Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Godišnje izvješće državnog odvjetništva koje je pred vama sačinjeno je na isti način i istom metodologijom kao i zadnjih nekoliko godina kako bi se temeljem pokazatelja moglo pratiti upravo po godinama strukturu i kretanje prijavljenog kriminala. Na taj način nastojimo upoznati ovaj Visoki dom sa stanjem i kretanjem kriminala te radom državnog odvjetništva na progonu počinitelja kaznenih djela i poslovima u svezi zaštite imovine Republike Hrvatske. Sadržajna i metodološka sličnost sa izvješćima iz ranijih godina omogućuje komparaciju podataka a samim tim i cjelovitu ocjenu stanja i kretanja kriminala u Republici Hrvatskoj te ocjenu rada državnog odvjetništva u progonu počinitelja kaznenih djela i na poslovima zaštite imovine Republike Hrvatske. Prije svega, potrebno je istaknuti kako ovo nije izvješće glavnog državnog odvjetnika nego izvješće 72 državna odvjetnika i 504 zamjenika državnih odvjetnika i drugih zaposlenika u 61 općinskom državnom odvjetništvu, 20 županijskih državnih odvjetništava i USKOK-u. Konačno, napominjem da se ovo izvješće odnosi na 2007. godinu i da je u proceduru predano još negdje u travnju, svibnju ove godine pa se može postaviti pitanje da li se nakon posljednjih zločina nedvojbeno organiziranog kriminala u ovom izvješću i na pravi način govori o najvažnijim problemima. Prije nego što na takvo pitanje pokušam odgovoriti dopustite mi samo nekoliko riječi uvodno. Zaoštravanje odnosa ekonomskih prije svega, tako stoji u svim priručnicima kaznenog prava i kriminalistike, zakonito vodi jačanju organiziranog kriminala jer u situaciji stabilnog rasta i kriminalci imaju više prilika za legalizaciju protuzakonito stečene imovine. No, i "najugledniji" kriminalci odmah se vraćaju kriminalnim metodama zaštite čim su njihovi interesi ugroženi. Logično je da se produbljenjem njihovih međusobnih sukoba, podijele interesa povećava količina i razina nasilja. Sve to važi prije svega za tranzicijske zemlje ali ne samo za njih. Efikasan odgovor na povećanu kriminalnu aktivnost moguć je samo ako se istovremeno djeluje u dva glavna pravca, bar mi tako mislimo. Prvo, na općem jačanju institucija sustava pri čemu je ključno pitanje profesionalizacija svih državnih službi iako se kod nas taj proces nerijetko pogrešno naziva depolitizacijom. Drugo, na demokratskoj politizaciji svih društvenih snaga bez kojih se iluzorno nadati i očekivati uspjehu u borbi protiv organiziranog kriminala. Svi ključni akteri društvenog života Hrvatske moraju pojačati pritisak na bitne institucije sustava u cilju dosljednog poštivanja pravnih i moralnih demokratskih i političkih normi pri obavljanju društvenih poslova i pri obnašanju javnih funkcija. To se beziznimno odnosi na sve počevši od ovog Visokog doma čiji je autoritet i demokratski legitimitet nezamjenjiv preko najšire javnosti i posebnih društvenih grupa koje se brinu za opći interes poput vjerskih organizacija, znanstvene zajednice, nevladinih udruga, javnih medija itd. a što se zadnjih nekoliko mjeseci sigurno i neprijeporno dogodilo. Dok se na planu demokratske politizacije državno odvjetništvo može samo pridružiti takvim zahtjevima drugačije je kad se u onom prvom cilju radi o jačanju institucija sustava. Tu imamo dvije razine postupanja državnog odvjetništva. Prvo je naš doprinos osposobljavanju cijelog represivnog i pravosudnog sustava o čemu bitno ovisi i uspješna djelatnost samog državnog odvjetništva. Tu prvenstveno mislim na reformu međunarodnog pravosuđa i jačanje međunarodne suradnje bez koje nema efikasnost suprotstavljanja organiziranom kriminalu ali jednako tako i kroz izmjene Zakona o kaznenom postupku, Zakona o policijskim ovlastima, Kaznenog zakona te odgovarajućih zakona iz oblasti financija koji će omogućiti provođenje financijskih istraga u uskoj suradnji sa pojedinim službama Ministarstva financija kao što su odjeli za porezna kaznena djela, financijska policija i Ured za sprečavanje pranja novca. Mi u državnom odvjetništvu već nekoliko godina intenzivno radimo na ovom prvome odnosno na općem jačanju represivnog i pravosudnog sustava a o čemu smo često govorili i upozoravali u našim ranijim godišnjim izvješćima. Druga razina našeg djelovanja je izgradnja i jačanje samog državnog odvjetništva koje među institucijama sustava ima posebnu ustavno preciziranu ulogu samostalnog i neovisnog pravosudnog tijela, tijela progona jer mi smo doista samo jedna karika u lancu represije počevši od redarstvenih vlasti u širem smislu kao tijela otkrivanja preko državnog odvjetništva kao tijela progona i sudbene vlasti kao tijela suđenja. Ako pri tome pođemo od notorne činjenice da je lanac čvrst koliko najslabija karika onda je posve jasno zašto je važno da svi budemo jednako osposobljeni svatko za svoju ulogu jer samo tako sinergijski možemo postići potrebnu čvrstinu i učinkovitost. Nažalost, stručno, kadrovsko, tehnološko i organizacijsko tehničko pitanje državnog odvjetništva u zadnjih nekoliko godina je bio naš najveći zadatak, prioritet. Poziv državnog odvjetnika nije atraktivan. Veliki broj ljudi godišnje odlazi na druge njima bolje poslove tako da na kraju godine 2007. nepopunjeno je bilo 93 mjesta državnih odvjetnika i zamjenika iako se to u javnosti obično tako ne misli. O svemu tome govori se u našem izvješću i zbog toga smatram kako je i dalje aktualno pa i nakon posljednjih događanja koji su zaljuljali osjećaj sigurnosti naših građana i doveli do najšireg društvenog konsenzusa odlučnim mjerama u borbi protiv organiziranog kriminala jer ovo izvješće s ovom iscrpnošću kako u tekstualnom tako posebno u tabelarnim prikazima daje čitav niz podataka koji omogućuju vaše objektivno zaključivanje u pogledu stanja i kretanja kriminaliteta prema podnesenim prijavama, naglašavam podnesenim prijavama i poduzetim radnjama na zaštiti imovine Republike Hrvatske. Činjenica da 2007. godine nije bilo velikih promjena u odnosu na prethodnih nekoliko godina, da svi osnovni brojčani pokazatelji govore kako je prijavni kriminal u manjem padu te da je državno odvjetništvo kao cjelina zadržalo dosegnuti stupanj ažurnosti ne treba shvatiti kao zatvaranje očiju pred problemima s kojima smo se suočili niti kao podcjenjivanje onih koji nas tek čekaju, govorim o problemima, nego kao svijest da je stabilizacija pozitivnih trendova osnovni preduvjet za koncentraciju snaga na probleme s kojima smo se proteklih mjeseci suočili ili koji nas tek čekaju. Stoga vas molim da obratite pažnju na slijedeće osnovne pokazatelje iz izvješća, bar onako kako ja smatram da su najbitniji ili najvažniji. U 2007. godini primljeno je ukupno 88 tisuća novih prijava protiv poznatih i nepoznatih počinitelja ili 4% manje nego li godinu dana ranije. Osnovka značajna kretanja kriminalnog kriminala je pad broja prijava protiv poznatih počinitelja za 3% i pad broja prijava protiv nepoznatih počinitelja za 9%. Ovaj zadnji podatak je važniji od ovog prvog, protiv poznatih počinitelja zato jer broj prijava protiv nepoznatih počinitelja je objektivniji i stvarniji i realniji i po njemu se može gledati stvarno stanje kriminaliteta u Republici Hrvatskoj. Struktura kriminaliteta svih prijavljenih poznatih i nepoznatih osoba nije bitno izmijenjana u odnosu na godinu dana prije. Najbrojnija su kaznena djela protiv imovine 56%, zatim zlouporaba opojnih droga 7%, te sloboda i prava čovjeka i građana oko 6%. Cijeneći da je tromjesečni priljev novih prijava, broj prijava koji je ostao u radu, je znatno ispod tromjesečnog priliva, to nam daje osnova za tvrdnju da su kaznene odredbe državnih odvjetništava bili ažurni. Protiv poznatih počinitelja u radu su bile 64 tisuće kaznenih prijava, na kraju godine ostalo je ne riješeno 10 tisuća i 658 prijava od čega u državnom odvjetništvu 138 prijava, a ostalo je na radu kod drugih državnih tijela. U odnosu na poznate prijavljene osobe, doneseno je 52 tisuće meritornih odluka. Neposrednim optuženjem, optuženo je 51,5%, odbačajem riješeno 37,5% prijava i istragom ili zahtjevom za pripremni postupak, još 11% prijava. Broj odbačaja je visok jer u državnom odvjetništvu, jer državnom odvjetništvu ne podnose prijave samo policija, čije prijave su u pravilu bolje instruirana nego i građani i druge pravne osobe. S druge strane imamo relativni broj odbačaja kaznenih prijava protiv maloljetnika zbog načela oportuniteta ili svrsishodnosti, a isto tako u odnosu na kazneno djelo zlouporabe opojnih droga iz članka 173. stavak 1. Kaznenog zakona državno odvjetništvo se odlučilo da primjenom instituta neznatne društvene opasnosti odbacuje veliki broj kaznenih prijava zbog lakših oblika opojnih droga i onih koji to prvi put naprave. Protiv odraslih osoba doneseno je ukupno 87,4% osuđujućih presuda. Ovaj podatak je jako važan za ocjenu uspješnosti i rada državnog odvjetništva jer sudovi svojim presudama su jedini u konkretnim predmetima objektivni mjeritelji kvalitete našeg rada. Ovaj postotak je izuzetno velik i on je čak i u nekom dijelu i veći od europskih standarda, pogotovo vodeći računa da od ovih 12,6% negativnih odluka pola su odbijajuće tamo gdje je državno odvjetništvo odustalo iz ovih ili onih razloga, a negdje oko 6% su oslobađajuće presude. Kazne zatvora sudjeluju sa 17,1% i to je zadnjih nekoliko godina nastavak trenda veći od broja bezuvjetnih zatvorskih kazni. Tamo 2003. bilo je negdje oko 10,8%, došli smo već do 17,1% i to je otprilike broj koji je i u zemljama europske demokracije prisutan u zadnjih nekoliko godina. U odnosu na mlađe počinitelje, pažnja je usmjerena na njihov odgoj i usmjeravanje i podaci o povratima maloljetnika i mlađih punoljetnika pokazuju da su velikoj većini tih predmeta ostvaruju ciljevi vođenja postupka. U odnosu na strukturu kriminaliteta mogu također kazati da nije promijenjena u odnosu na ranije godine ali isto tako nije ni primjetna razlika uspješnosti u odnosu na pojedine vrste kaznenih djela. Redarstvene vlasti u širem smislu uspješne su u otkrivanju i prijavljivanju a samim time i mi državno odvjetništvo u progonu klasičnog organiziranog kriminala, kao što su droga, trgovanje ljudima, prijevare i slično. Međutim, smatram da moramo mijenjati pristup, ali isto tako i zakonske okvire, kao alate koji će nam to omogućiti u slučajevima novih oblika organiziranog kriminala, u kojima su se pripadnici kriminalnog miljea uklopili u redovne poslove ili bolje rečeno dio svojih aktivnosti prebacili na legalno poslovanje i u tom se poslovanju služe klasičnim metodama kriminalnog miljea, zastrašivanjem, otmice, premlaćivanje i ubojstvo, dok se u odnosu na pripadnike vlasti, mislim pri tome na sve, i na državno odvjetništvo, sudove, izvršnu vlast itd., služe različitim oblicima korupcije i različitim pritiscima o čemu u dijelu uskočkog izvješća postoje egzaktni podaci. Mislim da na taj način šalju poruke kako su oni jači i uspješniji od države, što nije točno i pogotovo zbog ovih zadnjih događanja kada je došlo do bitne promjene u razmišljanju kako se suprotstaviti tom organiziranom kriminalu i do sinergije, zakonodavne, izvršne i sudbene vlasti mislim da stvari idu bitno drugačije naprijed. Prvi koraci u tom pravcu su dakle, već poduzeti. Isto tako moram kazati da u odnosu na kaznena djela gospodarskog kriminaliteta uspješnost našeg državnog odvjetništva u progonu nije takva kao što je uopće kod ostalog općeg djela kriminala. Razlozi o tome postoje na više nivoa, više razloga. Jedan je od tih što se radi teškim, kompliciranim predmetima čija suđenja i postupci traju čitav niz godina i zbog toga je, postoje objektivne teškoće u dokazivanju ovih kaznenih djela. Sudovi su u 2007. godini u odnosu na gospodarska kaznena djela donijeli 217 presuda od čega je 50,1% osuđujućih. Ako se sjetite onog podatka 87%, onda vidite da je tu ta razlika od 30 i nešto posto uspješnosti na štetu teških gospodarskih djela. Uspješnost za ova teška kaznena djela je daleko ispod opće uspješnosti i kao što je rečeno nužna je izmjena i određenog zakonodavstva radi prilagođavanja ovih djela gospodarskim prilikama u zemlji. Obzirom na težinu i složenost ovih predmeta uspostavljena je stalna suradnja sa policijom jer je za pravilno usmjeravanje izvida nužna dobra i pravodobna suradnja policije i državnog odvjetništva i drugih oblika redarstvene vlasti, a veliki doprinos toj suradnji je dao usvojeni protokol o suradnji policije i državnog odvjetništva. U svezi uspješnosti o progonu i inače percepcije, mjesta i uloge državnog odvjetništva u kaznenom postupku, možda je nužno da još jednom napomenem kako se često u javnosti stvara kriva slika o mjestu i ulozi državnog odvjetništva u kaznenom postupku. Državni odvjetnik je prema toj slici ne samo odgovoran za progon počinitelja kaznenih djela, njega se proziva kako nije podnio kaznenu prijavu iako se državnom odvjetništvu podnosi kaznena prijava, jer je on nema kome podnijeti a veoma često se govori o neuspješnom progonu ako nakon što je podnesen optužni akt optužnice ili optužni prijedlog nije donesena presuda. U cijelom kaznenom postupku državni odvjetnik je samo dio lanca, on je samo tijelo kaznenog progona. Državni odvjetnik usmjerava rad policije i drugih državnih tijela odgovoran je za odluku povodom prijave i možemo reći kako nije uspješan u postupku ako je veliki broj negativnih sudskih odluka ali isto tako niti može niti je odgovoran za otkrivanje počinitelja kaznenih djela i trajanje postupka izvan državnog odvjetništva. Podaci o uspješnosti kod najtežih kaznenih djela gospodarskog kriminaliteta pokazuju da je na ovom području nužno mijenjati materijalno i procesno kazneno pravo kako bi se osigurali brzo i učinkovito kazneno postupanje. Pored toga istraživanje složenih slučajeva gospodarskog kriminala korupcije i organiziranog kriminala zahtjeva zajednički rad policije i pojedinih agencija i Ministarstva financija pod nadzorom Državnog odvjetništva. Bez aktivnog sudjelovanja svih navedenih državnih tijela nećemo niti možemo biti uspješni u otkrivanju i progonu ovog kriminala. U zadnje vrijeme poduzeti su bitni koraci. Pred vama je drugo čitanje Zakona o kaznenom postupku koji će dati, naravno ako bude usvojen čvrsti, jak alat za borbu protiv ovakvih oblika kriminala. Rad u 2007. godini obilježilo je uspješno dovršenje nekoliko predkaznenih postupaka protiv pripadnika organiziranih skupina. Posebno je važan jedan predmet oko narko mafije gdje je oduzeto 17 milijuna EUR-a odnosno, pardon, bolje rečeno zamrznuto 17 milijuna EUR-a koji u, koji će u daljnjem tijeku postupka biti predmet sudskih odluka. Rad na predmetima korupcijskih kaznenih djela obilježilo je isto