solidarni zaista sa svima onima koji sada na ovoj vrućini traže svoja osnovna egzistencijalna prava jer im ih Vlada nije htjela zagarantirati. Hvala.
Hvala. Ja sam doveden ovaj u situaciju da vam moram reći držimo se teme dnevnoga reda. Oko svih ostalih stvari svako ima slobodu ostati, izaći i napraviti što god smatra da mu savjest kaže, jel da, ja moram ostati ovdje. Gospođa Martina Vlašić Iljkić.
Zahvaljujem poštovani predsjedavajući. Također tražim stanku u ime Kluba SDP-a u trajanju od 10 minuta radi zaštite prava djece čiji roditelji ne primaju plaće i čija je egzistencija ugrožena. Njihove svakodnevne potrebe su ugrožene, a pogotovo ako se radi o jednoroditeljskim obiteljima u kojima je ta plaća jedini izvor prihoda. Pogotovo su ugrožene žene zaposlene u tekstilnoj industriji, a najnoviji tragični primjer zatvaranja tvornica na području Slavonije je zatvaranje Tvornice Orljava u Požegi. Žene ne primaju plaću već 3 mjeseca, radi se o tvornici u vlasništvu Vlade RH u kojoj sramotno žene ne primaju plaću, nisu primile uskrsnicu, božićnicu desetaka godina, jubilarnu nagradu potražuju sudskim putem i rade za minimalac bez obzira na radni staž. To je 180 žena koje su preostale nakon Covid krize kojih je bilo 300 zaposlenih, koje rade u prosjeku od 25 do 30 godina gdje su radile svojevremeno u 3 smjene i provele svoj radni vijek u tvornici i sada se nalaze u neizvjesnoj situaciji za svoje radno mjesto jer je tvornica pred stečajem. Pozivam sve saborske zastupnike da se pridruže prosvjedu na Markovom trgu gdje je došlo preko 100 žena sa svojim sudbinama i željom da ih se čuje, da im se osiguraju zakonom zajamčena prava. Nažalost, Vlada nije imala sluha jer su tražili 4 puta razgovor sa vlasnikom Vladom RH o njihovoj budućnosti. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Gospodin Miro Bulj.
Hvala lijepo. Siromaštvo kod djece i u ovome slučaju radnica i radnika u RH, njihove djece u RH je zapostavljeno. Smatram da u Hrvatskoj siromaštvo je dovedeno na tu razinu da u brojnim područjima, a poglavito u tekstilnoj industriji gdje su od danas radnika Orljave radnica koji ne primaju plaće do mojih radnica Dalmatinke s kojima sam prosvjedovao i vodio čak prosvjede, njihova djeca nisu ravnopravna. Nisu ravnopravna i ona su zaboravljena. Nebriga sustava prema radnicima koji zarađuju svoje plaće pošteno, a nitko ih ne plaća je borba iz koje sam postao osobno i nastao, tada kao aktivist, a danas kao političar, tj. kao saborski zastupnik. Te žene su u Dalmatinci, kao danas u Orljavi, zaboravljene. Nikoga nije briga za njihovom djecom. Tko će im platiti dječji vrtić, ako se upišu? Evo primjer, ja sam kao gradonačelnik Sinja dočekao 180 dice neupisane u dječji vrtić. Vodi li država brigu i konvenciju iz Barcelone tj. Vijeće Europe 2020. g., koje je reklo da do 2000, 2000. g. da do 2020. g. 90% djece od 3 do 6 godine moraju biti upisana u odgojno-obrazovnu ustanovu zvanu vrtić. Država je digla ruke od većeg dijela nerazvijenoga područja i ne sufinancira ništa, imamo 40% jedinica lokalne samouprave koje nisu sposobne otvoriti jedno mjesto za dječji vrtić. To je hrvatska zbilja prema hrvatskoj djeci. Ali se u isto vrijeme pogoduje velikim kompanijama u energetici, dok zanemarujemo male, pa recimo, mikrosolare [[Upadica: Hvala. Hvala lijepa.]] da smo toj sirotinji, ovim radnicima dozvolili da im se stavi na kuće [[Upadica: Hvala g. Bulj. Hvala.]] Gradite sve protiv interesa radnika i djece [[Upadica: G. Marijan Pavliček.]] Hvala.
Poštovani potpredsjedniče HS-a, tražimo stanku od 10 minuta u ime Kluba Hrvatskih suverenista kako bi se dodatno konzultirali o ovoj točci, ali i kako bi još jedanput spomenuli da je evo prije malo više od pola sata uhićen glavni ravnatelj HRT-a, javnog državnog servisa [[Upadica: Ne, ne, ne. Samo, samo.]] kojeg je upravo ovdje izglasan u HS-u [[Upadica: Samo o ovoj točki.]] i ovo samo pokazuje ... [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Nemojte da počnemo tako, nije točka dnevnoga reda, [[Upadica: Ali, moram reći, imam pravo iskoristiti sad ovu stanku]] nemojte me [[Upadica: Žao mi je, moramo to reći.]] A i meni je žao, ali moram vam dati opomenu, bez obzira na sve. Bez obzira na sve, imate li pravo, nemate pravo, ja ne ulazim u to sada, ali međutim, točka dnevnog reda je pravobraniteljica za djecu i ja sam gđu. Peović zaustavio, a onda ostali su oblikovali to i istu stvar stavili u kontekstu ovoga zakona, pa onda, kao što ste vidjeli sam dozvolio i sada ću pozvati gđu. Helencu Pirnat Dragičević da govori u ime pravobraniteljice za djecu da govori u ime predlagatelja. Predlagateljica. Izvolite.
Poštovani g. predsjedavajući, poštovani g. saborski zastupnici, odnosno gđe. zastupnice. Ovo je 18. Izvješće o radu pravobraniteljice za djecu koje donosi i daje prikaz i analizu stanja prava djece u državi iz perspektive djelovanja našeg Ureda tijekom 2020. g. te preporuke i smjerokaze za daljnje unaprjeđenje položaja i prava djece u RH. U godini u kojoj su izvanredni događaji drastično izmijenili dječju svakodnevicu, ovo je Izvješće u svim dijelovima obilježeno upravo tim izvanrednim situacijama, epidemijom Covid-19, nacionalnim naporima da se ta epidemija zaustave te razornim potresima koji su pogodili šira područja države. Većina naših opažanja, ali i preporuka i izvješća, temelji se na životnim situacijama u kojima su se našla djeca i njihovi skrbnici, učitelji, odgajatelji, liječnici i svi drugi koji o djeci brinu, ali i podacima koji su dobiveni od velikog broja društvenih dionika kako bi mogli predstaviti što cjelovitiji uvid u stanje prava djece u Hrvatskoj. Moram napomenuti da unatoč otežanim okolnostima rada uslijed epidemije te značajnih oštećenja zgrade našeg Ureda u Zagrebu nastalih zbog potresa i u 2020. smo nastojali biti dostupni djeci i roditeljima skrbnicima i institucijama koje su nam se obraćale za savjet, pomoć i podršku, najvećim dijelom putem telefona i elektronske pošte. U 2020. primili smo 10% više prijava u odnosu na prethodnu godinu, ukupno je primljeno 1923 nove prijave u vezi sa povredom prava djece, a paralelno s tim postupali smo u 574 predmeta koji su preneseni iz protekle godine. Također smo radili na više od 1000 predmeta koje se odnose na opće inicijative i izvješća, preporuke, prijedloge i izmjene propisa, stručne sastanke, konferencije, projekte, suradnje s državnim i međunarodnim institucijama te opće poslovanje Ureda. Zabilježili smo 1200 telefonskih razgovora sa strankama, što znači prosječno 6 dnevno stranaka, odnosno građana koji traže hitnu pomoć našeg tima u rješavanju nekog od problema vezanih uz djecu. Osvrćući se na godinu koja je iza nas, mogu istaknuti da smo na nacionalnoj razini uočili određene pomake. Sustav odgoja i obrazovanja se nevjerojatnom brzinom preselio na televiziju i internet, čime je osiguran kontinuitet prava djece na obrazovanje. Prepoznata je i važnost sveobuhvatnog djelovanja na prevenciji nasilja i zanemarivanja djece u obitelji, uočena određena spremnost države na borbu protiv nasilja nad djecom te su unaprijeđena područja zaštite od nasilja u smislu poboljšanja regulative. U cilju pravovremene zaštite u slučajevima nasilja, Ministarstvo unutarnjih poslova je u suradnji s partnerima pokretao kampanje, između ostalog i kampanju „Iza vrata“, pokrenuo je i druge aktivnosti koje su rezultirale većim brojem kaznenih prijava za obiteljsko nasilje i kaznenopravnu zaštitu djece, a što svakako možemo protumačiti kao učinak, svojevrstan učinak komunikacijskih napora resornog ministarstva. Najavljene su promjene u sustavu obiteljskog sudovanja, pooštrene su sankcije za kaznena djela počinjena na štetu djece, pokazana spremnost nadležnog Ministarstva za pravosuđe da se učine pomaci na otklanjanju problema u pravosudnom sustavu. No unatoč tim značajnim poboljšanjima i nadalje svjedočimo brojnim problemima u funkcioniranju sustava zaštite djece. Uloga je pravobranitelja da prati ostvarivanje prava djece, da detektira probleme, na njih ukazuje te predlaže promjene. Naši alati u tome su preporuke, upozorenja i priopćenja. Kako bi se postigla što bolja i unaprijedila postojeća razina zaštite dječjih prava i interesa, tijekom godine smo uputili više stotina preporuka koje su se odnosile na zaštitu pojedinačnog prava djeteta ili u vezi s pojedinačnim predmetom, uputili smo također 72 opće preporuke, upozorenja i priopćenja s ciljem unapređivanja zaštite prava djece ili pojedine skupine i to najviše u području obrazovanja i u područjima zdravlja. Radi se o preporukama, priopćenjima i upozorenjima upućenim institucijama, tijelima, pravnim osobama različitim dionicima, najviše tijelima izvršne vlasti Vlade RH i nadležnim ministarstvima, time da je 40% preporuka bilo vezano uz utjecaj korona virusa i mjera za njegovo suzbijanje na različita područja ostvarivanja prava djeteta. Od 59 konkretnih preporuka, 73% je prihvaćeno, no ne možemo biti zadovoljni sa njihovom realizacijom budući je realizirano svega 30% što znači svaka šesta preporuka. Osim toga za četiri preporuke do sada nemamo povratnu informaciju. Prateći promjene i izazove u zaštiti prava djece u vrijeme ove zdravstvene krize na našoj web stranici otvorili smo posebnu rubriku u kojoj smo redovito objavljivali preporuke i mišljenja za djelotvornije ostvarivanje prava djece u vrijeme epidemije. Krajem godine održali smo online konferenciju na kojoj smo nastojali sa relevantnim institucijama napraviti pregled mjera i ključnih pouka o zaštiti djece u vrijeme epidemije. Uslijed ove krize uz redovni rad ostvareni su i drugi oblici suradnje za zaštitu dječjih prava s resornim ministarstvom kao i s nacionalnim kriznim stožerom. Tu bi istaknula aktivnosti i odluke koje su pozitivno utjecale na djecu u kriznoj 2020. odnosno pozitivno bi ocijenila fleksibilnost, snalaženje u uvjetima neizvjesnosti, pojačanu aktivnost i posvećenost u traženju rješenja za djecu u sustavima obrazovanja zdravstva, unutarnjih poslova, socijalne skrbi i pravosuđe. Kada bismo izvješće za 2020.g. htjeli svesti u jednu rečenicu ona bi glasila, djeca na čekanju. Djeca su nam veći dio te godine poput strpljivih korisnika društvenih usluga stavljena na čekanje. Čekala su na informacije o tome kada će se otvoriti škole i vrtići, pod kojim uvjetima, čekala su da im u dom dođe Internet i računalo pomoću kojeg mogu pratiti školu na daljinu, čekali smo informaciju o polaganju mature, čekali na pregled i terapije, na roditelje u bolnicama, u domovima za djecu, čekala su da se vrate u svoje potresom razorene domove, da dođe pomoć i zaštita od obiteljskog nasilja, da izađu u park, na igralište da se druže s prijateljima, da se bave sportom. Bila su strpljiva i odgovorna i mislim da im na tome mi odrasli trebamo zahvaliti i čestitati. Analizirajući prijave pravobraniteljstva prema područjima zabilježili smo neke promjene u odnosu na prethodnu godinu. Naime uz uobičajeno visoki broj prijava u području osobnih prava djeteta, posebno u području obiteljskih odnosa najviši porast prijava i pritužbi, upita i zahtjeva zabilježili smo u području prava djeteta na obrazovanje, oko stotinjak prijava više u odnosu na prethodnu godinu koje su prijave uglavnom bile vezane uz primjenu mjera zaštite te njihovog učinka na ostvarivanje prava na obrazovanje djece. Najviši godišnji porast u pojedinom području povredu prava djece zabilježili smo u području pravosudno zaštitnih prava, čak 42%. Uglavnom je bilo riječ o pritužbama na postupanja policijskih službenika, djelatnika centara za socijalnu skrb, posebnih skrbnika, sudova, državnog odvjetništva, a broj i priroda pritužbi ukazuju na potrebu dodatne senzibilizacije odnosno cjeloživotnog učenja službenih osoba za prava i potrebe djece te na potrebnu izgradnju većeg povjerenja u ove sustave. Značajno su porasle i prijave u području zdravstvenih prava, pandemija se očekivano odrazila na ostvarivanje prava djece na najveću moguću razinu zdravlja. U području socijalnih prava većina prijava se odnosila na rodiljne i roditeljske naknade, doplatak za djecu, a u području ekonomskih prava se uslijed okolnosti izazvanih epidemijom pojavio dodatno pojačan i otežan problem dugogodišnjeg odnosno dugotrajnog dječjeg siromaštva koji je bio posebno naglašen. Upravo je ova tema odnosno ovaj dio se nadovezuje na prethodna izlaganja nekih saborskih zastupnika pa u ovom dijelu moram reći kako doista gubitak posla predstavlja viševrsni odnosno višeslojni rizik za obitelj i za djecu odnosno postoje naravno veliki problem i dugotrajno odnosno povećanja samog siromaštva među našom djecom. U tom smislu pandemija korona virusa i niz ograničenja koja su uvedena radi suzbijanje povećala su i socijalnu tu nejednakost i upravo zbog toga smo u više navrata naglašavali neophodno ulaganje dodatnih napora kako bi se premostile te nejednakosti odnosno kako bi se umanjili negativni učinci siromaštva na djecu, osobito ako znamo da je gotovo svako peto dijete u RH živi u riziku od siromaštva. Ti napori uključuju prije svega dodatna ulaganja u kadrove i sustav centara za socijalnu skrb, usklađivanje socijalnih naknada s troškovima života te praćenje učinka postojećih mjera kao i omogućavanje svoj djeci pristup predškolskom odgoju, uključujući i djecu nezaposlenih roditelja pa očekujem da će to biti omogućeno putem mjera koje su najavljene u Nacionalnom planu oporavka i otpornosti, ali i u najavi novog odnosno dugo očekivanog Zakona o socijalnoj skrbi. Veći dio života djece školske dobi koje u svojoj kući imaju računalo i priključak za Internet u 2020. preselilo se u digitalno okružje. Tijekom 2020. ekrani su postali mjesto gdje se odvijao gotovo cjelokupni život djece. Ta velika promjena za brojnu djecu je imala i negativne učinke, a istovremeno se brojni roditelji nisu znali snaći u novim okolnostima. Stoga se prava djece u digitalnom okruženju nameću kao ključna tema kojoj se treba dodatno posvetiti odnosno kojoj se trebaju posvetiti nadležni resori i nadamo se da će to naći svoje mjesto i u novoj strategiji za prava djece. Djeca suočena visoko konfliktnim razvodima brakova i prekida izvanbračnih zajednica roditelja i dalje su trpila zbog neodgovarajuće razine zaštite djece, kvalitetna reakcija nadležnih institucija ovisi o kontinuiranom i prioritetnim ulaganjima u sustav zaštite djece, a u tome važnu kariku predstavlja osnivanje posebnih obiteljskih sudova čiju najavu u 2021. željno očekujemo i pozdravljamo jer vjerujemo da će osnivanjem takvih sudova doći do bolje zaštite djece, do ubrzanja donošenja odluka, razrješavanja sukoba roditelja, a prvenstveno da će se omogućiti uključivanje stručnjaka odnosno podrška i pomoć kvalificiranih stručnjaka koji će uz specijalizirane i educirane suce donositi te odluke. U 2020. istekla je 6-to godišnja nacionalna strategija za prava djece. Uz poduzete napore od strane države u ostvarivanju prava djece i podizanju kvalitete njihovog života s ciljem dohvaćanja visoke razine zaštite djece predlažemo Vladi da dodatni trud uloži u procjenu učinaka postojeće strategije kako bi se mogao ostvariti još jedan korak unaprijed i unaprijediti sustav zaštite djeteta. U tom dijelu predlažemo i veću aktivnost vijeća za djecu koje je zaduženo između ostalog za praćenje strategije. Obiteljsko nasilje nastavlja razarati i odnositi živote djece što potvrđuju rastuće crne brojke MUP-a o kojem se može čitati u izvješću. Zbog uvjeta ograničenog kretanja i izolacije u 2020. svjedočili smo porastu tog nasilja posebno u obiteljima koje su i ranije živjele u rizičnim okolnostima. Unatoč dosadašnjim ulaganjima države u području zaštite djece od obiteljskog nasilja smatramo da bi zaštita djece od obiteljskog nasilja kao i svakog drugog oblika nasilja trebala postati društveni prioritet koji će pratiti ulaganje u sustav socijalne skrbi, pravosuđe te ustrajni rad na promjeni ponašanja promatrača žrtva počinitelja obiteljskog nasilja. Tijekom 2020. bili smo svjedoci i nezadovoljavajućoj razini zaštiti djece od počinitelja seksualnih delikata. Unatoč pomacima u sferi kaznenog zakonodavstva i najavljenoj izmjeni Kaznenog zakona kojima je usvojen dobar dio naših prijedloga i dalje problem predstavljaju pravne praznine, neodgovarajuća primjena propisa u praksi, preblage sankcije, neizricanje sigurnosnih mjera, neučinkoviti sustav nadzora nad počiniteljem. S ciljem cjelovitog pristupa u zaštiti djece od seksualnog nasilja predlažemo donošenje posebnog propisa o zaštiti djece od seksualnog zlostavljanja i iskorištavanja koji bi cjelovito i sveobuhvatno mogao riješiti ovu problematiku. Već dugo upozoravamo na potrebe djece s problemima u ponašanju i problemima mentalnog zdravlja koje ne dobivaju podršku koja im je potrebna što uzrokuje dodatne životne probleme kako odrastaju. Unatoč određenim naporima naglašavamo, a osobito gledajući iz perspektive 2020. koja je pred sve nas stavila brojne neočekivane izazove kako je važno hitno organizirati mrežu institucija koja bi prema načelu jednake teritorijalne dostupnosti djeci i njihovim obiteljima bila osigurana i psihosocijalna pomoć stručnjaka mentalnog zdravlja. Godinama upozoravamo na nedostatak mehanizma horizontalne međusustavne koordinacije rada, raspodjele odgovornosti koordiniranog prikupljanja podataka usklađenog postupanja među samim državnim tijelima u rješavanju općih i pojedinačnih slučajeva. Taj problem reflektira i utječe na područje rane intervencije u djetinjstvu zbog čega trpe najmlađa djeca s teškoćama u razvoju i neurorazvojnim rizicima, otežava prevenciju i zaštitu djece od nasilja i zanemarivanja u obitelji i vršnjačkog nasilja i jedan od primjera nedostatka koordinacije je već godinama se ne može regulirati rad igraonica, rođendanionica i adrenalinskih parkova u kojima djeca provode slobodno vrijeme zato što ni jedno od resornih ministarstva ne želi preuzeti obavezu izrade takovog zakona. Iz procesa upravljanja krizom i epidemijom korona virusa dodatno smo vidjeli koliko je važna suradnja te uvažavanje mišljenje između različitih struka u donošenju ključnih odluka koje se odnose na djecu. Iako je reakcija države u mnogim situacijama bila brza i pravovremena uočili smo kako se nije dovoljno učilo da se u proces rješavanja svakodnevnih problema koja se tiču djece uključe upravo i mišljenje djece. Svjesni smo da je to ponekad teško u kriznoj situaciji koja zahtjeva brzu reakciju, ali ako u kontinuirano izgrađujemo mehanizme sudjelovanja djece, onda nam ih neće biti teško ugraditi ni u kriznim situacijama. Nadam se da smo zajedno sa svojim suradnicima pravovremeno prepoznavali, prepoznali probleme tijekom epidemije i našim preporukama pridonijeli kvalitetnijem donošenju odluka u korist djece. Također, vjerujem da će nam u unaprjeđenju stanja prava djece u Hrvatskoj uvelike pomoći i mišljenje i preporuke UN-ovog Odbora za prava djeteta pred kojim RH uskoro brani svoje 5. i 6. Periodično izvješće o ostvarivanja Konvencije o pravima djece. I na kraju, želim zahvaliti svim stručnjacima i institucijama s kojima smo uspješno surađivali u 2020. g., a osobito mojoj Mreži mladih savjetnika, dakle djeci i mladima koji su svojim aktivnim sudjelovanjem podigli kvalitetu naših odluka, preporuka i inicijativa. Također, zahvaljujem i svim zaposlenicima svoga ureda koji su u 2020. posvećeno, odgovorno i vrlo složenim uvjetima radili u službi zaštite prava djece u Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Prije nego što dajem riječ zastupnicama i zastupnicima za replike, samo radi jasnoće, sve stanke koje su tražene prije su naravno, odobrene, ali na osnovi čl. 293.b koji smo dogovorili zajedno smo nastavili raspravu, a odnošenje na druge teme, razgovor o drugim temama koje nemaju veze s dnevnim redom bila je moguće do minute prije jer su bili slobodni govori ili iznošenje stajališta i nije mi jasno zašto niste te iskoristili nego ste čekali točku, ali dobro. Gđa. Karolina Vidović Krišto, prva replika.
Hvala lijepa. Gđo. pravobraniteljice, obratila sam vam se u nekoliko navrata vezano uz vrlo ozbiljne i dramatične optužbe za seksualno zlostavljanje dviju malih djevojčica od strane oca. Odgovorili ste mi kao da je riječ o predmetima, a ne o djeci. Znate, vi ste meni govorili da se roditelji svađaju, ali vas zakon obvezuje da štitite djecu, a ne da se bavite roditeljima. Uostalom, otac je na sudu, pred sucem priznao da je male djevojčice, svoje kćeri fizički zlostavljao. Ja sam vas tražila i sada vas isto to tražim i pitam vas i nužno je da se djecu zaštiti dok se ne razriješe sve okolnosti vezano uz ove vrlo ozbiljne i dramatične optužbe, a vas želim pitati, jeste li svjesni da vas zakon obvezuje da štitite djecu? Slijedite li vi, gđo. pravobraniteljice, zakon ili slušate [[Upadica: Hvala gđo. Krišto.]] nekakve moćnike?
Hvala lijepa. Izvolite odgovor.
Zahvaljujem na ovom pitanju. Naravno da ja znam svoje zakonske obaveze i znam što je propisano Zakonom o pravobranitelju za djecu i drugim zakonima koji regulirao moje djelovanje. Ne bih govorila o konkretnom slučaju, a iako smo u njemu dobro, iako smo poduzeli pravovremeno i reagirali na način na koji mi možemo reagirati, a ja sam u svom izlaganju rekla koje su naše mogućnosti. Znači mi definitivno pratimo, mi definitivno kada dobijemo određene izvješća, nakon toga možemo reagirati. Na drugi način sa svojim preporukama koji su zapravo jedini naš alat, možemo se uključiti u rješavanje konkretnog predmeta.
G. Milanović Litre. Povreda Poslovnika? Izvolite.
Povrijeđen je čl. 238. Ovo je vrijeđanje zastupnika. Vi niste reagirali ni kako treba, znači ni u skladu sa zakonom niti ste reagirali pravodobno. Dakle, vi imate mehanizme razbuditi institucije koje očito isto tako, očito kao i vi, ne rade po zakonu nego očito slušaju nekakve moćnike koji zaustavljaju cijeli proces rasvjetljavanja slučaja i zaštite djece. Morate biti svjesni da je to i vaša odgovornost, morate toga biti svjesni.
Hvala lijepa. Znate da je opomena jer je bila replika. G. Milanović Litre.
Hvala vam poštovani .../nerazumljivo/... predsjedavajući, poštovana pučka pravobraniteljice, pardon, pravobraniteljice za djecu. 17. listopada prošle godine dogodio je jedan incident prilikom utakmice, odnosno neposredno prije utakmice nogometnog kluba Dinamo i nogometnog kluba Gorica. Djeca 3-7 godina su izuvana iz cipela, pretraživana, raskopčavana, udruga Dinamo, to smo mi, 18. listopada poslala vam je upit i ukazala na taj problem koji je jedini medijski bio eksponiran, ali takvi događaji se događaju redovito vikendima kod malo starije djece, kod maloljetnika. 21. ste im odgovorili natrag kako je to bio izdvojen slučaj, što nije i da očekujete povratnu informaciju od MUP-a kojeg ste zatražili izvješće, pa me zanima evo, u ime njih i u svoje ime, želim znati jeste li dobili to izvješće i što je u njemu pisalo?
Hvala. Odgovor.
Zahvaljujem na postavljenom pitanju i zapravo, iskoristila bih svoje pravo da vam na to odgovorim pisanim putem. Naravno da sam upoznata sa predmetnim događajem, naravno da znam da smo zatražili od MUP-a i dobili smo povratnu informaciju međutim, s obzirom na kratkoću vremena, ja vam sad nisam u mogućnosti odgovoriti. Naravno da se radilo o bitnoj povredi dječjih prava u konkretnoj situaciji i to je upravo onaj dio u koji ulazi onih 42% povećanja broja predmeta odnosno prijava koje su pritužbe na postupanje određenih djelatnika nekih službi, pa i u ovoj situaciji.
Gđa. Andreja Marić.
Hvala lijepa. Poštovana pravobraniteljice, postavit ću vam pitanje na koje zapravo mi niste stigli dati odgovor na odboru, kad smo imali, a vezano je uz prisutnost automat klubova i ovih kockarnica i igara na sreću u blizini odgojno-obrazovnih ustanova. U ožujku 2020. je stupio na snagu novi, dopunjeni pravilnik gdje je minimalna udaljenost 500 metara, vi ste tražili 1000 metara i još bi bilo u redu da se to poštuje, međutim, vi ste i u izvješću naveli, a evo, imamo i podatke s terena da se, unatoč tom pravilniku i dalje otvaraju u blizini odgojno-obrazovnih ustanova kockarnice i automat klubovi. Ministarstvo financija je, kako navodite odbilo vaše preporuke, sad smo već debelo zagazili u 2021., da li ima kakvih novosti i da li će vas poslušati? Tu su zainteresirani jedinice lokalne samouprave jer svima nam je zapravo u interesu da se djecu odstrani od tih zapravo nepogodnih objekata. Hvala.
Odgovor.
Zahvaljujem na postavljenom pitanju, dakle samo otvaranje automat klubova odnosno kazina i kladionica u blizini odgojno obrazovnih ustanova odnosno bilo je predmetom našeg interesa i mi smo tu stavili našu preporuku. Kao što ste sami rekli zadnja informacija koju imam u odnosu na konkretni slučaj isto tako otvaranja jednog takvog mjesta u blizini preko 200 metara, Ministarstvo financija znači za sada još nije uključilo, ali je reklo da će uzeti u razmatranje naše prijedloge prilikom donošenja novog pravilnika. Dakle, do ožujka 2020. je bilo 200 metara, nakon toga je 500 metara, ali svakako mi smatramo da je to nedostatnim i da je to svakako neprimjereno vezano za samu djecu u takvim situacijama.
Gospodin Marijan Pavliček.
Poštovana pravobraniteljice evo u više navrata ste u vašem izvješću se osvrnuli na pritužbe pojedinaca odnosno roditelja na sudjelovanje djece u vjerskim sadržajima izvan programa vjeronauka, primjerice molitvi i blagoslovu na početku školske godine te blagoslovu u povodu obilježavanja dana kruha i slično. Osobno ne vidim u tome nikakav problem jer živimo u državi gdje imamo trenutno preko 92% vjernika, od toga je 86% katolika i s obzirom da se radi o manifestacijama koje se odvijaju jednom do dva puta godišnje ne vidim da je ikakva većina vrši pritisak na manjinu ili želi promijeniti njen stav u odnosu na samu vjeru. Pa htio bi čuti vaše mišljenje o ovoj temi.
Odgovor izvolite.
Zahvaljujem na pitanju, dakle to je jedno pitanje koje je bilo postavljeno i prilikom obrane prošlogodišnjeg izvješća. Ono što sam ja rekla kao pravobraniteljica znači moram biti i braniti svu djecu. Ono što je moj zadatak je da ukažem kako se u školama sva djeca moraju osjećati dobro. Međutim kroz pritužbe odnosno kroz podneske roditelja i, imam saznanja da se u takvim situacijama neka djeca koja ipak nisu inače ne idu na sam vjeronauk ne osjećaju ugodno i dobro. Upravo iz tog razloga smo, je se kroz moje izvješće ovo provlači moj odgovor na taj način.
Gospođa Maksimčuk.
Hvala lijepo, uvažena pravobraniteljice zakoni se nadograđuju naravno i mijenjaju kako bi bili učinkovitiji i funkcionalniji. Tako je i ova Vlada krenula u izmjenu Zakona o sudovima kojima će se formirati obiteljski odjeli pri općinskim sudovima u županijskim središtima. Koliko će ti dugo očekivani specijalizirani obiteljski odjeli na sudovima pomoći vama u radu i naravno ono što je najbitnije koliko će poboljšati zaštitu prava i dobrobit djeteta.
Ono što, zahvaljujem na pitanju, ono što moram reći je da se mi zalažemo za osnivanje obiteljskih sudova. Ovo je prvi korak u osnivanju jednih specijaliziranih odjela s obzirom na, na brojne okolnosti koje postoje. Znači prvi korak koji vjerujem da će ukoliko će na njemu se raditi i da rade specijalizirani, educirani suci jer mi imamo situaciju da se suci ne bave samo ovom problematiku već i brojnim drugim, dakle važno je da oni budu visokospecijalizirani, da znaju o pravima djece odnosno da isto tako imaju pomoć ekipiranih stručnjaka izvan pravne struke. I tu vidim poboljšanje za djecu, ali isto tako naravno u tom kontekstu će pomoći i nama, ali bitno je da se objedine svi postupci koji se odnose na jednu obitelj. Znači i prekršajni, kazneni, obiteljski, sva problematika koja se odnosi na jednu obitelj važno je da se vodi na jednom odjelu odnosno [[Upadica: Hvala.]] u perspektivi na sudu.
Poštovani zastupnik Kajtazi.
Zahvaljujem se. Poštovana pravobraniteljice kad govorimo o djeci i pandemiji, a posebno o romskoj djeci zanima me da li ste bili na terenu u nekom od romskih naselja i ako ste bili kakvi su vaši dojmovi od toga. Isto tako zanima me da li vaša institucija djeci bilo u romskim naseljima ili izvan njih osiguravala neku vrstu psihološke pomoći što se tiče pandemije, lockdowna, potresa i ostalo. Hvala.
Poštovana pravobraniteljica.
Zahvaljujem na pitanju. Ono što u 2020. godini nismo mogli a naša je zakonska obaveza s obzirom na ograničenja koja su postojala i epidemiološke mjere koje su bile na snazi to je da nismo mogli obilaziti mjesta gdje borave djeca na način na koji inače sve godine radimo. U 2020. nismo bili u romskom naselju, ali smo moram reći u odnosu na romsku populaciju djece pratili situaciju i vrlo brzo nakon zatvaranja, znači nakon uvođenja lockdowna smo dali preporuku usmjerenu prema Ministarstvu znanosti i obrazovanja vezano za djecu romske nacionalnosti gdje smo zapravo predložili i snimanje stanja na terenu što se tiče samih da li imaju svi tehnologiju potrebnu za praćenje nastave isto tako predložili smo i uvođenje odnosno prevođene programa na trećem [[Upadica: Hvala.]] i prilagođavanje za romsku djecu. Znači bili smo aktivni i [[Upadica: Hvala lijepo.]] pratili smo ovaj dio problematike.
Hvala lijepo. Slijedeća replika, poštovani zastupnik Stier.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Vjera se ne može nikome nametnuti, ali u tolerantnom pluralnom društvu naravno da se i javna manifestacija vjere mora svima omogućiti bez obzira da li je to iz većinske, manjinske populacije, mislim da je to jednostavno nužno učiniti zbog pluralnosti našeg društva. No, htio sam vas nešto drugo priupitati, prema izvješću UNICEF-a oko milijardu djece je oštećena tijekom pandemije jer nisu imali pristupa školi, a nisu imali niti dobrog pristupa nekim alternativnim npr. digitalnim platformama. Vi ste spomenuli kako u Hrvatskoj se to dobro organiziralo, međutim kakve će biti vaše preporuke u budućnosti da ne dođe pa i unutar Hrvatske do diskriminacije jer na nekim područjima nije takva dobra pokrivenosti, nadamo se da neće biti potrebe ali isto tako kako bolje uključiti i tu djecu koja možda nisu ovo, ovaj period tako dobro iskoristili da ne bi bili jednostavno [[Upadica: Hvala.]] odbačeni ili diskriminirani.
Poštovana pravobraniteljica.
Zahvaljujem na pitanju. Ja se nadam da će ova godina odnosno 2020. pa i evo ovih nekoliko mjeseci u 2021. za nas biti izuzetno poučno i da će ova kriza zapravo donijeti nečemu poboljšanju i nečemu da smo svi naučili. A to je upravo pokrivenost i dalje postoje određena područja na koja mi ukazujemo gdje je nepokrivenost možda ne toliko sada sa tehnologijom odnosno sa samim uređajima već sa signalom. Dakle i dalje mi ukazujemo ukoliko saznamo, a saznali smo u neposrednim nekim kontaktima kako je izuzetno važno svoj djeci omogućiti pristup. Za svu djecu za koju saznamo i dajemo i generalno odnosno dali smo opću preporuku kako je važno snimiti stanje da se to ne ponovi odnosno da sva djeca imaju tu mogućnosti.
Slijedeća replika, poštovane zastupnice Murganić.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovana pravobraniteljice, epidemija Covida-19 je znatno promijenila živote naših građana i proizvela je brojne traume djece o kojima ste i vi pričali, a sigurno će i biti isticano u raspravama. Ono što bi htjela posebno istaknuti, a to da su djeca bila pozivana odgovornost, budimo odgovorni ne idimo bakama, djedama i stariji budite odgovorni ne družite se, prenosite bolest svojima najstarijima i to je kod njih zaista stvaralo, zaista stvaralo stresne situacije. I oni su se koliko god je moglo uz manje izlike odgovorno i ponašali. Moje je pitanje je da li mi odrasli se odgovorno ponašamo odbijajući cijepljenje? Da li ćemo mi sa malom procijepljenosti opet dovesti u situaciju da naša djeca, a kunemo se svi da ćemo sve učiniti za njihovo dobro opet budu izložena zbog eventualno prijetnje slijedećeg vala i slijedećeg zatvaranja dodatni traumama? Da li ste spremi pozivati na cijepljenje?
Hvala. Poštovana pravobraniteljica.
Zahvaljujem na pitanju i moj odgovor je, apsolutno da. Mi to zapravo već i radimo jer kroz brojna naša priopćenja odnosno kroz brojna obraćanja mi smo izrazili svoj stav i svakako se držimo onoga da je zapravo cjepivo najvažnija, najvažnije dostignuće i dok su rezultati cjepiva bolji od samog izbijanja bolesti odnosno epidemije i ako možemo zaustaviti epidemiju na taj način tada je to izuzetno važno zbog naše djece. Ako imam vremena, a imam, jučer smo na saborskom odboru od stručnjaka saznali kako je djeci na vrhu odnosno na prvom mjestu, kako su pokazala odgovornost jer im je na prvom mjestu bila bojazan da ne zaraze odrasle oko sebe. Dakle, to je veliki stupanj odgovornosti koji su djeca pokazala u ovom [[Upadica: Hvala.]] cijeloj situaciji.
Hvala. Slijedeća replika, poštovane zastupnice Nikolić.
Zahvaljujem potpredsjedniče sabora. Poštovana pravobraniteljice ja bi se osvrnula na fenomen nestale djece. Proučavajući vaš izvještaj oko ove problematike zabrinjava me podatak bjegova djece iz obiteljskih domova i ustanova koji se mjeri u stotinama, a čak u 12 slučajeva za vrijeme bijega zabilježeno je počinjenje kaznenoga djela nad djetetom. Razumljivo je da je teško prevenirati bijeg djece u svakoj obitelji, ali postavlja se pitanje zašto se ništa ne radi u ustanovama koje su pod nadležnosti resornog ministarstva i konkretno šta se poduzelo oko tog, oko te problematike. U protekle 4 godine apelirate na uspostavu protokola za nestalu djecu i Amber alert sustava i koliko mi se čini iz vaših izvještaja MUP nije spreman za suradnju dok ostale zemlje EU imaju uveden taj sustav. Da li to znači da su naša djeca manje vrijedna od ostale djece? Hvala.
Poštovana pravobraniteljica.
Zahvaljujem na pitanju. Dakle, nestala djeca predstavljaju svakako posebno ranjivu skupinu i doista je broj bjegova iz ustanova, primarno taj broj bjegova izuzetno visok odnosno ono što je važno, ja ne mogu reći da se ne poduzima ništa ali se svakako ne poduzima dovoljno i u dovoljnoj mjeri se ne radi, ne rade, nije organizirano odnosno ne rade programi kako bi se proučio i individualizirao svaki bijeg jer svaki bijeg ima i svoju pozadinu. Naravno u slučaju bijega djeca su i posebno ranjiva i oni mogu i imali smo, bili su žrtve određenih kaznenih isto tako može biti doći do njihovog trgovanja ili bilo čega. Znači ono za što se i zalažemo i što ima isto određenih pomaka, ali to ide vrlo sporo, to je zapravo ta suradnja sa MUP-om odnosno upravo ovaj program koji ste [[Upadica: Hvala.]] i sami naveli.
Slijedeća replike, poštovani zastupnik Pavić.
… [[Govornik naknadno uključen.]] s obzirom da je to jedno od rijetkih izvješća koje dolazi ovdje stvarno kompletno i sa svim onim elementima koje treba imati da bismo ga mogli jednostavno iščitati i da bismo mogli vidjeti što se zapravo radilo. Ono što mislim da nedostaje to su možda rezultati koji su dobiveni nakon vaših aktivnosti. Znači što smo dobili nakon toga, to bi bilo dobro da to dobimo, a posebice u dijelu obrazovanja. Spomenuli ste i sami Covid kriza je prouzrokovala i prelazak na programe na televiziji za obrazovanje za osnovne škole, pitanje je koliko je to bilo kvalitetno s obzirom da predavači su bili izuzetno kvalitetni, program je bio kvalitetan, međutim ponavljalo se gradivo koje je već bilo obrađeno u školi, nakon toga se to gradivo teško moglo prekontrolirati njihovo znanje te djece. Pogotovo je to bilo izraženo u srednjim školama i u gimnazijama. Pitanje je još da li imate plan da usporedite rezultate na [[Upadica: Hvala.]] maturama ove godine i unatrag 2-3 godine da vidimo koji su efekti.
Hvala. Poštovana pravobraniteljica.
Zahvaljujem na pitanju. Time da ću reći kako zapravo djeca sama, a polazim uvijek od djece, su rekla kako im je nastava u živo zapravo prioritet. Ono što je dobro, je da se zapravo pravo djece na obrazovanje u protekloj godini nastavilo. Dakle, ta odluka u vrijeme lockdowna je i kasnije znači provedena i sama djeca ipak nisu bila isključena iz obrazovanja i to je izuzetno važno. Važno je i da nešto naučimo iz svega toga. Kakvi će biti ishodi, kakvi će biti rezultati samog znanja djece to ćemo vidjeti kroz određeno vrijeme. Naravno da ćemo to pratiti. Ali ono što ću ja posebno naglasiti i što je izuzetno važno, a to je da nam djeca uslijed svih ovih okolnosti ostanu mentalno čvrsta odnosno da nam djeca nisu stradala mentalno.
Hvala. Sljedeća replika poštovane zastupnice Puljak.
… [[ne razumije se]] evo poštovana pravobraniteljice, kroz vaše izvješće zapravo nisam naišla nigdje na neko posebno poglavlje ili posebno jednu aktivnost koja vodi računa o darovitoj djeci. Dakle znamo da imamo puno problema, sada smo i u pandemiji itd. Međutim, nekako se čini kao da zaboravljamo da osim djece s teškoćama u razvoju, raznih oblika nasilja i drugih problema ima i darovite djece. Dakle, darovitost je evo prema Pravilniku o osnovnoškolskom odgoju i obrazovanju definirana kao spoj tri skupine osobina. Ali međutim, taj Pravilnik je donesen već na 30 godina. U zadnjih 30 godina ta su se neka i nove spoznaje su se o tome dosegle dakle što je to darovitost i kako se definira. Nacrt novog prijedloga je u proceduri od 2014. godine. Nije se još donio do dana današnjeg. Dakle evo imate li nekih spoznaja kada će biti donesen ili nešto radite na tom pitanju?
Poštovana pravobraniteljica.
Zahvaljujem na ovom pitanju i zapravo na ovome što ste uočili, doista možda u protekloj godini tome nije bila posvećena s obzirom na sve druge okolnosti pažnja kao što smo svake godine zapravo do sada posvećivali u našem izvješću. Naravno da ćemo pratiti dalje i s obzirom da se situacija nadajmo se normalizira odnosno da će se normalizirati i da ćemo podsjetiti ponovno odnosno našim nastojati svojim preporukama dati da se ovaj Pravilnik donese što prije. Naravno da je to jedna posebna skupina djece koja također zahtijevaju odnosno zaslužuju posebnu pažnju.
Sljedeća replika poštovane zastupnice Glamuzina.
Zahvaljujem. Kolegica Puljak je malo preduhitrila me s temom. Ali ja bih se isto također referirala na dio vašeg izvješća koji se tiče obrazovnih prava djece. Ispričavam se. Većina tog dijela izvješća se opravdano odnosi na djecu s teškoćama u razvoju. Međutim, znamo svi da hrvatski zakon kao djecu s posebnom potrebama definira i darovitu djecu, a sustavno ih se zanemaruje. Vi ih sami u ovom izvješću niste previše spominjali osim u onom dijelu rada vašeg ureda u Splitu gdje se održala jedna radionica. Bitno je napomenuti da škole imaju određene obveze zakonski definirane prema toj djeci. Međutim, one se sustavno ne provode. Ovise isključivo o volji i angažmanu učitelja i učiteljica. U vašim preporukama ja sam pronašla samo jednu onako generalnu koja kaže u odnosu i postupanju s učenicima uvažavati njihove individualne potrebe i specifičnosti. Međutim, to ni iz bliza se ne referira direktno na darovitost. Ovdje smo kada se govorilo o proračunu davali nekoliko amandmana da se u proračunski to referira u proračunu vidi briga za tu djecu. Međutim, ni toga nema [[Upadica Reiner: Hvala.]] Zanima me kakve će konkretne vaše upute biti ubuduće s tom djecom …
Poštovana pravobraniteljica. Molim vas držimo se vremena. Ostat ćemo večeras do ponoći ako nastavimo tako. Izvolite poštovana pravobraniteljica.
Zahvaljujem na pitanju. Evo isti se moj prethodni odgovor se može na neki način primijeniti i na ovaj dio. Dakle svakako ćemo ako se situacija i sada, hajde vjerujemo da se pomalo smirila, posebnu pažnju ponovno posvetiti toj skupini djece i koliko je u našoj mogućnosti, kolika je naša moć zapravo pokušati ponovno senzibilizirati sva nadležna tijela da se ta djeca odnosno da im se pruži adekvatna briga i adekvatno budu zbrinuta. Ona zaslužuju to svakako.
Poštovani zastupnik Vrkljan.
Poštovana gospođo pravobraniteljice. Ne tako davno, prije 10-tak godina naši psihijatri u bolnicama u KBC-ima su se bavili problemom alkoholizma ili psihijatrijskih bolesti kod odraslih, ali i kod djece. Danas u Hrvatskoj 70% naših psihijatara se bavi problematikom ovisnosti djece o igricama, klađenjima i takvim modernim izražajima modernog društva. Mene zanima što ste vi poduzeli konkretno, ne da sljedeće godine ponovno čitamo isto izvješće gdje vi načelno spominjete da ste protiv toga i da pišete razna priopćenja i zamolbe? Što ste vi spremni stvarno poduzeti da se hrvatska djeca izvuku iz pakla ovisnosti o igricama i sportskim raznim događanjima gdje se kod njih očekuje da njihov mozak se razvije na način da je u životu moguće uspjeti na laki način bez truda?
Hvala. Poštovana pravobraniteljica.
Zahvaljujem na pitanju. Dakle, ovo vračamo zapravo temu na ona prava djece u digitalnom okruženju odnosno to je jedan od negativnih strana tog digitalnog okruženja su upravo ovisnost koja je kod na žalost sve većeg broja djece kod nas prisutna vezano za video igrice, vezano za korištenje interneta, pa i različitih društvenih mreža. U tom dijelu mislim da je izuzetno važno kao što sam i rekla u uvodnom obraćanju ne samo u samoj Strategiji za prava djece to predvidjeti već je isto tako važno i senzibilizirati odnosno raditi na senzibiliziranju javnosti odnosno i odraslih znači roditelja koji zapravo dovode do toga odnosno mogu dovesti svojim ne postavljanjem granica mogu dovesti dijete u samu situaciju da postane ovisno.
Hvala. Kolega Vrkljan je dignuo povredu poslovnika. U čemu je povrijeđen poslovnik?
Hvala vam na tome što ste odgovorili, ali niste dali pravi odgovor onaj što sam ja očekivao, pa temeljem toga ja vas pozivam da vjerojatno u nekoj drugoj situaciji, danas nemate mogućnost više odgovorit da postavite strategiju vašeg rada tako da imate rezultate radi toga što sve ono što vi propustite kroz vaš sustav gdje niste bili uspješni na kraju dolazi do represivnog sustava gdje ti ljudi i mlada djeca i ti mladi ljudi završavaju u kriminalu …/Govornici govore u isto vrijeme./…
Hvala. Kolega Vrkljan i vi znate da je to bila replika, a nije bila povreda poslovnika pa vam moram dati opomenu. Sljedeća replika poštovane zastupnice Juričev Martinčev.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovana pravobraniteljice. Kao što ste rekli, a i svi znamo da je u 2020.g. je period u kojem su djeca više nego ikad boravila uz Internet, uz svoja računala i online. U svom izvješću obradili ste različite kategorije djece, različite zaštite njihovih prava, moje pitanje vama, što vi odnosno svi mi možemo učiniti kako bi zaštitili našu djecu, djecu saborskih zastupnika, državnih tajnika, ministara, gradonačelnika, načelnika, a i svih ostalih ljudi koji se bave javnim poslom? Naime, jako dobro znamo ako se objavi neko naše ime, ako je nešto i dobro učinjeno ili čak ne mora ni naše ime nego stranku kojoj pripadamo da će netko od naših sugrađana, ako ne pod svojim imenom onda pod lažnim profilom pisati pogrdne riječi, najružnije želje za budućnost nas naše djece, kletve i sl. Kao što ste rekli vi morate štititi svu djecu, pa evo što možemo osim odustati od ovog posla kako bi …/Govornici govore u isto vrijeme./…
Hvala. Poštovana pravobraniteljica.
Zahvaljujem na pitanju. Da, to predstavlja i to je bila zapravo i jedna od problematika i tema s kojom smo se bavili, naravno da zaštita djece, zaštita sve djece pa i zaštita djece roditelja koji se bave javnim pozivom ili koji su javne osobe je prilično zabrinjavajuća u nekim situacijama u našem društvu. Mi tu pozivamo medije, mi tu pozivamo i nadležnu agenciju da se od toga da budu profesionalni i da tu daju svoj doprinos u zaštiti djece jer zapravo su oni ti koji bi trebali odbiti odnosno ne bi trebali objavljivati takve informacije, to su i za djecu izuzetno štetne informacije, to su i za odrasle štetne. Dakle, mediji su ti koji bi morali raditi profesionalno u tom dijelu.
Hvala. Replika poštovanog zastupnika Raspudića.
Poštovana pravobraniteljice. U Zakonu o pravobranitelju za djecu čl. 18. st. 2. imate mogućnost podnijeti posebno izvješće u slučajevima kada su ugrožena prava djece u posebnom stupnju i velikom opsegu. Pa ako to se nije dogodilo u korona pandemije ne znam kad jeste i kada će se podnijeti posebno izvješće ako sada neće. Na 263 stranice vašeg izvješća koje sam detaljno iščitao vi se naravno dotičete tog problema, međutim to je rasuto u različitim kategorijama. Smatram da je to trebalo objediniti u jedno posebno izvješće koje ste trebali podnijeti Saboru. Zašto to niste učinili?
Poštovana pravobraniteljica.
Zahvaljujem na pitanju. Moram priznat da smo o tom dijelu detaljno raspravljali unutar ureda i razmišljali o podnošenju posebnog izvješća koje međutim nismo se odlučili na tu varijantu pa smo upravo zato, kao što sam rekla više od 40% ovog izvješća se odnosi na taj dio. Posebno izvješće nismo podnijeli iz razloga što smo o njemu razmišljali pred kraj godine kada je već bilo potrebno pisati i ovo izvješće pa smo se odlučili za varijantu objedinjenog odnosno u ovom glavnom izvješću izdvojenih područja koje se odnose i mislim da je na ovaj način to bilo vrlo pregledno. Naime, ono što je bilo u posebnom izvješću dakle kao što ste citirali zakon, ukoliko postoje ukoliko su izrazito ugrožena dječja prava odnosno ukoliko neki od sustava [[Upadica Reiner: Hvala.]] ne radi.
Hvala lijepa. Sljedeća je replika poštovane zastupnice Borić.
… [[Govornica naknadno uključena.]] spriječe pravomoćno osuđeni počinitelji da ponovno ne dođu u kontakt s djecom i tražite da se trajno čuvaju podaci o osuđenosti, imat ćemo i raspravu o izmjenama i dopunama Kaznenoga zakona. Nešto me zanima o toj suradnji, koliko ustvari, a znamo koliko vaše preporuke se uvažavaju od drugih institucija, je li bolja, je li nam sad prilika kad radimo i dopune i izmjene Kaznenoga zakona da neke od vaših preporuka, da ne kažem i zahtjeva uđu u zakon?
Poštovana pravobraniteljica.
Zahvaljujem na pitanju. Da, ono što sam naglasila u uvodnom dijelu mislim da bi donošenje jednog propisa koji bi cjelovito i sveobuhvatno imao pristup u zaštitu djece od seksualnog nasilja bilo izuzetno značajno. Neki naši prijedlozi u izmjenama kaznenog zakonodavstva su prihvaćeni. Ono što moram naglasiti da kazneno zakonodavstvo nije jedino područje koje regulira tu materiju već postoje neki drugi izdvojeni zakoni u kojima je ista uključena i upravo zato ne vidimo razloga zbog čega ne bi bilo moguće to obuhvatiti s jednim propisom. Ono što bi u izmjenama kaznenog zakonodavstva bilo izuzetno važno u ovoj problematici, to je vezano za sigurnosne mjere, odnosno mjere opreza koje su sada regulirane, po meni, na jedan neadekvatan način, odnosno one bi trebale čak izrast da se moraju izricati, bio bi dobar za naše djelatnike pravosuđa.
I zadnja replika, poštovana zastupnica Blažević.
Hvala lijepo poštovana pravobraniteljice. Ja mislim da je Mreža mladih savjetnika važna za vaš kontakt s djecom i mladima jer samo ustvari u kontaktu i komunikaciji s njima možemo znati što im je važno, koji su njihovi problemi, što si oni žele, itd. Mene zanima koliko se djece prijavi na natječaj za članove Mreže? Jeste li vi zadovoljni s tom brojkom i da li možda planirate eventualne marketinške promocije kako bi djecu animirali za prijavu za natječaj? Hvala lijepo.
Poštovana pravobraniteljica.
Zahvaljujem na pitanju. Evo, upravo danas je zadnji dan koji istječe za prijavu na natječaj da postanu mladi članovi Mreže mladih savjetnika. Moram reći da ne znam koliki broj prijava je stigao danas tijekom dana i tijekom jučerašnjeg dana, ali stiglo je više od 50-tak prijava, tako da, mislim da djeca pokazuju interes. Mi smo nastojali, ja sam na svim mjestima na kojima sam dolazila u kontakt sa djecom, a to je uglavnom bilo putem online sastanaka sa pravobraniteljicom tijekom prošle i ove godine, isto tako smo objavili i u medijima, znači bilo je objavljeno u dnevnim tiskovinama, ali i u školskim novinama, dakle pokušali smo, isto tako smo upoznali i sa ravnatelja osnovnih i srednjih škola, znači putem njihovih tijela da senzibiliziraju djecu da se jave za ovaj, zapravo izuzetno važan i za nas doista jako značajan doprinos koji djeca daju našem radu odnosno radu Ureda.
Hvala. Hvala lijepa. Hvala. Želi li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Hvala gđo. pravobraniteljice. Ne. Otvaram onda raspravu i prvi će govoriti u ime Kluba zastupnika nacionalnih manjina poštovani zastupnik Veljko Kajtazi. Izvolite.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče HS-a, poštovana pravobraniteljice, poštovani predstavnici ministarstva, poštovani kolegice i kolege. Ovo Izvješće o kojem danas pričamo govori o godini kakva se nije dogodila za našeg života. Pandemija koronavirusa donijela je mjere neviđene do sada, a one su bez sumnje utjecale i na najmlađe, odnosno na djecu. Pošto su u fokusu čitave pandemijske priče uglavnom bile starije osobe koje je korona snažnije pogađala, ispod radara su prošla djeca, odnosno to kako ona podnose pandemiju i mjere koje su bile na snazi. U dosadašnjim raspravama oko korone i djece, fokus je uglavnom bio na pitanjima škole, odnosno na pitanjima kako će djeca pohađati školu i na koji način će se vrednovati njihovo znanje. Nesporno je da pitanje pohađanja škole u koroni važna tema, ali nipošto nije jedina jer su pojava virusa i zatvaranje društva otvorili i druga pitanja važna za psihološko zdravlje djece tijekom pandemije. U izrazito stresnim situacijama kakva je pandemija, dešava se izuzetno teško psihičko opterećenje, posebice za djecu. Iznenadno zatvaranje ustanova i višetjedna zabrana kontakta sa prijateljima i odgajateljima, predstavlja neshvatljiv, a za neke i traumatičan gubitak važnih osoba s kojima je dijete povezano. Drugi moment u kojem su se mediji i društvo u uglavnom bavili djecom, u koroni bio je da su djeca potencijalno lakši prenositelji i postavljalo se pitanje kako djecu zbrinuti da se preko njih ne bi zarazili baka i djed ili da bi im mama i tata mogli dalje raditi. Na djecu i mladež su u dosadašnjim procesima donošenja odluke nije gledalo kao na ravnopravne osobe nego na potencijalne nositelje virusa. Za djecu iz problematičnih obiteljskih odnosa takav pristup može biti ne samo nepravedan nego i fatalan. Ovakav pristup moramo naučiti izbjegavati u daljnjim sličnim situacijama, bilo da se radi o daljnjem tijeku pandemije koronavirusa ili kod drugih, sličnih ili manje sličnih pojava u budućnosti. Dalje bi se htio malo više osvrnuti na samo vaše izvješće koje se tiče dijelova o romskoj zajednici. I sami primjećujete kako je položaj romske djece u pravilu složeniji odnosno zahtjeva više ulaganje u odnosu na ostalu djecu, kako oko pandemijskih uvjeta, o čemu ću malo kasnije, tako oko općih točaka. Primjerice, i dalje je prisutna diskriminacija romske djece od strane nekih udomiteljskih obitelji koji ne žele prihvatiti na smještaj djecu romskog porijekla. Drago mi je da takav stav smatrate posve neprihvatljivim i nespojivim sa njihovim daljnjim bavljenjem udomiteljstvom. Izdvojili ste i jedan slučaj prijave koji se odnosi na osnovnoškolsko obrazovanje djece pripadnika romske nacionalne manjine, a koji je bio jako medijski praćen. Odnosi se na uskraćivanje školskog obroka za nekoliko učenika prvog razreda u jednoj osnovnoj školi, čiji su roditelji imali dug za školsku prehranu. Iako je iz pritužbe prvotno proizolazilo da je riječ o djeci pripadnicima romske nacionalne manjine, u daljnjem postupanju to nije potvrđeno, no potvrđena je i sumnja na diskriminaciju djece po osnovi imovinskog stanja te su inspekcijskim nadzorom utvrđeni propusti učiteljice. Ovdje bih htio reći, nevezano uz to što nije utvrđeno da se radi o romskoj djeci, da takva postupanja učiteljice smatram nedopustivim neovisno o čijoj se djeci radi. Isto tako mišljenja sam da bi za svu djecu u osnovnim školama neovisno o njihovom socijalnom statusu prehrana trebala biti besplatna. Ako jedinica lokalne samouprave ne mogu osigurati prehranu za svu djecu onda bi trebalo to osigurati barem za djecu od 1. do 4. razreda jer ta djeca su preosjetljiva i premala da bi mogla uvidjeti razlike. Kako bismo izbjegavali situacije poput one spomenute ne smijemo politizirati po ovom pitanju već osigurati da djeca dobiju prehranu. Inače iako se je ukupni broj prijava na ovom području smanjilo i dalje je više od 50% otpada na djecu romskog porijekla. Sad bih se vratio malo na pitanje obrazovanja tijekom korone. I dalje brojne romske obitelji u Hrvatskoj žive u izrazito nepovoljnim životnim uvjetima. Romska naselja su izolirana često sa lošom ili nikakvom infrastrukturom, lošim kanalizacijskim sustavom, ponegdje bez struje i pitke vode. Stoga nije ni čudo kako kažete da je provedba nastave na daljinu za romsku djecu intenzivirala sve postojeće specifičnosti i izazove koji su i do sada postojali u obrazovanju Roma. Kada smo kod ove teme ne znam koliko ste kao pravobraniteljica u svom četverogodišnjem mandatu bili na terenu u romskim naseljima, ako treba ja ću vam pomoći u organizaciji posjeta i zajedno s vama posjetiti nekoliko romskih naselja, ne samo zato da vidite položaj te djece već i da se direktnije upoznate sa situacijom u naseljima, da se uvjerite i svojim očima, a ne da informacije dobivate samo iz riječi drugih ljudi. Nužno je voditi računa da se u digitalnom poučavanju ne produbljuju nejednakosti među djecom, taj prijelaz predstavlja veći rizik za učenike slabijeg znanja kao i za učenike koji imaju manje obrazovnih mogućnosti izvan škole što je često slučaj sa romskim učenicima. Ujedno često ni sami roditelji Romi zbog nižeg stupnja obrazovanja i nedovoljno poznavanja hrvatskog jezika ne mogu pomoći djeci u učenju i savladavanje nastavnog gradiva koje se obrađuje u školi na daljinu. Ovdje se moram osvrnuti i na lošu praksu HRT-a odnosno njihovu neprilagođenost programima Škole na Trećem za romske učenike te nepostojanja sadržaja pomoću kojeg bi se romskim učenicima omogućilo dodatno usvajanje hrvatskog jezika ako ga još ne znaju ili nedovoljno poznaju. Ujedno mnoga romska djeca nemaju pristup internetu kao ni osobno računalo, laptop ni tablet, a ponekad nemaju ni električnu struju u svojim domovima. U ovom kontekstu treba reći da svega 12,2% romskih obitelji ima pristup fiksnim uslugama i internetu što je značajno ispod nacionalnog prosjeka i što upućuje na to da najveći broj romskih kućanstva nema klasična osobna računala i neograničeni pristup internetu za praćenje videa i drugih sadržaja važnih u obrazovnom procesu. Ne treba biti previše pametan da bi se iz svega toga izvukao zaključak da je kriza imala posebno nepovoljan utjecaj na život djece u romskim naseljima i da se tu mora još jako, jako puno raditi. Mnoge romske obitelji nemaju minimalnih uvjeta za korištenje tableta ili praćenja nastavnog gradiva putem nacionalne televizije jer nemaju riješenu infrastrukturu za pristup korištenja električne energije i interneta, stvari koje su većini stanovništva razumljivi i ne moraju se za njih posebno izboriti kao što su čista voda, sapun, sredstva za dezinfekciju ili maske za lice za mnoge Rome odnosno njihovu djecu predstavlja izazov za nabaviti. Moram pohvaliti pojedine pružatelje telekomunikacijskih usluga koji su donirali opremu potrebnu za pristup mobilnom internetu djeci općenito, a posebno upravo za nacionalne manje pri Ministarstvu znanosti i obrazovanja koje je u suradnji sa Savezom Roma u RH „KALI SARA“ financirao nabavku oko 130 tableta sa pristupom internetu kako bi smanjili problem nejednakosti odnosno nedostatak mogućnosti praćenja online nastave. Drago mi je da uviđate što se škole tiče da bi se određeni dio informacija trebao prilagoditi i na jezik blizak romskoj djeci. Pored jezika tu su bili i drugi izazovi osiguravanje tableta za romske učenike i besplatan pristup internetu kućanstva s djecom, pružanja podrške romskim obiteljima koje nemaju iskustvo korištenja interneta i informatičke opreme. Prilagodbu HRT-ovog programa Škole na Trećem za romske učenike razredne nastave te uvrštavanje sadržaja za dodatno učenje hrvatskog jezika. Sve ovo do sada navedeno još jednom pokazuje kako romska zajednica u pravilu ima specifične potrebe i kako se tu radi o stvarima koje druge zajednice ne prepoznaju kao prioritet iz jednostavnog razloga što sve to već imaju. S Romima to pak često nije slučaj i mnogima od njih odnosno njihovoj djeci trebaju temeljne stvari. Sve to čini zahtjevnim i izazovnim borbom za boljitak romske zajednice što već aktivno radim više od dva desetljeća, borba je to koja zahtijeva puno odricanja, truda, mnoštvo sastanaka i brojna putovanja, no kraju posebnu zadovoljštinu pričinjava vidjeti djecu koja su se uspjela školovati i napredovati i izić iz ralja siromaštva. Hvala.
Hvala lijepo. Sljedeći klub zastupnika biti će onaj Mosta, a govorit će poštovani zastupnik Nino Raspudić. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege. Preliminarno mogu reći ono što iznosimo uvijek kada je riječ o izvješćima pravobraniteljica, a to je da smatramo da te urede treba objediniti u jedan ured pravobranitelja za ljudska prava koji će imati pod odjele koje sada pokrivaju posebna pravobraniteljstva. Također ću ponoviti da smatram da su ti uredi preglomazni u ovom slučaju riječ je o 20 zaposlenih i da troše previše javnog novca za rezultate koji ne korespondiraju utrošenim sredstvima i tolikom broju zaposlenih. U ovom slučaju riječ je o 5,5 miliona kuna. Pravobraniteljica za djecu je prepoznata u javnosti. Iščitavajući ove 263 stanice vidimo da su se ljudi javljali doista sa svim mogućim temama rekao bih sami kao roditelji, da nema teme koja me ticala, a da je netko već nije prijavo pravobraniteljici, da ona tu nije navedena. Međutim, svrha tog ureda nije samo prikupiti pritužbe ljudi i oglasiti se po tome i onda oprati svoju savjest, evo mi smo poslali nekakav dali smo prijedlog ili predstavku i sad stvar ostaje na tome, nego je svrha tog ureda da što konkretnije radi na unapređenju života i prava djece u RH. Pomalo ću preokrenuti redoslijed ovog izlaganja i vratit ću se na ovo što sam spomenuo u replici, a to je da sam očekivao da će pravobraniteljica u skladu sa Člankom 18. stavak 2. Zakona o dječjem pravobranitelju podnijeti posebno izvješće o stanju prava djece u Hrvatskoj u kontekstu korona pandemije. To je prvi put u hrvatskoj povijesti, mi smo imali, naša generacija pamti tragično iskustvo Domovinskog rata gdje je naime poginulo preko 400 djece i mnoga djeca su ranjena, provela su godine u skloništima, međutim ovo je prvi slučaj gdje nema djeteta u Hrvatskoj kojem nisu u 2020., a to se nastavlja i u ovoj godini na ovaj ili onaj način ograničavana prava. Ograničavana, a u brojnim slučajevima i prekršena prava. To je doista situacija bez presedana i mi smo morali dobiti posebno izvješće o stanju prava djece u Hrvatskoj u kontekstu korona pandemije. Ne znam zašto, nije mi jasno zašto ga, zašto ga nismo dobili, mogu samo izraziti nadu da će se ono možda pojaviti, pojaviti na jesen. A što se događa? Nažalost posljedice će biti srednjoročne i dugoročne ono što se već registriralo recimo ako uzmemo podatke MUP-a to je da se u Hrvatskoj djecu u 2020. više fizički zlostavljalo i više iskorištavalo za pornografiju, a također da su se manje provodile mjere koje su izrečene ranije. Konkretno iskorištavanje djece za pornografiju je poraslo čak za 30% u odnosu na 2019., imamo i porast tjelesne ozljede na štetu djece i obitelji od 50% u odnosu na godinu prije. Međutim, ono što dodatno zabrinjava tiče se sustava, to je da je sustav u vrijeme pandemije krahirao pa je neprovođenje odluke za zaštitu dobrobiti djeteta što je Članka 173. Kaznenog zakona poraslo za 81%, 81%, a povreda djetetovih prava za 33%. Ovo je dakle nešto što se kratkoročno dogodilo, a posljedice ove zatvorenosti, izoliranosti djece i od škole i od vršnjaka će se tek pokazati. E sad, pravobraniteljica u izvješću navodi djelomičan citat MUP-ove statistike, te kaže citiram zaključno možemo reći kako je na razini države prepoznata važnost sveobuhvatnog djelovanja na prevenciji nasilja i zanemarivanje djece u obitelji međutim nužno je uložiti još mnogo više napora u ostvarivanje suradnje i koordinirano djelovanje pojedinih resora ključnih za ostvarivanje bolje zaštite žrtava nasilja u obitelji. U travnju prošle godine pravobraniteljica je također uputila preporuku o izradi smjernica za postupanje u situacijama zaštite djece od nasilja i zanemarivanje u doba epidemije Covid-19, no što s tom preporukom, jel se provodila, kako se provodila. Kako se ta citiram prepoznatost važnosti sveobuhvatnog djelovanja manifestira? Jel tako što netko kaže evo ja sam prepoznao i što sad ili možda tako da imamo jedan u nizu zom sastanaka ili on-line konferencija koje su često neprohodne naslova poput citiram smjernica Europske strategije suzbijanja posljedica Covida-19 na pripadnike mlađe životne dobi. Zar se to djelovanje pogotovo ako se navodi kao sveobuhvatno ne bi trebalo vidjeti u konkretnim prevencijskim mjerama čija je dokazana učinkovitost pokazana brojkama koje bi ukazivale na smanjenje ili barem stagnaciju nasilja nad djecom, što nije slučaj. Dakle, nije dovoljno uputiti preporuku i reći evo obavila sam svoj posao i umirila svoju savjest već treba biti uporan i inzistirati opetovano na njenoj implementaciji. Isto tako, nestala je negdje MUP-ova medijska kampanja Iza vrata se zvala upravo onda kad je bilo najpotrebnije, nju je potrebno reaktivirati. U nekim situacijama gdje je pravobraniteljica davala preporuke, a došlo je do ogluhe, ne znam imamo jednu komercijalnu televiziju koja opetovano kad se uključi teletekst imamo nekakve pornografske sadržaje pa se nije dogodilo ništa ili ovaj, ovi slučajevi na što je upozorila kolegica zastupnica udaljenosti kockarnica, kladionica, automat klubova od škola i drugih odgojno obrazovnih ustanova. I sad ništa se ne događa, ali treba nastaviti, treba opet. Volio bih da sam kao saborski zastupnik i mi u našem klubu i svi drugi klubovi zastupnici dobivali od pravobraniteljice poticaj. Evo gledajte ovaj problem još nije riješen, ukažite, održite slobodan govor, pokrenite inicijativu. U tom smislu mi je nedostajalo intenzivnijeg kontakta i suradnje i komunikacije s pravobraniteljicom. O stanju, ponavljam ovo su tek prve posljedice, a nažalost teže će tek dolaziti govori situacija mentalnog zdravlja djece o kojem smo mi iz Kluba MOST-a prvi govorili. Referiram se na Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje i obrazovanje koji je proveo 5 velikih ispitivanja vezanih za nastavu na daljinu u školskoj godini 2019/20. Dva su bila usmjerena na maturante, a 3 na učitelje i roditelje u osnovnim školama. I sad rezultati su poražavajući. 90% maturanata izjavilo da im nemogućnost izravne komunikacije s nastavnicima otežava svladavanje gradiva, 80% njih je imalo poteškoća s organizacijom vremena uvjetima nastave na daljinu, 90%, 90% je imalo problema s koncentracijom, 75% je izjavilo da nastava na daljinu od njih iziskuje puno više napora od uobičajene nastave. 80% roditelja je izjavilo da nastava na daljinu iziskuje veliki trud od njih, sad se malo i roditelji ponovo školuju pod stare dane i odrađuju dječje zadatke. Jedan problem koji se javljao još ranije, a s kojim se trebamo suočiti to je jedan problem izrazitog pritiska, uspjeha kod djece u zadnjim razredima osnovne škole, gdje se već osjeća ta karijerna nervoza, strah da zbog hiperinflacije odlikaša i različitih načina dodatnih skupljanja bodova za upis u srednju školu koji su zakonski dozvoljeni, a vrlo često moralno upitni, djeca se boje da neće upasti, recimo, u željenu gimnaziju. Onda moraju zapeti brže, više, jače, treba biti budan, treba biti stimuliran, to je, pogotovo pogoršano u ovim uvjetima online nastave i korona epidemije i čemu onda pribjegavaju djeca? Stvaramo sve više ovisnike o energetskim stimulansima, to su energetska pića koja se spominju u Izvješću, tzv. kognitivni poboljšivači koji su na zapadu već dijelom uobičajene, a koje se šire i među našom djecom. Online nastava učvrstila je dječju ovisnost o mobitelima i ostalim elektroničkim napravama. Spomenut ću za kraj tog prikaza stanja samo to da je tijekom prošlogodišnjeg lockdowna čak 2,4% naših maturanata izjavilo da su imali suicidalne misli, 2,4%. Radi se o istraživanju na preko 300 mladih ljudi. 90%, preko 90% maturanata je imalo poteškoće s koncentracijom, više od polovice je imalo problema sa spavanjem. Sve su to podaci koji ukazuju na ozbiljne psihološke probleme mladih ljudi koji se već sad manifestiraju, a ponovit ću po treći put, nažalost, posljedice ćemo tek vidjeti sljedećih godina, svega ovoga što se dogodilo. Ti, ovi podaci objavljeni na stranicama NCVVO-a i poslani su resornom ministarstvu, ministarstvo nikada nije reagiralo. Što se čeka, da li da ove misli pređu u konkretna djela? Evo, ovo su razlozi zašto smatram da smo morali dobiti posebno Izvješće o stanju djece u kontekstu korona pandemije i nadu da ćemo ga, ako ga nismo dobili sada, dobiti barem na jesen. O nekim drugim aspektima još kasnije u pojedinačnom govoru. Hvala.
Sljedeći klub zastupnika bit će onaj zeleno-lijevog bloka, a govori će poštovana zastupnica Rada Borić, izvolite.
Poštovani predsjedavajući, kolegice i kolege, poštovana pravobraniteljice za djecu sa suradnicima, državne tajnice, tajnici. Pred nama je Izvješće o radu pravobraniteljice za djecu i uz njega je i očitovanje Vlade RH. Vlada Izvješće ocjenjuje detaljnim i informativnim, ali predlaže da bude izrađeno, citiram, u kraćem formatu u svrhu bolje preglednosti postignutih rezultata. To očitovanje, tj. mišljenje Vlade obuhvaća tek neka područja života djece, s posebnim osvrtom na prihvat djece u pokretu, djece bez pratnje, uključivanje djece tražitelja međunarodne zaštite, čini mi se, dosta obranaški zbog pritisaka javnosti oko pushbacka migranata koji dakako putuju i sa svojom djecom, evo jučer smo imali slučaj samohrane majke iz Irana sa dvoje maloljetne djece, djevojčica danas ima 8 godina, a 4 godine su na putu i vidjeli smo da su preko 20-tak puta bili vraćenih iz Hrvatske iako su tražili svoje mjesto pod suncem u Hrvatskoj. Dakle, Vlada se očitovala, ali također, tražeći smanjenje opsega samoga Izvješća i ona se nije očitovala na neka izuzetno značajna područja kojima se bavila pravobraniteljica, a to su, posebice se nije bavila nasiljem nad djecom, dijelom tek vezano uz seksualno zlostavljanje, koje bismo i trebali je li, urediti i izmjenama i dopunama KZ-a, dijelom na obrazovanje, ali nije na toliko dovoljno na zdravlje, siromaštvo djece ili slobodno vrijeme. Nadam se da ovaj izostanak očitovanja za to područja i prešutno prihvaćanje stajališta o aktivnosti pravobraniteljice, i to aktivnostima kako bi se upravo položaj i prava djece unaprijedio te da to izostavljanje očitovanja ili kako se zove, mišljenja, tih tema ili područja, i odgovora za te prijedloge za poboljšanja, da nam govori ustvari da je pravobraniteljica dobro odradila svoj posao, u suprotnom, bilo bi to zabrinjavajuće. Kao što znamo, iako ovdje i danas čujemo od kolega koji ne razumiju i dalje da pravobraniteljica ima tek jedan jedini alat, a da je drugo na Vladi i institucijama, pa i na nama saborskim zastupnicima, a to je da može upozoriti, da može predlagati, da može dati preporuke za otklanjanje problema, pa je važnost prihvaćanja ili odgovaranja na preporuke kao jednog alata prije svega, isključivo usmjereno na poboljšanje kvalitete života djece, a ne tek u odgovoru Vlade pozivanje na zakonski okvir kojim bi se neka preporuka trebala riješiti. Možda bismo svi ovdje trebali razmisliti o uspostavi kontrolnog mehanizma koji bi nadzirao provedbu prijedloga i preporuka. Ovdje stalno govorimo koji su rezultati, rezultati mogu biti samo oni koje ovlasti ima sama pravobraniteljica, a to je davanje preporuka. U suprotnom, mnoge preporuke, a vidljivo je iz Izvješća, vidjeli smo to i kod drugih pravobraniteljica koje jedino imaju taj alat preporuka, prepisuju se mnoge preporuke iz godine u godinu bez napretka o osiguravanju njihove provedbe. Treba istaknuti da je Ured u '20. zaprimio 1923 prijave, pritužbe, upita i zahtjeva vezan uz povredu pojedinačnih prava djece, što na godišnjoj razini predstavlja rast od 10%, dakle računajući i na pandemiju, dakako, ostalo je i nekih više od 500-njak predmeta iz ranijeg razdoblja. Najveći broj prijava povreda prava i u '20. se odnosi na osobna prava djece i dakako, slijede upravo prava vezana uz djecu i obrazovanje i djecu i zdravlje, a vidjeli smo kako su bili povezani i zbog same pandemije bolesti Covida-19. Ono što je zanimljivo vidjeti tko se najčešće obraća pravobraniteljici. To su dakako roditelji djece i to u većem broju su majke u 715 slučajeva, a očevi u 300 toliko ravnopravnome roditeljstvu. Treba reći dakako da i zajednički roditelji su preko 113 mislim da je slučajeva zajedno su podnijeli prijavu. Međutim, ono što je važno reći da i djeca sama prijavljuju i mislim da to trebamo ohrabrivati. To nije veliki broj slučajeva, ali mislim da djeca danas … [[ne razumije se]] djecu je ovdje kolega Raspudić govorio o maturantima, mislim da i sami znaju što su njihova prava i kako sami mogu prijaviti. Ono što je dobro i vidi se da pravobraniteljica surađuje i sa drugim institucijama i vrlo često i Državni inspektorat obavještava o kršenjima prava, pa policijska dakako policijska prijavljivanja od nasilja nad djecom do ne znam upozoravaju o stradavanju djecu u prometu. Takvih je bilo 44 slučaja. Dakle, ako pogledamo ono što je izuzetno važno jest sinergija različitih institucija, ali onda i ovdje stalno čujemo što može napraviti pravobraniteljica. Osim dakle preporuka i traženja i možda kontrole što je s tim preporukama, zabrinjava da na osnovu svih tih obraćanja preporuke koje je uputila, a od toga čuli smo i ovdje je doista bilo 40 preporuka vezano uz posljedice Covid-19 i mjera za suzbijanje pandemije, trebamo se zabrinuti nad činjenicom da je prihvaćena tek svaka druga preporuka. Zato možda mi ovdje bi trebali razmisliti o nekom kontrolnom mehanizmu, nekom institutu da ipak smo mi to tijelo koje bi možda trebalo vidjeti zašto institucije ne odgovaraju. Jer zabrinjava da 13% dakle, 13% ima neprihvaćenih preporuka. Dakle, nema ni očitovanja o njima. Dakle, ne znamo dal' su možda u postupku. Znači možda kada ovdje govorimo i o drugim pravobraniteljicama koji je to mehanizam, koja bi bila i naša uloga da te preporuke ne ostanu preporuke ili da te preporuke, dakle ovdje imamo podatak tek svaka 6. preporuka do kraja godine bila u cijelosti i realizirana svaka 6. I onda govorimo o poboljšanju položaja i prava djece. Područja za koja je Vlada trebala dati ne samo mišljenje dakle kao što imamo u prilogu mišljenje, već i naputak institucijama. Mislimo da to Vlada ima tu moć ako nema pravobraniteljica, ako nema Sabor a to je dakle naputke i Ministarstvu socijalne skrbi, Ministarstvu obrazovanja. Ovdje smo govorili o kršenju prava vezano uz obrazovanje djece. Dakle, u sljedećem razdoblju sami znamo da treba naći neka nova rješenja kako se nositi s posljedicama zatvaranja je li lockdowna, izolacije i povesti računa, za nas je još važnije nisam čula da je kolega govorio ublažavanju uzroka nejednakosti među djecom uzrokovane Covid-om i porastom siromaštva djece ovdje treba govoriti o tome, jer veliki dio roditelja je izgubio posao tijekom pandemije ili je bio tek minimalno plaćen kao i naše radnice koje smo podržali prije sat vremena koje imaju minimalac od 3 tisuće i 400 kuna. I zamislite kako takva žena može podržati svoju djecu, jedno ili dvoje djece ili više djece koliko ih ima. Treba doista povesti pri tom a to je dužnost onda Vlade i institucija povesti brigu o ranjivim skupinama kao što su djeca s teškoćama u razvoju, djeca smještena u institucije, djeca dakle i na bolničkom liječenju, djeca u domovima za nezbrinutu djecu, djeca koja su u kazneno popravnim ustanovama i kako bismo prepoznali djecu koja doista žive u visokom riziku od obiteljskog nasilja. Ne samo u riziku, već koje i žive u nasilnim obiteljima. Nasilje od djecom svi oblici i vršnjačko nasilje, uključujući i buling i nasilje na internetu gdje je bilo riječi zaslužuje posebnu pozornost. Također i tu je bilo govora upravo te blizine kladionica, automat klubovima doista više nego zabrinjavaju i ne može to spriječiti kolega je pitao pravobraniteljica. Postoje valjda mehanizmi kako i u blizini odgojnoobrazovnih institucija se zabranilo i zašto postoje inspektorati itd. Htjela sam izdvojiti još jednu problematiku koja godinama ne nalazi rješenja. Imam samo 17 sekundi, a ona se odnosi na to da pravobraniteljica opetovano piše preporuke da vjeronauk bude na početku ili na kraju dnevnog rasporeda sati. U slučaju kada to nije moguće, škola za to vrijeme treba i primjereno zbrinuti djecu [[Upadica Reiner: Hvala.]] Drugu djecu i tražimo i alternativnu nastavu.
