Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Cijenjene zastupnice i zastupnici. Evo danas je pred vama Izvješće o obavljenom uvidu u završna izvješća o izborima i visini srodstava utrošenih za izbornu promidžbu kandidata i zamjenika kandidata za općinske načelnike, gradonačelnike, župane i gradonačelnika Grada Zagreba te o troškovima provedbe lokalnih izbora. Uvid je obavljen na temelju odredbi Zakona o Državnoj reviziji, Zakona o financiranju političkih stranaka, nezavisnih lista i kandidata, a proveden je u razdoblju od početka rujna do konca prosinca 2009. godine. Uz ovo izvješće ured je Hrvatskom saboru dostavio i podatke o financiranju izborne promidžbe i troškovima provedbe lokalnih izbora po županija i za Grad Zagreb. Ciljevi revizije bili su malo drugačiji nego što su inače ciljevi revizije, jer mi nismo imali financijske izvještaje klasične već su to bili samo Izvješće o visini i izvorima sredstava te o troškovima. Tako da su naši ciljevi bili provjeriti jesu li završna izvješća sastavljena i dostavljena u skladu s propisima, provjeriti ispravnost iskazivanja izvora i visine sredstava te troškova izborne promidžbe u završnim izvješćima, provjeriti jesu li za izbornu promidžbu otvoreni posebni računi, provjeriti jesu li nadležna izborna povjerenstva objavila cjelovita završna izvješća o izvorima i visini sredstava za izbornu promidžbu što je određeno u zakonu, utvrditi troškove kandidata i zamjenika kandidata za izbornu promidžbu te utvrditi troškove lokalnih izbora koji terete državni proračun i proračune lokalnih jedinica. Moram naglasiti da ovo izvješće sadrži podatke koji se odnose na kandidate i zamjenike kandidata za nositelje izvršnih ovlasti, iako su u pojedinim završnim izvješćima sredstva za financiranje lokalnih izbora bila iskazana zajednički za izvršna i predstavnička tijela. Na temelju obavljenih uvida u završna izvješća sastavljeno je 1763 pojedinačna izvješća koja su dostavljana kandidatima, a odnose se i na zamjenike kandidata. U nastavku ću ukratko iznijeti najvažnije podatke iz izvješća. Kao što znate, na lokalnim izborima u svibnju 2009. godine za nositelje izvršne vlasti u 576 lokalnih jedinica natjecalo se 1997 kandidata i 2362 zamjenika kandidata, odnosno ukupno 4359 osoba. Po provedenim izborima kandidati i zamjenici kandidatima za nositelje izvršnih ovlasti bili su obvezni izraditi završno izvješće o izvorima i visini sredstava prikupljenih za financiranje izborne promidžbe te u roku 14 dana od objave službenih rezultata dostaviti nadležnim izbornim povjerenstvima. Od ukupno 1997 kandidata njih 1763 ili 88,3% je dostavilo završna izvješća, a 234 ili 11,7% kandidata nije dostavilo. Ovdje bih samo htjela naglasiti da smo mi poslali 1280 poziva kandidatima i zamjenicima kandidata u tom vremenu dok smo obavljali i to je rezultat donekle i tog dijela. Od 1763 dostavljena završna izvješća u 315 odnosno 17,9% izvješća kandidati i zamjenici kandidata nisu iskazali izvore sredstava niti visinu troškova te dali izjavu da nisu ostvarili ni trošili sredstva za izbornu promidžbu. Zakonom o financiranju političkih stranaka, nezavisnih lista i kandidata propisano je da su nositelji nezavisnih lista i kandidati dužni otvoriti poseban račun za financiranje troškova izborne promidžbe na koji se osim dobrovoljnih priloga uplaćuju i druga sredstva za te namjene. Uz ovu odredbu zakona Državno izborno povjerenstvo je 9. travnja 2009. objavilo mišljenje prema kojem se kandidate političkih stranaka registriranih u Republici Hrvatskoj oslobađa otvaranja tih posebnih računa već mogu koristiti račune svojih političkih stranaka. Revizijom je utvrđeno da je 145 ili 8,2% kandidata otvorilo poseban račun, pretežno nezavisni kandidati, 784 kandidata ili 44,5% financiralo je izbornu promidžbu putem računa političke stranke, 55 kandidata koristilo je račun političke stranke i svoj račun, 28 ili 1,6% kandidata koristilo je osobni račun, žiroračun ili tekući račun ili gotovinsko plaćanje. Gotovinsko plaćanje je pretežno korišteno u visini do 5000 kn. 197 kandidata ili 11,2 navelo je da nisu otvorili poseban račun 554 ili 31 cijeli kandidat nije navelo putem kojeg računa su financirali izbornu promidžbu. To je sve bilo određeno zakonom što moraju učiniti, a mi smo ovdje utvrdili koliko je njih učinilo koliko nije. Za potrebe financiranja izborne promidžbe 1763 kandidata i zamjenika kandidata koji su dostavili završno izvješće, njih 1031 ili 58,5 je ostvarilo sredstva do 10000 kuna, a do 50000 kuna ostvarilo ih je 1591 ili 90,3%. Iznad 50000 kuna ostvarilo je samo 172 kandidata ili 9,7% ukupnog broja kandidata i zamjenika kandidata. Provedba i praćenje lokalnih izbora je u nadležnosti Državnog izbornog povjerenstva Republike Hrvatske, izbornih povjerenstava u lokalnim jedinicama, te biračkih odbora. Tako je za provedbu izbora osim Državnog izbornog povjerenstva zaduženo 429 općinskih, 126 gradskih, 20 županijskih i Povjerenstvo grada Zagreba, odnosno ukupno 576 izbornih povjerenstava. Izborna tijela su provodila sve izborne radnje i za izbor članova predstavničkih tijela lokalnih jedinica. Uvidom u obavljena završna izvješća izbornih povjerenstava utvrđeno je da je od 576 izbornih povjerenstava 288 ili 50% objavilo završno izvješće ali ne cjelovito, a ostali nisu bili objavljeni u lokalnim glasilima kako je to bilo propisano. Od 288 objavljenih izvješća 75 ili 26% nije cjelovito odnosno ne sadrži potrebne podatke ili podatke o pojedinim kandidatima i zamjenicima. Pored uvida u završna izvješća kandidata i zamjenika kandidata s ciljem utvrđivanja troškova lokalnih izbora u 2009. godini Državni ured za reviziju je prikupio i podatke o troškovima izborima koji se podmiruju iz državnog proračuna i lokalnih proračuna. Najznačajniji troškovi lokalnih izbora odnose se na proračune lokalnih jedinica iz kojih je za provedbu izbora utrošeno 153 milijuna 624 720 09 kuna. Navedena sredstva su utrošena za naknade članova izbornih povjerenstava u iznosu 54 milijuna 284 5. Naknade za rad biračkih odbora 47 milijuna 281 771 53. Naknade troškova izborne promidžbe kandidata i zamjenika kandidata u iznosu 24 milijuna 339 tisuća 553 kune. Materijalne troškove u iznosu 16 milijuna 086 01 66 kuna. Naknade stručnom osoblju u iznosu 7 milijuna 234 065 79, te informatičku podršku u iznosu od 4 milijuna 398 što iznosi ukupno 153 milijuna 624 712 09. Prema podacima iz dostavljenih završnih izvješća za financiranje izborne promidžbe kandidati i zamjenici kandidata su utrošili 52 milijuna 782 tisuće 649 09 od čega za usluge promidžbe 32 milijuna 510 369. Za materijal i energiju 10 milijuna 650, te druge troškove 9 milijuna. Kandidati su prikupili 54 milijuna, utrošili su 52 i nešto tako da su imali na svojim računima ostvaren višak prihoda. Svi oni nezavisni kandidati stranački, ostaje stranci jer je stranka i financirala. Troškovi Državnog izbornog povjerenstva koji se odnose na lokalne izbore iznosili su milijun 17 tisuća 670 66 kuna, a odnose se na troškove usluga informatičke podrške 634 tisuće 448 kuna, troškove usluge promidžbe 343 tisuće 440, naknade stručnom osoblju 28500 i druge materijalne troškove u iznosu 11 tisuća 229 60 kuna. Tako da prema ovim podacima koji nisu za kandidate i zamjenike kandidata utvrđeni za svih 1997 nego za 1763 je utvrđeno da je ukupno utrošeno 207 milijuna 425 031 82 kune. Pa evo mi smo u ovom kratkom izlaganju sam ja htjela uputiti samo na neke podatke do kojih smo mi došli. Ovdje samo moram reći da smo mi i vršili uvide, jer ni kandidati ni zamjenici kandidata nisu bili obvezni voditi klasično knjigovodstvo već podatke o visini i izvorima prihoda i troškovima. Znači, nisu nam dostavljali financijske izvještaje. Oni su ove izvještaje o visini i utrošku sredstava bili dužni dostaviti izbornim povjerenstvima, a ta izborna povjerenstva su trebala objaviti te podatke u lokalnim glasilima. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za financije i državni proračun predsjednik odbora gospodin Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovana glavna državna revizorice sa suradnicima, cijenjeni kolegice i kolege. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora raspravio je na svojoj 55 sjednici održanoj 9. lipnja 2010. godine Izvješće o obavljenom uvidu u završna izvješća o izborima i visini sredstava utrošenih za izbornu promidžbu, lokalni izbori 2009. godine i to kao matično radno tijelo. Nakon uvodnog izlaganja u raspravi na odboru je istaknuto nekoliko činjenica. Da je Državni ured za reviziju napravio iznimno zahtjevan posao, da je predmetno izvješće pozitivan iskorak kojim se na transparentan način želi prezentirati način trošenja financijskih sredstava namijenjenih pripremi i provođenju izbora. Međutim, naglašeno je da je iz izvješća razvidno da postoji niz nejasnih propisa i neujednačenih kriterija koje treba što prije otkloniti. Primjerice nedopustivo je da određeni broj kandidata i zamjenika kandidata nije dostavilo završno izvješće nadležnom izbornom povjerenstvu iako je zakonom propisana obveza dostave. Državni ured za reviziju uputio je 1280 dopisa kandidatima i zamjenicima kandidata sa zahtjevom za dostavom predmetnog izvješća, ali nakon toga čak 234 kandidata nisu dostavila izvješće. Od tih 234 koja nisu dostavila izvješće čak 9 iz je izabrano za nositelje javne ovlasti, odnosno izvršne, a 124 su ostvarila pravo na naknadu troškova izborne promidžbe u prvom izbornom krugu i 24 za naknadu troškova u drugom izbornom krugu. U raspravi je naznačeno da nedostaju i određene sankcije za nepoštivanje propisa i da bi svakako trebalo tu učiniti iskorak u izmjeni zakonskih okvira. Također je upozoreno da visina naknade isplaćene nadležnim tijelima za provedbu izbora je različita, a ima slučaj na lokalnoj razini da nije uopće isplaćena, i to isto je jedna nepoželjna pojava koju treba spriječiti. Nakon provedene rasprave Odbor za financije i državni proračun odlučio je jednoglasno predložiti Hrvatskom saboru zaključak da se prihvaća Izvješće o obavljenoj uvidu u završena izvješća o izborima i visini sredstava utrošenoj na izbornu promidžbu lokalni izbori 2009. godine. Hvala lijepo.
Hvala. Žele li predstavnici drugih radnih tijela? Ne. Otvaram raspravu. I u ime kluba IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospdine predsjedniče, gospođo državna revizorice, uvažena gospodo zastupnicima. Evo nisam dobio prije riječ, ali ja se isto pridružujem inicijativi gospodina Stazića, da se rasprave danas ove dvije točke kada je riječ o Hrvatskoj radioteleviziji. Čitam u novinama da se tamo slavi, da ispijaju šampanjce. Ako je tome tako zašto bismo mi, da budem ciničan, bili u drugačijem raspoloženju, ali mislim da bi doista, da se ta televizija ne pretvori u politički servis, trebali o tome raspraviti, kao i već danas jednako tako trebali bi raspraviti da se ne promijeni način obračuna tv pristojbe, pa da se ne bi dogodilo sutra, ne znam npr. da moj otac koji ima brojilo u štali u kajinima mora plaćati tv pristojbu za svoje junce. Ali pustimo sada to, da se ja vratim na ove podatke o financiranju izborne promidžbe i troškovima provedbe lokalnih izborima po županijama i za Grad Zagreb. Nisam uzeo si krivi papir, nego sam si izgleda zaboravio, zaboravio sam si jedno izvješće. Samo malo. Evo ga tu je.
Ja sam mogao protumačiti odlazak s govornice kao da ste završili. Ali niste nasreću pa ćete nastaviti. Izvolite.
Različito se ovdje protumačiti. Evo izvješća, ima ga. Znači ovo izvješće o obavljenom uvidu u završno izvješće o izvorima i visini sredstava utrošenih za izbornu promidžbu kandidata i zamjenika kandidata za općinske načelnike, gradonačelnike, župane itd., itd. Znači lokalni izbori 2009. ovdje na strani 13. koštali su cirka 54 milijuna kuna. Dobro toliko od tih 54 milijuna kuna potrošile su stranke, potrošili su neovisni kandidati. Ajde ja da budem iskren sumnjam da je potrošeno svega ovih 54 milijuna kuna i 23 tisuće, 54 milijuna kuna i 23 tisuće, dobro nije bitno. Pretpostavljam da je riječ o pod navodnicima nepotpunim podacima, ali riječ je kao što vidimo o tisuću 763 završna izvješća za 127 grada, 429 općina, za 20 županija plus Grad Zagreb, to je znači 577 jedinica lokalne uprave i samouprave, a na kojima se našlo, na kojima se kandidiralo 4 tisuće 359 građana Republike Hrvatske. Od tih 54 milijuna kuna, 30 milijuna kuna vidimo dale su stranke, dobrovoljni prilozi iznose 10,5 milijuna kuna, vlastita sredstva kandidata iznose 8,6 milijuna kuna. Koliko je tih 54 milijuna kuna? Pa to je cirka nekih 7 i pol milijuna eura. Znači stranke nezavisni kandidati za lokalne izbore potrošile su 7,5 milijuna kuna. 54 milijuna kuna, to je recimo ekvivalent predsjednikova ureda, 54 milijuna kuna to je možda jedna dvadesetina sredstava koje primaju nevladine udruge civilnog društva. Samo iz proračuna za udruge civilnog društva za ovu godinu rezervirano je 623 milijuna kuna, 54 milijuna kuna je manje od proračuna nekih sindikalnih središnjica, uglavnom imaju veće proračune od političkih stranaka, kao što i mnoge nevladine udruge ostvaruju daleko veće proračune od političkih stranaka. Eto toliko za jedan uvod. Ili ovdje kada gledamo izbori u Istri, stajali su 6 i pol milijuna kuna, od čega su stranke osigurale 2,7 milijuna kuna, vlastita sredstva kandidata su 3,2 milijuna kuna, itd., itd., iako ja osobno mislim da se trošilo više. A opet prema drugim izvještajima možda je jedino stvarno prikazano ovo stanje baš u Istri, jer mi je nevjerojatno da neke sredine koje imaju daleko više općina, gradova, stanovnika, velikih tih gradova, centara itd., troše manje. Znači tih 54 milijuna kuna, to su troškovi stranaka i nezavisnih kandidata na izborima 2009. E sad dolazimo, zbog čega sam se i javio, zbog čega sam morao ić po ovo izvješće, na stranu 22. i tu govorimo o troškovima lokalnih jedinica za provedbu izbora. Ja sam se začudio kada sam pročitao da sprovedba izbora od države košta 153,6 milijuna kuna. Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] Troškovi lokalnih jedinica za provedbu izbora, 153,6 milijuna kuna. To je trošak … [[Ne razumije se.]] lokalne samouprave, države, a kampanja košta 54 milijuna kuna. Evo znači to je točno. I sada, ovdje se na strani 22. kaže naknade biračkim odborima 47,2 milijuna kuna, naknade izbornim povjerenstvima 54,2 milijuna kuna, naknade stručnom osoblju, znači oni koji to moraju ubacivati itd. 7,2 milijuna kuna, naknade troškovi izborne promidžbe, znači ono što oni objavljuju i pozivaju ljude 24,3 milijuna kuna, materijalni troškovi, znači listići itd. 16 milijuna kuna, informatička podrška 4,4 milijuna kuna, ukupno 153 milijuna kuna 624 tisuće 712 kuna i 09 lipa. Ako je to tako, onda možda doista nije daleko od istine da bi referendum o ZOR-u koštao 150 milijuna kuna. Ali bilo kako bilo, demokracija ja kažem košta, točnije demokracija ne košta ništa prema strahovladi, diktaturi, represiji, neizvjesnosti i utoliko jasno što sindikati čekaju da predaju potpise. Strana 23. ovdje se zatim kaže: "Za sprovedbu izbora je angažirano 6 tisuća 579 biračkih odbora koji su u pravilu imali po 6 članova što je ukupno 39 tisuća 474 člana. Naknade članovima biračkih odbora isplaćene su u iznosu od prije spomenutih 47,2 milijuna kuna ili 23,3 milijuna kuna neto ili 590 kuna neto po članu biračkog odbora". Na strani 24:"Za praćenje provedbe izbora angažirano je 576 izbornih povjerenstava, svako izborno povjerenstvo je imalo 14 članova što je ukupno 8 tisuća i 64 člana. Na temelju navedenog članovima nadležnih izbornih povjerenstva isplaćeno je iz proračuna lokalnih jedinica 54,2 milijuna kuna, 28 milijuna kuna neto, u većini slučajeva naknade izbornim povjerenstvima isplaćivane su u preporučenim iznosima ali ponegdje je bilo odstupanja". To je manje bitno. E sada, da sprovedba izbora košta više od utroška stranaka i nezavisnih, mene je po prvi puta da budem iskren to iznenadilo, ali eto primjer, u županiji Istarskoj, oni koji su se natjecali prema podacima državne revizije potrošili su ili smo, ja sam nosio listu imao sam dvije sličice u Glasu Istre i to je sve, znači ništa. MI smo potrošili u Istri svi zajedno i IDS, HZD, SDP ovi oni, nezavisni, 6,5 milijuna kuna, to su bili troškovi kampanje, a troškovi izborne administracije prema ovim podacima 9,4 milijuna kuna. Ili u jednom Dubrovniku stranke su potrošile cirka 2 milijuna kuna, milijun i 996 tisuća, a provedba izbora koštala je 6,4 milijuna kuna ili u primorsko-goranskoj županiji za izbore stranke su nezavisne potrošile 4,2 milijuna kuna, a za sprovedbu izbora 7,8 milijuna kuna. Za neke pa i za mene do jučer, prekjučer kada sam si vadio te podatke to je spadalo u kategoriju vjerovali ili ne da ta administracija košta tri puta više od kampanja političkih stranaka. Kampanja traje 30 dana, sprovedba izbora traje nekoliko dana i to me iznenadilo, ali kada vidim koliko ljudi je ovdje angažirano, 10-tine tisuća diljem Republike Hrvatske, onda se naprosto ne treba iščuđivati jer rekoh za provedbu izbora je angažirano 6 tisuća 579 biračkih odbora koji su u pravilu imali po 6 članova, što je ukupno 39 tisuća 474 člana. A za praćenje provedbe izbora još 8 tisuća 64 člana itd. Na temelju svega ovoga jasno da meni nije namjera ispričati se Vladi jer smo joj se ismijavali kada je govorila o 150 milijuna kuna za sprovedbu referenduma, jasno da kada govorimo o lokalnim izborima, ti izbori se odvijaju u dva kruga, znači sve se mora duplati, odnosno realna cijena referenduma stvarno bi mogla biti oko 90 milijuna eura, 70, 80 milijuna kuna, zasigurno ne manje. Međutim, košta on koliko koštao ja mislim da bi bilo dobro da dođemo do te ocjene nacije što misle u ovom trenutku. Na neki način kroz ove potpise, nacija se prije Rohatinskog obratila vlasti, ja govorim o tome već godinama, a ne sluša se, nema veze. Ne sluša se ni Rohatinskog, možda bi se poslušalo narod pa zato koristim priliku da se predaju i ti potpisi. NO kako bilo da bilo, vidjet ćemo što će biti, ali eto htio sam samo jedanput istaći da stvarno ta demokracija košta, da sprovedba samo jednih izbora u godini dana lokalnih košta 153 milijuna kuna, dakako da bi recimo sprovedba parlamentarnih izbora bila daleko skuplja ali ja osobno mislim da bi oni dobro nam u ovom trenutku došli.
Hvala. Predsjednik Odbora za informiranje, informatizaciju i medije je najavio sjednice, drugi nastavak sjednice Odbora danas u 10 i 15 pa je prema tome to još 10 minuta u dvorani Josipa Šokčevića. U ime Kluba zastupnika HDZ-a gospodin zastupnik Goran Marić izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovana gospođo državna revizorice sa suradnicima, cijenjeni kolegice i kolege. Svrha uvida državne revizije u ova završna izvješća je najprije dobiti odgovore na nekoliko važnih pitanja a sva su u svezi jesu li izbori ili trošenje novaca, prikupljanje bili u skladu sa zakonskim propisima. Jesu li se poštivali propisi ili trošenje novaca za izbornu promidžbu. Jedno od najvažnijih pitanja je jesu li završna izvješća sastavljena i dostavljena u skladu s propisima. Prema zakonu kandidati i zamjenici kandidata dužni su u roku 14 dana do dana objave službenih rezultata dostaviti završna izvješća nadležnom državnom povjerenstvu. Rezultati uvida državne revizije tražeći taj odgovor moramo kazati da su poražavajući. Nakon isteka roka od 14 dana propisanog čak 64%, 1228 kandidata od 1997 nije dostavilo izvješće. Nije ispunilo svoju zakonsku obvezu. I ona nakon toga što oni ne ispunjaju svoju obvezu državni ured za reviziju šalje dopis sa zahtjevom da se dostavi da ispune tu zakonsku obvezu da ispune izvješće. Međutim, ni nakon toga 234 kandidata nisu dostavila izvješće. A 9 kandidata koja nisu dostavila izvješće čak budu izabrani za nositelje državne ovlasti, za nositelje javnih funkcija. A od tih čak 124 traže i imaju i dobivaju pravo na naknadu sredstava za promidžbu, a nisu izvršili svoju zakonsku obvezu, nisu postupali sukladno zakonskih propisima. Drugo pitanje je bilo važno, jesu li ispravno iskazani izvori i visina sredstava kao i troškovi. U 18 dostavljenih izvješća nisu iskazani izvori i visina sredstava za troškove uz izjavu da nisu ostvarili niti trošili sredstva za izbornu promidžbu. Interesantno je vidjeti kako 18% svih dostavljeni izvješća za kandidate i zamjenike kandidata nisu uopće trošili sredstva za izbornu promidžbu. Ja vjerujem da rezultat ovoga bi bio drukčiji da nije samo vršen uvid nego da je vršena cjelovita revizija što nije bilo moguće u ovom slučaju. Ima i pozitivnih stvari. Pozitivno je to što od ukupno 1448 završnih izvješća u kojima su navedeni i iskazani visina prikupljenih sredstava čak u 98,5% slučajeva iskazani su izvori i visina sredstava u skladu sa propisima, a u 97,3% slučajeva i troškovi su iskazani u skladu s propisima. Tražio se nakon uvida i odgovor na pitanje jesu li za promidžbu otvarani posebni računa kako je bilo propisano zakonom i pri traženju ovog odgovora nalaz Državne revizije nije ohrabrujući. Naprotiv, upućuje na veliku razinu prisutnosti političke neodgovornosti. To je najblaži oblik kvalifikacije ako je razvidno da čak 31,4% kandidata odnosno točnije njih 554 nije uopće navelo putem kojega računa su financirali svoju izbornu promidžbu. 8,2% kandidata je otvorilo poseban račun, a 44,5% je koristilo račun političkih stranaka. A još dodatno na onih 31,4 koji nisu uopće iskazali kojim putem financiraju svoju izbornu kampanju, putem kojeg računa, možemo pridodati i 11,2% koji su naveli da nisu otvarali posebni račun, ali da nisu koristili ni račun političke stranke. Samo 1,6% je koristilo svoj osobni račun. U 22 završna izvješća utvrđene su nepravilnosti u svezi iskazivanja podataka o sredstvima za izbornu promidžbu, a u nekima nisu navedeni podaci o donatorima. U nekim izvješćima nisu navedeni pojedini izvori donacija, a u nekima su skupno prikazivani i za donacije i za zamjenika i za kandidata što nije u skladu s propisima. Bilo je nepravilnosti utvrđenih i kad su u pitanju birački odbori. Poznato je da je Državno izborno povjerenstvo 13.5.2009. donijelo odluku kojom je dalo preporuku o visini naknada za predsjednike, članove zamjenika i članove biračkih odbora, ali nakon uvida je vidljivo da pojedina izborna povjerenstva su isplaćivala veće naknade od propisanih odnosno preporučenih, pojedina povjerenstva su isplaćivala manje od preporučenih, a na nekim mjestima lokalnim razinama nije uopće isplaćivano. Takva situacija je neprihvatljiva i treba raditi na ujednačavanju kriterija. Nakon pažljivijeg proučavanja ovog izvješća Državne revizije ukazuje se potreba na nekoliko zaključaka. Prvo, da je Državna revizija odradila iznimno opsežan, zahtjevan i složen posao i da je taj proces i dugo trajao unatoč kadrovskim resursima koja nisu bila dostatna za ovako jedan složen posao. Isto tako, nameće se zaključak da je izvješće stručno, kvalitetno i pregledno sastavljeno. Ali isto tako da se zaključiti odnosno zaključak da se ukazuje potreba za jednom malo većom stopom razine hrabrosti unijeti u ovo izvješće, a to je ako je 9 kandidata izabrano za nositelje izvršne ovlasti, a nisu poštivali propisane zakonske odredbe, propise, onda se nameće potreba da mi znamo koji su to kandidati. A ako mi znamo onda će znati i javnost koji su kandidati, a ako zna javnost onda će ti kandidati imati drugu predodžbu i drukčiju predodžbu u javnosti nego što ih imaju. Oni su izabrani, dobili su glasove, dobili su povjerenje na tomu da će poštivati zakonske propise, a oni ih prvi ne poštuju i takva imena i prezimena trebamo znati. Tko su ti koji se oglušuju, tko su ti koji se ponašaju iznad zakona, iznad propisa, tko su ti koji ne poštuju ni vaš dopis da dostave izvješće, oni ga ne žele dostaviti i na kraju još i obnašaju javnu funkciju. Za svaku utvrđenu nepravilnost nameće se zaključak, potrebniji i jasniji zaključak ne da se to dogodilo na području pretežno te i te županije nego točno ime i prezime o komu se radi, tko je počinio nepravilnost, na kojem području i u kojem gradu, kojoj općini. S obzirom na podatak da je od 576 izbornih povjerenstava njih samo 50% objavilo završno izvješće u lokalnom službenom glasilu i sredstvima javnog priopćavanja, lokalnim sredstvima javnog priopćavanja, a da i od tih objavljenih 50% čak 26% nije cjelovito, javlja se potreba propisivanja oblika i sadržaja cjelovitog završnog izvješća svih izbornih povjerenstva i roka objave. Nameće se zaključak da je potrebno i razmotriti rok objave, je li potrebno produživati rok u ovaj koji je predviđen. Ovo izvješće upućuje na potrebu propisivanja posebnog obrasca financijskog izvješća za potrebe završnog izvješća, a u kojima se moraju navesti podaci o sredstvima prema izvorima kao i troškovi prema vrstama. Za sada to financijsko izvješće popunjavaju kako tko želi. Nameće se potreba formiranja jedinstvenog obrasca za sve. Potrebno je izraditi i zakonski okvir kojim će se onemogućiti isplata naknade troškova za izbornu promidžbu onima koji nisu dostavili izvješće. Ne dostavi izvješće, a dobije naknadu za izbornu promidžbu. Takva situacija nije prihvatljiva i moramo činiti da to otklonimo takve mogućnosti. Isto tako nameće se i potreba da se onemogućuje naknada i onima koji nisu poštivali u drugim dijelovima zakonske propise, ali i da se onemogući različita isplata naknadama biračkim odborima. Zašto bi bila različita naknada biračkom odboru u jednom mjestu od drugog mjesta, a kamoli zašto bi negdje se isplaćivala više od predviđenog, a negdje nikako. Rad u biračkim odborima je jednako vrijedan svugdje i trebalo bi donijeti taj jedinstveni zakonski okvir, a ne da se prepusti n a volju lokalnim pojedincima hoće li isplatit se ili ne isplatiti honorar ili naknada za rad u biračkim odborima. Uz sve što se ukazalo potrebnim izvješće je objavljeno u uvidu u završna izvješća o izvorima i visini sredstava utrošenih za izbornu promidžbu za lokalne izbore 2009. godine je vrlo pregledno, sadržajno i klub HDZ-a ga podržava i glasovat će za njegovo prihvaćanje. Ali evo i nameće se potreba još jasnijih i odredaba koje će pridonijeti i transparentnijem korištenju državnih sredstava. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a, HSU-a uvaženi zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođo državna revizorice sa suradnicima, kolegice i kolege. Izvješće o obavljenom uvidu u završna izvješća o izborima i visini sredstava utrošenih za izbornu promidžbu kandidata i zamjenika kandidata za općinske načelnike i gradonačelnike i župane i gradonačelnike grada Zagreba te o troškovima provedbe lokalnih izbora u 2009. godini. To je naslov ovog izvješća. Sam naslov prilično jasan i detaljan. I ovo izvješće izuzetno također, bolje rečeno također jasno i detaljno i sve pohvale Državnoj reviziji. Radili su taj posao 4 mjeseca. Sasvim sigurno nije bilo jednostavno, jer sama činjenica da su i oni morali intervenirati prema obveznicima podnošenja izvješća i to u 80, čini mi se 80% svih obveznika, prema 80% svih obveznika govori da je ured Državnog ureda za reviziju taj posao kao i sve poslove do sada i pripremio se i odradio ga savjesno i kvalitetno u okviru struke. Međutim, ključno je pitanje. Ja sad neću ponavljati sve ono što su rekli prethodnici i što je rekla gospođa državna revizorica u uvodu koji su, što u čitavom tom postupku ne valja, koliki je broj, a brojevi su strašni, brojevi su ogromni. Da mi još danas imamo 9 nositelja izvršne vlasti koji nisu dali izvješće to je činjenica, da imamo preko stotinu kandidata koji su uzeli, jer ako nisu podnijeli izvješće znači da su uzeli novac za promidžbu. Uzeli su i oni drugi, ali su bili pristojni i korektni pa su napisali kakvo takvo izvješće. Ali ima ih i koji nisu napisali, koji nisu napisali nikakvo izvješće a uzeli su novac za promidžbu iz jedinica lokalne uprave. Prema tome, postavlja se i temeljem svega ovoga postavlja se ključno pitanje. Imamo jednu vrlo kvalitetan odrađen uradak, odrađen posao, izvješće od strane Državnog ureda za reviziju, naveden čitav niz nepravilnosti. I sad se postavlja pitanje a kaj sad? Ovo izvješće budemo pročitali, kroz ovu raspravu danas ćemo o njemu netko sa više duha, više simpatičnijih ili manje simpatičnijih riječi će prodiskutirati, dati svoj sud i svoj stav o ovom mišljenju. Međutim, što će se desiti iza toga? Što će se promijeniti iza toga? Mislim da je, da na to pitanje ovdje u Hrvatskom saboru trebamo dati odgovor i trebamo dobiti odgovor. Činjenica je da ove izborne aktivnosti, doduše ovo je prvi put da se načelnici, gradonačelnici i župani i gradonačelnik grada Zagreba birali direktnim izborima po novom zakonu. Ali čini mi se da ovu materiju reguliraju dva temeljna zakona. I Zakon o izboru načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika grada Zagreba i drugi zakon to je Zakon o financiranju političkih stranaka nezavisne liste i nezavisnih kandidata. Činjenica da u ovom prvom zakonu, Zakonu o izboru načelnika i gradonačelnika nisu propisani gotovo nikakve sankcije. Znači, imamo jedan zakon koji ne propisuje i koji nalaže obvezu, ali ne propisuje sankcije. Nema ni jedne sankcije koja je propisana. I činjenica da od čitavog niza nepravilnosti koje je Državni ured za reviziju utvrdio jednostavno nema sankcija. Ali isto tako je i činjenica da Zakon o financiranju političkih stranaka i nezavisnih lista i nezavisnih kandidata su propisane sankcije. I isto tako je činjenica da u ovom nalazu Ureda Državne revizije, nalazu Državne revizije postoje određeni prekršaji koji su sankcionirani ovim zakonom koji je propisao sankcije za razliku od onog prvog koji ne propisuje nikakve sankcije. Znači, ostavlja jedan zrakoprazni prostor. Broj dva. Mi imamo Državno izborno povjerenstvo, profesionalno Državno izborno povjerenstvo. Zadatak nadležnog državnog izbornog povjerenstva pored ostalog je provedba i praćenje izbora, izbornih povjerenstava lokalnih jedinica, birački odbori itd. itd. 50% izbornih povjerenstava koji su uzeli, znači 50% izbornih povjerenstava nisu napravili adekvatno izvješće koje su obvezni, a uzeli su naknadu od, mislim ukupno trošak izbornih povjerenstava koje je išlo na trošak jedinica lokalne i regionalne samouprave 54 milijuna čini mi se. Znači, ako 50% njih nije napravilo izvješće, drugim riječima 26 milijuna kuna su uzeli bespravno. Pa se postavlja pitanje Državnom izbornom povjerenstvu, ako je ono nadležno, ako ono imenuje, ako ono koordinira pa gospodo draga što vi radite? Čitajući ovo izvješće kad sam primijetio recimo taj problem, u državnom proračunu Republike Hrvatske Državno izborno povjerenstvo nas košta, ima ta stavka negdje oko 7 milijuna kuna. Pa sad postavljam pitanje, koji servis građani Republike Hrvatske dobivaju od Državnog izbornog povjerenstva? Da li smo sredili biračke opise? Što smo drugo napravili? 7 milijuna kuna. A istovremeno omogućavamo i onda se čudimo zašto izborna povjerenstva koja smo mi imenovali, izborna povjerenstva kojima smo mi omogućili, u one s pozicije Državnog izbornog povjerenstva, kojima smo mi omogućili da rade odgovorno određeni posao, i za taj posao prime naknadu, oni prime naknadu a ne odrade odgovorno svoj posao. Da su izborna povjerenstva u jedinicama lokalne uprave u općinama, gradovima i županijama odradili svoj posao, napravili ona izvješća, sigurno da bi broj načelnika, broj kandidata koji su, koji nisu poštivali ove odredbe, sigurno da bi bio manji, i sasvim sigurno da državna, ured državne revizije ne bi došao u situaciju da intervenira i traži dodatno od kandidata, kad već oni koji su za to bili plaćeni nisu to tražili, traže dodatno od kandidata da pošalju izvješća, i onda su nešto dobili, a još uvijek 230 i nešto njih nije čak ni to dalo. Nemamo propisani obrazac. Mi se sad čudimo da nemamo propisani obrazac, jer Ministarstvo financija nije stiglo, odgovorni ljudi u Ministarstvu financija nisu stigli propisati obrazac, jer normalno da za svako financijsko izvješće je Ministarstvo financija nadležno da propiše obrazac. Nisu stigli. Nemamo unificirani obrazac za završna izvješća. Nisu stigli. Ni Ministarstvo uprave, ni Državno izborno povjerenstvo, svi koji su uključeni u taj cijeli sustav nisu stigli. I u konačnosti i sad moje pitanje i predsjednicima Državnog ureda za reviziju. Kad su se predlagali ovi zakoni, koji sami po sebi nalažu vaš angažman u provedbi i kontroli ovog postupka, da li vas je itko pitao za savjet? Da li je vas itko pitao za savjet? Ako itko s obzirom na vaš posao kojega radite vrlo kvalitetno, govorim o Državnom uredu za reviziju, već čitav niz godina, pa mislim bilo bi logično i normalno da se pita onoga tko zna. I sad na kraju je pitanje svih pitanja, da li mi želimo imati sustav koji omogućava nepravilnosti kakve jesu, prilikom čitanja izvješća a to i praksa govori, neću se vraćati i ne želim vraćati, otvarati rane privatizacije, kad državna, Ured za reviziju također utvrdi nepravilnosti, ali nije se desilo nikome ništa, pa i u ovom slučaju ovo izvješće ćemo prihvatiti kao nekakav smokvin list, svi ćemo se čuditi nije bilo dobro, nisu ljudi odradili svoj posao, nije transparentno bilo financiranje izborne kampanje, donacije i sve ovo ostalo, provest ćemo u Saboru raspravu i dalje se opet neće desit ništa. I moje pitanje je pitanje kluba Hrvatske narodne stranke, Hrvatske stranke umirovljenika, prema nadležnim institucijama koje čitanjem ovog izvješća sasvim sigurno mogu naći prostor za svoj rad što im je zakonska obveza, njima je upućeno i pitanje a kaj sad? Utvrđene su nepravilnosti, kaj se bu dogodilo? U očekivanju tog odgovora, sasvim sigurno da mi ga nitko od vas ne može dati, pitanje koje sam postavio predstavnicima Državnog ureda za reviziju želimo znati, čisto zbog javnosti, da li oni koji pripremaju zakonske prijedloge, koji moraju napraviti procjenu učinka određeno to je što je i zakonska obveza, učinka određenog provedbenog, određenog zakonskog propisa na provedbu, procjenu učinka, da li je bilo tko ili itko kontaktirao Državni ured za reviziju da se napravi sustav, sustav koji neće omogućiti, koji neće dozvoliti ili neće omogućiti da čitanjem izvješća svi se čudimo, institucije koji bi trebale … [[Ne razumije se.]] također se čudimo, i iza toga ne dešava se nikome ništa. Klub Hrvatske narodne stranke, Hrvatske stranke umirovljenika prihvaća, prihvatit će ovo izvješće sa svim ovim pitanjima koje smo uputili prije svega onima koji trebaju reagirati, prije svega onima koji, čija je bila dužnost da u svom dosadašnjem radu sa svojim radom onemoguće ovakve marifetluke ali sad kad su se desili da odreagiraju i da čujemo koji su ti koji nisu odradili svoj posao u skladu sa zakonom, posebno oni koji su uzeli novac iz jedinica, iz proračuna jedinica lokalne uprave, a nisu odradili svoj dio posla.
