Gospodine predsjedniče, gospođo premijerko, cijenjeni zastupnici hrvatskog Parlamenta, pripadnici diplomatske zajednice, dame i gospodo. Prije svega želim vam zahvaliti gospodine predsjedniče na pozivu. Čast mi je što imam ovu priliku obratiti se zastupnicima Sabora. Dozvolite mi početi tako što ću vam iskreno čestitati jer mi je rečeno da će za mjesec dana ova zgrada proslaviti svoj 237. rođendan. Hrvatski sabor prvi puta se sastao 6. svibnja 1737. godine iako ranija zasjedanja potiču i iz 13. stoljeća. To pokazuje koliko je duboko ukorijenjena i stara hrvatska demokracija. Nakon određenih problema i ljudskih trpljenja koje su uzrokovali vrlo turbulentni, a ponekada i bolni događaji u 20. stoljeću drago mi je što mogu se obratiti predstavnicima o onome što je danas snošljiva demokratska hrvatska nacija. Vi predstavljate hrvatski narod, vi ste izabrani izravno. Izabrali su vas građani ove zemlje i mi to jako cijenimo i divimo se tome. No evo ovaj mjesec Hrvatska slavi još jedan važan datum, 20. travnja 2004. godine Europska komisija dala je pozitivno mišljenje o zahtjevu Hrvatske za članstvo u EU. Zahtjev za članstvo u EU pomogao je otvoriti jednu važnu stranicu hrvatske povijesti i njezino pristupanje započet će jednu obećavajuću novu fazu. No, uvjeravam vas da je to jednako tako i povijesni trenutak i za samu Europsku uniju. Kao što znate europska perspektiva Zapadnog Balkana ostaje visoko na dnevnom redu EU i moja sadašnja posjeta regiji počinje ovdje u Zagrebu i ustvari to je znak opredjeljenja naše potpore ovome povijesnome cilju, a to je daljnje proširenje naše EU. Pristupanje EU sastavni je dio potrage i nastojanja europskih nacija da konsolidiraju demokraciju, stabilnost i da postignu održiv gospodarski razvoj. 50'-ih smo godina vidjeli kada je 6 zemalja osnivača Europske zajednice krenulo s tim projektom nakon razarajućeg rata, 2. svjetskog rata, koji je ustvari u velikoj mjeri bio europski građanski rat. To smo vidjeli 80'-ih godina kada su južne zemlje Grčka, Portugal, Španjolska kada su pristupile Europskoj zajednici, a to je bio način da osiguraju svoj prijelaz u demokraciju i konsolidaciju demokracije u tim zemljama. Vidjeli smo to i 2004. i 2007. godine kada su zemlje Srednje istočne Europe ušle u EU kako bi konsolidirale promjene svojih režima i svoje težnje prema slobodi, pravdi i solidarnosti. Isto tako ćemo to vidjeti i početkom ovog novog desetljeća pristupanjem Hrvatske, a tada isto tako i pristupanjem zemalja Zapadnog Balkana. Predstojeće pristupanje Hrvatske svakako će djelovati kao katalizator za cijelu regiju da stabilno krene prema EU. Stoga mi je zadovoljstvo posjetiti Hrvatsku sada u vrijeme kada su pristupni pregovori ušli u svoju završnu fazu, a njihov završetak je uistinu na dohvatu. Proteklih godina Hrvatska je ostvarila znatan napredak i sveukupno govoreći to je impresivan mogao bih reći i povijesni rezultat. On pokazuje odlučnost vaše zemlje u nastavljanju svojih reformi, ali isto tako pokazuje i opredjeljenje EU da postupa na temelju načela vlastitih postignuća. Sada ste u ovoj posljednjoj dionici vašega puta prema članstvu u EU. I kao što se općenito to događa u svakom postupku pregovaranja to je najteža dionica. Vrlo teške pripreme za članstvo u EU su težak zadatak, izazovan, ali i vrijedan toga zbog toga što su potrebne stvarne zahtjevne reforme da se pristupi EU. Tu se radi o vjerodostojnosti, a uvjeti za to su jamstvo vjerodostojnosti. Europski građani moraju znati da nakon što pristupite EU da to znači da je vaša zemlja zaista potpuno spremna to učiniti. Ali, siguran sam da čak i da nije bilo izgleda da pristupite EU da su te reforme na dobrobit i prosperitet, napredak hrvatskih građana i hrvatske nacije. Znam da ste ih definirali kao nacionalni prioritet i da ste bili sposobni postići suglasje o tome. Pristupanje EU donijet će i pravu promjenu u životu hrvatskih građana. Konačno odredište je ono što će vas najviše nagraditi, ali i sam put do tamo je vrijedan pridruživanja. Moj posjet danas je koristan, imao sam koristan, konstruktivan sastanak sa premijerkom Kosor, razgovarali smo o nužnosti da više nego ikada u ovom presudnom vremenu zadržimo zamah pristupnih pregovora. Na koncu je na Hrvatskoj da zadrži i poveća ovaj zamah. Završetak pregovora očito ovisit će o tome kada će Hrvatska završiti, okončati ključne preostale reforme koje se trebaju rješavati snažnom odlučnošću. Želim vas uvjeriti da možete računati na trajnu potporu komisije. Poruka koju donosim Hrvatskoj, vašem Parlamentu, SAboru, hrvatskom narodu je da se Europska komisija veseli što će vas pozdraviti kao 28. članicu naše EU. Države članice imaju od Hrvatske visoka očekivanja. Kao što znate čekaju da Hrvatska da snažene konkretne rezultate reformi. Morate pokazati da je napredak vjerodostojan i održiv. Područje pravosuđa i temeljnih prava poglavlja 23. najvjerojatnije je najteže poglavlje. Komisija je provela inventuru ove situacije o privremenom izvješću iz ožujka. Hrvatska je svakako postigla veliki napredak, no međutim još treba ispuniti mnoga mjerila. Potrebna su poboljšanja u reformi pravosuđa, u borbi protiv korupcije kako bi se osigurala potpuna istraga ratnih zločina i popravila provedba zakonodavstva o pravima manjina. Važno je za Hrvatsku nastaviti usredotočiti napore na ta područja kako bi jamčila da će poduzete reforme uistinu dovesti stvarne održive vjerodostojne promjene. To je prije svega i najviše u interesu svih hrvatskih građana. Gospodine predsjedniče, zastupnici, kao što svi znam o parlamenti imaju središnju ulogu u demokratskom životu. Dozvolite mi sada reći nešto vrlo osobno. Kao bivši premijer, a i vođa oporbe, zastupnik u parlamentu u mojoj vlastitoj zemlji, ja znam što znači biti zastupnik u parlamentu, znam koliko je važna uloga parlamenata u svim našim državama članicama. To je uistinu srž demokracije. Tu se zastupaju sve osjetljive teme nacije, tu se vode važne rasprave, donose se strateške odluke. Jako cijenim demokratsku raspravu i to je u samim temeljima naših europskih vrijednosti. Znam da ćete imati važan izborni trenutak koji vam se približava. Rasti će temperatura kao što se to uvijek događa u izbornim kampanjama u takvim prilikama. No međutim, htio bih ovdje nešto zamoliti ako mogu. Molba je da se zapravo proces europskog pristupanja i dalje bude proces nacionalnog jedinstva. Od ključne je važnosti kao što smo to vidjeli u nekim drugim slučajevima kod europskog pristupanja i u europskom životu, stranke koje su opredijeljene za dobrobit svoje zemlje mogu raditi na transstranačkoj osnovi kada se radi o pitanjima nacionalnog strateškog interesa. Mogu vam reći da je ova sadašnja Vlada opredijeljena da postigne napredak, da uskoro završi pregovore ova sadašnja Vlada, obavlja odličan posao u smislu pregovora sa EU. Premijerka me upravo uvjerila da neće žaliti nikakve napore u tom smjeru. Ja znam koliko je iskrena premijerka Kosor kada govori o tome. Ali tu se radi više nego samo o projektu Vlade ili jedne stranke. Želim biti s vama iskren. Tu se ne radi samo o jednoj ili nekoliko stranka, tu se radi o pitanju od velike važnosti za budućnost od strateške važnosti za vašu zemlju ali i za nas u EU to treba biti projekt svakog od nas, svakog hrvatskog građanina, to je projekt za ovu generaciju i za mnogo generacija u budućnosti. U rezoluciji o pristupanju RH EU koja je donesena u prosincu 2002. godine ovaj Parlament je potvrdio ja citiram: "da članstvo HRvatske EU je strateški nacionalni cilj koji treba u cijelosti trajno podupirati Sabor". Dakle, strateški nacionalni cilj, ne bih se ni ja mogao više složiti s tim. Zbog toga vas potičem da stanete iza tih zajedničkih ambicija prema tome zajedničkom cilju. Ovaj Sabor isto tako ima veliku odgovornost u objašnjavanju što znači EU prava i obveze koje idu s tim. Pohvaljujem osobito vašu odluku da uspostavite savez sa Europe u ovom Parlamentu koji okuplja pripadnike različitih stranaka i to je zaista za pohvaliti u ovom gospodarskim poteškoćama uzrokovanim globalnom krizom. Postoji puno krivih predodžbi i pojmova u EU. Kao političari svi vi znate da kada je situacija teža iz gospodarskog motrišta postoji više skepticizma, više kritike, to je prirodno i za to trebamo biti spremni. Ali isto tako moramo se suočiti i boriti sa racionalnim razumnim argumentima. Mi u EU odrađujemo svoj dio, ali iskreno rečeno bez vas nećemo uspjeti jer u Komisiji u Bruxellesu naš Europski parlament u Strazbourghu mi bismo mogli, vjerojatno bismo trebali smo više raditi da komuniciramo bolje o tome što mi radimo u EU, ali mi ne možemo uspjeti bez snažene, aktivne potpore svih naših nacionalnih parlamenata. To ću ponoviti još nekoliko puta. Rekao dam već da EU nije samo Bruxelles ili Strazbourgh nego ono što mi činimo u svakoj od naših zemalja važno se angažirati u kontaktu sa građanima, informirati ih o članstvu o EU. To znači i pripremati se i za važne koristi koje proizlaze iz članstva u EU, a to je doista vrlo pozitivna stvar. Vidjeli ste da puno članica želi ući. Do sada nijedna članica EU nije željela izaći, a to pokazuje da EU jest očito nešto dobro za države i građane Europe. Kada Hrvatska uđe u EU postat će dio najvećeg jedinstvenog tržišta u svijetu, najvećeg trgovinskog partnera, najvećeg svjetskog gospodarstva, najvećeg pružatelja i primatelja izravnih ulaganja u svim regijama u svijetu. Zajedno EU, njezine države čine najveće gospodarstvo u svijetu. Hrvatska će postati članica zajednice više od 500 milijuna stanovnika. EU nudi prednost. Imamo ogromne resurse u usporedbi sa drugim regijama u svijetu. Naši građani su dobro obrazovani, dobro obučeni, a nakon pristupanja Hrvatska će postati aktivna sudionica u našoj europskoj strategiji za održivo gospodarstvo. To je naša strategija za bavljenje zajednički, izazovima, za poticanje rasta i za funkcioniranje u ovom visoko ovisno međusobno ovisnom svijetu. U svijetu naša je strategija da se bavimo zajedničkim izazovima i pretvorimo ih u zajedničke koristi, međutim te koristi ne dolaze same od sebe, moramo se dobro pripremiti kako bismo požnjeli prednosti koje proizlaze iz tih prilika. Nakon pristupanja regionalni i ruralni razvoj, odnosno fondovi za taj razvoj bit će na raspolaganju Hrvatskoj. To će doprinijeti stvaranju radnih mjesta, a europski fondovi pridonijet će razvoju infrastrukture u ključnim sektorima zaštite okoliša, transporta, kao što je već slučaj s pretpristupnim sredstvima koja su na raspolaganju Hrvatskoj. Naravno, što su pripremljenije hrvatske institucije bit će više u stanju pripremiti za ovo tržište, a isto vrijedi i za građane. Želio bih ovdje reći da je Zagrebački pravni fakultet prošloga tjedna u Luxemburgu na natjecanju dobio značajnu nagradu na natjecanju, čestitam ekipi iz Zagreba. Kada uđete u Europsku uniju bit ćete dio unije gdje se poštuju identiteti i tradicije svake članice. Ja to želim istaknuti, naš moto jest jedinstvo u raznolikosti. Nijedna članica Europske unije nije izgubila svoj identitet zato što je ušla u Uniju, upravo suprotno, mi u Europskoj uniji vrlo smo ponosni na identitete povijesti naših država članica. Hrvatski će biti službeni jezik Europske unije. Naša raznolikost nije slabost, upravo suprotno, to je velika snaga, pod uvjetom da postoji zajednička politička volja da radimo zajedno međusobno i u svijetu. Europska unija to želi još istaknuti, zahvaljujući hrvatskoj raznolikosti i dinamizmu. Kada Hrvatska uđe, naveo bih članak 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, dakle Lisabonskoga ugovora, citiram: "Unija se temelji na načelima poštivanja ljudskog dostojanstva, slobode, demokracije, jednakosti, vladavine prava i poštivanja ljudskih prava, što obuhvaća i prava ljudi koji pripadaju manjinama". Veselimo se aktivnom doprinosu Hrvatske u približavanju njezinih susjeda Europskoj uniji. Znam koliko ste opredijeljeni za izglede proširenja Europske unije na regiju. Potičem Hrvatsku da nastavi s postupkom pomirbe i zatvori poglavlje prošlosti o ratnim zločinima i nestalim osobama. Mnoge obitelji ne znaju gdje su njihovi najmiliji, a kakav će to biti ogroman napredak ako pomislimo da ova regija koja je bila suočena s takvim užasnim ratom može jednoga dana postati, biti potpuno u duhu pomirbe u okviru Europske unije. Gospodine predsjedniče, uvaženi zastupnici, ulozi za Hrvatsku su visoki i za regiju, ali i za Europsku uniju. Kao što sam već rekao, kada će se pregovori završiti ovisi o završetku reformi u Hrvatskoj, no mislim da je najbitnije da budete u potpunosti pripremljeni. To je pitanje međusobnog povjerenja i vjerodostojnosti, međusobne solidarnosti. Ja vas potičem u završnoj fazi pregovora, želio bih vam čestitati na vrlo impresivnom napretku koji ste dosad ostvarili, no želim vam reći i da moramo finalizirati te napore. Siguran sam da vaši građani mogu biti uvjereni da će Hrvatska poduzeti sve kako bi uskoro bila u potpunosti pripremljena uz potporu Europske komisije da se pridruži Europskoj uniji, a povjerenje je ključ. Kao što je rekao jedan veliki Europljanin prije puno stoljeća Seneka, citiram: "nedostatak povjerenja nije rezultat teškoće, teškoća se pojavljuje zbog nedostatka povjerenja". Mislim da je to važno za naše političke odluke, imati povjerenja. Kao političari nikad ne smijemo podcjenjivati poteškoće, ali to nije s negativizmom i pesimizmom ili cinizmom. Nećemo tako prevladati teškoće, moramo imati vjere u svoju budućnost, u našu međusobnu suradnju i to je poruka koju nosim vama, ovom Saboru, hrvatskim ljudima, poruku povjerenja u vašu zemlju, poruku povjerenja u uspjeh. Europska komisija nastavit će raditi zajedno s vama u posljednjoj dionici pregovaračkog puta i veselimo se tome što ćemo vas uskoro pozdraviti kao 28. državu članicu Europske unije. Vama i hrvatskom narodu želimo sve najbolje i hvala vam na pozornosti. [[Pljesak.]]
Zahvaljujem njegovoj ekselenciji gospodinu Jose Manuelu Barrosu na obraćanju, kao i na prijateljskim porukama i potpori koju nam pruža u našim naporima za ulaskom u Europsku uniju. Hvala lijepa još jedanput gospodine Barroso. Gospođe i gospodo zastupnici, sjednica se nastavlja kako smo se ranije dogovorili. Hvala lijepo. 6. Prijedlog zakona o posebnoj mjeri naplate poreznog duga uzrokovanog gospodarskom krizom, s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 751. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za financije i državni proračun. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Ministrica financija gospođa Martina Dalić. Izvolite.
Poštovane gospođe i gospodo zastupnici, pred vama se nalazi Prijedlog zakona o posebnoj mjeri naplate poreznog duga uzrokovanog gospodarskom krizom. Svrha je, temeljna svrha koja se želi postići ovim zakonom jest uza sve mehanizme prisilne naplate i naplate poreza kojima raspolaže Porezna uprava i koje ona svakodnevno primjenjuje u svom radu omogućiti kroz ovaj zakon da se dio dugova poduzeća koji je nastao i uzrokovan gospodarskom krizom, a koji je postojao na dan 31.12. da se omogući njegova obročna otplata kroz 30 mjeseci i to uz ukoliko poduzetnici udovolje dvama bitnim uvjetima. Prvi bitan uvjet jest da pravo na zahtjev za ovakovu obročnu otplatu na 30 mjeseci bi imali poduzetnici koji su uredni u svojim plaćanjima nakon 1.1.2011. odnosno poduzetnici koji prilikom podnošenja zahtjeva za ovu obročnu otplatu jednokratno plate sve porezne obveze koje su dospjele nakon 1.1.2011. Slijedom prijedloga ovoga Zakona u slučaju da zakon bude usvojen u roku od 30 dana nakon stupanja zakona na snagu poduzetnici bi imali pravo podnijeti zahtjev za jednokratnu otplatu, oni koji su imali dug na 31.12., i ukoliko su ispunili jedan od prethodno rečena dva uvjeta. Imali bi pravo podnijeti zahtjev za ovu obročnu otplatu. U odlučivanju o obročnoj otplati, slijedom toga Ministarstvo financija i porezna uprava uzimali bi u obzir i razmatrali bi razloge zbog kojih je nastao porezni dug, financijski i poslovni plan poduzetnika za nadolazeće razdoblje, spremnost banaka i ostalih vjerovnika da također podrže poduzetnika u njegovom poslovanju u narednom razdoblju, i naravno razmatrali bi instrumente osiguranja koje bi poduzetnik nudio za razdoblje obročne otplate. Želim naglasiti ovdje da se ovim prijedlogom zakona ni na koji način ne radi o potpori, da se ne radi o subvenciji, ili nekoj nagradi za porezne obveznike koji su neuredni u ispunjavanju svojih obveza. Radi se o mjeri kojom se, koja je usmjerena na olakšavanje posljedica gospodarske krize onim poduzetnicima koji rade, koji posluju i koji tijekom ove godine imaju mogućnost i pokazali su mogućnost urednog plaćanja poreznih obveza. Porezna uprava će naravno uz ovu mjeru obročne otplate nastaviti sa provođenjem i svih drugih mjera naplate poreza, koje joj stoje na raspolaganju. Tako da želim iskoristiti ovu priliku i informirati vas da je porezna uprava i Ministarstvo financija, da su protiv poreznih obveznika koji udovoljavaju uvjetima skraćenih stečajnih postupaka, da su se počele podnositi zahtjevi sudu i do kraja ovog mjeseca taj će broj podnesenih zahtjeva za skraćene stečajne postupke biti, dosegnuti tisuću. Ovom se mjerom pak želi i namjerava pridonijeti i smanjivanju problema nelikvidnosti sa kojima se suočavaju poduzetnici, a ono što je još važno naglasiti jesu pitanja uvjeta reprograma, odnosno pitanje kamatne stope tijekom obročne otplate. Zakonom se predlaže da kamatna stopa tijekom obročne otplate bude 5 postotnih bodova iznad kamatne stope na jednogodišnje trezorske zapise, što u ovome trenutku otprilike iznosi 8,25%. Tijekom obročne otplate porezni dug smatrao, smatralo bi se da porezni obveznik ima reguliran porezni dug. Ova je kamatna stopa predložena na način da bude sukladna tržišnim uvjetima, na način da olakša teret zatezne kamate tijekom otplate, tijekom obročne otplate, a da također si i dalje nosi signal i poruku da, temeljnu poruku da se porezi moraju uredno plaćati. Stoga je ova mjera jednokratna, i s obzirom na način na koji je ova mjera predložena i s obzirom na razloge za koje se predlaže, ne treba računati i želim iskoristiti i vas obavijestiti ne treba računati, porezni obveznici ne trebaju računati da bi se ovakva porezna mjera mogla primijeniti na porezne dugove nastale nakon 1. siječnja 2011. Možda riječ, dvije zašto se predlaže 30-mjesečna obročna otplata. Upravo stoga jer se ovom mjerom želi djelovati na porezne dugove uzrokovane gospodarskom krizom, a kao što se sjećamo gospodarska kriza se na naše gospodarstvo počela prelijevati negdje u jesen 2008. godine. Stoga je ustvari i razdoblje obročne otplate predloženo da bude jednako razdoblju otprilike koliko je gospodarske krize iza nas. Na kraju ovoga obrazloženja željela bih još jednom istaknuti da oni koji se za ovu obročnu otplatu jave, moraju osim dokaza o mogućnosti i spremnosti na obročnu otplatu imati i dokaze i spremnost da su na eventualne reprograme svojih dugova i podršku spremni i ostali vjerovnici. Stoga ova mjera također nije način i ne treba je tumačiti kao način ili mogućnost da bi na državu teret možda svojih tražbina mogli prenijeti neki drugi vjerovnici, u prvom redu banke. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Gospodin Goran Marić, predsjednik Odbora za financije i državni proračun. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovana ministrice, državni tajniče, cijenjeni kolegice i kolege. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora raspravio je na 73. sjednici održanoj 5. travnja 2011. godine prijedlog Zakona o posebnoj mjeri naplate poreznog duga uzrokovanog gospodarskom krizom i to kao matično radno tijelo. U uvodnom izlaganju predstavnica Vlade Republike Hrvatske istaknula je da se predloženim zakonom uređuju uvjeti, način i postupak naplate dospjelog i neplaćenog, odnosno nenaplaćenog poreznog duga, nastalog do 31. prosinca 2010. godine, s osnova poreza, carina, trošarina i doprinosa, osim doprinosa za mirovinsko osiguranje pojedinaca, i mirovinsko osiguranje temeljen individualne kapitalizirane štednje. Reprogramiranje poreznog duga provodi se na zahtjev poduzetnika koji ispunjava uvjete propisane ovim zakonom na rok do 30 mjeseci, uz propisanu kamatnu stopu koja u ovom trenutku će iznositi otprilike 8,3%. U raspravi na odboru iznijeto je mišljenje da je donošenje ovog zakona samo jedna od mjera kojima bi trebalo što prije riješiti veliki problem države glede neplaćanja poreznog duga, a koji bi i pridonio onda rješavanju problema nelikvidnosti. Međutim u raspravi je naglašeno da predloženi zakon treba svakako podržati jer se s njegovim odredbama stvaraju bolji uvjeti za lakšu naplatu poreznog duga, naplatu budućih poreznih davanja, kao i za osiguranje likvidnosti i opstanak poduzetnika. Osim koristi koji će ovaj zakon imati poduzetnici, imat će ih i država, jer će s njegovim donošenjem osigurati bolje punjenje državnog proračuna s osnove naplate poreznog duga. Isto tako istaknuto je u raspravi da je obostrana korist jer se relaksira situacija kod poduzetnika, a i omogućuje sigurna naplata poreznog duga, i da je vrlo prihvatljiva kamatna stopa od 8,3% u odnosu na zakonsku zateznu kamatu od 14%, po kojoj se do sada plaćalo zaostatak plaćanja poreznog duga. Međutim, u svezi članka 7. ovog prijedloga zakona iznijeto je mišljenje, a tim se člankom 7. predviđa da će se zakon odbiti zahtjev za reprogramiranjem naplate poreznog duga odbaciti ako poduzetnik koji podnosi zahtjev nije uredan porezni obveznik nakon 1. siječnja 2011. godine. U svezi tog prijedloga zakona iznijet je prijedlog da se tu dopuni da će se odbiti zahtjev i svim onim poduzetnicima koji su u to vrijeme imali porezni dug, ali su istodobno isplaćivali udjel u dobiti ili dividendu nakon 31. listopada 2008. godine do danas isplaćivali dobit, a istodobno imali i porezni dug. Time je kazano i istaknuto da sigurno onda nisu imali problem u nelikvidnosti i da nelikvidnost nije bio razlog neplaćanja poreznog duga ako su imali novčana sredstva za isplatu i dividende. Nakon rasprave Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora jednoglasno predlaže Hrvatskom saboru donošenje Zakona o posebnoj mjeri naplate poreznog duga uzrokovanog gospodarskom krizom zajedno sa sljedećim amandmanom: u članku 7. u stavku 4. dodaje se nova alineja i glasi: "zahtjev će se odbaciti ukoliko je porezni obveznik u razdoblju od 1. listopada 2008. godine vršio isplatu dividende, udjela u dobiti ili predujma dobiti, a u isto vrijeme je imao porezni dug." Hvala lijepo.
Hvala. Otvaram raspravu. Prvi u ime Kluba zastupnika SDP-a je gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice sa suradnikom, kolegice i kolege. Određeni nedostatak u prijedlogu ovog zakona je što nemamo ocjenu stanja da zaista pokušamo i brojčano vidjeti koliki je taj problem u RH. Onda mi dozvolite da u ime kluba SDP-a barem rečemo tu ocjenu stanja kroz brojke do kojih smo mi uspjeli doći. Sigurno da 36,7 milijardi kuna neplaćenih računa u RH je nešto što itekako treba zabrinuti Vladu, treba zabrinuti i nas u Hrvatskom saboru. To je brojka koja ne da je alarmantna nego nije smjela ni nastati. To je brojka protiv koje smo se morali boriti cijelu prošlu godinu, ali očito da dovoljno pažnje neprekidnom povećanju nelikvidnosti u RH nismo dali potrebnu pažnju. Vratimo se sada koliko je to procjena neplaćenih dugova. Negdje procjena je da neplaćeni dospjeli dugovi iznose nešto manje od 13 milijardi kuna. Znači, to su potraživanja državnog proračuna prema gospodarstvenicima. Ali, ono što je još zabrinjavajuće, brojka o kojoj se vrlo malo govori, to su dospjeli dugovi, a po dosadašnja 2 zakona da li Zakon o izvršavanju proračuna ili posebnim porezu mi imamo negdje procjenu da je 20 milijardi ugovoreno dospjelih dugova na obročnu otplatu. Što znači prelazimo brojku od 30 milijardi obaveza prema državnom proračunu. To su brojke koje su zabrinjavajuće, to su brojke koje pokazuju da gospodarstvenici nisu u stanju plaćati ne samo poreze nego nažalost i doprinose. I sigurno brojke koje znamo 80 tisuća pravnih subjekata koji je blokirano, gdje evidentno dobra polovica od njih ni nema mogućnosti da ostaje na tržištu i da pokušava funkcionirati. Što znači da opet ni postojeća rješenja u Zakonu o stečajevima i ja bih rekao čišćenju neuspješnih gospodarstvenika sa tržišta nemamo rezultata i u biti oni koji su zaista nesposobni, koji su stvorili ogromne obveze ugrožavaju i onaj dio zdravog gospodarstva. Sve su to brojke koje jednostavno traže rješenja. Što smo mi dosada imali od rješenja? Dosada velim osim rješenja kroz Opći porezni zakon i Zakon o izvršenju proračuna imali smo posebne mjere za gospodarski oporavak. To su oni modeli za financijsku konsolidaciju u gospodarstvu A, B i C od kojih, ja bih rekao, model A je bio dosta uspješan, ali evidentno nije popravio brojke vezano za nelikvidnost. Što znači, poduzete mjere Vlade RH nisu dale efekt nego su ti efekti ostali negativni sa trendovima neprekidnog rasta. I zato u klubu SDP-a i ovu mjeru, ovaj novi prijedlog zakona podržavamo i ocjenjujemo da je moguće postići neka poboljšanja, ali budimo iskreni mi smatramo da pojedinačne mjere, nesustavne mjere neće riješiti ovaj problem. Ublažit ćemo možda taj negativni trend, ali je pitanje da li ćemo zaustaviti negativni trend nelikvidnosti u RH. Par riječi u ime kluba vezano za sam prijedlog zakona. Prije svega u klubu smatramo da nije odabran dobar datum. Zašto 31.12.2010. godine? Ako je zaista ovako veliki broj pravnih subjekata nelikvidan, ako su ovoliko velike brojke dužnika prema državi zašto ne upotrijebimo datum 31.03.2011.? Prema tome zadnji mjesec prije donošenja ovog zakona. I smatram da će biti daleko korektnije da ako uvažavamo da su problemi u gospodarstvu, a očito da jesu jel ovog zakona bez toga ne bi bilo, naš prijedlog i mi ćemo ići sa amandmanom krenimo prema datumu 31.03. i obuhvatimo te datume. Jer jednostavno što ćemo? Ići ćemo 31.12. i sad ćemo imati ogromnih problema. Oni koji ne plaćaju doprinose na plaće najedanput moraju platiti 2 mjeseca i imat ćemo nedovoljni efekt. Znači, izgubit ćemo dobar dio gospodarstvenika radi toga što nismo obuhvatili prva 3 mjeseca ove godine. Pa je naša sugestija da bi imali što jači efekat ovog zakona zaista primijenimo 31.03. jer je to zadnje razdoblje prije donošenja ovog zakona. Također, smatramo da nije prihvatljivo da imamo nejednak odnos porezne uprave ili Vlade u svojim mjerama prema gospodarstvenicima. Dobar dio gospodarstvenika je koristeći opći POrezni zakon do sada reprogramirao na 10 mjeseci uz 14% svoju obavezu. Čitajući članak 2. njih se ne obuhvaća. I mi ćemo sada po tri zakonska osnova imati potpunu neravnopravnost kod gospodarstvenika. To nije potrebno. Prema tome, zašto nekima, imamo 10 mjeseci uz 14%, drugima ćemo sada imati na 30 mjeseci uz 8 i nešto posto. Naš je prijedlog obuhvatimo sve one koje svoje obveze nisu pravovremeno izmirivali pa ako su ih izmirili ja bih rekao na obročnu otplatu ugradimo da se i na njih se odnosi ovaj zakon. Znači, može zadržati obročnu otplatu ali može postaviti i zahtjev da koristi nove mogućnosti ja bih rekao potpore u gospodarskoj politici, a to je kroz Zakon o posebnoj mjeri naplate poreza. I SDP je u tom dijelu predložio amandman da znači sve gospodarstvenike pokušamo staviti u približno jednak položaj, a ne da netko tko je regulirao svoju obvezu po jednom drugom zakonu, a radi se o istoj pravnoj osnovi sada vidimo da je u neravnopravnom položaju. Isto da ne ulazimo u rasprave oko toga da li korisnici državnog proračuna svoje obveze izmiruju na vrijeme. Jer evidentno je da dio gospodarstvenika nije uspjelo naplatiti svoja potraživanja od korisnika državnog proračuna. Prema tome, mi smatramo da bi u porezni dug trebalo uzeti prebijeni iznos. Znači porezni dug korisnika prebijen za potraživanja prema korisnicima državnog proračuna. To je također amandman na članak 2. kluba SDP-a da jednostavno pokušamo kroz ovaj zakon što više toga načiniti. Bilo također odgovorno da probamo vidjeti što je sa nekim državnim poduzećima koja također na vrijeme ne plaćaju, ali polazim državna poduzeća nisu korisnici državnog proračuna, već su ja bih rekao pravne osobe sa prihodima pa ih je teško ugraditi u ovaj Porezni zakon. Ali evo sa ovih nekoliko prijedloga amandmana ovaj bi zakon bio efikasniji, obuhvatio nešto više gospodarskih subjekata, bio bi pravedniji jer bi u mnogočemu izjednačio, a s druge strane smatramo da bi takav prijedlog zakona bio efikasniji, brži. Neće biti komplikacija za ova tri mjeseca 2011. godine. Kao što sam rekao klub SDP-a smatra da nažalost ovakva mjera nije ono što može dati kompletna rješenja i nadalje će ostati problem. Klub SDP-a smatra da uz ovakav jedan zakon je ponovno trebalo razmisliti o zakonu o načinu plaćanja i plaćanjima u RH. I evidentno je kada razmatramo što se događa u RH sa još ovom jednom mjerom vidimo da Ministarstvo financija i Vlada će pokušati pomoći poreznim obveznicima. Nažalost, bankarski sustav nije okrenut ovakvim razmišljanjima. Nisu problemi samo poreske obveze, problemi su i obveze prema anuitetima koji se ne izvršavaju. Dogovori sa bankarskim sustavom idu vrlo teško. Prema tome, konsolidacija financijskog poslovanja pojedinih subjekata koji zapošljavaju velik broj ljudi i subjekata koji još uvijek mogu opstati na hrvatskom tržištu nije uspješno. I zato smatram da Zakonom o plaćanjima koji bi definirao i obvezu u kojim rokovima se moraju platiti, ali vjerojatno i nekakve predstečajne postupke van suda gdje bi država odnosno Vlada sa bankarima morali pronaći rješenje da se subjekti ne gase i rješenja kroz takav jedan zakon bilo bi također ogromna pomoć pravnim subjektima i poduzetnicima. Prema tome, šteta je da kada već ide ovakav zakon nismo razmišljali o Zakonu o plaćanjima, nismo razmišljali kako da na slične mjere refinanciranja, reprogramiranja ja bih rekao utjecaja na visinu kamate ne definiramo i posebnim Zakonom o plaćanjima gdje se bez suda u ubrzanim postupcima država odnosno Ministarstvo financije i ostale vjerovnike države mogu kvalitetnije dogovarati sa bankarskim sustavom, a sve u cilju spašavanja radnih mjesta i u cilju spašavanja gospodarstvenika. Prema tome, klub SDP-a se zalaže za što aktivniju ulogu Vlada Republike Hrvatske u pokušaju spašavanja dužnika u pokušaju spašavanja radnih mjesta. Klub SDP-a će podržati ovaj prijedlog zakona uz eto zamolbu Ministarstvu financija i Vladi da zaista pokušaju prihvatiti naše amandmane i shvatiti da je to pravednije prema poduzetnicima, da će dati veći efekat i ponovno podsjećamo na to da bi bilo interesantno razmotriti određeni zakon o načinju plaćanja u RH. I možda dvije riječi o jednom problemu da Ministarstvo financija shvati da je sve više problema za blokade računa, deblokade računa, načinu poslovanja FINA-e, da nisu u problemu samo poduzetnici i naši sugrađani i da u tom sustavu nešto ne valja. Pa prema tome, ako ministarstvo samo ocijeni da bi nekakvim rješenjima u tom dijelu trebalo itekako se pobrinuti da poduzetnici koji putuju upadnu u blokadu, a nemaju mogućnosti po desetak dana da skinu blokadu koju su isplatili i dugove isplatili, da je evidentno da je potrebna i zakonska mjera u tom dijelu. Pa upozoravamo ministarstvo na probleme i mislim da ih je lako detektirati ako se sa FINA-om raščiste ti problemi.
Hvala. Imamo i jedan ispravak, gospodin Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Iako se ja sa većim dijelom rasprave kolege Linića mogu složiti, međutim htio bih ispraviti dvije stvari, a to je da država sa neplaćanjem svojih obveza na određeni način dovodi u poziciju poduzetnike da oni ne plate svoje obveze. To naprosto nije istina. Može se vidjeti prilikom izvršenja proračuna koliko je izvršeno obveza iz proračuna, Zakon o fiskalnoj odgovornosti definira da nijedan ministar ne može potrošiti više nego što ima, a to je bilo i prije. I druga stvar, po izvješćima o stanju u poduzećima u većinskom državnom vlasništvu, nijedno od tih poduzeća više nema rok plaćanja veći od 60 dana. Međutim kolega Linić, ima nešto što ste možda htjeli reći nešto ali niste, a to je da se onome tko je dobio posao na natječaju plati, međutim on ne plati svojim podizvođačima i onda se ti ljudi nalaze u ovome problemu. I treća stvar što je, ovdje se ne spominje, a to je da među ovih 36 milijardi 60% je onih koji nemaju niti jednog zaposlenog ili preko 20 tisuća ili 60% gledajući nominalno je tih i taj problem trebamo riješit onda će slika na likvidnosti poreznog duga biti sasvim identična, ali možemo se vratiti na Zakon o dospjelim a nenaplaćenim potraživanja. Praktički mnogi od onih koji su se trebali riješit tim zakonom se i danas vode kao porezni dužnici. Dakle, moramo riješiti kako iščistiti iz poreznog knjigovodstva one koji duguju više godina, ne mogu, praktički više ne postoje, ne mogu platit svoje obveze.
Hvala. Ja ću još jedanput zamoliti klubove prvenstveno da osiguraju nazočnost zastupnika u 15,30 zbog obraćanja predsjednika Europske komisije Europske unije gospodina Barrosa pa je mislim na vrijeme da okupimo zastupnike i zastupnice kako bi nas bilo što više. Hvala. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa, poštovani gospodine predsjedniče. Poštovana ministrice s državnim tajnikom, cijenjeni kolegice i kolege. Zadnjih godina govorimo samo o ekonomskoj krizi i nije sporno da je ekonomska kriza pokazala svu svoju razornost, donijela svu pogubnost koju ona sa sobom donosi i sve posljedice koje već ekonomska povijest je potvrdila što velike ekonomske krize kao što je ova nose sa sobom. Koje su najveće posljedice te krize? Najveći je pad gospodarske aktivnosti, porast nezaposlenosti, porast nelikvidnosti, pad kupovne moći i potrošnja. Ali u Hrvatskoj svi ovi pokazatelji su bili izraženiji nego što sama krizi nosi sa sobom. Zašto, zato što su mnogi osim što su imali probleme zbog ekonomske krize i zlorabili tu poziciju i taj položaj odnosno tu situaciju. Zašto je došlo do pada gospodarske aktivnosti veće nego što je prouzročila ekonomska kriza, pa ponajprije zbog toga što upravo za vrijeme trajanja ekonomske krize kreditna aktivnost poslovnih banaka bila je niža nego u vrijeme prije krize. Odnosno, kad je sustav bankarski bio nelikvidniji i imao je kreditnu aktivnost veću nego kad je bio likvidniji, kad je imao višak likvidnosti u prosjeku 6 milijardi kuna, kreditna aktivnost banaka je smanjena. To je dodatno ojačalo posljedice ekonomske krize i pridonijelo još većem gospodarsku padu gospodarske aktivnosti. Zašto je došlo i do veće nezaposlenosti nego što je to prouzročila ekonomska kriza, pa zato što padom gospodarske aktivnosti dolazi do nužnih posljedica otpuštanja zaposlenika, ali i dodatno su tu poziciju koristili neki poduzetnici koji su svoju proizvodnost povećali dodatnih otpuštanjem zaposlenika, iako im to nije situacija tražila. Oni su iskoristili, zato i je veći postotak porasta nezaposlenosti nego što je to sami pad prouzročio. Zna se koliko, govorio sam nekoliko puta o Okunovu zakonu, koliko gospodarski pad prouzroči i porast nezaposlenosti. Kod nas je dvostruko viši upravo zbog ovih razloga jer su tvrtke koje su poslovale sa najvećom dobiti otpuštali zaposlenike, a to nisu morali, ali su povećali time i dobit i proizvodnost i produktivnost upravo na temelju otpuštanja zaposlenika. Zašto je i porast nelikvidnosti bio veći nego što bi to tražila posljedica ekonomske krize? Zato što je svim poslovnim subjektima, svim poduzetnicima na već odobrene ranije kredite poslovne banke podigli kamatne stope i u poslovnim planovima su imali planirane rashode za određene iznose kamatnih stopa, a onda ih iznenadila situacija da im se povećala rata za 30 ili 35%. Naravno da je to utjecalo na nelikvidnost poduzetnika, nemogućnost plaćanja svojih obveza pa nemogućnost plaćanja i poreza. Istodobno nisu mogli doći do novih kredita i zbog loše situacije u kojoj su se zatekli, ali i zbog novog povećanja kamatnih stopa jer je bilo nepovoljno. Što se dogodilo kod građana? Isto, slično, smanjila se kupovna moć jer većina građana koja je zadužena preko noći im je jednostavno promijenjena kamatna stopa i povećala se otplatna rata za 30-tak%. Time je smanjena potražnja, a čim se smanji potražnja smanjuje se i proizvodnja. To dodatno je sve pojačavalo posljedice ekonomske krize. Što onda treba država činiti u takvoj situaciji? Tri su ključne ekonomske uloge države: mora ispravljati tržišne promašaje i defekte, mora donositi programe pravednosti i mora poticati gospodarski rast. Ovo je jedna izravna mjera, ovaj prijedlog zakona je izravna mjera koja će imati izravne pozitivne učinke, ali i neizravne. Izravne jer obostrano koristi i poduzetnicima, relaksira situaciju kod poduzetnika da im se omogući da predahnu i otplate svoje obveze državi, a istodobno država će naplatiti na taj način svoje potraživanje. Ali isto tako i neizravno će utjecati višestruko, a najviše i na gospodarski rast jer će poduzetnici postati likvidniji, a time će moći financirati nove aktivnosti svoje. Klub HDZ-a smatra da ovaj zakon treba podržati i posebno podržava i amandman koji je predložio Odbor za financije i državni proračun da se iz ovog programa reprogramiranja isključe oni koji nisu plaćali svoje obveze, a to im nije bio razlog nelikvidnost jer su u isto vrijeme isplaćivali udio u dobiti ili dividendu. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba HNS-a i HSU-a gospodin zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana ministrice sa suradnicima, kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o posebnoj mjeri naplate poreznog duga uzrokovanog gospodarskom krizom i otprilike čini mi se da je ovo suočavanje sa našom zbiljom. Znači, rješavanje posljedica i cijena što nemamo sustav koji može prevenirati ovakve događaje, jer nisu svi dugovi sigurno nastali u eskalaciji ove krize, nego se jedan velik broj dugova vuče godinama. Prema tome, što reći o ovom zakonu nego da je on nužno zlo, da je to zakon ograničenih dosega i ograničenog vremena trajanja. Naravno za neku kvalitetniju ocjenu ovog zakona nedostaje u obrazloženju ovog zakona stvarna ocjena stanja. A ja osobno se već osam godina u ovom Parlamentu zalažem za nešto što bi bilo puno trajnije, nešto što bi bilo za sva vremena. Jer poteškoće u poslovanju ne moraju biti izazvane gospodarskom krizom koja izvana utječe na naše gospodarstvo nego i nekim drugim odnosima. Ja se već osam godina zalažem da izmijenimo Zakon o stečaju, da ugradimo nešto što se zove i što imaju gotovo sve normalne zemlje u svijetu obvezu pred stečajne nagodbe ukoliko je poduzetnik, ukoliko je gospodarski subjekat u poteškoćama, a ta predstečajna nagodba uključuje sve od reprograma dugova do ulaska u vlasničke portfelje u smislu kompenzacije dugova. To bi bilo jedno trajnije uređivanje i ne bi se morale onda ovo područje i ne bi se morale onda donositi, ne bi se morali donositi ovakvi zakoni ograničenog vremena trajanja, odnosno ograničenog dosega. Ono što je temeljni nedostatak koji u ovom zakonu vidi klub Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika je kategorija kamata. Što to znači? Ako će se reprogram raditi sa postojećim zateznim kamatama onda, a one se kreću između 15 i 17% onda vrlo teško da će bilo koji poduzetnik to moći platiti. Ili možda ovaj zakon nema nadležnosti da drukčije utvrđuje kamate ili će se on obračunavati po Općem kamatnom zakonu. Naravno da se ovdje daje rješenje, ali ovdje se govori o rješenju koji sadrži odluke o reprogramu dugova i kamata što znači da će se kamate uređivati, a kolike će one biti u ovom zakonu ne piše. Za jedno ozdravljenje gospodarstva sigurno ostati na kamatama 15, 17% to oni koji su u problemima ionako neće moći platiti i to neće moći nikada riješiti. A posljedica je da kad se jednom ubije gospodarstvo ne može ga se vratiti tako lako a to je slučaj kod većine tvrtki. Zato je mudro tim tvrtkama dati da prodišu ne samo možda kroz ovakav Zakon o reprogramiranju dugova, nego je možda bilo potrebno razmisliti o svojevrsnom moratoriju. Dakle, još nešto više nego što imamo sada. Naravno ovdje država mora se puno toga odreći da bi dugoročno puno više dobila. Ovdje se radi o jednom, o potrebi jednog hrabrog koraka i odustajanja od dijela svojih, značajnog dijela svojih potraživanja da bi u budućnosti sustav državnog proračuna, sustav poreza, sustav doprinosa funkcionirao puno bolje nego sada. Naravno da za kriterije kojima bi se trebalo povoditi prilikom donošenja i reprograma dugova nije pozvana samo država. Naravno da su pozvani i gospodarstvenici jer jedno što sigurno nije sporno, to da gospodarstvenici nisu u dovoljnoj mjeri u ovome sudjelovali. Ali nije ni sporno da se jednostavno ovo mora učiniti i da je već dosta kasno da se ovo učini. Jer ako se dalje čeka onda je izvjesno da će nam 30 do 40% gospodarstva jednostavno umrijeti jer je sada na izdisaju. Ovaj čin stavlja svakako na test sposobnosti i legitimitet države. Teško je govoriti u 8 godini mandata za redom o sposobnosti. Teško je govoriti i o legitimitetu da ne reproduciram već rasprave koje su se ovdje odvijale i nema smisla baviti se sa stvarima koje su već rečene. Ali je činjenica da je to teško. Uvijek se moramo pitati da kod ovog čina da li šaljemo lošu poruku onima koji uredno ispunjavaju svoje obaveze. Da li će oni sebe sa oproštenjem smatrati budalama jer sve svoje obveze ispunjavaju prema državi. Naravno da bi i u tom sustavu trebali imati sustav bonus malus, da imamo dio fleksibilnih obaveza u pozitivnom smislu za one koji uredno ispunjavaju obaveze kao što imamo penalizaciju kod kamata za one koji neuredno ispunjavaju svoje obveze. No, ne treba se toga bojati, jer ako ne interveniramo ono što je nezdravo u gospodarstvu ionako će odumrijeti, a država mora pomoći onima koji imaju i najmanju šansu da prežive jer je to opće društveno prihvatljivo jer je to potrebno, i jer je to na kraju krajeva i polaganje ispita odgovornosti u ovom trneutku. Ono što je dobro i što svih može umiriti nikome se ne otpisuju dugovanja, mogu se smanjiti određene obaveze, ali će se svakako pomoći odgađanjem i reprogramiranjem plaćanja, dok ne počnu funkcionirati i smatramo da je rok od 30 mjeseci solidan. Znatna pomoć bila bi doista kako sam već rekao u otpisivanju dijela zateznih kamata, koje su barem dvostruko veće od standardnih i koje dobrim dijelom guše tvrtke, bilo bi, time bi se stimuliralo i redovne platiše jer ne bi bili penalizirani zateznim kamatama, a država ne bi smjela cipelariti, oni koji su već na podu, a još imaju šanse da ustanu. Otpis bi se odnosio na razliku između redovnih i zateznih kamata, jer je upravo ona fatalna za tvrtke u problemima. Takva su rješenja važna i za one zdrave, koji su uvijek na vrijeme plaćali, i to je ustvari moj odgovor da se oni ne osjećaju loše, jer i oni znaju da smo svi u vezanom sustavu i da ako jedni umru ni oni neće imati s kime raditi, ako jednostavno nema ili sutra ne postoji 30 do 50% gospodarstva. Da li je ova mjera dovoljna za ozdravljenje posrnulih poduzeća? Sigurno da nije dovoljna mjera, sigurno bi se moglo dio dugova riješiti i kroz posebne fondove i kroz posebne postupke zamjene potraživanja za vlasničke udjele, rekoh vraćam se na početak nemamo na žalost u Stečajnom zakonu mogućnost predstečajne nagodbe koja bi to mogla omogućavati, ali i to se može posebnim zakonima. Ako se ovo rješava posebnim zakonom, vjerovatno se i to može posebnim zakonom rješavati. Prihvatljivo je svakako prijedlog kluba, prihvatljiv je prijedlog kluba SDP-a o, da se u zakon ugradi mogućnost prebijanja dugova, to znatno ubrzava proces i raščišćava ukupan dug, jer je on dvosmjerna ulica, on nikako nije jednosmjerna ulica, i naravno da je prihvatljiv i prijedlog odbora koji je predložio amandman, nama je to jako prihvatljivo da rješenje o reprogramu dugova ne mogu dobiti oni koji su isplatili akontaciju dividende ili dividendu. Imam nešto što, oko čega bih polemizirao u članku 7. stavak 4. gdje se nešto u zakonu navodi kao ocjena gospodarskog subjekta da li je on uredan ili neuredan porezni obveznik. Mislim kategorija uredan ili neuredan porezni obveznik je jedna etiketa, šta ona sama po sebi znači. Za mene bi puno više značilo da u tom članku piše ako je on podmirio dospjele obaveze, poreza i doprinosa nastale od 1. siječnja 2011. nadalje. Meni ne treba etiketa da li je netko uredan ili neuredan porezni obveznik, da li on svoje obveze u ovoj godini podmirio svaki mjesec uredno ili je sve podmirio odjednom jer je imao poteškoća, meni je manje važno. Na kraju, naravno razjasnio sam si sa ministricom formulaciju izuzeća doprinosa za individualnu kapitaliziranu štednju od mogućnosti reprograma, to smatramo u redu, iako bi mi u ime kluba najrađe još dodali u članak 9. da kod ukidanja rješenja, da će Ministarstvo financija ukinut će rješenje ukoliko utvrde da se poduzetnik ne pridržava rokova i načina plaćanja utvrđenih rješenja, naravno i uplate doprinosa koji se izdvajaju u samom zakonu, posebno se tretiraju doprinose za mirovinsko osiguranje po osnovi individualne kapitalizirane štednje. U nedostatku boljih, kvalitetnijih rješenja pozdravit ćemo zakon u nedostatku dugoročnih rješenja za gospodarstvo, u nedostatku preventivnih rješenja, klub Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika podržat će ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Hvala. Imamo dva ispravka. Prvo gospodin Davor Huška. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kaže kolega Hrelja da u ovom zakonu ne piše po kojoj kamati će se provoditi reprogram poreznog duga. Piše kolega točno da na rok od 30 mjeseci uz propisanu kamatnu stopu, kamatna stopa u visini prosječne kamatne stope na trezorske zapise Ministarstva financija, s rokom dospijeća od 364 dana, ostvarena na zadnjoj aukciji trezorskih zapisa Ministarstva financija, koja je prethodila danu stupanja na snagu ovog zakona, uvećana za 5 postotnih bodova, ona je danas nešto veća od 8%. Isto tako kaže kolega da poduzetnici koji ispunjavaju uredno svoje obveze nisu ili su budale, ili se tako osjećaju. Ja mislim upravo suprotno, to su vrijedni poduzetnici, gospodarstvenici koji su u daleko boljoj poziciji od ovih koji su došli u probleme vezano za neplaćanje poreznog duga, a u konačnici neće platiti kamatnu stopu koju će platiti korisnici ovog reprograma. Držim da oni nisu budale, nego da su u daleko boljoj poziciji od korisnika ovog reprograma. Zahvaljujem.