tako uspješno dovršenje nekoliko predkaznenih postupaka protiv osoba visoko pozicioniranim u tijelima državne vlasti i drugim tijelima. Povećan je broj prijava s jedne strane, istrage i optuženja u navedenim predmetima daje osnova za tvrdnju da smo počeli sa suzbijanjem korupcije na srednjoj i višoj razini. Ipak moram naglasiti kako je procesuiranje koruptivnih kaznenih djela izuzetno težak i složen postupak jer se u pravilu radi o poslovima koji se obavljaju u 4 oka. Uspjeh se postiže samo ako osoba koja je izložena korupciji izvijesti policiju ili USKOK odmah nakon što je traženo i nuđeno mito jer naknadno dokazivanje ovih kaznenih djela je gotovo nemoguće. Neki javnosti dobro poznati slučajevi kroz operativne akcije upravo su započeli nakon prijava građana Državnom odvjetništvu a zatim korištenja posebnih izvidnih mjera. Naša iskustva pokazuju da će građani prijaviti korupciju ako vjeruju tijelima državne vlasti, bilo policiji ili Državnom odvjetništvu, ako su sigurni da će Državno odvjetništvo i policija poduzeti sve kako bi korumpirana osoba bila raskrinkana i procesuirana. U izvješću su zatim dati detaljni podaci o radu državnih odvjetnika za mladež i na tom području treba upozoriti na već drugu godinu porast maloljetničkog kriminala od sad u ovoj godini 8,9 što zahtijeva pomno praćenje istraživanja uzroka ovakvih kretanja posebno cijeneći porast nasilnih delikata. Preuranjeno je donositi zaključke jer su oscilacije u kriminalitetu ove dobne skupine stalno prisutne. Nešto o radu građanskih odjela. Tijekom 2007. godine u radu građansko-upravnih odjela državnih odvjetništava bilo je ukupno 167 tisuća predmeta. Podaci pokazuju da su za treću godinu za redom se smanjuje broj novih predmeta u građansko-upravnim odjelima što je za samu državu dobro. Nastavljen je trend smanjivanja parničnih predmeta. U 2007. godini ukupno je zaprimljeno 7 tisuća 725 parničnih predmeta u kojima s jedne strane sudjeluje država ili 8,52% manje. Ukupna vrijednost parničnih sporova koje smo imali u radu u zastupanju temeljem zakona bila je 11 i po milijardi kuna što je milijardu kuna manje nego 2006. godine što je isto tako jako dobar pokazatelj. Državno odvjetništvo nastoji sklopiti nagodbe u svim slučajevima u kojima je to moguće i cijenimo da se sklapanjem nagodbi ne samo izbjegava nepotrebno parničenje nego se u bitnom smanjuju gubici kroz troškove postupka, odvjetničke troškove i tako dalje i tako dalje. Smanjenje broja novih parničnih predmeta ipak nije dovelo do smanjenja ukupnog broja sudskih predmeta jer se s druge strane pojačana aktivnost na uknjižbi državne imovine na kojoj se intenzivno radi jer nam je samo preostalo još godinu i nešto dana da završimo tu uknjižbu do 1.1.2010. godine. Mislim, ne mislim nego znam da ćemo taj posao završiti do tada. Jedan od prioritetnih ali najvećih i najsloženijih poslova ne samo Državnog odvjetništva je utvrđivanje nepokretne imovine Republike Hrvatske i uknjižba onog dijela te imovine koja do sad nije uknjižena u zemljišne knjige. Dakle u svezi ostalih poslova Državnog odvjetništva a koji su izloženi u izvješću mogu naglasiti kao, kako posebnu pažnju posvećujemo poslovima reforme pravosuđa i onim načinima rada kojima se smanjuje broj predmeta na sudu. Nagodbe, kazneni nalozi i drugo. Dok se u svezi unapređenja rada u Državnom odvjetništvu skrećem pozornost na one mjere kojima nastojimo spriječiti zlouporabe korupcije u Državnom odvjetništvu ali i unaprijediti rad Državnog odvjetništva. S tim u svezi za nas je izuzetno značajno da smo započeli sa uvođenjem informacijskih tehnologija u Državno odvjetništvo zahvaljujući određenim fondovima koje smo dobili iz Europe i šire jer bez povezanosti i primjene informacijskih tehnologija nećemo moći uspješno implementirati sve postupovne odredbe čije je donošenje u tijeku. Zaključno na kraju mogu naglasiti sljedeće. Postignuti rezultati u radu i dostignuti stupanj ažurnosti omogućava državnim odvjetnicima i njihovim zamjenicima kvalitetniji rad na progonu počinitelja kaznenih djela i zaštiti imovine Republike Hrvatske. Stalni naš cilj je od počinitelja oduzeti imovinsku korist stečenu kaznenim djelima odnosno u građanskim postupcima zaštititi imovinu i imovinske interese Republike Hrvatske. Stalnim praćenjem rada i nadzorom nad radom državnih odvjetništava postigli smo zadovoljavajuću ažurnost u radu kaznenih odjela. Ukupan broj neriješenih prijava znatno je manji od tromjesječnog priliva. Kroz odbačaj kaznenih prijava u svim onim slučajevima kada je to na zakonu utemeljeno sprečava se nepotrebno vođenje postupka dok se povećanjem broja neposrednih optuženja i zahtijevanjem kaznenih naloga utječe na dužinu trajanja kaznenog postupka. Podatak da je preko pet šestina izrečenih presuda osuđujućih ukazuje da je selekcija kaznenih prijava utemeljena i da je kvaliteta rada Državnog odvjetništva u kaznenim predmetima zadovoljavajuća posebice vodeći računa o činjenici da skoro su zanemarivi rezultati, pozitivni rezultati oštećenika kod preuzimanja kaznenih progona. I još jedna stvar gdje je Državno odvjetništvo na određen način je preuzelo i dio sudbene vlasti, a to je da je u 2007. godini zahtijevano izdavanje 6 tisuća i 705 kaznenih naloga i da je izrečeno preko 5 tisuća sudskih odluka bez vođenja rasprave na temelju tih kaznenih naloga što je jako važno vodeći računa da su sudovi ukupno donijeli 28 tisuća i 303 presude u odnosu na osobe. Prema tome pogledajte taj odnos i vidite koliko je tih presuda doneseno zahvaljujući kaznenim nalozima gdje nije bilo rasprave niti sudskog postupka. Alternativni način rješavanja građanskih sporova moraju biti prioritet i na njima se još više mora postići u narednom razdoblju ali taj dio posla zavisi i o sredstvima proračuna koja će nam biti stavljena na raspolaganje kako bi sklopili te nagodbe bez sudskih postupaka. Obzirom na bitno različita rješenja u položaju Državnog odvjetništva u sadašnjem kaznenom postupku i očekivana rješenja u novom Zakonu o kaznenom postupku državna odvjetništva već sada moraju mijenjati svoj način rada. Primjena mjera kojima se skraćuje i ubrzava vođenje postupka a posebno zajednički rad na predmetima složenim s ciljem oduzimanja imovinske koristi odnosno zaštite imovine RH traže već danas drugačiji pristup svih državnih odvjetnika i zamjenika. Posebna pažnja naša u tom smislu usmjerena je nadzorom nad radom, odabirom i edukacijom mlađih državnih odvjetnika i zamjenika od kojih se očekuje posebno zalaganje i preuzimanje vodeće uloge u predkaznenom postupku što nas očekuje u predmetima organiziranog kriminala i korupcije već 1. srpnja sljedeće godine ako Sabor naravno usvoji zakone koji su pred vama. Državno odvjetništvo na pojedinim područjima ima velikih teškoća u zapošljavanju posebno kad su u pitanju dužnosnici. To je onaj broj o kojima sam ranije govorio tako da to neću ponavljati. Od 2002. do pete imali smo pad maloljetničke delikvencije, a od šeste i sedme porast od 11 odnosno 9%. Ažurnost građanskih upravnih odjela na parničnim i upravnim predmetima u velikom dijelu zavisi od ažurnosti postupanja pojedinih državnih tijela i sudova. Ažurnost građansko-upravnih odjela u radu na drugim predmetima kao što su davanje pravnih mišljenja pojedinim ugovorima može se smatrati zadovoljavajuće. Što se uknjižbe tiče o tome sam već previše govorio tako da to neću ponavljati. I da bi ostvarili gore navedene zadaće na području zaštite imovine RH i progonu počinitelja kaznenih djela nužno je uz kvalitetni rad i nadzor unutar Državnog odvjetništva osigurati odgovarajuće programe s ciljem stvaranja baza podataka pomoću kojih bi se rad državnih odvjetništava mogao značajnije unaprijediti. Samo uz usvajanje suvremenih načina praćenja i nadzora nad predmetima u radu uz stalno usavršavanje zaposlenih u Državnom odvjetništvu može se ne samo zadržati, nego još i više unaprijediti rad i učinkovitost Državnog odvjetništva. Ja sam u ovom uvodnom izlaganju pokušao samo najvažnije stavke iz našeg izvješća spomenuti. Međutim, u izvješću vam je bar po mom mišljenju detaljno puno toga objašnjeno i nadam se da ste mogli prepoznati one bitne elemente. Ako ne, ja sam tu za odgovor na svako pitanje. Hvala.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Predstavnici Vlade isto ne žele. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni odvjetniče, kolegice i kolege zastupnici. Dakle, danas razgovaramo o radu jedne od najvažnijih karika u lancu institucija pravne države, o državnom odvjetništvu koje ima skoro ekskluzivno pravo i obvezu. Dakle, dužnost da u skladu sa zakonom progoni počinitelje kaznenih djela i kažnjivih djela i da u pravnom postupku zastupa interese Republike Hrvatske. Sve to mora raditi potpuno neovisno od Sabora, Vlade, Predsjednika Republike, bilo kojeg drugog grupe ili grupacije ili ne daj Bože lobija u Republici Hrvatskoj. Za takvu zadaću politička moć, politička volja, politička vlast pripremila je uvjete, alate u formalno-pravnom dakle zakonskom smislu, kadrovskom smislu i financijskom smislu da bi državno odvjetništvo koje danas ima 61 općinskog odvjetnika, 20 županijskih odvjetništva, ured ili USKOK kako ga popularno zovemo za suzbijanje kriminaliteta u korupciju, Državno glavno odvjetništvo. Sve se to odvija u 72 državna odvjetnika, 504 zamjenika državnih odvjetnika, 99 savjetnika, 60 vježbenika. Drugim riječima poslove državnog odvjetnika odrađuje 675 djelatnika ovlaštenih u Državnom odvjetništvu, 60 vježbenika i 687 službenika i namještenika. Ukupno 1422 radnika u 83 organizacijske cjeline ili jedinice. I kako reče državni odvjetnik imali su u radu 89000 skoro kaznenih prijava u prošloj godini, promatranom razdoblju. Dakle, zadaća državnog odvjetnika je ex lege, po zakonu da samostalno i neovisno i od Vlade i od Sabora i od Predsjednika Republike na temelju zakona progoni počinitelje kaznenih djela. Istine radi, Državno odvjetništvo u svojem izvješću statistički vrlo dobro opravdava svoj rad i sa tog stajališta trebamo dati priznanje. Međutim, izvješće ne problematizira pojave i pojavnosti počinitelja kaznenih djela niti kako pojedina kaznena djela utječu na osjećaj sigurnosti građana Republike Hrvatske. Dakle, karakteristična djela koja stvaraju dojam, percepciju sigurnosti u Republici Hrvatskoj ni kako ta djela utječu na društvene odnose ili na razvoj ili položaj Republike Hrvatske općenito u pristupanju u Europskoj uniji. Što je suština funkcije državnog odvjetnika? Kako bi Državno odvjetništvo imalo povjerenje građana Republike Hrvatske, a to je smisao njegove funkcije potrebno je da stvori takve uvjete da će biti izvjesno da će svaki počinitelj kaznenog djela ili veliki broj ili najveći broj počinitelja kaznenih djela biti procesuiran, doveden pred lice pravde. E sa tog stajališta ja želim progovoriti nekoliko riječi. I ti predmeti koji obilježavaju ili stvaraju percepciju o uspješnosti progona počinitelja kaznenih djela stvaraju i ocjenu o uspješnosti institucije na žalost bez obzira što statistički pokazatelji govore da je Državno odvjetništvo na čelu sa državnim odvjetnikom, glavnim državnim odvjetnikom statistički vrlo dobro odradio posao. Naime, u proteklom periodu neki predmeti su zaokupljali javnost htjeli mi to ili ne htjeli, pa nismo dobili završetak tih predmeta ili tih afera ili tih događaja sa očitovanjem državnog odvjetnika na način nemam šta tu raditi ili imam šta tu raditi, pa ću podnijeti kaznenu prijavu, bez obzira što je državni odvjetnik barem iz novina sam pročitao izjavu ocijenio da je kriminal ili organizirani kriminal infiltriran, ispričavam se ako nije točno citiranje i u pravosuđe i u političku vlast. Takva izjava ne može zadovoljiti građane jer je upravo ta institucija ovlaštena od političke moći, od političke vlasti da progoni i takve slučajeve završava na sudu. Naime, radi se o predmetima recimo "Brodosplit". Nakon dužeg pritiska hrvatske javnosti i šutnje Državnog odvjetništva, Državno odvjetništvo reagira na poticaj izvana ili je bar takav dojam stvoren u Republici Hrvatskoj. S time naravno ne možemo biti zadovoljni. Ako tome dodamo da je u okviru tog pritiska javnosti državno odvjetništvo podnijelo kaznenu prijavu protiv bivše uprave "Brodosplita" za gubitak u toj tvrtci, istodobno danas imamo podatak da je nekoliko milijardi kuna gubitaka u hrvatskoj brodogradnji, ne reagira se na tu pojavu ili je tada bilo utjecaja izvana ili je sada nepotrebno podizati kaznenu prijavu. Kad je riječ recimo o "Sunčanom Hvaru" građani Hrvatske žele znati što se dogodilo sa ugovorom oko privatizacije "Sunčanog Hvara". Je li taj ugovor zasnovan na zakonu i na kojem? Ako je na Zakonu o privatizaciji i pretvorbi privatizaciji, onda treba se očitovati nadležno državno tijelo i reći da je to u skladu sa Zakonom o pretvorbi privatizacije. Ako pak nije, a javnost smatra da je nešto napravljeno što nije u skladu sa zakonom, tko bi trebao očitovati se pred javnošću i reći ili ćemo progoniti ili nema razloga za progon. Ako je riječ recimo o "Liburnija rivijera" hotelima je li Državno odvjetništvo kao tijelo nadležno da daje procjenu o pravnim interesima u takvim poslovima dalo prethodno suglasnost Vladi da zaključi ugovor o nagodbi sa tim fondom ili nije. Ako jeste, kako je Vlada mogla onda nakon potpisanog ugovora jednostrano raskinuti ugovor bez mišljenja Državnog odvjetništva? Ako je riječ o akciji "Maestro", je li moguće završiti akciju, a da se narodu, građanima ove zemlje, pa i nama saborskim zastupnicima ne kaže od strane Državnog odvjetništva zašto smatra da članovi Upravnog odbora Fonda za privatizaciju koji su dobili zadaću od ovlaštenih tijela da kontroliraju rad Fonda za privatizaciju nisu barem nesavjesno poslovali u tom, ili nesavjesno odradili posao, hajde da ne kvalificiram tu stvar, nesavjesno odradili posao koji su dobili sa povjerenjem i u ovom Saboru i od Vlade Republike Hrvatske. Je li moguće da Nadzorni odbor u "Brodosplitu" ili predsjednik nadzornog odbora ne bude upitan kako je odradio svoju funkciju predsjednika nadzornog odbora ako se poslije toga optužuju ili optuže ili podigne optužnica za članove u nadzornom odboru. Sve to valja procijeniti, ocijeniti, preuzeti odgovornost i pred građane izići od strane nadležnog tijela. Govoriti o djelovanju u borbi protiv kriminala može biti statistički uspješno, ali ovakvi slučajevi stvaraju percepciju koja zagorčava put Republike Hrvatske u Europsku uniju i na tim slučajevima nama Europska komisija čini i prigovore. Poznato je i Državnom odvjetništvu i vama da se korupcija ne događa sa osobama koje ni o čemu ne odlučuju. Korupcija se događa ili se korumpiraju ljudi oni koji o