Hvala. Sljedeći će biti Klub zastupnika Domovinskog pokreta, a govorit će poštovana zastupnica Vesna Vučemilović. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog državnog sabora, poštovana pravobraniteljice, poštovani državni tajnici sa suradnicima. Već ovaj broj državnih tajnika nam govori koliko je kompleksna problematika kojom se pravobraniteljica za djecu bavi, jer uključuje koliko vidimo 4 ministarstva. Nije jednostavno i stoga je i ovo Izvješće vrlo opširno, detaljno i jednostavno i ne može biti drugačije mada je pravobraniteljica napravila jedan sažetak ako se ne varam koji u jednom manjem obimu prezentira rad pravobraniteljice. Prošla godina je bila bremenita problemima, izuzetno zahtjevna. Problemi su to koje nitko od nas nije očekivao. U tom smislu je bila zahtjevna i izazovna i za rad pravobraniteljice za djecu. Jedan dio rada na terenu je bio otežan, onemogućen zbog epidemioloških mjera, ali naravno to ne znači da aktivnosti nije bilo pa se tako bilježi velik broj prijava dapače 10% više prijava, pritužbi, upita i zahtjeva vezano za povredu pojedinačnih prava djece, nego što je to bilo 2019. godine. Kao što su već kolege prije mene govorile upućene su 72 preporuke, upozorenja i priopćenja s ciljem da se podrži učinkovitija zaštita prava djece i zabrinjava činjenica da je 40% preporuka bilo vezano upravo uz utjecaj korona virusa i mjera za njegovo suzbijanje na različita područja ostvarivanja prava djeteta. I kao što su i rekli prije mene ono što uistinu zabrinjava to je činjenica da je prihvaćena tek svaka druga preporuka, a tek svaka šesta preporuka je do kraja godine u cijelosti bila realizirana. Ono što je definitivno tako to je činjenica da su epidemiološke mjere ostavile posljedice na djeci. Osobito teško su pogođene određene skupine djece. Nastava na daljinu dodatno je otežala ostvarivanje prava na obrazovanje djeci koja nisu imala uvjete za on-line nastavu, a djeca s teškoćama u razvoju su ostala bez brojnih usluga koje dobivaju u posebnim ustanovama, kao što su usluge logopeda, fizioterapeuta, radnog terapeuta, psihosocijalne podrške itd. Možda ono što je i najvažnije za razvoj naše djece, ona su ostala bez druženja sa svojim prijateljima tijekom prvog zatvaranja. Moram naglasiti da su posebno ugrožena bila djeca koja su ostala u bolnicama i koja su boravila u bolnicama tijekom epidemije jer su bila potpuno odvojena od svojih obitelji u trenutku kada im je njihova potpora i utjeha najpotrebnija. Stoga moram se izjasniti da i kao majka i kao saborska zastupnica da pravilo od 15 minuta sa djetetom u bolnici je nešto što je meni osobno potpuno neprihvatljivo. Sve je to ostavilo traga na našoj djeci. Jučer smo imali tematsku sjednicu zajedno Odbor za obitelj, mlade i sport i Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu na temu mentalnog zdravlja djece i uistinu mislim da je bila kvalitetna sjednica, imali smo brojne znanstvenike, stručnjake iz tog područja koji su nam prezentirali znanstvena istraživanja koja su provedena u međuvremenu i ja ću vam navesti samo neke brojke koje ukazuju koliko je mentalno zdravlje naše djece narušeno tijekom ove epidemije. Ono što stručnjaci ističu to je porast agresije, samoagresije, smetnje u ponašanju, poremećaji u prehrani, povećana izloženost neprikladnim sadržajima na internetu, 20% osnovnoškolaca ima problema sa spavanje, a kod srednjoškolaca je ta brojka i veća i iznosi visokih 38%. U proteklih godinu dana zabilježeno je i 30% više kaznenih djela na štetu djeteta, zlostavljanje i zanemarivanje djece, seksualno zlostavljanje te nasilje u obitelji. Sve ovo ukazuje na činjenicu da epidemija, ali i način borbe sa epidemijom je ostavilo posljedice na mentalno zdravlje naše djece, problemi postoje, ne smijemo zatvarati oči pred njima već ih trebamo početi rješavati. Ono što smo do sada naučili je da on-line nastava nikako nije i ne može biti adekvatna zamjena za nastavu u školi te ju treba koristiti samo u iznimnim situacijama kada je to uistinu nužno. Stoga moram naglasiti kako cijenim napore resornog ministarstva da se nastava i dalje odvija u školama. Pritom se moram osvrnuti i na pomoćnike u nastavi koji zarađuju čak i manje od 3.400 kuna i imaju neriješen status, a tijekom epidemije i zatvaranja je to bilo još dodatno komplicirano tako da im je u nekim slučajevima čak bio i onemogućen rad sa djecom što je dodatno djeci sa posebnim potrebama otežalo sudjelovanje u obrazovnom procesu. Problem koji je evidentan to je nedostatak stručnjaka i to poglavito u manjim sredinama te je važno iskoristiti maksimalno sva sredstva koja su nam na raspolaganju kroz fondove EU kako bi imali psihologe u svim školama koji će pomoći, koji će preventivno djelovati, ali isto tako pomoći i učiteljima i profesorima prepoznati probleme kod djece. Posebno moram naglasiti da upravo u srednjim školama imamo nedovoljno stručnih službi, a istraživanja pokazuju da su upravo srednjoškolci i to 3 i 4 razredi najugroženija skupina. Istaknut ću još jednu vrlo važnu činjenicu koja se odnosi na izvanškolske aktivnosti, naime stože civilne zaštite je tijekom prošle, a i ove godine donosio različite odluke vezano za zabranu treninga i sportskih aktivnosti djece, kao i korištenje sportske infrastrukture. Najviše su bili pogođeni dvoranski sportovi i to klubovi koji nemaju vlastite prostore. Vrhunskim sportašima su treninzi bili dozvoljeni, ali jesu li se članovi stožera ikada zapitali da su i ti vrhunski sportaši nekoć bili djeca koja su trenirala u školskim dvoranama. Našoj djeci je to bilo dobar dio prošle godine onemogućeno i kao što kaže pravobraniteljica i tu su bili stavljeni na čekanje. Činjenica je da su djeca na neki način izgubila jednu godinu života jer su živjela u okolnostima koja su sve samo ne normalne. Morala su se prilagođavati u vrlo kratkom vremenu na novonastale okolnosti a od njih se očekivalo da bez pogovora prihvaćaju sve mjere i ograničenja, čak ih se nazivalo i superširiteljima virusa. Mediji su tu odigrali svoju ulogu kao inače, ne misleći ni u jednom trenutku kako se osjeća dijete koje na televiziji sluša danima kako je ono izvor zaraze i kako može ugroziti zdravlje svojih najbližih i na njima je jedan dio odgovornosti. Ono što se očekuje od svih nas je ipak malo više od statistike, djeca nisu tek brojevi u tablicama koje ćemo pogledati, prokomentirati i krenuti dalje. Nužno je do početka sljedeće školske godine na temelju dosadašnjeg iskustva izvući pouke, nastaviti s onim što je bilo dobro i napraviti korekcije koje su nužne. Moram reći da je šteta napravljena, na nama je da ju saniramo, ne za mjesec, godinu ili pet jer će biti kasno. Djeca trebaju pomoć danas i na nama je odgovornost da im tu pomoć pružimo. Nužna je i međuresorna i međusektorska suradnja, problemi nisu jednostavni, ali su rješivi jedino što moramo svi zajedno početi raditi na rješavanju tih problema koje mislim da smo svi uočili i da se svi oko njih slažemo. Hvala lijepo.
Sljedeći klub zastupnika bit će onaj Centra i GLAS-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Anka Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče HS-a, poštovana pravobraniteljice sa suradnicima, državni tajnici, kolegice i kolege. Kao i druge pravobraniteljice u svojim izvješćima za 2020.g. i pravobraniteljica za djecu govori nam ono što je jasno i po samom zdravom razumu prošla godina bila je potpuno abnormalna. Zbog korone i potresa trpili su svi, a najviše oni najranjiviji. Prošli tjedan razgovarali smo o problemima osoba s invaliditetom sad su došla na red djeca i naravno da imamo određenu količinu razumijevanja za to da ni koronu, ni potrese nismo mogli predvidjeti, ali ako smo u stanju biti pametna država onda je jedina mogućnost korist od toga da nešto naučimo, da vidimo kako nam institucije štite i bave se onima najranjivijim članovima našeg društva i kako funkcioniraju u izvanrednim situacijama. Ono što nažalost možemo zaključiti da ne funkcioniraju dobro, funkcioniraju loše. Tu se niti može niti treba biti niti blaži, niti diplomatičniji. Vrlo često funkcioniraju loše i kad nisu u izvanrednim situacijama i okolnostima, a kamoli sada. Izvješće pravobraniteljice za djecu govori nam slične stvari kao što su bila i prethodna izvješća drugih pravobraniteljica, a to je problem kršenja prava je više, prijava je više, a institucije su bile teže, dostupno ili potpuno nedostupne. Pokazalo se i da nam nedostaje znanja, sposobnosti, ali često i ljudi da se suoče sa ozbiljnim izazovima. Oni koji su do sada jedva nekako krpali sad su u potpunosti odsklizali u beskorisnost. U 2020.g. Ured pravobraniteljice primio je 10% više prijava nego u godini prije, pravobraniteljica to naziva znatnim povećanjem s čim se moram složiti, a povećani broj tumači izvanrednim okolnostima zbog izbijanja epidemije covida-19 kao i potresa koji su utjecali i na ostvarivanje prava djece. I zaista čitamo to u izvješću, ali i u javnim istupima pravobraniteljice na temu djece i mladih i njihovog mentalnog zdravlja za vrijeme i nakon pandemije. Žalosno zvuči ali je dobro pogođena rečenica da su epidemija i potres velikom broju djece i mladih ukrali bezbrižnost odrastanja, ali i uskratili temeljne potrebe kao što su sigurnost doma, druženje s vršnjacima, igru na otvorenom, odlazak u školu ili zagrljaje s bakama i djedovima. Situacija nikako nije bila normalna, a naše institucije i pojedinci u vrhu države reagirali su loše, sporo, glupo. Pa tako ministar obrazovanja šeretski odmahuje rukom na maturante koji s maskama bez klime na vrhuncu stresa u svojim mladim životima nakon godine i pol potpuno nenormalnog obrazovanja kolabiraju pišući maturu. Škole nemaju ni približno dovoljno potrebnih stručnjaka, prvenstveno psihologa, na stotine i stotine učenika najčešće je samo jedan psiholog. Što on može u ovakvoj situaciji? Nažalost ništa. Mlade se naprosto nije razumjelo niti ih se htjelo slušati, kada su izašli na ulice ili parkove iskočili iz svojih covid zatvora u kojima im prolaze najbolje godine, proglašavalo ih se budalama, nepromišljenim, smetnjom, bio teroristima i raznim drugim terminima. Ali sve to bez puno želje i volje da im se pomogne da prebrode ovo nenormalno vrijeme, da se s njima razgovara, čuje ih se i razumije. Hrvatska vlast, HDZ-ova vlast i službe koje su kreirale i inače nisu sklone slušati bilo što ili bilo koga, nažalost tako baš i ne slušaju pravobraniteljicu za djecu. I ja ću se referirati na preporuke i na one preporuke koje su usvojene. Dakle, od 72 preporuke koje je dala pravobraniteljica prihvaćeno ih je 38, od toga je u potpunosti realizirano samo 12, 3 djelomično, a 2 su u postupku. To znači da je oko 50% prihvaćeno, a tek svaka šesta je realizirana. Dakle, nije baš da su se institucije pretrgle od želje i volje, da prihvate preporuke. To je iskustvo koje nam prenose i druge pravobraniteljice u svojim izvješćima. Postoji jednako tako u preporukama cijelo vrijeme jedan zakon koji se spominje, to je Zakon o socijalnoj skrbi. Svaki put kada dobijemo izvješće pravobraniteljice, bez obzira koje onda govori o tome da je potrebno napraviti novi Zakon o socijalnoj skrbi, a on je još uvijek negdje u povojima ili u nekim ladicama. Jedna od preporuka koja se ponavlja po zna koji put i u ovom Izvješću je označena drugom bojom da bi se bolje vidjela je dodjela novog OIB-a za posvojenu djecu za što pravobraniteljica piše, citiram: „I dalje ostaje problem za djecu posvojenu prije stupanja na snagu važećeg Obiteljskog zakona.“ Ja vrlo dobro poznajem taj problem. U prošlom sazivu Sabora uputila sam prijedlog da se promjena OIB-a omogući i posvojenoj djeci prije stupanja na snagu novog Obiteljskog zakona. Uputila sam dopunu Zakona o OIB-u, pa mi je Vlada prvo rekla da će se to rješavati kroz Obiteljski zakon. Pa sam ne budi lijena da joj pomognem i olakšam uputila u proceduru i dopunu Obiteljskog zakona na tu temu. Naravno, Vlada je odbila sa onom tipičnom i nezainteresiranom i bahatom rečenicom da će Vlada riješiti cjelovito. Naravno da nije riješila cjelovito, nije riješila nikako. U ovom sazivu opet sam poslala prijedlog u proceduru i opet je Vlada imala nešto slično nezainteresirano, neosjetljivo i zapravo bezobrazno za odgovoriti. Kažem bezobrazno jer se radi o jednom vrlo jednostavnom prijedlogu, jednostavnoj izmjenu koju zagovaraju ama baš svi stručnjaci za pitanje prava djeci … [[ne razumije se]] posvajanja, pa tako i pravobraniteljica za djecu. Ali to njih ništa ne zanima. Oni će to rješavati cjelovito. Da budem malo sarkastična, kada? Kada se steknu uvjeti. Zbog tih cjelovitih rješenja HDZ-ovih vlada i jesmo po svemu zadnji u Europskoj uniji osim po broju mrtvih od Covid-a tu smo među vodećima. Ali još ću se ovih zadnjih par minuta vratiti na izvješće. Pravobraniteljica nas upozorava i da su teškoće udomiteljskih obitelji i za djecu bez odgovarajuće roditeljske skrbi iste kao i prijašnjih godina, ali izraženije. Govori nam da nema dovoljno udomiteljskih obitelji, nedostaje profesionalnih udomitelja, nedostaje udomitelja u urbanim sredinama. Posebno su problem udomitelji educirani za skrb djece s poremećajima u ponašanju i djeci s tjelesnim i mentalnim poteškoćama. Nema ni dovoljno edukacije za udomitelje, ni podrške, a njihova dobna i obrazovna struktura je nepovoljna, a što je za to vrijeme po tom pitanju radila HDZ-ova Vlada prisjetimo se samo malo. HDZ-ova Vlada je od svega što je mogla raditi po pitanju udomljavanja odabrala da se povlači po sudovima i opetovana žali na odluke Upravnog i Višeg upravnog suda o tome da jedan par koji to već godinama želi, i traži i zaista ima pravo imati status udomitelja. Sve će ti ljudi učiniti da istospolni par ne bi mogao udomiti dijete dodvoravajući se tko zna kome, valjda svom prijatelju Orbanu. A za to vrijeme djeca bez roditelja neka sjede po domovima i centrima za socijalnu skrb. Posebno je zanimljivo 26 slučajeva u kojima su se djeca sama javljala pravobraniteljici. Iako se ne radi o velikom broju dobro je da se djeca i sama javljaju i čini mi se da je to nešto što bi i dalje svakako valjalo poticati. Dobro je proučiti te slučajeve da bismo vidjeli što je to što djeca smatraju najtežom povredom svojih prava. Bili su zabrinuti zbog toga kako će se organizacija nastave tijekom epidemije odraziti na polaganje državne mature i upise na fakultet, ali i zbog nepravednog ocjenjivanja i neprofesionalnog ponašanja nastavnika. Školovanje posebno u uvjetima korone bio je jedan od velikih izvora problema. Povezano s tim pojavio se i jedan zaseban problem s kojim se djeca često suočavaju. Nemogućnost ili nedovoljna mogućnost sudjelovanja u donošenju odluka koje ih se neposredno tiču. To je problem s kojima se mladi susreću u svim društvima i oduvijek, ali naša j e odgovornost da ga stalno iznova analiziramo i tražimo rješenja. Iako moram priznati u ovoj i ovakvoj sadašnjoj Hrvatskoj nisam baš pretjerano optimistična. Ali nada uvijek umire posljednja. I za kraj moram reći da će Klub Centra i Glasa podržati ovo iscrpno, dobro izvješće koje zapravo daje zaista odličan presjek svega toga i tih poteškoća koje su bile u 2020. godini. Hvala lijepa.
Sljedeći Klub zastupnika bit će onaj Hrvatskih suverenista, a vrijeme će podijeliti poštovani zastupnici Milanović Litre i Pavliček. Najprije poštovani zastupnik Milanović Litre. Izvolite.
Hvala vam poštovani predsjedavajući. Poštovana pravobraniteljice, poštovane kolegice i kolege. Danas se još jednom bavimo utjecajem korona virusa na naše živote, društvo i okolinu odnosno u ovom Izvješću pravobraniteljice pretežito njegov utjecaj na našu djecu. Tijekom 2020. naša prava i prava naše djece su bila ugrožena, čak bih rekao i oduzeta u određenim trenucima i situacijama pod izgovorom zaštite nas i naših najbližih. Hrvatska vlast u strahu od nadolazećeg virusa slijepo je pratila mjere ostalih država članica Europske unije bez pomisli da bi struka trebala odlučivati o tim istim mjerama. Zdravi ljudi su pod prisilom državnih institucija i državnih aparata pod upravljačkom palicom političkog tijela zvanog Stožer civilne zaštite stavljali zdrave ljude u karantenu bez ikakvih dokaza da će lockdown biti efikasan i donijeti očekivane rezultate. Kao i svi djeca su također bila pogođena mjerama stožera. Našem dvogodišnjem sinu koji tek kreće u život i koji je tek počeo shvaćati svijet oko sebe život pod maskama, zabrana igranja u parku pokraj naše zgrade i cjelodnevni boravak u stanu su postali normalan način života što svakako nije dobro za njegov razvoj pogotovo u tako ranoj dobi. Uz korona krizu imali smo i dva velika potresa. Prvi onaj zagrebački 22. ožujka i sisačko-moslavački 9 mjeseci kasnije u kojima je stradalo nekoliko desetaka tisuća obiteljskih domova što je dodatno otežalo život hrvatske djece. Ova godina je uistinu bila jedna od najizazovnijih u životima djece, bilo to po pitanju obrazovanja, obitelji, njihovih društvenih života ili niza prava koja su im bila uskraćena u prošloj godini. Oko većine ovoga izvješća pravobraniteljice Pirnat Dragičević se mogu složiti, ali postoji nekoliko po meni ključnih tema i događaja na koje želim skrenuti pažnju, a na koje po mojem mišljenju pravobraniteljica nije posvetila dovoljno vremena i truda. Prvo je pasivnost nakon tragičnog događaja stradanje djevojke tijekom zagrebačkog potresa i neprimjerenih komentara vladajućih moćnika. U trenutku nacionalne tragedije i žalosti za preminulom djevojkom, bolesni umovi koji danas evo ne sjede ovdje u saboru smatraju primjerenim prebrojavati krvna zrnca njezinih roditelja, a vaš odgovor na to je bio da ne trebamo dizati tenzije u tom trenutku te da moramo dopustiti roditeljima vrijeme za tugovanje bez poticanja napetosti i sukoba što je normalno, razumljivo i zdravorazumski za sve nas osim za etnobiznismene koji žive od takvih priča i koji su nastavili sa istom retorikom i argumentima 9 mjeseci kasnije kada su još jednom išli u prebrojavanje krvnih zrnaca nakon potresa koji je pogodio Sisačko-moslavačku županiju. Smatram da ste trebali kao i kod drugih brojnih primjera koje ste u vašem izvješću naveli spomenuti ovakve neumjesne komentare koji dovode do dodatne podjele u Hrvatskoj i često dovode djecu u preispitivanje samih sebe i svojih obitelji. Drugi primjer koji želim spomenuti, a koji se događa svaki vikend diljem Hrvatske došao je u fokus javnosti nakon 17. listopada prošle godine prilikom ulaska na stadion Maksimir prije utakmice Dinama i Gorice. Prije ulaska na stadion redarske službe su sustavno i bez iznimke pregledavali djecu u dobi od 3 do 7 godina izuvajući iz cipela te dirajući ih po tijelu uz raskopčavanje odjeće. Kao što sam već napomenuo ovakvom postupanju redarskih službi na nogometnim utakmicama imali smo prilike svjedočiti diljem Hrvatske na nešto starijoj djeci tj. srednjoškolcima. Vaša reakcija i u ovom slučaju je bila neprimjetna i djelovali ste apsolutno nezainteresirano što se da zaključiti nakon čitanja ovog izvješća, ali i nakon moje današnje replike. No, tema oko koje niste bili neprimjetni i nezainteresirani je vjeronauk i vjerski sadržaj u dječjim vrtićima i školama. Sudeći po vašoj angažiranosti i medijskim istupima izborni predmet vjeronauk je jedan od najvećih problema koje djeca imaju u obrazovanju bez obzira na jako malu zastupljenost u prijavama. Kao probleme ovog izbornog predmeta navodite manjak alternativnih izbornih nastavnih sadržaja za djecu koja ne pohađaju vjeronauk, ali je zanimljivo da i izvješću nigdje ne spominjete ostale izborne predmete koji imaju znatno manju zastupljenost učenika, a samim time i puno veće probleme oko zbrinjavanja onih koji ne pohađaju te predmete, oni vam očito nisu problem. Uz vjeronauk velik problem vam stvara molitva i blagoslov na početku školske godine u povodu obilježavanja Dana kruha, priredba koja je izborna i vannastavna i u kojoj sudjeluju i djeca koja se ne izjašnjavaju kao kršćani odnosno katolici. Žalosno je da smo došli do toga da imamo braniteljicu koja tako olako želi odbaciti dio tradicije i identiteta koji je gradio kršćansku Hrvatsku kroz stoljeća i očuvao sve one vrijednosti kojima se danas možemo ponositi. Na kraju se moram zapitati kome to može smetati molitva.
Nastavit će poštovani zastupnik Pavliček u ime Kluba zastupnika Hrvatskih suverenista. Izvolite.
Poštovana pravobraniteljice, u vašem izvješću u više navrata spominjete pojam nastava vjeronauka, isto tako u više navrata spominjete pritužbe pojedinaca odnosno roditelja na sudjelovanje djece u vjerskim sadržajima izvan programa vjeronauka primjerice molitvi i blagoslovu na početku školske godine te blagoslovu u povodu obilježavanja Dana kruha. Također navodite da ste sve te pritužbe uputili na nadležno postupanje Agenciji za odgoj i obrazovanje te prosvjetnoj inspekciji. Osobno ne vidim ništa sporno u tome da se povremeno, prigodno 2 do 3 puta godišnje koriste vjerski sadržaji u školskim objektima izvan nastave vjeronauka jer živimo u državi gdje se preko 92% naših sugrađana na zadnjem popisu stanovništva izjasnilo vjernicima. 86,3% katolicima, 4,5% pravoslavcima, 1,5% pripadnika islamske vjeroispovijesti. I nemam apsolutno ništa protiv da bilo tko od njih povremeno posebice u onim sredinama gdje čine većinu koristi se svojim vjerskim sadržajem izvan nastave vjeronauka. Ne vidim ovdje nikakvu ugrozu za manjinu, niti vidim ikakvo nametanje mišljenja većine samoj manjini. No, u vašem izvještaju spominjete prvenstveno vjerske sadržaje koji su vezani za katoličku vjeroispovijest pa vam želim skrenuti pozornost da postoje i ostale vjeroispovijesti koji koriste svoje vjerske sadržaje izvan nastave vjeronauka u školskim ustanovama, pa tako na području istočne Slavnije, Podunavlja gdje se nastava odvija po A modelu obrazovanja za pripadnike srpske nacionalne manjine se jednom godišnje održava manifestacija i obilježavanje Sv.Save zaštitnika školstva među pravoslavnim vjernicima odnosno pravoslavnom djecom i nikad niste imali nikakvu pritužbu većine na ovu manifestaciju i smatram da svatko ima stvarno pravo povremeno izvan nastave koristiti se svojim vjerskim sadržajima. Međutim, molio bih vas da ubuduće spominjete i te druge vjerske sadržaje, drugih vjeroispovijesti u vašim izvještajima, ali isto tako da imate u vidu da ipak živimo u državi gdje postoje 92% vjernika i da ne dozvolimo da zbog tzv. ugroze manjine u ovom smislu mislim na vjersku manjinu se oduzimaju prava većini. Hvala vam lijepo.
Sljedeći klub zastupnika bit će onaj SDSS-a, a govorit će poštovana zastupnica Dragana Jeckov. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani potpredsjedniče HS-a, uvažena pravobraniteljice za djecu sa suradnicima, uvaženi državni tajnici. Kao što smo već imali prilike čuti postala je svojevrsna tradicija da se pred nama nalazi kvalitetno obrađen, opširan i sistematičan izvještaj o radu pravobraniteljice za djecu za 2020. Opaske koje su pojedine institucije imale, a usmjerene su na opsežnost izvještaja ne sagledavaju objektivnu vrijednost koju ovaj dokument ima. Opsežnost ovog dokumenta može značiti samo jedno, a to je da postoji čitav niz problema s kojima se bore djeca i njihovi roditelji. Posebnu važnost ovog dokumenta svakako je i činjenica da je posao pravobraniteljice veoma odgovoran, zahtjevan i specifičan jer su prava djece, prava malih ljudi koji su također posebno ranjiva skupina našeg društva jer ne mogu se sami brinuti o sebi već ponekad to rade, zapravo treba da rade skrbnici ili u većem broju slučajeva roditelji, a država je nažalost u određenim segmentima ovdje i zakazala. Bojim se i pomisliti koliko je djece čija su prava prekršena, a prošlo ispod radara bilo koje od institucija. I ovaj izvještaj dakle koji se odnosi na 2020. nosi pečat potresa i korone. Djeca su zajedno sa svojim roditeljima na svojoj koži osjetila sve probleme koji su potresi i korona donijeli odnoseći im bezbrižnost odrastanja. Nažalost brojni su slučajevi kada su odrasli pored materijalne štete doživjeli i psihičke pritiske, a teško je i zamisliti kako su se s tim nosila djeca u takvim situacijama. Potres i korona su djeci oduzeli ono najvrijednije sigurnost doma, druženje sa školskim kolegama, igru na otvorenom, odlazak u školu, kontakt s učiteljima i zagrljaje sa najbližima. Kao roditelj slobodno mogu reći da je online nastava odnosno nastava od kuće obilježila dječje živote i sigurna sam i sve sigurnija da ništa ne može zamijeniti učitelje i nastavnike te mogu slobodno mogu reći da je tehnologija u ovoj sferi ipak koliko toliko pomogla. Djeca su nam se pri tome koristeći tehnologiju otuđila od prijatelja, od učitelja i od bližnjih, a čuvena krilatica Branka RAdičevića rođenog inače u Slavonskom Brodu „Od kolijevke pa do groba najljepše je đačko doba“ djeci koji su korona i prošlogodišnji štrajkovi obilježili školovanje vjerojatno zvuči kao isprazna floskula. Iskoristit ću priliku i ovdje malo zastati i progovoriti koju riječ o manjinskom obrazovanju u doba korona jer vjerujem da je ono u pandemijskim uvjetima bilo u gorem stanju od standardne nastave. Jednostavno moram reći da HRT u ovom dijelu nije nimalo zablistala. Nastava na hrvatskom jeziku i latiničnom pismu kroz tzv. Školu na Trećem je imala svoje nedostatke, a za HRT manjinska nastava nije ni postojala. U suradnji sa Ministarstvom znanosti i obrazovanja Srpska nacionalna manjina je na sebe preuzela teret snimanja manjinske nastave i tu su lavovski dio posla odradile institucije srpske zajednice u RH koje se bave manjinskim obrazovanjem kao i učitelji i nastavnici iz nastave na srpskom jeziku i ćiriličnom pismu preuzimajući obavezu koja sigurno nije bila njihova, a HRT bez obzira na molbe različitih institucija čak nije želio preuzeti ni sadržaje koje su ove institucije snimile nego je to ministarstvo postavljalo samostalno na svoje stranice. Ovaj problem detektirala je pravobraniteljica navodeći kako neugodno iznenađuje podatak da je tokom cijele 2020.g. HRT emitirao samo 14 dugometražnih filmova za djecu od kojih četiri domaća i 10 stranih. Neshvatljivo je da HTV ne osjeća obavezu i odgovornost odgovoriti na potrebe djece u tom pogledu u sklopu obveznih usluga javnog servisa. Meni osobno poražavajuće zvuči podatak da na HTV-u nema posebnih dječjih emisija na jeziku nijedne nacionalne manjene, a opravdanje koje HRT navodi jeste da ima emisija, da postoji emisija „Prizma“ namijenjena pripadnicima nacionalnih manjina u kojoj je najmanje 28 priloga emitirano o djeci i sa djecom i eto tako to izgleda, tako to bude, tako je to gotovo tragikomično. Podatak iz izvještaja prema kojem se u 2020. smanjio broj prijava u području prava djece pripadnika nacionalnih manjina u odnosu na prethodnu godinu u kojima je bilo dakle 26 u odnosu na raniji period kada je bilo 47, može se ipak tumačiti dvojako, jesu li pripadnici nacionalnih manjina izgubili povjerenje u institucije, pri tome ne mislim na pravobraniteljicu koju ovom prilikom moram istaći i moram pohvaliti, da nije ostala nijema na situacije koje su bile strašne koje su bile vrlo opasne za pripadnike srpske zajednici, a poštujući instituciju HS-a i ovu saborsku govornicu, neću govoriti o sramotnom natpisu odnosno paroli koja je osvanula na Kustošiji u Zagrebu koja se odnosila na govor mržnje prema pripadnicima srpske zajednice odnosno prema ženama i djeci. Tada je pravobraniteljica bez imalo straha promptno javno reagirala na svojoj web stranici i osudila takve postupke i istovremeno isto tražila i od navijačkih skupina da se jasno ograde od ovih grupacija. Druga situacija u kojoj moram također, pohvaliti pravobraniteljicu iako se događaj odnosi na ovu godinu je njezina reakcija na napad na djecu koja pohađaju nastavu na srpskom jeziku i ćiriličnom pismu u Tehničkoj školi Nikola Tesla u Vukovaru prilikom školskog odmora. U roku od nekoliko dana pravobraniteljica je došla u školu i u saradnji s Ministarstvom znanosti i obrazovanja poslala kadrovska pojačanja koja bi trebala poboljšati stanje u ovoj školi. Poznavajući rad pravobraniteljice za djecu, vjerujem da neće ostati nijema ni na bespredmetne i populističke pokušaje ukidanja nastave po modelu A u Vukovaru. Pravobraniteljica, kao i drugi pravobranitelji moraju biti i ostati samostalna i specijalizirana tijela čiji će primarni cilj biti zaštita i unaprjeđenja prava djece. Na njih ne smiju utjecati dnevno politička previranja te moraju ostati suvereni u odlučivanju i glasni u zahtjevima zaštite onih koji su najranjiviji. I dok pravobraniteljica bude dovoljno glasna i jasna i radi na ovaj način, imat će podršku Kluba zastupnika SDSS-a. Hvala.
Hvala vam lijepa. S obzirom da smo sada negdje prošli već više od 3 sata, napravit ćemo jednu stanku, ovaj, radi provjetravanja od 10 minuta pa ćemo se vidjeti u 12 i 50. Puno je klubova i pojedinačnih, jako puno se ... [[Govornik nije uključen.]] STANKA U 12,40 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 12.55 SATI]] Poštovane kolegice i kolege, nastavljamo s radom, pa će sada u ime Kluba zastupnika SDP-a govoriti poštovana zastupnica Marić najprije, a nakon toga poštovana zastupnica Romana Nikolić. Prvo poštovana zastupnica Andreja Marić.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege. Nakon pažljivog čitanja Izvješća pravobraniteljice za djecu za 2020. godinu zaključujemo da je Izvješće detaljno, sveobuhvatno i vidi se da se kontinuirano ulaže golemi trud i rad kako bi se poboljšala prava djece. Međutim, zabrinjavaju podaci koji se navode. Ured je u 2020. godini pored rada na onih prethodnih 574 predmeta iz ranijeg razdoblja zaprimio tisuću 923 nove prijave, pritužbe, upite i zahtjeve vezano uz povredu pojedinačnih prava djece što na godišnjoj razini predstavlja rast od 10%, a kada smo raspravljali za Izvješće za 2019. godinu također je bilo tada 10% više u odnosu na onu prethodnu godinu, dakle broj prijava i dalje raste. Kao i ranijih godina najveći broj prijava povreda prava djeteta odnosilo se na povrede osobnih prava djece. Najviši godišnji porast u pojedinom području povreda prava djece zabilježen je u području pravosudno-zaštitnih prava, čak 42% dakle, ukupno 115. Prate ih prijave na povrede prava djece u sustavu obrazovanja više od 100 novih prijava u odnosu na prethodnu godinu i zdravstva 162 pojedinačne prijave i u području socijalnih prava 62 prijave. Osim ovih svih tema Ured pravobraniteljice radio je i na tisuću 158 općih inicijativa izvješća i surađivao je i sa međunarodnim institucijama, medijima, održavao je stručne sastanke, projekte i obradu stručnih tema i to podržavamo i tako dalje nastavite. Djeci, roditeljima i skrbnicima omogućeno je da se u ovim uvjetima pandemije i potresa da se obrate za savjet, pomoć i podršku i putem telefona, elektroničke pošte znači tisuću 200 razgovora ste imali što je evo bilo dobro da su se iznašli ti dodatni modeli za kvalitetniju komunikaciju. Tko se najčešće obraćao za pitanja i za pomoć? Roditelji djece, majke najviše, očevi odnosno zajedno, ali i institucije dakle, škole i vrtići, ministarstva, agencije i inspekcije, centri za socijalnu skrb, domovi za djecu, udruge, čak i neki saborski zastupnici. Međutim, mislimo da su se djeca u malom broju obratila. U svega 26 slučajeva, pa je nekako pouka i poruka da treba educirati djecu o njihovim pravima i motivirati ih da se ukoliko postoje kršenja prava obrate pravobraniteljici. Na što su se djeca najviše žalila? Na pitanja polaganje državne mature, upisa na fakultet, pa zatim organizacije nastave u vrijeme epidemije, djeca iz odgojnih domova su se žalila na postupanje i ponašanje odgajatelja, učenički domovi, zatim problemi sa pravima na život s roditeljima itd. Dakle, tu sve postoje znači mjesta gdje se djecu može motivirati i educirati, zapravo sve dionike. Zabrinjava izostanak djelotvornog odgovora institucija u zaštiti djeteta i u slučajevima narušenih odnosa u obitelji također su veliki problemi još uvijek i nedovoljna stručna pomoć i podrška u vezi s pitanjima roditeljstva, obiteljskih odnosa i odrastanja. Nekoliko riječi o udomiteljstvu, deinstitucionalizaciji i posvojenju. Broj djece bez odgovarajuće roditeljske skrbi koja su se u 2020. godini nalazili u ustanovama je blago povećan što ukazuje da onaj plan deinstitucionalizacije 2018. do 2020. ne daje očekivane rezultate. Glede posvojenja, u domovima za djecu bez odgovarajuće roditeljske skrbi i centrima za pružanje usluga u zajednici na dan 31. 12. 2020. nalazilo se 97 djece koji su imali uvjete za posvojenje. To je dvadesetdvoje djece više, nego u prethodnoj godini i onda čitamo članke u novinama i na portalima da citiram: „Zakon štiti roditelja, a trebao bi dječicu. U Hrvatskoj se čak 6 godina čeka na posvojenje. Alarmantno stanje u domovima. Godišnje se iz Nazorove posvoji 10-tak djece, iz Klasja dvoje, a u cijeloj zemlji evo novi dom nađe tek 100-tinjak mališana.“ Dakle ti svi skupa kao društvo, i kao institucije i kao Vlada trebamo iznaći načina da se broj posvojenja poveća. Također je veliki problem oko pritužbi na postupke roditelja koji ne plaćaju uzdržavanje, pa onda pitamo gdje su tu institucije, gdje su zakonske odredbe, gdje su edukacije, gdje su kazne za one koji namjerno to rade. Drugo oni koji to ne mogu zbog materijalne situacije. Veliki je problem i nasilje u odgojnoobrazovnim ustanovama, i vršnjačko nasilje i nasilje odraslih nad djecom. Također veliki problem u ovim uvjetima su povrede prava djece u području odgoja i obrazovanja osobito za djecu s teškoćama u razvoju, tako da svakako tu ima velikog mjesta za poboljšanje. Cijela ova situacija nam mora biti pouka. Što ako se dogodi četvrti val pandemije? Dakle, morat ćemo se snaći i u uvjetima online nastave i pridržavanja epidemioloških mjera itd. Glede zdravstvenih prava ću se detaljnije osvrnuti u pojedinačnoj raspravi. Jučer smo imali i kvalitetnu sjednicu o mentalnom zdravlju djece. Bit će kasne posljedice na žalost pandemije. Nedovoljan je broj stručnjaka koji će brinuti o mentalnom zdravlju, tako da tu svakako ima velikog mjesta za poboljšanje. I nekako na kraju bi bila pouka svega da uz ove 72 opće preporuke koje ste dali prihvaćeno ih je 38. 8 preporuka nije prihvaćeno. Dakle, tu institucije moraju brže se očitovati i kvalitetnije postupati, a u odgovoru Vlade RH koju smo također imali prilike čitati dakle oni govore da su neke zakonske odredbe u pripremi, planirani su u postupku dakle, moraju biti brži i agilniji. Hvala lijepa.
Sljedeći klub zastupnika, pardon, sada će nastaviti u ime Kluba zastupnika SDP-a govoriti poštovana zastupnica Romana Nikolić. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Sabora. Ja ću se nadovezati o problematici nestale djece i nepostojanja protokola o postupanju u slučaju njihovog nestanka. Zastrašujući je podatak da u EU svake 2 minute nestane jedno dijete. U SAD-u je situacija još strašnija svakih 40 sekundi jedno dijete je ili oteto ili je nestalo. U Hrvatskoj stanje još nije toliko alarmantno, ali ako se nešto hitno ne poduzme statistika bi mogla biti poražavajuća. Slučajevi nestanka djece uvjetovani su različitim životnim okolnostima i događanjima te zahtijevaju žurno postupanje stručnjaka i institucija iz različitih resora. Prije svega policije, socijalne skrbi, zdravstva, odgoja i obrazovanja i organizacija civilnoga društva. Nestanci su rizični i iznimno su opasni događaji, a posljedice mogu biti neprocjenjivo teške i fatalne za djecu koja se nađu u ovakvim teškim situacijama. U slučaju da dijete odnosno maloljetna osoba nestane, svojom voljom pobjegne ili roditelji odnosno skrbnici ne znaju djetetovu lokaciju i posumnjaju da je dijete u riziku prvi korak u postupanju je prijavljivanje policiji kako bi se na vrijeme započelo s traganjem. Međutim, moram naglasiti ono što je jako loše i što nikako ne pomaže nestaloj djeci je činjenica da ne postoji objedinjene pisane procedure i ujednačena praksa koja bi osigurala viši stupanj učinkovitosti i hitnosti u postupanju kao i postupanje nakon pronalaska nestaloga djeteta. Tu konkretno mislim na pružanje psihosocijalne pomoći. Kako bi se ujednačilo postupanje različitih sudionika u postupcima nestanka djeteta izrađen je prijedlog protokola o postupanju u slučaju nestanka djeteta. Ideja je bila da se s tim jedinstvenim dokumentom utemeljenim na relevantnim europskim i nacionalnim propisima urede načini i rokovi postupanja pojedinih tijela i organizacija te prava i obveze roditelja odnosno zakonskih zastupnika u procesu pronalaženja nestaloga djeteta. No, ovaj protokol još uvijek nije usvojen na razini države kao ni postupci u slučaju nestanka djece nisu ujednačeni na razini RH što otežava već ionako tešku situaciju roditeljima i skrbnicima. I tako smo ponovo jedna od rijetkih država u Europi koja nema konkretna protokol u ovoj jako važnoj temi našega društva. Napominjem, nestala djeca nisu samo statistički podaci, oni su mali živi ljudi sa svojim problemima u kojima su se našli ne svojom voljom i na svima nama je prvenstveno da im pomognemo da se ne nađu u kategoriji nestalih, a ako se to i dogodi da institucije naprave apsolutno sve što je u njihovoj moći da ih što prije pronađu, da dobiju potrebnu pomoć i šansu za neki bolji život. Dijete nikada nije problem, dijete je samo dijete.
Slijedeći Klub zastupnika bit će onaj HDZ-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Nada Murganić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana pravobraniteljice, državni tajnici, poštovane kolegice i kolege, ovo je 18-to izvješće naše pravobraniteljice za djecu i o njezinom radu, radu njezinog ureda koji bi po svojoj strukturi vrlo sličan dosadašnjim izvješćima naravno razlikuje se svakako po statističkim podacima, po akcijama i aktivnostima toga ureda i pravobraniteljice, međutim ono je posebno značajno. Značajno jer se odnosni na 2020. godinu, godinu koje je zaista ostavila traga zbog pandemije ne samo kod nas nego i u svijetu, ali nažalost kod nas je problem pojačan zbog potresa i u Zagrebu i u Banovini koji još uvijek traje. A kada govorimo o djeci i njihovim problemima u odgojno obrazovnim procesima onda možemo još spomenuti da je to godina koja je prethodila 2019. gdje je bio značajan broj radnih sati učitelja u štrajku s jedne strane, s druge strane uvođenje kurikularne reforme koja nije u potpunosti saživila. Djeca su zaista u ovoj godini preživjela brojne traume koje će ostaviti dugotrajne posljedice, mogu razumjeti zastupnika koji je govorio da je '20. zahtijevala jedno posebno izvješće, ali isto tako zahvalna sam i pravobraniteljici koja je značajan dio toga izvješća posvetila upravo pandemiji i posljedicama pandemije, a posebno na organizaciji jučer tematske sjednice na Odboru za obitelj gdje je jedna grupa stručnjaka prezentirala sve što znači i što su stvorile posljedice pandemije na mentalno zdravlje naše djece. I mislim da je to vrijedan materijal koji će se i provlačiti u ovoj našoj diskusiji. Djeci je škola postala njihov dom, a taj isti dom je bio i ured njihovih roditelja, ostali su bez prijatelja, ostali su bez učitelja, bez igrališta, igraonica, bez sporta, sportskih dvorana, sadržaja koje su pratili kroz kulturne sadržaje. Ono što je bilo isto specifično izvođenje nastave na on-line ili na televiziji, bilo je velikom broju djece otežano pogotovo ako nisu imali mogućnost da im se unutar njihovog doma pruži bilo kakav suport. Želja za školom je bila izrazita i manja djeca su čak isticala da im neće biti problem nošenje maske samo da budu u bližim kontaktima sa svojim prijateljima, sa svojim kolegama. Ako znamo da imamo situacije gdje su nam u okviru naših domova, njihovih domova pardon, djeca izložena različitim nasiljima ili svađama, lošim obiteljskim odnosima onda možemo zaključiti da je škola jedno prijateljsko i sigurno okruženje za tu djecu, nažalost ali je to tako. I stoga posebno ću istači da možemo biti zahvalni uvjerenjima i upornosti ministra Fuchsa koji je inzistirao na što više i kad god je bilo moguće na izvođenje nastave u školama. I naravno kada su se vratila u škole bio je dodatni stres, preko televizije i preko on-line nastave bilo je naravno i upitno znanje često manjkavo, razna testiranja su kod njih stvorila nove, nove strahove odnosno nove stresove. Svi mi nemamo jednaku otpornost na teške životne situacije, tako i naša djeca. Ono što želim posebno istaći i žalosno je i uvijek me posebno potrese kada čitam ovakova izvješća, a to je da su nam djeca ugrožena za osnovno pravno koje imaju, za život, da su izložena nasilju, seksualnom nasilju, zanemarivanju i svim onim drugim zlostavljanjima od kojih se, svatko tko imalo ima emocije koje normalan čovjek, kako u laičkom jeziku volimo reći, se zgraža, a za vrijeme Covida, za vrijeme pandemije djeca su bila takvim zlostavljačima izložena na pladnju iz razloga što nije bilo dostupnosti nikakvih zaštita od strane institucija. To je bilo vrijeme koje je trajalo 2 mjeseca, međutim, to je vrijeme koje je u toj dobi itekako značajno, nenadoknadivo je, a oni nemaju puno vremena. Ovo je njihovo vrijeme i ovi sljedeće više neće imati. Naravno da je zbog toga u javnosti i od strane struke često pozivano na potrebu za psihološkom i psihoterapijskoj i psihijatrijskoj čak, pomoći, međutim, postoje tu 2 problema. Teško je prihvatiti da dijete ima takav problem. Vrlo često su roditelji ili zbog svojih emocija zaslijepljeni ili su opterećeni različitim stigmama, s jedne strane, s druge strane, što je isto tako strašno veliki problem kojem treba ozbiljno poraditi, a to je da nema niti dovoljno stručnjaka niti dovoljno institucija koje bi bile u mogućnosti pratiti i da ti adekvatnu pomoć. Pokazatelji pokazuju da već preko 7000 djece već imaju dijagnosticirana različita oštećenja odnosno mentalnog zdravlja, da ne govorimo da su anksiozne, da su depresivna, da su sklona samoizolaciji, da su sklona samoozljeđivanju, da su, pomišljaju čak i na ubojstvo, a ovaj, otklon, odnosno otvaranje prema različitim oblicima, opijatima ili nekim sredstvima koje stvaraju dodatne ovisnosti, također su u povećanju. Djeca imaju i pad koncentracije, boje se i samostalnog ostanka u kućama, znamo da za vrijeme lockdowna dio roditelja nije mogao biti sa svojom djecom, raditi od kuće, a oni zbog vrtića i zbog škola koje nisu radile su ostajali kod kuće. Ono što je, sam posebno istakla u replici, voljela bi da i to osvijestimo još jedanput, to je taj osjećaj odgovornosti koji su oni imali, a to je upozorenje da nemaju bliske kontakte sa svojim djedama i bakama, ovi maleni, a isto tako i srednja, srednjoškolci da se smanje njihove odlasci na kojekakova zabave i druženja radi toga da ne prenesu, ne budu prenositelji bolesti svojim starijim članovima i manje-više itekako su on bili vrlo toga svjesni i teško su, isto tako, proživljavali bolest svojih starijih članova obitelji, isto tako, i njihovu smrt. Ovaj dom koji je nekada funkcionirao za vrijeme lockdowna bio je naravno i poprište svih mogućih događaja, sve se svelo na to na nekoliko kvadrata i naravno da su i interakcije u obitelji bile različite, vrlo često je dolazilo do svađa i to je svakako djecu opterećivalo. Ono što sam izrekla i u replici ponovit ću i sada. Ako ne želimo da se to našoj djeci ponovo dogodi, idemo učiniti sve da sa što većoj procijepljenošću stvorimo što veći imunitet i da mi sada pokažemo odgovornost za našu djecu. To je ovaj dio koji se odnosi isključivo, a da je vezana na pandemiju, međutim, ne može to niti posebno odvajati. Pravobraniteljica je naravno, iznijela i statističke podatke, 1923 ima novih prijava koje se vežu na 574 od ranije primljenih predmeta, koji su naravno, složeniji, zbog toga traže dugotrajniju problematiku i vrlo je zanimljivo da se povećava broj i prijava i obraćanja pravobraniteljici, što je možda s jedne strane i znak da je uloga pravobraniteljice ipak prepoznata u društvu. Postoji ipak ta jedna otvorenost prema pravobraniteljstvu, postoji prijava i od strane djece, roditelja, prosvjetnih radnika, pa i nas zastupnika i to sigurno je jedan od razloga zbog čega se povećava taj broj, međutim, broj povreda prava dječjih je sigurno u kontinuitetu i još uvijek nismo dostigli onaj razvoj društva koji u potpunosti omogućava sretno djetinjstvo djeci koje težimo i koje smo se obavezali kao potpisnici konvencije, kao i drugih međunarodnih dokumenata. Svakako da su najčešće i najbolnija upravo povreda prava djece koja su vezana za pravo na roditeljstvo, na njihovo pravo na život, što sam već spomenula, na pravo djeteta da živi sa svojim roditeljem i sva ostala prava koja proističu iz sustava socijalne skrbi najviše, ali i zdravstvenog i odgojno-obrazovnog sustava, pa ću o tome zbog isteka vremena govoriti u sljedećim rasprava. Hvala.
Sljedeći će biti rasprave pojedinačne pa ću zamoliti da prva rasprava bude g. Damira Bakića, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana gđo. pravobraniteljice, uvaženi kolegice i kolege. Prije svega, dozvolite mi da kažem, da pozdravljam i podržavam ovaj obuhvatni opširni i vrlo elaborirani Izvještaj. Međutim, to naravno nije samo izvještaj o radu jedne institucije nego kao što je već rečeno to je i svojevrsni katalog naših propusta, naše nebrige, našeg ili nedovoljno brzog djelovanja ili nedovoljno obuhvatnog djelovanja ili možda čak i nedjelovanja. Zato je ovaj izvještaj istovremeno i putokaz i svima nama, ali i svim institucijama, putokaz koji nam kaže što moramo popraviti odnosno u kojem smjeru moramo djelovati. I u ovom trenutku posebno bi želio osvrnut se na obrazovna prava djece koja kako je to pobrojano u izvještaju koja bi bila redom ova, prije svega dostupnost odgoja i obrazovanja, zatim sigurnost, adekvatnost prostornih i organizacijskih uvjeta, kadrovsku, programsku i sadržajnu ekipiranost odnosno opremljenost odgojno obrazovnih ustanova, primjereno obrazovanje djece s teškoćama u razvoju i naravno na kraju, ali ne najmanje važno opća obrazovna prava u uvjetima pandemije uzrokovane virusom Covid-19. Što se tiče dostupnosti posebno izražen problem je nedostatak mjesta za upis u neki od programa predškolskog odgoja i obrazovanja i kako je navedeno u izvještaju, a to treba podvući dodatnu teškoću staraju različiti, a ponekad i netransparentni ili čak diskriminirajući kriteriji poput npr. zahtjeva nekih jedinica lokalne samouprave da oba roditelja imaju prebivalište upravo na području te jedinice lokalne samouprave ako svoje dijete žele upisati u vrtić koje je upravo taj grad ili općina osnivač. Što se tiče sigurnosti naglasio bi problem koji se u izvještaju apostrofira. Naime, Zakon o odgoju i obrazovanju u Članku 69. vrlo jasno kaže kako učenici osnovnih škola imaju pravo na besplatan prijevoz i to besplatan prijevoz koji je zadužen osigurati osnivač, a od kuće do škole i natrag naravno ako su im domovi udaljeno od škole za više od 3 odnosno 5 km u ovisnosti o tome pohađaju li više ili niže razrede osnovne škole. To se pravo nažalost vrlo često krši, a kad se i provodi to zna biti organizirano na neki improviziran ili neadekvatan način npr. kroz neke ad hoc aranžmane ili čak aranžmane sa komercijalnim prijevoznicima. Djeca su tako nerijetko prisiljena ići u školu pješice, često i dugačkim dionicama, nerijetko i po ne osvijetljenim prometnicama bez nogostupa. To se ne bi smjelo događati i na svaku takvu pojavu moralo bi reagirati ne samo pravobraniteljstvo nego i Vlada odnosno ministarstvo kroz naravno svoja tijela, ali reakcija nažalost često izostaje. A to nas dovodi do još jednog važnog aspekta ove naše rasprave jer u proceduri je ne samo izvještaj pravobraniteljstva za djecu za prošlu godinu, nego i mišljenje odnosno očitovanje Vlade o tom izvještaju. A ta očitovanja naravno svojevrsni filter kroz, kroz kojeg se rad pravobraniteljstva konkretizira u shvaćanjima Vlade, neki otisak koje pravobraniteljstvo u svom radu ostavi na Vladu. Porazna je činjenica da su spomenuta narušena obrazovana prava djece u Vladinom mišljenju niti ne spominju. Na 13 stranica Vladinog mišljenja nema doslovno ni slova o narušavanju obrazovnih prava djece premda ta prava čine čak 1/5 dakle 20% kršenja svih dječjih prava u ovom izvještaju. Uzalud nam to što smo dizanje postotka djece obuhvaćene predškolskim odgojem i obrazovanjem zapisali i to čak i brojkom u nacionalnu strategiju razvoja [[Upadica: Hvala vam.]] kao što je uzalud i to što smo obavezu prijevoza osnovnoškolaca zapisali u zakonu [[Upadica: Hvala.]] jer dok lošu praksu ili primjere loše prakse …
Poštovani zastupniče molim vas, jako ste premašili vrijeme, hvala vam lijepa. Slijedeća rasprava bit će poštovanog zastupnika, zastupnice Rade Borić.
Poštovani predsjedavajući, još jednom dobar dan svima, nekoliko bih riječi rekla o zaštiti od spolnog iskorištavanja i zlouporabe. Oprostite, malo sam bez daha jer sam bila na drugom mjestu. Svakako nas kao zajednicu trebaju brinuti kaznena djela spolne naravi počinjenih na štetu djece. Vjerujem da će u svjetlu izmjena i dopuna Kaznenoga zakona da će djelovati te izmjene u smjeru veće zaštite djece od spolnog iskorištavanja i zloupotrebe. Izvješće navodi, a prema podacima MUP-a da je tijekom 2020. prijavljeno 573 kaznena djela spolne naravi počinjenih na štetu djece. Iako je to u znatno manjem broju u odnosu na 702 otkrivena i prijavljena kaznena djela u '19.-toj broj prijava govori o više nego zabrinjavajućoj pojavi i zaslužuje ne samo jasnije sankcioniranje kaznenih djela već i veći zajednički društveni angažman kako bi se spolno iskorištavanje djece posve iskorijenilo. Posebice jer zabrinjava velik broj prijava seksualnog nasilja u obrazovnim institucijama ili mjestima koje su s tim institucijama povezane poput seksualnog uznemiravanja djece na stručnoj praksi ili npr. od vozača školskih autobusa. Pravobraniteljica je u '20.-toj zaprimila 56 prijava u vezi s pravom djeteta na zaštitu od spolnog iskorištavanja i zloupotrebe. Posebno zabrinjavaju prijave seksualnog uznemiravanja učenika od strane nastavnika iz izvješća po odgovorima većine škola proizlazi da nakon prijave uznemiravanja odgovorne osobe u školi ne mogu zaštiti djecu jer nemaju zakonske uvjete za suspenziju počinitelja do formalnog početka kaznenoga postupka“, citiram. I ovdje Vlada u svome mišljenju ističe onu presumpciju nevinosti, nažalost. Slučajevi seksualnog uznemiravanja i nasilja nerijetko prolaze bez kaznenog progona, a upravo ne pokretanje kaznenog postupka omogućuje zlostavljaču da i dalje obavlja posao u kojem dolazi u kontakt s djecom i može nastaviti tako sa seksualnim uznemiravanjem djece. Pravobraniteljica smatra da bi zaštiti djece pridonio i sustav licenciranja nastavnika, osobe koje rade s djecom ne samo u odgojno obrazovnim ustanovama već i u drugim sustavima koje organiziraju aktivnosti za djecu i to bi bio važan segment zaštite djece. Izdavanje takve licencije pretpostavljalo bi da osoba koja radi s djecom ispunjava propisane uvjete i kompetencije i pruža dakako i sigurnost u zaštitu djece. Problem je, smatra pravobraniteljica da se provjera prethodne osuđivanosti ne provodi sustavno niti se provodi pravilno. Prethodno osuđivano za određena kaznena djela trebala bi biti zapreka za obavljanje poslova koji uključuju kontakt s djecom, a ona je propisana samo nekim posebnim propisima, npr. u sustavu odgoja i obrazovanja, udomiteljstvu, sportu, volonterstvu itd. svaki sustav na različit način regulira ove zapreke pa postoje praznine koje omogućuju da unatoč načelnoj zabrani osuđeni počinitelji seksualnih delikata i dalje dolaze u kontakt s djecom. Postoje i područja u kojima uopće nisu regulirana i čak ni te zapreke ni potreba prethodne provjere osuđivanosti osoba u kontaktu s djecom u kaznenoj evidenciji npr. rad onih udruga čiji su korisnici djeca, a vrlo dobro znamo jedan davni slučaj sa Caritasom. Dakle, takva ne regulirana područja usluga za djecu kao što su još dodatno organizirane igre čuvanja djece, sportske i glazbene radionice dakle sve ono što zovemo korištenjem slobodnog vremena za djecu, dječji kampovi itd. i tu bismo trebali regulirati ne bismo li doista djecu dodatno osigurali, a posebice pravobraniteljica kontinuirano traži da se spriječi da pravomoćno osuđeni počinitelj ponovno dođe u kontakt s djecom i da se zalaže za trajno čuvanje podataka o osuđivanosti. Mislim da smo ponovno ovdje u Saboru mi ti vidjeti što znače takve preporuke, što znače one za sigurnost djeteta, pogotovo za počinitelje takvih kaznenih djela kao što je to spolno uznemiravanje i zlostavljanje djece.
Ostanite molim vas ovdje imamo nekoliko replika, prva je poštovane zastupnice Mrak Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Sabora. Kolegice Borić. Dakle, seksualno uznemiravanje djece je posebna tema na koju je pravobranitelja u svom izvješću ukazala, no ono što ste i vi u ime kluba rekli, a i ja sam to spomenula su te preporuke, dakle pravobraniteljica govori o preporukama, govori o tome što se treba napraviti i tu njena ingerencija u principu je ograničena, tu je uloga svih drugih. Mi ćemo sutra u raspravi imati izmjene i Kaznenog zakona i nešto drugo, ali meni se čini da je to sve zajedno samo jedan okvir, jedan alat, a ono što je važno, važno je zapravo da sudovi svojom praksom, da iza toga ljudi kad se posebno pojedini kad se zapošljavaju tamo gdje dolaze djeca da o svemu tome vode računa. Dakle, svatko ima u cijeloj toj priči jedan alat u rukama [[Upadica Reiner: Hvala.]] svako svoj alat treba koristiti maksimalno.
Hvala. Poštovana zastupnica Borić.
Hvala vam. Slažem se s vama, mi smo upravo u klubu upravo razgovarali i već smo napisali neki prijedlog zaključka kojim bismo obvezali Vladu da jednom u dva mjeseca, budući da znamo da je taj alat preporuke samo preporuka, da nam Vlada svaka dva mjeseca podnese izvješće o tome što je od tih preporuka i kako su se te preporuke aktivirale. To će biti prvi način da ne moramo možda osnivati, za to bi trebalo mijenjati neke propise i neko nadzorno i tijelo ovdje koje bi gledalo što je sa provođenjem samih preporuka. Inače doista znate ne radi se samo o ovoj pravobraniteljici da svi naši pravobranitelji tj. pravobraniteljice uporno pišu preporuke, neke od njih se ponavljaju i dok god imamo da svaka šesta ili da je taman i svaka druga, a ne svaka prva preporuka prihvaćena znači da nešto nije u redu, a posebice ovdje ako se radi oko djece.
Hvala. Poštovani zastupnik Glavašević.
Hvala g. potpredsjedniče Sabora. Kolegice Borić u svojoj ste raspravi se dosta osvrtali na problem seksualnog zlostavljanja i zapravo u toj zoni, možda ne direktno ali je nalaze se i ovi slučajevi o kojima smo i u Saboru govorili, zlostavljanja autistične djece koja su zapravo klistirana industrijskim izbjeljivačem. O tome je prethodna pravobraniteljica za djecu zapravo podnijela kaznenu prijavu državnom odvjetništvu, ali evo sad smo imali prilike vidjeti da od tada do danas zapravo nismo imali nekakav pravosudni epilog. I možda upravo na tragu preporuka ovih o kojima ste govorili za ovakve slučajeve trebalo dinamičnije nekako uspostaviti tu komunikaciju sa pravobraniteljicom da nas izvještava češće jer to su stvari koje se događaju u kontinuitetu.
Poštovana zastupnica Borić.
Da, slažem se s vama, danas cijelo jutro i vrlo često doista kolege zastupnici ne znam koliko puta mora pravobraniteljica i neki od nas reći da jedini alat koji ima su ti prijedlozi tj. preporuke za unapređenje. Od pravobraniteljice se očekuje ona nije ta ako ona uputi Vladi ili institucijama preporuku da se nešto promijeni, onda je na tim institucijama. Čuli ste da čak 13% se ne udostoji niti odgovoriti na to što joj se predložilo. Dakle, nema tu naredbi. Na nama je ovdje naći neke druge mehanizme da se doista ne dešava da netko liječi bolesnu djecu izbjeljivačima ili da nitko drugi ne zlostavlja. Danas se manje govorilo i o tim nekim posebnim podgrupama dakle djecu s problemima u razvoju ili da se nije govorilo o stvarno nekim skupinama za koje nemamo uvijek vremena ovdje govoriti, a to su djeca da li u odgojnoobrazovnim ustanovama zatvorenoga tipa, zatvorskoga tipa, dječjim domovima, nezbrinutoj.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Šimića.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Sabora. Poštovana kolegice pa evo u Izvješću pravobraniteljice naravno i u mišljenju Vlade Republike Hrvatske spomenut je pojam seksualnih predatora odnosno presuđenih počinitelja dijela zlostavljena djece i malodobnika. I postavlja se problem pravnog instrumenta u smislu onoga što treba počiniti kada takva osoba nakon odsluženja kazne treba izaći iz zatvora. Problem je naime u stalnom stručnom nadzoru, u pojačanom nadzoru jer se većinom radi o tako reći neizlječivim osobama. I upravo ono što ste spomenuli u izmjenama Kaznenog zakona trebalo bi doći do pravnog instrumenta i do rješenja ove problematike.
Tako je. Hvala vam. Nadam se da ćemo … [[ne razumije se]]
Slobodno. Ja vam dam riječ. Evo izvolite poštovana zastupnice Borić.
Oprostite. Dakle, hvala vam kolega. Da, nadam se da ćemo sutra u raspravi upravo pokazati i to razumijevanje za promjene od nezastarijevanja seksualnoga delikta, do toga da ono o čemu govori pravobraniteljica ona inzistira da se moraju čuvati podaci o osuđenosti. Ne može se dogoditi da ste rehabilitirani, u redu je, svatko ima pravo na rehabilitaciju ali znamo da seksualni predatori i da to nije tako jednostavno i da mora se znati ukoliko bi takav rekonvalescent došao u priliku ponovno raditi s djecom. Može raditi nešto drugo. Rehabilitacija ne znači da ćemo nekoga isključiti iz zajednice, ali ne znači da mora biti u kontaktu s djecom upravo netko tko je bio osuđen za takve delikte.
Poštovana zastupnica Glasovac i potpredsjednica ovog doma visokog.
Hvala lijepo. Poštovan kolegice Borić, u pravu ste kada upozoravate na spolno iskorištavanje i zloporabu djece s naglaskom na ozbiljnost situacije posebno u obrazovnim institucijama koje su njima drugi dom. Ja sam se isto tako smrzla kada sam dobila jedan mail jučer u kome se ukazuje na jedan slučaj iz Splita u jednoj osnovnoj školi gdje je profesor matematike se samozadovoljavao pred 10-godišnjom djevojčicom na satima dodatne nastave matematike. Taj čin prijavljen je policiji. On je to činio tijekom rujna i listopada 2019. godine. Roditelji su odmah prijavili taj čin. Međutim, do pravnog epiloga koji bi dao odgovornima u školi mogućnost da suspendiraju navedenog zaposlenika škole došlo je tek 9 mjeseci poslije. Ja razumijem presumkciju nevinosti, ali isto tako ne razumijem kakvu poruku djeci mi šaljemo i zašto ne ubrzamo takve postupke.
Hvala. Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Borić.
Hvala vam lijepo. Pa mislim da je o tome i govorila pravobraniteljica da neka vrsta suspenzije pogotovo u slučajevima zlostavljanja u obrazovnom sustavu još dodatno dakle, ne može se čekati da kako se kod nas kaže da je li oni koji su dužni da odrade svoj posao i pritom imati tog istog nastavnika u obrazovnom sustavu. Znači, treba doista ako govorimo da stalno štitimo interes djeteta onda nam taj interes i treba biti na prvome mjestu. Ne znači da treba kršiti zakone, ali ne znači ako je netko pod suspenzijom da dakako ne može dokazati i svoju nevinost za slučajeve ovakve koje znamo su više nego zabrinjavajući i upravo pravobraniteljica upozorava da na žalost je pravosuđe kao što je sporo i inače je sporo dakako i u slučajevima kada se radi o prekršajima i kaznenim djelima protiv djece da bi možda trebalo i napraviti neke prioritete. Nadam se da ako ćemo imati neke druge vrste sudova.
Hvala lijepa. Sada će govoriti poštovana zastupnica Sandra Benčić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Poštovana pravobraniteljice sa suradnicima, prvo u ovom govoru želim skrenuti pozornost i zapravo se zahvaliti vašem uredu što pratite temu djece u pokretu odnosno djece migranata o kojoj se zapravo u ovom domu ali i generalno javnosti jako malo govori. U samom Izvješću navodite da ste pratili ostvarivanje i povrede prava djece migranata, a posebno vezano uz kolektivna protjerivanja od strane policijskih službenika na granici sa Bosnom i Hercegovinom. Također se navodi da je Border Violence Monitoring dakle, mreža koja radi nadzor nad pravima na granici navodi se da je u 2020. godini protjerano najmanje 170 maloljetnika, a navode se i svjedočanstva o nasilju prema njima i njihovim članovima obitelji, oduzimanje osobnih predmeta i novca, pucanje u zrak, oduzimanje odjeće i obuće te napadima policijskih pasa. Navodi se da se djeca s obiteljima vraćaju iz granice bez provođenja postupka predviđenog međunarodnim i nacionalnim pravom odnosno nemaju mogućnost zatražiti azil. Dakle, sustav azila je individualni sustav i svakome tko želi zatražiti azil ili izrazi namjeru o mora biti omogućeno. Ministarstvo unutarnjih poslova sve takve navode odbacuje kao neosnovane usprkos što o tome govori UNHCR, danski Rafiq kancel, usprkos tome što ugledne novinarske kuće i javne televizije Švicarske, Njemačke, Austrije o tome imaju video dokumentaciju. Tako je primjerice prošli tjedan su SRF dakle od Švicarske javne televizije kamere pustile dokumentarac koje su snimile ovog svibnja na područje sela Glinica tijekom kojeg su snimile protjerivanje 71 osobe uključujući ženu u 8 mjesecu trudnoće, osmomjesečnu bebu i starca na štakama. Od tih 70-tak osoba koji su protjerivani tzv. push backovima 20-toro je bilo djece. Sinoć ste na RTL-u mogli vidjeti izuzetno potresnu priču, prilog Dane Derifaj o 35-to godišnjoj Iranki koja je 22 puta vraćena sa svoje dvoje maloljetne djece sa teritorija RH na teritorij BiH. Svaki put je tražila azil i svaki puta bi je stavili u kombi i rekli da ide u Zagreb tražiti azil u policijsku postaju i vratili bi je natrag u BiH. Pravobraniteljstvo u svom izvještaju navodi da je posebno problematično pitanje djece koja su zatražila međunarodnu zaštitu u Hrvatskoj, a njihovi roditelji su ili ostali ili su bili protjerani natrag u BiH. Ta djeca ostaju razdvojena od roditelja mjesecima, nekada i duže iz razloga što je spajanje obitelji izuzetno spor, spor proces. Isto tako mi smo zemlja koja primjenjuje detencijski pritvor na djecu, na djecu kojoj je odbijena međunarodna zaštita ili njihovim roditeljima ta djeca provode ne mjesec dana nego često puno duže u Ježevu. Ne znam da li je itko od vas bio u Ježevu, to je zatvor, djeca ostaju bez mogućnosti pristupa obrazovanju za to vrijeme, bez adekvatne skrbi, da ne govorim da su smještena u ustanovu zatvorenog tipa sa odraslim osobama. To je apsolutno neprihvatljivo. Želim vam reći da pročitate izvješće međunarodnih organizacija i UN-ovih agencija o katastrofama koje se djece događaju u detencijskim centrima po Grčkoj i Turskoj, o stopi suicida među djecom kao i podatke o tome koliko djece migranata koji se i po nekoliko godina nalaze na putu je prestala volja za životom i svakodnevno razmišljaju da okončaju svoj život. Tročlana obitelj iz Irana o kojoj smo govorili, koje su naši sugrađani zaštiti od ponovnog protjerivanja i omogućili da ih novinarska ekipa dovede u Zagreb da bi tražili azil, njihova 7-godišnja kćer kad su ih zadnji puta ulovili se bacila oko nogu policajcu i molila da ih više ne protjeruju. Njihova majka je jučer potresno svjedočila o tome da je njihova 7-godišnja djevojčica potpuno iscrpljena trogodišnjim push backovima i maltretiranjem, na vrhu planine je rekla mami i bratu zašto se sad ne bi primili za ruke i bacili dolje da završe to mučenje. Kakva smo mi civilizacija koja djecu od 7 godina tjera da pomišljaju na suicid? Zapitajte se to. Hvala.
Imamo dvije replike, prva je poštovane zastupnice Mrak Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice Benčić vi ste ukazali na jedan dio izvješća pravobraniteljice za pravo djece i djece migranata, migranata dakle djeca koja traže put za bolji život. Kad malo razmišljam o ovom stoljeću, ovo stoljeće će, je stoljeće između ostalog i klimatskih promjena i sve ono što stručnjaci govore, govore da će ljudi tražiti ne samo zbog nekakvih gospodarskih uvjeta, ne samo zbog nekakvih ratova koji se rade nego zbog nemogućnosti života na prostoru na kojem žive jer ako imaju više od dan ili dva do pitke vode oni će morati tražiti nekakav bolji život. I tu tko najviše strada, stradaju djeca oni koji su najosjetljiviji oni koji su najnemoćniji da ne govorim djeca bez pratnje, tako su se zvala dakle gdje roditelji negdje drugdje. Ja mislim da smo mi zemlja koja treba imati empatiju prema svemu tome nakon svega što smo mi prošli, nakon svih trauma koje smo mi prošli i mislim da su ovakva [[Upadica: Hvala, hvala lijepa.]] ovakve rasprave neophodno potrebne.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Benčić.
Zahvaljujem vam se kolegice Taritaš. Dakle, ja kad gledam slike detencijskih centara po Grčkoj, Turskoj, pa i Hrvatskoj kada gledam djecu koju se protjera sa granice isto tako vidim slike naše djece iz rata koja su isto tako bila u kolonama, koja su isto tako bila protjerivana ali koje je Europa ipak drugačije dočekala nego što je dočekala ovu djecu. I kad čitam ova izvješća i kad gledam video dokumentaciju o protjerivanju sa granice, a imam dijete koja je pola godine mlađe od ove curice, pola godine mlađe, ja se pitam šta mi radimo za svoju budućnost, šta si mi radimo i kakvo naslijeđe ostavljamo moralno, etičko pa i pravno i zašto tamo gdje možemo pružiti ruku ne pružimo ruku nego radikaliziramo ljude držeći djecu godinama u detencijskim centrima po Grčkoj, Turskoj, a vidimo i u Hrvatskoj.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Šimičevića.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena kolegice da, mi moramo suosjećati sa svim ljudima u nevolji i meni se čini da je svijet toliko licemjeran da ne primjećuje druge ljude u nevolji. Ali iz vašeg nastupa zapravo da se iščitati da vi zagovarate ilegalan prelazak granice, znači može se ostvariti pravo dobiti azil u državi, ali [[Upadica: Molim vas, molim vas nećemo tako.]] molim vas ne možete [[Upadica: Kolegice Benčić, molim vas polako imat ćete priliku.]] sad tražiti da se 10.000 izbjeglica koji se nalaze ne znam u BiH ili 50.000 u Grčkoj svi dođu u Hrvatsku. Zato postoji suverena država i zato se trebaju čuvati granice. Hvala.
Poštovana zastupnica Benčić.
Dakle, ponovit ću vam 2020. smo s teritorija RH protjerali 170 djece. Kad netko dođe na teritorij RH bez obzira kako je ušao zakonito ili nezakonito ima pravo tražiti azil. A vi sad meni recite koji je to način legalnog traženja azila bez da su došle na granicu, ne postoji više, razumijete ne postoji jer postoji odvraćanje tzv. odvraćanje od toga da se dođe na granicu. Zašto je ova osoba bila 22 puta vraćena u BiH? Pa i ja poznam ljude koji su bili vraćeni po 10, 15 puta u BiH. Pa svi svjedoče o tome i vi uporno negirate. Govorim o tome da djeci treba omogućit zakonit pristup traženju zaštite, a ne da moraju nezakonito prelaziti granicu i izlagati svoje živote opasnosti i onda na kraju završiti na takav način da ih se vraća u kampove nezakonite po Bosni i po Grčkoj i Turskoj.
Hvala lijepa. Sljedeća pojedinačna rasprava bit će poštovane zastupnice Mrak Taritaš. Izvolite. … [[Upadica se ne razumije.]] Ja vas lijepo molim nemojmo vikati. Molim vas hajmo smirimo se. Molim vas smirimo se jer ću početi davati opomene za vikanje sa mjesta. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana pravobraniteljice sa suradnicom, državni tajnici, kolegice i kolege. Ja ću možda malo laganiju temu kada je riječ o djeci, ali bojim se da kada je riječ o djeci nema lagane teme, a to je tema djeca i sport. Dakle, 2020. godina je bila godina u kojoj se djeca nisu mogla baviti sportom. Dobro znate što su naši dakle vrli umovi da tako kažem donosili odluke dakle, nisu se mogli baviti dakle bazično sportom niti u otvorenom, niti u zatvorenom. Koje će posljedice biti to ćemo tek vidjeti. Dakle, korona je za cijeli svijet donijela definitivno određenu promjenu i koja će posljedica biti to ćemo tek vidjeti na mentalno zdravlje djece, a u ovom slučaju će biti i na fizičko zdravlje djece. Dakle, ja znam ne mali broj slučajeva gdje su roditelji preuzeli tu ulogu da djeca ne sjede doma, da se djeca kreću, da budu vani ili da bi netko bio vrhunski sportaš mora se prvo i osnovno baviti krenuti se baviti sportom i različitim vrstama sporta. Vi znate da su dvorane bile zauzete, da u dvoranama se nije moglo da što je bio niža kategorija da se nije moglo uopće niti trenirati niti bilo što. Ja sam u nekoliko navrata s ove govornice pitala i resornog ministra kada je bilo riječ o sportu na otvorenom, bilo je riječ konkretno o jedrenju gdje sam rekla neka mi objasni zašto se netko ne može baviti jedrenjem jer nema kontakta s ničim pogotovo kada je riječ o Optimisti. Dođe, sjedne u Optimist, izlazi van, a trener mu je u nekom drugom čamcu. No, to ćemo vidjeti što je. Jednako tako kada je riječ o sportu mi, pravobraniteljica je jedan poseban dio govorila o zaštiti prava djece koji se bave sportom. Dakle, imate amaterski sport, imate da djeca u sklopu svoje nastave koje nije bilo se bave sportom. Da se odlučio baviti negdje fizičkim aktivnostima, a onda imate djecu koja se bave sportom koji ide prema vrhunskom sportu i tu je bilo 59 predmet i sada su zanimljivo pritužbe koje su bile. One su se odnosile na neprimjerena i nasilna ponašanja trenera prema djeci u klubu, utjecaj konfliktnih odnosa odraslih na djecu, odluke klubova i saveza te organizaciju natjecanja. Dakle, ja sam nekako uvijek nastojim govoriti o temama u koje se nešto malo bolje razumijem, u teme koje nekako u životu sam prošla i to je ta želja djece da od djece vi vrlo brzo i vrlo jednostavno napravite jednog vrhunskog sportaša i to je taj pritužbe koje su bile na nasilno ponašanje trenera gdje treneri onda kroz nemogućnosti nekako drugačije tim svojim nasilnim i agresivnošću zapravo pokušavaju od djeteta stvoriti što uspješnijeg sportaša pa na račun i nekakvih drugih stvari gdje je sport prvenstveno. Jednako tako tu se uvijek može vezati i rasprava koju je imala kolegica Borić, a vezana je iz seksualno zlostavljanje koje je u sportu vrlo često pogotovo između djevojčica koje su tamo nekakvih 14 i 15 godina gdje smo imali nekoliko slučajeva, gdje smo imali nekoliko slučajeva u nekoliko klubova i na kraju se desilo to da se sa trenerom nije desilo ništa. On je samo otišao živjeti u neki drugi grad i otišao raditi u neki drugi klub. Tome treba reći kraj. Pa ljudi moji mi smo država koja ima 4 milijuna stanovnika, pa za nas nema u ovoj sabornici gdje netko nekoga negdje ne poznaje. Pa ne može se desiti da trener koji je bio u jednom klubu i gdje je bilo utvrđeno njegovo neprimjereno ponašanje da ne kažem i neprimjereno seksualno ponašanje odnosno zlostavljanje djeteta ode raditi u grad koji je 100 km ili 200 km dalje i to nastavi. Tome jednostavno o tome treba voditi računa. Mislim da se o tome premalo vodi računa. Mi o tome čitamo, čak su i neki filmovi bili snimani ili čitamo o tome. Ali to su situacije koje mi imamo. Tu se kada govori i utjecaj tih konfliktnih odnosa odraslih. To je kada vi dijete, dakle mi govorimo kada dijete radi poslove za koje nije adekvatno, nema niti spremu, niti znanje, niti starost. Ali što je to kada je on u sportu? Dakle, njega odrasli tjeraju da u sportu bude nešto gdje na taj način se zapravo neću reći da se zarađuju novci, ali zarađuju se nekakve druge stvari. To je jedna tema koja je imala jedan dio u ovom izvješću pravobraniteljica. A mislim da je isto tako o kojem treba voditi računa i u budućnosti na određeni način.
Hvala. Imamo dvije replike. Prva je poštovane zastupnice Benčić.
Poštovana kolegice kada govorimo o zapravo jednakosti inače pristup osobama, pa tako i djece u sportu i uopće pristupu rekreativnim bavljenjem sportom i amaterskim sportom mi smo već primijetili, govorili smo o tome da je jedan od velikih problema zapravo danas što je u odnosu na prije dosta velika promjena je da vam je velika većina sportskih aktivnosti naplatna i da samim time nije jednako dostupna svoj djeci. I danas kada pogledamo koji je omjer financiranja profesionalnog sporta i određenih profesionalnih klubova govorim samo o određenim sportovima jer se zna za koje sportove ide za koje ne, a kada gledamo koje je ulaganje u dječji amaterski sport i dakle osiguranje pristupa svoj djeci dakle i u urbanim i ruralnim prostorima da se sportom mogu baviti zapravo vidimo veliku diskrepanciju. Dakle, zanima me vaš stav o tome i što biste preporučili zapravo uz pravobraniteljski izvještaj da zapravo Vlada napravi po tom pitanju. Hvala.
Poštovana zastupnica Mrak Taritaš.
Hvala vam lijepo na pitanju. Dakle, mi u nekoliko navrata smo već ovdje govorili o odnosu djece i sporta i ulaganje u taj amaterski sport. Dakle, vidjet ćemo koliko nas ima, ajde da se pravimo da nas ima 4 milijuna iako će vjerojatno pokazati da nas ima znatno manje. Ali da bi vi jednog dana postali vrhunski sportaš što se mi uvijek volimo dičit to uvijek izaziva posebnu emociju, vi morate imati bazu, ta baza je tokom vremena zaboravljena. Tu je ulaganje u sport roditelja koji sami to isfinanciraju odnosno imaju nekakve ambicije, čak i ambicija može biti da dijete doma ne sjeti nego da se bavi nekakvom aktivnošću, a tu je i velika uloga i jedinica lokalnih samouprava odnosno općina i gradova, kad smo imali i raspravljali tu o Zakonu o sportskoj inspekciji onda se otvorila između ostalog i ta stvar. Dakle, ulaganje u sport vi ne morate ulaganjem u sportu očekivat da neko bude vrhunski sportaš, ulaganje u sport je zdrav život djeteta.
Hvala. Sljedeća replika poštovana zastupnica Borić.
Poštovana kolegice. Iako ste fokus stavili na temu djece i sport, dakle mi ovdje imamo saborski odbor koji upravo povezuje obitelj, mladi i sport i čini se doista da su se vremena promijenila i da sve ono što jedna generacija koja ovdje sjedi dobivala u svom djetinjstvu kao besplatno sudjelovanje u sportu toga nažalost više nema i tu vidimo ovo što je rekla i kolegica Benčić, da dostupnost samoj činjenici da djeca mogu sudjelovati u sportu više nam nije jednaka i to je prvo kršenje rekla bih prava djeteta. Dodatno htjela bih vas pitat, a radi se o obrazovanju moje je pitanje dakle što mislite o tome gdje su prijepori ovdje je bilo danas govora o tome oko vjeronauka i kome smeta i kome molitva smeta, što mislite o spolnom odgoju za djecu kako bismo spriječili da i djeca razumiju što im rade treneri ili drugi predatori?