Zahvaljujem. Na redu je klub HSS-a, uvaženi zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena gospođo državna revizorice sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Prvi smo put u prilici raspravljati o izvješću Državne revizije ovakvog tipa. Prvi put postoje konkretni podaci i pokazatelji kako se na što i čiji novac troši u vrijeme izborne kampanje. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke pozdravlja i podržava ovo izvješće, ne samo zbog iscrpnosti, odnosno obilja podataka, već i zbog činjenice što ovo izvješće predstavlja obavljanje kontrole nad zakonitošću postupanja kandidata i njihovih zamjenika pri trošenju financijskih sredstava u izbornom postupku, te zbog uvođenja reda u političku kulturu kroz izvršavanje zakonskih obaveza kandidata i njihovih zamjenika, ali i kroz detektiranje nedostataka i nepravilnosti, odnosno razloga njihova nastojanja. Može se smatrati da ovo izvješće predstavlja jedan veliki korak naprijed, posebice uzimajući u obzir činjenicu da je i zakonski okvir stvoren tek nedavno, ali i uočeni nedostatci ili nepravilnosti o kojima se govori u izvješću ukazuju da velika većina naših lokalnih dužnosnika prihvaća, poštuje i izvršava svoje zakonske obaveze. Tijekom 2009. godine u Republici Hrvatskoj su prvi puta provedeni lokalni izbori na kojima su neposredno tajnim glasovanjem na mandat od 4 godine birani općinski načelnici, gradonačelnici, župani i gradonačelnik Grada Zagreba. Istodobno je proveden i izbor njihovih zamjenika, na jednaki način i po istom postupku. Kandidati i zamjenici kandidat za nositelje izvršnih ovlasti bili su dužni najkasnije sedam dana prije dana održavanja izbora nadležnom izbornom povjerenstvu lokalne jedinice dostaviti prijevremeno izvješće o izborima i visini sredstava prikupljenih za financiranje izborne promidžbe. Osim prijevremenog izvješća, bili su dužni u roku od 14 dana od objave službenih rezultata izbora nadležnom izbornom povjerenstvu lokalne jedinice dostaviti završno izvješće o izborima i visini sredstava utrošenih za izbornu promidžbu. Od ukupno 1997 kandidata 1763 ili 88% je dostavilo, a 234 ili 11,7% kandidata nije dostavilo završno izvješće. U zakonski propisanom roku dostavljeno je 870 ili svega 49%, a izvan propisanog roka 893 ili 50% izvješća. Od ukupnog broja znači njih 1763 dostavljenih završenih izvješća u 315, odnosno u 17,9% izvješća kandidati i zamjenici kandidata nisu iskazali izvore i visinu sredstava te troškove uz izjavu da nisu ostvarili ni trošili sredstva za izbornu promidžbu. Od 1448 završnih izvješća u kojima su iskazani izvori i visina prikupljenih sredstava u 1426 ili 98% iskazani su izvori ili visina sredstava u skladu s propisima. A u 1409 ili 97% iskazani su troškovi izborne promidžbe u skladu s propisima. Najveći broj kandidata i zamjenika kandidata koji nisu dostavili završno izvješće kandidirao se u lokalnim jedinicama na područjima navedene u izvješću 5 županije da ih sada ne spominjemo i mi u Klubu HSS-a smo također mišljenja da bi javnosti osim navedenih imena županija trebalo javnosti našim građanima, navesti imena tih kandidata koji nisu izvršili svoju zakonsku obavezu, jer jasno je da je sutra upitno njihovo obnašanje njihovih složenih odgovornih obaveza sukladno Zakonu. Prema odredbama članka 32. Zakona o izborima općinskih načelnika i gradonačelnika, župana i gradonačelnika grada Zagreba, nadležno lokalno povjerenstvo jedinice je trebalo objaviti cjelovito izvješće o izvorima i visini sredstava za izbornu promidžbu svih kandidata u lokalnim službenom glasilu i lokalnim sredstvima javnog priopćavanja. Revizijom je utvrđeno da je od 576 izbornih povjerenstava 288 ili svega 50% objavilo završno izvješće u lokalnom službenom glasilu i lokalnim sredstvima javnog priopćavanja. Od 288 objavljenih izvješća 75 ili 26% nije cjelovito, odnosno ne sadrže dio podataka ili podatke o pojedinim kandidatima i zamjenicima kandidata. I ovdje također smatramo da je potrebno da nadležne institucije, prije svega mislimo na državno izborno povjerenstvo poduzmu određene mjere kako bi se ovdje izborno povjerenstvo dovelo u red i poštivalo propise. Provedbenim propisima nije određen oblik i sadržaj cjelovitog završnog izvješća te su izvješća sastavljena na različite načine. Pojedina izvješća su sadržavala podatke samo za dio kandidata i zamjenika kandidata i u njima nije bilo naznačeno zašto nemaju podataka o drugim kandidatima i zamjenicima kandidata s tog područja. Nadalje, izvješća pojedinih izbornih povjerenstva su sadržavala podatke za dio kandidata i zamjenika kandidata a za druge kandidate i zamjenike kandidata je navedeno da izbornom povjerenstvu nisu dostavili izvješće. U nekim slučajevima izvješća su objavljena isključivo na pločama lokalnih jedinica što nije u skladu sa zakonskim propisima. Pojedina izborna povjerenstva su objavljivala izvješća putem lokalnih radio postaja, na internet stranicama, a pojedina putem lokalnih glasila odnosno dnevnih ili tjednih, što također nije bilo u skladu sa zakonskim propisima. Na propisani način su postupila izborna povjerenstva koja su cjelovito i završno izvješće objavila u službenom lokalnom glasilu i lokalnim sredstvima javnog priopćavanja. Najznačajnija sredstva su ostvarena od političkih stranaka u iznosu od preko 30 milijuna kuna, i od dobrovoljnih priloga odnosno donacija u iznosu preko 10 milijuna kuna, iz vlastitih izvora ostvareno je preko 8 milijuna kuna ili 16% ukupnih sredstava. Prema odredbama članka 26. Zakona o financiranju političkih stranaka, nezavisnih lista i kandidata, nositelji nezavisnih lista i kandidati dužni su otvoriti poseban račun za financiranje troškova izborne promidžbe. A dobrovoljni prilozi i donacije za financiranje izborne promidžbe uplaćuju se na taj poseban račun. Kako bi se dobrovoljni prilozi odnosno donacije pravilno evidentirati donesen je pravilnik o načinu vođenja evidencije i izdavanja potvrda u primitku članarina ili dobrovoljnih priloga. Prema odredbama Pravilnika kandidati su dužni voditi evidencije o primitku dobrovoljnih priloga ili donacija te izdavati potvrde o primljenim donacijama. Uvidom u 1763 dostavljena završna izvješća utvrđeno je da su kandidati od dobrovoljnih priloga ostvarili preko 10 milijuna kuna ili preko 19% ukupno ostvarenih sredstava za financiranje izborne promidžbe. Najznačajnije su donacije u novcu od fizičkih osoba u iznosu preko 4 milijuna kuna ili od pravnih osoba u iznosu također preko 4 milijuna kuna. U obliku proizvoda ili usluga od fizičkih osoba ostvareno je u protuvrijednosti 283 tisuće 933 kune od pravnih osoba u protuvrijednosti preko milijun i 400 tisuća kuna. Podaci o prikupljenim sredstvima za izbornu promidžbu su u većini slučajeva iskazani u skladu sa odredbama Zakona o financiranju političkih stranaka, nezavisnih lista i kandidata. U 22 završna izvješća utvrđene su nepravilnosti u vezi iskazivanja podataka o sredstvima za izbornu promidžbu. U nekim završnim izvješćima nisu navedeni podaci od donatorima, zatim nisu bili navedeni neki izvori primjerice sredstava ostvarena iz proračuna za naknadu troškova izborne promidžbe, nije navedena tržišna vrijednost darovnih proizvoda ili usluga, ili sredstava ili sredstva nisu bila specificirana prema izvorima. U pojedinim slučajevima podaci o izvorima i visini sredstava te o troškovima su iskazani skupno za kandidate i zamjenike kandidata za izvršna tijela, ali i za predstavnička tijela jedinica lokalne samouprave, te ih nije bilo moguće razdvojiti jer je financiranje ostvareno iz istog izvora. Odnosno izvora političke stranke. Od ukupno utrošenih sredstava za financiranje izborne promidžbe najznačajniji su troškovi za usluge promidžbe i informiranja u iznosu preko 32 milijuna kuna, ili preko 60% ukupnih troškova, ukupnih financijskih sredstava prikupljenih za financiranje kampanje. Nepravilnosti u vezi iskazivanja troškova utvrđene su u 39 završnih izvješća i pretežno su se odnosile na iskazivanje troškova, odnosno iskazana su sredstva a troškovi nisu iskazani, nije iskazana struktura troškova odnosno troškovi nisu iskazani prema vrstama troškova. Državni ured za reviziju je mišljenja da je za potrebe sastavljanja završnog izvješća nužno popisati poseban obrazac financijskog izvještaja u kojem se moraju navesti podaci o sredstvima prema izvorima te troškovi prema vrstama. Nadalje, revizijom je utvrđeno da veći broj kandidata koji su stekli pravo od lokalnih jedinca nije naplatio naknadu za troškove izborne promidžbe u roku koji je predviđen za dostavu završih izvješća te spomenuta sredstva nisu iskazana u završnim izvješćima. Stoga se predlaže da se rok za dostavu završnih izvješća produži sa 14 na 30 dana i uskladi sa drugim izbornim propisima, te da se isplata naknada za troškove izborne promidžbe uvjetuje dostavom cjelovitog završnog izvješća. I završno treba napomenuti da bi trebalo izraditi one akte za koje je državna revizija utvrdila da su nužni kako bi se uočene nepravilnosti i nedoumice u budućnosti izbjegle. Također, Državnoj reviziji poznati su i oni kandidati i zamjenici kandidata koji nisu postupili sukladno zakonskim odredbama po pitanju dostave završnog izvješća, te bi trebalo pronaći načina odnosno stvoriti adekvatne mehanizme sankcioniranja takvog ponašanja, a jednako bi se trebalo postupiti sa izbornim povjerenstvima. Moramo skrenuti pažnju i na činjenicu da su sredstva namijenjena za naknade biračkim odborima isplaćena, ali sa zakašnjenjem od nekoliko tjedana. Razlozi za tako veliko kašnjenje nisu objašnjeni. No u konačnosti treba pohvaliti rad Državnog ureda za reviziju koji je nesumnjivo odradio ogroman posao, pri čemu su se djelatnici ureda zasigurno susretali sa mnogim izazovima, obzirom da ovako izvješće rade po prvi puta i da mnogi naši lokalni dužnosnici ili nisu upoznati sa zakonskim propisima ili su se oglušili na zakonske obveze koje su bili dužni ispuniti. Mi u klubu HSS-a vjerujemo da će izvješće doprinijeti većoj primjeni zakonskih propisa, a samim time doprinijeti više reda i transparentnosti prilikom trošenja financijskih sredstava u izbornom postupku. I zbog toga klub HSS-a podržati će ovo izvješće. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Time smo zaključili raspravu po klubovima. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi uvaženi zastupnik Gordan Maras. Nema ga, gubi pravo na raspravu. Drugi je uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Nema ga, gubi pravo na raspravu. Onda je na redu uvažena zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo državna revizorice sa pomoćnicima, kolegice i kolege. Kao što smo čuli već zapravo cilj ovoga izvješća o kojem govorimo je provjera podnesenih završnih izvješća, jesu li u skladu sa zakonima? Da li su izvori i visina sredstava ispravno prikazani ? jesu li za izbornu promidžbu otvarani posebni računi? Isto tako cilj je i utvrditi troškove kandidata i njihovih zamjenika i troškove lokalnih izbora koje terete državni i proračun i jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave. Tijekom svibnja, a u nekim jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave u lipnju održan je i treći krug izbora i to po prvi puta u Hrvatskoj u lokalnim izborima na kojima su neposredno birani načelnici općina, gradonačelnici, župani i gradonačelnik grada Zagreba. Odlukom Vlade Republike Hrvatske za raspisivanju izbora za načelnike, gradonačelnike, župane i njihove zamjenike, određeno je da se istoga dana provedu i izbori za članove predstavničkih tijela u jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave. Za nositelje izvršne vlasti kao što smo već čuli u 576 jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave natjecalo se ukupno 4 tisuće 359 osoba. Kandidati političkih stranaka mogli su koristiti račun političke stranke, dok nositelji neovisnih listi i kandidati moraju otvoriti poseban račun za financiranje troškova promidžbe. Od ukupnog broja najviše tj. 784 kandidata su koristili račun političke stranke, 145 kandidata je otvorilo poseban račun, 55 kandidata je kombiniralo račun političke stranke i poseban račun dok je 28 kandidata koristilo osobni račun ili gotovinsko plaćanje, što je suprotno zakonu. 197 kandidata je navelo da nije koristilo poseban račun, ali je isto tako veliki udjel kandidata 554 koji nisu naveli putem kojeg računa su financirali izbornu promidžbu. I već smo čuli od zastupnika gospodina Marića s kojim se slažem da ovo nije u redu, najblaže rečeno. Izbori za nositelje izvršne vlasti provedeni su 6 tisuća 579 biračkih mjesta i isto toliko odbora, a 576 izbornih povjerenstava je pratilo izbore. I pored obveze kandidata i njihovih zamjenika za dostavom završnog izvješća nadležnom izbornom povjerenstvu i nakon reakcije Državnog ureda za reviziju, 234 kandidata nije dostavilo završno izvješće od koji je također smo čuli 9 izabrano za nositelje izvršne vlasti. I od ukupno tisuću 997 kandidata 88,3% je dostavilo završno izvješće, ali isto tako 11,7% to nije učinilo što je veliki udjel. 18% nisu iskazali izvore i visinu sredstava, kao ni troškove uz izjavu da nisu niti ostvarili niti trošili nikakva sredstva za promidžbu što je najblaže rečeno vrlo neozbiljno. Od dostavljenih izvješća u kojima su iskazani izvori i visina sredstava 98,5% su u skladu sa zakonom ili 97,3% iskazani troškovi kampanje su u skladu sa propisima. Ovo nam je jasna indicija da je potrebno radi sastavljanja završnog izvješća propisati poseban obrazac financijskog izvještaja iz kojega će se vidjeti i izvori sredstava i troškovi prema vrstama. To bi olakšalo rad i nadležnim izbornim povjerenstvima, kao što bi se osigurali i zahtjevi za transparentnošću kako bi građani bili bolje informirani o visini sredstava koja su potrošena, kao i izvore tih sredstava koji su potrošeni za promidžbu. Svega 50% završnih izvješća objavljeno je u službenim glasilima, isto tako i sredstvima javnog priopćavanja na lokalnoj razini, a tek 26% nije cjelovito, dakle nema dijela podataka o pojedinim kandidatima i njihovim zamjenicima. Stoga je neophodno propisati oblik i sadržaj cjelovitog završnog izvješća izbornih povjerenstava i rok njihove objave. Najveći troškovi naknada izbora odnose se na proračuna jedinica lokalne i područne samouprave iz kojih je razvidno da je za provedbu izbora potrošeno negdje oko 153 milijuna kuna. Najveći udjel u tim troškovima čine troškovi naknada članovima izbornih povjerenstava i to negdje oko 54 milijuna kuna. Slijede ih naknade za rad biračkih odbora, troškovi promidžbe, materijalni troškovi, naknade stručnog osoblja i informatičke podrške. Međutim, u županiji mojoj Šibensko-kninskoj to nije slučaj. Najveći udjel troškova u ukupnim troškovima čine naknade za rad biračkih odbora, članovima biračkih odbora. Kroz izvješće se iščitava i šarolikost isplata visine naknada za rad članova izbornih tijela pa su članovi pojedinih izbornih povjerenstava dobili veće naknade, a u nekim gradovima i općina manje, također smo čuli, što je suprotno preporuci Državnog izbornog povjerenstva. Izvješće je opsežno, vrlo stručno i uvjerena sam da nam daje dobre smjernice za neophodne intervencije radi čega ću ga podržati. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. I na kraju, uvaženi zastupnik Damir Sesvečan. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolegice i kolege. Pa evo dakle pred nama je Izvješće Državnog ureda za reviziju o obavljenom uvidu u završna izvješća o izvorima i visini sredstava utrošenih za izbornu promidžbu kandidata i zamjenika kandidata, znači za nositelje izvršnih ovlasti, načelnike i gradonačelnike, župane i gradonačelnika Grada Zagreba te o troškovima provedbe lokalnih izbora koji su održani prošle godine u svibnju. Dakle, znamo da su izbori provedeni kao što je rečeno u 20 županija, 126 gradova, 429 općina. Rečeno je već koliko je kandidata sudjelovalo na tim izborima, na koliko su biračkih mjesta održani, koliko je to bilo biračkih odbora, koliko izbornih povjerenstava. Naravno da je to sve kontrolirao i na neki način usmjeravao njihov rad Državno izborno povjerenstvo. Iščitavajući izvješće može se konstatirati da je Državna revizija obavila ovaj posao, dakle uvida u predmetna završna izvješća, vrlo profesionalno, kvalitetno, u skladu sa svojim naravno mogućnostima i raspoloživim mehanizmima na način i prema postupcima utvrđenim odgovarajućim zakonima te prema međunarodnim revizijskim standardima i kodeksu profesionalne etike. Izvješće je pregledno, metodološki korektno sačinjeno i kao takvo zaslužuje svaku pohvalu. Sam uvid u izvješće imao je između ostalog dakle za cilj provjeriti jesu li ona sastavljena sukladno propisima, jesu li ispravno prikazani izvori i visina utrošenih sredstava za izbornu promidžbu, utvrditi troškove kandidata i njihovih zamjenika. Zakon o izborima općinskih načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika Grada Zagreba nalaže kandidatima za nositelje izvršnih ovlasti obvezu u roku od 14 dana od objave službenih rezultata izbora izraditi i dostaviti nadležnom izbornom povjerenstvu završno izvješće o izvorima i visini sredstava utrošenih za financiranje izborne promidžbe. Državni ured za reviziju navodi da od ukupno 1997 kandidata njih 234 ili 11,7% nije dostavilo završno izvješće, njih 234 nije ga dostavilo nakon što je Državni ured za reviziju uputio 1280 dopisa kandidatima sa zahtjevom za dostavom izvješća. Mislim da je to, a i prethodnici su dakle kolege o tome govorili, apsolutno nedopustivo. Nedopustivo je i neprihvatljivo da je od tog broja njih 9-oro izabrano za nositelje izvršnih lista, dakle za načelnike ili gradonačelnika, ne vjerujem da je netko od njih izabran za župana, ali očito dakle za načelnika ili gradonačelnika jesu. I oni su dakle danas, tih 9-oro nositelja izvršnih ovlasti na tim pozicijama koje obavljaju nesmetano, bez ikakvih problema, dakle nitko ne postavlja pitanje o njihovom očitom kršenju zakona. Nedopustivo je također da od ukupnog broja 1763 dostavljenih završnih izvješća u 315 izvješća kandidati i zamjenici kandidata nisu iskazali izvore i visinu sredstava te troškove izborne promidžbe. Dakle, evo ovo su tek neki od primjera navedenih u ovom izvješću očitog kršenja zakona koja ukazuju na određene nedostatke zakonskih rješenja koja se nisu poštivala ili su jednostavno ignorirana. Mislim da je potrebno u budućim intervencijama u ovo područje zakonske regulative, dakle područje lokalnog izbornog zakonodavstva o ovakvim primjerima povesti računa i nužno predvidjeti sankcije za ovakvo nezakonito i neprihvatljivo ponašanje. Prilika nam je to učiniti vrlo brzo jer je u proceduri donošenje Zakona o financiranju političkih aktivnosti i izborne promidžbe o kojem smo u prvom čitanju raspravljali prošli tjedan, a kojim se između ostalog upravo predviđa cjelovito urediti sankcije za nezakonito postupanje i to na način da se uz prekršajne sankcije uvode i administrativne sankcije kao što je dakle gubitak prava na naknadu troškova izborne promidžbe, obustava isplate sredstava ili gubitak prava za redovito godišnje ili za određeno razdoblje financiranje iz državnog odnosno proračuna jedinica lokalne i područne samouprave. I na kraju još ću samo naglasiti, dakle da se ne ponavljamo, da ću iz navedenih razloga svakako podržati i prihvatiti ovo izvješće Državnog ureda za reviziju. Hvala vam.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja završno reći nekoliko riječi? Da. Uvažena Šima Krasić, glavna državna revizorica. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo. Pa ja bih evo ukratko. Uvijek se zahvaljujem na vašim prijedlozima, primjedbama, one uvijek nama dobro dođu da za budući rad možemo vidjet što još možemo u okviru svojih nadležnosti obaviti. Govorim nadležnosti jer se ovdje se postavilo pitanje objavljivanja imena, prezimena onih koji nisu dostavili izvješća i onih koji su primili naknade i bili izabrani, ali nisu dostavili izvješće. Ja ću samo još jedanput naglasiti jer sam to u uvodu kazala, Zakonom o izboru načelnika, gradonačelnika, župana i gradonačelnika grada Zagreba, ma niti jednom riječju nije spomenut Državni ured za reviziju bilo kakvu nadležnost. Znači, propisano je da druga institucija vodi izbore, da su načelni kandidati dužni završno izvješće, članak 32. tog zakona govori, u roku 14 dana nakon proglašenja izbora dostaviti završno izvješće koje ima visinu i izvore prihoda i troškove. Oni su bili dužni, a Državna izborno povjerenstvo i izborna povjerenstva općinska su dužna to objaviti u javnim glasilima. Znači, da sve lokalne jedinice, a svi mi na razini države bi mogli vidjeli imena i prezimena svih onih koji to nisu napravili. Mi smo našli uporište za reviziju ovog što smo napravili u Zakonu o financiranju političkih stranaka, nezavisnih lista i kandidata u članku 26. koji je kazao, govorio je o strankama da se taj zakon što se tiče izvora prihoda, prihoda financiranja primjenjuje i na nezavisne kandidate i liste na državnoj i lokalnoj razini. Ja sam se savjetovala sa mnogima da mi ne uđemo u taj dio, a nismo ovlašteni i nama kandidati nisu bili dužni dostaviti završna izvješća, a mi smo se ovdje proglasili i našli uporište. Tražili smo od ovih koje su dostavljene da nam se dostave izbornih povjerenstava, a ostalo smo tražili direktno od kandidata i napravili smo to što smo napravili. Mi sigurno znamo imena i ovih i 234, ali nismo ovlašteni davati ta imena. Ja sam gledala i članak 37. Ustava. Kaže, imena se mogu dati samo na ovo da nas je zakon ovlastio mi bi, vjerojatno kao što smo do sad davali objavili ta imena. Ali ona su trebala biti objavljena nakon izbora, nakon dostavljanja izvješća i institucije su bile ovlaštene dati ta imena. Zato još jedanput ovdje kažem da Državni ured za reviziju nema ovlaštenja niti mogućnosti objaviti imena. Nema niti ovlaštenja niti uvjete za objavu tih imena. Znači, mi smo napravili, dali smo sve podatke, dali smo skupne podatke. Mi imamo 6262 stranice izvješća gotovih koje smo uručili nezavisnim kandidatima, tako da po zakonu mi to ne možemo napraviti. Još jedanput hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovana gospođo državna revizorica je kazala da nema ni pravo ni mogućnosti ni ovlaštenja objaviti imena za koje je utvrđeno da nisu dostavila izvješća i da nisu poštivala propise. To nije točno. Koji zakon sprječava, onemogućuje Državnu reviziju? To što se traži načina da nema ni jedan propis kojim bi se nalagalo da može to. Ali nema ni jednog zakona koji to izričito sprječava i ima mogućnosti objaviti ta imena u izvješću i Državne revizije. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. .../Šima Krasić: Mogu ja samo?/... Ne možete. .../Šima Krasić: Citirat ću samo članak zakona koji, ja bih molila da ne bude .../... Ne možete po Poslovniku, ne možete poslije ispravka netočnog navoda reagirati. .../Šima Krasić: Ali nije netočan navod kad se kaže da .../... Ali molim vas! Ali ne možete po Poslovniku ne možete. Ne mogu vam dati riječ.
Članak 37. Ustava kaže da se imena i prezimena ne mogu objaviti. Ja molim, zašto ...
Molim vas! Izvolite. Hvala lijepa. Zaključio sam raspravu već. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na izvješće o obavljenom uvidu u završna izvješća o izborima i visini sredstava utrošenih za izbornu promidžbu lokalni izbori 2009. godine. Podnositelj Državni ured za reviziju. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje zaključak koji glasi: prihvaća se izvješće o obavljenom uvidu u završna izvješća o izborima i visini sredstava utrošenih za izbornu promidžbu lokalni izbori 2009. godine. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovo izvješće je prihvaćeno jednoglasno sa 94 glasa. Ne znam gdje su se izgubili ostali glasovi u međuvremenu. Pa vas molim da malo to utječemo da se vrate oni koji su izišli.
Idemo dalje na točku 7. a to je - Izvješće Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa za 2009. godinu Hrvatskom saboru Podnositelj: Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa Povjerenstvo o odlučivanju o sukobu interesa podnijelo je ovo izvješće na temelju članka 17. Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli: Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Mate Kačan, predsjednik Povjerenstva za sukob interesa. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, cijenjene gospođe i gospodo zastupnici. Pred vama su danas rezultati rada aktualnog sastava Povjerenstva za 2009. godinu u sadržajnom i u kvantitativnom smislu. Ovo je ujedno da tako kažem prvo cjelovito izvješće ovog sastava povjerenstva. Naime, prijašnje prošlogodišnje izvješće obuhvatilo je tek posljednja tri mjeseca 2008. godine u kojima je djelovao ovaj sastav povjerenstva. A ovo izvješće obuhvaća podatke o radu povjerenstva za cijelu kalendarsku 2009. godinu. Ne želeći ni u kom smislu prejudicirati vašu ocjenu o radu povjerenstva, dopustite mi da vam prenesem viđenje samog povjerenstva o svome radu o duhu tog vremenskog razdoblja koje je po mišljenju povjerenstva u mnogo čemu različito od bilo kojeg prethodnog razdoblja. Prvi aspekt se bez sumnje odnosi na intenziviranje rada povjerenstva na predmetima. S donesenih 317 odluka i 40 mišljenja povjerenstvo je znatno premašilo ukupan broj donesenih akata u svim prijašnjim izvještajnim razdobljima. Ovo vrijedi uzimajući u obzir činjenicu da se u najvećem dijelu odluka radi o predmetima vezanim uz obvezu dostave imovinske kartice. Drugi aspekt intenziviranja rada predstavlja jačanje edukativne, dakle u suštini preventivne uloge povjerenstva. Ovaj aspekt rada nije izvorna zakonska obveza povjerenstva već proizlazi iz obveza utvrđenih akcijskim planom uz Strategiju sprječavanja korupcije. Unatoč tome preventivna uloga povjerenstva vrlo je značajna. Prevencija je pojedinačno uzevši daleko najvažniji način sprječavanja sukoba interesa a time i korupcije. U tom smislu tijekom 2009. godine u Ministarstvu uprave djelatnici Ureda povjerenstva i formalno su osposobljeni za edukativne zadaće koje su se u 2009. godini započele realizirati predavanjem državnim službenicima o pravu i praksi sprječavanja sukoba interesa. Ove godine edukativni program je proširen, te obuhvaća trajno educiranje dužnosnika lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave edukacijom o središtima županija. Treći aspekt intenziviranja rada odnosi se na zaključke koje je povjerenstvo izvelo na temelju bogate prakse, odnosno rada tijekom 2009. godine. Naime, povjerenstvo je tijekom 2009. godine uočilo znatan broj slučajeva u kojima se zakonska rješenja pokazuju djelomično ili potpuno neadekvatnima smislu i svrsi zakona. Ovdje nije ni vrijeme ni prilika za elaboriranje svakog od tih slučajeva posebice no želim istaknuti da je povjerenstvo iniciralo postupak izmjena i dopuna zakona. U ovom kontekstu želio bih naglasiti da posao institucionalnog osposobljavanja Povjerenstva za obavljanje zadaća propisanih zakonom još uvijek nije dovršen. Pri tom osobito mislim na potrebu institucionalnog povezivanja svih tijela relevantnih za povjerenstvo u ostvarivanju njegovih zadaća. Uspješna borba protiv korupcije a sukob interesa je vrlo često predvorje korupcije, uvijek je i jedino sinergijski učinak pojedinačnih napora svih njezinih aktera. Npr. u procesu verifikacije podataka iz imovinskih kartica, povjerenstvo će neizostavno morati kontaktirati, kontinuirano surađivati s Ministarstvom financija. Ta suradnja će zasigurno imati široki zahvat, od definiranja općeg okvira, oblika suradnje, do tehničkih detalja povezivanja informatičkih sustava i slično. Na kraju posljednje, ali zasigurno najvažnije. Opće je poznata činjenica da korupcija zasigurno predstavlja jedno od najvećih društvenih zala današnjice. U svim zemljama svijeta, mjera njezina suzbijanja ujedno je mjera uspješnosti društva u cjelini. Ovo globalno pravilo u punoj mjeri vrijedi i za Hrvatsku. U tom kontekstu naglašavam kako povjerenstvo smatra da djeluje u ozračju koje zastupa nultu stopu tolerancije na korupciju. Smatram također da je važno zadržati ovaj postojeći zamah i stvorenu dobru klimu u borbi protiv korupcije. Povjerenstvo je svojim radom u 2009. godini nastojalo dati svoj obol upravo takvim nastojanjima, a nastojat će to i u budućnosti. Molim vas da ocijenite naš rad u protekloj godini i unaprijed vam se zahvaljujem na svim vašim konstruktivnim sugestijama u raspravi, kao i na vašoj pozornosti. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Ali prije početka rasprave želim obavijestiti da će se Odbor za informiranje, informatizaciju i medije održati u 13 i 30 u dvorani Janka Draškovića, kako je bilo i napisano u pozivu za sjednicu, pa molim članove da budu tamo u pol 2. Najprije ćemo raspravljati po klubovima. U ime kluba HNS-a, i HSU-a uvaženi zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi predsjedniče Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa, kolegice i kolege. Ja bih na početku ovog mog izlaganja u ime kluba Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika izrazio jedno zadovoljstvo i na neki način čestitao predsjedniku povjerenstva na jednom cjelovitom izvješću, kvalitetnom izvješću, a ono što me najviše, odnosno što nas najviše raduje da ovo izvješće ukazuje na trendove porasta kvalitete u radu Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa. Da ne bi ispalo samo hvala, moram reći da sam osobno bio član ovog povjerenstva u kvoti tada vladajuće koalicije, do 3. prosinca 2009. godine i mislim da je to moje članstvo u Povjerenstvu za odlučivanje o sukobu interesa za mene jedno novo kvalitetno političko, a i ljudsko iskustvo. Dakle, treba reći da govorimo o ustvari prvoj cjelovitoj kalendarskoj godini koja oslikava cjelokupni rad povjerenstva, s time da je znakovita i problematika koja se događa praktički svake četiri godine, da se povjerenstvo 2009. najviše i bavilo dakle imovinskim karticama i zabrani načelnika, gradonačelnika i župana u Republici Hrvatskoj. Ono što treba reći da su prevelika očekivanja u javnosti od rada povjerenstva, i ja uvijek moram skrenuti pažnju kad govorim o tome da je prvenstveno uloga povjerenstva preventivna uloga, da nije povjerenstvo tu radi toga da bi kažnjavalo, da bi smjenjivalo, nego radi toga da kroz javnost rada, kroz potpunu javnost rada, sa izuzetkom samog čina glasanja, ukazuje na mogući sukob interesa, koji kako kaže predsjednik gospodin Kaćan jeste i može biti predvorje korupcije i da se na taj način ukazuje na mogući sukob interesa ili moguće sutrašnje koruptivno djelovanje. Dakle preventivna uloga je u svakom slučaju dominanta uloga Povjerenstva za sprječavanje sukoba interesa. Svakako je za pohvaliti velik broj odluka koje je donijelo povjerenstvo u prošloj godini, iako imam osobno jednu dilemu da li smo mogli napraviti još jedan korak u onom trenutku kad smo donosili odluku onih 296 odluka u paketu koje se odnose na dužnosnike koji su stupili na dužnost čelnika tijela lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave nakon provedenih izbora u svibnju 2009. godine. Naime siguran sam da jedan dio ljudi koji je obuhvaćen ovom odlukom nije ne dostavio podatke za svoju imovinsku karticu iz razloga što je nešto skrivao, nego zbog toga što jednostavno nisu znali za tu obavezu, i zbog toga što i naše stranke koje su zastupljene u Hrvatskom saboru i druge stranke nisu dovoljno educirale svoje ljude o njihovim obvezama nakon izbora na te pozicije u izvršnoj vlasti. Dakle ovdje moram priznati da smo svi dakle i čelnici političkih stranaka, isto tako suodgovorni da je ovako velik broj dužnosnika lokalne, odnosno regionalne samouprave na neki način kažnjeno. Dakle siguran sam da nisu htjeli sakriti svoje imovinsko stanje oni koji rade u nekoj firmi, a za tisuću i pol kuna mjesečne naknade obnašaju dužnost zamjenika općinskog načelnika ili zamjenika gradonačelnika. Isto tako nismo dali priliku s ovom odlukom i jednom dijelu dužnosnika koji je uredno ispunio imovinske kartice, međutim dostavio ih kome? Administraciji svoje općine i svog grada. Dakle isto nisu imali dovoljno informacija da oni to moraju osobno dostaviti u povjerenstvo, nego su očekivali da će to njihova općinska, odnosno gradska administracija u njihovo ime izvršiti. Naravno zato i imamo 87 zahtjeva Upravnom sudu kojem se ustvari traži poništenje ove odluke. Mislim da smo mogli i napraviti još jedan korak, ali ne bih osuđivao ovo. Ovo je odluka povjerenstva i ja je poštujem, i ona je donijela do određenih promjena. U kontekstu toga što sam sada rekao, zanima me i jedino oko čega bi problematizirao ovdje je zašto mi danas nemamo ovdje, ako je javnost rada povjerenstva, zašto nemamo popis ovih 40 dužnosnika, imenom i prezimenom. Kojih je to preostalih 40 dužnosnika, da li su to župani, da li su gradonačelnici, da li su općinski načelnici koji nisu dostavili svoje imovinske kartice. Jer sjećam se da smo kao povjerenstvo dali u javnost svi oni koji nisu ispunili obvezu, prema tome nema nikakve prepreke da u ovom materijalu imamo popis tih 40 ljudi koji nisu dan danas ispunili svoju obavezu. Naravno da ćemo možda to u nekom drugom izvješću imati jer ja želim to problematizirati zašto? Zato što tu imamo crnu rupu, nešto gdje imamo nedefiniran status tih ljudi koji mogu izbjegavati izvršenje svojih obveza. Mislim da bi povjerenstvo u svakom slučaju trebalo učiniti korak dalje i predlažem da povjerenstvo pojedinačno pozove svakog od tih dužnosnika i da ga pita, kolega Markovinović nećemo stavljati lisičine na ruke, to nije u nadležnosti povjerenstva, nego da pozove svakog tog dužnosnika i da ga pita za razlog zašto nije dostavio svoju imovinsku karticu što je njegova zakonska obveza. U slučaju da on nakon toga ne učini i ne dostavi svoju imovinsku karticu ili ne da valjano obrazloženje, u tom slučaju bi trebalo na neki način stvoriti određenu crnu listu dužnosnika koji ne poštuju zakone i kojih se odmah na prvi pogled može uočiti kao suspektne na moguću korupciju. Dalje, mislim da su trendovi u ovom izvješću koji govori o povećanju broja predmeta o mišljenjima vrlo dobri, da se u suštini stvara jedna pravna praksa, samog povjerenstva koja može svima služiti na neki način i kao orijentir u njihovom budućem pozicioniranju obnašanja javnih dužnosti i da svako otprilike može sebe naći u ovim slučajevima i da zna što može očekivati. Dakle, ove odluke sa svojim obrazloženjima mogu biti vrlo korisne za sve sadašnje a i buduće dužnosnike koji obnašaju javne dužnosti. Ono što bi svakako trebalo reći da se dužnosnici a i građani koji anonimno prijavljuju na neki način obraćaju ovom Povjerenstvu sa povjerenjem što je jako dobro, da nije povjerenstvo u smislu bau bau, sada će netko nekoga kazniti nego mu se obraćaju za mišljenje, obraćaju im se da provjere određena činjenična stanja i mislim da je to dugoročno dobro. Ono što bi trebalo isto tako pohvaliti je na neki način zaključak ovog izvješća koji ukazuje i pozicioniranje i temeljne elemente po kojima ovo Povjerenstvo jeste aktivni sudionik u borbi protiv korupcije i koje daje možda smjernice za sutrašnji razvoj i bolje funkcioniranje ovog Povjerenstva. Svakako ja bih htio dati ovom raspravom u ime Kluba Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika svoj doprinos tome, i predložiti da u svakom slučaju u budućnosti moramo još više naglašavati u javnosti i preventivnu komponentu povjerenstva i stvoriti od ovog Povjerenstva jedan moralni autoritet čiji će se pravorijek imati određenog značaja u našem društvu. Drugo, želio bih predložiti da se i u promjenama Zakona koje su na dnevnom redu ovog Hrvatskoga sabora ali i možda nekim drugim promjenama poveća i pojača umreženost u sustav institucija koje su uključene u borbu protiv korupcije. Dakle, ne bi smjelo ovo Povjerenstvo ostati moralni autoritet sa strane, a da ga doživljavaju građani kao svetu vodicu, dakle sigurno ne škodi ali ne koristi puno, takva uloga u Povjerenstvu sigurno ne bi trebala, nego se ona mora u ovom trendu u kojem se razvijala sada uloga povjerenstva, taj se razvoj mora nastaviti i Povjerenstvo zaista mora doći do jednog pravog, stvarnog moralnog autoriteta. U svakom slučaju na kraju ovog mog izlaganja želim reći ono što sam doživio u radu Povjerenstva, a to je u svakom slučaju jedan konstruktivan rad u samom Povjerenstvu i ono što tako nedostaje u Hrvatskom društvu, a to je otvorenost članova Povjerenstva za nadogradnju samog sustava, i širenje odnosno umrežavanje sa institucijama. To je nešto što krasi ovaj sastav Povjerenstva i mislim da Povjerenstvo ima dobru perspektivu ali naravno ne treba se zadovoljiti ovim eventualnim pohvalama nego to treba shvatiti veoma ozbiljno kao vrlo odgovornu zadaću. Ja želim samo na kraju istaknuti da će Klub Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika poduprijeti i glasati za ovo Izvješće. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je Klub HSS-a uvaženi zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi predsjedniče Povjerenstva, kolegice i kolege zastupnici. Također se pridružujem u ime Kluba Hrvatske seljačke stranke izrečenim pohvalama vezanim za izraženo i ovo sadržajno Izvješće. No, ja ću krenuti sa materijom vezanom uz korupciju pa nadovezati se oko sadržaja konkretnog Izvješća. Suzbijanje korupcije važan je segment u procesu približavanja Republike Hrvatske Europskoj uniji, ali je suzbijanje tog zla još važnije zbog toga što koči i negativno utječe na daljnji razvoj našeg društva u cjelini. Korupcija koja nije nešto novo prisutno je na svim razinama i u svim društvima i to kroz čitavu povijest, jer je oduvijek je bilo onih koji su bili spremni okoristiti se javnim položajem kako bi ostvarili svoj privatni interes. Nažalost, kako nas upozoravaju a i razne afere, stječe se dojam da se moralno zlo uvuklo gotovo u sve segmente društva. Država godišnje zbog korupcije gubi 6 milijardi kuna, pa je i to jedan od razloga zašto je u njezino suzbijanje potrebno uključiti cijeli sustav i državni aparat. U tom je smislu važan institut sprečavanja sukoba interesa, te se u ovom izvješću koje je pred nama poziva na dokument Svjetske banke prema kojem se učinkovita Strategija borbe protiv korupcije temelji na 5 ključnih elemenata. Temelji se na povećanju političke odgovornosti, na jačanju participacije civilnog društva, stvaranju kompetitivnog privatnog sektora, institucionalnom ograničenju vlasti, te na poboljšanju upravljanja u javnom sektoru. Što se prvog navedenog povećanja političke odgovornosti tiče, njezina provedba konkretizirana je u smislu mogućnosti nadzora zbog više opcija u izbornom procesu. Zatim kroz nadzor nad financiranjem političkih stranaka i transparentnost političkog procesa kroz javnost rada parlamenata i drugih tijela vlasti, te kroz određene pravne mjere institucije čiji je zadatak sprečavanje korupcije. Među njima se nalaze i pravila o sprečavanju sukoba interesa uključujući i pravila o primanju darova i ostalih koristi iz privatnih izvora, te pravila o izvješćima o imovini. Naime, uspjeh u suzbijanju korupcije postiže se sinergijom djelovanja svih čimbenika, a povjerenstvo je samo jedno od zaduženih tijela i ne može djelovati izvan okvira svojih ovlasti. U 2009. godini povjerenstvo je zaprimilo ukupno 78 zahtjeva i prijedloga za davanje mišljenja, te zahtjeve za pokretanje postupka odlučivanja o sukobu interesa. Od toga se 52 zahtjeva i prijedloga odnosilo na davanje mišljenja, 23 zahtjeva i prijedloga odnosilo se na postupke odlučivanja o sukobu interesa, dok se u ostala tri predmeta radilo o zaključku, uputi i obavijesti drugome nadležnom tijelu. Povjerenstvo je tijekom izvještajnog razdoblja održalo 6 sjednica i 6 radnih sastanaka, te je na sjednicama dalo 40 mišljenja i donijelo 317 odluka. Od toga se 296 odluka odnosi na dužnosnike koji su na dužnost čelnika tijela lokalne i područne (regionalne) samouprave stupili nakon izbora u svibnju 2009. godine. A utvrđenim je sukob interesa izrečena sankcija u visini od 10 tisuća kuna, zbog neispunjavanje obaveza obavješćivanja o imovinskom stanju što je njihova zakonska obveza. Od tih 296 dužnosnika kojima je utvrđen sukob interesa, izrečena sankcija zbog neispunjavanja zakonske obaveze, 87 ih je podnijelo zahtjev za zaštitu ustavnih prava. Za 40 dužnosnika koji niti nakon donesenih odluka nisu dostavili izvješće o imovinskom stanju upućen je poziv tijelima vlasti u kojima obnašaju dužnost da im obustave isplatu plaće, dok ne ispune svoju zakonsku obavezu. Od ukupnog broja zaprimljenih predmeta 18 ih se odnosi na dužnosnike državne razine, 50 na dužnosnike lokalne i područne (regionalne) razine, a 7 na osobe koje nisu dužnosnici u smislu zakona. Od ukupnog broja zaprimljenih predmeta, od 25 inicijatori su bili dužnosnici. A u 42 su to bile druge osobe, među kojima su često u predmetima mišljenja bili rukovodeći službenici i tijela u kojima dužnosnik obnaša dužnost dok je u 8 slučajeva inicijator bio anoniman. Od ukupnog broja predmeta koji sadrže prijave sukoba interesa u 9 predmeta prijava se odnosila na dužnosnika državne razine vlasti, u 11 na dužnosnika lokalne i područne razine vlasti, a 3 se ne odnose na dužnosnike u smislu ovog zakona. U 2009. godini sa danih 40 mišljenja o tome smatra li se određena situacija sukobom interesa, višestruko je premašen broj danih mišljenja u prethodnim izvještajnim razdobljima, a premašen je i broj izrečenih sankcija. U cilju što veće transparentnosti rada povjerenstva, povjerenstvo je sukladno izmjenom zakona omogućilo uvid medijima, organizacijama civilnog društva kao i ostaloj zainteresiranoj javnosti u svaku fazu postupka, a svi formalni akti povjerenstva su od rujna 2009. godine na web strancima povjerenstva. Tako su na tim stranicama javnosti dostupne imovinske kartice dužnosnika koji su ih dostavili. Za učinkovito djelovanje povjerenstva potrebno je jačanje njegovog institucionalnog položaja. Ove godine donošenjem Pravilnika o unutarnjem ustrojstvu ureda povjerenstva izvješena je mjera akcijskog plana uz Strategiju borbe protiv korupcije kojom su izdvojeni djelatnici iz Stručne službe Hrvatskog sabora te je tu ujedno bio i konstitutivni čin ustrojavanja vlastite stručne službe. Jačanje povjerenstva u smislu njegove potpune neovisnosti ne proizlazi samo iz procesa pripreme za članstvo u Europskoj uniji, već iz čvrste opredijeljenosti Vlade za iskorjenjivanje i suzbijanja svake situacije pa tako i one vezane uz moguć sukob interesa koja bi otvorila mjesto korupciji. Pri tome je jasno da Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa ne može samo voditi tu bitku već da je iskorjenjivanje korupcije iz hrvatskog društva potrebna sinergija svih nadležnih tijela i međusobna suradnja. Ovo kao što sam rekao u uvodu kvalitetno i sadržajno izvješće, vjerujem da će doprinijeti i svojim preventivnim djelovanjem sprečavanju sukoba interesa, jer vjerujemo da će evo svi čimbenici u ovom procesu izvršiti svoje obaveze temeljem ovog izvješća. I stoga klub HSS-a podržati će ovo izvješće Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je klub HDZ-a uvaženi zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče HRvatskog sabora, poštovani gospodine predsjedniče povjerenstva, kolegice i kolege zastupnici. Evo kolega Grčić je izvanredno statistički obradio ovo sve skupa. Ja ću nastojati da se što manje ponavljam, jer stvarno pregled rada povjerenstva smo upravo statistički dobili. Ja bih možda još rekao nekoliko riječi kao malo da upoznam javnost sa sastavom povjerenstva. Dakle, u sastavu povjerenstva su po tri člana iz vladajuće koalicije, tri oporbena člana zastupnika i pet vanjskih članova, redom vrlo afirmiranih ljudi na svom području rada. I što je za povjerenstvo jako dobro vrlo zainteresiranih za kvalitetan rad povjerenstva. I zato zapravo rezultati su moram reći više nego dobri, dakle predmeti se rješavaju što je moguće brže, ali i temeljito tako da bude što manje improvizacija. Traže se mišljenja svih stranaka koje su u postupku. Dakle, mislim da je rad kvalitetan i da do sad nismo imali prigovora, ali smo imali, imat ćemo nešto tužbi. E sad zašto tužbe, zato jer od velikog broja dužnosnika jedan broj nije predao imovinske kartice. Mi smo u dva navrata preko javnosti opominjali i tražili da to naprave. Nakon tog ostao je daleko manji broj ovih koji jednostavno nisu predali kartice. Povjerenstvo je iskoristilo svoja prava i kaznilo dužnosnike koji nisu predali imovinsku karticu sa po 10 tisuća kuna što nije malo, pogotovo za neke koji su zapravo volonteri ili volonter, gradonačelnik volonter, zamjenik gradonačelnika i sad normalno, ljudima je to teško platit. Neki su pribjegli tužbama, ali mislim da će to biti vrlo teško riješeno u njihovu korist jer se povjerenstvo i u ovom slučaju, kao i u svim drugim slučajevima, drži zakona. Evo dobro je i kolega Hrelja spomenuo zapravo da se povjerenstvo bavi prevencijom. Naime, mnogi dužnosnici postavljaju upite povjerenstvu da li su u sukobu interesa ako rade to, to i to. Dakle, jedan dio je vrlo očit da su u sukobu interesa, mi im to jasno vrlo brzo i odgovaramo i vjerujem da odustaju od poslova namijenjenih svojim bliskim srodnicima ili vlastitoj firmi ili da li su u sukobu ako primaju plaću još na jednom mjestu i slično. Ono što bi bilo dobro, da svi dužnosnici pročitaju što obuhvaća rad povjerenstva. Nema puno stranica i mislim da bi bilo dobro i na taj način bi bilo puno puno manje problema. Ovdje moram također reći da se mediji prikupljaju na sastancima povjerenstva samo onda kad su u pitanju neka zvučna imena. Onda ih je puno, onda su i kamere i ostalo i ovdje evo pohvala svim članovima povjerenstva da se ne štedi nikog, bez obzira na ime, prezime, stranku ili slično. Dakle, postupa se točno prema zakonu i mislim da je zapravo na taj način povjerenstvo itekako dobilo na ugledu. Ima sigurno i tragova korupcije, naime primjećujemo da ako šalju povjerenstvu neku prijavu bilo anonimnu, bilo potpisanu, da vrlo često šalju istovremeno i Državnom odvjetništvu i ostalim institucijama za koje misle da to mogu riješiti. Mi smo neke predmete za koje mislimo da su vrlo očiti također smo proslijedili Državnom odvjetništvu i mislim da će Državno odvjetništvo nastaviti dalje to rješavati. A na isti način smo obavijestili da je sukob interes, da je ovdje očito da se krši zakon. Ali treba reći da također ima i dosta anonimnih prijava, naime pogotovo kod smjene u vlasti u pojedinim općinama, gradovima, županijama gdje onaj koji dolazi tuži ove prethodne, dakle nakon svih izjava pa je ponekad i saslušanja svjedoka mislim da donosimo dobre i kvalitetne odluke. Naime, tog je uvijek bilo i to je dio političke borbe, ali mislim da tu povjerenstvo radi, opet moram reći, dobro. Ako govorimo o broju predmeta, jedanput sam tu sa ove govornice već statistički rekao zapravo da sve ide u korist ovom sastavu Povjerenstva. Pretpostavljam da u prethodnim sastavima povjerenstava da su se dosta teško donosile odluke, jer možda se nisu mogli usuglasit u nizu stvari i zato je evo popriličan broj neriješenih predmeta ostajao. Evo 2005. 66 neodrađenih predmeta, 2006. 103 neodrađena predmeta, 2007. 44 neodrađena predmeta, 2008. bilo je samo 5 predmeta u radu koji su kasnije odrađeni, 2009. već evo od 10 predmeta 5 u radu, 5 neodrađenih, opet velim naknadno je i to odrađeno sa velikim brojem davanja mišljenja, 2009. godina sa 40 mišljenja, dakle velikim brojem odluka. Jasno, jedan dio tih odluka odnosi se upravo i na ovo kažnjavanje. Rad povjerenstva mislim da nakon stjecanja povjerenja naših građana da će i dalje kvalitetno raditi, jer će pretpostavljam biti i prijave kvalitetne. Naime, svi oni koji ne vjeruju nekom od dužnosnika neka na internetu pronađu imovinsku karticu pa nek usporede podatke s imovinske kartice i onog što vide ili što znaju. U tom slučaju neka prijave povjerenstvu da ono što oni znadu ili što je očito ne odgovara imovinskoj kartici. Naime, ne može povjerenstvo kontrolirati tisuće i tisuće imovinskih kartica i provjeravati da li je točno što unutra piše. Upravo zato je rad povjerenstva javan, svakom dostupan. I mislim da prije bilo kakve tužbe napamet neka svi oni koji žele nešto ili nekog prijaviti što će biti svakako i velika pomoć svima onima koji se bore protiv korupcije, neka provjere što je napisano, neka provjere također da li na kraju mandata postoje velike razlike u imovini, da li su te razlike tolike da odgovaraju onom što je dužnosnik primio kao plaću cijelo to vrijeme ili je to znatno više. Velika pomoć povjerenstvu sigurno su naši građani, naši stanovnici i ja mislim da će se oni sve više i više uključivati. Naime, Internet je stvarno dostupan svima, kartice su dostupne svima, osim najužih podataka, osobnih podataka koji i ne trebaju biti dostupni, ali što se imovine tiče svakog dužnosnika mislim da ne može biti jasnije napisano jer je svaki dužnosnik napisao sam. Za sve ono što nije napisao treba također odgovarati i tu uloga povjerenstva može biti itekako velika. Evo ja zahvaljujem predsjedniku koji se primio ovog posla u dosta teško vrijeme. Evo moram reći zahvaljujem našim vanjskim članovima koji uvijek nađu pored svog posla vremena bez obzira na to koliko treba i da evo stručno i pošteno nam pomognu da to svi skupa zajedno sa nama zastupnicima odrade. Hvala.