nečemu odlučuju pa se zato i korumpira kirurg koji može odlučiti kad će koga operirati, ali je logično, a i to nam opet Europska komisija prigovara da je korupcija kod nas u političkoj sferi kad se radi o javnoj nabavi. Tko odlučuje o javnoj nabavi? Pa ne odlučuju građani na ulici, nego politički važne osobe. O takvim ocjenama valja voditi brigu kad se razmatra o radu državnih odvjetništava u cjelini. Naime, još uvijek je percepcija među građanima Republike Hrvatske, a protiv nje se moramo boriti na taj način da ne zatvaramo afere protekom vremena, nego reagirajući na njih u realnom političkom vremenu. Još uvijek je percepcija da je važnije biti u dobrim odnosima sa političkom vlašću, nego biti pametan, sposoban i poduzeti poduzetničke akcije ili sam investirati u nešto. Takva situacija ne doprinosi slici o Hrvatskoj. Ja mislim da bi bilo vrlo važno da se Državno odvjetništvo i glavni državni odvjetnik očituju je li ima problema u samom zakonskom definiranju funkcije Državnog odvjetništva? Ja sam i danas bio na Odboru za pravosuđe pa smo vodili na izvjestan način raspravu je li samostalnost pojedinih zamjenika državnih odvjetnika zadovoljavajuća i je li oni odgovaraju pred javnošću ili umjesto njih pred javnošću odgovara glavni državni odvjetnik? Je li Državno odvjetništvo zaista državno ili ima funkciju zaštite društvenih vrijednosti građana Republike Hrvatske? Ako je državno, onda je to nešto drugo, onda bih mu ja dao definiranu ulogu da je u upravnoj strukturi država. Međutim, ono ima zakonom potpuno neovisan položaj. Nisam siguran da je u praksi tako. Međutim, zakon i građani očekuju potpunu nezavisnu funkciju, nezavisno djelovanje Državnog odvjetništva i njegovih zamjenika. Dakle, kad je riječ o kaznenom dijelu poslova Državnog odvjetništva, moram reći da je to već davno rečeno da politička volja i politička moć stvara uvjete za pravnu državu. Ali samo institucije pravne države kao što je Državno odvjetništvo može ograničiti tu političku moć. Iz ovih primjera koje sam naveo kao karakteristične za protekli period u Republici Hrvatskoj, moglo bi se zaključiti da je vrlo teško očekivati da je u ovoj poziciji ova institucija najvažnija u lancu institucija pravne države, može ograničiti političku moć i političku volju. Za takav osjećaj mijenjamo moramo promijeniti zakone i vrlo precizno definirati ulogu i mjesto Državnog odvjetništva. Htio bih još reći vezano za građanske stvari. Vrlo dobro državni odvjetnik konstatira značaj upisa vlasništva Republike Hrvatske u zemljišne knjige i vrlo optimistično kaže da će taj postupak biti završen dok vrijedi načelo, odnosno dok je ukinuto načelo povjerenja u zemljišne knjige. Ja bih se založio ako je moguće što prije, barem na pojedinom području Zemljišno-knjižnog suda vratiti načelo povjerenja u zemljišne knjige jer je ono definitivno veliki problem za strane investicije na tom području. Vidim da mi žmiga svjetlo, ali još jednu rečenicu.Dakle državni odvjetnik i Državno odvjetništvo trebaju biti mjesto, institucija najšireg povjerenja svakog građana Republike Hrvatske. Ova institucija treba biti gluha i slijepa na sve političke želje i političke potrebe bilo koje političke opcije, bilo da je na poziciji ili u opoziciji. Nas u SDP-u zanima samo takva pozicija državnog odvjetnika i za takvu poziciju dati ćemo mu potpunu potporu, ali mora i on učiniti neke korake da bi osvojio tu svoju poziciju. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba SDSS-a, gospodin zastupnik Ratko Gajica. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine državni odvjetniče, kolegice i kolege. Ja ću na početku reći da ćemo mi podržati ovaj izvještaj Državnog odvjetništva i zbog toga što uočavamo pozitivan trend u njegovom radu, ali i zbog toga što je ovaj materijal prilično širok i detaljan nezavisno o tome što količina podataka i materijala ne moraju biti potpuna garancija. Ono što ću ja ovdje reći moglo bi se nekako svesti pod ono komentar povodom izvještaja Državnog odvjetništva, odnosno povodom onog što unutra piše jer se tu bez obzira na autonomnost radi o problematici koja je šire postavljena i za što postoji šira odgovornost. Nekoliko stvari koje hoću reći, reći ću sljedećim redom. Prvo, ja sam suglasan da, uostalom ne može se to ni osporavati. Državno odvjetništvo je samostalno u svom radu i iz gledišta odgovornosti i iz gledišta samostalnog postupanja. Međutim ima jedna stvar u kojoj je Državno odvjetništvo zavisno o ukupnim aktivnostima u društvu, a u odnosu na ono što je odgovornost Državnog odvjetništva. Tu hoću reći sljedeću stvar. Zavisno je o zajedničkoj aktivnosti koja se mjeri, ja ću nabrojiti ovdje neke stvari, može se naravno i mnogo toga više reći, ali zavisno je o nekoliko stvari. Prvo, odlučnošću policije koja ne smije praviti kompromise. Drugo, odlučnošću inspekcija koje kontroliraju rad pojedinih djelatnosti. Treće, zakonitim ponašanjem svih tijela uprave i onih u vertikali državne uprave i onih u lokanoj samoupravi. Četvrto, javnim suzbijanjem raznih grupa i lobija koji promoviraju svoj interes, a da pritom mašu svojim separatnim pravima i svojim zaslugama. Pa naravno, sve to kroz svoj poseban interes. Sljedeće, javnim i nedvosmislenim porukama, političkim i medijskim da se poštivanje zakona mora smatrati vrhovni kriterij. Sljedeće, dosljednim progonom prekršitelja suzbijanjem svih oblika korupcije. Ja sam ovo naveo zbog toga što smatram da je to važna mreža u kojoj sada imamo prilično rupa i koja nije takva da ne bi propuštala štošta što ne bi smjelo proći. E sada tu onda naravno ostaje pitanje da li u društvu u cjelini Državnom odvjetništvu dajemo dovoljnu i nepodijeljenu podršku ili da kažem drukčije, ne radi se sada o podršci Državnom odvjetništvu. Da li ovakvom funkcioniranju sustava dajemo dosljednu i nepodijeljenu podršku. Druga stvar koju ovdje hoću reći, a vezana je za ovo o čemu govorimo, to je ovo pitanje straha od bogatih i moćnih jer je to čini mi se, poseban problem. Postoje sredine i nezavisno to o broju stanovnika, i nezavisno o tome što je jednog trenutka iskočilo u javnost, u kojima se bahatim i moćnim ne smije ništa ili se ništa protiv njih neće. Naravno uvijek je to splet nekih pozadinskih okolnosti. Dalje, postoje sredine u kojima razne grupe i lobiji, malo prije sam rekao pozivajući se na neke zasluge, hoće upravljati društvom u korist svojih interesa i po svom ukusu, a ne po ukusu zakonitosti. I u glavama takvih ljudi, i ne radi se samo o onima koji imaju puno novaca, između nacionalnog i državnog interesa i poštivanja zakonitosti nije znak jednakosti. Postoje sredine u kojima tijela državne uprave koje vrše inspekcijske poslove toleriraju bahate "ugledne", "zaštićene", "naše" jer ih se boje ili su podmićeni. I postoje lokalna rukovodstva koja žele utjecati na "svoje stanje", "svoje odnose", "zaštititi svoje ljude". Uvijek se tu radi o izuzeću iz zakona, izuzeću od onog kao što piše u zakonu. I postoje veze u policiji ovih moćnih i bahatih "na bazi prijateljstva", "pokroviteljstva" i onda se tu mogu i hoće činjenice i događaji i lažirati i frizirati. Prosto se radi o cijeloj ovoj skali koju sam nabrojio. Prosto se radi o nekakvoj vrsti pakta o nenapadanju. Treća stvar koju ovdje imam potrebu reći to je ovo, postoje, nažalost postoje nešto što bih mogao nazvati nesređena područja, nesređena ili radi posljedice rata ili posljedica nekih drugih okolnosti, da sad to ne obrazlažem. Karakteristika takvih područja je prvo manjak gospodarske stabilnosti i odsustvo razvojnog iskoraka. Dalje, postoji manjak socijalne ili sociološko-pedagoška podrške u kojoj je mlađa populacija izložena svakakvim porocima i veliko je pitanje koji će rezultat biti za ne znam koliko godina. I u takvim sredinama jači su ili se jače izražavaju različiti oblici manipulacije i nekad se gura teza ili priča priča da je život moguć na socijalnoj pomoći, na donacijama, na pučkim kuhinjama, a zapravo to samo može dovesti do sloma. I četvrta stvar koju u ovom dijelu hoću naglasiti, maloprije je ovdje moj prethodnik rekao u ovom izvještaju volio bih nešto više analitičkog pristupa. Ja se s tim slažem zbog sljedeće stvari. Kolega Leko je rekao volio bih da unutra ima više problematiziranja problema, više takve vrste prikazivanja u stvarima koje su važna. Ja znam da državno odvjetništvo nije zaduženo da pravi političke analize, ali se i u radu državnog odvjetništva može analitički ukazati na društveni problem koji bi nam to osvijetlio na bolji način, prije svega zbog ovog što je također ovdje spomenuto. U cijelom ovom sklopu u kojemu sam i ja uvjeren da ne postoji dovoljna društvena podrška za progon kriminala, a to znači da ne postoji dovoljna društvena podrška koja će biti suport državnom odvjetništvu. Teško mi je vjerovati da državno odvjetništvo ne može reći imamo problema u tom, tom i ne znam kojem segmentu. Dakle, ukazati na problem s kojim se i državno odvjetništvo u tom svom samostalnom radu suočava. Mislim da to ovdje na neki način nedostaje, jer ako se postavimo mi smo uradili svoje pa možda i najbolji način, a slika ukupno ne zadovoljava, onda nismo napravili posao. Državno odvjetništvo mora i ne samo državno odvjetništvo može i mora uprijeti prstom u kočnice i zapreke koje tome smetaju. Druga stvar koju ovdje hoću iznijeti, to je radi se na neki način direktno o radu državnoga odvjetništva. Prvo, ovaj osjećaj za događaje, ne znam da li je to dobar izraz ali ja sam to tako upotrijebio. Državno odvjetništvo u zaštiti, u segmentu zastupanja Republike Hrvatske primi brojne prijedloge govorim primjerice, za nagodbu radi naknade štete npr. Možda sam krivo informiran, ali čini mi se da je takvih zahtjeva dosta i da se državno odvjetništvo uglavnom pretpostavljam ne znajući što će s tim, očituje na način da se to odbija u manjem broju, da se u odnosu na to odćuti u najvećem broju, a da do prihvaćanja dolazi… uglavnom ne dolazi. Ja ne ulazim u to koja je argumentacija i ima li državno odvjetništvo pravo, ali mi se čini da ova problematika, prijedlozi za nagodbu radi štete itd., zaslužuju neku vrstu mini opservacije jer je to društveni problem. Ne bi trebalo čak ni kod državnog odvjetništva da se u toj stvari postavimo činovnički pa da kažemo mi ćemo to odćutiti pa će proteći neko vrijeme, pa onaj tamo može ići na sud, pa gotovo. Ja na ovo tipujem kao na društveni problem koji ne znam da li multiplicira, ali proizvodi društvene odnose među ljudima oko nas. I zato to zaslužuje mrvicu komentara. Mi smo sad evo bit ću slobodan reći i to, imali sudske postupke u kojima su ljudi morali platiti parnični trošak državi za koji svi ozbiljni ljudi koji su to analizirali, zaključuju da ima tu krupno zrnce nepravde. Ja bih volio da su ljudi iz državnog odvjetništva ranije rekli ljudi, ovdje ima nešto što nije dobro. Naravno da državno odvjetništvo nije dužno bilo poslati tu poruku, bilo bi vrlo poželjno da je takva poruka izrečena, jer sad se to vratilo na način da se to mora rješavati sa ne znam koje razine. I zadnje što ću reći to je ovo pitanje reforme. Često se spominje i danas je ovdje spominjano reforma pravosuđa ili reforma cijeloga sustava. Ne valja ako pod pojmom reforme podrazumijevamo reformu pravosuđa, reformu državnoga odvjetništva, reformu ne znam čega i to separatno. Ovdje se radi o reformi ukupne društvene atmosfere i moramo se s njom zajednički uhvatiti u koštac, a ako se ukopamo u samostalnu poziciju, ja sam za to zadužen, ja sam u tome neovisan, nemojte me za to pitati, onda od reforme u cjelini neće biti ništa. Ovo naravno zadnje ne ide na adresu Državnog odvjetništva, barem ne samo, ali imao sam potrebu i to reći. Zahvaljujem.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a gospodin zastupnik Damir Sesvečan. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, glavni državni odvjetniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Pa evo pred nama je dakle i ove godine izvješće o radu Državnih odvjetništava u 2007. godini koje Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice odmah ću reći podržava i u potpunosti prihvaća. Prije svega zato što su rezultati rada državnih odvjetništava u cjelini iz godine u godinu sve bolji. Samo izvješće je sadržajno i metodološki korektno izrađeno, pregledno je tako da se vrlo precizno mogu pratiti određeni trendovi i rezultati rada. Članak 124. Ustava Republike Hrvatske Državno odvjetništvo definira kao samostalno i neovisno pravosudno tijelo koje je ovlašteno i dužno postupati protiv počinitelja kaznenih i drugih kažnjivih djela, poduzimati pravne radnje radi zaštite imovine Republike Hrvatske, te podnositi pravna sredstava za zaštitu Ustava i zakon. Također Zakon o Državnom odvjetništvu u članku 4. nalaže Državnom odvjetništvu Republike Hrvatske podnošenje najmanje jedanput godišnje izvješće o radu u Hrvatskom saboru i Vladi Republike Hrvatske. Izvješće o radu Državnih odvjetništava u 2007. godini u skladu sa Zakonom o Državnom odvjetništvu sadrži podatke o radu državnih odvjetništva na području kaznenog, građanskog i upravnog prava, pravnu problematiku pojedinih područja i pregled organizacija i stanja kadrova, te prijedlog za unapređenje rada. Odmah na početku držim važnim naglasiti zavidnu razinu ažurnosti u radu Kaznenih odjela državnih odvjetništava gdje je ukupan broj neriješenih prijava znatno manji od jedne trećine tromjesečnog priliva novih prijava. Dakle, tromjesečni priliv novih prijava je 13 tisuća 33 dok je broj prijava koji je ostao u radu 10 tisuća 520 kako se to navodi u izvješću. Rezultat te ažurnosti proizlazi iz sustava stalnog nadzora i praćenja rada općinskih, županijskih državnih odvjetništava od strane Državnog odvjetništva Republike Hrvatske, prvenstveno u složenim predmetima posebno u onima u kojima prijave nisu riješene u dužem vremenu. Za održavanje postignute ažurnosti unapređenja nadzora nužno je povezivanje državnih odvjetništava te stvaranje baze podataka o radu na posebnim predmetima. To će iziskivati dodatna ulaganja u informacijsko komunikacijsku tehnologiju, opremu i programe, bez koje je danas gotovo nemoguće provoditi učinkovito suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala, terorizma, gospodarskog kriminala, te zaštite imovine građana Republike Hrvatske. Što se tiče kretanja kriminaliteta i rada na kaznenim predmetima u izvješću se navodi kako je u 2007. godini primljeno 88 tisuća 875 novih prijava protiv poznatih i nepoznatih počinitelja kaznenih djela, što je 4% manje nego 2006. godine. Protiv poznatih počinitelja kaznenih djela u radu je bila 64 tisuća 721 kaznena prijava, a državna odvjetništva riješila su 52 tisuće 984 prijave. Sama