Hvala. Poštovana zastupnica Mrak Taritaš.
Hvala vam lijepo na vašem pitanju. Ja apsolutno sam od onih koja misli da građanski odgoj je obavezan, dakle da ne bude građanski odgoj kao što je sad eventualno fakultativno u sklopu sata razredne zajednice ili ne znam više kako se to zove nego da građanski odgoj treba biti sasvim u satnici obavezan. Na građanskom odgoju djeca moraju učiti i o financijskoj pismenosti, na građanskom odgoju trebaju učiti o demokratičnosti, na građanskom odgoju trebaju dobiti i osnove uopće funkcioniranja jednog parlamentarizma različitosti. Dakle, kad malo gledate ispitivanje među djecom i vidite koliko su oni isključivi, a vi to možete dobiti dio dobivate kroz odgoj, dio dobivate kroz pristupnost medija koji pristupaju na različite načine, a dio dobivate i u školi jer ajmo reći da ćemo se valjda ove korone jedanput riješiti i da će djeca normalo ići dalje u školu i dobivaju kroz obrazovanje. I jednako tu mogu naučiti da mogu reći ne [[Upadica Reiner: Hvala lijepa.]]
Sljedeća rasprava bit će poštovane zastupnice Andreje Marić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Sabora. Uvažene kolegice i kolege. Kako sam i najavila u ovoj pojedinačnoj raspravi fokusirat ću se na problem zdravstvenih prava. Čuli smo već da je bilo prošle godine 162 pojedinačne prijave, pravobraniteljica je iz ureda uputila 10 preporuka, jedno priopćene i jedan prijedlog izmjene pravilnika koji se odnosi i na zdravlje djece. Pandemija covida-19 napravila nam je akutne promjene, ali će nam napraviti i dugoročne promjene stoga se moramo zapitati koje smo pouke iz ovog prethodnog razdoblja izvukli, što smo naučili iz vremena pandemije, što smo naučili iz vremena potresa i kako ćemo poboljšati zdravstvena prava i djece i odraslih dakle svih nas. Na što su se odnosile prijave? Na nezadovoljstvo roditelja načinom kako su provođeni pregledi djece u zdravstvenim ustanovama tijekom pandemije, izostala je u nekim slučajevima kvalitetna komunikacija i odnos zdravstvenih radnika prema roditeljima i djeci u mnogočemu su onemogućeni posjeti smještaj roditelja uz dijete tijekom bolničkog liječenja, zatim je bio problem zaštite zdravlja djece u školama i vrtićima tijekom epidemije, nezadovoljstvo odlukama Stožera civilne zaštite koje su se odnosile na djecu i glede nastave i glede sportskih aktivnosti. Što se tiče pratnje roditelja djece tijekom hospitalizacije, praksa je bila različita, naravno da za vrijeme lockdowna je to bilo potpuno onemogućeno, ali od ustanove do ustanove su postojale razlike, negdje se dozvoljavala pratnja, negdje se omogućavalo 15-ak minuta, negdje 30 minuta, bilo je pojedinačnih prijava, a bilo je i apela da se omogući pratnja roditeljima dok im dijete leži u bolnice. I sada su se definitivno stvorili uvjeti kada nam evo pandmeija nadam se posustaje pa vjerujem da nema takvih problema sad u ovoj situaciji, a kažem sve nam to mora biti pouka i priprema za neke buduće ne daj Bože valove pandemije. Sljedeći problem je pratnja na porodima, to su također bile neujednačene prakse po zdravstvenim ustanovama. Evo ja sam već govorila o trome i zapravo prva načela tu temu u Saboru još 18. svibnja, 19. svibnja i završno 1.6. i onda 2.6. je ministar napokon iznio jednu preporuku i zapravo traženje zdravstvenih ustanova da se očituju glede omogućavanja pratnje na porodima i opet kažem sad jesu uvjeti i zaista zdravstvene ustanove moraju odgovoriti ministarstvu kojoj mjeri zapravo omogućavaju pratnje na porodima, naravno sukladno epidemiološkim mjerama, ali slažemo se svi da je sada zaista vrijeme da se našim trudnicama omogući pratnja na porodima. Djeca su se tijekom pandemije najviše bojala da ne zaraze odrasle, tako smo čuli jučer na sjednici o mentalnom zdravlju djece. Vrlo su im falili njihovi prijatelji pa su evo rekli ak se dobro sjećam da će radije i nositi maske i držati se epidemioloških mjera samo da budu u školama. Također bi se osvrnula na ono što ističete, a ne sa u ovom izvješću nego i u prethodnim izvješćima to su neodgovarajući higijenski uvjeti u pojedinim školama, nedostaje voda, toaletni papir i sapun ne samo tijekom pandemije pa se nadamo da će onda škole ipak poslušati ono što im se preporuča i da se ti normalni uvjeti zapravo omoguće svima. Tu ističemo također pravo djeteta na cijepljenje. Dakle, ne smije se kršiti njihovo pravo na cijepljenje, a glede cijepljenja protiv Covid-a tu smo mi kao odrasli oni koji moramo sa dovoljno procijepljenošću zaštititi našu djecu. Kako sam i navela jučer je bila kvalitetna rasprava o mentalnom zdravlju. Na žalost, nedovoljan je broj stručnjaka mentalnog zdravlja koji rade s djecom i s odraslima. Ali evo sada govorimo o djeci i trebat će usmjeriti resurse, povećati broj i psihologa, i psihijatara i što se tiče i upisa na fakultete jer kako sam rekla govorit ćemo o zapravo kasnim posljedicama Covid-a. Zabrinjavajuća je učestalost pijenja alkohola, pušenja cigareta među djecom i dostupnost unatoč zakonskim zabranama. Već sam u replici govorila i o problemu blizine automata igraonica na sreću i kockarnicama što treba otkloniti od odgojnoobrazovnih ustanova. Također treba djeci oboljeloj od malignih bolesti omogućiti i kvalitetnu nastavu i svu skrb i dok se nalaze na bolničkom liječenju. I svakako ćemo svi skupa u zdravstvenom sustavu morati nadoknaditi sve ono što se nije uspjelo odraditi što se tiče zdravstvenih usluga, upregnuti snage iako smo svi iscrpljeni od Covid-a da bi naša djeca mogla nadoknaditi sve ono što nisu mogli odraditi tijekom pandemije. Hvala lijepa.
Imamo tri replike. Prva je poštovanog zastupnika Šimića. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora. Poštovana kolegice, s obzirom da dolazimo iz segmenta zdravstva i vi i ja, ja bih se dotaknuo još jedne teme odnosno jednog problema koji je spomenut u Izvješću pravobraniteljice, a to je problem adekvatne zdravstvene institucije gdje bi se zbrinjavalo, stručno zbrinjavalo i pružala adekvatna skrb za maloljetnike koji su presuđeni za počinjenje kaznenog djela i služe zatvorsku kaznu a potrebno im je psihijatrijsko liječenje i također za skupinu koji se nalaze maloljetnici kod kojih postoji sumnja na počinjenje kaznenog djela a proglašeni su trenutno ili trajno neubrojivima. Kod nas je do sada postojala samo jedna institucija. Međutim, evo kako je u očitovanju Vlade Republike Hrvatske izrečeno Ministarstvo pravosuđa u dogovoru sa Ministarstvom zdravstva bi trebalo uskoro riješiti i taj problem.
Poštovana zastupnica Marić.
Pa da, evo o tome na žalost nisam stigla govoriti makar sam si naravno tu predbilježila. Slažemo se da postoji taj problem i da će zaista Vlada odnosno resorno ministarstvo morati osigurati uvjete da se i djeca odnosno mladi koji imaju taj problem da ih treba zapravo psihijatrijski liječiti a lišeni su slobode da im se omoguće uvjeti kako bi oni mogli biti adekvatno smješteni. Slažem se da tu mora Vlada svoje odraditi.
Repliku ima i poštovana zastupnica Raukar Gamulin.
Hvala gospodine predsjedavajući. Poštovan kolegice, poznato je da je bila peticija za mogućnost boravka djeteta dakle boravka roditelja uz hospitalizirano dijete. To je potpisalo preko 60 tisuća roditelja i 4 stotine stručnjaka. Međutim, nije Ministarstvo zdravstva na to uopće reagiralo. Kao što smo već i danas nekoliko puta ponovili da svjedočimo da se po preporukama pravobraniteljstava, znači govorimo o više pravobraniteljstava na žalost ne postupa i da imamo primjere da iz godine u godinu imamo iste preporuke koje se ponavljaju. Zbog toga smatramo da bi Sabor Republike Hrvatske trebao tražiti od Vlade dvomjesečno izvješće po kojem bi se vidjelo kako se te preporuke izvršavaju i do kuda se s time došlo, pa evo molim vas komentar.
Poštovana zastupnica Marić.
Hvala. Evo slažem se sa svim što ste rekli. Dakle i problem pratnje roditelja djece i problem pratnje na porodima, znači na puno toga se ukazivalo što peticije, što stručnjaci koji su također preporučivali pogotovo velim u ovim uvjetima kada pandemija ipak malo jenjava, ali odgovora nadležnog ministarstva na žalost evo nije bilo. Mi smo već i imali rasprave i tu su Saboru da su potrebna detaljnija izvješća gdje bi nas resorna ministarstva upravo ono što ste rekli izvijestilo o svemu što se napravilo. Ali mislim da mi tu i vi, i mi, i ja i svi imamo nekakvu snagu i riječ da pritišćemo odgovorne da zapravo reagiraju na ono što im naši građani, i stručnjaci, a i mi kao saborski zastupnici ukazujemo. Dakle, zajedničkim djelovanjem svakako pritiskati nadležne da se pokrenu.
Repliku ima poštovani zastupnik Šimičević.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Uvažena zastupnice činjenica je da je pandemija korona virusa totalna nepoznanica i pitanje je što mi znamo više nakon godinu i nešto dana o toj pandemiji. Možda neke stvari koje su i rađene, rađene su u strahu pa iz ove perspektive možemo vidjeti da nisu dobre. Ono što sam ja htio vama reći je da ja dolazim iz sustava odgoja i obrazovanja i mislim da je situacija u školama što se tiče materijalno-tehničkih sredstava neću reći savršena ali na visokoj razini. Ne mogu vjerovati da je neki ravnatelj propustio nabaviti određene materijale koji su bili nužni bilo to da se radi o dezinficijencima, za ručnike za ruke, papire za wc. Dakle, odgovornost isključivo i samo je na ravnatelju škole koji nije to omogućio. Dakle, hajmo tražiti odgovornost za pojedine ljude, a ne općenito za … [[ne razumije se]]
Hvala. Poštovana zastupnica Marić.
Hvala lijepa kolega. Dakle, slažemo se u jednom dijelu da postoji odgovornost ravnatelja škola. Govorili smo i o problemima u bolnicama itd. Ali ako imate problem na koji ukazujete što sa saborske govornice, ako imate pravobraniteljicu bilo koju koja ukazuje na određene probleme u sustavu, ako imate preporuke, ako imate recidiviste koji jednostavno ne reagiraju na ono što im se preporuča e onda se treba zapitati tko je tu kriv. Dakle, ovi osnovni higijenski uvjeti na žalost ima toga. I sama pravobraniteljica je došla do toga i u krajnjoj liniji ima i na terenu takvih primjera. Ali onda takve odgovorne osobe treba na neki način sankcionirati. Znači ne možemo zatvarati oči i reći, je sve je super divno i krasno, a znamo da nije.
Hvala. Sljedeća rasprava bit će poštovane zastupnice Romane Nikolić. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Sabora, poštovana pravobraniteljice sa suradnicima, državni tajnici, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Školska godina 2019./2020. za mnoge je bila izazov, iziskivala je dodatne napore sa kojima smo se suočavali u borbi protiv pandemije, pa tako i u odgojno-obrazovnom aspektu gdje su se učenici susretali sa on-line nastavom. Da bi se uspješno provela on-line nastava bili su potrebni određeni tehnički uvjeti kao i znanja učenika i njihovih roditelja. Tada smo uočili određene razlike u uvjetima za djecu sa različitih područja, uvjeta u kojima žive ili nacionalnosti. Brojne romske obitelji u RH žive u izrazito nepovoljnim životnim uvjetima, te zbog loših socijalnih i materijalnih uvjeta nisu imali potrebne uvjete za rad. To uključuje potreban uređaj, Internet, prostor u kojem će moći učiti i organizirano vrijeme provedeno u miru i tišini jer su obitelji često mnogobrojne. Navest ću vam primjer jedan iz svoje županije. Osnovna škola koja ima romsku populaciju je osigurala djeci tablet sa Internetom od 4 gigabajta mjesečno. Podjela uređaja obavljena je na način da je jednoj obitelji dodijeljen jedan uređaj bez obzira na broj učenika u toj obitelji, a također podatkovni promet nije bio dovoljan za zahtjeve on-line nastava pa su djeca često ostajala bez potrebnog prometa koji im je bio potreban za praćenje nastave. Nekolicina djece romske populacije koja je pokazivala teškoće u razumijevanju pročitanog, te druge teškoće u učenju teže je pratila on-line nastavu. Djeci sa teškoćama je potreban individualni pristup i dodatna pojašnjenja što je često bilo onemogućeno. Došlo je do izražaja i nedostatak znanja pri korištenju tehnologija, nedovoljna informatička pismenost kako djece, tako i njihovih roditelja koja je doprinijela smanjenju kvalitete praćenja on line nastave. Sve navedeno dovelo je do toga da djeca romske populacije ne bi pratila on-line nastavu ili bi sudjelovala manje uspješno od ostalih učenika. Motivacija je prema riječima učitelja bila niska, a djeca su bila zakinuta za pravo na obrazovanje. Svako dijete ima pravo na besplatno obrazovanje, a tretmanima kao što je socijalna usluga poludnevnog boravka može utjecati na motivaciju, spremnost na učenje i u konačnosti uspjeh djece. Sada bih se osvrnula ponovo na problem nestale djece. Prije nekoliko dana u Vinkovcima je nestalo dijete. Na svu sreću, nakon nekoliko sati potrage dijete je vraćeno u obitelj i to me je potaknulo da detaljnije proučim dio u izvještaju i iz proteklih godina koji se osvrnuo na ovu problematiku. Zabrinjava podatak koji je broj bjegova djece iz obiteljskih domova i ustanova koji se mjeri u stotinama. Razumljivo je da je teško prevenirati bijeg djece svakoj obitelji, ali postavlja se pitanje zašto se ništa ne radi kada su u pitanju ustanove pod nadležnosti resornog ministarstva. U samom izvještaju iz 2020. je napisano: „Sklonost djeteta, napuštanje ustanove ne smije biti opravdanje da se za djetetom ne traga intenzivno i da se ne poduzimaju sve potrebne radnje da se ono pronađe i smjesti na sigurno. Iz ovoga ispada da se za djecom ne traga dovoljno. Izvještaji iz prethodnih godina idu isto u tome smjeru. Moje pitanje je što se poduzelo vezano za ovu problematiku čija je statistika porazna. Također unazad četiri godine apelirate na uspostavu protokola za nestalu djecu i Ember aler sustava i koliko mi se čini iz ovih izvještaja MUP nije bio spreman za suradnju. Da li to znači da spomenuto tijelo ne reagira na vaše preporuke i apele ili niste dovoljno odlučni u namjeri zaštite djece. Prijedlozi za poboljšanje iz godine u godinu su bez ikakvih pomaka. U nekoliko izvješća vaš ured daje preporuku da se ažurnije i kvalitetnije vodi web stranica nestalih osoba nestali.hr koju vodi policija. A na današnji posjet navedenoj stranici više od pola djece za kojima se traga nema fotografiju. Pa kako se onda traga za djetetom ako nema slike? Većina zemalja u EU ima uveden Ember aler sustav. Kod nas će to ostati utopija još neko vrijeme. Očigledno naša djeca nisu toliko vrijedna MUP-u ili je nešto drugo posrijedi. Kao saborska zastupnica i majka očekujem odgovore na ova pitanja i od vašeg ureda i od MUP-a kao i iznošenje konkretnoga plana za djelovanje aktivnije potrage za djecom.
Imamo dvije replike. Prva je poštovane zastupnice Marić. Pardon, prva je poštovane zastupnice Ban Vlahek. Oprostite.
Zahvaljujem. Drago mi je kolegice da ste se dotakli teme romske djece. U vrijeme vala pandemije covid 19 suočavamo se sa niskom razinom znanja o stručnosti i nedostupnosti i nepoznavanja tehnologije od strane roditelja upravo te romske djece koje je onemogućavalo djeci da sudjeluju u školi na daljinu. 50% djece nije sudjelovalo redovno na nastavi. Upis u srednju školu također je otežan i velik problem u ovom covid periodu jer im u tome često pomažu stručni suradnici s kojima do sada nisu bili u kontaktu. Djeci u srednjoj školi fale mentori posebno ako su u školi izvan mjesta prebivališta, a za vrijeme epidemije vraćeni su u naselja. Ako politike ne mogu riješiti rezidencijalnu segregaciju treba se baviti kvalitetom obrazovanja, a covid epidemija nas je u svemu tome dodatno usporila.
Poštovana zastupnica Nikolić.
Zahvaljujem kolegice. Pa da, svi ti problemi koji se sustavno ne rješavaju došli su posebno do izražaja sada u vrijeme pandemije. I umjesto da se romsku djecu potiče i motivira za školu, jer to je veliki problem kod njih jer mnogi od njih ni ne završe osnovnu školu, a oni koji završe nikada ne pohađaju srednju školu. Ova pandemija ih je zapravo isključila iz društva.
Poštovana zastupnica Marić. Nemojte se ubiti, nemojte devastirati sabornicu.
Hvala lijepa. Poštovana kolegice evo kolegica i ja dolazimo iz Međimurja gdje imamo nacionalnu manjinu dakle naše Rome. Naveli vi već jeste primjere iz vaše sredine, a s tim se naravno suočavaju i naši Romi u Međimurju. Ali ne samo Romi, nego i mnogobrojne obitelji sa više djece, sa školarcima koji imaju ili jedan tablet ili ga uopće nemaju, nedostupnost interneta, nedostatak kompjutera. S druge strane problem sa nedostatnom zaštitnom opremom, nerazumijevanje nastave itd. Po vama tko bi se više morao uključiti i tko se više mora uključiti u rješavanje toga problem, da li jedinice lokalne samouprave, da li resorna ministarstva, Vlada ili mislite da bi to trebao ipak biti zajednički posao?
Poštovana zastupnica Nikolić.
Zahvaljujem kolegice Marić. Pa svi zajedno se trebamo uključiti i surađivati u poboljšanju uvjeta svakoga djeteta, pa i romske djece i neromske djece. Hvala.
Sljedeća rasprava bit će poštovane zastupnice Marijane Puljak. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Poštovane kolegice i kolege, poštovana pravobraniteljice. Evo u svom izlaganju ću ovdje upozoriti na dvije teme vezane uz teme o kojima govorimo, dakle uz djecu i jednu temu sam evo rekla i u replikama, a to je ono što nismo našli sada u izvještaju pravobraniteljice za djecu o njenom radu u protekloj godini koja je bila po svemu specifična godina, je li godina pandemije. Ali možda se nije obratilo dovoljno pažnje, a to su darovita djeca. Dakle, evo u cijelom izvještaju ima nekih aktivnosti evo baš iz Splita u jednom vrtiću se pričalo i bila je jedna prezentacija ili okrugli stol o darovitoj djeci, a ono što je zapravo problem dakle da se nema sustava, sustavno se ne brinemo o potrebama darovite djece. Dakle u Hrvatskoj je evo darovitost kao što sam rekla definira se prema Pravilniku o osnovnoškolskom odgoju i obrazovanju. Darovitih učenika to je spoj tri skupne osobina natprosječnih općih odnosno specifičnih sposobnosti, visokog stupnja kreativnosti i motivacije. Međutim, taj Pravilnik je donesen još prije 30 godina, a od tada do danas imamo ogroman pomak u istraživanjima darovitosti, pogledu na darovitost i prije svega ovim znanstvenim nekim spoznajama o tome kako definirati darovitost. Dakle, Nacrt novog Prijedloga pravilnika je u proceduri još od 2014. godine. Do danas još uvijek nije usvojen i evo ja se nadam da ćemo evo skupa poraditi na tome da se što prije donese. Zašto kada se kaže o darovitoj djeci, dakle moguće je da ta darovita djeca je li znate kako izgleda, bude im dosadno u školi i onda od svoje dosade budu malo nemirna i oni onda imaju problema i za uklapanjem u takvu sredinu, upadnu u neke i sukobe sa vršnjacima, možda ih vršnjaci izoliraju jer na neki drugačiji način shvaćaju svijet oko sebe. Pa onda na kraju eto iz toga što ih ne pratimo na primjeren način i nemamo nekog sustava koji se brine o njihovim potrebama onda opet upadnu u nekakve probleme i neka neželjena ponašanja. Dakle, prije svega je važna edukacija prosvjetnih djelatnika koja je ključna u identifikaciji i adekvatnom radu sa darovitom djecom. Je li važno ih je prepoznati što se kaže od malih nogu i na neki način prilagoditi i sadržaj i način suradnje s njima, njihovim potrebama. Roditelji kažem i važna je dakle suradnja i roditelja i učitelja, jer oni nekada i znaju nesvjesno otežavati darovitoj djeci svakodnevnicu, puno očekuju od njih, imaju visoka očekivanja i onda na kraju krajeva se ta darovita djeca razviju neke emocionalne poteškoće i probleme u ponašanju. Druga tema je koju sam evo već bila i spomenula na jučerašnjem sastanku dvaju odbora, a i u Izvješću o radu pravobraniteljice za osobe s invaliditetom to su djeca s teškoćama u razvoju iz spektra autizma. Dakle, podaci iz registra osoba s invaliditetom je da u Hrvatskoj ima 2 tisuće 451 dijete do 17. godine s dijagnozom poremećaja iz spektra autizma. Roditelji se često nalaze, dakle evo i u Izvješću pravobraniteljice za osobe s invaliditetom imali smo nekoliko slučajeva navedenih u kojima roditelji navode kako imaju problema jer evo pogotovo djeca u doba puberteta imaju sa problemima autizma su izrazito agresivno, autoagresivna i dakle ugroženo je zbog toga funkcioniranje cijele obitelji. Dakle, imate slučajeva kada se obitelji obraćaju gotovo svim domovima socijalne skrbi diljem Hrvatske, ali domovi odgovore dakle da nisu kapacitirani, nisu u mogućnosti djetetu osigurati smještaj. Problem djece dakle pojavljuje se sa autizmom i njihovih obitelji pojavljuje se u cijeloj Hrvatskoj. Roditelji su prepušteni sami sebi. Nemaju podršku u zajednici, nedovoljno je udomiteljskih obitelji dakle i za da tako kažem za zdravu djecu, a kamoli za ovu djecu sa autizmom. Predškolski i školski sustav ne poznaje inkluziju, već samo zastarjelu integraciju djece sa autizmom uz pomoćnike u nastavi koji opet na kraju nisu educirani. Djeca sa autizmom završavaju u institucijama koje smo odavno bili obavezni transformirati u centre za podršku u zajednici. Obitelji djece sa autizmom isto tako trebaju odmor od stresa života s djetetom sa autizmom. Hvala.
Hvala. Imamo repliku poštovane zastupnice Marić. Ostanite čas. Imamo repliku poštovane zastupnice Marić.
Hvala lijepa. Poštovana kolegice lijepo ste zapravo naveli problem i prednost zapravo darovite djece. Slažemo se zapravo da se darovitost ne vidi samo kroz ocjene, nego i kroz nekakve druge aspekte odnosno karakteristike djeteta. I slažemo se da bi trebalo na vrijeme takve karakteristike prepoznati da li od vremena vrtića, škola itd. Imamo li mi u Hrvatskoj uopće dovoljno edukativnih zapravo načina kako prepoznati darovitu djecu. Ima nešto programa što sam gledala na Internetu što čovjek može vidjeti, ali čini mi se da je to jako malo. Dakle, tko bi onda tu morao nekakvu važnu ulogu imati da li ministarstvo da napravi edukaciju odgojitelja u vrtiću, odnosno nastavnika u školama, da li možda roditeljima dijeliti brošure. Na koji način bi vi možda evo nekako preporučili da se lakše prepoznaju darovita djeca? Hvala.
Poštovana zastupnica Puljak.
Evo zahvaljujem. Dakle, evo kao što smo se složili trenutno nam taj sustav dakle ne funkcionira, odnosno ne postoji. Na kraju se sve svede na to da ovisi o aktivnosti samog odgojitelja u vrtiću, samog učitelja, nastavnika u školi pa do srednje škole. A ako se kasno prepozna, odnosno ne prepozna se na vrijeme darovitost djece, kažem djeca upadaju u ono što sam rekla bude im dosadno i onda tu svoju dosadu i frustraciju time što ili što im sadržaji nisu zanimljivi onda prenose možda i na druge vršnjake. Kako to riješiti zapravo uz suradnju jednog cijelog sustava i roditelja i djece, odnosno učitelja. Dakle, edukaciju učitelja jer ono ima ih dosta koji jednostavno ili su preopterećeni, razredi su preveliki, nemaju vremena posvetiti se toj darovitoj djeci. Ali dakle onda bi sustav ili kroz cijeli ovaj sustav školovanja trebao na neki način naći načina da ih prepozna na vrijeme i onda prilagodi sadržaje njima individualno.
Hvala. Sada će govoriti poštovani zastupnik Nino Raspudić. Izvolite.
Kolegice i kolege, u govoru u ime Kluba zastupnika MOST-a govorio sam o onome što je nedostajalo u ovome Izvješću. Prije svega, temeljna stvar koja nam je nedostajala je posebno izvješće koje je po članku 18. Stavak 2. Zakon o dječjem pravobranitelju omogućuje, a nismo ga dobili u situaciji corona pandemije gdje se dogodilo najveće ograničenje prava svakog djeteta u Hrvatskoj u povijesti. Također sam ukazao da sada to ne ponavljam na činjenicu da nije dovoljno dati preporuke, nego treba i pratiti što se kasnije događa, treba inzistirati, treba ponavljati, treba biti uporan, treba svrdlati i posebno treba ostvariti bolju komunikaciju sa svim saborskim klubovima i svim zastupnicima pogotovo u tim slučajevima gdje su dane jasne preporuke, opravdane preporuke, argumentirane, a vladajući ih nisu ispoštovali. Sada ću u ovom govoru ukratko reći nešto o stvarima kojima se pravobraniteljica bavila ili koji se nalaze u ovom izvješću, a nisu se tu trebale nalaziti. Moram reći i da je ovo izvješće bolje od lanjskog kojeg smo odbili jer je u njemu nešto manje ideološkog dociranja. Ono je još uvijek prisutno, tako da ovo izvješće nećemo prihvatiti, ali nećemo ga ni odbiti, bit ćemo suzdržani. Ali bilježim napredak u odnosu na ono što se događalo lani. Utvaram sebi kao i kolege iz našeg kluba da smo i svojom argumentiranom i doista dobronamjernom kritikom o prošlom izvješću i pridonijeli tome. Malo prije sam čuo kolege da su govorile o pitanju djece migranata, djeca u pokretu kako se zove to poglavlje. Nekakav opći ton u ovom izvješću je na liniji nekakvog stavljanja moralnog tereta i moralne ucjene i Hrvatskoj i hrvatskoj policiji oko nečega s čim Hrvatska nema nikakve veze i što u Hrvatskoj i ne postoji kao problem. Zašto ne postoji? Nema, te djece nema. Ta djeca koja uđu oni prođu, oni ne žele ostati ovdje. Dakle, službeni je podatak i naveden u ovom izvješću da od 159 zahtjeva za međunarodnu zaštitu djece bez pratnje u prvostupanjskom postupku obustavljeno je 145 zbog napuštanja prihvatilišta ili ustanove prije okončanja postupka. Dakle, od 159 zahtjeva 145 je odmah otišlo dalje, ne žele ostati u Hrvatskoj, žele negdje drugo. Dakle, nije riječ o tome da netko bježi da spasi život, da mu je potrebno krov nad glavom dati i hranu nego hoće u Njemačku, hoće u Švedsku. Da li zato što mu je tamo bolja socijala, što su tamo već neki njemu bliski drugi ne znam, ali oni ne žele ostati sa nama i među nama. Dakle, 145 od 159 odmah odlazi dalje čim može, a od ostalih dva zahtjeva su odbačena jer je utvrđena odgovornost druge države članice europskog gospodarskog prostora za razmatranje zahtjeva, a 12 zahtjeva je odbijeno jer je utvrđeno da je riječ o punoljetnim osobama koje su se predstavljale kao maloljetne. Dakle, na koncu ništa, zero. Taj problem u Hrvatskoj ne postoji. Mi smo samo tranzit, mi smo jedna praznina u prostoru koju oni moraju proći da bi došli tamo gdje žele ići. I nemojmo sebi tovariti moralni teret na leđa kojeg nemamo i koji je nepostojeći. Isto tako u ovom izvješću kaže se izražavam nezadovoljstvo time što su od 2019. godine ukinuta sva pravna uporišta za provođenje građanskog odgoja i obrazovanja kao obveznog izbornog ili fakultativnog predmeta. Obvezna je jedino njegova među predmetna provedba u svim osnovnim i srednjim školama za što smatramo da nije dovoljno. Zašto smatrate da to nije dovoljno? Ja sam ga slušao u Italiji u gimnaziji Educatione civita se tamo zove. Aldo Moro ga je uveo '58. Malo i kao defašizacija. Nijemci su ga također imali, pa su ga imali u istočnoj Njemačkoj nakon pada komunizma. Treba vidjeti da li se kroz predmete, u Italiji su to držali dva puta mjesečno nastavnik povijesti. Da li je to dovoljno kao među predmetno da se nauči što je Ustav, što su zakoni, što su moja prava kao građanina, što su obveze i ostalo ili je potrebno djecu pretovariti još jednim dodatnim predmetom. Nije pučka pravobraniteljica ta koja može donijeti tu prosudbu. To je složenije pitanje i kurikula i opterećenja djece. Isto vrijedi i za zdravstveni odgoj, gdje se kaže zalagalo se za u osnovnim i srednjim školama u zdravstveni odgoj. U 2020. također se nije provodio cjelovito već su se odgojno obrazovni ishodi o zdravlju ostvarivali u okviru među predmetne teme zdravlje. Nismo upoznati sa realizacijom među predmetnih tema ni praćenjem postignuća učenika. Nismo upoznati, ali smo protiv ovog modela i tražimo poseban predmet. Pa zašto niste upoznati ako imate 20 zaposlenih i 5 i pol milijuna kuna jel' bio problem napraviti neko malo istraživanje pa vidjeti da li dovoljno nauče kao međupredmetno ili je potreban poseban predmet. Dakle, ne može se gurati nešto za što se nije ovlašteno, a i gdje se nije upoznato da li stvari stoje tako kako se kritizira.
Hvala lijepo. Imamo nekoliko replika. Prva je poštovane zastupnice Selak Raspudić.
Prva sam u javnom prostoru progovorila o problemu mentalnog zdravlja djece, pa i suicidalnim mislima potaknutih ovom korona krizom. Međutim, to što sam to kao prva učinila u javnom prostoru nije se dogodilo tek tako. Prvi govor koji sam o tome održala u Hrvatskom saboru HINA nije prenijela. Drugi put budući da sam smatrala da je riječ o prevažnoj temi napisala sam cijeli tekst i objavila na svom profilu, nitko ga nije prenio. Poslali smo i priopćenje, nije izazvalo odjeka. Uspjelo mi je iz četvrte jer nisam odustajala. Sazvala sam ponovo Press konferenciju o istoj temi i tada sam tek probila da krene u javnost. Kasnije su sad krenuli i saborski odbori, a nadamo se i konkretnim posljedicama pozitivnim za brigu za mentalno zdravlje naše djece. Što vi mislite da bi trebala raditi pravobraniteljica za djecu i zašto ona odustaje samo upozoravanjem na problem?
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Raspudić.
Podaci koje ste iznijeli o mentalnom zdravlju su dramatični. To je možda najgori podatak od svega što smo mogli dobiti od MUP-a što je dobila i pravobraniteljica što navodi i u ovom Izvješću od onog porasta nepostupanja po slučajevima do porasta korištenja djece za pornografiju. U ovom mentalnom zdravlju je najviše zabrinjavajuće i bojim se da će se stvarne posljedice ove korona situacije gdje su djeca izolirana jedna od drugih, gdje nemaju normalno vršnjački odnos odrastanja, socijalizaciju, kretanje u prostoru da će se te posljedice tek i vidjeti. Ja ću se vratiti na onu potrebu inzistiranja. Nije dovoljno samo prikazati da se dobila prijava oko nečega ili dati nekakve prijedloge, nego treba vidjeti što se s tim kasnije događa u praksi.
Poštovana zastupnica Raukar Gamulin.
Hvala gospodine predsjedavajući. Kolega Raspudić rekli ste da problema migrantske djece nema. Pa ja bih vas podsjetila da je međunarodna mreža Border Violence Monitoring u 2020. ustanovila i skupina podatke da je protjerano najmanje 170 maloljetnika znači djece. Svjedočanstva postoje o nasiljima, oduzimanja osobnih predmeta, novca itd. članovima obitelji. Zatim im bez dakle bez međunarodno predviđenog i nacionalnog prava bez provođenja individualnog postupka i uskraćuje im se zakonsko pravo na podnošenje zahtjeva na međunarodnu zaštitu te ostala prava kao što je recimo pravo na zdravstvenu zaštitu. Pa evo samo bih vas upozorila da i usprotivila se vašoj izjavi da tog problema uopće nema. Hvala.
Poštovani zastupnik Raspudić.
Zahvaljujem. Ja bih volio da budemo precizni. Dakle, ja sam rekao da tog problema u Hrvatskoj, za Hrvatsku nema. Mi djelujemo kao graničari Europske unije u skladu sa onom tradicionalnom „Hrvatski smo graničari stari“. Evo nas opet u istoj poziciji. Dakle, ja ću vam ponoviti taj službeni podatak da 159 zahtjeva djece bez pratnje za međunarodnom zaštitom nitko nije ostao u Hrvatskoj. 145 odmah ide dalje tamo gdje hoće. Ne žele tu ostati jer mi nismo dovoljno dobri. Jesmo li presiromašni, jesmo li prejadni? 12 je lagalo. Bilo je punoljetno, a za dvoje su bile odgovorne druge zemlje. Mi ne smije pristajati na moralne ucjene. Što meni znači ta međunarodna udruga koju ste naveli? Jesu oni recimo izvijestili evo 2018. je bilo eto djeca se smrzavaju, kisnu pred hrvatskom granicom? A onda saznamo da su ti migranti digli djecu iz toplog udobnog smještaja u Hotelu Sedra kraj Bihaća i poveli ih kao živi štit u proboj granice, pa kada nisu uspjeli drže ih kraj prijelaza Izačić gdje kisnu ta djeca, a smještena u toplo i sigurno.
Hvala lijepa [[Upadica Raspudić: Ne trebamo pristati na ucjenu tih terorista. Oni koriste djecu kao sredstvo.]] Sljedeća replika poštovane zastupnice Bedeković.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega referirat ću se na onaj dio vaše rasprave u kojem ste govorili o građanskom i zdravstvenom odgoju i njegovoj realizaciji odnosno izvođenju na dva moguća načina onako kao što se izvodi sada kroz međupredmetne teme, dakle kroz kurikuralnu i o željama da se građanski odgoj uvede kao zasebni predmet na način da se ja bih rekla na ovaj ili onaj način nametne još jedno dodatno opterećenje i nametne se još jedan dodatni nastavni predmet. Svakako bih se složila s vama, pa želim još vaše dodatno objašnjenje da bi kvalitetu realizacije nastave građanskog i zdravstvenog odgoja kroz međupredmetne teme odnosno kroz kurikuralno trebalo provjeriti, trebalo vidjeti što se postiglo i dokle se je došlo. Dakle, napraviti jednu dobru analizu i tek onda na temelju analize razmisliti o tome kako sa ovim sadržajima nastaviti dalje.
Hvala. Poštovani zastupnik Raspudić.
Ja bih volio da je drugačije. Ali mi moramo postupati pedagoški realistično, a imamo neka iskustva iz prošlosti. Dakle, da ćemo mi sada uvesti poseban predmet sa punom satnicom, tko će to predavati? Možda pravnici bi to najbolje predavali pošto će najviše govora o Ustavu, o zakonima o tim stvarima? Međutim, u praksi slabo se to primi ako su djeca preopterećena tim predmetom. Mi smo imali desetljeća nastave marksizma recimo, pa ne primjećujem da je dijalektički materijalizam zaživio među hrvatskim narodom kao nazor za svijet. Dakle, nije rečeno da ćemo odgojiti bolje građane ako to bude preopterećeno. To treba biti primjereno njima, ali građanska vrlina mora strujiti kroz sve druge predmete počevši od nastave povijesti, sociologije, pa nadalje. Jedan još samo primjer želim navesti u ovom Izvješću što me zasmetalo, a to je osvrtanje na karneval u Imotskom. Tu je očito nerazumijevanje tradicije karnevala pogotovo u mediteranskom kontekstu, jer ni španjolska inkvizija nije dirala u karneval kada se ismijavalo i sa papama, i sa časnima i sa biskupima, a sada želimo ograničavati karnevalsko izražavanje ljudi i to je u ovom Izvješću.
Hvala lijepa. Sljedeća rasprava bit će poštovane zastupnice Marije Selak Raspudić. Izvolite.
U protekloj godini dosta sam govorila o pravima djece. U prvom redu pravima koja su ugrožena trenutnim krizama u kojima se nalazimo, onoj koja je potencirana potresom i ona koja je potencirana koronom. Govorila sam o nasilju nad djecom, o nemogućnosti korištenja svog prava zaštite dobrobiti djeteta članka 173. Kaznenog zakona koje je poraslo za nevjerojatnih 81%, dječja prava u vrijeme corona krize nisu postojala, iskorištavana za pornografiju i o tome koliko je poraslo nasilje nad djecom. Također, posebnu sam pažnju posvetila školovanju djece jer je to inače jedna od tema na koje sam se fokusirala isto kao i mentalno zdravlje djece u vrijeme ove krize. Kada sam postavila pitanje o tome što je radila pravobraniteljica i što treba raditi pravobraniteljica u takvim situacijama i kada sam konstatirala da sam prva u javni prostor izašla sa pitanjem mentalnog zdravlja djece nije bio cilj takvog istupa da se ja eto ovdje pohvalim. Jer ja sigurno svoj posao mogu raditi puno bolje, nego je bio cilj pokazati koliko je teško doći do toga da se nešto uopće prepozna kao problem i koliko puta nekada treba probijati četiri, pet, šest, sedam puta govoriti isto da bi netko to uopće čuo. I tu smatram da taj ured treba i može biti proaktivniji. Neki se nabruse oko toga zašto dovodimo u pitanje radove različitih pravobraniteljica. Ne postoji osoba koja je u direktnijoj vezi sa nama i koja je važnija za nas od pravobranitelja. Za razliku od nas koji se ovdje teorijski bavimo time što učiniti za dobrobit naših građana pravobranitelji kao naši opunomoćenici, kao naša produžena ruka su oni koji mogu tim građanima pomoći na terenu. I zato ih trebamo i moramo stalno pozivati na red i zato o njima govore sa najviše kritike, jer oni su ono što mi ne možemo biti, a mi smo im omogućili da budu to što jesu. A sada ću se fokusirati na jedan konkretan problem. Bio sam hrvatski branitelj od 1991. godine, profesionalni vojnik 18 godina pripadnik Gromova, otac sam 4 djece. Najmlađi Roko ima 12 godina. Potresom u Petrinji sam ostao bez stana, zgrada ima crvenu naljepnicu, te privremeno dva mjeseca sa obitelji boravio u Sinju kod suprugine obitelji. Prijavio sam se za smještaj u kontejnerskom naselju na Sajmištu u prvom mjesecu, ali nas nitko nije kontaktirao. Obzirom da je počela škola, a moj sin je polaznik petog razreda Prve osnovne škole u Petrinji vratili smo se i osobno došli u Stožer. Odgovor je bio da je sve popunjeno i da možemo dobiti alternativni smještaj ukoliko imamo neko zemljište, da će oni dostaviti neku mobilnu kućicu ili kontejner. Dana 5.3.2021. godine iz Ravnateljstva Civilne zaštite došli su pogledati zemljište koje nam je ustupila prijateljica i nakon toga nas nitko nije kontaktirao. Obzirom da je nastava počela nismo imali smještaj, obitelj Šako je ponudila našem sinu Roku privremeni smještaj. Država nije reagirala, osjećali smo se bespomoćno, zaboravljeno od svih. Jel' vi vidite što se dogodilo? Obitelj je razdvojena nakon potresa u Petrinji obitelj nije dobila smještaj ne jedna, nego tisuće njih, a ovo je samo jedan primjer razdvojene. A dijete da bi moglo pohađati nastavu je privremeno smješteno kod druge obitelji. Izbori su prošli, da ne ulazim dalje u peripetije kroz koje su prolazili. Strah nas je da ćemo početak nove školske godine biti ponovo razdvojeni od djeteta koje je uz traume pretrpljene potresom odličan učenik i nogometaš NK Mladost Petrinja. Kad čujete od nadležnih da niste prioritet iako imate školsko dijete i branitelj ste, pa od djece čujete „tata zašto nam ne spoje struju? Zar je to strašan problem? Tata zašto nas ignoriraju? Zašto nas ne doživljavaju?“ I što kaže čovjek? Ivan Marđetko, hrvatski branitelj: „Ne klimu sa kojom nas u Petrinju ovih dana Vlada RH pozira i velikodušno poklanja. Treba nam samo struja da skuhamo ručak i rasteretimo Pleter.“ Eto na što su neke obitelji svedene. Zašto inzistiramo na posebnom izvješću koje će se baviti upravo problemom potresa i stradalih područja i corone. I zaključno, da postavim ključno čitanje jer ovo je tek jedan primjer. A i u ovom konkretnom i u svim ostalima nas se najviše tiču problemi djece i hrvatskih građana hoćete li pravobraniteljice reagirati da se ovo više nikad ne ponovi i da se ovaj konkretan slučaj riješi.
Hvala. Replika poštovanog zastupnika Raspudića.
Uzevši u obzir opseg posla kojeg Ured pravobraniteljice za djecu radi i rezultate stojim na tezi da je to previše zaposlenih, 20 zaposlenih ljudi. Međutim, s druge strane čini mi se da neki kadrovi fale. Govorili smo i to se u ovom Izvješću vidi, to pohvaljujem više je nego u prošlom gdje je samo šturo bilo u jedno dvije rečenice navedeno, to da su djeca sve više na Internetu. Sad je i nastava prebačena on-line, njihovo druženje, njihove odnose strukturiraju novi mediji, društvene mreže, aplikacije preko kojih komuniciraju. Unutar toga uz sve pozitivno i sve negativno i svi problemi koji sada žive kroz te nove medije, tako da mi se čini da u ovom uredu bi trebalo, a to sam rekao i lani čim prije zaposliti jednog stručnjaka za to digitalno okružje ili stručnjaka za nove medije kako hoćete. To može biti neki psiholog koji ima i znanja i radova u novim medijima ili može biti komunikolog koji ulazi specifično u te probleme. Jednostavno borba za djecu i za blagostanje naše djece se sve više odvija u tom novom digitalnom prostoru za kojeg mi se čini ured nije dovoljno educiran.
Hvala. Poštovana zastupnica Selak Raspudić.
Postoji još jedan podatak o kojem uopće nije bilo govora u hrvatskom javnom prostoru a ticao se Izvješća policije za 2019. godinu. Na žalost nemamo novija izvješća i onoga što u njemu piše, a to je da je jedan dio problema način na koji naša djeca provode vrijeme u digitalnom prostoru uključujući sada i njihovo školovanje i koje sve sadržaje tamo nalaze, a drugi dramatičan porast maloljetničkog kriminala koji se tiče digitalnog prostora. digitalnog prostora. Dakle, to je strašan problem o kojem nismo uopće razgovarali. Dakle, osim svih ovih problema koji su nam donekle i poznati i na koje bi trebalo usmjeriti našu pažnju raste kriminal maloljetnički na internetu jer je to cijeli jedan neistraženi prostor koji se otvorio i gdje mladi ponovno upadaju u crne rupe i stradavaju. A kada govorimo o posebnim izvješćima, važno je istaknuti ove konkretne ljude s njihovim konkretnim osobnim pričama da ne ispadne da mi tu nešto apstraktno dociramo eto jer bi nama bilo simpatično da smo imali više izvješća, a da kažemo nekome da nije dobro radio posao. Iza svakog pitanja postoje konkretni životi, konkretna djeca i konkretne priče.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava bit će poštovane zastupnice Urše Raukar Gamulin. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući, gospođo pravobranitelje, državni tajnici, poštovane kolegice i kolege. Prije svega želim pohvaliti detaljnost Izvješća i različite aspekte prava djece kojima se pravobraniteljica… [[ne razumije se]] Naročito bih istaknula dječju participaciju gdje se ističe potreba sudjelovanja djece u donošenju odluka koje se njih tiču. No sada bih se osvrnula na ponovno kao i kolegica na odnos zdravstvenog sustava prema djeci. Pandemija bolesti Covida-19 i mjere epidemiološke zaštite utjecale su na pristup zdravstvenoj skrbi i postavile izazove za postizanje najboljih standarda u skrbi za djecu svugdje na svijetu. Ali u Hrvatskoj je problem da su stručna društva donosila mjere koje nisu bila u skladu s preporukama međunarodnih organizacija, Svjetske zdravstvene organizacije, UNICEF-a, te su u nekim područjima takve prakse donijele na žalost više štete od posljedica Covida-19 i dugoročno zapravo nemjerljive posljedice u okvirima dakle zdravstvenog i mentalnog zdravlja djece. Za vrijeme pandemije novorođenčad i žena za koje se sumnjalo da imaju Covid ili su bez simptoma čekale rezultate testa rutinski su se odvajale od svojih majki ta novorođenčad u dvije hrvatske bolnice znači bolnica Merkur i Opća bolnica Bjelovar. Međutim, ministar zdravstva nije poduzeo nikakve radnje kojima bi to spriječio. I dapače u drugim mnogim bolnicama kontakt koža na kožu majke i novorođenčadi za što znamo koliko je važno smanjen je nakon poroda, kao i podrška dojenju iako je ono naravno ključno pogotovo za zdravlje novorođenčadi za vrijeme pandemije. Ujedno je takva praksa i u suprotnosti sa znanstvenim dokazima koji su od početka pandemije i korona virusa dakle korona virusa, Covida-19 ukazali na važnost da majka i dijete budu neprekidno zajedno nakon poroda. Novorođenčad koja je rođena prijevremeno ili koja je pak rođena bolesna, a radi se posebno naravno o posebno ranjivoj djeci bila je odvojena od svojih roditelja bez mogućnosti posjećivanja ili uz vrlo stroga ograničenja negdje čak recimo jednom tjednom na nekoliko minuta. Podaci istraživanja koje je provelo Udruga Roda nemam sada vremena citirati sve te postotke, ali navest ću samo da je za vrijeme lockdowna postotak isključivo dojene djece iznosio tek 41,32%, a to pokazuje zapravo žurnu potrebu donošenja nacionalnog plana za podršku dojenja i prehrane djece u kriznim situacijama. Ali i naravno usmjerenje podrške na posebno ranjive skupine i na žene i djecu koji žive u manjim i izoliranim mjestima gdje je taj postotak i bitno niži. Dojenje je naravno jedno od najboljih prirodnih zaštita i potrebno je promovirati dojenje u kriznim situacijama, a ne onemogućavati ga. Isto tako važno je napomenuti da u Hrvatskoj momentalno po zadnjim istraživanjima nedostaje 50 pedijatrijskih timova i time na žalost cijela mjesta i otoci ostaju bez pedijatrijske skrbi. Na primjer na Braču gdje je oko tisuću 300 djece više nema pedijatra i to je problem o kojem se stalno govori. Međutim, ništa se nije poduzelo da se taj trend promijeni. Isto tako bilo je za vrijeme korona krize i lockdowna uočena nedovoljna patronažna skrb. Zatim bilo je problem sa novorođenčadi i odlaskom na redovite i preventivne pregleda što sve zajedno je utjecalo na zdravstvene ishode i kvalitetu života kasnije. I na kraju naravno moramo spomenuti i nemogućnost boravka roditelja uz svoju hospitaliziranu djecu čime se naravno sustavno zanemaruje potreba i najbolji interes djeteta da imaju svoje roditelje uz svoje za vrijeme pregleda i pretraga. Ovo su sve problemi koji su tijekom prošle godine pogodili tisuće novorođenčadi i male djece koji su trebali i imala pravo na najbolju zdravstvenu zaštitu. Vlada se u svojem izvješću na izvještaj pravobraniteljice na taj dio potreba nije gotovo uopće osvrnula što je posebno problematično ako znamo da se radi o sustavnim i dugotrajnim dugogodišnjim problemima i lošim praksama prema djeci. I na kraju mislim da treba konstatirati da bi bilo važno da sva pravobraniteljstva napišu tematski izvještaj o stanju prava u području njihovog rada … [[ne razumije se]]
Hvala vam. Imamo dvije replike … … /Upadica Raukar Gamulin: … [[ne razumije se]] pandemije i potresa./… Hvala. Imamo dvije replike. Prva je poštovana zastupnica Selak Raspudić.
Slažem se s vama kolegice Raukar. Ovo je važna tema koju ste otvorili. Recimo jedan uz to povezan problem i koji pokazuje apsurdnost tretmana trudnica i obitelji cijelih, pa i novorođenčeta u ovoj situaciji je činjenica da se dozvolilo arbitrarno da se odlučuje smije li otac prisustvovati na porodu na način da svaka bolnica može procijeniti kako to konkretno urediti, pa su neke tražile brze testove što ima smisla. Ok, dobijete, krenu trudovi i vi se stignete na brzinu, taj brzi test pokaže da niste zaraženi i otac može prisustvovati porodu. Što je važno za kreiranje cijelog jednog ugodnog okruženja u kojem će se dijete kasnije razvijati. Međutim, neke druge su tražile PCA testove itd. pa što? Vi pokucajte na trbuh i onda pitajte halo oprosti kada ćeš se ti to točno roditi da se tata stigne ovoga na vrijeme prijaviti za testiranje da bi mogao prisustvovati na tvom porodu. A onda je dijete u utrobi SMS-om poslalo poruku roditeljima i najavilo im svoj dolazak da bi mogli oni obaviti to testiranje.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Raukar Gamulin.
Hvala kolegice Raspudić što ste također naznačili još jedan od tih problema vezanih uz porod i uz prava i majki i očeva i naravno novorođene djece. Na žalost cijeli taj period lockdowna i pandemije Covida-19 svjedočili smo sustavnim kršenjima prava i majki i djece i svjedočili smo tim onemogućavanjima i kod poroda, i kod dojenja i kod pružanja zdravstvene zaštite da se na žalost bez obzira na upozorenja i na vrlo jasne upute svjetskih organizacija da su u Hrvatskoj su se na žalost na to oglušili. I zbog toga smatramo da bi bilo potrebno da se zaista napravi jedan nacionalni plan postupanja u kriznim situacijama u odnosu i na sve ove dakle aspekte o kojima smo do sada govorili.
Hvala. Sljedeća replika poštovanog zastupnika Raspudića.
Poštovana kolegice Raukar, nadovezujući se na ovo što ste govorili o zdravlju djece i pravima djece u okružju korona krize volio bih čuti i vaše mišljenje ali izričito to u Saboru. Prije par dana u hrvatskoj javnosti počelo se govoriti o cijepljenju djece, o cijepljenju djece protiv Covida-19 koje će krenuti nakon ljeta koje po svemu sudeći neće biti obvezno, ali isto tako znamo da i ono što nije obvezno na nekakve načine se uvijek može izvesti tako oni koji to učine imaju neke privilegije ili nema neka ograničenja koja će imati i oni drugi. Pa sada me zanima uzevši u obzir koliki je rizik kod djece razvijanja težih oblika bolesti, nekih lošijih posljedica. S druge strane koliki može biti rizik cjepiva ako je proizvedeno prije godinu dana gdje nije prošao ono razdoblje od ne znam 5, 10 godina koliko su inače sva cjepiva kojima se cijepe djeca prolazila. Kakvo je vaše stajalište po tom pitanju eventualnog cijepljenja djece protiv Covida-19 … [[ne razumije se]]
Poštovana zastupnica Raukar Gamulin.
Hvala kolega Raspudić na pitanju. Dakle kao što znamo ja ću sasvim sigurno, podržavala sam sva obavezna cijepljenja. Nemam antivakserski stav. Dapače osobno imam za prijatelje neke bitne pedijatre, mislim pedijatre na važnim mjestima u zagrebačkim bolnicama koji se hvataju za glavu kada slušaju rasprave o cijepljenjima. Konkretno za Covid-19 i cijepljenje ja ću se rukovoditi stavovima struke i sasvim sigurno ću se prikloniti onim razmišljanjima struke i znanosti koja su najbolja za i djecu, tako i građane Republike Hrvatske.
Hvala. Sada će govoriti poštovani zastupnik Marijan Pavliček. Izvolite. Nema ga. Gubi pravo na govor. Pa će onda govoriti poštovani zastupnik Miro Bulj. Izvolite. Kolega Bulj hoćete doći na govornicu ili odustajete od govora?
Hvala lijepa. Pravobraniteljice, kolegice i kolege, ne znam zbog čega nervoza potpredsjednika. Di je priša? … [[ne razumije se]]
Prvo zato jer ne možete časkati kada ste prozvani, a drugo zato što imamo dvije ozbiljne točke i ostat ćemo vjerojatno do ponoći, možda i kasnije pa onda ne možemo čekati da netko se odluči hoće li doći za govornicu ili ne i časka pri tom jel'. Naprosto zato. Izvolite.
Ne bi se davao s vama u raspravu, ali tijekom čišćenja ove govornice od toliko poznatog virusa korone naravno da je red da se za to vrijeme ne bude za govornicom. Ne mogu dvije osobe biti na govornici. Međutim, ja bih ovdje progovorio o vrlo bitnim temama i značajnim temama, djece. Kada govorimo o djeci, ja bih samo ovdje rekao da u Republici Hrvatskoj sva djeca nemaju, ne koriste ista prava koja im je zakon dao i propisao kao i Ustav. Svako dijete treba imati mogućnost, imati pravo svaki roditelj da to dijete ima mogućnost dječjeg vrtića kao odgojne ustanove. U Republici Hrvatskoj po tome se vrlo malo radi ili ništa, tako da je vrtićki sustav u biti, predškolski u biti pred kaosom. Još u Barceloni 2000. godine Europsko vijeće je donijelo odluku tj. zaključak, rezoluciju u kojem kaže da do 2020. godine 90% djece to je bilo kao ciljevi da članice Europske unije 90% sve članice ostvare taj cilj. Međutim, u Republici Hrvatskoj 40% lokalnih zajednica uvažena pravobraniteljice nema mogućnost, nije spremna iz raznih razloga vjerojatno financijskih, vjerojatno ustrojbenih nije u mogućnosti. Uglavnom to su nerazvijene općine na rubovima, na periferijama koje su zaboravljene. Iz tih krajeva je najviše iselilo stanovnika. 40% lokalnih samouprava nema mogućnosti ni kapaciteta za jedan dječji vrtić. Što moramo napraviti? Znači u drugim državama Europske unije su države gdje su slabije razvijenija područja ili regije sufinancirale dječji vrtić da bi dostigle taj standard razvijenih dijelova te zemlje. U nas se to po tom pitanju apsolutno ništa ne radi. Svi se pozivamo na demografiju. Ja sam rekao jutros, kada sam kao gradonačelnik preuzeo Sinj nedavno tada je 183 djece bilo neupisano u dječji vrtić, 183 djece i naravno da moram naći rješenje do nove godine. Nemar i nerad onih koji su bili prije mene ja neću komentirati. Ali je žalosno da mi 2020. godine kada roditelji što trebaju imati kao glavnu demografsku mjeru je radno mjesto. I drugo, mogućnost da imaju gdje ostaviti svoje dijete ali ne na čuvanje, nego od 3. do 6. godine to dijete bi moralo, to predškolski odgoj treba biti odgojna ustanova. Ne čuvanje. Pa kaže imate nekakve alternative da netko pričuva dijete. Jel' ta djeca su dokazano istraživanjima puno uspješnija koja imaju mogućnost koji koriste dječji vrtić. I jedina demografska mjera je prava znači radno mjesto i omogućiti svakom djetetu i roditeljima koji rade da imaju gdje ostaviti djecu ne na način da ih se čuva, nego da budu u predškolskom odgoju. Zašto država ništa ne poduzima Hrvatska? Ja ne znam. Ali Hrvatska država, centralna država bi morala preuzeti sufinanciranje poglavito u područjima gdje nisu mogući financijski, nisu mogućnosti jedinica lokalne samouprave to financijski popratiti i o tome se vrlo malo govori. Imamo i drugih nepravdi. Imamo mi nepravda reći ću vam primjer evo postavljanja baznih stanica. Ne znam jeste li s time upoznati da se doslovno preko noći djeci stavljaju u mom Sinju ja ću skoro i doći sa odlikom da se uklone te bazne stanice koje su postavljene pod prozor djeci. To ne može se dogoditi u Austriji. Ne može se dogoditi u Njemačkoj, ali našoj djeci se događa, jer nije dokazano da one ne štete na zdravlje naše djece. Tako brojni primjeri. Pa imamo da se u određenim dijelovima, ali to se ispravilo to sam i pokrenuo i to mi je drago što sva djeca u osnovnoj školi imaju pravo na besplatne udžbenike u Republici Hrvatskoj. Jedno vrijeme je bilo to Zagreb i još određeni gradovi. To je bio moj prvi amandman koji sam dao ovdje i to sam u Sinju kada sam bio u mogućnosti kroz amandman tako riješio kada je preuzela županija, pa država i to mi je drago. Znači naša djeca nemaju ni zdravstvene usluge na cijelom teritoriju Republike Hrvatske pedijatre i ostalo. Mogli bi puno pričati i na vama je veliki posao. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo repliku poštovane zastupnice Selak Raspudić najprije.
Uvaženi kolega Bulj svjesni smo toga da nemaju sva djeca u Hrvatskoj jednake mogućnosti. Klub zastupnika Mosta upravo je dao amandmane za vrijeme rasprave o Rebalansu proračuna da se te mogućnosti barem učine jednakijima i za djecu s posebnim potrebama i recimo primjerice za djecu u Dalmatinskoj zagori koja uopće nemaju igrališta. Dakle, oni nemaju ono djetinjstvo kakvu mi ovdje konzumiramo pod normalno u velikom gradu u središtu Hrvatske u Zagrebu. Naravno da su naši amandmani bili odbijeni. Međutim, problem nije nestao. On nastavlja dalje postojati. Kao sadašnji gradonačelnik Sinja možete li reći nešto o tome u kakvim uvjetima se nalaze djeca i mogu li se ona uopće i imaju li se gdje igrati i u Sinju i u cijeloj Dalmatinskoj zagori?
Poštovani zastupnik Bulj.
Pa jednom kada se raspravljalo o djeci ali tj. bila je tema pravobraniteljice sport. Znači u sportu nama je najbitnija sportska infrastruktura na cijelom području Republike Hrvatske. Mi imamo kapitalne projekte kao što je dvorana Arena u Zagrebu, kao što je u Splitu gdje su se milijarde utrošile i dan danas lokalne samouprave imaju ogromne financijske poteškoće da to financiraju, a u isto vrijeme u 2/3 Hrvatske djeca doslovno nemaju mogućnost da vide kako izgleda sportska dvorana sa parketom. I to je ono što je žalosno da nemamo iste uvjete da djeca se razvijaju i da imaju iste mogućnosti razvoja u ovom slučaju u sportu, tako i u kulturi. Mi moramo sve napraviti da na cijelom području Republike Hrvatske nemamo centralizirane velike objekte. 9 dvorana Sanaderu palo na pamet, koliko 6, 7 dvorana koje nisu isplative ni dan danas. Splitska ima problema, a dok u našim krajevima gdje bi trebalo … [[ne razumije se]]
Hvala. Replika poštovanog zastupnika Ivanovića. Izvolite.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Uvaženi kolega Bulj govorili ste o dječjim vrtićima koji su apsolutno potreba. Nema demografske obnove bez postavljenih uvjeta i preduvjeta infrastrukture. Pa bih samo podsjetio, kroz mjeru 741 koja je išla kroz Ministarstvo poljoprivrede i ruralnog razvoja u to vrijeme 233 vrtića je izgrađeno upravo na ovim našim ruralnim područjima. I ono što evo mogu reći i vama i hrvatskoj javnosti da će se ova mjera nastaviti vjerojatno i u budućem razdoblju i da je to jedan od elementarnih uvjeta i preduvjeta da bi svi imali jednake uvjete, a pogotovo kada je riječ o djeci.
Poštovani zastupnik Bulj.
Da 741 je ona mjera koja je i sada će krenuti od 15. 7. čini mi se. Na žalost evo ja mogu reći kao novoizabrani gradonačelnik Grada Sinja da to bivše vlasti nisu apsolutno koristile niti ih je bilo briga. Žao mi je što pročelnici moji protukandidati iz vaše stranke su čak kao pročelnici mog ureda je otišao na godišnji. Vjerojatno sada planira sada porodiljni. Ljubav prema Sinju apsolutno po tom pitanju nisu ništa radili. Vjerojatno je to i nebriga znači lokalnih vlasti ili čelnika da nešto naprave. I naravno da ću ja evo kao sada gradonačelnik poduzeti sve da mi uopće dođemo do mogućnosti da se kandidiramo u ovako kratkom vremenu i da dosegnemo to. Međutim, meni u Sinju je cilj da ja to sada odmah premostim da u 9. mjesecu bez obzira na taj projekat da pronađem i prostor i proširim dječji vrtić bez obzira na zakonske odredbe koje su nepoštene. Jedno se odnosi prema Zagrebu, jedno prema Splitu prema broju u ustanovi djece, tako da mi je sada cilj to … [[ne razumije se]]
Hvala. Sljedeća replika poštovane zastupnice Juričev Martinčev.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Kolega Bulj ja se sa vama slažem da moramo se truditi i našoj djeci osigurati što više i što bolje. Ali kao što je rekao i kolega Ivanović zaista mjera 741 ulaganje u dječje vrtiće i to posebno u ruralnim područjima omogućava i da se općine i gradovi kandidiraju i da osiguraju bespovratna sredstva, znači u svim onim ruralnim područjima i naseljima manjima od 5 tisuća stanovnika. Jednako tako evo od 7. lipnja je otvoren i raspisan natječaj. Znači na početku ovog mjeseca za 250 milijuna kuna koji im je između ostalog osigurana su i ulaganja u vrtiće. Imamo ulaganja u dvosmjenski rad. Također središnji državni ured za demografiju i mlade je u ovoj godini potpisao 103 ugovora sa različitim općinama, gradovima i županijama za investicije u vrtiće tako da vjerujem da stvarno i trudimo se i kao država i postoji Fond europskih sredstava iz kojih ćete vi moći povući sredstva.
Hvala. Odgovor.
Da ne bih ponavljao ovo što sam rekao vašem kolegi prije mi moramo koristiti sredstva iz EU fondova. Međutim, brojne jedinice lokalne samouprave nemaju dovoljno sredstava da plate tetu i da otvore jedno mjesto bez obzira što imaju prostore bivše škole ili možda čak vrtiće. Znači, država trenutno u državi to je činjenica nemamo dovoljno za svu djecu mogućnosti upisati svu djecu u dječji vrtić. Od treće do šeste godine se obavezala Hrvatska država da će do 2020., 2000. godine je to bilo da će ostvariti 90% da djece bude upisano u dječji vrtić. To je cilj. Nije samo cilj možda objekat, cilj je i radno mjesto. Cilj je da imamo uvjete pristojne življenja. Cilj je nedavno što se obećalo u predizbornoj kampanji da se ostvari a ne da se samo naslikajemo i naslikajemo prvi ja i svi ostali. Prema tome, imamo mi mogućnosti ali ruralna područja, rubna područja su zaboravljena i nemaju kapacitete da plate tete u vrtiću. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Gospođa Maksimčuk, rasprava. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažena pravobraniteljice, državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Evo što reći nakon više od 4 sata rasprave mojih prethodnika da to oni već nisu rekli. Ali dopustite na početku da prvo pohvalim Izvješće pravobraniteljice, naravno njenu suradnju sa institucijama. U Izvješću se navode podaci da je Ured pravobraniteljice zaprimio 1923 nove prijave, pritužbe ili upite vezano za povredu prava djeteta što je rast od 10% na godišnjoj razini. Uz nove prijave postupalo se po 574 predmeta koji su preneseni iz prethodnih godina. Radilo se i na 1158 predmeta koji su se odnosili na opće inicijative, izvješća, suradnju sa državnim i međunarodnim institucijama. Pandemija covida 19, dva razorna potresa koji su pogodili Zagreb i susjedne županije, potres na Banovini zasigurno je promijenio živote svih nas, posebno je utjecao na djecu. Uvođenje nastave na daljinu otežalo je ostvarivanje prava na obrazovanje djece koja nisu imala uvjete za nastavu putem Interneta. Upravo jutros u svojoj raspravi kolega Stier se osvrnuo na izvješće UNICEF-a u kojem stoji da je milijardu djece bilo oštećeno jer nisu bili u mogućnosti pratiti nastavu na daljinu. Kod nas hvala bogu nije bilo takvo alarmantno stanje, ali svakako bilo je pojedinačnih problema. Ono na što bi se posebno osvrnula su djeca s poteškoćama u razvoju koji su ostali bez škola, vrtića, ali i niza drugih usluga koje dobivaju u posebnim ustanovama, fizioterapeuta, logopeda, radnih terapeuta, psihologa i drugih. Tu su i djeca koja su bila na bolničkom liječenju, a koja su bila bez svojih roditelja, pa čak i roditeljskih posjeta. U 2020. godini koja je bila, u kojoj su djeca većinom više nego ikada do sada bila uz Internet sve je bilo uz digitalno nastava, druženje, igra. I upravo kako piše u zaključku pravobraniteljice sve su stavili na čekanja i upravo ću pročitati ove dvije rečenice koje govore gotovo sve. Djeca su poput strpljivih korisnika društvenih usluga, gotovo 9 mjeseci 2020. godine bili na čekanju. Čekala su informacije o tome kad će se otvoriti njihove škole i vrtići i pod kojim uvjetima, čekala su da im dođu u dom Internet i računalo pomoću kojeg mogu pratiti školu na daljinu, čekala su informacije o polaganju mature, čekale su na preglede i terapije, čekale su na roditelje u bolnicama i domovima za djecu, čekali su da se vrate u svoje potresom razorene domove, da dođe pomoć i zaštita od obiteljskog nasilja, da izađu van u park i na igrališta, da se druže sa prijateljima, da krenu na svoje omiljene aktivnosti. I što reći za 2020. godinu? Bila je teška i naravno ne ponovila se. Na nama koji se bavimo javnim poslom pogotovo politikom raditi na poboljšanju zakonodavnog okvira koji će podizati kvalitetu zdravstvene, socijalne usluge naravno i prava djece. Hvala.
Hvala i vama. Gospođa Martina Vlašić Iljkić.
Zahvaljujem. Prema podacima za 2020. godinu Ured dječje pravobraniteljice zaprimio je 76 prijava koje se odnose na nasilje u obitelji i 64 prijave koje se odnose na zanemarivanje djece u obitelji. Ovi podaci nisu pokazatelj stvarnog razmjera problema, jer samo ukazuju na određene specifične poteškoće, odnosno pojave u funkcioniranju sustava zaštite djece od nasilja. Međutim, prema podacima MUP-a broj kaznenih djela povrede djetetovih prava lani je bio 1849 što je 44% više u odnosu na prethodnu godinu. Evidentno je kako desetak tisuća prekršaja prema Zakonu o zaštiti od nasilja u obitelji se procesuirao. Ovi zastrašujući podaci zvone na uzbunu jer imamo izrazito zabrinjavajući porast svih oblika nasilja u obitelji, te je riječ o izravnim tjelesnim i psihičkim zlostavljanjima djece. Skrenula bih pozornost na činjenicu da su domovi prepuni, a unatoč tome u 2020. Posvojeno je svega 29 djece iz istih domova. Deinstitucionalizacija kao i da ne postoji. Zakon o udomiteljima je loš i odvraća ljude od udomiteljstva. Domovi se ne mogu zatvarati, jer se nema kamo sa djecom, a biološke obitelji nemate ni kamo poslati da eventualno nauče kako da budu bolji roditelji dok mjere obiteljske pravne zaštite centrima za socijalnu skrb mogu biti i bolje u primjenama. Kako se djecu nema gdje smještavati pogotovo vezano za dugotrajan smještaj na naznaku nekog poboljšanja što se tiče bioloških roditelja vraća ih se biološkim roditeljima kao što je bio slučaj recimo nesretne djevojčice gdje je stav bio da je u djetetovoj obitelji prisutan umjeren rizik, a otac djece imao 23 kaznene prijave od čega je 7 za obiteljsko nasilje. I tako se stalno vrtimo u krug. Djeca se odavno koja su mogla biti izdvojena i posvojena dočekaju punoljetnost na brizi sustava i sa traumama psihičkih i fizičkih zlostavljanja. Ova krizna situacija povećala je rizik jer dovodi do poremećaja u funkcioniranju života obitelji, te je vrlo važno da sustav funkcionira kao zaštitna mreža na naše najmlađe i moramo učiniti apsolutno sve da zaštitimo te male živote. Poštovana pravobraniteljice sustav ne funkcionira i na vrijeme ne detektira određene rizike i ne kreće se na vrijeme u postupak izdvajanja djece iz takvih rizičnih obitelji. Ovdje mislim da sustav odgoja i obrazovanja, zdravstveni sustav, sustav socijalne skrbi na žalost ne prepoznaje se niti se dovoljno štite prava djece. Sigurno ne bi imali ovaki porast broja nasilja, a na žalost i sa vrlo tragičnim ishodima te preporuke koje pišete iz godine u godinu u ovim izvješćima sustavno se ne primjenjuju i da li stvarno činimo sve da preveniramo ovoliku količinu nasilja. Ministarstvo kao da je diglo ruke i nema niti svijesti o tome da djeca ne mogu čekati nove zakone. Zakon o socijalnoj skrbi koji čekamo već godinama, Zakon o udomiteljstvu koji je najavljen izmjene također već neko vrijeme. Strategije koje su najavljene, nego njima je potrebna pomoć odmah i sada. Ne štitimo dovoljno prava djece, smanjuju se stavke na proračunu vezano za dječji doplatak čak za 330 milijuna kuna, ne radimo sve da bi se zaštitili djecu od dječjeg siromaštva. Ministarstvo ima mehanizme i upoznati su sa problemima na koje i vi također upozoravate. No, vrijeme prolazi a posljedice nečinjenja svaki dan ostavljaju posljedice na psihofizički razvoj djece. Zahvaljujem.
Imate jednu repliku gospodina Šimića.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora. Poštovana kolegice, pa evo s obzirom da se bavite stručno socijalnom skrbi htio bih malo prokomentirati jednu temu koja se navodi u izvješću. To je tema djece i maloljetnika koji su zatečeni na području teritorija RH bez pratnje starijih osoba. Njihovo zbrinjavanje do sada se vršilo isključivo kroz institucije socijalne skrbi zajedno sa svom drugom djecom uključujući naravno i hrvatske državljane. Do sada nije zabilježeno niti jedno udomljavanje, ponajprije zbog problematike jezične i kulturološke barijere, a vidimo sada kroz izvješće odnosno mišljenje Vlade RH da će se kroz Fond za azil, migracije i integracije financirati i pomoći edukacija i prevoditelja, kulturoloških moderatora, socijalnih radnika, naravno svih drugih dionika u pružanju socijalne skrbi i da ćemo ovaj problem koji naravno evo pretpostavljam da će još potrajati, te da ćemo ga uspješno rješavati.
Hvala. Odgovor izvolite.
Zahvaljujem na vašem komentaru i zainteresiranosti za ovu temu. Ovo je također specifična tema i svi smo mi upoznati sa određenim slučajevima kada se zbrinjavaju takva djeca bez pratnje i ono zasigurno što se događa da sustav ne pokaže promptno reagiranje. I također u tom dijelu postoje odugovlačenja, odnosno ne reagira se dovoljno brzo da bi se zaštitila dječja prava. To sigurno je tome tako jer sustav općenito nema dovoljno stručnjaka da bi se dječja prava poštovala onako kako to konvencija i propisuje, odnosno zakoni koje smo propisali. Ono što je problem svakako je praćenje. Nama stručnjacima bi trebale biti dostupne informacije o tijeku zbrinjavanja djece, o brizi za njihove svakodnevne potrebe, te uključivanje na široj razini, znači planove za njihovu budućnost.
Hvala. Nemamo više replika. Sada je na redu gospođa Katica Glamuzina. Izvolite.
Poštovani kolegice i kolege, referirala bih se na dio izvješća pravobraniteljice koji se odnosi na obrazovna prava djece. Velik dio tog poglavlja izvješća opravdano se odnosi na djecu s teškoćama u razvoju. Međutim, hrvatski zakon kao djecu sa posebnim potrebama prepoznaje i djecu sa teškoćama u razvoju i darovitu djecu samo sa suprotnih strana aspekta. Međutim, iako ih zakon kao takve prepoznaje darovita djeca su sustavno zanemarivana, pa čak bi se moglo reći i u ovom izvješću. Spominje ih se tek načelno, te u dijelu izvješća koje govori o radu Ureda pravobraniteljice u Splitu jer je tamo bila organizirana jedna radionica o ovoj temi. U preporukama koje pravobraniteljica daje u dijelu obrazovnih prava nema niti jedne jedine koja se odnosi direktno i relevantno na zaštitu prava darovite djece, jer ta djeca imaju zakonom garantirana određena prava. Kako smo mogli čuti u izlaganju u ovogodišnjem izvješću njima se nije posvetila pažnja jer su neke druge stvari bile relevantnije, ali zbog takvog i sličnih izgovora darovita djeca su sustavno zanemarivana već predugi niz godina. Sukladno Zakonu o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi, sad citiram uočavanje i praćenje i poticanje darovitih učenika je obaveza škole kao i organiziranje dodatnog rada u skladu sa sklonostima, sposobnostima i interesima darovitih učenika. Škola je obvezna sustavno tijekom školske godine identificirati darovite učenike, raditi sa njima po posebnom programu, pratiti njihov napredak, te o tome sastavljati izvješća. Međutim, to se ne dešava ne sustavno. Postoje rijetki primjeri takve prakse koje su iznimke a ne pravilo, a te iznimne situacije nastaju kada se desi susret darovitog učenika sa tako reći darovitom učiteljicom o čijoj isključivoj osobnoj volji i angažmanu ovisi daljnji rad sa darovitim djetetom. I to je stvarni problem taj nedostatak sustavnog pristupa. Razumljivo je da učitelji u razredu s puno djece uglavnom nemaju vremena i mogućnosti posebno se posvetiti rijetkima koji su daroviti, posebno ako na to nisu ničim obvezani. Međutim, nije razumljivo da škole i ministarstva ne pronalaze druge načine da se zaštite zakonom definirana prava darovite djece, govorim o pravima koja ova djeca imaju. Ako postoji institut asistenta u nastavi za djecu s teškoćama u razvoju zašto se isto ne primijeni na darovitu djecu, zašto nema izgrađenih programa za obogaćivanje obrazovnog sadržaja? Zašto državni proračun uporno zanemaruje financiranje ikakvih programa za darovitu djecu usprkos brojnim amandmanima koja su i ovaj put došla od strane oporbe? Zašto Ured pravobraniteljice za djecu sustavno propušta aktivno djelovati po pitanju prava darovite djece? Nisu njihovi problemi manje bitni samo zato što su oni ispred krivulje, a ne iza. Ono što propuštamo shvatiti svi skupa jest da će se problemi s kojima se danas suočavaju darovita djeca reflektirati na probleme cijele lijepe naše. Umjesto da smo već jučer uložili u adekvatan razvoj te djece kako bi oni jednog dana bili nositelji znanstvenog, ekonomskog, društvenog razvoja cijele naše zemlje, mi ih ignoriramo i time sami sebe osuđujemo na sporo propadanje, a oni će kao i većina naših svjetski priznatih znanstvenika, umjetnika svojim radom doprinositi razvoju tuđih zemalja. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Imate jednu repliku gospođe Puljak.
Evo poštovana kolegice, dakle govorili smo o istoj temi, ovo kad ste rekli da sve na kraju padne, ovisi zapravo o čovjeku imamo li darovitu učiteljicu, imamo li darovitog učitelja koji će onda posvetiti pažnju darovitoj djeci, međutim kako ste i naveli u zakonu stoji obaveza da se o toj darovitoj djeci brine. Mislite li da bi možda imali tu mjesta i za prosvjetnu inspekciju? Zašto prosvjetne inspekcije u našim školama kad evaluiraju rad i gledaju jel se radi u skladu sa zakonom jesu li ikada i znate li za taj slučaj ili zašto nisu primijetile da se ne ispunjavaju te zakonske obaveze? Hvala.
Izvolite odgovor.
Naravno da ima mjesta i za prosvjetnu inspekciju i za raznorazne druge mehanizme, međutim osnovni preduvjet je dobra volja, osnovni preduvjet je prepoznati to kao problem. Njih se sustavno ne prepoznaje kao kategoriju djece kojoj je potrebna određena dodatna pažnja zato što kao što sam rekla oni su ispred krivulje pa šta ćemo njih dodatno pomagati, ali propuštamo shvatiti da pomažući njih pomažemo cijelo naše društvo. Potrebne su i prosvjetne inspekcije, ali je moram naglasiti potreban i dodatan rad upravo Ureda pravobraniteljice na tu temu jer ako ona ne može po tom pitanju tj. taj ured, ne nužno ona osobno nešto napraviti i urgirati teškoće se tu sustavno dolaziti do bilo kakvih suvislih rješenja.
Hvala lijepa, nemate više replika. Sada je na redu gospođa Katarina Peović koja će završno govoriti u ime Kluba zastupnika HSS-a i Radničke fronte, seljačko radničke fronte. Izvolite.