Zahvaljujem. I u ime kluba SDP-a, uvaženi zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predsjedniče povjerenstva, kolegice i kolege zastupnici Hrvatskog parlamenta. Prvo što želim reći klub SDP-a će glasovati za prihvaćanje ovog izvješća, ali ako je politika ili ako politiku razumijevamo kao djelatnost upravljanja javnim dobrima i javnim interesima jedne društvene zajednice onda politika mora služiti svima u zajedničkom interesu, a političari moraju obavljati tu djelatnost u interesu sviju, u interesu zajednice kao cjeline. Ako političari postupaju u privatnom interesu bilo političara ili s njim povezanih osoba onda su ušli u sukob interesa. Valja reći da povjerenstvo obavlja jednu javnu funkciju u interesu građana i jedini sudac za uspješno obavljanje te zadaće je hrvatska javnost. Zato što povjerenstvo ima zadaću da kontrolira saborske zastupnike. Zato je njegova neovisnost neobično važna. I još nešto s obzirom da je u klupe došao Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju sukoba interesa, a povjerenstvo se bavi odlučivanjem o sukobu interesa moramo se dogovoriti da li je povjerenstvo tijelo, organ represivnog djelovanja ili je to moralni faktor u ime građana Republike Hrvatske, u ime javnosti. Ovako kako je sada postavljeno ili kako je bilo do sada postavljeno povjerenstvo je bilo moralni sud u ime hrvatske javnosti. I izricanje mjera nije imalo niz iskustva prethodnog povjerenstva. I sada sam bio u razgovorima sa predstavnicima Europske unije, ni sada se nisu efekti pokazali zbog kazni. Najvažnije isticano je da je najvažnije objavljivanje odluka o sukobu interesa dužnosnika. Povjerenstvo je naravno uspjelo i to je za pohvaliti i pribaviti imovinske kartice svih onih o kojima povjerenstvo vodi brigu, odnosno koje mu je Zakon o sprječavanju sukoba interesa stavilo u djelokrug i to je dobro. Ali čuli smo i ovdje, a nismo znali odgovor niti predstavnicima Europske unije kako povjerenstvo kontrolira istinitost podataka koje dobije u izvješćima ili imovinskim karticama dužnosnika. Sada se u zakonu koji je u klupama predlaže da to može učiniti povjerenstvo vlastitom djelatnošću. Dakle, mi povjerenstvo pretvaramo u represivno tijelo, jer da bi netko mogao kontrolirati istinitost podataka iz imovinske kartice mora moći utvrditi porijeklo imovine, mora imati elemente za to. S obzirom da jedino javnost kontrolira rad povjerenstva jer takva mu uloga, bit će zanimljivo rješenje koje će izići iz toga. Ako se još predviđa da povjerenstvo može podnijeti prijedlog za razrješenje imenovanog dužnosnika onda zaista gomilamo tijela koja dobivaju represivnu ulogu, a bez da tako kažem izgradnje demokratskih standarda u hrvatskom društvu, a pod demokracijom uspješnom podrazumijevamo ako sve institucije i sva tijela funkcioniraju istodobno. Ali svatko u svojem djelokrugu. Mislim da je vrlo važno naglasiti da je povjerenstvo još uvijek pod jakim utjecajem političkih stranaka, jer je i sastav povjerenstva politički. I većina članova povjerenstva je politički zainteresirana. Mislim da izgradnja sustava antikorupcijskog sustava zahtijeva daleko veći uticaj javnosti na rad povjerenstva. Dovoljno je predmeta, ali nismo se puno odmakli od konstatacije da je predata imovinska kartica niti smo sami, a bilo je slučajeva koji su zasluživali da se samo po vlastitom nahođenju, po vlastitoj inicijativi otvori predmet o sukobu interesa. Dakle, da se mi vratimo na statistiku. Tu možemo biti više nego zadovoljni. Samo izvješće govori o velikom poslu koje je obavilo povjerenstvo. Naravno i u statistici se iskazuje da je najčešće rad povjerenstva bio na tome da dobije izvješće o imovinskom stanju, imovini dužnosnika što je zapravo trebalo već prevladati. Hrvatska demokracija je i ovaj sukob interesa ima pravo javnosti već skoro osam ili sedam godina i mislim da nema nikakvog razloga da dužnosnici na koje je adresiran Zakon o sprječavanju sukoba interesa ne obavljaju svoju funkciju, odnosno svoju dužnost u rokovima kako je to i predviđeno zakonom. U tom smislu zaista bi bilo dobro obavijestiti tijela o kojima djeluju ili tijela koja su ih imenovali za taj nemar. Ali u svakom slučaju važno je obavijestiti javnost. Na kraju ja želim da povjerenstvo da tako kažem dobije status koji zaslužuje i u javnosti i u zakonima i u Hrvatskom Parlamentu, odnosno hrvatskom proračunu. Poduprijet ćemo ovaj izvještaj. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. A onda drugi je po redu uvaženi zastupnik Josip Salapić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine predsjedniče povjerenstva, uvažene kolegice zastupnice i zastupnici. Pred nama je Izvješće Povjerenstva za sprječavanje sukoba interesa za 2009. godinu. Ovo je četvrto vaše izvješće Hrvatskome saboru koje kontrolira i provodi one mjere koje ste nam vi u vašem izvješću kao problematiku i kao izvješće o vašem radu za 2009. godinu naveli. Ono što bih ja rekao svakako da je izvješće kvalitetno napravljeno, pregledno i da se vidi taj trend porasta i važnosti uloge povjerenstva, ali i društvene svijesti kako političkih dužnosnika, gradonačelnika, načelnika, zastupnika na državnoj i lokalnoj razini, tako i naših građana. Ono što je vrlo važno naglasiti, to je da je potrebno prije svega ukazati javnosti što je stvarni razlog osnivanja povjerenstva, i svakako ukazati na one probleme kako bi vaše izvješće za sljedeću godinu i vaš rad u sljedećoj godini bio svakako bolji, a tome težimo i mi zastupnici i dužnosnici u Hrvatskom saboru, a vjerujem i sve one kolege koje su se možda zbog znanja ili neznanja našli u problemu kada su trebali postupiti po Zakonu o sprječavanju o sukobu interesa i po Pravilniku o radu vašega povjerenstva. Prije svega mislim da vaše povjerenstvo treba vratiti povjerenje u rad i u obnašanje političkih dužnosti jer u ovo vrijeme danas se sve gleda potpuno drugačije nego što se gledalo nekada prije. Ja sam jednom u svojoj raspravi rekao da se u Hrvatskom saboru počinjala rasprava sa časni Hrvatske sabore, danas se zbog nekih propusta i zbog pojedinaca dovodi u pitanje samo obnašanje javnih i političkih dužnosti, a prije svega građani po onoj intenciji kada netko kaže jedan lopov, svi lopovi, misle da je posao političara nečastan, i da se svi politikom i javnim dužnostima bave samo za osobnu korist, samo kako bi se osobno obogatili na račun građana i pojedinaca. Mislim da je časna dužnost obnašati političku funkciju kako ovdje u Hrvatskom saboru, tako mislim da je svakome časno biti načelnik, gradonačelnik ili župan određene županije u Republici Hrvatskoj. Znamo da je situacija teška, znamo da su vremena takva da zbog i gospodarske krize i zbog narušene i kolektivne svijesti, ali i odgovornosti pojedinaca može doći u pitanje i ono što mi ovdje radimo ali i ono što vi kvalitetno obavljate u svome povjerenstvu. Prije svega treba vratiti povjerenje građana u obnašanje javnih dužnosti, a upravo je vaše povjerenstvo korektiv javnih ponašanja i korektiv onih situacija kada se određene osobe zbog svojih postupanja ili nepostupanja nađu u sukobu sa zakonom i prije svega nađu u sukobu sa onom dužnosti koje obnašaju a trebale bi je obnašati časno i pošteno. Vaše povjerenstvo prije svega treba svoj rad primijeniti i na jedinice lokalne uprave i samouprave, jer se ne može dozvoliti da pojedini dužnosnik se pravda sa time da nije znao kakve su odrednice zakona, da nije znao što je propisano kada netko postane dužnosnik, načelnik, gradonačelnik ili župan, i svakako treba to informiranje i to doškolovavanje dužnosnika provesti na svim razinama, kako na ovoj državnoj što je već poznato, tako i na onim lokalnim razinama, jer pojedini dužnosnici zaista poslije izbora ne znaju što im je činiti, pa je svakako nužno i važno da ih i vi kao povjerenstvo obavještavate o tome. Pohvaljujem i ono što je se objavljuje na Internet stranicama vašeg povjerenstva, tako da svi oni koji su zainteresirani mogu u svakom trenutku znati što tko od političara i dužnosnika u datom trenutku od imovine raspolaže i ima. Svakako ne treba vršiti progon nad ljudima koji obnašaju javne dužnosti i mislim da nije interes toga da se tamo kopa, jedva čeka da netko stane na minu pa da nastrada zbog toga što treba časno obnašati svoju dužnost, nego prije svega treba dati ljudima na znanje da ono što se radi, i ono što su ljudi dali kao svoj glas na izborima je časno i pošteno, a onaj pojedinac koji se ogriješi o zakon postoje institucije pravne države, postoje i druge institucije osim vaše koje se trebaju zajednički udružiti i zajednički se boriti protiv onih koji su svojim javnim radom nanijeli štetu i ljagu časnom i poštenom poslu koji trebamo ovdje raditi u Hrvatskom saboru, u Vladi, a i na svim razinama državnoj, lokanoj i onoj najnižoj općinskoj i mjesnoj. Vaše povjerenstvo svakako u svom izvješću naglasilo ono što je problematično. Pozdravljam i osnivanje Ureda povjerenstva, pozdravljam i edukaciju ljudi koji rade u vašem uredu, pozdravljam i sve one mjere koje ste predložili, a koje su dakako bolje da bi vaš rad bio uspješniji i kvalitetniji, i smatram da će se vremenom i to možda narušeno povjerenje i možda ono što je krivo krenulo ponekad vratiti na svoje prave staze. Vama i vašem izvješću za 2009. godinu dajem punu potporu i glasat ću za usvajanje ovog izvješća u Hrvatskom saboru. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine predsjedniče Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa, kolegice i kolege. Ja sam krajem prošle goidne, u prosincu prošle godine imenovana članicom povjerenstva, i nadam se da neće sad biti, kako nisam sudjelovala u radu povjerenstva u 2009. godini, nadam se da neće biti sukob interesa ovo što ću govoriti o ovome izvješću. Usuglašeni stavovi klubova zastupnika koji izriču pohvale na dostavljeno izvješće najbolji su odgovor onima koji su povremeno prozivali povjerenstvo, dakle predsjednika i članove povjerenstva za njihov rad, odnosno kako su oni tvrdili nerad, kad se vide rezultati rada povjerenstva dostavljeni ovome Visokome domu u ovome preglednom, sadržajnom i transparentnome izvješću. Ja ću poput kolege Salapića također pohvaliti ono što je povjerenstvo tijekom 2009. goidne postiglo, a to je da su sve odluke koje povjerenstvo donosi dostupne javnosti na Internetu, i na taj način je upravo dostupnost javnosti i transparentnost rada najbolji pokazatelj da ovo i rad ovoga povjerenstva je podložen kritici i uvidu javnosti. A ujedno sve ove pohvale koje su dosada izrečene su odraz i potvrda dobre politike Vlade Republike Hrvatske koja je u svim svojim dokumentima proglasila nultu stopu u borbi protiv korupcije. Kad govorimo o sukobu interesa u obnašanju javnih dužnosti, najčešće se misli evo i neke kolege su ukazale na to, ovo povjerenstvo nadzire i ponašanje, odnosno djelovanje saborskih zastupnika. Kolegice i kolege, ja mislim da kad govorimo o dužnosnicima da su to svi oni dužnosnici koji su u članku 1., odnosno, da članku 1. Zakona o sprečavanju sukoba interesa taksativno navedeni koji su dužnosnici i koji imaju obvezu dostavljanja imovinske kartice Povjerenstvu. Usput voljela bih da dobijem odgovor koja još zemlja u borbi protiv korupcije imovinske kartice svojih dužnosnika objavljuje na Internetu, to je pitanje za predsjednika povjerenstva. Pa mislim da smo tu otišli korak dalje ili da smo u vrhu u borbi, ili ovakvom jednom načinu na koji se borimo protiv korupcije i mita. Kada sam rekla ovo, nije samo za saborske zastupnike, nego za sve dužnosnike ukazala bih u ovome Izvješću ono o čemu sam govorila tijekom ove godine od kada sam aktivno uključena u rad Povjerenstva. A to je tumačenje jednog članka koji propisuje i koje povjerenstvo tijekom 2009. godine smatralo da su vijećnici općinski, gradski i vijećnici županijskih skupština dužnosnici pa je u takvim predmetima Povjerenstvo davalo mišljenja i donosilo odluke. Ne želim ukazati samo na [[Upadica Ivan Jarnjak: Izvolite nastavite, smirit će se oni.]] Hvala lijepa. Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, ne želim ukazati samo na tumačenje odredbe jednog članka Zakona, nego na dosljednost da se u ovom Izvješću, vidim da je Povjerenstvo nekada vijećnike nazivalo dužnosnicima, a nekada ih je nazivalo obnašateljima javnih dužnosti. Evo ovako, na stranici 9., stranici 13., stranici 32., stranici 37. a kod odluka na strani 47., 51. i 57. i nije problem što su u jednom trenutku zakonom iz 2004. godine predsjednici općinskih vijeća koji su obnašali dužnosti načelnika, po tome zakonu bili i vijećnici i načelnici, dakle izvršna i predstavnička vlast. Ali toga više nema, pa bih molila onda i u radu i u Zakonu na kraju krajeva kada budemo govorili o izmjenama Zakona, da se ovo pitanje riješi jesu li vijećnici, članovi predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne samouprave dužnosnici ili nisu. Pohvalit ću edukaciju koju provode članovi Povjerenstva zajedno sa predstavnicima pravosuđa i Ministarstva uprave, također jednom od mjera akcijskoga plana Vlade Republike Hrvatske i sustavno obilaze županije na području Republike Hrvatske, kako bi dužnosnike jedinica lokalne i regionalne samouprave upoznali sa borbom protiv korupcije odnosno sa sprečavanjem sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti. Iz svega da ne duljim jer očito imamo svi u ovoj Sabornici isto mišljenje o ovome Izvješću, čestitam što smo u međuvremenu svima nama, što je Povjerenstvo se izdvojilo, stručna služba Povjerenstva se izdvojila iz Sabora i postala je neovisno tijelo dakle, ured Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa. A koliko je Povjerenstvo ozbiljno radilo svoj posao svjedoči i ovo poglavlje u kojem u Izvješću stoji da je iniciralo, iniciralo i predložilo ali u tom trenutku ne u svojstvu ovlaštenog predlagatelja, izmjene i dopune Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti koje su najvećim dijelom usvojene i nama su dostupne u dostavljenome Prijedlogu izmjene i dopune Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti. Dakle, zbog svega ovoga jednako kao i moji kolege čestitam na dosadašnjem radu Povjerenstva i nadam se da će taj rad i ubuduće biti još bolji u interesu kako javnosti, tako i sprečavanju sukoba interesa svih nas dužnosnika u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege, ja ću se u uvodnom dijelu izlaganja pridružiti svima onima koji su poduprli ovo Izvješće. Jer mislim da ono to zaslužuje, vrlo kvalitetno je to napravljeno, opsežno je, u cijelosti odražava rad i aktivnost Istražnog povjerenstva. I sistematizirati ga možemo u tri odvojene ili zasebne cjeline. Prva ta cjelina bila bi zbir podataka o konkretnom radu Povjerenstva sa brojem donesenih akata odluka i mišljenja. Drugi dio predstavljao bi sadržaj formalnih akata, dakle u mogućnosti smo se svi upoznati i sa sadržajem donesenih akata. I treći dio odnosi se na ocjenu stanja u smislu statusa i rada Istražnog povjerenstva sa posebnim osvrtom na propise koji reguliraju ovu materiju. Dakako da je u ovom smislu ovo Izvješće nedvojbeno treba prihvatiti, odnosno da je prihvatljivo. Posebno je značajan onaj dio Izvješća koji se odnosi na analizu sprečavanja sukoba interesa i borbi protiv korupcije, te ulazi povjerenstva u tim procesima. Treba prihvatiti one stavove koji smisao instituta sprečavanja sukoba interesa pronalaze u puno širem kontekstu borbe protiv korupcije. Međutim, sukob interesa ne može samo za sebe biti institut ili borba, dakle razrješavanje sukoba interesa ne može sam za sebe biti dostatan za suzbijanje u punom smislu riječi ili ukupnosti korupcije s obzirom na činjenicu da tu uvijek pronalazimo dvije situacije. Dakle, odnosno da se samo Povjerenstvo nalazi u dvije situacije. Tijelo koje primjenjuje Zakon o sprečavanju sukoba interesa nije i ne može biti tijelo kaznenog progona. Čak niti onda kada postupa u predmetu čija činjenica osnova upućuje na postojanje kaznenog djela. Dakle sukob interesa uvijek čini prethodni ali opći okvir svakom korupcijskom kaznenom dijelu. I s druge pak strane duga situacija kada okolnosti sukoba interesa ne predstavljaju kazneno djelo korupcije, a osobito kada se radi o budućem mogućem sukobu interesa takve naravi da zahtjeva dosita specifičan postupak i mjere kojima se sukob interesa ponajprije sprječava, a tek potom sankcionira. Dakle, najprije sprečavanje, prevencija, a tek potom sankcioniranje. Zaključno, povjerenstvo premda važno tijelo nije niti može biti jedino tijelo sa tom zadaćom, jer prava mjera uspjeha u suzbijanju korupcije treba biti u krajnjoj liniji razmjerna mjeri društvenoj svijesti o nedopustivosti korupcije i koruptivnog ponašanja i to na svim razinama i u svim njezinim aspektima. Upravo u tom smislu ovo izvješće, ali i rad povjerenstva treba shvatiti, odnosno samo povjerenstvo treba shvatiti kao tijelo koje stoji uz bok brojnim institucijama sa istom ili sličnom, ali u prvom redu preventivnom ulogom. I u tom smislu dakako ovo izvješće treba prihvatiti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnika Mirjana Ferić-Vac. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine predsjedniče povjerenstva, kolegice i kolege. Izvješće koje se danas nalazi pred nama o Povjerenstvu za odlučivanje o sukobu interesa je iznimno važno. Važno je stoga što je sukob interesa ako nije prvi korak u korupciji, kriminalu, onda je prvi korak do toga. U ovom izvješću je sadržano mnogo slučajeva koje bi možda u nekom davnom vremenu u kombinaciji dvaju jezika Willy Brandt "Petitessen" ali slučajevi koji su itekako važni za građanstvo za građanke i građane da steknu povjerenje da nisu svi isti, da na kraju nitko nije nedodirljiv i da je svatko i u sumnji sukoba interesa dostupan nekom istraživanju i donošenju suda o tome i na kraju provjeri toga i njegovoj potvrdi da nije u sukobu interesa. To je pravo svakog građanke i građanina u slučaju bilo koje vrste sumnje. Ono što je također dobro da su ovakva izvješća apsolutno javno dostupna i ja mislim da daleko više treba koristiti svu dostupnost civilnog društva kako bi građani shvatili da to postoji. Kod građana postoji jedan otklon prema svim, a koji su dužnosnici, jer ako je jedan onda su svi isti. A to nije točno. I stoga je dobro da se povjerenstvo bavi pojedinim slučajevima, dobro je da se nazove imenom. Jer netko tko je krivo stavljen u kontekst bilo kakvog sukoba interesa ima na kraju i svoju osobnu satisfakciju. Ono što je također dobro da imamo ovu vrstu povjerenstva je temelj demokracije u društvu u kojem nema sukoba interesa, nema sljedeće karike do eventualno mogućnosti ucjenjivanja, nema sljedeće karike do kriminala, do korupcije itd. dakle elementa koji u svakom slučaju podrivaju temelje demokratskog društva, vladavine prava, što nažalost vrlo često nalazimo u percepciji građanki i građana. Rekla bih da ste naveli ovdje nekoliko slučajeva koje se nadam da će i promjena zakona regulirati. Ovo što ste govorili o imovinskim karticama. Naravno jedan broj ljudi kojih se to ticalo nije to eventualno ni znao. I dobro je da se uzme i zakon ali i rad povjerenstva i u onom jednom elementu bona fide. Ako su to ljudi koji su jedanput upozoreni mislim da je to dovoljno i da je to dobro. Dakle, rad povjerenstva i ovo izvješće u svakom slučaju moramo gledati i u kontekstu Zakona o sprečavanju sukoba interesa i obnašanja javnih dužnosti i promjena toga zakona. Dakle, gledamo da se taj zakon iz 2003. godine itekako nadopunjuje i na svoje dobre elemente. Ono što bih osobno rekla o ovom izvješću je ipak da jedan broj imena koje su se našle na svim portalima, svim medijima nije dodirnut ovim izvješćem, nije dodirnut radom povjerenstva. Imamo slučajeva koji su itekako značajni za nedostatak demokracije i netransparentnost i vjerujem da će ubuduće povjerenstvo dirnuti se i velikih riba da tako kažem jer mreža kojom povjerenstvo radi ne može imati samo velika okna, mora imati i malo sitnija okna. Ono što se nikako ne smije desiti je da ovakva vrsta izvješća postaje dio nekakvog represivnog sustava. Zato postoje drugi zakoni, druga rješavanja. Mora biti screening zapravo demokratskih odnosa i dobrih namjera da se ti odnosi održe, da ih se kontrolira i da građani i građanke žive sigurni od toga da sve elementima koji postoje bore protiv toga. Građanke i građani su sigurni ne samo kada je mir, nego kada su sigurni od straha da bi netko mogao biti korumpiran ili biti u sukobu interesa i tako ugroziti njihovo temeljno ljudsko pravo. U tom smislu svako dobro povjerenstvu i dalje uz sve ograde da mora biti u službi, a ne smije biti represivno. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I na redu je uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine predsjedniče povjerenstva, kolegice i kolege. Ja sam član ovog povjerenstva i zato neću govoriti niti braniti niti osporavati ovo izvješće, jer bih bio u sukobu interesa. Ali mislim da je ipak dobro dodati nešto na ovu raspravu obzirom da smo jedva dotakli jedno područje koje je čini mi se vrlo važno, a to je onaj razgovor koji smo prošli tjedan imali sa predstavnicima Misija Europske unije koji su razgovarali sa članovima povjerenstva. To je jedno vrlo, vrlo značajno područje i o tom bih želio nešto reći. No prije toga dozvolite mi da smo u proteklih nekoliko godina napravili uistinu značajne pomake, dobili smo prostor, možda nije najadekvatniji, dobili smo opremu. Nije potpuno cjelovita ali ipak služi svrsi. Dobili smo 5 zaposlenika, 4 od njih su fakultetski obrazovani i daktilografkinju. Prema tome, imamo ja bih rekao odgovarajuće uvjete. Više nije problem toliko u tehnici, nije problem toliko u nama članovima povjerenstva, ali postoji jedan ozbiljan problem. To je problem u zakonskom okviru kolegice i kolege u kojem radimo. To ponavljam dakle u zakonskom okviru. Pravo je pitanje danas koje moramo ovdje postaviti jedni drugima je koliko ovo povjerenstvo stvarno doprinosi prevenciji kriminala i korupcije. Ja moram reći da smo mi samo jedan mali vijak, kotačić u jednom vrlo složenom mehanizmu borbe protiv kriminala i korupcije i pitam se da li smo uopće značajan kotačić ili smo potpuno beznačajni. Naime, taj prošlotjedni boravak Misije Europske unije u Zagrebu ukazao nam je na niz nedostataka u našemu radu, bolje reći u radu odnosno u zakonskom okviru, ne u našem radu. Nisu oni ništa, oni su rekli mi unutar zakonskih ovlasti koje imamo radimo dobro, korektno, ali taj okvir nije dobar. Dajte da idemo redom, jer mnogi od vas vjerojatno niste imali priliku dobiti nekakav zapisnik ili čuti o čemu smo raspravljali. Kada se raspravljalo o imovinskim karticama pitali su nas prvo… … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Ja vas molim kolegice i kolege, ja sam bio korektan, slušao sam vas, nisam dobacivao. Kad smo razgovarali o imovinskim karticama pitali su nas kada primijetite da je bitna razlika u imovini na početku i na kraju mandata što tada, kolegice i kolege članovi povjerenstva poduzimate. Da li odete u poresku upravu, da li s njima analizirate tu imovinu, da li je suprug i supruga svojim plaćama da li su oni mogli tu razliku pokriti. Prema tome, jasno pitanje koliko smo umreženi u sustav. Drugo, pitali su nas vezano uz imenovane osobe dakle njih ne zanimaju samo dužnosnici već i mnogi drugi. Kaže, zašto se o njima ne brinete, zašto nisu dio vaše nadležnosti. Pitali su čini mi se načelnik policijske stanice naručuje opremu od tvrtke čiji je on suvlasnik. Da li vi, direktno je pitanje bilo predsjedniku, da li vi možete anulirati takav ugovor o kupnji te opreme. Dakle, traže i očekuju veće nadležnosti. Treće, kupovina kuće. Netko je kupio kuću, a iz imovinske kartice vidimo da nema ušteđevine. Što vi tada činite, da li imate kapacitet, ljude koji su to u stanju istražiti da vidite o čemu se radi i da idete prema sudu. Ili se vi svako toliko nalazite sa kolegama iz policije, Interpola, iz DORH-a pa oni taj posao odrađuju kao dio sustava, ali na vašu inicijativu. To je bilo direktno pitanje. Zatim, lažno prijavljivanje imovine. Da li smatrate da bi to trebao biti samo sukob interesa i ove simbolične kazne o kojima smo im govorili ili bi to trebalo biti kazneno djelo. U nekim je zemljama to kazneno djelo. Prema tome, i tu možda treba neke pomake učiniti u zakonskom okviru unutar kojeg djelujemo. Peto, zašto se bavimo samo dužnosnicima kaže. I službenici u državnoj upravi, lokalnoj i regionalnoj samoupravi često puta dolaze na posao samo zbog svog ureda, telefona, … [[Govornik se ne razumije.]] veza, protekcija, a sve odrađuju u korist firme svoje koju vode na punici. Znate, između redaka smo to čitali. To su pitali nas. Gdje su ti ljudi, kakav je vaš utjecaj na njihov sukob interesa, sukob javnog i privatnog i na drugim razinama vlasti. Dalje. Ako vi odlučite da je netko u sukobu interesa, a taj ipak prihvati obavljati tu drugu funkciju koja nije kompatibilna koje su sankcije, što vi možete učiniti, da li možete spriječiti da on sjedne i u tu drugu fotelju. To su bila pitanja, konkretna pitanja. Mi nažalost kao povjerenstvo tu možemo učiniti vrlo malo ili ništa. Nadalje, kako surađujemo sa nevladinim sektorom. Koje su to nevladine organizacije, koliko se često nalazimo s njima, koliko se koristimo njihovim podacima, što je sa zviždačima itd., itd. Dakle, niz vrlo korektnih pitanja vezanih uz kompletan sustav i mi trebali biti dio tog sustava, dobro umreženi sustav i moći komunicirati jasno sa svim ostalim elementima. Evo još jedno pitanje. Onih 40-tak dužnosnika koji nisu ni nakon ne znam koliko naših pokušaja ispunili imovinske kartice oni su nas direktno pitali što činite s njima. Oni u većini država dolaze na crnu listu, oni bivaju trajno praćeni jer iz nekog razloga neki od njih su to krili. Nešto se krije iza toga. Prema tome da li imate sustav trajnog praćenja onih za koje sumnjate da korektno odnosno nekorektno ispunjavaju obrasce. Evo kolegice i kolege, prema tome iz ovoga vidite da ono što nas čeka vjerojatno za nekoliko dana izmjene i dopune zakona u okviru kojeg mi radimo čini mi se da ćemo morati vrlo uskoro ići na još jedan popravak, na još jedno proširenje naših nadležnosti, na pokušaj da zaista ovo povjerenstvo postane dio sustav, da bude umreženo i prema poreskoj upravi i prema pravosuđu i prema DORH-u i prema drugim tijelima koji su svi uključeni u borbu protiv kriminala i korupcije. Mi do sada, kolegice i kolege, nikada nismo ni sa kojim drugim tijelom pa čak i saborskim tijelom koje se bavi kontrolom ili pokušajem jasno suzbijanja kriminala i korupcije ne sjednemo, ne dogovaramo zajedničke stavove, zajedničke poteze, zajedničke velim promjene i u zakonodavnom okviru, ali i u praktičnom. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo tri replike. Prva je uvaženi zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženom kolegi bih replicirao u onom dijelu kada se sam pozvao da je u sukobu interesa svaki onaj koji je član povjerenstva, a saborski zastupnik je i onda u svojoj raspravi podržava izvješće i rad povjerenstva. Dakako da je to možda kazao kao jednu ovako figuru, ali zasigurno to nije nikakav sukob interesa niti je u sukobu interesa onaj koji je član povjerenstva, a kao saborski zastupnik ima mogućnosti raspravljati o izvješću, podržati ga, ne podržati ga, dakle svi oni koji su u tom smislu podržavali apsolutno nisu u sukobu interesa. I s druge pak strane moja replika ide u onom pravcu kada je uvaženi kolega komentirao zapravo iznosio činjenice sa radnog sastanka koji smo uistinu obavili sa predstavnicima Europske unije. Međutim, naglasak sa tog radnog sastanka po meni jest upravo u tome da povjerenstvo radi temeljem zakona i dužno se ponašati u okvirima zakonskih normi koje važe. Svi ovi problemi, sva ova "otvorena pitanja" koja se javljaju u radu zapravo u tom smislu mogu biti, trebaju biti i već jesu predmetom izmjena zakona koji bi sve te pomalo stvari koje su u dvojbi trebao razriješiti, ali na način da se to ponajprije zakonom definira i kada se usvoji kao zakonska norma to će tek onda biti obveza za rad odnosno ponašanje svih nas u tom povjerenstvu. Dakle, ja kao isto tako član povjerenstva u tom smislu podržavam ovo izvješće. Mislim da ono odražava pravu sliku onoga što smo radili. Mislim da je dobro sačinjeno i mislim da je rad u tom, temeljem postojećeg zakona samog povjerenstva apsolutno se može prihvatiti odnosno ocijeniti kao vrlo dobrim, a to u krajnjoj liniji proizlazi iz svih onih rasprava u ime klubova, a i pojedinačnih rasprava koje sam ja danas uspio čuti u ovoj sabornici.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Hvala kolega Tomljanoviću na ovoj replici. Ja sam jasno simbolično rekao da sam u sukobu interesa, ali ja mislim da moramo uvažiti i takvo ponašanje naših kolega u brojnim europskim državama kada se raspravlja o materiji koja je vezana uz njihovu struku i njihov privatni posao. Često puta ćete vidjeti da će saborski zastupnik, član županijskog odnosno regionalnog i lokalnog vijeća doći predsjedniku, predsjedatelju reći mu molim vas obznanite da ja neću sudjelovati u raspravi, da neću glasovati jer se radi o materiji koja bi bila u sukobu interesa kada bi to tako činio. Prema tome, to jednostavno sam napravio da bi mi počeli se tako ponašati. To je red, ako želimo zaista doprinijeti da na nešto liči ova naša rasprava u svezi sukoba interesa.
Zahvaljujem. Druga replika je uvažene zastupnice Marijane Petir. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ja bih se pridružila u stvari onome što je kolega Dorić rekao pohvalama rada povjerenstva. Mislim da promjenom vrha povjerenstva, odnosno ljudi koji su došli na upravljačke funkcije, ali i ekipiranjem i stručnih službi povjerenstvo je doista pokazalo zavidne rezultate, pokazalo da ozbiljno radi u okviru naravno svojih nadležnosti. Politika je onakva kakvi su ljudi koji je čine. I sve više dobrih ljudi u politici politika može biti bolja. Kao što u svakom žitu ima kukolja, tako ima i onih političara koji ne misle o općem dobru, nego koji koriste mandat koji im je povjeren od građana da bi se osobno okoristili. Sigurno da povjerenstvo, što je vidljivo i kroz izvješće se susreće sa različitim drastičnim primjerima nad kojima se zgražavamo i mi ovdje kao zastupnici, ali i cjelokupna hrvatska javnost. Složila bih se s kolegom Dorićem da bi povjerenstvo itekako trebalo povećati ovlasti jer mi se čini da nadležne službe nisu do sada dovoljno reagirale kad je povjerenstvo ukazalo na određene propuste. Ako neki dužnosnik svjesno lažira svoju plaću, kao što smo mi imali slučaj jedne županice u Hrvatskoj ili ako prikriva svoju imovinu i povjerenstvo ukaže na taj problem i upozori i nakon tog se ništa ne promijeni, onda takvi dužnosnici trebaju doći na crnu listu. Moje je pitanje kako to da se Državno odvjetništvo, USKOK, policija ne pitaju kako je moguće da netko tijekom četverogodišnjeg mandata stekne imovinu u iznosu od 4 milijuna kuna. Pa zar je to mogao steći od svoje plaće? Zbog toga evo vama gospodine predsjedniče povjerenstva sva pohvala vašim stručnim suradnicima i službama. Ja vjerujem da ćete se doista ekipirati do kraja kako je to predviđeno Pravilnikom. Ali pozivam i nadležne službe da doista ozbiljno shvate ove zaključke povjerenstva i da po njima postupe.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Miljenko Dorić.
Zahvaljujem se kolegici Petir, potpuno se s njom slažem. Rekao bih i ponovio tri detalja. Ovlasti treba povećati, koordinaciju između nas i svih ostalih koji sudjeluju u borbi protiv kriminala i korupcije treba unaprijediti. I treće, barem na duže staze razmišljati o potpunoj profesionalizaciji i drugom načinu izbora članova povjerenstva. Da je profesionalan sastav Sabor, odnosno politika ne bi trebali sudjelovati u toj priči. Prema tome, sa ta tri zahvata dugoročno sigurno da bi napravili još jedan veliki korak.
Hvala. Na redu je replika, uvažena zastupnica Mirjana Ferić Vac. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolega Dorić me potakao samo da dodam na temu nevladinog sektora. "Transparency Interantional" djeluje globalno i to je organizacija koja slijedi ovakove tragove koji se pojavljuju u povjerenstvu, ako ih ne može dokazati slijedi ih do u nekoliko generacija. Naravno da ovo povjerenstvo fizički nije postojalo 30 godina ili više, ali u izvješćima i u razgovorima sa predstavnicima "Transparency International" saznat ćete sljedeće: da slijede, dakle jedan trag koji je nedodirljiv u dvije generacije. Gle iznenada u trećoj off shore kompanije, otoci u Karibima u vlasništvima. Dakle, povjerenstvu treba dugoročnost osigurati u onom smislu u kojem se neće jednim slučajem koji toga trena nije dokazljiv nešto završiti, nego će eventualno ostati. Ali ja bih bila uvijek oprezna u represivnim mjerama. To je uvijek na granici kipanja iz demokratskog u nedemokratsko. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Zahvaljujem se kolegici Perić-Vac na ovom dodatku vezano uz nevladine organizacije. Ja ću vam reći da možda i mi griješimo što ne koristimo nevladine organizacije više u mnogim segmentima našeg posla. Nedavno sam boravio u Italiji i kada se raspravljalo o kriminalu i korupciji koga su pozvali? Pozvali su čelnog čovjeka "Transparency Internetionala" zaduženog za jugoistočnu Europu to je gospodin Mikloš Marshal i nikad u svom životu nisam čuo tako iscrpno cjelovito i stručno kompetentno izlaganje o onome što se sve može učiniti u prevenciji kriminala i korupcije. Mislim da tim putem moramo i mi krenuti.