struktura kriminaliteta ne razlikuje se od prethodnih godina. Najbrojnija su kaznena djela protiv imovine njih 56%, zlouporabe opojnih droga 7%, te protiv slobode i prava čovjeka i građanina 6%. Sudovi su donijeli prvostupanjske odluke u odnosu na 28 tisuća 303 osobe, što je za 843 presude više nego u 2006. godini. Od izrečenih presuda 87,4% je osuđujuće, a 6,9% oslobađajuće, što je svakako dobar rezultat. Vidljivo je također nešto oštrija politika kažnjavanja, pa tako u ukupnoj strukturi kazneno pravnih sankcija zatvor sudjeluje sa 17,1% što je u odnosu na 2006. godinu povećanje za 1%. S obzirom na aktualnost teme smatram potrebnim a ovom prilikom ukazati na rezultate rada Državnog odvjetništva i drugih pravosudnih tijela na predmetima suzbijanja korupcije i organiziranog kriminalitet. Iako su rezultati rada u tim predmetima kada ih mjerimo brojem osuđujućih presuda u odnosu na ukupan broj kaznenih predmeta ispod prosjeka, rezultat je po našem mišljenju po mišljenju Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice dobar iz razloga što u odnosu, prvenstveno u odnosu na prethodne godine, jer tu se radi kao što je i glavni državni odvjetnik rekao o tajnim kaznenim djelima koja se odvijaju u sferi ilegalnih aktivnosti i koja samim tim zahtijevaju primjenu posebnih izvidnih i drugih mjera kako bi se mogao poduzeti kazneni program počinitelja. Dakle, kada govorimo o rezultatima koji se odnose na koruptivna djela i kaznena djela organiziranog kriminaliteta, radi usporedbe navest ću podatke kako je u 2007. godini podnijeto 455 istražnih zahtijeva, podignuto je 323 optužnica, te donijeto 210 presuda, od koji 193 osuđujućih, 9 oslobađajućih i 8 odbijajućih presuda. U 2006. godini podnijeto je recimo 269 istražnih zahtjeva, podignuto je 322 optužnice, te donijeto 156 presuda, od kojih 151 osuđijuća, 4 oslobađajuće i jedna odbijajuća. Za usporedbu primjerice u 2002. godinu podnijeto je samo 261 istražni zahtjev, podignuto je 145 optužnica i donijeto je svega 23 presude od kojih 20 osuđujućih i 3 oslobađajuće presude. Podaci za 2002. ili 2003. godinu kada je procesuiran vrlo mali broj koruptivnih kaznenih djela i kaznenih djela organiziranog kriminaliteta, ne znači da je tih godina stvarno počinjeno manje te vrste kaznenih djela. Uvjeren sam da ih je bilo i više. No međutim, danas su nadležna državna tijela u puno većoj mjeri osposobljena za njihovo uspješnije procesuiranje. Dakle, sumirani podaci od osnivanja USKOK-a 2002. godine do 7. listopada ove godine, dakle do kad imamo podatke, govore da je podnijeto tisuću 648 optužnica. Od toga su donijete 692 presude od kojih je 636 bilo osuđujućih. Uspjeh državnog odvjetništva u tim predmetima, dakle predmetima korupcije, organiziranog kriminaliteta je 91,91% što je svakako zavidan rezultat pa i kada se uspoređuje sa recimo zemljama u okruženju ili zemljama Europske unije. Prema tome, vidljiv je značajan napredak u suzbijanju te vrste kaznenih djela iako je u javnosti percepcija o broju njihovih počinjenja i broju procesuiranih te presuđenih slučaja u očitom neskladu sa stvarnim stanjem. Naravno da to nije dovoljno i treba činiti i više. Politička volja nedvojbeno postoji što potvrđuju i posljednje mjere Vlade Republike Hrvatske i nadležnih ministarstava na tom području suzbijanja korupcije i organiziranog kriminaliteta. Važnim držim naglasiti podatak o broju predmeta koji su u tijeku. Naime, USKOK je podigao optužnice protiv ukupno tisuću 32 osobe u kojim predmetima nisu donijete pravomoćne presude. Od toga je za koruptivna kaznena djela optuženo 209 osoba te 822 osobe za organizirani kriminalitet. Tu je svakako nužna veća efikasnost sudbene vlasti od koje se očekuje veća učinkovitost, brže postupanje i znatno veći broj presuđenih predmeta. Isto tako, u tijeku je provođenje istraga USKOK-a protiv 409 osoba od kojih zbog koruptivnih kaznenih djela protiv 148 osoba a protiv 261 osobe zbog kaznenih djela iz oblasti organiziranog kriminaliteta. Kada se govori u ovom izvješću o rezultatima rada na građanskim i upravnim predmetima navodi se da je tijekom 2007. godine u radu bilo ukupno 167 tisuća 484 predmeta od čega je u 2007. godini zaprimljeno 101 tisuća 149 novih dok je iz ranijih godina preneseno 66 tisuća 335 predmeta. Iz podataka u izvješću vidljivo je da iz godine u godinu dolazi do smanjenja zaostataka što ukazuje na povećanje ažurnosti sudova i upravnih tijela ali i pada priliva novih predmeta koji su odnosu na 2006. godinu iznosi 6,54%. Ovdje bih želio posebno istaknuti parnične predmeta koji također imaju trend pada. U 2007. godini zaprimljeno ih je 7 tisuća 725 ili 8,52% manje u odnosu na 2006. godinu a čak 38,5% manje u odnosu na 2005. godinu. Najviše je radnih sporova u kojima je tužena Republika Hrvatska te stvarno pravnih koji su posljedica uknjižbe u zemljišnim knjigama nekretnina u državnom vlasništvu. U sporovima primjerice u kojima je državno odvjetništvo u ime Republike Hrvatske podiglo tužbe doneseno je 2 tisuće 60 prvostupanjskih odluka. Od njih je 57,7% dobiveno, 7,9% izgubljeno a preostali dio riješen je nagodbom, povlačenjem tužbe ili spajanjem postupka. U tim sporovima možemo konstatirati da je uspješnost u zastupanju dobra. No međutim, u sporovima u kojima je Republika Hrvatska tuženik uspjeh je znatno lošiji. Od 5 tisuća 676 riješenih sporova dobiveno je svega tisuću 529 ili 26,9% a izgubljeno 37,4% sporova. Tu se radi o obvezama prema tužiteljima stvorenih zbog neispunjenja zakonske obveze što su prije svega spomenuti radni sporovi, naknade štete, stambeni i ostali stvarno pravni sporovi. Ako to gledamo kroz novčane iznose što je također iskazano u ovome izvješću onda je ukupna vrijednost tih parničnih sporova bila oko 11,5 milijardi kuna od čega je vrijednost sporova u predmetima u kojima je Republika Hrvatska bila tužitelj iznosila oko 3 milijarde kuna a vrijednost sporova u kojima je tužena bila je 8,5 milijardi kuna. Državno odvjetništvo u izvješću ukazuje s čime se svakako treba složiti da je vođenje sporova kada je država dužena zbog neispunjenja zakonske obveze loše jer se sporovi naravno gube i stvaraju se dodatno troškovi koje država treba platiti. Logika je u takvim slučajevima ići u nagodbe ili na druge načine rješavanja sporova, no međutim ako se ne osiguraju sredstva za isplatu nagodbi u ugovorenom roku tužitelj pokreće ovršne postupke kojima za državni proračun opet nastaju dodatni troškovi, kamatni troškovi, odvjetnika itd. To je dodatno opterećenje za sudove, državno odvjetništvo što se također plaća iz državnog proračuna i mislim da je takva praksa apsolutno neprihvatljiva. I na kraju, ovom prigodom želim se osvrnuti i na novu ulogu odnosno novi postupovni položaj državnog odvjetnika. Prema Prijedlogu novog Zakona o kaznenom postupku koji je u saborskoj proceduri prošao prvo čitanje državni odvjetnik uz kazneni progon počinitelja kaznenih djela za koja se progoni po službenoj dužnosti što je temeljno pravo i glavna dužnost državnog odvjetnika postoji subjekt koji vodi istragu. Dakle, umjesto sudske uvodi se tužiteljska istraga. Ta nova uloga još će u većoj mjeri pojačati odgovornost državnih odvjetnika za sami ishod kaznenog postupka. Ono će također zahtijeva specijalističko usavršavanje i stalnu edukaciju državnih odvjetnika ali i ostalih zaposlenih u državnom odvjetništvu. Trebat će zaposliti dodatni broj državno odvjetničkih dužnosnika koji će preuzimati rad u najsloženijim predmetima što neće biti lako s obzirom na u ovom izvješću istaknute sadašnje probleme prilikom zapošljavanja državno odvjetničkih savjetnika i vježbenika. Također, trebat će izdvojiti znatna sredstva za osiguranje dodatnog poslovnog prostora, njegovo opremanje, nabavu nove ali i zamjenu postojeće već zastarjele informatičke i druge tehničke opreme. I na kraju, još ću jednom ponoviti kako će Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice prihvatiti Izvješće o radu državnih odvjetništava u 2007. godini. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni državni odvjetniče, uvažena gospodo zastupnici. Kao i kod izvješća Ministarstva unutarnjih poslova centralno pitanje i kod ovoga izvješća je da li je Hrvatska sigurna zemlja. Znači, iz ovog izvješća ispada da nama opada broj prijava za najteži oblik kaznenih djela. Tu je otprilike statistička greška uvijek 0% pa onda bi se dalo zaključiti iščitavajući ovo izvješće za 2007. da Hrvatska spada u red najsigurnijih zemalja u Europi, međutim prilike ove 2008. nakon ubistva Pukanića, gospođice Hodak itd., smjena u Vladi koje su nakon toga uslijedile u takvu jednu tvrdnju nas to sve demantira. Postupak otkrivanja kaznenih djela, tj. počinitelja, prema ovom izvješću je isto tako veći no što je u zapadnoj Europi, ali činjenica je da je čitav niz novih kaznenih djela u međuvremenu se pojavio kojih jednostavno nismo poznavali pred 15-ak ili 20-ak godina. Činjenica je isto tako da mi imamo sve drskija i drskija postupaka. Činjenica je da imamo i dobro organizirano podzemlje, što će reći da Hrvatska nije lišena organiziranog kriminala, što upravo potvrđuju ova događanja oko Pukanića i gospođice Hodak. Činjenica je isto tako da mafija, dobar dio novca ulaže u nešto što mogu nazvati čistim biznisom u graditeljstvu i da na taj način pokušava oprati novac. Dovoljno je samo ići prema rijeci, vidjeti novu arenu u Zagrebu i one zgrade koje niču u neposrednoj blizini. Činjenica je isto tako da policija, da državno odvjetništvo, što god mi govorili u ovom izvješću nisu dovoljno učinkoviti. Postavlja se isto tako pitanje da li u ovoj zemlji svaki iole bolje pozicionirani kriminalac ima i svog policajca, da li ima i svog državnog odvjetnika, da li ima svoga suca, svoga novinara, svog zatvorskog čuvara, da li možda ima i nekoga iz politike. Moć sigurno nije u opoziciji, moć u ovoj zemlji je prije svega u izvršnoj vlasti, u medijima i jasno u krupnom kapitalu. Meni ne bi bio nikakva problem kada bi državni odvjetnik imao dva, tri puta veću plaću od recimo premijera ili predsjednika države, ali isto tako neka naši državni odvjetnici odgovaraju za propuste. Evo, sada je nedavno izrečena presuda Vrhovnog suda u slučaju Heraka. Meni je iskreno drago da je Herak ovom presudom 100% rehabilitiran. Međutim, postavlja se pitanje tko će snositi posljedice zbog lakoće izricanja i optužnog prijedloga i zadržavanja recimo Heraka pa i presuda, pa i zadržavanje Heraka u pritvoru 16 ili 17 mjeseci. Tko će odgovarati za to poniženje koje mu je naneseno? Tko će odgovarati za osobnu dramu koju prolazi on, njegova pokojna majka, brat, što mu se raspala obitelj i da ne nabrajam dalje. Ja tvrdim da je taj čovjek 2000. bio žrtva pravosudne urote. S jedne strane ambicija istarskog državnog odvjetništva kako bi ti ljudi zadržali svoj status, ali i žrtva te vlasti u promjeni koja ga je doslovce žrtvovala nakon gubitka vlasti. Tvrdim da je ondašnji, kako bih rekao ondašnja ekipa HDZ-a, pri predsjednikovim dvorima podmetnula Heraka da se 3. siječanjska vlast ne bi bavila onima kojima se trebala baviti tajkunima, ratnim zločincima, pretvorbom, organiziranim kriminalom itd., itd.. Zašto tvrdim da su to učinili oni pri predsjednikovim dvorima? Zato jer sam imao jednom prilikom razgovarati sa premijerom Matešom koji mi je doslovce rekao da on do održavanja posljednje sjednice Vlade, znači kao predsjednik Vlade nije znao da će mu jedan ministar biti uhapšen. Činjenica je isto tako da otvaranje Hrvatske prema zapadu uvodi sve više sofisticirani kriminal i na ove prostore. Činjenica je isto tako da je nedavni rat na ovim prostorima iznjedrio jednu specifičnu vrstu kriminala gdje sve nije se zaustavilo samo na ratnom zločinu što je nota bene valjda najgori od svih oblika kriminala. Već da je Hrvatska zbog, ne znam, nabave oružja, recimo iznjedrila jedan specifični oblik kriminala o čemu nešto više neki ljudi znaju a ja hrvatsku javnost recimo u ovom času možda zanimaju tzv. tajni računi na koje se slijevao novac od prodaje stanova preko proračuna do onog hrvatske dijaspore. Specifičnost Hrvatske kada je riječ o ovakvim izvješćima je još nešto. To je pretvorba, to je privatizacija, ali s druge strane hrvatska zbilja je upravo zbog te pretvorbe, privatizacije itekako tužna. Tu se ne može vidimo ništa učiniti, danas ti ljudi postaju stupovi društva, više tim ljudima nije dovoljno samo da imaju novac, monopole, da im te monopole čuvaju ljudi koji obnašaju izvršnu vlast, nije dovoljno da im se dodjeljuju državne poslove, poklanja turističko zemljište, sada ti isti ljudi razumljivo hoće i vlast. Za početak na lokalnoj razini, a potom će se vjerojatno zaželjeti i stvarne državne moći. Ako se to dogodi, onda jadna nam majka. U ovih 18 godina, ionako, usuđujem se reći, sve je u ovoj zemlji bilo njima podređeno, dobili su u Hrvatskoj jer su bili stupovi društva, a sutradan će, iako već danas mogu vikati imamo Hrvatsku, moći govoriti Hrvatska to smo mi. To je tragično, to je istina itd.. Jednom riječju, ratni zločin, plus ova pretvorba, plus privatizacija, to je naprosto majka svih korupcija. A ovi danas kao što rekoh, više ne žele, koji su u tome sudjelovali samo novac, oni danas žele i vlast. Npr. za koga su tajkuni glasali tamo 90-ih godina. Pa jasno, glasali su za one tko ih je stvorio. Koga su financirali? One koji su ih i stvorili. Tko ih je zadužio, isto tako zna se. No, o tome kasnije. Javnost, vidimo se bavi u ovoj zemlji strankama, a kao što sam jučer rekao kada je bilo izvješće o reviziji političkih stranaka u Republici Hrvatskoj, pa mi smo … [[Govornik se ne razumije.]] spram svih ovih ili nekim medijima. Npr. Hrvatskoj radio televiziji. Sve stranke u ovoj zemlji iskazali su proračunske prihode u iznosu od 186 milijuna kuna što je 8 pa i više puta manje od recimo samo godišnjeg prihoda Hrvatske radio televizije. Da ne govorim o nekim drugim medijima ili da ne govorim o nekim drugim tvrtkama. Jasno je, to pitanje se ne smije otvarati. To se jednostavno ne smije birati. Ono što je isto tako interesantno u ovome izvješću da se pojedinci spore sa državom u 22 tisuće 524 predmeta za iznos od 11 milijardi 493 milijuna kuna. Brat bratu, Hrvatska će sigurno izgubiti barem 50% tih sporova, što će reći da će negdje zbog lošeg postupanja države, negdje zbog državnih službenika, trebati u državnom proračunu jednoga dana pronaći iznos od 5, 6 milijardi kuna. U ovogodišnjem proračunu, jasno toga novca nema, a još će ga biti u onom iduće godine. Ali je sigurno da u tih nekih 50-ak% slučajeva Hrvatska će izgubiti svoj, taj spor. Tko je zbog ovoga kriv? Da li bi trebali odgovarati na primjer oni koji su zaključili štetan ugovor oko