Dobar dan svima. Drago mi je da ste se baš vi vratili kao predsjedavajući, ja ću vam probat objasnit zašto je bilo važno pustit me da obrazložim stanku u dvije minute i probat vas upozorit da me ne prekidate drugi put [[Upadica Radin: odgovorit ću vam kad završite. Izvolite.]] Znači zašto? Prije svega dakle prvo moram reći da mi je žao da niste stanku osigurali svima da izađemo podržati radnice „Orljave“ koje su četiri sata na 32 stupnja čekale da ih premijer primi na sastanak. Moram reći da je možda i pravobraniteljica mogla primijetiti značaj te teme jer itekako ima veze s ovim izvješćem pa ću probat to obrazložit zašto. Znači radnice „Orljave“ njih je bilo 300 sad ih je 120 tri mjeseca nisu primile tu svoju plaću, a rade na minimalcu. Stvarno kad govorimo o pravima djece ne možemo ignorirati njihove materijalne potrebe i materijalne uvjete života koji su ključni bez obzira na sve institucionalne podrške darovite, ne darovite djece itd. bez materijalnih uvjeta života uistinu ne možemo govoriti o nekim dobrim uvjetima. Ovo se izvješće tim više bavi nekim segmentima rada i radnog prava koji upravo upozoravaju da je to uistinu važno i da ništa ne može nadomjestiti te sigurne materijalne uvjete rada i života, a u segmentu covid krize. Pa se kaže da ovdje se iznijelo situaciju covid-19 i teškoćama u organizaciji svakodnevne skrbi o djeci, od izbijanja epidemije mnogi su se roditelji kaže pravobraniteljica i obraćali zbog teškoća u organizaciji svakodnevne skrbi o djeci zbog obustave redovnog rada dječjih vrtića i nastave u školama, obavještavali su ju kako nemaju mogućnost rada od kuće niti plaćene odsutnosti rada koja ne bi ugrozila egzistenciju obitelji niti druge mogućnosti zbrinjavanja djece za vrijeme dok rade. Znači to je situacija stvarno česta i to je situacija u kojoj su se nalazile i radnice „Orljave“ još u puno težoj situaciji jer se radi o tome da tri mjeseca nisu dobile plaću, a da evo sad su razgovarale sa premijerom, još uvijek se očekuje da one dolaze na posao, ako se očekuje da one dolaze na posao one plaćaju sebi same troškove odlaska na posao prijevoza, a nemaju nikakve prihode. Neke od njih su samohrane majke, pitala sam ih, znači samohrane su majke i imale su ovu situaciju. Znači one su radile, za razliku od drugih firmi, nešto malo je bio smanjen rad, ali su radile i morale su odlaziti na posao u covidu, a vrtića nije bilo i upravo je ta situacija u vrlo teško općenito materijalnoj situaciji u kojima naše tekstilne radnice u velikoj mjeri rade jer znamo da je tekstilna industrija najslabije plaćena odnosno najniže su plaće, a tu uglavnom rade žene. Obraćale su se takvi ljudi i upravo su ove radnice nekakav primjer takve skupine da ne mogu organizirati te aktivnosti odnosno ne mogu djecu osigurati. I većina tih roditelja pa tako i pitala sam i ove radnice s kojima sam provela neko vrijeme na 32 stupnja čekajući premijera da ih primi na sastanak su imale upravo tu situaciju da vrtići i škole ne rade, pa da ne mogu osigurati skrb djeci u trenutačnoj situaciji, nemaju mogućnost neki od njih niti povjeravanja djece na čuvanje bakama i djedovima zbog njihove visoke životne dobi ili rizika od oboljenja od covida-19, a neki roditelji su uistinu prisiljeni, i to je baš ovo što ovo izvješće upozorava i to je stvarno dramatična situacija, ostaviti dijete samo kod kuće nemaju drugog uvjeta. Mislim djeca koja su premala da ostanu kod kuće su ostajala kod kuće jer nisu imali drugog izbora, pogotovo ova djeca razredne nastave ili bi ih ostavili kod susjeda ili bi bili sami kod kuće. U svakom slučaju sva rješenja nisu bila adekvatna. Također u ovom se izvješću kaže da su u nekim obiteljima također oba roditelja imala radnu obvezu, znači kad imate oca policajca, majku medicinsku sestru te su oboje morali biti na radnim mjestima jel, šta u toj situaciji? Nekim roditeljima kaže se u izvješću poslodavci su predlagali ili ih upućivali na korištenje godišnjih odmora radi skrbi o djeci što se činilo neprimjerenim u situaciji za koju je bilo neizvjesno koliko će trajati. Znači ako uzmu godišnji mislim moraju ga iskoristit, a ne znamo koliko će trajati ta pandemija. Sve ovo navodno se može primijeniti na mnoge, ali svakako se moglo primijeniti i na radnice „Orljave“ koje su u covidu radile, koje rade ponavljam za minimalac, tako da su baš jedna specifična skupina na koju se ovo trebalo primijeniti. Hvala.
Hvala lijepa. Nemate replika. Oko vašeg pitanja vrlo jednostavno, kada ste tražili pola sata stanke radi toga da Sabor ide vani podržati štrajk, koliko god ja bi išao s vama vani podržat štrajk, a vi znate da ja imam takav senzibilitet, mislim to moja uloga ne može biti kao predsjedavajući Sabora, tako ste počeli. Zato sada kada nas ima tako malo itd. hoću vam reći tu se ne radi o nikakvom senzibilitetu, o nikakvom oduzimanju prava, tu se radi o tome da se radilo o izvješću pravobraniteljice, a pitanje je vaše pitanje za stanku je počelo sa tim da idemo podržati svi zajedno štrajk. Kažem vam, ja osobno bi išao, ali međutim ne mogu tražiti kao predsjedavajući, mislim to bi bilo presedan u bilo kojem parlamentu. Razgovarat ćemo o tome. Gospodin Nino Raspudić ispred Kluba zastupnika Mosta, završno. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege. Prošlo izvješće nas nije zadovoljilo, lani smo glasovali protiv, ove godine klub Mosta će biti suzdržan u glasovanju o ovom izvješću što znači da se vidi određeni napredak. Naša temeljna zamjerka ove godine ide činjenici da nismo dobili posebno izvješće o stanju prava djece u okružuju korona pandemije što smatramo da je veliki propust jer ako sada u ovoj situaciji se neće koristiti ta mogućnost iz čl. 18. st. 2. Zakona o dječjem pravobranitelju kada će se koristiti jer se nalazimo u situaciji u kojoj, ponovit ću još jednom, svakom djetetu u Hrvatskoj su na neki način ograničena, a nekima i kršena ljudska prava. Nadam se da ćemo to posebno izvješće dobiti na jesen, pogotovo što je izvjesno da ćemo imati i žustru javnu raspravu nakon ljeta ako se nastave ove najave o cijepljenju djece protiv covida-19. Naš opći stav kojeg ću ponoviti još jednom je da urede pravobranitelja treba objediniti u jedan ured i da ih treba racionalizirati. 20 ljudi 5,5 milijuna kuna godišnje jednostavno ne opravdava ovaj opseg posla koji nam se nudi da je odrađen u ovom izvješću. U tom smislu primjedba stoji ista koja je bila i prošle godine, a to je da nije dovoljno napisati preporuke, da nije dovoljno primiti na znanje i održati Zoom konferenciju i sl. nego je potrebno inzistirati, dakle opetovano kucati na ta vrata onih koji mogu provesti promjene, a poboljšati i komunikaciju sa saborskim zastupnicima i klubovima. Uvjeren sam da većina nas stoji na raspolaganju u našem saborskom radu i svakodnevnoj praksi da iznosimo te probleme koji ne nalaze rješenje, iako su jasno detektirani, iako su dane utemeljene preporuke od strane pravobraniteljice. Što se tiče ovih stvari, ponovit ću ukratko koje se nalaze u izvješću, a njima se ne bi trebala baviti pravobraniteljica, dotaknuo sam se situacije pomalo maglovit i nejasne oko djece migranata gdje je na kraju ispalo da od svih onih koji su zatražili međunarodnu zaštitu u Hrvatskoj na koncu ostalo nula, 95% je odmah otišlo dalje u treće zemlje za 12 se utvrdilo da su punoljetni, a za dvoje djece su bile odgovorne druge zemlje, dakle nula zero. To nije problem koji kod nas postoji, ponovit ću još jednom, ne treba stvarati moralnu paniku i nabijati sebi moralnu odgovornost za nešto za što nismo odgovorni osim kao dobri europski graničari, to je već neka sasvim druga priča. Također pitanje uvođenja građanskog i zdravstvenog odgoja kao zasebnih predmeta jedno složeno pitanje koje se treba raspraviti na razini kurikula školskog i pitanja opterećenosti ili ne opterećenosti djece, a isto tako i praktičnih učinaka takvih predmeta u zemljama evo kao što je Italija koja mi je bliska, pa sam imao i kao učenik sam slušati taj građanski odgoj edukacione … kako ih zovu, ne bih rekao po svemu što se politički događa u Italiji zadnjih godina i desetljeća da je to polučilo neke rezultate. Neke stvari su spominjanje koje su po meni apsolutno neprimjerene za ovo izvješće, kao što je kritički osvrt na karneval u Imotskome. Karneval ima svoje mjesto u kršćanskoj tradiciji, pogotovo mediteranskoj, to je vrijeme izokrenutog svijeta u kome ne postoje pravila i sve je suspendirano na to kratko vrijeme, pa čak ni sveta inkvizicija koja je vrlo revno obavljala svoj postojala nije se pačala u ono što se događalo u vrijeme karnevala i mislim da je potpuno neprimjereno u izvješću pravobraniteljice za djecu da se donose ocjene jednog fašnika. Ovaj put ponavljam izbjegnute su neke zamke koje su postojale u prošlom izvješću, neke druge stvari su obrađene detaljnije. Ukazao bih još jednom potrebu kadrovskog pojačanja kroz barem jednu osobu koja bi bila stručnjak ili za psihologiju ili sociologiju novih medija društvenih mreža jer je to područje u kojem sve više naša djeca žive i konstruiraju svoje osobne i društvene odnose. Tu se događaju velika kršenja dječjih prava i potrebno se ekipirati stručno dodatno na tom području. Dakle, ovaj put bit ćemo suzdržani, lani smo bili protiv. Ja doista želim sve najbolje u radu i pravobraniteljici i njenom timu i da nam omoguće sljedeće godine za sljedeće izvješće da glasujemo za. Hvala.
Hvala i vama. Ovo sa inkvizicijom nisam ni ja znao, ali možda ih nije ganjala zato što su bili maskirani pa ih nije mogla prepoznati, koga zna. Gospođa Sandra Benčić ispred Kluba zastupnika zeleno-lijevog bloka. Izvolite.
Zahvaljujem se. Poštovane kolegice i kolege, pravobraniteljice i suradnici. Dakle, još jednom želimo istaknuti da klub zeleno-lijevog bloka zadovoljan i sa samim izviješćem i sadržajem, pokrivenošću tema, brojnošću tema, ali i činjenicom i načinom na koje su one argumentirane i brojkama i navodima i prezentacijom pojedinačnih slučajeva kojima ste se bavili. Dakle, ono što bi naglasili kao posebne probleme i preporuke oko kojih bi osobito željeli stati jesu sve one preporuke koje se tiču suzbijanja i mitigacije posljedica dječjeg siromaštva odnosno ekonomskog i socijalnog statusa djece, posebice činjenice da je taj status, njihov vezan uz status njihovih roditelja i da je tu država, ali i jedinice lokalne samouprave posebno pozvane da u tome pomognu. Isto tako posebno bi se osvrnuo i na činjenicu potresa i toga da nam djeca žive u neadekvatnim uvjetima, da neki žive još uvijek u kontejnerima u uvjetima u kojima se po ovoj vrućini ne može spavati, koji su po zimi krajnje neadekvatni, a da zapravo po tom pitanju još nije dovoljno napravljeno. O pandemiji smo također puno govorili, apsolutno pitanje mentalnog zdravlja djece, ali i pristupa obrazovanju i uslugama tokom pandemije jedno je od ključnih pitanja i također smatramo da tu treba podržat sve preporuke koje su navedene. O djeci u pokretu sam govorila i evo reći ću sada koji će sada biti naši neki prijedlozi, isto tako skrenula bih pažnju na pitanje beskućništva ili neadekvatnog smještaja usred ovršnih postupaka i zaplijene nekretnina roditelja kada su oni predmet ovršnih postupaka zbog nastalih dugovanja. Također smatramo da kada se u takvim slučajevima radi o gubitku zapravo doma jer govorimo ne samo o stanu ili kući nego o domu, da je dužnost države omogućiti adekvatan smještaj odmah i roditeljima i toj djeci, posebice kada su djeca u pitanju. Međutim, ono što smo mi vidjeli da preporuke koliko god dobre bile elaborirane, argumentirane bilo od vašeg pravobraniteljstva, bilo od pučke pravobraniteljice, pravobraniteljice za ravnopravnost spolova ili pravobraniteljice za osobe s invaliditetom da one nažalost ostaju ne implementirane i da za njih ne postoji nikakav mehanizam zapravo pomoću kojeg mi kao Sabor mogli kontrolirati Vladu da li je Vlada krenula u implementaciju tih preporuka. Iz tog razloga klub zeleno-lijevog bloka je uputio danas zaključak, prijedlog zaključka koji će doći na ovaj Sabor, a to je da se zaduži Vlada RH da počevši od rujna ove godine svaka dva mjeseca izvještava HS o aktivnostima koje je poduzela vezano za preporuke pučke pravobraniteljice, vas za djecu, za ravnopravnost spolova i za osobe s invaliditetom u odnosu na izvještaje za 2020.g. kako bi dobili mehanizam kontinuirane kontrole oko toga da li se te preporuke zaista poštuju i da li se one implementiraju. Drugi zaključak koji smo danas stavili u proceduru je da se zaduži Vlada RH da u roku 90 dana od dana usvajanja tog zaključka predloži HS-u izmjene Zakona o međunarodnoj privremenoj zaštiti kao i Zakona o strancima kako bi se osiguralo da se sukladno međunarodnim preporukama, ali ne samo preporukama nego o međunarodnim ugovorima koji su po snazi iznad zakona, zabrani smještaj djece u pokretu uključujući i djecu bez pratnje u detencijske centre. Dakle, govorimo o ustanovama koje su isključivo i trebale bi biti za odrasle osobe ne za djecu ili bilo koju drugu ustanovu zatvorenog tipa koja nije predviđena za smještaj i skrb djece. Dakle, to uključuje svu djecu i djecu bez pratnje naravno jer smatramo da bez obzira i na činjenicu i nezakonitog prelaska granice, počinjenja prekršaja itd. da djeca ne smiju biti smještena u takve ustanove nego u adekvatne ustanove u kakve bi bili smješteni i hrvatski državljani da su počinili određeni prekršaj ili kazneno djelo, dakle može se raditi o odgojnom zavodu ili nekoj drugoj vrsti ustanove, ali ne možemo djecu smještati u Ježevo. Tako da mi bismo željeli osnažiti mehanizam preporuka svih pravobraniteljstava pa i ovog jer smatramo, posebno ovo pitanje da nam je jednako svima u ovoj sabornici stalo do tih preporuka i do tih pitanja, ali moramo imati mehanizam kontrole nad Vladom da li se one provode. Ja vam se zahvaljujem.
Hvala i vama. I sada na kraju pravobraniteljica za djecu gospođa Pirnat Dragičević imat će završnu riječ. Izvolite.
Hvala. Evo zahvaljujem, evo zahvalila bih na kraju ove dugosatne rekla bih rasprave svim zastupnicama i zastupnicima na doprinosu i razgovoru o pravima djece u Hrvatskoj u 2020.g. Kao što ste i sami čuli i bili svjedoci ovdje smo dotakli doista brojne teme, brojne teme počevši i sami vidite koliko ih ima koje se odnose na djecu i koje one zapravo široki spektar pokrivaju, pa je to jedan od razloga što je i ovo izvješće ovako opsežno odnosno što ono sadrži veliki broj podataka budući se mora odnositi na sva dječja prava jer su sva dječja prava po Konvenciji o pravima djeteta jednake razine odnosno jednako važno. Vidite i kroz ovu raspravu sami ste mogli svjedočiti sa kojim brojnim temama se bavi moj vrijedni tim, multidisciplinarni tim u uredu svakodnevno, skačući ponekad sa teme na temu i zbog toga ne mogu zapravo, a da ne prešutim odnosno ne mogu da se ne osvrnem na onaj jedan prijedlog koji me je pomalo ražalostio, a to je o spajanju pravobraniteljskih institucija. Naime, uz niz argumenata za koje sada možda nemamo vremena za raspravu spajanje specijaliziranih pravobraniteljstava u jednu instituciju predstavljalo bi svakako za djecu jednu posebno lošu, ne bi bilo u najboljem interesu djeteta, a najvažniji argument je što su prava odraslih u brojnim slučajevima u koliziji sa pravima djece i u odlučivanju u takvim slučajevima odnosno u takvim situacijama djeca najčešće loše prolaze. Upravo zbog toga djeca zaslužuju jednu specijaliziranu ustanovu, jednu specijaliziranu instituciju koja će se isključivo i samo baviti njihovim pravima. Isto tako ono što bi željela na kraju sve podsjetiti ponovno, a to je na ovlasti pravobraniteljskog ureda odnosno ovlasti pravobraniteljice za djecu jer mi se činilo da je kroz neka izlaganja su očekivanja nekih od mene odnosno od ureda drugačija no što su predviđena zakonom. Znači važno je ponovno podsjetiti da hrvatski pravobranitelj za djecu ima iste ovlasti kao i svi drugi pravobranitelji u Europi i u svijetu, a to je zagovaranja prava djece tako da samo zapravo glas djece, to je ujedno promocija prava djece odnosno izrada stručnih i u praksi utemeljenih preporuka kojima mi nastojimo štiti prava djece. Naš posao odnosno ovi svi poslovi koji su predviđeni Zakonom o pravobranitelju za djecu ne predstavlja preuzimanje posla postojećih sustava već analizu rada odnosno odgovore na rad i sustavno praćenje rada različitih sustava, iniciranje promjena u tim sustavima uz naravno kontinuirano praćenje odnosno daljnje unapređenje prava odnosno unapređenje i zaštitu prava djece u RH, dakle to je nešto na čemu temeljimo i ovo naše današnje raspravljeno izvješće o pravima djece. Moram priznati da doista sam u ovoj raspravi potaknuta nekim prijedlozima, potaknuta sam i svakako ću uzeti u obzir u daljnjem radu neke današnje sugestije i prijedloge, poglavito dijela koji se odnosi na darovitu djecu gdje doista u protekloj godini s obzirom na čitav niz okolnosti koje je i resorno ministarstvo, a i svi mi imali u fokusu će biti u narednom periodu u većoj mjeri obuhvaćeno odnosno u većoj mjeri ćemo poraditi vezano na zaštiti njihovih prava. Sve što smo danas čuli svakako je važno uzeti u obzir. Isto tako ono što je s čime je započela ova današnja rasprava, a to je problem siromaštva, ovaj problem je mislim da vrlo detaljno elaboriran i vrlo stručno je istome pristupljeno u izradi ovog izvješća. Ono na što smo mi uputili odnosno kada smo govorili o siromaštvu tu se radi i o dostupnosti vrtića, a to smo čuli danas kroz neka izlaganja, dakle dostupnost vrtića treba biti jednaka i sveobuhvatna za svu djecu na području RH. Radi se i o odgovarajućoj prehrani, radi se i o brojnim nedostacima stručne pomoći za djecu i obitelji koji žive u siromaštvu, dakle ono za što se mi zalažemo i predlažemo to je dodatno ulaganje i dodatna podrška obiteljima u riziku odnosno mjere za sprječavanje nastanka dječjeg siromaštva. To možemo povezati naravno i sa drugim područjima, pogotovo u vrijeme ove covid krize, to je bilo i područje radnog roditeljstva odnosno pitanje položaja djece pojedinih skupina roditelja u vrijeme covida što smo isto danas čuli kroz vaša izlaganja. U svakom slučaju ono što bi ja ponovno i za kraj naglasila je da smo u prošloj godini doista svjedočili jednoj posebnoj odnosno izazovnoj godini gdje je uložen određeni trud, uložen je zapravo trud pojedinaca, trud profesionalaca, trud sustava na prilagodbu na nove okolnosti ali su isto tako upravo kroz tu godinu razotkrivene i neke slabosti različitih sustava koji su odgovorni za dobrobit djece. Zato ću ponovno istaknuti kako vjerujem da 2020. g. će biti među ostalim godina učenja, godina na kojoj ćemo graditi otporniji sustav koji je uspjeti zadovoljiti visoke standarde zaštite djece i njihovih interesa u izvanrednim i kriznim situacijama kako bi ubuduće izazove dočekivali spremniji. To mislim već i na ovu jesen, to mislim već i na naredno razdoblje ukoliko bi bilo potrebno ugraditi upravo znanja koja smo stekli svi skupa kroz 2020. godinu. Ono što na kraju i s čime ću zapravo i završiti svoje izlaganje je da sam i ja u vremenu kada sam prije 4 g. imenovana pravobraniteljicom za djecu, predsjedniku Hrvatskog sabora, klubovima i odborima podnijela prijedlog da se organiziraju periodični susreti zastupnika sa pravobraniteljicom odnosno stručnjacima iz Ureda pravobranitelja. Nažalost, ova inicijativa nije uvažena i ja ju želim sada na ovom mjestu ponoviti. Znači pozivam vas sve na jedinstvo kada je riječ o zaštiti djece, na partnerstvo, na suradnju u zajedničkom cilju jer ulaganje u dobrobit djece je neodvojivo od sadašnje i buduće dobrobiti za društvo u cjelini. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imate jednu repliku, pravobraniteljice od gđe. Katarine Peović.
Nisam sudjelovala u raspravi, ali još imam energiju samo za zadnju repliku, zaboravila sam reći u slobodnom odnosno u završnom izlaganju da će klub HSS-a i Radničke fronte podržati izvješće pa to koristim ovom prilikom, ali htjela bi samo dati jedan komentar i zanima me što vi mislite na to, znači, apsolutno pozdravljamo ove interese za darovitu djecu no u trenutku COVID-a ali i jako teških materijalnih uvjeta na koje upozoravaju dakle, pokazatelji siromaštva i deprivacije u Hrvatskoj, bojim se da imamo neke druge prioritete. Pa samo da navedem da dakle u Hrvatskoj 7% ljudi nema za grijanje, da 10% si ne može priuštiti mesni obrok koji sadržava dakle meso, ribu ili neki drugi vegetarijanski ekvivalent, da gotovo milijun ljudi živi u riziku od siromaštva, 30 000 djece, vjerojatno je taj podatak i spomenut tu, pretpostavljam, ako nije, to je stvarno važan podatak za ovo izvješće, živi u opasnosti od siromaštva, prema tome neki prioriteti bojim se da to trebaju naglasiti.
Hvala lijepa. Odgovor.
Evo zahvaljujem na ovoj replici. Da, doista je kako je već istaknuto, svako 5. dijete u RH živi u siromaštvu a bojim se da je ova kriza odnosno protekla godina mogla odnosno da će dovesti jer budući će doći do gospodarske i ekonomske krize, dovesti nažalost i na veći broj djece koja eto, ne svojom krivnjom, ne krivnjom roditelja već krivnjom rekla bi pa čak i više sile, bolesti, pandemije će na određeni način stradati. Mislim da to kao država ne smijemo dozvoliti i da smo u tome jedinstveni, da toj djeci treba pomoći.
Hvala vam lijepa. Zaključujem raspravu, hvala. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti i nadovezujući se na riječi pandemije pravobraniteljice, imamo antipandemijsku pauzu do 16 sati. STANKA U 15,48 SATI [[NASTAVAK NAKON STANKE U 16,03 SATI]] Molim vas, nastavljamo s radom. Na redu je: - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članovima njihovih obitelji, drugo čitanje, P.Z. br. 122 Predlagatelj je Vlada RH na temelju čl. 85. Ustava RH i čl. 172. u vezi s čl. 190. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. I amandmani se mogu podnijet do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za ratne veterane. Želi li predstavnik predlagatelja, potpredsjednik Vlade i ministar hrvatskih branitelja, g. Tomo Medved uzeti riječ? Izvolite.
Gđe. i gospodo zastupnici, poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Nakon prvog čitanja u Hrvatskom saboru u ožujku ove godine, pred nama je Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članovima njihovih obitelji. Tri godine nakon donošenja zakona iz 2017. G. pristupili smo donošenju izmjena koja su isključivo tehničke i organizacijske naravi. Zakonom iz 2017. g. postignut je veliki napredak u skrbi za braniteljsku stradalničku populaciju međutim nakon 3 g. primjene zakona, uočeno je kako određene mjere potrebno dodatno prilagoditi potrebama korisnika kako bi one u potpunosti rezultirale planiranim učinkom. U postupku ostvarivanja statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida pokazali su se problemi koji utječu na trajanje postupka a tiču se većinom provođenja prethodne stručne procjene. Zbog dugotrajnosti postupka, potrebno je izostaviti prethodnu stručnu procjenu iz postupka ostvarivanja statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida a što ne utječe na kvalitetu postupka. Radi ubrzanja postupka vještačenja u postupku ostvarivanja statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida koji sada obavlja Zavod za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom, predlažemo vještačenje staviti u punu nadležnost Ministarstva hrvatskih branitelja a vještačenje će i nadalje obavljati neovisni medicinski vještaci. Vještačenje se izdvaja iz nadležnosti ZOSI-ja iz razloga što se u postupku utvrđivanja statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida ne utvrđuje samo stupanj oštećenja organizma već i uzročno-posljedična veza tog oštećenja sa sudjelovanjem u Domovinskom ratu što predstavlja za specifičnost i zahtijeva posebnu metodologiju rada koja se razlikuje od ostalih postupaka vještačenja u nadležnosti ZOSI-ja. Želim podsjetiti da je ovakav model bio u primjeni do 2015. godine. Radi ubrzanja postupka stambenog zbrinjavanja, pored organizirane stambene izgradnje koju provodi Ministarstvo hrvatskih branitelja, predviđena je mogućnost kupnje stanova kao i pojednostavljivanje postupka prijenosa stanova za stambeno zbrinjavanje hrvatskih branitelja. Izmjenama se želi ubrzati postupak ostvarivanja prava namijenjenima socijalno ugroženima a uvjete dodatno prilagoditi njihovim potrebama. Izmjene u odnosu na prijedlog zakona u prvom čitanju uglavnom se odnose na novotehničku doradu članaka. Za provedbu zakona osigurana su sredstva u državnom proračunu. I zaključak, uvažavajući uočene potrebe tehničke i organizacijske prilagodne Zakona o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članovima njihovih obitelji, pozivam sve zastupnice i zastupnike u Hrvatskom saboru za jedinstven pristup radi usvajanja zakona kojim bismo najzaslužnijima za obranu domovine omogućili dostojno ostvarivanje zasluženih statusnih prava. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Imate, ne znam koliko ali je niz replika, prvu repliku je tražio g. Kirin.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre, potpredsjedniče Vlade. Ovaj zakon je cjelovit, to je najviše što je do sada za spomenutu populaciju učinila bilokoja hrvatska Vlada. Molim, što vi mislite zašto je javno mnijenje podijeljeno u odnosu na ovaj zakon? Jedni misle da je to previše prava za branitelje ali se ne pitaju kako je bilo braniteljima, posebno dragovoljcima kada su bili bombardirani informacijama da će Hrvatska biti toliko koliko se vidi sa zagrebačke katedrale, vojvoda Šešelj. Često se čuju glede toga negodovanje i nezadovoljstva od strane branitelja, od tome ne kao branitelj nego dragovoljac imam svoje mišljenje. Molim vas vaše pojašnjenje zbog hrvatske javnosti, hvala.
Hvala i vama. Izvolite, odgovor.
Hvala vam lijepa, uvaženi zastupniče. Dakle, napore koje ova Vlada čini u pogledu pripreme i normativnog uređenja za kvalitetno organiziranje svih mjera i programa koji se odnose na populaciju hrvatskih branitelja, a poglavito je važno u cijelom tom spektru mjera imati na umu i napore koje je potrebno učiniti a vezane su za odnos i odgovarajuće vrednovanje hrvatskih branitelja i Domovinskog rata općenito. Smatram da uz sve ove mjere koje su predviđene zakonom uz sve aktivnosti koje provodimo je važno da svi mi damo svoj doprinos kako bi u javnom prostoru, kako bismo kreirali i doprinosili upravo pozitivnom vrednovanju i ocjenjivanju i ulozi hrvatskih branitelja u Domovinskom ratu.
Hvala. G. Ivanović.
Uvaženi potpredsjedniče i uvaženi ministre sa suradnicima. Hoće li izostavljanje prethodne stručne procjene iz postupka ostvarivanja statusa HRVI-a kako je predviđeno ovim zakonom, utjecati na kvalitetu postupaka ili želimo dodatno ubrzati?
Hvala. Izvolite odgovor.
Hvala vam lijepo, uvaženi zastupniče. Dakle, mjera prethodne stručne procjene, imala je svoj smisao i svoju svrhu ali nažalost, dugotrajnost postupka navodi nas na traženje pristupa i programa koji je prihvatljiv u pogledu dinamike provedbe programa. U prijedlogu zakona odnosno u konačnom prijedlogu zakona i u aktivnostima koje provodi Ministarstvo hrvatskih branitelja i provodit će, ni na koji način neće biti umanjena razina stručnosti jer vještaci odnosno vijeća koja će biti u nadležnosti Ministarstva hrvatskih branitelja, bit će sačinjena odnosno činit će ih medicinski vještaci svih struka upravo u cilju utvrđivanja uzročno-posljedične veze, ozlijede ili bolesti sa sudjelovanjem u Domovinskom ratu.
Hvala. G. Šimičević.
Zahvaljujem, potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani ministre i potpredsjedniče Vlade. Vi ste ponosan čovjek i pravi ministar na pravom mjestu, prošli ste sve značajne bitke Domovinskog rata i znate da Domovinski rat nije bio piknik kako se nekima čini iz ove perspektive i moramo sve učiniti da pravi hrvatski branitelji dobiju ono pripadaju a ne da veća prava imaju oni iz minhenske bojne ili ne daj Bože, neprijatelji hrvatske države. Vi se zalažete da se vještačenje izostavi iz ZOSI-ja i da se izdvoji, da se nastavi kao korpus separatum, zasebno tijelo i s tim se zapravo želi dobiti na vremenu odnosno da se povjerenstvo koje je stručno i koje, to su liječnici koji su bili u Domovinskom ratu i znaju sve vrste ozljeda koje se mogu dogoditi a ne da rade vještačenje onih ljudi koji nisu za to stručne spreme. Hvala.
Hvala. Izvolite odgovor.
Hvala vam lijepa, uvaženi zastupniče. Dobro ste detektirali i dobro ste prepoznali i naš motiv i poveznicu prijedloga zakona sa onim što želimo postići. Dakle, vijeća koja će biti formirana u okviru Ministarstva hrvatskih branitelja i gdje će biti uključeni specijalisti svih profila, poglavito je važno povezati vrijeme, ratni put, tijek službe sa bolesti i ozljedom. Naši medicinski vještaci, stručne osobe koje su dugi niz godina radile na tim poslovima, zasigurno će na najbolji način vrednovati vrijeme provedeno u Domovinskom ratu i poveznicu bolesti ili ozljede sa ratnim putom, sa tijekom službe, sa bojištima na kojima je hrvatski branitelj proveo za vrijeme Domovinskog rata kao i sa ostalim aspektima koji su vezani za to vrijeme.
G. Mlinarić.
Hvala lijepo, g. potpredsjedniče. Potpredsjedniče Vlade, ministre Medved, ajde da vam postavim prvo pitanje, ono su bili samo hvalospjevi. Vi ste donijeli taj zakon i pisali ste ga 2017. g., stupio je 1. 1. 2018., ako se ne varam, 500 branitelja, to znate i vi i ja, da nisu dočekali korištenje zbog dugotrajnog procesa koji sad mijenjamo i treba promijeniti, mi ćemo podržat. Jel osjećate se vi odgovorni za tih 500 ljudi koji su umrli a nisu ostvarili status HRVI-a ili bar neko iz vašeg tima koji je radio taj zakon i napravio taj propust da toliko bude dugotrajan taj postupak? To je neko morao predvidit kad ste dali taj zakon a ne ga sad mijenjati nakon 4 godine. Ja ću ga podržat, sve što ide za branitelje, na korist branitelja, ali recite mi vašu odgovornost za ove ljude koji su umrli, ne dočekavši ove promjene danas u Saboru. Hvala lijepo.
Izvolite, odgovor.
Hvala lijepa, uvaženi zastupniče Mlinariću. 2016. i 2017. g. u vrijeme kad smo radili ovaj prijedlog zakona, napravili smo jedan model organizacijski i da smo sve udruge iz Domovinskog rata uključili u proces izrade. 11 projektnih skupina je radilo mjesecima u iznalaženju najboljih rješenja, najboljih mjera. Želim vas podsjetiti da je to bilo vrijeme gdje smo morali provesti gotovo revolucionarne metode odnosno oblike, rokovi su bili zatvoreni za sve, dakle i za status HRVI-a i za status hrvatskog branitelja, tada u ovom Visokom domu, veliki broj zastupnika izlazio je s tezama da ćemo otvaranjem ovih rokova, stvoriti milijun novih hrvatskih branitelja, da ćemo srušiti državni proračun i čitav niz drugih nelogičnosti i iskrivljenih teza. Dakle, tada smo napravili snažan iskorak, ovo danas je zapravo još dodatno organizacijska prilagodba u postizanju puno efekta primjene zakona.
Hvala lijepa. Gđa. Peović.
Dobar dan. Čini se da u ovom Saboru sve više donosimo zakone koji ozakonjuju bezakonje. Tako smo donijeli jedan Zakon o Sveučilištu obrane i sigurnosti gdje je ozakonjeno da iako sva druga sveučilišta trebaju proć akreditaciju, to sveučilište ne mora. Ovdje donosimo zakon u kojem je ukinuto znači ozbiljno vještačenje koje je provodio Zavod za vještačenje i profesionalnu rehabilitaciju i to prebačeno na ministarstvo čije će povjerenstvo imenovati upravo ministar odnosno vi. Nešto bi se u to u nekom drugom svijetu zvalo korupcijom, jel, da ministar sam odlučuje ko ima status branitelja bez ozbiljnog vještačenja ali ovdje imamo tu mogućnost zakonom određenu, dakle i da li je nečiji narušeno zdravlje posljedica sudjelovanja u ratu koji je prošao prije 25 g., odlučivat će povjerenstvo koji će imenovati ministar branitelja, smatrajući da Zavod za vještačenje nije relevantan.
Hvala. Izvolite, odgovor.
Poštovana zastupnice Peović, svako vijeće i svako povjerenstvo imenuje neki ministar resorni, tako je to bilo i u dosadašnjem slučaju, i tako je to u konačnici i danas u Zavodu za vještačenje, dakle određeni ovlašteni ministar u čijem resoru se nalazi tijelo, raspisuje poziv, dakle tim iz ministarstva odabire koji su to vještaci i liječnici, angažira ih i ministar, potpisuje s njima ugovor, dakle to nije nikakva iznimka u odnosu na cijeli proces. Želim podsjetiti na složenost ovog postupka, razliku vještačenja stradalih hrvatskih branitelja, okolnosti njihovog stradanja, razinu i načine njihovog stradanja i bolesti kao posljedica sudjelovanja u Domovinskom ratu, od ostalih dužnosti odnosno ostalih profesija. Podsjećam da je ovakav model kakav mi sad predlažemo, bio na snazi do 2015. g. i da je tada urušen i želimo ga ispraviti i dovesti na učinkovitu razinu. Hvala.
Hvala lijepa. Gđa. Puljak.
Poštovani ministre, evo ja ću vas podsjetit zašto je 2014. Osmišljen ZOSI. Dakle, tada je uzet zajam od Svjetske banke od 70 milijuna eura da bi se financirao projekt modernizacije sustava socijalne zaštite jer smo u tom trenutku imali među umirovljenicima 270 000 invalidskih mirovina i dobili smo nalog da pooštrimo kriterije za odlazak u invalidske mirovine jer ih je 1999. 60 000 njih otišlo u invalidske mirovine čisto iz političkih odluka. Dakle, uspostavljen je jedan zavod koji će stručno vještačit i odlučivat o tome tko može ići u invalidsku mirovinu. Vi ovdje sada uvodite, kažete evo to ne valja, to je presporo, nisu ovlašteni, nisu stručni za procjenjivati invalidske mirovine branitelja, znači li to da će sada Ministarstvo obrazovanja za invalide [[Upadica Radin: Hvala, gđo. Puljak.]] iz sustava obrazovanja isto tako imati [[Upadica Radin: Hvala.]] nekakva svoja povjerenstva? Hvala.
Izvolite, g. ministre.
Hvala vam lijepa, uvažena zastupnice. Ja nijednom riječju nisam rekao da se zavod za vještačenje gasi. Dakle, ako ste pozorno pratili i iščitali prijedlog zakona, ovdje govorimo o izdvajanju iz ZOSI-ja jedne kategorije korisnika, svi ostali korisnici ostaju u tom ZOSI-ju. Valoriziranje, ocjenjivanje i vrednovanje zavoda, ja vjerujem da ćete i kroz izvješća zavoda imati kao što je to inače u praksi, i moći vidjeti rezultate i postignuća zavoda. Znam jako dobro tada i tu mjeru i način financiranja i sredstva iz Svjetske banke, ovdje imamo za cilj stvoriti osnovnu organizacijsku pretpostavku za provedbu mjere vještačenja a da ona bude u potpunosti u skladu sa prihvatljivim vremenskim periodom a u konačnici i sa Zakonom o općem upravnom postupku o vremenu i tijeku provedbu cijelog procesa.
Hvala lijepo. G. Bulj.
Hvala lijepo. Ministre, kod donošenja važećeg zakona, tada sam davao amandmane i govorio i ukazivao na neprovedivost Zakona o hrvatskim braniteljima. I činjenica je da je on neprovediv. I činjenica je da su ljudi, hrvatski branitelji još više frustrirani postojećim zakonom. Tada je bilo donijeti tome zakonu nove mjere koje će omogućiti hrvatskim braniteljima da se omogući normalan slijed ostvarivanja svojih prava. Brojni branitelji, spomenuta je brojka 500 hrvatskih branitelja je umrlo koje je dalo zahtjev za ostvarivanje svojih prava. I to je poražavajuća brojka da nisu ostvarili svoja prava zbog čestih izmjena zakona ili kako kažu, cjelovitoga zakona, ovo sad prva ovoga novoga cjelovitoga zakona. Meni bi draže bilo da smo mi pronašli sredstva, poglavito od Srbije za ratnu štetu koja je napominjana par puta.
Hvala lijepa. Izvolite, g. ministre.
Hvala vam lijepa, uvaženi zastupniče Bulj. Sjećam se dobro i vašeg aktivnog sudjelovanja i doprinosa u donošenju zakona iz 2017. godine. Prvo, kad govorimo o financijskim sredstvima, želim podsjetiti da je naša Vlada od 2016. g. pa na ovamo povećava proračun ministarstva za više od pola milijarde kuna. Drugo, želim vas podsjetit da smo po prvi puta uveli preventivne medicinske preglede koji se provode u svim bolnicama u RH, da je više od 70 000 hrvatskih branitelja prošlo preventivne preglede, o rezultatima tih pregleda, puno puta sam govorio u ovom cijenjenom Viskom domu. Kad govorimo o primjenu zakona, prateći primjenu kao što to inače radi ozbiljno ministarstvo i ozbiljna Vlada, utvrdili smo određena uska grla i pozicije gdje dolazi do usporavanja. Sve ostale mjere se itekako primjenjuju a ovdje stvaramo pretpostavku za ubrzavanje i ovog procesa kad govorimo o vještačenju i ostvarivanju statusa HRVI-a.
Hvala lijepa. G. Pavliček.
Poštovani ministre, svake izmjene i dopune zakona kojima se treba poboljšati status hrvatskih branitelja, posebice HRVI-a, valja podržati. Imam ovdje pitanje za vas ukoliko znate odgovor. Koliko je osoba sukladno zakonu koji je donesen iz 2017. g. podnijelo zahtjev za priznavanje statusa hrvatskog branitelja i koliko je od tih koji su podnijeli zahtjev, steklo status hrvatskog branitelja? Jer informacije s terena dolaze da je jako velik dio ljudi odbijen, da su ljudi razočarani, da je nažalost dobar dio tog zakona ostao mrtvo slovo na papiru.
Hvala. Izvolite, odgovor.
Hvala lijepa, uvaženi zastupniče. Iznimno važno pitanje, dakle, sve brojke ću vam dostaviti sa ocjenom jer je ovdje zbog pune informiranosti jako važno imati cjelovitu sliku. Prvo, imamo mogućnost odnosno otvorili smo rok za ostvarivanje statusa hrvatskog branitelja, rok koji je do tada bio zatvoren. Drugo, imamo otvoreni rok za ostvarivanje statusa HRVI-a, dobit ćete kompletne informacije. Treće, imamo proces gdje su HRVI imali ranije status ali uslijed pogoršanja bolesti, išli su na procjenu i povećanje odnosno novu ocjenu svoga zdravstvenoga stanja. Prema tome, dakle sve su to postupci koji su nam itekako poznati i tijekom ove rasprave, uručit ću vam da imate punu informaciju o kojoj mjeri i na koji način je ministarstvo uspostavilo organizaciju i punu primjenu zakona.
Hvala lijepa. Gđa. Selak Raspudić.
Uvaženi ministre Medved, borba za slobodnu i neovisnu Hrvatsku bila je raskid s jednopartijskim sistemom i borba za višestranačje. A to znači da se više različitih glasova može čuti u Hrvatskom saboru. Kada gledamo ove izmjene i dopune zakona u odnosu na prvu verziju o kojoj smo mnogi od nas vrlo aktivno raspravljali u Saboru htijući dati svoj doprinos rješavanju statusa hrvatskih branitelja, mi pronalazimo 5 stranica u kojima vi dilogizirate o ponuđenim doprinosima u raspravi, ali niti jednom rečenicom se ne osvrćete na cijelu raspravu koja se odvila u Hrvatskom saboru. Pardon, na kraju ovih 5 rečenica, tek kažete da je sve što se događalo u Hrvatskom saboru, obuhvaćeno u sklopu nekih drugih stvari o kojima se govorili [[Upadica Radin: Hvala.]] Mislite li vi da smo mi uopće partner za dijalog o ovoj temi? Da ne gubimo svi skupa vrijeme.
Izvolite, g. ministre.
Hvala lijepa, poštovana zastupnice. Ja sam uvjeren da zastupnice i zastupnici u Hrvatskom saboru zajedno sa Vladom, to nam je u konačnici i obveza biti itekako snažan partner. Sve sadržaje svih rasprava u Hrvatskom saboru kao i one sadržaje koji su bili iznesen tijekom javne rasprave, temeljito su se analizirale u Ministarstvu hrvatskih branitelja. Niti jedna nije zanemarena i niti jedna nije isključena. Stoga evo, i nadalje ja vas pozivam na takav partnerski pristup jer svi imamo obvezu dati svoj doprinos da bi naši normativni akti, da bi naši zakoni bili što kvalitetniji a rasprava u Hrvatskom saboru i sadržaj te rasprave nam je itekako važan i koristan.
Hvala lijepa. Povreda Poslovnika, gđa. Selak Raspudić.
Čl. 238., omalovažavanje saborskih zastupnika. Ovo što vi govorite je lijepo, ja se s time slažem, no voljela bi da je istinito. Na 5 stranica gdje se osvrćete na raspravu o ovom zakonu, polemizirate isključivo sa Odbor za ratne veterane i važno je da uvažavate njihove prijedloge i primjedbe no niti u jednoj replici se ne osvrćete na cjelokupnu raspravu u Hrvatskom saboru. Dakle, nažalost ovo što vi trenutno govorite o dijalogu, ostaje mrtvo slovo na papiru a u praksi u ovom prijedlogu zakona se pokazuje da nije točno.
Hvala lijepa. To bi nekako prošlo kao krivi navod eventualno, ali međutim ovo je replika pa vam moram dat opomenu. G. Sačić.
Poštovani ministre, potpredsjedniče Vlade. Svakako ovaj zakon nudi i poboljšava, takva je intencija prava hrvatskih branitelja, hrvatskih heroja koji su branili i oslobodili domovinu Hrvatsku i hrvatski narod želi odvojiti novaca i odvaja do sada koliko može za tu epopeju slavnih koji su nakon 9 stoljeća ostvarili slobodu i obranili slobodu. Međutim, znači … [[Govornik se ne razumije.]] vidim da brinete o svemu, i drago mi je da je u tom osobito stambena i ostala problematika, ali između ostalog o zdravlju kako fizičkom, tako i psihičkom da se smanji broj suicida i sad slijedom toga recite mi, kakva je vaša reakcija, kakve ste vi imali reakcije u ministarstvu što je prošli tjedan u Bršadinu podignuta ploča četnicima koji stoje tamo, popis imena agresora i da stoji i da su poginuli od ustaškog metka i ustaške granate? [[Upadica Radin: Hvala lijepa.]] E sad vas molim, da li ste imali vi u ministarstvu kakav [[Upadica Radin: G. Sačić.]] eho toga?
Hvala. Izvolite, odgovor.
Hvala lijepa, uvaženi zastupniče. Naravno, sve što se događa u hrvatskom društvu a poglavito teme kad govorimo o Domovinskom ratu i svih pitanja vezanih za Domovinski rat, da su itekako prisutna u Ministarstvu hrvatskih branitelja, da pratimo sve ono što se događa. Kad govorimo o postavljanju ove ploče, dakle zatražili smo jer iz medijskih članaka nismo mogli vidjeti niti sadržaj te ploče niti ta imena, zatražili smo punu informaciju o tome što je sadržaj te ploče i svezi čega i gdje je ona konkretno postavljena.
Gđa. Vlašić Iljkić.
Zahvaljujem, predsjedavajući. Poštovani ministre, vi ste ovdje kao ministar kao predlagatelj u ime Ministarstva hrvatskih branitelja, što je sa vašom odgovornosti kao potpredsjednika Vlade kada svojim postupanjima pravite razliku između osoba sa invaliditetom? Čak i pravobraniteljica za osobe sa invaliditetom kako smo imali prilike čuti u petak je stajališta da vještačenje za osobe sa invaliditetom ne treba izdvajati i da svi trebaju imati jednak način i postupanje pri vještačenju? Ovim izdvajanjem vi zapravo stvarate nepravdu prema drugim korisnicima koji neopravdano čekaju svoje vještačenje pred drugim resorima.
Hvala lijepa. Izvolite, odgovor.
Hvala vam lijepa. Poštovana zastupnice, mislim da nismo na istom pristupu u pogledu željenog cilja koji ćemo postići. Upravo suprotno, izdavanjem hrvatskih branitelja iz ZOSI-ja, otvara se veći prostor za sve ostale osobe koje čekaju na Zavodu za vještačenje i ni na koji način to nije razdvajanje osoba sa invaliditetom, dakle ubuduće ovaj proces kad govorimo o HRVI-ma odnosno hrvatskim braniteljima koji pokrenu postupak za ostvarivanje statusa, vještačit će ih stručne osobe iz spektra i dosadašnjih vijeća ali na način da se ubrza cijeli proces kad govorimo o hrvatskim braniteljima a ovdje otvara dodatnu mogućnost i prostor za sve ostale osobe sa procjenu, preostalu stručnu procjenu odnosno za osobe sa invaliditetom.
Hvala lijepa. Gđa. Grba Bujević.
Poštovani g. ministre, državni tajnici. Uistinu je ovo samo isključivo i isključivo je jedino tehnički i organizacijske naravi promjena. Ja bi samo željela izraziti zadovoljstvo što ste odmah kad ste uočili da neće proces trajati predugo, reagirali sa ovim izmjenama i dopunama kako bi naši branitelji ostvarili na vrijeme svoja prava. Neprihvatljivo je da postupak traje 36 mj. i mislim da je to ključno bilo za donošenje ovih izmjena. Stoga, u tim samim izmjenama naravno odnosno u tome je doprinio i COVID, to vi vrlo dobro znate i sad ću iskoristiti zadnje da vam kažem da vas molim, s obzirom da smo uočili da se naši branitelji nedovoljno cijepe, da utječete na branitelje i braniteljsku populaciju kao što i mi svi drugi utječemo koliko možemo, ja znam vaš doprinos ali dajte molim vas još više zajedno sa cijelim ministarstvom jer smo uočili da u braniteljskoj populaciji nema dovoljno procijepljenih branitelja. Evo, molim vas.
Hvala. Izvolite, odgovor.
Hvala vam lijepa, poštovana zastupnice. Evo koristim prigodu i sa ove govornice pozvati sve hrvatske branitelje, sve članove obitelji naših poginulih, nestalih i umrlih hrvatskih branitelja da iskoriste ovu prigodu i da se cijepe i na taj način doprinesu očuvanju svoga zdravlja i zdravlja svojih bližnjih a ovdje poglavito govorimo o onoj ranjivoj skupini, skupini ljudi čije je zdravlje oštećeno, dakle poziv je iskoristimo ovu priliku, Hrvatska je osigurala dovoljne količine cjepiva i cijepimo se jer danas je cijepljenje domoljuban čin i svi zajedno doprinosimo očuvanju zdravlja našega naroda. Točno je ovo što ste vrlo jasno i lijepo prepoznali, dakle u provedbi mjere prethodne stručne procjene koja se provodila u svim bolnicama, nažalost i COVID u velikoj mjeri doprinio smanjivanju intenziteta i dinamici provedbe prethodne stručne procjene.
Hvala. G. Đakić.
Hvala lijepa, g. potpredsjedniče Sabora. Potpredsjedniče Vlade i ministre hrvatskih branitelja. Pa evo danas smo pri raspravi o izmjenama i dopunama zakona, možemo reći da su ove normativne organizacijske promjene u zakonu, sigurno dobro poboljšanje za potrebe naših invalida Domovinskog rata ali i stradalnika Domovinskog rata. Tisuće je upućenih tužbi, prigovora kao i traženja da se to izmjeni kako bi bilo brzo, funkcionalno i efikasno jer stvarno za one koji toliko dugo godina čekaju tu invalidnost i koji se liječe po našim bolnicama i referentnim centrima za PTSP a većina je takvih, sigurno da očekuju da što prije ovaj zakon stupi na snagu i da bude funkcionalan kako bi oni ostvarili svoja prava.
Izvolite odgovor, g. ministre.
Hvala vam lijepa, uvaženi zastupniče. Dakle, jasno je, prateći na tjednoj i mjesečnoj razini od donošenja zakona, cjelokupan proces, dakle od svih razina za primanja zahtjeva, detektiranjem gdje su to pozicije koje usporavaju cijeli proces, ali ovdje još jednom želim naglasiti i partnerstvo i suradnju sa našim udrugama iz Domovinskog rata gdje smo kroz naše redovite koordinacije i sastanke došli, iznjedrili ovaj prijedlog zakona kojim se zaista stvara pretpostavka za punu primjenu našega zakona, prepoznajući te točke gdje je dosad dolazilo do usporavanja i odgovornim pristupom, predlaganjem izmjena zakona, stvaranjem pretpostavke za punu primjenu zakona.
I na kraju posljednja replika, gđa. Bedeković.
Hvala vam lijepa. Poštovani ministre i potpredsjedniče Vlade RH, dakle Zakon o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članovima njihovih obitelji kao što svi znademo, donesen je 2017. g, i ove izmjene o kojima danas razgovaramo i komentiramo i raspravljamo, zapravo su kao što ste i sami rekli tehničke naravi i donose se radi prilagodbe određenih mjera kako bi se poboljšao njihov učinak vezano primjerice za dugotrajnost i skraćivanje postupka vještačenja, međutim ono što ja imam potrebu naglasiti je činjenica da je ove izmjene da su dokaz stalne skrbi o hrvatskim braniteljima, upravo one kako oni zaslužuju i doista ove mjere i izmjene pozdravljam. I ono što imam posebnu potrebu naglasiti, upravo ovaj zakon je prvi integralni Zakon o hrvatskim braniteljima u povijesti hrvatske države. Prvi zakon koji donosi jedno cjelovito rješenje za hrvatske branitelje i za skrb o braniteljima onakvu kakvu oni zaslužuju i [[Upadica Radin: Hvala.]] upravo iz tog razloga je jako dobro primljen od strane svih hrvatskih branitelja. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Izvolite, odgovor.
Hvala vam lijepa, poštovana zastupnice. Naravno da kad analiziramo sve ono što smo ostvarili i kad vidimo implementaciju svih mjera kada smo ga donosili, jasno smo komunicirali da je to jedinstveni pravni okvir kojim se regulira gotovo sve područje koje se tiče bilo materijalnih bilo statusnih pitanja hrvatskih branitelja i stradalnika Domovinskog rata. I ponovit ću dakle, ta naša uska suradnja i partnerstvo sa udrugama iz Domovinskog rata, naša stalna nazočnost, naši područni odjeli koje smo po ovom zakonu osnovali po županijama su nam upravo ta povratna informacija i prepoznavanje onih detalja koje u zakonu su dovodili do usporavanja i zato sa ovim zakonom dajemo odgovor na ta pitanja i konačno rješavamo i te pozicije gdje dolazi do usporavanja.
Hvala lijepa, g. potpredsjedniče, zasada nemate više replika, hvala. Želi li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Izvolite g. Đakić predsjednik Odbora za ratne veterane.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče HS-a. Kolegice i kolege. Odbor za ratne veterane HS-a na svojoj 4. sjednici održanoj 23. lipnja 2021.g. razmotrio je Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članovima njihovih obitelji koji je podnesen od Vlade RH aktom od 18. lipnja 2021.g. Odbor je predmetni akt razmotrio u svojstvu matičnog radnog tijela sukladno odredbama čl. 91. poslovnika HS-a. Prema riječima predstavnika predlagatelja potrebno je u temeljni zakon koji je donesen prije tri godine unijeti određene mjere te ih je potrebno dodatno prilagoditi korisnicima kako bi one u potpunosti rezultirale planiranim učincima. Glavni razlog izmjena i dopuna zakona je ubrzanje postupaka za ostvarivanje statusa HRVI iz Domovinskog rata koji trenutno traje i preko dvije godine, zbog normativnih i organizacijskih problema, isto tako potrebno je ubrzati stambeno zbrinjavanje branitelja i stradalnika, omogućiti ostvarivanje svih prava iz mirovinskog osiguranja za hrvatske branitelje koji su status stekli nakon stupanja na snagu zakona odnosno ponovnog ostvarivanja roka za stjecanje statusa hrvatskog branitelja te omogućiti ostvarivanje naknade za nezaposlene jednokratne pomoći za sve socijalno ugrožene hrvatske branitelje. Donošenjem ovog zakona potrebno je što brže provesti iz razloga što je neodrživo stanje u kojem postupak ostvarivanja statusa HRVI iz Domovinskog rata traje do tri godine, a uslijed okolnosti pandemije korona virusa trajanje postupka je dodatno otežano i produljeno te svako daljnje odlaganje izmjena zakona dovodi do povećanja broja hrvatskih branitelja koji neće dočekati okončanje postupaka niti zasluženi status. U odnosu na prijedlog zakona u konačnom prijedlogu zakona osim nomotehničkih izmjena predviđeno je da se status hrvatskog branitelja dragovoljca Domovinskog rata može dokazivati pored potvrde Ministarstva obrane i MUP-a i potvrde Ministarstva hrvatskih branitelja. Također je detaljnije uređeno pravo na naknadu za nezaposlene, detaljnije su propisane usluge koje obavlja Veteranski centar, a propisano je i pravo na dodjelu garaže. Za provedbu ovoga zakona sredstva su osigurana u državnom proračunu RH za 2021. i projekcijama za 2022. i 2023.g. u sklopu razdjela Ministarstva rada, mirovinskog sustava, obitelji i socijalne politike. U raspravi članovi odbora uglavnom su podržali predložene izmjene i dopune kojima se otklanjaju problemi uočeni u provedbi odgovarajućeg zakona, naglašeno je da se razmisli o mogućnosti usklađivanja invalidnina sa rastom plaća odnosno BDP-a a umjesto da se određuje prema proračunskoj osnovici te da se razvidi mogućnost prestanka važenja Zakona o smanjenju mirovina određenih odnosno ostvarenih prema posebnim propisima. Nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova sa šest glasova za te tri suzdržana glasa odlučio predložiti HS-u donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članovima njihovih obitelji kao što je predloženo uz to što je odbor u konačnici pripremio jedan amandman što se tiče samih usklađenja mirovina odgovoran prema državnom proračunu razmišljajući o svim aspektima mi smo amandman kao odbor uputili i ja kao predsjednik odbora na osnovu ove rasprave i dostavit ćemo ga sada i ministru hrvatskih branitelja i potpredsjedniku Vlade na uvid. Hvala vam lijepo.
Hvala vam lijepo. Sada otvaram raspravu i dajem opet vama riječi ispred Kluba zastupnika HDZ-a g. Josip Đakić.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče. Pa evo pred nama je Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članovima njihovih obitelji kojim pristupamo kako bismo najzaslužnijima za obranu domovine pružili da mogu lakše ostvarivati svoja statusna i materijalna prava i sveobuhvatnu skrb prilagođenu njihovim potrebama. Zakonom koji smo izglasali prije tri godine učinjen je značajan i veliki korak u uređenju prava i priznavanju statusa hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i statusa HRVI. Učinjeni su pomaci u smislu poboljšanja odredaba kojima su regulirana statusna i egzistencijalna prava hrvatskih branitelja, ispravljen dio nepravdi nastalih uslijed ukidanja stečenih prava kroz dugogodišnje izmjene i dopune Zakona što je doprinijelo osjećaju sigurnosti hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji, ali i jačanju digniteta Domovinskog rata. Iz uvodnog izlaganja predlagatelja čuli smo kako tijekom primjene zakona kroz tri godine uočeno kako određene mjere treba korigirati i prilagoditi potrebama korisnika kako bi one u potpunosti rezultirale planiranim učinkom. U praksi su se pokazali određeni problem i u realizaciji nekih odredaba poglavito onih koje se odnose na postupka vještačenja, dugotrajnost postupaka kod ostvarivanja prava HRVI-a, rješavanju prava iz mirovinskog osiguranja HRVI-a i pripadnika HVO-a, do problema u rješavanju prava na stambeno zbrinjavanje i sve su to izmjene tehničke i organizacijske naravi, a glavni razlog izmjena je ubrzavanje postupaka za ostvarivanje statusa HRVI-a. U odnosu na prijedlog zakona u konačnom prijedlogu zakona osim nomotehničkih izmjena predviđeno je da se status hrvatskog branitelja i dragovoljca Domovinskog rata može dokazivati pored potvrde Ministarstva obrane i MUP-a i potvrde Ministarstva hrvatskih branitelja. Također je detaljnije uređeno pravo na naknadu za nezaposlene, detaljnije su propisane usluge koje obavlja Veteranski centar, kao što je propisano pravo na dodjelu garaže. Treba istaknuti da je ovaj konačni prijedlog zakona temeljen na analizi provedenog prethodnog zakona, ali najviše aktivnostima Ministarstva hrvatskih branitelja. U neposrednom kontaktu sa braniteljskom populacijom odnosno udrugama koje okupljaju naše branitelje i članove njihovih obitelji, partnerskim odnosom za pronalazak rješenja, razumijevanju i shvaćanju stanja na terenu došlo je i do prijedloga ovih izmjena kako bi se zaokružio normativni segment rješavanja problema braniteljske populacije. Kao što samo već i čuli izmjenama i dopunama zakona proisteći će sljedeće, ubrzavanje postupaka za ostvarivanje statusa HRVI-a zbog ukidanja prethodne stručne procjene u postupcima u ostvarivanjima statusa HRVI iz Domovinskog rata po osnovi bolesti, radi dodatnoga ubrzanja postupaka za ostvarivanje HRVI, vještačenje koje je do sada obavljao Zavod za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom bit će prebačeno u punu nadležnost Ministarstva hrvatskih branitelja odnosno osnovat će se posebna povjerenstva u kojima će vještačenja obavljati vještaci temeljem ugovora o djelu, omogućit će se ostvarivanje prava na mirovinu prema ovom zakonu ako za to zadovoljavaju uvjete i za one hrvatske branitelje koji su naknadno ostvarili taj status, status dragovoljca ili dodatne dane sudjelovanja u obrani suvereniteta RH, a već ranije imaju priznato pravo na mirovinu prema Zakonu o mirovinskom osiguranju, mogućnost provođenja ranije priznatih prava i određivanje nove svote najniže mirovine umjesto priznate mirovine ostvarene prema Zakonu o mirovinskom osiguranju i za one hrvatske branitelje koji nisu bili zatečeni korisnici najniže mirovine jer im u trenutku odlaska u mirovinu mirovina određena prema Zakonu o mirovinskom osiguranju bila povoljnija od tada najniže braniteljske mirovine bez povećanja za sudjelovanje u Domovinskom ratu, ubrzanje postupaka stambenog zbrinjavanja kroz kupnju stanova na lokacijama na kojima nije isplativa organizirana gradnja te pojednostavljivanje postupaka prijenosa stanova na stambeno zbrinjavanje hrvatskih branitelja između državnih tijela uprave, ostvarivanje prava namijenjenih socijalno ugroženim skupinama korisnika kao što su jednokratna novčana pomoć i naknade za nezaposlene hrvatske branitelje iz Domovinskog rata i članovima njihovih obitelji, dodatno će biti prilagođeno potrebama korisnika, jasnija i ujednačenija primjedba odredbi zakona nomotehničke dorade. Ovim zakonom moramo pristupiti što prije jer se vidi da u stručnim procjenama postupci traju gotovo dvije godine, što smatramo neprihvatljivim posebno zbog velike smrtnosti braniteljske populacije. Od 2017.g. u prosjeku je godišnje umrlo 4.600 hrvatskih branitelja tako da je značajan udio hrvatskih branitelja koji su podnijeli zahtjev za rješavanje statusa HRVI, a taj status nisu nažalost dočekali. Važan iskorak je i to da se određene postupke više neće biti potrebno pribavljati, ratnog puta jer to odugovlači postupke, a većina podataka je dostupna u evidencijama hrvatskih branitelja koji će se koristiti u tu svrhu. S obzirom da se nalazimo u izazovnom vremenu kao ova covid pandemija braniteljska populacija stari odnosno hrvatski branitelji su mahom osobe starije životne dobi i njihovi zdravstveni problemi su sve teži. Svjesni smo da se zakonom ne može predvidjeti ili ograničiti pojava bolesti odnosno pogoršanja bolesti koje su u uzročno posljedičnoj vezi sa stradalima u Domovinskom ratu, a što su u medicinskim vještačenjima utvrđivali liječničke komisije prema pravilima struke. Ovim izmjenama smanjit će se administrativni rokovi za priznavanje statusa HRVI. Zato hrvatske branitelje koji nemaju odgovarajući status ovo je sada prilika da se svima njima, ali i stradalnicima Domovinskog rata omogući da njihova uloga u obrani bude dostojanstveno vrednovana. Slijedom navedenoga klub HDZ-a pozdravlja i podržava izmjene i dopune zakona i nadamo se i pozivamo sve druge zastupnice i zastupnike da podrže ovaj zakon kako bismo zaštitili dostojanstvo hrvatskih branitelja, poboljšali i olakšali njihov položaj jer upravo je naša dužnost da uredimo brojna pitanja koja opterećuju naše heroje. Hvala vam lijepo.
A sada ispred Kluba zastupnika Hrvatskih suverenista dijelit će vrijeme najprije g. Sačić i onda g. Pavliček. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući, gospodine ministre, tajnici, kolegice i kolege, hrvatska javnosti. Evo opet nas je zateklo to da moramo danas kao i na prvom čitanju utrošiti vrijeme kada je već koncentracija vrlo niska odnosno kad smo umorni, a po svemu sudeći čeka nas dug i mukotrpan posao oko iznošenja svojih stavova. Oko ovog zakona o pravima hrvatskih branitelja i članovima njihovih obitelji odnosno dopune konačne verzije manje-više rekli smo sve već i u prvom čitanju, ovdje samo treba podvuć vidje jedan dio, jedan manji dio je predlagač uvažao naših primjedbi, ali ono što je ostalo za ukazat jeste potpora načelna ideji da se hrvatskim braniteljima olakša život, da im njihovim obiteljima, prije svega da im se osigura kruh, da ih se zaposli koji su nezaposleni, da se stimulira njihovo zapošljavanje to je najvrjednije i najvažnije i to je po meni dobro što ste uložili do sad puno u te zadruge i raznorazne oblike davanja jedne sigurnosti ekonomske zapravo braniteljima i njihovim obiteljima i tu ne treba nikako žalit novac, svakako te mjere poticat i naravno to uglavnom i radite. Ali ostaje činjenica da još uvijek velik broj hrvatskih branitelja nezaposlen, s njima treba razgovarat vidjet šta otvorit prostor kako. S druge pak strane od postojećih ljudi koji su stradalnici po sebi obitelji prije svega njima je još uvijek zatvoren prostor pristupu određenim pravima i to je vrlo traumatično, osobito obitelji zatočenih i nestalih hrvatskih branitelja, oni koji su prošli srpske koncentracijske logore i koji su doista u toj tragediji i zlu koji su proživjeli čak nažalost neki od njih digli ruku na sebe, tu su ogromni problemi vi jako dobro znate kao tim u Ministarstvu što se tu zbiva, tu treba biti puno puno fleksibilniji u odnosu na postojeće stanje, treba vidjeti kako pomoći tim obiteljima da ostvare taj status jer nitko tko je prošao 6 mjeseci torture u fašističkim srbočetničkim logorima ne može poslije imat apsolutno nitko nikakve dvojbe da sve zlo što mu se u životu dogodilo od zdravlja do psihe do čak i suicida da nije u vezi s tim, da nema uzročno-posljedične veze. Dakle, tu trebamo učinit puno više, dao sam ja amandman na to, ovaj, na sreću velim, na sreću taj broj ljudi koji je u takvoj situaciji u Hrvatskoj se ne broji na tisuće ali, koliko ih ima oni su zaslužili svu pažnju ovog društva i još i više. Također, već smo na Odboru rekli vama kao Stručnoj službi i timu ministra učinite da podzakonski akti se ne donose 6 mjeseci. Mi ćemo sad danas, evo trudit ćemo se i za tjedan dva će biti glasovanje pa nemojte sad Zakon ćemo izglasat ali on neće bit u primjeni 6. mjeseci radi čega, zato jer nije Pravilnik donesen. Pravilnik se mora paralelno radite na Pravilniku, skratite rok, neka proba, neka to bude u jednom roku primjerenom 2. mjeseca, 3, al ne 6 mjeseci. Ono što je 90 dana znam da je problem, znam da je teško idete na godišnji, korona, potresi, zla sva ali stručne službe neka, neka se ujedine i neka u interesu obitelji stradalnika, branitelja učine taj tehnički nomotehnički dio posla što prije i tako. To je što se toga tiče načelno ono je vaša trajna briga, vaša trajna briga ministre i svi ostali da ne dozvoljavate nikome pristup časnoj kategoriji najzaslužnijih ljudi koji su stvarali, branili Hrvatsku državu, prema tome to je vaša obaveza. Ne može se dogodit da postane kategorija lažni branitelj normalna kategorija. Nema lažnih branitelja. Imamo samo branitelje i one koji to nisu a vaša je službe i svi da bdijete i tu ćemo mi našu hrvatsku javnost umirit i reć, ne, svako tko je branitelj ponosni je, među njima nema lažni, ako ima lažni zna se kako se prema njima treba postupit.
Izvolite.
Poštovani ministre, evo zahvaljujem na informaciji koju ste mi maloprije dali a vezano za broj osoba koje su stekle sukladno ovom zakonu status hrvatskog ratnog vojnog invalida, odnosno status hrvatskog branitelja o tome sam nešto htio i pričati pa neću previše duljite, ali evo dužan sam prema tim osobama, radi se o dvije osobe s područja bivše općine Vukovar koji su podnijeli zahtjeve priznavanja statusa hrvatskog branitelja, jedna i druga osoba su odbijene. Dat ću vam primjer, znači, jedna osoba, radi se o osobi koja je zatražila priznavanje statusa za priznavanje statusa za razdoblje od početka svibnja do početka svibnja do početka listopada 91. godine na području Iloka i na području Vukovara uz predočenje 5 svjedoka i 2 zapovjednika kako na području Iloka tako na području Vukovara ista osoba je odbijena i prvom odlukom i na drugostupanjskom tijelu uz obrazloženje područnog odjela za poslove obrane Osijek da ta osoba nije u službenoj evidenciji Ministarstva obrane. S druge pak strane imamo drugi slučaj radi se o Hrvatskom branitelju koji ima status branitelja ali jedan dio iz 91. godine mu nije priznat i koji se nalazi na dokumentu vremena iz 91. godine koji je potpisao zapovjednika bataljona Mjesne zajednice Mitnica pokojni Ivo Šoljić, njegovo ime i prezime se tu nalazi, no unatoč tome što se nalazi na dokumentu vremena i Ministarstvo obrane priznaje taj dokument vremena kao i svi svjedoci nadređeni zapovjednik ga se slabo sjeća i ovdje se dalo za pravo odnosno veća vjera je dana izjavi zapovjednika. Mislim da je tu očigledno postoje neki kriteriji koji još nisu usklađeni kod same znači Područnog odjela za poslove obrane Osijek unutar Ministarstva obrane, pa evo čisto da se malo povede više računa da ti kriteriji ipak budu ujednačeni, naravno tko ima pravo ima, tko ima, ne može biti kao što je rekao kolega Sačić nema kategorije lažnog branitelja il se branitelj il nisi branitelj i točka. Evo, zahvaljujem još jedanput na ovim dokumentima što ste mi dali.
Sada ispred Kluba zastupnika zeleno-lijevog bloka govorit će gospodin Damir Bakić Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, uvaženi ministre, uvaženi tajnici, poštovane kolegice i kolegice, prijedlog zakona kojeg smo imali u prvom čitanju za nas nije bio prihvatljiv. Ukazivali smo naime, na to da taj prijedlog mnogima daje potpuno nove a nepotrebne privilegije toliko velike da u nekim aspektima stvara jednu novu kastu a istovremeno ne uspijevajući pomoći onima u braniteljskoj populaciji kojima je pomoć uistinu potrebna. Ovaj konačni prijedlog zakona u tom pogledu je još lošiji, i ne shvatljivo je kako se ne uviđa da smjer u kojem se ide nije dobar. Zadržat ću se samo na najkritičnijim mjestima u tekstu. Kako je već rečeno, uvodi se novi model vještačenja, umjesto Zavoda za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom koji na raspolaganju svim građanima i koji trebaju jednako djelovati za sve građane ove zemlje, sad će branitelje vještačiti posebna liječnička povjerenstva koja će imenovati ministar. Uz sav respekt, uz sav respekt nije dobro, nije dobro u ovoj domeni propisivati nova pravila, posebna prava za branitelje. Člankom 26. sad se omogućuje da više članova uže ili šire obitelji smrtno stradalog branitelja dobije stan, ne samo onaj jedan član koji je već stambeno zbrinut sukladno važećem Zakonu, nego sada svi koji su u istom nasljednom redu, ako to žele. Pa ako treba pet stanova, pet. Kome to treba? Nije pošteno, cinično je da tu mjeru zvati stambenim zbrinjavanjem. Istim člankom 26. sad se omogućuje da pod navodnicima stambeno zbrinuta budu i ona djeca stradalog branitelja koja do sada nisu bila stambeno zbrinuta, zbog postojanja zapreke zapisanog Zakonom. Znate li što je zapreka koja se sada želi ukloniti? Zapreka koja se sada želi ukloniti je posjedovanje već vlastitog stana ili kuće. Kad se sve zbroji ili oduzme, tu piše, dodijelit ćemo stan i to ćemo zvati stambenim zbrinjavanjem i onoj djeci koja već imaju svoj stan ili kući. Evo novog značenja, sintagme stambeno zbrinjavanje. Članak 34. a propo, ovo je potpuno novo i time vrlo, vrlo ozbiljno prekršen članak 191. Poslovnika Hrvatskoga sabora, jer ako se u bitnom mijenja u Konačnom prijedlogu zakona odredbe prijedloga zakona, onda je predlagatelj to dužan obrazložiti, ne samo notirati, nego i obrazložiti. Ovdje je bilo koje obrazloženje izostalo. O čemu se radi u članku 134. oprostite, radi se o uvođenju novog članka u tijelo važećeg Zakona, a taj novi članak kaže da hrvatski ratni vojni invalidi od prve do četvrte skupine, koji su ostvarili pravo na stambeno zbrinjavanje imaju pravo na dodjelu, bez naknade i garažu. I garažu, sad ponavljam, i to na istoj adresi, ne piše za kakvo vozilo. I isto tako ne piše kako je moguće, kako smo sigurni da će to biti ostvarivo na istoj adresi. Kolegice i kolege ovo nema smisla. Sad uz sve, povrh svega jamčimo i garažu. Jel to stambeno zbrinjavanje ili za to ima neka druga riječ? Nadalje, među kvalificirane osnivače braniteljske socijalno-radne zadruge, i o tome smo već govorili, među kvalificirane osnivače braniteljske socijalno-radne zadruge sada će spadati i djeca dragovoljaca. Djeca dragovoljac. Ove Zadruge su prevrijedan instrument, osnivaju se ili su se osnovale radi psiho-socijalnog osnaživanje, radi brže, snažnije reintegracije i radne i socijalne, radi uključenja braniteljske populacije u radne procese. Sve to naravno zahtjeva, i zaslužuje državnu administrativnu i novčanu pomoć i s dobrim razlogom. Sad u te, sad te beneficije jamčimo i djeci i to čak ne samo djeci smrtno stradalih, nego djeci svih branitelja. Što je to? Hoće li sutra i djeci te djece biti omogućeno da budu osnivači socijalno-radnih braniteljskih zadruga? Nije li to kao neko stvaranje neke nove kaste? I to u drugom koljenu. Članak 35. zadire se u članak 101. temeljnog Zakona i dodatno se širi krug onih koji imaju prednost pri zapošljavanju. Čak i članovi šire obitelji branitelja imaju tu prednost, a taj je instrument ionako sam po sebi štetan. Jer je pervertirao, pervertirao je već do mjere da na primjer prednost pri izboru ravnatelja osnovnih i srednjih škola imaju one kategorije naših sugrađana koji su pobrojane člankom 101. temeljnog Zakona. Ne pri zapošljavanju, nego pri ravnateljstvu. Članak 47. ovime se Ministarstvo branitelja izuzima od Zakona o državnim službenicima u smislu članka 62. stavka 2. Ministarstvo branitelja predlaže ovom odredbom, u ovom Zakonu, da može neograničeno posezati za pružanjem i pružateljima vanjskih usluga u svom radu. Suprotno odredbi ili mimo odredbe ili onkraj odredbe članka 62. stavka 2. Zakona o državnim službenicima. I konačno članak 58. o kojem smo govorili i u prvom čitanju. Ministarstvo branitelja je po trenutno važećem temeljnom Zakonu bilo dužno izvještavati Hrvatski sabor o provođenju Zakona o hrvatskim braniteljima. Bilo je dužno, makar je bilo dužno to nije činilo zadnjih 2, 3 ili ne znam koliko već godina. Nije činilo, nije učinilo bez posljedica. Sad je Ministarstvo branitelja odlučilo tu obavezu presjeći unoseći ovaj članak kojim se ta obaveza naprosto dokida. Od sada dalje, dakle po ovom konačnom prijedlogu zakona, izmjena i dopuna Zakona o hrvatskim braniteljima, Ministarstvo branitelja više neće Hrvatskom saboru biti dužno podnositi takva izvješća. Poštovane kolegice, poštovani kolege ovaj Zakon je još lošiji nego u prvoj iteraciji. Njime se uvode odnosno predlažu prava koja malo kome trebaju, prava koja se nipošto ne mogu shvatiti kao skrb za branitelje nego se mogu razumjeti kao nagrada njima i članovima njihovih obitelji, a time se čini šteta upravo braniteljima jer se cijela braniteljska populacija dodatno antagonizira zbog tih nepotrebnih privilegija. Istovremeno čineći to propuštamo povest brigu o onom dijelu braniteljske populacije koji živi duboko, duboko u zoni socijalno ili socioekonomske podređenosti i ničime baš ovaj zakon nije pomogao onima kojima zapravo pomoći najviše treba. Zato mi za ovaj zakon nećemo glasati.
Hvala lijepa. Možete ići. Ne odgovarate na povredu Poslovnika. Povreda Poslovnika gospođe Selak Raspudić.
Čl. 238. Kolega Bakić znate li što je privilegija? Znate li što je nagrada kad tako lako koristite te riječi. Pa, privilegija imati žive i zdrave članove obitelji. Recimo ja sam privilegirana a ova prava koja ovaj Zakon nudi samo su loša kompenzacija za nešto što se materijalno niti ne može kompenzirati zato mislim da da biste trebali malo pripaziti na retoriku kada govorite o ovako osjetljivim pitanjima.
Hvala lijepa, hvala lijepa. Vi znate da je bila replika, ne moram vam ja to objašnjavati jer nije mjesto za raspravu o retorici tako kaže Poslovnik. Vi ste gospodin Bakić dali jedno sustavno ovaj primjedbu koja se odnosi na čl.191 koji ja ne mogu riješit ovdje a predložio da te stvari ako neko ima takve sumnje da postoje takvi propusti da ih rješava na način da sudjeluje na radu Odbora za zakonodavstvo gdje svako može ići i svako može to reći, kad već dođe ovdje Zakon ima svoj tijek i ja tu ovaj moram to moram poštivati. Znači gospođo Selak nažalost imate drugu opomenu jer je bila replika, žao mi je davat opomene znam da nećete vjerovati ali vjerujte, žao mi je davati opomene al moram ih dati. Sada je povreda Poslovnika gospodina Šimičevića koji zna da mi je žao dat opomene jel da?
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Evo, ja smatram da je kolega povrijedio čl. 238 da se u ovoj sabornici i među hrvatskom javnosti zapravo širi defetizam, da se stvara neka nova kasta što nikako nije točno i što je zapravo uvredljivo za hrvatske branitelje. Vještačenje se izdvaja iz Osije u zasebno tijelo da bi se skratio postupak utvrđivanja invaliditete. Ja sam bio hrvatski branitelj [[Upadica Radin: hvala Vam lijepa gospodin]] i sretan sam što ne trebam podnositi nikakve zahtjeve i takva mi takva privilegija ne treba….
/Upadica Radin: bila je čista replika, bila je čista replika i naravno da ide opomena. Gospodin Đakić hoćete iskoristiti priliku
Hvala lijepo potpredsjedniče. Povrijeđen je članak 238. kada kolega Bakić lažnom prezentacijom želi prikazati hrvatske stradalnike privilegičarima. Ne čitajući dosljedno objašnjenje svakog članka zakona nego fiktirajući na teret djece i obitelji smrtno stradalih tako tešku optužbu da stoji u ovom Zakonu. To je sramotno.
/Upadica Radin.. gospodin Đakić nekad je bio, nekad je postojao krivi navod. Sad ne postoji više. Ovo je bila replika, Vi to znate bolje od mene. Nažalost kao i za sve ostale slijedi opomena. I to je već treća. Gospodin Tomo Medved će govoriti u ime predlagatelja.
Hvala lijepa, poštovani potpredsjedniče. Vezano za konstataciju zastupnika Bakića dvije stvari želim dodatno pojasniti. Naime, ovdje kad govorimo o garažama želim vas podsjetiti na određene propuste koji su učinjeni do 2000-e godine, dakle, a ja vjerujem kako vidim da ste temeljito analizirali tako ste i obrazloženja iščitavali, naime, tada Ministarstvo obrane a potom Ministarstvo branitelja u jednom vremenu dodjeljivalo je najtežim invalidima stanove i garaže. S tim da je u tom postupanju u određenoj mjeri i određenom broju za najteže invalide ovdje govorim o hrvatskim ratnim vojnim invalidima od prve do četvrte skupine, dakle od 100 posto do 80 posto dio tih garaža je ostao na državnoj imovini. Dakle hrvatski ratni vojni invalidi dobili su stanove a garaže koje su u sklopu te kuće su ostale na državnoj imovini i stoga je u prijedlogu ovog Zakona, a vezano za uočeni problem koji imamo zaista sa tim garažama, i tu govorimo o desetak najtežih stradalnika Domovinskog rada da se konačno riješi pitanje statusa tih garaža. Kad govorimo o statusu djece kao istog nasljednog reda, jednako tako, dakle, promatrajući i analizirajući i dugi niz godina određenu sudsku praksu na osnovu koje smo prepoznali potrebu zakonskog reguliranja ovog pitanja u konkretnom slučaju ovdje govorimo o djeci poginulih hrvatskih branitelja koji su, dakle dolaze od istog oca, a nisu u trenutku njegovog stradavanja živjeli sa ocem i potom kasnije kroz priznavanje statusa djeteta smrtno stradalog, kroz određenu sudsku praksu imali smo obvezu reguliranja njihovog statusa. Dakle, ova pitanja i vezano za članak 34., a u pogledu rješavanja konačnog oko statusa ovih garaža isto se odnosi i na ovo pitanje vezano za reguliranje, zakonsko reguliranje statusa, ono se temelji na ranijoj sudskoj praski. Hvala lijep.
Hvala i vama. Ostanite, imate replike. Prvu repliku je tražila gospođa Selak Raspudić.
Uvaženi ministre, kao što sam već ranije nedvosmisleno rekla, meni je ova rasprava o privilegijama neukusna, jer sam potpuno svjesna toga da ono što uzimamo zdravo za gotovo, kao što je zdravlje i život naših bližnjih i nas samih je jedina stvarna privilegija koju niti jedna materijalna stvar ne može kompenzirati, pa tako ni sva ova prava koja ćemo mi dati hrvatskim braniteljima. Međutim, mislim da se i ovaj dio rasprave mogao izbjeći ponovno u Hrvatskom saboru, jer smo o tome govorili i u prvom čitanju zakona, no niste se u svome zakonskom prijedlogu, ovom novome, osvrnuli na sve ono što vam je gospodin Bakić govorio ranije. Dakle, bez obzira na moje neslaganje sa svim njegovim prijedlozima, smatram da je u duhu demokracije da ih vi uzmete u obzir i pismeno se očitujete o njima jer su oni dani već u prijedlogu prvog čitanja, tako bismo sada imali jasniju i fokusiraniju raspravu.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Hvala vam lijepa zastupnice, ali ovdje govorimo o tekstu koji je u drugom čitanju, dakle nismo se mogli osvrnuti, jer to nije bila tema u prvom čitanju.