Zahvaljujem. Replika, uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Kolega Doriću, kad ste govorili o nužnosti proširenja ovlasti povjerenstva, onda sigurno i na ovom tragu što ste vi istaknuli i mnogi da bi u tom smislu trebalo nešto učiniti pogotovo ukoliko se, dakle utvrdi taj nesrazmjer, da se ne može samo završiti cijela priča na novčanom kažnjavanju, nego da se to proslijedi Državnom odvjetništvu i Poreskoj upravi ili nekim drugim tijelima. Međutim, ukoliko nije intencija povjerenstva nigdje u svijetu ni u Europi da se povjerenstvo pretvori u operativno istražno tijelo. Ono bi onda bilo konkurencija i Državnom odvjetništvu i Poreskoj upravi i Financijskoj policiji. Intencija je ovog povjerenstva da ono blamira takvog političara, a ostale konzekvence svega toga provodit će druga istražna tijela. Jer u protivnom ukoliko bi ono postalo operativno istražno tijelo to bi bila izravna konkurencija Državnoj odvjetništvu i samoj policiji što nam zaista ne treba. A drugo, ako bi se već odlučili na takav jedan paralelni sustav onda to znači apsolutno izmjenu cijele koncepcije biranja ljudi, apsolutne profesionalizacije i tu prije svega zastupnici ne bi imali nikakvo učešće. To bi značilo otvaranje javnog natječaja, dakle sasvim drugačiji koncept nego što ga mi ovdje imamo i koji mnoge zemlje na sličan način imamo. Dakle slažući se s vama da bi ove neke stvari trebalo u svakom slučaju dopuniti, ali nije intencija povjerenstva da bude operativno istražno tijelo. Hvala.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Ja se kolegice zahvaljujem na ovom pitanju, jer mi dajete priliku da pojasnim što su oni u biti htjeli. Naime oni su nas pitali da li imate vlastite kapacitete da nešto istražite, ali ne istražiti u smislu istražitelja, nego ako smo mi umreženi u sustav sa poreskom upravom i sa drugim tijelima, onda ulazimo u njihove baze podataka. Iz toga izvučemo što nam treba, da ne moramo njih baš za svaku stvar za rukav potezati itd. To mora biti jedan povezani, koordinirani sustav, umrežen, prema tome, ja bih rekao tri stvari nam nedostaju što se toga tiče koordinacija, koordinacija i koordinacija.
Zahvaljujem. I završni osvrt, uvaženi Mate Kačan predsjednik povjerenstva. Izvolite.
Hvala lijepa. Evo ja ne bih duljio, jedino bih se zahvalio svima na sugestijama i na pohvalama izrečenim radu povjerenstva, i pokušao obećati da će povjerenstvo nastojati u svojem budućem radu usvojiti sugestije i primjedbe. Evo hvala vam svima još jednom.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
16. Izvješće Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa za 2009. godinu o Hrvatskom saboru. Podnositelj Povjerenstvo o odlučivanju o sukobu interesa. rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu matičnog saborskog radnog tijela dajem na glasovanje zaključak koji glasi: prihvaća se izvješće o Povjerenstvu za odlučivanje o sukobu interesa za 2009. godinu Hrvatskom saboru. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovo Izvješće Povjerenstva je prihvaćeno jednoglasno sa 96 glasova.
Idemo dalje po dnevnom redu. Na redu je 8. točka – - Prijedlog Odluke o izmjeni Odluke o osnivanju Istražnog povjerenstva za utvrđivanje činjenica u vezi privatizacije INA – Industrija nafte d.d. te svih ugovora i dodataka ugovora između Vlade Republike Hrvatske i strateškog partnera MOL Hungarian Oil. and gas plc. Predlagatelj: Istražno povjerenstvo za utvrđivanje činjenica u vezi privatizacije INA – Industrija nafte d.d. te svih ugovora i dodataka ugovora između Vlade Republike Hrvatske i strateškog partnera MOL Hungarian oil. and gas plc. Istražno povjerenstvo predložilo je izmjenu odluke na temelju članka 87. Ustava RH i članka 129. u svezi s člankom 177. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prijedlog akta primili ste u pretince. Želi li predsjednik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena Dragica Zgrebec, predsjednica povjerenstva. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Tek nekoliko rečenica. Naime 23. prosinca ove godine Hrvatski sabor donio je odluku o osnivanju ovog istražnog povjerenstva, u čijoj nadležnosti je ispitati proces privatizacije, dakle prodaju 25% plus jednu dionicu strateškom partneru, prijenos u Fond branitelja, prodaju zaposlenim bivšim zaposlenima, zatim javnu ponudu dionica, ugovore koji su vezani uz to, a to je Ugovor o međusobnim odnosima dioničara, prva izmjena i dopuna toga ugovora kao i ugovore koji se odnose na prijenos, odnosno kupnju plinskog poslovanja od strane Republike Hrvatske. S obzirom na veliki obujam poslova koje povjerenstvo treba istražiti, odnosno ogroman broj dokumentacije koja je prikupljena, a međuvremenu zatražilo se i očitovanje Državnog odvjetništva Republike Hrvatske u vezi da li se vodi sudski postupak u odnosu na procese koje istražuje istražno povjerenstvo. Takvo očitovanje smo dobili, očekujemo još očitovanje Vlade, može li ona u dogovoru s MOL-om skinuti oznaku tajnosti sa nekih od ugovora, konkretno glavnog Ugovora o plinskom poslovanju i prve dopune Ugovora o plinskom poslovanju. S obzirom da 23. srpnja istječe rok od 3 mjeseca koliko je utvrđeno za rad povjerenstva odlukom, istražno povjerenstvo je jednoglasno donijelo zaključak da se predložiti Hrvatskom saboru produljenje roka za još 3 mjeseca, što je u skladu sa Zakonom o istražnim povjerenstvima, odnosno izmjena točke 5. odluke gdje se umjesto 3 mjeseca rad povjerenstva produljuje na 6 mjeseci. Hvala.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo za to steknu potrebni uvjeti.
17. Prijedlog odluke o izmjeni Odluke o osnivanju Istražnog povjerenstva za utvrđivanje činjenica u vezi privatizacije INA Industrija nafte d.d., te svih ugovora i dodataka ugovora između Vlade Republike Hrvatske i strateškog partnera MOL Hungarian oil, predlagatelj Istražno povjerenstvo za utvrđivanje činjenica u vezi privatizacije INA Industrija nafte d.d., te svih ugovora i dodataka ugovora između Vlade Republike Hrvatske i strateškog partnera MOL Hungarian oil. Rasprava je zaključena, i dajem na glasovanje Prijedlog odluke. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Odluka je donesena većinom glasova 95 glasova za 1 suzdržan, ništa protiv.
Prelazimo, točku 9. nećemo raspravljati jer nemamo uvjeta. Nije održan odbor. Prelazimo na točku 10., a to je – - Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pravu na pristup informacijama, prvo čitanje, P.Z.E. br. 570 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuje se odredba Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona, članak 144. do 150. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav i Odbor za lokalnu i područnu samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik Vlade dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Edmond Miletić, državni tajnik u Ministarstvu uprave.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče.
Pardon, potpredsjedniče.
Potpredsjedniče.
Tak je. Prosim lepo.
Poštovane dame i gospodo. Obveza donošenja ovog zakona proizlazi iz akcijskog plana u strategiju suzbijanja korupcije, kojeg je Vlada usvojila u lipnju 2008. godine, a sam sadašnji zakon donesen je 2003. godine. U dosadašnjoj primjeni sadašnjeg zakona uočeni su određeni nedostaci koje je potrebno ukloniti, bilo poboljšanje postojećih instituta, bilo uvođenjem nekih novih instituta koji proizlaze iz međunarodnih dokumenata. Sam sadržaj ili sam prijedlog ovoga zakona izrađen je uz pomoć predstavnika civilnog društva, međutim na žalost predstavnika civilnog društva Vlada nije usvojila onaj dio koji se odnosi na uvođenje novoga instituta koji bi odlučivao o pravima na pravo pristup informacijama, a to je povjerenik za informacije. Sam sadržaj ukratko odnosi se na poboljšanje pojma tijela javne vlasti, poboljšava se pojam informacije, uvodi se test javnoga interesa, dakle ukoliko preteže interes javnosti da se, da javnost dobije određenu informaciju onda se sa određenih podataka mogu skinuti određeni stupnjevi tajnosti i javnost može doći do određenih podataka. Isto tako predlaže se svrsishodnije provođenje nadzora nad provedbom Zakona, dosadašnji nadzor samo od strane Ministarstva uprave pokazao je određene nedostatke i stoga se isto tako predlaže i nadzor od strane resornih tijela. Daljnja poboljšanja odnose se na postupak vezan uz žalbu i odredbe vezane uz rokove unutar kojeg se može tražiti dopuna odnosno ispravak informacija. Ovlaštenici prava na informacije prema odredbama ovoga Prijedloga, predlaže se oslobađanje od plaćanja upravnih pristojbi. Ono što se u dosadašnjoj primjeni ovog Zakona pokazalo kao veliki nedostatak, a to je nedostatak odredbi koje bi sankcionirale zanemarivanje odredbi ovoga zakona. Naime, kao što je već predočeno u Izvješću o provedbi ovog Zakona u Saboru, veliki dio jedinica lokalne samouprave uopće ne poštiva odredbe ovoga zakona i oglušuje se na svoju obvezu da dostavljaju izvješća o provedbi ovog Zakona, stoga se u tekstu ovog Prijedloga predlaže da se odgovorne osobe u tijelima javne vlasti sankcioniraju ukoliko ne postupe sukladno svojoj obvezi. Obzirom da se radi o jednom izuzetno važnom zakonu predlagatelj predlaže da podržite upućivanje ovog Zakona u daljnju proceduru. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Prije otvaranja rasprave, jedna obavijest. 36. sjednica Odbora za ravnopravnost spolova održat će se danas u 14 sati u dvorani Ivana Kukuljevića, pa pozvane molim da se i odazovu. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime Kluba SDP-a uvažena zastupnica Željka Antunović. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Zakon o pravu na pristup informacija donesen je po prvi put u Republici Hrvatskoj još davne 2003. godine. S obzirom da je to bilo prvo iskustvo zadiranja u to područje dostupnosti informacija koje je vezano uz jačanje i razvoj demokracije, pa i temeljna ljudska prava, logično je da je taj prvi Prijedlog zakona bio u samom početku zakon od kojeg se nije moglo očekivati i znati kakve će efekte i rezultate dati. Već vrlo brzo nakon stupanja na snagu toga zakona i nakon njegove primjene, postalo je jasno da Zakon ima određenih nedorečenosti, da ne osigurava potpuno i potrebno izvršene svih onih točaka koje se propisuju odnosno da ne osigurava svima onima koji žele doći do javne informacije punu i javnu dostupnost. Evo u svom uvodnom izlaganju predstavnik Vlade je ukazao na neke od tih slabosti, na neke nedorečenosti ili jednostavno zakonske odredbe koje nisu ispunjavale traženi cilj. Još u prošlom mandatu Sabora, iz civilnog društva koje je najzaineresiranije za ovakav jedan Zakon, krenule su vrlo dobronamjerne, vrlo demokratične inicijative u pravcu toga da se taj zakon popravlja, da se mijenja, da sve ono što predstavlja problem u tom Zakonu ne pod pritiskom niti Europe, niti pod nekim velikim pritiskom civilnog društva se promijeni. Međutim, do dana današnjeg Vlada nije pokazivala inicijativu i nije izlazila sa svojim prijedlozima. Govoreći ovdje u ime Kluba SDP-a moram upozoriti i na prijedlog zakona koji se jednim dijelom bavi ovom problematikom a koji je Vlada svojedobno odbacila odnosno Sabor ga je odbacio, o njemu mu se nije raspravljalo, radi se o Prijedlogu zakona u kojem bi se uveo povjerenik za informacije kao neovisna institucija koja bi osiguravala punu primjenu Zakona o dostupnosti informacija. Taj Zakon je ponovno stavljen u proceduru, mi iz Kluba SDP-a ponovno smo ga stavili i to upravo u trenutku kada smo vidjeli da je Vlada konačno pokazala inicijativu da želi neka kvalitetnija rješenja u postojećem Zakonu. Sloboda informiranja a time i pravo na dostupnost informacija kojima raspolažu tijela javne vlasti jedno je od temeljnih ljudskih prava, to piše i u obrazloženju ovog Zakona. I stoga bi svima nama, pa i Vlada koja predlaže ovaj Zakon trebalo biti od interesa da ovom prilikom kada pokušavamo mijenjati što u postojećem Zakonu nije riješeno, da dobijemo ona rješenja koja će doista osigurati punu dostupnost. Nedovoljna razvijenost demokratičnosti, velika izbirokratiziranost države po nama su pravi razlog zbog čega dolazi ili zbog čega je dolazilo do nepoštivanja ovog Zakona. Naime, birokracija koja vlada ovom državom, i koja ima pokroviteljstvo političkih moćnika za to, jedan je od razloga zašto svi oni koji su zainteresirani za dobiti informaciju o tome kako se raspolaže novcem poreznih obveznika, u što se taj novac ulaže, da li se ulaže u skladu sa pravilima koja možemo nazvati poštenim i moralnim, da li se ulažu u skladu sa interesima razvoja ove zemlje, pojedinačnih interesnih skupina, sve su to razlozi zbog kojih građani žele i zbog kojih država ako želi stvarati demokratsko ozračje i demokratsku sliku prema svojim građanima ali i prema svijetu mora voditi računa. Mora postojati politički interes da doista dođemo do zakona koji će omogućiti svaku od tih javnih informacija zanimljivih javnosti da ona uistinu bude i dostupna javnosti. Do sada su se različite razine vlasti tijela, javne vlasti ponašala na način da je to da su sve te informacije i ovlasti koje oni imaju njihovo pravo za koje nikome moraju polagati računa i o kojem ne moraju davati nikome nikakve informacije. To je ustvari obično skrivanje informacija, manipuliranje sa javnošću, manipuliranje sa građanima, manipuliranje sa demokratskim odnosima. Naravno da to nije samo zbog bahatosti birokracije ili bahatosti političkih vlasti, nego da se iza svega toga iza skrivanja informacija skrivaju i različiti interesi. Skrivanje informacija, nedostupnost informacija, zakon koji neće u potpunosti otvoriti informacije prema javnošću, stvara pogodan teren i za sukob interesa o kojem je bilo malo prije riječi i za različite vrste korupcije, za različite vrste zloupotreba koje možda naknadno izađu u javnost, ali u pravilu kada je već šteta napravljena i kada je prošlo previše vremena da bi se nešto moglo popraviti, a još manje spriječiti. Sama ideja koja stoji u podlozi ovog zakona i u trenutku kada je donesen 2003. ali i danas kada ga pokušavamo mijenjati da bi bio bolji, je u stvari izbirokratiziran. I u ovom zakonu se po meni previše pozornosti daje onome što se naziva državna tajna ili različita vrsta tajnosti tih podataka. U demokratskim društvima postoji sve manje tajnih i nedostupnih podataka ili ako želimo biti demokratsko društvo, onda gotovo da nijedan podatak osim onog koji se odnosi na pitanje nacionalne sigurnosti i to u nekim međunarodnim odnosima, teško da može biti nedostupan javnosti. Najviše interesa u javnosti postoji upravo za one podatke koji ukazuju na to kako se prikuplja novac u državnu blagajnu i kako se taj novac iz državne blagajne troši. Da li se troši racionalno? Da li se troši u interesu građana koji taj novac osiguravaju ili se sa tim novcem manipulira. Mi još uvijek imamo situaciju da se tijela javne vlasti ne otvaraju prema svojim građanima. Naprotiv, neprestano se pa ja se usudim reći i kroz ovaj zakon traži način kako izbjeći obvezu davanja informacija, kako i dalje informaciju sakriti. Iz ovog zakona trebalo bi izbaciti sve one odredbe koje tijekom njegove primjene mogu biti alibi za nepoštivanje ovoga zakona i ne davanja informacija svakome tko tu informaciju traži. Cilj izmjena ovog zakona i sve odredbe koje bi u konačnici trebali prihvatiti morali bi osigurati da uvijek i bez iznimke, svaki građanin, svaka pravna osoba koja traži neku informaciju bez obzira na razloge zašto je traži, tu informaciju i dobije. Najčešće se informacije traže upravo zbog toga što se pokušavaju zaštiti neki interesi pojedinaca ili grupa ili pravnih osoba koji su u ukupnom poslovanju države na neki način ugroženi. U obrazloženju ovog zakona stoji još jedna napomena koju ja želim spomenuti i koja ukazuje da ustvari aktualna politička vlast i nema pravi interes otvoriti se do kraja prema građanima, nego i dalje čuvati taj prostor zlu ne trebalo za vlastite manipulacije. Naime, spominje se da su ove izmjene zakona između ostaloga temeljene na akcijskom planu uz Strategiju suzbijanja korupcije kojeg je Vlada Republike Hrvatske usvojila u lipnju 2008. godine. Mi smo sada u 2010. godini, prošle su pune dvije godine. I neka se nitko ne naljuti, ali ja ću s pravom postaviti pitanje. Zbog čega nam je trebalo pune dvije godine da se dođe do prijedloga ovoga zakona, ako je on jedan od uporišta koji bi trebali utjecati na smanjenje korupcije u Hrvatskoj? A znamo da je korupcija jedna od većih problema ove zemlje, znamo da ta korupcija proizlazi upravo iz zloupotrebe političke, ali i javne vlasti ili zloupotrebe političke i javne vlasti od strane onih koji su tu vlast uzurpirali, bilo pozivanjem na broj glasova koje su dobili na izborima ili pozivanjem na neke druge ovlasti koje proizlaze iz zakona. Ovaj prijedlog zakona i to piše u obrazloženju, rađen je sa predstavnicima civilnog društva. Ja ovog trenutka nema informaciju da li predstavnici civilnog društva koji su konzultirani potpisuju baš ovaj zakon. To u obrazloženju i ne piše. Ali ja se usudim tvrditi vodeći se sa svim razgovorima koje smo u kontinuitetu sa predstavnicima civilnog društva vodili, da oni ovaj prijedlog zakona ne prihvaćaju kao ono što je najbolje do čega ovog trenutka u Hrvatskoj možemo doći. Iako se u ovom zakonu predlažu neka poboljšanja u odnosu na postupak dobivanja informacija i na postupak i prava onih koji informaciju i traže u odnosu na njihove žalbe. Točno je da više nije onako kako je bilo u prvom zakonu da onaj tko je dužan informaciju i dati u konačnici odgovara ili presuđuje bude drugostupanjsko tijelo koje odlučuje da li je informacija s pravom ili bez osnove uskraćena. Međutim, u ovom prijedlogu zakona i dalje se ne ide na ono rješenje koje bi bilo najbolje, na ono rješenje koje je nekakav standard u demokratskim zemljama, a to je da postoji neovisno tijelo, neovisni pojedinac, mi smo ga u prijedlogu zakona kojeg smo predložili, kojeg sam spomenula na početku i o kojem će biti riječi, nazvali povjerenikom za informacije. Mi i dalje mislimo da je takav jedan nezavisni pojedinac, odnosno jedno malo tijelo kojemu će se oni kojima je informacija uskraćena moći požaliti i koji će garantirati da će tada i to drugostupanjsko rješenje biti vjerodostojno ili biti u skladu s onim što se traži i očekuje, a to je da svatko tko informaciju traži tu informaciju od tijela javne vlasti i dobije. To je ključni prigovor kojeg imamo na ovaj zakon i mislimo da odgovor na to pitanje leži u prijedlogu zakona kojeg je predložio SDP. I mislimo da bi bilo dobro da se do drugog čitanja u tom pravcu krene u dopune odnosno izmjene ovog prijedloga i da dobijemo doista zakon koji će biti najbolji mogući demokratski standard i otvoriti tijela javne vlasti, otvoriti tijela gdje se odražava politička vlast građanima koji imaju pravo znati, koji imaju pravo kontrolirati što se u njihovo ime radi, da li se radi korist ili se radi šteta. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a uvažena zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa, gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine državni tajniče. Kolegice i kolege. Kad gledam ovaj prijedlog zakona, izmjena i dopuna zakona onda se sjetim evo barem zadnja dva izvješća o provedbi Zakona o pravu na pristup informacijama gdje smo svi u ovoj sabornici željno očekivali izmjene i dopune i upućivali na to da se one trebaju što prije pripremiti. Naravno, i Ministarstvo uprave u zadnjem izvješću je reklo da je zakon u pripremi i da ćemo ga uskoro dobiti. Naime, slobodna informiranja evo kao što je i kolegica Antunović u ime kluba SDP-a rekla, a time i pravo na dostupnost informacijama jest jedno od temeljnih ljudskih prava i to svi moramo znati. Svaka osoba ima pravo dobiti informaciju kada to zatraži i ona joj ne smije biti uskraćena. Ovaj prijedlog zakona je, evo nekoliko bitnih stvari. U njegovom sadržaju možemo vidjeti dakle nekoliko bitnih stvari, a to je npr. da je značenje pojma tijela javne vlasti prošireno. Dakle, prošireno je na pravne osobe čiji su programi ili djelovanja zakonom utvrđena kao javni interes, dakle koji se u cijelosti ili djelomično financiraju iz državnog proračuna ili proračuna jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave. Nadalje, ono što mi se čini da je jako važno, da je u ovaj zakon uveden novi pojam koji se odnosi na test javnog interesa i proporcionalnosti u slučaju uskrate informacija. Dakle, člankom 4. stavkom 3. prijedloga izmjena i dopuna ovoga zakona određeno je da iznimno tijelo javne vlasti nadležno za postupanje po zahtjevu da će omogućiti pristup informaciji ako je takvo postupanje u interesu javnosti i nužno za postizanje zakonom utvrđene svrhe. Dakle, to je ono što je ministarstvo i najavljivalo da će to biti novina i evo vjerujem da ćemo time učiniti ipak dostupnost informacije od tijela javne vlasti onima koji su informaciju zatražili dostupnijom i boljom. Ono što je isto na neki način dobro i pohvalno, a to je da će ovlaštenici prava na pristup informacijama biti oslobođeni od plaćanja upravnih pristojbi u postupcima. Međutim, i nadalje ostaje pravo tijelima javne vlasti na naknadu materijalnih troškova koji su nastali pružanjem informacije. Kriterije za određivanje visine naknade odredit će se naravno kasnije, vjerojatno pravilnikom odrediti. Pa evo ovdje apeliram evo na vas gospodine državni tajniče da promislite o tome kada se budu utvrđivali i određivali kriteriji da li je ili ima vremena još i do drugog čitanja, da li bi bilo uputno da se to riješi zakonom ili pri utvrđivanju odnosno određivanju kriterija, da se određene kategorije naših građana oslobode od plaćanja te naknade. Ovdje mislim na osobe s invaliditetom pa i na neke druge, možda socijalno ugrožene građane, svakako na one osobe s invaliditetom koje nisu zaposlene i koje žive od vrlo malih sredstava, nisu u mogućnosti plaćati ovakvu naknadu. Iako evo ne znamo još koliko će ona iznositi, ali evo predlažem da o tome razmislite kako bi se donijelo nekakvo dobro i kvalitetno rješenje i kako bi time poboljšali ovaj zakon. Vjerujem da će svi prijedlozi koji će i mi zastupnici koje ćemo imati da ćete ih dobro razmotriti, iako mi se čini da je već evo i ovim prijedlogom učinjen korak naprijed i da će zakon biti bolji i kvalitetniji samim time evo što je i postupak po žalbi ovlaštenika usklađen sa Zakonom o općem upravnom postupku. I čini mi se da će, ono što mi se jako čini da je jako važno, a je i svi znamo kada smo raspravljali o izvješćima o provedbi zakona da je veliki problem bio i da smo svi na to upozoravali da se neka tijela javne vlasti doista ponašaju neodgovorno na način da u predviđenom roku ne dostave izvješće Ministarstvu uprave tako da onda naravno i ministarstvo ne može dostaviti, odnosno napraviti jedno cjelovito izvješće. Ovim izmjenama u članku 25. odnosno članku 13. izmjena kojim se na neki način dodaju novi stavci u članku 25. Mislim da je dobro da je određeno koje izvješće sadrži podatak. Dakle, možemo očekivati da će sljedeća izvješća biti cjelovitija i bolje i razumljivije napisana što će sasvim sigurno onima koji ih čitaju olakšati razumijevanje. I ono što je jako važno da je određeno da oni koji u predviđenom roku ne dostave izvješće da će biti odgovorne osobe. Dakle, u tijelu javne vlasti odgovorne osobe kažnjene od 1000 do 5000 kuna, pa će vjerojatno svi razmisliti kako je bolje na vrijeme dostaviti izvješće nego snositi odgovornost. Bitno je reći da za provedbu, za donošenje i provedbu ovih izmjena i dopuna zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva u državnom proračunu, a čini mi se jako bitnim da je u izradi ovih izmjena i dopuna, da su sudjelovale i udruge civilnog društva. Ne mislim da bi to ministarstvo napisalo ovdje u obrazloženju, a da tako nije bilo. No međutim, evo ovo je prvo čitanje i do drugog vjerujem da i udruge civilnog društva ako još budu imali nekakvih prijedloga mogu dostaviti i reći što misle o ovom zakonu. U svakom slučaju mislim da je ovo dobar prijedlog, da do drugog čitanja može biti i još bolji i kvalitetniji. Svakako evo u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice ističem da podržavamo prijedlog izmjena i dopuna ovog zakona u prvom čitanju i vjerujem da ćemo evo na konačnici dobiti doista jedan kvalitetan zakon. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a, HSU-a uvaženi zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, predstavniče predlagatelja, kolegice i kolege. Kad sam u ime kluba Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika prije nekih možda ni dva mjeseca iznosio stavove naših stranaka o posljednjem godišnjem izvješću o realizaciji ovoga prava na pristup informacijama iznio sam u ime naših stranaka čitav niz primjedbi i vrlo oštru, rezolutnu kritiku prakse Središnjega tijela državne uprave koje je godinama obećavalo izmjene i dopune zakonskoga teksta kako bi se povećala razina učinkovitosti provedbe samoga zakona. Ali godinama eto na tome ništa napravilo nije. I eto, niti tri dana nakon te rasprave uslijedio je poziv iz samoga Ministarstva uprave da se organizira između ostaloga i jedan skup upravo na temu izmjena i dopuna Zakona o pravu na pristup informacijama. Odmah valja reći to ocjenjujemo odličnim. Dakle, tu vrstu reakcije, ne vjerujem da je ta rasprava bila prva i prvi korak u ministarstvu na tome planu. Trajalo je to koji mjesec i prije, ali očito da je ministarstvo i na neki način suočeno sa vrlo oštrim kritikama, osobito opozicijskih i zastupničkih klubova odlučilo ubrzati ovaj postupak i to je dobro. Jer se u ovome čitavom poslu već odavno zapravo kasni. Rasprave o izvješćima, o ostvarivanju prava na informacije, na javne informacije, odnosno informacije koje moraju biti pojavljene da bi se ostvarila prava koja građani imaju, koje imaju i pravne i fizičke osobe dakle, vrlo je rekao bih iznimno važna i za ukupnu priču o demokratizaciji odnosa, ali i za omogućavanje građanima da kvalitetno, na vrijeme i s punim kapacitetom mogu ostvariti svoja elementarna prava u komunikaciji sa tijelima javnih ovlasti, tzv. tijelima javne ovlasti jer praktički do ovoga prijedloga izmjena i dopuna zakona nismo imali jasnu definiciju što je to, pa se baratalo brojkama od nekoliko tisuća takvih tijela. Ovom definicijom tu, taj prostor nismo suzili, ali barem sada znademo da su svi oni koje smo opravdano smatrali tijelima javne vlasti sada definitivno i uokvireni tom definicijom i da više nema mogućnosti da općinski sudovi, odvjetništva, ali jednako tako i javna poduzeća, ustanove izbjegavaju svoje zakonom utvrđene obveze o redovitom godišnjem izvještavanju o provedbi ovoga zakona. Ključni problemi koji su proistekli iz višegodišnjih rasprava o kvaliteti i sadržaju izvješća koje je podnosila Vlada, odnosno ministarstvo, u to doba još i Središnji ured za javnu upravu zapravo se mogu svesti na nekoliko najvažnijih točaka. Prva je ukupni odnos tijela s javnim ovlastima prema građanima. Dakle, generalno uzevši moglo se procijeniti da je taj odnos bio potpuno ignorantski. Mi nismo mogli iz onog uzorka koji je godišnje varirao između 15 i 20% onih koji su stvarno dostavili izvješća utvrditi kakav je taj opći odnos prema građanima, ali sama činjenica da 80 ili više posto tijela javne vlasti nije uopće smatralo za potrebnim ispuniti svoju zakonsku obavezu da o tome izvijesti već je na neki način mirisala na jedan masovni oblik kršenja zakonske obaveze, a to znači i jednog ignorantskog odnosa prema samim građanima. Jer građani ne mogu ostvariti čitav niz svojih prava utemeljenih na zakonu ukoliko ne raspolažu relevantnim informacijama kojima raspolažu tijela s javnim ovlastima. Nadalje, vidjeli smo da je postupak izvješćivanja o provedbi zakona potpuno neadekvatan, jer jedan apsolutno nereprezentativni uzorak nam se nudio godinama kao jedna opća slika stanja, pa smo onda iz onoga što su dostavili oni koji su zakon u tom dijelu poštivali, procjenjivali naprosto gatali kako se odnosi čitav sektor tijela s javnim ovlastima. Nadalje vrlo velike probleme u provedbi ovog zakona predstavlja još uvijek ona famozna, famozni naputak svojevremeno izdan u Središnjem uredu državne uprave, u kojemu je eksplicite rečeno da onaj tko se ne pozove na pravo definirano zakonom ne smatra se ovlaštenikom kojemu je tijelo javne ovlasti praktički dužno po ovom zakonu izići u susret i pružiti javnu informaciju. Dakle ako se u svom zahtjevu prema tijelu javne vlasti niste izričito pozvali na pravo utvrđeno zakonom, vas nisu tretirali kao ovlaštenika. To nije definirano zakonom. I to nije nešto što proističe iz zakona. Ali jest bilo definirano uredbom po kojoj su se ravnala mnoga tijela s javnim ovlastima, i to je nešto što treba što prije staviti izvan snage. Svi oni koji su zakonom propisani kao ovlaštenici prava na dostupnost informacije imaju pravo tu informaciju dobiti neovisno o tome da li se u svome obraćanju tijelu javne vlasti pozivaju na zakon ili ne. Jednako tako kao i kod svih drugih prava utvrđenih ostalim zakonima. Pravo na zdravstvenu zaštitu se ne iskazuje prilikom nezgode na način da ćete medicinskom osoblju reći da se pozivate na pravo utvrđeno Zakonom o zdravstvenoj zaštiti. To je suludo. Sva ostala prava proistekla iz zakona, Ustava, ustavni zakona se ne realiziraju tako što vi verbalizirate svoje pravo i pozovete se na određeni propis, jer je on opći i za sve važeći, i za pružatelja i za primatelja usluge. U ovom konkretnom slučaju informacije. Dobro je naravno da je riješen još jedan problem, ili barem se predlaže riješiti, a to je da se omogući Ministarstvu uprave, jer to je središnje tijelo koje se ovdje spominje, da sankcionira odgovorne osobe tijela s javnim ovlastima ili tijela javne vlasti, i novčanim kaznama ukoliko ne ispune svoju obvezu godišnjeg izvješćivanja, što je dobro, ovdje i definirano na vrijeme i u propisanoj formi. Jer netko može formalno gledano poslati komad papira na kojemu će napisati tri rečenice iz kojih se ne vidi apsolutno ništa, ako je formalno zadovoljio svoju zakonsku obvezu, kao ne možete mu ništa. Dobro je da se ovdje definira da to izvješće mora biti na vrijeme, dakle u roku propisanom zakonom i u obliku, odnosno onako sadržajno kako je to jedan članak posebno definirao, što sve to izvješće mora sadržavati. Ova kazna od tisuću od 5 tisuća kuna otprilike je ekvivalent 20% plaće nadređenih službenika, odnosno čelnika tijela s javnim ovlastima. Međutim ono što nas brine i na što su upozorile nevladine organizacije koje su sudjelovale u raspravi i pripremi ovoga prijedloga izmjena i dopuna zakona, i gdje se izgubio povjerenik za javne informacije, odnosno neovisno tijelo koje bi moglo monitorirati čitav ovaj proces zakonom utvrđenog ostvarivanja prava, jer se ono sada i to samo u obliku formalnog nadzora prenosi na Ministarstvo uprave. Javni je interes imati neovisno tijelo, koje nije dio vladine administracije, koje će nadzirati provedbu ovoga zakona. To je opći javni interes. Možemo mi vjerovati koliko god želimo u dobre namjere Vlade ili Ministarstva uprave, ali ukoliko se radi o sastavnom dijelu Vladine administracije, dakle u nekim slučajevima o tijelu koje al pari tijelima koje moraju poštivati ovaj zakon i o tome redovito izvještavati, onda mi nemamo institut neovisnog procjenjivanja provedbe ovoga zakona. U prvotnome prijedlogu koji je definiran unutar Ministarstva uprave na javnoj raspravi, taj institut je bio definiran. On se izgubio 17. lipnja kad je taj prijedlog došao na Vladu. On se dakle na putu iz Ministarstva uprave do Hrvatskoga sabora izgubio, i na to upozoravaju nevladine organizacije, koje pitaju zašto je to tako, jer to smatraju određenom vrstom prevare. Nisu im pruženi argumenti kojima bi se opravdao takav manevar. Naravno radi se o prvome čitanju. Radi se o dokumentu koji će podnijeti i određene korekcije. Radi se o prijedlogu koji je podložan dopunama. Imamo u proceduri u Saboru i prijedlog SDP-a. Ne bi bilo dobro da se to pitanje neovisnog tijela definira posebnim propisom. Bilo bi dobro da on bude sastavni dio ovoga korpusa, koji utvrđuje način ostvarivanja prava na pristup informacijama. Zašto što se tiče kluba Hrvatske narodne stranke, Hrvatske stranke umirovljenika, pozdravljamo namjeru Ministarstva uprave i Vlade da pristupi konačno izmjenama zakona koje će omogućiti njegovu kvalitetniju provedbu, nadzor, kažnjavanje onih koji ga ne poštuju, ali jednako tako tražimo da se do drugoga čitanja institut neovisnog tijela vrati u prijedlog, odnosno definira i predloži Hrvatskome saboru na način koji može garantirati neovisni nadzor nad provedbom ovoga zakona, odnosno nad ostvarivanjem prava na pristup informacije koje definitivno postaje univerzalno pravo svih građana, u konkretnome slučaju ovdje se kaže i pravnih i fizičkih osoba. Mi ćemo podržati ovaj prijedlog u prvome čitanju, ali moramo kolege iz Ministarstva uprave da dobro razmisle o vraćanju ovoga pojma instituta neovisnog tijela u tekst, i da ne prestane javna rasprava o ovoj materiji, nego da se ona do drugoga čitanja nastavi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. I prvi je na redu uvaženi zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. I odmah na početak jedan apel na vas. Kad idemo u drugo čitanje, dajte molim vas, to je do sada bila dobra praksa u Hrvatskom saboru, kad imamo dva zakona sa sličnom, odnosno sa materijom koja se poklapa, pa bez obzira dolaze li oni iz Vlade ili iz oporbe uvijek smo ih spajali. Sada imate u dnevnom redu pod točkom 55. zakon o povjereniku, ja moram priznati da sam očekivao da će predsjedništvo Sabora odnosno predsjednik kada bude slagao taj dnevni red staviti zajedno te dve točke dnevnog reda. Pa s obzirom da su jedan i drugi zakon sada u prvom čitanju pa bih vas molio da prilikom drugog čitanja ovog Vladinog Prijedloga se stavi i taj zakon, jer tek onda po nama ta dva zakona čine prihvatljivu cjelinu.
Slažem se s vama, ali je problem u tome što još ovaj drugi Zakon nema uvjete pa ga ne možemo staviti u proceduru, tako da drugi puta budemo napravili.
Zapravo, o proceduri donošenja ovog Zakona, govorio je kolega Beus. Da mi smo se odlučili, da nakon 2, 2 i pol godine ponovno uputimo ovaj Prijedlog zakona o povjerenika za informiranje o proceduru zapravo onda kada smo znali koja će nam verzija doći u Hrvatski sabor. Dakle, kao što smo imali priliku čuti bile su dve verzije jedna je bila sa povjerenikom, druga bez povjerenika. Ja bih molio predlagatelja samo da nam ne kaže argument zbog toga što nema novaca, jer kada su u pitanju ova prava koja proističu iz Zakona o pravu na pristup informacijama mislim da ne stoji. Kolega Kajin je nešto danas govorio demokraciji i rekao je demokracija jeste skupa ali imate je ili nemate, ili ćemo imati pravo na pristup informacijama ili nećemo. Dakle, ja sam kada smo predlagali ovaj Zakon prije više vremena, onda smo se pozivali na naše susjede na zapadu pa smo govorili o Slovenskom modelu, Njemačkom modelu. Na žalost danas bi se mogao pozivati i na naše istočne susjede, koji imaju također povjerenika. U kojoj smo mi sada situaciji, mi smo sada u situaciji da smo jedna od rijetkih zemalja koja imamo riješeno zakonodavno pitanje prava na pristup informacijama, ali nemamo neovisno tijelo koje bi bilo zaduženo za provođenje tog Zakona odnosno njegov nadzor i kontrolu. Evo sada kada već spominjem tog povjerenika, pitanje provođenja testa javnog interesa. Moje pitanje jednostavno glasi tko će provoditi test javnog interesa. Vi ga tu navodite i onda se on uvodi, ali zapravo ostajemo na onom nivou, na onoj razini kadija te tuži, kadija te sudi. Zapravo, jednostavno mislim da takve stvari, ako ozbiljno hoćemo rješavati probleme i ako hoćemo građanima omogućiti da imaju pravo na pristup informacijama onda moramo malo drugačije sagledati cijelu stvar. Bilo bi nekorektno da kažem da ovim zakonom nisu napravljeni neki iskoraci, ali mislim da su oni mali i da nisu dostatni da bi zapravo ova priča dobila jednu onakvu težinu i onakvo demokratsko značenje koje bi trebalo imati u demokratskom društvu. Kolege su prije mene nešto o tome govorile. Mislim da je ključno pitanje pozivanja na ovaj Zakon. Vidite da ovdje stoji da će provedba ovog Zakona koštati 5 milijuna kuna, a da će tih 5 milijuna kuna biti utrošeni za educiranje i informiranje građana o ovom Zakonu i da kada traže neku informaciju u svojoj općinici ili gradu o nekom komunalnom problemu da im to tijelo ne mora odgovoriti ukoliko oni ne znaju ili ukoliko ne napišu da se pozivaju na ovaj Zakon. Mislim da to nije ozbiljno. Jer da je to tako onda ne bi imali onaj podatak koji imamo u prošlom Izvješću a to je da uz 4 tisuće nešto više od 4 tisuće tijela javne vlasti smo dobili svega za 2009. godinu 688 informacija. To svi znamo da je nemoguće. Znamo da dio tijela javne vlasti nije dostavio podatke a s druge strane znamo da oni koji su dostavljali podatke nisu u obzir uzimale one informacije koji se nisu pozivali na ovaj Zakon. Mislim da je to ključno pitanje. Vi kada uzmete ovaj Zakon, zašto nam je još povjerenik bitan, vi kada vizualno prelistate ovaj Zakon, znate koji je najduži članak, i onda stanete na njega, to je onaj članak koji vam govori o zabranama. To je onaj članak koji govori kada tijelo javne vlasti nije obavezno dati informaciju. Zato nam je potreban povjerenik. Svaki imalo sposobniji činovnik naći će razlog da vam ne da informaciju. Pozvat će se na zakon o tajnosti, u najgorem slučaju neće vam dati informaciju jer to narušava nekakav proces ili nešto što se u tom momentu odvija u tijelu javne vlasti, zato nam je potreban povjerenik kao neovisno tijelo koje će procijeniti i ocijeniti da li stvarno uskraćivanje određene informacije jeste zakonito ili nije zakonito. Ovako zapravo ostavljamo na volju državnim činovnicima ili nekim djelatnicima u nekim drugim tijelima javne vlasti da zapravo uskrati informaciju pozivajući se na jedan od ovdje zakonu navedenih razloga. A složit ćete se sa mnom da je jako veliki broj. Dakle, da završim. Ja mislim jednostavno obzirom da idemo u dva čitanja, da treba iskoristiti priliku i uvesti povjerenika, isto tako da treba još u određenim varijantama, odnosno u određenim dijelovima ovog Zakona napisati ga malo jasnije. Recimo meni nije jasna izmjena ovog članka 2. u starom zakonu mislim da je to članak 3. ili članak 2. ali u točki 3. što to znači djelić informacije što to znači cjelina informacije, ovo oko definiranja što je to informacija, to mi je malo čudno. Dakle, informacija je napisana slikovno itd. Ova zadnja crta mi nije jasna. Čini mi se da je u starom zakonu mnogo bolje definirano. Dakle, uz to da jeste iskorak naprijed ali ne dovoljan i nisam siguran da će ovaj Zakon osigurati ono za što smo svi se zalagali prilikom zadnje rasprave o izvješću provedbi do sada važećeg Zakona, ali isto tako ono što bi bilo poželjno i dobro zbog naših građana. Ukoliko ja moram reći u svojim, ukoliko recimo ovaj Zakon ne doživi određene korekcije, ja neću moći glasati za njega, u najmanju ruku bit ću suzdržan, jer znam da neuvođenjem povjerenika, ne definiranjem načina provedbe testa javnog interesa zapravo neće biti koraka naprijed. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku, gospodin zastupnik Ivan Hanžek. Izvolite.
Pa kolega Lučin spomenuli ste edukaciju, ja moram reći da Transparency International i grad Zabok od 4. mjeseca pa do kraja godine provode edukaciju građanstva i svekolikog pučanstva za ovu tematiku o kojoj ste govorili sa radnim nazivom "Imam pravo znati". Ispitivanja i ankete koje smo proveli među našim građanima anonimne pokazale su da građani Zaboka iznad prosjeka poznaju i upoznati su sa činjenicom da postoji zakon, da 62% ispitanika to zna. Međutim, kada uđete u detalje zadovoljstva onih koji su tražili ili nisu tražili informaciju i onim što su dobili, dobijete visoki postotak od preko 40% njih koji nisu zadovoljni sa informacijom kojom su dobili odnosno povratnom informacijom. Međutim, što proizlazi iz tog ispitivanja? Da građani su usmjereni prema jedinicama lokalne samouprave kao najnižeg oblika vlasti i upućuju pitanja koja nisu iz područja za koje je nadležna lokalna samouprava, vodoprivrede, Hrvatske šume, Hrvatske ceste i čim ne dobije odgovor od te institucije on smatra odgovornom jedinicu lokalne samouprave. I tu je zato ovo pitanje koje ste spomenuli, pitanje edukacije je zaista bitno uz ono sve što ćemo u zakonu primijeniti.