privatizacije Slavonske banke? Da li bi trebali odgovarati oni koji su zaključili štetne ugovore s Astaldiom? U pitanju je 100 milijuna EUR-a, to je 700 i nešto milijuna kuna. Sad se otvara i slučaj Hrvatske lutrije. Ostoja potražuje milijardu kuna u slučaju Liburnije. Izgleda da će taj spor i on dobiti. General Rojs sada podnosi zahtjev za naknadu štete u iznosu od 3 milijarde kuna. Krajem ove godine dospijeva na naplatu, vjerojatno će to biti prolongirano 4,6 milijardi kuna dospjelih obveza za brodogradnju i to za Brodosplit, milijardu 900 milijuna kuna, za Treći maj milijardu 400 milijuna kuna, za Brodotrogir 800 milijuna kuna, za Kraljevicu 450 milijuna kuna, za pulski Uljanik 0 kuna. Tko će zbog ovih iznosa odgovarati? Da li ćemo te ljude koji su svi dobro se potkožili od kad su bili predsjednici uprava Hrvatskih brodogradilišta snositi određene posljedice zbog ove direktne štete koju su, zbog koje trpi država a još veće oni koji će sutradan u tim brodogradilištima ostati bez posla. I nikome se izgleda neće dogoditi apsolutno ništa i nitko u ovoj zemlji za ovakve štete neće odgovarati. A ako ove godine prolongiramo tih 4,6 milijardi kuna iduće godine će doći na naplatu 8 milijardi kuna. Ono što mene isto tako zanima su oni dijamanti, ne toliko gdje su oni danas već da li je istina da ih je kao što je rekao gospodin Ferdinand Jukić, kardinal Kuharić uručio pokojnom predsjedniku Tuđmanu? Da li Hrvatska ima ako je to istina, možda Jukić laže, ne znam, moralnu obvezu onda obeštetiti tu židovsku zajednicu u Hrvatskoj jer teško je vjerovati da njihovi vlasnici ili njihovi nasljednici su na životu. Ako je tome tako neka se krene u gradnju sinagoge u Zagrebu ali neću sada više o tome. Što je recimo gleda štete koju volimo ovako nazvati figurativno uslijed terorističkih akata ili zbog na primjer paleži po «Oluji»? Znači riječ je o zgradama, hrvatskoj imovini u vlasništvu jasno državljana srpske nacionalnosti. To što se je toleriralo to je nešto za svaku osudu. Isto tako što je recimo sada za ove tužbe zbog genocida, ja za razliku od nekih mislim da ono što se dogodilo u Vukovaru, Srebrenici to je bio genocid ali ako BIH nije uspjela u slučaju Srebrenice teško da će u tome uspjeti Hrvatska u svom tužbenom zahtjevu i možda bi trebalo razmisliti da i jedna i druga država odustanu od tih tužbi. Da jasno ne zaboravimo na prošlost ali da krenemo graditi ovaj, budućnost ne zaboravljajući što se je ovdje sve dešavalo. Zanimljivo je upisivanje pomorskog dobra na strani 83. ovog izvješća. Za mene, mene najviše zanima sudbina Uljanika. Izgleda da će ga Vlada privatizirati. Prethodno jasno treba riješiti sudbinu pomorskog dobra kojeg su uljanikovci na svoje ime uknjižili 60-tih i postavljam jasno pitanje što ako ta privatizacija dovede do toga da jedino likvidno hrvatsko brodogradilište nakon svega dođe u probleme? Hoće li netko zbog toga i odgovarati? Drugo, da samo nešto o gospodarskom tom kriminalu, vidimo broj prijava opada, broj predmeta raste međutim da li će netko u Državnom odvjetništvu odgovarati? Ja apsolutno pozdravljam slučaj Maestro što je zaustavljena bilo, bilo kakvo disponiranje sa određenim nekretninama i poduzećima zbog čega država trpi ogromnu štetu. Da li će netko u ovoj zemlji odgovarati recimo kao što sam pročitao danas jedan naslov branitelja iz Šibenika kaže, kažu: «Predsjednik Republike nepoželjan u Šibeniku.» Pa tko to može izgovoriti? Ili: «Srušit ćemo Arenu». Dobro, ajde to su budalaštine. Ne treba se previše na to odnositi. Slučaj recimo ovog ustašovanja po našim stadionima, po Thompsonovim koncertima: «Ubi, ubi Srbina! Za Dom spremni! Ajmo, ajmo ustaše!». Tko će to u ovoj zemlji u duhu novog patriotizma već jednom zaustaviti? Što se tiče disponiranja sa nekretninama recimo oko Puljštine ili na Puljštini Općinsko državno odvjetništvo u Puli pokrenulo je nekoliko postupka radi utvrđivanja imovinsko-pravnih odnosa na vojnim zonama koje su inače bile upisane na grad. Inače samo da kažem da tih vojnih nekretnina na području grada Pule je negdje oko 19 milijuna kvadratnih metara ili svaki sedmi kvadrat je upisan na državu ili vojsku i tako dalje. Znači za kraj Hrvatska prema ovom izvješću je relativno sigurna zemlja ali ovi zadnji događaji nas demantiraju. Ono što ja zamjeram Državnom odvjetništvu, pardon, je što mnogi slučajevi su spektakl. Tek poslije zanatski odrađen posao na primjer Herak slučaj nije normalno da toliko velikih predmeta završava samo na pritvoru. Nije normalno da pritvor postaje sinonim za zatvor, da se nekoga tamo drži 15, 20 mjeseci jer se time dovode u pitanje i nečija ljudska prava i da ne nabrajam sve dalje. No bez obzira kako bilo IDS će glasati za ovo izvješće ali smo imali potrebe eto ukazati i na ove neke slučajeve koje smatramo da mogu pomoći i radu samog državnog odvjetnika.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Petar Mlinarić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, ja bih ispravio netočan navod. Gospodin Kajin je zastupnik rekao da bi trebala povući tužbe i Srbija i Hrvatska. Mi ovdje izjednačavamo žrtvu i agresora. U Beogradu nema poginulih, u Smederevu, Novom Sadu i slično nema poginulih a u samom gradu Vukovaru ima preko 3 tisuće poginulih. Zato gospodine Kajin ja se pitam da li vi živite u Republici Srbiji ili Republici Hrvatskoj?
Hvala lijepa [[Upadice se ne razumiju.]] 10 i 58, isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Pojedinačna rasprava. Kakva povreda Poslovnika gospodine Kajin?
Pa zato jer gospodin zastupnik Mlinarić ispravlja nešto [[Upadica: Ne možete, to nije povreda Poslovnika]] što nisam rekao [[Upadica: To je jedan komentar.]] Članak 194. i tako dalje [[Upadica: Nema. Izvolite, hvala, ništa.]] Da, ali mi je jednostavno imputira nešto što nisam rekao [[Upadica: Ne možete govoriti]] Ja sam rekao na samom … [[Ne razumije se, govornici govore uglas]] [[Upadica: Ne možete govoriti, niste dobili riječ, ne radi se o povredi]] u slučaju Srebrenica, sumnjam da će u ovome drugome.
A šta je? Kakvo je to parlamentarno nasilje?
To je demokracija.
Nije to demokracija, neće biti ono što se, anarhija.
To je elementarni oblik parlamentarizma da imam pravo reći ono što mislim.
Ovo nije anarhični parlament. Pojedinačna rasprava, gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Za početak moram primijetiti da u proteklih 5 godina kada Sabor raspravlja Izvješće o radu državnih odvjetništva u dvorani je i predstavnica Vlade. Ne znam da li tu činjenicu trebam pohvaliti kao dobrom ili se zabrinuti. No, možda nakon eventualno njenog očitovanja neke stvari koje ću ja problematizirati će znati razloge prisutnosti predstavnika Vlade kad se raspravlja o državnom odvjetništvu. Ja neću komentirati podatke koji su iznijeti u izvješću jer oni su dobro statistički poredani i dosta toga nam otkrivaju, govore i upućuju, nego bi u svojoj raspravi se osvrnuo na tri točke zaključaka koje je državno odvjetništvo dalo u svom izvješću, a za koje smatram da trebaju imati veliku pozornost i u ovom Saboru, ali i u Vladi jer upućuju na nešto što nam slijedi ili na čemu bi se mi trebali zabrinuti. U točci 5. ovih zaključaka državni odvjetnik upozorava na slijedeće. Stoga je Državno odvjetništvo posebnu pažnju usmjerava na koordinaciju rada drugih državnih tijela u pred kaznenom postupku i na provođenju izvida. Zajednički rad i koordinacija rada policije i drugih tijela koje se bave otkrivanjem i prijavljivanjem kaznenih djela prioritet je u radu Državnog odvjetništva. Mislim da je upravo ovo strahovito bitno, jer vjerojatno se, a siguran sam mislilo na suradnju kad veli i drugih tijela osim policije na primjer sa carinom, pa suradnju na primjer sa poreznom upravom, pa suradnju sa tajnim službama i točno je da ta suradnja državnih odvjetništva sa tim drugim tijelima koje nisu primarno za otkrivanje kaznenih djela, ali njihova suradnja sa Državnim odvjetništvom, a posebice USKOK-om može biti od velikog utjecaja i presudna u dokazivanju postojanja kaznenih djela u korupciji gospodarskog kriminaliteta i organiziranog kriminala. Nadam se da neću otkriti veliku tajnu i reći da unatrag nekoliko mjeseci postoje i sporazumi između i Državnog odvjetništva, ministarstva, carine, financija u vezi carine i Porezne uprave koji će omogućiti daleko kvalitetniju suradnju no što je ona do sad bila sa upozorenjem ili pozivom da svaki oblik pokušaja opstrukcije te suradnje u tim tijelima za to Parlament bi trebao znati da li kroz izvješće Državnog odvjetništva. I pitam se ne bi li bilo dobro da recimo u prva tri, na jednoj od sjednici u prvom tromjesečju iduće godine raspravljamo samo na ovu temu suradnje drugih tijela s Državnim odvjetništvom, USKOK-om i ostalim tijelima nadležnim za otkrivanje ili dokazivanje postojanja kaznenih djela. Naime, organizirani kriminal zovemo organiziranim kriminalom, a on izuzetno dobro surađuje kako unutar Republike Hrvatske različite organizirane skupine ali tako i van granice jer oni ne poznaju granice ni država, ni nacija, ni vjera, ni bilo čega drugoga i njima ne trebaju zakonodavni okviri da bi bili uspješni, tj. suradnja samo, uspješna suradnja Državnog odvjetništva sa drugim tijelima koje mogu biti od koristi na tu kuću. Druga točka zaključaka na koju se želim osvrnuti je točka 7. u kojem je konstatirano da Državno odvjetništvo ima ogromnih problema u popunjavanju praznih mjesta posebice dužnosničkih. Dakle, sada dobivamo upozorenje da Državno odvjetništvo ima problem s kadrovima. Zašto? Pretpostavljam da ne zato što su tamo idealni uvjeti i velike plaće. Zato što je biti državni odvjetnik ili županijski ili općinski državni odvjetnik u Hrvatskoj cijenjeno. Ako sad smo upozoreni da postoji problem popunjavanja tih bitnih mjesta vjerujem da je Vlada spremila odgovor i da će ponuditi rješenje kako taj problem riješiti. Jučer smo raspravljali o jednoj Agenciji za zaštitu osobnih podataka i došli do spoznaje da je tamo zaposleno 26 ljudi. Znate koliko ljudi radi u USKOK-u? 18 dužnosnika oni koji su uskoci i 20-tak administrativnog osoblja. 38 ljudi je zaposleno u USKOK-u. U Agenciji za zaštitu osobnih podataka imamo 26. U Hrvatskoj javnosti je prisutno uvriježeno mišljenje da je u USKOK-u zaposleno najmanje 500 ljudi, a samo ih je 38 i sva meta kritike kada je u pitanju taj dio posla ide prema USKOK-u. Dakle, prema 18 ljudi koji je zaposleno da se bavi sa organiziranim kriminalom, a Državno odvjetništvo vas sada upozorava da u kompletnom sustavu državnih odvjetništva postoji ozbiljni, veliki problem u pridobivanju posebice stručnih ljudi. Hoćemo li ponuditi za ta zanimanja, te poslove tim ljudima veće plaće? Otkloniti razloge zašto taj problem postoji ili ćemo samo iz godine u godinu konstatirati da taj problem postoji, tražiti veću učinkovitost, bržu reakciju, izražavati svoje nezadovoljstvo što u Hrvatskoj organizirani kriminal, pa i mafija jača. Ja želim vjerovati da je i Vlada dobro proučila ove zaključke pa da je upravo i zbog toga predstavnica Vlade ovdje da prenese na sjednici Vlade da nešto hitno trebamo učiniti. Jer ovo je resor, ovo je tijelo od izuzetnog značaja u Republici Hrvatskoj i nije dovoljno konstatirati ili osvrtati se na statističke podatke ako ne slušamo ono na što nas oni sada upozoravaju. I treća stvar koja je izuzetno značajna je u točci 13. u kojoj piše: “Podaci uspješnosti kod najtežih kaznenih djela gospodarskog kriminaliteta pokazuju da je na ovom području nužno mijenjati kako materijalno tako i procesno kazneno pravo, procesno pravo da bi i osigurali brži i učinkoviti kazneni postupak. Ovo upozorenje nam Državno odvjetništvo ne daje prvi puta. Čuo sam i od predsjednika Vrhovnog suda na jednoj drugoj sjednici ista dva upozorenja. On je iznio podatak da je u godinu dana iz pravosuđa otišlo 107 sudaca, 107 ljudi je prešlo nekamo drugdje. Nadam se da sam dobro brojku upamtio. I oni su upozorili da u ovom dijelu zakonodavstva koji regulira gospodarski kriminal imamo norme ili rješenja stare 20 ili više godina. Sada i gospodin Bajić Sabor upozorava da u tom dijelu gospodarstva hitno nešto moramo napraviti i promijeniti ako od njih i nadalje tražimo učinkovitost u otkrivanju, procesuiranju i presuđivanju kaznenih djela s područja gospodarskog kriminaliteta. Ponavljam ne prvi puta. Što smo do sada učinili kao Parlament? Izglasali zaključak da prihvaćamo izvješće državnog odvjetnika, odnosno državnih odvjetništva. Želim vjerovati da osim onog suhoparnog zaključka Vlade da nema primjedbe na ovo izvješće, iza toga stoji možda i obećanje da će ove promjene u zakonodavstvu na koje državni odvjetnik ponovno upozorava doći pred Sabor po hitnom postupku i da ćemo te zakone promijeniti i usvojiti i omogućiti onima koji su nadležni za otkrivanje djela gospodarskog kriminala i njihovo procesuiranje i njihovo presuđivanje omogućiti da rade ono zašto smo ih izabrali i postavili. U protivnom, gospodine Bajiću ja vam sugeriram da iduće godine ove stvari izostavite iz izvještaja. Pomalo ćete nam već biti dosadni, godinama upozoravate, nitko ništa ne poduzima i konstatiramo, znate mi još imamo zakonodavna rješenja iz bivšeg sustava i bivše države, pa zato ne možemo biti učinkoviti. Kao da netko namjerno opstruira taj dio promjena u zakonodavstvo kako bi, eto mogli konstatirati da zbog takvih zakona Državno odvjetništvo i sudovi ne mogu biti efikasniji. Doista smatram da je ovo posljednje upozorenje, da je ovo posljednji puta kada Hrvatski sabor upozoravate na ova tri značajna, po meni i po mom mišljenju značajna problema. Ako ovaj put to ne bude dovoljno, nemojte se više truditi. Očito se vas ne sluša i ne uzima ozbiljno. Svedite izvještaj na konstataciju da radite, da ste živi, 500 i nešto ljudi da nešto radi, pa ako tko što ima pitati, neka vas pita, to bi odmah bila vrlo jednostavnija rasprava. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Emil Tomljanović.
Pa ispravio bih netočan navod uvaženog kolege koji je kazao da je mišljenje Vlade dato na ovo izvješće kratko i suhoparno. Mišljenje Vlade imam u ruci. Ono je na iscrpno na 4 kucane stranice gdje se Vlada o svim onim segmentima koji su obuhvaćeni u samom izvješću na vrlo jasan i kvalitetan način očitovala. I ne samo to. Onaj dio koji je uvaženi zastupnik prokomentirao kao ne reakcija apsurd Vlade ili Sabora, apsolutno ne stoji. Pa upravo je u saborskoj proceduri i prošao je prvo čitanje, dakle novi zakon, Zakon o kaznenom postupku koji će apsolutno na kvalitetniji način definirati pozicije Državnog odvjetništva, a samim tim i svu ovu problematiku, dakle složiti će se pravni okvir da i Državno odvjetništvo još efikasnije svoj posao obavlja. Hvala.