Hvala. Ispravak, gospodin Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolega Hrelja je rekao da država cipelari one koji su na podu. Pa to je netočno apsolutno. Dapače ovim načinom država pomaže onima koji su u problemima. A i brojnim drugim mjerama pomaže dakle onima i jamstveni fond u tom smislu je dakle taj, jamstveni fond je dakle taj koji isto tako pomaže onima koji su u problemima i brojne druge mjere naravno i potpore malom poduzetništvu, poduzetničke zone itd., gospodine kolega, dakle borba za svako radno mjesto u konačnici naravno za doprinos umirovljenicima i redovite isplate mirovina koje mi činimo na vrijeme. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa ministrica Martina Dalić, u ime predlagatelja. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa ja bih ustvari željela govoriti o pitanju poruke, u raspravi je istaknuto i postavilo se i pitanje pa kakvu mi to poruku šaljemo onima koji uredno plaćaju porez. Šaljemo im poruku da su dobro činili, i da ubuduće porez treba plaćati uredno. Ministarstvo financija uvijek, i što je ustvari i naravno njegova zakonska zadaća, ono naplaćuje poreze i doprinose i sva ona druga javna davanja koja su stavljena Poreznoj upravi i Ministarstvu financija u zadatak da ih naplaćuje. I porezne se obveze moraju plaćati uredno. To znači da Ministarstvu financija i Poreznoj upravi stoje na raspolaganju različite mjere naplate u slučaju da opazi da neki porezni obveznici ne plaćaju uredno svoje porezne obveze. Tako da je u prošloj godini samo tijekom 2010. Porezna uprava donijela 27,4 tisuće rješenja o pljenidbi novčanih sredstava, 22,9 tisuća rješenja o pljenidbi tražbina, rješenja o pljenidbi i zasnivanju zaloga nad nekretninama 11,8 tisuća, zasnivanje založnih prava nad nekretninama 3,8 tisuća. I ne treba računati i u slučaju da se prihvati ovaj zakon i ne treba računati da će Ministarstvo financija umanjiti svoje napore za urednu naplatu poreza i urednu naplatu poreznih tražbina. Ono što se želi postići ovim zakonom jest da se dio dugova koji između ostalog i u odnosu na porezne obveznike protiv kojih Ministarstvo financija jest i poduzelo mjere prisilne naplate i recimo već zasnovalo založna prava nad njihovim nekretninama i tome slično da im se omogući da taj porez plate. I zato u naslovu ovoga zakona, on se zove mjera naplate. Kao što sam rekla on nije ni mjera subvencije ni mjera nagrade onima koji su bili neuredni, on je mjera naplate. A kao mjera naplate ocjenjujemo da će upravo zbog posljedica gospodarske krize jednim dijelom i pomoći da i gospodarski subjekti koji su opterećeni tim poreznim dugom lakše, da se tako izrazim, stanu na svoje noge. I stoga ustvari ovaj zakon treba promatrati i u kontekstu cjelokupnih i ukupnih mjera koje Vlada poduzima u kontekstu gospodarskog oporavka. Jer i mislimo da je stoga komplementaran jer i onome što činimo sa modelom A, sa modelom B, s modelom C, mjerom kao što je osnivanje fondova za gospodarsku suradnju i slično. Razlog zašto se ovaj zakon predlaže upravo sada jest taj da opažamo i vidimo u gospodarskim, pojedinačnim pokazateljima da vidimo znakove gospodarskog oporavka. I upravo u ovom trenutku stoga predlažemo ovakvu mjeru naplate kako bismo pridonijeli jačem i bržem oporavku subjekata sa poteškoćama koji su imali poteškoća u plaćanju poreza. A mislim da podaci jasno pokazuju da je ukupan skup vladinih mjera i dao svoje rezultate. Vrijednost blokada i do 60 dana krajem veljače bila je više od 40% manja nego krajem prosinca, broj nelikvidnih subjekata i subjekata u blokadi bio je krajem veljače 2200 nasuprot 5200 krajem prošle godine. Dakle, mislim da te mjere i ukupne mjere Vlade RH daju svoje rezultate i treba ih promatrati sve zajedno. A međutim, niti modelom A, niti modelom B ne mogu se i neće se i ne treba očekivati da će se riješiti insolventni subjekti koji su u blokadama duže od 1, 2 ili 3 godine, a upravo nam podaci FINA-e pokazuju da postoji više od 25 tisuća subjekata koji su u blokadi više od 5 godina. Za njih postoji samo jedan lijek i za njih i za takve koji ustvari kao gole ljušture samo postoje u pravnom sustavu za njih kao što sam rekla Ministarstvo financija u naplati dugova primjenjuje i krajnju mjeru, a to je stečaj. Hvala vam lijepo.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Gospođa Ingrid Antičević-Marinović, izvolite. Nema je. Potom gospodin zastupnik Dragutin Lesar, izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospođo ministrice. Da li je ovaj prijedlog zakona dobar, da li će donijeti korist poduzetnicima? Ja moram priznati da na to pitanje ne mogu ni sam sebi dati odgovor jer sam očekivao da će u opisu stanja i u obrazloženju zakona biti dat i podatak koji će odgovoriti na to pitanje koliko su porezni dugovi poduzetnika na koje se odnosi ovaj prijedlog zakona. Ne samo što gospođa ministrica taj podatak nije dala u prijedlogu zakona, nije ga ni spomenula danas obrazlažući ovaj prijedlog zakona, niti pak sam dobio još odgovor na svoje zastupničko pitanje u kojem sam te podatke tražio. Koliko poduzetnici u Hrvatskoj danas duguju poreza državi? Čuli smo podatke o broju solventnih, insolventnih, broju različitih rješenja koje je ministarstvo, odnosno Porezna uprava izdavala međutim nikako da dobijemo podatak koliko iznose porezni dugovi s naslova poreza na dohodak, poreza na dobit, PDV, trošarina ili ukupni porezni dug. Barem taj podatak da dobijemo. On je meni bitan zato jer bi mi odgovorio na pitanje koliko dio novca će privremeno ostati na raspolaganju poduzetnicima koji bi inače trebao biti prihod države. Dakle, država privremeno taj iznos kapitala, vrijednost kapitala, ostavlja na raspolaganju poduzetnicima kako bi lakše prebrodili teškoće u kojim su se našli. Je li to pola milijarde, milijardu, dvije milijarde? O kojem se novcu radi? Zašto to nigdje ne piše i zašto ne možemo sada dobiti odgovor na pitanje, dakle koliko novaca država privremeno ostavlja poduzetnicima s mogućnošću odgode naplata poreza kao mjera naplate? Drugo, da li će pravo na odgodu plaćanja poreznih obaveza imati i oni poduzetnici koji u poduzećima ostavljaju dugove i prema državi i prema radnicima i osnivaju nove tvrtke? Zakon doduše u članku 7. govori ako se ne varam povezanim društvima koje podatke podnositelj zahtjeva mora dati. Ali da li činjenica da jedan te isti poduzetnik ima više društava koje jesu više ili manje povezana, pa u dva ili tri društva jeste porezni dužnik, a u dva ili tri društva isplaćuje dobit odnosno dividendu. Da li ovaj prijedlog zakona predviđa mogućnost odnosno daje zabranu onim poduzetnicima koji namjerno i svjesno dugove ostavljaju u mrtvim poduzećima, društvima, dugove prema državi i prema zaposlenicima? Neisplata plaća. Da li je dug poduzetnika prema radnicima s naslova neisplata plaća otežavajuća ili olakšavajuća okolnost prilikom podnošenja ovog zahtjeva? Država se i ovim zakonom pokuša maksimalno osigurati da će taj porezni dug bilo kada ili bilo kako naplatiti i to s kamatom. Ali što je sa isplatom plaća? U sklopu Socijalno-gospodarskog vijeća dogovoreno je da do 20. travnja Vlada predloži promjene potrebnih zakona kako bi se u buduće izbjegavala situacija da netko radi, a ne prima plaću. Ja smatram da je i ovaj prijedlog zakona ili bi mogao ili morao biti dio tog paketa. I ne mogu prihvatiti da poduzetnik može od države dobiti prolongat poreznih obaveza, a da država niti ne pita da li isplaćuje plate radnicima, da li je isplaćivao ili ne do 31. prosinca prošle godine i što je s plaćama nakon 1.1. ove godine. I još ne što. Da li država priznaje ili prihvaća prolongat poreznih obveznika, bez obzira da li će taj poduzetnik i ubuduće nakon sklapanja aranžmana u odgodi poreznih obveza isplaćivati plaće? Da li bi obaveza uvjet prolongata morao biti to da poduzetnik redovito isplaćuje plaće? Što je sa socijalnim doprinosima, mirovinskim i zdravstvenim? Da li obaveza plaćanja isplate obračuna isplate tih socijalnih doprinosa do 31.12. prošle godine jeste u korist poduzetnika koji traži prolongat ili mu je to negativnost? Da li i nakon sklapanja ovog aranžmana će država tolerirati neplaćanje doprinosa ili neće? Naravno da ni u ovom trenutku nema službenih podataka kolika su dugovanja za mirovinski i zdravstveni doprinos, pa zbog toga ne možemo usporediti i moguće posljedice prijedloga da poduzetnik koji ulazi u ovaj aranžman odgode poreznih obveznika mora redovito isplaćivati plaće i plaćati mirovinski i zdravstveni doprinos. Da li ima poduzetnika koji državi duguju ali istovremeno od države potražuju? Nije li ovo idealna prilika da gdje god se država pojavljuje u ulozi potraživanja poreza, a ujedno i obveznik plaćanja nečega prema poduzetnika se izvrši mjera preboja, kao jedno od efikasnih, neću reći najefikasnijih, ali efikasni ali i sigurno najbržih načina reguliranja međusobnih obaveza. Ovaj prijedlog zakona ne predviđa mogućnost prebijanja takvih dugova. Mislim da bi trebalo iskoristiti situaciju donošenja ovog zakona i preboj uvrstiti tamo gdje god se država pojavljuje kao dužnik prema poduzetnicima. Da li postoje sređeni podaci i evidencija o poduzetnicima koji jesu porezni dužnici, a istovremeno su suvlasnici ili većinski vlasnici drugih društava koje posluju pozitivno ili će se ti podaci morati tražiti od nekog drugog subjekta? Ja u prijedlogu zakona nisam vidio čiji su podaci za primjerno i odobrenje zahtjeva za prolongat mjerodobni. Tek nakon odgovora pitanja gospođo ministrice, koliko je porezni dug poduzetnika u ovom trenutku i da li neisplata plaća i neplaćanja mirovinskog i zdravstvenog doprinosa nije u interesu države da i u ovom zakonu to ugradi kao kriterij koji će nekom pomoći, a dugoga diskvalificirati? Kao odgovor na pitanje, što s onim poduzetnicima koji su dugove državi i radnicima ostavili u jednom poduzeću, osnovali novo društvo u kojem posluju pozitivno? Tek nakon odgovora na ta pitanja moći ću cijeniti da li je ovaj prijedlog zakona zaslužio da ga se podrži ili ne.
Hvala. Gospodin zastupnik Nenad Stazić. Nema ga. Gospodin zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Držim da je ovaj Zakon o posebnoj mjeri naplate poreznog duga uzrokovanog gospodarskom krizom uz prijedlog Zakona o zabrani i sprečavanju obavljanja neregistrirane djelatnosti koji je također na dnevnom redu ove naše 23. sjednice, posebno značajan u provedbi programa gospodarskog oporavka, smanjenje utjecaja i posljedica gospodarske krize na hrvatsko gospodarstvo, te u konačnici utjecaja na rast gospodarske aktivnosti, povećanja bruto domaćih proizvoda i smanjenja nezaposlenosti. Vlada na ovaj način pomaže poduzetnicima, poreznim obveznicima koji zbog gospodarske krize imaju problema s plaćanjem poreznog duga nastalog od listopada 2008. godine pa do kraja 2010. godine daleko bolja mjera nego blokada računa, prisilna naplata, što nerijetko dovodi do daleko većih problema u poslovanju poduzetnika što nerijetko dovodi i do predstečajne ili stečajne situacije u pojedinim poduzećima, tvrtkama. Vlada nudi ovim zakonom mogućnost da porezni dug uzrokovan gospodarskom krizom poduzetnici reprogramiraju uz ispunjavanje naravno određenih uvjeta na rok od 30 mjeseci uz propisanu kamatnu stopu koja je u visini prosječne kamatne stope na trezorske zapise Ministarstva financija s rokom dospijeća 364 dana ostvareno je na zadnjoj aukciji trezorskih zapisa Ministarstva financija. Čuli smo od ministrice da je ona danas nešto veća od 8%. Donošenje ovog zakona samo je jedna od mjera koja bi trebala što prije riješiti veliki problem države glede neplaćanja poreznog duga. Vjerujem da je ovo upravo početak da se veliki porezni dug definitivno naplati ili na druge načine makne sa stavke potraživanja Ministarstva financija. Osim koristi koje će ovim zakonom imati na prvom mjestu poduzetnici, gospodarstvenici imat će ih dakako i država jer će se donošenjem ovog zakona osigurati bolje punjenje državnog proračuna. Naravno, tu su jedinice lokalne samouprave koje će ostvariti značajniju naplatu sa osnove naplate poreznog duga. Zbog svega navedenog držim da je ovo jedan jako dobar zakon i u cijelosti ga, uz amandman Odbora za financije i državni proračun, prihvaćam. Zahvaljujem.
Hvala. Gospodin zastupnik Gordan Maras. Nema ga. Gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala, gospodine predsjedniče. Ministrice, državni tajniče, kolegice i kolege. Dobro je da ovaj zakon došao mada on značajno kasni. On se poziva na to da će se kroz to rješavati jedan dio posljedica gospodarske krize, dakle onih koji u vremenu krize nisu mogli na vrijeme podmirivati svoje porezne obveze, međutim ovo su posljedice. Zašto poduzetnici ne mogu podmirivati svoje obveze pa između ostaloga i obveze prema državi? Zato što u Hrvatskoj godinama zapravo imamo problem nelikvidnosti koji se ne rješava, problem urednosti u platnom prometu. Mada to imamo regulirano i zakonima da se obveze moraju plaćati u određenim rokovima to se ne poštuje. Ne zaoštravamo problem neplaćanja pa i onih koji su solventni, a ne plaćaju svoje obveze i tako dovode u probleme one koji žele, hoće i uredno posluju. Dakle, posljedica neplaćanja poreznih obveza zapravo je uzrokovana visokom nelikvidnošću. Ako pratimo samo u ove dvije krizne godine što se dešavalo sa neplaćanjem vidimo da su se blokirane obveze ili nepodmireni računi u te dvije godine udvostručili, da u posljednjih mjeseci se blokade povećavaju za gotovo milijardu kuna, između 800 i milijardu kuna. Posljednji objavljeni podaci: prosinac prošle godine 35,8 milijardi, siječanj ove godine 36,7 milijardi blokiranih računa. Dakle, kad gledamo po ročnosti onda je 84% nepodmirene vrijednosti duža od jedne godine od čega je velik dio nenaplativ. Ni taj dio se ne rješava. Pokušava se to rješavati i kroz Stečajni zakon i kroz Ovršni zakon, a zapravo se najveći problemi i oni koji generiraju nelikvidnost ne odstranjuju iz gospodarskog sustava. Već je rečeno ovdje da u samom obrazloženju zakona i ocjeni stanja nemamo nijednu cifru iz koje bi bilo vidljivo koliki je problem neplaćanja poreznih obveza. Po nekim podacima, a neke od njih je iznio i sam državni tajnik na jednoj od sjednica Odbora za financije, gotovo u ovom razdoblju od '90.-te godine gotovo 50 milijardi različitih poreznih obveza i drugih državnih davanja nije naplaćeno. U nekoliko navrata se pokušavalo rješavati problem neplaćanja poreznih obveza, one koje su naravno nagomilane. Prvi puta se to činilo 2001. godine kada je donesen Zakon o naplati dospjelih a nenaplaćenih poreza, carina, doprinosa i državnih davanja. Tada je bilo evidentirano oko 23 milijarde kuna takvih državnih potraživanja. Različiti su modeli bili kako riješiti ovaj problem, između ostaloga i kroz otpis dugovanja, međutim to je bilo moguće tada raditi na takav način s obzirom da je to vrijeme nakon rata, ratnih razaranja kada su mnoge tvrtke i nestale iz gospodarskog sustava i zapravo je to bilo vrijeme kada je trebalo riješiti problem nagomilanih državnih potraživanja i iza toga osigurati uredno plaćanje poreznih i drugih neporeznih davanja. Međutim, što se dešava? Mi sada po nekim procjenama imamo 13,5 milijardi kuna poreza, doprinosa, drugih davanja koja su blokirana i neki kažu čak i 20 milijardi kuna one koje su na određeni način regulirali svoj porezni dug kroz obročne otplate itd. Ako je to točno onda je to ogroman problem, to je ogroman problem za proračun, a to je ogroman problem i unutar samog funkcioniranja platnog prometa jer ukoliko dođe do takvih blokada praktički mi ćemo uništiti najveći dio gospodarskih subjekata. I zato kažem dobro je da idemo sa ovakvim jednim prijedlogom zakona, međutim to nije dovoljno. Ukoliko nećemo rješavati nelikvidnost, ukupnu nelikvidnost u sustavu mi nećemo riješiti problem niti naplate poreznog duga. Što sada imamo, sada imam Opći porezni zakon koji na određeni način regulira mogućnost odgode plaćanja poreznog duga, imamo one godišnje zakone o izvršavanju državnog proračuna pa tako recimo u ovom zadnjem našem zakonu koji se odnosi na Državni proračun 2011. godine u člancima 44. i 45. regulira se odgoda i obročna otplata duga, te prodaja, otpis i djelomičan otpis potraživanja gdje ministar financija može odobriti odgodu ili obročno plaćanje do milijun kuna i otpis ili djelomični otpis do 50000 kuna naravno uz kamatu koja je trenutačno 14%. A odgodu duga iznimno može odobriti i Vlada i to do 10 mjeseci. Ovaj zakon regulira mogućnost odgode duga do 30 mjeseci uz kamatnu stopu koja je trenutačno negdje oko nešto više od 8%. I zato mislim da bi bilo potrebno kad već idemo poduzimati jednu takvu mjeru da to ujednačimo ili ćemo mijenjati Zakon o izvršavanju Državnog proračuna za 2011. godinu ili ćemo prihvatiti ovu mogućnost da se i do sada način reguliranja kroz odgodu plaćanja duga do 10 mjeseci to može naknadno utvrditi do 30 mjeseci. Sigurno da bi to na neki način dovelo do ravnopravnosti kod onih koji su do sada koristili takve mogućnosti. Međutim, kad govorimo o tome da se ogroman dio poreznog duga nagomilao tada moramo uzeti u obzir i činjenicu da to znači i nelojalnu konkurenciju kod gospodarskih subjekata. Oni koji uredno plaćaju svoje obveze, pa često dižu i kredite u bankama da bi platili između ostaloga i poreze i doprinose sigurno nisu u istom položaju kao oni koji mjesecima, pa i godinama ne plaćaju svoje obveze između ostaloga i porezne i neporezne obveze prema državi. Zato mislim da bi trebalo uvesti disciplinu oko plaćanja ukupnih obveza. Klub SDP-a je predložio u dva navrata mogućnost kako bi se moglo regulirati da se obveze plaćaju na vrijeme, pa između ostalog i porezne obveze. A tako dugo dok država tolerira da se ne plaćaju porezi i doprinosi, dok tolerira da se ne isplaćuje plaća, a dok i sama ponekad na vrijeme ne isplaćuje svoje obveze dotle ćemo imati probleme i sa nelikvidnošću i sa naplatom poreza i doprinosa, pa onda i nećemo moći intervenirati u smanjenje određenih poreza i doprinosa što bi bilo normalno da se osigura veća konkurentnost naših gospodarskih subjekata. Rekli smo da ćemo prihvatiti ovaj prijedlog zakona, ali bilo bi dobro da razmotrite i ova tri amandmana koja smo predložili jer bi to zapravo značilo da ćemo na neki način u isti položaj staviti sve one koji su do sada bili u mogućnosti ili nisu bili u mogućnosti da na obročni način reguliraju plaćanje svojih dospjelih obveza. Hvala lijepa.
Hvala. U 10,50 je prošlo vrijeme za prijavu od 10 minuta. I imamo jednu repliku, gospođa zastupnica Tanja Vrbat. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolegice Zgrebec, evo vi ste vašom raspravom pokušali ukazati na potrebu discipliniranja plaćanja ovih poreznih davanja. Međutim, ja želim ukazati na još jednu stvar oko jedne druge vrste nediscipline zato što je evo ministrica ovdje pa ću ukazati na jedan problem s kojim se suočavaju građani kad imaju posla sa plaćanjem poreza. Naime, neusklađenost koja se uočila između lokalnih poreznih ispostava i centralnog sustava. Naime, mnogi građani, ja govorim za Poreznu ispostavu u Umagu su se susreli sa problemom da je porez koji je razrezan na lokalnoj razini, uplatnice koje su im stizale nisu imale veze sa tim razrezanim porezima. I onda kad su im došle opomene pred ovrhu, kad su išli pitati u Poreznu upravu šta se dešava. Ja plaćam u ovom konkretnom slučaju recimo porez na dohodak od najma. Onda su rekli, znate mi ne znamo koje uplatnice šalju ovi iz Zagreba. Mi ovdje razrežemo jedne, oni šalju druge uplatnice. Mislim to je nevjerojatan slučaj gdje ljudi koji u ovom slučaju plaćaju porez se suočavaju sa takvim, ja bih rekla šokovima od strane sustava. Pa molim eto da se malo to sve skupa bolje uskladi ovo što već postoji u postojećoj regulativi. Hvala.
Hvala. Gospođa zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, gospođo ministrice, državni tajniče, kolegice i kolege. Dakle, neplaćanje i nelikvidnost u Hrvatskoj ovoga trenutka je takva da doslovno blokira gospodarsku aktivnost. Svaka kuna koja se uspije naplatiti doista je isto tako zlata vrijedna i pokušat ću to ilustrirati jednim primjerom jednog poduzetnika koji mi se evo jedan dan požalio. Rekao je da je morao zavrtjeti kompenzacijski lanac od čak 8 sudionika da bi izmirio dugovanje za odvoz komunalnog otpada za svoje poduzeće. Dakle, dug od 2000 kuna uspio je podmiriti u kompenzacijskom lancu uz pomoć čak 8 poduzetnika. To je eto tužna istina o hrvatskom poduzetništvu, devastiranom i dekintiranom. Iznijeti ću još neke podatke koji potvrđuju surovu hrvatsku gospodarsku zbilju. Naime, prema podacima FINA-e krajem veljače u Hrvatskoj je blokirane račune zbog nemogućnosti podmirenja dospjelih obveza imalo preko 80000 poslovnih subjekata. U tome 34000 poduzeća i 46000 obrtnika. Dakle, svaki treći registrirani poslovni subjekt u Hrvatskoj je blokiran. Ti poslovni subjekti zapošljavali su ukupno 63000 radnika s tim da čak 45000 poslovnih subjekata, dakle riječ je o 19000 poduzeća i 26000 obrtnika nije imalo niti jednog zaposlenog. Dakle, ovih 63000 zaposlenih odnose se samo na razliku. Dakle, na 35000 poslovnih subjekata, a ne na 80000. Ukupni nepodmireni dugovi svih blokiranih poslovnih subjekata, s tim da treba ovdje naglasiti i uvijek to treba naglašavati da je ovdje riječ samo o onim nalozima koji jesu prijavljeni. Dakle, o prijavljenim dugovima nikako o svima. Dakle, iznosili su ukupno 37,6 milijardi kuna. Porazan je u ovoj statistici podatak da je više od 62000 gospodarskih subjekata što je 78% ukupnog broja s 32 milijarde kuna nepodmirenih dugova što je 84% ukupno prijavljene svote blokirano duže od godinu dana. A najporaznije u cijeloj ovoj priči je to što je gotovo 26 tisuća gospodarskih subjekata s preko 10 milijardi neplaćenih dugova blokirano duže od 5 godina. I eto sada Vlada ovim zakonom predlaže reprogramiranje dugova kao jednu posebnu mjeru naplate poreznog duga uzrokovanog gospodarskom krizom. Iako u nazivu zakona stoji da je riječ o naplati poreznog duga zatečenog na dan 31. prosinca 2010. godine, a prouzročenog upravo gospodarskom krizom, u samim zakonskim odredbama nigdje nije određeno kolika može biti starost dugova koji će se eto reprogramirati. Jer ako je riječ o dugovima uzrokovanim gospodarskom krizom, a znamo da je ona prema priznanju Vlade u Hrvatskoj od listopada 2008., onda bi u reprogram mogli ući samo porezni dugovi generirani u tom razdoblju, dakle ne stariji od okruglo 2 i pol godine. A iz ovih podataka FINA-e o kojima sam maloprije govorila, jasno je vidljivo da je ukupno blokiranim poslovnim subjektima čak 39 tisuća onih čiji su dugovi teški ukupno više od 16 milijardi kuna, stariji od 3 godine, na žalost u ovim podacima FINA-e ne može vidjeti koliko je onih starijih od 2 i pol godine, ali svakako ih je još i više. U članku 7. prijedloga zakona, nabrojeno je što se sve mora priložiti zahtjevu za reprogram duga, ali tu nije predviđeno da poslovni subjekti moraju predočiti i dokaz da je nepodmireni porezni dug zaista nastao u razdoblju gospodarske krize, iako je takav dokaz zapravo vrlo lako pribaviti upravo od FINA-e. Po ovome ispada da će se moći reprogramirati, a to podrazumijeva podmiriti po znatno nižoj kamatnoj stopi od zakonske zatezne, dakle znamo da će se ovdje podmirivati dugovi po 8,3% a zakonska zatezna je 14%, dakle moći će se podmiriti i oni dugovi koji nisu nastali kao posljedica gospodarske krize, već su posljedica zapravo lošeg gospodarenja. Spomenut ću jednu portugalsku poslovicu koja kaže tko kasno plaća dva puta plaća, a u našem hrvatskom slučaju ispad tko kasno plaća oprašta mu se, barem djelomično, ali isplati se očito ne plaćati na vrijeme. Na ovaj način loši poduzetnici opet će biti amnestirani na svojevrstan način od odgovornosti, a kad govorim o lošim poduzetnicima onda mislim na nemali broj onih koji nisu plaćali svojim vjerovnicima, koji nisu plaćali svoje radnike, koji eto nisu plaćali ni državi, ali su za novac svih onih kojima nisu plaćali kupovali i stanove, i vile, i apartmane, i skupe automobile, i plovila, i putovali svijetom, i priuštili si i sve druge vidove nezasluženog, odnosno nepošteno zasluženog luksuza. I naravno nijedan od tih poduzetnika nije odgovarao svojom privatnom imovinom, iako je takva mogućnost zakonom predviđena, jer su tu imovinu prenijeli na svoje rođake, dakle učinili je nedostupnom državnim institucijama, kojemu eto sada mogu staviti doslovno soli na rep. Odgovarali su samo do visine osnivačkog kapitala, a taj znamo da je simboličan, on je na nekakvih 20-ak tisuća kuna. Moram reći na žalost da se nepodmirivanje obveza nije odvijalo bez blagoslova Ministarstva financija, odnosno Porezne uprave, i ovaj zakonski prijedlog, moram to reći, i jeste svojevrsno pranje nečiste savjesti Porezne uprave, jer ona je svojim nečinjenjem doprinosila razvijanju kulture neplaćanja. Godinama se naime dozvoljavalo da se isplaćuju neto plaće bez plaćanja poreza i doprinosa, tolerirala se isplata plaća ispod stola, preko sindikalnih računa, isplata u bonovima itd. Dakle u Hrvatskoj doista nije nedostajalo ideja za zaobilaženje zakona. Isto tako Porezna uprava nije pokretala stečajeve, iako je po zakonu to bila dakako obavezna činiti. Porezna uprava, ne znam da li vam je poznat taj podatak, u Hrvatskoj doslovno nije pokrenula niti jedan stečaj. Nije to činila iz raznoraznih razloga, od klijentelističkih pogodovanja, do čuvanja socijalnog mira. Jedan od razloga doista bizaran, bio je i taj što u državnom proračunu nisu bila predviđena sredstva za sudsku pristojbu za pokretanje stečaja. Nepokretanjem stečajeva Porezna uprava je zapravo produžavala agoniju tvrtki nesposobnih za plaćanje, i poticala je eto širenje insolventnosti, i dozvoljavala je na žalost da se imovina poduzetnika neplatiše potpuno rastoči, pokrade, tako da je u najvećem broju slučajeva stečajna masa, ako se stečaj pokretao bila jednaka nuli, i tada se takva tvrtka jednostavno briše iz sudskog registra, a vlasniku eto ostaje netaknuta, opljačkana imovina. Ovoga trenutka u Hrvatskoj se vodi tek nešto manje od 800 stečajeva, međutim kad bi se poštivao onaj formalni razlog za pokretanje stečaja, a taj je eto nemogućnost plaćanja u roku od, neprekidnom trajanju od 60 dana, u stečaju bi bila zapravo trećina hrvatskih tvrtki. 19 tisuća tvrtki je praktički mrtvo, a njihovi nepodmireni dugovi prelaze ovoga trenutka 12 milijardi kuna, te tvrtke nemaju imovinu niti za pokretanje stečajnog postupka, i oni će se kao što sam već rekla jednostavno izbrisati iz sudskog registra, a njihovi vlasnici će biti amnestirani od odgovornosti za ogroman fiskalni nered koji su napravili u hrvatskom gospodarstvu, i za odlijevanje gospodarske supstance vrijedne eto milijarde kuna u svoje privatne džepove. Zaključno ću reći samo da je ovaj zakonski prijedlog dobrano zakašnjela mjera, jer da je poduzeta ranije ne bi u ovolikoj mjeri eskalirala nepodmirena plaćanja, neplaćanja zapravo u posljednje dvije godine dana. Ona je uz to i parcijalna mjera koja će sama za sebe teško polučiti nekakve značajnije efekte, podsjećam da je Vlada u razdoblju od 2000. do 2003. također koristila mjeru reprogramiranja poreznih dugova, ali samo kao jednu od niza mjera naplate poreznih dugova i rješavanja problema nelikvidnosti, i tada je taj problem zapravo bio vrlo kvalitetno riješen. Jedina efikasna mjera za izlazak iz krize je povećanje gospodarskog rasta, povećanje proizvodnje i otvaranje radnih mjesta. Bez toga država će na žalost i dalje samo redistribuirati novo stvorenu vrijednost onog malo broja poduzeća, koja eto još uvijek pozitivno posluju, ali na žalost i to će ići još vrlo kratko, jer su poduzeća doista iscrpila sve svoje unutarnje rezerve, i doista su na izmaku snaga.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Zoran Vinković.
Uvažena kolegice, uvažena ministrice. Kolegice ova je mjera koja se svodi pod ono bolje ikad nego nikad, ali isključivo je vezana za predstojeće izbore. Ja bih volio vidjeti, ukoliko ministarstva, a mislim a i ostali saborski zastupnici koje su to tvrtke koje imaju nagomilane porezne dugove i čiji su ustvari donatori bili u predizbornim kampanjama. S obzirom da dosad Porezna uprava nije tolerirala porezne dugove tvrtkama koji nisu bili, da tako kažem politički podobni, nego ih je prije svega i Porezna uprava dovodila pred stečaj. No, ja ću ovdje otvoriti jedno drugo pitanje – odgovornost Vlade RH i države Hrvatske za slučaj Đakovštine koja je otišla u stečaj. Svi smo pričali o pokradenom žitu itd., o ogromnim kreditnim zaduženjima no mene toliko ne zanima ta kreditna zaduženja obzirom da je tvrtka u stečaju, međutim mene više zanimaju i kao gradonačelnika Đakova, ali i kao saborskog zastupnika 350 radnika koji su dobili otkaz, kojim nisu plaćeni ni porezi ni doprinosi i koji nemaju mogućnost u stečajnom postupku dobiti sva svoja potraživanja. Zašto tražim zajedno s tim radnicima sastanak s Vladom RH, s Ministarstvom financija ili sa predsjednicom Vlade, zbog toga što je ta ista Vlada imala 2 člana nadzornog odbora, 2 ženske osobe koje su gotovo 10 godina dizale ruku, dobivale naknadu i svojim odlukama dovele tvrtku u takvo stanje zajedno sa Upravom Đakovštine. Time je oštećena jedinica lokalne samouprave, grad Đakovo, jer radi se gotovo o milijardu i pol kuna dugova te tvrtke koji se sada rješavaju u stečaj. Pa evo ja vas pozivam da što prije pronađete mjesto, vrijeme, termin za taj jedan radni sastanak kako tih 350 ljudi koji su u stečajnom postupku dobili otkaz i koji vrlo teško mogu pronaći posao ne samo u Đakovu nego i u Hrvatskoj jer su između 50 i 60 godina, da Vlada Republike Hrvatske slično kao što to Ministarstvo poljoprivrede rješava sa seljacima koji su tamo imali fakturirano žito, iz stečajnog postupka da se pronađe način kako da se tim ljudima namiri njihova potraživanja.
Dobro, hvala lijepa. Odgovor na repliku.
Da, točno je da je Porezna uprava dobrano kumovala ovoj silnoj nelikvidnosti i ovoj silnoj količini nepodmirenih dugova, upravo činjenicom što nije na vrijeme pokretala stečajeve, odnosno što ih nije uopće pokretala. Da je to učinjeno iz stečajne mase koja bi se formirala ipak bi jedan puno veći broj vjerovnika, a naravno da su vjerovnici i zaposleni radnici u poduzećima, dakle jedan veliki dio tih vjerovnika bi iz stečajne mase mogao biti namiren.
Gospođa zastupnica Nada Čavlović Smiljanec, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo Konačni prijedlog Zakona o namirenju poreznog duga putem reprograma je, ja na samom početku moram reći da jedna od zakašnjelih svakako mjera i ono što nije dobro i što su govorili moji prethodnici u prethodnim raspravama Vlada Republike Hrvatske je mjere gospodarskog oporavka trebala donijeti znači rekla bih na neki način zajednički, a ne ovako selektivno jer selektivno donošenje mjera u svakom slučaju nikako ne može doprinijeti gospodarskom oporavku RH. Ja ovdje sada neću govoriti o podacima jer su kolege iznosile podatke i o broju poduzetnika koji su u blokadi i o veličini od … [[Govornica se ne razumije.]] likvidnosti, ali ja bih podsjetila da ovako sličan zakon samo daleko bolje pripremljen i daleko bolje proveden bila donijela i koalicijska Vlada tijekom 2001. godine. To je bio Zakon o nagodbi, odnosno o naplati dospjelih a ne naplaćenih dugova i to je bio zaista kvalitetan zakon gdje je država, odnosno koalicijska Vlada uspjela velikim dijelom namiriti porezne dugove koji su se gomilali godinama prije nego što je preuzela vlast. Da je to zaista bila riječ o ozbiljnom zakonu vidi se iz toga što je država sklapala i ugovore sa poduzetnicima, tražila je mjere isto tako osiguranja. Znači, postojali su razni modaliteti naplate, bilo je čak jednokratni, bilo je ustvari mogućnost jednokratne uplate uz popust, bili su reprogrami. Znači, jedan cjeloviti zakon koji je na jedan sustavan način ustvari riješio problem plaćanja poreza. Ovo što danas imamo pred sobom to je zakon od svega nekoliko članaka i rekla bih da se baš Ministarstvo financija, odnosno Vlada Republike Hrvatske nije dala previše truda da bi uopće donijela malo kvalitetniji zakon. Zašto je to tako? Pa gledajte, moram reći da inače Općim poreznim zakonom postoje znači razni instituti koji na neki način reguliraju već mogućnost odgode plaćanja i dospjelih poreznih dugova. Tako da ovaj zakon sad u reprogramu nije ništa revolucionarno i ništa novo. On samo doduše produžava rok naplate dospjelih poreza na 30 mjeseci, a isto tako je nešto niža kamata u odnosu na postojeću kamatu jer znamo da je člankom 118. Općeg poreznog zakona propisana mogućnost odgode plaćanja poreznog duga i taj porezni dug se znači može platiti jednokratno ili se daje odgoda plaćanja poreznog duga na 10 mjeseci. Ta znači mjera koegzistira od kad je donesen Opći porezni zakon i koja se primjenjuje u Poreznoj upravi. Isto tako osim znači instituta odgode plaćanja postoji tako isto i institut odgode plaćanja do okončanja upravnog spora. To su znači oni slučajevi kada se protiv drugostupanjskog rješenja pokrene tužba, odnosno pokrene upravni spor, i u tom slučaju porezni obveznik isto tako može podnijeti zahtjev i tražiti da mu se do okončanja tog upravnog spora donese rješenje o odgodi plaćanja poreznog duga. I ona treća mjera koja je isto tako propisana Općim poreznim zakonom to je odgoda ovrhe. Naime, odgoda ovrhe se može dati na rok od 6 mjeseci s tim da kod svih ovih mjera koje sam sada navela postoje dakako i instrumenti osiguranja koje država je mogla tražiti, a nije morala. Znači, to je bila ustvari procjena čelnika Porezne uprave koji je donosio rješenje o toj ovršnoj otplati ili odgodi ovrhe ili o odgodi do okončanja upravnog spora. Znači, ovo sada što danas je pred nama nije ništa nešto revolucionarno i nešto što će poboljšati ustvari poziciju hrvatskih poduzetnika. Međutim, ja bih se htjela ovdje osvrnuti na još nešto, a to je da što se tiče naplate poreznog duga to je problem koji nije od danas. Naime, Porezna uprava usprkos tome što ja moram reći da zadnjih nekoliko godina itekako je porastao broj službenika nije efikasna u naplati poreznih dugova. Ja se uvijek pitam kako to banke tako uspješno naplaćuju svoje kredite i od građana i poduzetnika, a zašto Porezna uprava nikako i odnosno najvećim dijelom ne može naplatiti dugovanja s osnove poreza, doprinosa i drugih javnih davanja. Jednim dijelom je problem u tome, to je moje razmišljanje, što je postojao velikim dijelom i politički utjecaj dogovarao se znači sa ... [[Govornica se ne razumije.]] gdje će se ići u naplatu gdje se neće ići pa su se tako davale usmene odgode plaćanja bez rješenja čelnika poreznog tijela s jedne strane, a s druge strane sama organizacija porezne uprave što se tiče postupka naplate po meni definitivno nije dobro riješena. Radi se o tome da se dio ... provodi u ispostavi porezne uprave a dio se provodi u područnom uredu. I onda kada znači na razine se rješava jedan te isti slučaj, samo se gubi na vremenu i na kraju se događa da se na taj način gubi vrijeme i ne naplaćuje se porezni prihodi kako bi trebali. Isto tako malo bih komentirala pojedine članke ovoga zakona, gdje kaže to je članak 2. mada su to već kolege isticale u svojoj raspravi. Budući znači da sada egzistiraju kao što sam rekla rješenje odgode plaćanja, rješenja odgode ovrhe i rješenja o odgodi plaćanja do okončanja upravnog spora. Meni nije jasno iz članka 2. gdje kaže porezni dug, pa kaže "porezni dug u smislu ovog zakona jest dospjeli i nenaplaćeni odnosno neplaćeni porezni dug nastao od 31. prosinca 2010. godine s osnove porezna carina, doprinosa i drugo". Da li ovaj članak 2. znači obuhvaća i one porezne dugove po kojima je data već odgoda plaćana? I s druge strane da li taj porezni dug obuhvaća i dugove koji su nastali prije nego što je nastala gospodarska kriza? Radi se o tome da gledamo od 2008. godine, to je kao godina kada je nastala gospodarska kriza, kada su poduzetnici došli ne znam u poteškoće, ali gledajući članak 2. ovog prijedloga zakona tu se mogu provući i oni koji nisu plaćali uopće porez tko zna koliko godina. A takvih u Hrvatskoj znamo da ima jako mnogo. I tu dolaze svi oni kod kojih porezni du po meni jel ovdje nije ništa decidirano rečeno, svi oni kod kojih nije nastupila zastara prava na naplatu poreza. Nadalje, isto tako što se tiče zahtjeva za reprogramiranje poreznog duga, vidimo da porezni obveznici moraju navesti razloge zbog kojih je nastao porezni dug. E sada ne znam, da li ste možda pod tom odredbom mislili da se radi da se odnosi na obveznike koji su došli u dugovanje zbog gospodarske krize ili se misli na nešto drugo, ali u svakom slučaju mislim da ta odredba zaista nije jasna. Dakle, ono što bih rekla zaključno, u svakom slučaju Klub zastupnika SDP-a odnosno mi ćemo podržati ovaj prijedlog zakona, mada mislimo znači da je taj prijedloga zakona zakasnio, da on neće polučiti efekte kakve je predlagatelj ovdje naveo upravo iz tih razloga što takvi rekla sam instituti već su obuhvaćeni Općim poreznim zakonom. Ovdje se samo daje pogodnost što se tiče kamata i dužeg roka otplate poreznog duga. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravci. Gospodin zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Ispravio bih dva netočna navoda. Jedan je da banke dobro vrše naplatu svojih potraživanja. Kolegice trebali bi znati da Porezna uprava nema direktnog instrumenta za prisilnu naplatu, nego šalje rješenje o blokadi žiro računa onaj tko vrši platni promet. Prema tome, to je poslovna banka. Druga stvar. Kolegica Zgrebec je netočna koju ste rekli, kolegica Zgrebec je u svojoj raspravi rekla zakon o dospjelima nenaplaćenim potraživanjima iz 2002. godine sa rokom važnosti na godinu dana, je trebao regulirati negdje oko 23,5 milijardi dospjelih a ne naplaćenih poreznih potraživanja. S tim zakonom je riješeno samo milijardu kuna, a POrezna uprava je napravila, a to možete provjeriti to je službeni podatak POrezne uprave. Prema tome, nije dobro kada o jednoj dobroj namjeri Vlade koju će poduzetnici sigurno pozdraviti izlazimo sa netočnim podacima. Ovi svi podaci se mogu provjeriti u POreznoj upravi.