Hvala. Odgovor gospodin Šime Lučin.
Ali ja bih kolega još spomenuo edukaciju, ali edukaciju ljudi koji su dužni davati odgovore na pitanja koja postavljaju građani. Vidite, da mi imamo educirano osoblje koje je zaduženo za odgovaranje građanima onda kada oni dobiju taj upit, dakle koji se odnosi na neko tijelo državne uprave, onda bi taj činovnik ili ta osoba informirala ili obavijestila građanina da se mora obratiti na drugu adresu. Prema tome, to je još jedan od problema o kojem smo više govorili kada smo razmatrali zadnje izvješće, a to je nedovoljan napor ministarstva. Je tu uložen određeni napor, to znamo, ali je trebalo još više uložiti napora da ljudi koji rade u tijelima javne vlasti koji imaju obvezu voditi brigu o informiranju građana zapravo educiraju i da se osposobe odgovoriti na zahtjeve građana. Obzirom da u sadašnjem zakonu se propisane i neke kazne i obzirom da su navedeni taksativno na kakav način se to treba raditi, ja vjerujem da ćemo uz napore i edukacije službenika i namještenika napraviti određen iskorak.
Hvala lijepa. Htio bih najaviti da bi sutra imali glasovanje u 11,30 sati zbog nekih razloga koji će neke zastupnike koji će morati ranije otići. Sada koje ćemo sve točke imati, ne znam, ali da odglasamo u 11,30 s time ako onda budemo imali vremena i ako zašparamo toga vremena u tim glasovanjima onda možemo još malo produžiti raspravu. Ali rasprava da bude u okviru onoga što mi petkom i radimo najdalje do 13,00 sati, ako se slažemo s time. Evo, hvala. Još gospođa zastupnica Sunčana Glavak. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Evo odmah ću ako se kolege slažu malo se samo nadovezati na ovo što se spominjalo a to je educiranje ljudi koji rade u tijelima javne vlasti. Dakle, mogu reći iz vlastitog iskustva, slažem se da bi trebalo educirati službenike za informiranje i ujedno i podsjećam da postoje službenici za informiranje kako u Vladi Republike Hrvatske tako i u ministarstvima. Bila sam službenik za informiranje u Vladi Republike Hrvatske i mislim da smo građanima koji nisu znali do toga trenutka savjetovali i pomogli na koji način mogu dobiti informaciju. Ono što isto tako mi svaki trebali početi od sebe, a to je da možemo kao saborski zastupnici inicirati da se takva edukacija provede, što će biti u Međimurskoj županiji. HDZ će organizirati i mislim da je dobro unatoč tome što je zakon donesen 2003. godine i unatoč naporima GONG-a i Transparency Internationala znamo da su imali čitav niz akcija koje su financirane sredstvima iz državnog proračuna. Dakle građani imaju pravo znati, sjećate se da su to bile velike akcije. Ali naravno treba time nastaviti i ljudima reći na koji način mogu dobiti informaciju. Jednako tako broj prava na pristup informacijama povećao se svjedoci smo toga upravo iz tog razloga jer su građani znali ili sve više znaju na koji način mogu podnositi. A s druge strane u nekim tijelima javne vlasti došlo je ipak i do smanjenja. Pojasnit ću i zašto. A to je zato jer su se počeli koristiti i drugi načini, a to su elektroničke publikacije ili sve dostupnije informacije na web stranicama bilo Vlada Republike Hrvatske. Što se tiče Zakona o pravu na pristup informacijama, drago mi je što ste kolege iz SDP-a primijetile da smo jedna od rijetkih zemalja koja ima ovakav zakon ili ovakav zakonodavni okvir. Naravno kao i svaki zakon i ovaj podliježe izmjenama, podliježe dopunama i naravno nijedan zakon do sada još nije bio savršen, pa tako dozvoljavam da i mi imamo intervencije što se tiče ovog zakona. Višegodišnja primjena Zakona o pravu na pristup informacijama, upravo je dovela do saznanja o nekim njegovim manjkavostima u praksi, a koje se sada ovim prijedlogom nastoji ispraviti ili ćemo to učiniti do drugog čitanja. U tom smislu jasnije se utvrđuje i značenje pojma ovlaštenik prava na informaciju i informacija te se krug tijela javne vlasti koje su obvezne postupati po zakonu proširuje. Tu ću samo napomenuti da su neki gradovi možda bilo je takvih primjera eto jednostavno smatrali da oni ne spadaju u taj krug i na taj način nisu pružili informacije koje su zapravo trebali. Upravo su izmjene i dopune Zakona o pravu na pristup informacijama na jednu od podsjetit ću mjera akcijskom plana za suzbijanje korupcije. A što se više puta i u javnoj raspravi koja je vođena moglo čuti. Izmjena Zakona o pravu na pristup informacijama jedna je od mjera koja se poduzima kako bi se postavili novi pravni i institucionalni okviri za suzbijanje korupcije. To je više puta naglašeno u javnoj raspravi o nacrtu prijedloga zakona. Novi zakonski prijedlog predviđa i kazne za odgovorne koji pravovremeno i u zakonskom roku ne dostave izvješće o provedbi zakona. Izvješća do sada moramo priznati, vrlo često nisu bila pravovremena dostavljena, nerijetko su bila nepotpuna zbog čega se nije mogla dobiti prava slika s terena. No, sada je propisan sadržaj što je vrlo važno koje moraju sadržati izvješća tijela javne vlasti. I smatram da će predložene izmjene rezultirati boljom implementacijom zakona. Naravno ukoliko će biti potrebe intervenirat će se. Pohvala isto tako i za suradnju u radnoj skupini. Ministarstvo uprave je surađivalo sa predstavnicima civilnih udruga. I jednako tako mislim da je dobro ovo što je predviđeno u članku 19. koji se mijenja i stavak 3. kaže da treba odrediti kriterije za određivanje visine naknade što je ponekad bilo zbunjujuće jer je naime stavak 2. predvidio da tijela javne vlasti u ostvarivanju prava na pristup informaciji ima pravo na naknadu stvarnih materijalnih troškova što smo se i mi koji smo informaciju mogli pružati ponekad pitali na koji način. Dakle eto, sada će tu biti određeni i kriteriji, visine naknade iz stavka 2. ovog članka koje će propisati čelnik središnjeg tijela državne uprave nadležnog za poslove opće uprave. Ja još jednom evo pozivam i s ovog mjesta predstavnike civilnih udruga da kao i do sada surađuju sa tijelima javne vlasti odnosno sa ministarstvom koje je radilo na izmjeni zakona. Ako će biti potrebe možemo se ovdje u Saboru uključiti, napraviti neku tematsku sjednicu da vidimo što još možemo učiniti kako bismo informacije koje zanimaju javnost, naše građane učinili što dostupnijima jer nema nikakvih tajni naravno u ovim okvirima u kojima zakon to propisuje. Hvala vam lijepa.
Hvala. Imamo jednu repliku, gospodin Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolegice, imamo samo jedan problem, a taj jedan problem izgleda ovako. Meni je neshvatljivo da 4,5 milijuna građana, … [[Govornik se ne razumije.]] pazite, da je bilo samo 688 zahtjeva za nekom informacijom. Neshvatljivo je da kad je zakon stupio na snagu prve godine smo imali 12 tisuća zahtjeva i nešto, a sad je to palo dakle za 20 puta. Ne vjerujem da je to 120 tisuća, onda bih ja rekao da je u redu, umjesto da imamo progresivan rast mi imamo pad. I nešto oko nevladinog sektora. … [[Govornik se ne razumije.]] jer vladin sektor surađuje, samo je činjenica da ono što je nevladin zastupao i zašto se zalagao u radnim skupinama prilikom izrade ovog zakona nije prošlo i nije uzeto u obzir. I ne znam da li će nevladin sektor u narednom periodu isto tako surađivati.
Hvala. Odgovor, gospođa zastupnica Sunčana Glavak. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Niste me kolega Lučin pozorno izgleda slušali, cijelo moje izlaganje. Objasnila sam zašto je manje, objasnila sam zašto je manje upita. Zato jer imate više osnova, dozvolite, imate više osnova po kojima možete ostvariti ili doći do informacija. To sam i pojasnila. Dakle, tu su elektroničke publikacije, ažurirane su u tijelima javne vlasti i web stranice, sve više ljudi koristi se informatičkom tehnologijom. Dakle, i to je jedan od razloga gdje se na drukčije načine osim podneskom pisanim ili izjavom u zapisnik može doći do informacije. Što se tiče povjerenika za informiranje što ste vi predlagali odnosno nevladine udruge, tijela javne vlasti imaju službenika za informiranje pa pretpostavite da su to ipak kvalificirani ljudi, a osim toga i zakon je sada predvidio dodatnu edukaciju za te ljude koji već tamo postoje. Dakle za raspravu jeste, ali ja smatram da nije potrebno posebno imati ili ovakvo tijelo ili osobu koja će raditi posebno na tome. Dakle, povjerenici po meni nisu potrebni odnosno povjerenik zato jer postoje službenici za informiranje kojima jest to u djelokrugu njihova rada. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sad bi napravili pauzu do 15 sati kada ćemo nastaviti sjednicu i ovu točku dnevnog reda. Na redu je prvi gospodin zastupnik Ivan Hanžek, potom Ana Lovrin i Suzana Bilić-Vardić. Molim dakle u 15 sati. Ujedno, u 13,33 je isteklo prijava za prijavu od 10 minuta će isteći. Prijatno.
Nastavak sjednice i rasprave o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pravu na pristup informacijama. Gospodin zastupnik Ivan Hanžek. Izvolite.
S obzirom da sam zamoljen i od potpredsjednika i od predlagača da skratimo ja neću ponavljati onda nešto što sam iskoristio u replikama, o potrebi za educiranjem, nego ću ukazati na jednu stvar koju mislim da bi bilo dobro uvrstiti u konačni prijedlog zakona a to je da konkretno najčešće lokalna samouprava može u ime sugrađana, građana koji se njoj obrati sa pitanjima koje je namijenjeno drugoj instituciji javne vlasti zatražiti i odgovor i na taj način da ne dovedemo se u situaciju da se s građanima da velim u žargonu loptamo. Jer ako išta građanina više boli od nedobivene informacije to je da ga šaljete od institucije do institucije i govorite mu da ima pravo, ali se mora obratiti na drugu adresu. Drugo, posebno kad se radi o javnim poduzećima, institucijama kao što su Hrvatske vode, Hrvatske šume, Hrvatske ceste mislim da tu treba poseban naglasak staviti da su to institucije koje najčešće ne odgovaraju građanima i oglušuju se na zahtjeve za konkretne i decidirane odgovore na upite pa čak i institucija vlasti bile one lokalne ili regionalne. Protivim se naknadama koje bi trebali pojačati građani kada traže ili institucije traže odgovor. Jer ako su te institucije javni servis, onda pretpostavljam da kroz uslugu ili kroz porez osiguravaju funkcioniranje tih institucija i osim ako se radi o izuzetno obimom materijalu koji iziskuje posebne materijalne troškove ne vidim razloga da jedan papir ili četiri papira zahtijevaju plaćanje naknade građanima. I u konačnici, smatram da je povjerenik ako svi drugi su shvatili da ima potrebe za povjerenikom i da je to dobro za informiranost građana i osiguravanje građanskih prava na informacije, da bismo i mi trebali ići na takvu instituciju, ne na novu agenciju, ne na novu brojčano jaku instituciju nego dovoljnog javnog autoriteta koja može osigurati provođenje ovog zakona i građanska prava. Zahvaljujem.
Hvala. Gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ja doduše, do mene nije stigla ova zamolba o skraćivanju ali i tako nisam mislila predugo govoriti i ponavljati ono što je ovdje već izrečeno. Nego evo budući da se radi o prvom čitanju mislim da je vrijeme da možda na neke institute upozorimo pa da onda oni u konačnom tekstu možda budu u nešto bolji i kvalitetniji ako to nije pretenciozno reći. Naravno da podržavam donošenje ovog zakona. Na kraju krajeva moram reći da standardi u pravu na pristup informacijama ili uopće pravu građana da dobiju informaciju o radu javne vlasti jesu u Hrvatskoj na visokoj razini. Na kraju krajeva, nedavnim izmjenama Ustava prošlog mjeseca smo mi ovo građansko pravo digli na ustavnu razinu. Dakle, Ustavom smo odredili da se jamči pravo na pristup informacijama koje posjeduju tijela vlasti, a ograničenja prava na pristup informacijama moraju biti razmjerna naravi potrebe za ograničenjem u svakom pojedinom slučaju te nužna u slobodnom i demokratskom društvu, a propisuju se zakonom. Tako i ovim izmjenama prvim nakon 2003. godine, dakle nakon jedne dugotrajne primjene ovog zakona i uveden evo i taj test javnog interesa. I sad da prijeđem na konkretne stvari. Kaže članak 8. koji se mijenja da tijela javne vlasti će uskratiti pristup informacija, ako je informacija klasificirana stupnjem tajnosti. Kod stipulacije ovoga članka ja bih upozorila možda samo na ne znam da li je to dovoljno jasno rečeno, dakle da iznimno tijelo javne vlasti nadležno za postupanje omogućit će pristup informaciji ako je takvo pristupanje u interesu javnosti. Dakle, to bi bio taj test, test javnog interesa. Ali pretpostavljam da se to mislilo da se sukladno zakonu koji regulira ovo područje, dakle da se sukladno tom zakonu onda to deklasificira pa onda postane podobno za davanje javne informacije. Pa onda u tom kontekstu možda i ovaj stavak 4. koji možda ne bi bio niti potreban da se kaže kad nešto prestane biti tajna da je onda dostupno javnosti ili da onaj dio koji nije tajan da može biti dostupan javnosti, pa to je samo po sebi. Čini mi se da je ovo prenormirano jer se to samo po sebi razumije, a jednako tako i u ovu iznimku od prava na pristup ukoliko bi se tome povrijedilo intelektualno vlasništvo. E pa sada imamo odredbu daljnju u kojoj se kaže da se, da te informacije postaju dostupne javnosti ako ih odredi onaj kome bi mogla biti uzrokovana šteta, ali najduže u roku od 20 godina. Držim da to isto tu nije potrebno, jer je to vjerojatno riješeno Zakonom o zaštiti autorskih prava i neće moći biti drugačije nego je to tamo riješeno. Suprotno od kolege Hanžeka ja se ne bih olako rekla da naknade da se izostave plaćanje naknada materijalnih troškova u postupku prava na pristup informacijama. Naravno, pod kriterijima koji će se posebno propisati. Dakle, ovim zakonom oslobađaju se pristojbe, svi tražitelji prava na pristup informaciji što je u redu. Međutim, s druge strane treba onemogućiti zlouporabe. Dakle, vi ste vjerojatno u Zaboku, a mnogi vjerujem da je kojekakvih upita bilo, pa sam i ja svjedok da je bio jedan upit da stavimo, da dostavimo sve salda kontije dobavljača od 1997. do danas. Onda kada je rečeno da je to velika dokumentacija, da izvole izvršiti uvid onda je rečeno kopirajte nam. Stoga je zaista zbog mogućnosti takvih nekakvih ekscesnih, naravno to ekscesi možda treba utvrditi da ne bilo zlouporabe. Ali naravno i razraditi kriterije pod kojima se, pod kojima i kako se ta naknada može tražiti. Ali sad ono najvažnije, a to je članak 17., dakle izmjena članka 17. Do sada je zakonom bilo predviđeno da u slučaju odbijanja donošenja rješenja o odbijanju prava na pristup informaciji ili davanja određene informacije, da se žalba podnosi čelniku tijela. I to je bilo sasvim jasno tko je čelnik tijela, ali je prigovor je bio kadija te sudi, kadija te tuži, pa šta povjerenik nije dao, kao da će čelnik dati. Dakle trebalo je tražiti neko drugo tijelo. Imali smo neki dan eksperte Europske Komisije ovdje. Među inim se razgovaralo i o ovom zakonu koji je na snazi, o predloženim izmjenama. Bio je prigovor da je predloženi, predložena izmjena možda u dobroj namjeri, ali nejasnija nego postojeći zakon. I možda u ovom slučaju ne ako je doneseno prvostupanjsko rješenje, pa se, pa podnositelj ima pravo izjaviti žalbu drugostupanjskom tijelu, a kaže o žalbi protiv prvostupanjskog rješenja rješava središnje tijelo državne uprave nadležno za upravno područje na koje se odnosi predmet zahtjeva. E sad ako bude donijeto rješenje, onda će u tom rješenju biti i pouka o pravnom lijeku, pa će se prvostupanjsko tijelo možda i dosjetiti koje bi to drugostupanjsko tijelo moglo biti koje je nadležno za to upravno područje. Ali ako se dogodi da ne dobije nikakav odgovor, dakle da se, da jednostavno ne dobije informaciju, ne dobije ni rješenje o odbijanju, niti informaciju, dakle građaninu je prilično nemoguće zamislit koje bi to drugostupanjsko tijelo bilo, recimo ako traži informaciju da su od neke lokalne jedinice, da su vršeni neki radovi na sanaciji deponije recimo, i da je provedena javna nabava za neke poslove, traži se informacija, informacija se ne dobije, dosta je teško zamisliti je li bi to bila Agencija za zaštitu okoliša nadležna, je li bi bilo Ministarstvo graditeljstva, je li bi bilo možda Ministarstvo gospodarstva jer se radilo o javnoj nabavi, a ne o poslovima zbrinjavanja otpada, dakle zaista, zaista meni, a prosječnom građaninu bi sigurno bilo teško pogoditi koje bi to drugostupanjsko tijelo bilo. Osim toga i u tom drugostupanjskom tijelu pitanje tko bi odlučivao, tko bi zapravo bio test i odlučivao je li to treba, je li treba dati tu informaciju ili ne treba, koja razina tog, koji referent, na kojim poslovima bi odlučivao. Dakle, evo možda bi bilo dobro promisliti da se, ja akceptiram sve razloge i oni su jasni zašto ne novo tijelo, zašto ne oformirati novo tijelo, novi ured, ali možda unutar Ministarstva uprave razmisliti o jednom centralnom drugostupanjskom tijelu koje bi onda bilo educirano u smislu ovoga zakona, i odlučivati po žalbama ili po žalbama zbog šutnje administracije. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Ivan Škaričić.
Gospodine potpredsjedniče. Gospođa zastupnica Ana Lovrin je rekla nešto što je vrlo bitno po meni, a to je da bi trebalo vidjeti kako spriječiti zlouporabu ovog instituta koji je u svijetu hvalevrijedan. Naime događa se da neki pojedinci osobe postavljaju recimo sto upita godišnje određenom tijelu, kako to, a uz to mogu čak to biti i nekakvi gradski vijećnici je li. Kako, mislim da je to jedan ipak slučaj, možda izdvojen jer osobno mi je poznat, ali možda i nije, međutim moglo bi bit ovako puno raznih slučajeva. Da li je to ograničeno na način da oni moraju doista platiti da im se to da to pravo, da im se odgovori na takav upit, ili ograničiti jednostavno brojkom da netko ne može postaviti više od recimo 10 upita godišnje. Mislim da bi trebalo na neki način to regulirati.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Pa da, to je jedan problem, jer sve je dobro kada stvari dobro idu, dok se ne sjeti netko zloupotrebljavati pravo, to se zove zlouporaba prava. Ali evo ove izmjene zakona uvode i nešto ovdje u članku 8. govore o tome kada se neće donositi rješenje, pa među inim ima i ako je već pitana informacija ili ako informacija objavljena, ili je iz nekih razloga omogućeno da se do te informacije dođe temeljem drugih propisa. Naravno mi svi smo u svom poslu naišli na takve slučajeve, pa i to recimo da se Ministarstvo pravosuđa, u Ministarstvu pravosuđa tražila informacija koja postoji u sudskom registru, koji je javan registar i čiji je vlasnik dakle sud i samo sud može, ali je i to završilo na Upravnom sudu na kraju krajeva, jer neki su inzistirali da to mora dati tijelo koje nije nadležno. Evo mislim da je možda ovim izmjenama donekle to … [[Ne razumije se.]]
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o pravu na pristup informacijama, to je bilo prvo čitanje, P.Z.E. br. 570, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena, dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pravu na pristup informacijama. I drugo, sve primjedbe prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi dostavit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj Zaključak je prihvaćen jednoglasno sa 92 glasa.
Prelazimo na sljedeću točku, matični odbor u vezi točke 11. Prijedlog Zakona o izmjeni Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji još zasjeda. Točke 12. i 13. nisu još matični odbori dali svoje izvješće. Točku 14. kada završi sjednica Vlade i dođe ovlašteni predlagatelj, onda će se nastaviti rasprava sa tom točkom, dakle Konačnom prijedlogu Zakona o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima. I sad je jedino zrelo po dnevnom redu za raspravu – - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske Komisije u vezi s pripremnim mjerama za sudjelovanje Hrvatske u programu za cjeloživotno učenje i programu mladi na djelu u okviru programa IPA – komponenta pomoć u tranziciji i jačanje institucija za 2009. godinu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 574 Predlagatelj Vlada. Hitni postupak. Raspravu proveli Odbor za zakonodavstvo, financije, državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. U ime predlagatelja zamjenik središnjeg državnog tajnika Središnjeg državnog ureda za razvojnu strategiju i koordinaciju fondova Europske unije Zvonimir Savić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo, cijenjene zastupnice i zastupnici. Evo dopustite mi vrlo kratku kronologiju. 1. prosinca 2009. godine je Komisija Europskih zajednica usvojila program pripremne mjere za sudjelovanje Hrvatske u programu za cjeloživotno učenje i programu mladi na djelu u okviru programa IPA prve komponente za 2009. godinu, nakon čega je u travnju ove godine od strane Europske komisije dostavljen nacrt tekst sporazuma o financiranju čijim potpisivanjem će se ostvariti preduvjet za pružanje financijskih sredstava Europske unije u okviru ovoga Programa. Ovaj spomenuti Program sastoji se od jednog projekta pod nazivom pripremne mjere za program za cjeloživotno učenje i program mladi na djelu. Budući da je Hrvatska izrazila želju da sudjeluje u Programu za cjeloživotno učenje i programu mladi na djelu, tako sudjelovanje ovisi o tome mogu li zemlje kandidati uopće ispuniti zahtjeve koje se odnose na kapacitet nacionalnih struktura, dakle nacionalnih agencija, kako bi se osiguralo zdravo financijsko upravljanje programima. A cilj ovog konkretnog projekta je pomoći Hrvatskoj u ispunjavanju tih spomenutih zahtjeva. Ukratko pripremne mjere sastojat će se od niza aktivnosti, koje će se provoditi prema planu rada koju će ugovoriti Hrvatska agencija za mobilnost i programe Europske unije, te nadležna glavna uprava Europske komisije za obrazovanje, audio-vizualne djelatnosti i kulturu. Pripremne mjere imat će tri glavna cilja, pa će ih vrlo kratko spomenuti. Prvi cilj je priprema nacionalnih agencija za upravljanje programima kroz mjere izgradnje kapaciteta znači zapošljavanjem i obučavanjem osoblja. Druga je organiziranje informativnih kampanja za potencijalne korisnike što obuhvaća prijevod, izdavanje glavnih dokumenata, seminara itd. TE treći cilj, sudjelovanje u pilot aktivnostima što će omogućiti ispitivanje i to u dovoljnom opsegu kapaciteta nacionalnih agencija da upravljaju programima i omoguće nositeljima interesa sudjelovanje u nekim projektima sukladno pravilima ovoga programa. Ono što je bitno spomenuti jest da financijska sredstva koja su na raspolaganju Republici Hrvatskoj unutar ovoga programa iznose 24, preko 24 milijuna kuna odnosno oko 3,35 milijuna eura. Vrijednosne lokacije dodijeljene od strane Europske unije Republici Hrvatskoj iznosi 18 milijuna i 250 tisuća kuna, odnosno 2,5 milijuna eura. Dok će ostatak iznosa osigurati tijela državne uprave u svojim proračunima. Ukupna vrijednost toga sufinanciranja je 6 milijuna i 205 tisuća kuna. Ono što je bitno spomenuti jest da sporazum o financiranju ne zahtjeva donošenje novih ili izmjenu postojećih zakona ali financijski obvezuje Republiku Hrvatsku u iznosima koje sam malo prije spomenuo. Odlukom Vlade Republike Hrvatske donesenoj na sjednici u lipnju ove godine, prihvaćen je tekst prijedloga zakona o potvrđivanju sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije u svezi s pripremnim mjerama za sudjelovanje Hrvatske u Programu za cjeloživotno učenje i Programu Mladi na djelu i u okviru IPA programa, prva komponenta, u okviru programske godine 2009. godine. Zaključno je potrebno spomenuti da se ovim zakonom potvrđuje Sporazum o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije u vezi s spomenutim pripremnim mjerama za sudjelovanje Hrvatske u programu za cjeloživotno učenje i Programu mladi na djecu, te se omogućuje provedba svih aktivnosti u okviru ovoga projekta, a kvalitetno odrađene i provedene pripremne mjere one su uvjet za akreditaciju Agencije koja bi provodila ova dva programa. A sama akreditacija Agencije je uvjet za punopravno sudjelovanje Republike Hrvatske u ta dva programa. A ciljani datum punopravnog uključivanja koje je usuglašeno tijekom pregovaračkog procesa za poglavlje 26. obrazovanje i kultura u Republici Hrvatskoj, u ovaj program je 1. siječnja 2011. godine. Evo zahvaljujem na pažnji.
Hvala. Odbori? Državni proračun, financije, zakonodavstvo? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospođa zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani zamjeniče državnog tajnika, kolegice i kolege. Evo, pred nama je prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije u vezi sa pripremnim mjerama za sudjelovanje Hrvatske u programu za cjeloživotno učenje i programu mladi na djelu, u okviru programa IPA komponenta pomoć u tranziciji i jačanju institucija za 2009. s Konačnim prijedlogom, kojeg će Klub Hrvatske demokratske zajednice podržati. U prosincu 2009. godine Europska komisija usvojila je nacionalni program za Republiku Hrvatsku u programu IPA komponenta pomoć u tranziciji jačanju institucija za 2009. godinu, i u cilju provedbe tog programa, potrebno je da Republika Hrvatska i Europska komisija sklope sporazum o financiranju, koji čini osnovu za bespovratno korištenje osiguranih financijskih sredstava. Podsjetit ću vas da je IPA instrument predpristupne pomoći za razdoblje 2007. i 2013. koji zamjenjuje programe i CARDS, FAR, ISPU i SAPARD, uspostavljen je uredbom Vijeća Europske unije broj 1085/2006. a njegova financijska vrijednost znači za sedmogodišnje razdoblje i za sve zemlje korisnice iznosi 11,5 milijardi eura, a osnovni ciljevi programa IPA-e su pomoć državama kandidatkinjama, i državama potencijalnim kandidatkinjama u usklađivanju nacionalnog zakonodavstva i provedbi pravne stečevine Europske unije, te priprema za korištenje strukturnih i kohezijskog fonda. Podsjetit ću vas također da je Republika Hrvatska korisnica svih komponenti IPA programa i to od 2007. do trenutka stupanja u članstvo Europske unije i zato je osiguran iznos od 589,9 milijuna eura, od čega komponenta za pomoć u tranziciji jačanju institucija 178,1 milijun eura, a za 2009. godinu osigurano je 395 milijuna 059 tisuća 831 kuna od čega je darovnica 307 milijuna 304, 439 kuna a obveze Republike Hrvatske po ovom programu su 87 milijuna 719 392 kune. Dok će se ostatak iznosa osiguravaju tijela državne uprave u svojim proračunima. Ova komponenta podupire aktivnosti koje su usmjerene na jačanje demokratskih institucija i vladavinu prava, reformu državne uprave, provedbu ekonomskih reformi, poštivanje ljudskih i manjinskih prava, poticanje regionalne suradnje, održivi razvoj i usvajanje i provedbu cjelokupne pravne stečevine Europske unije, te posebice iz ove komponente pripremu Republike Hrvatske za provedbu i poljoprivredne i kohezijske politike Europske unije. Ovaj prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije u vezi s pripremnim mjerama za sudjelovanje Hrvatske u Programu za cjeloživotno učenje i programi Mladi na djelu predstavlja pravnu osnovu za financiranje projekata koje Republike Hrvatska predložila u okviru IPA komponente pomoći i tranziciji i jačanju institucija za 2009. godinu, a njime se uređuju uvjeti potrebni za isporuku pomoći Europske unije, pravila, postupci i uvjeti pod kojima će se upravljati tom pomoći. Evo već je rekao zamjenik državnog tajnika da je krajem 2009. godine Europska komisija usvojila pripremne mjere za sudjelovanje Hrvatske u programu za Cjeloživotno učenje i programu Mladi na djelu znači u okviru programa IPA komponente pomoć u tranziciji i jačanju institucija za 2009. godinu te je u cilju provedbe ovog programa potrebno da Vlada Republike Hrvatske i Europska komisija sklope sporazum o financiranju koji predstavlja osnovu za bespovratno korištenje sredstava iz ovog programa. A program se sastoji od jednog projekta pod nazivom Pripremne mjere za program za cjeloživotno učenje i Mladi na djelu. Republika Hrvatska je izrazila želju da sudjeluje u tom programu, a takvo sudjelovanje ovisi o tome mogu li države kandidatkinje ispuniti zahtjeve koji se odnose na kapacitet nacionalnih struktura u prvom redu agencija kako bi se osiguralo pravilno financijsko upravljanje programima. Cilj ovog projekta je upravo pomoći Republici Hrvatskoj u ispunjavanju ovih zahtjeva. Vlada Republike Hrvatske je donijela odluku o pokretanju postupka za sklapanje sporazuma, a državni tajnik u svojstvu nacionalnog koordinatora za programe pomoći i potpisao ove godine. Sam sporazum o financiranju ne zahtjeva donošenje novih ili izmjene postojećih zakona, ali financijski obvezuje Republiku Hrvatsku i stoga podliježe potvrđivanju po članku 18. Zakona o izvršavanju međunarodnih ugovora. Ukupna vrijednost pripravnih mjera za sudjelovanje u programu za Cjeloživotno učenje i programu Mladi na djelu u okviru IPA komponente pomoć u tranziciji i jačanju institucija za 2009. godinu iznosi 24 milijuna 445 tisuća kuna. Vrijednost alokacije od Europske unije Republici Hrvatskoj iznosi 18 milijuna 250 tisuća kuna, dok će ostatak od 6 milijuna 205 tisuća kuna osigurati tijela državne uprave. Što se tiče dinamike znači u 2010. fiskalnoj godini za izvršenje sporazuma potrebno je izdvojiti 20 milijuna 805 tisuća kuna od čega će 14 milijuna i 600 tisuća kuna biti financirano iz IPA-e, dok iznos od 6 milijuna i 205 tisuća kuna je osigurano u državnom proračunu. A što se tiče 2011. godine iz IPA-e se financira 3 milijuna 650 tisuća kuna dok državni proračun u 2011. nema obveze u ovom programu. Pripremne mjere će se sastojati od niza aktivnosti koje će se provoditi prema planu radu koji će ugovoriti Hrvatska agencija za mobilnost i programe Europske unije i Glavna uprava komisije zadužena za ove programe. A pripremne mjere imaju tri cilja i to pripremu nacionalnih agencija za upravljanje programima kroz mjere izgradnje kapaciteta, znači sve vezano uz zapošljavanje i edukaciju. I ovo što je rekao državni tajnik i akreditaciju naših agencija. Nadalje, drugi cilj informativne kampanje za potencijalne korisnike vezano je uz prijevode, brošure, izdavanje glavnih dokumenta itd. I treći cilj je sudjelovanje u pilot aktivnostima što bi trebalo omogućiti ispitivanje kapaciteta nacionalnih agencija da upravljaju programima i omoguće nositeljima interesa sudjelovanje u nekim projektima sukladno pravilima programa. Evo nadam se da će iskustva i znanja stečena kroz prijašnje programe recimo program Tempus također financiran iz sredstava Europske unije biti korisna za pripreme za buduće sudjelovanje u programu za Cjeloživotno učenje. Predviđena su dva sporazuma za dodjelu bespovratnih sredstava i koja su prema ovom prijedlogu biti zaključena bez poziva na podnošenje projektnog prijedloga. To je sve usklađeno sa delegacijom Europske unije. Nadalje, u ovom dodatku A se govori definirana je dojela funkcija i zajedničkih odgovornosti strukturama i tijelima i direkcijama u skladu sa člankom 8. okvirnog sporazuma između komisije i korisnika od 27. kolovoza 2007. A u dodatku B izjava o jamstvu također po komponentama nacionalnog dužnosnika za ovjeravanje Republike Hrvatske prema članku 27. provedbene uredbe o programu IPA. Evo držim da je i ovom prilikom dobro istaknuti da je u listopadu 2009. godine Europska unija prihvatila financijski paket za Republiku Hrvatsku u iznosu do 2,2 milijarde eura. A to je samo radi usporedbe čak 20 puta više nego što Republika Hrvatska prima kroz pristupni Fond IPA u posljednje dvije godine. Da bi uspješno iskoristili ta sredstva potrebno je ozbiljno završiti pripreme koje se u prvom redu odnose na profesionalizaciju i osposobljavanje ljudi koji bi se bavili i ugovorima i natječajima i nadzorima nad sredstvima fonda ali i ubrzati pripreme za izradu projekata da bi bili spremni 2012. godine. U ovom trenutku je zaista velika odgovornost upravo na nama da selektiramo da pripremimo da selektiramo projekte, odredimo prioritetna područja. To je onaj teži dio posla. Ali vidimo da smo iz dana u dan sve više pripremljeni za takve aktivnosti. Evo stoga i ovom prilikom pozivam u ime kluba HDZ-a da što bolje iskoristimo i ostale komponente IPA-e posebice komponentu jedan pomoć u tranziciji i izgradnji institucija ali komponentu četiri razvoj ljudskih potencijala. Zaključit ću da svakako treba raditi više na tome da imamo organiziraniju državnu upravu radi što kvalitetnijeg i efikasnijeg korištenja fondova, ali što je još značajnije pripremiti se za novo funkcioniranje. Jer ulaskom u Europsku uniju Hrvatska će na dnevnoj osnovi sudjelovati u kreiranju zajedničke europske politike i zato moramo biti spremni evo i u ovom segmentu vezano uz cjeloživotno osiguranje. Klub HDZ-a podržava ovaj prijedlog zakona vjerujući i očekujući da će i ova sredstva doprinijeti boljoj pripremi za povlačenje sredstava koja će nam u budućnosti u značajnijoj mjeri biti na raspolaganju. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije u vezi sa pripremnim mjerama za sudjelovanje Hrvatske u programu za cjeloživotno učenje i Programu Mladi na djelu, u okviru programa IPA Komponenta pomoć u tranziciji, jačanje institucija za 2009. godinu. Bio je hitni postupak, P.Z. br. 574, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje ovaj Konačni prijedlog zakona koji sam citirao. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma je prihvaćen jednoglasno sa 99 glasova.