Replika, gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Kolega Lesar, dobro ste apostrofirali pitanje i značaj gospodarskih inkriminacija i dobro ste primijetili da i ove godine u izvješću o radu državnih odvjetništava stoji takva jedna primjedba. Međutim, izgleda da se mi ovdje ni u Saboru dobro ne čujemo i ne slušamo jer je klub SDP-a još 2004. godine predložio Hrvatskom saboru izmjene Kaznenog zakona i osuvremenjenje gospodarskih inkriminacija. Vi ste i za to i glasovali i nadam se da ćete to i učiniti ukoliko do takvih izmjena ne dođe od strane Vlade kada to SDP bude zanovio. Da napomenem, i 2006. shvaćajući značaj ove problematike i smatrajući u klubu SDP-a da je to krucijalno antikorupcijsko djelo, a ne primanje i davanje mita, nego gospodarske inkriminacije. To je izvorište svog zla. I mi smo i 2006. godine predlagali upravo na ovom tragu izmjene Kaznenog zakona. Vi ste nas kolega također i onda podržali. Mi nećemo odustati od toga jer smatramo da istinske borbe protiv kriminaliteta uopće, a na vlastito organiziranog kriminaliteta i korupcije nema bez ove suvremene gospodarske inkriminacije. Mi imamo socijalističke inkriminacije i to su rekli i naši stručnjaci, a to govore i praktičari. I još da napomenem, kada smo predlagali te zakone Vlada je rekla da je sve u redu sa tim inkriminacijama, vidimo da nije, a jednom je rečeno u onom prvotnom zahtjevu od 2004. godine, tada nam je rečeno da ta djela treba studiozno još promatrati, da ne treba žuriti. Tada smo požurili sa kloniranjem smatrajući da je to jako opasno kazneno djelo, a valjda ovdje se čeka da još zadnji val zastare prekrije takva kaznena djela koja su osramotili i dugotrajno traumatizirali čitav hrvatski narod i hrvatske građane.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa. Kolegice Ingrid, to što ste naveli pokušaj je popravka tih zakona, ali vi dobro kao i ja znate da u ovom Saboru nije bitno što se predlaže, nego je bitno tko predlaže i ako nije prijedlog Vlade, normalno da u ovom Saboru ne može biti usvojen, naročito takva važna materija, ali ne samo Kazneni zakon, nego i Zakon o kaznenom postupku, argumenti da smo Kazneni zakon imali u prvom čitanju nije nikakav argument jer je u raspravi bilo ponovno ukazano da on ponovno u svojem prijedlogu nije bio zadovoljavajući i ako takav dođe na drugo čitanje imati ćemo novi i izmijenjeni Kazneni zakon sa starim problemima. Ali želim vjerovati da državni odvjetnik nije mislio samo na Kazneni zakon, nego i za Zakon o kaznenom postupku da bude priča zaokružena. Hvala lijepa.
Gospodin zastupnik Jerko Rošin. Izvolite. Povlači. Hvala. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni odvjetniče, kolegice i kolege. Kako se jedno društvo bori protiv kriminaliteta, najvažnije je ubiti što vladajući misle o tome. I kada se dakle i predlažu izmjene temeljnih zakona, kako kaznenog postupka, tako i Kaznenog zakona temeljem čega, evo imamo i mi danas i o čemu raspravljamo, dakle ovom izvješću o radu državnih odvjetništava. Vidi se ubiti uspješnost naše države, našeg društva u borbi protiv najopasnijeg vida ponašanja, a to je kriminalitet. Kako to društvo radi, kako to država radi, prije svega kakve zakone imamo? A onda je drugo, također jednako tako važno pitanje i kako se oni primjenjuju? Možda da počnemo od kraja. Što i kakvo je stanje u hrvatskih zatvorima? Eto, to je slika načina na koji vladajući misle da se treba boriti protiv kriminaliteta, da su nam zakoni puni i prepuni i krcati sitnih kriminalaca i da je društvo nemoćno u borbi protiv onih najopasnijih. Tako su stvari postavljene. Negdje vidljivo, a negdje manje vidljivo. Neki su govorili da se tu ne problematiziraju stvari, iz godine u godinu to se govori u izvješću, ali neće svak da čuje. Vlada to ne želi čuti. U tim zatvorima ostao je besmislen svaki tretman jer u tako skučenom prostoru to nije moguće činiti. I takvo stanje postavlja ozbiljan sigurnosni problem, ne samo zatvorskog sustava, nego države u cjelini. To nije moje mišljenje, to je mišljenje pučkog pravobranitelja koji zato što se drznuo izreći takvo mišljenje, njegovo izvješće nije prihvaćeno nego primljeno na znanje jer je bio nositelj loših vijesti, uznemiravajućih vijesti. A dok se mi svi skupa ne uznemirimo, boljitka biti neće. Što iz ovog izvješća proizlazi? Mi u našem Kaznenom zakonu uz blaže i teže oblike inkriminacije osnovnih temeljnih djela imamo negdje preko 700 inkriminacija. Što smo mi dali našim represivnim tijelima, kako policiji i Državnom odvjetništvu, kasnije i sudovima, čime da se oni bave? To vam je zorno evo iz ovog prikaza, statističkog prikaza gdje evo kako su stvari postavljene, da se naša policija, Državno odvjetništvo a onda kasnije i sudovi, a kasnije i zatvorski penalni sustav čime bave, posjedovanjem drogo. Preko skoro 80% zlouporabe droge, dakle tog temeljenog kaznenog djela, a često znamo da je predmet droga izvorište, odnosno predmet organiziranog djelovanja narko kartela, oni više nisu mafija, to su karteli, a mi se bavimo posjedovanjem droge jer je tako postavljeno u Kaznenom zakonu. To do 76.-77. do tzv. naše mini reforme nije bilo kazneno djelo, ali tada smo odlučili vjerojatno da se, da otpočnemo snažni rat, borbu protiv tog vida represije i vidimo dokle nas je to dotjeralo. To je jedna stvar. S druge strane gospodarski kriminalitet i gospodarske inkriminacije izvorište su koruptivnog djelovanja povezanosti mafije i dijela politike svih razina. To i u definiciji tako stoji. Ali mi uporno govorimo da je sa gospodarskim inkriminacijama sve u redu, to Vlada govori. A 2004. godine rečeno je da ne treba žuriti da to treba studiozno promotriti te inkriminacije. Prošlo je od 2004. godine već četiri godine. U ovom izvješću svake godine stoji dakle takva jedna opaska, da i ono što se procesuira, a vidimo da su svi nezadovoljni sa progonom, ne doživljava svoj adekvatni sudski epilog i to i struka kaže, to i sami suci govore da dobrim dijelom jeste uzrok i neadekvatni normativ. I dakle svi to govorimo, ali ne želi se uvesti, ne žele se uvesti te gospodarske inkriminacije ili kao centralno gospodarsko djelo zlouporaba povjerenja. Mi smo vidjeli također i u ovom izvješću koliku štetu trpi država od takvog ponašanja i paralelno s tim jeste jedna velika i pogubna opasnost od kaznenog djelovanja pravnih osoba. Vidimo kako je snažno u porastu kriminalitet koji počine pravne osobe. Ali mi do 2002. godine nismo imali niti kaznenu odgovornost za pravne osobe. Kako one djeluju? Ali i moguće je i danas, dakle nakon nekoliko postupaka i parničnih i ovršnih, to se dogodilo izmjenama zakona 2004. godine, da takva osoba koja je oštetila državu, koja je osiromašila radnika ne plativši njegov rad, jednostavno likvidira tvrtku i nikome ništa. I onda ne nikom ništa, nego dalje takav uspješni gospodarstvenik osnuje novu tvrtku i to molim vas ne redovnim putem, nego po programu HITRO.HR i stalno upozoravamo na te situacije. Nema uspješne borbe, možemo i glumiti, ali bez takve inkriminacije nije moguće imati uspješnu borbu protiv gospodarskog kriminaliteta, a ponavljam on je izvorište svih drugih nevolja. Mi ćemo se onda usredotočiti i govoriti o primanju, davanju mita, to su također vrlo opasna, najopasnija također kaznena djela, ali mi im u trag nećemo moći ući bez centralnog kaznenog djela zlouporabe povjerenja. Kod nas i to građani jednostavno ne shvaćaju, da kod nas je moguće da netko naručuje robu. Pa to ovdje vidimo i iz izvješća da se radi o takvim djelima koji su više parnične prirode, gdje vjerovnik ne odgovara za svoje dugove, gdje to nije kazneno djelo. Gdje onda on osiromašuje na takav način svog poslovanja vrlo štetno i opasno i druge, zdrave tvrtke koje se ponašaju po zakonu. Mislim da je to osnovni problem u našoj državi. A osnovni problem je onda i percepcija naravno i javnosti, jer javnost dobro percipira što je opasnost a što nije. Mi imamo kazneno djelo kloniranja, nešto što nije moguće učiniti u državi. To je već 2004. kao jako opasno kazneno djelo uvedeno. Također za napomenuti je ono što uznemiruje javnost, a mislim da bi nas sve skupa trebalo uznemiriti, a to i iz izvješća proizlazi, a to je kriminalitet maloljetnika. On je u porastu, ali on ozbiljno govori o tom problemu, o jednom drastičnom sukobu pojedinca i društva. Kaznena djela kojima se, odnosno koja u ukupnoj masi kriminaliteta također učestvuju, vidimo i ta najpogibeljnija kaznena djela protiv života i tijela. Ona po statističkim pokazateljima nisu u kao što vidimo, nisu u porastu, odnosno u blagom porastu su. Međutim ono što zapanjuje javnost jeste način njihovog izvršenja, da su ona na prvi pogled nemotivirana, da je vrlo teško doći do počinitelja. I to je ono što uznemiruje javnost, a to su naručena ubojstva, plaćena ubojstva. Mi vjerujemo da će u izmjenama i želimo to i ovom prilikom istaknuti, da će u izmjenama Kaznenog zakona naći adekvatnu sankciju za takva najpogibeljnija i najopasnija kaznena djela. Još bi htjela nešto napomenuti, jedino se kod nas Državno odvjetništvo bavi zaštitom državne imovine. Svugdje je ono organizirano na način da se bavi samo progonom počinitelja kaznenih djela. Imamo takve situacije za koje ne možete shvatiti što se događa, da čak i državna poduzeća knjiže se na ribnjacima, na čitavim jezerima kao što je učinio to HEP na Peruči. I zato evo nažalost je nama potrebno da se državno odvjetništvo bavi i takvom vrstom problema. Vjerujem da će u skoroj budućnosti kad bude uknjižena državna imovina, kada suzbijemo takvo jedno ponašanje koje je rezultiralo time da smo nekada imali društvenu imovinu …
Dobro.
A da ona nije ničija i da sada kao državnu ne treba nitko štititi nego je treba samo svatko opljačkati …
Dobro.
Tome stati na kraj.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Marin Jurjević.
Kolegica Antičević je govorila o vezi politike i kriminala. Mislim da je ovo mjesto u kojem trebamo jasno, javno i glasno hrvatskoj javnosti kazati baš mi profesionalni političari da je majka svih naših problema, da je zavičajno mjesto svih naših problema, da je rodno mjesto korupcije, kriminala i svega što ne valja u ovom društvu sprega politike i kriminala i kriminalaca. Upravo smo mi ti političari koji to moramo javno kazati i koji moramo kazati kao što su to neke civilizacije radile da se najstrože moraju kazniti oni koji se bave onim poslovima koji su poslovi po definiciji za javno dobro, za opći interes, a oni ga koriste za vlastiti probitak, za kriminal, za pljačku. Dakle, ja mislim da trebamo naći načina da u zakone uđu, da političari koji se uhvate u takvim radnjama a ima ih nažalost puno ili malo ili srednje, kako ćemo već ocijeniti, da oni budu najstrože kažnjeni za primjer svima onima koji misle iskorištavati ovaj častan posao da bi reproducirali nesreću ovog naroda. Mi smo ovdje pokazali nažalost ponekada da političaru nisu niti za svoju političku, a kamoli neku drugu odgovornost. Ovo se odnosi na aferu Brodosplit. Kod nas su intaktne osobe ako su političari i kad vode ona tijela koja donose odluke koje su u najmanju ruku štetne, a neke blesave, a neke mirišu i na kriminal. Dok je tako, nećemo ništa riješiti u ovom društvu. Sami sebi moramo kazat prvo da nismo svi isti i da ćemo obračunat sa onima među nama koji nas sramote.
Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Kolega, to se nikada neće dogoditi odnosno neće se dogoditi ako ponavljam, nemamo takvo kazneno djelo gospodarske inkriminacije koje će prije svega obuhvatiti upravljačke strukture koje su svugdje u svijetu, prije svega u Europi dizajnirane tako da su prvi na odgovornost pozvani članovi upravnog i nadzornog odbora. A kod nas oni kažu ja nisam znao. To vani znači da su priznali kazneno djelo kao skretničar koji je postavljen da skreće vlakove, a on kaže ja nisam znao da tu vlak prolazi. Eto, to je to i to je ono što nervira našu javnost. Direktor i vlasnik Parmalata, zašto je bio kazneno … [[Govornica se ne razumije.]] i zašto mu prijeti kaznena zatvora preko 30, 40 godina? Zato što je oštetio vjerovnike, sklapao je poslove na štetu vjerovnika. I to se svugdje u svijetu smatra najopasnijim kaznenim djelom. Ali mi smo tu apsolutno neučinkoviti jer nemamo takvo kazneno djelo koje upravo je predviđeno za ove strukture, za strukture kriminaliteta bijelog ovratnika. Kod nas samo odgovaraju oni i najčešće oni koji su u plavim, što mi kažemo u Dalmaciji, marine mondurama.
Gospodin zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani Glavni državni odvjetniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. U samom uvodu želim istaknuti da podržavam Izvješće o radu državnih odvjetništva za 2007. godinu. Izvješće o radu državnih odvjetništva za 2007. godinu stručno i temeljito, na cjelovit način daje prikaz rada državnog odvjetništva na području kaznenog, građanskog i upravnog prava, podatke o radu USKOK-a, županijskih i općinskih državnih odvjetništava, sukladno ovlastima i dužnostima u postupanju protiv počinitelja kaznenih djela, oduzimanju pravnih radnji radi zaštite imovine Republike Hrvatske, podnošenja pravnih sredstava za zaštitu Ustava i zakona. Kada govorimo o kaznenim predmetima, važno je za istaknuti da se smanjuje broj kaznenih prijava u 2007. godini protiv poznatih i nepoznatih počinitelja za 4% u odnosu na 2006. godinu. Podatak da je preko 5/6 izrečenih osuđujućih presuda ukazuje na činjenicu da je selekcija kaznenih prijava utemeljena i da je kvaliteta rada državnog odvjetništva u kaznenim predmetima zadovoljavajuća. Sama struktura kriminaliteta svih prijavljenih, poznatih i nepoznatih osoba, slična je kao i prethodnih godina. Naime, najbrojnija su i nadalje kaznena djela protiv imovine, zatim slijede kaznena djela zlouporabe opojnih droga te kaznena djela protiv slobode i prava građana. Posebna pažnja državnog odvjetništva posvećena je praćenju kaznenih djela nasilničkog ponašanja u obitelji i prijavama za kaznena djela na štetu djece i obitelji. Nadalje, u 2007. godini nastavlja se trend smanjivanja parničnih predmeta. Veća pažnja usmjerava se na zaštitu imovine države, prvenstveno nekretnina. Ažurnost u radu građansko-upravnih odjela ovisi svakako o ažurnosti postupanja pojedinih državnih tijela, ali i sudova. Građansko-upravni odjeli državnih odvjetništava bilježe pad predmeta od 6,5% u odnosu na 2006. godinu. Dostignut je stupanj ažurnosti u radu državnih odvjetništava jer prati se rad državnih odvjetništava. Isto tako vrši se nadzor nad složenim predmetima. Obzirom da je uknjižba prava vlasništva Republike Hrvatske na nekretninama u njenom vlasništvu i na općem dobru od posebnog značaja za Republiku Hrvatsku, rad državnih odvjetništva treba još više usmjeriti za utvrđivanje i upis državne imovine u zemljišne knjige i druge registre, a također isto tako i na naplatu poreza i potraživanja države. Postignuti rezultati u radu i dostignuti stupanj ažurnosti omogućava državnim odvjetnicima i njihovim zamjenicima kvalitetniji rad na progonu počinitelja kaznenih djela i zaštiti imovine Republike Hrvatske. Stoga je važno poduprijeti nastojanje državnih odvjetništava za zapošljavanje kvalitetnog i stručnog kadra osobito za rad na složenim predmetima, a posebice za rad na kaznenim djelima s područja gospodarskog kriminaliteta. Isto tako državna odvjetništva moraju se pripremiti za žurne promjene svog rada obzirom na bitno drugačiji položaj kojih ih očekuje prema prijedlogu Zakona o kaznenom postupku. Svakako da treba poduprijeti i nastojanja državnih odvjetništava za alternativnim načinim rješavanja građanskih sporova. Trako primjerice državni odvjetnici su dužni kada je to moguće sklapati nagodbe, odnosno poduzimati sve da se sporovi rješavaju mirnim putem izvan sudskih postupaka, a što iziskuje osiguranje sredstava u državnom proračunu za isplate po sklopljenim nagodbama. Dosada postignuti rezultati kod najtežih djela gospodarskog kriminaliteta ukazuju na nužnu izmjenu materijalnog i procesnog kaznenog prava čime bi se vjerujem osigurao brz i učinkovit kazneni postupak svakako uz suradnju državnih tijela pod nazvanom državnom odvjetništvu. Radi navedenog podržavam izvješće o radu državnih odvjetništava za 2007. godinu.