Gospodin Miro Bulj.
Hvala lijepo. Ministre, vi ste se očitovali na kolegu Bakića koji je iznio niz svojih stavova koje ima u demokraciji pravo iznijeti, ali nakon 30 godina od srbo-četničkog okupiranja Republike Hrvatske, 26 godina od osloboditeljske operacije Oluja, ja bi vam postavio jedno pitanje, koje sam postavio bezbroj puta, a da cijela javnost zna. Što ste poduzeli da se financiraju štete koje su počinjene od srbo-četnika, da napokon Hrvatska dobije ratnu štetu od Srbije? Od agresora. To je vrlo bitno pitanje kao suprotiv ovoga što se postavlja kao pitanje od kolege Bakića. I imate li možda nekakvu brojku koliko je agresora ostvarilo mirovine i uživa mirovine četnika koji su klali i palili? Hvala.
Hvala. Izvolite odgovor.
Poštovani zastupniče Bulj. Razumijem vaše pitanje, ali ono evo nije tema današnje rasprave, no bez obzira što nije tema, Ministarstvo hrvatskih branitelja vrlo aktivno, zajedno sa resorima Ministarstva vanjskih i europskih poslova, Ministarstva pravosuđa i uprave, analizira sve korake, sve mjere, sve radnje koje su usmjerene na potraživanje štete, a ovdje ću posebno izdvojiti napore koje činimo u pogledu obeštećenja osoba koje su provele dio svog života kao zatočenici srpskih koncentracijskih logora.
Gospodin Miro Bulj, povreda Poslovnika.
Hvala lijepo. Ministar je povrijedio članak 238. kazavši da ovo nije tema. Da, upravo je tema ratna šteta koju su učinili srbo-četnici ovome prostoru i mi imamo pravo tražiti ratnu štetu i to je naša obaveza i vas kao ministra i nas kao saborskih zastupnika. Suprotive ovome svemu o čemu je kolega Bakić govorio, izori financiranja moraju biti jasni. Netko je napravio agresiju, netko je bio branio i branitelj nije bila bit u Domovinskom ratu, pogotovo dragovoljac, privilegija, nego je bila nekome obaveza, a netko je bio pod jorgan planinom. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Bila je čista replika, to znate, ne? Ne ulazeći u sadržaj, ne ulazeći u problematiku, ali bila je replika. Bila je replika, zato slijedi opomena. Uh, nadajmo se i neće više biti. Gospodin Mlinarić.
Hvala predsjedavajući. Gospodine ministre, od vas očekujem, kad izađu ovako zastupnici i počnu govoriti o privilegiranoj kasti branitelja da puno žešće reagirate i ne dozvolite da se govori da su djeca poginulih branitelja privilegirana u ovoj državi, jer nisu to, jer nemaju roditelja, nemaju oca, tako da bi molio vas da na takve izjave zastupnika reagirate puno čvršće i puno žešće. Ovo je danas prvi put da ću vas pohvaliti i stati na vašu stranu.
Izvolite odgovor.
Hvala vam lijepo uvaženi zastupniče Mlinarić. Apsolutno uvijek i svugdje, na početku i predstavljanju Konačnog prijedloga zakona sam pozvao zastupnice i zastupnike na doprinos u stvaranju ozračja u društvu da se hrvatski branitelji i stradalnici Domovinskog rata vrednuju na način kako to zaslužuju i potpunosti vas podupirem. Uvijek i svugdje mi hrvatski branitelji reagiramo i moramo reagirati, jer nažalost, to je pojava koja se učestalo događa, a hrvatski branitelji temelj su samostalne i suverene Hrvatske države i sve ovo što govorimo i što radimo, radimo upravo u svjetlu da bi uspostavili normativne i administrativne okvire u kojima će hrvatski branitelji biti i imati status onakav kakav zaslužuju. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Gospodin Ante Deur.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani potpredsjedniče Vlade, ministre hrvatskih branitelja. Sigurno ovakve insinuacije smo slušali 2000. godine prema Domovinskom ratu kada su hrvatski Domovinski rat slali u Haag. Ali dobro, pobjeda je bila malo teža, ali smo pobijedili. Ja bih htio čuti da još jednom ponovite našim kolegama svim zajedno na koji način kad ste došli kao ministar hrvatskih branitelja kakvo ste zatekli Ministarstvo hrvatskih branitelja, Zakon o hrvatskim braniteljima, u kojem je rasulu cjelokupno stanje društva. Evo ja vas to molim. Hvala vam lijepa.
Samo trenutak. Prije odgovora jedna povreda Poslovnika. Izvolite gospodine Bulj, povreda Poslovnika.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Kolega Deur je povrijedio članak 238. Jer je spomenuo da je samo 2000. godine se čule riječi protiv branitelja. Najteže izgovorene riječi kolega Deur su izgovorene uhititi, locirati, transferirati, procesuirati od idejnog sad začetnika ove Vlade Vladimira Šeksa. Tako zbog pravičnosti, realnosti najmorbidniji prema branitelju u Domovinskom ratu su tada izrečene od idejnog začetnika postojeće Vlade Vladimira Šeksa.
Hvala lijepa. Druga opomena zbog zlouporabe ovoga članka, ali sada odgovor na, zbog povrede Poslovnika normalno. Ne sad je odgovor na gospodina Deura. Vi ste postavili pitanje jel' da? Povreda Poslovnika isto? A izvolite.
Poštovani kolega Bulj ja sam, članak 238. Ja sam vrlo lijepo kazao 2000. Godine kada je počeo progon Hrvatske države i Domovinskog rata. Što se tiče ono što ste vi kazali vi ste koliko se sjećam bili koalicijski partner Hrvatske demokratske zajednice i vrlo kvalitetno ste to radili, … [[Govornik se ne razumije.]] ljubavlju dok niste pokazali kao stranka da ne možete do kraja iznesti i onda je tajnica svoje napravila. Hvala vam.
Hvala lijepa. Ostavio sam da govorite, ali međutim doista bi trebao davati opomenu sam sebi jer već ispočetka je bilo jasno da je to replika pa imate opomenu. Odgovor na gospodina Deura. Ne naravno na sve što je rekao sada, nego na ono što je rekao u replici.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče, uvaženi zastupniče Deur. Dakle, stanje u Ministarstvu hrvatskih branitelja 2016. godine oslikavalo je odnos društva i tadašnje vlasti prema hrvatskim braniteljima i Domovinskom ratu. Prosvjed hrvatskih branitelja i pokušaj dijaloga, uspostave dijaloga neuspio. No, ono što je u pogledu statusa hrvatskih branitelja važno ovdje podsjetiti da su tada bili zatvoreni svi rokovi za ostvarivanje statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida, za ostvarivanje statusa hrvatskog branitelja. Dakle, na tisuće pokušaja ostvarivanje statusa onemogućeni su tada zatvorenim zakonskim rokovima. Nikad zasigurno nećemo shvatiti prave razloge zašto su ti rokovi zatvoreni. Na tisuće umrlih hrvatskih branitelja u nemogućnosti ostvarivanja elementarnog statusa. U najkraćim crtama. Hvala.
Hvala. Gospođa Marijana Puljak, replika.
Poštovani ministre, kažete da zaobilaženje Zavoda za vještačenje ima svrhu ubrzati čitav proces, odnosno da ćete stručnjake izvući iz tog zavoda u posebno povjerenstvo. Ali evo meni zaista nikako nije jasno kako će to ubrzati proces? U čemu je problem da se eto ta skupina stručnjaka ne radi to u okviru Zavoda za vještačenje, da se procedure ubrzaju u samom zavodu. Zašto ih je potrebno izvlačiti vani? Kažem ne vidim nikakav dobitak u ubrzanju procesa, jer će ponovo isti taj proces samo će raditi netko drugi kojega ćete vi direktno imenovati. Hvala.
Hvala. Odgovor.
Pojasnit ću uvažena zastupnice Puljak. Dakle, potpuno je jasno da su danas po metodologiji vještačenja u Zavodu za vještačenje i hrvatski branitelji i sve druge osobe koje su osobe sa invaliditetom ili osobe koje pokreću postupak za reguliranje tjelesnog oštećenja. U ovom postupku predviđeno je izdvojiti i metodološki uspostaviti vještačenje samo za hrvatske branitelje, a kasnije ćemo doći u drugom prijedlogu zakona i o osobama, odnosno civilnim žrtvama Domovinskog rata gdje će ova ista vještačenja imati svoju ulogu. Dakle, ne govorimo ovdje o istim vještacima, ne govorimo ovdje o preklapanju nadležnosti. Ovdje govorimo o metodologiji vještačenja koje će provoditi ovlaštene osobe, stručne osobe, a paralelno sa time omogućavamo i smanjujemo broj osoba na Zavodu za vještačenje.
I posljednja replika gospodin Pavliček.
Poštovani ministre, evo upravo zahvaljujući hrvatskim braniteljima koji su stvorili slobodnu Hrvatsku državu kolega Bakić može slobodno danas iznositi svoje mišljenje. Ima pravo na to. Međutim, krajnje je degutantno nazivati hrvatske branitelje i članove njihovih obitelji zasebnom kastom. Ne znam jesu li oni bili ta zasebna privilegirana kasta kada je '91. trebalo stati na prvu crtu obrane? Na žalost u Hrvatskoj državi još uvijek ima samo jedna kasta, a to je od davne '45. godine koja nije dobila stanove od države nego ih je zauzela kada je protjerala domicilno stanovništvo i iz Zagreba i svih ostalih mjesta. I ta kasta, njihovi potomci i dan danas crpe hrvatsko društvo.
Odgovor. Izvolite.
Hvala lijepo, poštovani zastupniče, u potpunosti se slažem i ponovit ću i pozvati sve nas, koji javno djelujemo, sve osobe koje na bilo koji način u javnom prostoru odašilju poruke da se suzdrže od neprimjerenih poruka prema hrvatskim braniteljima, štoviše uspostavimo odnos, izgradimo odnos i doprinesimo ozračju gdje će hrvatski branitelj biti ponosan na ono što je činio, a poglavito stvorimo ozračje u hrvatskom društvu gdje će djeca naših poginulih hrvatskih branitelja ponosno isticati da su djeca ljudi koji su život položili za slobodu koju danas uživamo.
Hvala lijepa. Evo opet, nemate više replika. I sada ispred Kluba zastupnika Mosta govorit će gospodin Miro Bulj.
Hvala lijepo. Uvaženi ministre sa svojim suradnicima, kolegice i kolege. Današnji Zakon tj. donošenje ovog izmjena zakona, ja samo mogu ponoviti ono što sam rekao i kroz replike, da je Zakon donesen primjenjuje se prije tri godine, nažalost, ono što sam govorio kad je bila rasprava o ovome Zakonu, važećeme, prije 4 godine, tada sam rekao da Zakon nije primjenjiv. I moramo kazati nakon 30 godina od srbo-četničke agresije, rekao sam malo prije 26 godina od veličanstvene operacije osloboditeljske Oluje, danas i dalje raspravljamo još uvijek o zakonima o hrvatskim braniteljima, što je trebalo biti davno definirano, prava tih ljudi, jer u ovome trenutku vrlo je bitno spomenuti da kad odemo kod svojih suboraca, evo nedavno sam bio i na Dinari, bio je izaslanik ministra, bili su i drugi ljudi branitelji, onda se sjetim svojim poginulih na Dinari, poginulih 7. gardijske brigade i ostalih naših poginulih. Tako da u to vrijeme kad je bio Domovinski rat, ljudi kad su se borili, ja sam tada, 72. godište, bio sam puno, mislim mlad i sjetiti se svih ti operacija, sad napada od Kijeva do Vrlike, evo sad ta vremena dolaze kad je Ratko Mladić sve palio, harao, proglašavati tu nekakvih, al demokracija je tako da mogu shvatiti i drugo mišljenje. Ne mogu ga prihvati, ali borili smo se za demokraciju, o tome moramo raspravljati. Ali isto tako, ne mogu prihvatiti da je samo jedna strana, politička opcija blatila, omalovažavala istinu o Domovinskom ratu. Ponovit ću. Uza sve teške riječi koje su pale o Domovinskom ratu, o ulozi ljudi i hrvatskih branitelja bilo od Vukovara do Dubrovnika, svih postrojbi vrijeđalo od HOS-a, poglavito ljude koji su bili u HOS-u, od ljudi koji su bili u policiji, redarstvenici do svih pripadnika i sastavnica Hrvatske vojske, najveća uvreda je bila uhititi, locirati, transferirati, procesuirati. To je najveća uvreda. Kad je se reklo za jednoga junaka Domovinskoga rata, tj. najveće operacije, generala Antu Gotovinu da ga triba locirati, to je rekao, činjenica je Vladimir Šeks. I ne smijemo sad govoriti da je govorila samo Račanova vlada il bilo koja vlada i nije ovo pitanje kolega Deur ljubavi, nije ovo pitanje samo ovoga papira iz kojeg će proizaći zakon, nego vrijeđanje dostojanstva Domovinskog rata i istine o Domovinskom ratu, jer ne može nitko kazati, poglavito tada predsjednik Hrvatskog sabora da triba uhititi, locirati i uhititi i transferirati i procesuirati bilo koga. U dogovoru zajedno sa Sanaderom, tada predsjednikom Vlade i Stipom Mesićem predsjednikom države. Te stvar što su se događale u tom procesuiranju, lovu na hrvatske junake, dajući transkripte Haagu, to je više vrijeđalo hrvatske branitelje nego sve ovo na papiru što pišu ove kako ih nazva malo prije, privilegije ili kako ih hoće nazvati. Znači, najbitnija je istina o hrvatskom vojniku, promocija istine, ulaganje u istinu. Imamo mi brojne snimatelje, od Petra Malbaše i mog Sinjana koji je ostavio veliki trag, to triba objediniti i govoriti istinu o Domovinskom radu školama u Vukovaru, ne da imamo dvi škole. Jednu gdje se ući srpska povijest, u drugoj hrvatska povijest. Mi imamo istu državu, to je Hrvatska država, ljudi srpske nacionalnosti moraju prihvatiti, mi ih prihvaćamo kao državljane Hrvatske, politički, mislim, i ne smijemo dalje promovirati da idemo u nekakve zakona pa ispada da smo mi taj zakon donili, to vriđa, zakone o civilnim žrtvama, a da nemamo registar agresora, mi moramo imati registar agresora. To je budući zakon i to vriđa više branitelje i demotivira jer oni su zaslužni za ovu demokraciju i stav gospodina Bakića malo prije, moje kolege Đakića i mene i svih nas koji ovdje raspravljamo i to je zasluga hrvatskog branitelja i neka drugačijih stavova i raspravljamo u drugačijim stavovima i nismo neprijatelji, ne tribamo se slagat. Al nesmimo bacat blato na jednu političku opciju kad je i druga radila i možda još gore stvari prema onima koji su stvorili domovinu, koji su temelj Hrvatske države, a temelj je hrvatski branitelj i hrvatski vojnik i vjerujte mi ja mogu analizirati ovaj zakon, mogu govoriti o ovome zakonu, ali jedno je sad nakon ovoga vremena šta i ministar priznao da u biti Zakon nakon tri godine nije provediv. I nisu ovdje samo nomotehničke izmjene, ovdje ima dosta izmjena. Veliki dio čanaka se mijenja ovoga postojećega Zakona i vjerujte mi kad budemo razgovarali demokratski i kad se ne budemo blatili samo politički da je jedna vlada radila nešto protiv, a druga ne. Pa šator je nastao zbog Zakona o civilnim žrtvama, šator gospodine Deur, u kojeme ste vi bili, isti taj Zakon kojega ćete danas podržati i to je istina. Zato nemojmo bacati blato, govorite demokratski, ne tribate se slagat s menom, možete dignuti povrede Poslovnika, možete reći meni što oćete, ali najviše politizacija u datom trenutku je vriđala branitelje. Znači, politizacija i poruka uhititi, meni uvijek to odzvanja u ušima, ja ne znam zbog čega. Ali je činjenica da to najveća uvreda hrvatskim braniteljima. To je moj stav, veće uvrede nema od izjave Vladimira Šeksa, kad je rekao prema divljoj zvijeri, ne bi se tako ponašali, jer bi se digla Udruga za zaštitu životinja, ja volim, ja sam isto, s te strane volim zelene politike. To su boli, zato nemojmo se nabacivat blatom, nego ovome zakonu raspravljajmo demokratski i kad se ne slažemo, međutim, ne mogu prihvatiti činjenicu da se o Zakonu raspravlja u kontekstu toga da su ljudi koji su uzeli pušku 91. godine, da su bilo čime tada bili privilegirani. Ne mogu tu činjenicu prihvatiti, ti ljudi, između ostalog i moji suborci bili s ove strane live, bio je tu Ćipe general Prkačin il gospodin Sačić il nebitno Deur, Đakić ili moje kolege od ministra, mi smo u istom rovu, tj. zajedno, nismo se pitali jeste livo, jeste desno, jeste partizani jeste ustaše, bio nam je isti cilj, sloboda Hrvatske. Isti cilj, i nemojmo više na hrvatskim braniteljima i na njihovoj krvi i krvarini uzimati političke poene. Bilo s liva, bilo s desna, bilo s moje stranke. I to je ono osnovno, temeljeno je dobar, pravičan zakon za sve hrvatske branitelje, nažalost i ovaj zadnji, koji je sad važeći je bio neprovediv i zbog toga su određeni, jedan veći broj hrvatskih branitelja koji je dao zahtjev za ostvarivanjem tih prava, nažalost, zbog neprovedivosti nije ostvario ta prava. I ako se ovim Zakonom pokušaje, ili je cilj to dostići onda je to dobro. Da li možemo mijenjati te stvari amandmanima? Možemo. Ali ne smimo više vriđati te ljude, ako ima problematičnih stvari triba o njima govoriti, ali vriđati ljude, isključivo ih politizirati, kao što je politizirano u Zakonu o civilnim žrtvama, kao ključnom točkom, jednom od ključnih, kad je bio šator u Savskoj 66, sad Trg Nevenke Topalović, pokojne. I sad taj isti Zakon oni koji su organizirali, sad je dobar Zakon i naravno da je to loša poruka, toliko o tome. Znači, branitelji i hrvatski vojnik i jedino nam je bitna istina o hrvatskom vojniku i virujte mi da više vriđa neistina i politizacija hrvatske branitelje nego sve ovo što je napisano na papiru. Hvala lipa.
Sada je na redu ispred Kluba zastupnika Domovinskog pokreta, gospodin Stipo Mlinarić. Izvolite.
Hvala lijepa predsjedavajući. Koliko vidim u sabornici nema SDSS-a, čudno mi je da neće konstruktivno raspravljati o Zakonu o hrvatskim braniteljima, da ga popravimo, to mi je jako čudno, a kad je Zakon o civilnim žrtvama rata koliko se sjećam Dragana Jeckov je bila itekako zainteresirana za taj Zakon. Al nema veze, mi ćemo bez njih. Zakonom o općem oprostu obuhvaćeno je oko 20 tisuća osoba, zašto je ovo bitno? Vlada i ministar Medved potrgaše se od uvjeravanja kako pobuđeni Srbi i agresori ne mogu participirati u pravima hrvatskih branitelja, evo ja ću ih sada javno demantirati s ovim komadom papira, koji većina prisutnih ovdje zna, ali ga želi zaboraviti. Svi znamo kako je obrana neovisnosti, teritorijalne cjelovitosti, suvereniteta Republike Hrvatske, odnosno vrijeme neposredne ugroženosti suvereniteta Republike Hrvatske u vremenu do 5. kolovoza 90. do 30. lipnja 96. godine. Također znamo da je proces mirne reintegracije hrvatskog Podunavlja dovršen 15. 1. 98. godine. Ovdje imam presliku radne knjižice, naknadno priznat radni staž pod nazivom i sjedištem poduzeće MUP Krajine, Vukovar u vremenu od 17. 10. 91. do 29. 7. 97. godine. Dakle, 5 godine, 9 mjeseci i 13 dana priznatog staža na osnovu rješenja Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Tu činjenicu, kao ni činjenicu da kao pripadnik MUP-a SAO Krajine uz aboliciju koju mu je također dala Hrvatska, ta osoba po novom Zakonu o braniteljima može zatražiti i status dragovoljca. Ministar nije ni pokušao ispraviti, ali mu se zato ministarstvo bavi demantiranjem izjava koje nikada nisu izrečene, na način kako ih to ministarstvo na svoju sramotu pokušava prezentirati. Naravno, mislim na svoje izjave. Obraniti koalicijskog partnera, njegove perfidne namjere, njegove primitivne napade na hrvatske branitelje, očito je postao jedini prioritet sadašnjeg Ministarstva hrvatskih branitelja. Sjećamo se svi bezočnog napada i optužbi zastupnice Jeckov u ovoj Sabornici, kada je optužila branitelje Vukovara za zločin i nakon te bezočne laži zajedno sa zastupnikom Pupovcem napustila Sabornicu, kako bi izbjegla istinu koja je potom slijedila, naravno opet od mene. Sjećamo se i kako je i tada ministar i zastupnici HDZ-a nažalost, šutili. Nema veze što je izrečena ogavna laž protiv vukovarskih branitelja, nažalost tu su koalicijski jarani su bili prioritet da se prešuti. Pročitao sam ovaj Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članovima njihove obitelji. Kada ih čita osoba koja pojma nema o problematici branitelja, izgleda kako se opet silno proširuju prava branitelja, no istina je posve drugačija. Recimo pravo hrvatskog branitelja na stambeno zbrinjavanje. Ovom ministarstvu trebalo je 22 godine kako bi se riješilo 18000 zahtjeva. Ostalo ih je još oko 10 000 neriješenih. Dakle, ovom dinamikom rješavanja možemo očekivati za 10 godina ako i tada je broj rješavanja zahtjeva iz godine u godinu se smanjuje, a za ovu nisam našao niti jedan podatak koliko je dodijeljeno stanova. Kako smo svjesni činjenice kako svaki dan umire 14 branitelja pitanje je tko će od ovih 10 000 doživjeti mogućnost stambenog zbrinjavanja ili prava iz mirovinskog sustava? Slušali smo nedavno jednog lažnog antifašistu kako laže da su prosječne braniteljske mirovine 6200 kuna. Taj lažni antifašist laže iz samo njemu poznatih razloga jer stvarna istina jest da je prosječna mirovina hrvatskih branitelja po zadnjim dostupnim podacima 4200 kuna, a najniža braniteljska mirovina iznosi točno 2558 kuna i 25 lipa što je preko 1000 kuna manje od predviđenog iznosa naknade civilnim invalidima rata. Nije li to sramota ove države i Ministarstva branitelja? Ne treba se čuditi omalovažavanjima hrvatskih branitelja i bezočnim napadima na njih što od strane medija, što od strane strateškog koalicijskog partnera kada ni Ministarstvo branitelja ne staje u obranu hrvatskih branitelja. Ulazimo u četvrtu godinu provedbe ovog zakona u kojoj je zakonodavac shvatio ono što mi znamo od početka primjene, a to je da rokovi i postupci za ostvarivanje određenih prava premašuju rokove zadane u zakonu. Njih 500 nikad neće ostvariti svoja prava na status hrvatskog ratnog vojnog invalida jer su nakon pokretanja ovog dugotrajnog postupka umrli. Zašto u zakonu nije navedeno da će se ministar obvezati i na izmjenu Pravilnika vezanog uz rokove privremenih rješenja, jer su sadašnje od tri godine ne samo predugi, nego i nepotrebni. Tu se radi o kroničnim bolestima dijagnosticiranim i kontroliranim više od 20 godina. Treba li ministru dati baš tolike ovlasti koje mu daje ovaj prijedlog izmjene i dopune. Na primjer, u članku 65. u svezi članka 182. Ministru se daje ovlast imenovati i predsjednike i članove liječničkih vijeća. Predlažem ministru imenovati predsjednika liječničkog vijeća, a za članove liječničkog vijeća da mora ići na javni poziv. Mislim da bi to bilo najidealnije. Na žalost opet je propuštena prilika urediti još neke stavke zakona poput onih vezanih uz prava HVO-a. Oni su i dalje najviše oštećeni ovim zakonom, jer niste unijeli promjene koji zaustavljaju njihovu diskriminaciju. Oni su najpodcjenjenija i najdiskriminiranija skupina koja je tako puno dala za Hrvatsku, a tako je malo dobila od Hrvatske. I ove promjene koje se navode u izmjenama i dopunama dobro došle su, ali su nedostatne. Žao mi je što ova Vlada nije našla dovoljno sluha i sućuti za našu braću i sestre pripadnike HVO-a a mogli su i morali su. Idemo dalje. Nije ovaj put Vlada željela maknuti uvjete kojim ponižava ne samo hrvatske branitelje, nego i obitelji poginulih vezano za uvjete ostvarivanja prava na prednost pri zapošljavanju pod istim uvjetima. Naime, umjesto da se prikupljaju i dostavljaju hrpetine dokumentacije predložena je izmjena članka 103. Jednostavnim pozivom na članak 101. Zašto? Jer smatramo da hrvatski branitelji zaslužuju najviši standard prava. Ako pripadnici nacionalnih manjina mogu jednostavnim pozivom na članak 22. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina bez obveze ikakve provjere ostvariti prednost pri zapošljavanju. Kako je moguće da hrvatski branitelji to ne mogu pozivom na članak 101. Zakona o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članovima njihove obitelji. Treba li vas podsjećati da su branitelji ustavna kategorija? Prava vezana uz članak 101. Padaju u vodu pri pokušaju provedbe, jer stvarnu prednost pri zapošljavanju ostvaruju pripadnici nacionalnih manjina temeljem Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i to jednostavnim pozivom na članak 22. u odnosu na kandidata sa istim uvjetima. Kako zakon o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji nije ustavna kategorija već se dogodilo da dijete poginulog hrvatskog branitelja nije dobilo posao nego ga je dobio abolirani četnik. Sve dok Zakon o braniteljima ne postane ustavna kategorija, sve odredbe o prednosti zapošljavanja i druge nemaju smisla kao ni odredbe kojima se kažnjava pravna ili fizička osoba koja nije postupila sukladno ovom zakonu. I na kraju, ponovit ću pitanje koje sam postavio i prošli put. Zašto se odustalo od proglašenja ovoga zakona ustavnim kada vidimo iz prakse da nacionalne manjine, a ponekad ti pripadnici su i osobe koje su sudjelovale u agresiji na Hrvatsku imaju veća prava od hrvatskih branitelja. Za mnoge hrvatske branitelje je već sada prekasno, ali još nas je živih. I dalje nas peče nepravda koju nam nanose ovakvi zakoni. Prosvjed u Savskoj je bio [[Upadica Radin: Hvala. Vrijeme.]] Vrijeme gotovo? O.k. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Gospođa Martina Vlašić Iljkić ispred Kluba zastupnika SDP-a.
Poštovane kolegice, poštovani kolege. Nakon 3 godine primjene Zakona o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članovima njihovih obitelji pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama. Kao razlog ovih izmjena navode se organizacijski problemi koji utječu na trajanje postupaka daleko izvan zakonskih rokova u postupcima ostvarenja statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida iz Domovinskog rata gdje postupci traju kako kažete i dvije, tri gone. Predlaže se izostaviti stručnu procjenu kao dio postupka koji prethodi daljnjem vještačenju pri Zavodu za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom. Naše stajalište je da se prethodna stručna procjena ne izostavlja, da je njena svrha opravdana i da se radi o procjeni povezanosti sadašnjeg zdravstvenog stanja sa ratnim stradavanjima. Nadalje zadaća je Zavoda da se utvrdi postotak oštećenja ne ulazeći u ono utvrđeno stručnom procjenom. Praksa je pokazala da dolazi do problema gdje Zavod za vještačenje čak u drugom stupnju opovrgava stručnu procjenu i vještačenje u prvom stupnju što je neutemeljeno i o tome postoji i sudska praksa koja govori tome u prilog. Navodite da je rok za donošenje rješenja prema Zakonu o općem upravnom postupku 60 dana od dana podnošenja zahtjeva. Sigurno ni ove predložene izmjene neće ubrzati postupke i ponovno će se kršiti odredbe vezano za rokove donošenja rješenja. Ovim izmjenama i dopunama vještačenja koje je obavljao ZOSI će biti prebačeno u punu nadležnost Ministarstva hrvatskih branitelja kao što je to bilo do 2015. godine kako navodite uz opravdanje da vještačenje branitelja zahtjeva posebnu metodologiju rada. Svjesni specifičnosti u postupanjima i opravdanosti posebne metodologije rada moramo napomenuti da već sad u Zavodu za vještačenje na temelju Zakona o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članovima njihovih obitelji provodi se vještačenje u posebnoj organizacijskoj jedinici na temelju posebne liste oštećenja organizma. Dakle, opravdana specifičnost u postupanjima već postoji. Izdvajanje vještačenja pri Ministarstvu hrvatskih branitelja stvara nepravdu prema svim drugim korisnicima koji također neopravdano čekaju vještačenje mjesecima. Zavod za vještačenje vještači za potrebe resora socijalne skrbi, mirovinskog osiguranja, profesionalne rehabilitacije, zapošljavanje osoba s invaliditetom, prava po osnovni rodiljnih i roditeljskih potpora, zaštiti ratnih i civilnih žrtava rata te u svrhu utvrđivanja psihofizičkog stanja djeteta pri ostvarivanju prava u sustavu obrazovanja. Zavod za vještačenje obavlja poslove za sve osobe sa invaliditetom od 2015. godine i smatramo da je pravednije i pravilnije da su se područne službe ZOSI-a ojačale kadrom liječnicima specijalistima iz područja koji vještače kako bi svim korisnicima bila dostupnija usluga vještačenja i nastavili sa radom bez potrebnih izdvajanja branitelja. Prema podacima koje je Zavod za vještačenje dostavio pravobranitelji za osobe s invaliditetom za punu učinkovitost u rješavanju problema bilo bi potrebno zaposliti još oko 50 vještaka specijalista u punom radnom vremenu. Osnivanje posebnih liječničkih vijeća zapošljavat će se dodatni liječnički kadar koji se mogao usmjeriti u Zavod za vještačenje za dobrobit svih korisnika. Primjerice na početku 2020. godine ukupni neriješeni zaostatak predmeta je bio 25 tisuća 533 predmeta od čega je 5 tisuća 288 postupaka vezano za utvrđivanje statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida, a na kraju godine znači je 2020. godine 15 tisuća 350 predmeta. Dakle, 11 tisuća 69 predmeta ostalih vještačenja i 4 tisuće 281 predmet vezano za utvrđivanje statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida. Dakle, neosporno je da Zavod za vještačenje ima poteškoća, da postupci traju za sve i ovim izdvajanjem kako kažete stvorit će se prostor za druge korisnike, ali i dalje ti postupci dugo traju za sve druge korisnike. Zavod za vještačenje se mora bez obzira na ove izmjene i dopune za druge korisnike, za dobrobit svih drugih građana znači ubrzati i na neki način učiniti dostupnijim da on ima svoju svrhu, jer puno korisnika kako ste i naveli ne dočekaju utvrđivanje vještačenja kako u resoru branitelja, tako i u drugim resorima a smatramo evo da svi imaju pravo na punu uslugu. Prijedlogom zakona o izmjena i dopunama namjerava se ispraviti nepravda gdje već se 3. godinu dozvoljava da branitelji koji su pravo na status ostvarili prema Zakonu o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članovima njihovih obitelji, a ovdje se to odnosi na sudionike Narodne zaštite ako su već ostvarili mirovinu prema prijašnjim propisima Zakon o mirovinskom osiguranju nisu ima pravo na ponovni izračun odnosno obnovu postupka i najnižu mirovinu prema Zakonu o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Branitelji su u međuvremenu pokrenuli na stotine tužbi u protekle 3 godine i unatoč pravomoćnim presudama Upravnog suda u Osijeku i Visokog upravnog suda u Zagrebu u kojima se poništavaju rješenja u prvom i drugom stupnju Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje je i nadalje univerzalno u svim područnim službama donosio rješenja da se odbijaju zahtjevi za ponovni izračun mirovine i tako se propuštalo izvršavati sudska praksa. Dakle, to je neosporno što se događalo u protekle tri godine. Resorno Ministarstvo hrvatskih branitelja i resorno Ministarstvo rada, mirovinskog sustava, obitelji i socijalne politike su tri godine dozvoljavali takvu pravnu nesigurnost i neprovođenje sudskih presuda što je ozbiljan problem zaista. Nakon pismenog upita ministru Aladroviću u ožujku 2021. godine je određeno novo postupanje i tumačenje propisa koja su na snazi već 3 godine. Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje odjednom je prihvatilo pravno stajalište dakle sada u ožujku 2021. godine Visokog upravnog suda Republike Hrvatske te uskladio svoje postupanje i omogućio korisnicima mirovine ostvarenje prema općem mirovinskom propisu ponovni izračun mirovine prema odredbama Zakona o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članovima njihovih obitelji. No u praksi to ponovno znači da na žalost unatoč novim preporukama ministra Aladrovića i dalje branitelji doživljavaju nepravdu, i dalje područne službe pri Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje dobivaju odbijenice odnosno ne dopušta im ponovni izračun mirovine unatoč novim preporukama. Znači ako, neusklađenost, manipulacija i loša međuresorna suradnja govori o tome ako postoje nova tumačenja koje je donijelo Ministarstvo socijalne politike, odnosno rada, mirovinskog sustava i socijalne politike zašto onda sad te prijedloge treba ponovno donijeti, promijeniti u zakonu, izmjenama i dopunama predloženog zakona ako postoji novo tumačenje. No, novo tumačenje ponovno nije u praksi dostupno. Tako da evo, nama je teško za shvatiti, a kamoli braniteljima koji se obraćaju u ostvarenju svojih prava pri nadležnim područnim službama Zavoda za mirovinsko osiguranje. Dodatno se proširuju prava, a naše pitanje je do kad će se takva praksa provoditi, da nakon četvrt stoljeća se proširuje krug branitelja i priznaje status hrvatskih ratnih vojnih invalida. U intenciji je da se zadovolje pojedinačni interesi, uvode se dodatna prava i članovima njihovih obitelji, a postojeći zakon nije bio provediv kao što smo ovdje i u raspravama imali prilike čuti. Kao razlog za donošenje ovog zakona je ubrzanje stambenog zbrinjavanja, no na stavci stambenog zbrinjavanja invalida Domovinskog rata izmjenama i dopunama proračuna za 2021. godinu sa projekcijama za dvadeset i drugu i dvadeset i treću godinu usvojeno je smanjenje stavke za 36 milijuna 400 000 kuna. Sad govorite o ubrzanju postupka, a niste ostvarili i planirane ciljeve niti u ovom šestomjesečnom periodu. U ovoj godini je preminulo, u prošloj godini je preminulo 5681 branitelj. Smrtnost branitelja je sve veća, te njihovo oštećeno zdravstveno stanje i godine starosti dovode do sve većih potreba za zdravstvenim i socijalnim uslugama. Potreba za palijativnom skrbi, problemi smještaja za sve korisnike iz sustava socijalne skrbi i smještaj branitelja je izazov kojim se resorna ministarstva u sve većoj mjeri moraju angažirati. Samo 8% branitelja bi trebalo biti, samo 8% branitelja koji su obavili sistematski pregled je ocijenjeno kao zdravim što je alarmantan podatak. Povod izmjena zakona bi trebao biti i zdravstvena usluga i socijalna skrb braniteljima osim financijskog zbrinjavanja jer je psihofizičko zdravlje branitelja sada više narušeno nego je to bilo u poslijeratnim godinama. Što se tiče proširenja prava dosadašnjih prava za ratne veterane i članove njihovih obitelji smatramo da dodatna proširenja nisu potrebni, da su branitelji u okvirima mogućnosti državnog proračuna adekvatno zbrinuti, te da se, pogotovo ako se uzme u obzir druge društvene skupine, civilni invalidi, umirovljenici, socijalno ugroženi, nezaposleni i mladi, te oni koji rade za minimalac i njihove obitelji. Uvažavajući veliku žrtvu naših ratnih veterana i interes hrvatskih branitelja smatramo da su sada okolnosti koje traže pomoć gospodarstvo, očuvanje radnih mjesta i pomoć potresima pogođenim područjima i to je ono što zahtijeva poseban interes države. Zahvaljujem.
I ja vama. Gospođa Marijana Puljak govorit će ispred Kluba zastupnika CENTRA i Glasa. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Poštovani ministre, drage kolegice i kolege. Mi se nalazimo danas u 21. godini 21. stoljeća. Djeca rođena nakon Domovinskog rata koja nisu doživjela Domovinski rat, dakle ta djeca danas već imaju svoju djecu i to djecu koja su na pragu osnovne škole. Znači druga generacija je već stasa koja nije čula za stradanja u Domovinskom ratu. I mi evo 30 godina nakon rata još uvijek prebrojavamo koliko je branitelja branilo ovu zemlju, još uvijek govorimo o pravima branitelja iz tog rata 30 godina dalekog. Još uvijek pravdamo sve naše mane, loše stanje u društvu, ekonomsku zaostalost, zaostalost u razini razvoja svih demokratskih institucija vrlo često dakle pravdano time kako smo imali rat. Kao da je rat bio jučer, a prošlo je evo već 30 godina od početka rata i izrasle su dvije generacije djece koje rat ne poznaju. Zaista je sramotno za sve hrabre branitelje, danas veterane koji su nas obranili, koji su izborili ovu našu državu. Dakle, sramotno je da danas postoji makar i jedan koji nije ostvario svoja prava i to pogotovo radi sporosti administracije. To je porazno. Žalosno je danas 30 godina nakon rata imamo i puno loših primjera koji svojim nezakonitim preuzimanjem zasluga korištenjem raznih prava, privilegija bacaju ljagu na prave branitelje koji ta prava zaslužuju. Jer znate ono kad krene vijest da je netko nešto nezakonito sagradio pa ga optužimo u medijima itd. on se krene braniti, a ja sam hrvatski branitelj. Dakle, hrvatski branitelji nemaju pravo na nezakonito postupanje i nisu se vjerujem borili za ovu državu u kojoj će vladati bezakonje i nezakonje. Ministar je rekao u raspravi na prvom čitanju kako danas imamo 430 000 živih branitelja. Neposredno nakon rata ako se sjećate govora predsjednika Tuđmana o stanju nacije 1995. godine tada je rekao, evo citiram: „Podijeljeno je 337579 spomenica Domovinskog rata koja se dodjeljuje svim vojnim i civilnim sudionicima. U prošloj '95. godini veličina Hrvatske vojske kretala se od 96800 do 205397 ljudi, a od tog broja bilo je 158412 mobiliziranih vojnih obveznika. U Domovinskom ratu sudjelovalo je i 38350 pripadnika redarstvenih snaga Ministarstva unutarnjih poslova. Evo ako pribrojimo Ministarstvo unutarnjih poslova i Hrvatsku vojsku ovaj veći broj imamo negdje oko 250 000 branitelja u izvještaju predsjednika Tuđmana '95. godine. Danas imamo ih 430 000. Prošli put smo govorili u prvom čitanju o potrebi revizije podataka u registru branitelja radi pune transparentnosti kako bi se otklonila svaka sumnja u njegovu vjerodostojnost i sačuvao dignitet i Domovinskog rata i branitelja. i Domovinskog rata i branitelja. U njemu bi se u tom registru morali naći i podaci o članovima obitelji poginulih, nestalih branitelja, o svima onima koji ostvaruju nekakva prava na temelju ovog Zakona. Dakle baza podataka mora postojati. Je li ona javna ili ne to je sada drugo pitanje, ali baza podataka mora postojati. U ovom Zakonu imamo novu definiciju koja kaže da je sudionik Domovinskog rata osoba koja nije hrvatski branitelj, ali koja je prilikom obavljanja vojnih i drugih dužnosti po nalogu nadležnih tijela državne vlasti Republike Hrvatske i pravnih osoba u vlasništvu ili pretežnom vlasništvu Republike Hrvatske pridonijela obrani suvereniteta i uspostavi neovisnosti Republike Hrvatske. Dakle, to će biti svi oni koji nisu nosili oružje, svo medicinsko osoblje, ratni izvjestitelji, članovi vatrogasnih postrojbi, pomorci, članovi posade brodova trgovačke mornarice te pripadnici civilne zaštite. Koja će im prava biti dodijeljena ne znamo još, ali saznat ćemo naknadno putem pravilnika kojeg će donijeti Ministar. Već smo govorili dosta o ovom novom modelu vještačenja. Evo, ponovno ću napomenuti ZOS je osmišljen 2014. godine i to u jednom projektu kojeg je financiralo se zajmom Svjetske banke. 70 milijuna eura je dakle uloženo u projekt modernizacije sustava socijalne zaštite, jer smo tada kako su rekli imali previše invalidskih mirovina, trebalo je pooštriti kriterije za odlazak u invalidske mirovine i organiziran je dakle Zavod za vještačenje. Međutim, evo sada taj Zavod za vještačenje radi presporo. Slažem se to je strašno. Je li zašto radi presporo? Zašto ne ubrzati procedure i dati neke rokove? Dakle međutim ovim Zakonom se predlaže se dakle preskakanje tog Zavoda da se njegova nadležnost što se tiče branitelja u potpunosti stavi u nadležnost Ministarstva branitelja te da vještačenje preuzmu liječnička povjerenstva čije će članove osobno imenovati ministar. Dakle, u prvom stupnju odlučivat će povjerenstvo tri liječnika, a eventualno u drugom nekom žalbenom povjerenstvo pet liječnika koji će biti plaćeni po ugovoru o djelu. Po novome dakle svi novi zahtjevi iz Hrvatske, ali i iz Bosne i Hercegovine po osnovi pripadnosti HVO-u dakle vještačit će se pred ovim povjerenstvima umjesto pred ovlaštenom javnom institucijom. Dakle evo pitala sam zašto ne ubrzati procese unutar toga Zavoda ako smo nezadovoljni kako Zavod funkcionira, a ne izvlačiti sada stručnjake ili zapošljavati neke nove stručnjake koji će ne znam hoće li sada kao što sam rekla Ministarstvo obrazovanja evo za osobe koje su tamo kroz njihovo ministarstvo sada će oni imati svoja neka povjerenstva. Svako od ministarstva, Ministarstvo sporta nekakva isto svoja povjerenstva itd. Dakle, zašto ne u jednom Zavodu za vještačenje raditi na tome da se procedure unutar tog Zavoda svakako ubrzaju? Trebaju se ubrzati, je li kažem, mislimo da ovo nije pravi put. Ratni put za stjecanje novih prava također više neće biti potrebno niti dokumentirati ratni put. Predlagač tvrdi da je to suvišno, jer pribavljanje dokaza o ratnom putu onemogućava provođenje postupka u zakonskom roku te da se podaci o ratnom putu za svakog hrvatskog branitelja ionako već nalaze u evidenciji branitelja. Dakle, nije ih potrebno dokazivati. Izrazito smo protiv višestrukih stambenih zbrinjavanja unutar jedne obitelji. Evo po članku 26. omogućuje se da se stambeno zbrinu članovi obitelji. Već je o tome govoreno, dakle i djeca poginulog hrvatskog branitelja koji je već stambeno zbrinut. Dakle, imaju već stanove. Evo ostvarit će novo pravo i novost ponovno ćemo ih stambeno zbrinuti. U članku 34. evo uvodimo i nekako pravo na dodjelu garaža i to dodjelu u vlasništvu. Apsolutno se protivimo odredbama koje ovo ministarstvo izuzimaju od ostalih zakona. Dakle, ondje gdje se kaže da se neće primjenjivati Zakon o državnim službenicima itd. Isto tako u izvještaju Saboru neshvatljivo je da Ministarstvo ne treba više podnositi izvještaj, godišnji izvještaj Saboru o primjeni ovoga Zakona. Što se tiče prioritetnog zapošljavanja djece branitelja dakle dodatno se reguliraju prava na prioritetno zapošljavanje djece i članova uže i šire obitelji poginulih i nestalih hrvatskih branitelja. Međutim, evo kao što sam rekla najmlađe dijete hrvatskog branitelja ono koje je rođeno na završetku 95. godine danas ima 26 godina, znači, 26 godina. Dakle, traži ministar da se djeci dragovoljaca, ratnih vojnih invalida, branitelja s najmanje 100 dana borbenog sektora čiji roditelji koriste naknadu za nezaposlene ili zajamčene naknade osigura prioritetno zapošljavanje na svim radnim mjestima u javnim službama i ustanovama kojima je osnivač ili jedan od osnivača Republika Hrvatska, općina, grad ili županija. Prednost se također traži i za već zaposlenu djecu branitelja koji rade na poslovima koji ne odgovaraju stupnju njihovog obrazovanja i natječu se za bolja i uvode se visoke novčane kazne. Još jedan sporan detalj za jedinice lokalne samouprave koje će biti dužne besplatno ustupiti građevinsko zemljište i komunalno opremanje svim onim braniteljima iz njihovog mjesta kojima je odobren kredit za gradnju kuće. Dakle, urediti pristupne ceste, javnu rasvjetu, okoliš za potrebu korištenja građevine. Dakle, uvesti sve priključke, mrežu, snositi troškove komunalnog doprinosa. Dakle hrvatski branitelji zaslužuju svaku počast i brigu, našu duboku zahvalnost. Dali su ono najviše što netko može dati svojoj domovini. Nedopustivo je kao što sam rekla da i danas još ima 30 godina nakon rata ima branitelja koji nisu ostvarili svoja prava radi sporosti administracije. To je zaista očajno. Ali je li ovo pravi put da to riješimo to je pitanje. Dakle, uopće ne sporim o tome da je porazno za državu da imamo branitelje koji dan danas nisu ostvarili svoja prava. Evo hvala.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu i prva će govoriti poštovana zastupnica Marija Selak Raspudić. Izvolite.
Ma ako postoji iti jedan hrvatski branitelj koji nije u 25 godina uspio ostvariti svoja prava, a saznali smo argumentirano da nije riječ samo o jednome, nego je riječ o sustavnom problemu zbog kojeg se ponovno mijenja zakon to je poraz svih nas, društveni poraz. Ali taj poraz ima i političko ime i prezime, jer oni koji su nas doveli u tu situaciju da ti ljudi nakon 25 godina, dakle gotovo da je njihov život prošao nisu dobili status koji zaslužuju su danas oni koji se nominalno za taj isti status bore. Onda je opravdano pitanje čine li oni to doista za te iste branitelje ili nude još jedno polovično rješenje, a ovo rješenje pokazuje da su ona sva prethodna i bila polovična jer inače ovo ne bi bilo potrebno zato da bi svaki put nanovo mogao kupovati njihove glasove radeći navodno u ime hrvatskih branitelja. Između dvije Hrvatske kakve su nam se ovdje nudile jedna je koja o pravima branitelja govori kao privilegijama što sam oštro osudila i one druge koja ne dopušta da kritički razmišljamo o ponuđenom zakonskom rješenju ignorirajući sve ono što se nudilo suvislo u raspravi u Hrvatskom saboru postoji cijeli jedan spektar i cijela jedna Hrvatska između koja želi da se valorizira doprinos hrvatskih branitelja i koja je svjesna njihove žrtve, ali koja želi da se to učini na pravedan način koji će prvenstveno koristiti njima samima. Mislim da smo svi svjesni da je najveći problem koji se dogodio i koji se sada više ne može kao odluka povući nazad, činjenica da se cijela jedna generacija radno sposobnog stanovništva, braniteljskog stanovništva u sposobnim godinama umirovila što je kasnije postao i društveni, ali za njih i zdravstveni problem. Umjesto da smo im omogućili da kreiraju Hrvatsku za koju su se borili poslali smo ih mahom u mirovine gdje nisu ni mogli ništa drugo, nego se vraćati na svoj ratni put što ih je dodatno traumatiziralo. U prethodnom obrazloženju zakona jasno sam naznačila zašto mislim da nije dobro da ovakav zakonski prijedlog i ova vještačenja budu isključivo prepušteni u rukama politike. Sutra na čelu Ministarstva branitelja koji će se možda tada i ukinuti može biti neka politička opcija koja će recimo smatrati što je iz moje perspektive radikalno, da ne treba obilježavati Knin niti obljetnicu Oluje. Čini vam se nemogućim? Pa eto takvu političku opciju sada imamo na čelu glavnoga grada. A što će onda biti sa time da je sve vlast u rukama ministarstva. Niti jedan ministar nije vječan pa tako ni vi gospodine Medved. I ako radite za dobrobit hrvatskih branitelja onda trebate razmišljati kako da osigurate sustav koji će ih štititi neovisno o političkoj opciji koja je trenutno na čelu, a ne za vrijeme dok ste vi tamo ako uzmemo u obzir da su vaše namjere doista časne. I na kraju želim nešto reći o tome što je privilegija, jer je to problem koji se često javlja u društvu pogotovo u mojoj generaciji koja je privilegirana time što su joj često članovi obitelji zdravi pa doista doživljava i kao nasrtaj i činjenicu da se netko može javiti na natječaj i biti u prednosti zato što je dijete hrvatskih branitelja. Slavica Šnurs snimila je jedan doista potresan film od toga dana o djeci poginuloj u ratu. U mnogim slučajevima to su i djeca hrvatskih branitelja. Preteško je govoriti o tome filmu, a nadam se da će ga svi pogledati. Ali kada u njemu vidite osobu koja je nakon toga što su joj ubijeni i suprug hrvatski branitelj i oboje djece snašla snage da ode u humanitarne misije i da se dodatno školuje, a kaže da jedino što čeka je da sve ovo prođe i da joj to piše na nadgrobnom spomeniku onda shvatite da je doista od nas neosjetljivo govoriti o ikakvim materijalnim pravima kao privilegijama. Izgubljeni životi se ne mogu kompenzirati. Mi možemo samo biti sretni što možemo išta ponuditi za uzvrat onima koji više ovdje nisu tu i zbog čega pate njihove obitelji. Mogu nešto reći i o tome za kraj kakvu Hrvatsku ja zamišljam i kakva bi ona trebala biti. To je Hrvatska u kojoj ima mjesta i poslovnih mogućnosti i nema konkurencije na nezdrav način između djece branitelja i sve ostale sposobne mladeži. To je Hrvatska koja je dala sva prava djeci hrvatskih branitelja, a među tom djecom postoje brojni oni koji su se sami tih prava odlučili odreći jer su i na drugačiji način mogli konkurirati za mjesta na koja se natječu ali to uvijek ostaje njihov vlastiti izbor.
Hvala. Imamo više replika. Prva je poštovanog zastupnika Šimičevića.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana zastupnice ne ulazeći sad u vašu opservaciju o ovom što ste rekli o Domovinskom ratu, mene zanima samo da li je normalno i primjereno da se u Hrvatskom saboru govori o privilegiji hrvatskih ratnih vojnih invalida. Dakle, kada je počimao Domovinski rat onda to nije bio piknik, a nije ni trebala pozivnica otići. Znači u rat su otišli pravi hrvatski domoljubi i sad nakon toliko godinama događaju se stvari koje nisu primjerene i koje zapravo ne služe na čast ljudima koji govore da se na takav način vrijeđaju ljudi. Ja svoje zdravlje ne bih dao ni za jednu nazovimo je privilegiju koju neki nazivaju da hrvatski branitelji ostvaruju, a to je dakle loša poruka kroz medije da naši mladi slušaju da su nam hrvatski ratni vojni invalidi privilegirani [[Upadica Reiner: Hvala lijepa.]] Hvala lijepa.
Poštovana zastupnica Selak Raspudić.
Dakle, postoje neke stvari koje se lako hvataju u hrvatskom i u svakom drugom društvu, a hvataju se zbog toga što su mnogi ljudi u nezavidnoj situaciji, a u nezavidnoj su situaciji jer politika nije omogućila da prosperiraju oni najbolji nego samo oni najpodobniji. Jedna od njih je upravo ta priča o privilegiranima. Dakle, to pada na plodno tlo. Da bi ljudi mogli opravdati svoju nezavidnu situaciju lako će pomisliti da su krivi i oni i lako će za nekoga tako nazvati privilegiranima. Znači smatram da treba tražiti političku odgovornost zbog te situacije u kojoj smo se našli, a govor o nekom tko je izgubio članove obitelji u bilo kojem materijalnom smislu da je nekakvom kompenzacijom odnosno pravom privilegiran je doista jedan oblik ozbiljne moralne neosjetljivosti koji stvara dublje podjele u društvu i potencira jedan oblik primitivnog dijaloga o teškim temama koji sigurno neće pomoći da riješimo ove traume.
Hvala. Poštovani zastupnik Deur.
Poštovani potpredsjedniče, poštovana zastupnice vjerujući kako vi kažete u dobre namjere, vjerujem i u vaše dobre namjere kroz svih ovih 20-tak godina kroz što je prolazio Domovinski rat to je prvo mjesto, to je mjera i snaga kroz hrvatske branitelje i rješavanje njihovih obitelji. To je sve ono što danas vjerujući ovo što ministar Medved kada je došao u Ministarstvo hrvatskih branitelja, ako se sjetimo i ako u istinu bilo bi dobro, evo ja vas molim da izdvojite jedan dan, pola sata, sat vremena da uistinu navratite do Ministarstva hrvatskih branitelja vjerujući da znate ali da to bude još bolje, kvalitetnije, emotivniji da uistinu vidite i da uistinu te privilegije, to je najveća tragedija Domovinski rat odvelo u Haag, te privilegije koje su zvali pojedinci iz visokih institucija su Domovinski rat do izlaska generala Markača i Gotovine. To je tragedija našeg društva, zajednice i svega ostalog. Hvala vam.
Hvala. Poštovana zastupnica Selak Raspudić. Hvala vam lijepa. Poštovana zastupnica Selak Raspudić. Izvolite.
Ja se slažem s time, ali isto ću napomenuti da ne mislim da se prava branitelja smiju koristiti za stjecanje vlastitih političkih bodova, niti da govor o njima ikome od nas apriori daje nekakav moralni kredibilitet da bi mi bili samim time što smo ih spomenuli bolji od drugih. Znate kada će se po mome sudu dogoditi katarza u hrvatskom društvu ukoliko ikada dođe do toga? Dogodit će se kada prvi pod navodnicima pojednostavljeno neupitni desničar se suoči sa svim problemima i malverzacijama koje se događaju i s braniteljima, pa i pitanjima lažnih ratnih vojnih invalida i svim teškoćama koje ih zaokupljaju i kada prvi pod navodnicima neupitni ljevičar se autentično založi za prava i socijalnu osjetljivost prema braniteljima uvijek da ih uvijek kritizira. Kada izađemo iz svojih zadanih pozicija i otvorimo takva pitanja, e onda će se dogoditi ona ključna promjena u društvu da sve krene na bolje, a za koju vjerujem da je moguća.
Poštovana zastupnica Vučemilović.
Hvala lijepa. Poštovana kolegice Selak Raspudić, slažem se s vama da je uvijek bolje graditi sustav koji neće počivati samo na pojedincu jer nikada ne znamo koji pojedinac će doći nakon nekoga tko ima uistinu časne i dobre namjere. Podsjetit ću sve ovdje prisutne da smo ovih dana proslavili 30 godina 106. osječke, 107. valpovačke, Virovitica ako se ne varam u ponedjeljak. Znači, … … [[Upadica se ne razumije.]] Da hvala, 30 godina poslije ovdje govoriti o nekim kastama, privilegiranim braniteljima to je žalosno. Mislim da, u principu svi mi ovdje smo privilegirani i trebamo biti zahvalni toj maloj grupi ljudi koja je prije 30 godina učinila ono što je trebalo učiniti. Tako da ne doprinosi previše raspravi korištenje takvih riječi i mislim da bi to svi trebali izbjegavati.
Hvala. Poštovana zastupnica Selak Raspudić.
Zato sam na njih prva i reagirala. Međutim, umjesto da se kao što nam je praksa standardna zgražamo nad time što je kolega Bakić rekao, trebamo prvo pogledati u ogledalo i vidjeti da postoji veliki broj hrvatskih građana koji doista o pravima branitelja razmišlja kao privilegijama. A onda trebamo postaviti pitanje zašto se to dogodilo. Prirodno je da većina građana skida kapu i daje sve počasti onima koji su omogućili da imaju zemlju. Sjetimo se koliki je postotak Hrvata na referendumu se odlučilo za neovisnost Hrvatske, a ljudi danas često pogotovo mlađe generacije o njima razmišljaju kao privilegiranima. Zašto je to tako? Postoji odgovor na to pitanje. Zato što oni nemaju dovoljno izbora niti mogućnosti da ostvare sve svoje potencijale i u tom beznađu su stjerani u kut tako da se okreću jedni protiv drugih. Zdrava hrvatska mladež i djeca hrvatskih branitelja, umjesto da su zajedno u prilici izgraditi ovu Hrvatsku oni se međusobno suprotstavljaju. Tko nas je tu doveo?
Hvala lijepa. Sljedeća replika poštovanog zastupnika Bulja.
Hvala lijepo. Kolegice Selak u svom govoru u ime Kluba sam rekao što najviše vrijeđa branitelje. I što bi trebali mi poduzeti kao saborski zastupnici, kao ministar najbitnija je istina o hrvatskom vojniku i Domovinskom ratu. Često imamo razne izjave o pripadnicima HOS-a, Hrvatskog vijeća obrane, Hrvatske vojske, redarstvenika, policije koje blate te ljude koji su u biti temelj ovog demokratskog sustava i ovoga parlamentarizma i parlamenta u kojemu mi sjedimo. Znači, ključna je istina o Domovinskom ratu, a teške riječi koje su dolazile tijekom cijelog ovog perioda poslije Domovinskoga rata zaista najviše su vrijeđale branitelje i omalovažavale. Zbog toga sam spomenuo jednu rečenicu koja je ostala četiri riječi koje su smrtno teške za branitelje locirati, uhititi, transferirati, procesuirati hrvatskog junaka … [[ne razumije se]]
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Selak Raspudić.
Previše neodgovorenih pitanja složit ću se s vama kolega Bulj koji nisu omogućili da ova rana zaraste. Među njima je jedno o kojem se ne govori dovoljno, a to je dokumentacija Vukovarske bolnice koja će nam i otkriti istinu i o nestalima i o svim stradalima u Domovinskom ratu na tome području. Dok se ta pitanja ne riješe, dok se mi ne postavimo državnički u odnosu na susjede ova rana kao i brojne druge neće zacijeliti. Za to treba političke hrabrosti, a izmišljati stalno nova zakonska rješenja koja ostaju nedorečena što pokazuje činjenica da se mijenjaju svakih nekoliko godina neće nas daleko dovesti. Ona nas na žalost u prvom redu podsjećaju na traumu neuspjeha činjenice da 25 godina od rata, dakle život skoro pa prošao postoje ljudi koji nisu uspjeli riješiti svoj status i to je ključna poruka ovih izmjena na žalost.
Hvala. Sada će govoriti poštovani potpredsjednik Vlade i ministar hrvatskih branitelja Tomo Medved u ime predlagatelja. Izvolite.
Hvala vam lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Nekoliko je stvari koje smatram važnim ovdje ponoviti. Prije svega želim dati jasnu sliku koja demantira tezu, a koja je u svjetlu kreiranja slike o hrvatskim braniteljima i Domovinskom ratu dugi niz godina stvarana. Dakle, hrvatski branitelji su dio našega naroda, dio populacije ali onaj najsnažniji dio a poglavito u vrijeme Domovinskog rata najveći teret iznijeli su ljudi od 20 do 25 godina. Pa svima vama puna informacija kako ne bismo govorili neistine i kako sa ove saborske govornice ne bi upućivali krive poruke. Dakle, podsjećam da smo 2017. godine kroz jedinstveni zakon riješili mnoga pitanja, a podsjetit ću da je gotovo 50000 hrvatskih branitelja umrlo a da nisu htjeli ostvariti svoja prava jer je zakonom ranije bilo onemogućeno. To je ono što želim ponoviti i podcrtati. Nakon toga hrvatski branitelji koji su oboljeli u obrani domovine i posljedice obrane domovine nisu mogle ostvariti status hrvatskog ratnog vojnog invalida. Jedan smjer koji je bio između ostalog je usmjeriti hrvatske branitelje koji posjeduju radnu sposobnost u svijet rada, a poglavito očuvati one hrvatske branitelje koji su zaposleni u svijetu rada. I na današnji dan gdje živi 428715 hrvatskih branitelja, a vi gospođe i gospodo zastupnici uvijek možete zatražiti i dobiti punu informaciju od Ministarstva hrvatskih branitelja o stvarnome stanju. Dakle, 428715 živih hrvatskih branitelja. U radnom odnosu na današnji dan je 173493 hrvatska branitelja i to je važna slika i to je važni pogled o statusu. Nema mirovinu i nije zaposlen. 76430 hrvatskih branitelja. Jedan od naših glavnih smjerova za te hrvatske branitelje koji nisu zaposleni, nemaju mirovinu i nemaju osnove za mirovinu. U mirovini po Zakonu o pravima hrvatskih branitelja kako se to vrlo često izdvaja i naglašava koristi 54 020 hrvatskih branitelja. 13% hrvatskih branitelja koriste starosnu mirovinu. U određenoj mjeri je ta mirovina uračunavajući vrijeme provedeno u Domovinskom ratu, za jedan mjesec proveden u borbenom sektoru ranije su stečeni uvjeti za odlazak u mirovinu. I ono što smatram važnim naglasiti upravo zakon iz 2017. godine je sustavno utemeljen na činjenicama, u temeljen na stvarnome stanju, a poglavito mjere koje su donešene su mjere koje institucionalno postavljaju okvir bez obzira tko bio ministar uspostavljajući sustav tako da se kroz zakonske odredbe jasno i precizno usmjerava svako nadležno tijelo u odnosu prema hrvatskom branitelju, u odnosu prema pravu na zapošljavanje i u odnosu prema mjerama koje će konzumirati u okviru zakonskog okvira. I ovdje kad govorimo o ovoj mjeri to je jedna od mjera koje smo propisali zakonom iz 2017. godine otvoreni rok za stjecanje statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida na osnovu bolesti uvažavamo činjenicu da od 2007. godine do 2018. je bio zatvoren rok i tu govorimo o toj rupi gdje ljudi nisu mogli konzumirati svoja prava jer je zakonom to bilo onemogućeno.
Hvala lijepa. Imamo više replika. Prva je poštovane zastupnice Selak Raspudić.
Uvaženi ministre Medved, kao što ste mogli čuti s indignacijom sam odbila licitiranje o garažama i materijalnim pravima hrvatskih branitelja. Što se mene tiče dajte im i više od ovoga, jer ne postoji materijalna naknada za ono najviše što su oni dali za našu Domovinu. Međutim, kada ovo govorite ja se slažem sa vama kao što se i vi zapravo slažete sa mnom. Dakle, ključni problem je u tome što oni ranije nisu uspjeli ostvariti svoja prava. 50 000 njih to nije dočekalo, 67430 nema mirovinu. Ali gospodine Medved, tko je za to odgovoran? Čiji je to zakon ranije bio? Koja ga je vlast donosila a da nisu kroz njega mogli omogućiti svoja prava. To je pitanje koje sam ja ovdje postavila i od kojeg se ne smije bježati.
Poštovani ministar hrvatskih branitelja.
Dakle, potpuno je jasno kad je koji normativni akt donošen i potpuno je jasno tko je odgovoran. I ja sam danas odgovoran kao predlagač u ime Vlade za ovo što predlažem kao što i danas pred vama argumentirano izvješćujem o onome što je učinjeno u mandatu od donošenja Vlade do danas. Kao što smo odgovorno detektirali gdje dolazi do zastoja i poteškoća u primjeni Zakona nismo prešutjeli, nismo olako shvatili teškoće u primjeni, nego s puno odgovornosti i pristupamo otklanjanju uočenih nepravilnosti u konkretnoj mjeri i u tim konkretnim prijedlozima koji se sada nalaze u ovim izmjenama Zakona.
Hvala lijepo. Poštovana zastupnica Selak Raspudić je digla povredu Poslovnika. U čemu je povrijeđen Poslovnik?
Članak 238. Dakle nije pružen konkretan odgovor. Odgovorna je također HDZ-ova Vlada. Niste vi osobno, ali HDZ-ova Vlada jest što onda za sobom povlači pitanje je li ovo još jedna nedovoljna izmjena. Ali što se tiče ovoga što vi nudite, ali vjerujem da želite poboljšati status hrvatskih branitelja imate moju punu podršku. Ali isto tako trebamo biti jasni oko onoga čija je odgovornost te brojke koje ste vi danas ovdje naveli.
Poštovana zastupnice i vi znate da je to bila replika, a ne povreda Poslovnika i imate već dvije opomene, pa vam temeljem članka 240. stavak 2. izričem opomenu sa oduzimanjem riječi do kraja rasprave o ovoj temi. Poštovani zastupnik Šašlin.
Poštovani gospodine ministre činjenica je da hrvatski branitelji koji praktički nisu imali neću reći sreću ali nisu bili ratni vojni invalidi, nisu bili ranjavani praktički nisu gotovo imali nikakvih prava osim prava na vojne počasti prilikom sahrane i još tako neka manje značajna prava. Sada se to ovim Zakonom dobrim dijelom ispravlja i sada neki kažu da je to prilično kasno. Međutim, ja mislim da su zakoni tu upravo zato da se mijenjaju i da se na neki način ispravljaju koliko god je to moguće u najboljoj namjeri. Sada se u članku 26. stavku 3. regulira da ljudi koji su proveli do 2 godine na crti praktički imaju pravo na zbrinjavanje kao invalidi do 20% skupine. Oni koji su proveli od 3 godine i više imaju pravo na kao 30% invalidi. Mislim da je to dobro i da je to na neki način kompenzacija možda malo kasno, ali bilo je tu vlada, različitih vlada i bilo je prilika da se to ispravi. To se tek sada evo na neki način … [[ne razumije se]]
Hvala. Odgovor poštovanog ministra branitelja.
Hvala vam lijepa. Uvaženi zastupniče dakle jasno je da znamo i slijed nastanka problema. Jasno je da smo detaljno upućeni u status i poteškoće i jasno je da s punom odgovornosti pronalazimo prijedloge rješenja i dolazimo pred Hrvatski sabor sa Prijedlogom izmjene zakona sa jednim ciljem da tamo gdje su uočene poteškoće da ih otklonimo jer to je ona osnovna misija u potpunosti stvoriti preduvjete za punu implementaciju predloženog odnosno donesenog zakona i to u ovom slučaju činimo za nekoliko mjera. Jedna je mjera ubrzati proces omogućavanja stjecanja statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida poštujući stav medicinske struke, vezu između sudjelovanja u Domovinskom ratu odnosno tijeku službe ratnog puta sa bolesti odnosno ozljedom.
Poštovani zastupnik Mlinarić.
Hvala predsjedavajući. Poštovani ministre, žao mi je da je kolegica Raspudić dobila treću opomenu, jer ja bih rekao da je HDZ-a Vlada Jadranke Kosor 2007. godine zaustavila ovo što ste vi pokrenuli 2017. godine i na tome vam treba čestitati. Ali što ste napravili sa tužbama prema Srbiji za ratnu odštetu? Danas su dva njihova obavještajca Stanišić i Sinatrović osuđeni u Haagu na 12 godina zatvora, Hrvatska a ni vaša Vlada sadašnja Vlada nema ni namjeru podnijeti odštetni zahtjev prema Srbiji, a imamo presude Međunarodnog haaškog suda gdje to možemo napraviti pa da plaćaju i ratne vojne invalide, da plaćaju civilne žrtve rata koje ćemo raspravljati sada poslije ove točke. Uputite sada vi. Nemojte da netko opet za 5 godina kaže pa ona bivša Vlada nije 2021. ili 2022. godine pokrenula tužbu za Srbiju. Pokrenite tužbu. Tužite Srbiju i imate sve pravda je na vašoj strani to je sigurno. Hvala.
Poštovani ministar branitelja.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče ne znam gdje crpite tu spoznaju da naša Vlada nema namjeru pokrenuti taj postupak. Ja sam rekao u nekoliko navrata već tijekom ranije rasprave da naša Vlada, da sva resorna ministarstva intenzivno rade na sagledavanju svih pravnih okvira i iznalaženju pravnog temelja za taj posao. Što se tiče upravo izrečene presude danas izražavam ogorčenost i vjerujem da će Žalbeno vijeće uvažiti parametre uslijed kojih su navedeni u tom zatvoru zbog svih zločina koje su počiniti na teritoriju Republike Hrvatske.
Zastupnik Mlinarić je digao povredu Poslovniku. U čemu je povrijeđen Poslovnik?
Povreda Poslovnika 238. Gospodine Medved crpim iz činjenica da Vlada do današnjeg dana nije podnijela tužbu to je činjenica. Možete vi sada govoriti što god hoćete. Gdje je tužba prema Srbija? Gdje je tužba za logoraše koji su bili na teritoriju Srbije od Niša, Zrenjanina, Sremske Mitrovice? Nema je. Gdje je odšteta za srušene crkve, za srušena sela, za srušene gradove? Nema je. Prema tome, nemojte govoriti da gdje crpim podatke.
Ovako, znate i sami da je to bila replika a ne kršenje Poslovnika. Ja vas lijepo molim, nemojte zlorabiti tu instituciju kršenje Poslovnika. Molim vas, nemojte jer ja ću biti prvi koji provodeći sate i sate svaki dan ovdje i gledajući kako vi zastupnici svjesno zlorabite tu instituciju, prvi ću predložiti da se ona ukine, da se ona ukine jer se sustavno, svjesno zlorabi. Da, nemojte to raditi ja vas lijepo sve molim. Naravno da vam dajem opomenu, ali nije smisao u tome da vam dajem opomenu. Smisao je da se držimo nekih pravila. Ako se nećemo držati pravila bit ćemo kao u džungli.
… [[Upadica se ne razumije.]]
Kolega Mlinarić dobivate drugu opomenu. Molim vas, pazite se. Poštovana zastupnica Nađ izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani ministre Medved rekli ste da ste zakon iz 2017. radili u suradnji sa udrugama. Pustili ste rok za priznavanje statusa hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata i otvorili ste rok za priznavanje statusa hrvatskog ratnog vojnog rata iz Domovinskog rata temeljem bolesti. Međutim, već onda ste trebali na početku vidjeti da zapravo predvještačenje koči taj postupak. Dakle, od 2017. vi ste dali nadu hrvatskim braniteljima da će ostvariti statuse i pripadajuća prava, a te statuse i pripadajuća prava nisu mogli ostvariti. I kako ste onda iz šatora prosvjedovali da treba vratiti dignitet hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata, zar je to vraćanje digniteta hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata? 3 godine ste ih zapravo zavlačili i niste dozvolili da ostvare svoje statuse i prava. Zar to nije licemjerno? Hvala.
Poštovani ministar hrvatskih branitelja.
Hrabro je uvažena zastupnice Nađ od vas koji ste dobro upoznati ili biste trebali biti upoznati sa svim što je stanjem koje je, prvenstveno stanjem koje je bilo u tom resoru Ministarstvu hrvatskih branitelja. Doduše niste ga tada niti zvali hrvatskim, ali potpuno ste netočno izvijestili odnosno iznijeli konstataciju da nije ništa učinjeno. Više od 6 tisuća novih statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida, nekoliko tisuća novih hrvatskih branitelja, dakle zakon je u punoj primjeni. Ovdje govorimo o točkama gdje dolazi do usporavanja procesa i zato ovim predloženim izmjenama želimo ubrzati taj proces kako bismo u potpunosti mogli implementirati sve zakonom predviđene radnje. Nije točno da se zakon ne konzumira. Itekako se konzumira.
Hvala. Poštovana zastupnica Nađ je digla povredu Poslovnika. U čemu je povrijeđen Poslovnik?
Hvala lijepa. Članak 238. Zakon nije u punoj primjeni. Da je zakon u punoj primjeni mi danas ovdje ne bi sjedili.
Temeljem članka 239. izričem vam opomenu [[Upadica Nađ: I ne bi bila …]]
…. /Upadica Nađ: I ne bi bila …/…
Temeljem članka 240. stavak 1. izričem vam opomenu s oduzimanjem riječi. Nemojte zlorabiti instituciju Poslovnika. Ja ću se ozbiljno založiti na Predsjedništvu Sabora da se ta institucija ukine jer je kontinuirano, svjesno zlorabite što je zlorabljenje zapravo demokracije. Nije demokracija da zlorabimo neka pravila oko kojih smo se dogovorili. To je anarhija, a ja to neću dozvoliti. Poštovani zastupnik Klarić.
Uvaženi gospodine ministre ovdje smo se naslušali tijekom rasprave svega i svačega. Najmanje o poanti ovoga Zakona. Svatko tko vas je slušao u uvodu, pa i sada a tko inače s vama komunicira zna koliko se žustro i srčano borite za prava branitelja. I ovdje treba reći i ponoviti i iznijeti stav gospođo Nađ da je ova izmjena Zakona nadogradnja zakona iz 2017., poboljšanje onoga što je uočeno da je loše i ova riječ u Hrvatskoj koja se pojavljuje privilegija to treba zabraniti i uopće ovdje spominjati kada su u pitanju branitelji. Jel' privilegija bila gubiti ruke, noge, živote, jel' privilegija ostati djetetu bez oca, bez majke? A ovdje se spominju privilegije. Imali ste priliku, bili ste u ministarstvu. Mogli ste donijeti taj Zakon iz 2017. i popravljali bi ga možda 2017. na ovakav način, a danas bi bio još bolji. Nemojte se previše fokusirati na nekakve takve, fokusirajte se na ono što ste krenuli.
Hvala. Poštovani ministar hrvatskih branitelja.
Hvala lijepa gospodine zastupniče Boriću [[Upadica Reiner: Klarić.]] Dakle potpuno je, Klariću ispričavam se, Klariću potpuno je jasno da i ponovit ćemo i uvijek moramo ponavljati da je zakon u primjeni u čitavom spektru svojih mjera koje smo donijeli 2017. godine. Jedna od njih je tada uvedena po prvi puta da hrvatski branitelji ukoliko su u mirovini mogu i raditi i da danas 8 tisuća njih radi uz mirovinu, da je to potpora hrvatskim braniteljima da ostanu u svijetu rada, da je to potpora uključenosti hrvatskih branitelja u sve segmente hrvatskoga društva i da je ovo prepoznavanje točaka u sustavu gdje dolazi do usporavanja i rješenje da se ubrzaju ti procesi.
Hvala. A sada će replicirati poštovani zastupnik Borić.
Hvala lijepo. Poštovani ministre gospodine Medved o hrvatskom branitelju danas ćemo čuti različita mišljenja, svatko iz svoga kuta političkog spektra. Međutim, činjenica je jedno. Vi ste ministar branitelja iz prethodne Vlade, nastavili ste to raditi i u ovom mandatu. Što je problem? Da li Zakon o općem upravnom postupku koji nam kaže da u 60 dana onom ispitnom roku moramo nekome dati neko rješenje, jesmo li to primijetili sada i hoćemo to ispraviti da olakšamo proceduru? Jer svi u svojoj okolini imamo ljude koji su bili hrvatski branitelji, nisu ostvarili svoj status. Hoćemo li im pomoći? Hoćemo li pomoći na način da glasamo protiv ovoga Zakona kao što mnogi najavljuju ovdje ili podržavajući ovaj Zakon da im pomognemo? Jer to nas čini različitim ovdje. Jesmo li za to da im pomognemo i riješimo nedostatak koji smo primijetili, ili ćemo ostaviti i reći pa neka se snalaze kroz ono što smo napravili 2017. godine? Ja mislim da smo na ispravnom putu, a vi recite evo govorite o brojkama. Nisu to samo brojke. To su ljudi i njihove sudbine i oni koji to razumiju, razumjet će svaki članak ovoga zakona.
Poštovani ministar hrvatskih branitelja.
Hvala lijepo zastupniče Boriću. Dakle, potpuno je jasno da su ovo mjere koje su prepoznate gdje se usporava proces i svatko onaj kome je stalo do sustavnog institucionalnog pristupa i afirmativnog pristupa prema hrvatskim braniteljima da će podržati ove korake, ove mjere jer organizacijski se sustav uspostavlja tako da se ubrza cijeli proces. Na žalost 2017. godine kada smo otvorili rokove dobili smo 1000 zahtjeva obzirom da ranije nisu mogli pokrenuti taj postupak, da je došlo na mnogim razinama do usporavanja procesa i zato ovo sada ispravljamo. Oni koji deklaratorno podilaze na način da hvale hrvatske branitelje a kroz konkretne svoje postupke ne doprinose tome nisu i ne mogu biti pozdravljeni od strane hrvatskih branitelja.
Hvala. Sljedeća replika poštovani zastupnik Deur.
Poštovani potpredsjedniče, ministre hrvatskih branitelja sigurno da gledajući unazad sve ove godine uvijek se pitamo što ove zakone i što ste vi donosili, ne vi, Ministarstvo hrvatskih branitelja na čelu sa vama. Zašto je to bilo potrebno? Iz kojih razloga? Zašto svakih par godina od 2000. godine se prava i hrvatski branitelji i Domovinski rat su na tapetu određenih situacija. Što se to dogodilo? Prošla Vlada u kojoj je gospođa Nađ bila došlo je do te situacije da i zgradu su skoro premjestili i ona bi došla na red, a ne hrvatski branitelji. Hvala vam.
Poštovani ministar hrvatskih branitelja.
Dakle, odgovorna Vlada prepoznaje, prati stanje, ima odgovarajući odnos prema hrvatskim braniteljima, ima odgovarajući odnos sa udrugama iz Domovinskog rata, valorizira i vrednuje i Domovinski rat i žrtvu Domovinskog rata i hrvatskih branitelja i civilnih stradalnika Domovinskog rata na odgovarajući način. I to kroz normativne akte, kroz iznalaženje odgovarajućih rješenja institucionalno. Nemojmo ovdje zanemariti činjenicu da je do 2016. godine bila razdvojena mirovina ciljano prema populaciji hrvatskih branitelja, odnosno hrvatskih ratnih vojnih invalida i obitelji poginulih upravo sa ciljem da se stvori nesigurnost kod ove ranjive populacije. Nemojmo zanemariti činjenicu da je čak i opskrbnina izbačena iz resora Ministarstva branitelja tada i stavljena u socijalu. Koliki je to spektar i paleta mjera koja je vraćena u nadležnost Ministarstva hrvatskih branitelja.
Hvala. Poštovana zastupnica Puljak.
Evo poštovani ministre, opet ću komentirati ovaj novi model vještačenja. Dakle, apsolutno razumijem potrebu kad uočite da je neki proces prekompliciran i uzrokuje zastoje, da se onda traži kako taj zastoj otkloniti, ubrzati. Ali vi kako ste predložili sad ovdje, dakle meni se opet čini da taj proces neće doživjeti nikakvo ubrzanje. Dakle, umjesto da ste u samom Zavodu za vještačenje, evo taj tim kojega ćete ili povjerenstvo kojega ćete vi osnovati zašto ne bi bio pri Zavodu za vještačenje i bavio se samo potrebama branitelja već ga izdvajate iz tog zavoda. Dakle, nakon što smo ga osnovali jer su postojale primjedbe, kreirani projekti, potrošili se milijuni eura da se optimizira cijeli taj proces i modernizira sad se vraćamo na stanje prije toga. Eto hvala.
Hvala. Poštovani ministar hrvatskih branitelja.
Hvala lijepa zastupnice Puljak. Na mjesečnoj razini od donošenja zakona sa djelatnicima Ministarstva rada, mirovinskog sustava i sa ZSOSI-em smo provodili analize zaprimljenih i obrađenih predmeta. Na stotine sastanaka gdje smo iznalazili, pokušali iznaći rješenje za ubrzavanje procesa. Ne možemo dozvoliti da proces traje toliko dugo. I ovo sada, ovaj model, ovaj prijedlog konačnih izmjena i dopuna zakona je temeljen i baziran na našoj zajedničkoj procjeni, na procjeni struke, na procjeni vještaka i na cjelokupnoj analizi upravo na način da se u okviru Ministarstva hrvatskih branitelja osnuju vijeća gdje će se putem javnog poziva odabirati vještaci, specijalisti za provedbu vještačenja i na taj način ubrzati cijeli proces.