Sada se vraćamo na prethodnu točku - Konačni prijedlog Zakona o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 573 Predlagatelja je Vlada Republike Hrvatske. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, financije i državni proračun i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Državna tajnica u Ministarstvu financija Ivana Maletić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, hvala lijepo. Dobar dan svima. Zakon o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima ustvari želi na jedan jednostavniji i učinkovitiji način riješiti pitanja ovrhe na novčanim sredstvima u odnosu na dosadašnja zakonska rješenja. Novi predloženi sustav u biti uvodi provođenje ovrhe putem jedne institucije, Financijske agencije i to je jako bitno jer su do sada to radile banke i ovrhovoditelj i nadležna tijela su ustvari morali do sada dostavljati dokumentaciju i pokušati provoditi ovrhe putem različitih banaka i ustvari tragati za računima kako bi mogli zaista doći do nekog rezultata u tom smislu, a sada se ovim zakonom znači rješava da ustvari oni svoje dokumente dostavljaju na jedno mjesto, a to je u agenciju. Isto tako se otklanjaju nedostaci postojećeg sustava provedbe ovrhe na računima kod različitih banaka koji proizlaze iz neujednačenosti propisa koji uređuju to područje, a što je vodilo ustvari do prakse u kojoj su banke različito postupale u provedbi ovrhe. Još jedna bitna novost u ovom zakonu je ustvari uvođenje očevidnika redoslijeda koji će onda biti jedinstven i agencija će voditi Jedinstveni očevidnik redoslijeda. Do sada je svaka banka vodila svoj i to je onda bilo prilično netransparentno, a sad kroz ovaj jedinstveni očevidnik će se zaista vidjeti na jednom mjestu tko ima pravo prvenstva i na koji način je taj slijed postavljen. Isto tako se dosadašnji Jedinstveni registar računa poslovnih subjekata proširuje još i na građane, znači i na pravne i na fizičke osobe. I u horizontalnom smislu proširuje se na podatke ne samo o računima nego i o štednim ulozima, oročenim sredstvima, stambenoj štednji i depozitima u kreditnim unijama. Naravno, radi tajnosti podataka neće sad o jednom pojedincu podaci biti točno koje je stanje na računu, koliki je iznos štednje i sve ostalo, ali će biti navedeno da ta osoba ima tekući račun, ima stambenu štednju tako da se onda postupci ovrhe mogu provoditi. Evo uglavnom ovaj novi zakon, znači ovim prijedlogom želi se ubrzati i pojednostaviti postupak ovrhe, dakle omogućiti brža naplata i smanjenje troškova u provedbi ovrhe na novčanim sredstvima. Hvala vam na pažnji.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo? Odbor za financije i državni proračun? Odbor za pravosuđe? Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, gospođa zastupnica Nada Čavlović Smiljanec. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče sa suradnicom. Kolegice i kolege. Pa na samom početku želim reći da će Klub zastupnika SDP-a podržati donošenje Zakona o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima. Isto tako smatram da je dobro da se donosi ovaj potpuno novi zakon, znači da se odredbe koje se reguliraju ovim zakonom nisu ugrađene u Ovršni zakon, odnosno u Zakon o platnom prometu. Međutim, prije nego što bih komentirala odredbe ovog novog zakona ja bih se malo vratila u prošlost i rekla bih da smo sličan sustav o kojem danas ovdje raspravljamo imali prije otprilike eto ne znam 5, 6 godina. Znači, ovrhu novčanih sredstava provodila FINA. To je bila institucija kod koje su dolazila ovršna rješenja. Mislim da je taj posao rađen jako dobro, međutim onda preko noći dogodilo se eto nešto drugo. Taj posao dobile su poslovne banke i tada su po meni nastali problemi. Poslovne banke koje su inače u Hrvatskoj već 10 godina ostvarile velike … [[Govornica se ne razumije.]] profite, o tome se mnogo govorilo u Hrvatskome saboru, znači dobile su taj posao platnog prometa. A što se iza toga onda dogodilo? Možemo reći da prije svega posao koji su one obavljale nisu obavljale efikasno niti dobro i to je upravo razlog zašto se ovaj zakon danas i donosi. Problem je znači nastao zbog toga što su poslovni subjekti, pravne i fizičke osobe, morali otvoriti znači tzv. glavni račun ili matični račun, a istovremeno su mogli imati račune i u drugim poslovnim bankama što su imali. A poslovna banka gdje je znači postojao glavni račun, kada je dobila rješenje o ovrsi odnosno ovršnu ispravu, u slučaju ako na tom računu nisu postojala novčana sredstva ona uopće ili u velikom broju slučajeva nisu ta ovršna rješenja slale u druge banke, a to im je bila obaveza. Drugo, provizije koje su naplaćivale poslovne banke znači za poslove koje su obavljale za poslovne subjekte, pravne i fizičke osobe, bile su vrlo različite, one su se razlikovale, ali su bile iznimno visoke, bile su daleko veće od onih provizija koje je imala nekada FINA. I treće, isto tako što bih htjela reći to je da poslovne banke nisu uopće imale nikakav očevidnik redoslijeda naplate svojih tražbina poslovnih subjekata pa se tako događalo da pojedine tražbine koje su došle možda kasnije su došle u nekakav prioritet naplate prije onih koje su trebale doći daleko ranije. Znači cijeli taj sustav koji je bio postavljen nije bio dobar, pokazao se neefikasnim i ja mogu samo zaključiti da uopće nije postojalo razloga da se ukine sustav da se znači zabrana, da se ovrha na novčanim sredstvima provodi putem FINA-e kao što je to bilo nekada. Ali očito su se na neki način štitili nečiji interesi, a to su prije svega bili interesi banaka koje su osim svojih ekstra profita, koje su ostvarivale putem plasmana kredita i velikih kamata koje danas imaju ovdje u Hrvatskoj, još su dobile znači poslove platnog prometa. Što se tiče ovoga zakona, moramo reći da je dobro da u ovom novom sustavu znači ovrhu na novčanim sredstvima provodi Financijska agencija, znači jedna institucija i da sve pravne osobe i svi pravni subjekti koji imaju ovršne isprave to dostavljaju toj Financijskoj agenciji. Znači isto što je bitno, Agencija na isti način obračunava zatezne kamate određene na osnovi za plaćanje te daje naloge bankama u kojima ovršenim ima svoja novčana sredstva. Malo tišine molim vas. Nadalje, vidimo da je jasno određeno da Financijska agencija na jedinstven način obračunava kamate, to sam rekla. Važno je što novi zakon osim jedinstvenog načina provođenja ovrhe, bilo da se radi o poslovnim subjektima, znači pravnim ili fizičkim osobama ili građanima, omogućava i blokade odnosno ovrhu novčanih sredstava sa svih kunskih i deviznih računa te novčanih sredstava koje ovršenik ima na temelju štednih uloga te oročenih sredstava po isteku ugovora o oročenju, s tim da isplaćene kamate koje se isplaćuju temeljem ugovora o oročenim depozitima automatski se mogu skinuti i stoga se mogu naplatiti određene tražbine koje ima ovršenik. Također je bitno što će se ustrojiti očevidnik redoslijeda za plaćanje, jer će jedinstvena baza podataka svakako pomoći u uspostavi djelotvornijeg provođenja postupka ovrhe. I ono što je iznimno bitno, to je da je visinu i vrstu naknade na temelju članka 21. stavak 4. zakona propisuje Ministarstvo financija što znači da te naknade više neće biti moći biti različite, a ja isto tako vjerujem da te naknade neće biti niti tako visoke kao što su bile do sada. Činjenica je da je člankom 14. stavkom 2. zakona propisano da ovršenik, poslovni subjekt ne smije obavljati obračunsko plaćanje, ako u jedinstvenom registru računa ima oznaku znači blokade računa, znači da mu je račun blokiran i da nema sredstava. Tu se prije svega misli na provođenje znači cesija, asignacija i kompenzacija. Međutim, istina je također da su zakonom propisane i prekršajne kazne za navedene prekršaje. Ali veliki broj poslovnih subjekata, znači pravnih i fizičkih osoba i obrtnika i dalje provodi cesije, i dalje provodi kompenzacije i na taj način znači zaobilazi u stvari plaćanje putem žiro računa i time izbjegava plaćanje svojih obveza prema državi, odnosno drugim vjerovnicima. I tek naknadno znači u postupku nadzora kad se dođe kod tog poslovnog subjekta, tek onda se znači u tom postupku može utvrditi da je taj poslovni subjekt pravna osoba ili odnosno obrtnik činio takve radnje i nakon toga se poslije znači obavljenog nadzora može se prekršajno kazniti. Ali tu se onda postavlja i pitanje, odnosno nastaje problem ako je došlo do zastare u tom slučaju, znači da se ne može učiniti apsolutno ništa. Isto tako, na kraju željela bih reći da mada u stvari to nije, ne spada baš u ovaj zakon, ali je u svakom slučaju povezano sa time, velik problem je tome što naši propisi znači dozvoljavaju da pravni subjekti odnosno prije svega mislim ovdje na pravne osobe mogu znači osnivati poduzeća, napraviti velike porezne dugove, dugove prema državi isto tako i prema dobavljačima. Nakon toga to poduzeće zatvore. Znači svi ti dugovi ostanu jer se naprosto ne može iz imovine poduzeća izvršiti naplata iz razloga što poduzeće ima temeljni kapital od 20000 kuna i može imati samo jedan ne znam pisaći stol i nekakvu mašinu i nakon toga oni mogu beskonačno otvarati nova poduzeća i znači stvarati nove dugove. Ja moram podsjetiti da je za vrijeme koalicijske vlasti bio donesen propis da se ne može otvoriti nikakvo privatno poduzeće prije toga nego što Trgovački sud, odnosno Porezna uprava ne izda potvrdu da taj porezni obveznik, odnosno ta osoba nema podmirene svoje obveze prema državi. Eto i upravo zbog toga plediram ovdje na predstavnike Ministarstva financija. Ja mislim da to spada u ovu temu i da je zaista vrlo bitno da je što je moguće prije, jel' tako da se isto tako da se donese zakon kojim bi se znači onemogućilo da porezni obveznici izbjegavaju plaćanje, znači poreznih obveza. Tu prije svega mislim na porezne obveze prema državi, ali isto tako i prema vjerovnicima, te se na neki način znači onemogući da beskonačno mnogo velikih poduzeća stvarati porezne dugove i da za to nikada ne odgovaraju. I još bih nešto htjela napomenuti, ono što je regulirano znači općim poreznim zakonom gdje se obrtnici, odnosno obrtnici fizičke osobe nalaze daleko u nepovoljnijem položaju u odnosu na pravne osobe, jer obrtnik znači za svoje porezne dugove mora garantirati cijelom svojom imovinom i ne samo svojom imovinom nego čak i imovinom svog bračnog druga jer su oni kao u prvoj liniji. Dok eto, pravna osoba kažem ima temeljni kapital od 20000 kuna i može imati nekakav sitni inventar i to je imovina s kojom on raspolaže i na kraju sve one dugove koje su napravili ne mogu se naplatiti. Eto, hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je klub HDZ-a, uvažen zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice sa suradnicima. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje, podržat će donošenje, podržat će Prijedlog zakona o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima s konačnim prijedlogom zakona i to ne samo iz možda naizgled na prvi pogled tehničkoga razloga, a to je da stupanjem na snagu Zakona o platnom prometu 1.1.2011. godine ova materija više neće biti obuhvaćena tim zakonom kojim je sada obuhvaćena obzirom na usklađivanje ovog područja regulative u ovom području sa europskom pravnom stečevinom i direktivom Europske unije po kojoj se transakcija u ovrsi ne smatra platnom uslugom. Stoga je bilo potrebno ovu materiju regulirati drugim propisom. Ona je po svom sadržaju, dakle mogla biti i u Zakonu o ovršnom zakonu. Dakle, tamo bi joj bilo mjesto jer se radi o ovrsi na jednom od sredstava. Dakle, ovdje na novčanim sredstvima, a može biti ta ovrha na pokretninama, nekretninama, stvarima itd. Bilo je i tu i to pitanje smo postavili predlagatelju zbog čega poseban zakon. No evo i dobili smo odgovor koji zapravo kaže da na način donošenja posebni zakon, donošenjem posebnog zakona omogućuje bolju kontrolu provedbe što je svakako treba biti svima u interesu, a ujedno i na neki način objedinjuje taj sustav ovrhe i sustav platnog prometa jer u konačnici je ovrha i jest događa se onda određeni platni promet. Ovaj zakon treba podržati prije svega zbog njegovog sadržaja i onog suštinskog što on donosi, novine koje donose, a to je prije svega omogućavanje efikasne ovrhe na novčanim sredstvima, a time i pravne sigurnosti i povjerenja građana u sustav. Naime, mi vrlo često govorimo o duljini trajanja postupaka upravnih i sudskih i pri tome statistika bilježi sve te postupke da su oni dovršeni onda kada je doneseno pravomoćno rješenje ili pravomoćna sudska odluka. No za građane i za poslovne subjekte postupak koji su oni pokrenuli radi ostvarenja nekog svoga prava za njih je gotov onog trenutka kad oni to svoje pravo ili korist koju trebaju steći pravom drže u ruci. Znači, kada je provedena ovrha i kada su ukoliko nije dobrovoljno izvršeno takvo rješenje ili presuda oni i prisilno dobili to svoje pravo. Mi smo dnevno svjedoci frustracija građana koji imaju u ruci pravomoćnu presudu ili pravomoćno rješenje, ali na žalost nemaju toga što im je presudom dosuđeno, i vrlo često gledaju dužnike kako se bahate, kako raspolažu sa svojim sredstvima, nekretninama i novcima, a vjerovnici do njih ne mogu doći. Zato je ovaj zakon izuzetno dobrodošao jer uvodi institute koji omogućuju objedinjeni unificiran, u objedinjenu i unificiranu provedbu ovrhe na ukupnim novčanim sredstvima građana i pravnih osoba, odnosno poslovnih subjekata. Do sada je ova javna ovlast bila prenijeta na privatnopravne subjekte, odnosno na banke. Te banke, to provođenje ovrha od strane banaka je bilo gotovo nemoguće kontrolirati, postojale su i, upravo zbog te nekontrole su postojale mogućnosti zloporabe. Naravno tu imamo jedan prijenos javne ovlasti na privatnopravni subjekt, moguć je ovdje sukob interesa banaka, njihov privatnopravni interes u zaštiti, odnosno privlačenju svojih klijenata, i s druge strane javnopravni interes da oni tu svoju javnu, prenijetu javnu ovlast i izvrše što je moguće učinkovitije i efikasnije. Bilo je pitanje sada zašto to nekada je tako i bilo, dakle nije bilo na bankama, a zašto je onda to prenijeto na banke. Ja bih rekla da je bila, da se smatrala ta inicijativa prijenosa javnih ovlasti na privatnopravne subjekte, ili uopće ta državna decentralizacija prema privatnome, promovirana kao jedan europski trend, stoga smo se informirali i o tome kako je europska praksa u odnosu na ovu ovrhu, pa smo dobili podatak da je praksa među državama Europske unije vrlo raznolika, dakle u tom pogledu nema jedinstvene pravne stečevine. Mislim da ovaj zakon omogućava efikasnu ovrhu prije svega zato što će imati jedinstveno mjesto na koji će bit dostavljana sva, sve osnove za plaćanje, prije svega bit će osigurana ujednačena primjena propisa, bit će utvrđena jedinstvena cijena postupaka, ne zaboravimo da su do sada banke to samostalno određivale, dakle nikakvog regulatora u tom smislu nije bilo, premda se radi o javnoj, prenijetoj javnoj ovlasti, sada će to ministar financija utvrđivati pravilnikom i unaprijed će se znat koliko vođenje toga postupka košta. Bit će na jedinstven način obračunavane kamate. Bit će na jedinstven način obavještavani ovršenici, odnosno sudionici u ovrsi, i bit će što je najvažnije jedinstvena, postojat će jedinstvena baza podataka o otvorenim računima i o drugim novčanim sredstvima koje poslovni subjekt, odnosno fizička osoba imaju u bankama, štednim bankama, stambenim štedionicama i kreditnim unijama. Ovaj očevidni … [[Ne razumije se.]] osnova za plaćanje izuzetno je važan jer će se bilježiti trenutak podnošenja osnove za plaćanje, dakle slično kao i u zemljišnim knjigama, jer nije svejedno tko je prvi na redu za naplatu. Dakle sada će se na jednom mjestu točno znati u koji dan, sat i minutu je netko podnio takav, taj podnesak, a sada obzirom da su bili računi u raznim bankama, da su ih banke primale, nije se znalo kako i kako su ih registrirale, vjerovnici često nisu mogli doći do podataka jer je bila famozna bankarska tajna, pa nisu mogli doći do podataka gdje dužnik ima uopće otvoren račun. Ako je slučajno pogriješio u jednom broju kod tog računa ili nešto krivo označio ovrha se cijela vraćala na početak. Sada ovim zakonom se to sve izbjegava. Dakle agencija vodi očevidnik, agencija vodi registar i računa, dakle onih tekućih transakcijskih računa, ali jednako tako vodi i očevidnik ovih, očevidnih oročenih novčanih sredstava na kojima vrši ovrhu, dakle kada dobije nalog za ovrhu, ta ovrha se provodi na svim računima kojima poslovni subjekt ili građanin i ne samo kao što sam rekla na transakcijskim računima, nego i na oročenim novčanim sredstvima, dakle oročenom pologu ili oročenom ulogu na štednju, ali također agencija će imati i podatke o stambenoj štednji i o štednji kod dakle izvan banaka kod štednokreditnih zadruga, na kojima neće vršiti i ovrhu, ali će moći dat podatak da određeni dužnik i na tim i kod tih osoba pravnih ima neka položena sredstva, pa će onda moći zatražiti i ovrhu na tim sredstvima. Dakle svakako ovaj zakon treba podržati kao još jedan zakon koji snaži ovrhu. Kao što znate i to sam već rekla, sam pravomoćan akt nije dovoljan, ukoliko ne osigurava prisilno izvršenje. U zadnjih nekoliko godina Ovršni zakon se više puta mijenjao upravo na tragu što efikasnije ovrhe, pa ćemo vrlo brzo ovdje na raspravi imati i izmjene i dopune Ovršnoga zakona, ali i uvođenje jedne potpune novine u Hrvatsku, a to je javnoovršiteljska služba, a sve u cilju i na tragu efikasnijeg provođenja ovrhe. Stoga evo podržavamo donošenje ovoga zakona kao uvođenja jednog reda u plaćanju dužnih obveza vjerovnika, i onemogućavanja obveza plaćanja dugova. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je klub HNS, HSU, uvažena zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani potpredsjedniče, poštovana gospođo predstavnice predlagatelja. Na samom početku reći ću da će zastupnice i zastupnici kluba Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika podržati ovaj zakon. Predloženim zakonom uvodi se jedinstveni način provedbe ovrhe na novčanim sredstvima ovršenika, bilo da je on poslovni subjekt, ili građanin te se na taj način otklanjaju nedostatci postojećeg sustava kao posljedice neujednačenosti propisa koji uređuju to područje. Najvažnija novost je da će se ovrha provoditi na novčanim sredstvima po svim računima te oročenim novčanim sredstvima prema osobnom identifikacijskom broju ovršenika bez njegove suglasnosti. Ovrhu na novčanim sredstvima temeljem ovoga Zakona provode financijska agencija, Hrvatska narodna banka i banke. Na provedbu ovrhe ako ovim zakonom nije drugačije propisano odgovarajuće se primjenjuju zakoni kojima se uređuje ovršni, carinski i porezni postupak. Kao što sam već spomenula ovrhu na novčanim sredstvima provodi financijska agencija, odnosno Hrvatska narodna banka i banke na način da ovrhovoditelji i nadležna tijela osnovu za plaćanje dostavljaju agenciji. Agencija na jedinstven način obračunava zatezne kamate određene u osnovi za plaćanje, te daje naloge za izvršenje bankama u kojima ovršenik ima novčana sredstva. Agencija vodi očevidnik, redoslijeda osnova za plaćanje i operativno upravlja jedinstvenim registrom računa poslovnih subjekata. Ovim se prijedlogom uvodi jedinstveni postupak, metodologija i redoslijed izvršenja osnova za plaćanje s ciljem povećanja učinkovitosti ovrhe pravne sigurnosti i funkcioniranja pravnog sustava u Republici Hrvatskoj. Dalje se u Prijedlogu zakona spominje i navodi da će ministar financija na temelju ovoga Zakona donijeti podzakonske akte kojima će detaljnije propisati postupke, rokove, vrste i visine naknade itd. Eto, iz svih ovih razloga kao što sam rekla, Klub HNS-a i HSU-a će podržati ovaj Prijedlog zakona.
Zahvaljujem. I u ime Kluba HSS-a uvaženi zastupnik Stanko Grčić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi predstavnici predlagača, kolegice i kolege zastupnici. Donošenje ovog Zakona potrebno je radi uvođenja jedinstvenog postupka, jedinstvene metodologije i redoslijeda u izvršavanju plaćanja u cilju povećanja pravne sigurnosti i funkcioniranja pravnog sustava Republike Hrvatske. Zbog potrebe za jedinstvenom i učinkovitom provedbom ovrhe, na novčanim sredstvima ovršenika bilo da se radi o poslovnom subjektu ili građaninu potrebno je donijeti ovaj Zakon. Naime, 1. siječnja 2011. stupa na snagu zakon o platnom prometu kojim se platne usluge u Republici Hrvatskoj uređuju istovjetno kao u zemljama članicama Europske unije. Budući da se s direktivom s kojom je usklađen Zakon o platnom prometu ne uređuju aktivnosti koje se ne smatraju platnim uslugama, tako niti tim Zakonom nisu propisane, pa je potrebno platne transakcije zadane na temelju rješenja o ovrsi i drugih po pravnoj snazi izjednačenih isprava urediti upravo ovim zakonom. Novost koju utvrdi zakon je da ovrha na novčanim sredstvima provodi Financijska agencija tako da ovrhovoditelji i nadležna tijela osnovu za plaćanje dostavljaju agenciji. Agencija na jedinstveni način obračunava zatezne kamate te daje naloge za izvršenje bankama u kojima ovršenik ima novčanih sredstava. Agencija danas operativno upravlja jedinstvenim registrom računa poslovnih subjekata, a na temelju ovog Zakona vodit će jedinstveni registar računa koji obuhvaća račune građana te podatke o oročenim novčanim sredstvima, kao i štednim ulozima, stambenoj štednji i depozitima u Europskoj uniji. Agencija je obavezna pohraniti osnovu za plaćanje kao ovršenik i ima samo jedan račun i na tom računu ima neizvršenih osnova za plaćanje, a banka temeljem ugovorenog odnosa zatvori taj račun. Ako ovršenik otvori novi račun pod istim osobnim identifikacijskim brojem, Agencija na temelju podataka iz jedinstvenog računa upisuje osnove za plaćanje u očevidnik prema redoslijedu kojim su bile upisane prije pohrane. Ova odredba odgovarajuće se primjenjuje onda kada rješenje o otvaranju postupka bude ukinuto. U slučaju statusne promjene Agencija će na temelju podataka iz jedinstvenog računa registra neizvršene osnove za plaćanje upisati na račun pravnog slijednika. Novina ovog Zakona je da se osim novčanih sredstava sa svih kunskih i deviznih računa plijene novčana sredstva koja ovršenik ima na temelju štednih uloga, te oročena novčana sredstva po isteku ugovora o oročenju. Prednost jedinstvenog načina, provedba ovrhe na novčanim sredstvima su višestruke jer će biti ujednačena primjena propisa, osnova za plaćanje dostavljat će se na jedno mjesto. Cijena postupka biti će jedinstvena kao i obračun zateznih kamata izvješćivanje sudionika u ovrsi. Jedinstvena baza podataka o otvorenim računima i o drugim novčanim sredstvima koje poslovni subjekti i građani imaju u bankama štednim bankama, stambenim štedionicama i kreditnim unijama koje se ustrojava ovim zakonom uvelike će pomoći u uspostavi djelotvornijeg provođenja ovrhe, a postoji mogućnost njezina korištenja i u drugim postupcima, na primjer u ostavinskom postupku. Uz ostale aspekte pojačane efikasnosti i pojednostavljenja postupka ovaj zakon otvara mogućnost brže naplate i smanjenja troškova postupka ovrhe na novčanim sredstvima kroz dostavu podataka na jedno mjesto jedinstvenu cijenu postupka. Za poslovanje banaka prednosti se očituju oslobađanju od postupka koji ne spadaju u domenu bankarskih poslova u korist bankarskih i platno prometnih poslova. Oslobođenju od rizika provođenja ovrhe te posljedično u smanjenju troškova. Slijedom svega iznijetog Klub hrvatske seljačke stranke podržava ovaj Prijedlog zakona. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. I pojedinačne rasprave imamo jednu prijavu, gospodin zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajnici, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Predloženi Zakon o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima produkt je provedbenih aktivnosti u reformi pravosuđa a u okviru programa gospodarskog oporavka Vlade Republike Hrvatske. Ovim zakonom uvodi se novi sustav provedbe ovrhe na novčanim sredstvima koji je rekao bih jednostavniji i učinkovitiji obzirom da se provodi putem jedne institucije, financijske agencije, za razliku od sadašnjega u koje se ovrhe provode pute niza institucija banaka. Što znači da ovrhovoditelji i nadležna tijela osnovu za plaćanje dostavljaju na jedno mjesto u agenciju umjesto u više banaka. Time se otklanjaju nedostaci postojećeg sustava provedbe ovrhe na računima kod različitih banaka koji su proizašli iz neujednačenosti propisa koji uređuju to područje a što je dovodilo do toga da su banka u provedbi ovrhe različito postupale. Naime, u postojećem sustavu provedbe ovrhe svaka banka vodi svoj očevidnik redoslijeda rješenja o ovrsi dok će u novom sustavu agencija voditi jedinstveni očevidnik o redoslijedu primitaka osnova za plaćanje i stanju njihove izvršenosti po pojedinom ovršeniku što će omogućiti jedinstveno izvješćivanje sudionika u ovrsi. Važnost postojanja ovakvog novog jedinstvenoga registra računa ogleda se u činjenici da će sud i druga nadležna tijela u agenciji moći dobiti na temelju OIB-a ovršenika podatke o postojanju novčanih sredstava. Dakle, za očekivati je da će jedinstveni registar računa uveliko pomoći u uspostavi djelotvornijeg provođenja ovrhe s mogućnošću njegovog korištenja i u drugim postupcima. Predloženi zakon novi sustav provedbe ovrhe karakterizira i jedinstvena cijena postupka. Mogućnost brže naplate kao i smanjenje troškova u provedbi ovrhe na novčanim sredstvima, a što je povoljnije u odnosu na sadašnji sustav u kojemu svaka banka naplaćuje različitu visinu naknade za izvršenje osnove za plaćanje. Za istaknuti je da ovakav jedinstveni i predloženi način provedbe ovrhe na novčanim sredstvima osigurava sudionicima niz pogodnosti u sustavu kao što su ujednačena primjena propisa, dostava osnova za plaćanje na jednom mjestu, jedinstvena i jeftinija cijena postupka, jedinstveni obračun zateznih kamata, jedinstveno izvješćivanje sudionika u ovrsi, jedinstvena baza podataka o otvorenim računima i o drugim novčanim sredstvima koje poslovni subjekti i građani imaju u bankama štednim bankama, stambenim štedionicama i kreditnim unijama. Radi navedenog, a obzirom da se predloženim zakonom uvodi jedinstveni postupak metodologija i redoslijed u izvršenju osnova za plaćanje u cilju povećanja pravne sigurnosti i funkcioniranja pravnog sustava Republike Hrvatske, podržavam donošenje Zakona o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima. Bio je hitni postupak, P.Z. br. 573., predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o provedbi ovrhe nad novčanim sredstvima. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj Konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova 92 glasa za, 2 suzdržana i ništa protiv.
Sada predlažem da točku 16. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske, Hrvatske policije, civilne zaštite i državnih službenika i namještenika u mirovnim operacijama i drugim aktivnostima u inozemstvu, hitni postupak objedinimo sa točkom 20 Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju memoranduma o suglasnosti između Vlade Republike Hrvatske i Ujedinjenih naroda u svezi s doprinosom sredstvima promatračkih snaga Ujedinjenih naroda za razdvajanje UNDOF, hitni postupak. Da li ima netko protiv tog spajanja?koliko vidim ne. Prema tome smatram da smo objedinili te dvije točke pa ćemo ih sada zajedno i raspraviti. Dakle, - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske, policije, civilne zaštite te državnih službenika i namještenika u mirovnim operacijama i drugim aktivnostima u inozemstvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 575 i - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju memoranduma o suglasnosti između Vlade Republike Hrvatske i Ujedinjenih naroda u svezi s doprinosom sredstvima promatračkih snaga Ujedinjenih naroda za razdvajanje (UNDOF), hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 579 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno članku 159. POslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za obranu. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio na ovaj zakon 575 podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedloge? Da. Uvaženi Željko Goršić državni tajnik u Ministarstvu obrane. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedavajući. Dame i gospodo saborski zastupnice i zastupnici. Lijepo vas pozdravljam. Prelažene izmjene i dopune zakona usklađuju se s promjena Ustava Republike Hrvatske. Predloženim zakonom uređuje se uloga Hrvatskog sabora predsjednika Republike, hrvatske Vlada Republike Hrvatske, te drugih državnih tijela o prelasku i djelovanju Oružanih snaga Republike Hrvatske preko granica Republike Hrvatske odnosno njihovo sudjelovanje u mirovnim operacijama i drugim aktivnostima u inozemstvu kao i sudjelovanje policije i civilne zaštite, te državnih službenika i namještenika u mirovnim operacija i drugim aktivnostima u inozemstvu. Pripadnici Oružanih snaga Republike Hrvatske mogu prijeći njezine granice ili djelovati preko njezinih granica na temelju odluke Hrvatskog sabora koju predlaže Vlada Republike Hrvatske uz prethodnu suglasno predsjednika Republike pod određenim uvjetima. Utvrđenim Ustavom Republike Hrvatske Hrvatski sabor može donijeti odluku i bez prethodne suglasnosti predsjednika Republike Hrvatske. Navedene odluke koje su u nadležnosti Hrvatskog sabora, Hrvatski sabor donosi na prijedlog Vlade Republike Hrvatske uz prethodnu suglasnost predsjednika Republike većinom glasova svih zastupnika. A ako predsjednik Republike Hrvatske uskrati suglasnost Hrvatski sabor odluke donosi dvotrećinskom većinom glasova svih zastupnika. Predloženim zakonom propisuje se da pripadnici Oružanih snaga Republike Hrvatske mogu prijeći granice Republike Hrvatske radi vježbi i obuke u okviru međunarodnih organizacija kojima je Republike Hrvatska pristupila ili im pristupa na temelju međunarodnih ugovora, te radi pružanja humanitarne pomoći. Na temelju odluke Vlada Republike Hrvatske uz prethodnu suglasnost predsjednika Republike. Pripadnike Oružanih snaga Republike Hrvatske u inozemstvu radi sudjelovanja u mirovnim operacijama, vježbama i obuci, te radi pružanja humanitarne pomoći na temelju odluka nadležnih tijela upućuje predsjednik Republike kao vrhovni zapovjednik Oružanih snaga Republike Hrvatske. Predloženim izmjenama zakona također se nomotehnički usklađuje izričaj pojedinih odredbi i tako poboljšava tekst zakona. Kako je na ovaj zakon Odbor za zakonodavstvo imao dva amandmana predlagač Vlada Republike Hrvatske prihvaća obadva amandmana. Sljedeći Prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o suglasnosti između Vlade Republike Hrvatske i Ujedinjenih naroda u svezi s doprinosom sredstvima promatračkih snaga Ujedinjenih naroda za razdvajanje, s konačnim prijedlogom zakona, naše Oružane snage uz svoje temeljne zadaće zaštite teritorijalnih suvereniteta i integriteta Republike Hrvatske usmjerene su i na ostvarivanje odgovarajućeg stanja sposobnosti provedbe usvojenih misija i zadaća. Sudjelovanjem u operacijama i misijama NATO-a i Ujedinjenih naroda te u mirovnim misijama UN-a Republika Hrvatska aktivno pridonosi međunarodnom miru, stabilnosti i sigurnosti. Dosadašnja iskustva iz angažmana hrvatskih Oružanih snaga u mirovnim operacijama i misijama dodatno potvrđuju da su one sposobne za preuzimanje visoko zahtjevnih zadaća. Republika Hrvatska odnosno njene Oružane snage danas sudjeluju u 7 mirovnih misija Ujedinjenih naroda sa 124 pripadnice i pripadnika, mirovnoj operaciji KFOR-a na Kosovu sa 20, s 2 pripadnika u EU operaciji Somalija Atalanta te s najvećim brojem u mirovnoj operaciji ISAF u Afganistanu sa 292 pripadnika odnosno pripadnice. U mirovnoj misiji UN-a na Golanskoj visoravni UNDOF naše Oružane snage sudjeluju s postrojbom veličine satnije. Radi definiranja položaja naših Oružanih snaga u UNDOF-u postojala je potreba detaljnijeg uređenja pravnog položaja te prava i obveza Oružanih snaga sklapanjem Međunarodnog ugovora između Republike Hrvatske i Ujedinjenih naroda. Memorandum je u ime Vlade Republike Hrvatske 7. prosinca 2009. u New Yorku potpisao naš stalni predstavnik pri UN-u, a njegova svrha je utvrđivanje administrativnih, logističkih i financijskih rokova i uvjeta za upravljanje doprinosom u osoblju, opremi i uslugama koje osigurava Vlada u pružanju potpore UNDOF-u. Memorandumom se uređuju pitanja vezana uz sudjelovanje u misiji i pravni položaj, uvjeti za obavljanje misije u zadaći, stega, istraga, potraživanje i rješavanja sporova. Memorandum se privremeno primjenjuje od 14. svibnja 2008., a stupit će na snagu datumom kada UN primi obavijest naše Vlade o okončanju unutarnjih pravnih postupaka predviđenih našim zakonodavstvom za njegovo stupanje na snagu. Eto to bi bilo ukratko obrazloženje ova dva zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. No dobro. Onda otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba SDP-a uvaženi zastupnik Ante Kotromanović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Sabora, kolege iz Ministarstva obrane, kolege zastupnice i zastupnici. Evo svega nekoliko riječi o ova dva prijedloga zakona. Kako ste već čuli, imali smo to, prošli smo Odbor za obranu i tu nije bilo nikakvih posebnih problema. Vrlo brzo smo završili raspravu i naravno da ćemo poduprijeti jedan drugi zakon, a o tome ću sad nekoliko riječi reći, par rečenica o jednom i o drugom. Cilj izmjene i dopune prvog zakona, Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske, Policije, civilne zaštite te državnih službenika i namještenika u mirovnim operacijama i drugim aktivnostima u inozemstvu, s konačnim prijedlogom zakona, cilj je izmjena i dopuna predmetnog zakona da se pojedine odredbe usklade sa promjenom Ustava Republike Hrvatske što je vrlo važno i nužno kako smo naš Ustav prije nekoliko tjedana donijeli novi Ustav i morali smo usvajat određene odredbe zakona koje se tiču Ministarstva obrane, ako im je redefinirana uloga i postupanje Oružanih snaga Republike Hrvatske te da se nomotehnički urede izričaji pojedinih odredbi predmetnog zakona. Naime, nakon stupanja na snagu Sjevernoatlantskog ugovora Oružane snage Republike Hrvatske obvezne su sudjelovati u kolektivnoj obrani. Napad na bilo koju državu članicu NATO-a smatra se napadom na Republiku Hrvatsku i u takvom slučaju Oružane snage Republike Hrvatske obvezne su štititi suverenost i neovisnost napadnute države. Također je naša obveza pridonijeti miru i stabilnosti u svijetu i u regiji što činimo kroz, kako smo čuli od državnog tajnika, kroz mnoge misije UN-a i također misiju gdje participiramo u misiji NATO-a u Afganistanu na vrlo uspješan i kvalitetan način, ono što naše snage rade. Sukladno tome, promjenom Ustava Republike Hrvatske definirana je uloga Oružanih snaga Republike Hrvatske kroz četiri temeljne misije i zadaće, a koje su definirane dugoročnim planom razvoja Oružanih snaga Republike Hrvatske, pa sukladno promjeni Ustava bilo je potrebno uskladiti odredbe predmetnog zakona sa Ustavom. Predmetni prijedlogom zakona uređuje se način kada pripadnici Oružanih snaga Republike Hrvatske mogu prijeći granice ili granicu i djelovati preko njenih granica na temelju odluke Sabora, temeljem odluke Vlade Republike Hrvatske te kada odluku o upućivanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u inozemstvo donosi predsjednik Republike kao vrhovni zapovjednik Oružanih snaga. Člankom 7. uređuje se način donošenja odluke o sudjelovanju pripadnika Policije i civilne zaštite te državnih službenika i namještenika u mirovnim operacijama i drugim aktivnostima. I naravno, ovo je sve korektno napravljeno i treba … [[Govornik se ne razumije.]] s Ustavom. I ono što želim još reći i ovdje napomenuti, da mene najviše brine u ovom trenutku proračun Ministarstva obrane koji je naravno kao i sve drugo sve tanji i tanji i pitanje je što će se dogoditi nakon novog rebalansa proračuna koji je najavljen. Da li će biti ne znam zato što smatram da neke stvari naprosto nemaju cijenu, sigurnost ljudi, životi ljudi, naših vojnika koje upućujemo u misije, a neke su izuzetno opasne, ne mogu se mjeriti u kunama i tu apeliram na Ministarstvo obrane i na Vladu. Mi imamo zagarantirane međunarodne obveze, imamo dogovor da imamo sada otprilike 17 tisuća vojnika i bilo bi vrlo štetno i pogubno sada smanjiti proračunska sredstva, iako smo smanjili preko milijardu kuna na način da se to samo odreže, a da ti ljudi, ta ista količina ljudi konzumira ista sredstva i to je jedan velik i ozbiljan problem sada i potpuno podržavam Ministarstvo obrane. I mislim da se treba boriti sada ako dođe do rebalansa proračuna da nijedne kune se apsolutno ne smije smanjiti zato što imamo kažem međunarodne preuzete obveze i imamo ljude koji su živi, koji moraju jesti, piti, primati plaću. Njih ima 17 tisuća, a to je jedan veliki problem i ne treba to gledati samo kroz nekakva posebna sredstva. Što se tiče još ovog prijedloga zakona, na kraju bih želio reći da je odredba članka 4.a prijedloga zakona usuglašena sa člankom 3. točkom 9. promjena Ustava, a koja je točka dopunjena na prijedlog SDP-a da odluku o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u vojnim vježbama i u obuci u inozemstvu u okviru međunarodnih organizacija kojima je Republika Hrvatska pristupila ili pristupa na temelju međunarodnih ugovora te radi pružanja humanitarne pomoći donosi Vlada Republike Hrvatske uz prethodnu suglasnost predsjednik Republike Hrvatske. Naravno, kako se radi o usuglašavanju predloženog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske, policije, civilne zaštite, te državnih službenika i namještenika u mirovnim operacijama i drugim aktivnostima u inozemstvu klub SDP-a će podržati donošenje predloženog zakona. I još nekoliko riječi o Prijedlogu zakona o potvrđivanju Memoranduma o suglasnosti između Vlade Republike Hrvatske i Ujedinjenih naroda u svezi sa doprinosom, sredstvima promatračkih snaga Ujedinjenih naroda za razdvajanje poznate kao UNDOF s konačnim prijedlogom zakona. Kao što znate, mi imamo ekvivalenta jednu satniju ljudi razmještenoj na Golanskoj visoravni. To je misija koja je vrlo uspješna također. Mi imamo redovite rotacije koje su također vrlo uspješne i kvalitetne i dole do sada nismo imali baš, ama baš nikakvih problema. Naprotiv, a ono što ja znam, a tu su i kolege iz Ministarstva obrane. Uglavnom, ako ne i svaki put primamo pohvale za rad časnika, dočasnika i vojnika na tom prostoru iako to nije naročito opasna misija. Dole se od 60-tih godina nije ispalio ni jedan metak i možda u dogledno vrijeme možemo razmišljati o tome da, kad razvrstamo pričuvu mi imamo oko 2000 ljudi u pričuvi, da ako nam budu potrebe drugačije, na drugom prostoru da angažiramo pričuvu za takve zadaće koje nisu posebno opasne, a možemo angažirati naše pričuvne časnike, dočasnike, vojnike i dati im mogućnost da još nešto i zarade, a i da na taj način, na jedan način vodimo skrb i brigu o ljudima koji su razvojačeni. 2007. godine Republici Hrvatskoj ponuđeno je da u mirovnu misiju Ujedinjenih naroda na Golanskoj visoravni uputi jednu postrojbu veličine satnije unutar promatračkih snaga za razdvajanje. To je uglavnom već svima poznato. S obzirom na vrstu i opseg sudjelovanja Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj misiji UNDOF postala je potreba da se detaljno uredi pravni položaj, te prava i obveze pripadnika Oružanih snaga RH sukladno dvostranom međunarodnom ugovoru između Republike Hrvatske i Ujedinjenih naroda. To je sada učinjeno. Memorandumom se uređuje niz pitanja vezanih za pravni položaj, te nesmetano odvijanje zadaća pripadnika Oružanih snaga RH u sastavu UNDOF-a, a to su pravni položaji kao što je već rekao tajnik, pravni položaj osoblja, pribavljanje opreme i usluga. To je vrlo važno. Crta zapovijedanja što je najvažnije u ovom kontekstu, stega, istraga, nadležnost, zaštita kvalificiranih podataka, financijski aspekt sudjelovanja i uspostava standarda ponašanja UN-a, za osoblje koje osigurava Republika Hrvatska. Također, klub SDP-a će podržati Prijedlog zakona o potvrđivanju memoranduma i kažem to je jedno tehničko pitanje i dajemo mu potporu. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a, uvaženi zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče. Evo nekoliko riječi o prvo o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske i policije i civilne zaštite, te državnih službenika i namještenika u mirovnim operacijama i drugim aktivnostima u inozemstvu. Iz sveg onoga što je rečeno i sveg onoga što piše u prijedlogu zakona više je nego očito da struktura i hijerarhija sustava odlučivanja u Republici Hrvatskoj u ovom području odgovara najvišim demokratskim standardima. To je osnovna i najvažnija konstatacija. Sukladno tim činjenicama dozvolite mi nekoliko komentara. Ovim izmjenama i dopunama zakona sudjelovanje pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnim operacijama i drugim aktivnostima u inozemstvu usklađuje se s odredbama članka 7. Ustava Republike Hrvatske u dijelu koji se odnosi na donošenje odluka Hrvatskog sabora o sudjelovanja pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnim operacijama i drugim aktivnostima u inozemstvu. Navedenom izmjenom propisano je da pripadnici Oružanih snaga Republike Hrvatske mogu prijeći njezine granice ili djelovati preko njezinih granica na temelju odluke Hrvatskog sabora koji predlaže Vlada Republike Hrvatske uz prethodnu suglasnost predsjednika Republike Hrvatske, ali pod određenim uvjetima utvrđenim Ustavom Republike Hrvatske, Hrvatski sabor može donijeti odluku i bez prethodne suglasnosti Predsjednika Republike Hrvatske. Dalje, u članku 2. propisuje se da pripadnici Oružanih snaga Republike Hrvatske mogu priječi granice Republike Hrvatske radi vježbi i radi obuke u okviru međunarodnih organizacija kojima je Republika Hrvatska pristupila ili im pristupa na temelju međunarodnih ugovora, te radi pružanja humanitarne pomoći na temelju odluke Vlade Republike Hrvatske uz prethodnu suglasnost predsjednika Republike Hrvatske. Možda još nekoliko komentara vezano uz članak 5. U članku 5. se propisuje da odluku o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u inozemstvu ovaj puta radi pružanja humanitarne pomoći odluku donosi Vlada Republike Hrvatske na prijedlog ministra nadležnog za vanjske poslove i uz prethodnu suglasnost Predsjednika Republike Hrvatske pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u inozemstvo radi pružanja humanitarne pomoći na temelju odluke Vlade Republike Hrvatske upućuje Predsjednik Republike kao vrhovni zapovjednik. I evo, u usporedbi sa svim drugim procedurama u drugim državama zaista jedan kratki komentar i sažetak koji sam rekao i na početku najviši demokratski standardi. Nekoliko riječi i o Prijedlogu zakona o potvrđivanju Memoranduma o suglasnosti između Vlade Republike Hrvatske i Ujedinjenih naroda u svezi s doprinosom sredstvima promatračkih snaga Ujedinjenih naroda za razdvajanje s konačnim prijedlogom zakona. Tijekom 2007. godine Republici Hrvatskoj ponuđena je mogućnost da u mirovnu misiju Ujedinjenih naroda na Golanskoj visoravni uputi jednu postrojbu veličine satnije u sastavu austrijske bojne unutar promatračkih snaga za razdvajanje. Ovo je bilo prvo upućivanje u jednu mirovnu misiju Ujedinjenih naroda vojne postrojbe jačine pješačke satnije. Dalje, uzimajući u obzir vrstu i opseg sudjelovanja Oružanih snaga Republike Hrvatske u ovoj mirovnoj misiji postojala je potreba daljnjeg uređenja pravnog položaja, te prava i obveza Oružanih snaga Republike Hrvatske sklapanjem dvostranog međunarodnog ugovora između Republike Hrvatske i Ujedinjenih naroda. Na temelju odluke o pokretanju postupka za sklapanjem memoranduma o suglasnosti između Vlade Republike Hrvatske i Ujedinjenih naroda u svezi s doprinosom, sredstvima promatračkih snaga Ujedinjenih naroda za razdvajanje memorandum je u ime Vlade Republike Hrvatske dana 7. prosinca 2009. godine u New Yorku potpisao stalni predstavnik Republike Hrvatske pri Ujedinjenim narodima. Potvrđivanje memoranduma o suglasnosti između Vlade Republike Hrvatske i Ujedinjenih naroda u svezi s doprinosom, sredstvima promatračkih snaga Ujedinjenih naroda za razdvajanje Republika Hrvatska će privesti kraju zakonodavstvom Republike Hrvatske propisan postupak za stupanje memoranduma na snagu. o svim ostalim detaljima mislim da nema smisla govoriti i iz tog razloga klub HDZ-a dat će potporu potvrđivanju memoranduma o suglasnosti između Vlade Republike Hrvatske i Ujedinjenih naroda u svezi s doprinosom sredstvima promatračkih snaga Ujedinjenih naroda za razdvajanje, koji je potpisan u New Yorku dana 7. prosinca 2009. godine. Hvala.
Zahvaljujem. Jako dobro. Sada je na redu klub HSS-a, uvaženi zastupnik Stanko Grčić.
Poštovani potpredsjedniče, uvaženi državni tajnici, kolegice i kolege zastupnici. HSS pozdravlja intenciju predlagača da se što prije usklade odredbe ovog zakona sa promjenama članka 7. Ustava Republike Hrvatske, koji je redefinirana uloga i postupanja Oružanih snaga Republike Hrvatske, a čije promjene su velikim dijelom rezultat integracijskih procesa vezanih uz NATO i Europsku uniju, odnosno u skladu sa sklopljenim međunarodnim ugovorima i preuzetim obavezama. Obzirom da su odredbama predloženog teksta, pored Oružanih snaga obuhvaćeni pripadnici policije, civilne zaštite te državni službenici i namještenici, odnosno i njihovo sudjelovanje u mirovnim operacijama i drugim aktivnostima u inozemstvu, ne vidimo niti jedno otvoreno pitanje koje bi trebalo ovdje posebno raspravljati. Ujedno želimo istaknuti činjenicu da je prema spoznajama HSS-a u prvom polugodištu ove godine, predsjednik Republike Hrvatske kao vrhovni zapovjednik Oružanih snaga na prijedlog Vlade Republike Hrvatske donio koncept potpore Republike Hrvatske snagama zemljama partnera, kao i plan ponude infrastrukturnih objekata Oružanim snagama drugih zemalja na teritoriju Republike Hrvatske. U pripremi su i drugi potrebni dokumenti koje proizlaze iz preuzetih obaveza u okviru međunarodnih obrambenih organizacija kojima je Republika Hrvatska pristupila ili pristupa na temelju međunarodnih ugovora, kao npr. katalog sposobnosti za Republiku Hrvatsku. To sve govori da nadležna državna tijela kontinuirano rade na dokumentima kojima se detaljno opisuje potpora, politika, pravni uvjeti ili financijski elementi, a koji su nužni za osiguravanje u NATO savezu, Europskoj uniji ili Ujedinjenim narodima, vođenim mirovnim operacijama i drugim aktivnostima u inozemstvu, odnosno pripadnika međunarodnih partnera kada se zateknu na teritoriju Republike Hrvatske, kada su smješteni na teritoriju Republike Hrvatske, provode određene operacije ili su u prolazu, odnosno tranzitu. Nekoliko rečenica vezano uz memorandum. Želimo istaknuti da će donošenjem predloženog zakona, odnosno potvrđivanjem ovog predloženog memoranduma Republika Hrvatska kao punopravna članica Ujedinjenih naroda stvoriti još jedan u nizu od okvira za provođenje standardiziranih pravnih stečevina Ujedinjenih naroda. Na taj način će stvoriti i pravni okvir za interoperabilnost s Ujedinjenim narodima, na područjima koja su uređena spomenutim memorandumom. Republika Hrvatska kao članica Ujedinjenih naroda, potvrđivanjem ovog memoranduma dokazuje da na međunarodnom planu ostaje pouzdan partner. Predmetni tekst memoranduma pisan je bez volje i nametanja određenih interesa bilo koje strane, a smatramo ga i formalno pravnim okvirom na suradnju između Republike Hrvatske i Ujedinjenih naroda na temelju kojih će se razvijati i usklađivati interesi i druga predviđena pitanja, tj. ona koja su vezana uz pravni položaj, te nesmetano obavljanje zadaća pripadnika Oružanih snaga u sastavu misije Ujedinjenih naroda na Golanskoj visoravni. Nadamo se da će Vlada sa svojim tijelima pravovremeno izvršiti sve potrebne aktivnosti iz memoranduma, s međunarodnim partnerima u cilju učinkovite provedbe obveze koja se očekuje od Republike Hrvatske. Ujedno se nadamo da će se donošenjem ovog zakona, olakšati rad našim nadležnim institucijama, s međunarodnim partnerima iz Ujedinjenih naroda. I na kraju naše rasprave, možemo samo konstatirati da Republika Hrvatska na ovaj način čini novi pozitivan iskorak na području sigurnost obrambene materije, koja nadilazi nasilne okvire, te se nadamo da će se na ovaj način olakšati rad našim institucijama s međunarodnim partnerima uključenim u zajedničke aktivnosti. Klub Hrvatske seljačke stranke podržati će predložene zakone. Hvala lijepa.