Gospođa zastupnica Nevenka Majdenić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo ispravljam ne točan navod da se ne zna o kojem se razdoblju se poreznog duga na koje razdoblje se odnosi. Dakle može biti prije gospodarske krize. Zastupnica je pročitala članak 2. no u samom nazivu zakona piše Prijedlog Zakona o posebnoj mjeri naplate poreznog duga uzrokovanog gospodarskom krizom. Prema tome, točno sam naziv kaže na koji se porezni dug.
Replika gospodin zastupnik Zoran Vinković.
Nije puno lakše nemam ni imunitet, a nemam ni stranačku stegu. Činjenica je da određeni mediji uvažena kolegice izlaze sa spiskovima 500 najljepših Hrvata, 500 najljepših Hrvatica, da se ne uvrijedi ženski spol, pa da opet ne budem ovaj je prozivan od neke strane, ali još 500 najbogatijih, 500 najutjecajnijih ili tisuću. A ja bih volio da mediji objave, tisuću tvrtki koje su najdužnije RH i da malo analiziramo te tvrtke. Možda je među njima tvrtka koja je kupila ona famozni BMW, možda su te tvrtke dobivale poslove mimo natječaja itd. No, vraćajući se na ovaj zakon jedina mogućnost ovaj zakon je potpuno zakasnio. A obzirom da ja nemam tu stranačku stegu, ja predlažem Ministarstvu financija i POreznoj upravi da nađe garanciju kako će ove reprogramirane dugove uspjeti naplatiti, jer to do sada nije bio slučaj ali je POrezna uprava radila isključivo po principu političkog ... /Govornik isključen./ ...nemojte gasiti to nije kulturno. A naplaćivala onima koji nisu bili politički podobni. Vratit ću su na Đakovštinu. Zbog čega inzistiram na ovome, jer je čak i Račanova vlada sanirala i oprostila porezne dugove, poreze za doprinose itd. međutim to nije pomoglo toj tvrtki da se spasi da ne ode u stečaj, jer je u stečaj odveo nadzorni odbor gdje su bili predstavnici Vlada Republike Hrvatske i Račanove ali isto tako i HDZ-ove i Sanaderove i gospođe Kosor. Prema tome, ja tražim potpunu odgovornost Vlade za ovih 350 radnika, ne spominjem onih 2 tisuće 200 koji su u prvom valu dobili otkaz. Iako i oni imaju pravo na sve moguće otpremnine po zakonu, a Vlada mora biti garant da će se to isplatiti. A cjelokupni spis gospođo ministrice dobit ćete idući tjedan kada se svi radnici uspiju potpisati.
Odgovor na repliku.
hvala lijepo. Pa kolega Vinković vi ste upravo rekli ono što sam ja spomenula u svojoj raspravi, a to je da veliki dio poreznog duga gotovo najveći dio koji postoji u POreznoj upravi upravo nije naplaćen iz razloga što su postojali politički pritisci i dogovori sa čelnicima POrezne upravo o naplati tih dugova. Ja ću reći za svoju županiju, to je Virovitičko-podravska, točno znam koja poduzeća su godinama dužna poreze i doprinose, ne isplaćuju ni plaće radnicima, a naprosto nemaju uopće rješenje o odgodi plaćanja, ali postoje vjerojatno dogovor, ne vjerojatno nego sigurno na razini politike da se kod tih poduzeća ne ide u prisilnu naplatu. I sad moram replicirati gospodinu Šukeru, mada je on meni dao ispravak netočnog navoda, nije dao mogućnost da mu se referiram…
Ne možete, pardon, kolegice… … [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]] Kolegice, ne možete replicirat sada.
Neću, nego gospodinu Vinkoviću. Što se tiče mjera…
Ne možete zastupniku Šukeru replicirati.
Ne, neću, rekla sam samo ću se referirati, Vinkoviću sam rekla. Vinkoviću. Htjela sam samo reći da kad sam govorila da su banke itekako efikasne u naplati svojih prihoda, zaista jesu, a porezna uprava nije onda sam se rukovodila upravo s time da u poreznoj upravi postoje takvi dogovori, ali nije samo zabrana raspolaganja sredstvima na računu poreznog obveznika mjere ovrhe, pa to je prva mjera ovrhe. Imate cijeli niz mjera ovrhe koje se provode po područnim uredima, ali se naprosto ni na koji način ti porezni dugovi ne naplaćuju. A isto tako, što se tiče znači ovog zakona, ovdje zaista nije explicite nigdje rečeno na koje dugove se znači odnosi ta mjera reprograma, da li to su dugovi koji su nastali gospodarskom krizom ili dugovi koji su nastali u prijašnjim razdobljima. Hvala lijepa.
Gospodin zastupnik Goran Marić, izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Nisam kazao koje su najznačajnije posljedice ekonomske krize: pad gospodarske aktivnosti, porast nezaposlenosti, porast nelikvidnosti i neplaćanja obveza, pad kupovne moći, pad osobne potrošnje. Sve ove posljedice su ovisne međusobno i povezane, ali nije samo kriza donijela posljedice, sama kriza je posljedica. Zato kad neki kažu joj da nije došla kriza kažem hvala Bogu da je došla jer ona je posljedica i da je došla samo godinu dana kasnije bila bi znatno pogubnija. Ali zašto su u Hrvatskoj rezultati i posljedice krize izraženije nego što je sama ekonomska kriza prouzročila, pa zato što ekonomska politika treba biti usmjerena na poticanje onih djelatnosti u kojima Republika Hrvatska ima konkurentsku prednost ali jedan dio ekonomske politike upravo potiče uvoz i to onih proizvoda u kojima ima Republika Hrvatska konkurentsku prednost. Kao što nije logično da po povoljnim uvjetima jedan poduzetnik u Hrvatskoj dobije kredit za uzgoj banana jer nema u tome konkurentsku prednost niti mu se može isplatiti niti će uspijevati, tako isto nije logično da netko dobije povoljnije kredit za uvoz jabuka nego za uzgoj jabuka, za uvoz paprike nego za uzgoj paprike. I potiče se, jedan taj dio ekonomske politike je upravo usmjeren na protežiranje uvoznog sektora i to upravo tamo gdje je konkurentska prednost u hrvatskom gospodarstvu, a ekonomija i nacionalno gospodarstvo može biti efikasno ako je ekonomska politika usmjerena na poticanje onih djelatnosti u kojima imamo konkurentske prednosti. A mi imamo takvih djelatnosti, mi imamo takvih grana proizvodnje, mi imamo takvih proizvoda, ali zato su posljedice snažnije što je monetarna politika upravo kreirala takvu kreditnu politiku koja protežira uvoz, a destimulira domaću proizvodnju. Tu je glavni uzrok. I mnogima je stalo da se upravo takva politika i hvali i uzdiže do neba i stalo im je jer imaju interesa od toga. Mnogi ih hvale kako je najnovija mjera otpuštanja 6,3 milijarde kuna fantastična mjera. Da, kad sam prije dvije i pol godine govorio da treba tu mjeru donijeti onda je to bilo pogubno reći, ali tada se morala donijeti jer je bio nelikvidan bankarski sustav, jer je nužno bilo to učiniti, a danas kad je bankarski sustav već dvije i pol godine u likvidnom i prelikvidnom stanju i to u prosjeku 6 milijardi kuna ima viška likvidnosti bankarski sustav, dodatno otpuštanje još 6,3 milijarde kuna je samo soljenje mora i doprinos novoj dobiti banaka, a nikako doprinos nacionalnom gospodarstvu. To ne može biti takva ekonomska politika. Hvale se instrumenti, a rezultati takvih instrumenata su pogubni. Pa ne može biti dobar kuhar koji ne može vlastite prste polizati. Monetarna politika treba biti i uvijek u svim efikasnim nacionalnim gospodarstvima sastavnica nacionalne ekonomske politike i vrlo je pogubno kad ona bježi iz tog sektora, a približava se da bude sastavnica poslovnih politika poslovnih banaka. Tu je glavni uzrok pada gospodarske aktivnosti u Republici Hrvatskoj. Zašto je i nezaposlenost porasla, zato što mnogi poduzetnici su dijelili otkaze i ponašali se prema radnicima kao prema repromaterijalu, upotrijebi i baci u otpad ono što nije upotrebljeno. Ali radnici su najvrjedniji i najvažniji čimbenik u gospodarskoj aktivnosti i sa ovakvim pristupom prema radnicima ne može se efikasno gospodarstvo gajiti. Zašto je nelikvidnost porasla, pa zato što doista moram izdvojiti ugledne gospodarstvenike, oni koji uredno plaćaju svoje obveze, oni s kojima je čast pregovarati, s kojima je ugodno pregovarati i s kojima je ugodno poslovati. Ali ima i onih kojima je neplaćanje postalo poslovni stil, kojima je porezna evazija postala poslovna filozofija, a ima i onih kojima je neisplata plaća postao model ponašanja pažnjom dobrog gospodarstvenika. Takvima treba stati na kraj. Zato i pozdravljam i čestitam novom predsjedniku Hrvatske udruge poslodavaca na izjavi u intervjuu jednome, gospodinu Ergoviću koji je kazao u udruzi poslodavaca ne trebaju nam, čini mi se rekao je loši dečki. Naravno da ne trebaju, pa neka ih isključi takve iz udruge i nek ostanu oni HUP, nek budu Hrvatska udruga prevaranata a oni nek postanu HUUP-Hrvatska udruga uglednih poslodavaca. Neka konačno odstrane to bolesno tkivo unutar sebe. Pad kupovne moći kako neće doći kad je devizna klauzula, a jednostrano mijenjanje kamatnih stopa na već odobrene kredite. Najveći porast dobiti je banaka upravo na mjeri mijenjanja i povećanja kamatnih stopa na već davno odobrene kredite koji su već sastavnica poslovnih banaka i privatnih budžeta. I naravno da će to onda utjecati na njihovu kupovnu moć, na potrošnju, pa time i na ponudu agregatnu, pa onda i na potražnji, a zatim dođe i do pada proizvodnje. A upravo ti koji su prouzročili to unutar sebe stvaraju najveće troškove. Ako samo malo izanaliziramo koliki je porast intelektualnih usluga i to iz inozemstva u bankarskom sektoru i u telekomunikacijskom sektoru, koliki je porast i trošak softwarskih usluga, koliko je trošak inozemnih putovanja, posjeta Broadwayima i takvim predstavama koji nemaju veze sa poslovanjem povećavajući takve troškove utječu na nelikvidnost svih povezanih osoba. A tko to nije povezan sa bankarskim sustavom? Svi, svi smo mi ovisni o njima. Kad im damo svoj novac zarađuju. Kad posudimo od njih novac opet zarađuju i to zarađuju toliko kao nigdje na svijetu kao u Hrvatskoj. I to je također pridonijelo porastu nelikvidnosti. Ovaj zakon nadam se da će pridonijeti da upravo kad već kreditnom politikom poslovnih banaka se ne može doći do relaksacije pozicije poduzetnika, da ovom mjerom donesemo da se relaksiraju i dovedu u pogodniju situaciju ugledni poduzetnici. Ja vjerujem da će se njima pripomoći, a da će se efikasnom naplatom konačno stati na kraj onima kojima je stil života ne platiti. Zamislite pune novine najnoviji ugledni poduzetnik u stotinama milijuna kuna prihoda, a zakup godinama nije platio ne svom poslovnom partneru iz gospodarske aktivnosti. Čak ni crkvi jer je imao zakup u crkvenim prostorijama, u sjemeništu i 7 godina nije platio. Takve treba isključiti iz ovakvog programa. Glasujem za zakon i nadam se da će pridonijeti poboljšanju naplate i povećanju likvidnosti. Hvala lijepa.
Hvala. Replike. Gospodin zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo. Kolega Mariću, rekli ste u svojoj raspravi dvije stvari koje, s kojima, s jednom bih se mogao složiti. Rekli ste da postoje poslodavci i poduzetnici kojima je stil poslovanja postao da ne plaća svoje obveze porezni dug državi i na taj način financiraju svoje poslovanje. Tu na žalost nismo imali potporu od HDZ-a prilikom predlaganja zakona koji bi ograničio i stavio obvezu takvim poslodavcima da svoje obveze plaćaju u 60 dana i na taj način ih pokušao dovesti u red. Jer vrlo često ti poslodavci i kada im prođu svi rokovi, nekada i 200 dana, nekada i više su u poziciji koja im daje tu mogućnost na tržištu jer imaju pretežite udjele na tržištu, da zovu poduzetnike i još ih pritišću. Kažu im smanji mi račun, daj mi dodatni rabat da bi ti platio ono što sam ti trebao platiti prije više od pola godine. Na žalost tu nismo imali podršku HDZ-a, ali evo najavljujem da ćemo taj zakon dovesti u prvi, bit će jedan od prvih koji ćemo donesti kada budemo imali većinu u ovom Saboru. Druga stvar. Pričali ste o HNB-u i o ispuštanju obvezne pričuve. Pa nije istina da baš nitko nije imao koristi od toga i da je to slučajno napravljeno baš u trenutku kada je država refinancirala obveznicu iz 2001. godine. I to na koji način? Refinancirala je obveznicu desetogodišnju sa kreditima koji su bili na rok 6 mjeseci ili najviše u Zagrebačkoj banci na godinu dana. Znači, dugoročnu obveznicu sa kratkoročnim zaduženjem. I tko je dobio tu kamatu o kojoj vi pričate jer se cjelokupni iznos financirao iz tih kratkoročnih zaduženja nekih preko 800 milijuna eura. Tu razliku o kojoj vi pričate će platiti država i profit banaka će financirati u tih godinu dana država. Znači, 4% razlike koju je sada HNB otpustio bankama da je plasiraju na tržištu država je iskoristila i tih 200 milijuna kuna kamate koje će više banke zaraditi platit će direktno državni proračun. Na žalost i u ovom slučaju vrlo netransparentno zaduženje. Mjesec dana smo čekali da uopće čujemo koji su uvjeti kod kojih banaka i na koji rok, a na trošak hrvatskih poreznih obveznika ići će u dobit bankama. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Kolega Maras, postoji Zakon o obveznim odnosima koji regulira taj dio o kojem ste govorili međusobnom plaćanju. Sve ovo je u sferi ponašanja unutar poslovne etike. Ali poslodavci, neki promiču etiku poslovnog nemorala i žele ustoličiti da to bude model ponašanja. Ali ima i onih drukčijih primjera i siguran sam da će doći vrijeme da će se takvi razaznati i obznaniti javnosti. Ja sam uvjereni optimist bez obzira što ni dan danas ne znamo tko je menadžerske kredite dobivao od Privredne banke, a po zakonu ih je bilo dužno objaviti, tako da jednog ćemo dana sve znati. Doći će vrijeme tko su ti koji su dužni, ostali dužni, a novce prebacivali u inozemstvo. Ali kad kažete da ova mjera Hrvatske narodne banke, nisam rekao da nitko nije imao koristi. Imale su poslovne banke koristi. Ali ako se sjećate kolega Maras prilikom otpuštanja 6,3 milijarde kuna iz sredstava pričuve Hrvatske narodne banke bilo je priopćenje kojim se govorilo, a ta je odluka donešena bez Savjeta Hrvatske narodne banke dan prije nego što je zasjedao Savjet, da će onda ta sredstva bit upotrebljena za kreditiranje domaće proizvodnje. A čak sam čuo u nekim komentarima kako će Narodna banka potegnuti i za uho onoga tko to ne upotrijebi. A gdje su instrumenti da se to kontrolira. Treba prije stvari dogovoriti nego otpuštati, a ne obrnuto. I zato je ovo napravljeno u interesu banaka. Hvala lijepa.
Gospodin zastupnik Dinko Burić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Maras, evo ispričavam se. Kolega Mariću vi ste dobro rekli i dobro detektirali da ekonomska kriza se nalazi negdje dakle u sredini. Ona je u isto vrijeme i uzrok ovakvog stanja kad je u pitanju porezni dug, ali je u isto vrijeme i posljedica. Pa kad pričamo o posljedicama gospodarske krize u kojoj se Hrvatska danas nalazi, onda nije posljedica samo poreznog duga, nego i ponašanja vladajućih, dakle Vlade Republike Hrvatske, osobito kad je u pitanju ono što je počinjeno prije svega u državnim, ali i u nekim privatnim tvrtkama. Naime Sanaderova Vlada je od Banskih dvora bila učinila svojevrsni kasino, mogao bi se nazvati kasino HDZ Royal u kojem je omiljena igra bila rulet, i bilo je dovoljno samo zavrtiti točak, ali na tom ruletu umjesto brojeva nalazila su se imena državnih tvrtki. Trebalo je samo vidjeti gdje će se loptica zaustaviti, i otići … [[Govornik se ne razumije.]] , no nije to jedini grijeh Sanaderove Vlade, nego je bila praksa da se paljetkuje i po raznoraznim privatnim tvrtkama, koje su dugovale basnoslovne iznose državi za neplaćene poreze i doprinose, a gledalo im se kroz prste na način da je bilo dovoljno sudjelovati u plaćanju kampanje sa stotinjak tisuća kuna.
Dobro. Hvala.
I dugovati po 30 ili 40 milijuna kuna poreznog duga.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku.
Mislim da evo i potpredsjednik Sabora može tome svjedočiti.
Dobro. Hvala lijepa. Ne bih ja svjedočio.
I sami ste bili.
Gospodine Burić, molim vas.
Sudionik jedne takve rabote.
Gospodine Burić, molim vas, isteklo vam je vrijeme za raspravu. Molim vas.
Sjetite se Limeksa i Miholjca što ste napravili onim radnicima koji su ostali bez posla.
Gospodine Burić!
Zato što ste vi odobrili … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]] vlasniku da financira vašu kampanju.
Molim vas! Molim vas, završite vašu raspravu.
2007. godine, dok u isto vrijeme državi duguje 40 milijuna kuna poreza. Sad je 800 ljudi ostalo bez posla.
Za vas ne vrijedi Poslovnik ništa, jel? Odgovor na repliku.
Kolega Burić, ničim se niste referirali na moju raspravu, mislim da je ovo jedna zlouporaba instrumenta replike i nemam što replicirati na vašu repliku, zbog toga. Hvala.
Gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Marić ja se slažem s vama da imamo poduzetnike koji zapravo uzurpiraju određene zakone, ne isplaćuju plaću, ne plaćaju i onda kad bi mogli plaćati, dakle kad imaju sredstva, ne uzimaju kredite za investicije, nego recimo idu u privatne investicije na način da ne plaćaju svoje obveze. Međutim zašto je to tako? Zašto se tolerira kršenje zakona, zašto se tolerira da netko mjesecima ne plaća poreze? Zašto se tolerira da se ne isplaćuje plaća, kada se zna da uz plaću se moraju platiti porezi i doprinosi, i onda se evidentira u poreznoj upravi da neki poduzetnik nije 2, 3 5 mjeseci, pa imali smo slučaj i dvije godina isplaćivao poreze i doprinose, ili nije, pa to znači da nije ni isplaćivao plaću često. Prema tome zašto se to tolerira? To je problem. A ne da li su poduzetnici dobri ili loši momci. Takve treba odstraniti. Tko to mora raditi? Pa onaj koji je u državi zadužen, državne institucije koje su za to zadužene, Porezna uprava koja treba na vrijeme evidentirati takvo neplaćanje, ne dozvoliti da se mjesecima ne plaćaju i gomilaju obveze. Što je sa našim pravosuđem? Nekada svojevremeno ste mogli platni nalog naplatiti preko Trgovačkog suda u nekoliko tjedana. Sada ne isplati vam se uopće tužiti svoga vjerovnika, jer godinama nećete, platit ćete sudske takse ili obveze, a godinama nećete moći riješiti problem na sudu. Dakle u tome je problem, i to su zapravo uzroci, a ovo o čemu mi govorimo samo posljedica.
Odgovor na repliku.
Pitali ste me kolegice Zgrebec zbog čega. Pa zbog iznimno dominantne uloge u društvu hrvatske udruge poslodavaca, koja snažno diže glas protiv svake pojave kojom se ugrožavaju njihovi osobni interesi. A kad je u pitanju nešto opće dobro i društveno, a čime će se ugroziti njihovi interesi, gdje slabosti se pokazuju unutar njih, onda šute i štite takve. Ali naglasio bih da nitko u Republici Hrvatskoj, niti u bilo kojoj drugoj državi na svijetu nema pravo platiti ne porez, i da se svi moraju maksimalno angažirati da svatko plati porez jer najveća moguća diskriminacija u financijskom svijetu da netko plaća, a netko plaća porez, da netko ima obvezu, a netko olako prelazi, i nikako ne mogu podržati da se posluje sa cesijama, da se otvaraju tvrtke kćeri preko koje, i tome treba stati na kraj, to se slažem s tim. Hvala lijepo.
I gospodin zastupnik Željko Turk.
Hvala gospodine predsjedavajući. Pa uvaženi kolega Marić jasno je da i kroz donošenje ovoga zakona sa jedne strane dakle pomažemo privredi, a sa druge strane bismo trebali i određena sredstva, a temeljem dakle dugova doći u kasu države, dakle na neki način i pojačavamo likvidnost, a i tema likvidnosti i nelikvidnosti se i stalno promeće u ovoj današnjoj raspravi. Jednim dijelom je komentirao kolega Maras, ali mene posebno bi zanimalo s obzirom da je to vama i struka, što zapravo tih 5,3 milijardi kuna koje je HNB oslobodio nominalno za razvoj privrede … [[Govornik se ne razumije.]] proizvodnju znači životno, da li je temeljem toga imamo saznanja o dijelom nekakovim novim ekonomskim financijskim komunikacijama, slijedu novaca, i ajmo reći ono što je javno u novina bila ideja dakle pomoć hrvatskoj privredi prije svega proizvodnji, gdje je tu uloga HNB-a, gdje je tu uloga samih banaka, dakle koje na kraju kao što je i sami rekli velikim dijelom imaju danas likvidna sredstva i stoje na raspolaganju da ulaze u gotovinske tokove, ili na kraju moje konačno pitanje da li smo to negdje u privredi osjetili na kamatama na tako … [[Govornik se ne razumije.]] u privredi?
Odgovor na repliku.
Kolega Turk glavna uloga i zadaća makroekonomske politike je dijagnosticirati probleme koji utječu na agregatnu ponudu i agregatnu potražnju. Ako je ova mjera posljedica dijagnosticiranja problema u bankarskom sektoru nelikvidnosti onda je to pogrešna dijagnoza jer bankarski sektor nije nelikvidan. Ali, čini mi se da uopće nije dijagnoza ni postavljena nego je mjera donesena zbog nečeg drugog. A kad pitate je li bilo efekata u gospodarskoj aktivnosti u poticanju proizvodnje, nije niti će biti, niti ima instrumenata kontrole za to. Ovu mjeru više povezujem sa predizbornim vremenom nego sa ekonomskom politikom. Hvala lijepa.
Gospođa zastupnica Nevenka Majdenić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo ministrice Dalić, poštovane kolege i kolegice. Evo ja ću odmah reći na početku da ću podržati donošenje Zakona o posebnoj mjeri naplate poreznog duga i kako piše uzrokovanog gospodarskom krizom. Smatram da je to još jedan zakon u nizu vladinih mjera pomoći hrvatskom gospodarstvu, oporavak i izlazak iz krize na put oporavka. Svrha ove mjere je svakako lakša naplata poreznih dugovanja te stvaranja uvjeta za redovitu naplatu budućih poreznih obveza te osiguranje likvidnosti i bolje financijske discipline poduzetnika, a kao instrument ove mjere dakle predlaže se reprogramiranje poreznog duga pod za to zakonom predviđenim uvjetima. Reprogramiranje poreznog duga dakle ima obilježje kredita kojeg država kao vjerovnik daje dužniku poduzetniku uz kamatnu stopu u visini prosječne kamatne stope za trezorske zapise Ministarstva financija s rokom dospijeća od 364 dana, a mislim da je dobro i istaknuti da je prosječna referentna kamatna stopa na trezorske zapise ostvarena 4,1%, ostvarena u razdoblju od 01.01.2011. do 31.03.2011. i da je najniža posljednjih 10 godina od kada se kretala, dakle od stope 5,44 do čak 7,63%. Kamate iz ovog zakona obračunavaju se primjenom metode dekurzivnog jednostavnog kamatnog računa na dospjelu glavnicu po isteku obračunskog razdoblja bez pripisa kamata glavnici i ova se metoda inače primjenjuje prilikom izračuna elemenata državnih potpora. Tako da se ova mjera može smatrati i kao oblik državne potpore poduzetništvu. Ministrica je rekla da je kamatna stopa da će biti negdje oko 8,3% na obročnu otplatu, a mislim da je dobro istaknuti da je zatezna kamata 14% da vidimo što to konkretno znači za poduzetnike koji će potpadati pod ovu mjeru naplate poreznog duga. Subjekt na kojeg se primjenjuje ovaj zakon, dakle smatra se poduzetnik, definiran Općim poreznim zakonom tako da tu nema dvojbe na koga se on odnosi pa ipak je člankom 3. točka 3. zakonom nabrojeno na koga se ne odnosi, a to su dakle financijske institucije uključujući i kreditne institucije, kreditne unije, investicijska društva, društva za osiguranje i reosiguranje, leasing društva, institucije za platni promet i institucije za elektronički novac. Isto tako zakonom je točno definirano na koje porezne oblike se on primjenjuje, a na koje ne. A to su doprinosi za mirovinsko osiguranje osiguranika pojedinca te doprinosi za mirovinsko osiguranje za starost na temelju individualne i kapitalizirane štednje. Reprogramiranje poreznog duga dakle na temelju ovog zakona može se izvršiti i za dug nastao do 31.12.2010. godine pod uvjetom da se redovito podmiruju tekuće porezne obveze u ovoj godini, odnosno one moraju biti podmirene do dana podnošenja zahtjeva za reprogramiranje. Inače mislim da je uvijek kad o tome govorimo dobro je sve to uvijek ponoviti jer često oni koji su zainteresirani za primjenu nekog zakona od svih ovih rasprava onda ne znaju ono zaista što je bitno i kada se mogu prijaviti. Pa mislim da je dobro da oni također znaju da 90 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona da mogu podnijeti zahtjev. Inače što se tiče ekonomski opravdanosti ove mjere je u činjenici kako se istom želi održati kontinuiranost i održivost punjenja i državnog proračuna, a s druge strane se potiče poduzetnička aktivnost čiji je smisao upravljanje rizicima i suočavanje s posljedicama donesenih poduzetničkih odluka, a prije svega održavanje likvidnosti poduzetnika. Istovremeno ovom mjerom naplata poreznog duga za državu se olakšava jer se izbjegavaju i daljnji troškovi naplate zbog vođenja ovršnog postupka dok se poduzetnicima omogućava lakše rješavanje problema nelikvidnosti što posredično dovodi i do pravovremenog podmirivanja obveza prema radnicima i vjerovnicima. Temeljem svega iznesenog smatram da će ovaj zakon omogućiti poduzetnicima koji su dospjeli u poreznu nelikvidnost omogućiti lakši, jednostavniji i jeftiniji izlazak iz krize jer će im se vraćanje duga rasporediti na 30 mjeseci sa znatno manjim troškovima i bez opasnosti od blokiranja žiro računa i izbjegavanja ovrhe. Evo, da bi se ova mjera mogla što prije realizirati podržavam donošenje ovog zakona po hitnom postupku jer naravno što ga prije donesemo prije će poduzetnici moći ovu mjeru koristiti. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Ivo Jelušić, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora, poštovana gospođo ministrice, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Dobro je da evo danas raspravljamo o ovom zakonu pa i po hitnom postupku jer zaista situacija u gospodarstvu je takva da je se hitno nešto mora mijenjati, hitno mora nešto rješavati. Pa i ovo rješenje koje se nudi ovim zakonskim prijedlogom će djelomično poboljšati stanje, mi barem se nadamo, a svako rješenje koje ide u tom pravcu je dobrodošlo pa i ono parcijalno, a ovo sigurno jedno je od parcijalnih rješenja, ono nije sveobuhvatno, ali će sigurno pripomoći rješavanju postojeće gospodarske krize. A da u krizi jesmo to o tome više nitko ne spori, to već svi vrlo dobro znamo i ne samo u ovoj sabornici nego i građani, a i poduzetnici. Bilo je ovdje spomenuto, mislim da je kolega Linić u ime kluba SDP-a kad je govorio rekao da bi bilo dobro da je ovdje ovome prethodila jedna dobra ocjena stanja. Naravno da bi bilo dobro, međutim ne treba nama danas i sada previše ni opisivati postojeće stanje, to kakvo je stanje vidimo. To vidimo sada već svi u Hrvatskoj iako do nedavno se govorilo kako je stanje dobro, kako Hrvatska nije u krizi itd. Jedan od problema zašto se upravo i nalazimo danas u ovako teškoj krizi je to što se kasni. Kasni se prije svega u detektiranju krize. Sjetimo se nije to tako davno bilo prije dvije godine, još dok je vladom ravnao bivši premijer, nikada se nije smjelo reći da je Hrvatska u krizi, uljepšavalo se stanje i time se želeći uljepšavajući stanje valjda milio da će takvo stanje zaista i biti. Poznato je da je guranja pod tepih se nijedan problem ne može riješiti pa ni ovaj. Kamo sreće da smo ranije shvatili i prihvatili prije svega oni koji su to trebali, oni koji su na vlasti, da je Hrvatska u krizi, da smo prije počeli rješavati probleme. Ali dobro, bolje ikada nego nikada. Zato i ovo zakonsko rješenje je dobro da o njemu raspravljamo i mi ćemo ga podržati, naravno uz neke prijedloge i neka poboljšanja, ali bi bilo dobro da je ono došlo puno ranije jer bi sigurno pripomoglo rješavanju krize. Kada su neki prije od nas ili općenito u javnosti stručnoj upozoravali da je Hrvatska u krizi smatrani su katastrofičarima. To nisu katastrofičari oni koji su upozoravali na probleme, katastrofičari su oni koji probleme ne vide ili ne žele rješavati. Zato nikada nije dobro stvari uljepšavati nego probleme prepoznati i početi ih rješavati. Dakle, kasnimo sa rješenjima, kasnili smo sa priznavanjem krize. Nije kriza samo rezultat svjetske globalne recesije i krize u svijetu, ministrica je o tome nešto govorila. Točno je da je svjetska kriza prelila nešto problema i na naše gospodarske probleme, ali isto tako moramo jasno i glasno priznati da dio naših problema i to dobar dio naših problema nije samo rezultat posljedica svjetske ekonomske krize nego i naših subjektivnih problema. I da nije svjetske krize mi bismo opet bili u problemima, doduše vjerojatno manjim ali bismo bili. Da kasnimo u traženju rješenja vidimo po tome da smo nažalost jedna od rijetkih država jedno od rijetkih gospodarstva koje se najsporije oporavlja u Europi. Prošle godine ako se ne varam jedino Hrvatska i Rumunjska su imale negativne stope rasta, sve ostale zemlje u našem okruženju u srednjoj i jugoistočnoj Europi, dakle oni koji nas okružuju su imale pozitivne stope rasta, nažalost mi nismo. To znači ili da kasnimo u traženju rješenja ili ta rješenja koja Vlada nudi nisu uvijek najbolja i ne daju rezultate. Mi tek ovu godinu očekujemo pozitivnu stopu rasta. Bilo je ovdje riječi o tome kolike su nepodmirene obveze u gospodarstvu, preko 36 milijardi. Istina Bog ne znamo točno koliko je nepodmirenih obveza prema po osnovi poreza, prema poreznoj upravi, ali bez obzira koliko to točno jest sigurno da će ovo zakonsko rješenje omogućiti da se i taj dug smanji s jedne strane ... ne zbog statistike, ali više zbog toga da pomognemo gospodarstvu da konačno dobije daha i da krene sa novim razvojnim ciklusom, da dođe na ovaj način što neće morati ova sredstva odmah i sada dati državi da iz upotrijebi za novi razvoj, za obrtni kapital i da poboljšaju svoju likvidnost. Naravno i do sada je bilo mogućnosti da se odgodi porezna obveza plaćanjem ali uz puno nepovoljniju kamatu i zato je ovo zakonsko rješenje dobro, jer ipak sa 14 i nešto na 8,25 kada se smanji kamata to je zaista dobra pomoć gospodarstvu. I na Odboru za financije jučer, prekjučer kada smo ga imali sam i osobno podržao prijedlog amandmana odbora koji ide u tom pravcu da se mislim da je on dobar, da je to poboljšanje ovog zakona, da se svi oni poduzetnici koji su u ovom razdoblju na koje se odnosi ovaj zakon, dakle u vrijeme nastanka krize od listopada 2008. do danas koji su se isplaćivali dobit, a bili dužni prema državni po osnovi poreza da se ovaj zakon ne primjenjuje na njih. To je uredu i to je pravedno. Jer prvo treba podmiriti obveze prema drugima, pa i državi, pa onda sebi isplatiti dobit. Kako ono biblijska kaže "Caru carevo, Bogu božije2, mislim da i ovdje treba primijeniti to načelo. Dakle, samo oni koji si nisu isplaćivali dobit za ... nove dobiti da mogu koristiti ajde da kažem pogodnosti ovog zakona, da oni mogu onda svoj porezni dug koji je u tom razdoblju nastao da mogu prolongirati. Dakle, podržavam u načelu ovaj zakon, mislim da će on pripomoći rješenju ali uz poboljšanja koja su mu nužno potrebna. Jedno od stvari koje ovaj zakon dovoljno dobro ne rješava, a to je problem onih poduzeća, onih firmi, onih poduzetnika koji su u blokadi. Jer ovdje se kaže u zakonu u članku 7., 4. i 5. da se ovo ne primjenjuje samo na one koji su svoje porezne obveze izmirili u ovoj godini odnosno koji su ove godine platili poreza koliko su im porezne obveze u ovoj godini u ovom tromjesečju prvom 2011. Međutim, onaj tko je u blokadi, a u blokadu ga je doveo netko treći, a to nije POrezna uprava, nije mogao podmirit tu obvezu praktički a oni ne mogu koristiti pogodnosti ovog zakona, a takvih firmi je oko 1/3 u blokadi. Zato bi trebalo u tom smislu tražiti poboljšanje ovog zakonskog rješenja, izbaciti ovaj dio u članku 7. na koje se to odnosi tako da i te firme mogu koristiti ove mogućnosti obročne otplate poreznog duga. Naravno, i uz druga poboljšanja o kojima je ovdje danas bilo riječi i u ime kluba SDP-a, dakle to su konstruktivni prijedlozi da se porezni dug ne tretira do 31.12. prošle godine nego do kraja kvartala ove godine do 31.3. jer nema nikakvog razloga da obuhvatimo i ta tri mjeseca. Nije ni ova tri mjeseca došlo do nekakvog nažalost nije došlo do velikog poboljšanja gospodarske situacije pa i da to razdoblje ne obuhvatimo ovim zakonom, kao i to također svi oni koji su do sada u nekakvoj obročnoj otplati prema Poreznoj upravi prema nepovoljnijim uvjetima o kojima sam malo prije govorio pod kamatom 14% ... također da im se omogući da reprogramiraju da i oni imaju mogućnost da budu ravnopravni sa onima koji danas idu u obročnu otplatu da i oni imaju obročnu otplatu, kamatu od 8,25%. Dakle, podržavam ovaj zakon uz prijedloge ovih poboljšanja o kojima sam malo prije govorio, bez obzira što on kasni sigurno da će pripomoći da krenemo ka izlasku iz krize u kojoj se nažalost još uvijek nalazimo, da će i to pripomoći da konačno možda ove godine Hrvatska zabilježi pozitivne stope rasta. Ako i ovaj prijedlog parcijalan u smislu ekonomske politike donese određena rješenja dobro je došao i podržat ću ga uz ova poboljšanja o kojima smo govorili. Hvala lijepa.
Hvala. I gospodin zastupnik Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo. gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice, gospodine državni tajniče. Pa ja bih se pokušao zadržati na ovoj točki dnevnog reda iz jednostavnog razloga što evo samo jedan od problema s kojim se poduzetnici susreću kao posljedicom gospodarske krize. I sigurno da ovaj hvalevrijedan potez i prijedlog Vlade ne zaslužuje previše odlazak u političke vode jer od toga poduzetnici neće imati koristi da li ćemo se mi ovdje prepucavat na ovoj ili onoj razini i meni je drago da je klub Socijaldemokratske partije podržao ovaj prijedlog zakona. No smatram da uz ovaj prijedlog Ministarstva financija i Vlade Republike Hrvatske treba reći nešto što se danas kroz raspravu cijelo vrijeme provlači, a ja ću pokušati to provući kroz zadnjih 10 godina, dakle i kad je bila koalicijska Vlada i 8 godina, zapravo 7 i pol godina otkada je HDZ na čelu Hrvatske države. Dakle, prosjek naplate porezne uprave utvrđenih obveza u tih 10 godina je bio negdje oko 96,5% +/- 1% ovisno od godine do godine i s tim da je logična stvar da najlošija naplata je bila u kriznoj godini u 2010. dakle što je logično. No kad govorimo o poreznom dugu onda trebamo povući i paralelu sa onim podacima FINA-e koji se stalno provlače kroz rasprave, a to je koliko u ovom trenutku ima duga i prema državi i međusobno duga pravnih osoba onda ćemo vidjeti da preko 66% toga duga je sa ročnošću dužom od 360 dana. Dakle, problemi koji datiraju daleko dalje i koji imaju u sebi daleko dublje i daleko složenije posljedice od onoga što se danas čulo ovdje. Također kad pokušamo vidjeti i kod onih koji nisu podmirili svoje porezne obveze, a oni koji prema podacima FINA-e isto tako nisu podmirili porezne obveze onda ćete vidjeti da među tima je najveći broj onih koji nemaju niti jednog zaposlenog. I sad se postavlja jedno realno pitanje, a to je ono što trebaju riješiti neka druga ministarstva, što treba riješiti Visoki trgovački sud i odgovoriti na neka pitanja, prije svega jasno definirati što to znači međusobno povezano društvo. Da li je ova definicija koju imamo danas baš sagledava sve ili s obzirom na broj onih koji nemaju niti jednog zaposlenog, a blokirani su ohoho godina ukazuje na nešto drugo, da neki kad stvore obvezu prema i poduzetnicima i državi jednostavno ostavi tu tvrtku tu, otvori drugu tvrtku, preseli zaposlene i nastavi raditi. I ako jasnije definiramo obveze i povezana društva onda može otvarati 100 tvrtki, ali na kraju će ona stota morati podmiriti obveze onog prvog jer je evidentno da nekakva povezanost između tih društava postoji i ako uspijemo to napraviti onda ćemo i eliminirati veliki dio i poreznog duga, a isto tako i eliminirati veliki dio međusobnog duga među poduzetnicima. I zato sa nestrpljenjem očekujem kad će Visoki trgovački sud sva društva s ograničenom odgovornošću evidentirati putem OIB-a, jer kad se to napravi onda ćemo napraviti jednu lepezu koja će biti dostupna svima onima koji će trebat te podatke. To će biti u Središnjem registru Porezne uprave i onda ćemo eliminirati sve one koji se vole baviti biznisom, a ne vole plaćat svoje obveze. I to treba jasno … [[Ne razumije se.]] i to je bio jedan od razloga zašto se išlo na osobni identifikacijski broj. I gledajte, svi segmenti u državnoj upravi su odradili svoj dio posla, informatički se opremili, napravili evidenciju putem OIB-a, jedino Visoki trgovački sud to nije napravio i ono što cijelo vrijeme smo govorili da će biti najveći problem to je gruntovnica. Međutim, kad Visoki trgovački sud to napravi, danas ćemo imati točku i o socijalnoj skrbi, bez ovoga vrlo teško možemo govoriti o pravičnoj socijalnoj raspravi. I ne može netko reći kad smo tražili izmjenu Zakona o sudskim registrima, direktiva Europske unije ne dozvoljava da se u zakon stavi da netko ne može otvoriti tvrtku ako duguje nešto pa smo išli na međurješenje, mora dati izjavu itd. Međutim, kad budu svi evidentirani putem OIB-a onda ćemo jednostavno automatski povući taj podatak i budite sigurni da ćemo na takav način uz izmjenu Stečajnog zakona gdje se ubrzao onaj ubrzani stečaj tzv., riješiti veliki dio onih 24, 25 tisuća koji su blokirani i zbog poreza i zbog drugih neplaćanja, a nemaju niti jednog zaposlenog. Jer kako tvrtka može poslovati, može se baviti biznisom ako nema nijednog zaposlenog. Jedno vrijeme su bile određene porezne odredbe da takva tvrtka praktički ne može imati niti materijalne troškove i niz drugih stvari, međutim to se kasnije izmijenilo. Ali ponavljam, sustavno moramo riješiti neke stvari i kažem ovo je hvalevrijedan potez Vlade jer on može dati trenutni efekt, trenutno može mnogim poduzetnicima dozvoliti da sudjeluju u poduzetničkim aktivnostima u Hrvatskoj u kojima nisu dosad mogli sudjelovat ili su mogli sudjelovat ako su dobili onu obročnu otplatu na 10 mjeseci. I mislim gospođo ministrice da ne bi trebalo biti nikakvih problema da oni koji su dobili ovo rješenje, mislim na kraju krajeva da to i zakon govori, da oni koji su dobili obročno rješenje na 10 mjeseci da praktički mogu podnesti zahtjev naravno ako udovoljavaju svim uvjetima da sudjeluju u ovom procesu. I još bih nešto rekao. Gledajte, nekada iz političkih razloga ne volimo čak reći niti dobre stvari kao što smo mjesecima koristili podatke FINA-e da pričamo o tome kako je u Hrvatskoj strahovita nelikvidnost itd., pa ja sam mislio da će se danas bar netko od onih koji su kritizirali to proteklih godina sjetit pa reći da recimo u broju solventnih osoba, poslovnih subjekata do 60 dana recimo 31.12.2010. je bio 5238, a 28.2.2011. 2252, dakle više nego se prepolovio. I to jasno kazuje da sve ono što je Vlada činila i oko povećanja likvidnosti državnih poduzeća je danas definitivno ta poduzeća podmiruju sve svoje obveze u roku od 60 dana. Ono što je ministrica rekla da se naziru određeni pozitivni pomaci su dali rezultate i dakle ako to nitko nije htio reći od onih koji su prije kritizirali onda ću ja uzeti tu ekskluzivu pa ću reći ovo. Ili recimo da broj solventnih osoba, uzmimo samo 2010., 28.2. dug je bio 3765 do 60 dana, a 28.2.2011. 2252. Dakle i kad napravimo komparaciju sa … [[Ne razumije se.]] od prije 3 mjeseca ovaj podatak je više nego povoljan, a isto tako kad to napravimo u odnosu na period, isti period prošle godine on je imao isto pozitivne podatke. I ovoj državi je dovoljno negativizma, pesimizma, ajmo i ono što je dobro reći da je dobro pa možda nam to u nekom trenutku i politički ne paše, ali dobro je dobro zbog svih nas. Prema tome, ja podržavam ovaj zakon i kažem možda sam imao potrebe reći neke još druge stvari, ali ne bih išao zbog toga da ne skrenem s teme jer danas su rasprave otišle u raznoraznim smjerovima pa trebali bi vidjeti gdje se nalaze koji novci itd., ali još jedanput podržavam ovaj zakon i ja se iskreno nadam da će ga poduzetnici vrlo brzo početi koristiti.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o posebnoj mjeri naplate poreznog duga uzrokovanog gospodarskom krizom. Bio je hitni postupak, P.Z. br. 751. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za financije i državni proračun, Klub zastupnika SDP-a i Klub zastupnika HNS-a i HSU-a. Molim predstavnika predlagatelja da se izjasni o podnesenim amandmanima Ivica Mladineo, državni tajnik u Ministarstvu financija da se izjasni o amandmanu Odbora za financije i državni proračun koji se odnosi na članak 7.