Hvala lijepa. Sljedeća pojedinačna rasprava bit će poštovanog zastupnika Stipe Mlinarića. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedavajući, kolegice i kolege. Znate li da svaki dan umire 14 branitelja. Na žalost taj broj je sada veći jer ovo je podatak za 2019. godinu. Udarna vijest na skoro svakom mediju je broj umrlih od corone, dok ovaj podatak nikad nije bio udarna vijest a morao je. Jer prosječna starost hrvatskog branitelja koji umire je 55 godina. Prosječna dob umrlih od covida 19 iznosi 77,8 godina za 2020. godinu. Broj umrlih branitelja sve se više povećava, a sistematski pregledi i izgradnja veterinarskih centara očito nisu dovoljne mjere, nego se problemu treba pristupati cjelovito i sustavno. O tome u ovim izmjenama zakona nema ni traga ni glasa. Skrb za dostojan život i zdravlje hrvatskih branitelja trebao bi biti imperativ jednako kako je nama sloboda i opstojnost Hrvatske bila imperativ. Što bog združi HDZ razdruži! Jeste li znali da se na Memorijalnom groblju u Vukovaru ne mogu pokopati u istoj grobnici muž i žena? U ovim vremenima kada je broj umrlih hrvatskih branitelja zabrinjavajuće velik mi Vukovarci muku mučimo s ukopom naših voljenih. Naime, na Memorijalnom groblju nemoguće je u istoj grobnici iako su predviđena tri mjesta sahraniti bračni par, nego je obitelj izložena nemiloj situaciji, da roditelje mora razdvajati u smrti i pokapati u različitim grobovima. Zašto se to do sada nije riješilo ne znam, ali znam da je sve više zahtjeva da se to pitanje riješi. I to ministre shvatite kao pitanja ljudi sa terena koje susrećem svakodnevno. Na žalost, propuštena je prilika urediti i još neke stavke zakona poput određivanja iznosa najniže mirovine hrvatskog branitelja čiji iznos je sada sramotno nizak svega 2500 kuna. Zato predlažem ukinuti odredbu kojom se najniža mirovina hrvatskog branitelja uređuje Zakonom o mirovinskom osiguranju, nego se kod uređivanja treba vezati uz prosječnu plaću u RH. Zakon o braniteljima u samom nazivu ima i članove obitelji. Zašto se onda ne skrbi za sve članove obitelji? Zašto na primjer oslobađanje od javnobilježničkih i sudskih troškova ne vrijedi i za članove obitelji? Nedavno sam dobio informaciju kako je nakon godina i godina upravnih i drugih postupaka jedan branitelj konačno riješio svoj status hrvatskog ratnog vojnog invalida. On i obitelj žive u jednom malom mjestu od te sramotno male mirovine. Supruga ne radi jer nema posla. Škola nije besplatna kako se to voli naglašavati, a kućicu je ta obitelj trebala popraviti. I nadobudno je pokušala predati zahtjev za popravak kuća, a onda ga je dočekao hladan tuš. Za svaki dokument djece i supruge mora platiti državnu pristojbu. Znate li vi koliko je to dokumenata potrebno skupiti za stambeno zbrinjavanje? 23 dokumenta, a većina njih se plaća. Pa pomnožite to sa brojem članova obitelji. I na kraju rok za savjetovanje o ovom zakonskom prijedlogu bio je tek 15 dana. Za mnoge druge zakone je 30 dana. Pokazuje li nam Vlada sa tim primjerom koliko zapravo drži do najzaslužnije skupine za postojanje ove države. Hvala vam lijepo.
Imamo više replika. Poštovana zastupnica Vlašić Iljkić najprije.
Poštovani zastupniče, drago mi je što ste se vratili na konkretne probleme branitelja [[Upadica: Skinite masku molim vas, slabo vas čujem.]] Pardon. Drago mi je što ste se vratili na konkretne probleme branitelja i na problem što je u prošloj godini preminulo više od 5600 branitelja i njihovo zdravstveno stanje činjenično je sve teže i zbog bolesti i zbog godina starosti i zbog svih problema koje niz godina trpe. Ono što mene zanima i sigurno ste se i vi suočili na terenu problemi sa smještajnim kapacitetima, problemi sa palijativnom skrbi gdje zaista braniteljima nije omogućen smještaj i sve njihove potrebe s obzirom na zdravstveno stanje i socijalne usluge koje im trebaju biti u mogućnosti i dostupne a nisu, ne samo njima nego i drugim korisnicima i to treba svakako uzeti u obzir bez obzira imaju prioritet pri smještavanju. No, taj prioritet nisu u mogućnosti iskoristiti jer su liste čekanja u svim domovima zaista prevelike. Zahvaljujem.
Poštovani zastupnik Mlinarić.
Poštovana kolegice, u pravu ste. Na žalost hrvatski branitelji na papiru imaju mnoge privilegije i mnoge prednosti, a na žalost na terenu se to ne pokazuje. Za ove zdravstvene što ste rekli preglede i ovo ne mogu udarit po ministru branitelja Medvedu, jer nije kriv za pandemiju corona virusa, nije se moglo u bolnice ići na preglede. Prije toga je radio to, znam išao sam i ja na pregled prije četiri godine, tri godine kao logoraši. U ovom pandemijskom vremenu na žalost hrvatski branitelji nisu išli na preglede i puno ih ima koji boluju od najtežih bolesti poput karcinoma i svega ostalog. Hvala.
Poštovana zastupnica Vučemilović.
Hvala lijepa. Poštovani kolega Mlinariću, teško je pomisliti da evo nakon toliko vremena netko može branitelja koji prima dvije i pol tisuće kuna mirovine nazvati privilegiranom kastom. Meni je to uistinu čudno i neshvatljivo. Pa evo ja vas sada pitam, tu su se spominjale nekakve garaže, stanovi. Kako se vi osjećate? Vi ste vukovarski branitelj. Kad netko kaže da ste vi dio neke privilegirane kaste što definitivno naši branitelji nisu, niti zaslužuju da ih itko ikada tako zove.
Poštovani zastupnik Mlinarić.
Samo da se kolega Deur ovo nije naručeno pitanje. Kada ste uzeli moj osobni primjer, ja ću vam reći. Ja sam od Ministarstva branitelja brojkom i slovom dobio 276000 kuna kredita i kupio sam stan dignuo sam još kredit od 250 000 kuna od Zagrebačke banke po 10% kamate 2000. godine. Vratio sam taj kredit kao hrvatski ratni vojni invalid sa tim pogodnostima koje taj zakon pruža. Stan nisam dobio, stan nisam dobio od ove države, a trebao sam ga dobiti. Nisam inzistirao na tome. Rekli su da je to bilo po zakonu. Vidio sam kasnije kako se taj zakon izigravao na sve načine, ali nije to kriva, to je kriva sve Vlade koje su bile prije toga. Evo hvala vam lijepa.
Poštovani zastupnik Šašlin.
Poštovani kolega [[Upadica: Skinite masku i vi da vas čujem.]] O pardon, da. Spomenuli ste ovdje ovu informaciju da se na Memorijalnom groblju ne mogu sahraniti članovi obitelji, odnosno supruga. Meni je osobno to prva informacija. Zaista me zanima u čijoj ingerenciji je to groblje, koja je uloga tu grada Vukovara i ako nije u nadležnosti grada da li je grad pokrenuo nekakvu inicijativu ili prijedlog bilo kakav dao da se taj problem riješi. Jer zaista možda nije mjesto ni vrijeme da se sada o tome, nakon 20 i nešto godina kako to groblje postoji sada se netko sjetio da je to problem. Jel' razumijete? Znači netko je to trebao iz grada pokrenuti po meni. Hvala.
Poštovani zastupnik Mlinarić.
Hvala lijepo na pitanju jer ovo je stvarno problem. I žalosno je da nismo čuli, evo i saborski zastupnici to je istina, a groblje je pod Ministarstvom branitelja. Groblje je pod Ministarstvom branitelja, ingerencijom. I ako ste bili, a bili ste sigurno na Vukovarskom groblju nigdje niste pročitali osim jednog imena, osim na grobu Blage Zadre gdje je pokopan i Blago i sin Robert. Ali suprugu ni jednu niste pročitali na jednom grobu. Što mislite da u ovih 30 godina ničija supruga od branitelja koji je poginuo ili umro nije umrla? Jeste, umrla je na žalost ali obitelj ima problem i mora kupovati drugu grobnicu na drugom groblju i sahranjivati svoju majku, a otac na drugom groblju. To stvarno nije u redu. To nije ljudski. To je van svake pameti, evo. Ali dat će ministar valjda odgovor na to i rekao da će to riješiti.
Poštovani zastupnik Đakić.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Pa kolega Mlinariću, raspravljali ste o tome kako Vlada RH nije ništa učinila kako bi naplatila štetu od Republike Srbije. Govorili ste da ništa nije napravljeno. Podsjetit ću vas pet posebnih uvjeta i kriterija u kojem je drugomu Srbija će osigurati zaštitu prava žrtava i pristup pravdi bez diskriminacije. To je druga stavka. Predsjednik Vlade gospodin Plenković za vrijeme posjeta Vučića Hrvatskoj samo jednu je temu imao – naknada štete žrtvama što je definirana u ovom drugom stavku koje je Europska komisija nominirala i prihvatila od strane hrvatske diplomacije i stavila u posebna mjerila i kriterije. Samo da vas podučim. Mi se u nekim stvarima možemo slagati, ali vidim da u nekim stvarima niste upoznati.
Poštovani zastupnik Mlinarić. Kolega Mlinarić polako, prvo vam ja dam riječ onda vi govorite.
Dobro.
Izvolite.
Hvala lijepo predsjedavajući. Kolega Đakić, sad ću ja vas podučiti iz prve ruke. 15000 logoraša koji su bili u srbijanskim logorima među njima i ja nije kune do sad dobilo od velikog diplomate što ste rekli Plenković da je ispregovarao sa Vučićem. Tko je dobio odštetu za logor? Tko je dobio odštetu za poginulu djecu u Hrvatskoj? Tko je dobio odštetu za srušene crkve, srušene gradove? Koja je to? Koliko je kuna došlo iz srbijanskog proračuna u hrvatski proračun recite javno ili neka vaš ministar kaže? Evo. I odmah smo riješili tu zagonetku i vaša podučavanja.
Hvala lijepo. Sada će u ime predlagatelja govoriti poštovani potpredsjednik Vlade i ministar hrvatskih branitelja Tomo Medved. Izvolite.
Hvala vam lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi zastupniče Mlinariću, otvorili ste još jedno od pitanja naravno za koje je nadležno Ministarstvo hrvatskih branitelja, a puno ih je. Ja vjerujem da vi znate sav slijed i cjelokupnu sliku o statusu memorijalnog groblja Vukovar, vjerujem da znate. Ja vjerujem da znate da je 16. studenog 2000. godine zaključkom Vlade donešena odluka da se utvrđuje status Memorijalnog groblja žrtava iz Domovinskog rata, a sredstva za čuvanje održavanje i zaštitu osiguravaju se u državnom proračunu RH na poziciji Ministarstva hrvatskih branitelja koje upravlja Memorijalnim grobljem. Prema tome, memorijalno groblje žrtava iz Domovinskog rata u Vukovaru upisano je u registar kulturnih dobara RH, listu zaštićenih kulturnih dobara pod oznakom Z339I2. To nadalje znači da navedeno groblje ima poseban status i nije izjednačeno sa ostalim grobljima u RH koja se smatraju komunalnim objektima kojima sukladno Zakonu o grobljima upravljaju jedinice lokalne samouprave u skladu sa svojim ovlastima i osiguranim sredstvima. Ujedno to znači da se grobna mjesta za ukop u pojedinim alejama sukladno utvrđenoj namjeni i uspostavljenim alejama osiguravaju bez naplate, te da se ne plaća godišnja grobna naknada za razliku od svih drugih grobalja, odnosno komunalnih objekata. Za očuvanje, zaštitu groblja i protokolarnu skrb na groblju se godišnje izdvaja otprilike 2,4 milijuna kuna. Trenutno na tom istom groblju Ministarstvo hrvatskih branitelja provodi dogradnju upravne zgrade, rekonstrukciju i sanaciju Memorijalnog groblja, izgradnju mrtvačnice sa centrom za posjetitelje, sanitarnim čvorovima. Projekt vrijedan 5,3 milijuna kuna. U planu je proširivanje groblja i grobnih polja za ukop umrlih hrvatskih ratnih vojnih invalida i obitelji poginulih hrvatskih branitelja, izgradnja kapelice. Pravo ukopa na Memorijalnom groblju žrtava iz Domovinskog rata u skladu sa člankom 21. i Pravilnika koji regulira to pitanje, ostvarivanje prava na troškove ukopa uz dodavanje vojnih počasti, te grobno mjesto i njegovo održavanje imaju smrtno stradali i nestali hrvatski branitelji iz Domovinskog rata, umrli hrvatski ratni vojni invalidi iz Domovinskog rata, članovi obitelji smrtno stradalog ili nestalog hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata, zapovjednici obrane Vukovara, civilne žrtve iz Domovinskog rata. Memorijalno groblje ima jedinstveni status u RH jedno jedino kao takvo gdje su pokopane isključivo žrtve Domovinskog rata, dok se hrvatski branitelji u RH pokapaju na grobljima diljem RH. Bilo koja promjena ustroja Memorijalnog groblja značila bi i gubitak njegovog statusa. Uvaženi zastupniče Mlinariću, ukoliko imate inicijativu i prijedlog o promjeni statusa ovog groblja ja vas pozivam da uputite prijedlog prema Ministarstvu hrvatskih branitelja.
Repliku ima poštovana zastupnica Vučemilović.
Hvala lijepa. Poštovani ministre Medved, uvažavajući sve što ste rekli i što uistinu stoji, uvažavajući sve napore i financijske i materijalne, sve resurse koji se koriste kako bi se obilježilo posljednje počivalište na dostojan način zakoni su tu da se mijenjaju, da se promijene. Svaki dan i svaki tjedan mi imamo izmjene, dopune zakona. Ovo je ipak jedno osjetljivo pitanje i bez obzira što je evo kolega Mlinarić otvorio to jedno specifično pitanje ne možemo pobjeći od toga da su i obitelji na neki način sudjelovale, bile zakinute. I možda ne bi bilo loše da počivaju zajedno bez obzira i uvažavajući uistinu sve što ste rekli. Ali evo, ako treba i mi ćemo napraviti prijedlog a nadam se da će ga i ostali podržati.
Molim vas nemojmo iz mjesta. Hvala lijepa. Poštovani ministar hrvatskih branitelja.
Dakle, obzirom da imate sad punu sliku o statusu tog objekta želim izdvojiti još jednu činjenicu, da je naša Vlada donijela Zakon o Vukovaru mjestu posebnog domovinskog pijeteta, da je u skladu sa tim zakonom i vijeće formirano za sve aktivnosti koje su usmjerene ka gradu, mjestu posebnog domovinskog pijeteta. Da je i Memorijalno groblje u skladu s zakonom sastavni dio i u nadležnosti tog vijeća i da ćemo na vijeću raščlaniti i analizirati, a vijeće između ostalog čini i predstavnici grada Vukovara i Udruga hrvatskih branitelja i stradalnika iz Domovinskog rata sa područja grada Vukovara kao i sva tijela i institucije sa razine RH, pa vjerujem evo kad zaprimimo vaš prijedlog da ćemo ga na razini vijeća analizirati i donijeti odgovarajući zaključak.
Hvala lijepa. Sljedeća rasprava bit će poštovanog zastupnika Rade Šimičevića.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre, državni tajnici, kolegice i kolege. Da, istina je da je prošlo već 30 godina od početka Domovinskog rata i da još nismo riješili sve one zahtjeve koje smo trebali riješiti, ali isto tako istina da su neke Vlade bile pa nisu ništa radile za hrvatske branitelje. A ja se nadam da će ova Vlada, odnosno ovo ministarstvo na čelu sa ministrom Medvedom uspjeti riješiti sve one zahtjeve koji još nisu riješeni. Rat nije bio piknik, niti je trebalo pozivnica kako se iz ove perspektive nekim nostalgičarima čini već teška i krvava borba za slobodnu i neovisnu državu Hrvatsku i to sa neprijateljem koji nije prezao ni od čega. I zato ne smijemo dozvoliti da nam veća prava imaju predstavnici tzv. Münchenske bojne ili ne daj Bože neprijateljski vojnici od istinskih i časnih dragovoljaca Domovinskog rata. Ovim zakonom učinjen je iskorak u uređenju braniteljskih prava. Znamo da je zakon iz 2017. postigao veliki napredak za skrb, za braniteljsko stradalničku populaciju. Međutim, nakon tri godine primjene zakona uočeno je kako određene mjere treba dodatno prilagoditi potrebama korisnika kako bi one u potpunosti rezultirale planiranim učinkom. Te su izmjene uglavnom tehničke i organizacijske prirode. Glavni razlog izmjena je ubrzanje postupka za ostvarivanje statusa hrvatskih ratnih vojnih invalida. U postupku ostvarivanja statusa hrvatskih ratnih vojnih invalida iz Domovinskog rata postoje normativni organizacijski problemi koji utječu na trajanje postupka daleko izvan zakonskih okvira, a tiču se većinom provođenja stručne procjene. Zakon o općem pravnom postupku koji je propisao da je službena osoba dužna u slučajevima vođenja ispitnog postupka na zahtjev stranke rješenje donijeti i dostaviti stranci najkasnije u roku od 60 dana od dana podnošenja uređenog zahtjeva, a postupak priznavanja statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida ponekad je trajao i tri godine. Zbog dugotrajnosti postupka potrebno je izostaviti prethodnu stručnu procjenu iz postupka ostvarivanja statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida. Izbacivanje prethodne stručne procjene iz postupka ostvarivanja statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida ne utječe na samu kvalitetu postupka. S obzirom da je prethodna stručna procjena obavljena u zdravstvenim ustanovama u vrijeme pandemije corona virusa dodatno je otežano provoditi prethodnu stručnu procjenu. Do sad je za potrebe prethodne stručne procjene utrošeno preko 15 milijuna kuna. Radi dodatnog ubrzavanja postupka vještačenja hrvatskih branitelja u postupku ostvarivanja statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida koji se do sada obavljao u Zavodu za vještačenje, odnosno ZOSI-u potrebno je kao što zakon i predlaže vještačenje nastaviti kao corpus separatum zasebno tijelo u nadležnosti Ministarstva hrvatskih branitelja jer se ne utvrđuje samo stupanj oštećenja organizma već i uzročno-posljedična veza oštećenja organizma što predstavlja posebnu metodologiju rada koja se razlikuje od ostalih postupaka vještačenja u nadležnosti ZOSI-a. Razgovarao sam sa dosta liječnika i oni se slažu da bi ovo zapravo trebalo raditi kao zasebno tijelo. Prava koja ostvaruju branitelji ovim zakonom, uvođenje novčane naknade za nezaposlene hrvatske branitelje, povećanje najniže mirovine, snižavanje dobne granice za odlazak u starosnu mirovinu, pravo na obiteljsku mirovinu za bračne ili izvanbračne drugove, pravo na stambeno zbrinjavanje, omogućavanje rada hrvatskim braniteljima uz mirovinu, zaštićena stečena prava. Ovo ministarstvo na čelu sa istinskim junakom Domovinskog rata gospodinom Tomom Medvedom to će i učiniti. Čovjek koji je prošao sve značajne operacije u Domovinskom ratu zna na koji način učiniti hrvatskog branitelja posebnim, a ne privilegiranim kako se ovdje insinuira. Gospodin Medved zna da hrvatski branitelj ništa ne traži već želi da ga Domovina voli kao što on voli Domovinu. Mnogi na žalost nisu dočekali slobodu i zbog njih koji su dali svoje živote za slobodnu Hrvatsku državu trebamo učiniti sve da branitelji ostvare sva svoja prava koja im pripadaju zakonom, da bi oni kojih nema počivali u miru Božjem. Svakako da je državnim proračunom osigurana sredstva za …
Hvala. Imamo dvije replike poštovani zastupnik Borić najprije.
Hvala lijepa. Kolega Šimičević vi ste kao hrvatski branitelj jedan od zapovjednika ja mislim ratnih postrojbi na Velebitu. Jasno znate sve o hrvatskim braniteljima, ne trebamo mi tu puno tumačiti. Ovdje je samo pitanje prepoznajemo li mi tog čovjeka danas u 2021. godini kao čovjeka koji ima problem, koji nije mogao dokazati u nekom vremenu i koji želi riješiti svoj status na način da poštuje zakone koje mi donosimo. Jesmo li primijetili u procesu da se nešto dogodilo u proteklih nekoliko godina i želimo li to sada ispraviti na način da kažemo da, podržavamo sve to, hrvatski branitelji su ti i oni su oslonac naše države, oni su ti koji su stvorili državu ali ćemo glasati protiv toga jer opet imamo i drugo mišljenje. Možda su oni to nešto zloupotrijebili. Imamo li takvih u našoj okolini koji zaista vidimo da zdravstvo zaista više ne mogu funkcionirati i sad je problem dokazivanja je li to samo zdravstveni dio ili je to povezano i sa Domovinskim ratom. To je onaj osnovni problem. Doživljavamo li te ljude kao istinsku vrijednost ovog naroda, tj. i ove države?
Poštovani zastupnik Šimičević.
Poštovani zastupniče da, kao što sam rekao u uodu za odlazak u Domovinski rat nije trebala pozivnica. Tamo su išli ljudi koji su osjećali Hrvatsku domovinu i srcem i dušom. Međutim, nakon 30 godina jasno da dobivamo određene odgovore od onih, pa ja bih rekao koji nisu osjetili niti tegobe rata, niti su imali probleme unutar obitelji, a zapravo su uživali sve blagodati slobodne države. Mi doista moramo učiniti sve i zahvaljivati stalno hrvatskim braniteljima pogotovo hrvatskim ratnim vojnim invalidima koji su dali dio sebe da bi mi, da bi naša djeca m mogli živjeti u slobodnoj državi Hrvatskoj, da bi je mogli izgrađivati i da nam svima bude bolje. Nikako ne smijemo zaboraviti reći hvala hrvatskim braniteljima za to što su učinili.
Poštovani zastupnik Pavliček.
Uvaženi kolega Šimičević, slažem se sa vama da ne smijemo dozvoliti da kako ste sami rekli u vašem izlaganju da pripadnici München bojne a kamoli neprijateljski vojnici dobiju veća prava od hrvatskih branitelja. I mislim da je ovo dobar prijedlog zakona sa svojim izmjenama i dopunama. Međutim, bojim se da ćemo upravo odnosno vladajuća većina sa sljedećim Zakonom o stradalnicima Domovinskog rata omogućiti i neprijateljskim vojnicima da iskoriste određena prava koja ima ne pripadaju.
Poštovani zastupnik Šimičević.
Zahvaljujem uvaženi zastupniče. Da, mislim da ministarstvo na čelu sa ministrom Medvedom koji je doista sudjelovao u svim važnim operacijama Domovinskog rata, da on osjeća što je hrvatski branitelj dao za hrvatsku državu i na koji način se mogu riješiti problemi hrvatskog branitelja. Spomenuli ste civilne stradalnike Domovinskog rata. Ja sigurno, a siguran sam ni većina ovdje u ovom Hrvatskom saboru neće dignuti ruku za onaj zakon koji daje pravo bilo kome, srpskom agresoru, bilo kojem pomagaču ili članovima njihovih obitelji. Ali on što u tom zakonu doista i piše je da medicinska dokumentacija koja je izdana na okupiranom teritoriju ili na teritoriju Republike Srbije i Crne Gore se neće uzeti u obzir da bi se moglo ostvariti pravo civilne žrtve rata.
Sljedeća rasprava bit će poštovanog zastupnika Gorana Ivanovića. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi državni tajnici, kolegice i kolege. Evo prije nego što išta kažem o izmjenama i dopunama ovoga zakona reći ću jednu misao koju mislim da dobar dio hrvatske javnosti će podijeliti sa mnom na isti način. Mislim da smo rad Hrvatskog sabora doveli do teatra apsurda. Mi praktički imamo mišljenje, odnosno javnost već ima mišljenje o ovom zakonu, a da mi nismo proveli raspravu. Najglasniji među nama nisu ovdje, nema ih, ne sjede, ne sudjeluju u raspravama. Pa zašto bi sjedili ovdje kad su oni svoje mišljenje rekli još u ponedjeljak ili utorak ili prije mjesec dana. Zašto bi ovdje ukrstili koplja argumentima, činjenicama i na najprirodniji način kako Hrvatski sabor i treba zastupati rekli ono što misle. Mislim da to stvara jednu krivu sliku u hrvatskom javnom prostoru i mislim da to nije dobro. Čemu onda ovo? Zašto smo mi ovdje od jutros od pola deset i bit ćemo danas, noćas do jedan sat u noći. Nema smisla, jer ovo što ću ja reći ne zanima nikoga i možda moji kolege koji će doći poslije mene. Nikoga, jer je to sve već netko drugi mjesto nas rekao. Pa evo dozvolite da ja kažem nekoliko riječi o ovome. Mi Hrvati smo čudni. Kad je nešto sporo, onda kukamo da je to sporo. Kad se nešto ne mijenja, onda kukamo zašto se ne mijenja. Nema boljeg i školskijeg primjera od ovoga. 2017. Smo donijeli zakon, pratili smo provedbu i vidjeli smo da imamo problema, da procesi traju dugo, da nam ljudi koji čekaju ostvarenje ovog da nam ljudi koji čekaju ostvarenje ovog statusa umiru. I što se dešava? Ministar Medved, njegovo ministarstvo, Vlada RH želi to ubrzati, želi više, jače i bolje, pa zar to nije prirodno, zar to nije domoljubno, zar to nije hrvatski, ja mislim da je. I donosi nam ovdje prijedlog zakona i kaže evo nudimo nešto što smo uvidjeli praktički provedbu zakona u 3 godine da bitno usporava procese i donosi u biti 2 bitne odredbe koje se tiču sticanja statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida i njihovog stambenog zbrinjavanja. Pa ja mislim da ne može biti bolje, ja mislim da ne može biti poštenije od toga. No ovdje ima razno raznih mišljenja, onda se ovdje zadjene ideološka i svaka druga prepirka koja nema veze sa onim o čemu govorimo. Stoga želim s ovog mjesta jasno i glasno reći, spominjala se ovdje 106-ta, 107-ta, naravno da se, mjesec lipanj je mjesec u kojem je 1991. osnovana većina brigada zbora narodne garde. I idem po tim protokolima, među tim sam ljudima i slušam što oni govore, to je bitno što oni govore, što branitelji govore o izmjenama i dopunama ovog zakona. Pozdravljaju, pozdravljaju ga i kažu to je dobro, to se trebalo napraviti i prije. No kukati za prolivenim mlijekom je nešto što i ne bi trebala biti praksa. Prema tome, želim dati punu podršku naravno i ministru i ministarstvu na ovome što smo donijeli ovdje pred nas, no kažem brine me upravo to da sve ovo što, mi ćemo za sat vremena raspravljati o civilnim žrtvama Domovinskog rata. Pa ne znam ima li smisla kad su svi već o tome nešto rekli, a nema ih ovdje sada i iznijeli su stotine netočnih podataka koji se nikada neće dogoditi koji plaše hrvatski narod. Zašto plašimo hrvatski narod? Pa zar već nije dovoljno uplašen sa 100-tinama stvari koje se događaju u Hrvatskoj? Ali ne, treba ga plašiti i dalje pa to je naš narod, mi smo njegovi izaslanici u Hrvatskom saboru. Pa nismo mi zaduženi da ga plašimo, nego da ga bodrimo, da ga hrabrimo. Da kažemo da mi smo ti koji će braniti njegove interese. I to je pogrešno i to treba promijeniti. Što je dobro, dobro je pa da je donio to gospodin Medved ili gospođa Nađ sasvim je svejedno, ako je dobro i ako je dobro onima zbog kojih to donosimo pa onda nemojmo voditi rasprave koje nemaju smisla. Stoga evo još jednom želim pohvaliti ove izmjene i dopune Zakona o hrvatskim braniteljima i dati punu podršku prije svega provedbi ovog zakona što mislim da je apsolutno najbitnije.
Imamo 3 replike i na vaše izlaganje. Poštovani zastupnik Šašlin.
Poštovani gospodine Ivanoviću i sam ste sudionik Domovinskog rata i sigurno se sjećate i znate koliko je to složeno i teško vrijeme bilo, koliko je to različitih teških sudbina ljudi. I svjesni ste toga da se svi ti problemi ne mogu riješiti jednim potezom pera, jednim zakonom. I zato sve ovo što mi danas 30 godina nakon početka Domovinskog rata raspravljamo o hrvatskim braniteljima o Domovinskom ratu ne smatram uopće pogrešnim, dapače ja sam sretan što o tome pričamo nakon 30 godina i daj Bože da o tome netko u ovom visokom domu raspravlja i nakon 50 godina i 100 godina hrvatske države. To je smisao i to je cilj. Tako da ništa ne vidim loše u ovome, dapače trebamo biti na neki način ujedinjeni svi u tome i iznalazit uvijek nova rješenja, poriješavati ono što se može. Hvala.
Poštovani zastupnik Ivanović.
Hvala lijepo. Pa mislim da ste u ovoj replici u biti i odgovorili i ono što bi i sam mogao ponoviti. Naravno, sve što se pokazalo da nije dovoljno učinkovito, da nije dovoljno brzo, pa naravno zato i postoji Hrvatski sabora da mijenja, a mi smo ti koji evo trebaju procijeniti, ocijeniti [[Upadica: Hvala.]] da je to tako.
Sada će govoriti poštovani zastupnik Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepo, uvaženi potpredsjedniče, uvaženi predstavnici ministarstva, pa evo želim nešto reći o ovom nacrtu Konačnog prijedloga Zakona o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i njihovih obitelji. Mislim da ova rasprava kako je krenula ipak ide u dobrom smjeru i da konačno bez obzira na naše političke poglede razumijemo što je to hrvatski branitelj i da tu među nama ne bi trebalo biti nikakvih dvojbi jer vidimo da i iz drugih klubova jasno se pokazuje da razumijemo da pravo nije privilegija, pogotovo pravo hrvatskog ratnog vojnog invalida i da tu nema puno rasprava. Bilo je samo mogućnosti koje su se mogle ostvariti ili se nisu ostvarile. Postoji na moje zadovoljstvo Vlada i ministar koji razumiju tu populaciju, došli su iz te populacije, bili su ratni zapovjednici, znaju što je hrvatski branitelj i nemaju dvojbi da li je to zlouporaba prava ili te privilegije o kojoj se govori ili je to istinska potreba čovjeka da riješi svoj status. Svatko od nas sigurno će u svojoj okolini pronaći po nekog koji nije uspio riješiti taj status. I to smo rješavali 2017. godine omogućili smo da se to ponovno može ostvariti i kao hrvatski branitelj, ali i kao hrvatski ratni vojni invalid. Svaki lokalni čelnik zna koliko je teško zbrinuti hrvatskog ratnog vojnog invalida i da to iziskuje velika sredstva i da tu ima nekada i osjećaja koji se onda pojavljuje u toj populaciji, zašto on, zašto ne ja, ali ovdje govorimo o zakonu koji nam svima treba biti jednak. I ja te ljude razumijem i kao hrvatski branitelj, ali i kao čovjek koji živi sa njima i razumije njihove probleme. Imam prijatelja koji nije mogao znati da će se razboljeti, ali se to desilo zaista u vremenu kada više nije mogao ostvariti zakonski svoje ovaj pravo na to da bude ratni vojni invalid. I vidim koliko se muči i da traje taj postupak, traje evo nekoliko godina, uredno podnesen zahtjev ne može se riješiti konačno. I to je ovo što je primijetilo i ministarstvo i želi riješiti taj postupak dugotrajnosti 60 dana, što prije jer je predugo vremena već prošlo. Iako smo s njima od početka onda ćemo ih razumjeti kao ljude koji su stvorili ovu državu i koji su na svojim leđima iznijeli najteže vrijeme stvaranja i same države i ja tu nemam nikakvih dvojbi, nikada mi njihovo pravo nije bila privilegija, nikada. Da li ćemo to svesti to sada kroz ovu raspravu ili onu slijedeću na slijedećem zakonu i takve ljude poznajem u vlastitoj okolini i moramo ih razumjeti. Ovi pokušaji na što ministarstvo reagira da pojedini zastupnici ciljano iznose i nekada i neistinite tvrde, pa iz ministarstva poprave i govore da nije tako čine to očito iz nekih svojih razloga što ne znači da se ne možemo razumjeti, ali budimo iskreni da li smo učinili sve da toj populaciji možemo reći evo gospodo vi ste najzaslužniji, vama smo dali sve što možemo kao država, očito da još nismo. I zato ovaj zakon i zato ga podržavam jer ljudi žele riješiti svoj status. Imamo ih koji su u radnom odnosu, čuli smo koliko ih je. Imaju svoja poduzeća, obrte, rade, doprinose. Imamo ih koji su na različite načine drugačije zaposleni u komunalnim društvima, u poduzećima itd., rade, stvaraju za sebe i svoju obitelj. A imamo nažalost ljude koji se nisu snašli i kojima je bolest itekako otežala da se mogu snaći u ovom životu. I tu smo da im pomognemo i na lokalnoj i na državnoj razini. I tu onda više nema rasprava jesmo li to nekome dali privilegiju, je li je dobio zato što je varao ili je ne zaslužio, to su te razlike. Ja mislim da tu trebamo biti svi za ovako nešto. Zato sam 2 puta istupio i pitam zaista da li pomažemo ako glasamo protiv ovog zakona? Ja mislim da ne pomažemo, ja mislim da pomažemo ako glasamo za ovaj zakon i da će on ipak ubrzati proces kako je to ministarstvo predvidjelo, pa onda ih možemo pitati slijedeće godine gospodo koliko ste od neriješenih problema riješili nešto. E ona mogu reći ministru nešto si skrivio, pa si skrivio skroz do kraja. Znači kad smo krenuli u ovu priču, sjetimo se 2017. bilo je priče od ovih desetke i desetke tisuća koji će steći status branitelja ili invalida. Kolike su te brojke, čuli smo danas. Jesu li to ti deseci tisuća, nisu. Znači pomognimo ljudima koji potrebu da riješe svoj životni status i da mogu živjeti normalno u državi koju su stvarali. To je …/nerazumljivo/… poruka koju ja želim poslati i glasat ću za ovaj zakon jer smatram da doprinosi tome cilju.
Imamo repliku poštovanog zastupnika Šimičevića.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi zastupničke evo sad kad ste govorili došlo mi je u sjećanje kad smo slušali iz opkoljenog Vukovara čovjeka bez mane sa velikom ljubavlju gospodina Glavaševića kako je govorio o stradavanjima, patnjama hrvatskog naroda i sad nakon 30 godina zapravo se nije ništa dogodilo ili slijedeća slika spomenuli ste maloprije Velebit čovjek 22 godine dobije granatu ostane bez nogu i on od 22 godine, neka mu Bog podari dug život, živi bez oba ekstremiteta i sad netko ovdje u Hrvatskom saboru kaže da taj čovjek ima privilegije. Ne mogu, ne mogu to prihvatiti. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Borić.
Kolega Šimičević mislim da smo tu privilegiju danas ipak uspjeli riješiti. Da ova rasprava pokazuje da smo svi shvatili da to privilegija nije i da je to pravo koje će se ostvariti nadam se kroz ovaj zakon prije nego što je to bilo do sada i to je naša temeljna zadaća ovdje kao saborskih zastupnika da tome doprinesemo jer to možemo. Mnogi bi možda pomogli ali nemaju način. I ono što sam htio reći i ove garaže koje se tiču dodijeljenih stanova tj. stambeno zbrinjavanje isto je priča koju treba riješiti. Dobio si stan, dobio si prostor garaže koja je u državnom vlasništvu, plaćao si najam. Riješimo taj odnos jer mislim da ti ljudi to zaslužuju. Evo, hvala.
Poštovani zastupnik Ante Deur će slijedeći govoriti.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajnici, poštovane kolegice i kolege, evo već pri kraju smo ove rasprave o Zakonu o hrvatskim braniteljima o dopuni zakona od 2017. godine. Danas smo čuli puno toga, puno informacija ali puno i različitih interpretacija o nečemu što je nažalost u našoj domovini dugo već traje, možda zadnjih 20-tak godina. Možda jedna rečenica koja me onako kao čovjeka, kao hrvatskog branitelja duboko dirnula, kao evo sad nešto radimo, doći će neka druga vlada, a ja duboko vjerujem, uvjeren sam da je hrvatski narod zreo i da nam se neće desiti 2000. godina kad je bio potop Domovinskog rata, kad su se događala progonstva, zatvaranja, kad su se hrvatski branitelji progonili, kad je Domovinski rat odveden u Haag, a sa Domovinskim ratom i moderna hrvatska država ona koju svi zajedno smatramo da je stvorena u temeljima hrvatske krvi, hrvatskog čovjeka u koga je prvi hrvatski predsjednik imao najviše povjerenje, a to je hrvatski čovjek. U ovoj sabornici je svatko izabran od svoje populacije ali od hrvatskoga naroda. Vjerujemo da, svi zajedno da je Domovinski rat temelj hrvatske države, vjerujemo osobito tog dana kad su oslobođeni hrvatski generali i Domovinski rat. Mislim da je Hrvatska počela disati punim plućima. Danas se pitamo zašto često dopune Zakona o hrvatskim braniteljima. Pa ja isto sam tužan kao čovjek vjerujem da svi zajedno da je bilo bolje, da je zakon ostao negdje koji je pisan '96., '97. godine da su se dogodila neka određena nadopuna s vremenom u kojem živimo to bi bilo idealno. Nažalost znamo sve što se događalo. Nažalost i akteri koji su to radili danas i u sabornici i to znamo. Znamo da je u jednom trenutku Zakon o hrvatskim braniteljima i samo ministarstvo toliko bili raspršeni da se pomislilo možda će i zgradu odnest u negdje drugo, da je razdvajanje mirovina hrvatskih branitelja, da su opskrbnine premještene u socijalu na najružniji način. Puno toga se izdogađalo o čemu bi mogli pričati i danas hrvatska Vlada na čelu tog ministarstva sa ministrom Medvedom uistinu radi da se objedini taj zakon. Zašto danas sutra, netko je rekao ne bi bio ustavni zakon, pa mi smo tu u sabornici, svi zajedno, svi zajedno donosimo i gledamo, nemojmo biti aktivisti, imamo nacionalne vrijednosti koje smo svi zajedno ovdje bez obzira iz koje stranke dolazimo. To su vrijednosti na kojima počiva ova država, a ne se propitujemo o privilegijama, o raznim situacijama koje nisu, koje su čak ružne za čuti za nekog stranca, a ne za hrvatskog čovjeka, za hrvatsku majku, za ove majke koje danas su tu u hrvatskoj sabornici koji su stradalnici Domovinskog rata civili gdje su isto propatili. Gdje su naše majke još uvijek traže naše nestale hrvatske branitelje i civile. Budimo prepoznajmo ovaj zakon i pohvalimo i ovu Vladu i ovo ministarstvo bez obzira što je netko pogriješio. To je odgovornost, svi smo ljudi, oprost je dat za sve ono što se napravilo. Ljudi koji su bili u Haagu sve su oprostili, oprostili smo kao hrvatski narod. To zajedništvo nas krasi zbog toga smo i stvorili hrvatsku državu. Nemojmo da nas ljudi gledaju tu u razdvajanju u onome što su najveće vrijednosti, oko čega ćemo se onda složiti, gdje je to naše zajedništvo, gdje je to naše sutra za ove mlade koji dolaze koji vrednuju onu generaciju kojoj je Bog dao privilegiju da bude sudionik, snaga, temelj moderne hrvatske države. Evo ja vas pozivam da podržite ovaj zakon i da budemo uistinu u zajedništvu, a manje u aktivizmu. Hvala vam.
Poštovani zastupnik Klarić.
Uvaženi kolega Deur kad ste spomenuli 2000. nekako mi je, događanja iz tog vremena, nekako mi je u ušima zazvonila ona pjesma 30. svibnja naš je dan. Od tog trenutka je sve počelo. Vlada koja ide mijenjati nešto što je u narodu saživjelo i sa srcem se nosilo i pjevalo, promijenit dan, blagdan na 25. lipnja koji nikad nije saživio i sve ovo što mi danas gradimo i čitava ova priča o braniteljima i o svemu ovom što govorimo proteže se i ispravljaju nekakve greške iz tog vremena. Dakle '95., '97. mirna integracija nakon toga pokušaj da se izvitoperi sve, transkripti u Haagu, suđenje generalima, tajna svjedočenja, sve je to na neki način posljedica upravo ovakvih rasprava kakve imamo danas pa je dobro da ste se toga prisjetili. I treba znati u kontekstu kojeg vremena i koja je namjera bila mijenjanja tog 30. svibnja na 25. …/nerazumljivo/…
Hvala, poštovani zastupnik Deur.
Evo hvala poštovani zastupniče, sigurno evo puno je toga i trebalo bi puno vremena kada bi nabrajali, ali sigurno da svi zajedno kao kršćani, kao ljudi moramo opraštati jer to je snaga hrvatskog naroda. Puno je toga bila mijenjano, pa znate i Bleiburg da je, da je predsjednica države tu godinu prije nego što je HDZ pobijedila da je davala pokroviteljstvo nad Bleiburgom da ti datumi 30. svibnja po kome je prepoznatljivost predsjednik Tuđman to što je napravio, ali evo tu smo pobijedili smo sve jer smo jaki i vjerujem da ta pobjeda i da hrvatski narod je u svojoj vjeri, u svojoj snazi da ide naprijed.
Poštovana zastupnica Nađ.
Hvala lijepa. Poštovani kolega Deur, vi znate da ja imam institucionalno pamćenje i prvi Zakon o pravima hrvatskih branitelja iz 1994. godine, dakle 27 godina je prošlo. U tih 27 godina HDZ je većinom bio na vlasti u središnjoj državi. Dakle, mogao je zakone predlagati kakve je htio, imao je većinu. Ispada da je samo SDP kriv zato što hrvatski branitelji nisu mogli ostvariti svoja prava. Ispada da je jedino SDP kriv. Pospite se pepelom i recite zakon iz 2017. nije bio provediv trebali smo ga ranije, ranije izmijeniti i sve bi bilo ok, ali ne sada svaljivati opet na vladu SDP-a.
Poštovani zastupnik Deur.
Hvala vam poštovana zastupnice, vi sigurno da se sjećate i ja vjerujem jer vi ste hvala Bogu bili kreator mnogih ovih stvari koje sam baš napomenuo u Ministarstvu hrvatskih branitelja, ali evo vi ste sami to izrekli pa onda nema potrebe, nisam imamo potrebe da vas imenujem. HDZ je dolaskom rekao sam još na početku svog obraćanja, zakon od '97. godine je bio jako dobar. 2000. godine ministar Pančić tada je bilo potop svega rađen je novi zakon, takav kakav je rađen da bi se nakon toga, odlaska te vlade ponovo moralo ići u određene promjene, donošenje itd. Dolaskom ponovo SDP-a ponovo prva stvar što je napravljena, udar na Domovinski rat tj. hrvatske branitelje, ponovo nakon toga dolazi vlada Oreškovića i premijera Andreja Plenkovića, dolaskom ministra Medveda ponovo idemo o ovome što cijeli dan danas razgovaramo u nadopunu, u izmjenu [[Upadica: Hvala.]] kvalitete života što smo davno trebali napraviti … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]] Hvala vam lijepo.
Hvala vam, kolega Deur, hvala vam. Poštovani zastupnik Ante Prkačin će sad govoriti, izvolite.
Imam jednu zanimljivu poruku i nju tražim, inače nisam nikada ovako ljut i nervozan izašao, hvala gospodine predsjedniče, ljut i nervozan za saborsku govornicu. Ljuti me ono što i vas, ljute me ove divlje povrede Poslovnika i ove drugarske replike. Očito sa Poslovnikom nešto nije u redu, treba ga napraviti da bismo mogli kvalitetnije raditi, a ja koliko izgubio vremena da izgubio ja moram naći ovu poruku. Zapravo o čemu se radi, ne mogu je naći, drago mi je da se je gospodin ministar pojavio. Imam poruku Darka Peranovića Kundre koji je 14.7.'92. godine sudjelovao u ekipi HOS-a koja je izvlačila vaše poginule suborce koji su u Bobanima u dubrovačkom zaleđu uletjeli u zasjedu, nažalost tragično stradali. Pokušavali su iz izvući najelitniji pripadnici hrvatske vojske međutim to je uspjelo HOS-u i HOS-ovcima, ali što je tu značajno i zbog čega ja to spominjem. Radi toga što on meni navodi da su od 4 zapovjednika te satnije Lovac 2 poginula, da su Stanko Primorac i on koji su još živi 3 puta ranjeni, da je 30 pripadnika te postrojbe poginulo, uglavnom jedan nevjerojatan ratni put, ali je zanimljivo da ni Stanko Primorac Čane, niti Darko Peranović nemaju riješeno sve uz ratni put. Mi HOS-ovci smo zapravo najveća žrtva ovoga svega, ove zavrzlame i ovoga cirkusa, nigdje toliko neriješenih problema, a nigdje toliko ni lažnjaka kao među HOS-ovcima. Ja sam se vama gospodine ministre javio prije nego sam ušao u ovaj sabor sa željom da porazgovaramo, da pokušamo jednog HOS-ovca staviti u ministarstvo. Kad dolazio izašao je samozvanac Đapić koji nikada nikakav načelnik stožera bio nije. Prvo mu je HDZ dao HSP kao stranku, onda mu je dao HOS da HOS-om manipulira. Đapić je izmislio nekakvih činova i nekakvih činovnika ja mislim da on ima pukovnika koji puk vojske u životu vidjeli nisu. Dakle, dok mi taj problem i slučaj HOS-a ne riješimo na način na koji ga trebamo riješiti, a ja sam ponio ovdje nešto što ja držim 27, osam, devet godina u arhivi ja to nikada zbog ponosa pokazao ne bi. To je moj cilj, tu je moje imenovanje, tu je imenovanje za člana zajedničkog zapovjedništva s jedne strane hrvatske komponente, a s druge bošnjačko muslimanske u Srednjoj Bosni itd., ja trpim napade Đapića i koje kakvih Đapćčća, te lažni general, te izmišljeno ovo te izmišljeno ono, nikada je ovo ne bi donio da moji HOS-ovci ne traže jer ima ljudi koje sam ja u ratu vodio koji su jako povrijeđeni zbog činjenice, zbog činjenice da me takvi prozivaju. Dakle, sve ovo što ste uradili pasti će uvodu ako se pošteno ne vrednuje i riješi problem HOS-a u hrvatskoj državi. Ja čak izbjegavam spomenuti paravojska, po nekakvoj logici mi to jesmo, ali samo po nekakvoj logici, a inače po načinu na koji smo izvršavali zadatke, načinu na koji smo surađivali i s vama gospodine ministre mi nismo nikakav paravojska, sve ono što je od nas traženo sve smo to uradili. Molim vas lijepo dakle pogledajte o čemu se radi pa da napokon riješimo problem HOS-a. Hvala vam lijepo.
Slijedeći, imamo pojedinačnu raspravu, nemamo, imamo sad klubove zastupnika pa će završno u ime Kluba zastupnika zeleno-lijevog bloka govorit poštovana zastupnica Sandra Benčić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Dakle, kada smo danas, a i prije iznosili naš stav oko toga kako bi trebao biti uređen sustav socijalnih transfera spram jedne od najugroženijih populacija u Hrvatskoj, a to i jest braniteljska populacija, tada smo se uvijek rukovodili, a rukovodili smo se i danas da je to sustav koji treba biti kao prvo transparentan i treba prema svima biti jednak i treba biti pravedan. A pravedan, kada kažemo pravedan i ekonomski pravedan. I sada ću vam iznijeti razloge zašto to ovaj zakon nije. Kao prvo kada mi kažemo da se ovim izmjenama zakona otvara prostor za privilegije to kažemo ne zbog toga što on propisuje prava, nego što se ta prava vežu uz arbitrarno postupanje, uz arbitrarno postupanje. Dakle, reći ću vam jedan primjer. Imate primjer Članka 15. koji govori ne govori o materijalnim pravima nego tko se smatra sudionikom Domovinskog rata. Do sada je bilo to numerus clausus rekli bi točno je bilo određeno tko se sve može smatrati tko je radio u nekim drugim djelatnostima, pa su to bili pripadnicima odreda narodne zaštite, medicinsko osoblje, ratni izvjestitelji, pripadnici vatrogasnih postrojbi itd., sada se, sada se uvodi članak koji kaže tj. stavak tog članka koji kaže, druga osoba, dakle bilo koja druga osoba koja nema priznat status hrvatskog branitelja a koja prilikom obavljanja vojnih ili drugih dužnosti, drugih dužnosti po nalogu nadležnih tijela državne vlasti ili pravnih osoba u vlasništvu RH ili pretežitom vlasništvu RH ili jedinica lokalne samouprave ili županija ili Grada Zagreba pridonijela obrani suvereniteta i uspostavi neovisnosti RH. I sad vi meni recite da ovaj članak, ovaj stavak ne otvara prostora arbitrarnosti. Tko odlučuje o tome da li je doprinio ili nije, koji prostro subjekata pravnih smo ovdje ostavili širok da kaže da je po njihovom to nalogu bilo, dakle bilo koje općine ili grada jedinice lokalne, regionalne samouprave itd., bilo koje pravne osobe u javnom vlasništvu. Znači govorimo o arbitrarnosti i arbitrarnost nužno ono vodi privilegijama jer ono što mogu ostvariti jedni ne mogu ostvariti drugi i sad ću vam reći još primjera. Mi danas imamo 3000 branitelja koji ostvaruju manje od 3.000 kuna mirovine prema ovom zakonu. Dakle, 3000 njih ostvaruje manje od 3.000 kuna možemo reći dakle da žive ispod granice siromaštva. Istovremeno imamo 16.621 koja kao prosječnu mirovinu prema Zakonu o braniteljima, dakle tu su i starosne i invalidske i obiteljske, dakle prosjek toga dobivaju 9.418 kuna mjesečno. I sad mi vi recite da je u redu, da osobe koje su zapravo na jednak način sudjelovale od kojih su mnoge isto stradale imamo razlike u mirovinama od 2.600 do 10.000 kuna. Ja mislim da to nije u redu. Ono što mi je još problematično u ovom zakonu je da zakon ne uzima u obzir upravo to kada definira određena dodatna prava. Dakle, ne kaže širimo krug, širimo krug ovlaštenika prava na stan, ali ne veže to uz imovinski cenzus jer mi bi se odmah složili i odmah bismo potpisali da ostvare pravo na stan branitelji, invalidi Domovinskog rata i djeca čiji su roditelji stradali u Domovinskom ratu koja nemaju stan ili kuću, ali ne možemo potpisati da to mogu dobiti oni koji već, dakle bez obzira na imovinski cenzus, bez obzira koji je imetak, bez obzira kolika je njihova imovina kad istovremeno imamo tisuće druge djece u ovoj zemlji koja nemaju riješeno stambeno pitanje. Znači ne možemo raditi takve razlike među građanima, ne možemo ih na taj način kategorizirati i ne možemo dozvoliti da se o tome arbitrarno odlučuje. Liječničko vijeće umjesto Zavoda za vještačenje [[Upadica: Hvala, hvala lijepa.]] primjer je arbitrarnosti, primjer je arbitrarnosti.
Hvala lijepa. Dvoje kolega je diglo povredu Poslovnika. Poštovani zastupnik Deur kakva, u čem je povrijeđen Poslovnik?
238. poštovani potpredsjedniče, poštovana zastupnica je o privilegijama sigurna, evo ja …
Kolega Deur imate već jednu opomenu, temeljem Članka 240. stavak 1. izričem vam opomenu s oduzimanjem riječi.
Ja bih ovaj poštovanu zastupnicu da se malo pogleda sve veterane NATO zemalja, vidjet ćete na koji način žive.
Poštovani zastupniče Deur, Člankom 240. stavak izričem vam opomenu s oduzimanjem riječi do kraja rasprave o ovoj temi. Poštovana zastupnica Vučemilović.
Hvala lijepa predsjedavajući. Poštovana zastupnica je povrijedila Poslovnik, Članak 232., nije se držala teme, sad da li svjesno ili nesvjesno, ali ona …
Ma kako se nije držala teme?
Ona ne zna o čemu govori.
Temeljem Članka 239. izričem vam opomenu.
Kao kršćanska reći ću joj, oprostimo joj jer uistinu ne zna što govori.
Temeljem Članka 240. stavak 1. izričem vam opomenu s oduzimanjem riječi. Poštovani zastupnik Željko Sačić u ime Kluba zastupnika Hrvatskih suverenista završno. Izvolite. Nema ga, gubi pravo na riječ, pa će govoriti u ime MOST-a završno, Kluba zastupnika MOST-a poštovani zastupnik Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepa. Evo ja bi samo u ime kluba još jednom kazao da nakon 30 godina od početka Domovinskog rata da je Domovinski rat za nas u MOST-u temelj moderne hrvatske države, da su hrvatski branitelji, oni koji su stvorili domovinu u osloboditeljskom pravednom Domovinskom ratu protiv znači srpskog okupatora, fašističkih nakana s time da su znači samim tim i hrvatski branitelji protiv srpskog fašizma i antifašisti ako naglašavamo, vidim da ih se često napada s nekakve strane znači da bi poglavito oni koji zagovaraju antifašizam jer hrvatski narod je u Domovinskom ratu bio na strani antifašizma protiv Slobodana Miloševića tako da hrvatski branitelji po tom pitanju bilo u HOS-u, bilo di, da su bili u kojoj postrojbi oni su branili slobodnu RH protiv velikosrpskog fašizma gospodo oni koji hrvatske branitelje stavljate u nekakve kockice ili mozaike gdje ne pripadaju. I temelj demokracije je ovaj parlament i ovaj parlament je, svi koji su u ovome parlamentu zaslužni su hrvatski branitelji. I Hrvatska je nastala u Domovinskom ratu ovakvu kakvu imamo slobodnu, demokratsku sa svim onim graškama koje imamo u vođenju politika hrvatski branitelji su istinski stvaratelji ove Hrvatske i istina o hrvatskom vojniku priča u školama, vrtićima, istina o herojskom obrambenim ratu je nešto najbitnije. A mećati samo u kockice, stavljati ih u kockice nekakvih privilegija ovog onog to nije dobro prije svega prema tim ljudima i to je laž. Jedina je istina da je hrvatski branitelj, hrvatski vojnik i temelj hrvatske države. A kad govorim o hrvatskom vojniku onda govorim i o policajcu i o hrvatskoj vojsci i HVO-u i govorim o Hrvatskim obrambenim snagama. I temelj moderne države su znači hrvatski branitelji. To sam htio reći, imam obavezu to kazati prema svojim suborcima, prema vama koji ste u saboru hrvatski branitelji s liva, s desna, s centra, ako smo zajedno bili u Domovinskom ratu, nama je jedino što preostaje pozivati na zajedništvo. A sve ovo što je se događalo u društvu koje je dovedeno u ovu situaciju od radnika, od nepotizma, od korupcije virujte mi da nisu hrvatski branitelji krivi. I s hrvatskim braniteljima ne smi nitko s liva, desna, centra politizirati. I ne možemo i nemamo pravo jedne godine govorit o hrvatskim braniteljima ili određenim zakonima da je dobar zakon primjer koji slijedi Zakon o civilnim žrtvama, prosvjedovat, a sad nakon 5 godina kaže to je najbolje što možemo napravit. Da, zaslužuju i civilne žrtve koji slijedi zakon, svoj zakon, ali ne zaslužuju četnici. I to vriđa hrvatske branitelje, da ja sam onaj koji je dao prvi amandman da se ukine ured Stipe Mesića tj. da se skinu sredstva 600.000 kuna, prvi moj amandman i da se da po prvi put da bude u proračunu državnom da budu sredstva namijenjena za Udrugu stradalih civila u Domovinskom ratu. To je prvi amandman i dan danas se vjerujem nalazi u proračunu. Ali moramo razdvojiti neke stvari, a mi hrvatski branitelji koji imamo čast biti u ovom domu ne možemo prigovarati jednoj političkoj opciji da je blatila branitelje dok je ta opcija politička tj. ne govorim o ljudima, nego pojedinci su gore vriđali ljude držeći ruku na srcu, a govoreći da triba uhititi, locirat, transferirat, procesuirat najistaknutije branitelje koji su nas vodili u Domovinskom ratu. Ta Šeksova poruka iz tog vremena Mesića, Sanadera je katastrofalna. Ja ću je uvik ponavljat. Nama triba istina o Domovinskom ratu. Istina da se prikaže javnosti, samo istina o hrvatskom vojniku i ništa drugo. Hvala lijepo.
Završno će u ime Kluba zastupnika HDZ-a govoriti poštovani zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo kao što ste čuli Klub HDZ-a podržat će ovaj izmjene i dopune zakona koje su kroz ovo vrijeme kroz primjedbe i prijedloge u partnerskom odnosu sa braniteljskim udrugama, sa svim braniteljima koji su doživljavali nemogućnost u stjecanju svojih prava, nužno bili promijeniti ove zakonske odredbe kao i ukinuti prethodno vještačenje. Jasnu su nam poruku branitelji davali kroz proteklo vrijeme kako se odnose te komisije koje su u …/nerazumljivo/… odlučivale o njihovom statusu. Jasne su nam poruke pisali sa vremenom, sa osobama i sa svim onim što se događalo. Jasno je svima da ne mogu se jednako tretirati i vrednovati oni koji su rođeni kao invalidi, ni oni koji su rođeni sa posljedicama zdravstvenih tegoba, kao ni oni koji su na svom poslu stradali, kao oni u saobraćajnim i prometnim nesrećama. Ratne rane su nešto sasvim drugo, ratne rane iziskuju stručnjake koji su se bavili tim ranama kad su ih sanirali na terenu ili u bolnicama. Ratne rane su i posljedica oboljenja, a današnji se zakon i vještačenja odnose najviše o poststresnom sindromu kod naših branitelja i tu su posebni stručnjaci koji mogu ocjenjivati, no nesporne su dokumentacija koja proizlazi, a to je liječenje u bolnicama, kontinuitet liječenja i sve ono što je lako provjerljivo. Ali kad se kod takvih događa da stručnjaci, eksperti ne uvažavaju svoje kolege iz bolnica, ne uvažavaju stotine kilograma lijekova potrošenih ili injekcija onda je tu već problem. Ja govorim iskreno o stvarima koje su se događale i koje su opisane od strane tih istih naših suboraca i prijatelja. Zbog toga danas se mora promijeniti ovaj zakon kako bi donio daljnju sigurnost i spokoj. A devastacija zakona u proteklim vremenima od Pančića do Matića u vremenu krize kada se je dogodilo da se je moralo nešto staviti u okvire mogućnosti financijskog proračuna jasno ćemo reći šta se događalo. Tisuće obespravljenih obitelji poginulih, tisuće obespravljenih policajaca koji su bili u Domovinskom ratu, tisuće obespravljenih branitelja u tom vremenu bila su naša tegoba i žalost. To nisu privilegirani, to nisu nikakve privilegije to je pravo koje hrvatski narod po Hrvatskom saboru i Vladu dao tim osobama no oni koji su ih tako zvali i danas lutajući kroz zakon gledaju kako bi omalovažili i kako bi im ponovo stavili teret privilegija na leđa kako bi se što bolje sramili. To je lijevi blok, da li se zvao lijevi SDP-ov ili lijevo-zeleni jasno govori o tome i danas i stavlja privilegije prije svega želeći tako ponovo uvrijediti hrvatske branitelje i njihovo dostojanstvo, želeći im ponovo oduzeti prava koja su im dali od samih početaka kroz službu za skrb hrvatskih branitelja koja je bila Ministarstvu obrane, pa kasnije kroz Ministarstvo hrvatskih branitelja pa sve do momenata kada su razdvajali mirovine na one koje su stečene kroz rad i one koje su stečene kroz rat. To su bile strahote šta su sve spremali kako bi naudili hrvatskim braniteljima. Danas hrvatski branitelji u najvećoj ili ja bi rekao 98%-tnoj većini vjeruju svojem ministarstvu, vjeruju ministru i njegovim službama, drže se toga da ministar im želi najbolje, a pomoć je svakodnevna, cjelovita pa i s ovom promjenom zakona puno očekuju. Vjerujemo da će dobro doći svima onima koji su dugo čekali. Hvala vam lijepa.
Završno će sada u ime Kluba zastupnika Centra i GLAS-a govorit poštovana zastupnica Marijana Puljak. Izvolite.
Evo zahvaljujem predsjedavajući. Kako nisam imala više priliku replicirati na neke stvari ovdje izrečeno, evo me sad ovdje u završnom izlaganju kazati par teza koje se često se ovako provlače kroz rasprave ovdje da recimo oni koji kritiziraju neke stvari, evo kad se kritizira Zakon o braniteljima ne znači da kritiziramo branitelje, ne znači da dovodimo u pitanje njihove zasluge za našu slobodu, državu, za sve ono što danas uživamo u slobodnoj demokratskoj državi. Dakle, kad kritiziramo Zakon o braniteljima ne znači da bi ukinuli sva prava branitelja, ne znači da smo protiv Domovinskog rata, ne znači da smo protiv države Hrvatske kao što se neki dan na jednom odboru kad smo kritizirali ovaj nacionalni plan oporavka dobili smo packu da bi morali voljeli Hrvatsku da shvatimo taj nacionalni plan oporavka. Dakle, kad kritiziramo ne znači da ne volimo vlastitu državu nego upravo zato šta želimo neke stvari predložit i poboljšat dajemo kritiku. Jel da nas nije briga ono neš ti, ono ne bi ni kritizirali, ok, super, loš zakon, good ajmo glasat za to, idemo dalje. Ali ako mislimo da je nešto loše naša je dužnost da ukažemo na nešto šta je loše, da se to nešto promijeni pa kao većina će prihvatiti taj prijedlog za promjenom u redu. Kolega ovdje iz HDZ-a malo prije je govorio o tome, kaže kako je svejedno od koga dolaze prijedlozi, ako je bilo prilike za popravit za nešto u zakonu iz 2017. normalno je da će se te stvari prikupiti je li šta je loše i iznijet će se neki novi prijedlog izmjena, dakle svejedno je s koje strane dolaze prijedlozi ako su dobri valja ih prihvatiti. Pa evo žao mi je što niste prije 2 mjeseca prihvatili jedan prijedlog koji je jako dobar bio o izmjeni Kaznenog zakona kad ste svi rekli ovdje da je to izvrstan prijedlog ali nećemo glasati ovdje da ne bi sad kvačica bila predložili je iz oporbe. Evo u tom duhu kojega ovdje promovirate predlažem da slijedeći put kad dođe dobar jedan prijedlog i sa oporbene strane evo da ga prihvatite. Dakle, evo već sam sve rekla u raspravi što mislimo da je loše u ovom prijedlogu, ja i dalje se, nikako me još ministar nije uvjerio zašto je dobro da se ovo vještačenje organizira na ovaj način, ne da se zapravo Zavod za vještačenje unaprijedi i cijeli njegovi procesi unutra. Ja se zaista slažem ako to toliko traje, ta procedura i ti procesi to je zapravo skandalozno i treba ih unaprijediti, ali evo mislimo da je ovaj način kako se sada predložilo je zapravo loš. I opet se vraćamo na ovaj sustav koji smo te 2014. godine ukinuli i promijenili, sad se vraćamo na njega opet. Nikako mi nije jasno kako je to sad bolje i kako će biti brže i kako ćemo ubrzati neke procese i kako sve te stručnjake nismo mogli dovesti u taj Zavod za vještačenje i onda ih tamo upogoniti da rade brže i bolje da bi se ta prava branitelja ostvarila. I evo isto tako nikako mi nije jasno sustav stambenog zbrinjavanja i stambeno zbrinjavamo odnosno ovaj prijedlog zakona kaže da će se stambeno zbrinuti i oni koji već stanove imaju. Molim? A pardon, mislila sam da se ovdje ovaj dobacuje. No, uglavnom evo htjela sam napomenuti dakle kad se kritizira Zakon o braniteljima nismo protiv branitelja i ostvarivanja njihovih prava, možemo to, dakle neke stvari koje jednostavno se čine i nepravedne moramo ukazati na njih i tražiti da se poboljšaju. Evo, hvala.
I sada će u ime predlagatelja završno govoriti potpredsjednik Vlade i ministar hrvatskih branitelja, poštovani Tomo Medved. Izvolite.
Hvala vam lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici, prije svega želim se zahvaliti na doprinosu i konstruktivnoj raspravi, a vezano za predloženi Konačni prijedlog izmjena i dopuna Zakona o hrvatskim braniteljima i članovima njihovih obitelji. Dakle, nakon podsjetit ću, nakon 2017. godine kad smo kroz jedinstveni pravni okvir regulirali najvažnija područja, a koja su vezana za hrvatske branitelje, stradalnike Domovinskog rata i Domovinski rat u primjeni odgovorno analizirajući stanje došli smo do zaključka kako je nužno napraviti određene tehničke intervencije kako bi ubrzali cijeli proces. I svo vrijeme danas tijekom ove rasprave sam to ponavljao. Nekoliko stvari koje mislim da su važne kroz raspravu su se otvorile i želim ih dodatno pojasniti. Dakle, prvo od ovog posljednjeg stambeno zbrinjavanje, 2011., 2016. godine imali smo više od 11.000 osoba hrvatskih ratnih vojnih invalida i obitelji poginulih, nestalih i umrlih hrvatskih branitelja stambeno nezbrinutih. Donošenjem zakona uvrstili smo i dragovoljce Domovinskog rata i dragovoljce kao takve svrstali kao posebno važnu kategoriju u strukturi hrvatskih branitelja. Stoga i dragovoljci imaju pravo na stambeno zbrinjavanje, ali ono što moramo naglasiti kako se nažalost ili se ne iščitavaju zakoni ili se krivo tumače. Dakle, pravo na stambeno zbrinjavanje ostvaruju obitelji smrtno stradalih i nestalih hrvatskih branitelja, hrvatski ratni vojni invalidi i dragovoljci Domovinskog rata, ali naravno uz uvjet da nisu stambeno zbrinuti i ispunjavaju sve uvjete iz zakona. Što znači da ispunjavaju sve uvjete a to podrazumijeva da ne postoje zapreke odnosno da nemaju drugu nekretninu i molim da o tome kad raspravljamo o ovoj temi, ne govorimo na neodređen način. Drugo pitanje, želim i ovdje naglasiti kako je bilo govora, žao mi je, nema nam zastupnika Prkačina, želim podsjetit da smo u našem zakonu 2017. g. po prvi puta definirali u čl. 3. Zakona status pripadnika HOS-a, dakle hrvatski branitelji iz Domovinski rata je osoba koja je organizirano sudjelovala u obrani, neovisnosti, teritorijalne cjelovitosti odnosno suvereniteta RH uz Zbor narodne garde Hrvatske vojske ministarstva nadležnog za obranu, policije MUP-a i Hrvatskih obrambenih snaga, HOS-a. Dakle, jasno i glasno u članku 3. Isto tako, bilo je riječi o pripadnicima HVO-a, 2017. g. po prvi je u zakonu regulirano pravo na mirovine pripadnika HVO-a. Prije toga to pravo je bilo regulirano sporazumom iz 2006. g. a po tom sporazumu, rok za podnošenje zahtjev je bio 30 dana i u tom smo pogledu otvorili rok za podnošenje zahtjev za mirovine pripadnika HVO-a. Dakle, nijedna sastavnica nije zanemarena i nijedno područje, djelovanje nadležnosti Ministarstva hrvatskih branitelja nije zanemareno. Želim podcrtati i to da su sve mjere koje smo zakonom propisali iz 2017. g. implementirane i da su one u realizaciji. Tome svjedoče svi pokazatelji i brojke realiziranih aktivnosti programa i mjera. Kad govorimo o prethodnoj stručnoj procjeni, ona se je provodila u 27 medicinskih ustanova. Pokazala se je uz sve napore koje smo mi na razini Ministarstva hrvatskih branitelja i Ministarstva zdravstva organizirali sa ustanovama, pokazalo se da mjere ne možemo uspostaviti da budu dovoljno harmonizirane. Nažalost, dosta velike razlike između tih ustanova. I … [[Govornik se ne razumije.]] sve to, došao je i COVID koji je doprinio nažalost prolongiranju provedbe programa pregleda i odugovlačenju cijelog procesa. Kad pak govorimo o vještačenju, podsjetit ću da je do 2015. g. Ministarstvo hrvatskih branitelja u svom sastavu imalo vijeća koje je provodilo vještačenje. I da je 2015. g. formiramo jedinstveno tijelo vještačenja koje se u toj mjeri obuhvaćajući cjelokupnu populaciju, ne može realizirati nužno potrebiti korak da vrijeme odnosno mjera provedbe vještačenja bude u prihvatljivom vremenskom periodu. Principi medicinskog vještačenja su isti. Vezani su uz struku. Razlika je u birokratskom procesu koji će biti optimalniji. Ustanova koja će se osnovati i ekipirati bavit će hrvatskim braniteljima. Bavit će se ozljedama i ranama hrvatskih branitelja i bolestima kao posljedica sudjelovanja u Domovinskom ratu. Bavit će se usklađivanjem i praćenjem tijeka službe, vremena provedenog u Domovinskom ratu, borbenom ili neborbenom sektoru, dužnosti koje je osoba obnašala i usklađivanje sa njegovim oblikom bolesti ili ozljede. Ovdje posebno želim istaknuti PTSP, sve poteškoće koje smo imali u Zavodu za vještačenje vezano za prepoznavanje te bolesti, sve one poteškoće koje mi imamo u Ministarstvu hrvatskih branitelja sa kojima smo temeljito upoznati. Ono što je posebno važno, senzibilitet liječnika u odnosu prema hrvatskom branitelju. Svo vrijeme smo pokušali kroz rad Zavoda za vještačenje uspostaviti sa koordinaciji sa čelnim ljudima zavoda izostanak tog senzibiliteta, izostanak prepoznavanja bolesti kod hrvatskih branitelja i zato uz sve ove argumente koje sam naveo, smatram da je važno da zajedno podržimo ove izmjene zakona koje će rezultirati punom implementacijom mjera koje smo definirali u zakonu iz 2017. godine, da ćemo kroz osigurana financijska sredstva, kroz dobru organizaciju, kroz uspostavu institucionalnog pristupa uspostaviti takve odnose da će bez obzira na kojem djelu RH, hrvatski branitelj živi, da će ta usluga vijeća, usluga svih drugih mjera koje provodi nadležnost Ministarstvo hrvatskih branitelja biti dostupno. I stoga vas pozivam da prihvatimo ovaj predloženi prijedlog izmjena i dopuna zakona i na taj način doprinesemo potpori hrvatskim braniteljima u konkretnom svjetlu, kroz konkretne mjere a nadzor i odgovornost za primjenu i nadalje ostaje na Ministarstvu hrvatskih branitelja. Hvala vam lijepo.
Hvala, imamo dvije replike. Poštovana zastupnica Grba Bujević prvo.
Hvala, gospodine. Uvaženi ministre, dok je trajala ova rasprava, oni koji gledaju su naši hrvatski branitelji i stigla mi je jedna poruka pa evo, ja bi vas molila da vam uputim jedno pitanje. Dakle, pitanje ovo što ste vi sada govorili o Zavodu za vještačenje, to je zaista točno i izazvalo je prilično nekih stvari koje su našim braniteljima nisu dobro sjele, upravo iz tog razloga jer nitko nije bio senzibiliziran da sagleda cjelokupnu situaciju. Naše branitelje ovog časa zanima da li će oni moći podnijeti ponovo zahtjev za utvrđivanje invaliditeta ili će to sad ono biti njihovo rješenje koje je izdano trajno i da li će se postupkom predmeti koji se nalaze, da li će oni onda biti preseljeni po novom zakonu u povjerenstvu koje ćete vi napraviti? To je jako važan odgovor. Hvala vam.
Poštovani potpredsjednik Vlade i ministar branitelja.
Hvala lijepa. Ovo je iznimno važno pitanje u cjelokupnom procesu, dakle i do sada smo imali praksu i to je ono što naši hrvatski branitelji moraju znati, dakle kontinuitet liječenja u svezi dijagnoze na osnovu koje odlaze na vještačenja, ukoliko su dobili ocjenu da je njihova zdravstvena sposobnost odnosno nisu dobili odgovarajući postotak statusa da bi stekli status hrvatskog ratnog vojnog invalida, slijedi nastavak kontinuitet liječenja i nakon proteka određenog protoka vremena, kao što je to u konačnici bilo i sada, ponovno javljanje na vijeća za vještačenje, uvažavajući činjenicu da tijekom vremena dolazi do pogoršanja zdravstvenog stanja a moj poziv prema hrvatskim braniteljima je svakako nastavak kontinuiteta liječenja, ni u kom slučaju ne dozvoliti da ta bolest uznapreduje nego držati se preporuka specijalista.
Hvala. Replika poštovane zastupnice Murganić.
Zahvaljujem, poštovani potpredsjedniče. Poštovani ministre, 5. kolovoza 2017. g. Vlada u Kninu je usvojila cjeloviti Zakon o hrvatskim braniteljima, vi ste bili kao ministar u ime Vlade predlagatelj. Naravno da tokom primjene i analizom propisa, u praksi, u primjeni uočeni su određeni nedostaci i posljedica uklanjanja tih nedostataka odnosno sa ciljem i željom da se što brže, što lakše i što jednostavniji način ostvare gotovo ta ista prava, donosi se ovaj zakon. Ovdje u sabornici sigurno nije bilo nijednog zastupnika koji nije izjašnjavao se da podržava branitelja, da podržava zahvalnost koju trebamo imati prema braniteljima, međutim isto tako se dade iščitati da neće podržati ovaj zakon. Dakle, ako imamo jedinstveni stav prema zaslugama branitelja, trebali bi onda imati jedinstveni stav da im se olakša život i kako vi to uopće tumačite?
Hvala. Poštovani ministar hrvatskih branitelja.
Hvala vam lijepa, poštovana zastupnice Murganić. Točno je, dakle u Kninu simbolično predstavili smo mjere iz ovog zakona, Vlada ih je prihvatila, uputila u Hrvatski sabor i ovdje smo imali vrlo sadržajnu raspravu. Govorio sam tada o misiji, o ambicijama koje želimo postići. U najvećoj mjeri smo realizirali tamo gdje smo detektirali poteškoće u primjeni, kao odgovorna Vlada predložili smo izmjene koje smo danas ovdje analizirali. Donošenjem ovih izmjena odnosno izmijenjenog i dopunjenog zakona, uvjeren sam da ćemo stvoriti pretpostavku za rješavanje niza ranije nagomilanih poteškoća i problema ali ono što je jako važno, to je odnos svih nas prema hrvatskim braniteljima, to je odnos gdje moramo svi doprinijeti da hrvatski branitelji u društvu budu vrednovani na način kako to oni trebaju biti vrednovani.
Hvala lijepa. Time zaključujem raspravu o ovoj točci, o njoj ćemo glasova kad se steknu uvjeti. Sada budući da je prošlo već dosta vremena bez stanke ćemo imati stanku do 20 i 30. STANKA U 20,20 SATI [[NASTAVAK NAKON STANKE U 20,33 SATI]] Poštovane kolegice i kolege, molim vas, zauzmite ponovo svoja mjesta da nastavimo s radom i slijedeća točka nam je: - Konačni prijedlog Zakona o civilnim stradalnicima Domovinskog rata, drugo čitanje, P.Z. br. 92 Predlagatelj je Vlada RH temeljem čl. 85. Ustava RH i čl. 172 u svezi s čl. 190. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točci dnevnog primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnijeti do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za ratne veterane, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina te Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da, poštovani Tomo Medved, potpredsjednik hrvatske Vlade i ministar hrvatskih branitelja, izvolite.
Hvala lijepa, uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospođe i gospodo zastupnici. Zakon o civilnim stradalnicima iz Domovinskog rata odgovor je na potrebu i obvezu rješavanja još uvijek neriješenih pitanja iz Domovinskog rata kao i zadovoljavanje pravde prema svima čiji su životi ugrađeni u temelje suverene RH. Kako bi ispravili dugogodišnji neadekvatan pristup prema civilnim stradalnicima Domovinskog rata, potrebno je donijeti zakon kojim će njihova prava biti regulirana na jednome mjestu. Naime, prava civilnih stradalnika iz Domovinskog rata trenutno su regulirana Zakonom o zaštiti vojnih i civilnih invalida rata iz 1992. g. koji je od tada mijenjan čak 12 puta i bez cjelovitog rješenja. Unatoč brojnih izmjenama, zakonom i dalje nisu obuhvaćeni svi civilni stradalnici, tako da ni 25 g. nakon Domovinskog rata nemamo odgovarajući pravni okvir. Ovaj zakonski prijedlog bio je na prvom čitanju ovdje u Hrvatskom saboru u ožujku i sada je pred nama konačni prijedlog zakona. Predloženim zakonskim rješenjem omogućit će se ostvarivanje statusa i prava onih civilnim stradalnicima Domovinskog rata koji do sad nisu mogli ostvariti iako se u javnom prostoru pokušava provući teza da su svi civilni stradalnici svoja prava već ostvarili kroz važeći zakon. Zakonom će se definirati tko je civilni stradalnik iz Domovinskog rata te će se omogućiti stjecanje statusa civilnog stradalnika i osobama stradalima uslijed eksplozije minsko-eksplozivnih sredstava ili uporabe vatrenog oružja u razdoblju od 17. kolovoza 1990. do 13. lipnja 1996. g. izvan ratnih operacija ali u svezi s okolnostima iz Domovinskog rata. Članovima obitelji nestalih civilnih žrtava u Domovinskom ratu omogućit će se ostvarivanje prava po ovom zakonu i prije proglašenja nestale osobe umrlom. Naime, do sad su članovi obitelji nestalih civila prava mogli ostvariti tek nakon donošenja rješenja o proglašenju nestale osobe umrlom. Otvorit će se rok za priznavanje statusa civilnog invalida po osnovi bolesti koji je zatvoren 2003. godine. Uspostavit će se evidencija civilnih stradalnika koji će Ministarstvo hrvatskih branitelja koji će uvid biti omogućen samo službenim tijelima RH. Uvođenjem novih prava poboljšat će se socio-ekonomski položaj korisnika. Umjesto opskrbnine koja je ukinuta 2013. g., uvest će se novčana naknada za civilne stradalnike, uvest će se jednokratna novčana pomoć koja će iznositi do najviše 3326 kn a ovisno o situaciji po osnovi koja se traži. S obzirom da je u tijeku izgradnja i osnivanje veteranskih centara, njihovo korištenje je predviđeno i za civilne stradalnike. Procjenjujemo do 2500 novih korisnika statusnih prava invalida i članova obitelji. Naravno da u zakonu su predviđene i zapreke i postupak ostvarivanja. Kako bismo osigurali da prava iz zakona ostvaruju samo nevine žrtve Domovinskog rata, izričito je propisano da statuse i prava iz ovog zakona ne mogu ostvariti pripadnici pomagači ili suradnici neprijateljskih vojnih i paravojnih postrojbi koje su sudjelovali u oružanoj agresiji na RH. Da bi se utvrdilo tko može a tko ne može ostvariti statuse i prava iz ovog zakona, koristit će se svi raspoloživi resursi i podaci institucija RH, a sukladno Zakonu o općem postupku svi podaci o kojim se vodi službena evidencija, pribavljat će se po službenoj dužnosti, dok je na podnositelju zahtjeva obveza dokazivanje navoda na kojima je temelji svoj zahtjev. Važnu ulogu u pribavljanju dokumentacije imat će se Hrvatski memorijalno-dokumentacijski centar Domovinskog rata a podsjećam, on je osnovan Zakonom o Hrvatskom memorijalno-dokumentacijskom centru Domovinskog rata kao javna znanstvena ustanova, specijalizirani arhiv od interesa za RH. Centar prikuplja, objedinjuje, sređuje i zaštićuje dokumentaciju i podatke nastale u Domovinskog ratu i vezane uz Domovinski rat. Kako smo tijekom izrade ovog zakonskog prijedloga kvalitetno surađivali s udrugama koje predstavljaju civilne stradalnike Domovinskog rata odnosno sa zajednicom udruga civilnih stradalnik Domovinskog rata, upravo su oni na samom početku izrade ovog zakona jasno izjasnili kako nikad ne bi sudjelovali u izradi niti bi podržali zakon koji bi omogućio ostvarivanja prava onima koji su izvršili agresiju na RH. I dozvolite mi da u ovoj prigodi pozdravim ovdje u zgradi Hrvatskoga sabora članice zajednice udruga civilnih stradalnika Domovinskog rata predvođenih gospođom Julijanom Rosandić. Na temu važnosti Zakona o civilnim stradalnicima iz Domovinskog rata, zajednica je organizirala Okrugli stol na kojemu je bilo riječi o sociološkom odnosno društvenom aspektu razumijevanja, priznanja i legitimacije iskustva civilnih stradalnika Domovinskog rata, pravnom aspektu, u metodologiji dosadašnjim rezultatima istraživanja o smrtno stradalim osobama u Domovinskom ratu. Na tom Okruglom stolu doneseni su i zaključci da je opravdano i nužno donošenje Zakona o civilnim stradalnicima iz Domovinskog rata kojim se rješavaju dugo godina zanemareni problemi civila stradalima u velikosrpskoj agresiji na RH. Podržavajući ovaj prijedlog zakona, zaključeno je kako pravno u potpunosti reguliran postupak ostvarivanja statusa civilnih stradalnika kao i dokaz o stradavanju te neopravdana i neutemeljena teza da će agresorima biti omogućeno ostvarivanje statusa civilnog stradalnika iz Domovinskog rata. Udruge stradalnika iz Domovinskog rata naglasile su važnost prepoznavanja problema i rješavanja pitanja svih stradalnika Domovinskog rata te podržale donošenje Zakona o civilnim stradalnicima iz Domovinskog rata. Zaključno, ovaj konačni prijedlog zakona izrađen je uz opsežne analize, temelji se na načelima pravde, društvene solidarnosti i odgovornosti a nadasve na vrijednostima za koje su se borili hrvatski branitelji. I dok se mnogi pitaju zašto baš sad donosimo ovaj Zakon o civilnim stradalnicima iz Domovinskog rata, upravo civilni stradalnici se pitaju zašto tek sada. Znamo da ništa ne može nadoknaditi gubitak života ni dijelove tijela no vjerujem kako ćemo ovim zakonom ispraviti nepravde u odnosu na civilne stradalnike Domovinskog rata. Osim materijalnog učinka, zakon će civilnim stradalnicima donijeti priznanje od strane društva koje je ključno za izgradnju demokratskih odnosa i naše vlastite budućnosti. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo ponovo više replika, prva je poštovane zastupnice Vidović Krišto.