I na kraju po klubovima HNS, HSU, uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Klub HNS, HSU podržat će i ove izmjene i dopune Zakona o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske, policije, civilne zaštite, te državnih službenika i namještenika u mirovnim operacijama i drugim aktivnostima u inozemstvu. Podržat ćemo i ratifikaciju ovog memoranduma koji se nalazi na našim klupama. I dozvolite mi ukratko da kažem da smatramo da je korektno da je postupak odobravanja i odlučivanja o sudjelovanju naših Oružanih snaga u inozemstvu podijeljen u tri grupe, u tri kategorije. U ja bih rekao redovnom postupku, da bi se poslali naši vojnici u neku mirovnu misiju, potrebna je prethodna suglasnost predsjednika Republike, potreban je prijedlog Vlade, potrebna je suglasnost Hrvatskog sabora. Dakle to je onaj cjeloviti ili redovni postupak. Ako se naše Oružane snage šalju izvan granica naše zemlje, da bi sudjelovale u nekoj vojnoj vježbi, ili obuci, ili u pružanju humanitarne pomoći, tad je postupak znatno jednostavniji, tada nije potrebno sudjelovanje nas saborskih zastupnika, već Vlada uz prethodnu suglasnost predsjednika Republike taj posao odrađuje. Postoji i treća mogućnost, gdje se pripadnici policije, civilne zaštite ili državni službenici, odnosno namještenici šalju u mirovne operacije, tada je postupak najjednostavniji, tada taj posao samostalno odrađuje Vlada, uz suglasnost ministra nadležnog za vanjske poslove, dakle ni predsjednik Republike, ni Hrvatski sabor tada ne sudjeluju u tom postupku. Postoji kao što je državni tajnik rekao i jedan izuzetak, kada predsjednik Republike ne bi ili ne može iz određenih razloga dati prethodnu suglasnost na upućivanje naših Oružanih snaga u inozemstvo, tada Hrvatski sabor može Oružane snage uputiti, ali pod uvjetom da se osigura dvotrećinska većina u ovom Saboru. Što se tiče memoranduma sa Ujedinjenim narodima na Golanu mi također ćemo podržati ratifikaciju tog Memoranduma, međutim, kolegice i kolege upozoravamo po drugi ili treći put, posebno molimo predstavnike Vlade, vi znate da smo predvidjeli da za sljedeću godinu izdvojimo preko 400 milijuna kuna za mirovne misije za otprilike jednaki broj vojnika, što znači da svaki nas vojnik košta tek nešto malo manje od miliju kuna godišnje, to su veliki novci. U godinama velike krize, u godinama financijske krize, recesije, štedimo na svakom koraku, štedimo po 200, 300, 500 tisuća kuna na pojedinim zakonima koje mijenjamo, a ovdje vidimo da prihvaćamo vrlo skupocjene misije. Neki dan su bili čelni ljudi NATO-a u Zagrebu, premijerka je obećala još 20 vojnika poslati u Afganistan. To je 20 milijuna kuna. Jučer smo raspravljali o znanstvenim projektima o zakladi, i 20 milijuna samo za tih 20 vojnika to je 10% budžeta ministra Fuchsa za sve znanstvene projekte u Republici Hrvatskoj. Radimo malo komparacije, nitko nam neće zamjeriti ni u UN-u niti u NATO-u ako zaista zatražimo da u skladu sa našim gospodarskim mogućnostima jasno podrška tim misijama bude nešto manja nego do sada. A kada se jasno situacija gospodarski malo popravi nismo protiv toga da ponovno krenemo na iste brojke. Ali evo, to su naše preporuke, to su naže zamolbe da zaista budemo racionalni i korektni prema našim poreskim obveznicima. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I imamo jednu pojedinačnu prijavu uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Dvije rečenice samo što se tiče samog sadržaja jednog od ova dva zakona, o dvije točke dnevnog reda o kojem raspravljamo. Dakle, dobro je da se u ovaj Zakon uvodi prijedlog ili suglasnost Ministarstva vanjskih poslova tako da će naše sudjelovanje u mirovnim misijama dobiti jedan vanjsko politički okvir da će one biti malo osmišljenije i da ćemo znati koji je interes Republike Hrvatske u sudjelovanju u mirovnim misijama pojedinim, po mome mišljenju sudjelujemo u velikom broju mirovnih misija doduše sa malim brojem vojnika. Ono što je ustvari zanimljivije u ovome Prijedlogu zakona to je obrazloženje. Obrazloženje je da se ovaj Zakon mijenja da bi ga se uskladilo sa novim Ustavom, odnosno sa promjenama Ustava koje smo donijeli. Ono što je zanimljivije da smo mi ustvari ovaj novi Zakon iako nepromijenjen već promijenili jednom. Čini mi se to bilo dva dana nakon što smo promijenili Ustav, mi smo bez donošenja Zakona primijenili nove odredbe tako da smo uputili jedan brod Hrvatske ratne mornarice u Italiju odnosno da prati naš Neretvansku lađu koji su veslali preko Jadrana, prema tome, unatoč tome što je inicijativa došla prije promjena Ustava mi smo primijenili nove ustavne odredbe. I to bih povezao na neki način i sa druge dvije aktualne teme koje se vode,a to se tiče primjene starog ili novog, starih ili novih Ustavnih odredbi, to je nesumnjivo o sindikalnom referendumu i o izboru Ustavnih sudaca. U tom kontekstu podržat ću ove izmjene Zakona, podržat ću i to da ukoliko ne dolazi do izmjena Zakona a razvidno je iz novih Ustavnih odredbi da se mogu primijeniti kao što smo učinili sa ovim odredbama zakona koje se sada mijenjaju, kada smo poslali ratni brod izvan teritorijalnih voda, direktno smo primijenili novi Ustav, dobro je pozvati i ostala Ministarstvo a i Vladine urede i druge dakle druga tijela izvršne vlasti, da nam pošalju prijedloge Zakona koji će se uskladiti s novim ustavom, zato da nam se predsjednica Ustavnog suda više ne bi izletavala u medijima oko toga što treba primijeniti a što ne.
Zahvaljujem. Tak-tak, nije baš tema, tu negdje, baš nije Bog zna kaj. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo kada se za to steknu potrebni uvjeti. Zahvaljujem. Tak-tak, nije baš tema, tu negdje, baš nije Bog zna kaj. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo kada se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske, policije, civilne zaštite, te državnih službenika i namještenika u mirovnim operacijama i drugim aktivnostima u inozemstvu, bio je hitni postupak. P.Z. br. 575., predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane Odbore, te o njima se ne glasuje jer oni postaju sastavni dio Konačnog prijedloga zakona sukladno članku 169. Poslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudjelovanju pripadnika itd. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj Konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova 91 glas za, 4 suzdržana i 1 protiv, zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
A sada predlažem, molim vas malo pozornosti, da točku 17. Prijedlog zakona o Državnom sudbenom vijeću, prvo čitanje, P.Z. broj 576., točku 18. Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o sudovima prvo čitanje, P.Z. broj 577., i točku 23. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnom odvjetništvu, prvo čitanje, P.Z. broj 582. da objedinimo. Takva je inicijativa i od Ministarstva. I Leko sada ste rekli može, sada ne ide molim lijepo. Prijedlog je da se objedine te tri točke da ih zajedno raspravimo. Slažete se? Slažemo. Dobro, hvala lijepa.Pa prelazimo na - Prijedlog zakona o Državnom sudbenom vijeću, prvo čitanje, P.Z.E. br. 576 - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima, prvo čitanje, P.Z.E. br. 577 - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnom odvjetništvu, prvo čitanje, P.Z.E. br. 582 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, materijale ste primili poštom. Kod donošenja ovih Zakona primjenjuje se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje članak 144 do 150. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe, Odbor za Europske integracije. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena Tatijana Vučetić, državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Zakon o Državnom sudbenom vijeću donesen je 1993. godine i od tada Hrvatski sabor do danas je donio 7 izmjena i dopuna ovoga Zakona, stoga je bilo nužno pristupiti izradi Prijedloga novog Zakona o Državnom sudbenom vijeću. Hrvatski Sabor dana 18. lipnja 2010. godine donio je promjene Ustava republike Hrvatske, ovim promjenama značajno su promijenjene odredbe Ustava Republike Hrvatske kojima se uređuje sudbena vlast a posebno je izmijenjen članak 123. Ustava Republike Hrvatske kojim se Državno sudbeno vijeće uređuje kao samostalno i neovisno tijelo koje osigurava samostalnost i neovisnost sudbene vlasti u Republici Hrvatskoj. Značajna promjena je da Državno sudbeno vijeće više ne imenuje Hrvatski sabor, već se način izbora članova Državnog sudbenog vijeća i način njegovog rada uređuje posebnim zakonom, odnosno Zakonom o Državnom sudbenom vijeću. Također je Ustav izmijenjen i u dijelu koji se odnosu na sastav članova Državnog sudbenog vijeća i to tako da Državno sudbeno vijeće čini 7 sudaca, 2 sveučilišna profesora pravnih znanosti i 2 zastupnika Hrvatskog sabora i to jedan iz redova oporbe. S obzirom da je promjenom Ustava Republike Hrvatske proširen i djelokrug Državnog sudbenog vijeća koje sada odlučuje o imenovanju, napredovanju, premještanju i razrješenju i stegovnoj odgovornosti sudaca i predsjednika sudova Državno sudbeno vijeće kao samostalno i neovisno tijelo svoje odluke donosi na nepristran način a na temelju kriterija propisanih ovim zakonom. Prijedlogom Zakona o Državnom sudbeno vijeću uređuje se postupak i uvjeti za izbor članova i predsjednika Državnog sudbenog vijeća i prestanak njihovih dužnosti, postupak i uvjeti za njihovo imenovanje, premještaj i razrješenje sudaca, postupak za utvrđivanje njihove stegovne odgovornosti te postupak imenovanje i razrješenje predsjednika sudova. Ovim prijedlogom zakona propisuje se da članove Državnog sudbenog vijeća iz reda sudaca čine tri suca Vrhovnog suda Republike Hrvatske, 2 suca Županijskog suda, 1 sudac Općinskog suda i 1 sudac specijaliziranih sudova. S obzirom da je promjenom Ustava Republike Hrvatske propisano da se način izbora članova Državnog sudbenog vijeća uređuje zakonom. Ovim prijedlogom propisan je i postupak izbora članova i predsjednika Državnog sudbenog vijeća kao i prestanak njihove dužnosti. Izbore za članove Državnog sudbenog vijeća iz reda sudaca provodi Povjerenstvo za izbor članova toga vijeća kao i birački odbor. Članove vijeća iz redova sveučilišnih profesora pravnih znanosti biraju svi profesori pravnih fakulteta u Republici Hrvatskoj, a Hrvatski sabor imenuje dva člana iz redova svojih zastupnika od kojih je jedan iz redova oporbe. Ovim prijedlogom zakona propisano je da za vrijeme obnašanja dužnosti člana vijeća suci ne mogu biti imenovani na sudačku dužnost u sud višeg stupnja. Kako je kao novina u djelokrugu Državnog sudbenog vijeća stavljeno imenovanje i razrješenje predsjednika sudova, Zakon o sudovima ova pitanja više ne uređuje. Prema prijedlogu ovog zakona, ministar pravosuđa više ne imenuje predsjednike sudova već je postupak imenovanja i razrješenja predsjednika suda u nadležnosti Državnog sudbenog vijeća. Državnog sudbenog vijeće imenuje i razrješuje predsjednika suda po pribavljenom mišljenju nadležnog sudačkog vijeća predsjednika neposredno višeg suda i ministra pravosuđa na vrijeme od 4 godine, a nakon čega ponovno može biti izabran. Prijedlog zakona posebno propisuje stegovni postupak protiv sudaca i utvrđuje stegovna djela kao i stegovne kazne koje se mogu izreći sucu. Također se utvrđuju razlozi kada sudac može biti udaljen od dužnosti kao i razlozi za prestanak sudačke dužnosti. Odredbe o stegovnoj odgovornosti suca nisu izmijenjene u odnosu na dosadašnji Zakon o Državnom sudbenom vijeću. Ovim prijedlogom zakona posebno se propisuje da suci koji su bili imenovani po dosadašnjim propisima za vrijeme od 5 godina ostaju na dužnosti trajno, a svi postupci koji su u tijeku pred Državnim sudbenim vijećem nastavit će se i provoditi provoditi zakona koji je bio na snazi do stupanja ovog zakona na snagu, a također i postupci imenovanja predsjednika sudova koji su u tijeku dovršit će se po propisima koji su bili na snazi do stupanja na snagu ovog zakona. S obzirom na promjenu Ustava Republike Hrvatske i ulogu Državnog sudbenog vijeća koje je kao samostalno i neovisno tijelo osigurava samostalnost i neovisnost sudbene vlasti u Republici Hrvatskoj bilo je nužno pristupiti izmjenama Zakona o sudovima, kao i Zakona o Državnom sudbenom vijeću. Prema sadašnjem Zakonu o sudovima uvjeti za imenovanje i razrješenje sudaca kao i predsjednika sudova bili su propisani i sadržani u ovom zakonu. Kako je promjenom Ustava Republike Hrvatske utvrđen djelokrug Državnog sudbenog vijeća i to tako da je u nadležnosti Državnog sudbenog vijeća imenovanje i razrješenje sudaca i predsjednika sudova navedene odredbe Zakona o sudovima koji su ta pitanja uređivali nužno je izlučiti iz ovog zakona i urediti Zakonom o Državnom sudbenom vijeću. Stoga se Zakonom o sudovima sada prvenstveno uređuje ustrojstvo, djelokrug i stvarna nadležnost sudova, unutarnje ustrojstvo sudova, unutarnje ustrojstvo Vrhovnog suda Republike Hrvatske, prava i dužnosti sudaca, imenovanje sudaca porotnika, stalnih sudskih vještaka, tumača i procjenitelja kao i sredstva za rad sudova zaštita osoba i imovine pravosudnih tijela. Ovim prijedlogom zakona pojedine odredbe Zakona o sudovima usklađuju se i sa promjenama Ustava Republike Hrvatske. U dijelu zakona u kojem se uređuje unutarnje ustrojstvo sudova, posebno se određuje da se u županijskim i općinskim sudovima osnivaju sudski odjeli sa postupanje u predmetima kaznenih djela iz nadležnosti USKOK-a sukladno Zakonu o suzbijanju korupcije i organiziranog kriminaliteta te se godišnjim rasporedom poslova određuju suci i službenici za postupanje u tim predmetima kao i obveze sudaca i sudskih službenika na sigurnosnu provjeru. Nadalje, što se tiče Zakona o Državnom odvjetništvu. Zakon o Državnom odvjetništvu donesen je 2009. godine. Razlog za izmjenu i dopunu Zakona o Državnom odvjetništvu proizlaze iz promjena Ustava Republike Hrvatske i to posebno iz izmijenjenog članka 124. Ustava Republike Hrvatske. Prema izmijenjenom članku 124. Ustava Republike Hrvatske članove Državno-odvjetničkog vijeća više ne bira Hrvatski sabor, već se izbor članova Državno-odvjetničkog vijeća uređuje posebnim zakonom odnosno Zakonom o Državnom odvjetništvu. Također je ustavnim promjenama brisana odredba po kojoj se zamjenik državnog odvjetnika prvi puta imenuje na 5 godina pa se zamjenici državnog odvjetnika koji se prvi puta imenuju na dužnost ne imenuju više na vrijeme od 5 godina. Ovim prijedlogom zakona uređuje se izbor članova Državno-odvjetničkog vijeća kao i njihovo razrješenje i postupak imenovanja državnih odvjetnika i zamjenika državnih odvjetnika. Postupak imenovanja državnih odvjetnika odnosno zamjenika prema ovom zakonu uređen je na temelju objektivnih i transparentnih kriterija koji otklanjaju svaki subjektivizam u donošenju odluke o imenovanje. S obzirom na ustroj Državnog odvjetništva Republike Hrvatske ovim izmjenama zakona kolegij Državnog odvjetništva Republike Hrvatske dobiva značajne poslove koje do sada nije obavljao ili ih je djelomično obavljao. Kolegij preuzima sve poslove u svezi kandidiranja izbora i razrješavanja članova Državno-odvjetničkog vijeća. Prema sadašnjem zakonu poslove u svezi imenovanja državnih odvjetnika koji su do sada bili u nadležnosti glavnog državnog odvjetnika preuzima kolegij Državnog odvjetništva. Kolegij sada provodi postupak izbora za članove Državno-odvjetničkog vijeća i traži od glavnog državnog odvjetnika, Odbora za pravosuđe Hrvatskog sabora i dekana Pravnih fakulteta da predlože najmanje tri kandidata za svakog člana vijeća. Čelnici državnih odvjetništava ne mogu biti birani za članove Državno-odvjetničkog vijeća. Prijedlog kandidata iz redova zamjenika državnih odvjetnika mora osiguravati zastupljenost kandidata iz Državnog odvjetništva Republike Hrvatske, županijskih, općinskih, državnih odvjetništava. Ovim izmjenama i dopunama zakona Državno odvjetničko vijeće postaje samostalno i neovisno tijelo koje provodi postupak, imenovanje i razrješenja državnih odvjetnika i njihovih zamjenika. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li predstavnici odbora uzeti riječ? Ne. Da. Odbor za pravosuđe, predsjednica odbora uvažena Ana Lovrin. Izvolite. … [[Upadica se ne razumije.]] Je, pripreme se moraju prije napraviti. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Jel ste provjerili, izvješće je pravo? Izvolite.
Možda ću krivo pročitat al bute vidjeli. Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Gospođo državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Odbor za pravosuđe razmatrao je na 46. sjednici održanoj 8. srpnja Prijedlog zakona o Državnom sudbenom vijeću, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnom odvjetništvu i Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima kao matično radno tijelo. U odnosu na Zakon o Državnom sudbenom vijeću u uvodnom obrazloženju predsjednik predlagatelja istaknuo je da su promjenama Ustava Republike Hrvatske od 16. lipnja 2010. godine značajno izmijenjene odredbe kojima se uređuje sudbena vlast. Stoga se pristupilo donošenju novog Zakona o Državnom sudbenom vijeću. Prijedlogom se uređuje postupak i uvjeti za izbor članova i predsjednika Državnog sudbenog vijeća i prestanak dužnosti, postupak i uvjeti za imenovanje, napredovanje, premještaj i razrješenje sudaca, postupak za utvrđivanje stegovne odgovornost, postupak za imenovanje i razrješenje predsjednika sudova. Izbor za članove vijeća iz reda sudaca provodi Povjerenstvo za izbor članova vijeća i birački odbori. Članove vijeća iz reda sveučilišnih profesora pravnih znanosti biraju svi profesori pravnih fakulteta u Republici Hrvatskoj. Članove vijeća iz reda zastupnika imenuje Hrvatski sabor. Novina je da se u djelokrug rada vijeća stavlja imenovanje i razrješenje predsjednika sudova. Posebno se propisuje da suci koji su po dosadašnjim propisima imenovani na vrijeme od 5 godina ostaju na dužnosti trajno. Naime, Državno sudbeno vijeće donijet će deklaratorne odluke o tome. Članovi odbora jednoglasno su podržali Prijedlog zakona o Državnom sudbenom vijeću kojim se uvode brojne novine u izboru članova i predsjednika Državnog sudbenog vijeća, novine u postupcima imenovanja sudaca i stegovne odgovornosti sudaca, novine u postupcima imenovanja predsjednika sudova. Na Prijedlog zakona o Državnom sudbenom vijeću istaknute su sljedeće primjedbe, prijedlozi i mišljenja. Radi ujednačenosti s odredbama Zakona o odvjetništvu valja preispitati predložene odredbe kojima se regulira imenovanje sudaca, a koje su do sada bile predmet Zakona o sudovima. Naime, na odboru je istaknuto sljedeće. Nekako već je u zakonodavnoj praksi bilo da se donosi i mijenja samostalno Zakon o državnom odvjetništvu koji nije bio u materiji Zakona o sudovima, a DSV-u koji nije bio materija Zakona o sudovima za razliku od materije koja regulira državno odvjetništvo gdje su u jednom zakonu bile odredbe o imenovanju, uvjetima za imenovanje za napredovanje u karijeri državnih odvjetnika, a i odredbe o Državno odvjetničkom vijeću. Dakle, postavilo se jedno nomotehničko pitanje da li bi mjesto materiji koja određuje uvjete za imenovanje sudaca, uvjete za njihovo napredovanje, odredbe o stegovnoj odgovornosti sudaca, da li bi im moglo biti mjesto i dalje u Zakonu o sudovima pa da se na taj način to izjednači sa Zakonom o državnom odvjetništvu. A razmišljalo se i o stipulaciji ustavne odredbe koja govori o Državnom sudbenom vijeću gdje Ustav kaže da će se djelokrug odredbe o radu Državnog sudbenog vijeća, način izbor članova i predsjednika Državnog sudbenog vijeća utvrditi zakonom što onda možda sugerira da bi to bio jedan zakon koji bi regulirao sve u odnosu na Državno sudbeno vijeće, a da ovo i dalje ostane materija Zakona o sudovima. Tim više što je i nomotehnika Zakona o državnom odvjetništvu raspoređena u glave tako da je glava Državno odvjetničkog vijeća potpuno izdvojena u tom zakonu u odnosu na uvjete, kriterije za imenovanje, napredak u karijeri i stegovnu odgovornost. Dakle nije to nužno, nije pogrešno niti jedno niti drugo, ali radi nekakve ujednačenosti. Evo ja molim predlagatelja možda da o tome i razmisli. Predloženu odredbu da za vrijeme trajanja obnašanja dužnosti člana vijeća suci ne mogu biti imenovani na sudačku dužnost u sudu višeg stupnja smatramo jako dobrom. Dakle, imali smo do sada slučajeve da su pojedini članovi Državnog sudbenog vijeća za vrijeme zbog članstva u tom tijelu bili imenovani na više sudačke dužnosti. To zaista nema potrebe jer svatko tko se odluči za članstvo u DSV-u ili Državno odvjetničkom vijeću se može uzdržati od kandidature za napredovanje ili se ne treba kandidirati u to tijelo. Također je upozoreno na odredbu članka 19. stavka 2. gdje se predlaže da se članu vijeću, dakle sucu umanjuju redovite radne obveze u sudovima za 50% dok se kasnije u jednom članku utvrđuje da članovi Državnog sudbenog vijeća imaju pravo na naknadu za neostvarenu plaću ili zaradu i nagradu. Mišljenje odbora je da bi to trebalo preispitati u smislu da ako je netko oslobođen 50% redovnih radnih obveza da onda i ne treba imati dodatnu nagradu ili da se razmisli o potpunoj profesionalizaciji članova Državnog sudbenog vijeća ili da onda rade to izvan svog redovnog radnog vremena, ali onda ne mogu biti oslobođeni pola svojih obveza. Jer se onda postavlja pitanje šta je sa sveučilišnim profesorima koji su članovi tog istog vijeća koji također se financiraju iz javnih sredstava i koji također imaju svoje redovne radne obveze. Da li se i njima umanjuju redovne radne obveze za 50% recimo nastave ili ispitne obveze itd. Predlaže se također u prijelaznim i završnim odredbama regulirati nastavak rada imenovanog Državnog sudbenog vijeća kao što je to učinjeno u odredbama o Zakonu o Državnom odvjetništvu i pri tome je upozoreno da se vodi računa o mandatima, jer po sada važećem Zakonu o Državnom sudbenom vijeću mandati tijela, nije mandat tijela nego je pojedini mandat, mandat pojedinog člana toga tijela što znači da ne prestaje jednoznačno mandat svima već svaki pojedinačni mandat traje četiri godine. I to će trebati riješiti ovim prijelaznim odredbama na koji način i kada će biti izabrano Državno sudbeno vijeće po ovim novom zakonu i po novoj ustavnoj odredbi. Što se tiče prijedloga, Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima članovi odbora jednoglasno su podržali prijedlog zakona. I kako su važećim zakonom o sudovima propisani uvjeti za imenovanje i razrješenje valjalo je onda preispitati predložene izmjene, da se te odredbe uređuju kao što sam već govorila Zakonom o Državnom sudbenom vijeću. U odnosu na predložene izmjene i dopune Zakona o Državnom odvjetništvu članovi odbora jednoglasno su podržali prijedlog zakona, ali su istaknuli neke primjedbe, prijedloge i mišljenja pa se tako također predlaže regulirati nastavak rada imenovanog Državnog odvjetničkog vijeća također vodeći računa o ovim pojedinačnim mandatima. Također je mišljenje odbora da predloženu odredbu kojom Kolegij Državnog odvjetništva Republike Hrvatske bira članove Državnog odvjetničkog vijeća iz reda zastupnika Hrvatskog sabora valja preispitati. Ja bih rekla ne preispitati, jer je tim zakonom predloženo da Sabor, dakle u odnosu na Državno sudbeno vijeće zapravo svaki predlagatelj bira, svatko tko ima pravo imati članove tamo i bira svoje članove. Dakle, suci suce, akademska zajednica sveučilišne profesore, a Hrvatski sabor zastupnike. Ovim zakonom je predloženo da sve članove Državnog odvjetničkog vijeća bira Kolegij državnih odvjetnika, pa bi to izgledalo na primjer da Hrvatski sabor onda kako Ustav kaže da ima dva zastupnika jednoga iz oporbe, da Hrvatski sabor predloži tako u zakonu piše najmanje tri člana za svako mjesto, tri kandidata za svako mjesto što znači da bi Hrvatski sabor trebao predložiti Kolegiju državnih odvjetnika po tri zastupnika od kojih bi si Kolegij državnih odvjetnika probrao kojega želi. Mislim da je to nedopustivo. Mi smo depolitizirali ova neovisna tijela na način da smo izuzeli Hrvatski sabor od toga da ih bira. Ali sada je to otišlo u drugu krajnost, da će Kolegij državnih odvjetnika probirati između zastupnika koga bi. Mislim da treba to ujednačit na način da Hrvatski sabor izabere zastupnike koji bi bili članovi. I jednako tako treba preispitati i odredbu po kojoj je do sada Državno odvjetništvo podnosilo izvješće o svom radu, a onda naravno u okviru toga izvješća o kriminalitetu, stanju itd. predlagalo poboljšice. Sada je predloženim zakonom ispušteno vjerojatno na tragu rasprava i u odnosu na Vrhovni sud gdje je to bilo dočekano sa dosta negodovanja od strane opće sjednice, da bi Vrhovni sud trebao podnositi Hrvatskom saboru bilo kakvo izvješće ili o stanju u pravosuđu, odnosno u sudstvu ili o svom radu. Na tragu toga je vjerojatno i ovim prijedlogom zakona ispušten stavak kojim bi Državno odvjetništvo podnosilo izvješće o svom radu već sad je ostalo da samo podnosi izvješća o stanju kriminaliteta ili tako nešto, pa molim predlagatelja da i to ispita. Mislim da je navedeno kao razlog da su stručnjaci Europske komisije rekli da bi uplitanje politike bilo da sam Hrvatski sabor bira svoje zastupnike, pa je prijedlog takav mislim da to apsolutno ne dolazi u obzir. I evo molim predlagatelja da to još jedanputa preispita. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. To je do sada najdulje izvješće jednog odbora. Bez dobacivanja! Otvaram raspravu. I najprije su na redu klubovi. U ime kluba HDZ-a, uvaženi zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažena državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa evo s obzirom da se radi o objedinjenoj raspravi po ova tri zakona ja ću na početku svog izlaganja kazati da Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire u prvom čitanju sva tri ova predložena zakona. Zapravo, radi se da su ona se temelje u prvom redu na onim izmijenjenim ustavnim odredbama, dakle izmjeni Ustava Republike Hrvatske koje su danom proglašenja stupile na snagu i dakako da oni instituti koji su razrađeni u pojedinim zakonskim odredbama, a vežu se na tako da kažem pravosuđe nužno moraju biti razrađeni posebnim zakonima i zato su danas evo kako je to i najavljeno pripremljena tri zakonska prijedloga koja Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice sva tri dakako podupire. O čemu se zapravo radi? Dakle, u prvom redu treba u smislu analize tih propisa proanalizirati već spomenute ustavne odredbe i naglasiti da je prema članku 123. Ustava Republike Hrvatske Državno sudbeno vijeće u skladu sa Ustavom i zakonom samostalno odlučuje o imenovanju, o napredovanju, o premještanju, razrješenju i stegovnoj odgovornosti sudaca i predsjednika sudova, te svoje odluke Državno sudbeno vijeće donosi na nepristran način na temelju kriterija propisanih zakonom. Također je izmijenjen i sastav Državnog sudbenog vijeća, tako da Vijeće ima 11 članova, a čine ga 7 sudaca, 2 sveučilišna profesora pravnih znanosti i 2 saborska zastupnika od kojih je jedan saborski zastupnik predstavnik oporbe. Možda je potrebno napomenuti da su iz ovih ustavnih rješenja je otpalo rješenje da su odvjetnici, zapravo odvjetnici više nisu članovi Državnog sudbenog vijeća. Što se tiče konkretnih zakonskih odredbi, mislim da ih možemo proanalizirati kroz četiri točke koje bih htio naglasiti od toga je prva dakle da prijedlogom Zakona o Državnom sudbenom vijeću se uređuje postupak i uvjeti za … [[Ne razumije se.]] članova i predsjednika Državnog sudbenog vijeća i prestanak njihove dužnosti, postupak i uvjeti za njihovo imenovanje, napredovanje, premještaj i razrješenje sudaca, postupak za utvrđivanje njegove stegovne odgovornosti, te postupak za imenovanje i razrješenje predsjednika sudova. Naglašavam predsjednika sudova, jer sad imamo predviđeno sasvim drugo rješenje nego ono što je bilo po postojećim zakonskim odredbama. Drugo, dakle u glavi 3. prijedloga zakona utvrđuje se djelokrug i način rada Državnog sudbenog vijeća, dakle sa precizno naznačenim djelokrugom rada. Treće, s obzirom da je navedenom promjenom Ustava Republike Hrvatske propisano da Državno sudbeno vijeće samostalno odlučuje o imenovanju, napredovanju i premještanju i razrješenju sudaca i time određen djelokrug vijeća, bilo je nužno odredbe o imenovanju sudaca koji su do sada bile sadržane u Zakonu o sudovima ugraditi u ovaj prijedlog zakona. Evo već imamo čitav niz poveznica sa ova tri zakona, što je zapravo bio i kriterij za objedinjavanje ove rasprave, jer se u suštini radi o istim institutima, koji su sad drukčije regulirani, a vidimo iz ovoga da su čak, usudio bih se to tako kazati premješteni iz jednog zakona u drugi, u smislu nekakve i nomotehničke i svake druge, ono što se kaže logike. I 4. točka, dakle prijedlog zakona posebno propisuje stegovni postupak protiv sudaca, i utvrđuje stegovna djela kao i stegovne kazne koje se mogu izreći sucu. Također se utvrđuju razlozi kada sudac može biti udaljen od dužnosti, kao i razlozi za prestanak sudačke dužnosti. Ovim prijedlogom zakona propisuje se i da sudac na odluku o razrješenju sudačke dužnosti, ima pravo žalbe Ustavnom sudu Republike Hrvatske. Kada uspoređujemo pojedine zakonske odredbe, dakle jednog, drugog i trećeg zakona, mislim da je dobro usporediti i proanalizirati upravo one odredbe, a nešto je o tome, ne nešto, nego je dosta o tome bilo riječi, odnosno govorila je uvažena predsjednica Odbora za pravosuđe kao stav Odbora za pravosuđe, ono se kaže na stručan, stručan način a zapravo je uspoređivala odredbu članka 15. u odredbu Zakona o Državnom sudbenom vijeću sa člankom 18. Zakona o Državnom odvjetništvu. I mislim da ta dva zakona zaslužuju svoju pozornost, zbog toga što u principu reguliraju istu materiju, a na dva sasvim različita načina. S obzirom da se radi o zakonima u prvom čitanju, predložio bih dvije stvari. Prvo da se preispita, da se, s obzirom, ovdje se radi o Državnom sudbenom vijeću, ovdje se radi o Državnom odvjetničkom vijeću, dakle dvije vrlo, vrlo bitne pravosudne institucije. Nema nikakvog razloga da u dva različita zakona imamo različite kriterije i različiti odabir članova Državnog sudbenog vijeća i Državnoodvjetničkog vijeća. I sad kad imamo Državno sudbeno vijeće, taj članak 15. apsolutno prihvatljive po našem mišljenju, prihvatljiva zakonska rješenja, pa mi dopustite u kratkim crtama da pojasnim o čemu se tu zapravo radi, odnosno da pročitam ovaj, ukratko ovaj članak 15. koji se odnosi na sveučilišne profesore, koji se odnosi na saborske zastupnike jel. Dakle članovi vijeća iz redova sveučilišnog profesora pravnih znanosti na prijedlog fakultetskih vijeća biraju svi profesori pravnih fakulteta u Republici Hrvatskoj. Fakultetska vijeća utvrđuju listu kandidata za izbor članova vijeća, a postupak izbora povjerenstva za provođenje izbora i načina provođenja izbora uređuje se Poslovnikom koje donose dekani pravnih fakulteta. Dakle dali smo nadležnost, proceduru i onog momenta kada je po zakonu sve to skupa obavljeno imamo dakle članove tog tijela iz sveučilišne zajednice. U članku 16. istom metodologijom utvrđeno je, sličnom metodologijom utvrđeno je koji način odabir članova iz redova zastupnika u Hrvatskom saboru. Dakle jasna, precizna zakonska odredba, dva člana vijeća imenuje Hrvatski sabor iz redova svojih zastupnika, a od te dvojice je jedan predstavnik oporbe. E sad kad taj članak usporedi, ovaj članak naravno ima i ovaj dio koji obrazlaže na koji se način imenuju drugi članovi drugi članovi Državnog sudbenog vijeća, ali kad taj članak uspoređujemo sa člankom 18. Zakona o Državnom odvjetništvu, onda ćemo vidjeti da u tom smislu ima dosta i konkretnih, a ja ću naglasiti i načelnih, da ne kažem principijelnih odudaranja. Naime u postupku izbora članova Državnoodvjetničkog vijeća, kolegij Državnog odvjetništva Republike Hrvatske zatražit će od glavnog državnog odvjetnika, Odbora za pravosuđe Hrvatskog sabora i dekana pravnih fakulteta pokretanje postupka kandidiranja za članove vijeća. To je sasvim u redu. Kad se postupak pokrene, glavni državni odvjetnik, Odbor za pravosuđe Hrvatskog sabora i dekani pravnih fakulteta dostavit će u roku od 60 dana od primitka zahtjeva kolegiju državnih odvjetništava Republike Hrvatske prijedlog kandidata, dakle kandidata u množini, a za svako mjesto u vijeću mora se predložiti najmanje tri kandidata. Što to zapravo praktično znači? To znači da kad Hrvatski Parlament da svoja tri kandidata, proslijedit će ih tijelu, radi se o jednom dakle kolegiju državnih odvjetnika, kolegiju Državnog odvjetništva, i onda naravno mislim da je upotrijebljen izraz, a uistinu se … [[Ne razumije se.]] radi probrati, odnosno tri kandidata će izabrati znači kandidate po kriterijima dvojicu koju dakle kolegij Državnog odvjetništva misli da treba biti zastupljeno u tom tijelu. Nadalje, kad analiziramo izmjene sad Zakona o Državnom odvjetništvu, uistinu se uočavaju ove dvije stvari koje su već i bile naglašene. Mislim da nema nikakve potrebe i mislim da je u praksi, parlamentarnoj praksi i u praksi rada državnog odvjetnika, glavnog državnog odvjetnika, odnosno državnih odvjetništava to bilo ocijenjeno i u javnosti, i u stručnoj javnosti, a koliko ja imam informaciju i u međunarodnim stručnim krugovima kao nešto dobro, kao nešto pozitivno. Naime radi se o izvješću o radu državnih odvjetništava. Mi smo kao parlamentarci jedanput godišnje imali priliku razgovarati i o radu državnih odvjetništava, gdje smo, bila prilika da se ukažu na probleme u radu državnih odvjetništava, pa smo često puta uglavnom i afirmativno razgovarali da se toj važnoj bitnoj državnoj instituciji u krajnjoj liniji i temeljem tih saborskih rasprava i na svaki drugi način u krajnjoj liniji pomogne da može na pravi način obavljati svoju zadaću kako je to Ustavom i zakonom već određeno ili propisano, i mislim da tu nije bilo nikakvih problema, nikakvih nesporazuma, dapače te rasprave su bile nešto dobro, i ne vidim nikakvog razloga da ta izvješća o radu bez, ne budu i dalje barem jedanput godišnje na sjednicama Hrvatskog sabora pred nama, pred Hrvatskim saborom da se upoznamo sa svim tim problemima u radu ili dobrim stvarima u radu te vrlo važne pravosudne državne institucije. I dakako uspoređujući ova dva Zakona, zaključno bih naglasio i to, ili pokušao problematizirati s obzirom da se radi o zakonima koji su u prvom čitanju, da se do drugog čitanja iznađu isto tako jasna i precizna rješenja i za Državno sudbeno vijeće i za Državno odvjetničko vijeće ja ću to tako kazati kada se radi o mandatima. Radi se o prijelaznim i završnim odredbama gdje je sada prilika da se upravo ovim zakonima točno i precizno odredi kada, kome i u kojem momentu mandat prestaje, da li se radi o individualnim mandatima, mandatu u odnosu na Državno sudbeno vijeće i na Državno odvjetničko vijeće. Kako u praksi tako i u normalnom radu tih dvaju tijela ne bismo imali problema. Ali mislim da su to stvari koje se apsolutno do drugog čitanja ne da mogu ukloniti, nego urediti na precizan način, a kada se urede na precizan način da se urede na isti način i za jedno i za drugo. Evo, s tom mišlju bih izlaganje u ime Kluba završio, naravno uz napomenu još jedanput da Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire prijedloge ovih Zakona.