Prihvaća se.
Ovaj amandman postaje sastavni dio prijedloga. Potom Kluba zastupnika SDP-a, amandman 1. na članak 1.
Vlada ne prihvaća imajući u vidu obveze koje se pojavljuju po obračunskim razdobljima reprogramiranja dospjelog i nenaplaćenog, odnosno neplaćenog poreznog duga nastalog do 31. ožujka 2011. dovelo bi do neurednosti u plaćanju od strane poduzetnika. Dodatni razlog za predlaganje 31. prosinca 2010. kao datum s kojim će se utvrditi stanje poreznog duga ogleda se u tome što će se u vrijeme podnošenja zahtjeva poduzetnika biti također i poznati pokazatelji za poslovno razdoblje i financijsko razdoblje za prethodnu godinu.
Hvala. U ime kluba gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Klub SDP-a smatra da je ipak potrebno promijeniti datum na 31. ožujka ove godine iz razloga što zakon donosimo sa travnjem ove godine i bilo bi matematički, operativno, kako god hoćete daleko bolje da uzmete sve dospjele dugove do zadnjeg mjeseca prije primjene zakona. Prema tome, u vrijeme automatske obrade podataka, u vrijeme kad podaci nije problem bilo kakve dostupnosti bitno je efikasnost ove mjere. Efikasnost ove mjere je da poduzetnicima ne onemogućavate pristup ovom zakonu. Poduzetnik koji dvije godine ne plaća obvezu sigurno nije platio obvezu i za ova tri mjeseca. Sada ćemo komplicirati situaciju jer tjerate poduzetnika da pronalazi dodatna sredstva za podmirenje ova tri mjeseca. Prema tome, sami sebi dovodimo u opasnost efikasnost ovog zakona, primjene ovog zakona. Molim glasovanje.
Hvala lijepa. O amandmanima ćemo glasovati dizanjem ruku. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Amandman drugi istog predlagača na članak 2. stavak 1.?
Vlada ne prihvaća. Subjekti primjene zakona propisani su člankom 3. stavkom 1. i 2. zakona na način da se zakon primjenjuje isključivo na naplatu poreznog duga poduzetnika. Ovakva formulacija odredbe kao podnositelje zahtjeva za reprogramiranje naplate poreznog duga ne isključuje poduzetnike kojima je odobrena odgoda plaćanja, ili plaćanja duga u obrocima sukladno općem Poreznom zakonu, što znači da u slučaju ispunjenja uvjeta za plaćanje duga po ovom zakonu postupci po općem poreznom zakonu mogu biti obustavljeni. Predmet reprograma po zakonu je porezni dug iz porezno dužničkog odnosa, i taj se odnos zadržava i u naplati poreznog duga po ovom zakonu, a koji je propisan člankom 115. opće poreznog zakona. Dok su obveze za koje amandman traži … [[Govornik se ne razumije.]] nastale u dužničko-vjerovničkom odnosu poduzetnika sa korisnicima državnog proračuna.
Hvala. Gospodin Slavko Linić. Izvolite.
Zahvaljujem u ime kluba na obrazloženju, kojim je sada jasno rečeno da i obročne otplate smatraju se dospjelim i da će se moći poduzetnici pojaviti sa zahtjevom po ovom zakonu. I u tom dijelu povlačim amandman, ali i nadalje ostajemo kod prijedloga amandmana, a to je onaj dio koji se govori o tome da se prebiju dugovanja poduzetnika sa potraživanjima poduzetnika prema korisnicima državnog proračuna, neovisno što nastaju na različite načine, jedno po poreskim zakonima, a drugo po zakonu iz dužničko-vjerovničkih odnosa. Smatramo da je neprihvatljivo da ovako ogromnoj nelikvidnosti poreski obveznici po bilo kojem osnovu duguju poduzetnicima, i da bi bilo neophodno jednostavno prebijanje dugova prije nego se utvrdi porezni dug koji se može na ovaj način reprogramirati. Pa u tom dijelu tražimo glasovanje.
Hvala. Znači povlači se u jednom dijelu. U ovom dijelu koji se ne povlači glasovanje. Molim tko je za ovaj dio amandmana? Hvala lijepa. Nije dobio potrebitu većinu. I amandman 3. na članak 7. stavak 4. i 5.
Također Vlada ne prihvaća. Obrazloženje kao za amandman 1.
Ovaj amandman je povučen, jer je u svezi sa prvim amandmanom i drugim naravno. Hvala lijepa. Imamo još amandman Kluba zastupnika HNS-a, HSU-a. Odnosi se amandman na članak 9. stavak 1. i novi stavak 2.
Vlada ne prihvaća. Doprinose za mirovinsko osiguranje osiguranika pojedinca, te doprinosi za mirovinsko osiguranje za starost na temelju individualne kapitalizirane štednje izuzeti su iz definicije poreznog duga, koji se naplaćuje reprogramom, iz razloga što se na temelju doprinosa za mirovinsko osiguranje osiguranika pojedinca stvaraju prava na mirovinu, i utvrđuje staž osiguranja sukladno Zakonu o mirovinskom osiguranju, a kod doprinosa za mirovinsko osiguranje za starosnu na temelju individualne kapitalizirane štednje se radi o računima kojima mogu raspolagati samo vlasnici, a to su obveznici plaćanja doprinosa. Budući da ovi doprinosi nisu predmet naplate po ovom zakonu, za naplatu ove obveze vrijede odredbe općeg poreznog zakona.
Hvala. Gospodin zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovani državni tajniče, iz obrazloženja se vidi da niste prihvatili našu intenciju, a ona je bila sasvim drukčija. Ona je bila da se ovim amandmanom na članak 9. praktički osigura da se će u rješenju pisati da će se rješenje o prolongaciji plaćanja duga ukinuti ukoliko poduzetnik ne plati obvezne mirovinske doprinose za pojedinca, odnosno obvezne doprinose za individualnu kapitaliziranu štednju, za koju se slažem da se radi o novcu, osobnom novcu na računu građana. Prema tome mi smo samo htjeli da imamo garanciju kroz zakon da će to pisati u rješenju, i da će se rješenje raskinuti ukoliko se ta činjenica ne poštuje. Žao mi je da niste prihvatili tu intenciju, molim glasovanje o ovom amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Hvala državni tajniče. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o posebnoj mjeri naplate poreznoga duga, uzrokovanog gospodarskom krizom. Molim uključimo se i glasujmo o zakonu u cjelini. Rezultat? Ovaj prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 94 glasa za, jedan suzdržan, ništa protiv, zajedno sa dijelom prihvaćenog amandmana.
Prelazimo na sljedeću točku 7. Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vijeća ministara Bosne i Hercegovine o povratku izbjeglih osoba iz Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine, s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 728. Predlagatelj je Vlada. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo i Odbor za Hrvate izvan Republike Hrvatske. Izvješća ste primili na sjednici. Državni tajnik u Ministarstvu regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva Branko Mučnjak će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, poštovane gospođe i gospodo Sabora. Radi se o Prijedlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vijeća ministara Bosne i Hercegovine o povratku izbjeglih osoba iz RH u BiH. Ovaj Sporazum je potpisan 11. prosinca 2001. godine između Vlade Republike Hrvatske, tadašnja zamjenica ministra vanjskih poslova i Vijeća ministra Bosne i Hercegovine i bosanski Parlament ratificirao ga je u kolovozu 2005. godine. Hrvatska ga nije ratificirala do danas iako se on kao takav primjenjivao u dijelu koji se odnosi na uređivanje pitanja dvosmjernog povratka izbjeglica. Sporazum je pronađen u Ministarstvu vanjskih poslova i za vrijeme pregovora sa bosansko-hercegovačkom stranom radi se o oslobođenju od carine za uvoz građevinskog materijala u Bosnu i Hercegovinu, te povratka PDV-a od strane Bosne i Hercegovine. Oko toga su vođeni intenzivni razgovori tijekom 2009. i 2010. godine uz pomoć našeg veleposlanstva u Bosni i Hercegovini. I najveći problem što je u ovom trenutku Ministarstvo regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva je taj što plaća dvostruko PDV u Republici Hrvatskoj je građevinski materijal nabavljamo i u Bosnu i Hercegovinu kojega naši dobavljači ulaze. To su hrvatske građevinske tvrtke. Problem se pojavio slijedom činjenice da je Bosna i Hercegovina u međuvremenu uvela jedinstvenu stopu PDV-a. Ovaj sporazum je poslan na mišljenje prošle godine, ali ga nismo mogli uputiti Vladi zbog traženja Ministarstva financija za promjenom u tekstu dijela već potpisanog sporazuma, a vezano prije svega na izmjenu Zakona o PDV-u u Republici Hrvatskoj koja je stupila na snagu 1. siječnja 2010. godine. Ove godine smo zatražili i dobili novo pozitivno mišljenje Ministarstva financija i to u dijelu u kojem je pojašnjeno da se radi o međunarodnom sporazumu potpisanom prije donošenja te izmjene te da se ga kao takvog može i ratificirati. Dakle, ratifikacija sporazuma u ovom obliku potpisanom još 2001. godine potrebno nam je radi dobivanja svih carinskih potvrda za uvoz građevinskog materijala u Bosnu i Hercegovinu, te radi podnošenja zahtjeva Bosni i Hercegovini za povrat PDV-a u iznosu od 17% na uvezeni građevinski materijal kojeg ministarstvo u cijelosti plaća od 2007. godine. U suradnji i dogovoru sa bosansko-hercegovačkom stranom ministarstvo će nakon ratifikacije sporazuma u postojećem obliku već prema ukazanim potrebama pokrenuti i postupak za sklapanje anexa sporazuma kako bi se uskladio na novi Zakon o PDV-u u Republici Hrvatskoj i u tom dijelu ta priprema, odnosno sve ono što se odnosi na rješavanje problema u ovom trenutku koji su nastali zbog neratifikacije doprinijet će jednom kvalitetnom rješenju i nastavku ovog programa. Hvala lijepo.
Hvala. Odbori? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HNS-a, HSU-a gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Nitko od nas vjerojatno neće ni riječi reći protiv pomoći ljudima koji se trebaju vratiti na svoja ognjišta i ništa tu sporno nije vezano uz cilj ovakvog jednog zakona kojim se potvrđuje sporazum između naše Vlade i vlade, odnosno Vijeća ministara Bosne i Hercegovine. Ono što jeste sporno kolegice i kolege i pomalo žalosno je to da je sporazum kojeg mi danas potvrđujemo star ni manje ni više nego punih 10 godina, punih 10 godina. Cilj je dakako ovog zakona da se upravo te donacije oslobode carine, poreza, pristojbi i ostalih davanja. 10 godina, dakle ovo je ležalo na nečijem stolu, u nečijoj ladici i konačno je ugledalo svjetlo dana. To svakako nije dobra poruka. Nadalje kolegice i kolege. Mi smo dio ovih podataka iz uvoda imali priliku se upoznati s njima i čitati te pojedinosti prije mjesec dana kada smo raspravljali o razvojnoj pomoći Republike Hrvatske inozemstvu. Ne znam da li se sjećate te rasprave, jedan podeblji materijal i upravo smo tada vidjeli da je najveći dio pomoći otišao, razvojne pomoći upravo u Bosnu i Hercegovinu. Međutim, sad kad usporedite koliko smo kada podataka imali i ove brojke koje danas imamo na stolu vidjet ćete da svega 25% pomoći koju dajemo Bosni i Hercegovini je pomoć za povratak izbjeglica, samo 25%. 75% ide za druge sadržaje i druge projekte. Nisam razumio, gospodin Šuker mi nešto dobacuje. Prema tome, mislim da to nije. A da, bez tih sredstava nema. Tako je, to bi bilo onda kada bi ta koordinacija postojala gospodine Šuker, ali koordinacija nikakva ne postoji, evidentno ne postoji. Pročitajte brojke ako hoćete ja ću vam dva paragrafa pročitati. Pogledajte brigu o razvojnoj pomoći vodi Ministarstvo vanjskih poslova i europskih integracija, koordinaciju između ministarstva barem nam je tako rečeno prije mjesec dana. I tu stoji u 2009. godini je isporučen građevinski materijal za 435 korisnika, izrađeno je 579 uputa o sanaciji oštećenih obiteljskih kuća, napisano je 327 zapisnika o obavljenim tehničkim pregledima na obiteljskim kućama korisnika, te isporučen osobni građevinski materijal za 180 nedovršenih kuća u Stocu i Čapljini bez navođenja roka, termina, bilo čega. Ako pročitate podatke koje imamo danas na stolu dobit ćete sasvim druge brojke. I zato bi pitanje našega kluba bilo upravo ta koordinacija. Nas zanima obzirom da je sporazumom i potvrđivanjem sad ovog sporazuma predviđeno da se formira jedno međudržavno vijeće, da se formiraju dakle međudržavna tijela koja će raditi tu koordinaciju, nas upravo zanimaju te razine, odnosno koordinacija. Tko vrši koordinaciju između pojedinih ministarstava? Ime i prezime nas zanima. Ljudi u Ministarstvu vanjskih poslova, tko to radi, ako to radi onda je žalosno, ako ste pogledali 520 projekata, na što se odnose, koji li su to prioriteti? To je više nego sramno gospodine. Sramno. Nadalje, nas zanima tko koordinira upravo ovu pomoć između Hrvatske s jedne strane, i Bosne i Hercegovine sa druge strane. Ovu pomoć o kojoj sada, danas raspravljamo, na razini Federacije i u odnosu prema Republici Srpskoj. Nas zanima da li postoji ikakva koordinacija između naše pomoći i ove donacije, odnosno županija i gradova kojima tu pomoć pružamo, upravo zbog te koordinacije, jer tvrdimo da nema povratka ako se to ne koordinira. Nadalje, nas zanima i koordinacija sa međunarodnom zajednicom, jer se i u sporazumu pozivamo na tu zajednicu, pa nas zanima jedna, druga, treća i četvrta razina koordinacije, imenom i prezimenom voljeli bi znati tko to radi, da možemo dobiti više podataka jer ovako samo bacati milijune na papir, jučer je to bilo 220, pardon 212 milijuna kroz razvojnu pomoć, danas 30, 20 pa 39 milijuna u narednim godinama. Nas stvarno zanima tko to radi, koji su to kriteriji i koji su to osnovni ciljevi i na kojim područjima se želi što postići. Slažemo se, napravite kuću, čovjek se nema gdje vratiti jer se ne može zaposliti, ali i to mora biti nečija briga, nas zanima tko radi tu koordinaciju na svim ovim razinama. Hvala lijepo.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Branko Mučnjak. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ja ću, inače bi to trajalo puno više vremena, ali ovaj program koji se provodi, provodi se vrlo transparentno i po donošenim pravilnicima, uvjetima i od strane Bosne i Hercegovine koji koordinira veleposlanstvo, gdje je po svakoj županiji su određeni povjerenici, odnosno na našoj strani gdje se primjenjuju pozitivno donešeni zakoni. Što se tog dijela tiče, u proračunu su ovog ministarstva predviđena sredstva samo za dodjelu građevnog materijala, koji se itekako odvija pod kontrolom, obzirom da u prethodnom dijelu donošenja, nakon donošenja suglasnosti projektanti inženjeri određuju točno do u milimetar vezano na propise koje se odnose, odnosno na vezanu mogućnost dodjelu građevnog materijala, kao što je u Hrvatskoj 35 kvadrata za prvu osobu, plus 10 za svaku sljedeću. Prema tom dijelu što se tiče ovog dijela programa, u Ministarstvu regionalnog razvoja su podaci, odnosno prioritet transparentni i u svakom trenutku se mogu dobiti na uvod. Međutim ja bih htio naglasiti samo jednu činjenicu, da je ono što je najvažnije ovog trenutka je da danas se donese odluka o ratifikaciji koja je preduvjet da se sve ove druge stvari poslože na puno bolji i kvalitetniji način. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vijeća ministara Bosne i Hercegovine o povratku izbjeglih osoba iz Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine. Bio je hitni postupak, P.Z. broj 728. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vijeća ministara Bosne i Hercegovine o povratku izbjeglih osoba iz Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine. Molim uključimo se i glasujmo o konačnom prijedlogu zakona. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona prihvaćen je jednoglasno sa 96 glasova.
I još ćemo jednu točku – - Prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o obnovi, s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 744 Predlagatelj Vlada. Raspravu su proveli odbori za zakonodavstvo, razvoj i obnovu. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Državni tajnik u Ministarstvu regionalnog razvoja i šumarstva i vodnog gospodarstva Branko Mučnjak će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane gospođe i gospodo. Radi se o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama Zakona obnovi, odnosno sukladno zaključku Vlade Republike Hrvatske od 6. listopada 2010. godine kojim su se središnja tijela državne uprave zadužena izraditi prijedlog izmijene i dopune zakona, iz upravnih područja u okviru utvrđenog djelokruga, a čije se postupovne odredbe usklađuju sa odredbama Zakona o općem upravnom postupku, ovim zakonom usklađuje se Zakon o obnovi sa odredbama Zakona o općem upravnom postupku, "Narodne novine" 47/2009. Odnosno radi se o kratkim izmjenama, odnosno donošenjem ovog zakona uređuju se sljedeća postupovna pitanja. Prvo, rok za donošenje o rješenju o zahtjevu za obnovu u prvom stupnju. Zatim rok za žalbu protiv rješenja donesenog u prvom stupnju. Ranije je bilo 8 dana, sada se produljuje na 15 dana. I treće, usklađivanje pojmova konačnosti i izvršnosti rješenja, jer se do sada koristi pojam izvršnosti. Usklađivanjem ovih odredaba rezultirat će jednoznačnim postupanjem, uvođenjem upravnog postupka u djelokrugu obnove ratom oštećenih ili uništenih materijalnih dobara, izbjegavanjem pravne nesigurnosti u postupanju, odnosno dvostrukog upućivanja. Ostale odredbe Zakona o obnovi koje se odnose na model obnove, i popravka, uvjete i kriterije ostvarivanja prava, te nadležnosti u provođenju programa obnove i povratka ostaju iste. Stoga provedba ovog zakona neće uzrokovati povećanje rashoda, odnosno izdataka iz državnog proračuna. I dozvolite, eto vrlo kratko još ovu informaciju. Do sada korištenim modelima obnove i popravka u Republici Hrvatskoj obnovljeno je 148 tisuća 280 obiteljskih kuća i stanova, čime je osiguran povratak u prijeratna prebivališta za oko 490 tisuća članova obitelji i korisnika tih prava. Zakon je definirao dva osnovna modela, obnove i popravka i to program organizirane obnove obiteljskih kuća četvrtog do šestog stupnja oštećenja, i model isplate novčanih potpora korisnicima prava na popravak, koji novčanim sredstvima potpore za prvi stupanj 5 tisuća 500 kuna, za drugi stupanj 15 tisuća kuna i za treći stupanj 22 tisuće kuna, sami organiziraju manja oštećenja popravka na svom objektu. Sukladno ranije navedenom zaključku Vlade Republike Hrvatske predlaže se donošenje ovog zakona po hitnom postupku. Hvala lijepa.
Hvala. Odbori? Zakonodavstvo, razvoj i obnovu? Otvaram raspravu. Gospodin zastupnik Gordan Maras. Nema ga. Gubi pravo na sudjelovanje. Gospodin zastupnik Željko Turk. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući, uvaženi kolega državni tajniče, kolegice i kolege. Dakle jasno je da, kao što je ovdje rečeno uvodno da se ovim Zakonom o izmjenama Zakona o obnovi usklađuje Zakon o obnovi sa Zakonom o općem upravnom postupku, ali možda nije zgorega ponovno spomenuti i reći nekoliko rečenica i o ovom Zakonu o obnovi koji je donesen u ožujku 1996. godine. Prije svega radi obnove ratom oštećenih i uništenih materijalnih dobara; prije svega u cilju povratka stanovništva na ta područja, a koja su tijekom Domovinskog rata bili izložena razornim djelovanjima i posljedicama djelovanja velikosrpske agresije pa sve do momenta završetka mirne reintegracije. Kao što otprilike i znamo zakon je i definirao 2 osnovna modela obnove ratom oštećenih ili uništenih stambenih objekata. Dakle, prije svega kao oblik, mogući oblik novčane potpore za prvi, drugi i treći stupanj samog oštećenja te program organizirane obnove za kategorije 4., 5., i 6. stupnja oštećenja koje provodi i samo ministarstvo. Dakle, uz ove vidove mogući su i drugi oblici obnove, odnosno moguće je vlasniku izvršiti povrat vlastitih sredstava koja su uložena u popravak ili obnovu kuće ili isplatiti novčanu potporu u propisanom iznosu prema samom stupnju štete. Također, mogući oblik je i zamjena za neobnovljene obiteljske kuće ili stanove koji su u vlasništvu RH. Dakle, ovim svim dosadašnjim modelima u vremenu koje je iza nas obnovljeno je, popravljeno i na drugi način dakle stavljeno u funkciju preko 148 tisuća stambenih jedinica, dakle kuća i stanova, a na taj način vrijedno je reći da je skoro pa pola milijuna ljudi, građana i građanki RH omogućeno vratiti se u svoja prijeratna prebivališta. Dakle, nakon ovih uvodnih riječi o samom zakonu dakle ova izmjena je usuđujem se reći više tehničke naravi, odnosno usklađenje Zakona obnove sa Zakonom o općem upravnom postupku gdje je prema jednoj važećoj odredbi članka 17. stavak 3. rok za donošenje rješenja u pravu na obnovu je 30 dana od podnošenja zahtjeva dok je u članku 101. Zakona o općem upravnom postupku propisan rok od 30 dana u slučajevima neposrednog rješavanja, a kada je riječ o vođenju isplatnog postupka tada se taj rok pomiče na 60 dana pa je to bilo potrebito uskladiti. Isto tako člankom 17. stavkom 5. propisan je rok za žalbu u 8 dana u Zakonu o obnovi od dostave dana rješenja dok je to u suprotnosti sa Zakonom o općem upravnom postupku koji propisuje rok od 15 dana kao rok za ulaganje žalbe. Isto tako u Zakonu o obnovi određeno je da se u postupku rješavanja u pravu na obnovu primjenjuje Zakon o općem upravnom postupku "Narodne novine" iz '91., a kako je u međuvremenu Zakon o općem upravnom postupku prestao važiti stupanjem novog Zakona o općem upravnom postupku i to je trebalo izmijeniti. Također, Zakon o općem upravnom postupku više ne poznaje konačno rješenje pa je i to trebalo uskladiti, na taj način uskladiti Zakon o obnovi u odnosu na Zakon o općem upravnom postupku. I dakle, konačno tim izmjenama Zakona o obnovi i usklađivanjem s važećim Zakonom o općem upravnom postupku osigurat će se jedinstveno uređenje istovrsnih pravnih instituta. Shodno tome podržat ću prijedlog ovog zakona.
Hvala. Gospodin zastupnik Šimo Đurđević, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Pred nama je kao što je rečeno prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obnovi s konačnim prijedlogom zakona. Zakon o obnovi donesen je 15. ožujka 1996. godine radi obnove ratom oštećenih uništenih materijalnih dobara u cilju povratka prijeratnog stanovništva na područja koja su tijekom Domovinskog rata bila izložena raznim djelovanjima i posljedicama tih djelovanja od početka velikosrpske agresije pa sve do mirne reintegracije. Zakon je definirao 2 osnovna modela obnove ratom oštećenih ili uništenih stambenih objekata. Prvi je novčane potpore za popravak oštećenja prvog i drugog stupnja te program organizacije obnove stambenih objekata četvrtog, petog i šestog stupnja koji provodi ministarstvo. Uz ove vidove obnove moguće je vlasniku izvršiti povrat vlastitih sredstava uloženih u popravak ili obnovu kuće prema stupnju oštećenja. Svim ovim korištenim modelima obnove i povratka popravljenog ili obnovljenog kao što je već rečeno 148 tisuća 280 obiteljskih kuća ili stanova čime je omogućen povratak oko 490 osoba na područja koja su bila, na ratna područja. Izmjene Zakona o obnovi vršimo usklađivanjem s važećim Zakonom o općem upravnom postupku. Budući je Zakon o općem upravnom postupku NN/53/91. prestao važiti, a stupanjem na snagu Zakona o općem upravnom postupku NN/47/2009. godine, odnosno 1. siječnja 2010. godine spomenuta odredba Zakona o obnovi je u suprotnosti s člankom 170. Zakona o općem upravnom postupku. Zakon o općem upravnom postupku ne priznaje više konačno rješenje stoga u tom dijelu vršimo usklađivanje sa Zakonom o općem upravnom postupku. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Anton Mance, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče. Kao što je i državni tajnik i kolege su napomenule dakle ovaj Zakon o obnovi s konačnim prijedlogom zakona rješava u biti pitanja za one ljude koji su bili protjerani i koji su bili na područjima od posebne državne skrbi i koji su izgubili uvjete stanovanja i imali velika oštećenja. Dakle, Zakon o obnovi kao što je rečeno donesen je '96. i kroz brojne izmjene dosada uglavnom je rješavao dakle probleme i vezane za obnovu oštećenih područja i uništenih materijalnih dobara kako bi se moglo vratiti stanovništvo koje bi na tim područjima živjelo prije srpske agresije. To se odnosi na ona područja koja su tijekom Domovinskog rata i velikosrpske agresije bila izložena ratnom djelovanju tijekom Domovinskog rata i bila su oslobođena ili reintegrirana. Zakonom su definirana 2 osnovna modela obnove oštećeni ili uništeni stambeni objekata ili novčane potpore za oštećenja 1., 2. i 3. stupnja, kao i program organizirane obnove stambenih objekata 4, 5 i 6 stupanja oštećenja koje provodi Ministarstvo regionalnog razvoja sada. Moguće je vratiti kroz taj zakon i vlastita sredstva koja su uložena u popravak ili obnovu kuće ili isplatiti novčanu potporu prema stupnju štete umjesto organizirane obnove za 4., 5. i 6. stupanj kao i zamjenu neobnovljenu obiteljsku kuću i stan ili dodijeliti kuću i stan u vlasništvu RH kako bi se svi prognani na taj način mogli vratiti i zbrinuti. U ovim modelima obnove i popravka u ratu oštećenih ili uništenih stambenih jedinica kao što je već rečeno obnovljeno je preko 140 tisuća obiteljskih kuća i stanova, čime je omogućen povratak za gotovo 490 tisuća članova obitelji korisnika prava u njihove ranije kuće i prebivališta. Ovim se zakonom usklađuje Zakon o obnovi sa Zakonom o opće upravnom postupku "Narodne novine" broj 47/2009. a rok od 30 dana usklađuje se u Zakonu o upravnom postupku također na 30 dana, a u neposrednom rješavanju na 60 dana od dana podnošenja. Žalbeni postupak produžuje se također od 8 dana na 15 dana po upravnom postupku. U Zakonu o obnovi također je određeno da u postupku rješavanja koristi se Zakon o upravnom postupku. Novi Zakon o upravnom postupku "Narodne novine" 4//2009. odnosno od 1. siječnja 2010. godine spomenuta odredba Zakona o obnovi bila je u suprotnosti s člankom 170. Zakona o opće upravnom postupku. Dakle, izmjena Zakona o obnovi i usklađivanje sa važećim Zakonom o opće upravnom postupku osigurat će jedinstveno uređenje istovrsnih instituta, pa evo i zbog toga podržavamo dakle da se usvoji ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Molim gospođe i gospodu zastupnike i zastupnike da u 15,20 budu u dvorani, jer će se u 15,30 obratiti Hrvatskom saboru predsjednik Europske komisije gospodin Barroso, a sjednica nakon njegovog izlaganja bi se nastavila oko 16,15 sati sa raspravom Prijedlogom Zakona o socijalnoj skrbi. Također molim da se zastupnice i zastupnici urede svoje klupe kao što su neki već to sjajno uredili. I još jedna obavijest, predsjednik Odbora za gospodarstvo gospodin zastupnik Dragan Kovačević sazvao je sjednicu odbora sutra u petak 8. travnja u 9,00 sati u dvorani Josipa Jelačića.
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o obnovi, hitni je postupak bio, P.Z. broj 744. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molim predstavnika predlagatelja da se izjasni o podnesenim amandmanima, Branko Mučnjak, je li tako? Jeste. Državni tajnik. Izvolite. Izjasnite se na amandman Odbora za zakonodavstvo koji se odnosi na članak 2.
Gospodine predsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Radi se o nomotehničkoj doradi i amandman se prihvaća.
Hvala. Ovaj amandman je prihvaćen i postaje sastavni dio prijedloga zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o obnovi. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o obnovi, prihvaćen je jednoglasno sa 95 glasova, zajedno sa prihvaćenim amandmanom.
Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa sjednicom. Na dnevnom redu je 5. Prijedlog zakona o socijalnoj skrbi, prvo čitanje, P.Z. br. 746. Predlagatelj Vlada. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, zdravstvo i socijalnu skrb, rad, socijalno partnerstvo, ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Ministar zdravstva i socijalne skrbi Darko Milinović će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite ministre.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene dame i gospodo saborski zastupnici. Uistinu mi je još jednom pripala čast predstaviti još jedan uz već predstavljenu i prihvaćenu od ovog Sabora reformu zdravstvenog sustava. Dakle, danas predstaviti još jedan veliki projekt reformu socijalne skrbi. Ja želim ovdje reći nekoliko riječi, odnosno temeljem ovog zakona koji je u rekao bih dugoj pripremi negdje oko pet godina. Htio bih se zahvaliti svima onima koji su na bilo koji način sudjelovali u pripremi ovoga zakona, a onaj najuži tim iz Ministarstva zdravstva koji je tu, koji je u zadnjih mjesec, dva dana intenzivno radio da ne kažem i po dvadesetak sati dnevno. I koristim ovu priliku zahvaliti se nizu institucija, oko tridesetak institucija koji su na najbliži mogući način sudjelovali u kreiranju ovog zakona. Prije nego što prijeđemo na sam zakon ja bih pledirao i tražio ili molio da ovaj Sabor uistinu provede u ovom prvom čitanju jednu razboritu raspravu, a na to nas zapravo obvezuju i sami korisnici socijalne skrbi. Dakle, oni na koje se odnosi ovaj zakon. Zakon kada je išao u javnu raspravu, kada je objavljen na webu, a s ciljem upravo da izazove sve one koji su zainteresirani da to pročitaju, da predlože određene promjene tog nacrta prijedloga Zakona o socijalnoj skrbi moram reći da je u tom vremenu javne rasprave bilo negdje oko stotinjak prijedloga koji su usudim se reći dobro došli, koji su u određenom dijelu definirali bolje segmente ovoga zakona, a vis a vis te javne rasprave smatram da će i ovo prvo čitanje zakona u ovom Visokom domu još jednom kažem naići na razboritu raspravu, na raspravu u prvom čitanju koje će a ja sam siguran u to doći ili krajnji cilj, da će dovesti do krajnjeg cilja a to je ponovno ako to bude tako iznjedriti zapravo nove prijedloge, prijedloge kojima eventualno možemo poboljšati zakon u drugom čitanju. I zato još jednom bih želio, volio da se ova rasprava vis a vis korisnika uistinu pretvori u jednu stručnu raspravu, da se pretvori u raspravu bez niskih političkih udaraca, da se pretvori u raspravu koja će, čiji će konačni cilj još jednom napominjem biti dobri prijedlozi koje će Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi ugraditi u drugo čitanje. I ja sam gotovo uvjeren bez obzira što se i posljednjih dana pojavila informacija da neki traže da se ovaj zakon povuče iz procedure. Prije nego što pređem na sam zakon, kada spominjete ili kada spomenemo u Hrvatskoj socijalna prava onda vam moram reći da sa raznih razina socijalna prava u Republici Hrvatskoj su na negdje oko 9 milijardi kuna. I kada onoga tko nije upućen u to pitate što mislite na koliko se to odnosi na Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi onda bi ja sam uvjeren od 100 upita 90 i više njih reklo da je to sve vezano za Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi. Dakle, za Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi ili za ovaj Zakon o socijalnoj skrbi što se tiče financijskih obveza od ovih 9 milijardi kuna otpada 2,6 milijardi kuna ili 28% davanja sa raznih razina, sa raznih ministarstava za socijalna prava ili 1,76% državnog proračuna ili 0,75% bruto društvenog proizvoda. Ovaj zakon u svojoj konačnici ima definirati u stvari kroz inkluzivni dodatak o kojem ću nešto kasnije govoriti svih ovih 9 milijardi kuna staviti na jedno mjesto, a to znači da se ta sredstva i transparentnije će se koristiti i da će biti moguć bolji sustav kontrole 9 milijardi kuna koja još jednom naglašavam idu sa razine socijalnih prava raznim korisnicima usluga. I kroz inkluzivni još jednom napominjem dodatak bit će riješeno i to posebnim Zakonom o inkluzivnom dodatku. Što se tiče zakona, prije svega i ona karakteristika ovoga zakona je da nema kao što smo mogli čitati prošlih tjedana i dana nema rezanja nikakvih socijalnih prava. Ovaj zakon u svojoj konačnici u svojoj razradi prati sve europske i svjetske trendove, a kasnije ću reći niz dokumenata koji su nas na to obvezali. Ali osnovna karakteristika ovoga zakona još jednom naglašavam i molim da se to čuje, da nema rezanja socijalnih prava. Manje su zlouporabe zbog bolje kontrole, lakša dostupnost socijalne usluge, smanjenje administrativnog opterećenja razvijanje usluga u zajednici, uvođenje socijalnog planiranja, preciznije definiranje novčanih naknada, i daljnji razvoji u decentralizaciji sustava socijalne skrbi. Kad govorimo o razlozima i ciljeva donošenja ovog Zakona o socijalnoj skrbi, onda vam želim reći i to je da je ovaj zakon do sada od 2001., 2001. je mijenjan samo tri puta, do sada je ovaj zakon mijenjan čini mi se sedam puta. I zato smo se odlučili, temeljem sustavne reforme socijalne skrbi, a mnogi su govorili da ja nisam ministar zdravstva nego, ministar socijalne skrbi nego samo zdravstva, mislim da i ovaj zakon na najbolji način to demantira. U vrijeme gospodarske krize koja je utjecala na usmjeravanje većih napora u preispitivanju strateškog pristupa u području socijalne skrbi zakon predstavlja napore Vlade Republike Hrvatske sa tri osnovna cilja, dalje boljem ciljanju novčanih naknada i socijalnih usluga u sustavu, osiguranje minimalnog životnog standarda najugroženijeg dijela stanovništva, i primjereno zadovoljavanje osobnih i obiteljskih potreba socijalno osjetljivih skupina. Kao što sam rekao opsežna i nužna reforma sustava socijalne skrbi, a ovaj zakon to definira, obuhvaća reformu sustava novčanih naknada, reformu sustava socijalnih usluga i njihovog financiranja, i reformu sustava javne socijalne službe. Novi Zakon o socijalnoj skrbi sadrži i nove kriterije, kao potpora integraciji socijalno isključenih na tržište rada, uspostavlja standarde kvalitete socijalnih usluga, socijalno planiranje, izbor i poboljšanja usluga kroz postupke licenciranja, jedinstveni registar korisnika socijalnih usluga i novčanih potpora, a čuli smo ponovno kažem ovih dana da toga registra, kao i registra osoba s invaliditetom nema, što nije istina. Temelji se reforma socijalne skrbi na nekoliko principa, osiguravanje i racionalizacija sredstava i raspodjela prema temeljnim principima ostvarivanja prava u sustavu socijalne skrbi, stavljanje na prvo mjesto socijalne potrebe korisnika, socijalno planiranje, ostvarivanje novčanih naknada uvođenjem dviju osnovica, poticanje zapošljavanja radno sposobnih osoba, skraćeni postupak za ostvarivanje socijalnih usluga, metodologija za formiranje cijena usluga, licenciranje pružanja pružatelja usluga, transparentnost postupka popunjavanja mreže javne socijalne službe na temelju natječaja za koncesiju, partnerstvo u pružanju socijalne skrbi, obveza stručnog usavršavanja što do tada nije temeljem starog zakona bio slučaj, uvođenje jedinstvene zbirke podataka o korisnicima prava i sveobuhvatan nadzor socijalne inspekcije. U odnosu na važeći zakon dame i gospodo glavne su sljedeće novine. Novim Zakonom o socijalnoj skrbi uz već postojeće načelo supsidijarnosti, što znači da moramo iscrpiti sve mogućnosti pojedinca da se zbrine, ajde reći ću to kolokvijalno sam, da ne bude korisnik socijalnog sustava, dakle uz već postojeće načelo supsidijarnosti uvodimo i neka nova načela, načelo pravičnosti, slobode izbora i dostupnosti, individualiziranje, uključivanje korisnika u zajednicu, pravovremenost, poštivanje ljudskih prava i integriteta korisnika, i zabrane diskriminacije pri čemu izdvajam sljedeća načela. Načelo pravičnosti koje smo često puta spominjali u mom mandatu, ali i u svim dosadašnjim mandatima. Što znači načelo pravičnosti u novom Zakonu o socijalnoj skrbi? Ono znači da ne može pojedinac, koji stječe određena socijalna prava bolje, pod navodnike, lakše živjeti od onoga koji financijska sredstva stječe svojim vlastitim radom. To je bio često puta kamen pomutnje ili prozivanja u političkim krugovima. Dakle načelo pravičnosti da korisnik socijalne skrbi ne može imati, ne može biti u boljem položaju od onoga koji financijska sredstva stječe vlastitim radom. Načelo dostupnosti izbora usluga, načelo koje se ostvaruje u skraćenom postupku. Reći ću vam kako je to danas. Ako imamo korisnika socijalne skrbi, ili jednog dijela socijalne skrbi, u sustavu, korisnika jednog dijela socijalnih usluga on za to mora proći niz administracija da dobije rješenje za to. Ako u sustavu socijalne skrbi želi koristiti ili ima pravo, ne želi nego ima pravo koristiti neku drugu socijalnu uslugu ponovno mora ići administrirati, ponovno čekati raznorazne komisije i na osnovu rješenja tih komisija koristiti socijalnu uslugu za koju ima pravo. Što radimo ovim zakonom? Ovim zakonom pojedinac ulazi u sustav, dobiva rješenje da ulazi u sustav socijalne skrbi, a putem uputnica, kao javnih isprava koje ujedno predstavljaju osnovu za plaćanje koristi sve svoje usluge, a ona definira i vrstu i opseg i cijenu usluge. Dakle ne mora ponovno ići na administriranje, na raznorazne komisije, ne mora čekati mjesec ili dva dana da bi dobio novo rješenje, dakle tom uputnicom na jedan skraćenim postupkom dobiva pravo na korištenje osnovnih socijalnih usluga. Zakon je sistematiziran na nov način tako da su razdvojene novčane pomoći i potpore od socijalnih usluga u posebnim poglavljima, što također do sada nije bio slučaj. Socijalno planiranje, financiranje, održavanje mreže javne socijalne službe i provođenje javnog natječaja za koncesiju, a reformski cilj planiranje kapaciteta sukladno predloženom zakonu treba ostvariti novom mrežom domova socijalne skrbi, pravnih i fizičkih osoba. Ministarstvo je u skladu sa strategijom, koju smo donijeli zadnji put na Vladi Republike Hrvatske, strategijom razvoja sustava socijalne skrbi i socijalnih planova županija i utvrđenom mrežom, temeljem javnog natječaja daje koncesije za pružanje socijalne usluge. To je jedna moramo priznati pa i u mom mandatu, jedna siva zona, jer kako je to do sada, i kako će to definirati ovaj zakon, danas netko izgradi dom za stare i nemoćne, pojavi se sa zahtjevom u ministarstvu, tako je to bilo proteklih 20 godina, Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi ako raspolaže sredstvima prihvati taj dom za stare i nemoćne u mrežu, a ako nema dostatnih sredstava to odbije. To je bio način na koje smo do sada uvodili u mrežu pojedine domove za stare i nemoćne. Sada, kao što sam rekao taj posao će moći obavljati na osnovu koncesije pravne i fizičke osobe, ako ispunjavaju uvjete propisane Zakonom o socijalnoj skrbi i Zakonom o koncesijama, i naravno da te koncesije će dobiti na javnom natječaju. Osniva se i nacionalno vijeće, još jedna nova institucija, ne administrativna već Nacionalno vijeće za prepoznavanje i proučavanje socijalnih problema. Sastav tog povjerenstva predlaže ministar, usvaja ovaj Visoki dom. Sastav je od korisnika i struke. Oni imaju za cilj, oni imaju za ulogu pratiti provedbu i strategije socijalne skrbi i pratiti provedbu ovoga zakona. Mrežom javne socijalne službe određuje se za područje RH, odnosno potreban broj domova socijalne skrbi pravnih i fizičkih osoba koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi, a mjerila za utvrđivanje mreže javne socijalne službe u RH određuju se socijalnim planom u županiji. Također, uspostavljamo i Savjet za socijalnu skrb pri županiji koji sudjeluje u izradi socijalnog plana i praćenju njegove provedbe. Idemo na teren. Socijalne karakteristike nisu iste u Vukovarsko-srijemskoj županiji ili u Istarskoj županiji. I upravo ovaj Savjet za socijalnu skrb pri županijama će imati zadatak definiranje socijalnih potreba određenih županija. Utvrđuju se dvije osnovice za novčane naknade i pojednostavljenje i brzina postupanja objedinjavanja prava i smanjenje administriranja. Često smo puta imali kritike iz Europe i svijeta da Vlada Republike Hrvatske svojim jednostranim aktom odredi fiksnu kvotu, odnosno osnovicu za socijalne naknade. Kao što smo rekli da razdvajamo te dvije vrste socijalnih naknada iznos osnovica na temelju kojih se utvrđuje iznos novčanih naknada, potpora i materijalne pomoći iznosi, dakle ne više fiksno nego varijabilno, 15,04% utvrđene proračunske osnovice. Što znači da više Vlada nema tu ingerenciju mijenjati socijalnu osnovicu već vezano za varijablu, a to je proračunsku osnovicu od 15,04%. Dakle, visinu osnovice određuje proračunska osnovica. Ono čemu teži ovaj zakon, a to je da socijalna usluga čemu svi težimo da dođe, ja bih rekao do prave osobe, govori i osnovica temeljem koje se utvrđuje iznos za pomoć za uzdržavanje u iznosu još promjenjivije karakteristike, a to je 22,5% mjesečnog iznosa relativne linije siromaštva za samačko kućanstvo. Znači, za samca tu osnovicu sa sadašnjih 500 kuna podižemo na 600 kuna. Broj novčanih naknada se zapravo propisuje u 8 novčanih naknada, a među njima je i nova novčana potpora osobama sa invaliditetom kao što sam spomenuo. I to je bio predmet rasprave proteklih 10 godina i tzv. inkluzivni dodatak. Još ću se jednom vratiti na početak ove priče, dakle s obzirom na socijalna prava mi danas u RH u državnom proračunu izdvajamo oko 9 milijardi kuna. Sa Ministarstvom pravosuđa, Ministarstvom obitelji, Ministarstvom gospodarstva i razna druga ministarstva. Taj inkluzivni dodatak znači da ćemo to urediti posebnim Zakonom o inkluzivnom dodatku, ali da ćemo tih 9 milijardi imati reći ću to kolokvijalno na jednom kupu, a to znači da ćemo moći ciljano ići prema korisniku i naravno to znači bolja, sustavnija kontrola. A to u konačnici znači racionalizacija ili još jednom napominjem bolje definiranje onih ili bolja ako hoćete u konačnici prava onih koji su uistinu po zakonu imaju pravo na te socijalne usluge. Najveća promjena koja se predlaže kod primatelja pomoći za održavanje jest brže radno aktiviranje korisnika koji su nezaposleni. Za radno sposobne primatelje pomoć za uzdržavanje uvodi se mjere i plan aktivacije na tržište rada. U slučaju neprihvaćanja ponude za zaposlenje ili odgovarajućeg humanitarnog rada osoba gubi trećinu naknade, a ukoliko osoba opetovano odbija zaposlenje gubi pravo na pomoć. Opet najbolje je na primjeru. Ako netko je korisnik socijalne usluge, prima na ovaj ili onaj način ili bilo kakvu socijalnu naknadu nema nikakvog razloga ukoliko je radno sposoban da se ne odazove, ja to govorim npr. na humanitarni rad dnevno od 2, 3 sata. Dakle, nema nikakvog razloga da onaj tko prima socijalnu naknadu, nezaposlen je ili s bilo koje druge razine, da ne bude 2 sata dostupan slabovidnoj osobi da s njom ode u trgovinu ili umjesto nje ode u trgovinu 2 sata dopodne i 1 sat popodne. Na taj način želimo i kroz ovaj zakon pokušati ili suziti sivu zonu, sivu ekonomiju na najmanji mogući način. Jer često puta u javnosti smo čuli priče da je netko korisnik socijalne usluge ove ili one ili naknade, a da radi na crno kod ovoga ili onoga. Dakle, na ovaj način uz taj humanitarni rad, rad na javnom dobru smanjujemo i naravno tu mogućnost. Isto tako u slučaju da samovoljno napusti posao ili radno mjesto koje se subvencionira ne bi imao pravo na pomoć u razdoblju od 6 mjeseci od trenutka samovoljnog napuštanja posla. Precizira se imovinski cenzus ili ako hoćete bolje i jasnije se precizira imovinski cenzus na nov način. Da vrijednost imovine samca ili člana obitelji ne iznosi iznos od 100 proračunskih osnovica i da imovinu nije otuđio 5 godina prije podnošenja zahtjeva. E sad, i tu smo proširili prava. Dosada je zagarantirani stambeni prostor za pojedinca bio 25 i za osobe sa invaliditetom bio je 25 kvadratnih metara. Podižemo taj zagarantirani stambeni prostor sa 25 na 35,a za osobe s invaliditetom sa gotovo 100% sa 25 na 42. Što bi značilo u naravi sljedeće: korisnik socijalne skrbi ukoliko ima reći ćemo 3 člana obitelji ima pravo na zagarantirani stambeni prostor od 65 kvadrata, odnosno osoba s invaliditetom ima pravo na zagarantirani stambeni prostor gotovo 75 kvadrata. Jedan od osnovnih ciljeva reforme sustava socijalne skrbi je deinstitucionalizacija, odnosno prioritetno pružanje usluga izvan institucijskih oblika skrbi, postići će se uvođenjem novog sustava od 9 osnovnih socijalnih usluga. Prva socijalna usluga, neke od njih ću nabrojiti, zapravo nabrojit ću sve. Prva socijalna usluga – savjetovanje i pomaganje pomoć i njega u kući, stručna pomoć u obitelji, rana intervencija, pomoć pri uključivanju u programa odgoja i obrazovanja, boravak, smještaj i stručna potpora u obavljanju poslova i zapošljavanja. Naglasak je dalje stavljen na prioritetno priznavanja izvaninstitucijskih usluga, te zabrana smještaja mlađeg djeteta od 7 godina u dom za socijalnu skrb. I to ste mogli pročitati da je ministar, da je ministarstvo, da je ovaj zakon zaboravio osobe od 7 do 18 godina. Ako je tome tako onda je stari zakon zaboravio osobe od 0 do 18 godina. Jer mi smo rekli, djeca do 7 godina ovaj zakon definira da se brani, zabrani, ali ukoliko nema udomiteljske obitelji da može biti privremeno smješten u instituciju. Ali ako ima udomiteljskih obitelji onda ja vas pitam sve skupa, jeli bolje da dijete od 1 godine doživljava svoj psihofizički razvoj u instituciji među tridesetoro djece ili u jednom prirodnijem, prirodnim okruženje udomiteljske obitelji? Što nas je na to ponukalo i danas? Imamo 73 djece od 0 do 3 godine u instituciji. Pitam sebe i vas, jeli bolje da tih 73 djece odgaja se raste u jednoj sretnoj udomiteljskoj obitelji ili da njih 73 bude u instituciji? Ja sam za razvijanje udomiteljskih obitelji što naravno kada se postavi pitanje, a što sa djecom od 7 do 18 tobože koje smo mi zaboravili? Pa djeca od 7 do 18 godina će biti u institucijama. Ovo smo napravili možda jedan korak više nego Europa i svijet gdje su to definirali do 3. godine, ali moram reći da nas je na to primorala na neki način, pod navodnike, struka koja je to od nas tražila. Uvodi se metodologija cijena socijalnih usluga, novi način plaćanja i sudjelovanje korisnika i drugih obveznika u izdržavanju i plaćanju djece socijalnih usluga, te minimalni standardi kvalitete socijalnih usluga, te licenciranje pružatelja socijalnih usluga. Ajmo na teren. Dana smještaj djece u dječji dom, neću nabrajati, u jednoj instituciji košta 8 tisuća kuna, u drugoj to isto dijete košta 5,3 tisuće kuna, u trećoj instituciji 2 tisuće i 300 kuna. Dakle možemo si postaviti pitanje, smještaj djece u instituciju mora biti definirano istom cijenom i to ovaj zakon definira. U djelatnosti socijalne skrbi dakle u odnosu na ustave socijalne skrbi sadašnja mreža centara za socijalnu skrb, racionalizira se. Čuo sam neki dan podatak nažalost bivše državne tajnice u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi da uvodimo novo administrativno opterećenje od 21 centar, 21 zavod za socijalnu skrb u županiji, upravo dame i gospodo suprotno. Mi sada imamo takvih 80 centara. Mi od tih 80 centara pravimo 21 centar, a ostali centri će biti podružnice. Dakle, to samo govori i o tome da su neki kritizirali ovaj Zakon o socijalnoj skrbi neutemeljeno odnosno ne pročitavši do kraja zakon. I zato još jednom plediram, tražim, molim da ovaj zakon ne bude motiv za političke borbe, za političke poene, neka ovaj zakon bude za one koji su njihovi korisnici. Novi sustav uvodi se i licenciranje kao postupak utvrđivanja ispunjavanja posebnih uvjeta i minimalnih standarda kvalitete i također se uvodi i akreditacijski postupak. Za procjenjivanje kvalitete rada ustanova socijalne skrbi i drugih pravni osoba, koji obavljaju djelatnost socijalne skrbi na osnovi ocjene sukladnosti njihova rada. U odnosu na ravnatelja i stručnog radnika zaposlenog u sustavu socijalne skrbi uvodi se zapreka za zapošljavanje u djelatnosti socijalne skrbi za počinitelje kaznenih djela i prekršaja, te zabrane sklapanja ugovora o doživotnom, dosmrtnom uzdržavanju što je također bilo predmet polemika ovih godina. Dakle, zabranjujemo ugovore o doživotnom uzdržavanju onih koji rade u sustavu socijalne skrbi. Kako je to danas moram opet reći. Danas ja radim u socijalnoj skrbi, vodim brigu o tamo pojedincu i s njim sklopim ugovor o doživotnom uzdržavanju i njegova imovina prelazi meni. Tome s ovim zakonom stavljamo točku. Isto tako Vlada je prošli tjedan sve ovo što sam govorio provodit će stručnjaci. Ne mogu a ne spomenuti da smo prošli tjedan na Vladi donosili Zakon o socijalnoj djelatnosti, o logopedskoj djelatnosti, edukacijsko-rehabilitacijskoj djelatnosti, djelatnosti socijalnih pedagoga. Oni će morati imati odobrenje za rad u djelatnosti socijalne skrbi. Kako se danas može liječnik baviti svojim poslom? Ima dosta ovdje liječnika, na način da dobiju licencu od svoje komore. Kako mogu socijalni radnici raditi svoj posao danas bez licence, bez obveze stručnog napredovanja? Od donošenja ovog zakona i socijalni radnici i svi oni koji su u sustavu morat će dobiti licencu od svoje stručne komore. Oni će tako obučeni pod uvjetom i dalje izobrazbe voditi brigu o svemu onome što ovaj zakon definira. Vidim da mi se bliži kraj i s ovim ću završiti. Ja moram ovdje spomenuti i status roditelja njegovatelja, da taj status mogu dobiti i članovi obitelji. Ali moram to opet ... reći što je danas. Danas roditelj ako ne može steći status roditelj njegovatelj i ako imaju reći ću to narodni baku i dida, ta baka i dida ne mogu dobiti status roditelja njegovatelja. Od 2000. pa do sada ovaj zakon definira da ta baka i dida mogu dobiti status njegovatelja, a do sada to nisu mogli. Ne samo to, imamo i obitelji koji imaju dvoje i više djece sa teškoćama u razvoju i ovaj zakon definira i to daje nove mogućnosti da i drugi roditelj može imati status roditelja njegovatelja. Stavljamo u zakon u međugeneracijsku solidarnost usluge boravka, pomoći starijim osobama. Dame i gospodo, ovo je možda ne možda nego sigurno u 30 minuta koliko sam imao, 30 minuta najuže što se može reći o ovom zakonu. Još jednom pozivam na konstruktivnu raspravu. Vis a vis korisnika na dostojanstvenu raspravu, na raspravu što se tiče ovog zakona bez udaraca ispod pojasa, na prvo čitanje koje služi u službi još jedne javne rasprave oko toga i uvjeren sam da će ovo prvo čitanje dovesti do niza dobrih prijedloga koje ćemo razmotriti, koje ćemo uvažiti ukoliko idu u cilju poboljšanja ovog zakona. Zaključno, uistinu pozivam za jednu konstruktivnu raspravu koja će rezultirati dobrim prijedlozima. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, predsjednik uvaženi zastupnik Furio Radin. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Rasprave je bilo dosta. Ja ću pročitati samo ukratko, dali smo vam napismeno jer naš odbor uvijek kad je prvo čitanje zakona uvijek ima puno različitih mišljenja pa i kritika. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina Hrvatskoga sabora razmotrio je danas na 48. sjednici Prijedlog zakona o socijalnoj skrbi koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavila Vlada 25.ožujka 2011.godine. Odbor je prijedlog ovog zakona razmatrao kao zainteresirano radno tijelo. U raspravi su se članovi odbora složili kako je riječ o iznimno važnom zakonu koji bi trebao osigurati potrebnu skrb najranjivijim skupinama društva koje su socijalno ugrožene, ali i podršku i pomoć u zadovoljavanju njihovih osnovnih životnih potreba te njihovo uključivanje u društvo. Osnovna primjedba je da predloženi Zakon o socijalnoj skrbi ne dijeli duh Konvencije o pravima osoba s invaliditetom premda se na ovaj međunarodni dokument poziva u uvodnom dijelu budući da ne osigurava očekivano i najavljivano usklađivanje naknada na način da one potiču uključivanje u zajednicu, ravnopravnost osobama koje imaju specifične potrebe proizašle iz djelovanja dugotrajnih oštećenja različitih stupnjeva intenziteta i to tjelesnih, mentalnih, intelektualnih ili osjetilnih koje ne mogu zadovoljavati na uobičajen način bez posebnih potpora. Istaknuto je da je naglasak stavljen na ostvarivanje prava financijske prirode, a ne na aktivno uključivanje korisnika u društvo. Iako se u članku 26. navodi načelo uključivanja korisnika u zajednicu kroz izvaninstitucionalne oblike skrbi u predloženom zakonu nije razvidno koji su izvaninstitucionalni oblici skrbi, tim prije što je donesen Plan deinstitucionalizacije i transformacije domova socijalne skrbi i drugih pravnih osoba u Republici Hrvatskoj. Stoga bi prijedlogom zakona trebalo propisati da se institucionalni oblici skrbi primjenjuju izuzetno samo ako na tome inzistira korisnik te ako ne postoji razvijena mreža izvaninstitucionalnih usluga u lokalnoj zajednici u kojoj korisnik živi. Ovaj odbor je u više navrata, bilo kroz prijedloge Zakona o doplatku na sljepoću, bilo kroz rasprave na svojim sjednicama podržava uvođenje posebnog dodatka kojim bi se nadoknadili specifični troškovi kojima su u svakodnevnom životu izložene osobe s invaliditetom, a koji proizlazi iz prirode njihova invaliditeta. Razmatrani prijedlog zakona člankom 92. u novčane naknade uvodi i inkluzivni dodatak te se navodi da će uvjeti, područje i način razine potpora biti uređeni posebnim zakonom koji se međutim mora donijeti tek do 2014. Izraženo je međutim mišljenje da je potrebno predloženim zakonom definirati kriterije i nositelje procjene potrebe za ostvarivanje inkluzivnog dodatka te vrste, stupnjeve intenziteta invaliditeta stavljene u međuodnose predviđenim razinama. I na kraju, prije nego što smo pristupili glasanju zastupnica Vesna Škulić zatražila je da se posebno izdvoji njezino mišljenje. Smatra da se predloženi zakon treba povući iz procedure s obzirom da je iznimno veliki broj primjedbi te da je nije u suglasnosti s Konvencijom o pravima osoba s invaliditetom i Konvencijom o pravima djeteta, kao i da njegove odredbe ne idu u pravcu poboljšanja položaja korisnika. I baš na kraju, nakon provedene rasprave odbor je odlučio većinom glasova, 8 glasova za i 2 glasa protiv, predložiti Hrvatskom saboru da prihvati Prijedlog zakona o socijalnoj skrbi i s time naravno da stajališta, prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi o prijedlogu zakona budu predmetom rasprave u ministarstvu, naravno i odluke prilikom donošenja konačnog prijedloga zakona, znači drugog čitanja. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb, uvaženi zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine potpredsjedniče Vlade i cijela ekipa iz ministarstva. Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb na svojoj 55. sjednici kao matično radno tijelo raspravilo je prijedlog zakona u prvom čitanju. U uvodnom obrazloženju predstavnik predlagatelja pojasnio je kako su u cilju provedbe opsežne reforme sustava socijalne skrbi provodi Reforma novčanih naknada, Reforma sustava socijalnih usluga, njihovih financiranja, kao i Reforma sustava javne socijalne skrbi. Predloženim zakonom se postojeći sustav višestruke socijalne pomoći pojednostavljuje u smislu jasnijeg definiranja uvjeta za jednostavniji i učinkovitiji postupak za ostvarivanje prava te što će pridonijeti poboljšanju kvalitete života socijalno osjetljivih osoba. Objedinjavanjem postojećih novčanih davanja na 8 novčanih naknada i potpora te njihovim boljim definiranjem smanjuje se administriranje, a odvajanjem novčanih naknada od socijalnih usluga i skraćivanjem postupka olakšava se pristup pravima korisnika. Predloženim zakonom racionalizira se postojeća mreža centara za socijalnu skrb na način da jedan od postojećih centra za socijalnu skrb postaje Zavod za socijalnu skrb u županiji koji će prema unaprijed utvrđenim kriterijima imati područne centre za socijalnu skrb kao podružnice i manje urede, a radi veće dostupnosti korisnicima na terenu. Zakon detaljno definira djelokrug rada novih ustrojbenih jedinica. Jedan od osnovnih ciljeva Reforme sustava socijalne skrbi usmjeren je prema deinstitucionalizaciji odnosno pružanju usluga izvaninstitucionalnih oblika socijalne skrbi. Značajno poboljšanje postići će se uvođenjem novog sustava od 9 socijalnih usluga među kojima su informiranje, prepoznavanje i procjene potreba, savjetovanje i pomaganje, pomoć i njega u kući, stručna pomoć u obitelji, patronaža, rana intervencija itd. Kao najvažnija nova novčana potpora uvodi se inkluzivni dodatak namijenjen osobama s invaliditetom u svrhu stvaranja uvjeta za izjednačavanje mogućnosti pri uključivanju u svakodnevni život. Iznos socijalnih potpora, odnosno novčanih naknada veže se uz proračunsku osnovicu. Osnovica za pomoć za uzdržavanje samaca veže se uz liniju siromaštva i povećava se sa 500 na 600 kn. Invalidnina za djecu s teškoćama u razvoju ostaje nepromijenjena, dok se obiteljima s dvoje i više djece s teškoćama u razvoju omogućuje da ne kao do sada samo jedan nego i drugi roditelj može stjecati status njegovatelja. Predloženim se zakonom jasnije definira imovinski cenzus koji će biti odlučujući za ostvarivanje prava za socijalnu pomoć. Tako će socijalnu pomoć moći ostvariti osobe ili obitelji kojima ukupna vrijednost imovine ne prelazi sto proračunskim osnovica izračunatih za svaku godinu. Predloženim zakonom osniva se i Nacionalno socijalno vijeće za prepoznavanje i proučavanje socijalnih problema, te davanje i predlaganje stručnih mišljenja na području socijalnog planiranja i razvoja usmjerenja u djelatnosti socijalne skrbi. Mrežom javne socijalne službe određuje se za područje Republike Hrvatske, odnosno područje županija potreban broj domova socijalne skrbi, pravnih i fizičkih osoba koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi, a mjerila za utvrđivanje mreže javne socijalne službe u Republici Hrvatskoj određuju se socijalnim planom u županiji. Zakon uvodi i centralnu evidenciju korisnika i centara socijalne skrbi kao i inspekcijski nadzor nad cjelokupnim sustavom. Zaključno. Zakon predstavlja značajno poboljšanje svih aspekata pružanja socijalne skrbi u Republici Hrvatskoj. Nakon rasprave članovi odbora su većinom glasova odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje zaključak. Prvo. Prihvaća se Prijedlog zakona o socijalnoj skrbi u tekstu kako je predložila Vlada Republike Hrvatske. I drugo, sve primjedbe prijedlozi i mišljenja izražena u raspravi dostavit će se predlagatelju da ih uzme u obzir prilikom izrade konačnog prijedloga zakona.
Zahvaljujem. Na redu je Odbor za rad i socijalno partnerstvo, uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, potpredsjedniče Vlade, tajniče sa suradnicima ministarstva. Odbor za rad i socijalno partnerstvo Hrvatskog sabora je na 53. sjednici održanoj 6. travnja ove godine raspravljao o Prijedlogu zakona o socijalnoj skrbi. No, ja ne bih ovdje čitao sve što je u svom izlaganju predstavnica predlagatelja rekla obzirom da je ministar, odnosno potpredsjednik Vlade imao vrlo iscrpno izlaganje vezano uz ovaj prijedlog zakona pa ću samo podsjetiti da su u kraćoj raspravi članovi odbora podržali donošenje ovog zakona, a budući da se rasprava o ovom prijedlogu zakona provodi u dva čitanja po mišljenju odbora to će pridonijeti kvalitetnoj raspravi s konkretnim prijedlozima i primjedbama. I nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese zaključak i da se prihvati ovako predloženi Zakon o socijalnoj skrbi, normalno i uvaže oni prijedlozi koji su za uvažiti za drugo čitanje ovog zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujemo. Otvaram raspravu. I prvo su na redu klubovi. U ime kluba HNS-a, HSU-a uvaženi zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine potpredsjedniče Vlade, državni tajniče, kolegice i kolege. Evo nakon puno, puno godina najava konačno pred sobom imamo Prijedlog zakona o socijalnoj skrbi. I ono što je meni drago nadam se da će tako i rasprave, usvajanje ovog zakona na kraju tako i biti da vidim ponovno nakon zdravstvene reforme euforičnog ministra zdravstva. Zadnji put ga se sjećam da kad je prezentirao zdravstvenu reformu da je bio ovako euforičan, iako ga upozoravam da je ovo malo teži zadatak od zdravstvene reforme, da je socijalna skrb uređena sa nekim malo drukčijim pravilima, na žalost birokratskim ali radi se o pojedincu, radi se o pravima pojedinca i tu treba biti malo ipak oprezniji. Ono što ću molit ministra potpredsjednika Vlade je da još jednom u svom sljedećem nastupu ovdje sa govornice jer ja nešto nisam razumio, ja moram to postaviti. Dakle, rekli ste gospodine ministre da ovaj, da je u opsegu ovog zakona 2,6 milijardi, a da će nakon usvajanja novog zakona biti 9 milijardi pod kontrolom i da ćemo imati transparentno trošenje. Ja molim da ne bi se davale ovom zakonu takvi učinci da malo stanemo na loptu, jer lako se sa milijardama razbacivati. Ali mislim da nije dobro dovoditi naše gledatelje, slušatelje i nas same u zabludu. To su veliki, veliki iznosi. Dakle, i još jedna stvar gdje vi i ja nikako ne možemo doći na istu ravan, a to je pitanje javne rasprave. Još od rasprave o zdravstvenoj reformi za mene je javna rasprava kad se ona obznani, kad se ona da javnosti. Ne na webu, u svim, iz svih mogućih sredstava javnog informiranja se treba najaviti javna rasprava i da su svi pozvani od korisnika, od struke itd. A ja znam da ste vi se u zadnje vrijeme trudili i da ste tražili da vam udruge gradova dostave svoja očitovanja. Znam da ste tražili od stručnih suradnika, ali znate imali ste i neke ekipe formirane pred pet godina. Na njih se je zaboravilo u međuvremenu. Prema tome, volim posao napraviti. Otvara se javna rasprava, zatvara se. Sumiraju se rezultati i učinci javne rasprave su takvi i takvi. To bi po meni bio jedan posao koji, gdje bi mogli postići kompromis i vi i ja. Što se tiče ovog zakona stanje na stranici četiri na početku te stranice govori puno, pa ću ga ja citirati. "Budući da složenost propisa kojima se uređuju prava iz socijalne skrbi uzrokuje i složeni postupak ostvarivanja prava to osobito utječe na korisnike pojedinih socijalno osjetljivih skupina čiji osobni resursi, nedostatna informiranost, obrazovanje i drugo dodatno otežavanju pristup pravima. Uslijed nedostatka integriranog informacijskog sustava, te automatske razmjene, kontrole i verifikacije podataka, dodao bih i standardizacije velik dio administrativnog posla obavljaju stručni radnici što iziskuje puno vremena i otežava kvalitetan stručni rad s korisnicima u postojećem sustavu korisnik novčane naknade nije dovoljno stimuliran za aktivnim uključivanjem u rješavanje svojih potreba, i potpora Centra za socijalnu skrb tu i izostaje. Dakle mali citat koji puno toga govori, govori da su nam stručni radnici pretrpani administrativnim poslovima, da su nezadovoljni, da su demotivirani, da nemaju dovoljno vremena za kvalitetan stručni rad, ali to nije od jučer. Mi to sigurno znamo za vrijeme ove Vlade punih 8 godina mandata, i ja ne mogu razumjeti jer je Zakon o socijalnoj skrbi bio najavljen i 2004. i 2007. kod potpisivanja u ožujku memoranduma. Ne, ne, ja govorim o ovoj Vladi gospodine potpredsjedniče Vlade, vi ste predstavnik ove Vlade, drugi mandat u kontinuitetu. I kao saborski zastupnik i kao potpredsjednik. Ja ne govorim o onome što ne znam, što nisam ovdje sjedio i ono čega nisam svjedok. Dakle hoću reći da pitanje zašto se toliko čekalo. Ono što je dalje u uvodnom dijelu prezentirano i kvalitetno, nema se previše kritizirati, ima tu kvalitetnih stvari u zakonu, međutim nema opisanog savjetovanja sa strukom, bez obzira što ste vi to danas prezentirali, ja bih želio dobiti zakon gdje mi se postupak savjetovanja sa strukom i rezultati tog savjetovanja prezentiraju u pisanom obliku, sa civilnim društvom, nema postupka savjetovanja ni rezultata savjetovanja sa županijama i gradovima, kao što nema ni podataka da li je prijedlog ovog zakona dobio zeleno svijetlo gospodarsko-socijalnog vijeća za kojeg smo svi čuli i pompozno je najavljivan novi početak rada gospodarsko-socijalnog vijeća. Ovo je jedan od zakona iz domene odlučivanja gospodarsko-socijalnog vijeća, odnosno rijetko koji zakon nije iz domene njihovog odlučivanja i donošenja mišljenja o tome. Ono što izdvajam, izdvajam mišljenje struke. Jedno mišljenje ću pročitati. Kaže ovako proces decentralizacije ne podrazumijeva isključivo fiskalnu dimenziju, pa se postavlja pitanje mogućnosti pojedinih jedinica područnih regionalnih samouprava, i jedinica lokalnih samouprava na preuzimanje financiranja djelatnosti socijalne skrbi. Posebna pažnja mora biti usmjerena oblikovanju i vođenju lokalne socijalne politike, koja je zakonodavno i ekonomski snažno podržana od središnje države, osobito kroz izgradnju odgovarajućeg fiskalnog sustava. Središnja država mora osigurati takav zakonski okvir koji će s jedne strane jamčiti dovoljnu razinu ekonomske sigurnosti i stabilnosti lokalnim jedinicama u provođenju lokalnih socijalnih programa, a s druge strane voditi računa ujednačenom razvoju različitih lokalnih područja. Mišljenja smo da u ovom trenutku u našoj zemlji prisutna nepovoljna gospodarska situacija, i financijske restrikcije koje smanjuju prostor za kvalitetne socijalne reforme, i isto tako prisutne su razvojne neujednačenosti pojedinih područja koje priječe formuliranje jedinstvene socijalne politike. Ono što treba reći kao dio pohvale, plusa, je da je zakon koncipiran pregledno, dobro i obećavajuće izgleda. Volim, ja osobno, a i u ime Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika svaki zakon koji na početku daje pojmovnik, koji obrazlaže što znači koji pojam, jer ne piše se zakon samo za pravnike, piše se i za korisnike, piše se za širi krug onih koji će se koristiti tim zakonom. I ima novina koje treba u svakom slučaju pohvaliti, na kojima treba raditi. Ono što je sporno, a vjerovatno ima još toga što će proizaći iz rasprave, za nas je članak 51. stav 1. podstavak 5. gdje po nama treba razdvojiti sposobnost za rad i profesionalnu nesposobnost za rad, radi se o jednoj teško razumljivoj formulaciji. Mislim da se to može razbiti u dva stavka, da sve to skupa bolje i kvalitetnije zvuči, da bude razumljivije. U članku 52. ostaje nedoumica da li je predlagač mislio na punu starosnu mirovinu, ili prijevremenu starosnu mirovinu, dakle ima dvije kategorije. Treba to doslovce utvrditi. Članak 192. kaže da evidentno je da zavod za socijalnu skrb na razini županije dobiva dominantu ulogu, međutim ima puno preklapanja u nadležnosti sa djelatnostima obiteljskog centra. Što se tiče obiteljskog centra, nedoumica je da li on ima sada dvostruku nadležnost, jer sigurno je organizacijski oblik županijske, dakle zavoda za socijalnu skrb županije, ili da li ima istovremeno i nadležnost preko Ministarstva branitelja, koji je osnivač, koji je do sada osnivač tih obiteljskih centara, i dakle bio je nadležan za rad obiteljskih centara. Imali smo dvostruku liniju upravljanja. Da li se ta linija raskida ili ne, ovdje nije dovoljno jasno rečeno. Dalje kažem da ima preklapanja zavoda za socijalnu skrb na razini županije sa obiteljskim centrima i kada se radi o poslovima edukacije udomitelja i posvojitelja, odvijaju se u jednoj ustanovi kao i poslovi supervizije. Obadva su centra nadležna za, mislim da tu treba, da postoji dio preklapanja. Isto tako kod obiteljskog centra, ako on ostaje u nadležnosti, mislim da nedostaje koordinacija aktivnosti po nacionalnim strategijama, kao nadležnost obiteljskog centra mislim da je to izostavljeno. Daljnje nelogičnosti su da se savjet za socijalnu skrb, formira se u roku 6 mjeseci, i izrađuje socijalni plan u roku od 8 mjeseci, prije nego li se stvori mreža javne socijalne službe gdje je rok 12 mjeseci. Nadalje imamo jednu vrlo problematičnu situaciju, kod nacionalnog plana transformacije domova gdje je predviđeno 7 godina da bi svaki dom imao najviše 70 korisnika, to je jako dugo razdoblje, ali nažalost je i prekratko s obzirom na naše mogućnosti. Imam na neki način mišljenje Grada Zagreba koji propisuje da se člankom 219. stavkom 4. kojim se propisuje da Dom socijalne skrbi može imati smještajni kapacitet do 70 mjesta za odrasle osobe po lokaciji i to uz rok prilagodbe 7 godina od stupanja na snagu zakona smatraju nemogućim provesti za postojeće domove za starije i nemoćne osobe s obzirom da domovi na području Grada Zagreba u prosjeku imaju cca 300 korisnika po objektu tj. ukupan broj korisnika u 11 ustanova iznosi 3 550 korisnika. Primjer, restrukturiranje navedenih domova zahtijevalo bi smještavanje cca 2 800 korisnika na nove lokacije, odnosno trebalo bi osigurati dodatnih 40 objekata kako bi sadašnji broj korisnika bio smješten. Ovakav način restrukturiranja bio bi teško ostvariv i zbog poteškoća iznalaženja prostora u kojem bi se trebali izgraditi novi objekti. I vrijeme curi, ja moram samo imati još jedno očitovanje vezano uz prijedlog člana 20. stav 2. gdje kaže da pravilnik iz stavka 1. ovog člana koji propisuje sadržaj i način vođenja evidencije i dokumentacije te način i rokove za dostavu izvješća iz stavka 1. ovog članka piše da donosi predstavničko tijelo nadležne jedinice područne, regionalne samouprave uz prethodnu suglasnost ministarstva. Ovdje predlažemo da to donese ministar radi ujednačavanja kriterija jer nema smisla da se time bavi predstavničko tijelo nadležne samouprave. Kad već donosi sve one pravilnike može i ovaj Pravilnik o evidencijama. Smatramo i vjerujemo da bi ujednačavanjem podataka na razini RH podaci bili komparabilniji, u većoj bi se mjeri mogli koristiti za evaluaciju strategije razvoja socijalne skrbi, mogli bi se izravnije koristiti za potrebna izvješća koja prate provedbu različitih dokumenata npr. … [[Govornik se ne razumije.]] u većoj bi se mjeri mogli informatički umrežiti zbirke podataka koje vode jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave sa zbirkama drugih subjekata koji provode djelatnost socijalne skrbi. Na kraju, na samom kraju bilo bi uredno da ove zakone koje ste spomenuli gospodine ministre, gospodine potpredsjedniče Vlade, da su i oni paralelno u proceduri da o njima vodimo računa, odnosno da se i njih raspravi prije donošenja ovog Zakona o socijalnoj skrbi da vidimo koje obveze iz ta 4 zakona koji ste citirali u vašem izlaganju proizlaze za RH, odnosno za cijeli sustav. I ono zadnje što isto tako nedostaje, nedostaje nacionalna strategija socijalne skrbi. Mislim da je niste spomenuli, a jedno što će meni trajno ostati dilema gospodine ministre, gospodine potpredsjedniče Vlade i nadam se da ćete mi ako ništa drugo u privatnom razgovoru i otkloniti zašto mi u Hrvatskoj imamo zdravstvenu zaštitu, dakle zaštitu zdravlja, a imamo skrb o životu, odnosno o egzistenciji. Hvala lijepa.
Hvala. Jedan ispravak, gospodin zastupnik Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Hrelja je izrekao nekoliko netočnih navoda, a ja sam zamijetio jedan da nije bilo prilikom donošenja ovog zakona savjetovanja sa strukom. To je netočno. I da nije bilo savjetovanja sa županijom. I to je netočno. Preko 200 stručnjaka, a ukoliko sam dobro zapamtio, primijetio je sudjelovalo u donošenju. Čak ste sam sebe demantirali kasnije da je struka rekla ovo ili ono. Nadalje, rekli ste da je ovo teži posao nego reforma zdravstvenog sustava jer se ovdje radi o pojedincu kao da se u zdravstvenom sustavu ne radi o pojedincu, kao da će prst ići operirati nekom drugom nego pojedincu. To je druga stvar. Ali, ovdje se radi još i obiteljima itd. Dakle, i šire. Ovo je drugačiji posao. A treće, ministra je dobro vidjeti raspoloženog i ambicioznog jer da je on krenuo u reformu zdravstvenog sustava da je krenuo bez volje, bez cilja onda danas Bog zna gdje bismo bili. Dakle, trebate se odrediti, kolega Hrelja, trebate se odrediti. Hvala.
Dobro. Klub zastupnika HDZ-a, gospođa zastupnica Nedjeljka Klarić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani potpredsjedniče Vlade i ministre, gospodine državni tajniče sa suradnicima, suradnicama pardon, kolegice i kolege. Evo novi Zakon o socijalnoj skrbi predstavlja napore Vlade RH u vremenu gospodarske krize da novčane naknade i socijalne usluge u sustavu socijalne skrbi osiguraju minimalni životni standard najugroženijem dijelu stanovništva iz socijalno ranjivih skupina. Želi se urediti sustav socijalne skrbi. Ovaj zakon predstavlja zaokret u socijalnoj politici, a u centru pozornosti su socijalne potrebe korisnika. Kao što je i u ime predlagača gospodin potpredsjednik hrvatske Vlade i ministar i rekao da su zadnjim izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi iz 2007. godine poboljšan položaj svih skupina korisnika jer je njime propisano 15 prava i oblika pomoći i za svako pravo propisani su različiti uvjeti i kriteriji pa je postupak ostvarivanja prava bio kompleksan i zahtjevan. Sadašnja mreža centara za socijalnu skrb broji 80 centara i 27 podružnica se racionalizira tako da jedan od postojećih centara u županiji postaje Zavodom za socijalnu skrb i imat će područne centre kao podružnice i manje urede. Smisao je da se svi podaci pribavljaju uz pristanak korisnika kako bi upravo on, dakle korisnik, bio zadovoljniji i brzinom i kvalitetom pružene usluge. Istodobno tako korisnik aktivno sudjeluje u rješavanju svojih potreba jer sudjeluje u izradi individualnih planova svoje obitelji, a kasnije ćemo vidjeti i kakve drugačije konotacije ima ovakav individualni pristup. Složenost propisa također i postupaka ostvarivanja prava dodatno je otežavala pristup pravima korisnika. Otežavajuća okolnost je bila i neintegrirani informacijski sustav pa su stručni radnici također gubili puno redovnog radnog vremena na administriranje, a to je naravno išlo na štetu stručnog rada upravo onoga koji sada usmjerava direktan rad sa korisnicima. Načelom pravičnosti novi zakon osigurava ga osoba koja prima socijalnu pomoć odnosno novčana ima davanja ili pak socijalne usluge ne može imati bolji status od drugog građanina odnosno građanke koja sredstva za neophodno potrebna sredstva za život i uzdržavanje pribavlja svojim radom. Osim toga pravo i obveza je radno sposobne osobe koja prima pomoć za uzdržavanja sudjelovati u aktivnostima koje će ga socijalno uključiti u život zajednice i poticati ga na zapošljavanje. Tako korisnik u slučaju da ne prihvati zaposlenje ili pak odbije sudjelovati u nekom humanitarnom radu, na početku gubi 1/3 te naknade, a ako to opetovano radi onda gubi uopće pravo na pomoć. Objedinjavanjem postojećih novčanih davanja dakle onih 15 na prava i pomoći smanjuje se administriranje a odvajanje novčanih naknada od 9 osnovnih socijalnih usluga i skraćivanje postupka olakšava pristup pravima korisnika. Oni će biti bolje informirani o svojim pravima. Izvaninstitucijski oblici skrbi kao što su pomoć i njega u kući, udomiteljstvo, organizirano stanovanje dobivaju sve veću ulogu pa je sve veći broj pružatelja usluga pa i sami korisnici imaju veću mogućnost, što je i logično, izbora usluge koja se nastoji prilagoditi njegovim potrebama. Dakle, novi zakon snažno prevenira smještaj u domove pa se zabranjuje smještaj djece do 7 godine života, ali i paralelno potiče razvoj specijaliziranog udomiteljstva i usluga intenzivne potpore obitelji u krizi. Novi zakon po prvi put uvodi inkluzivni dodatak. Nakon donošenja Zakona o inkluzivnom dodatku ujedinit će se sve potpore osobama sa invaliditetom za njihovo puno sudjelovanje u društvu na ravnopravnoj osnovi s drugima. Jedinstveno tijelo vještačenja za sve sustave vještačiti će što su mogućnosti i sposobnosti o osobi koja se vještači, a ne što su mane te osobe. Za ostvarivanje novčanih naknada uvode se dvije osnovice pa osnovica za iznos novčanih naknada osim pomoći za uzdržavanja iznosi 15,04% utvrđene osnovnice za obračun naknada i drugih primanja u Hrvatskoj što znači mogućnost rada i godišnjeg obračuna, a osnovica za utvrđivanje pomoći za uzdržavanje za samca iznosi 22,5% mjesečnog iznosa, relativne linije siromaštva. Dakle, kao i što smo čuli sa 500 kn ta pomoć se povećava na 600 kn, odnosno sa dosadašnjih 100 na 120% osnovice. Tako novčane naknade ne samo da se ne smanjuju nego ostvarene u skladu sa definiranim načelima postaju pravednije i ostvarivat će ih osobe kojima su ta sredstva najpotrebnija. Zakon uvodi prihodovni i imovinski cenzus. Prvi put se jasno označava iznos primanja i vrijednost koju osoba može imati i primati pomoć. Ta vrijednost ukupne imovine za obitelj ili samca ne može prelaziti 100 proračunskih osnovica za obračun naknada ili pak vozilo čija vrijednost prelazi 7 proračunskih osnovica osim ako se koristi za prijevoz osobe sa invaliditetom ili obitelj broji 6 ili pak više članova. Novi zakon nadalje uključuje nastavak decentralizacije i prenošenja ovlasti na jedinice područne samouprave radi dostupnosti građana. to je daljnji poticaj djelovanju nevladinih i humanitarnih organizacija. Bolje će se vrednovati specifičnosti određenih područja glede načina življenja i potreba korisnika. Novi zakon uređuje socijalno planiranje. Mrežu socijalne javne službe i javno nadmetanje za koncesiju, nova mreža domova socijalne skrbi ostvarit će se planiranjem kapaciteta u odnosu na potrebe korisnika. Daljnja decentralizacija sustava, mrežu javne i socijalne službe nosit će jedinice područne samouprave tj. županije, zavod za socijalnu skrb i ministarstvo. Socijalni planovi županija i utvrđena mreža koja je naravno sukladna Strategiji razvoja socijalne skrbi otvara put ministarstvu za davanje koncesija za usluge socijalne skrbi na temelju javnog nadmetanja. Mrežom se određuje za županija potreban broj domova, pravnih i fizičkih osoba koje se bave socijalnom skrbi s kojima ministarstvo odnosno zavod sklapa ugovor o provođenju socijalnih usluga. Nova kategorija socijalnog planiranja na ražini županije je kao što smo čuli savjet koji uvažava broj dobnu i socijalnu strukturu stanovništva, jednake uvjete, opseg usluga, stupanj urbanizacije, prometnu povezanost, specifičnosti naseljenosti, dostupnosti na demografski ugroženim područjima, gospodarstvo i ostale parametre. Na nacionalnoj razini je to nacionalno socijalno vijeće. Novi zakon širi krug korisnika u status roditelja njegovatelja pa to može biti i treća osoba. A ako u obitelji ima dvoje ili više djece sa teškoćama u razvoju ili osoba sa invaliditetom status roditelja njegovatelja mogu steći oba roditelja. Po prvi put zakon jasno definira status beskućnika kao korisnika u sustavu i obvezuje jedinice lokalne samouprave za rješavanje njihovih potreba i smještaja u prihvatilišta. Također treba reći da prva socijalna usluga i rane intervencije će prevenirati poteškoće koje se javljaju kasnije kroz život. Uvažavajući činjenicu da su prve tri godine u životu presudne za svakog čovjeka. Novi zakon jača kontrolu registrirane djelatnosti pa pooštrava novčane kazne za kršenje zakona i podzakonskih akta. Razgovarajući sa državnim tajnikom gospodinom doktorom Antom Zvonimirom Golemom koji se složio da bi u članku 113. stavku 2. trebalo uz obavezu jedinicama regionalne samouprave kod zbrinjavanja osoba odnosno obitelji u kriznim situacijama dodati još i tu obvezu jedinicama lokalne samouprave. Ja bih evo bila zahvalna kada bismo takav jedan prijedlog uvažili. Novi zakon uvodi metodologiju za formiranje cijena socijalnih usluga, novi način plaćanja i sudjelovanja korisnika i drugih obveznika uzdržavanja, minimalne standarde kvalitete usluga ili licenciranje pružatelja usluga. Ono što svakako treba pozdraviti je da ravnatelj i stručni radnici ne mogu pronaći zaposlenje u djelatnosti socijalne skrbi ako su počinitelji nekog kaznenog djela ili prekršaja jednako kao što ne mogu sklapati ugovore o doživotnom odnosno dosmrtnom uzdržavanju. Naravno to se odnosi na vrijeme kada su zaposleni u djelatnosti. Na kraju, radi s o dobrom projektu ministarstva, o sustavnom provođenju reforme sustava socijalne skrbi, a ciljevi su učinkovita i jeftinija administracija, prava se neće duplirati, a rad stručnjaka će se usmjeriti ka korisniku. Dalje se prenose ovlasti na jedinice lokalne područne regionalne samouprave, kao i deinstitucionalizacija i decentralizacija, potiče se sustavnije djelovanje i financijska potpora nevladinih humanitarnih udruga, bolja informiranost o socijalnim pravima, informatizacija sustava, informatičko povezivanje što je također vrlo važno sa drugim sustavima i u konačnici pravičnija raspodjela sredstava upravo onima kojima i pripadaju. Stoga klub Hrvatske demokratske zajednice podupire donošenje prijedloga zakona u prvom čitanju. Hvala vam lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a, gospođa zastupnica Marijana Petir, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, zastupnice i zastupnici, gospodine ministre sa suradnicima. Ovaj nacrt zakona pokriva veliko područje socijalne zaštite i dolazi u prvo čitanje kako bi zamijenio zakon donijet još 1997. godine u vrijeme nakon rata i u drugim društvenim i socijalnim okolnostima u kojima se Republika Hrvatska tada nalazila. Ovim se zakonom uređuje djelatnost socijalne skrbi, planiranje i financiranje socijalne skrbi, prava u sustavu socijalne skrbi, postupak za njihovo ostvarivanje, korisnici, sadržaj i organizacijski oblici obavljanja djelatnosti socijalne skrbi, stručni radnici u socijalnoj skrbi, uloga strukovnih komora, zbirke podataka i nadzor te druga pitanja značajna za obavljanje djelatnosti socijalne skrbi. Sustav socijalne skrbi temelji se na načelu supsidijarnosti što razumijeva odgovornost pojedinca i obitelji za vlastitu socijalnu sigurnost, a uloga je države da u tome pomaže s ciljem sprečavanja, ublažavanja i otklanjanja socijalne ugroženosti. Zakonom se uređuju prava iz socijalne skrbi na način da se taj složeni postupak olakšava posebno za korisnike pojedinih socijalno osjetljivih skupina čiji osobni resursi dodatno otežavaju pristup pravima. U zakonu se stavlja poseban naglasak na smjernice Europske unije u području socijalnog uključivanja. Objedinjavanjem postojećih novčanih davanja na osam prava i pomoći smanjuje se administriranje, a odvajanjem novčanih naknada od socijalnih usluga i skraćivanjem postupka olakšava se korisniku pristup pravima, dok se unapređivanjem izvan institucijskih usluga i usluga prevencije institucionalizacije postiže brže uključivanje korisnika socijalnih usluga u društveni život daljnjim mjerama. Nakon donošenja i stupanja na snagu zakona o inkluzivnom dodatkom objedinit će se sve potpore osobama s invaliditetom za njihovo puno i učinkovito sudjelovanje u društvu na ravnopravnoj osnovi s drugima. Veliko značenje socijalne skrbi kao potpore za kvalitetniji život svake osobe kojoj je potrebna potpora društvene zajednice obavezuje svaku državu na ulaganja svih raspoloživih potencijala na području planiranja, razvijanja i upravljanja sustavom socijalne skrbi u cilju pružanja što djelotvornije i kvalitetnije socijalne skrbi. Zakon je obiman, više od 300 članaka i sigurno uz sve dobre namjere postoji mogućnost za poboljšanje pojedinih dijelova zakona i u stručnom i u jezičnom smislu. Još jedno je sigurno, nijedan zakon o socijalnoj skrbi nije savršen u svakom vremenu i stoga treba pažljivo razmotriti sve novine koje on donosi te nakon određenog razdoblja procijeniti dobra i manje dobra rješenja te nastojati ga usklađivati i sa tokovima gospodarskog stanja i situacijom u društvu. Dodatno želimo u klubu HSS-a naglasiti da ovaj nacrt zakona donosi novi ustroj u ustanove socijalne skrbi koji će omogućiti uvođenje novih sadržaja i organizacijskih oblika djelatnosti socijalne skrbi u mreži i izvan mreže djelatnosti socijalne skrbi pod uvjetima propisanim zakonom. Usluge socijalne skrbi obavljaju se u javnim i privatnim ustanovama kojima je dodijeljena koncesija na javnom nadmetanju. U djelatnost socijalne skrbi usluge pružaju ustanove socijalne skrbi, vjerske zajednice, udruge i druge pravne i fizičke osobe kao profesionalnu djelatnost u okviru obiteljskog doma, savjetovališta ili pružanjem usluga pomoći i njege u kući i udomiteljske obitelji. Sadašnja mreža centara za socijalnu skrb se racionalizira umjesto dosadašnjih 80 centara i 27 podružnica na način da jedan od postojećih centara za socijalnu skrb postaje Zavod za socijalnu skrb u županiji koji će prema utvrđenim kriterijima imati područne centre za socijalnu skrb kao podružnice i manje urede radi dostupnosti korisnicima. Zavodi podružnice će sukladno novoj organizaciji rada po principu jedinstvenog upravnog mjesta po službenoj dužnosti pribavljati sve potrebne i dostupne podatke o korisnicima uz njihov pristanak kako bi korisnik bio zadovoljniji brzinom i kvalitetom pružene usluge. Pritom je pojednostavljen postupak propisivanjem potrebnih obrazaca, a odgovornost korisnika za uspješan ishod pojačana jer on aktivno sudjeluje u rješavanju svojih potreba. Novim sustavom uvodi se licenciranje kao postupak utvrđivanja ispunjavanja propisanih uvjeta i minimalnih standarda kvalitete za pružanje pojedinih vrsta usluga socijalne skrbi koji se provodi za ustanove socijalne skrbi i druge pravne osobe koje pružaju te usluge. Novim se zakonom uvodi reguliranje statusa profesija koje su nužne u području socijalne skrbi i koje su odgovorne za kvalitetu skrbi, a što do sada nije bilo regulirano na jedinstven način. Sada se omogućava horizontalna i vertikalna harmonizacija socijalne skrbi, naglašava potreba cjeloživotnog obrazovanja svih profesija u tom sustavu i osigurava viša razina kvalitete. Konačno se ovim nacrtom zakona predviđa objedinjavanje i vođenje Središnjeg registra podataka koji se odnose na socijalnu skrb, a koji će postati operativan posebno kad se sustav informatizira. Uvodi se sustav socijalne inspekcije kao mjere osiguranja kvalitete skrbi i racionalnog korištenja sustava. Uvodi se i nacionalno socijalno vijeće kao savjetodavno tijelo, a za koje HSS predlaže da se bira na temelju javnog natječaja od etički stručno kompetentnih ljudi posve neovisnih od dnevne politike. Uz sve navedeno postoji dakako potreba dodatne dorade ili izmjene ovog prijedloga zakona prema mišljenju nas iz HSS-a, ali i stručne javnosti kao primjerice izjednačavanje udomiteljskih obitelji i zajednica poput SOS dječjih sela u kojima dijete živi u uvjetima poput obiteljskog doma jer su dječja sela adekvatna i visoko kvalitetna zamjena za prirodnu obitelj. Ravnatelj socijalne skrbi mora biti osoba s propisanom osnovnom strukom poput završenog diplomskog ili postdiplomskog studija socijalnog rada, odnosno srodnog društvenog smjera koji po završetku mandata ravnatelja ima svoje radno mjesto u sustavu što danas nije tako regulirano. Potrebno je razmotriti predloženi standard broja ležajeva od 70 kreveta u domovima s obzirom na postojeće stanje od 300 do 400 ležajeva i samu dob korisnika. Potrebno je omogućiti zakonom pravo korisnika na izbor doma. Prije decentralizacije treba uvesti red u sva socijalna davanja, pripremiti registar i dobiti financijsku podlogu za zakon, a onda to predati na regionalnu razinu. Sukladno navedenom, HSS će primjedbe i prijedloge na pojedine članke ovog nacrta zakona dostaviti predlagatelju kao i primjedbe koje nam je dostavila stručna i zainteresirana javnost. Ovaj je zakon vrlo važan za cjelokupnu zajednicu i on ukazuje na brigu države i lokalne zajednice za one kojima je potreban bilo koji oblik socijalne skrbi, te za nadati se je da će prijedlozi za poboljšanje naći mjesto u tekstu koji će biti pripremljen za drugo čitanje. Mi ćemo u klubu HSS-a ovaj zakon podržati u prvom čitanju s tim da ćemo dakle sve primjedbe koje imamo i primjedbe koje smo zaprimili od stručne zainteresirane javnosti dati predlagatelju na razmatranje i usuglašavanje. Naime, nama je jako važno da ovaj zakon doista bude dobro pripremljen. Jer i socijalna skrb je važna zbog toga što stupanj civilizacije jednog društva mjeri se njegovim odnosom prema svojim najranjivijim članovima, djeci, starijim osobama, osobama sa invaliditetom, bolesnima, onima koji su prečesto na samim marginama društva koje pogađa socijalna isključenost. Socijalna isključenost dovodi do kršenja ili neostvarivanja prava osoba koje su njome pogođene, te se smatra jednim od najznačajnijih problema suvremenog doba jer vodi do smanjenja produktivnosti društva u cjelini. Siromaštvo je ujedno i uzrok i posljedica socijalne isključenosti koja se događa uglavnom zbog diskriminacije po nekoj osnovi. Republika Hrvatska je socijalna država, država koja brine o dobrobiti svih svojih građana te se stoga nastoji osigurati životni minimum za sve članove društva. Gospodarska kriza dovela je do toga da se velik dio građana suočava sa siromaštvom. No, ne smije se dozvoliti da ta kriza najteže pogađa upravo one koji su najranjiviji. Želimo vjerovati da i u situaciji kad je svima teško međusobna solidarnost neće nestati, da će se naći snage i volje pomoći onima koji bez te pomoći ne mogu. Da bi jedna država uravnoteženo funkcionirala, da bi se društvo razvijalo presudni su dobri društveni odnosi budući da se društvo gradi od pojedinca i grupa prema vrhu društvenih institucija. U tome veliku ulogu ima socijalna kohezija koja podrazumijeva sposobnost društva da omogući dobrobit za sve svoje članove. Kao ljudi upućeni smo jedni na druge. Svi se rađamo bespomoćni. Kroz iskustvo bolesti znamo koliko ovisimo o pomoći drugih, a starost je također nezaobilazna stanica na našem životnom putu. Svi mi prolazimo kroz razdoblja života kad nam je neophodna pomoć drugih i razdoblje kad tu pomoć možemo nesebično pružiti onima koji su u potrebi. Ta međusobna solidarnost čini nas boljim ljudima. Za to nisu dovoljni samo zakoni. Zato je važno da prije svega budemo ljudi. Hvala lijepo.