Gospodine ministre, duboko cijenim vaš doprinos u Domovinskog ratu te istinski poštujem žrtvu vaše obitelji ali možda ste čuli za dr. Svetozara Rittiga, svećenika koji je pristao biti ministar u komunističkoj Vladi Hrvatske 1946. godine. Dok je on mislio d radi dobru stvar, komunistička vlast ga je koristila kao pokriće te obmanjivala domaću i svjetsku javnost o postojanju vjerskih sloboda u tadašnjoj Hrvatskoj. U razdoblju njegova ministrovanja, događali su se masovni zločini a njegov šef, nadbiskup Stepinac bio je uhićen, montirali su proces te ga nevinog osudili i trovali. Jeste li svjesni da postoje trenuci kada se moraju donositi osobne odluke? Jer svi mi imamo izbor biti dio vlasti i s privilegijama i radit protiv pravde i interesa svoga naroda ili biti vjeran pravdi i biti mučenik ili biti Rittig ili biti Stepinac.
Poštovani potpredsjednik Vlade.
Hvala vam lijepa, uvažena zastupnice. Od prvog trenutka preuzimanja ove časne dužnosti u Vladi RH, svjesno sam preuzeo i preuzimam i danas svu odgovornost. Postoje trenuci kad treba prepoznati među nama one najranjivije, one koji su zaboravljeni, one koji nisu prepoznati uslijed izostanka hrabrosti ranijih dužnosnika i kao što sam 2016. g. jasno deklarirao svoju misiju da ćemo izraditi jedinstveni zakon o hrvatskim braniteljima, da ćemo izraditi po prvi puta o osobama nestalima u Domovinskom ratu, ovo je taj trenutak kada donosim Zakon o civilnim stradalnicima Domovinskog rata i time zaokružujemo normativni proces u nadležnosti ovog ministarstva.
Hvala. Poštovani zastupnik Bulj.
Hvala lijepo. Najprije bi pozdravio predstavnike civilnih stradalnika iz Domovinskog rata i naravno da je tribalo davno,ne jučer, ne, davno donijeti Zakon o civilnim žrtvama iz Domovinskoga rata i svaka žrtva to zaslužuje, to je obaveza hrvatske države. Međutim ministre, moje ključno pitanje, ja sam dao amandman, postoji li registar agresora na RH u Domovinskom ratu? I vrlo bitno, dao sam također amandman, ja i moj klub, da nemaju pravo ostvariti ovo osobe koje su bile znači službenici u SAO Krajini po bilokojem pitanju. Mi moramo ovim zakonom zaustaviti da oni koji su bacali granate, oni koji su postavljali mine, da bilo na koji način ostvare ovo pravo što zaslužuju žrtve civilne iz Domovinskog rata. Hvala.
Poštovani potpredsjednik Vlade Tomo Medved.
Hvala lijepa. nažalost, u hrvatskom javnom prostoru istaknuta je teza iskrivljenog pogleda prema osnovnoj namjeri rješavanja pitanja nakon toliko godina civilnih stradalnika Domovinskog rata i pokušaju usmjeravanja na pitanje koje nije meritum ovog zakona. Ovaj zakon se odnosi na civilne nevine žrtve Domovinskog rata. Ovim zakon kao ni u jednom do sad jasno smo i precizno i nedvosmisleno postavili zapreke tko ne može konzumirati prava iz ovog zakona, kao i metodologiju ostvarivanja prava. Stoga, poziv je da se usmjerimo prema sadržaju ovog zakona, da ga temeljito iščitamo, da se držimo osnovnih teza i merituma i sadržaja zakona a da izbjegnemo zamke koje hrvatsku javnost usmjeravaju u područje koje ovaj zakon ne regulira.
Poštovani zastupnik Mlinarić.
Hvala lijepo, predsjedavajući. Poštivani ministre, evo ovim putem pozdravljam gospođu Rosandić i siguran sam da ona ne bi htjela da prođe nitko tko nije zaslužio kroz ovaj zakon ali nažalost nisam siguran za vas zbog koalicije sa SDSS-om. Spominjali ste dokumentacijsko-memorijalni centar, prof. dr. Nazora, ja vam kažem sada jer sam razgovarao sa Nazorom u Saboru, nemate popis istočne Slavonije nikoga, ni vojnika, ni milicajaca osim koji su vam prošli kroz zakon o ratnim vojnim invalidima, što je još gore a kamoli civila koji su prokazivali ljude u bolnici koji su završili zbog njih na Ovčari. Vi taj popis nemate, to znate i vi, to znam i ja i to smo pričali na odboru i nemojte manipulirat sa udrugama civilnim žrtvama rata protiv kojih Domovinski pokret nema ništa niti ja osobno. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovora imamo [[Upadica Medved: Uvaženi zastupniče…]] Samo malo, samo malo, poštovana zastupnica Murganić je digla povredu Poslovnika. U čemu je povrijeđen Poslovnik?
Povrijeđen je Poslovnik u točki 238., kolega zastupnik je teško uvrijedio ministra i potpredsjednika Vlade optuživši ga nije siguran da li on je spreman upustiti odnosno omogućiti ili dozvoliti da oni koji nisu zaslužni odnosno koji nisu stradalnici u Domovinskom ratu, da ostvare pravo civilne žrtve, mislim da je to uvreda.
Poštovana zastupnice, to nije povreda Poslovnika. Temeljem čl. 238. izričem vam opomenu. Poštovani potpredsjednik Vlade, izvolite, Tomo Medved.
Zastupniče Mlinarić, ja ne znam s kim vi kontaktirate niti me briga. Jedno je sigurno, od 2017. g. temeljito, sustavno, onako kao što smo to radili i za ranije zakone smo radili ovaj zakon. Tijela RH posjeduju evidenciju o osobama koje su sudjelovale i vršile agresiju na RH. Organizacija u primjeni i metodologija provedbe postupka ostvarivanja prava će to dokazati.
Poštovani zastupnik Pavliček.
Poštovani ministre, kao što sam vas javno pohvalio za prethodni zakon, izmjene i dopune Zakona o hrvatskim braniteljima i njihovim obiteljima, i dalje u ime kluba Hrvatskih suverenista smatramo da u ovom zakonu unatoč poboljšanju čl. 5. u odnosu na prvo čitanje, postoji određeni niz manjkavosti koji će nažalost omogućiti i onima koji su sudjelovali u otvorenoj agresiji na RH da se provuku kroz ovaj zakon. Sistematično je u ovij cijeloj priči da je Srpsko narodno vijeće dali suglasnost na ovakav prijedlog zakona. Zašto bi Srpsko narodno vijeće imali interesa što se tiče Zakona o civilnim žrtvama Domovinskog rata? Evo pa bi molio vaš komentar.
Poštovani potpredsjednik Vlade i ministar hrvatskih branitelja.
Uvaženi zastupniče Pavliček, uslijed kojih motiva pojedini klubovi ili saborski zastupnici daju ili ne daju potporu određenim zakonskim rješenjima, ne želim kalkulirati. Jedno je sigurno, odgovor je isti kao što sam odgovorio i zastupniku Bulju i zastupniku Mlinariću. U ovom zakonu kao nikad do sad precizno, jasno i nedvosmisleno postavljene su zapreke, načini, pristup i kontrolni mehanizmi, zakon je namijenjen jedinstvenom i ciljano usmjeren prema nevinim žrtvama Domovinskog rata ali jednako tako snažno, precizno i jasno su postavljene zapreke.
Poštovani zastupnik Deur.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani potpredsjedniče Vlade i ministre. Rekli ste jednu rečenicu „neopravdane teze“ što nažalost, i u prošlom čitanju, u prvom čitanju i danas od naših kolega zastupnika neopravdane teze, neistine i osobito što pojedine naše zastupnike pa i iz Domovinskog pokreta, nikad nisam vidio na komemoraciji u Slavonskom Brodu, u zbilji života tih majki, to ne znači da nemaju emocija, vjerujem da ih imaju, ali uz emociju koju vjerujem da nose, to su vjerujem i časni ljudi, trebali bi ipak malo više se informirati i vjerovati hrvatskim institucijama.
Poštovani ministar hrvatskih branitelja.
Hvala lijepa. Zastupniče Deur, jasno je da ovdje u hrvatskom javnom prostoru je jako puno dezinformacija. Nažalost često puta moglo se primijetiti da se zakon nije pročitao, da se nameću iskrivljene teze sa nekim drugim ciljem i moj poziv danas tijekom ove rasprave jest upravo u smjeru usmjerimo se na sadržaj predloženog zakona, usmjerimo se na meritum, imajmo pred sobom lica onih majki koje su izgubile svoju djecu, imajmo pred sobom lica ljudi, onog čovjeka koji je u jednom danu izgubio troje djece, majku i suprugu, sa kojim smo razgovarali prije nekoliko dana u Slavonskom Brodu. Suzdržimo se od politiziranja kad govorimo o ovoj temi.
Poštovani zastupnik Đakić.
Hvala lijepo, potpredsjedniče. Gospodine ministre, rekli ste da ovaj zakon se temelji na načelima pravde, društvene solidarnosti i odgovornosti ne samo materijalnih prava i da se ne donosi u predizborno vrijeme jer je prošlo prvo čitanje kada je bilo predizborno vrijeme. Prošlo je i 40 stupnjeva, mislim da je ovo ugodna atmosfera. Još uvijek je dan, vani je još uvijek dan i nije pod okriljem mraka. Objasnite nam zašto baš danas taj zakon i zašto baš danas ispravljanje svih nepravdi koje su prema civilnim stradalnicima sada bile učinjene?
Poštovani ministar hrvatskih branitelja.
Hvala lijepa uvaženi zastupniče. Dakle metodologija i postupak savjetovanja, konzultiranja, analiza, procjena i dinamika donošenja zakona usmjerila nas je da to bude baš danas i podsjetit ću na ono pitanje kad se mnogi pitaju, pa je li moguće, od Domovinskog rata prošlo je 26 godina. Od početka velikosrpske agresije na RH, prošlo je 30 godina. Nažalost to je činjenica. Prošlo je toliko godina jer mnoge administracije nisu smogle snage ili nisu htjele, ne .../nerazumljivo/... ne mogu ulaziti u motive, ali danas je trenutak i moj odgovor je upravo danas, smognimo snage i toliko godina nakon Domovinskog rata zatvorimo i ovo poglavlje.
Sada. Hvala vam lijepa. Sada prelazimo na klubove zastupnika. Prvi će u ime Kluba zastupnika HDZ-a govoriti. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ?
Hvala lijepo g. potpredsjedniče. Evo, kolegice i kolege, Odbor za ratne veterane HS-a na svojoj 4. sjednici održanoj 23. lipnja 2021. g. razmotrio je Konačni prijedlog Zakona o civilnim stradalnicima iz Domovinskog rata koji je podnesen HS-u od Vlade RH 18. lipnja 2021. g. Odbor je predmetni zakon razmotrio u svojstvu matičnog radnog tijela sukladno odredbama čl. 91. Prema riječima predstavnika predlagatelja, prava stradalnika, civilnih stradalnika Domovinskog rata, trenutno su regulirana Zakonom o zaštiti vojnih i civilnih invalida rata iz '92. g. koji je do sada mijenjan čak 12 puta. S obzirom da i nakon 25 godina od završetka Domovinskog rata ne postoji adekvatni pravni okvir za civilne stradalnike iz Domovinskog rata, donošenje ovog Zakona završio bi se proces cjelovite regulacije prava svih civilnih stradalnika Domovinskog rata. Prema postojećem zakonu, prava trenutno ostvaruje 1884 civilna stradalnika iz Domovinskog rata te 145 članova obitelji poginulih civila i unatoč tim brojnim izmjenama zakona i dalje mnogi nisu obuhvaćeni, a prava nisu prilagođena njihovim potrebama. Prijedlogom zakona o civilnim stradalnicima iz Domovinskog rata, definira se pojam civilnog stradalnika iz Domovinskog rata tako da će prava moći ostvariti i stradalnici koji to nisu mogli po važećem zakonu. Prethodno će se utvrditi tko su civilni stradalnici iz Domovinskog rata, kako zakon ne bi mogli zloupotrijebiti pripadnici, pomagači ili suradnici neprijateljskih vojnih i paravojnih formacija. Zakon će obuhvatiti civile stradale uslijed eksplozije minsko-eksplozivnih sredstava ili uporabom vatrenog oružja u razdoblju od 17. kolovoza '90. g. do 30 lipnja '96. g. Omogućit će se i ostvarivanje prava članovima obitelji nestalih civila u Domovinskom ratu i prije nego što proglase svoje članove obitelji umrlima. Otvorit će se rok za priznavanje statusa civilnog invalida iz Domovinskog rata po osnovi bolesti, uspostavit će se evidencija civilnih stradalnika, a predviđa se, predviđene su i mjere za poboljšanje socio-ekonomskog položaja korisnika. Prava mogu ostvariti državljani RH, ali i strani državljani uz uvjet da su u trenutku stradanja imali prebivalište u RH. Procijenjeni broj novih korisnika statusnih prava temeljem ovoga novoga zakona je oko 2500. U odnosu na tekst prijedloga zakona u konačnom prijedlogu zakona skraćen je rok za donošenje provedbenih propisa, preciznije je propisano pravo na novčanu naknadu za civilne stradalnike iz Domovinskog rata, propisan je nadležnost Ministarstva hrvatskih branitelja za ostvarivanje prava na besplatne udžbenike za civilne stradalnike iz Domovinskog rata, učinjene su i potrebne nomotehničke izmjene. Sredstva su osigurana za 2021., 2022. i 2023. g. U raspravi, članovi Odbora pozdravili su donošenje ovoga zakona, ali su naglasili da je isti trebalo donijeti puno ranije. Iznijeta je bojazan eventualnog ostvarivanja prava iz Zakona od strane pripadnika pomagača agresorske vojske, ali je istovremeno pozdravljen ugrađena, pozdravljena ugrađena, ugrađivanje jasnih i snažnih zaštitnih mehanizama da se takvo što ne dogodi. Istaknuto je da je osnovni preduvjet za provedbu zakona postojanje cjelovite evidencije pripadnika i pomagača agresorske vojske te civila na tada okupiranom području RH. Nakon provedene rasprave, Odbor je većinom glasova, 6 glasova za i 3 suzdržana glas odlučio produžiti HS-u donošenje Zakona o civilnim stradalnicima iz Domovinskog rata. Hvala lijepo.
... [[Govornik naknadno uključen.]] Sada otvaram raspravu i prvi će u ime Kluba zastupnika HDZ-a govoriti poštovani zastupnik Josip Đakić, izvolite.
Hvala lijepo. Evo, ja ću nastaviti dalje. Pred nama je taj Konačni prijedlog Zakona o civilnim stradalnicima, prije svega pozdravljam predsjednicu i članove Upravnog odbora Udruge civilnih stradalnika RH. Mogu naglasiti da su na njihovu inicijativu u partnerskoj suradnji sa Ministarstvom hrvatskih branitelja, u suradnji sa stradalničkim udrugama koje su podržale na okruglom stolu donošenje ovoga zakona, jasno se izjasnile da je ovo nužna i potreba i da je ovo vraćanje duga prema civilnim stradalnicima iz Domovinskog rata. Ovaj Zakon o civilnim stradalnicima iz Domovinskog rata koji će pomoći našim civilima koji su preživjeli užasne tragedije, danas otvaramo i rane, sjećanja na strahote rata koje ni danas ne možemo sagledati. Neki ih neće nikada vjerojatno sagledati. Da, 30 godina je prošlo od početka Domovinskog rata. Isto toliko godina čekanja civilnih stradalnika Domovinskog rata na priznavanje njihove žrtve koja nije adekvatno vrednovana i nisu imali prava koja im pripadaju. Ova Vlada to želi ispraviti. Ministar Medved je imao sluha i empatije za tragedije civilnih stradalnika. Suočen s opstrukcijom pojedinaca imao je hrabrosti realizirati obećanje. Naime, kao što smo već čuli od predlagatelja prava civilnih stradalnika Domovinskog rata trenutno su regulirana Zakonom o zaštiti vojnih i civilnih invalida rata iz '92. godine koji je do sada mijenjan čak 12 puta. Ovim zakonom želimo pružiti pravnu sigurnost civilnim stradalnicima kao što smo pružili i hrvatskim braniteljima. To je naš dug prema nevinim žrtvama, prema nevinoj ranjenoj i ubijenoj djeci. I žao mi je što neki zastupnici iskrivljavaju tumačenje ovog zakona i politiziraju ga po medijima. Evo u prvom čitanju bilo je predizborno vrijeme. Sada kažu da je +40. Sada kažu da je u mračno doba kao da je netko ugasio svjetlo, a vani je još uvijek dan. Mislim ja ne znam o čemu se radi, ne znamo ni mi zastupnici HDZ-a kakve su to zapravo politikantske izjave. To je sve izrečeno u proteklim čitanjima. Nismo primijetili da se netko uključio u javnu raspravu kada je bila raspisana, nismo vidjeli da su tada stavljene bitne primjedbe na donošenje ovog zakona ili prijedlozi koji bi adekvatno bili vrednovani. Nismo primijetili da su usvojeni SDS-ovi ili bilo čiji drugi prijedlozi onih koji su eventualno u dosluhu sa onima koji bi željeli to ostvariti. U toj javnoj raspravi od 800 i nešto primjedaba koliko sam ja mogao iščitati nisam primijetio baš da su uvažavane kao što neki žele prezentirati ovdje bilo čije … [[Govornik se ne razumije.]] kako bi se ni dokumente, nit gospođe … [[Govornik se ne razumije.]] niti bilo koga drugoga koji se tamo pojavljuju ja to nisam primijetio. Ovaj prijedlog zakona radio se u suradnji sa kao što sam rekao i ispred Odbora za ratne veterane sa stradalnicima i udrugama uz opsežne analize te se izrađuju već duže vrijeme i to kao što je ministar naglasio od 2017. godine, ali potrebno je bilo puno razgovora sa svima kojima je stalo da se zakon napravi pravedno i odgovorno. Prošlo je i kroz javno savjetovanje kao što sam naglasio da je svatko mogao donijeti i dati svoje primjedbe i prijedloge na zakon, no sada evo pokušava se medijski stupiti, politički pokušati poentirati na stvarno civilnim nevinim žrtvama. Prije svega želimo reći kao što sam i u prvom čitanju naglasio i ako treba ponovit ću koliko god treba da je ovim zakonom propisano tko sve ne može ostvariti prava kao u ni jednom dosadašnjem zakonu jasno se je reklo i da napomena inače ni u jednom dosadašnjem zakonu to nije bilo definirano piše tko ne može već tko može ostvariti prava. Tako da razumijem od kuda tolika bojaznost ako je ovdje točno navedeno, a u ovom zakonu to se prije svih odnosi na pripadnike pomagače, suradnike neprijateljskih vojnih i paravojnih postrojbi. Ja ne znam da li mislite da stvarno i ministar Medved i ja i njegovi suradnici bi stali pred bilo čije lice kada bi to bilo ugrađeno u ovom zakonu. Zar mislite da smo mi takove hulje i bijednici da bi sada zastupali ovaj zakon koji bi omogućavao agresorskim vojnicima, njihovim pomagačima, pobunjenicima i njihovim slugama ili suradnicima da ostvare prava. Mi nismo ti i neće nikada ni biti. Sigurnosni mehanizmi koji su ugrađeni, nadležna tijela kroz upravni postupak u prvom i drugom stupnju provest će kompletnu proceduru, provedbenim će se propisima, odnosno pravilnicima detaljnije i preciznije propisani način ostvarivanja prava te sva potrebna dokumentacija. U pripremi zakona surađivali su sa Memorijalno-dokumentacijskim centrom Domovinskog rata koji prikuplja sve podatke iz Domovinskog rata i od velike je potpore. A ja osobno sam svjestan i znam koliko materijala smo predali iz istočne Slavonije, iz drugih komanda i štabova koje su zarobljene i evidencije koje posjeduje Memorijalno-dokumentacijski centar kao i naše službe sigurno su dostatne da utvrde tko je bio tko na okupiranom području. Ja se ne bojim da će oni zlorabiti ovaj zakon i da će im Ministarstvo hrvatskih branitelja na bilo koji način omogućiti stjecanje bilo kakovih prava. Istaknuo bih da člankom 75. ovog Zakona precizno piše kojim ispravama će se utvrđivati činjenice. Da je osoba poginula, umrla ili nestala i pod kojim okolnostima. Predviđeno je donošenje pravilnika kojim će se dodatno razraditi način ostvarivanja prava i statusa civilnog invalida iz Domovinskog rata, a sukladno uvjetima određenim ovim zakonom i u postupku propisanom Zakonom o općem upravnom postupku. Znači statusi i prava iz ovog zakona utvrđivat će se kroz upravni postupak na temelju dokumentacije izdate isključivo od nadležnih tijela RH a na podnositelju zahtjeva je obaveza dokazivanja navoda na kojima temelji svoj zahtjev. U tu svrhu prilikom utvrđivanja statusa i prava koristit će se samo pravovaljani podaci iz službenih evidencija RH. Prema postojećem zakonu prava su trenutno ostvarena kod 1884 civilna stradalnika, 145 članova obitelji poginulih civila. I unatoč tim brojnim izmjenama zakona i dalje mnogi nisu obuhvaćeni, a prava nisu prilagođena njihovim potrebama. Prijedlogom zakona o civilnim stradalnicima iz Domovinskog rata definira se pojam civilnog stradalnika iz Domovinskog rata tako da će se prava moći ostvariti i stradalnici koji to nisu mogli po važećem Zakonu o zaštiti vojnih i civilnih invalida rata. U praksi se pokazalo da postoje određene kategorije stradalnika za koje sve činjenice idu u prilog da se radi o civilnom stradalniku Domovinskog rata, ali ne zadovoljavaju formalne uvjete da bi ostvarile taj status po važećem zakonu. Zakon će obuhvatiti i civilne stradale uslijed eksplozije minsko-eksplozivnih sredstava kao i uporabom vatrenog oružja u razdoblju od 17. kolovoza '90.-te do 30. lipnja '96. omogućuje se ostvarivanje prava članova obitelji nestalih civila u Domovinskom ratu i prije nego što proglase svoje članovi obitelji umrlima. Otvorit će se rok za priznavanje statusa civilnog invalida iz Domovinskog rata po osnovi bolesti, uspostavit će se evidencija civilnih stradalnika koju će voditi Ministarstvo hrvatskih branitelja, a predviđaju se i mjere za poboljšanje socio-ekonomskog položaja korisnika. Prava mogu ostvariti državljani RH ali i strani državljani uz uvjet da su u trenutku stradanja imali prebivalište u RH. Procijenjeni broj novih korisnika je dvije i pol tisuće. Zakon predviđa veći iznos osobne invalidnine ortopedskog dodatka, dodatka za njegu i pomoć druge osobe i obiteljske invalidnine na temelju povećanja osnovice. Povećat će se osnovica koja od 2001. godine iznosi 100% proračunske osnovice. Želio bih reći i izvijestiti vas da je 8. lipnja '91. godine održan okrugli stol o civilnim stradalnicima organizacije zajednice udruga hrvatskih civilnih stradalnika iz Domovinskog rata pod nazivom zašto je važan Zakon o civilnim stradalnicima iz Domovinskog rata kojim se još jednom željelo ukazati na nužnost i važnost donošenja toga jedinstvenoga normativnog akta. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će Prijedlog ovoga zakona kojim je naša Vlada pokazala spremnost i volju za rješavanje bolnih neriješenih pitanja civilnih stradalnika i koji će poboljšati položaj civilnih stradalnika jer potrebno je a i pravedno je donijeti jedinstveni zakon kojim će se na jednom mjestu biti regulirana prava civilnih stradalnika Domovinskog rata. Na žalost, nepravda se ne može ispraviti, ali bol se može ublažiti i vratiti dostojanstvo ljudima koji to zaslužuju. Dragi kolegice i kolege, pozivam vas da ovom zakonu koji se tiče civilnih stradalnika još jednom promislite i da odlučno podržite ovaj zakon kako bi i ti ljudi koji su ničim krivi i njihove obitelji stradali u Domovinskom ratu.
Hvala. U ime Kluba Hrvatskih suverenista vrijeme će podijeliti poštovani zastupnici Sačić i Pavliček. Najprije poštovani zastupnik Željko Sačić.
Hvala vam poštovani predsjedavajući, štovani ministri i tajnici, uvažene kolegice i kolege, poštovane predstavnice obitelji civilnih stradalnika Domovinskog rata, hrvatska javnosti. Dakle, mi imamo sada pred sobom Konačni prijedlog zakona o civilnim stradalnicima. Ima svatko od nas sasvim jasan stav da svaka nevina žrtva treba biti obeštečena u mjeri u kojoj to ovo hrvatsko društvo može dati, ali isto tako mi, mnogi od nas kako u oporbi vidim imamo također jasan stav i zahtjev da se ne smije dozvoliti ni u kojem slučaju nikakva mogućnost da neprijatelji Hrvatske države, agresori i oni koji je nisu željeli ostvare bilo kakve benefite na teret hrvatskog proračuna. I to je poanta priče, to su zahtjevi koji su nas motivirali da vam i u prvom čitanju dostavimo određene primjedbe i sada da dostavimo određene amandmane. Ja moram primijetiti da je između prvog čitanja konačnog prijedloga i sad konačnog prijedloga došlo do određenih izmjena. Vi ste u jednom bitnom dijelu članak 5. promijenili i otklonili u velikoj mjeri moje sumnje za potencijalne korisnike koji do tog doba nisu bili adekvatno spriječeni za eventualno korištenje ovih odredbi na svoju korist, jer jasno je u članku 1. i 1. ste definirali kasnije to je definirano člankom 5. da se ta prava ne mogu ostvariti, neprijatelji naoružani, pripadnici vojnih paravojnih formacija, članovi njihovih obitelji. Međutim, ostao je širok prostor za korištenje tih prava ljudima koji su logistički podržavali, sudjelovali u civilnoj vlasti tzv. SAO krajine, a znači bili neprijatelji ovog društva, ove države a slijedeći striktno članove predloženog zakona. Mogli su se provući kroz to. Međutim, sa ovom odredbom, izmjenom članka 5. Koji sam pročitao ovih dana to ste zatvorili. Drago mi je da ste tu priču zatvorili, da sad izrijekom kaže kao ni osobe koje su na bilo koji drugi način pomagale neprijateljske, odnosno ove paravojne formacije. Međutim, ostaje prostor. Izrijekom se protivimo i dalje da ta prava konzumiraju stranci, isključivo mogu konzumirati državljani RH sa stranim državljanstvom. Znači, ne stranci. A tako vam je i po postojećem Zakonu o civilnim vojnim žrtvama koji je sad važeći stranci nemaju pravo konzumacije. Također nikako ne možemo pristati da se u članku 9. dozvoljava jedna mogućnost da civilni stradalnici Domovinskog rata budu sve osobe koje su stradale od minsko-eksplozivnih sredstava, vatrenog oružja u tom periodu od devedesete do devedeset i šeste, iako nisu u vezi sa ratnim djelovanjem, nego su u vezi sa Domovinskim ratom. To je jedna neadekvatna odredba koja omogućava, koja prvo ignorira kazneno pravo, građansko pravo, a dozvoljava da žrtve kaznenih djela ratnih zločina, različitih teških oblika kaznenih djela međunarodnog prava, povrede međunarodnog prava paralelno ostvaruju unatoč tome što su već jednom ostvarile u kaznenom ... [[Govornik se ne razumije.]] postupku određene namjere da opet budu sada kategorizirane kao civilne žrtve Domovinskog rata. Na to ne možemo pristati, njih je po našoj procjeni oko 150 do 200 ovog trenutka i oni su u postupcima prema proteklih godina u Hrvatskoj ili pred Međunarodnim sudom ili u Hrvatskoj manje-više zapravo namireni u onom dijelu nadoknade štete ili njihove u onom kako je to zakon predvidio. Prema tome, tu smatramo da to nije dobro miješati te žrtve kriminala, ratnih zločina jer onda možemo otvoriti proces koji nema kraja. I također ostavljamo mogućnost kritike da se o ostvarenju ovog zakona, ovih zakonskih obveza koja je predviđena po mom izračunu ovdje vam nije u pitanju dvije i pol tisuće novih korisnika, nego 26000 novih korisnika potencijalno. 10289 samo civilnih stradalnika na slobodnom teritoriju RH koji su poginuli, umrli, suicid izvršili ili na bilo koji način skončali život. Takvih je 10 000 u Hrvatskoj ranjenih koji imaju potencijala da budu 20% invalidi ili 60% bolesni. Također imate 10 000, a na okupiranom području tzv. SAO Krajine imate oni koji su poginuli, umrli, stradali, nestali 5155, a 2700 ranjenih koji imaju potencijal, znači kad sve to skupa zbrojite to vam je 26000 potencijalnih korisnika. I sada moramo izvješće godišnje obvezati zakonodavca, odnosno predlagatelja da predložite da se godišnje jednom o tim značajnim pitanjima u Saboru raspravlja i da ta evidencija bude dostupna na taj način široj javnosti. Moram zaključiti raspravu, ali ću u pojedinačnom. Izvolite kolega.
Nastavit će poštovani zastupnik Pavliček. Izvolite.
Poštovani duga je noć. Još sigurno dva, tri sada rasprave. Mislim da je ovaj zakon svima nama drago što se donosi i trebao je biti donesen još prije 20 godina kako bi obuhvatio sve kategorije civilnih stradalnika Domovinskog rata, jer mislim da se svi ovdje u sabornici slažemo da bez obzira pripadali lijevom ili desnom političkom spektru, da svi oni koji su invalidi imaju trajnu invalidnost, da svi oni članovi obitelji, čiji su članovi stradali kao civili imaju pravo dobiti određenu satisfakciju od Hrvatske države. I mislim da tu nije ništa sporno. I unatoč poboljšanjima u odnosu na prvo čitanje prvenstveno tog članka 5. mi u klubu Hrvatskih suverenista još uvijek izražavamo bojazan da će se na žalost kroz ovaj zakon moći provući i oni koji su otvoreno sudjelovali u oružanoj pobuni protiv RH. Zašto? Naime, jednostavan odgovor na pitanje imamo li mi popis pripadnika vojnika, vojske tzv. SAO Krajine. Odgovor je bojim se da nemamo. Imamo li mi popis svih članova paravojnih postrojbi koji su djelovali na okupiranom području od '91. do '97. godine. Bojim se da nemamo. Imamo li popis osoba koji su bili politički aktivni na lokalnim i državnim razinama te para države i koji su otvoreno zagovarali stvaranje Velike Srbije. Bojim se da nemamo. Evo vam još jedan banalan primjer. Imate ovdje ovu sliku vojnika i civila s puškom na ramenu nakon pada Vukovara. Je li taj civil igdje evidentiran kao suradnik neprijateljske vojske. Nije sigurno. I taj civil ukoliko je stradao u napadu na RH može se ovdje provući kao civilna žrtva rata i dobiti satisfakciju od Hrvatske države i to je činjenica od koje ne možemo pobjeći. I stoga smo u klubu Hrvatskih suverenista dali 10 amandmana na ovaj zakon i nadam se da ćete usvojiti dio ovih amandmana kako bi onemogućili da oni koji su otvoreno zagovarali Veliku Srbiju na ovaj ili onaj način mogli koristiti benefite ovoga zakona. Još jedan puta napominjem nitko od nas prisutnih ovdje nema ništa protiv da bilo koji istinski civil bez obzira koje nacionalnosti bio dobije prava koja mu pripadaju sukladno ovom zakonu. Ali postoji ta bojazan, pa čak i u članku 73. što kolege iz HDZ-a govore da će se priznati samo dokumentacija sa područja RH stoji u stavku 3. osim dokumentacije iz stavka 2. ovog članka za utvrđivanje činjenice da je rana ili ozljeda dobivena pod okolnostima iz članka 9. ovog Zakona pribavit će se i drugi dokazi propisani pravilnikom iz članka 72. ovog zakona. Znači bit će jedan poseban pravilnik gdje će se moći očigledno pribaviti dokazi sa okupiranog područja. Hvala vam lijepa.
Hvala. Sljedeći klub zastupnika bit će onaj MOST-a, a govorit će poštovani zastupnik Miro Bulj. Izvolite.
Svi oni koji gledaju imaju priliku da čuju sve argumente ovoga značajnog i bitnog zakona koji bi se po meni trebao zvati po meni, jel' po nekakvoj logici Zakon o civilnim stradalnicima zbog velikosrpske agresije. Uzrok Domovinskoga rata je velikosrpska agresija. Naravno pozdravio bih predstavnika ako su ovdje među nama udruga civilnih stradalnika iz Domovinskoga rata i na samom početku još jednom naglasiti. Prvi moj amandman kao saborskog zastupnika bio je da se sa Ureda bivšeg predsjednika RH 600000 kuna skine i da se da taj novac, preusmjeri za udruge koje su, udruge stradalnika civilnih iz Domovinskog rata. Imam jednoga prijatelja, on je sa 14 i pol godina na Kukuruzovcu u Sinju na bivšem poligonu gdje je JNA imala strelišta, skladišta je šetao van ograde sa 14 i pol godina i naišao na minu koja je protiv svih konvencija postavljena van ograde. To je, čovjek je još uvijek živ. To je dakle dječak od 14 i pol godina. Izgubio je obje noge. To je moj veliki prijatelj. Njegov brat je bio sa mnom u Domovinskome ratu, isto jedna od legendi Domovinskoga rata da ne bi o imenima i prezimenima, obje je noge izgubio visoko iznad potkoljenice. Tako da je čovjek možda i jedan od većih stradalnika takve kategorije kao dječak izgubio noge na slobodnom teritoriju. I zaista o civilnim žrtvama tribamo razgovarati sa osjećajem i bilo kakve emocije isključiti ne možemo. Međutim je činjenica da moramo govoriti ovdje i o onome što zamara ovo sve. Prije pet, šest godina kada je bio gospodin Matić ministar tada su baš oni koji su sad zagovaratelji istoga zakona baš govorili o ovome problemu. Evo gospodin Deur i Đakić mogu potvrditi da je bio problem Zakon o civilnim žrtvama. Od toga je i nastao jedan od uvjeta glavnih nastao je tada i prosvjed u Savskoj ulici. Ja mislim da je razumno postaviti ovdje ključno pitanje. I u članku 5. je, kolega Sačić je to i spomenuo, da bi trebalo tu znači definirati da imamo registar velikosrpskog agresora i svih onih koji su bili u javnim službama u SAO krajini i ničim ovu povredu, ovu vašu namjeru mi ministre ne urušavamo. Znači mi ne govorimo sad ono što ima Dokumentacijski centar Domovinskog rata uvažavajući njihov rad, niti popise nekakve koje imamo ili nemamo. Nego jednostavno da imamo registar koji je po meni moguće ako imamo i znamo postrojbe koje su sudjelovale ovdje. Da li će to ikad biti idealno vjerojatno neće. Kolega Pavliček je spomenuo određene civile koji drže puške i oni vjerojatno nisu vođeni, mislim nisu evidentirani u agresorskim postrojbama. Ali isto tako moramo napomenuti ovdje da je ključnu štetu napravila ovdje Republika Srbija i da mi moramo svu tu štetu naplatiti. To je naša obaveza i prema ovim civilima i onima koji su stradali kao civili na okupiranom teritoriju. Djeca vjerojatno su stradala i nitko ne govori o tim, o toj djeci, nevinim žrtvama na tome teritoriju. Mi ne govorimo o njima. Jer ovo nije, Domovinski rat je posljedica velikosrpske agresije. Zato bi tribalo ovim zakonima i razmišljati da se u naslovima, ja sam to jednom već i govorio se spominje velikosrpska agresija, da su to stradalnici, civilni stradalnici zbog velikosrpske agresije. I ti koji su bacali granate, stavljali mine, minirali, gdje su stradalnici bili koji imaju pravo ne danas nego prije 10 godina, 15, 20 to je neupitno. Ali je isto neupitno da moramo imati registar, popis a mi nemamo to kolega Đakiću. Pa vi ste prosvjedovali, vi. Vi ste organizirali prosvjed. Jedan od razloga je bio, ključnih razloga isti taj zakon gdje ste vi tada ministru Fredu Matiću ovo zamjerili. To je činjenica. I zbog toga sam im dao i moj klub dva amandmana koja su razumna, da imamo popis, tj. registar agresora. Što se promijenilo u ovih pet godina? A da mi moramo, naravno da moramo riješiti problem civilnih žrtava, pa to je mislim i po bogu i po čoviku to je žrtva. Nije dijete na okupiranom teritoriju krivo ili nevini civil koji je stradao na okupiranom teritoriju tada Hrvatske, onda je to razumno. I plemenita namjera koju mi imamo, ne triba je prikazivati kao nekakvo ograničenje. I ovim člankom 5. gdje vi spominjete kolega Sačiću nema nigdje da se mora oformiti registar. Znači, mi zakonski moramo reći da moramo imati registar agresora na republiku, velikosrpskog agresora na RH i svih tih podupiratelja koji su bili unutar službi, javnih službi i institucija, koji su bili protivnici ovog. I to nije ništa, po meni uopće to nije sporno ministre, nema tu spora. I po meni na taj način bi riješili problem. Također napomenuo bih da sav ovaj, znači problem kojeg imamo zbog velikosrpske agresije morali bi sve napraviti, to često spominjem, često sam spominjao ja i vi ministre i drugi kolege naplatiti ratnu štetu velikosrpskom agresoru. To je uz nestale koje nismo dobili popise. Dolazio je ovdje četnik Vučić, primili ste ga. Tada je kolega Deur bio savjetnik predsjednice Kolinde gdje vam je donio katastarske čestice oni koji se moraju vratiti pa da mogu lakše tu doći živjeti, da vam je podvalio laž taj četnik koji je huškao srpski narod na svoje susjede Hrvate da rade zločine. Znači mi moramo o tome razmišljati uz ovaj prvi uvjet. Znači prvi uvjet naši nestali i drugi uvjet je ratna šteta. Sve je ovo zbog velikosrpske agresije. Domovinski rat je samo posljedica velikosrpske agresije. Hrvatski narod nije bio agresor, nego su bile agresor Srbi i četnici u to vrijeme, velikosrbi. Znači ne govorimo o svim ljudima naravno koji su prihvatili, jer brojni Srbi koje tribamo napominjati i ostale nacionalne manjine su dali veliki obol u obrani RH. I o tome tribamo pričati. O deset tisuća ljudi srpske nacionalnosti koji su u svim postrojbama hrvatska sastavnica Hrvatske vojske sudjelovali u obrani RH. I ti amandmani se tribaju sagledati i uvijek napominjati da su civilne žrtve, nego su zbog velikosrpske agresije, uzrok je velikosrpska agresija. Hvala lijepa.
Sljedeći klub zastupnika bit će onaj Zeleno-lijevog bloka govorit će poštovana zastupnica najprije Urša Raukar Gamulin, a kasnije poštovana zastupnica Benčić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući, poštovani ministre, tajnici, poštovani predstavnici stradalnika civilnih žrtava i njihovih obitelji. Mi pozdravljamo ovaj konačni prijedlog zakona te smatramo da je on izrazito važan korak u zaštiti prava civilnih stradalnika Domovinskog rata i naravno njihovih obitelji. No svakako i dalje u ovom prijedlogu ima prostora za poboljšanje. Radi usklađivanja razine zaštite pravne sigurnosti i socijalnih prava predloženog nacrta zakona smatramo da je isti potrebno uskladiti sa Zakonom o pravima žrtava seksualnog nasilja za vrijeme oružane agresije na RH u Domovinskom ratu kao i sa Zakonom o zaštiti vojnih i civilnih invalida rata. Uz to kako bi se ovo zakonsko rješenje kako bi bilo što obuhvatnije i omogućilo svim žrtvama rata bez diskriminacije na temelju etničkog porijekla ili spola ili nacionalne pripadnosti ili obiteljskog porijekla dugo očekivano obeštečenje i priznavanje njihove žrtve smatramo potrebnim utemeljiti zakon ponajprije na Ustavu RH umjesto na saborskoj Deklaraciji o Domovinskom ratu koja ne čini pravni temelj našeg ipak multinacionalnog društva. Slično napominjemo kako su načela ravnopravnosti i antidiskriminacije inkorporirani u temelje naše pravne države i našeg Ustava. Povrh toga ratifikacijom se RH obvezala na poštovanje međunarodnih ugovora i naravno pripadajućih protokola u oblasti međunarodnog humanitarnog prava zbog čega smatramo da bi se Nacrt prijedloga zakona trebao primjenjivati, dakle na sve civilne žrtve rata neovisno o njihovom etničkom porijeklu ili nacionalnoj pripadnosti. S obzirom da je nacionalna ravnopravnost ustavni temelj RH i da RH obvezuju međunarodni dokumenti i protokoli u okviru međunarodnog humanitarnog prava, te ratificiranih i potpisanih konvencija potrebno je da prava propisana ovim zakonom budu primjenjiva na sve civilne žrtve rata kako ne bi došlo do postavljanja određenih skupina u nepovoljan položaj ili da se ne bi događala diskriminacija na osnovi etničke pripadnosti ili nacionalnog podrijetla. Također predlažemo usklađivanje zakona sa najvećim međunarodnim standardima i definicijama važećeg humanitarnog prava, a to su naravno Ženevska konvencija i dopunski protokoli kao i Konvencija o zaštiti građanskih osoba u vrijeme rata, te dopunski protokol jedan. Takav pravni temelj koji bi bio sačinjen Ustavom RH, te važećim međunarodnim humanitarno-pravnim konvencijama ujedno povećava legitimitet ovog zakona i izbjegava utemeljenje istog na političkoj deklaraciji koja nema usporedivu pravnu težinu. Uz to, budući da je RH između ostalog ratificirala Europsku konvenciju o ljudskim pravima i temeljnim slobodama, Međunarodni pakt o građanskim i političkim pravima, Međunarodni pakt o gospodarskim, socijalnim i kulturnim pravima, te druge relevantne međunarodne ugovore poput Povelje EU o temeljnim pravima ili Ugovora o EU i drugo i tako je načelo antidiskriminacije sadržano u svim tim međunarodnim dokumentima ratifikacijom postalo jedno od fundamentalnih načela hrvatskog zakonodavstva. I na kraju ovog mog dijela ipak moram izraziti žaljenje da o ovako važnom zakonu raspravljamo u večernjim i kasnim noćnim satima. Nakon 25 godina čekanja na ovaj zakon mislim da je hrvatska javnost, a naročito žrtve i stradalnici obiteljskog rata i njihove obitelji da su zaslužili primjereniji termin za ovu raspravu. Hvala.
Nastavit će poštovana zastupnica Sandra Benčić u ime Kluba zastupnika Zeleno-lijevog bloka.
Zahvaljujem vam se. Dakle, mi smo već u prvom čitanju podržali ideju ovog zakona, njezin cilj ovog zakona i ono što bi taj zakon u smislu pravedne naknade i pomoći civilnim žrtvama rata trebao osigurati. U tome smo napomenuli, pošli smo od sljedećeg, a to je kao prvo činjenica da je Hrvatska u ratu pobijedila i da u toj pobjedi moramo biti veliki i priznati određena prava ne samo onima koji su tu pobjedu izvojevali, nego i onima koji su bili žrtve tog rata bez obzira na svoju etničku pripadnost ako su bili civilne žrtve. U tom smislu mi smo istakli i u prvom čitanju, da su pojedini pripadnici vojnih i policijskih postrojbi koji su se borili i na našoj strani počinili određene zločine i da postoje određene žrtve tih zločina. Ta činjenica danas više nije nikakav tabu, o tome postoje presude domaćih sudova, postoji Međunarodnog kaznenog suda no još uvijek ovaj zakon nije nedvosmisleno prepoznao žrtve mučenja nehumanog i ponižavajućeg postupanja koje su počinili pripadnici koji se ne mogu definirati kao neprijateljske snage jer ovdje smo definirali kao neprijateljske snage nego pripadnici hrvatskih snaga i oni ne mogu dobiti status civilnog invalida rada ako su bili u logorima koji nije vodila neprijateljska vojska. Dakle, to još uvijek ni u ovom drugom prijedlogu nije riješeno. Ako želimo poštovati vladavinu prava i biti pravedni prema svim civilnim žrtvama rata, a nadam se da želimo tu činjenicu moramo ugraditi u ovaj zakon jer ćemo u suprotnom eliminirati one civilne žrtve koje jesu bile zatočene u logorima koji nije vodila neprijateljska vojska. Držimo da bi isto tako kroz zakon trebalo osigurati povrat ili naknadu parničnih troškova civilnim žrtvama rata koje su izgubile parnice u postupcima protiv RH temeljem Zakona o odgovornosti RH za štetu uzrokovanu od strane pripadnika oružanih i redarstvenih snaga za vrijeme Domovinskog rata. Naime, ja sam vam prošli puta govorila o ljudima poput Vjere Solar, poput Ane Bokun, poput mnogih drugih civilnih žrtava rata iz različitih dijelova naše zemlje koji su izgubili nekog od svojih članova obitelji, a bilo ubojstvom ili nekim terorističkim aktom, bilo samim stradavanjem od zbog bombardiranja ili drugih ratnih operacija koje nisu uspjele na sudovima u Hrvatskoj dobiti naknadu štete nego dapače su te sporove izgubile i morale platiti velike parnične troškove zbog čega su i dan danas zapravo žive na rubu siromaštva. O tim pričama možete čitati, te priče su prikupljene i dokumentirane u jednoj kampanji koja se zvala da su civilne žrtve predugo čekale i možete vidjeti koliko različitih priča, teških ratnih priča se tu radi i zbog čega se zapravo i ovaj zakon donosi. Skrećemo pažnju i na problematičan članak 74. u prvom čitanju 76. koji je regulirao činjenicu da je kod civilnih žrtava rata bolest nastala ili se pogoršala. Znači kada se to definira da je potrebno dokazati medicinskom dokumentacijom tko potječe iz vremena zlostavljanja odnosno iz vremena od 30 dana nakon zlostavljanja. Iznimno se može primijeniti kriterij od 2 godine. Dakle, svatko tko radi sa žrtvama nasilja je dobro upoznat da žrtve vrlo često posebno u ratnom, ratnim zbivanjima nisu bile u stanju u tako kratkom roku zatražiti pomoć. Drugo da vrlo često su zatražile pomoć možda i na teritoriji BiH primjerice pa do te dokumentacije nisu mogle ili ne mogu niti doći ili nisu dobile liječničku pomoć pa također nemaju, nemaju dokumentaciju. Dakle, to su neke od stvari na koje smo upozorili u prvom čitanju. Nažalost kao što smo istaknuli, moj kolega Bakić za Zakon o braniteljima isto vrijedi i za ovaj, nismo dobili dakle očitovanja po Poslovniku koje smo trebali dobiti na primjedbe koje smo istaknuli u prvom, u prvom čitanju. Evo, rekla bi da pozdravljamo donošenje ovog zakona bez obzira na određene nedostatke [[Upadica: Hvala.]] i da poručimo svim žrtvama da više ne moraju čekati. Hvala.
Slijedeći Klub zastupnika biti će onaj SDP-a, a govorit će poštovana zastupnica Vesna Nađ. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege, poštovani i predstavnici Zajednice udruga civilnih stradalnika iz Domovinskog rata, pred nama je Konačni prijedlog Zakona o civilnim stradalnicima iz Domovinskog rata. U odnosu na prvo čitanje zakon je izmijenjen samo nomotehnički, a suštinske primjedbe nisu usvojene pa je on pun odredbi kojim se daje slobodna ocjena u ostvarivanju prava i dijelom je transparentan i nejasan. Na primjer što znači da prava utvrđena ovim zakonom ne mogu ostvariti i svi oni koji su na bilo koji drugi način pomagali neprijatelju, kao ni članovi njihovih obitelji temeljem njihovih stradavanja. Što su pleli čarape, hranili stoku da ne crkne od gladi? Koja je razlika između pomagača koji se navode u istoj odredbi prijedloga zakona neprijateljskih vojnih i paravojnih postrojbi i onih koji su na bilo koji drugi način pomagali neprijatelju, stvarna nije jasno, prevelika diskreciona ocjena. I dalje ministar Medved ponavlja da je nakon 25 godina od završetka Domovinskog rata nije postojao adekvatan pravni okvir za civilne stradalnike kao da je on spavao zimski san tih 25 godina pa nema nikakve veze s tim. Samo da podsjetim da je HDZ od prvih parlamentarnih izbora do sada bio na vlasti 23 godine i mogao je odmah po završetku Domovinskog rata samo da je bilo volje, a nije, donijeti sveobuhvatan zakon o civilnim stradalnicima iz Domovinskog rata. Ali nemojmo se zavaravati to nije HDZ-ov bio prioritet pa im nije smetalo što se 12 puta mijenjao Zakon o zaštiti vojnih i civilnih invalida rada. Prioritet je bio zatrti svaku inicijativu koja je dolazila od SDP-a da se sveobuhvatno riješi status i prava civilnih stradalnika. Kad smo u mandatu vlade SDP-a izradili nacrt prijedloga zakona upravo iz krugova bliskih ministru Medvedu i HDZ-u dolazili su najveće kritike bivšem ministru Fredu Matiću da će Zakon o civilnim stradalnicima iz Domovinskog rata koji je izrađen u Ministarstvu hrvatskih branitelja izjednačiti žrtve i agresora te da je u njegovoj izradi sudjelovala Documenta Vesne Teršelić. I danas bivši ministar Fred Matić ponavlja da ako je Jovan napadao Hrvatsku on nema prava iz ovog zakona, ali njegov sin Jovica ne može i ne smije biti kriv za ono što je počinio njegov otac ili djed ako je pri granatiranju ostao bez noge, Hrvatska se za njega mora pobrinuti. Ali hajka iz šatora bila je jača od glasa razuma da konačno kao društvo priznamo patnju svim civilnim stradalnicima iz Domovinskog rata i adekvatno iz obeštetimo i Zakon o pravima civilnih stradalnika tada nije donesen. Očito je da sada neće biti šatora ispred Ministarstva hrvatskih branitelja jer samo HDZ je to znao. Ali bar jednom budite pošteni i recite da je ovaj zakon, da se ovaj zakon donosi jer je očito prevelik pritisak od koalicijskog partnera SDSS-a i stradalničkih udruga civilnih žrtava iz Domovinskog rata. I kad se zakon donese, a sigurno će se donijeti i mi ćemo ga podržati to uopće nije sporno, ne treba zahvaljivati ministru Medvedu već svim građanima RH koji će kao porezni obveznici u slijedeće 3 godine izdvojiti gotovo 108 milijuna kuna kao što je navedeno u obrazloženju zakona. Ipak nam je drago da su vladajući prihvatili smjer kojim im je SDP-ova vlada pokazala u reguliranju prava civilnih stradalnika u uzela naš prijedlog zakona kao šprancu svoga prijedloga. Nema sumnje da je inicijator toga zakona zajednica udruga civilnih stradalnika ali jedno je biti inicijator, a drugo je imati većinsku podršku u Hrvatskom saboru, a zastupnici SDSS čine vladajuću većinu sa HDZ-om pa ne bi trebalo biti problema da zakon bude izglasan. Što tada nije bilo dozvoljeno ministru Fredu Matiću sada je dozvoljeno ministru Medvedu jer se baš posložilo da je HDZ u koaliciji sa SDSS-om, ali da bi pokazali koliko su domoljubi već u Članku 1. navodi se niz ideoloških fraza iz Deklaracije o Domovinskom ratu koji nema apsolutno nikakve veze sa zakonom i u suprotnosti je sa Ustavom RH u kojem se u izvorišnim odredbama navodi više temelja RH pa tako i da suvremena RH se temelji svoj državopravni kontinuitet i na odlukama ZAVNOH-a. Već smo u prvom čitanju isticali da svrha zakona nije da se propisuju ideološke vrednote i povijesne istine kao što je navedeno u Članku 1. konačnog prijedloga zakona, ali i dalje naša primjedba nije uvažena jer HDZ-u je bitna patetika, a ne sadržajna pravna norma koja će biti sukladna potrebama svih potencijalnih korisnika ovoga zakona. Ako se predlagatelj baš htio pozvati na neke vrednote trebalo se pozvati na pravomoćne presude Međunarodnog kaznenog suda za bivšu Jugoslaviju čije presude predstavljaju važnu osnovu za priznavanje prava civilnih stradalnika iz Domovinskog rata. Potrebno je naglasiti da ovaj zakona mora jamčiti svim osobama koje su bile žrtve rata bez obzira gdje su se zatekli kao žrtve ratnih zbivanja, mogli su biti i žrtve bez borbenog djelovanja i od koga su bili ugroženi, a to znači da problemu civilnih stradalnika koji je do sada bio zanemarivan treba pristupiti temeljito i bez diskriminacije po bilo kojoj osnovi, bilo etničke pripadnosti ili nacionalnog podrijetla. Treba se omogućiti sjecanje statusa civilnih stradalnika iz Domovinskog rata i s osnova zatočenja ne samo u neprijateljskom logoru, zatvoru ili objektu nego i s osnova zatočenja u objektima pod kontrolom hrvatskih snaga kao što je bila Lora, Kerestinec ili Pakračka poljana. Ako Vlada kao predlagatelj navodi da je razlog zbog kojeg se zakon donosi da se dovrši proces regulacije prava svih stradalnika Domovinskog rata predlažemo da se propiše da se smatra da je oštećenje organizma zatočenika iz Članka 9. stavka 1. točke a) po toj osnovi najmanje 20% trajno kao što je to propisano za zatočenike u neprijateljskom logoru i zatvoru o Zakonu o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Ukazujemo da se u Članku 6. stavku 1. prijedloga zakona kojim se govori o članovima obitelji, propisuje članovima obitelji u smislu ovog zakona smatraju se bračni, izvanbračni drug, djeca članovi uže obitelji i roditelji članovi šire obitelji, dakle iz navedenog proizlazi kako su životni i neformalni životni partneri izostavljeni iz definicije obitelji te kao takvi ne mogu ostvarivati niti prava koja prema ovom zakonu mogu ostvarivati bračni i izvanbračni drug. Na to je upozoravala i pravobraniteljica za ravnopravnost spolova. Ovaj zakon bi trebao biti civilizacijski iskorak koji će u konačnici nakon više od 25 godina na sveobuhvatan način civilnim stradalnicima iz Domovinskog rata još i na jednom dijelu marginalizirane skupine hrvatskog društva priznati pravo u prvom redu na moralno, a onda i na materijalno obeštećenje. Predlagatelj nije niti u drugom čitanju uvrstio naš prijedlog da se regulira stambeno zbrinjavanje i zdravstvena zaštita za sve one koji to nisu mogli ostvariti po bilo kojoj drugoj osnovi. Također je trebalo, a nije regulirati obeštećenje za uništenu imovinu od strane nepoznatih počinitelja na području van ratnog djelovanja. Pozdravljamo dizanje osnovice za određivanje osobne invalidnine 115% od proračunske osnovice za osobne invalidnine kao što su priznata i za HRVI iz Domovinskog rata. Također je dobro otklanjanje zapreka za ostvarivanje prava na obiteljsku invalidninu i dizanje osnovice za obiteljsku invalidninu. Ovim zakonom uspostavlja se evidencija civilnih stradalnika iz Domovinskog rata, ali ona neće biti javna pa i dalje tražimo da ona bude javna sukladno propisima o zaštiti osobnih podataka. Prema Članku 62. ona nije javno dostupna i koristi se u službene svrhe. Tajnost evidencije nema nikakvog smisla, niti svrhe ako se objavljuju podaci sukladno Zakonu o zaštiti osobnih podataka, čemu tajnost i kao što je Porezna uprava primjerice objavljuje porezne dužnike može se dakle i ova evidencija objaviti. Postupak ostvarivanja prava nije transparentan jer je propisano da će ministar pravilnikom propisati način ostvarivanja statusa i prava civilnih invalida i prava članova obitelji smrtno stradalih zatočenih i nestalih. Podsjećamo da je Zakonom o općem upravnom postupku propisan postupak rješavanja u upravnim stvarima, a priznavanje statusa i prava civilnih stradalnika jest upravna stvar. Ponovo upozoravamo da revizija nalaza i mišljenja prvostupanjskog liječničkog povjerenstva je bespotrebna ukoliko nije uložena žalba. To je nepotreban proračunski trošak i maltretiranje stradalnika. Završno Klub SDP-a će unatoč ovim primjedbama podržati donošenje ovog zakona jer je na tragu onog prijedloga zakona koji smo predlagali u mandatu vlade SDP-a jer civilne žrtve zaslužuju da im konačno kao društvo i napokon priznamo patnju kojoj su bili izloženi i adekvatno ih, moralno i materijalno obeštetimo. Hvala lijepa.
Hvala. Kolega Deur je dignuo povredu Poslovnika. U čemu je povrijeđen Poslovnik?
Poštovani potpredsjednče Članak 238., poštovana zastupnica je istekla razne, puno neistina, insinuacija, rekla je nešto istinu a to je da je Fred Matić sa svojim suradnicima i bivšom vladom, agresorima želio dati sva prava. I kroz tu agresorsku formu gradili ste cijelu kampanju i cijeli ovaj zakon i to je sramota i tragedija koju ste radili 4 godine poštovana zastupnice i to je jedino istina koju ste iznesli.
Kolega Deur vi znate da to nije povreda Poslovnika, ako netko ne govori istinu ili laže jednostavnije rečeno nije povreda Poslovnika, a nisam ja taj koji procjenjuje da li netko laže ili ne laže prema tome dajem vam opomenu. A sada će u ime predlagatelja govoriti poštovani potpredsjednik Vlade i ministar hrvatskih branitelja Tomo Medved. Izvolite.
Gospođo zastupnice, nekoliko grubih neistina ali jedna vaša izrečena riječ je zapravo slika i oslikava bit vašeg osvrta na ovaj zakon. Dakle, sramotno je i nedopustivo Deklaraciju o Domovinskom ratu nazvati ideološkom frazom. To je zaista sramotno. Ono što je potpuno neistinito, a izrekli ste za ovom govornicom da se ovaj zakon slijedi smjer koji ste kakoti vi radili. Ja bi volio u ovoj dvorani čuti je li itko ikada vidio prijedlog baziran na temi Zakon o civilnim stradalnicima Domovinskog rata u vrijeme vašeg mandata. To su bile fraze. To su bile obmane. I to je bilo nešto što je bilo usmjereno u potpuno drugom smjeru. Stoga u ime predlagača odbacujem svaku insinuaciju da se ovaj zakon na bilo koji način povezuje, veže ili da je na tragu ideje koju ste vi započeli ako ste započeli, a bili ste 15 godina u Ministarstvu hrvatskih branitelja i očekivao sam od vas sadržajniju raspravu koja je više usmjerena prema konkretnim zakonskim rješenjima vezanim za ovaj zakon. I na kraju što se tiče vašeg prijedloga o registru vi ste na tome pokazali svoj smjer djelovanja javnom objavom, sramnom i bespotrebnom objavom Registra hrvatskih branitelja koji je služio samo jednoj svrsi, a to je bilo stvaranje pravne nesigurnosti hrvatskih branitelja. Iz tog razloga smo taj registar skinuli iz javne objave. Imamo danas službenu evidenciju hrvatskih branitelja koja je dostupna službenim tijelima RH u svjetlu i s ciljem reguliranja prava. Isto će biti učinjeno i sa evidencijom civilnih stradalnika Domovinskog rata. Ali ponovno se vraćam nedopustivo je od zastupnice u Hrvatskom saboru Deklaraciju o Domovinskom ratu nazivati ideološkim frazama.
Imamo 2 replike, prva je poštovanog zastupnika Mlinarića. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Evo sada je kolegica Nađ zapravo ministre Medvedu pokazala da je, zapravo da sam u pravu, da je to zakon koji su oni pripremali, vi ste ga samo doradili, popravili i još bolje ga stavili i imat ćete ne bojte se ako treba 100 ruku s ove lijeve strane ovdje i za ovaj zakon da vam treba 2/3 većina dobit ćete je odavde jer oni znaju zbog čega će dići ruke. I kad ste spominjali gospodina Matića vidim da ste mu u zadnje vrijeme i to napadali. Ja i gospodin Matić smo kao lijeva i desna cipela. Desna noga ne ide u lijevu cipelu, toliko o tome, o Matiću i o meni, toliko o tome. Ne možete me u istu rečenicu stavit, desna noga ne ide u lijevu cipelu to bi trebali znati. Hvala lijepo.
Poštovani ministar hrvatskih branitelja.
Uvaženi zastupniče Mlinariću uopće me ne zanima vaš odnos sa gospodinom Matićem, jedno je činjenica da ste i jedan i drugi u javnom prostoru davali osvrte otprilike po sličnom konceptu prema prijedlogu ovog zakona i na to smo reagirali. Ponavljam ovaj prijedlog zakona, konačni prijedlog zakona nema nikakve veze s nečim što u konačnici nikad nije izrađeno, što nikad nije dato u javno savjetovanje i što nitko od nas nije vidio. Ja ne znam o čemu gospođa Nađ govori i kakve su bile njihove ideje, kakvi su bili smjerovi, kakva je bila strategija u pogledu postupanju prema civilnim stradalnicima Domovinskog rata.
Poštovana zastupnica Nađ.
Hvala lijepo. Ministre Medved zašto ste onda u šatoru dizali hajku i govorili da izjednačavamo žrtvu i agresora, ako nigdje nije bio nacrt prijedloga tog zakona. Normalno da nije bio u javnoj raspravi kad ste ga zatrli u samom početku. Ne možete pobjeći od toga, vi ste naslijedili onu šprancu koju smo mi izradili i samo ste je malo doradili. Ne možete pobjeći od toga.
Poštovani ministar hrvatskih branitelja.
Eto ja ću zamoliti osobe koje rade u glavnom tajništvu i glavnog tajnika koji je u to vrijeme bio u Ministarstvu hrvatskih branitelja da pokušamo pronaći tu šprancu ukoliko je išta ostalo od, iza vas osim spaljene zemlje. Spaljene zemlje u svjetlu nanošenja štete hrvatskim braniteljima i stradalnicima Domovinskog rata u svakom pogledu. A o tome da ste željeli izjednačiti žrtvu i agresora to ste pokazali kroz stotine i stotine konkretnih vaših mjera i programa koje ste provodili, koje ste nažalost tada uspjeli provesti ali smo ih 2016. godine jedan po jedan otklonili. I danas imamo odgovarajući pristup i prema hrvatskim braniteljima i prema stradalnicima Domovinskog rata, a vaše skice ukoliko su negdje u vašim skrivenim ormarima sačuvajte za uspomenu.
Hvala lijepo. Sada će u ime Kluba zastupnika Domovinskog pokreta govoriti poštovani zastupnik Stipo Mlinarić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Evo ga Zakon o civilnim žrtvama rata, drugo čitanje, ovo sve što je bilo unaprijed što je govorio ministar prvih 20 minuta kao predlagatelj većina je išla stvari na mene, gospodin Deur što je govorio, gospodin Đakić što je govorio, pa evo malo da se osvrnem. Evo gospodin Deur prvo na vas i na obljetnice, to što vi dođete na obljetnice, uzmete dnevnice, dođete tamo 5 minuta, položite vijenac i odete u prvu birtiju mene to ne zanima. Ja odlazim na mjesta gdje su stradale civilne žrtve rata u Slavonskom Brodu, na Ovčaru, bilo gdje odem sam i ne mašem s tim nikom ispred nosa i ne hvalim se s tim da je to nešto, da je to nešto veliko. To ako imaš u srcu nosiš sa sobom, ne slikaš se za medije. Gospodinu Đakiću, kaže zašto baš sada, sve sam proreko 3 mjeseca prije imaju medijski zapisi. Rekao sam da će ovaj zakon ići krajem 6. mjeseca evo danas je 30.6., rekao sam da će biti izglasan u 7. mjesecu, bit će izglasan u 7. mjesecu. Zašto? Pa zato što ste znali da će vam prije lokalnih izbora da ste ga donijeli da vam ne bi išao u korist. Da ste znali da će vam ići u korist pa i bi ga donijeli sad pa sad. Prema tome, u večernjim satima kao i prošli put sve smišljeno odigrano, samo što danas nema SDSS-a, dogovorili ste se sa gospođom vjerojatno Jeckov i Pupovcem da ne dođu danas u sabornicu, imaju slobodni dan produženi vikend, ali zato je lijeva strana sabornice gospođa Benčić i ekipa preuzela retoriku SDSS-a i ovdje pokušavaju docirati kako bi trebali biti svi isti. Ne mogu biti svi isti. Ne mogu biti ovi civilne udruge koji su tu gore na galeriji ne mogu mi biti isti sa onima koje su prokazivale u Vukovaru, u Škabrnji bilo gdje na okupiranom području naše ljude i gdje su naši ljudi stradavali. Za mene nisu isti i nemam problema to za ovom govornicom izreći. Nisu mi isti i ne smiju proći kroz ovaj zakon. Pripremio sam 15 amandmana, ako ih prihvatite i to svi amandmani da gospođa Rosandić čuje ne protiv njih, nego protiv srpskih civila koji su bili na okupiranom području da ne mogu proći. Ako ih prihvatite imate moju ruku, a ako ih ne prihvatite onda imate zlu namjeru jer ako vam je prošlo 700 ljudi SAO milicije kroz Zakon o ratnim vojnim invalidima što sam maloprije pričao onda zašto bi vam ja vjerovao sada da neće proći kroz ovaj zakon drugi, zašto bih vam vjerovao ako nećete prihvatiti amandmane. Tako da i ovim velikim desničarima ovdje koji su prošli put iskoristili što sam bio suzdržan, sad javno kažem ako mi odbiju amandmane ne moraju me ni pitat ko prošli put ja ću biti protiv, ja ću biti protiv bez obzira što znam da su tu dijelom i civilne žrtve rata. Ali ja ne želim da nitko prođe, ni jedan da ne prođe onaj tko ne zaslužuje. A ovi koji zaslužuju koji su na galeriji trebali su dobiti davnih dana naknadu od ove hrvatske države. Nije se trebalo čekati 30 godina da bi djeca koja su poginula 402 dobili njihovi roditelji naknadu. To je sramota ove države. To je sramota ove države. A ne sjedim ja u saboru 20 godina kolega Đakić nego vi i vi ste predsjednik HVIDR-e maltene doživotni pa zašto se niste borili za te ljude, za tu djecu, za roditelje njihove, zašto se niste borili u ovih 20 godina. Imali ste prigode. Imali ste prigode. E, a sad ću malo ovo što sam napisao prvo je citat jedan. Trebalo bi omogućiti da se činjenično utvrđuje stanje svim sredstvima prikladnim za dokazivanje te da se u tu svrhu može pribaviti isprave, saslušati svjedoke, pribaviti nalaz i mišljenje vještaka i obaviti očevid. Znate mnogi ljudi su 1995. godine navrat nanos pobjegli iz svojih domova i nisu ponijeli nikakvu dokumentaciju koja je u međuvremenu nestala ili uništena, riječi su Milene Ćalić Jelić pravnice u SNV-u. Zakon o civilnim stradalnicima dobio je podršku Srpskog narodna vijeća, krovne organizacije Srba u Hrvatskoj. U tekstu Jutarnjeg lista od 12. studenog 2020. godine piše, citiram, zakon ima i pozitivnu političku dimenziju budući da se odnosi na civile uglavnom srpske nacionalnosti koji su između '91. I '96. godine živjeli na područjima koja nisu bila pod jurisdikcijom hrvatske vlasti a također su stradali. Procjenjuje se da je riječ od 8,5 do 9 tisuća osoba od kojih je nešto više od 2 tisuće živjelo na okupiranim područjima znači na Srbe. Svi na koje se odnose zakon mogu ostvariti mjesečnu novčanu naknadu od 114 kuna do 3.824 kune, završen citat. Za kolegicu Jeckov ovaj zakon je, to je rekla u prvom čitanju, jedan iskorak ka pomirenju i ka normalizaciji odnosa, ne mogu vjerovati da to žena može izgovoriti za ovom govornicom, a i gospođa Benčić je maloprije izgovorila. Pa sama abolicija što im je hrvatska država dala kao pobjednik u ratu je sasvim, sasvim dovoljno. Što bi ih sad trebali plaćati? Trebali bi ih plaćati zajedno sa našim civilima. Ne trebala bi ih plaćati Republika Srba i hrvatske civilne žrtve rata koje sjede na galeriji i, i sve ostale i ratne vojne invalide. Trebala je platiti ratnu odštetu logorašima, ne meni osobno. Ja svoju osobnu dat ću u humanitarne svrhe, mene ne zanima to, ne treba mi, njihov ni novac mi ne treba. Nema mržnje ispada ovako kad govorim da pričam sa mržnjom. Mene ne zanima kad su orkani pali 2.5.'95. godine na Klaićevu bolnicu i u centar Zagreba kada je ranjena balerina, mene ne zanima tko je ta balerina ili tko su ranjeni jel je Srbin, jel je Hrvat, jel je Musliman, stvarno me ne zanima. Zanima me da ti ljudi moraju biti obeštećeni, samo me to zanima, ništa drugo. Ali oni koji su bili na okupiranom području, koji su pomagali, koji su kuhali, koji liječili njihove, oni imaju jako, koji su prokazivali naše ljude, koji nisu, koje nismo našli 29 godina, one koji su iskapali mrtva tijela branitelja i premještali ih na druga mjesta. I onda mi gospodin Đakić kaže ne vjerujete Dokumentacijskom centru, ne vjerujete službama i ministar govori, pa kako ću vjerovati službama ako nisu u stanju naći 1860 mrtvih ljudi. Mrtvih ljudi nisu u stanju naći, pa nisu čestice zraka, nego ljudi i službe ih nisu u stanju naći 30 godina, pa to govori o radu tih službi i sposobnosti tih službi o ničemu drugome. Ne govori o meni, o vama ili bilo čemu govori o onome tko je plaćen, bilo tko je na vlasti one imaju službe imaju da rade svoj posao za koji su zadužene. Nisam vidio da su se pretrgli od posla jer da su se pretrgli od posla danas bi majka od mog prijatelja Tomislava Šestana mogla doći na grob i zapaliti mu svijeću, a ovako je u Borovu Selu nestao i dan danas se traži, ne on nego 80 ljudi. Uf, sad sam se iznervirao malo. Svakodnevno smo zatrpani informacijama kako je ministarstvo kvalitetno surađivalo s udrugama koje predstavljaju civilne stradalnike, a zakon koji nam je ovdje prezentiran je unatoč tomu nekvalitetan. Zašto? Zato jer je ovaj zakon vrhunac prepisivanja Zakona o zaštiti civilnih i vojnih invalida rata i Zakona o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članovima njihovih obitelji. Navest ću jedan banalan primjer u Članku 44. pravo na besplatne udžbenike za potrebe redovitog školovanja u srednjim školama mogu ostvariti djeca civilnih osoba poginulih, umrlih ili nestalih u Domovinskom ratu. Pa koliko djeca na redovitom školovanju u srednjim školama imaju godina? 24 valjda i idu u srednju školu, vidi se koga treba poslati na edukaciju o tome kako i tko piše zakone, kako dijete od 24 godine može ići u srednju školu, nemoguće. Prava uređena ovim zakonom su proširena, određena kao i krug onih koji ta prava uživaju. U postupnim odredbama previše se zakonske materije prepušta na uređenje podzakonskim aktima što je ustavno pravno neprihvatljivo. Idemo malo i o pravim iz ovog zakona. Za one koji ne znaju Documenta je još 2012. godine u istraživačkom izvještaju civilne žrtve rata u Hrvatskoj tražila izjednačavanje civilnih žrtava sa hrvatskim ratnim vojnim invalidima. Pa tako imamo, ministarstvo je dalo im i sada i malo i više pa tako imamo pravo od 3.824,90 naknade mjesečno. Dok npr. hrvatski ratnik ima minimalnu mirovinu koja odlukom HZMO za ovu godinu iznosi 2.558,25, koja je stvarna intencija tvorca ovoga zakona. Je li ovo zahvala hrvatskim braniteljima jer su jako dobro svjesni kako će ovaj zakon bez problema konzumirati oni koji su ovu državu napadali, razarali [[Upadica: Hvala.]] ode vrijeme.
Hvala lijepa. Imamo jednu povredu Poslovnika, poštovani zastupnik Deur je digao pločicu. Izvolite u čemu je povrijeđen Poslovnik?
Poštovani potpredsjedniče 238., poštovani zastupnik je rekao neistinu, laž, a vjerujem možda se iznervirao pa nije mislio, možda mu je izletjelo da sam primao neke naknade. Pa ga najprije pozivam da provjeri i u saboru i u uredu predsjednice gdje sam bio da nađe ijednu dnevnicu koju sam dobio, ali bi volio da mi odgovori tko za njega to piše, Frad Matić, Vesna Nađ ili Miroslav Škoro. Evo, molim te da nam to onako iskreno iz srca kažeš što si u trenucima ovakvih vremena došao do spoznaja, a ti si moj dragi prijatelj.
Kolega Deur, kolega Deru, molim vas to vam je druga opomena temeljem Članka 240. dajem vam drugu opomenu. Znate i to sam već prošli put rekao, ako netko izriče laž to nije povreda Poslovnika, a ja ne mogu procijeniti, nisam ja taj koji će procijeniti da li je nešto laž ili istina. Prema tome, to nije povreda Poslovnika pa vas molim da ne zlorabimo tu instituciju. Zastupnik Mlinarić je isto digao povredu Poslovnika.
Pa da dobijem, da dobije i ja jednu.
Hoćete?
Da odgovorim Anti Deuru, mnogi dobivaju dnevnice što dolaze od Vukovara i toga, Ante za tebe ne znam niti me zanima, bio si tamo 5 godina si čučio tamo na Pantovčaku nitko te nije, drugo nisi ni radio nego si bio raznosač vijenaca po Hrvatskoj i mislim da se ne bi trebao hvaliti samo s tim što si napravio za hrvatske branitelje u 5 godina tamo što si sjedio.
Kolega Mlinarić dobijate i vi opomenu. Ja vas molim prestanimo s tim glupostima, sa nekakvim lažnim, lažnim ovaj povredama Poslovnika. Ja vam ponovo kažem ovo je parlament hrvatski, Hrvatski sabor, ovo je vrh demokracije, a oni koji zlorabe Poslovnik ruše demokraciju i rade anarhiju ja vam, i vama i njemu i svima koji to rade i budite toga svjesni, a i građani su toga svjesni. Nemojte misliti da su građani zlatne ribice. Idemo na pojedinačnu raspravu, prvi će govoriti poštovani zastupnik Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Već sam mislio odustati no međutim treba reći istinu u oči ne na osobnom nivou kao što ste to vi učinili gospodine Mlinariću, ne tako bestijalno kako napadate svoje kolege. Treba reći da postoje zapisi, pisma, da postoji suradnja i rasprava koja traje. I promjene 12 puta zakona su u mojem mandatu koliko sam zastupnik od 2003. godine, da i to je išlo u korist ka cilju. Cilju koji nikada do kraja nije ostvaren, uvijek su bila spočitavanja i suprotstavljanja određenih pametnih pod navodnicima ljudi. Želim u ovoj osobnoj raspravi, pojedinačnoj reći da ne želite uvažiti ni gospođu Julijanu Rosandić kao predsjednicu zajednice kao što vidim. Ne želite uvažiti niti Slavicu Marinović, ni Luciju Kober, ni Ljiljanu …/Govornik se ne razumije, ni Sandru Rabček, ni HVIDRA-u, ni sve druge stradalničke udruge koje su sudjelovale, ni novinare, ni prima balerinu koja je osobno sudjelovala u raspravi o ovom zakonu i potrebama ovog zakona gospođu Almiru Osmanović. Vi ne želite nikoga saslušati, vi ste najpametniji u ovom Visokom domu, vaše su uvrede tako niske i ja se neću spuštati na taj nivo, kao ni na nivo drugih zastupnica koje su imale priliku narušiti dignitet Domovinskog rata u svojim funkcijama obnašajući dužnosti, spuštajući se na najniži nivo braniteljskih uvreda i napada. Zašto ne pročitate pismo, morat će vam ga moj kolega pročitati pismo udruge civilnih stradalnika možda bi vam se srce razgalilo, možda bi drukčijim tonom govorili, možda bi drugačije zborili, možda ne bi sumnjali, možda bi vjerovali. Pa tu smo, još uvijek smo tu i naredne tri godine su tu kad će bit primjena zakona, tu smo kao prijatelji, partneri ministru, kao suborci koji smo zajednički dijelili zlo i dobro, pa i ovaj zakon ćemo podijeliti zajednički kako bi ga u primjeni vidjeli da li funkcionira ili ne funkcionira, da li su vaše sumnje opravdane ili nisu. A ja vjerujem da nisu, jer nikad si nebi dozvolio ministar kao hrvatski general da napravi nešto tako što bi bilo uvredljivo prema hrvatskom narodu i hrvatskim braniteljima. Pa zato su postavljene jasne ograde i definicije koje ne mogu dozvoliti ono što vi sumnjate. Pa zato su i oni koje vi spominjete suzdržani u pogledu konačnog prijedloga ovoga zakona. On je dobar i sa namjerom vraćanja duga onoga, nevinim žrtvama koje su stradale zbog srpske agresije. Slažemo se da ovo nisu privilegije kao ni u Zakonu o pravima hrvatskih branitelja. Ovo je stvarna potreba kojom bar materijalno nadoknađujemo ono što obitelji tih žrtava ne mogu nikada kroz materijalno doživjeti. Da, oni su stradali u velikosrpskoj agresiji, oni su žrtve velikosrpske agresije. Tako i piše u zakonu, tako piše u prvom članku. Da, složit ćemo se oko ratne štete, da to je dug Republike Srbije i platit će ga kad-tad. Ta procedura je dugačka i teška, ali nije zaboravljena. Budite uvjereni da o tome se brine i o tome se na najvišim europskim nivoima raspravlja kada i kako će Srbija ući u EU dok ne nađe načina da stavi van snage zakone koje i jurisdikciju koju primjenjuje na RH stavi u svoju obavezu, naknadu ratne štete koju je prouzročila …
Hvala. Imamo jednu repliku [[Upadica Đakić: I prikaže gdje su žrtve koje traže.]] Hvala kolega Đakić. Poštovana zastupnica Nađ ima repliku. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Đakiću, vi stalno prozivate za narušavanje digniteta Domovinskog rata. Pa vi ste tu 25 godina u Hrvatskom saboru, mogli ste preložiti Zakon o civilnim stradalnicima Domovinskog rata. Zašto prozivate mene, pa ja sam sad tu prvi puta. Evo ja ću glasati za ovaj zakon.
Poštovani zastupnik Đakić.
Pa kolegice Nađ, vi ste državna službenica u vrijeme onih koji su đavlu služili, a zaklinjali se da služe Domovini. Vi ste jedna od onih koji ste donijeli najveće zlo hrvatskim braniteljima zajedno sa Fredom Matićem i Panđičem. Vi ste jedna od onih zala koje nam se ne dogodilo nikad više, vi i vaša partija. Nemojte molim vas vuči me za jezik, da nabrajam sve što ste učinili i što ste s time sebi stvorili.