Zahvaljujem. Na redu je Klub HNS-a i HSU-a uvažena zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospođe iz Ministarstva, kolegice i kolege. U ime Kluba Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika mogu reći da je prva pozitivna stvar da ovi Zakoni idu u dva čitanja, oni stvarno trebaju dva čitanja jer ima u svemu ovom puno prostora što bi se reklo za napredovanje, ustvari dosta toga se mora popraviti i pomaže činjenica da idemo kroz dva čitanja. Ovo su naime Zakoni, koji možda, ovako kako smo malo mamurni popodne, nije svima sasvim koji ne sudjeluju direktno u raspravi, možda prezentno, to su Zakoni kojima mi realiziramo preuzete obveze iz poglavlja Pravosuđe i temeljna prava i ovisno o tome kako to reguliramo ćemo mi zatvoriti ili ne zatvoriti to poglavlje, drugim riječima, završiti ili ne završiti pregovore u Europskoj uniji. I ovo više nije posredno, indirektno, ovako, nego baš točno ovo o ovome ovdje što piše to ovisi. Zato to ima još, uz očitu važnost koju ima samo po sebi obzirom na materiju koju regulira, ja bih rekla ima još tu dodatnu važnost da na neki način predstavlja neke od ključnih koraka u transformaciji ili sljedećoj fazi razvoja Hrvatske, ako hoćete ne samo institucionalno nego razvoja Hrvatske države. Upozorila bih na uvodno tri dokumenta koja mislim da kada analiziramo ove Prijedloge zakona moramo imati na umu. Ne nužno tim redom, ali dozvolite da ih citiram budući da smatram da su sva tri važna. Prvi je jedan kratki citat iz našeg pregovaračkog stajališta o Poglavlju 23. a odnosi se upravo na temu selekcije sudaca koji prvi puta ulaze u profesiju, citirat ću to zato što bez da to ispunimo između ostaloga ne možemo zatvoriti, završiti pregovore oko ulaska u Europsku uniju, drugim riječima ne možemo ući u Uniju. Citiram: "Kandidatu će se osim postignutom uspjeha na pravosudnom ispitu bodovati i rezultat testa provjere bitnih osobnih sposobnosti za profesiju suca i državnog odvjetnika kao i potrebne vještine za obnašanje pravosudnih dužnosti. Na temelju postignutih rezultata odabrani će kandidati postati kandidati za suca i državne odvjetnike i prolaziti pripremni sudački odnosno državno odvjetnički rok zaposlenja, koji će ponajprije biti usmjeren na obrazovne module kao edukaciju uz posao" itd. Čitam to da bi upozorila da smo preuzeli neke obveze u pregovaračkom stajalištu o tome kao će se birati suci i državni odvjetnici koji ulaze u profesiju i u skladu sa s tim preuzetim obvezama moramo napraviti i Zakone pa onda i definirati ovlasti, metodologiju i način rada između ostalog i Državnog sudbenog vijeća i Državnog odvjetničkog vijeća. Dakle, imamo vrlo jasne kriterije. U Zakonu će ti kriteriji, već sada su relativno jasni, a morat ćemo ga mijenjati da budu još i jasniji. Zakon o pravosudnoj akademiji ima poglavlje koje se odnosi, koje se zove Stručno usavršavanje u državnoj školi i tu se govori vrlo detaljno o načinu na koji se ocjenjuju polaznici državne pravosudne škole i temeljem kojih ocjena i kojih testova između ostaloga i test psihološke stabilnosti koji je propisan Zakonom, dakle temeljem tih testova i tih ocjena će se ljudi vrednovati i to će biti javno objavljeno kao što piše u Zakonu, i u pregovaračkom stajalištu, javno objavljeno na internetskim stranicama, Državne pravosudne škole u ovom slučaju. Dakle to će biti javni dokument će biti rang lista. I Državno sudbeno vijeće i Državno odvjetničko vijeće moraju poštivati rang listu. I to je nešto što u ovom zakonu koji se ovdje predlaže mora biti jasno. Da bi pojačali snagu te argumentacije pročitat ću i prvo mjerilo koje smo dobili vezano na poglavlje 23. Pravosuđe i temeljna prava od Europske strane. Ono glasi, citiram: "Uspostaviti evidencije rezultata u provedbi, u regrutiranju u profesiju i imenovanju sudaca, državnih odvjetnika i predsjednika sudova, na temelju primjene jedinstvenih, transparentnih, objektivnih te na nacionalnoj razini primjenjivih i u zakone ugrađenih", ponavljam "U zakone ugrađenih kriterija, te osigurati da Državna škola za suce i državne odvjetnike započne". Da ne bi bilo zabune što znači započeti sa efektivnim radom, znači da poglavlje zatvoriti nećemo dok se ljudi ne upišu u tu školu. Naravno ne dok završe jer ona traje dvije godine ali dok se ne upišu u tu školu. Dakle, moramo je imati i ljudi moraju se po kriterijima definiranim unaprijed u tu školu upisati. Obzirom da nam sve obveze koje smo preuzeli govore da u ovom novom izdanju, a kolege su prije mene već govorili i upozorili na neke stvari koje također smatram da su relevantne. Primjerice neusklađenost regulative vezano za Državno sudbeno vijeće i Državno-odvjetničko vijeće. To je i inače jedna zadaća na koju treba počet misliti odmah bez obzira što je ovo prvo čitanje. A to je da ova tri zakona koja su danas tu u raspravi, ali i još jedan niz drugih zakona, reguliraju jedno te isto područje i naš problem koji se već vidi i na primjeru ova tri zakona će biti možda smo mi harmonizirali hrvatsko zakonodavstvo sa europskom pravnom stečevinom, ali ga nismo harmonizirali unutar sebe. I da mi sada imamo problem da imamo zakone koji reguliraju više manje isto područje, a nisu usklađeni odnosno različite kriterije koriste regulirajući jedno te isto područje. I zato je dobro na neki način i da raspravljamo ove zakone zajedno jer to onda postaje očito. Ovdje postaje očito da se drugačije pristupa recimo reguliranju Državno-odvjetničkog vijeća nego što se pristupa reguliranju Državno sudbenog vijeća. Da je nama da bi završili taj posao neophodno da harmoniziramo zakone međusobno one koji reguliraju ovo područje prvo zato da ljudi uopće mogu funkcionirati u tom području, a drugo zato što ove zakone više ne donosimo i time ne mislim ništa loše, ali ne donosimo ih kako nam padne na pamet, drugim riječima kako se nama čini u ovom trenutku da bi bilo dobro ili loše, donosimo ih u već definiranim okvirima. Donosimo ih u okviru ono što smo preuzeli kao obvezu u pregovaračkom stajalištu, kao onoga što smo dobili kao direktni zahtjev i preduvjet u mjerilima za zatvaranje poglavlja 23, pa i kao onoga što smo regulirali u jednom kao mislim što smo tada govorili malom i relativno neprimjetnom zakonu sa dalekosežnim posljedicama, a to je onaj Zakon o pravosudnoj akademiji koji u sebi ima poglavlje o stručnom usavršavanju u Državno pravosudnoj školi, a koji govori o promjeni sa arbitrarnih kriterija koje koristi Državno sudbeno vijeće i Državno-odvjetničko vijeće drugim riječima osobna procjena članova vijeća na preseljenje na objektivne kriterije. Dakle, prosjek ocjena, ocjena na državnom pravosudnom ispitu, ocjene na testovima, na ulasku i izlasku, pa čak i test psihološke sposobnosti da se takav posao obavlja. To je sve već regulirano u postojećem zakonu koji izgleda mali, a zapravo je veliki. To je možda zakon koji najdalekosežnije posljedice ima u tom pogledu. Sve te stvari moramo uzeti u obzir kada se donose ovi zakoni koji su ovdje na dnevnom redu, a naročito Zakon o Državnom sudbenom vijeću, jer onda on ako ga pogodimo i definiramo kao što treba, može bez daljnjega poslužiti i kao jedan obrazac temeljem kojeg će se strukturirati i Zakon o Državno-odvjetničkom vijeću. Upozoravam tu naročito što se tiče Zakona o Državnom sudbenom vijeću na članak 22. gdje se govori o djelokrugu vijeća. Dakle, što je djelokrug Državnog sudbenog vijeća. U ime kluba HNS-a, HSU-a predlažemo da se naročito u alineji jedan, dakle u djelokrug vijeća spada: pa onda alineja jedan imenovanje sudaca, doda neka formulacija u pravcu recimo u skladu s definiranom procedurom i temeljem objektivnih kriterija. Budući da je imenovanje sudaca drugim zakonima i preuzetim međunarodnim odnosno europskim obvezama mora biti utemeljeno na objektivnim kriterijima, a temeljem Zakona o pravosudnoj akademiji i jasno je kojim kriterijima, dakle kojim ocjenama i kojim testovima. Drugim riječima Državno sudbeno vijeće biraju suci, respektivno suci, sveučilišni profesori onu dvojicu i slažem se s onim što su moji predgovornici rekli i ovdje i u onom drugom zakonu o Državnom odvjetničkom vijeću saborski zastupnici, saborske zastupnike. Ali nakon što su tako izabrani, oni imaju zakonom propisane i međunarodnim obvezama preuzete vrlo jasne kriterije koje moraju slijediti u imenovanju sudaca, u napredovanju sudaca, a naročito u imenovanju novih sudaca u profesiju. Dakle, ne mogu zaobići kriterije kao što su ocjene, rezultati testova i ocjena na pravosudnom ispitu. Zato predlažemo da se ovdje može se možda jedna bolja formulacija naći ali smisao bi trebao biti taj. Dakle, alineja prva, imenovanje sudaca u skladu s definiranom procedurom i temeljem objektivnih kriterija. I predzadnja alineja u okviru ovlasti donošenje metodologije izrade ocjena sudaca. Tu također treba po našem mišljenju uvesti temeljene na objektivnim kriterijima. Koji su to objektivni kriteriji, definira se u drugim zakonima, ali smatramo da i na jednom i na drugom mjestu se treba pozvati na objektivne kriterije A) zato što je to dobro, B) zato što tako biše u drugom zakonu i C) zato što smo direktno tu obvezu preuzeli i u pregovaračkom stajalištu i dobili smo ju povratno u ovom mjerilu, prvom mjerilu za zatvaranje poglavlja 23. I konačno, u članku 38. ovog istog Zakona o Državnom sudbenom vijeću u 1. stavku treba formalizirati kriterije za napredovanje, dakle kao i za ulazak u profesiji tako i za napredovanje. To možda treba promijenit u nekom drugom zakonu, možda u ovom, razmislite, ali i temeljem naših međunarodnih obveza mi moramo kriterije za napredovanje formalizirati. Konačno još jedna mala primjedba. Obzirom da sam izbrojila da se u ovom Zakonu o sudovima od 31-og članka koji se mijenja 16 se briše, možda ne bi bilo loše da naprosto imamo novi zakon, dakle da imamo novi prijedlog … [[Govornica se ne razumije.]] Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. A sad je na redu klub SDP-a, uvaženi zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani predstavnici Vlade Republike Hrvatske, kolegice i kolege zastupnici. Tri važna zakona apsolutno, međusobno povezana, ali ne nužno i uvjetovana. I odmah na početku da kažem da će Socijal-demokratska partija, klub Socijal-demokratske partije podržati sva tri prijedloga zakona u prvom čitanju. Istodobno valja napomenuti i naglasiti da ustavne promjene, dakle novela hrvatskog Ustava i potrebe hrvatskog zakonodavstva odnosno Hrvatske države da usklađuje svoje zakonodavstvo sa zakonodavstvom zemalja Europske unije, dovele su do prijedloga ovih zakona. I još jedna uvodna napomena, mislim da je problem vertikalne i horizontalne usklađenosti zakona Republike Hrvatske kronični i akutni problem vezan i za ove za ove zakone, ali još teže što je kronični problem u cjelini. A sad prelazimo na sami meritum, same prijedloge zakona. Prvi Prijedlog zakona o Državnom sudbenom vijeću je zapravo najveća promjena koja se nudi. A šta se nudi? Nudi se da se u djelokrug u nadležnost Državnog sudbenog vijeća prenese uz samostalno odlučivanje o imenovanju, napredovanju, premještaju, razrješenju, stegovnoj odgovornosti sudaca i predsjednika sudova. Drugim riječima, ovim zakonom Hrvatski sabor sudove i suce pravno predaje Državnom sudbenom vijeću, predaje u odgovornost Državnog sudbenog vijeća, a sudovanje predaje sucima i sudovima. A odgovornost Vlade ostaje samo kod osiguranja materijalnih dobara za sudove i suce. U takvoj situaciji, mogao bih reći, potpuno autonomno suci i sudbeno vijeće snose odgovornost za sudovanje. U takvoj situaciji je i klub Socijal-demokratske partije Hrvatske u prijedlogu za izmjenu i dopunu Ustava Republike Hrvatske čak u nacrtu bila usvojena odredba kojom se od predsjednika Vrhovnog suda Republike Hrvatske traži da jednom godišnje podnese izvješće o sudovanju u Republici Hrvatskoj što nažalost nije prihvatila saborska parlamentarna većina. Mislimo da smo time napravili propust kako bi bar preko ili putem predstavnika građana Republike Hrvatske u Hrvatskom parlamentu i građani dobili informaciju ili bar cjelovitiju informaciju o sudovanju u Republici Hrvatskoj. Nije prošlo, ali nitko nije prorok u vlastitoj kući. Što treba još naglasiti kod Zakona o Državnom sudbenom vijeću, riječ je o prvom čitanju. Naime, treba reći da je sastav Državnog sudbenog vijeća načelno određen u Ustavu Republike Hrvatske i ovdje se samo razrađuje odredba članka 123. Ustava Republike Hrvatske o strukturi Državnog sudbenog vijeća pa se govori o, ono što je riječ u Ustavu, o sedam sudaca, dva sveučilišna profesora i dva zastupnika Hrvatskoga sabora. Međutim valja reći, a to prigovara klub SDP-a, da u prijelaznim i završnim odredbama Zakona o sudbenom vijeću nema rješenja do kada traje sadašnje sudbeno vijeće. Ja mislim da se mora u prijelaznim i završnim odredbama odrediti jer je ovo velika promjena, značajna promjene za sastav i djelokrug i nadležnost sudbenog vijeća, da se mora odrediti do kada vijeće radi u sadašnjem sastavu. Ja mislim da to mora biti puno kraći rok nego što se ovdje predviđa i da 6 mjeseci da se donese pravilnik za izbor članova iz sveučilišta i postupak koji je ovdje predviđen, možda demokracija to traži, je previše skup. Dakle sva sveučilišta, svi profesori biraju predstavnike u sudbeno vijeće. Treba ocijeniti je lit o potrebno i je li to Europa traži. Jer nema logike da svi profesori iz svih sveučilišta biraju predstavnike u sudbeno vijeće. Zatim valja reći da je promijenjena, a i Ustavom je promijenjena odredba kojom se prvo imenovanje sudaca obavljalo na pet godina. Je li to posljedica uputa iz Europske unije ili je posljedica iskustva u Republici Hrvatskoj? Je li to bio minus ili plus tu nemamo u obrazloženju, a valjalo bi znati kakvo je iskustvo sa tim imenovanjima sudaca na pet godina jer mi se čini da nismo sagledali sve posljedice i je li to baš bilo bez rezona ili je imalo neki rezon. Djelokrug i nadležnost Sudbenog vijeća ostaje nepromijenjena da tako kažem jer je predato u njegovu nadležnost i imenovanje predsjednika sudova što je važna novina za samostalnost sudova, ali i za odgovornost Sudbenog vijeća. Možda da time i završim. Još bih jedanput naglasio da prijelaznim i završnim odredbama treba detaljnije riješiti pitanje imenovanja, trajanja Sudbenog vijeća, prestanak rada i nadležnosti sadašnjeg vijeća u sadašnjem sastavu i što se događa ako su izvanredni izbori iz bilo kojih razloga u Sudbenom vijeću. Toga nema. Kada je riječ o Prijedlogu izmjena i dopuna Zakona o sudovima on je zaista suštinski vezan za Prijedlog zakona o Državnom sudbenom vijeću jer je zbog promjena Ustava Republike Hrvatske i Ustavom određenog djelokruga i nadležnosti Sudbenog vijeća iz Zakona o sudovima prenešen djelokrug i nadležnost nekih tijela koja su prije određivala kao što je bilo imenovanje predsjednika sudova ili sastav Državnog sudbenog vijeća ili nadležnost prenešena u taj zakon. Ali ovdje ima nešto u Zakonu o sudovima što valja naglasiti kao vrlo važna promjena. Naime, osnivanjem ovim zakonom osnivaju se uskočki odjeli u županijskim i općinskim sudovima. To je naravno uzročno-posljedična veza Zakona o suzbijanju korupcije i organiziranog kriminala, ali to je naravno uzročno posljedična veza našeg pristupa Europskoj uniji, pa se u Splitu, Osijeku, Zagrebu i Rijeci osnivaju ti odjeli u županijskim sudovima. U istim gradovima se osnivaju odjeli i u općinskim sudovima jer je to logika dvostupanjskog sudovanja u Republici Hrvatskoj. Naravno da to daje posebnu odgovornost sudovima u tim centrima. Međutim, imam nešto što bih htio naglasiti kao temu za raspravu. U članku 6. Zakona o sudovima predviđeno je da o nacrtima zakona daje mišljenje ili Visoki upravni sud i Vrhovni sud Republike Hrvatske. Ne kaže se o kojim nacrtima zakona, je li to znači i o svim nacrtima zakona što bi bilo apsurd i bilo bi sasvim sigurno neracionalno organizirati tako nešto, a siguran sam da bi to bilo upitno sa stajališta Ustava Republike Hrvatske. Ako se radi o, a moglo bi se raditi i iz logike stvari da daju svoja mišljenja na prijedlog zakona koji uređuju materiju iz pravosuđa ili još uže materiju iz organizacije sudova kao što su Vrhovni i Visoki upravni sud to bi moglo biti upitno sa stajališta sukoba interesa samih sudova i odlučivanja predstavnika građana kako hoće da izgledaju ti sudovi i ti zakoni. U svakom slučaju zanimljivo je da se to ugrađuje kao zakonska obveza, a ne kao mogućnost da se čuje i mišljenje njihovo. Sljedeća novina je popis ili odnosno vještačenje koje se uređuje zakonom. Mislim da to materija koja je u zemljama Europske unije vrlo dobro riješena i u iskustvu i u zakonima i da to treba preuzeti ali u cjelini, doslovno resorskom školom. Jedno iskustvo iz zemalja Europske unije koji tu imaju najbolju tradiciju i najbolja znanja. Oko Zakona o dopunama Zakona o Državnom odvjetništvu mi imamo još uvijek rekao bih neriješen status Državnog odvjetništva. Još uvijek je Državno odvjetništvo upravno pravosudno tijelo da tako kažem, što je pitanje da tako kažem sadašnjih rješenja koja se nude i uputa koje smo dobili od predstavnika Europske unije, odnosno preporuka kojima se ograničava, doslovno ovdje piše ograničava uticaj izvršne vlasti, dakle Vlade, ministra na Državno odvjetništvo. To nije da tako kažem bezazlena uputa niti je ograničenje koje je ovdje navedeno. Dakle, uticaj ministarstva i Vlade evidentno je bio kad nam Europska unija sugerira da to isključimo iz mogućnosti i to ex lege po zakonu. Kad bismo to još isključili u praksi, u stvarnosti onda bismo napravili značajan korak u demokratizaciji i pravnoj sigurnosti građana i nas sviju koji živimo u Republici Hrvatskoj bez obzira na koju političku stranu se opredijelili. Naravno da podupiremo takvo stajalište koje je iskazano u obrazloženju, ali nije precizirano potpuno u normi. Ja zaista sada neću citirati, pokušat ću to bolje proučiti pa ću do drugog čitanja pripremiti neke amandmane ili osobno ili u ime kluba. Ali da definiram na kraju. Prijedlozi zakona, a tri su na dnevnom redu su okviru prvog čitanja valjani. I ponavljam da će klub SDP-a poduprijeti njihovo donošenje u prvom čitanju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I još je na redu klub HSS, uvaženi zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Nastojat ćemo se zadržati više u većoj mjeri u raspravi vezano upravo za Prijedlog zakona o Državnom sudbenom vijeću. Promjenama Ustava Republike Hrvatske donesenim 18. lipnja ove godine, izmijenjen i položaj dosadašnjeg Državnog sudbenog vijeća, te je to tijelo uređeno kao samostalno i neovisno tijelo koje osigurava samostalnost i neovisnost sudbene vlasti u državi. Sukladno s odredbom članka 4. prijedloga zakona vijeće čini 11 članova, 3 suca Vrhovnog suda Republike Hrvatske, 2 suca županijskog suda, po jedan sudac općinskog suda, i jedan sudac specijaliziranih sudova, te dva sveučilišna profesora pravnih znanosti, dva saborska zastupnika, od kojih je jedan iz redova oporbe. Članovi se vijeća na razdoblje na 4 godine, s time da nitko ne može biti izabran više od dvaput, ako članu vijeća dužnost prestane prije isteka vremena na koji je izabran, na njegovo se mjesto do isteka mandata bira drugi član. Članove Državnog sudbenog vijeća iz redova sudaca neće više birati Hrvatski sabor, već sami suci. Članove vijeća iz redova profesora pravnih znanosti birat će svi profesori pravnih znanosti na pravnim fakultetima hrvatskih sveučilišta. Od mnogih odredbi koje ovaj zakonski prijedlog zaista čine pravim europskim zakonom, mi u klubu Hrvatske seljačke stranke želimo se posebno osvrnuti na one koje će sigurno pozdraviti sudački korpus u cjelini, a koje su na nivou informacija od interesa za opću javnost. Tako je odredbom članka 19. stavak 1. određeno da za vrijeme dok obnašaju dužnost člana vijeća, suci ne mogu biti imenovani na sudačku dužnost u sudu višeg stupnja. Ovu je odredbi očito nužno bilo propisati zakonom, jer dosadašnja praksa imenovanja sudaca od strane Državnog sudbenog vijeća upravo je išla u suprotnom smjeru, te su općenito članovi vijeća suci općinskih sudova, ili bili imenovani za suce županijskih sudova uobičajeno na početku obnašanja dužnosti člana Državnog sudbenog vijeća, čime bi općinski sudovi izgubili svoga predstavnika u vijeću. Također velika je dobra novost da se kriteriji za izbor kandidata za suca, odnosno osobe koja se po prvi puta imenuje sucima konkretno objektivizira provjerom znanja pred vijećem, … [[Ne razumije se.]] dvije prvostupanjske presude utemeljene na konkretnom spisu predmeta, te usmenim razgovorom na kojem se ocjenjuje motiviranost kandidata za rad u pravosuđu, sposobnost za rješavanje sukoba i donošenje odluka, te osjećaj za pravdu i odgovorno obnašanje sudačke dužnosti. Dosad takve prakse od strane samog vijeća nije bilo. Bitna novost je i u samom imenovanju predsjednika sudova koji izlaze iz nadležnosti ministra zaduženog za poslove pravosuđa, i koje će odsad osim predsjednika Vrhovnog suda kao najvišeg suda u državi imenovati Državno sudbeno vijeće i to po pribavljenom mišljenju nadležnog sudačkog vijeća, predsjednika neposredno višeg suda i ministra pravosuđa. Predsjednik suda imenuje se na 4 godine i ne može biti imenovan više od dva mandata uzastopce. Dakle predsjednik suda moći će na tom položaju provesti najdulje 8 godina u kontinuitetu. Ukoliko ne bude ponovno imenovan nakon isteka prvog mandata bivši predsjednik nastavlja obnašati sudačku dužnost u sudu u kojem je imenovan za suca. Vijeće također neće više moći imenovati suca nižeg ranga za predsjednika suda višeg stupnja sukladno s odredbom članka 64. prijedloga Zakona za predsjednika suda može biti imenovan sudac iste vrste, istog stupnja u kojem se imenuje predsjednik suda ili sudac višeg suda. Tako se više neće moći dogoditi da se suca općinskog suda bez ijednog dana sudačkog staža na višem sudu imenuje predsjednikom županijskog suda. Ovu odredbu naročito pozdravljam kao jamca digniteta sudaca višeg stupnja. Zbog svega navedenog uvjereni da će se rad Državnog sudbenog vijeća znatno unaprijediti donošenjem ovog zakona. Klub Hrvatske seljačke smatra prijedloge ovog zakona, ovih zakona prihvatljivim, potrebnim, prije svega i radi završetka pregovora, odnosno zatvaranja poglavlja 23. i stoga ćemo dati predloženim zakonskim prijedlozima potporu u ovom prvom čitanju. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Uvažena Tatjana Vučetić, državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa, završni osvrt. Izvolite.
Samo evo, htjela sam se zahvaliti svim saborskim zastupnicima na konstruktivnoj diskusiji i na prijedlozima i preporukama koje su date. Radi se o prvom čitanju i ove preporuke i prijedlozi bit će korisni da napravimo jedan precizniji i kvalitetniji zakon do drugog čitanja, sva tri mislim. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. I glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Prijedlog zakona o Državnom sudbenom vijeću, prvo čitanje, P.Z.broj 576, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Prijedlog zakona o Državnom sudbene vijeću, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi dostavit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj Prijedlog zakona je, zaključka je prihvaćen većinom glasova 98 glasova za, 1 suzdržan i ništa protiv.
I još bumo jednu točku danas napravili. Mučenje moramo riješiti još. Točka 21. – - Prijedlog Zakona o nacionalnom mehanizmu za sprječavanje mučenja i drugih okrutnih, neljudskih ili ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja, prvo čitanje, P.Z. br. 580 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Materijale ste primili poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje, članak 140. do 150. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena Tatjana Vučetić, državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče. Pa ovaj zakon predstavlja ispunjenje međunarodnih obaveza koje je Republika Hrvatska preuzela potpisivanjem fakultativnog protokola uz konvenciju protiv mučenja i drugih okrutnih i neljudskih ili ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja. Fakultativni protokol je stupio na snagu u odnosu na Republiku Hrvatsku 22.6.2006. godine. Sukladno fakultativnom protokolu, Republika Hrvatska je u obvezi imenovati i osnovati najkasnije u roku od jedne godine, nakon njenog stupanja na snagu ili njegove ratifikacije ili pristupanja, jedan ili nekoliko nezavisnih nacionalnih mehanizama za sprječavanje mučenja na nacionalnoj razini. Osim ispunjavanja preuzete međunarodne obveze, ovim zakonom se želi osigurati jačanje zaštite osoba lišenih sloboda od mučenja i drugih vrsta nečovječnog postupanja. Zakonom je određeno da pučki pravobranitelj osigurava djelovanje nacionalnog mehanizma za sprječavanje mučenja. Poslove nacionalnog mehanizma za sprječavanje mučenja obavlja pučki pravobranitelj, i osobe iz ureda pučkog pravobranitelja koje on za to ovlasti, zajedno sa dva predstavnika udruga registriranih za obavljanje djelatnosti iz područja zaštite ljudskih prava i dva predstavnika akademske zajednice. Pučki pravobranitelj u obavljanju poslova po potrebi uključuje i druge neovisne stručnjake. Način rada tijela pučki pravobranitelj će propisati posebnim propisom. Zakon definira poslove i ovlasti nacionalnog mehanizma za sprječavanje mučenja, koji se sastoje u redovitim obilascima mjesta u kojima se nalaze ili bi se mogle nalaziti osobe lišene slobode, davanju preporuka nadležnim tijelima vlasti i ustanova te davanju prijedloga i primjedbi na zakone i druge propise u svrhu promicanja zaštite osoba lišenih slobode. Predviđena je i obaveza suradnje nacionalnog mehanizma za sprječavanje mučenja s pododborom Ujedinjenih naroda za sprječavanje mučenja i drugih okrutnih neljudskih ili ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja koji pomaže ili savjetuje nacionalne mehanizme u sprečavanju mučenja u jačanju zaštite osoba lišenih slobode. Ovim Zakonom i djelovanje nacionalnog mehanizma za sprečavanje mučenja nastoje se osigurati češći i detaljniji obilasci ustanova ili tijela u kojima se nalaze osobe lišene slobode, a čime će se Republika Hrvatska uskladiti sa međunarodnim standardima. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? KOLiko vidim ne. Onda otvaram raspravu i imamo tri kluba. Prvo je Klub HDZ-a uvaženi zastupnik Josip Salapić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Prijedlog zakona o nacionalnom mehanizmu za sprečavanje mučenja i drugih okrutnih neljudskih ili ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja. Kao što je u uvodnom izlaganju istaknula državna tajnica Republika Hrvatska ovim Prijedlogom zakona ispunjava međunarodnu obvezu naime, fakultativni protokol za ovu Konvenciju stupio je potpisan je 22. lipnja 2006. godine i od tada počinje teći rok od kada bi u roku od tri godine Republika Hrvatska trebala preuzeti navedeni fakultativni protokol uz Konvenciju o nacionalnom mehanizmu za sprečavanje mučenja i drugih okrutnih neljudskih ili ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja. Republika Hrvatska do danas nije ispunila svoju međunarodnu obvezu, u Konvenciji je bio predviđeno da je najdulji rok od tri godine od kada se zbog određenih razloga nacionalni mehanizam ne treba primijeniti u nacionalni pravni sustav. Ovim Prijedlogom zakona biti će ispunjena međunarodna obveza i kako je predviđeno Zakonom Pučki pravobranitelj osigurava djelovanje ovog nacionalnog mehanizma za sprečavanje mučenja. U Zakonu se predviđaju koji su to mehanizmi u sprečavanju mučenja, a između ostaloga spada redoviti obilasci mjesta na kojima se nalaze ili bi se mogle nalaziti osobe lišene slobode davanje preporuka nadležnim tijelima, davanje prijedloga primjedba na zakone te druge propise, te nacrte i zakone drugih propisa radi promicanja zaštita osoba lišenih sloboda, te suradnja sa pododborom Ujedinjenih naroda za sprečavanje mučenja i nehumanih postupaka prema osobama lišenih slobode. Također je u Prijedlogu zakona predviđeno da se mogu obavljati nenajavljeni obilasci tijela ili ustanova, te pregled prostorija u kojima se nalaze osobe lišene slobode, sve kako bi se osigurala temeljna ljudska prava te prava osoba koje su lišene slobode. Isto tako omogućuje se osobama slobodan pristup informacijama, slobodan pristup svim podacima o postupanjima s osobama lišenima slobode, te razgovor sa osobama lišenih slobode po slobodnom izboru i bez nazočnosti službenika tijela ili ustanove koje se obilaze. Pučki pravobranitelj će odrediti osobe iz svog ureda koje će biti nadležne za provedbu ovog nacionalnog mehanizma, isto tako predviđena su dva predstavnika iz udruga koje su registrirane u Republici Hrvatskoj za obavljanje područja djelatnosti iz zaštite ljudskih prava i dva predstavnika iz akademske zajednice. Za provođenje ovog predloženog zakona biti će potrebno osigurati minimalna financijska sredstva u Državnom proračunu Republike Hrvatske a to je 100 tisuća kuna za 2011. i 100 tisuća kuna za 2012. godinu. Ovakav mehanizam predviđa se, poznat je u zemljama Europske unije na primjer u Sloveniji, Češkoj, Slovačkoj, Danskoj, Švedskoj, Estoniji i Makedoniji te dakle, Pučki pravobranitelj je nadležno tijelo koje je zaduženo za provedbu ovoga fakultativne konvencije. Isto tako treba naglasiti da će pučki pravobranitelj jednom godišnje o ovome Prijedlogu zakona izvještavati Hrvatski sabor o provedbi ovog nacionalnog mehanizma. A ukoliko se mjere prema tijelima koja budu nadležna za provođenje dakle, ispravaka onih postupaka koje se provode prema osobama lišenih slobode, pučki pravobranitelj je ovlašten i prije vremena izvijestiti o tome Hrvatski sabor. Ovaj će fakultativni protokol stupiti na snagu 1. siječnja 2011. godine, a pučki pravobranitelj je dužan u roku od dva mjeseca od dana usvajanja u Hrvatskome saboru osigurati provedbeni propis na koji će se regulirati način obavljanja poslova nacionalnog mehanizma za sprečavanje mučenja. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava ovaj Prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je Klub HSS-a uvažena zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, zastupnice i zastupnici, gospođo državna tajnice. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržati će Prijedlog zakona o nacionalnom mehanizmu za sprečavanje mučenja i drugih okrutnih i neljudskih ili ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja kako bi se odredilo tijelo koje će u Hrvatskoj obavljati poslove nacionalnog mehanizma za sprečavanje mučenja te definirane zadaće ovlasti istog, sukladno fakultativnom protokolu uz Konvenciju protiv mučenja i drugih neljudskih ili ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja. Poslove nacionalnog mehanizma za sprečavanje mučenja obavlja Pučki pravobranitelj i osobe iz Pučkog pravobranitelja koje on za to ovlasti, zajedno sa dva predstavnika udruga registriranih za obavljanje djelatnosti iz područja zaštite ljudskih prava i dva predstavnika akademske zajednice. Ovakav model poznat je u velikom broju zemalja, u Sloveniji, Češkoj, Španjolskoj, Danskoj, Švedskoj, Estoniji i Makedoniji i drugim zemljama, a ovim zakonom se također definiraju poslovi nacionalnog mehanizma za sprečavanje mučenja. Naime, nacionalni mehanizam za sprečavanje mučenja trebaju imati osigurane minimalne ovlasti da redovito ispituju postupke prema osobama lišenih slobode, u mjestima pritvora, ... njihove zaštite od mučenja i drugih neljudskih ili ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja zbog čega su kao posao nacionalnog mehanizma za sprečavanje mučena određeni redoviti obilasci mjesta u kojima se nalaze ili bi se mogle nalaziti osobe lišene slobode, radi jačanja njihove zaštite od mučenja ili drugih okrutnih ili neljudskih i ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja. Posao nacionalnog mehanizma za sprečavanje mučenja jest također davanje preporuka nadležnim tijelima vlasti u ustanovama radi poboljšanja postupanja prema osobama lišenih slobode i uvjeta u kojima se oni nalaze radi sprečavanja mučenja i drugih okrutnih, neljudskih ili ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja. Sprečavanje i iskorijenjavanje mučenja i nečovječnog postupanja prioritet je politike ljudskih prava Europske unije. Mučenje i nečovječno postupanje stavljaju se među najgore oblike kršenja ljudskih prava i ugrožavanja ljudskog dostojanstva. Tragovi koji upućuju na postojanje torture odnosno mučenja nalazimo još u starom Egiptu gdje neki crteži pokazuju kako su sakupljači poreza tukli Felahe po tabanima kao bi ih prisilili da im otkriju skrivene pričuve žita koja tortura je imala vjerojatno i značaj kažnjavanja. Prema općoj deklaraciji o ljudskim pravima nitko ne smije biti podvrgnut mučenju ili okrutnom nečovječnom ili ponižavajućem postupku ili kažnjavanju. Međunarodnim su zakonom bezuvjetno zabranjeni svi oblici mučenja i nečovječnog postupanja, što znači da nisu dozvoljene iznimke. Međutim, praksa mučenja i nečovječnog postupanja ostaje široko rasprostranjena širom svijeta. Mnogobrojni konflikti i napetosti širom svijeta učinili su da različiti oblici mučenja prisutni i danas u svom punom intenzitetu i raznolikosti također obuhvaćaju različite populacije društva i različite zemlje. Mučenje danas predstavlja najsnažniji instrument moći protiv demokracije. Mučenje i drugi oblici nehumanog postupanja naročito su karakteristični za zatvorena društva u kojima ljudska prava nemaju veliku vrijednost. U takvim društvima represija je snažno usmjerena prema pojedincima ili pojedinim grupama, političkim, etničkim, religijskim. Istovremeno fenomen mučenja nije isključivo povezan samo za zatvorenim društvima. I u zemljama sa višegodišnjom demokratskom tradicijom vlasti se često služe različitim oblicima fizičkog i psihičkog mučenja, maltretiranja i nečovječnog postupanja da bi došli do priznanja ili do određene informacije. To je posebno bilo izraženo i u nedavno ratu na ovim prostorima, gdje su srpski agresori koristili različite metode množenja nad zarobljenicima, vojnicima i civilima, posebno u logorima u koje su ih odvodili i to je za svaku osudu. Ne ponovilo se nikada više. Bez obzira gdje smo i tko smo, bez obzira na etničku i kulturnu pozadinu, jezik ili religiju, svi smo ujedinjeni protiv mučenja u solidarnosti sa žrtvama i njihovim obiteljima. Ono je podsjećanje da su svakog dana neki ljudi u svijetu podvrgnuti mučenju. To je također podsjećanje kako ti ljudi uz prikladnu podršku mogu obnoviti svoje živote unatoč patnjama od okrutnih ruku zlostavljača. Klub zastupnika HSS-a podržati će donošenje Zakona o nacionalnom mehanizmu za sprečavanje mučenja i drugih okrutnih, neljudskih ili ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I u ime klub HNS-a, HSU-a uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvažani gospodine potpredsjedniče, uvažena gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Klub HNS-a i HSU-a podržati će ovaj Zakon o nacionalnom mehanizmu za sprečavanje mučenja i drugih okrutnih, neljudskih ili ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja. Dobro je da je HRvatska stranka ove konvencije. Malo nas zbunjuje što su na web stranicama Ministarstva vanjskih poslova našli da je stupio na snagu za RH 25. travnja, ovaj protokol 25. travnja 2005. godine, a u našim materijalima da je to bilo u lipnju sljedeće godine. No, vjerojatno je došlo do nekakve tehničke greške u prepisivanju tog dijela materijala. Ono što bi možda ubuduće činiti kada su ovakvi materijali u pitanju ipak nešto više podataka dati. Mi smo se najprije mučili moram reći na klubu da uopće otkrijemo čija je to konvencija, UN-ova ili Vijeća Europe. Dakle, o tome nismo ništa znali. Ali brzo smo ušli u trag i vidjeli da se radi o UN-ovoj konvenciji i o fakultativnim protokolima upravo na tu konvenciju. Dobro je ovo što je kolegica Petir rekla da je Hrvatska stranka ove konvencije i ovog protokola. Jer nažalost od 192 zemlje članice UN-a samo ih je 41 članica konvencije, a samo 25 dakle, ponavljam samo 25 ih je i strankom ovog protokola. Ono što također nismo dobili, a molili bi da ubuduće dobivamo kod ovakve ratifikacije ovakvih dokumenata je nešto više podataka o samom sadržaju. Kolegice i kolege, ne znam da li znate da je Hrvatska do sada u zadnjih 20 godina pripremila tri izvješća na ovu temu za odgovarajući odbor odnosno pododbor UN-a. Mi o sadržaju tih izvješća ne znamo ništa. Barem ja ne znam. Nismo imali vremena zbog načina kojim radimo, stalno jurimo dnevni red, ne znamo koja će biti sljedeća točka i ne možemo se uistinu ozbiljno pripremiti. Dakle, tri izvješća su išla prema UN-a mi ne znamo sadržaj tih izvješća, jer vjerojatno da znamo sadržaj mogli bi kao saborski zastupnici predložiti određena poboljšanja, određena rješenja, određene poteze i korake da to stanje promijenimo. Nažalost, o tome ne znamo ništa. Ono što je loše je također i ta činjenica da evo kao što ste vidjeli ovdje objektivno nam je rečeno da Hrvatska ni danas nije osnovala nakon 4 godine, imala je godinu dana da to napravi, nacionalni mehanizam. Nadalje, Hrvatska nije imenovala u tom razdoblju neko drugo tijelo da obavlja te funkcije i te zadatke. I to je mogla napraviti. Ako već nijedno ni drugo nije napravila, onda je svakako trebala tražiti odgodu primjene protokola jer smo i tu mogućnosti imali. Pa čak taj minimum pristojnosti obveze prema UN-u nismo odradili na korektan način. Što se svakako ne bi smjelo događati. Prošlo je puno godina od kada je Hrvatska postala članicom UN-a, obvezali smo se poštivati pojedine konvencije, protokole kojima smo pristupili. Nažalost, evo vidimo da nije uvijek tako. Dakle, ono što vezano uz sam zakon možemo reći je da smatramo da je korektno, da pučki pravobranitelj, nevladine organizacije i akademska zajednica čini mi se budu uključeni u taj mehanizam. Ja se nadam da je Ured pučkog pravobranitelja on sam da znaju što ih čeka, da se ste s njima to dogovorili jer nigdje nije potvrđeno, odnosno nismo čuli da barem ja nisam čuo da pučki pravobranitelj prihvaća ovako složen i novi dodatni zadatak, iako on dio tih poslova obavlja. Dio tih poslova znamo da obavlja, obilazi zatvore itd., međutim ovdje se radi o vrlo ozbiljnom poslu, ovdje se radi o dodatnom poslu, o pripremi upravo ovih izvješća koja moraju biti periodično poslana, javnost upućena u Vijeće odnosno pododbor koji prati ovu materiju. I tu čini mi se ništa nije sporno, osim jednog dijela teksta u članku 7., a taj se tiče javnosti rada. Javnost rada nas muči, naime članak 7. pročitat ću ga, ima samo jednu jedinu rečenicu. "Osobe koje sudjeluju u obavljanju poslova nacionalnog mehanizma za sprečavanje mučenja dužni su čuvati kao tajnu podatke koje su saznali u obavljanju poslova." Umjesto da viču, umjesto da upozoravaju, umjesto da traže, umjesto da na sve načine brzo i promptno reagiramo i spriječimo kršenje ljudskih prava, one moraju čuvati tajnu. Pučki pravobranitelj mora upozoriti ustanovu u kojoj je primjetio da se krši ljudska prava. Ta ustanova ima određeno vrijeme da korigira svoje ponašanje. Ako to ne učini ni tada, tek onda pučki pravobranitelj u svom izvješću godišnjem će obavijestiti Hrvatski sabor o tome što se događa. Dakle, relativno spor, trom i neefikasan mehanizam koji bi trebao biti brz i efikasan u korigiranju svih negativnosti koje se primijete glede ove konvencije i ovog protokola. Prema tome, taj mehanizam zaista ne znam zašto mora tako ići. S druge strane, spominje se i ova komunikacija između budućeg nacionalnog mehanizma i pododbora UN-a. Ne navodi se točno koliko će često odlaziti izvješća u Ujedinjene narode. I ono što bi bio prijedlogom našega kluba, kluba HNS-HSU, je taj da bi bilo dobro pošto mi sada kao Hrvatski sabor osnujemo ovaj nacionalni mehanizam, bilo bi dobro da ova izvješća dođu barem na klupe naših kolega koji sjede u Odboru za ljudska prava. To je minimum koji tražimo. Dakle, neka izvješće ide i u UN, ali neka paralelno dođe i u nadležni odbor Hrvatskoga sabora. Kolege će imati taj materijal tako na svojim klupama, moći će nas ostale obavijestiti ili tražiti da se eventualno na plenarnoj sjednici raspravi onda nešto što bi oni eventualno primjetili kao neodgovarajuće i gdje bi mi kao saborski zastupnici trebali onda odreagirati. Prema tome, ima još dakle niz stvari koje bi do drugog čitanja trebalo popraviti, razjasniti, protumačiti, izanalizirati i dati svim saborskim zastupnicima do znanja ove podatke koje sam je tražio ispred našeg kluba. Vjerojatno će niz sličnih upita imati i kolege iz drugih klubova. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu za to potrebni uvjeti po toj točci. Time bi za danas završili s radom. I najavljujem da ćemo sutra ujutro nastaviti sa 22. točkom, to je Prijedlog zakona o javnim ovršiteljima, prvo čitanje, P.Z.E. br. 581. Postoji mogućnost da bude i to je takva inicijativa da bude objedinjena sa točkom 25., ali molim o tome ćemo sutra ujutro se dogovoriti. I nastavljamo sjednicu sutra ujutro u 9,30 sati. … [[Upadica se ne razumije.]] Iza toga ćemo vidjet. Sutra krećemo s tim, a onda dalje bumo dogovarali kaj bumo delali. Hvala lijepa.
Prijedlog zakona o nacionalnom mehanizmu za sprečavanje mučenja i drugih okrutnih, neljudskih ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja. To je prvo čitanje, P.Z. broj 580. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se Prijedlog zakona o nacionalnom mehanizmu za sprečavanje mučenja i drugih okrutnih neljudskih ili ponižavajućih postupaka ili kažnjavana. Drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi dostavit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona". Molim uključimo se i glasujmo o zaključku. Rezultat? Ovaj prijedlog zaključka je prihvaćen jednoglasno sa 103 glasa. Dobro jutro gospođe i gospodo zastupnice i zastupnici. Nastavljamo sa radom i prelazimo na - Prijedlog zakona o javnim ovršiteljima, prvo čitanje, P.Z.E. br. 581 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Materijale ste primili poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe, Odbor za europske integracije. Izvješća ste primili na sjednici. Predlažem da se spoji rasprava i o skupa s ovom o točki dnevnog reda također Prijedlog ovršnog zakona, prvo čitanje, točka 25. isto P.Z.E. br. 584. - Prijedlog ovršnog zakona, prvo čitanje, P.Z.E. br. 584. Također je predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Materijale ste primili poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Ima li netko primjedbu na objedinjavanje ove dvije točke dnevnog reda? Ako nema onda smo je objedinili točku P.Z.E. br. 581 i 584 i raspravit ćemo ih zajedno. Mislim da nije potrebno ni povećavanje minutaže zbog ovih razloga, pa prema tome ostaje kako je 10 minuta, odnosno 15 za klubove. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Ministar pravosuđa, gospodin Dražen Bošnjaković. Izvolite.