Hvala. Jedan ispravak. Gospođa zastupnica Vesna Škulić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Samo želim, već sam dva put čula da se u dogovoru sa korisnikom i njegovim pristankom, dakle on smješta negdje da li u obitelj, ustanovu itd. Na žalost da ste, da je ministar bio prije nekoliko dana na Prvoj konferenciji samo [[Upadica Šeks: Ali imate neki ispravak netočnog navoda na koji ...]] Da, da, upravo to ispravljam. Dakle, osobe sa intelektualnim teškoćama po članku 12. dakle ne mogu odlučivati gdje će biti smještene i ne mogu same sebe zastupati. Dakle, kažem da ste bili prisutni na toj konferenciji onda bi možda i znali o čemu se radi.
Ali dobro to kolegica nije, to komentirate. To nije. Ministar zdravstva i socijalne skrbi Darko Milinović.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Čini mi se da rasprava ide upravo u dobrom smjeru, tri ili četiri kluba koja su bila. I mislim da je ovo jedan nivo koji moramo zadržati u ovom Saboru vis a vis svega onoga što sam rekao. Da odgovorim na samo neka postavljena ovdje pitanja. Gospodin zastupnik Hrelja, nisam euforičan. Uvijek sa radošću dolazim u ovaj Sabor, a na kraju krajeva morate shvatiti ne euforično, nego to zadovoljstvo kada donesete ovako jedan veliki zakon i kad ga predstavljate u ovom Visokom domu. A moj nastup je uvijek takav, ne euforičan ali sa snagom argumenata, pa zato to tako izgleda. Što se tiče javne rasprave, tu se ne možemo složiti. Naravno, evo ja ću vam reći zašto se ne možemo složiti. Vi kažete da nije bila prava javna rasprava. Ja kažem da je. 15 dana je bio zakon na webu. Mi smo pozivali da svi pogledaju taj zakon, da daju svoje primjedbe. Kao što sam rekao veliki dio tih primjedbi je i prihvaćen. Pa svoje primjedbe ili rasprave o ovom zakonu su proveli uz naravno ministarstva pravobraniteljica za djecu, pravobraniteljica za osobe sa invaliditetom, koalicija udruga u zdravstvu, zajednica Saveza osoba sa invaliditetom Hrvatske, Hrvatska udruga gluho slijepih "Dodir", Savez gluhih i nagluhih Grada Zagreba, Edukacijsko-rehabilitacijski fakultet Sveučilišta u Zagrebu, Hrvatska udruga za ranu intervenciju u djetinjstvu, ravnatelji i predstojnici podružnica, Hrvatska udruga poslodavaca i nezavisni sindikati. Tada u to vrijeme još nije bio formiran GSV u vrijeme prihvaćanja ovog zakona. Hrvatski savez slijepih i zajednica županija. I sve prijedloge gotovo da ne rečem sve, ali preko 90% tih prijedloga smo prihvatili. Dalje u javnoj raspravi su sudjelovali Zorislav Bobuš, predsjednik Zajednice saveza osoba sa invaliditetom Hrvatske. Marica Mirić, predsjednica Saveza društva distrofičara Hrvatska. Danica Ešk predsjednica Saveza društva multiple skleroze Hrvatske. Leke Sokola izvršni direktor Hrvatskog saveza udruga invalida. Ana Kalina predsjednik Saveza civilnih invalida rada Hrvatske. Moram pročitati sve da nekog ne bih preskočio. Mirjana Juriša izvršna direktorica Saveza gluhih i nagluhih Grada Zagreba. Dubravka Čitnić predsjednica Hrvatskog saveza društva ... [[Govornik se ne razumije.]] Marija Markovinović stručna suradnica Hrvatskog saveza udruga cerebralne i dječje paralize. Mirjana Jakovče predsjednica Hrvatskog saveza udruge za osobe sa mentalnom retardacijom. Mira Katalenić predsjednica Hrvatske udruge za školovanje pasa vodiča i mobilitet. Jozefina Kranjčec predsjednica Hrvatskog saveza udruga tjelesnih invalida. Janko Ervik Dvoržak dopredsjednik Hrvatske udruge para i tetraplegičara. Denis Marion Saveza udruga mladih i studenata sa invaliditetom i ostali. Dakle, ovo govori kontra da nije bilo široke, a pogotovo stručne javne rasprave niti je raspuštena ona najuža skupina. U našoj najužoj skupini koja je sudjelovala u izradi zakona sudjelovali su najveći eksperti iz područja siromaštva iz socijalne politike Zoran Šućur, Siniša Zrinščak, Predrag Beaković. Pravni fakultet Katedra za radno i socijalno pravo. Studijski centar socijalnog rada. Edukacijko-rehabilitacijski fakultet. Hrvatska udruga socijalnih radnika. Dakle, da ne nabrajam dalje. To su sve oni koji su dali mišljenja i čija su mišljenja preko 90% slučaja uvažena. Što se tiče inkluzivnog dodatka. Ne, ja sam rekao da se što se tiče ovog zakona, dakle u domeni Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi negdje oko 2,6 milijardi kuna, a sva ukupna socijalna prava na razini evo Ministarstvo pravosuđa to je smještaj u ustanovu po odluci suda. Ili besplatna pravna pomoć. I to je na neki način socijalna prava. Pa Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti, osobni asistent, osobna invalidnina, polica dopunskog osiguranja, i to socijalna prava, invalidske mirovine po Zakonu o mirovinskom osiguranju, zdravstvena zaštita za azilante. Dakle to su sve neka socijalna prava sa raznih područja, i sva ta ukupno socijalna prava na godišnjoj razini su oko 9 milijardi, a od tih 9 milijardi Zakon o socijalnoj skrbi definira 2,6 milijardi kuna. Ono što je dao vama mišljenje grad Zagreb, meni je žao što nama nije dao mišljenje. Mi smo preambulu ovoga zakona gradu Zagrebu poslali u 6. mjesecu prošle godine. Pazite u 6. mjesecu prošle godine. Nikakvog odgovora. Nikakvog prijedloga. Nikakvog očitovanja na ovaj zakon. Dakle i to je jedan dokaz da u ovom slučaju grad Zagreb nije reagirao onda kada je trebao. Što se tiče centara, odnosno domova za starije i nemoćne. Protivi se to raznoraznim konvencijama, jer mi idemo za te institucionalizacije. To znači da oni koji imaju danas smještajni kapacitet preko 70 osoba, oni imaju 7 godina za prilagodbu, a mi razvijamo usluge u zajednici, dakle kroz tih 7 godina oni moraju doći na kapacitet od 70 osoba, a da to je tako govore i strategija za reformu socijalne naknade iz travnja zajednički memorandum o socijalnom uključivanju projekta razvoja socijalne skrbi, nova strategija akcijski plan Vijeća Europe za socijalnu koheziju, nacionalni plan aktivnosti za prava i interese djece, itd., itd., i mnoge europske konvencije koje nam zapravo brane da danas od donošenja ovoga zakona razvijamo sustave sa preko 70 korisnika. Još jednom izražavam uistinu svoje zadovoljstvo, uistinu sam euforičan jer me je zadovoljila ova rasprava kakva se provodi u Hrvatskom saboru. Pa mogu reći zapravo da je i prvi prijedlozi iz kluba HSS-a, što se tiče SOS dječjeg sela već ovdje, u ovoj stručnoj radnoj skupini ministarstva je naišla na razumijevanje, i već tražimo mogućnosti kako taj dobar prijedlog, odmah smo upozorili ministra ovo je dobar prijedlog kako ćemo te prijedloge staviti u novi zakon kako bi bio u drugom čitanju. Evo uistinu, zato sam možda malo euforičan jer je rasprava u dobrom smjeru.
Hvala. Jedan ispravak, gospodin zastupnik Silvano Hrelja.
Pa gospdine ministre, ja i dalje stojim kod svoje tvrdnje, dakle ispravljam netočan navod da je javna rasprava bila dovoljno dobra, a to ću argumentirati sljedećim. Kad ste vi radili osobno javne rasprave o zdravstvu, odradili ste barem 20 javnih tribina po županijama i velikim gradovima Hrvatske. Ovoga ovdje nije bilo. Dakle to je temeljni argument da javna rasprava o ovom zakonu nije dovoljno dobro provedena. Hvala. … [[Upadica se ne razumije.]] Postavio je standard.
Klub zastupnika SDP-a, gospođa zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, gospodo iz ministarstva. Pa ja moram reći u startu da je gospodin Hrelja apsolutno u pravu, i govori istinu, dakle činjenica je da je radna skupina raspuštena, činjenica da ovdje nije bilo nikakve stručne niti javne rasprave, da je ovo prelomljeno preko koljena. Isto tako je činjenica da ovo što gospodin ministar ovdje rekao da je postojala jedna stručna radna skupina. Jest, postojala je. Postojalo je i jedno šest, sedam prijedloga zakona do ovoga, sve verzije su bile tri koplja bolje i kvalitetnije od ove zadnje. Ja da sam na mjestu ministra ja bih se zapitala tko mi je podmetnuo u ministarstvu, jedan ovako loš zakon, ovako loš zakon, koji će doista u 327 članaka uništiti i ovo malo socijalne skrbi što nam je ostalo. Zašto? Zato što ovaj zakon ne rješava probleme koje sustav socijalne skrbi ima, i koje imaju građani koji traže pomoć od sustava socijalne skrbi. Prije svega ovdje umjesto da se pomogne ljudima u centrima koji doista imaju sve veći pritisak korisnika, zbog toga što jedva krpaju kraj s krajem, zbog toga što su sve manje u mogućnosti da zbog nekih ekonomskih problema budu i dobri i kvalitetni roditelji i niza drugih problema koje naši građani imaju svojim obiteljima ili kao pojedinci, dakle sve je veći pritisak na centre za socijalnu skrb, a ti centri umjesto da im se pomoglo u jednom stručnom smislu, u smislu stručne ekipiranosti, mi sa, odnosno ministar sa ovim zakonom uvodi ustvari novu birokraciju. Ne rješava ono što je stvarni problem, a to je da se pomogne ljudima u centrima za socijalnu skrb. Ljudi u centrima su preopterećeni, preopterećeni su administrativnim poslovima, loše su ekipirani, nedostaje ljudi u centrima, za primjer ću vam reći da samo u zagrebačkim centrima za socijalnu skrb nedostaje negdje oko 80 stručnih djelatnika, a u 5 slavonskih županija nedostaje negdje oko 70 djelatnika u centrima za socijalne skrbi. To nisu administrativni radnici koji nedostaju, to su ljudi od struke, ljudi koji mogu i trebaju pomoći našim obiteljima onog trenutka kada oni imaju potrebu da pokucaju vrata centra za socijalnu skrb. Mi smo sada ljude u centrima na žalost zbog velikog broja obveza i zadataka koje imaju po zakonu, a zbog lošeg sustava koji je doista neracionalno napravljen, mi sada imamo situaciju da imamo frustrirane djelatnike socijalne skrbi, a imamo s druge strane nezadovoljne korisnike koji dolaze u centar za socijalnu skrb. U ovom zakonu na žalost nema niti dobre kontrole. Postoje u Hrvatskoj ljudi koji žive jako dobro i koji nemaju nikakve osnove da primaju socijalnu skrb, ali je primaju. Oni koji su vješti kumuliraju je na nekoliko razina, na lokalnoj razini, na državnoj razini, na raznim razinama. I imate drugu kategoriju ljudi, koju mnogi ne žele vidjeti, i ne žele znati za nju. To su tzv. isključeni ljudi, nevidljivi ljudi, ljudi koji nemaju nikakvu socijalnu pomoć, niti lipu socijalne pomoći, jer žive u nekim mjestima gdje djelatnici centra socijalne skrbi nisu kročili nogom, zato što žive u kućama gdje nema ni kućnog broja, ni puta, ni ceste kako se dolazi do njih, ali ti isti ljudi na žalost niti ne znaju da imaju pravo u centru dobiti neka sredstva. Moje je pitanje kod ove kumulacije prava gdje su potrošeni novci koji su dobiveni od Europske unije za informatizaciju ovoga sustava, koja bi definitivno jedina riješila ili u najvećem dijelu riješila problem kumuliranja prava i uvela red u sustav socijalnih naknada. I drugo zbog čega i čemu služi prvo JMBG pa onda OIB? Kad ustvari ništa ne možemo u ovoj zemlji kontrolirati ni tko što prima, ni tko što zarađuje, ni tko koliko imovine ima. Dakle, jedan potpuni nered u kojem oni koji su spretni koriste taj sustav za sebe i žive puno bolje od onih koji se dižu ujutro u 7 i vraćaju u 5 sa posla. Nažalost, ovaj zakon kako je napisan neće ponovno riješiti taj problem. Kada je u pitanju deinstitucionalizacija i smještaj djece ja ću reći da sam ja apsolutno sklona tome i to je stav kluba SDP-a da naprosto deinstitucionalizacija je puno bolji oblik smještaja djece nego što su to domovi socijalne skrbi i institucije. Međutim, jedno je imati želju da provedete deinstitucionalizaciju, a drugo je stvarno što imamo. Mi u zadnjih 2 ili 3 godine imamo sve manje udomiteljskih obitelji. Mi isto tako imamo čitave županije gdje nema niti jednog udomitelja. Imate gotovo cijelu Dubrovačko-neretvansku, Splitsko-dalmatinsku, Šibensko-kninsku gdje imate možda jednog ili dva udomitelja ili niti jednog. Pa vas ja sad pitam, ako vi donesete ovaj zakon u kojem kažete da se djeca od prve do sedme godine neće smještavati u domove socijalne skrbi i da se u roku od 6 mjeseci mora pronaći udomiteljska obitelj ja vas pitam kako ćete u roku od 6 mjeseci dobiti udomiteljsku obitelj npr. u ove 3 županije ili ćete to dijete slati u Vrbovečku Dubravu? Na potpuno drugi kraj Hrvatske gdje nema nikakve mogućnosti komunikacije sa svojom temeljnom obitelji što je izuzetno važno. Vrlo je neodgovorno dakle donositi ovakvu odredbu ukoliko se prije nisu napravile sve predradnje da se doista udomiteljstvo proširi, da se dobije puno veći broj ljudi koji će biti udomitelji, da se to udomiteljstvo ne samo licencira nego da se to udomiteljstvo specijalizira jer nisu ni sva djeca ista i nisu potrebe svakog djeteta iste. Postoje djeca koja imaju određene poteškoće u razvoju, postoje djeca koja su visoko traumatizirana. Za njih treba možda neka druga edukacija udomiteljima nego što to treba za ostalu djecu. Prema tome ta vrsta specijalizacije koja je bila potrebna i edukacije udomitelja i uopće rada da dobijemo veći broj udomiteljskih obitelji naprosto nije napravljena. Predradnje nisu napravljene za ovo i zbog toga ovo može ostati samo mrtvo slovo na papiru ili što je još gore može biti štetno ukoliko se netko u centru bude držao ovoga, a po onome što ja čujem kažu da se u centrima vrši pritisak od strane djelatnika u ministarstvu da se djeca ne izdvajaju iz obitelji jer se ne treba trpati djecu u domove. To znači da će onda djeca ostajati u svojim obiteljima, trpjeti nasilje svojih nasilnih očeva, majki tko zna koga od ukućana, trpjet će seksualno zlostavljanje, trpjet će sve ono što ne bi smjela trpjeti zbog toga što je netko odlučio da se kiti deinstitucionalizacijom koja nema nikakvu realnu osnovu i pripremu u Hrvatskoj. Dakle, prvo je trebalo učiniti neke stvari za udomiteljstvo, a tek onda ići u ovakvu jednu vrlo restriktivnu odredbu. Drugo, ja mislim da su potrebe djeteta potpuno jednake bez obzira bio on, bilo to dijete smješteno u domu socijalne skrbi ili u udomiteljskoj obitelji. To nažalost sada nije tako. Treba uvesti jedinstvene standarde u kojima će se znati kolike su potrebe djeteta, kolike su potrebe starije ili nemoćne osobe, kolike su potrebe osobe sa određenim psihičkim poremećajima. Jer vi sada imate situaciju da npr. u domovima, dakle privatnim domovima koji zbrinjavaju osobe s određenim psihičkim poremećajima da dobijete 2 tisuće kuna ili 3 po korisniku, a u domovima gdje je vlasnik država je iznos oko 7 tisuća kuna. Ja mislim da su potrebe tih ljudi jednake bez obzira gdje oni bili smješteni. Prema tome ljudi treba uvesti neke jedinstvene standarde jer potrebe su potpuno jednake neovisno o tome gdje su djeca, stariji ili ove osobe smještene. Postavlja se i pitanje domova dakle za starije i nemoćne ili domova za osobe s psihičkim poremećajima gdje vi sad kažete da se npr. to smanjuje na 70 korisnika po domu. Vi sad znate da imate i da ste dali u ovoj mreži socijalnih usluga da to budu domovi i do 200 ljudi. Pa je pitanje sada svih tih ljudi koji se time bave, prije svega što će se dogoditi sa razlikom dakle njihovih štićenika koji su tada tamo smješteni, što će se dogoditi sa određenim brojem zaposlenih koji su smješteni u tim ustanovama. Dakle, i ovaj prelazak na koncesije je bojim se nešto iza čega se krije sumnjiva rabota umjesto da se uvelo reda. U ovom trenutku u Hrvatskoj ključni problem što nema sustavnog i kvalitetnog nadzora nad smještajem svih udomiteljske ili privatne ustanove. Nema kvalitetnog nadzora i to je jedan od vrlo velikih problema. Jer u praksi imate različite situacije tako da samo jedan dobar i kvalitetan nadzor može osigurati da imamo kvalitetnu skrb za ili djecu ili odrasle osobe. I još nešto s čime ćete se morati pozabaviti ministre, a to je nešto što su mi u nekoliko navrata rekli ljudi koji se bave udomiteljstvom i moram reći da je to doista sramota. Korupcija je došla do najnižih razina, do onih jadnih 2 tisuće kuna. Dakle, pojedini ljudi zbog broja štićenika o kojima odlučuju da ih smještaju neke obitelji daju rješenja o smještaju štićenika, ali zauzvrat uzimaju određenu naknadu. I morate se time pozabaviti. To je ovaj nadzor o kojem vam govorim. To je to. Žao mi je gospođo rekla-kazala bilo je ovdje rekla-kazala pa su mnogi otišli u Remetinec, neki su i u Salzburgu o tome rekla-kazala. Moja je odgovornost da ja ovdje kažem ono što znam, a ministrova je odgovornost da sve ovo što sam ja rekla ovdje provjeri jer on ima mehanizme. A ovo je bila moja i građanska odgovornost i odgovornost kao saborskog zastupnika kojeg građani ovdje plaćaju. Htjela bih još reći da mi je žao što ovdje nema ustvari nikakve decentralizacije. To je nešto što se kroz dokumente Vlade i vladinih programa provlači u nekoliko navrata i stalno se ta decentralizacija odgađa, a doista bi bilo dobro da ste gospodine ministre prihvatili ustvari jedan od prvih verzija zakona u kojem je ta decentralizacija vrlo ozbiljno bila pripremljena. Bio je prijedlog da se spuste na lokalnu razinu dakle domovi socijalne skrbi, centri za socijalnu skrb, obiteljski centri i da se jedino što nisam vidjela da li će se spustiti i financijska sredstva. To je ono što je važno. Lako je spustiti obveze ali treba lokalnoj samoupravi spustiti i financijska sredstva kako bi to oni mogli odraditi. Puno je bolje ići u decentralizaciju zbog čega što ljudi u svojim gradovima i općinama najbolje znaju planirati socijalne potrebe, najbolje znaju vidjeti koje su socijalne potrebe njihovih građana. država nažalost sa ove razine centralne puno teže i puno lošije ta prava može detektirati i vidjeti potrebe građana. Zbog toga mi je žao što ste vi tu decentralizaciju ponovno odgodili za rok od 2012. do 2016. Nema ovdje niti ove socijalne mirovine za građane starije dobi koje ste imali kao predizborno obećanje i koje je bilo sastavni dio programa vaše Vlade i od toga ste odustali. Sada je rok 2013. godina. Žao mi je što niste napravili isto tako neke stvari koje ste trebali da uvedete malo više reda kod udomiteljstva, jer to je npr. jedan dobar registar udomitelja da znamo koje su nam potrebe, što imamo i s čim možemo raspolagati. Niste uspjeli napraviti niti registar posvajatelja. Tu još uvijek stvari značajno stoje isto tako na mjestu. Bilo bi puno bolje da ta djeca koja su smještena ili većina djece koja su smještena u domovima socijalne skrbi odu u posvojenje, da dobiju jednu dobru, kvalitetnu obitelj, a ne da između posvojenja i udomiteljstva biramo udomiteljstvo. Između to dvoje puno je kvalitetnije da djeca imaju obitelj i da odu u obitelj i da budu posvojena nego da cijeli život provedu u udomiteljstvu. Jer znate u domovima socijalne skrbi postoji briga za djecu nakon njihove 18. godine, postoje stambene zajednice. Međutim, kada djeca dožive 18. godinu u udomiteljstvu onda u principu idu pod vedro nebo. I oni koji tu djecu othrane do 18.godina kao udomitelji jako im je tu djecu pustiti na cestu u principu im zadržavaju kod sebe i traže im nekakav krov nad glavom što nije briga tih pojedinaca koji su doista svesrdno se potrudili da se brinu za tu djecu sve te godine, nego je to posao države i to država mora odraditi. I na kraju bi samo htjela reći nažalost sve ovo što smo danas vidjeli ovdje trebalo je u smislu reforme onoga što ovdje ima, a najviše onoga što nema biti gotovo još prije 5 godina i ovo je zakon koji je loš i sve ovo što ste vi govorili u nekim segmentima gospodine ministre nije ono što piše u zakonu nego ste to naknadno ovdje usmeno prepravljali zato što ste to dobili kao primjedbe u zadnjih desetak dana od udruga. I jedan dio strategije koja je trebala biti ovdje prihvaćena prije nego što je prihvaćen ovaj zakon. Mi se nadamo da ćete do drugog čitanja ovaj zakon ustvari povući, krenuti ga pisati iz početka. Najbolje bi bilo po načelu onih prvih verzija zakona koje ste imali, a koje ste odbacili iz razloga koje samo vi znate. Hvala lijepo.
Hvala. U 17,52 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Ispravci netočnih navoda. Prva gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena kolegica Opačić je ovdje iznijela niz netočnih navoda i nemam vremena to sve ispraviti. Na kraju sam samo stekla dojam da nije pročitala ovaj zakon i da mi ne govorimo o istom prijedlogu zakona. Ono što ispravljam je sljedeće, citiram "ovaj zakon će uništiti ono malo dobra u socijalnoj skrbi koju imamo". Kolegice Opačić to znate da nije točno. Ovim prijedlogom zakona niti jedno pravo se ne smanjuje, dakle nema rezanja socijalnih prava. Proračunska osnovica ostaje 500 kn ali se pomoć za uzdržavanje samca povećava za 120% od osnovice pa će porasti sa 500 na 600 kn. Nije točno da se radi o povećanju administriranja, da ste pročitali prijedlog zakona vidjeli biste da se reorganizacijom struka i stručni djelatnici više neće baviti administriranjem i izračunavanjem materijalnih prava. Ali vaše je pravo da ovo što ste izgovorili da više govori o vama negoli o prijedlogu zakona.
Gospođa zastupnica Nedjeljka Klarić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo gospođa Opačić kaže također moram ispraviti navod kojeg je kolegica Suzana ispravila. Dakle ovaj zakon će uništiti i ono malo od socijalne skrbi što nam je ostalo. Upravo suprotno kolegice Opačić jer ovo je zapravo opet ću ponoviti dobar projekt ministarstva, radi se o tome da se čini reforma u sustavu novčanih naknada jednako kao i u sustavu socijalnih usluga. Isto tako u javnoj mreži. Korisnici će biti u centru pozornosti, lakše će ostvariti svoja prava. Također informatiziranost sustava je već gotova, kako imamo obavijesti iz resornog ministarstva. Također informatička povezanost ali ću ispraviti još jedan vaš netočan navod, kada kažete i netočno naravno baratate podacima o udomiteljskim obiteljima na području županija pa ću vam ja reći da područje Županije Šibensko-kninske dakle u sjedištu budućeg zavoda za socijalnu skrbi, sadašnjeg Centra u gradu Šibeniku ima negdje oko 22 obitelji udomiteljske, ali to nisu samo specijalizirane već i srodničke obitelji. Hvala vam lijepa.
Gospodin zastupnik Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolegica je izrekla više netočnih navoda koje su kolegice ispravile već jedan dio ja ću se referirati na jedan koji je meni zapeo za uho, a to je da ministarstvo ne pomaže centrima za socijalnu skrb. Netočno. Ministarstvo itekako pomaže ja osobno svjedočim da u mojoj županiji su tri centra za socijalnu skrb prostorno i na drugi način opremljena u kojoj rade kvalificirani stručni ljudi i ljudi puni entuzijazma. Nikako ne frustrirani, ja svakodnevno svjedočim tome jer s njima radim. Ja socijalnu skrb živim a vi govorite politički naravno apriori s pozicije opozicije onako da ne prihvaćate. Nadalje, rekli ste neke nedostatke koji postoje. I ja stječem dojam da vi niste pročitali jer jednostavno kaže u zakonu načelo dostupnosti i izbora usluga vrlo jasno definira da svatko može i putem informacije steći i informatički sustav u tome dijelu može pomoći i zasigurno unaprijediti socijalnu skrb. I druge momente ste rekli da će se uništiti malo socijalne skrbi, a u proračunu sredstva za socijalnu skrb ove godine nisu smanjene niti za lipu. Hvala lijepo.
Gospodin zastupnik Ivan BAgarić.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Cijenim molim kolege i kolegice koje su ispravile netočne navode međutim mislim da nisu najvažnije ispravile. Dakle, kolegica je kazala kako će ovim zakonom i dalje djeca koja trpe nasilje u obitelji i dalje biti izložena trpljenju i dalje biti zlostavljana čak seksualno. A upravo ovaj zakon razrješava to pitanje na način da će ulaskom socijalnog djelatnika odnosno razradom instituta uzimanja odmah djeteta praktički takve obitelji i omogućavanjem pokretanja sudskog rješenja o izuzimanju djeteta iz takve obitelji. Prema tome, dakle nema govora o tome. S druge strane kazali ste nekoliko riječi o isključenim i nevidljivim ljudima, a pri tome niste niti riječi rekli o inkluzivnom dodatku koji zapravo razrješava i ta pitanja nevidljivih i svih drugih skupina neujednačenih. Da, da inkluzivni dodatak je doista revolucionarna stvar u ovom zakonu. Zatim govorili ste o … [[Ne razumije se.]] djelatnicima, nezadovoljnim korisnicima. Ako je to tako, onda je to najbolji zakon da treba donijeti ovaj zakon. I na koncu ja mislim da je sreća vaša da ovaj zakon ide u popodnevnoj proceduri pa nitko ovo ne vidi jer bi vi doista pretrpjeli veliku političku štetu jer je očigledno da vi naprosto ste politički odlučili biti protiv ovoga zakona, protivno svemu onome što on donosi i što mijenja, a što je odreda dobro.
Hvala lijepa.
I nije mi jasno da ste u ime kluba… Hvala lijepa.
Gospođa zastupnica Đurđica Sumrak.
Hvala vam lijepo, gospodine potpredsjedniče. Pa evo upravo sam ja željela reći gospođi Opačić da ona da je danas polagala državnu maturu ne bi ju prošla jer ne čita s razumijevanjem ili je brzopleta. Najvjerojatnije jedno i drugo kad može tvrditi upravo ovo da se djeca ostavljaju pod svaku cijenu u obiteljima, ovo što je kolega Bagarić rekao. Ja ću vas uputit da otvorite stranicu kolegice Opačić 55 i da pročitate ove članke od 140., 142. pa nadalje pa ćete vidjeti u kojim slučajevima i kada se to radi. Malo više samo suradnje, a malo manje zločestoće.
Mir i dobro. Ministar zdravstva i socijalne skrbi Darko Milinović. Izvolite.
Evo prije 10 minuta rekoh zahvaljujem na stručnoj, korektnoj raspravi bez političkih implikacija ovog velikog zakona i sad mogu reći da se zahvaljujem što je do sada bila ta rasprava takva. Kolegice Opačić, uvažena saborska zastupnice, snosite odgovornost. Pazite vaš argument, vrlo opasan argument, ja sam čula da u ministarstvu vrše pritisak da zlostavljana djeca ostanu u obitelji. Ako to niste prijavili DORH-u sudjelujete u tom pritisku, javno vam to kažem. Ako to niste prijavili u DORH-u sudjelujete u tom pritisku. Djelatnici dobivaju po 2000 kuna da protežiraju neke obitelji. Ako to niste prijavili DORH-u sudjelujete u tome. Ja da to znam ne da bi prijavio DORH-u već bih prijavio svima, došao bih na Trg bana Jelačića i govorio Marko Marković vrši pritisak, Marko Marković je u korupciji. Argument ja sam čula je sličan argument da ja kažem da sam ja čuo da vi to radite. Argument ja sam čula ovakve diskvalifikacije je skandalozan ako ga niste prijavili DORH-u. Ako ste to prijavili DORH-u ja vam se ispričavam pred Hrvatskim saborom, ako ste to prijavili a morali ste DORH-u, ja vam se ispričavam. E sad kaže sljedeće, slažem se, veli ne dolazi do ljudi zapravo socijalnu skrb primaju ljudi koji to ne zaslužuju. Pa zašto idemo u izmjene zakona, da to spriječimo. Kaže ne dolazi do ljudi koji nemaju kućnih adresa. Zašto formiramo savez za socijalnu skrb, zašto vršimo deinstitucionalizaciju, da dođemo do tih ljudi jer temeljem ovog zakona teško ili kako ste, slažem se s vama kako ste vi rekli možda i ne dođemo do tih ljudi do kojih moramo doći. Ono što se vidi, sad naravno prelazimo na politiku, da niste pročitali zakon veli da nema udomitelja, da nema registra udomitelja. Ima udomitelja i ima registra udomitelja. I sad sam još jednom provjerio, onih 73 djece koje smo govorili sada mogu ići u udomiteljske obitelji jer imamo tih kapaciteta i valjda ste čuli da pripremamo i Zakon o specijalnom udomiteljstvu pa ste rekli da ni to nemamo, a imamo i pripremamo taj zakon. Pa ste još jednu vrlo, vrlo opasnu tezu rekli, uvaženi zastupnik Bagarić je o tome rekao. Dakle, po ovom zakonu ako se sumnja da je djece zlostavljeno na bilo koji način u jednoj obitelji pa to prijavimo pa čekamo onda pravosuđe da taj problem riješi pa se to čeka mjesecima i mjesecima. A znači da niste pročitali zakon jer u ovom zakonu kaže kada ima sumnje oduzimamo dijete odmah i onda čekamo ako treba i godinu dana odluku suda. Nemojte se igrati s ovim bitnim stvarima. Za korisnike sustava socijalne skrbi u Republici Hrvatskoj da ova Vlada, kao što je predsjednica Vlade rekla, neće ustupiti ni milimetar ni u izbornoj godini da donosi i teške odluke, a slažem se da je Zakon o socijalnoj skrbi ne težak zakon, ali vrlo opipljiv, ali ne libimo se i ne bojimo se urediti taj sustav, a pogotovo donijeti ovaj zakon koji će izazvati mnoge rasprave. Kad ste vi već tako krenuli sa raspravom onda u vaše vrijeme po ovom Zakonu o socijalnoj skrbi državni proračun je izdvajao milijardu i 600, a sada 2 milijarde i 600, dakle za milijardu kuna više. Ali pogledajte najbolju primjedbu. Vi ste imali pripremljenu ministre raspravu o tom zakonu i onda ste je promijenili jer ste prihvatili sugestije po javnoj raspravi. Zamislite, prihvatili smo i ja priznam tu krivnju da smo to prihvatili i da moja rasprava je temeljem oko stotinjak primjedbi koje smo najvećim dijelom prihvatili. I zamislite sad argumenta, tu ste zadnji čas mijenjali nešto jer sam valjda podcrtavao zato jer ste, pazite argumenta, prihvatili primjedbe. Da, prihvatit ćemo i vaše primjedbe bez obzira odakle dolazili ako one govore da će taj zakon jamčit da će ovaj zakon u bilo kojem segmentu biti bolji. Ali ja vas molim još jednom, nemojmo ovaj zakon politizirati, nemojmo, ja sam se namjerno javio prije vas naslućujući kakva će biti rasprava ali nemojmo argument ja sam čula. Ako sam čula onda to prijavite. To su vrlo, vrlo, vrlo opasne teze da se vrši pritisak da djeca ostanu, zlostavljana djeca ostanu u takvim obiteljima ili da djelatnici dobivaju 2000 kuna. Ja ću ovdje reći, ja sam uvjeren i ponosan na djelatnike u socijalnoj skrbi, u veliku većinu. Naravno da može biti i onih koji rade nekakve stvari koje se krše sa zakonima, ali ja sam ponosan na socijalne radnike koji su u velikoj, ja sam uvjeren u velikoj većini koji rade pošteno svoj posao, predano svoj posao, žrtvuju u pojedinim momentima i sebe da bi korisnicima socijalne skrbi bilo bolje. I zato prihvaćam jedino ovo iz vašeg, da sam kriv što sam prihvatio primjedbe, sugestije stručnih ljudi, a nabrojao sam koliko ih je bilo, da ovaj zakon bude bolji. I prihvatit ćemo u ministarstvu i Vlada Republike Hrvatske još jednom kažem sve dobre primjedbe koje jamče bolji Zakon o socijalnoj skrbi.
Nekoliko ispravaka. Gospođa zastupnica Milanka Opačić.
Pa ispravak netočnog navoda da sam ja rekla da će centri ostavljati zlostavljanu djecu u obliku u kojem je rekao ministar. Gledajte gospodine ministre, vama u članku 107. piše odredba koja kaže: "Iznimno se može uputiti smještaj u dom socijalne skrbi dijete od 1 do 7 godine ali takav smještaj može trajati najduže do 6 mjeseci." Gospodine ministre kad meni dijelite lekcije da nisam pročitala zakon ja vas molim pročitajte zakon vi jer duže od šest mjeseci ne može biti u instituciji. Prema tome, možete ga jedino vratiti ako nemate udomiteljsku obitelj, u obitelj u kojoj je dijete zlostavljano. I drugo. Oko ovih ljudi, pojedinaca u centrima naravno da nisu svi, pojedinci su ali gospodine ministre tako ste branili Ivu Sanadera da nije ništa napravio pa je sada u zatvoru.
Gospodin zastupnik Gvozden Flego.
Potpredsjednik Vlade i ministar je u svojoj samo priznatoj euforičnosti izrekao cijeli niz teza i to još podosta zabrinjavajućim tonom za mjesto na kojem se nalazi. Ja ću ispraviti samo jednu. Gospodine potpredsjedniče Vlade i gospodine ministre, nije točno da ste suučesnik ako nešto niste prijavili DORH-u ili ako niste prijavili DORH-u a čuli ste da se nešto zbiva. Zamislite koliko biste vi trebali biti suučesnik s obzirom na nedavna zbivanja u vašoj stranci, u vašoj Vladi.
Ovo nije ispravak netočnog navoda nego nešto sasvim drugo. Jel'? Dodatna optužba. Gospodin zastupnik Dinko Burić, ispravak netočnog navoda.
Nakon ovoga što je rekao moj uvaženi kolega ja neću ništa onda ispravljati, jer upravo smo na istom tragu kolega. Netočan je navod kad nekoga optužite da je suučesnik za nešto što je čuo, jer vi ne samo gospodine potpredsjedniče da ste mogli čuti nego ste tome i svjedočili kao sudionik, aktivni sudionik Vlade cjelokupnom kriminalu koji se odvijao u vašem dvorištu. A i vama gospođo zastupnice kad se pozivate tko, kad nemaš o čemu onda o Sanaderu. Tako i vi, kad nemate o čemu onda o ljetovanju za 7 kuna.