Poštovana zastupnica Nađ je digla povredu Poslovnika. U čemu je povrijeđen Poslovnik?
Hvala lijepa. 238. Zastupnik proziva zastupnicu na neodgovarajući način i zapravo ponižava zastupnicu. Smatram da je to neprimjereno u ovom Hrvatskom saboru.
Dobro. Ja smatram da nije povrijeđen Poslovnik, jer i vi ste upotrebljavali izjave koje nisu baš bile primjerene. Nisam na to reagirao, nisam ni na ovo. Ali molim vas da se svi klonite nekakvih osobnih primjedbi. Bilo je tu s raznih strana osobnih primjedbi, nemojmo tako. Nemojmo tako, govorimo o zakonu, govorimo o temi, a nemojmo jedni drugima predbacivati šta je tko radio i da li je dobro radio, da li je loše radio, da li je krivo radio nego raspravljajmo o ovome što je sad pred nama. To je važno i mislimo na civilne stradalnike Domovinskog rata a ne na svoj ego. Sad će govoriti poštovani zastupnik Ivan Penava. Izvolite.
Poštovani predstavnici civilnih žrtava iz Domovinskog rata, poštovani predsjedavajući, kolegice i kolete, poštovani ministre i predstavnici ministarstva. Hrvatska u kojoj je vladavina prava temeljni postulat i imperativ nema alternativu. Ili će postojati kao takva ili je neće biti. U takvoj državi kad se dogodi kazneno djelo, bila to pljačka ili ratni zločin utvrdi se krivac, izrekne se presuda, nakon toga slijedi odšteta. Međutim, vi Hrvatsku vodite u sasvim drugom smjeru jer temeljem vašeg prijedloga zakona, ali što je važnije načinom koji demonstrirate u upravljanju državom očito je da imate drugačiju logiku. Vi ste krivca utvrdili, presudu izbjegavate i ne želite je donijeti, a odštetu smatrate da treba platiti Hrvatska kao žrtva zločina odnosno agresije. To je za Hrvatsku pogubno. Vi ste kao predlagatelj u Članku 1. stavku 3. Prijedloga Zakona o civilnim stradalnicima iz Domovinskog rata definirali krivca kroz citat, oružane agresije koju je izvršila Srbija, Crna Gora, JNA s oružanom pobunom dijela srpskog pučanstva u RH, kraj citata. Čak ste u istom članku to nazvali vrednotom kao da je ta postavka ishodište svih politika i praksi u RH oko kojeg postoji konsenzus svih aktera političke scene i koja kao takvo prožima sve pore hrvatskog društva što nažalost nije istina. Iako slična formulacija postoji u Ustavu, u zakonima, saborskoj Deklaraciji o Domovinskom ratu ona je ipak puka forma i predstavlja mrtvo slovo na papiru kojim zavaravate sebe, a dijelu hrvatske javnosti mažete oči. Zašto to mislim? Zato jer se nakon tih velik, hrabrih, pravičnih riječi koje navodite ne događa ništa, ništa osim zadovoljavanja pojedinačnih i dnevnopolitičkih interesa. Nema presuda gospoda. Te iste agresore koje hrabro navodite kao krivce uporno štitite dijelom i propustom već 30 godina. Ne postoje presude vrha Srbije, Crne Gore, JNA i pobunjenog dijela srpskog pučanstva u RH koje ste naveli kao agresore stoga su ove riječi irelevantne i isprazne i one ne predstavljaju ništa i na razini su kavanskih priča jer to što vi i ja znamo tko su agresori, što to prepoznaje ovaj zakon, Deklaracija o Domovinskom ratu i Ustav vrijedi koliko i pišljivi bob sve dok o tome ne postoji pravorijek sudske instance koja ga uz potporu vladajućih struktura izbjegava izreći 30 godina. Hrvatska koja nije protektorat stranih sila nego suverena i slobodna država prepoznaje vašu namjeru i ono dobro o čemu vi pišete u prijedlogu ovog zakona. Vidi i prepoznaje razaranje i patnju koju nam je agresija donijela, ali ta Hrvatska reagira i ne okreće glavu kako vi danas, ali i godinama činite, ta naša, vaša i moja Hrvatska na agresiju, razaranje i patnju odgovara ne samo veličanstvenom pobjedom u Domovinskom ratu, ona reagira presudama i dugogodišnjim zatvorskim kaznama agresorima i zločincima. Zašto to radi? Zato jer tako rade moderne suverene države, zato jer je to pravedno i po Bogu i po zakonima, zato što su to temelji higijene jednoga društva, zato što nam je stalo do svoje prošlosti ali i budućnosti. Zbog prošlosti jer mrtvi ne traže naknade, nikakva materijalna prava njih više ne mogu zadovoljiti. Ono što za mrtve možemo zajedno možemo učiniti osigurati im pravdu i spokoj kroz kažnjavanje njihovih krvnika. A zbog budućnosti da više nikada nikome ne padne na pamet napadati, razarati, pljačkati, silovati, ubijati hrvatsku državu, hrvatski narod i hrvatske građane jer za budućnost nije najvažnije koliko je tko dobio nagradu, ali način kako se postavlja spram krvnika, kako se postupa s agresorima, njihova imena i drakonske zatvorske kazne itekako su važan preduvjet za zdravo i funkcionalno društvo u budućnosti. S ovim prijedlogom zakona vi zadovoljavate važne ali ipak pojedinačne interese koje osobno podržavam jer smatram da svaki stradalnik mora dobiti zadovoljštinu i skrb. Međutim, ono što ne mogu podržati je način rada i okvir koji vi koji ste na vlasti uporno demonstrirate već 30 godina kroz odobravanje i podršku neučinkovitim institucijama od Ustavnog suda, državnog odvjetništava do Vrhovnog suda, a kroz imenovanja i usvajanja izvješća njihovih čelnika. Takvim načinom rada uporno žrtvujete najviše državne interese i šaljete poruku da se isplati biti agresor, da se isplati biti terorist jer RH ne da vas neće kazniti i osuditi već ćete možda i biti nagrađeni, obeštećeni, a možda ćete dobiti ono što u ludilu ne bi pomislili da kroz koaliciju upravljate državom. Međutim, pričati u prijedlogu ovog zakona o pripadnicima pomagačima i suradnicima neprijateljskih postroji [[Upadica: Hvala.]] dok vam isti sjede u vlasti [[Upadica: Hvala vam lijepo.]] je ipak podcjenjivanje zdravog razuma.
Hvala vam lijepo zastupniče Penava. Imamo nekoliko replika, prva je poštovanog zastupnika Bačića.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani kolega Penava, slušao sam vas vrlo pažljivo i iz niti jedne vaše riječi nisam, niti misli, niti rečenice, zbog čega ćete biti konkretno protiv ovog zakona. Vaše izlaganje, vaša rasprava je bila protkana nezadovoljstvom zbog toga što RH po vašem mišljenju nije dovoljno učinila na procesuiranju ratnih zločina koje su počinili pripadnici paravojnih srpskih postrojbi i JNA na području Hrvatske u Domovinskom ratu. Tu se dijelom s vama mogu složiti iako pri tome želim reći da niti jedna vlada do sada, a vjerujem da i vi sa mnom dijelite to mišljenje nije učinila više za procesuiranje ratnih zločina. Prema tome, na stranu nezadovoljstvo i vaše i bilo čije što nismo kao država do kraja rasvijetlili sve zločine koji su se dogodili, ali to treba lučiti od plemenitog cilja koji ovaj zakon pokušava riješiti i nadoknaditi i priznati status civilnim stradalnicima Domovinskog rata.
Hvala. Poštovani zastupnik Penava.
Poštovani zastupniče Bačić hvala vam na replici, dakle ja ću ponoviti sada ipak jednim usporenijim glasom jer je naprosto puno toga bilo za reći. Dakle, u samom uvodu svog izlaganja rekao sam prateći zdravu logiku da prvo što uslijedi je detekcija krivca za ratne zločine u ovom slučaju, zatim slijedi izricanje presude, nakon toga kad znate tko je krivac slijedi odšteta. Vi nažalost, vi RH i svi mi, ali i vi u ovom prijedlogu ne pratite tu logiku, vi ste kroz uvodne riječi koje sam citirao detektirali krivca u oružanoj agresiji Srbiju, Crnu Goru, JNA i oružanu pobunu dijela srpskog pučanstva, nemate presudu, ponavljam nemate presudu Generalštaba i svih drugih i bacate se na treći segment završni, idete na odštetu. Od koga? Od žrtve.
Hvala lijepa. Sljedeća je replika poštovanog zastupnika Mlinarića.
Hvala predsjedavajući. Kolega Penava, ja bih vas molio da iznesete pošto ste gradonačelnik Vukovara mišljenja, strepnje ljudi sa kojima se svakodnevno susrećete, koji su prošli kalvariju logora, obitelji koji traže još svoje nestale. Što kažu kad se radi Zakon o civilnim žrtvama rata bez osigurača gdje mogu proći oni iz Negoslavaca, Borova Sela koji su zapravo njihove sinove prokazali, a na kraju na žalost i ubili. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Penava.
Na žalost ta bojazan je realna, ali ja koliko god cijenio emociju, zebnju, strah, nesigurnost kojoj smo svi doprinijeli zbog pasivnosti i propusta ne želim žrtvovati ovu raspravu jer nam krupnija slika promiče. Dakle, kako sam rekao i kolegi Bačiću, radimo nakaradan posao, radimo opasan posao za Hrvatsku, bježimo od optužnica, izbjegavamo izrijekom kroz pravosudni sustav ove države prokazati i osuditi one koji su to zaslužili, a govorimo kako ćemo mi to na neki način napraviti. Kako i kojim načinom ako nemate pravomoćnu presudu? Kako ću ja ili vi bilo koga prozvati i temeljem čega? Samo ću riskirati optužnicu i to s razlogom. Netko je za to kriv. Evo gledam ovdje iz 2011. naslov Večernjaka kaže: „Optužnica za Vukovar postoji ali još uvijek nitko nije optužen.“
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Penava, govorite o tome da ratna šteta i odšteta stradalima nije nigdje definirana. Podsjetit ću vas pet posebnih mjerila i kriterija koji su inkorporirani od svih 28 članica EU Europska komisija ugradila, upregla u pregovore sa Republikom Srbijom za ulazak u EU. Drugo, po redu je šteta koju treba Srbija osigurati u zaštiti prava žrtava. Da ne nabrajam da je na prvom mjestu pronalazak nestalih. Jurisdikcija zakona također da prestane srbijanska prema Hrvatima. A kad govorite vi o koaliciji mislim da ste vi zreli primjer da ste u gradu napravili neprincipijelnu koaliciju, pa bih vas molio da ne spominjete nama ono što ste nama činili.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Penava.
Hvala vam na pitanju. Gospodine Đakić, ja sam siguran bar se nadam, sve manje postajem siguran da vi ovu optužnicu koju ja držim u rukama koja je na žalost stara 19 godina koja počinje sa prvim okrivljenikom Veljkom Kadijevićem, pa ide preko Adžića, Jurjevića, Stevanovića, Mrkšića, Šljivančanina itd. koja na žalost u našem pravnom okviru još nije ugledala pravične presude po tom pitanju. I pitam se zapravo koji je doprinos, prvo mene naravno, a onda i vas i svih nas da zašto je ovome ovako. Drugo što se tiče koalicija, tu ste jako na kliskom terenu. Ja vas molim da ne uđemo u osobne dileme. Ja ću reći ono što me najviše boli. Dok ste u koaliciji sa onima koji podržavaju mauzolej četničkom vojvodi Šoškočaninu nemate pravo to govoriti. Hvala lijepa.
Sljedeća replika bit će poštovanog zastupnika Stipe Mlinarića, izvolite. Pardon, rasprava.
Hvala predsjedavajući. Evo sad bi da kažem kolegi Deuru tko mi piše govore. Nitko mi ne piše govore. Da piše gospodin Miroslav Škoro, onda bi to bili govori za pamćenje. Kako ste pjevali njegove pjesme, tako bi vjerojatno slušali i njegove govore. Toliko o tome. Sad kolegi Đakiću. Slušate danas i treba da slušate. I pjevate? Bravo! Bravo za vas! Gospodine Đakiću, ja ne mogu uzeti mjerilo vrijednosti niti po vama, niti vi trebate uzeti po meni, da ne mislite da vam nešto impliciram. Znači, ne možete mi vi biti mjerilo vrijednosti ako ste 20 i nešto godina u Hrvatskom saboru. Ja sam godinu dana, još ni godinu dana i nisu doneseni Zakon o civilnim žrtvama rata. Mogli ste ga inicirati. Predsjednik ste HVIDR-e koliko znam otprilike 20-tak godina. Ja nisam nikad bio član ni jedne udruge, nikada ni vaše HVIDRA-e niti bilo koje druge udruge, jer me to ne zanima i ne zanima me mišljenje bilo koje udruge. Mogu im svakome reći ono što mislim, nemam problema sa tim. Niti ih ja plaćam, plaća ih ministar Medved. I onda tko mi da više novaca taj je više za vas. To zna i ptica na grani. Prema tome, ne možete postavljati neka mjerila. Ali ako izrazim sumnju da bi mogao netko proći kroz ovo jer mi je u prvom čitanju Dragana Jeckov izašla za govornicu i rekla, da to je za naše one koji su bili u … [[Govornik se ne razumije.]] zatvoru, u Kerestincu, u Lori, to je odšteta za njih. Pa imam valjda pravo pitati što je onda sa mnom koji sam bio u logoru i sa 15000 ljudi. Gdje su naše odštete? Gdje su te presude koje je premijer Plenković kao veliki diplomat ili bilo tko drugi, nikoga ne vrijeđam, nikoga samo prozivam za nerad. Gdje su te presude pravnih naših stručnjaka od Vlade koje su upućene na Međunarodni sud ili bilo koji drugi sud da se plate odštete za logoraše koji su bili po logorima. Mnogi su ljudi ubijeni u logorima. Što sa njima? Ništa. Zaboravljeni. Nema presuda, nema odšteta, nema ničega. Ničega! Nismo se pomjerili, mi se nismo pomjerili sa mjesta od '91. godine do 2021. godine što se tiče tužbi i što se tiče svega drugoga. Pomjerili smo se što se tiče zakona, svaka čast, Ministarstvo branitelja radi, radi dobre zakona o ratnim vojnim invalidima koje ćemo mi podržati nikakav problem nije, ali plaćaju hrvatski porezni obvezni, ne plaćaju srbijanski porezni obveznici koji bi trebali plaćati te ljude što su izgubili nogu vaši prijatelji, Deurovi prijatelji, Medvedovi prijatelji, moji prijatelji, oni bi trebali plaćati te ljude jel oni su nas napali, nismo mi njih išli napadati u Novi Sad ili u Sombor ili bilo gdje, nitko metka nije ispalio prema njima. Prema tome, kad postavim takvo pitanje i takvu sumnju, takvu sumnju vi se ljutite idete na osobnu razinu mislite da ja govorim nešto protiv bilo koga drugoga. Kad sam prozvao da delegacije dolaze na obljetnice, meni se osobno sad ću reći za ovom govornicom gadi kad vidim 18.11. navečer da masa ljudi je došla doći tamo u kolonu, zezat se, poslije otići u prvu birtiju i napit se, ja to ne radim nigdje i neću nikad raditi, nisam takav. Ako ću doći, ja na Ovčaru odem u ponoć pa ne prigovaram kolega Deur ni vama, ni bilo kome drugom zašto vi ne dođete u ponoć. Ja imam osobno, odem u ponoć, budem tamo, sjedim sat vremena, pomolim se za sve ljude koji su izgubili tamo život i odem svome domu, ne idem pit, ne idem pjevat. Takav sam. A ako mi vi zamjerate što ja nisam na svakoj obljetnici pa mene to ne zanima i neću ići, neću ići i ne zanima me to, uopće me to ne zanima. Niti me zanima hoće li me koja udruga vidjet tamo, baš me briga i za udruge, baš me briga. Hvala, imam još minutu.
Imamo 2 replike, prva je poštovanog zastupnika Šašlina, ne može gotovo je. Poštovani zastupnik Šašlin, izvolite.
Poštovani gospodine Mlinariću [[Upadica: Skinite masku samo da vas čujem.]] doista sam impresioniran time što govorite i želite se prikazati kako ste doista dosljedni i da se držite nekakvih principa itd., pa ste nedavno i u Bujici ili negdje izjavili da ne možete shvatiti, ne možete podržavati gospodina Đapića koji je izigrava velikog branitelja, a branio je zagrebačke ulice '91., ali mi nije onda nikako jasno kako možete podržavati vašeg velikog vođu koji je u to vrijeme branio Indijance u Americi. Doista mi to nije jasno. Kako [[Upadica: Pusti ga Ante, pusti ga, pusti.]] doista mi to nije jasno, evo ako mi možete to malo pojasniti.
Mogu vam pojasnit.
Mogu vam ja dati riječ? Poštovani zastupnik Mlinarić, izvolite.
Oprostite, hvala lijepo predsjedavajući. Dat ću vam kolega vrlo jasan odgovor. Gospodin Miroslav Škoro kojeg ste spomenili '89. je godine otišao nije vidoviti Milan da je mogao predvidjeti rat '91. godine, ali vaš gospodin Plenković, vaš kolega Jandroković, kolega ovdje iza mene ste bili svi tu pa zašto nisu bili oni u ratu. To se ne pitate. A za gospodina Đapića velikog HOS-ovog bojovnika koji je iz Osijeka otišao u Zagreb i on će nekom docirati, tko je taj čovjek da docira, da docira meni, ja iz svog grada nisam otišao. I hvala Deuru i ovima drugim koji su došli u moj grad, ja im se zahvaljujem ovim putem, ali gospodina Đapića sam rekao da je za mene nula jer je iz svog rodnog Osijeka otišao je u Zagreb, pobjego. A gospodin Škoro je '89. godine otišao u …/nerazumljivo/… koliko je ljudi otišlo '89. godine iz Hrvatske, bilo gdje u Njemačku, jesu se oni vratili svi u rat, nisu, ja znam da nisu. I što sad?
Hvala vam lijepa, hvala vam lijepa ovaj budući da ste mene spomenuli onda malo pogledajte moj životopis pa ćete vidjeti, možete pitati i evo jednog kolegu s kojim sam se stjecajem okolnosti sretao u to vrijeme, prema tome ja sam bio dragovoljac od prvog dana.
Ja se ispričavam.
Eto, tek tolko, tek tolko, pročitajte malo upoznajte se kad već prozivate ljude sa njihovim životopisima.
Ja se ispričavam javno, ali ako ćemo ići onda dalje nemojte me povlačiti za jezik molim vas, jel ja bi pojeo sve čahure koje ste ispucali na neprijateljskog vojnika, ali nema veze.
Poštovana zastupnica Borić ima ovaj riječ.
Poštovani kolega bili ste malo emocijalni pa možda nisam dobro razumjela, vi smatrate da stradali civili u Lori na primjer ili gospođa Marija Lovrić koja ima dijete s invaliditetom i čiji muž je niz Dravu otišao u aferi Selojtep oni ne zaslužuju biti civilne žrtve rata.
Dobro ste me razumjeli gospođo.
Mogu vam ja dati riječ? Ajde polako, smirimo se, smirimo se. Poštovani zastupnik Mlinarić, izvolite.
Ne, ne pa smiren sam ja, ne bojte se. Ja nemam problema gospođo Borić kao što oni imaju problema. Da, za mene oni ne mogu dobiti. Oni koji su bili u Lori su bili neprijateljski vojnici koji su zarobljeni i kojij su bili tamo ili su bili snajperisti ili su bili sa radio stanicama koji dojavljivali, da takvih je bilo i po Osijeku i po Splitu i po svim gradovima. I prema tome trebali su završiti u Lori i razmijenjeni su za mene i za one ljude koji smo bili po srbijanskim logorima. Nikad se niste upitali, nisam čuo da ste pitali mene jesam dobio odštetu za logor, 9 mjeseci sam proveo 270 dana. O meni se ne brinete, a brinete se o Lori, brinete se o tome. Tu gospođu koju ste spomenuli ja ne poznam, nemam poima o čemu pričate, ali ako pričate ko i gospođa Jeckov koja je tu rekla u prvom čitanju u laži pa pobjegla van, ja stvarnom ne mogu vam odgovorit kad ne znam o kome pričate. A za Loru, za Kerestinac i za osječki zatvor znam da su neprijateljski vojnici bili tamo zarobljeni i razmijenjeni za mene ili za druge branitelje. Evo, hvala vam lijepo.
Slijedeća pojedinačna rasprava bit će poštovanog zastupnika Rade Šimičević. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] Hrvatskog sabora, uvaženi ministre sa suradnicima, kolegice i kolege, evo i predstavnici civilnih udruga stradalnika Domovinskog rata ja ću probati nešto ipak reći o zakonu, malo i sa emocijama, ali i sa onim što piše. Dakle, pred nama je prijedlog konačnog Zakona o civilnim stradalnicima iz Domovinskog rata. Nakon prvog čitanja koje je bilo jako dinamično i puno koje kakvih netočnosti i insinuacija učinjen je veliki iskorak u otklanjanju nejasnoća i dilema. Ovim zakonskim okvirom želi se ispraviti nepravda duga nažalost 30 godina. To se na žalost ne može ispraviti za 7263 ubijena civila, 345 ubijene djece od kojih je najmlađa žrtva imala samo tri mjeseca te 108 djece koji imaju trajni invaliditet. Nema veće boli i tuge od smrti djeteta i to na način da je to učinio velikosrpski agresor koji je želio okupirati teritorij naše domovine Hrvatske, a sve s ciljem da svi Srbi žive u jednoj državi. Prema važećem zakonu pravo trenutno ostvaruje 1850 civilnih invalida iz Domovinskog rata, te 135 članova obitelji poginulih civila iz Domovinskog rata. Mi Hrvati bi trebali često ovaj naš defetizam koji imamo pretvoriti u optimizam i ovdje javno zahvaliti hrvatskoj Vladi i ministru branitelja Tomi Medvedu, ponosnom čovjeku i junaku Domovinskog rata da su nakon toliko godina pokrenuli postupak kojim se na jednom mjestu donosi cjelovito rješenje za civilne stradalnike iz Domovinskog rata. Ovdje želim otkloniti bilo kakvu dilemu da ću ja ili bilo tko u ovom Saboru dignuti ruku za agresora ili bilo pomagača, izdajnika naše Domovine koji su željeli ostvariti pravo koje im ne pripada. Svatko može tražiti pravo koje hoće, ali ne može ostvariti ono što mu ne pripada, a pogotovo ne kad je u pitanju ponos hrvatskog čovjeka Domovinski rat. Važno je naglasiti kako svatko tko želi ostvariti svoje pravo to pravo treba i dokazati, ali ne sa zdravstvenom dokumentacijom koja je izdana na okupiranom teritoriju RH ili na teritoriju agresorske vojske Srbije i Crne Gore već i u zdravstvenim ustanovama RH. To možemo usporediti sa krivotvorenim diplomama koje na žalost imamo u institucijama gdje su ljudi radili odgovoran posao, ali kad su otkriveni uručen je izvanredan otkaz o radu. Tako će biti sa nečastivim koji pokušaju prevariti Hrvatsku državu. U članku 3. Kaže se da civilni stradalnici iz Domovinskog rata pod jednakim uvjetima određenim ovim zakonom mogu ostvariti sljedeća prava. Prava invalida na osnovi oštećenja organizma, pravo po osnovi gubitka ili nestanka člana obitelji i ostala prava. Ono što je posebno važno naglasiti je članak 5. Svi oni Srbi i drugi koji su na bilo koji način pripadali, pomagali ili surađivali sa neprijateljskom vojskom, svi abolirani neprijateljski agresori koji su pripadali domaćim i uvezenim četnicima i drugim paravojnim postrojbama koji su sudjelovali u ratu protiv RH kao i članovi njihovih obitelji, te osobe koje su prema kaznenoj evidenciji koje vodi tijelo državne uprave nadležno za pravosuđe osuđeni pravomoćnom sudskom presudom za kaznena djela počinjena za vrijeme obrane suvereniteta RH kao i članove njihovih obitelji temeljem njihovog stradanja. Predlagatelj je prepoznao potrebe da se novim zakonom regulira sve ono što dosadašnji zakon nije učinio, a to je sveobuhvatno ostvarivanje prava civilnih žrtava iz Domovinskog rata. I ovdje, ne manje važno valja naglasiti da je hrvatska Vlada osigurala financijska sredstva za 2021., projekcija 2022. i 2023. godinu u iznosu od 130 milijuna kuna. Hvala lijepa.
Imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Pavličeka.
Poštovani kolega Šimičević, evo ja vjerujem da vi kao hrvatski branitelj sigurno stojite iza svoje izjave da ne bi nikad digli ruke za zakon koji bi omogućio prava neprijateljskim vojnicima. I pozivate se da je u zakonu striktno navedeno da će se priznati dokumentacija koja je izdana na teritoriju RH, liječnička dokumentacija. No, moram vas tu demantirati. Naime, u tom članku 73. Postoji taj treći stavak koji kaže: „Osim dokumentacije iz stavka 2. ovog članka za utvrđivanje činjenice da je rana ili ozljeda dobivena pod okolnostima iz članka 9. ovog zakona pribavit će se i drugi dokazi propisani Pravilnikom iz članka 72. ovog zakona što znači da će se Pravilnikom tek utvrditi, odnosno samo ministarstvo koji će svi dokazi biti relevantni da bi netko mogao biti prihvaćen kao stradalnik, civilna žrtva.
Hvala. Poštovani zastupnik Šimičević.
Zahvaljujem poštovani zastupniče. Da ja sam iščitao to, ja nisam pravnik ali mislim da osnovni preduvjet da bi netko mogao nešto ostvariti je imati dokumentaciju. Dakle, ako on nema dokumentaciju, a nema dokumentaciju koja je izdana u zdravstvenim ustanovama RH ima dokumentaciju na ćirilici, ima dokumentaciju iz Pančeva, ima dokumentaciju iz Novog Sada ili iz okupiranog Vukovara. Ja smatram da on neće ostvariti prava bez obzira kakve iza toga sve dokaze mogao podastrijeti.
Poštovana zastupnica Vidović Krišto.
Kolega zastupniče, vi govorite o tome kako nećete nagrađivati agresora. Postavlja se pitanje kako vam Hrvatski narod, hrvatski građani, porezni obveznici mogu vjerovati. Naime, vi i vaša Vlada plaćate i nagrađujete izvjesnog Dragana Crnogorca sa visokom plaćom od 15000 kuna. Pitamo se zašto? Radi za nekakvu državnu tvrtku, a pritom zapravo on aktivno radi protiv Hrvatske, on kleveće Hrvatsku državu. Sve su to kaznena djela. Govori da je Oluja bila zloćin. Pa kako možemo vjerovati vašoj Vladi koja je toliko kontradiktorna, govorite jedno, a radite drugo.
Poštovani zastupnik Šimićević.
Zahvaljujem kolegice. Pa gledajte, ja sam ponosan Hrvat i ponosno živim u svojoj Domovini i vjerujem ovoj hrvatskoj Vladi koju je na kraju izabrao Hrvatski narod. Činjenica je da sam malo prije spomenuo da mi imamo u sustavu i Hrvate, domoljube vjernike koji su imali krivotvorene koji su imali krivotvorene diplome a odgajali su hrvatsku mladež ili radili odgovorne poslove. Dakle, u sustavu se uvijek može dogoditi, to se događa i u Americi i u Australiji, a na žalost i u HrVatskoj. Ja sam isto tako kao i vi osjetljiv da bilo koji agresor, Srbin dobije bilo koje pravo koje ne pripada. Tu izuzimam 10 000 Srba koji su sudjelovali u Domovinskom ratu i koji su isto tako ugradili dio sebe u slobodnu i neovisnu državu Hrvatsku.
Poštovani zastupnik Borić.
Hvala lijepo. Kolega Šimičević, evo i druga rasprava O zakonu slična prvoj. Mi smo za, ali sumnjamo i čim evo jedan kolega zastupnik posumnja zakon više nije dobar, a onda ide u eter sve ono što njih interesira kao detalj. Vi ćete agresorima dati te i te naknade, a mi smo protiv toga i tu vodimo političku bitku očitu. Jer očito je dobro insinuirati bez ikakvog dokaza išta izgovoriti ovdje, ali eto mi smo ti koji dajemo oni su protiv. I tu će se voditi bitka ne sada, nego i u sljedećim godinama primjene ovoga zakona. Čak i pokušaj da se kaže da Pravilnik može derogirati odredbu zakona koja je jasna ko' dan da ne možeš. Znači već sumnjamo i u podzakonski akt. I time ćemo se boriti kao i kod ovog zakona i donošenja njega. Glasat ćemo da pokažemo da su nam civilne žrtve rata stalo do njih bez obzira na ono što oni nama pokušavaju reći, a pokazat će vrijeme da li je ovaj ministar govorio istinu ili govori laž. A vidjet ćete da je govorio istinu kao što je govorio svih ovih pet godina do sad.
Poštovani zastupnik Šimičević.
Zahvaljujem poštovani zastupniče. Da, ako ikom mogu vjerovati ja a vjerujem i svi moji prijatelji suborci onda je to poštovani ministar branitelja Tomo Medved. Čovjek koji je prošao cijeli Domovinski rat, koji je sudjelovao u svim važnim bitkama za slobodnu i neovisnu državu Hrvatsku ja mu apsolutno vjerujem i da vjerujem da ono što piše u ovom zakonu da će se ispoštivati. Bit ću duboko nesretan ako bilo koji agresorski vojnik bilo član njihove obitelji, bilo pomagač uspije i dobije ono što mu ne pripada, ali to će zasigurno biti krivotvorina i vjerujem da će naše službe ja neću govoriti da znam puno više nego što su neki ljudi ovdje rekli, ali imam podatke da naše službe imaju sve ono što treba da bi se spriječila bilo kakva zlouporaba.
Hvala. Zastupnik Ivanović.
Hvala lijepo. Uvaženi potpredsjedniče, uvaženi kolega Šimičević. Svi se slažemo da je zakon trebao biti donesen i prije, no ova Vlada i ovo ministarstvo je ne smoglo samo snage, nego je napravilo prijedlog zakona koji je rađen u suglasnosti sa onima zbog kojih se ovaj zakon i donosi, a to su udruge stradalnika, odnosno ljudi koji su bili civili i stradali su u Domovinskom ratu. No, fokus javnosti se želi prebaciti na nešto drugo, govori se o 9000 četnika koji će primiti nekakvu mirovinu od Hrvatske države i smatrate li da bi čovjek koji je ovdje sa nama, koji je časno branio svoju Domovinu, tu čast stekao i krvavo platio skupa sa svim hrvatskim braniteljima bilo kome pogodovao na način na koji pojedini zastupnici žele upravo o čemu sam govorio staviti u taj drugi fokus i zakon u biti proglasiti nečim što uistinu nije.
Hvala. Poštovani zastupnik Šimičević.
Zahvaljujem poštovani kolega. Da, ima dana kad ja isto tako nisam sretan, ali ih moram živjeti. Jel' tako? Tako i ovdje, možda nisam ni ja sretan sa nekim ljudima koje gledam u ovoj sabornici, a oni su izabrani od Hrvatskog naroda. Ali ono u što sam siguran a to je da ministar branitelja gospodin Tomo Medved zna što radi i da je napravio sve moguće osigurače, preventivne mjere da ovaj zakon neće pretrpiti da ne kažem slobodu interpretacije da bi ljudi koji su bili agresori na RH ostvarili bilo koje pravo od ove države. Jer ti ljudi nisu, a pitanje da li i sada ovu državu smatraju svojom Domovinom.
Poštovani zastupnik Bulj.
Kolega odmah da kažem da hrvatsku Vladu nije birao narod, nego Hrvatski sabor je birao znači narod, a Vladu je izabrao HDZ i SDSS sa čovjekom Stanimirovićem koji je bio agresor, imao vrlo značajnu ulogu taj vaš koalicijski partner u okupiranom Vukovaru. Mogu drugi o tome pričati, a valjda i vi nešto znate. Tako da ta priča apsolutno ne drži vodu. Da, tri pohvaliti ministra Medveda kao branitelja. Mi mali branitelji smo također bili u ratu, ali ove veće triba stvarno pohvaliti. Ali isto tako napominjem još jednom nema ovdje razmimoilaženja. Mi moramo imati registar agresora, a vama su tajnici Ministarstva okoliša, pogledajte neki Mile topđija je bio, dobro je gađao, da je bio precizan, vrlo dobar artiljerac.
Hvala. Poštovani zastupnik Šimičević.
Zahvaljujem poštovani kolega. Da, Hrvatski narod je birao hrvatske zastupnike u Hrvatskom saboru. Tu ste u pravu, a mi smo izabrali Vladu [[Upadica Reiner: Kolega Bulj šta ćemo se sad derat s mjesta? Dajte molim vas saberite se!. Izvolite kolega Šimičević.]] [[Upadica Bulj: Viteže viteški ćemo mi to riješiti.]] Ali Vlada ima podršku izabranih zastupnika pa vam to dođe sve na isto. Gospodine zastupniče, mi govorimo o zakonu. Jasno da je do sada bilo propusta, ali ova Vlada, ovaj ministar se doista trudi učiniti sve, ali sve ono što je pozitivno za hrvatske branitelje, za stradalnike Domovinskog rata, za civilne žrtve Domovinskog rata i on ima moju podršku u poslu koji radi zajedno sa svojim suradnicima.
Poštovani zastupnik Penava.
Hvala vam lijepa poštovani kolega Šimičić. Evo ponukali ste me nisam se mislio javiti, ali vezano za ovu izjavu dobro da jeste. Vašu što ste i citirali zapravo odredbe prijedloga zakona da će se postupati na temelju dokumentacije izdane od strane nadležnih institucija RH u toj vjeri živite i vi, a ja vjerujem i velika većina nas ovdje. Međutim, evo također i upit i ministru Tomi Medvedu i suradnicima, dakle postoji nešto što se zove Zakon o konvalidaciji koji je na snazi od 8.10.'97. godine koji u svom Članku 1., a sastoji se od samo 4 članka kaže svi pojedinačni akti i odluke donijeti ili izdane od strane raznih tijela ili pravnih osoba koje imaju javne ovlasti, donijeti ili izdani u predmetima sudbene i upravne naravi na području RH koja su bila ili koja sada jesu pod zaštitom ili upravom UN-a [[Upadica: Hvala.]] dalje vam ne moram čitati. To je pravna stečevina RH.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Šimičević.
Zahvaljujem. Poštovani zastupniče ja imam tu zakon i to sam pročitao u zakonu. Ne bi doista da me pitate o pedagogiji nešto možda bi vam sigurno mogao govoriti više, ali kažem a ovaj je zakon drugo čitanje i svi smo iščitali, ja sam iščitao to da nitko tko je bio agresor, tko je pomagao ili bio neprijateljski vojnik neće moći to ostvariti. Zakon će vrlo brzo doći u uporabu i mi ćemo biti svjedoci, ako bilo koji propusti budu uočeni u ovom zakonu pa ne vjerujem da će ih naš ministar Tomo Medved tolerirati, a i nitko ovdje od nas koji volimo i smatramo Hrvatsku svojom domovinom. Hvala lijepo.
Sad ćemo napraviti stanku jer su prošla više od 3 sata radi provjetravanja, pa ćemo se opet naći ovdje za 10 minuta odnosno u 22, 23 i 5. STANKA U 22,55 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 23,05 SATI]] Stanka nam je završila pa će sada govoriti poštovani zastupnik Marijan Pavliček. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući, mislim da je svima nama u interesu u ovoj sabornici da se donese Zakon o civilnim stradalnicima Domovinskog rata i taj zakon je trebao biti donesen još prije 20 godina jer svi mi se vjerojatno slažemo da svi oni koji su stradali kao civili u Domovinskom ratu, ostali trajni invalidi, sve one obitelji čiji su članovi izgubili svoje živote kao civili u Domovinskom ratu trebaju dobiti određenu satisfakciju od hrvatske države, trebaju dobiti i određena trajna materijalna prava. I iako je ovaj končani prijedlog zakona kvalitetnije odrađen od zakona koji je bio u prvom čitanju, tu posebice mislim na Članak 5. koji izričito govori tko nema pravo ostvariti status civilnog stradalnika Domovinskog rata mi u Klubu Hrvatskih suverenista i dalje izražavamo bojazan zbog jednostavnog razloga i jednostavnog pitanja. Imaju li hrvatske institucije točan popis svih onih koji su otvoreno sudjelovali u agresiji na RH? Odgovor je nemamo. Imaju li RH, institucije RH točan popis svih osoba koji su bili sastavni dio paravojnih postrojbi na okupiranom području? Odgovor je nemamo. Imaju li institucije RH popis svih lokalnih dužnosnika, državnih dužnosnika te kvazi države SAO krajine koji su otvoreno zagovarali velikosrpsku ideju i bili pomagači sukladno ovom Članku 5. neprijatelju? Nemamo. I tu leži najveći problem i u tome leži i naša bojazan da će se unatoč ovim osiguračima provući pojedinci koji to ne zaslužuju. I da ćemo mi i naši sugrađani koji pune hrvatski proračun iz tog istog hrvatskog proračuna davati financijska sredstvima onima koji su se grčevito borili protiv ove hrvatske države. Već sam pokazao ovu jednu sliku, pokazat ću vam još jednu sliku isto jednog civila, sa puškom u ruci i srpskom trobojnicom, okolica Benkovca, početak balvan revolucije. Zna li itko je li taj civil kasnije ušao u nečiju evidenciju, je li on ranjen ili nije. Ukoliko je ranjen on može tražiti prava od hrvatske države sukladno ovom zakonu jer mi ne znamo je li on bio pripadnik neprijateljske vojske. Pa čak i taj famozni Članak 73. govori da će očigledno prihvatiti i neka druga dokumentacija sukladno pravilniku, a ne samo dokumentacija na području RH. Stoga smo mišljenja da treba uvažiti amandmane Hrvatskih suverenista kako bi u potpunosti onemogućili neprijateljima hrvatske države da se okoriste preko ovog zakona i za razliku od Milorada Pupovca, nažalost vašeg koalicijskog partnera koji je u najvećim katastrofama brojao krvna zrnca stradalih žrtava potresa mi u Hrvatskim suverenistima ne brojim krvna zrnca što se tiče prava sukladno zakonu, sukladno onima civilima koji su istinski civili bez obzira bili to Srbi, Hrvati, Mađari, ali dajmo ova prava stvarno onima koji to zaslužuju. Nažalost ovaj prijedlog zakona to još uvijek onemogućuje odnosno omogućuje upravo pojedincima da se okoriste. I ako jedan zakon nije dobar, a bojim se da će ih biti i puno više od tog jednog. Hvala vam lijepo.
Slijedeća rasprava bit će poštovanog zastupnika Stipana Šašlina. Izvolite.
Kao i u prošlom čitanju pokušat ću bit doista koncizan i jasan sa što je moguće konkretnijim nekim činjenicama vezano za ovaj prijedlog zakona. Ja ovaj prijedlog zakona vidim na neki način kao dva segmenta odnosno dva dijela. Dva dijela koji obuhvaćaju dvije različite skupine ljudi tijekom Domovinskog rata. Prva skupina ljudi su ljudi koji su bili na tada slobodnom teritoriju RH koji su zajedno sa pripadnicima hrvatske vojske i ostalih oružanih postrojbi sudjelovali u obrani kao civili koji su bili u gradovima, koji su bili neposredno odnosno na prvoj crti obrane. Nemojmo zaboraviti da su i Osijek i Vinkovci i Slavonski Brod i Karlovac, Gospić da ne nabrajam dalje sve Zadar itd., svi bili praktički na prvoj crti. To su ljudi koji su zajedno bili sa hrvatskom vojskom svakodnevno. Izvršavali svoje dnevne obveze, zadaće, funkcioniralo je u svim tim gradovima sve praktički, bilo je i kruha i vode i struje i plina, vozili su tramvaji, jednostavno život je funkcionirao. To je na neki način i osiguralo da uspijemo obraniti te gradove da uspijemo obraniti RH. I tu je vrlo i teško čak razlučiti tko je koliko zaslužan no nažalost mnogi od tih ljudi do dana današnjeg nisu svoj status regulirali, a stradali su tijekom Domovinskog rata. Stradali su, a tada nisu razmišljali o svome statusu, o tome kako će, jednostavno je vrijeme to nosilo i došlo je do današnjeg dana, nažalost pojedinci to još uvijek nisu riješili. I upravo ovaj zakon im omogućava da konačno riješe svoj status, da ostvare svoja ona prava koja im pripadaju. Mislim da tu nema nikakve i da se tu svi slažemo da je to neophodno i da ovaj zakon što prije treba usvojiti u smislu, u smislu ostvarivanja njihovih prava. E sad, dolazimo do one druge grupacije ljudi koju isto po meni ne smijemo zaboraviti. To su ljudi koji su se nažalost zatekli u Domovinskom ratu na okupiranom dijelu RH. Ljudi koje je rat zatekao radi se uglavnom, većinom o starijim ljudima jednostavno su došli odnosno blokirani su u svojim selima, u svojim kućama i nisu mogli napustiti svoje kuće, nisu mogli otići sa tog područja i evo moram neke reći nažalost odnosno na sreću jel nisu svi ni bili u logorima. Neki su bili u kućnim pritvorima, tu su proživljavali različite strahote. Ja mogu navesti niz primjera u svome selu mladih ljudi, obitelji Barišić, da ne nabrajam sve koji su mućeni nekoliko tjedana u svojoj kući, nisu mogli, nisu smjeli napustit kuću dok konačno nisu jednostavno nestali, ni dan danas se ne zna gdje je ta obitelj. A njihova djeca nisu mogla ostvarit nikakva prava, a da dodam i to još, njihova djeca su u to vrijeme bili u hrvatskoj vojsci u Osijeku, pripadnici oružanih snaga. I nisu mogli ostvariti nikakva prava dokle god se njihovi roditelji nisu proglasili mrtvima. To se ovi zakonom ispravlja. Željko Mandl, mlad momak zatečen u 9. mjesecu u Baranji, zatvoren 2 mjeseca mučen na sve moguće načine dok na kraju nije ubijen i pokopan tamo. Kako njegova obitelj da ostvari prava? Ne možemo biti ravnodušni prema tome. Takvih primjera ima na stotine, na tisuće. Ono što neki u javnosti pa i ovdje u ovoj sabornici sumnjaju ja potpuno razumijem odnosno njihovu želju da se osigura da nitko od onih koji su bili na suprotnoj strani ne ostvari nekakva prava. Pa zar vi mislite da bi mi branitelji koji smo zajedno s vama bili tamo da bi mi danas se zalagali za takve? Postoje osigurači u Članku 75. jasno se kaže, znači da se mora, da bi ostvario bilo kakav status mora imati dokumentaciju izdanu od mjerodavnih odnosno nadležnih tijela RH, većinom je to policijske uprave itd., i mora imati potvrdu o okolnostima stradavanja. O toj potvrdi smo danas vrlo malo govorili, nitko o tome nije spominjao. Ta potvrda je vrlo precizna i jasna. Znate i sami vi koji ste bili zapovjednici i sami ste pisali takve potvrde za naše branitelje, za naše ljude [[Upadica: Hvala.]] kad su utvrđivali invalidnost.
Hvala. Slijedeća rasprava bit će poštovanog zastupnika Ante Deura. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani potpredsjedniče i ministre hrvatskih branitelja, poštovani državni tajnici, poštovane kolegice i kolege saborski zastupnici, evo još malo ponoć ali šta je po meni nekako najbolnije ovom zakonu o civilnim žrtvama u ovoj našoj raspravi što su naše majke tu prisutne i što i u prvom i u drugom čitanju proživljavaju možda još veću muku onu ljudsku u svojoj domovini nakon što su izgubili svoju djecu, obitelj, a to je ovo da u ovom domu ih se na razne načine obezvrjeđuje. To je nešto što me kao čovjeka duboko uznemiruje. Ne uzimajući nikome, svaki zastupnik i zastupnica imaju pravo na svoj pogled i hvala Bogu da smo to svi doživjeli da je tako, ali sam žalostan što u ovakvim situacijama nemao konsenzus. Sigurno da je, slažem se kad se kaže da 30 godina čekamo ovaj zakon i to je bol. Bol je svih nas, mene osobno kao čovjeka ne bi mogao prihvatiti da ni jedan agresor oni koji su napadali na RH konzumiraju ovaj zakon. To je nešto što bi bilo poražavajuće za sve nas tu, ali sam isto tako uvjeren da ova Vlada i ovaj ministar su sve napravili i napravit će i sve institucije da se to nikada ne desi, da je to nešto što ne može se dogoditi. Evo, želio bi nešto pročitati. U radnoj skupini 2015. godine koju je imenovao tada ministar Matić uz predstavnike nadležnih tijela sudjelovali su predstavnici Documente centra za suočavanje s prošlošću, Udruženje srpskih porodica ubijenih, poginulih, nestalih, a danas ovo što je ministar Medved to su partneri, predstavnici Zajednice udruge hrvatskih civilnih stradalnika Domovinskog rata. Ja neću govoriti o onom zakonu koji nije nikada izašao na svjetlo dana, kakav je i gdje bi otišao. Gdje bi otišao da je tada ostala ta vlada i bivši predsjednik Josipović gdje se je tada pokušao raditi taj zakon. Danas ovaj zakon daje sigurnost obiteljima, prihvatimo svi zajedno, dajmo ljudima poštovanje prekinimo s ovim našim političkim aktivizmom. Domovinski rat je svetinja. Hrvatski branitelji, stradalnici ali i civili koji su stradali u Domovinskom ratu jer ta granata i četnička ruka nije birala tko je vojnik, policajac i civil. To svi znamo i vidjeli smo. Prestanimo se ovdje o raznim, sigurno da želimo znati tko je agresor. To svi zajedno želimo, tko to ne želi? Tko ne želi vidjeti tko je taj bio, tko je nas u Vukovaru, što su radili i u Škabrnji i u Kostajnici itd. Budimo to svjesni, ali budimo svjesni da ovi ljudi koji su večeras tu, ove majke to od nas očekuju. Očekuju ovo poštovanje koje im moramo dati zbog te djece koja su ubijena, a na institucijama RH i svima nama i oni koji će biti sutra je to da neće povrijediti zakone RH, da se neće desiti 2000. godina kada su naše generale odvodili u Haag, jer sam i ja sudionik toga, jer sam bio uz obitelj Gotovinu i stožernog generala Janka Bobetka gdje sam bio uz njega kada je došao pokojni premijer Račan. I puno toga, da bi danas proživljavali i ja i ministar Medved kao neki veleizdajnici da smo. Neki koji nisu ni bili, hoćemo proglašavati i dezertere koji nisu bili sudionici ne Domovinskog rata, nisu bili u Hrvatskoj dok su neki dolazili iz Kanade poput ministra Šuška, generala Kapulara koji je ženu svoju ostavio došao u Kanadu. Prestanimo s tim! Dajmo ljudima satisfakciju i poštovanje to vas molim sve zajedno jer smo prijatelji svi zajedno bez obzira iz koje političke stranke dolazimo. Imamo aktivizam kroz cijelu godinu. Ovo nije vrijeme aktivizma, nego poštovanja nacionalne vrijednosti.
Hoćete li vi poštivati Poslovnik ili ne? Hajmo se dogovoriti odmah. Molim vas! Poštovani zastupnik Klarić.
Uvaženi kolega Deur, nitko nije ovdje za to i svi moramo imati širom otvorene oči da se ne dogodi ni jedan pojedinačni slučaj iskorištavanja ovog zakona od strane onih koji nikako ne žele. Ali čak i da se dogodi pojedinačni slučaj, ako ovime ispravljamo nepravdu koju vi govorite i svi mi ovdje koja traje već 30 godina prema onima koji su stradali, prema onim ženama dolje koje čitavu večer, čitav dan su tu danas sa nama i slušaju ovu raspravu. Ako prema stotinama tih ljudi ispravljamo grešku i nepravdu koja traje već desetljećima onda smo napravili velik posao. Svi zajedno moramo imati širom otvorene oči. Mislim da čitava Hrvatska zna i bruji o ovome i zna tko bi možda mogao pokušati iskoristiti ovakva prava. I to moramo spriječiti. Ali ovim zakonom ispravljamo nepravdu, dajemo onima koji su stradali, a svi znamo da su stradali i u Zagrebu i svim gradovima su bili. Nemamo o čemu govoriti.
Hvala. Poštovani zastupnik Deur.
Hvala poštovani zastupniče. Slažem se sa svime što ste rekli. Ovaj zakon ispravlja nepravdu, a na svim institucijama RH i na ovom Hrvatskom saboru i danas i sutra je odgovornost da prati da se ne bi dogodilo da ni jedan agresorski vojnik koji je bio i zarobljen i ovo što su naše kolege prije toga pričali jer ni jedan hrvatski vojnik nije prešao granicu RH. To je nešto što je jasno i glasno i to moramo uvijek iza toga stajati u vrijednostima naših obitelji, života i Hrvatskoga naroda i države. To su vrijednosti. Ali ove majke, civili to je vrijednost naša i nas kao pojedinaca. Jer ako nismo to u stanju nismo dostojni ni kao ljudi biti na ovom mjestu. Hvala vam lijepo.
Sljedeća rasprava bit će poštovane zastupnice Karoline Vidović Krišto. Izvolite.
Dame i gospodo, ovaj prijedlog zakona oslikava današnju hrvatsku zbilju, tj. hrvatski apsurd. Vlada koja je prisegnula da će raditi za interese hrvatskih građana i države, a koju plaćaju ti građani djeluje na način da se svaki normalan čovjek pita za čije interese radi ta Vlada. Suočavanje sa prošlošću kao što znamo preduvjet je za izgradnju dugoročnog mira i zdravih društvenih odnosa. Zašto je jedna Njemačka bila poslije '45. podvrgnuta tzv. denacifikacijskom procesu. Bili danas Njemačka bila uspješna i bili uopće postojala današnja EU da nije bilo tog procesa? Tadašnje pobjedničke sile predvođene SAD-om su isto mogle oportunistički zaobići taj bolan proces za poraženu Njemačku, jer kao što znamo postojao je već zajednički neprijatelj u tada blokovsko podijeljenoj Europi. Ali postoje procesi koji se ne mogu zaobići. Ti procesi se zovu kažnjavanje zločina i obeštećenje žrtve. Jer zločin se ne kažnjava samo kao satisfakcija žrtvi, već je ta kazna i poruka da se zločin ne isplati ponoviti. Vi gospodo iz vlasti kao i oni koji podupiru ovaj protucivilizacijski i antieuropski zakon trebate biti svjesni da na ovaj način nagrađujete zločin kojeg su počinile nacionalističke i genocidne srbijanske postrojbe. Politiku današnje, ali i prethodnih Vlada možemo nazvati neodgovornom, nepravednom te graničnom u smislu kaznenog dijela veleizdaje. Dok nam siromaštvo rapidno raste vi ovako dijelite novce hrvatskih poreznih obveznika. Tko vam daje pravo za to? Svakome je jasno da nevina žrtva uslijed ratnih zbivanja mora biti obeštećena, ali je isto tako jasno od koga. Štetu plaća krivac za taj ratni sukob prema svim presudama kako Međunarodnog kaznenog tako i Suda pravde isključivi krivac za rat u Hrvatskoj je Republika Srbija i tadašnja JNA koju je kontrolirala Srbija. Ali krivicu snosi i dio domicilnih Srba u Hrvatskoj. Postavlja se pitanje tko daje pravo vladajućoj strukturi da falsificira povijesne činjenice, te ne izgrađuje dugoročne zdrave odnose u hrvatskom društvu, ali i okruženju. Jeste li svjesni da kada plaćate odštetu obiteljima agresorskih vojnika u slučaju koranskog mosta da time nagrađujete velikosrpski nacionalizam, te ga hranite za daljnje agresije. Je li ovakva situacija zabilježena i u jednoj civiliziranoj državi svijeta? Ako postoji registar ljudi koji su branili Hrvatsku, onda mora postojati i registar Hrvatskih građana koji su sudjelovali u agresiji na Hrvatsku. Ne mislim da obični građanin koji je bio mobiliziran i nije činio nikakve zločine treba snositi posljedice. Ne, on je obuhvaćen abolicijom, ali istina se mora znati. Ako je netko nastradao prilikom oslobađanja Hrvatske, a bio je civil na okupiranom području on treba dobiti obeštećenje ali isključivo od krivca za rat, a to je Republika Srbija. Po ovom zakonu radnik koji je radio na krađi nafte iz Đeletovaca te se ozlijedio pri krađi hrvatske imovine bit će obeštećen ili oni koji su radili za okupacijsku srpsku vojsku te sustavno krali npr. tone hrastove šume te se ozlijedili pri toj krađi bit će obeštećeni. Isto tako vozač kamiona koji je vozio naše ranjenike iz Vukovarske bolnice na Ovčaru da ih bjesne četničke bande poubijaju te pri tome bio ozlijeđen bit će obeštećen ovim zakonom. Jeste li svjesni što činite hrvatskim građanima? Navedite mi koliko je Nijemaca obeštetila Poljska, Nizozemska, Luxemburg, Belgija, Francuska ili Češka. Znate li koliko? Nijednog. Ovo je potpuni apsurd i zločin nad pravom i pravdom. Ovo nije doprinos miru, naprotiv ovim zakonom hranite mržnju i nacionalizam jer Srbija se nije suočila sa svojom tamnom prošlošću. Srbija i danas ima stalne sukobe sa svojim susjedima od Crne Gore, Kosova, Makedonije do BiH pa i Hrvatske. Hrvatska kao članica EU i NATO-a treba poticati Republiku Srbiju na demokratizaciju, a to neminovno znači i suočavanje s ratnim zločinima i agresorskom ulogom koju je Srbija imala. Iz tog razloga Srbija mora obeštetiti Hrvatsku za počinjenu ratnu štetu, ali i Srbe civile koji su nastradali u ratu. Upravo Hrvatska treba načiniti registar civilnih žrtava rata i na okupiranom području te prisiliti Srbiju da obešteti te ljude. Današnja Vlada od Hrvatske radi pokusne kuniće, s kojim pravom. Tko vam je dao mandat za to? Hrvatska je jedinstvena država u svijetu koja plaće svoje agresore. Svi vi koji budete digli ruku za ovaj zakon znajte da ćete kad-tad položiti račun za taj protucivilizacijski i štetni zakon. Samo na temelju politike čistih računa možemo graditi uljuđene, društvene i prijateljske odnose sa susjedima. Zato svakog zastupnika pozivam da se odupre stranačkoj stezi i glasuje protiv ovog nepravednog, neetičnog, nemoralnog i nadasve štetnog zakona.
Slijedeća rasprava bit će poštovane zastupnice Marije Jelkovac. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedavajući. Poštovani ministre sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege evo pred nama je prijedlog zakona koji je vidimo kako u prvom čitanju tako i danas izazvao brojne emocije. Ja smatram da je ovo uz Zakon o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji jedan od važnih zakona kojima se u stvari rješavanju posljedice agresije na RH i svih stradavanja koje smo doživjeli. Donošenje ovakvog jedinstvenog normativnog okvira za kategoriju civilnih stradalnika Domovinskog rata je dobro jer do sada smo imali 12 izmjena zakona koji je na snazi i to sigurno ne doprinosi pravnoj sigurnosti. Ovim zakonom povećan je obim prava za ovu kategoriju civilnih stradalnika i osobito je značajno što je članovima nestalih civila iz Domovinskog rata, omogućeno, njihovim obiteljima, omogućeno da koriste pravo na obiteljsku invalidninu prije nego što se nestala osoba proglasi umrlom. Mislim da se taj dio poboljšanja odnosi na brojne slučajeve i mislim da je i zbog toga ovaj korak koji je napravljen u ovom zakonu izrazito značajan. Također je što se tiče priznavanja prava na obiteljsku invalidninu ovaj ukinuta ona zapreka koja se tiče da se ne može imati obiteljska invalidnina ako ste zaposleni, imate obrt ili ste u mirovini što također je unapređenje u odnosu na postojeće stanje. Ovim prijedlogom zakona za civilne stradalnike iz Domovinskog rata priznata su prava, brojna prava na način da im je i povećan opseg u odnosu na sadašnje stanje što sigurno doprinosi boljem položaju civilnih stradalnika iz Domovinskog rata i na taj način im je država željela učiniti satisfakciju zasluženu i u odnosu na postojeće stanje koje je bilo zadnjih godina poboljšati njihov status. Međutim, ono što je također nešto na što bih htjela ukazati je da sigurno svi mi želimo što bolji i normativno uređen zakon i mislim da postoje odredbe, a to je odredba Članka 9. i odredbe od Članka 73. do Članka 75. na koje sam uložila amandman iz razloga što smatram da se mogu normativno bolje urediti kako bi bile što preciznije i kako bi se izbjeglo stvaranje određene pravne nesigurnosti te bi se na taj način ustvari i ljudima odnosno službenicima koji će provoditi prvostupanjski postupak dale puno jasnije smjernice na koji način ocjenjivati dokaze koji su bitni za priznavanje tih prava. Naime, Člankom 9. propisana je jedna nova okolnost ustvari stradavanja kao osnova za priznavanje statusa što je vrlo značajno jer se iz statusa, priznatog statusa izvode sva ostala prava. Na takav način određena odredba je prilično široko se može tumačiti i smatram da iz tog razloga se treba to bolje urediti kako bi se postigla što bolja pravna sigurnost. Što se tiče Članaka 73., 74. i 75. tu također smatram što se tiče Članka 73., 75. da se treba brisati stavak 3. jer je on u biti u odnosu na postojeće propisano višak jer se stavkom 2. propisuje izrijekom koje su to isprave kojima se dokazuje okolnosti stradavanja, a to su potvrda o okolnostima stradavanja i medicinska dokumentacija što je isto tako uređeno kao i u Zakonu o pravima hrvatskih branitelja gdje se također okolnosti stradavanja uređuju na isti način ispravama kao što su potvrda o okolnostima stradavanja i medicinska dokumentacija. Isto tako, moram reći da ovaj stavak 3. dovodi do nedoumice da bi se mogla ta, te okolnosti dokazivati nekim drugim sredstvima. Moram napomenuti da to niti nije dozvoljeno podnormativnim aktima kao što je pravilnika propisivati dokaze kojima se onda utvrđuju okolnosti i činjenice vezane za stradavanje. Tako da iz tog razloga želim naglasiti da bi se ovakvim uređenjem kakve sam predložila u amandmanima, smatram da bi se normativno poboljšao prijedlog zakona, a što mislim da nam je svima cilj. Smatram da ovaj zakon ide u korist civilnim stradalnicima, da ga treba donijeti u što većem [[Upadica: Hvala.]] konsenzusu, a pogotovo da za njega trebaju biti svi oni u društvu [[Upadica: Hvala lijepa.]] a pogotovo hrvatski branitelji. Hvala.
Poštovani zastupnik Ante Prkačin će sada govoriti, ne, odustaje, hvala. Onda poštovani zastupnik Marin Piletić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani potpredsjedniče hrvatske Vlade i ministre Medved, poštovane kolegice i kolege zastupnici, 5. listopada 1991. godine 15-to godišnjak Josip iz Novske hraneći svoje golubove je izgubio život u napadu zračnom JNA. Na Božić te iste godine imao je tada 9 mjeseci Ante iz Zadra, izgubio noge, majku. Mi danas raspravljamo o Konačnom prijedlogu Zakona o civilnim stradalnicima iz Domovinskog rata, s nama su i obitelji stradalih s nama su i članovi Zajednice udruga hrvatskih civilnih stradalnika iz Domovinskog rata RH. Pozdravljajući ih i odavajući im duboko poštovanje imam potrebu izraziti svoje žaljenje jer ne znam kako su shvatili ovu raspravu o zakonu kada je više vremena posvećeno upravo onima koji su navedeni u Članku 1. stavak 3., a ne oni zbog kojih su došli danas u ovaj Hrvatski sabor. Zapala me odgovorna i časna dužnost da u njihovo ime članova Zajednice udruga hrvatskih civilnih stradalnika iz Domovinskog rata Hrvatske pročitam vam njihovo pismo. Poštovani saborski zastupnici, civilni stradalnici Domovinskog rata obraćaju vam se s vjerom i nadom te punim povjerenjem da svi kao građani ove zemlje dijelimo iste vrijednosti. Vrijednosti poštovanja ljudskog dostojanstva, jednakosti, pravednosti kao i poštivanja i uvažavanja ljudskih prava. Nacrt prijedloga zakona koji se nalazi pred vama za vas je možda samo još jedan u moru zakona koji ćete pročitati, o kojima ćete raspravljati i naposljetku glasovati. Za civilne stradalnike Domovinskog rata ovaj zakon je posljednja i jedina šansa priznanja njihove istinske žrtve pred kojom su svi do sada svi ostali slijepi, gluhi i nijemi. Za majke poginule djece, za obitelji poginulih i nestalih civila, za invalide ovaj je zakon iskaz poštovanja i pripadnosti našoj domovini, iskaz važnosti njihove žrtve i doprinosa stvaranju slobodne i neovisne RH u kakvoj danas živimo. Za njih je to sve, samo ne običan papir koji će im pružiti određena prava, prava koja nisu blagodati jer bi jedina istinska blagodat bila vratiti im članove njihove obitelji i njihove dijela tijela. Tko su uopće ti ljudi, njihove sudbine i životi o kojima ćete odlučivati? Tko su i što istinski znate o njihovim problemima i teškim životnim pričama prije nego što tako jednostavno, jednim potezom dignete ruku za ili protiv? Jeste li se ikad i koliko puta susreli s njima? Znate li ili samo pretpostavljate? Roditelji su to jednog, dvoje, troje poginule djece koje ni jedan zakon ne može vratiti. Ranjeni civili, civili ranjeni kao maloljetna djeca, obitelji poginulih i obitelji nestalih kao i zatočenici srpskih koncentracijskih logora. Ljudi su to koji su gledali najružnije prizore rata suočeni sa smrću i još teže sa životom nakon svih gubitka, prepušteni sami sebi. Njihova borba nije prestala s ratom, nastavila se i više od 20 godina nakon. Borba je to koju nitko osim njih ne poznaje, a neki čak i osporavaju. U ovih 25 godina od završetka rada za civilne žrtve ništa se nije promijenilo. Vrijeme je stalo i kao da ne prolazi. Mnogi od vas nažalost nikad nisu čuli ni jednu od njihovih priča, nikad nisu položili ni cvijet podno spomenika poginuloj djeci u Domovinskom ratu, nikada nisu upoznali te obitelji i tu se krije korijen nerazumijevanja i nepriznanja žrtve koju su podnijeli. Tu se krije i korijen svih onih neprimjerenih riječi izrečenih u prvom čitanju ovog prijedloga zakona.
Hvala. Imamo jednu repliku, poštovana zastupnica Grba Bujević.
Poštovani kolega, poštovani kolega ovo je prilika da u replici koju ćete, odgovoru vašem na moju repliku nastavite to pismo pročitati do kraja. Hvala vam.
Hvala lijepo kolegice, nastavljam s čitanjem.
Poštovani zastupnik, mogu vam ja dati riječ ovaj izvolite. Poštovani zastupnik Piletić.
Čitam riječi onih koje se ovaj zakon tiče. Raspravljajući na prvom čitanju ovog zakona nažalost mnogi su od vas još jednom u miru ispalili metke ružnih riječi gađajući izravno još jednom civilne stradalnike Domovinskog rata. Sada kada se ovaj zakon ponovno nalazi pred vama razmislite o činjenici da vas sluša majka koja je izgubila jedno ili više djece, razmislite da niste sami, stojite pred ljudima i zastupate one o kojima odlučujete. Razmislite istinski sa ozbiljnošću da ne glasate za papir koji je pred vama već njime određujete sudbine i ljudske živote svojom rukom priznajete ili gazite nečije pravo na dostojanstvo. Još više, razmislite da ste tu i u ime onih kojih danas više nema i u ime njihovih obitelji jer ova je država nastala na toj žrtvi i toj istoj žrtvi duguje. Ostatak pisma pretpostavljam da će svi zastupnici dobiti u svoje sandučiće. Hvala lijepa.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava bit će poštovanog zastupnika Mire Bulja. Izvolite.
Hvala lijepo. Evo u ove kasne sate mogu još jednom reći da prvi moj amandman kolega koji ste čitali pismo to valjda znadu udruge je bio da po prvi put u proračunu RH se uopće nađe nekakav novac. Evo tu je i kolega Đakić predsjednik HVIDRA-e, tu je gospodin Deur, po prvi put se našao 2016. kad sam sa Ureda predsjednika bivšeg ureda Stjepana Mesića stavio taj, tj. premjestio na udrugu 600 000 kuna što je beznačajno. Civilne žrtve su zaslužile ovaj zakon. Ima 25 godina, 30 godina. Imam prijatelja, rekao sam na početku izgubio obje noge. Međutim, što je sporno. Evo u mom amandmanu što tražim da se napravi registar, tj. da bude vezan registar agresora. Što je sporno? Evo dignite repliku. Što je tu sporno? Kolega evo sad ste čitali pismo. Ima li išta sporno tu ministre, državni tajnici? Registar agresora. Što je sporno da oni koji su u SAO krajini bili javni službenici podupiratelji njihove četničke vojske koji su to napravili? Meni nije sporno da civilni stradalnici bilo sa strane koji su bili na području okupiranome, bilo na području Hrvatske na slobodnom teritoriju da ostvare ovo pravo? Što je tu sporno u ovome amandmanu? Evo. Da imamo registar. Jel' vama kolega Biliću nešto sporno? Bilo šta tu sporno da imamo amandman, da napravimo registar četnika zbog velikosrpske agresije koja je ovo napravila ženama koje ovdje to prate. Tko je za to odgovoran? Jel' velikosrpska agresija ili nije. Kako je malo prije kolega Šimičević kako se zove da ne bih pogriješio, da ne bih uvrijedio kaže ma neće tu bit agresora. Pa tko kaže da neće bit agresora? Hrvatsku Vladu da je birao narod, Sabor je birao narod a SDSS je između ostaloga izabrao Vladu, a u tome SDSS-u je Stanimirović koji je imao značajnu ulogu u okupiranom Vukovaru, značajnu ulogu u tom četničkom pokretu, vrlo značajnu. On je birao Vladu između ostalog, a narod je birao zastupnike. Ovaj zakon kasni i u ovome zakonu samo jedno nedostaje registar da bude, znači da bude vezan uz ovaj zakon obaveza da imamo registar agresora. I problem je riješen, vrlo jednostavno. Ja ne vidim tu problem. I još jednom napomenuo bih da sve žrtve zaslužuju i njihove obitelji pijetet, zaslužuju da Hrvatska država im se oduži i o tome nema spora bez toga pisma i s tim pismom. Jer poznajem te ljude žrtve civilne stradalnike iz Domovinskog rata ili bolje rečeno od velikosrpske agresije koju često zaboravljamo reći. I ovdje je jednostavno, jednostavnim jednim amandmanom uz ostale amandmane da se ograniče ljudi koji mogu proći. Ali ovaj najjednostavnije moremo upisati. I taj amandman sam osobno dao. Registar agresora, veliko Srba. I da se ne primjenjuje ovaj zakon na te ljude. Vrlo jednostavno. I problem riješen. Mislim ministre tu ne bi tribalo bit problema po meni. I po ljudima i po Bogu i po čoviku civilne žrtve to zaslužuju ma koje nacionalnosti bile. Mislim da sam sasvim bio jasan. Registar agresora, četnika, koljača, krvnika uz to što još jednom napominjem da ratnu štetu moraju platiti Srbija bez obzira na Orbana, njegovo pozivanje i uvjetovati ne mogu ući u EU.
Hvala lijepo. Imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Piletića. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Što je sporno kolega Bulj? Ovo je fotografija Starog Grabovca 1991. kada tim agresorima čiji registar zazivate nije bilo sveto ni drvo, a kamoli kapela sv. Križa. Tim ulicama tih dana u rovu, ne u komoditetu saborske fotelje bio je Tomo Medved. Što je sporno da čovjek sa takvim ratnim iskustvom koji je 1991. godine bio na svim prvim crtama od Novske do Kostajnice predlaže Zakon o civilnim žrtvama iz Domovinskoga rata predlažući najbolje u prvom članku navodeći tko su ti koji su vršili agresiju na RH? Tko su ti koji su Grabovac unakazili do neprepoznatljivosti?
Hvala. Zastupnik Bulj.
Hvala lijepo. Uvažavajući Tomu Medveda, ali nikako podupiratelje iz SDSS-a Stanimirovića i uvažavajući ga kao čovjeka i kao branitelja i sve što je dao on i njegova obitelj. Isto to vrijeme, evo nedugo bit će godišnja bio sam u Vrlici kao mlad čovjek u rabatinkama, iste slike, iste žrtve još gore žrtve. Žrtve sa posebnim poteškoćama u razvoju, djeca koja su ostavljena u Vrlici u zavodu, sve sam to gledao svojim očima kao mladi čovjek i što je Mladić radio. Ali mi mali branitelji, nismo veliki, mali ljudi smo isto u to vrijeme živjeli s tim ljudima i gledali te slike, ali četnici moraju imati svoj registar, mi moramo imati četnike u registru, velkosrbe. I to je početak i kraj priče. Ovdje se ne radi o Tomi Medvedu [[Upadica: Hvala.]] kao čovjeku.
Sada će završno govoriti u ime Kluba zastupnika Hrvatskih suverenista poštovani zastupnik Marijan Pavliček. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući, poštovani ministre, evo nas gotovo ušli u novi dan. Poštovani kolega Piletić ja sam dijete Vukovara, proveo sam Domovinski rat dobrim dijelom u Vukovaru, imao sam 10 godina tada i dobro se sjećam kako je to u Vukovaru bilo '91. godine. Da nije bilo Tomislava Merčepa Vukovar bi vjerojatno već u 5. mjesecu bio zauzet, a nad hrvatskim pučanstvom bio izvršen neviđen pokolj. I on je udario temelje obrane grada Vukovara. I danas prvenstveno predstavnici politički predstavnici Srba govore o nekoliko imena koji su u tom 6. i 7. mjesecu tragično završili kao civili. E sad ću vam ja reći kakvi su to civili u pitanju. Radi se o civilima koji su u svojim podrumima skupljali oružje u 5., 6. i 7. mjesecu kako bi ih dijelili svojim vojnicima koji su trebali napadati nas Hrvate. Radi se o civilima koji su imali radio veze u svojim podrumima, koji su dojavljivali gdje se nalaze naši položaji. Radi se o civilima koji su naveliko skupljali humanitarnu pomoć za kako su rekli ugrožene Srbe na području Krajine, a za ove Hrvate se oni ne moraju pobrinuti, će se oni pobrinuti u Vukovaru po kratkom postupku. O takvim se civilima radi. I ti će sada po tom zakonu ostvariti prava. A bili su kolovođe velikosrpske pobune na području Vukovara i istočne Slavonije. I kolegica Jeckov je rekla istinu tu prije 3 mjeseca. Ovim zakonom će se uvesti pravda, će zatvorenici u Lori koji su ništa drugo bili nego pobunjenici velikosrpski dobiti obeštećenje, a to potvrđuju i Članci 9., gdje kaže u stavku d), pardon u stavku a) da se civilni invalid iz Domovinskog rata smatra osoba kojoj je organizam oštećen uslijed zatočenja u logoru, zatvoru ili drugom neprijateljskom objektu pa na kraju odnosno drugih događaja lišen je slobode u vezi s okolnostima iz Domovinskog rata, e to vam je Lora. I to vam je upravo to. I oni će upravo uspjeti kroz ovaj zakon progurati da će dio onih koji su planirali velikosrpsku pobunu, hoće vidjet ćete vrijeme će pokazati, ostvariti prava, a mi ćemo to osjetiti prvi u Vukovaru. Svaki istinski civil, svako dijete koje je izgubilo svoj život u Domovinskom ratu, obitelji imaju pravo dobiti trajna prava od hrvatske države i trebale su dobiti prije 20 godina bili Hrvati, Srbim, Mađari, Romi, ali istinski civili. Ali s ove druge strane imat ćete svega samo najmanje istinskih civila i provući će vam se kroz ovaj zakon htjeli vi to priznati ili ne. Koliko god ste vi sad njega uspjeli kroz neke osigurače prepraviti još uvijek postoji modus da pojedinci ostvare određene benefite hrvatske države. Hvala vam lijepa.
Slijedeća će završno govoriti u ime Kluba zastupnika zeleno-lijevog bloka poštovana zastupnica Urša Raukar Gamulin. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Prije nego što krenem sa završnom riječi samo bih prokomentirala da postoji pravomoćna presuda u slučaju Lora i to su proglašeni krivima za ratni zločin protiv civilnog stanovništva. Za svima koji su danas spominjali Loru to je dakle pravomoćna presuda hrvatskog pravosuđa. I na kraju ove rasprave ponovno ću upozoriti na moguća poboljšanja ovog zakona kako bi bio pravedan i primjenjiv doista na sve civilne žrtve. Potrebno je u preambuli i u Članku 1. utemeljiti zakon ponajprije na Ustavu RH u kojem su načela ravnopravnosti i antidiskriminacije inkorporirani u temelje naše pravne države i Ustava. Važno je isto tako usklađenje sa svim važećim međunarodnim humanitarno pravnim konvencijama kako bi se povećao legitimitet ovog važnog zakona. I zašto mi to toliko naglašavamo? Zato jer nam ovaj zakon daje šansu da pravednim odnosom prema svim civilnim žrtvama ne pravimo razliku između žrtava koje su stradale od neprijateljskih snaga i onih koji su stradali od pojedinaca s naše strane od HV-a, HVO-a i paravojnih postrojbi. Dali smo primjere civilnih žrtava u prvom čitanju ovog Zakona koje su jednako stradale, ali ih ovaj zakon ne prepoznaje na jednak način. Da li je moguće da ćemo i dalje nastaviti nepravedne i diskriminacijske odnose po nacionalnim osnovama. Civilna žrtva je civilna žrtva bez obzira koje nacionalnosti ili nacionalnoj manjini pripada. To je građanin ili građanka koji su se našli u vihoru ratnog sukoba i nisu sudjelovali u ratnim operacijama ni na koji način. Samo su pokušavali preživjeti ratne strahote. Zar imamo pravo dijeliti civilne žrtve i danas 25 godina nakon rata? Svi koji su stradali kao civili u ratnim operacijama, napadima, po raznim logorima i mučilištima imaju jednako pravo biti zastupljeni u ovom zakonu. Također je potrebno doradom članaka olakšati dokazivanje i produžiti rokove za to dokazivanje statusa civilne žrtve. Citirat ću profesora Renata Matića, sociologa koji je ujedno i hrvatski branitelj, koji je bio sudionik okruglog stola 8. Lipnja u organizaciji zajednica udruga civilnih stradalnika u Domovinskom ratu. On kaže priznati svakome tko je pretrpio neko iskustvo posebno ono teško, tragično ili nepopravljivo iskustvo za koje nije kriv jedina je osnova izgradnje budućnosti svakog društva. Bez tog priznanja ne trpe samo jedna društvena skupina u ovom slučaju ratni civilni stradalnici Domovinskog rata, već se ukupno društvo osim stigme nepravednosti značajno usporava u izgradnji demokratskih društvenih odnosa i vlastite budućnosti.“ Završen citat. Znači priznavajući sve, ali baš sve žrtve civilne žrtve, stradalnike daju se garancije bolje i pravednijeg društva. Nemojmo stvarati nove razlike i podjele, budimo pravedni i solidarni. Da, žrtve civilni stradalnici su i predugo čekali ovaj zakon. No, usuđujem se reći svi građani i građanke RH zaslužuju pravednije i solidarnije društvo u kojem bi svi građani bili jednaki. Hvala vam.
Sada će završno u ime Kluba zastupnika HDZ-a govoriti poštovani zastupnik Josip Đakić. Izvolite. Odustaje. Pa će govoriti u ime Kluba zastupnika MOST-a završno poštovani zastupnik Miro Bulj.
Evo u pola noći o ovako bitnim temama možda nije primjereno, evo šta je tu je. Samo bih još na kraju naglasio u ime kluba da civilne žrtve od velikosrpske agresije su davno trebale biti, imali svoj zakon, jedinstven zakon i ostvariti svoja prava i u tome smislu to podržajemo. Međutim, ovdje tražimo još jednom i dali smo amandman poglavito po pitanju svih onih koji su davali potporu tadašnjoj SAO krajini i četnicima, velikosrpskoj agresiji na našem području koja je uzrok svega ovih zala koja su se dogodila na ovome području i u našoj Domovini. Imamo amandman znači koji je vrlo bitan, a to je po nama popis, tj. popis agresora, registar agresora koji je bio priloženi, sastavni dio ovoga zakona ili obaveza ministarstva i hrvatske Vlade da izrade taj, znači popis i da znamo tko su ti ljudi napokon koji su agresori a ne da ih danas imamo u vladama kao tajnika. Bili su kvalitetni, precizni artiljerci zbog kojih su i stradali naši civili, a sada upravljaju Plitvičkim jezerima i tim resorima. Mislim upravljaju kroz ministarstvo kao tajnici ministarstva. Postoji nekakvi Mile topđija, spominje ga se kao artiljerac vrlo kvalitetni. Također, to je vrlo značajno i vrlo bitno jer jednostavno žrtva se ne smije izjednačiti sa agresorom. U svakom slučaju poglavito žrtvama civilima bez obzira gdje su bili sa koje strane u Domovinskom ratu i da li su bili civili na okupiranom području ili su bili civili na području koji je bio slobodan tijekom Domovinskog rata, bez obzira na nacionalnost, vjeroispovijest, stavove, oni zaslužuju da imaju zakonom određena prava. Jednostavno ono što tražimo to je registar agresora velikosrpske agresije u RH jer brojni su se provukli koji i danas upravljaju vrlo velikim resorima unutar Vlade današnje, pa zato opravdana ova sumnja da bi agresori mogli ostvariti ova prava koja ne zaslužuju. Znači dali smo rješenje, bili smo konstruktivni i vjerujem da ministar i ministarstvo mogu uvažiti ovaj amandman. Hvala lijepo.
A sada će u ime predlagatelja govoriti poštovani potpredsjednik Vlade i ministar hrvatskih branitelja Tomo Medved. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče hrvatskoga Sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Prije svega želim vam se zahvaliti na, poglavito vama koji ste ostali evo točno je pola noći i strpljivo slušali cjelokupnu raspravu. Na poseban način se želim zahvaliti obiteljima iz Saveza obitelji civilnih stradalnika Domovinskog rata koje nas prate evo od ranoga jutra ovdje. U uvodnoj riječi predstavljajući konačni prijedlog zakona iskazao sam i poziv i namjeru i težnju i želju da se usmjerimo na sadržaj zakona da se usmjerimo na afirmativan pristup u pogledu donošenja ovog važnog zakona 26 godina nakon oslobađanja domovine, 30 godina od početka Domovinskog rata. Nažalost rastužuje me činjenica i spoznaja da sam većinu vremena danas ovdje slušao o nečemu što nije sadržaj ovog zakona, o nečemu što nije tema ovog zakona i nečemu na što sam u uvodnoj riječi rekao da isključuje ovaj zakon i napori koji su učinjeni u pogledu stvaranja pretpostavke da civilne žrtve Domovinskog rata dobiju svoju satisfakciju i da budu od hrvatskoga društva valorizirane, vrednovane onako kako one to zaslužuju. Nažalost dokaz je ovo da se oko zakona oko kojeg bi se najmanje trebala provoditi politiziranje i politizacija da se i danas ovdje to isto činilo. No, slično je bilo svjedočili smo 2017. godine sa Zakonom o hrvatskim braniteljima gdje su bile prijetnje da ćemo srušiti državni proračun, da će biti milijun hrvatskih ratnih vojnih invalida itd. Slično je bilo i sa zakonom o nestalima koji smo donosili po prvi puta, donijela ga, naša ga je Vlada donijela odnosno Hrvatski sabor na prijedlog hrvatske Vlade sa većinom HDZ-om. Tako će to biti i ovaj puta, donijet ćemo dragi moji civilni stradalnici Domovinskog rata, članovi obitelji, donijet ćemo taj zakon i zaokružiti normativni aspekt koji regulira pitanje hrvatskih branitelja i stradalnika iz Domovinskog rata. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Time bih zaključio raspravu o ovoj točci, mi ćemo o njoj glasovati kad se steku uvjeti. Ujedno završavamo svoj rad danas i nastavit ćemo ga danas u četvrtak 1. srpnja u 9 i 30. Prva točka bit će Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. broj 147. Želim vam ugodni ostatak noći. SJEDNICA PREKINUTA U 00,04 SATI.