Hvala. Gospođa zastupnice Brankica Crljenko. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni odvjetniče, uvažene kolegice i kolege. Na području Republike Hrvatske u 2007. godini prosječno je primljeno 2 tisuće kaznenih prijava na 100 tisuća stanovnika. Uspoređujući prosjek prijava u Hrvatskoj s ostalim susjednim zemljama, bez obzira na moguća različita praćenja stope kriminala, stopa kriminaliteta u Hrvatskoj može se reći da nije posebno zabrinjavajuća. Međutim, stanje je različito na pojedinim područjima. Turistička područja i veća tranzitna područja u pravilu imaju veću stopu kriminaliteta od prosjeka. Malo ću se više osvrnuti na maloljetne osobe počinitelje kaznenih djela. Kao i kod odraslih najbrojnije su prijave za imovinska kaznena djela njih gotovo 40,8%. Druga su bila kaznena djela vezana za zlouporabu opojnih droga 26,5%. Broj prijavljenih mlađih punoljetnih osoba se smanjuje ali kao i kod drugih dobnih skupina u porastu su kaznena djela protiv života i tijela. I to čak za 91%. Razlog je što se kazneni progon za kazneno djelo lake tjelesne ozljede članak 98. Kaznenog zakona, kada je djelo počinjeno prema djetetu ili maloljetnoj osobi, kazneni postupak pokreće po službenoj dužnosti. Ukoliko razmotrimo 241 maloljetničku sankciju, tada proizlazi da su sudovi u najvećem broju slučajeva izrekli posebne obveze u prosjeku za oko 41,1%, dok je prema 11,6% mlađih punoljetnih osoba izrečen maloljetnički zatvor. Prijave za kaznena djela protiv života i tijela su nakon višegodišnjeg kontinuiranog pada, na žalost u porastu. Prvenstveno zbog izmjene Kaznenog zakona, obzirom kao što sam već rekla da se sada progoni po službenoj dužnosti za laku tjelesnu ozljedu, ako je oštećeno dijete ili maloljetna osoba. Kaznena djela protiv života i tijela su zastupljena u svim dobnim skupinama. U odnosu na strukturu prijavljenog kriminala u ovim kaznenim djelima je nešto veće učešće mlađe populacije. Uvidom u konkretne predmete vidljivo je da su oštećenici i kod najmanjih ozljeda zatražili liječničku pomoć. Manji udarci, ogrebotine. Potom liječnici sukladno zakonu obavještavaju policiju, a nakon obrade policija dostavlja kaznenu prijavu državnom odvjetništvu. Kod maloljetnih počinitelja, tjelesnih ozljeda ne uočavaju se posebna obilježja. Uglavnom je riječ o kaznenim djelima ekscesnog karaktera. Najčešće dolaze iz obitelji neopterećenih sociopatološkim obilježjima, no ipak se može zaključiti da maloljetnici sve češće verbalne sukobe i međusobne teškoće u komunikaciji rješavaju fizičkim nasiljem. U 2007. godini politika kažnjavanja je pooštrena. Osjetno je porast broj zatvorskih kazni. Osnovni razlog ovakvog trenda je promjena propisanih okvira kazni u Kaznenom zakonu. Međutim, još uvijek, a posebno na nekim područjima, državni odvjetnici ne podnose žalbe zbog odluka o kazni, iako je politika kažnjavanja na tim područjima osjetno blaža od politike kažnjavanja općenito. Dio državnih odvjetnika ne podnosi žalbe zbog odluke suda o sankciji, s opravdanjem kako će žalba ionako biti odbijena. Kada govorimo o kaznenim djelima protiv službene dužnosti, osnovna karakteristika je visok broj odbačaja prijava, dugotrajnost postupka i mali broj osuđujućih presuda. Kaznena djela protiv službene dužnosti kao čista službenička djela izazivaju značajnu pozornost, posebno jer se većina tih djela smatra po međunarodnim standardima korupcijskim kaznenim djelima. Za ovo djelo prisutan je stalno visoki postotak oslobađajućih i odbijajućih presuda što pokazuje svu složenost i teškoće u dokazivanju. Odnos između podnesenih prijava, podignutih optužnih akata i izrečenih presuda je izrazito nepovoljan. Upravo kod najtežih djela gospodarskog kriminaliteta postupak najduže traje i uspješnost je niža od prosjeka. Kao što je to istaknuto i u izvješću državnog odvjetnika prošle godine, a ponavlja se i ove, jer se na žalost ništa nije promijenili, navedeni podaci o uspješnosti kod najvećih kaznenih djela gospodarskog kriminaliteta pokazuju da je na ovom području nužno mijenjati kako materijalno, tako i procesno kazneno pravo kako bi osigurali brz i učinkovit kazneni postupak. Pored promjene zakona izuzetno je važan rad pojedninh državnih tijela koja su zadužena i imaju ovlasti u detekciji i prijavljivanju zlouporaba kako na štetu proračuna, tako i na štetu pojedinih pravnih i fizičkih osoba. U sastavu reforme pravosuđa, usvojena je i strategija alternativnog rješavanja sporova koju je nužno primjenjivati ne samo zbog smanjenja zaostataka i broja neriješenih predmeta u sudovima već i zato da se građanima omogući brzo, pravedno i učinkovito ostvarenje svih njihovih zakonom zajamčenih prava i sloboda. U građanskim i upravnim sporovima državni odvjetnici su dužni kad god je to moguće u cijelosti štiteći interese države sklapati nagodbe i poduzeti sve u okviru svojih zakonskih ovlasti da se sporovi rješavaju mirnim putem izvan sudskih postupaka. Cilj je zaštite imovine države ali i izbjegavanje nepotrebnog parničenja i opterećenja sudova. Državno odvjetništvo Republike Hrvatske nastavilo je rad na projektu izvansudske nagodbe u predmetima maloljetničke delikvencije a što je u zadnjih nekoliko godina jedna od najznačajnijih izvanpostupovnih djelatnosti državnog odvjetništva na ovom području. Takvo postupanje u potpunosti je u skladu sa strategijom Ministarstva pravosuđa Republike Hrvatske da se sve vrste postupaka radi rasterećenja sudova što više provode mirenjem. Na osnovu pregleda rada i rada na drugostupanjskim predmetima proizlazi da državna odvjetništva ne koriste sve zakonske mogućnosti koje imaju u izboru, vrste i mjere kazneno pravne sankcije. To je osobito uočljivo kod lakših kaznenih djela počinjenih iz koristoljublja, imovinski delikti kao i veći broj drugih kaznenih djela, ilegalno prebacivanje ljudi preko granice, povreda intelektualnog vlasništva itd. kako i kaznena djela kojima se pribavlja imovinska korist pravnoj osobi čine se isključivo radi stjecanja dobiti i državni odvjetnici trebaju umjesto kratkotrajnih kazni zatvora a obično se propisuju kazne zatvora do tri mjeseca kojima se samo opterećuje zatvorski sustav predlagati uz kaznu zatvora s primjenom uvjetne osude i izricanje sporedne novčane kazne. Izricanjem sporedne novčane kazne uz uvjetnu osudu te oduzimanjem imovinske koristi stečene izvršenjem kaznenog djela može se u odnosu na počinitelja koji ima sredstava i koji je počinio kazneno djelo radi stjecanja dobiti postići svrha kažnjavanja propisana Kaznenim zakonom. Zahvaljujem.
Hvala. Replika gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice Crljenko, navodite da dio državnih odvjetnika ne podnosi žalbu u raznim postupcima prije svega po službenoj dužnosti. Ne samo to. Ja ću vam reći jedan primjer iz Velike Gorice. Grad Velika Gorica odnosno Gradsko poglavarstvo imalo je ugovor sa Državnim odvjetništvom u Velikoj Gorici koje vodi gospođa Dujmović godinama da zastupa grad Veliku Goricu kao jedinicu lokalne samouprave u svim pravnim postupcima. I zamislite, u tri godine Državno odvjetništvo u Gorici nije dobilo ni jedan jedini postupak sudski koji je uopće vođen u ime grada a kad smo to promijenili, kad smo angažirali vlastitu pravnicu od tada do danas su više od 20 pravnih postupaka, nismo izgubili nijednoga a u jednome smo se nagodili. Ali nije to sve. Ima takvih slučajeva jako puno. A ja ću spomenuti još jedan slučaj a to je da mi do danas ne znamo iako je podnesena prijava državnom odvjetništvu još 2005. godine u Velikoj Gorici za djelo nesavjesnog poslovanja u vrijednosti od milijun kuna gdje je naprosto plaćena roba koja nikad nije isporučena u rekonstrukciji Pučkog otvorenog učilišta glavni vinovnik ne samo da protiv njega nije podnesena kaznena prijava nego ga je Vlada za nagradu imenovala članom Nadzornog odbora FINA-e. Eto, toliko o sustavu. Hvala lijepo.
Gospodin zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Kolege i kolegice zastupnici. Državno odvjetništvo odnosno odvjetništva mislim da su kvalitetno obradili svoje radnje i statistički ih prikazali. Posebno ću se osvrnuti na jedan dio izvješća, tj. radnih sporova u kojima državno odvjetništvo zastupa Republiku Hrvatsku kao tuženika. Iz izvješća je razvidno da takve sporove Republika Hrvatska uglavnom izgubi i tada nastaju ogromni troškovi koji višestruko premašuju utuženi iznos na štetu državnog proračuna. Iz izvješća je potpuno jasno da su ti radni sporovi posljedica nepoštivanja ugovorenih prava zaposlenika iz kolektivnog ugovora. Na primjer, troškova prijevoza, prekovremenog rada, noćnog rada, odmora i dalo bi se tu još dosta toga pobrojati. U izvješću se kaže da se zadnjih nekoliko godina vodio veći broj parničnih postupaka protiv Republike Hrvatske tj. Ministarstva obrane u kojima tužitelji traže isplatu za zakinuta prava iz radnog odnosa i da su prve pravomoćne presude bile upravo u 2007. godini ili ih je vrhovni sud donio po odluci ili svoj stav za navedene sporove koji se još vuku iz 99. godine. Znači, uskoro će biti deseta obljetnica. No, mene zanima koje sve državne institucije, ustanove ili poduzeća su u sporenju sa zaposlenicima vezano za radno-socijalna prava. Bilo bi dobro da imamo popis takvih u izvješću jer iz izvješća o 2008. godini vidimo da je omjer dobivenih i izgubljenih radnih sporova daleko povoljniji što je dobro u svakom slučaju za radnika nego za državu, tj. na svaka tri dobivena radna spora jedan je izgubljen. Bilo bi dobro da se iz izvješća može iščitati od kada se protežu ti sporovi, tj. koliko se njih vuče iz perioda 1999./2003. godine a koliko iz onog kasnijeg perioda. Zatim, kao što sam rekao koje su to državne institucije, ustanove, poduzeća koje su trenutno u radnim sporovima sa zaposlenicima. Mislim isto tako da bi bilo interesantno i da bi to interesiralo i porezne obveznike da vide zbog čega i na koji način se rasipa taj novac iz proračunske vreće zbog nečije nemarnosti ili namjere da prevare radnike odnosno zaposlenike. Smatram da bi u buduće izvješće trebalo sve one državne institucije imenovati koje zakidaju svoje zaposlenike i tako oštećuju državni proračun jer takve smatram da ne treba skrivati jer iza njih se kriju pojedinci, osobe koje bi trebale odgovarati za nanijetu štetu državnom proračunu. Radnici i zaposlenici, ja ih pozivam, bi isto tako protiv takvih pojedinaca a i državna tijela, znači ne treba ih posebno na to poticati, trebali podnositi i kaznene prijave zbog namjernog nepoštivanja ugovorenih prava iz kolektivnih ugovora ako znamo da kolektivni ugovor ima određenu zakonsku snagu. Država bi trebala isto tako, što nažalost ne znam još, nisam vidio, da se desilo utužiti proračunsku štetu od takvih pojedinaca, bili oni ministri, bili ravnatelji, direktori, uopće nije bitno na kojoj su funkciji, jer oni su upravo ti koji su namjerno pokušali prevariti radnike, zakinuti zaposlenike, i normalno da su na taj način nanijeli štetu državnom proračunu. E, kada bi se njih jedno utužili, i kada bi se od njih jednom naplatila ta šteta, mislim da bi tada svatko od njih dobro razmislio kada će ponovno namjerno kršiti prava radnika. Jer imamo primjera, sigurno imamo primjera, ja ih mogu čak i navesti, ali neću, ako će trebati hoću, gdje znam da se namjerno nije poštivao kolektivni ugovor i namjerno se oštetilo radnike a time proizvela stvarno velika, velika šteta na što se tiče pozicije državnog proračuna. Jer znate sigurna vlast je slast, ali mora biti odgovornost za one koji ju obnašaju. Hvala lijepo.
Hvala. Replika gospodin zastupnik Nenad Stazić.
Hvala lijepa. Kolega Kunst, meni se izrazito sviđa vaša ideja. Izrazito mi se sviđa ideja da državno odvjetništvo počne progon protiv onih koji su nemarom svojim, neznanjem ili namjerno radeći u Vladi, kako ste rekli, čak i kao ministri prouzročili štetu državnom proračunu. Zanima me sada da li takav stav imate i prema onim nekadašnjim članovima Vlade koji su prouzročili ogromnu štetu u državnom proračunu sklapanje ugovora sa Astaldijem, koji su napravili ogromnu štetu u državnom proračunu kod Slavonske Banke kada su krivo prikazani konti i kada je došlo do tužbe i kada će sada državni proračun, građani ove zemlje, to morati platiti svojim novcem, njihovu nesposobnost, njihovo ne znanje ili njihovu zlonamjernost.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Goris Kunst.
Pa meni je posebno zadovoljstvo kada me eto kolega zastupnik Stazić, što je vrlo rijetko, podržava u mojoj raspravi, ovo je jedinstven slučaj, tu ćemo se složiti u svakom slučaju. Pa bez obzira tko kojoj stranci pripada, uopće to nije bitno, mislim da bi trebalo jednom uvesti praksu da svatko odgovora za ono što je počinio na funkciji bilo kojoj u ovoj državi. Ali moram reći, kolega Stazić da su ogromne štete nanijete proračunu. Upravo kada je ministar Crkvenac dao naputak ministrima od unutarnjih poslova, pa obrane, porezne uprave, da ne poštuje kolektivni ugovor prema zaposlenicima i tada su počela uteženja koja su negdnje premašila milijardu i negdje 200, 300 milijuna kuna. I to je stvarno jedan veliki problem. Bez obzira ja sam sada imenovao osobe, a mogao bih ih još pobrojati, jer znam, u to vrijeme sam surađivao i čudio se da namjerno daje naputke ministrima da ne poštuju ta prava prema radnicima a znaju da će izgubiti spor, samo je pitanje kada, očito nije očekivao da će biti više na toj funkciji poslije, ali to dođe na naplatu i došlo je na naplatu danas. I svi bi trebali za to odgovarati, to bi se trebalo dužiti od tih koji su namjerno kršili tad kolektivno. I slažem se s vama i ove koje ste i pobrojali, uopće nije bitno. Hvala.
Gospodin zastupnik Nenad Stazić, izvolite.