Klub HDSSB-a, gospodin zastupnik Dinko Burić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre i potpredsjedniče Vlade, poštovane kolegice i kolege. Republika Hrvatska se Ustavom odredila kao socijalna država u kojoj se nekim kategorijama stanovništva daje posebna zaštita osobito slabima, nemoćnima, nezbrinutima i nezaposlenim osobama kojima se osigurava pravo na pomoć za podmirenje osnovnih životnih potreba. A posebnu skrb država posvećuje zaštiti osoba sa invaliditetom i njihovo uključivanje u društveni život, djeci bez roditelja i onima za koje se roditelji ne brinu. Sve ovo gore navedeno namjerno sam citirao jer je to od odlučne važnosti za konačni stav kluba HDSSB-a prema ovom prijedlogu zakona. Iznenadit ćete se ali za nas ovaj prijedlog zakona ima i dobre strane. Međutim, ima i niz nedostataka. Upravo je svrha svake rasprave ukazati na ono što u konkretnom prijedlogu nije dobro ili ostavlja prostor za bolje rješenje. Sustav socijalne skrbi u Hrvatskoj propisan je Zakonom o socijalnoj skrbi koji se primjenjuje, dakle još od 1. siječnja 1998. godine i temeljem njega donijetih propisa. I isti je relativno često mijenjan. Posebne izmjene imao je 2007. godine. Postoje i drugi zakoni koji su u pojedinim odredbama bitni za ukupno funkcioniranje sustava socijalne skrbi, ali ono što je još važnije korisnici socijalne skrbi su samci i obitelji koji nemaju dovoljno sredstava za podmirenje osnovnih životnih potreba, dijete sa poteškoćama u razvoju ili psihičkom bolešću i dijete prema kojem je ili bi trebala biti primijenjena mjera obiteljsko-pravne ili kazneno-pravne zaštite. Osoba koja je u nevolji zbog poremećenih odnosa u obitelji ili drugih oblika društveno neprihvatljivog ponašanja, te odrasla osoba koja je radi invalidnosti, starosti i psihičke bolesti i trajnih promjena u zdravstvenom stanju, ovisnosti ili drugih razloga potrebna pomoć. Sredstva za financiranje djelatnosti socijalne skrbi osiguravaju se pretežno iz državnog proračuna, a u financiranju manjim dijelom sudjeluju i jedinice regionalne, odnosno lokalne samouprave. Već je navedeno da u Hrvatskoj postoji 80 centara socijalne skrbi sa 27 podružnica. Nije posebno istaknuto da su tu i 72 državna doma s više od 9700 korisnika i 156 domova drugih osnivača s više od 17000 korisnika a među kojima što je za nas posebno bitno su i 46 domova za starije i nemoćne osobe nad kojima su prenijeta osnivačka prava na županije s više od 10 i pol tisuća korisnika. Predloženim zakonom predlagatelj tvrdi da se stvaraju preduvjeti za ostvarenje daljnje decentralizacije i prenošenje ovlasti na jedinice regionalne samouprave. Ovo bi bilo u redu kada bi decentralizacija podrazumijevala ne samo decentralizaciju ovlasti i obaveza već i decentralizaciju sredstava. No, o tome ćemo nešto kasnije. Već sam rekao da ovaj prijedlog ima nekoliko prijedloga koji mi ocjenjujemo i pozitivnima. Evo nabrojat ću ih. Među pozitivne smatramo objedinjavanje postojećeg davanja na 8 prava i pomoći jer vjerujemo da ovo može dovesti smanjenja administriranja. Pozitivnim ocjenjujemo i prijedlog prava na osobnu invalidninu koju mogu ostvariti dijete ili odrasla osoba sa težim invaliditetom, težom psihičkom bolešću ili drugim trajnim promjenama u zdravstvenom stanju u svrhu zadovoljavanja njezinih posebnih potreba za uključivanje u svakodnevni život, a čime je ispravljena ona nepravda prema osobama mlađima od 18 godina, odnosno starijima od 18 godina. Nadalje, smatramo pozitivnim i prijedlog reguliranja prava na status roditelja, njegovatelja kao i mogućnost da član obitelji preuzme status roditelja, njegovatelja kada niti jedan od roditelja nije u mogućnosti prihvatiti status roditelja-njegovatelja, te mogućnost da ukoliko u obitelji ima dvoje ili više djece s teškoćama u razvoju odnosno osoba sa invaliditetom status roditelja-njegovatelja mogu steći oba roditelja. Za nas je pozitivan i prijedlog zabrane smještaja djeteta mlađeg od 7 godina u dom socijalne skrbi. Već se prijedlogom zakona predviđa, dakle u slučaju potrebe takvo dijete uputiti na smještaj u srodničku ili udomiteljsku obitelj. No, jednako tako slažemo se i sa prijedlogom o kojem je raspravljao Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, da tu treba ugraditi i koncept SOS sela. Postoje i primjedbe na predloženi zakon. Među najvažnijim primjedbama navest ću sljedeće. To su primjedbe na regulaciju toga tko će plaćati troškove stanovanja. Ovdje posebno ukazujem na sljedeće članke. Članak 64. stavak 1. govori o tome da rješenje o pravu na pomoć za stanovanje donosi Upravni odjel jedinice područne samouprave. Članak 63. stavak 2. definira troškove stanovanja u smislu da se radi o troškovima najamnina, komunalnih naknada, električne energije, plina, drva i drugih energenata, grijanja, vode, odvodnje i drugih troškova stanovanja. E što, u čemu je problem sada? Problem je u tome što je ovim prijedlogom zakona navedeno da u članku 14. stavak 2. jedinice područne i regionalne samouprave obavezne su u svom proračunu osigurati sredstva za ostvarivanje prava na pomoć svih ovih prava na pomoć za stanovanje, pod uvjetima i na način propisano ovim zakonom. I ne bi bio problem da u članku 17. nije decidirano napisano da decentralizirane funkcije djelatnosti socijalne skrbi u jedinicama područne samouprave jesu sredstva za rad domova za starije i nemoćne osobe, materijalni … [[Govornik se ne razumije.]] rashodi zavoda, i pomoć za stanovanje korisnicima koji se griju na drva, a sve ostalo nije navedeno kao nešto što će biti u decentraliziranim funkcijama. Dakle što je u svemu ovome sporno? Sporno je to što su troškove stanovanja one ostale za socijalno ugrožene građane do sada utvrđivale jedinice lokalne samouprave i financirale iz svojih proračuna, osim troškova ogrjeva za građane koji su se grijali na drva, za koje upravo, za koje je pravo utvrđivala županija, a troškove ogrjeva drvima financirala je ponovo županija iz sredstava za decentralizirane funkcije. Navest ću primjer Osječko-baranjske županije. U 2009. godini, jer nemamo podatak još za 2010. jer se prikupljaju, na području Osječko-baranjske županije isplaćeno je blizu 7 tisuća kuna za troškove stanovanja. Treba navesti da 10-ak jedinica lokalne samouprave nisu čak ni isplatile troškove stanovanja, jer uglavnom to nisu mogle zbog svog financijskog kapaciteta, izuzev dakle troškova ogrjeva socijalno ugroženim građanima koji su se grijali na drva. Dakle pitanje je sljedeće, s obzirom na navedene odredbe prijedloga zakona. Tko će financirati ostale troškove stanovanja iz članka 63. stavak 2.? Tko će financirati troškove plaća i ostalih naknada iz radnog odnosa novozaposlenim osobama? Jer će se morati zaposliti novozaposlene osobe, kad ste prenijeli da će rješenja izdavati županije. I na kraju, što će to značiti za ograničenje mase plaća zaposlenika u odnosu na izvorna sredstva proračuna županija, s obzirom na dopuštenu granicu od 20%? Sve ovo upućuje na još jedan primjer decentralizacije obaveza, bez decentralizacije sredstava, što bi bio, ono po principu brigo moja prijeđi na drugoga. Iduća primjedba odnosi se na domove socijalne skrbi. U članku 219. stavak 4. i 5. dom socijalne skrbi može imati smještajni kapacitet od do 30 mjesta za djecu po lokaciji i do 70 mjesta za odrasle osobe po lokaciji. Udaljenost mora biti veća od tisuću metara, o tome je već govorio i mislim gospodin Hrelja. U članku 317. stavak 3. kaže se da pružatelji usluga iz stavka 1. ovog članka, a misli se na one s odobrenjem za rad u mreži domova i djelatnosti socijalne skrbi, da su obavezni uskladiti svoj smještajni kapacitet u roku od 7 godina da skratim. Pitanje glasi, opet na primjeru Osječko-baranjske županije. Ova županija je osnivač tri doma za starije i nemoćne osobe. Dom za starije i nemoćne osobe Osijek, čiji je kapacitet trenutno 336 kreveta, dom za starije i nemoćne osobe Beli Manastir kapaciteta 190 kreveta, i dom za starije i nemoćne osobe Đakovo trenutnog kapaciteta 200 kreveta, iako je u tijeku i dogradnja. S obzirom na navedene odredbe iz članka 219. pitanje je što će se dogoditi za 7 godina s ovim ustanovama, a činjenica je da su i ovi postojeći kapaciteti nedostatni za stvarne potrebe, posebice u jedinicama pojačane njege. I na kraju problem predstavlja i ravnopravnost građana kad je u pitanju njihov položaj u smještaju u državne ili u privatne domove, vezano uz subvencioniranje njihovog smještaja. Na samom kraju, gospodine ministre vi ste rekli ne treba politizirati, ali radi se o prvom čitanju, no ne smiju se kod ovakvih prijedloga zakona zanemariti na neke vrlo bitne stvari. Ovdje mislim na ulogu države u funkcioniranju sustavu socijalne skrbi. Već je rečeno kako je ustavna odrednica Republike Hrvatske kao socijalne države zaštita onih kategorija stanovništva kojima je potrebna posebna zaštita. Među te ljude spadaju i kategorija nezaposlenih osoba. Kao razlog za ovaj prijedlog zakona navodi se vrijeme gospodarske krize, te se utvrđuje da je kao i u mnogim europskim državama jedna od mogućih posljedica ove krize i osporavanje socijalnih prava. Nadalje se navodi da ovaj zakon predstavlja napore Vlade Republike Hrvatske, citiram u boljem ciljanju novčanih naknada i socijalnih usluga u sustavu socijalne skrbi, kako bi se postiglo osiguranje minimalnog životnog standarda najugroženijeg dijela stanovništva. E kad smo kod ovih konstatacija, tu se znajući kakvo je stanje u državi, ali kakva je uloga središnje državne vlasti za takvo stanje, sama po sebi nameću mnoga pitanja. Među one kojima je dakle država dužna osigurati pomoć spadaju i nezaposleni, a stanje u Hrvatskoj je u potpunosti apsurdno. Broj nezaposlenih u posljednjih je godinu i pol dana narastao za 150 tisuća, i to upravo zahvaljujući politici ove sadašnje Vlade Republike Hrvatske. Ova vlast ispadne prvo svojom nesposobnošću stvori vojsku nezaposlenih, i socijalno ugroženih, a onda im nudimo kao spasonosno rješenje novi Zakon o socijalnoj skrbi, i k tome još i decentralizaciju obaveza na jedinice regionalne samouprave. Država zakuha socijalnu nesigurnost, a onda teret rješavanja problema socijalno ugroženih koji takvima postaju državnom politikom neka rješavaju županije. A o načelu supsidijarnosti da i ne govorim. Naime, predlagatelj ističe kako se sustav socijalne skrbi temelji na načelu supsidijarnosti, što razumijeva, citiram odgovornost pojedinca i obitelji za vlastitu socijalnu sigurnost, a uloga države je, podvlačim, da u tome pomaže s ciljem sprječavanja i ublažavanja i otklanjanja socijalne ugroženosti. Ovo je točno. No kad je u pitanju ono što sadašnja državna vlast čini za svoje građane, onda isticanje supsidijarnosti, odnosno odgovornosti i pojedinca i obitelji za vlastitu socijalnu sigurnost, u najmanju ruku licemjerno prema onima koje je upravo politika ove Vlade dovela u situaciju u kojoj danas na žalost jesu. Gospodo iz Vlade, nezaposleni ne traže i ne očekuju od vas socijalnu pomoć, već posao. Kada predlagatelj govori o gospodarskoj krizi, kao razlogu za osporavanje određenih socijalnih prava, i k tome se još poziva i na to da je to praksa u mnogim europskim zemljama, onda se ne može i ne smije prešutjeti jedna neupitna činjenica, gotovo je nemoguće naći zemlju poput Hrvatske, ne samo u Europi već teško igdje u svijetu, u kojoj je državna vlast tako besprimjerno opljačkala vlastiti narod, da je time sama postala najvećim razlogom razine gospodarske krize, koja danas potresa našu zemlju. Stoga je u najmanju ruku neukusna tvrdnja predlagatelja da ovaj Zakon o socijalnoj skrbi predstavlja, citiram napor Vlade Republike Hrvatske u boljem ciljanju novčanih naknada i socijalnih usluga u sustavu socijalne skrbi. Za hrvatsku državu i sve njene građane bilo bi puno bolje da su najviši predstavnici HDZ-ove Vlade manje ciljali blagajne hrvatskih državnih tvrtki, jer tada Vlada Republike Hrvatske danas ne bi imala potrebu ciljati novčane naknade i socijalne usluge za svoje sve brojnije građane kojima treba socijalna skrb. Na hrvatsku žalost Banski dvori danas nisu mjesto rješavanja životnih problema građana Hrvatske, već visoko produktivna tvornica nezaposlenih i socijalno ugroženih. I dokle god se u Banskim dvorima generalno bude vodila takva socijalno bezobzirno neosjetljiva politika, nikakav Zakon o socijalnoj skrbi neće kvalitetno pomoći sve brojnijoj populaciji hrvatskih građana kojima treba socijalna skrb. Stoga koliko god se vi gospodine ministre u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi trudili zajedno sa svojim suradnicima trud će biti uzaludan dokle god cjelokupna Vlada Republike Hrvatske ne bude prestala živjeti u svom svijetu i dokle god ne bude shvatila da hrvatski građani od svoje vlasti ne očekuju samo novi Zakon o socijalnoj skrbi već istinski osjećaj socijalne sigurnosti. A danas u Hrvatskoj ne vlada socijalna sigurnost nego nesigurnost. Hvala lijepo.
Hvala. Idemo na pojedinačne rasprave. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Nema je, gubi pravo na riječ. Gospođa zastupnica potpredsjednica Doma Željka Antunović, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, državni tajniče, kolegice i kolege. Ja sam isto kao i svi mi ovdje zastupnici svašta čula. Čujemo i slušamo o svemu čime se bavimo u ovom Saboru i ne moramo uzimati stvari zdravo za gotovo, ali ne možemo ih ni odbacivati jer ako ima pola istine u onome što mi čujemo dužni smo o tome progovoriti. Ja osobno sve to što čujem koristim da stvorim jednu koliko je moguće realniju sliku o tome koliko neki sustav valja ili ne valja ili ukoliko valja, a što u njemu treba mijenjati. Ono što ima veze s onim što sam čula, a ipak ću ovdje javno reći, direktno prozvati, a to sam čula ovdje danas u Saboru od ministra, da je u javnoj raspravi prihvaćeno puno prijedloga različitih skupina stručnjaka, ljudi koji se bave pitanjima socijalne skrbi i da su one već ugrađene u zakon. Možda je to i točno, ali apsolutno je netočno da je provedena javna rasprava ili se tim terminom ministar ne može koristiti. To nisam čula nego to sam sigurna i znam da javna rasprava o ovom zakonu onako kako treba biti provedena javna rasprava nije provedena. Možda ste vi neke svoje koje znate ili kojima vjerujete pozivali i tražili njihova mišljenja, čula sam i to, javili su se i oni čija ste djelomično mišljenja uvažili i nisu zadovoljni s tim i traže puno više od onog što ste prihvatili i ponudili, ali čula sam i puno onih koji su itekako željeli sudjelovati u pripremi ovog zakona i nisu imali pojma da je nešto spremno i gotovo sve do trenutka dok se zakon nije pojavio na web stranicama ministarstva. I niti ste ih pitali niti su oni bili u prilici da bilo što kažu, sugeriraju, savjetuju ili predlože. Ja inače spadam u one koja drži da je postojeći ustroj sustava socijalne skrbi u Hrvatskoj potrošen, da je potrošen i postojeći zakon i to ne u zadnjih godinu dana već jako dugo. I mislim da je socijalna skrb bremenita problemima unutar samog sustava, da veliki broj problema imaju socijalni djelatnici, oni koji trebaju raditi po zakonu i da velik broj problema imaju korisnici i da je doista ono dvanaest i pet da se taj ustroj promjeni, promjeni i zakon. Zakon mora dati odgovor na ove postojeće probleme, ali zakon mora imati i nekakvu viziju. On mora prilagoditi naš ustroj socijalne skrbi novim vremenima, novih zahtjevima, novim kvalitativnim spoznajama do kojih su struke, različite struke koje moraju biti uključene u kreiranje ovog sustava u međuvremenu došle. Mi još uvijek radimo po nekakvim starim principima iz kojih onda proizlaze nezadovoljstva o kojima je na ljutit način progovorila u ime našeg kluba kolegica Opačić koja je puno više od mene povezana s tim sustavom i vjerojatno je doživjela toliko svjedočenja da su je isfrustrirale i da traži efikasniju akciju. Ovaj novi zakon predstavlja rješenja koja su preuzeta iz sličnih inozemnih zakona ili ste možda kombinirali nešto iz povezanih sustava kao što je npr. zdravstveni sustav, ali ste propustili uzeti u obzir i uvažiti naše specifične domaće uvjete i zbog toga mislim da ovaj zakon nije pravi pogodak. Rekao je ministar da ćete pažljivo saslušati sve što se ovdje bude konstruktivno predlagalo i da postoji velika šansa da se to ugradi. Ako budete pažljivo slušali ne samo raspravu ovdje nego ocjene stručnjaka koji se bave ovim pitanjem možda ćete doći do zaključka i sami, do zaključka da taj zakon ustvari nije moguće popraviti nego da bi ga bilo bolje povući i krenuti s nekih drugih osnova. Ovaj zakon koliko god vi vjerovali u to ne predstavlja ono što bi trebalo biti rezultat i cilj njegovog donošenja, a to je decentralizacija sustava niti, on po meni predstavlja pokušaj ili okvir za pravu deinstitucionalizaciju sustava. Isto tako mislim da on neće u značajnoj mjeri temeljem ovih rješenja koja se nude osigurati smanjeno birokratiziranje postupaka niti kriterija na kojima se temelje određena prava iz sustava socijalne skrbi. Mislim da neće smanjiti ni administriranje samih procedura. Naime, samo smanjenje broja novčanih naknada neće dati taj rezultat, a to smanjenje provedeno je bez analize učinaka samih naknada. U zakonu se uvodi što je u skladu sa suvremenim trendovima sustav socijalnih usluga. Međutim, poštovani kolege i kolegice taj sustav nije utemeljen na stručno profesionalnim standardima pojedinih struka. Meni se čini kad pogledate onaj uvodni dio zakona da ste napravili mali leksikon socijalnih pojmova, mali leksikon pojmova socijalnih usluga, ali dalje od toga puno nije se otišlo. Imam primjedbu i na način kako planirate kako se u zakonu tretira koncesija. Predviđa se da će se ustanove davati u koncesije. Suvremena dostignuća govore o davanju usluga u koncesiju. Ja iz zakona to nisam pročitala. Drugo, sljedeće ustvari, govorite o velikoj reorganizaciji i reformi čitavog sustava i svih sustava. Od čitave te reorganizacije ja prepoznajem samo preimenovanje jednog od nekoliko centara u svakoj županiji u zavod pri čemu i dalje ostaju nejasne nadležnosti između zavoda i ovih nižih razina njegovih podružnica centara itd. Centri i dalje po sadržaju onome kako ih se opisuje ostaju administrativna upravno administrativna mjesta, a ne mjesta gdje se pružaju socijalne usluge. I dalje ti centri oni koriste tome da ispituju, kontroliraju, nadziru a ne pružaju pravu uslugu. Po meni ovaj zakon ne donosi ono što je napisano i kako predlaže ne donosi kvalitativna poboljšanja ali otvara veliki broj opasnosti koje bi mogle djelovati u suprotnom negativnom smislu. Konkretne primjedbe dajem na članke 9. i 10. Nacionalno socijalnom vijeću. Imajte razuma nacionalno socijalno vijeće može biti nekakav savjet mudraca pri Vladi, ali to ne može biti tijelo sa ovakvim ingerencijama. Za to se traži stvarna, stručna administrativna podrška jer inače će to biti pucanj u prazno. Članak 50. vrijednost imovine za utvrđivanje nekakvog cenzusa ne uzima se štednja ni novčana sredstva. Dajte malo razmislite o tome smo već imali nacionalnu raspravu o tome što je novac u Hrvatskoj. Pravo na pomoć za uzdržavanje neće imati samac ako možemo osigurati uzdržavanje po drugoj osnovi. Koja je to druga osnova o tome se nigdje ne govori. Članak 51. Članak 53. žurni postupak za ostvarivanje prava na uzdržavanja od srodnika. Što znači i kako se može osigurati žurni postupak u hrvatskim uvjetima. Članak 106. odnosno 108. gdje se govori o djeci mlađoj od 7 godina i odraslim osobama, a djeca od 8 do 18 kao da su izgubljena, nigdje se njima zakon ne bavi. Ja inače isto apeliram i čini mi se da ste odlučili prihvatiti primjedbi SOS dječjeg sela koji jesu registrirani kao dom ali koji ipak imaju obiteljski pristup skrbi o djeci. Moram zaključiti jer mi je isteklo vrijeme. Mislim da se treba odustati od jednog zakona i krenuti u nekoliko zakona koji će cjelovito odraditi čitav sustav socijalne skrbi. Zamislite kako bi bilo da imate jedan zdravstveni zakon pa da nema ovih zakona o lijekovima, zakona o ovom, zakona o onom koliko ih ima u zdravstvenom sustavu. Na takav način bi trebalo pristupiti i zakonskom okviru u području socijalne skrbi. Hvala lijepo potpredsjedniče što ste mi dozvolili da malo prekršim vrijeme.
Ja bih molio ako biste htjeli nastaviti još. Replika gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Naime, ovih dana javljali su mi se mnogi Hrvatski branitelji kojima je rješenjem otprilike oko Nove godine ukinuta ona opskrbnina od tisuću 87 kuna kao jedini prihod koji su imali. Pripadaju li oni u kategoriju ovog zakona u domenu ovog zakona? Od čega oni žive? Ja zaista ne znam. Ne pripadaju oni su njima je ukinuta opskrbnina od tisuću 87 kuna. Nadalje, kada ste govorili gospođo Antunović o istinama poluistinama, o javnoj raspravi itd. točno je nismo ili jesmo dužni ponekad naša saznanja prijaviti, ali ako nisu do kraja istražena, a mi nismo istražitelji onda se može kao nešto što se šuška i što se govori i što ima naznaka reći o tome kako npr. prema članku 66. dolazi do zloporaba kod pomoći u ogrjevu od 3kubna metra drva gdje su ljudi u regionalnoj i lokalnoj samoupravi i na tom segmentu da kažem jadnom segmentu socijalne pomoći uspjeli uštipnuti za svoj džep neke novce. Imamo županije i imamo primjer lokalnih samouprava gdje postoje indicije da je to učinjeno i to u visini 20% petine od ukupnih sredstava koja su decentralizirana na regionalnu samoupravu i na te općine. I ne samo to, imamo mi i među nama saborskih zastupnika, pročelnika ureda, šefova sindikata koji su godinama koristili socijalne stanove kao stanove u kojima su živjeli. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku. Izvolite.
Čini mi se da je kolega htio ukazati na onaj rumor koji se kreće kako socijalna skrb može biti i unosan posao. Doista ima puno glasina i glasova koji se čuju na tu temu. Ali rekla sam da neću o glasnima, ali zato ću iskoristiti odgovor na ovu repliku da kažem kako i ovaj zakon na neki način otvara prostor da nešto što bi trebala biti javna djelatnost, javna usluga koju država i svi njezini građani solidarno pružaju onima koji su potrebiti onima koji su nemoćni oni koji zadovoljavaju sve stvarne kriterije za socijalnu skrb države, da to preraste u unosan posao. To može prerasti u unosan posao ako se ne uspostavi dobri kriterij, dobar zakonski okvir koji će omogućiti da i privatni kapital sudjeluje i doprinosi kvaliteti socijalne skrbi i razini socijalne skrbe u Hrvatskoj, ali na tome se ne može zarađivati. Onaj tko to hoće raditi taj to mora raditi neprofitno jer država je dužna samo neprofitno tu uslugu davati. I ovaj zakon po meni nije dobar okvir koji neće propuštati i moguće drugačije interese.
Gospođa zastupnica Romana Jerković. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Gospodo iz ministarstva, kolegice i kolege. Izgleda da jedina stvar oko koje će se lijeva i desna strana složiti jest da je sustav socijalne skrbi jedan doista iznimno važan sustav i pogotovo u ovim za mnoge teškim vremenima bi trebao biti sustav ili djelatnost od posebnog interesa za državu. S druge strane, teško da bismo u ovom trenutku našli jednu jedinu osobu u državi koja smatra da sustav socijalne skrbi funkcionira dobro, da počiva na čvrstim i na dobrim temeljima, da dobro funkcionira, da pruža građanima kvalitetnu razinu socijalne skrbi i da sustav treba ostati ovakav kakav jest. Osim vrijednih ljudi koji se doista svojski trude da kompenziraju, da premoste poteškoće koje proizlaze iz loših zakona i loše organizacije mi zapravo nemamo ništa. Sustav socijalne skrbi je u totalnom rasulu, neučinkovit je, spor je, previše je birokratiziran, jednom rječju treba ga doista iz temelja mijenjati. I ono što nam treba jest jedan moderan sustav koji je u stanju promptno odgovoriti na potrebe građana Republike Hrvatske. Zapuštenost ovog sustava predugo traje, a očituje se u više činjenica. Prvo, da su za njega nadležna čak tri ministarstva, nitko ga zapravo neće, on je kao ružno pače i svi peru ruke od njega i to predugo traje. I sustav i ljude smo doveli doista do krajnjih granica izdržljivosti. Zapuštenost sustava očituje se i u činjenici da se u Hrvatskoj izdvaja za ovu djelatnost duplo manje nego u drugim europskim zemljama. Dakle, što želim reći? Napravila sam jedan uvod, ali zapravo želim istaknuti kako i struka i politika i građani itekako su svjesni da je sustav socijalne skrbi, dakle da puca po šavovima i da dalje ovako ne možemo i da nam je doista nužna jedna kvalitetna reforma koja će doprinijeti boljoj učinkovitosti i modernizaciji ovoga sustava. Dakle, da bismo proveli reformu što zasigurno je iznimno velik posao i nikako nije jeftin, mi smo dobili zajam od Svjetske banka, a hrvatska Vlada je trebala osigurati 13 milijuna eura a Švedska međunarodna agencija za razvoj i suradnju je odobrila darovnicu za sufinanciranje u visini od oko 1,6 milijuna eura. Dakle kad pročitam zakon, kad pročitam strategiju, kad vidim što zapravo planirate ili ne planirate učiniti meni dođe da vas pitam a gdje je taj novac gospodo. Gdje je taj novac otišao, na što ste ga potrošili ili ako je nešto od čega ostalo, na što vi njega kanite potrošiti. Voljela bih gospodine državni tajniče, evo kimate glavom, ali voljela bih da se o tome očitujete. Što vi nama danas dajete u saborsku raspravu? Po mom dubokom uvjerenju nešto potpuno nelogično i konceptualno neprihvatljivo. Mi danas raspravljamo o zakonu koji kako smo čuli bi trebao biti temelj Reforme sustava socijalne skrbi i Strategije razvoja socijalne skrbi. Ali ja vas pitam kad će strategija doći na raspravu? 31.7. u 19 sati na kraju zasjedanja ili kada? Kad ste to planirali učiniti? Ja mislim da je to potpuni nonsens i čudi me da to ne vidite. Zar nismo trebali najprije raspravljati o Strategiji razvoja socijalne skrbi, zar nismo najprije trebali raspravljati o reformi, o svemu onome što nas čeka u ovome sustavu, a tek onda o ovome zakonu. Dakle, mislim da ste vi potpuno obrnuli stvar. Da bi se reforma o kojoj govorimo mogla provesti potreban je konsenzus i svi su na to bili spremni, i politika i struka. Zar nije bila vaša obveza gospodo iz ministarstva da prije ulaska u reformske zahvate vi jasno i nedvosmisleno cjelokupnoj hrvatskoj javnosti, političkoj, stručnoj, kojoj god hoćete, kažete koji je cilj reforme gospodo, što želite postići sa tom reformom, za koga je ona namijenjena, jesu to beskućnici, invalidi, jesu to stari i nemoćni, tko? Koje su njihove potrebe, kako će se provesti reforma, koji vremenski period je potreban da se ta reforma provede, u kojim ciklusima će se što učiniti? Pa zar to nije bilo logično učiniti, najprije da se dogovorimo i da se postigne konsenzus oko toga, a onda da idete u izmjene zakona. Ja tu logiku uopće ne razumijem, kao što vi ne razumijete što zapravo znači konsenzus. Konsenzus s drugim političkim strankama je važan ne zato što mi mislimo da je važno da vi nas čujete, da nas slušate ili zbog toga što mi imamo za reći. Konsenzus je potreban zbog toga što će u protivnom svaka nova vlast donositi svoju strategiju, svoju reformu, svoje izmjene, svoje promjene, ali do kada gospodo, do kada tako? Mislim da si to kao društvo jednostavno ne možemo dozvoliti. Ta priča predugo traje, da svatko vozi svoj brod. Ono što zabrinjava, što krajnje zabrinjava i nije vam prvi puta i prednjačite od svih ministarstava u tome, jest činjenica da ignorirate struku kako to nikad nitko prije vas nije činio, ali nitko. I ne možete reći da to nije tako zato što vas demantiraju vaši postupci, zato što vas demantira reforma zdravstva, zato što vas demantiraju zakoni koje dajete pa ih povlačite pa ih mijenjate, pa u 6 mjeseci to možete napraviti i po nekoliko puta. Demantira vas Zakon o medicinskoj oplodnji, demantira vas Zakon o pušenju i tome nema kraja. Vidim da vam je jako smiješno. Meni je tragično. Vi zapravo uopće ne znate što znači javna rasprava. Gospodin ministar mislim da postoje dva modela javne rasprave, jedan je onaj u kojem on ima prezentaciju pred jako puno slušatelja koji ne mogu postavljati pitanja, ali mogu na kraju aplaudirati, to je jedan model. A drugi je da nešto stavite na Internet i onda tko vidi, vidi, tko ne vidi, ne vidi i nakon toga dajete u saborsku proceduru. Vi ste nešto jako zgodno rekli gospodine državni tajniče na Odboru za zdravstvo. Rekli ste da vas citiram, da ne pogriješim, pa znate mala skupina je, mi smo uključili struku ali mala skupina je prekontrolirala ono što je napravila velika skupina. Moram vam reći vrlo, vrlo neobična formulacija pa bih vas molila da kažete a koja je to mala skupina? Recite nam imena ljudi koji su napravili to što je nama došlo na saborske klupe. Dakle, ja neću raspravljati o člancima i nemam ni vremena. Nisam ni imala namjeru. Ovo što nudite je konceptualno neprihvatljivo. Vi polazite od jedne čudne pretpostavke da sustav socijalne skrbi zapravo dobro funkcionira. Ma možda ne baš najbolje, ali potrebna je samo mala reorganizacija. Ali koncept ustroja po vama je dobar i dokaz da vi doista tako mislite nalazi se na strani 11. a tamo lijepo piše: "Provedba predloženog zakona neće zahtijevati dodatna sredstva iz državnog proračuna". Pa vi mora da se šalite? Jer na strani 5. govorite o silnim poboljšanjima koje će ovaj zakon proizvesti, ali zamislite vi ćete to postići sa nula kuna. Pa ja tu ništa ne razumijem na kraju. Jedino što mogu zaključiti je da ćete vi biti prvi koji će epohalne promjene postići sa nula novca, sa nula kuna. Pa možda da to patentirate, pa da nešto zaradimo od toga. Dakle, evo završit ću gospodine potpredsjedniče i reći ću da je nemoguće podržati dokument koji je toliko zbrkan, toliko nedorečen, nekonzistentan, u nekim elementima čak i protu ustavan koji ne respektira stanje na terenu niti struku i da bi zapravo doista bilo najbolje da zakon povučete a da raspravljamo u Saboru o reformi i o strategiji razvoja socijalne skrbi. Hvala lijepa.
Hvala. Jedan ispravak gospođa zastupnica Nedjeljka Klarić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolegica uporno tvrdi kako je zapravo i zakon da treba povući iz procedure što je netočno. A kada govori o sustavu reforme, zapravo sustava zdravstvene skrbi moram vam kolegice zastupnice kazati definitivno da je vaša vlast u gradu Šibeniku ostavila opću bolnicu u dugovanjima sa 80 milijuna kuna, da bi evo prošla godina proračunska 2010. godina Opća bolnica u Šibeniku u postojećoj reformi i završenoj reformi sustava zdravstvene skrbi poslovala sa dobiti. Dakle, HDZ-ova vlast je uspjela u postojećoj reformi izvući iz dugovanja od 80 milijuna kuna pa stoga nema razloga niti da ovaj Zakon o socijalnoj skrbi se povuče iz procedure jer je kvalitetan. Još jedanputa odličan projekt Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi. Hvala lijepa.
Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Gospodin zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Evo kolegice i kolege, ja ću se nastaviti na raspravu moje prethodnice koja je zapravo rekla i izrekla prijedlog koji mi se čini jedino suvislim. Naime, da se rasprava o ovom uratku Vlade kojega smo dobili pod nazivom Zakona o socijalnoj skrbi da se povuče i da se otvori jedna ozbiljna, prava i poštena rasprava u hrvatskom društvu o tome zapravo što mi hoćemo u ovome sustavu. Ja ću u svojoj raspravi ukoliko stignem pokušati odgovoriti na četiri pitanja. Prvo, dati vam argumente zašto ovaj zakon nije dobar i zašto je on nepopravljiv. Drugo, zašto bi prihvaćanje ovog zakona bilo štetno za građane ove zemlje prije svega ali i za sustav i što je pogrešno u cilju i svrsi ovoga zakona, a ako mi vrijeme dopusti i što to nudimo kao rješenje za jednu ozbiljnu raspravu. Prvo, ovaj Vladin uradak nije dobar zato što je krajnje nezgrapan i nekonzistentan unutar sebe. Nezgrapan, kolegice su i kolege već spominjali zato što nije običaj da se jedan ovako kompleksan i važan sustav društveni kao što je socijalna skrb regulira u jednom zakonu, nego se to može učiniti u zakoniku ili skupini zakona. Ovdje su spominjani primjeri zdravstvenog sustava, hoćete u obrazovnom sustavu gdje nemate jedan opći univerzalni zakon nego imate zakone koji reguliraju pojedina područja. Ta nezgrapnost i nekonzistentnost ja mislim proizlazi iz činjenice da resor socijalne skrbi vode ljudi koji doista niti su previše zainteresirani za njega niti su ušli u tu problematiku pa su to zapravo pokušavajući iz jednog drugog sustava preuzeti rješenja i iz drugih država preuzeti rješenja napravili doista nešto čudovišno i čudnovato što mi je teško čak i nazvati zakonom. Ovaj zakon ili ovaj uradak nije dobar jer on ne reformira nego rasformljuje sustav socijalne skrbi dodatno kao što se to radilo godinama do sada od 2003. Zato što on povećava kaos u nadležnostima umjesto da taj kaos uklanja. Zato što umjesto da decentralizira sustav on ga nastavlja centralizirati. On nije prihvatljiv ni zato što umjesto deinstitucionalizacije on nastavlja institucionalizaciju zato jer je promašio sustav novčanih naknada itd. Dakle, kad kažemo da je kaos u nadležnostima samo da se ukratko osvrnem na to. Nemamo nikakve transparentnosti, nikakve jasnoće u određivanju toga što su podjele nadležnosti na primjer središnje države, a što su nadležnosti jedinica područne lokalne samouprave. To je potpuno nerazvidno iz ovoga zakona. Sljedeće. Umjesto da se formira jedno ozbiljno znanstveno i stručno središnje državno tijelo koje će se baviti problematikom socijalne skrbi na stručan i znanstveno utemeljen način ovdje se predviđa nekakva nebuloza nazvana Nacionalno socijalno vijeće. Zašto nebuloza? Jer mu se dodjeljuje uloga i zadaci koji bi zapravo pripadali Nacionalnom zavodu, Nacionalnoj agenciji ili Nacionalnom institutu za socijalni rad ili socijalnu politiku kako ćemo ju nazvati. Ove nadležnosti što to ne unesete u zdravstveni sustav pa napravite Nacionalno vijeće za zdravstvo. Napravite to tako pa imajte, a nemojte, ukinite sve agencije, ukinite sve institute sve ono što imate u zdravstvenom sustavu. Ukinite to ako smatrate da Nacionalno vijeće može odgovoriti o ovome što ste vi ovdje ... [[Govornik se ne razumije.]] u ovome svome uratku. Nemoguće je očekivati da će jedno tako ad hoc sastavljeno tijelo biti u mogućnosti odgovoriti tako kompleksnim zadacima kao što su to oni koje iziskuje ovaj sustav. Isto to vrijedi i za savjete na regionalnoj razini za socijalnu skrb. Umjesto decentralizacije nastavak je centralizacije. Ministarstvo i dalje ima presudnu ulogu u upravljanju ustanovama socijalne skrbi i u osiguravanju sredstava za financiranje socijalnih programa, i za socijalne pomoći i usluge. Što preostaje onda drugim razinama? Što preostaje? Čime će se to oni baviti? I nadalje će se usluge preklapati, sredstva nerazumno trošiti, a povrh svega ovdje se nigdje ne spominje uloga civilnog društva koje ima silnu važnost u svim modernim europskim sustavima socijalne skrbi, ovdje je to potpuno zanemareno i potpuno zaboravljeno. Umjesto da je institucionalizacija institucionalizacija. Kako? Pa vi govorite o tome kako ćete davati koncesije na institucije, a priča se o tome zapravo da se kao ide u deinstitucionalizaciju. Pa to je, vi u različitim dijelovima tog zakona dolazite u koliziju sami sa sobom. U jednom trenutku ćete te domove davati u koncesiju jelde, govorite o mreži domova, ustanova itd., a onda govorite u deinstitucionalizaciju ukidanju ustanova. Promašili ste potpuno sustav novčanih naknada, i postavili ga na jedan neodgovarajući način. Nema potrebe posebno izdvajati recimo troškove za stanovanje, iz sustava pomoći za uzdržavanje. To je posebna potkategorija. Doplatak za pomoć i njegu u novčanom obliku se ranije već pokazao, pa to se zna kao potpuno promašeni oblik potpore. To bi trebala biti usluga, itd. Ovdje ste odokativno odredili koliki je to iznos novca, pa ste to onda nebulozno preračunali u neke postotke, pa ste došli do 15 zamislite 0,4% utvrđene proračunske osnovice, 22 i po posto dakle za obračun naknada, a 22 i pol posto mjesečnog iznosa relativne linije siromaštvo. Jasno je kako ste došli do toga, ali se to tako ne radi u zakonima. Spomenuto je da ste socijalne mirovine koje ste u … [[Govornik se ne razumije.]] spominjali, o kojemu godinama govorite, potpuno su isparili, gdje su te socijalne mirovine? Gdje je ta skrb i briga za 65 tisuća starijih od 65 godina koji nemaju više ni radne sposobnosti, niti imovine, niti bilo čega, na koji način su oni izišli iz ove priče? Zašto ste to uopće spominjali, kada na njih ne računate? I najzad ono što je posebno zabrinjavajuće. Vi ste u svojoj nakani i svrsi da srežete maksimalno troškove potpuno ispustili, izostavili činjenicu da mi živimo u Hrvatskoj, pa ste nametnuli imovinski kriterij i to posjedovanja stanova u kojima ljudi dakle moraju živjeti kao kriterij za dodjelu socijalne pomoći ili bilo koje socijalne potpore, bilo kojeg oblika. Pa ljudi u Hrvatskoj 80%, mi smo po tome specifična zemlja, žive u vlastitim stanovima. Pa ne mogu oni jesti zidove ljudi moji. Dakle potpuno kao da ste na Marsu, kao da ne pišete zakon za Hrvate i građane ove zemlje. Što će se dogoditi sa ljudima koji rade u službama? Stvarate nove porezne urede, od ljudi će se tražiti da kontroliraju imovinu, njezino porijeklo, korištenje tijekom niza godina, šta su radili prije 4, 3 godine itd., pa socijalni radnici bi prema ovom modelu mogli zamijeniti sudove za radne sporove i utvrđivati krivnju, jer tvrdite da onaj koji je ostao bez posla svojom krivnjom nema pravo na socijalnu pomoć. Pa je li to normalno? Pa zamislite doktore Golem da vam doktoru dođe čovjek koji je svojom krivnjom se ozlijedio, pao sa bicikla, pa mu kažete ti nemaš pravo na zdravstvenu uslugu zato što si pao sa bicikla jer si sam to skrivio. Pa to su apsurdi. Novac nije imovina, pa šta ste sokola ponovno ubacili u igru. Pa to je riješeno pitanje prije 11 godina. Cipelom ste doista krenuli na. Ovdje govorite o prvoj usluzi, drugoj usluzi, kao da je to rang lista. Govorite o dopusnicama, govorite o uputnicama. Pa vi ste potpuno zaboravili, promašili sustav u kojem se nalazite. Socijalnu skrb gledate kao biznis, tako da se doista postavlja pitanje tko to skrbi o socijalnoj skrbi, jer ovo što ste vi ovdje ponudili kao vodeći ljudi sustava doista nema nikakve veze s tim. A reći ću vam i ovo na kraju, ono što je svrha ovoga zakona spominju se uštede, transparentnost trošenja novca itd. To je katastrofalno postavljen cilj. Zašto? Zato što u ovoj zemlji postoje porezi, postoje zakoni, sabori, vlade, županije da brinu o ljudima i građanima, ne o tome kako će i zadnjem siromahu istresti paru iz džepa. Zato je taj zakon i opasan, i promašen i povucite to ljudi u ime pameti i odgovornosti prema građanima ove zemlje.
Hvala. Gospođa zastupnica Vesna Škulić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, državni tajniče. Žao mi je što nema ministra, jer činjenica je da upravo je nered u ovom sustavu zbog toga što se isključivo ministar u zadnjih nekoliko godina zove samo ministar zdravstva, a ne ministar i socijalne skrbi. Dakle tako da je socijalna skrb na žalost pala na jako, jako niske grane. Ja ne sumnjam u vas doktore Goleme kao u stručnjaka liječnika, ali mislim da ipak treba biti netko iz sustava baš socijalne skrbi. Ja sam također na tragu mojih kolega kao što sam rekla i danas na Odboru za ljudska prava, bilo bi najbolje za ovaj zakon da se povuče iz procedure i da se krene jako, jako ozbiljno. U Hrvatskoj je negdje oko 70% osoba s invaliditetom vezano uz socijalnu skrb. Možete zamisliti koliku ćemo količinu nepravde napraviti ako ovaj zakon prođe u ovoj formi u kojoj smo ga mi dobili. Ministar je sa jako čvrstim stasom i glasom, a to nije i snaga argumenta rekao koliko je udruga i civilnog društva uz njega, međutim ja ću isto tako nabrojiti koliko nije uz njega, obzirom da su neki savezi samo primili informaciju na znanje, a nisu je proslijedili na teren, pa su tako mnoge udruge na terenu ostale, osim onoga što su mogli vidjeti na Internetu nekoliko sati, dakle uputila je pravobraniteljica za osobe s invaliditetom primjedbe te udruge osoba s invaliditetom Split, Hrvatska udruga gluhoslijepih Dodir, udruga gluhoslijepih osoba grada Splita, udruga dijete-razvod, društvo osoba s tjelesnim invaliditetom Pula, udruga za promicanje inkluzije, udruga SOS dječje selo Hrvatske, a pravobraniteljica je odboru dostavila mišljenje udruge roditelja djece s oštećenjem vida, i dodatnim poteškoćama u razvoju, udruga za autizam Hrvatske, Hrvatski savez slijepih, Hrvatska udruga paraplegičara … [[Govornica se ne razumije.]] , društvo za pomoć mentalno retardiranim osobama Vukovar, udruga distrofičara, invalida cerebralne i dječje paralize i ostalih tjelesnih invalida Slavonski Brod, itd., itd. Zakon koji propagira socijalno isključivanje jednostavno ne služi nikome. Kao prvo u prilog tome ovaj zakon treba kao što sam rekla odbaciti i krenuti sve ispočetka. Kako se može donositi zakon o tako nečemu velikome kao što je sustav socijalne skrbi, a da za to nisu potrebna nikakva sredstva kako piše u prijedlogu ovog zakona. Upravo na tome sam i na tragu onoga što je rekla moja kolegica Romana Jerković jer stvarno se mora biti mađioničar da se ovako propali sustav bez ijedne kune podigne, odnosno da se transformira i da se napravi bolji i pravedniji sustav. Ustvari on ne podiže kvalitetu života nego štiti sustav, proizvodi totalni kaos u nadležnosti. Umjesto da ide u decentralizaciju on podebljava centralizaciju. Donosi 30 definicija i objašnjenja tih definicija kao da imamo pred sobom rječnik stranih riječi, a ne Zakon o socijalnoj skrbi. Smanjenje broja novčanih naknada nije utemeljeno na analizi učinaka pojedine naknade nego se temelji na smanjenju radi smanjenja. Procedura i kriterij za ostvarivanje socijalnih naknada i dalje su birokratizirani. Sad zamislite jednu osobu s invaliditetom ili stariju osobu da joj je potrebno izvršiti 5 do 6 upravnih radnji radi ostvarivanja nekog prava, kao što sam rekla nisu predviđena nova sredstva, a istovremeno se planiraju bitnija poboljšanja i podizanje standarda. Dakle, tih 5, 6 upravnih radnji služi da bi sustav zaštitio sebe i da ne bi dao pravo. Umjesto reorganizacije sustava socijalnih službi na lokalnoj razini predviđa se pretvaranje jednog od centara za socijalnu skrb u županiji u zavod s nejasnom podjelom nadležnosti. I dalje se zadržava podjela nadležnosti na razini dvaju ministarstava što smo vidjeli u ovih 7 godina da je to jako loše. Dakle, dok je bilo Ministarstvo rada i socijalne skrbi i još je to pratio Zavod za obitelj, materinstvo i mladež onda su se mogle neke stvari i rješavati, a ovako dobili smo zapuštenost ovog sustava i to predugo traje. Danas smo prvi put vidjeli ministra u Saboru da govori o sustavu socijalne skrbi u zadnjih 7 godina. Mislim da to dovoljno govori koliko je uopće država zainteresirana za ovaj problem. Svjedoci smo svih ovih proteklih godina otkada su spojena 2 ministarstva – zdravstvo i socijalna skrb, da jednostavno socijalna skrb je pala u totalni zaborav. Centri za socijalnu skrb i dalje ostaju upravna mjesta opterećena ogromnom administracijom koja korisnika socijalne usluge ispituju, kontroliraju, nadziru, a ne pružaju mu socijalne usluge u skladu s pravilima struke - socijalni rad, psihologija, socijalna pedagogija itd. Također postoji opasnost od isključivanja značajnog broja korisnika tih sustava socijalne skrbi, dodatne birokratizacije i problema u financiranju sustava. Također ovim zakonom najviše će biti pogođene osobe s invaliditetom i članovi njihovih obitelji. Prijedlog Zakona o socijalnoj skrbi nije u duhu Konvencije o pravima osoba s invaliditetom iako se u uvodnom dijelu poziva na ovaj dokument. Kao što sam napomenula 70% osoba s invaliditetom vezana su uz ovaj sustav. Zakon ne osigurava očekivano i najavljivano usklađivanje naknade na način da ona potiče uključivanje u zajednicu, ravnopravnost osobama koje imaju specifične potrebe proizašle iz djelovanja dugotrajnih oštećenja različitih stupnjeva tjelesnih, mentalnih, intelektualnih ili osjetilnih koje ne mogu zadovoljiti na uobičajen način i bez posebnih potpora. Isto tako izostavljeno je jasno definirano pravo na pristup informacijama prilagođenim načinom komunikacije u skladu s Konvencijom o pravima osoba s invaliditetom. U članu 92. inkluzivni dodatak – u novčane naknade ubraja se inkluzivni dodatak te se navodi da će uvjeti, područja i načina razine potpore biti uređeni posebnim zakonom koji se treba donijeti u roku od 3 godine. Znači, tek 2014. godine. Inače inkluzivni dodatak služi za izjednačavanje mogućnosti osoba s invaliditetom pri uključivanju. Što znači da se radi o svevrsnom izravnanju u položaju jednih i drugih pa bi on trebao biti izuzet od bilo kakvog imovinskog cenzusa. Inkluzivni dodatak treba služiti za podmirenje one razlike, odnosno onih dodatnih povećanih troškova koje zdrave osobe samostalno mogu podmiriti, a osobe s invaliditetom ne mogu bez potrebne pomoći. Čitajući nacrt prijedloga nameće se zaključak da je sve usmjereno upravo na cementiranje postojećeg stanja u sustavu te razvoj modificiranih institucionalnih oblika skrbi. Osnaživanje korisnika u samostalnom zadovoljavanju osnovnih životnih potreba se svodi na ostvarivanje prava financijske prirode, a o načinu aktivnog uključivanja u društvu nema previše riječi. Člankom 26. je navedeno da se usluge socijalne skrbi pružaju korisnicima u njihovim domovima ili u njihovoj lokalnoj zajednici kroz izvaninstitucijske oblike skrbi koje osiguravaju različiti pružitelji usluga s ciljem poboljšanja kvalitete života korisnika i njegove uključenosti u zajednicu. Kroz cijeli tekst zakona nije jasno koji su to oblici skrbi iako se u dokumentima za koje se pretpostavlja da su bili podloga za zakonsku izradu navodi koji su to oblici. Ima tu još mnogo nejasnoća no ja bih se ipak malo preskočila sve to i vratila se na ono financiranje koje su nam dali iz EU, a mi ih nismo iskoristili. Napravili smo razna istraživanja, bile su organizirane radne grupe, napravili su čak i dobar prijedlog zakona no ministar zna i zašto su ga bacili. Također u ovaj zakon utrpano je sve, i zapošljavanje osoba s invaliditetom i obrazovanje i sve ono ostalo što druga ministarstva jednostavno ne smatraju da je u njihovoj nadležnosti. Također i nezaposlenost osoba s invaliditetom – ako se već i željelo uključiti korisnike socijalne skrbi u redovnu radnu sredinu putem zapošljavanja ili drugog oblika radnog angažmana onda takve vrste potpore treba biti za sve korisnike u sustavu bez obzira da li koriste usluge u obitelji, zajednici ili usluge izvan vlastite obitelji. Strategija razvoja sustava socijalne skrbi navodi da će se odrediti jedinstveni kriterij za utvrđivanje oštećenja i funkcionalnih sposobnosti osobe te uspostaviti jedinstveno tijelo vještačenja. Rok za izvršenje te mjere je 2012. godine. Nositelj mjere je Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi. Dakle, kako možemo nešto napraviti što ne postoji? Republika Hrvatska je potpisala u ožujku 2007. konvenciju koju također ne poštuje i zbog toga se i pozivam na tu konvenciju. A sad ću i privesti kraju. Kaže da je za sve ovo nadležno Ministarstvo zdravstva. Zašto trpati socijalu u zdravstvo? Opet mi to nije jasno. Dakle, također se mora naglasiti da ovaj prijedlog zakona nije o socijalnoj skrbi nije usklađen s mnogobrojnim međunarodnim i domaćim dokumentima na koje se pozivamo. No, neću dalje ima tu još puno za reći. Ja mislim da ima oko 50 amandmana na ovaj prijedlog zakona i ja ne bih o tome. Nego bih vas još jednom zamolila da povučete ovaj zakon i da ga stvarno stavite na javnu raspravu da na sav način na jednoj osnovi možemo sudjelovati u kreiranju jednog kvalitetnog zakona koji će biti dostupan svima i neće biti predmet političkog prepucavanja. Hvala vam lijepa.
Hvala. Jedan ispravak gospođa zastupnica Ljubica Lukačić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa u nizu netočnih navoda evo ja ću ispraviti samo jedan. Kolegica Škulić naprosto nije točno nego je i neodgovorno govoriti kako ovaj zakon ne osigurava osobama s invaliditetom ravnopravno uključivanje u zajednicu na ravnopravnoj osnovi s drugima. Pročitajte članak 28. konvencije evo ja je imam ovdje, mogu vam je dati ako je nemate, pa ćete vidjeti da je ovaj zakon upravo uvrstio sve ono što konvencija od njega traži. Prava osobe sa invaliditetom se ne ukidaju niti se smanjuju, prava osobe sa invaliditetom nisu samo novčana prava nego su i socijalne usluge, možda se nešto više o njima ovdje pročitati pa biste vidjeli da osobe sa invaliditetom jesu uključene na ravnopravnoj osnovi u zajednicu. Hvala lijepo.
Gospođa zastupnica Brankica Crljenko. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodo iz ministarstva, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Ono što je potrebno naglasiti, a nitko do sada nije spomenuo u svojim pojedinačnim raspravama je činjenica da ovim prijedlogom Zakona o socijalnoj skrbi nećemo podići kvalitetu usluga u socijalnoj skrbi, a to bi trebala biti bit ovog zakona. Naime, kvaliteta usluga ostat će na istoj ili nižoj razini iz razloga jer se centrima uz postojeće dodaju još dodatne poslove i obveze kao što su npr. projekt socijalnog mentorstva, uvodi se savjetovanje ljudi kako da se osnaže ili ih osnaživati u traženju zaposlenja, kao da Zavodi za zapošljavanje ne postoje i nije to njihov djelokrug rada. Naime, Hrvatski zavod za zapošljavanje ima radionice za osobe koje su prijavljene u njihovoj evidenciji nezaposlenih osoba, te s njima radi individualne planove kao i podučavanje u traženju zaposlenja. Navedeni prijedlog traži od stručnih suradnika dosta administriranja, manje izravnog rada s korisnikom što bi trebalo biti primarni cilj socijalnog rada. Sada bi se osvrnula na neke kategorije čiji status s ovim prijedlogom zakona nije riješen na najbolji način odnosno mogao je biti daleko kvalitetnije definiran. Obitelji s više djece s teškoćama bilo je potrebno omogućiti da oba bračna ili izvanbračna druga koriste rodilji ili roditeljski dopust, rad s polovicom punog radnog vremena, rad u skraćenom radnom vremenu zbog pojačane njege djeteta, dopust ili rad u skraćenom radnom vremenu radi skrbi i njege djeteta s težim smetnjama u razvoju ili mirovanje radnog odnosa do treće godine života po posebnim propisima. Pravo roditelja, pravo djeteta na pojačanu skrb i pravo obitelji na cjelovitost i na kvalitetniji život, što je uistinu nemoguće ostvariti u uvjetima kada jedan roditelj ostvaruje pravo u obitelji sa dvoje ili više djece s više težih poteškoća u razvoju. Današnja potpora i pomoć obitelji ide za tim da se pronalaze što povoljnija rješenja za roditelje koji skrbe za dvoje ili više djece s teškoćama u razvoju, a to podrazumijeva ne samo materijalne pomoći kroz ograničeno ili neograničeno vrijeme zaboravljajući pri tome da materijalno nije jedino što obiteljima treba. U slučaju da jedno roditelje ima više djece s težim oštećenjima zdravlja potrebno mu je osigurati po posebnim propisima pomoć u kući i pomoć za njegu djecu. Zatim neshvatljivo je da se propisuje obvezno udomljavanje djece mlađe od 7 godina, iako ja osobno podržavam udomiteljstvo, smatram da je odrastanje djeteta u obiteljskom okruženju daleko kvalitetnije od institucionalne skrbi, međutim ono što je neshvatljivo propisivati ovakvu odredbu donositi dok nisu stvoreni uvjeti da je to moguće u svim slučajevima. Mi još uvijek u Hrvatskoj nemam tako dobro razvijeno udomiteljstvo kako to podrazumijeva ovaj prijedlog zakona, pogotovo ne specijalizirano udomiteljstvo. Nadalje, ima niz nejasnih članaka koje treba spomenuti. Konkretno kada govorimo o pomoći za uzdržavanje, ja bih se osvrnula na članak broj 49. Prema postojećem stanju utvrđivanje povremenih prihoda je utvrdili temeljem potvrde porezne uprave koja se uvijek izdaje za prethodnu godinu. Na koji način utvrdili da li je nekome nešto darovano, da li je dobio odštetu ili nagradu. Način uračunavanja povremenih i jednokratnih prihoda iziskuje ogroman napor i istraživanje socijalne radnike pretvara u svojevrsne kontrolore koje se u praksi do sada pokazalo kao uzaludno, jer ako i znamo usmeno da je netko nešto dobio, a za to nema materijalni dokaz odnosno dokument to saznanje ne vrijedi ništa. Isto tako članak 50. tko će platiti procjenu vrijednosti imovine obitelji ili samca? Da li će se koristiti procjena porezne uprave ili ovlaštenih osoba? Praksa je pokazala da procjena porezne uprave prema njihovim kriterijima u većini slučajeva je veća od tržišne vrijednosti. Na koji način utvrditi da li je netko nešto prodao, darovao ili se odrekao obzirom na stanje u zemljišnim knjigama i s obzirom na činjenicu da centri odnosno sustav socijalne skrbi nije umrežen s drugim službama. Procjena motornog vozila prema kriterijima porezne uprave u pravilu se ne poklapa s tržišnom cijenom. Kako dokazati da nije sklopljen ugovor o doživotnom uzdržavanju? Isto tako članak 56. na koji način istinito utvrditi da li je prestao radni odnos skrvljenim ponašanjem osobe? Uvjeti, način i ostvarivanje prava na pomoć za uzdržavanje odnosno ispitni postupak je kompliciran, neće imati nikakve učinkovitosti jer se većina navedene dokumentacije ne može relevantno prikupiti i time ocijeniti kome je pomoć za uzdržavanje doista potrebna. U cijelom postupku ima previše birokracije i izostaje diskreciona ocjena stručnog radnika. I na kraju ponovila bih zapravo ono što je većina sudionika u ovoj raspravi rekla, a to je činjenica da nije provedena adekvatna javna rasprava. O ovom zakonu nisu raspravljali stručni radnici centara, dakle oni koji će ga provoditi u praksi, nisu raspravljale strukovne udruge u socijalnoj skrbi, nije raspravljao aktiv ravnatelja stoga smatram da je potreban posve drugačiji koncept. Preuzeta su rješenja iz drugih zemalja koji ne odgovaraju domaćim uvjetima. Ne donosi kvalitetna poboljšanja, održava centralizaciju i institucionalnu skrb. Ono što je potrebno napraviti da bi modernizirali sustav socijalne skrbi u Republici Hrvatskoj i doveli ga na zavidnu razinu jest sljedeće. Treba hitno pristupiti izradi paketa novih zakona koji će regulirati sustav socijalne skrbi, potrebno je definirati sustav socijalnih usluga koje su potrebne različitim skupinama korisnika, provesti visoku decentralizaciju sustava, žurno započeti proces cjelovite deinstitucionalizacije, osmisliti socijalne usluge u zajednici, objediniti nadležnosti nad vođenjem sustava socijalne skrbi u okviru jednog ministarstva te na razini međuresorske koordinacije socijalne skrbi, zdravstva itd. Također naglasiti važnost cjeloživotnog obrazovanja stručnjaka u sustavu socijalne skrbi, osnovati nacionalnu agenciju za socijalni rad, institut za socijalnu politiku. To su samo neki od prijedloga koje je nužno ostvariti kako bismo unaprijedili sustav socijalne skrbi i poboljšali kvalitetu usluga. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Vesna Škulić.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Kolegice Crljenko, ovo više-manje potpisujem sve što ste rekli, posebice kada je u pitanju kvaliteta usluga. Još uvijek naši centri za socijalnu skrb brinu se o tome kako nabaviti ogrjev, kako nabaviti zimske gume itd., itd., a o umreženosti ja mislim da o tome ne znam njihova neka svjetla i daleka budućnost. Obzirom da znam čitati od svoje 5. godine života pa mislim da sam dobro pročitala i ovaj zakon, a isto tako smatram se dosta inteligentnom osobom pa mislim da sam dosta dobro razumjela sve ono što sam i pročitala, dakle između ostalog i djeca s teškoćama u razvoju i djeca i osobe s intelektualnim teškoćama. Nažalost, prije nekoliko dana bila sam na jednoj, na prvoj konferenciji samozastupnika osoba s intelektualnim teškoćama na kojoj nitko nije bio iz Ministarstva socijalne skrbi, tek kasnije je došao netko sa najniže razine. Dakle pozvan je ministar obzirom da se radilo o prvoj takvoj konferenciji uopće kod nas, to je kao prvo. A kao drugo, obzirom da se često pozivamo na konvenciju na koju se i pravobraniteljica pozvala, znam čitati i pogotovo članak 12. kada se govori o jednakosti pred zakonom kada osobe s intelektualnim teškoćama lako im se oduzima poslovna sposobnost i jako je teško moraju vratiti. Da bi uopće nešto kupili, da bi se ženili, prodali ili kupili odjeću moraju tražiti suglasnost od svog skrbnika. Dakle, govorim o tome i mislim da sam to i jako dobro pročitala i jako dobro protumačila. Hvala lijepo.
Gospođa zastupnica Biljana Borzan. Nema je. gubi pravo na riječ. Gospođa zastupnica Ljubica Lukačić, izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Pa evo ja prije svega moram izraziti na početku svoje rasprave zadovoljstvo što je ovaj zakon konačno došao na naše klupe isključivo iz razloga što već godinama govorimo o tome kako je hitno potrebno donijeti novi zakon o socijalnoj skrbi, kako je potrebno sustav socijalne skrbi unaprijediti i mislim da je ovo prvi korak k tom željenom cilju. Ja ću se u svojoj raspravi konkretno osvrnuti na prava osoba s invaliditetom, predugo bi trajalo kada bi govorila i o drugim područjima koje regulira ovaj zakon. I odmah ovdje moram reći, evo i zahvaliti u ime većine, saveza i krovne udruge, Zajednice saveza osoba s invaliditetom u Republici Hrvatskoj, zahvaliti državni tajniče vama i vašim suradnicima što je ministarstvo imalo evo prema osobama s invaliditetom jedan odnos partnerstva, što je prihvatilo skoro sve prijedloge koje su predstavnici osoba s invaliditetom dostavili i meni kao zastupnici i krovnim organizacijama i direktno vama u ministarstvo. Mislim da to pokazuje da su osobe s invaliditetom ravnopravni partneri Vladi Republike Hrvatske, o čemu već dugo govorimo i to je jedan korak naprijed u nekakvom zajedničkom rješavanju ne samo ovog nego i drugih problema. Kada govorim o primjedbama, evo kolegica Škulić maloprije je govorila da ima bar 50 primjedbi još na ovaj prijedlog zakona, ima ih još i do mene su neke stigle. Zašto, da li neki nisu u određenom periodu koji je bio za dostaviti primjedbe nisu to stigli, mogli ili ne znam zašto to nisu učinili. Neke su primjedbe dostavljene i meni, ali mislim da u tome nema ništa loše, zapravo imamo dovoljno vremena da ovaj prijedlog zakona još dotjeramo da tako kažem na najbolji mogući način. Mislim da ima prostora da još neke stvari koje smo možda svi zajedno propustili, a neki drugi su ih primijetili, da još popravimo. I vjerujem da tu neće biti nikakvih problema jer sasvim sigurno da prijedlozi predstavnika osoba s invaliditetom sigurno nisu loši, iako moram ovdje reći, a vezano za sve one rasprave koje smo slušali i na odborima, pa evo i kolegica Škulić je večeras i ovdje o tome govorila, da osobe s invaliditetom da im nije omogućeno na ravnopravnoj osnovi sudjelovanje u zajednici. Moram vam reći da je bilo prijedloga i primjedbi na preveliki opseg prava u ovom zakonu, od osoba s invaliditeta koje su evo došle konkretno do mene. Ja mislim da opseg prava nije prevelik. Neke udruge osoba sa invaliditetom komentirali su da bi možda bilo čak bolje smanjiti neka prava osobama sa invaliditetom kako bi ih se potaklo na rad. Jer da se ovako u svojim naknadama uljuljaju i da im ne padne na pamet nikada raditi. Ja se s time ne mogu složiti jer poznajem previše osoba sa invaliditetom i znam da im je cilj isključivo raditi kada to mogu i kad im se za to pruži prigoda, a ne živjeti od socijalnih naknada. Iako bih molila da ne brkamo pojmove. Osobna invalidnina, doplatak za pomoć i njegu, inkluzivni dodatak to nisu socijalne naknade. To su naknade osobama sa invaliditetom sa osnova njihovog invaliditeta kako bi one nadomjestile u životu ono što ne mogu zbog svog invaliditeta, a ne zbog siromaštva nego zbog svog invaliditeta. Dakle, to nije socijalna naknada i mislim da je veliki iskorak u ovom zakonu što smo evo konačno nakon dugog niza godina došli do inkluzivnog dodatka. Naravno treba još vremena dok jedinstveno tijelo vještačenja koje je počelo sa svojim radom evo i na tome zahvaljujemo svima onima koji su pomogli da to što prije krene posebice Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi koje je preuzelo na sebe tako jednu veliku odgovornost jer nije lako ustrojiti jedinstveno tijelo vještačenja koje će utvrđivati, usuđujem se reći konačno u Republici Hrvatskoj da je netko osoba sa invaliditetom. To danas jesu branitelji, ali mi osobe sa invaliditetom koje nismo stradale u ratu nemamo utvrđen invaliditet nego samo postotke tjelesnoga oštećenja. Konačno ćemo to riješiti ovim jedinstvenim tijelom vještačenja. Međutim, probni rok da tako kažem tom tijelu vještačenja je nekakve dvije godine koliko imam informaciju i u te dvije godine trebalo bi se iskristalizirati sve ono, a vezano za ICF što je potrebno kako bi se konačno mogao donijeti i Zakon o inkluzivnom dodatku odnosno utvrditi uvjeti pod kojima će netko ostvariti inkluzivni dodatak jer naravno on ne može biti jednak za sve. Jer osobe sa invaliditetom reći ću primjer koja samostalno obavlja na primjer fiziološku potrebu, samostalno obavlja kupanje, češljanje ne može biti dodatak inkluzivni jednake visine kao onome tko to ne može obaviti. Svakako veliki iskorak i pozdravljamo i ono što mi kod inkluzivnog dodatka posebno zadovoljstvo ovdje istaći, a to je što je Hrvatski savez slijepih se složio sa ovakvim modelom. Svi se vjerojatno sjećamo i rasprave u ovom Saboru kada je bio predložen Zakon o doplatku na sljepoću, kada taj prijedlog zakona nismo prihvatili. Evo upravo zbog ovoga i sad smo došli da ćemo dobiti i taj inkluzivni dodatak. Nismo ga prihvatili tada zato što bi svaka kategorija osoba sa invaliditetom tražila onda svoj zakon, o svom inkluzivnom dodatku ili doplatku ili kako bi ga još zvali ovo će biti rješenje za sve osobe sa invaliditetom. I stoga pozdravljam evo i kod, ističem i vrijeme. Ali još jednu rečenicu pozdravljam kod statusa roditelja-njegovatelja uvođenje i obiteljskog njegovatelja jer se pokazalo u niz slučajeva da mnogi roditelji ili ne mogu ili na žalost neki i ne žele skrbiti o svom djetetu s teškoćama u razvoju pa će to preuzeti oni članovi obitelji koji će to moći i htjeti raditi. U svakom slučaju evo ja ću sve one prijedloge koji su do mene došli još ovih nekoliko dana do ove rasprave, dostaviti vama gospodine državni tajniče evo kako bismo našli opet nekakvo zajedničko rješenje i uvrstili što je više moguće i ovih novo pristiglih prijedloga kako bi ovaj zakon stvarno bio na kraju onda jedan konsenzus jer ovo je veliki problem. I da se svi složimo. Mislim veliki problem, veliki zakon koji obuhvaća veliko područje. I za osobe sa invaliditetom evo tako oni vole reći jedan od temeljnih zakona koji regulira njihova prava. Ja vjerujem da će na kraju svi biti zadovoljni i sasvim sam sigurna evo da će kolege i moja kolegica Škulić moram reći kad se radi o invaliditetu posebno ona a i sve druge kolege u ovom Saboru doista biti zadovoljni rješenjem ovog zakona na način da će se konačno socijalne naknade raspoređivati na pravičan način što znamo da je do danas bilo i velikih zlouporaba. Hvala vam lijepa.
Hvala. I gospođa zastupnica Sonja Šimunović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Moja rasprava će biti otprilike na tragu rasprave kolegice Jerković. Naime, neću govoriti baš o samoj srži zakona o tome smo dosta čuli i kolegice su ukazale na neke može biti dobre strane i na loše. Ja ću zapravo pokušati u par rečenica čisto sa stručnog stajališta opisati kako se zapravo uvode promjene i kako se upravlja promjenama u bilo kojem sustavu, pa tako i u sustavu socijalne skrbi. Dakle, to je čisto jedan nastavni tekst, jedan stručni osvrt koji zapravo nema ni demagogije ni politizacije. Kaže sljedeće, uvođenje promjena. Uvođenje promjena u nekom sustavu jedno je od najvećih iskušenja za svakog menadžera ali i za sam sustav. Zatečeno stanje u nekom sustavu nekad se naziva i sadašnje stanje. Potrebno je nizom pažljivo izabranih aktivnosti prevesti u novo buduće stanje, a da se pritom u svakom trenutku vlada ukupnom situacijom, tj. prepoznaju karakteristike prijelaznog stanja i u skladu s njima može reagirati. Kako bi se sve navedeno uspješno provelo potrebno je detaljno poznavati tehnike i procese upravljanja promjenama. Nužno je imati viziju budućeg stanja, energiju za podržavanje, te aktere koji će promjenu i proizvesti. Akteri se mogu podijeliti u tri skupine – osobe koje podržavaju promjenu, osobe odgovorne za promjenu to ste vi jel' tako, te osobe koje imaju koristi od provedenih promjena, dakle korisnici. Upravo okupljanje svih zainteresiranih oko planirane promjene čini ključ uspjeha. Dakle, to je ono što smo mi već u više navrata naglašavali nije provedena javna rasprava, a vidimo ovdje da je ključ uspjeha svake promjene upravo okupljanje svih aktera, dakle u ovom slučaju ljudi koji rade i koji čine sam sustav socijalne skrbi predstavnika korisnika usluga samog sustava, kao i političkih aktera. Preduvjet za takvo okupljanje i sinergiju jest dobro prepoznavanje zajedničkih potreba. Dakle da bi uopće mogli prepoznati potrebe, da bi ih mogli definirati prije svega moramo okupiti sve aktere, uspostaviti jednu zdravu komunikaciju, iskomunicirati probleme, uvažavati se međusobno kao partner, i onda možemo definirati zajedničke potrebe. Koliko vidimo do sada niti je bilo javne rasprave, a prema tome izostajalo je i prepoznavanje zajedničkih potreba. Najvažniji korak nakon prepoznavanja potreba je definiranje vizije, tj. postignuća planirane promjene. Nakon definirane vizije energiju je potrebno usmjeriti na … [[Govornica se ne razumije.]] svih aktera važnih za uspješno provođenje promjene. Dakle da li uopće možemo govoriti o viziji? Da li znamo šta želimo promijeniti? Kako želimo da taj sustav izgleda, kada izostaju sami temelji, a to je zapravo prepoznavanje stvarnih potreba? Mobilizirane aktere nužno je sustavno voditi i koordinirati, te u skladu s vizijom i potrebama aktera prilagoditi pojedine strukture ili elementi sistema nužne za uspjeh promjene. Sustavno provedene pripreme, te okupljeni akteri na aktivnostima uvođenja promjena ne znače nužno i postizanje željenih promjena. Kako se izostanak promjena ne bi pojavio, a to je ono što svi, od čega svi strahujemo, kao iznenađenje na kraju perioda predviđenog za uvođenje promjene, nužno je kao samostalnu aktivnost osigurati i praćenje napretka prema planiranoj promjeni. Mislim da je upravo to, taj monitoring, to praćenje napretka naš ključni problem, ne samo u ovom slučaju, nego i inače, kad god donosimo neke zakone, kad god ih implementiramo, dakle implementiramo ih i tu priča staje. Nekad i dobijemo povratne informacije sa terena koje su poteškoće, nekad dobijemo izvješća, ali često samo ih pročitamo i ne odreagiramo na njih, ne radimo na ponovnom, kako da kažem, napredovanju i popravljanju komplikacija koje su se u međuvremenu pojavile. Tek sa ovim i ovako osiguranim elementima pristupa se stvaranju mape promjena, te planiranju pregleda svih koraka potrebnih da se planirana promjena uspješno provede. Planiranje i provođenje promjena. Sustav planiranja promjena oblik je projektnog upravljanja i stoga posebno važno dobro poznavati sve važne elemente ovakvog menadžmenta i ciklusa. Prije svega nužno je prihvatiti ponašanje projektnog ciklusa, a on se sastoji od četiri faze, znači planiraj, učini, provjeri, promijeni. Meni se čini da mi često padamo, ne samo u ovom slučaju, na sve, nego i na svim ostalim aktivnostima, na sva četiri koraka. Nešto isplaniramo na temelju nedovoljnog poznavanja stvarne situacije na terenu, pokušamo nešto učiniti a onda provjera i promjena često izostane, ili se ostvari tek kada je sama implementacija zakona toliko nemoguće sprovesti na terenu, da jednostavno moramo ići u nove izmjene i dopune zakona. Praćenje ovog ciklusa omogućava stvaranje i provođenje optimalnog plana promjena. Nadalje problemi se obično javljaju na najmanje očekivanom mjestu, a to je definiranje problema. Vrlo često se naizgled očiti problemi pokažu tek vrhom sante leda, a za detaljne uzroke problema koje želimo riješiti potrebno je temeljito istražiti postojeće stanje i odgovoriti na brojna pitanja o uzrocima stanja koje želimo promijeniti, znači tko, što, kada, kako, gdje, koliko, i meni se zapravo čini da i u ovom slučaju je izostala jedna dubinska stvarna analiza sadašnjeg sustava socijalne skrbi, jer ako ne znamo kakvo je sad stanje na terenu, i ako nemamo konkretne i temeljene i stvarne činjenice, onda ne možemo ići u nikakvu promjenu i ne možemo ni jasnu viziju imati oko toga šta želimo postići i kako želimo da sustav izgleda. Ništa lakše nije niti definiranje ciljeva. Osim što moramo definirati opće, te specifične ciljeve, važno je da i oni budu specifični, mjerljivi, ostvarivi, realni, te stavljeni u primjeren vremenski okvir. Kako nismo ništa od ovih prethodnih koraka učinili, onda ne možemo ni definirati ciljeve, a kamoli da oni budu mjerljivi, da budu ostvarivi, da budu realni, dakle da imaju veze sa stvarnim stanjem stvari. Zaključno. Možemo reći kako je upravljanje promjenama složeni proces, koji uključuje temeljito i sustavno planiranje, čvrsto i efikasno upravljanje, te neprekidno nadziranje svih procesa, kako bi se na vrijeme otkrili neželjeni procesi i promijenilo neprimjereno ponašanje nekog ili nekih pojedinaca. Dakle ovo što sam ja sad iščitala je jedan recept, jedna kuharica kako se uvode promjene u bilo koji sustav, pa tako i u ovaj. Koliko smo čuli od govornika prije mene, i zapravo možemo zaključiti da su mnogi od ovih koraka izostali, tako da zapravo nije teško predvidjeti da će stvarne, kvalitetne promjene donošenjem ovog zakona izostati, da ćemo samo dobiti još jednu kompleksniju, složeniju i težu situaciju i dodatnu konfuziju i ništa više. Zahvaljujem.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Ante Zvonimir Golem. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo. Na kraju evo dana htio bih se svima zahvaliti na aktivnom doprinosu u raspravi o prijedlogu Zakona o socijalnoj skrbi, i jasno da ću se u svojoj završnoj riječi pokušati odgovoriti na sva postavljena pitanja tijekom današnje diskusije. Mislim da bi mogao evo na kraju svega se zahvaliti ponajprije gospođi zastupnici koja je zadnja diskutirala, i zahvaliti joj na ovome što je pročitala, iz čisto jednostavnog razloga što tek sada vidim koliko smo u pravu kad smo podnijeli ovakav prijedlog, jer po svemu što je navedenu u svemu smo točno poštivali sve ovo što je navedeno, osim jedne stvari, to je da ne postoje tri, nego postoje četiri skupine, a četvrta je skupina ona koje su protiv svega. To ste zaboravili napomenuti, jer bi tada prepoznali da je to sve zajedno kakvo je. Ja ću krenuti od početka, neću imenovati zastupnike, jer većina se ipak fokusirala na određeni broj promjena. Dakle ovako nacionalno socijalno vijeće, kao prvo da se razumijemo već postoji nacionalno zdravstveno vijeće, za one koji ne znaju i kojega donosi ovaj Sabor, a u članku 9. kaže jasno i glasno da nacionalno socijalno vijeće donosi ovaj Sabor. Članovi tog socijalnog vijeća su upravo izraziti stručnjaci iz područja zajedno sa predstavnicima udruga, znači korisnika na koje se ovaj zakon odnosi, i tvrditi da je to takvo vijeće nekakva izmišljotina ili nešto drugo, mislim da je gruba uvreda za one koji će biti članovi ovog vijeća, koje ćete vi zastupnici u ovom Saboru izabrati kad ovaj zakon stupi na snagu. U članku 50. moram navesti da ljudi nisu razumjeli, pa to se pokazalo i u javnosti. Nisu jednostavno iščitali zakon, nego su se uhvatili jedne odredbe, pa ću ja ponoviti. Članak 2. Zakona o socijalnoj skrbi jasno i glasno navodi što je sve imovina, sukladno ovom zakonu. Tu se navodi i štednja kao imovina. A u članku 50. kad se kaže da netko može imati, steći prava, ali može imati imovine do 100 proračunske osnovice, e tu kažemo da u tu imovinu ne može upasti ta štednja, jer bi ispalo da može imati financijski do 100 proračunska osnovica. Prema tome totalno je obratno od onog što se u javnosti prikazivalo, i ono što se danas ovdje diskutiralo. Treća stvar koja ovdje kao netočnost iznošena i to uporno, nije mi jasno zašto, osim ukoliko nije pročitan zakon, gdje se u članku 161. jasno kaže da se daju u koncesiji usluge, a ne ustanove. Ponovit ću usluge, a ne ustanove. Stalno se ovdje diskutiralo i raspravljalo o tome da ćemo mi dati ovim zakonom u koncesiju ustanove. Ne. Gospodo piše u zakonu ustanove članak 161. Isto tako u članku 158. jasno neupitno navedeno usluge socijalne skrbi ne pružaju se radi stjecanja dobiti. Izrazito bitna i slažem se s onima koji su htjeli na to posebno ukazati da je to bilo posebno reći i u ovom prijedlogu zakona smo upravo to tako i rekli. Moram priznati da me malo iznenadilo nekoliko termina koji su se ovdje koristili ali očekivao sam možda drugo reći da je 500 kuna riješeno odokativno ne, to je socijalna osnovica koja je sad određena odlukom Vlade. Onda, ponavljati stalno o tome da s jedne strane se ne ide u deinstitucionalizaciju, s druge strane kritizirati odredbu prema kojoj se kod djece pristupa dakle nekakvoj obveznoj deinstitucionalizaciji. Tvrditi da postoji kaos u nadležnostima bez obzira što su ovdje nadležnosti jasno popisane. Pa nećemo valjda popisivati, kaže se da je kaos u Gradu Zagrebu. Je, točno slažem se. Samo Grad Zagreb nije organiziran čak niti po postojećem zakonu i to treba jasno reći. Imamo Centar socijalne skrbi Grada Zagreba i imamo 11 ureda koji uopće u zakonu ne postoje, oni su trebali biti podružnica oni nisu bili organizirani kao podružnice. Međutim, jako me čudi da te neke kritike dolaze od osobe koja je vodila 4 godine sustav socijalne skrbi i u te 4 godine uspjela smisliti samo 3 izmjene i to zamislite 2001. godine 3., 6. i 9. mjesec. U 3. mjesecu uvesti upravna vijeća u centre za socijalnu skrb koji dotada nisu bili, onda pričamo o administriranju. U 6. mjesecu uvesti sniženje pomoći za uzdržavanje, a u 9. mjesecu recimo inicirati u tom zakonu da se u Hrvatskoj uvede Hrvatski zavod za socijalni rad. Danas kada mi govorimo o situaciji to se govori da je u diskontinuitetu, to se govori da ništa ne radimo. Dakle, u cijelom sustavu socijalne skrbi u jednoj godini tri puta mijenjati zakon i ništa ne reći sa tim zakonom. I četiri godine voditi sustav i čuditi se otkud 500 kuna i da je to odokativno riješeno pa smo rekli da je to odokativno 15,04%. Mislim da je to jako, jako opasno. Za još mnoga druga pitanja pokušavam nekako dobiti, recimo inkluzivni dodatak nije predviđen cenzus. Ne znam di je iščitan cenzus za inkluzivni dodatak. Inkluzivni dodatak u ovom zakonu je postavljen kao kategorija koja će se donijeti u roku od 3 godine kad se ispune svi preduvjeti koji su prepisani opet istim ovim zakonom,koji će se donositi na temelju zakona. Zašto? Da može kao lex specialis tako mi pravnici objašnjavaju ja sam ipak samo doktor jel', kao lex specialis može dovesti do situacije da u drugim zakonima, dakle sve one odredbe koje bi trebalo na neki način staviti van snage da se stavi jednim zakonom, a ne da se mijenja 20 i nešto zakona koliko postoji sustav socijalne skrbi. Zamislite dati izjavu da u zdravstvu nema krovnog zakona. Pa što je Zakon o zdravstvenoj zaštiti? Zar to nije krovni zakon? U sustavu socijalne skrbi to je Zakon o socijalnoj skrbi. Koji su još zakoni? Zakon o udomiteljstvu. Međutim, ono što nije prepoznato da recimo, i to me isto jako čudi, da mi pričamo o rodiljnom dopustu i skraćenom radnom vremenu u vezi Zakona o socijalnoj skrbi kad znamo da je to u predmetu zakona obiteljskog. Ali smo zato za te roditelje djece koja imaju itekakve poteškoće napravili da mogu oba roditelja ukoliko postoji dvoje i više djece imati status roditelja njegovatelja, napravili smo isto tako da ti roditelji mogu dobiti i nazovimo to tako dopust. Nikad oni ne mogu dobiti dopust, oni imaju djecu sa teškoćama u razvoju, ali da mogu dobiti dopust, da sustav im pomogne da jedan period vremena do 4 tjedna godišnje mogu iskoristiti da se malo na neki način posvete i sebi jer su cijeli svoj život posvetili toj djeci. I mislim da smo tu napravili jako dobro. Nećemo očekivati da ćemo sad i u ovom zakonu pisati nešto što se odnosi na obiteljski zakon. Ili administriranje, moram vam reći dakle 2 su ključna momenta u proteklih 4 godine što je ministar zdravstva i socijalne skrbi, sada potpredsjednik Vlade i ministar zdravstva i socijalne skrbi vodio. Jedna priča je reforma sustava socijalne skrbi koji je išao kao zajam Svjetske banke. Pitalo se gdje su ti novci, vrlo jednostavno ćemo reći – do kune se može ustanoviti gdje su ti novci. Kada se radilo u sustavu u jednom dijelu komponente u izgradnji novih centara pa smo imali novi centar u Krapini, novi centar u Daruvaru, novi centar u Novskoj i da ne nabrajam koji su to centri. Pa onda od dijela edukacije sustava rada ured sve na jednom mjestu za edukaciju stručnih radnika, pa od promjene u određenom sustavu koje mi sada ovim zakonom predviđamo jer to je bilo tako i zamišljeno, a to je od dislociranih ureda i približavanje korisniku što ja volim ovako uvijek laički reći štamparizacija sustava socijalne skrbi pa ćete reći ha iz područja zdravstva ne, nego to je model, model pristupa korisniku ne više da korisnik dolazi tamo do toga da je napravljena informatizacija sustava socijalne skrbi. Da, gotova je. Unose se korisnici unutra, to funkcionira. Preko APISA je povezano sa poreznom upravom. Preko APISA je povezano sa drugim institucijama kako bi upravo smanjili administriranje i kako bi se korisnicima moglo pružiti ono najbolje. Tako da gledajući na ovu stranu doći do recimo izjave da bi primjerice trebalo nešto biti diskrecijska osnova stručnog radnika, upravo obratno, transparentnost traži da nema diskrecijske ocjene već da postoje jasni kriteriji da se zna kada, kome, kako, zašto i da na taj način sa onime s čime država raspolaže za pomoć onima kojima je to najpotrebnije da se pomogne na kvalitetan i pravi način. Neće biti dodatnih poslova u sustavu ne onih koji su bili danas. Točno da smo neke promjene jer smo razdvojili smo, razdvojili smo naknade od usluga. Nemamo više povezano pa kažemo u usluzi pa između usluge plaćamo i smještaj recimo korisnika za vrijeme obrazovanja. Ne, to je u naknadi, u pomoći za obrazovanje. Rekli smo koje su usluge, uveli smo i ranu intervenciju kao jedan od prijedloga, uveli smo i hitne usluge kao jedan od prijedloga. Prema tome, puno tu je novina i jasno mi je da se niste možda mogli snaći u prvom trenutku u ovim novinama. Ali ću reći nešto, ako se prati sustav što se događa onda ću vam reći da postoji nešto što se zove kodeks sudjelovanja zainteresirane javnosti. Kodeks sudjelovanja zainteresirane javnosti donesen je upravo zato da se javne rasprave mogu proširiti i da ne budu elitizam, elitni klub određenih, već upravo obratno da budu dostupne svima i da svatko tko bi želio nešto o tome reći može reći. To je, prema kodeksu sudjelovanja zainteresirane javnosti se zakon stavlja, zakonski prijedlog stavlja na web stranicu dostupan svima. Mi smo to proširili pa smo i sve pristigle primjedbe stavili na web stranicu da i to bude transparentno da se vidi što smo prihvatili od primjedbi, što ćemo prihvatiti, o čemu ćemo raspravljati. Evo kažem, već smo rekli na odboru danas da ćemo razgovarati o SOS dječjem selu, o njihovom statusu u tome. Apsolutno, tu nema uopće govora. I ima još poboljšanja moramo reći da na ovoj raspravi danas na Odboru za nacionalne manjine i ranije na odborima su stvarno pokazale da zakon koji mi mislimo da je jedan dobar zakonski prijedlog da se svakako može poboljšati. Tako da ćemo do drugog čitanja iskoristiti sve ove primjedbe, sva ova mišljenja da ovaj zakon kada saživi da to bude onaj moderni zakon zbog kojeg mi smo u ovo sve skupa krenuli. Upozorit ću još jednu stvar – decentralizacija. Ljudi postoji CARDS projekt, jačanje upravne i fiskalne decentralizacije CARDS 2003 koji ima sektor socijalne skrbi gdje je jasno i glasno definirano kako se provodi decentralizacija u sustavu socijalne skrbi i gdje se jasno kaže da je prva faza centralizacija na razini županija, a druga faza prijenos osnivačkih prava sa države osnivačkih i financijskih sa države na upravo te iste županije. Ovo u zakonu je prva faza i to vam je potpuno jasno svima ako želite to gledati na takav način. Prema tome, poštujući sve konvencije apsolutno poštujući sve preuzete obveze RH što su na kraju krajeva našim stručnjacima i rekli u Bruxellesu odnosno u Europi napravili smo jedan novi zakonski prijedlog i nadamo se da će i daljnja rasprava koja će se voditi i nakon ove saborske rasprave, iznjedriti još neka poboljšanja koja ćemo mi apsolutno prihvatiti. Hvala vam lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9,30 sa Prijedlog zakona sa izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama, priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija i Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o priznavanju inozemnih obrazovnih kvalifikacija. U 12,00 sati bit će glasovanje o raspravljenim točkama dnevnog reda.
Prelazimo na prijedlog Zakona o socijalnoj skrbi, bilo je prvo čitanje, P.Z. br. 746 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: prvo - prihvaća se prijedlog Zakona o socijalnoj skrbi; drugo - sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi dostavit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo o predloženom zaključku. Rezultat? Prijedlog zaključka je prihvaćen većinom glasova, 71 glas za, 2 suzdržana i 28 protiv.