Kada je riječ o radu državnih odvjetništava, onda je javnost posebno zainteresirana za onaj dio državnog odvjetništva koji radi USKOK. Znači za borbu protiv organiziranog kriminala i korupcije. Nakon posljednjih ubojstava u Zagrebu i izvršna i zakonodavna vlast iskazala je svoju odlučnost u borbi protiv organiziranog kriminala i korupcije. Pri tome treba voditi računa o tome da su te dvije stvari vrlo blisko povezane, korupcija i organizirani kriminal. Organizirani kriminal se naime ne organizirala zbog toga da bi ubijao ljude, nego zbog toga da bi stjecao novac, a ubojstva su samo nužno zlo gdje se organizirani kriminal brani ili otkrivanja ili je pak dio nekakvog unutarnjeg obračuna za teritorij ili za plijen. Novaca je taj koji organiziranom kriminalu daje moć, bez novca oni bi bili jedna obična ulična banda s kojom bi se bilo vrlo lako obračunati. Novac i veze s izvorima moći u politici i pravosuđu. Na tome živi, time se hrani organizirani kriminal. Znači to ujedno da je i novac strah koji treba slijediti u borbi protiv organiziranog kriminala. Evo najavljuje se izmjena zakonodavstva, premijer je rekao nekakavi antimafijaški zakoni što god da to značilo. Pa bi u okviru tih antimafijaških zakona, najavio je, trebalo uzimati DNK kriminalcima. Pa dobro, lako za DNK, njima se već DNK ovako i onako uzima, ali ja mislim da njima treba uzeti imovinu a ne DNK. Jer ako im uzmemo DNK nećemo puno postići u borbi protiv organiziranog kriminala. Njima treba uzeti imovinu jer ta imovina njima daje moć koju imaju. Da se bave kriminalom i da naručuju i plaćaju ubojstva. E, opet kod oduzimanja imovine, najavljuje se, čujem, da bi se i imovina oduzimala nakon pravomoćne presude za djelo iz nadležnosti USKOK-a. Prvo. Ta mogućnost već i sada postoji i to nije nekakav veliki … [[Govornik se ne razumije.]] Kao što smo imali prilike vidjeti, sudac … [[Govornik se ne razumije.]] prije nekoliko dana jednu takvu mjeru izrekao jednom od tih švercera, dilera drogom. I to je svakako bi bila nedovoljna mjera. Imovinu treba oduzimati u svakom slučaju kada se ne može dokazati zakonito porijeklo novca ili i imovine. Ne sada čekati da se uhvati člana neke organizirane grupe, pa onda čekati pravomoćnu presudu, pa mu onda oduzeti, to je sve skupa prekasno i neefikasno. Ugledajmo se malo na Italiju. Tamo se novac oduzima svagdje gdje se ne može, i to gdje sam čovjek ne može dokazati porijeklo toga novca, zakonito porijeklo toga novca. Ukoliko to napravimo onda nas neće smetati ni zastarni rokovi ni za pretvorbeni kriminal ni za ratno profiterstvo ni za korupcijski novac, ni za šta. Šta nas briga kako je taj novac stečen. Nas zanima je li on stečen legalno ili ne? Onaj tko ne može dokazati da ga je legalno stekao novac mu se i imovina oduzima. Kraj priče. Jednostavno da jednostavnije ne može biti i nije posve originalno. U Italiji se to radi. Upravo tako. Pa kad onda imamo situaciju da netko ima vilu pogledamo mu plaću, vidimo koliko je poreza platio. Pa ti podaci postoje u poreznoj upravi od devedesete godine. Za svakog se može vidjeti koliko je platio poreza znači koliko je legalno zaradio. Ne može li to tim novcem opravdati tu svoju imovinu, a ne može li reći da ju je stekao, dobio na lutriji, nasljedstvo nekakvo sve to imamo smatrati nelegalno stečenom imovinom. Profesor Josipović kod zadnjih izmjena Kaznenog zakona je dao jedan takav amandman. Vlada ga je odbila. Da ga je usvojila već bismo to primjenjivali. Vlada ga je odbila ja ne znam zašto. Bit će da nekome u Vladi ne paše da se to tako radi. Bit će da netko ipak ima tamo nekakvu imovinu čije porijeklo ne bi baš mogao dokazati kao legalno pa se odbija Josipovićev amandman da se to tako radi. SDP će biti kod novih izmjena Kaznenog zakona uporan u podnošenju takvih amandmana a od Državnog odvjetništva koliko može iskoristiti svoj utjecaj očekujemo da barem javnom izjavom podrži jedno takvo nastojanje SDP-a koje je jedanput propalo, ali nadamo se neće propasti ponovo. Nema uspješne borbe protiv organiziranog kriminala ako to nije istovremeno i borba protiv korupcije. I to protiv korupcije na najvišoj razini. Dobro je da se vodi borba protiv korupcije i u ordinacijama i na fakultetu. To pozdravljamo ali to nije dobro. A kad već govorimo o ovoj korupciji na fakultetu onda koliko vidim presuđuju se samo studenti i njihovi roditelji. Još nema nijedne presude protiv nekog profesora. Ne znam jesu li optuženi ili su samo studenti proganjani. Ali ja vas pitam glavni državni odvjetniče što je s onim oblicima korupcije na višim razinama? Iznad ordinacije i iznad fakulteta? Što je s centrima moći? Pa zna se gdje su centri moći. To je vlast, državna vlast. Stupovi državne vlasti. Izvršna, zakonodavna, pravosudna. Što je sa tri suca Višeg trgovačkog suda koji su konstantno njih trojica u Vijeću kad se donose sumnjive presude po kojima se milijuni stavljaju direktno u džep članu zločinačke organizacije. Na primjer u slučaju … [[Govornik se ne razumije.]] Pa to je vama državni odvjetniče poznato. Direktno u džep nezakonitom presudom. A nema priziva. To je drugostupanjski sud. Gotovo je! Oni su presudili i dali nekom novce. Što bi se mafija ova malo organiziranija bavila drogom? Pa to je riskantno. Mogu u zatvoru završiti. Pa puno je jednostavnije novac uzimati preko sudova, Visokog trgovačkog suda. Zašto tu nemamo nikakvog progona? Što je sa ministrima? Što je sa Brodosplitom? Pa imali smo ministra u nadzornom odboru. Da, je. Imamo procesuiranje nižih razina. Što je sa Hrvatskim fondom za privatizaciju? Tri potpredsjednika. Dobro, tri potpredsjednika. Ali imali smo ministre u upravnom vijeću. Sad tu više nije ni nadzor u pitanju nego upravno vijeće. Uprava, oni donose odluku. Oni ju potpisuju. Pa pomoćnici valjda samo odluku pripremaju. Pa kako to da se efikasno mogu progoniti niže razine ali da baš nigdje i nikada ne dohvatimo nikoga iz više razine? Hvalite se ovdje i to je dobro, jedan vijećnik skupštinski i jedan član poglavarstva. Kažete nije samo ulična korupcija. Eto imamo i vijećnika i člana poglavarstva. Dobro. Ali šta je sa svim onim vijećnicima koji su prodali svoje mandate? Pazite pa kupovina vijećničkih mandata pa to je jedan biznis ovdje kojim se jedna stranka obrtimice bavi, ali obrtimice. Pogledajte broj slučajeva. Pa kad netko mijenja, netko je negdje izabran, pa kad mijenja tu poziciju s koje je izabran pa ne mora korupcija biti samo u novcu. Može biti u položaju, u privilegijama koje iz tog položaja proizlaze. Ali gledajte kad se to radi tako masovno i to uvijek u korist jedne stranke pa onda mora postojati osnovana sumnja da se ovdje radi o korupciji i to najgorem obliku korupcije. To je politička korupcija. Dok se mi ne uhvatimo u koštac sa političkom korupcijom državni odvjetniče mi nećemo biti vjerodostojni pred javnošću. Nećemo. Mi kao društvo ni vi ni cijeli, cijeli ovaj vaš dio pravosudnog sustava Državno odvjetništvo. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvaženi glavni državni odvjetniče, kolegice i kolege. Pa evo dopustite mi uvodno da kažem da uistinu podupirem ovo izvješće. Smatram ga da je kvalitetnim odnosno da je kvalitetno sačinjeno metodologijom koja je apsolutno prihvatljiva i analizom samog izvješća možemo doći ne samo do zaključka koji su bitni za rad Državnog odvjetništva već i za stanje kriminaliteta. Uopće analizu strukture i kriminaliteta i kaznenih djela po svim osnovama a samim tim i uvidjeti ostale probleme koji se javljaju u tom promatranom dakle segmentu pravosuđa, dijelu kaznenog progona ali uvijek ga shvaćajući naravno u okviru ustavnih odredbi ili ustavne odredbe koje definira Državno odvjetništvo kao samostalno i neovisno pravosudno tijelo koje je ovlašteno i dužno postupati protiv počinitelja kaznenih djela i drugih kažnjivih djela ali i poduzimati pravne radnje radi zaštite imovine Republike Hrvatske te podnositi pravna sredstva za zaštitu Ustava i zakona. Upravo u tom smislu želim istaknuti da je upravo logično što su se gotovo sve rasprave uvaženih zastupnika usredotočili na ovaj prvi dio ili veći dio ili glavni dio, dakle na stanje kriminaliteta, kaznenih djela, pojedinih oblika kaznenih djela i iščitavali iz samog izvješća stanje kriminaliteta, strukture kriminaliteta u odnosu na broj počinitelja kaznenih djela i kriminalitet uopće. Međutim, po mom mišljenju vrlo je bitno ukazati i na probleme koji se javljaju u onom djelu građansko-pravnog odjela Državnog odvjetništva, pa ako ni zbog čega drugog što je često puta u životu vrlo tanka granica kada prelazimo upravo iz tih ili nedefiniranih takvih odnosa u zonu kriminaliteta. Citirat ću jedan dio ili pročitati jedan dio u okviru ovog izvješća koji se upravo odnosi na tu problematiku, a on glasi: “Dakle, uknjižba prava vlasništva Republike Hrvatske na nekretninama u njezinom vlasništvu i na općem dobru od posebnog je značenja za Republiku Hrvatsku u cjelini, jer se samo na taj način može zaštititi izuzetno vrijedna imovina, a ona se odnosi na obale, na more, na otoke, na šume, na poljoprivredno zemljište, prirodna bogatstva i naravno zaštititi okoliš i učiniti transparentnim način raspolaganja nekretninama. Mišljenja sam da upravo u tom segmentu rada Državnog odvjetništva, a i u ovom izvješću su uočeni određeni problemi koje Državno odvjetništvo možda ne može samostalno razriješiti i zasigurno treba pronaći način, pa i financijska sredstva kako ti uočeni problemi ne bi i nadalje opterećivali jedan vrlo bitan segment gospodarske, ali i svake druge aktivnosti, te zaštitu najvrednijih resursa u tom smislu Republike Hrvatske. Primjera radi. Najveći problem je uistinu uočen kod određivanja granica pomorskog dobra. Granice pomorskog dobra zbog nedostataka sredstava, ali i ne samo zbog toga ne određuju se sustavno. Dakle, ne određuju se sustavno već po zahtjevu zainteresiranih osoba. Po mom mišljenju takva situacija ne bi trebala biti prihvatljiva. U praksi i u svakodnevnom životu dolazi ne samo do nerješavanja utvrđivanja granica pomorskog dobra već se taj postupak obavlja stihijski. Da se obavlja stihijski tu konstataciju isto tako pronalazimo u samom izvješću, a sustav financiranja treba nužno izmijeniti. Izrada parcelacionih elaborata i njihovo knjiženje u zemljišno-knjižnim odjelima općinskih sudova je problem sam za sebe i s obzirom da se kao problem javlja ja ga ne bih htio komentirati ni u kojem smislu već da treba razriješiti način promtnih knjiženja i tih situacija kada se radi o takvoj vrsti nekretnina. U ovim konkretnim primjerima dakle granicama ustanovljenja pomorskog dobra. Dakle, može i zabrinuti konstatacija Državnog odvjetništva da je zbog svega toga provedba upisa u zemljišne knjige zapravo onemogućena. Što to znači? Dakle, nema upisa, nema razgraničenja, nema evidentiranja prava vlasništva, a to bi bilo nedopustivo, kao i što je nedopustiva situacija da se po prijedlogu za upis, dakle takve vrste nekretnina postupci traju godinama uz vrlo velike troškove i netransparentnost postupka što zasigurno treba otkloniti. Treba učiniti sve da se taj postupak i ne samo kod određivanja granica pomorskog dobra već i kod drugih vrsta nekretnina već sam ih spomenuo, o kojima se radi maksimalno pojednostavi i da se dođe do što prije ne samo do evidencije prava vlasništva Republike Hrvatske već da bi se te nekretnine kao uistinu nešto vrijedno što ima ova država, što ima Republika Hrvatska da bi se mogle i na najbolji mogući način štititi. Ne smijemo dopustiti ni to da nedostatak sredstava za izradu parcelacionih elaborata, svi znamo o čemu se tu zapravo radi bude nepremostiva teškoća za uknjižbu bilo kojeg segmenta prava vlasništva Republike Hrvatske. Dakle, bez obzira radilo se o pomorskom dobru, radilo se o poljoprivrednom zemljištu, radilo se o šumskom zemljištu ili radilo se o vodnom dobru. I zato bih apsolutno podupro ili podržao ovaj prijedlog Državnog odvjetništva koji isto tako kao konkretan prijedlog pronalazimo u samom izvješću, a to je da se osnuje posebno tijelo, dakle tijelo koje će se baviti samo utvrđivanjem granica pomorskog dobra, a ja bih nadopunio za koje bi se bavilo, dakle prepoznavanje novog problema i skrbilo o ovom problemu na način da se svi postupci maksimalno ažuriraju, da se što prije dovrše. Dakle, sustavnog određivanja granice duž cijele obale kada se radi o ustanovljenju granica pomorskog dobra. Potrebno je dakako pojednostavniti kriterije razgraničenja za određivanje granice u dvojbenim situacijama, postupke pojednostaviti i ograničiti, odnosno odrediti primjerene rokove za to. I treće, po mom mišljenju najbitnije treba eliminirati neujednačenost u postupanju sudova u smislu načina upisa i brisanja nevaljalih upisa takve vrste prava vlasništva. Dakle, prava vlasništva koje se treba proknjižiti na Republiku Hrvatsku. Zaključno. Državno odvjetništvo je ovim izvješćem točno lociralo probleme i u jednom i u drugom promatranom segmentu i dalo načine razrješenja i kada govorimo o čistoj oblasti kriminaliteta, ali i kada govorimo o problematici upisa stvarnih prava na Republiku Hrvatsku bez obzira o kojoj se vrsti samih nekretnina radi. Mišljenja sam da ovom problemu treba pristupiti vrlo ozbiljno, te pripremiti i financijska sredstva i zakonsku podlogu kako bi se stekli svi preduvjeti da se isti otklone. I još samo nekoliko rečenica. Državno odvjetništvo Republike Hrvatske uistinu, a to je vidljivo i iz ovog izvješća svoj posao radi samostalno, odgovorno. Mislim da u potpunosti uz sve poteškoće koje ima naravno u svom radu u tom smislu može i kroz ovo izvješće i kroz strukturu predmeta i kroz analizu predmeta dobiti pozitivnu ocjenu. Na kraju želim napomenuti da bi i ono kao neovisno i pravosudno tijelo i još bolje funkcioniralo, dalo još bolje rezultate nego što je o tome već bilo i govora. Nužno je donijeti propis. Jedan od tih zakona vrlo bitan zakon je u saborskoj proceduri. On je ovdje u Visokom domu prošao prvo čitanje. Radi se dakle o postupovnom, procesnom zakonu, Zakonu o kaznenom postupku. Upravo tim zakonom će se zasigurno stvoriti normativni okvir, ustanovit će se jedan temelj za daljnji, daljnju mogućnost još efikasnijeg rada Državnog odvjetništva. Moramo donijeti jedan moderan propis koji će na sve ove izazove, izazove novog vremena, način počinjenja novih oblika kaznenih djela na najbolji mogući način dakle kao samostalno pravosudno tijelo moći odgovoriti. S tom ocjenom zaključujem svoje izlaganje, svoju raspravu uz napomenu da je uistinu ovo izvješće, evo koje smo dobili u obliku jedne brošure predstavlja jedan kvalitetan rad u tom formalnom smislu kvalitete, unutra su obuhvaćeni gotovo svi relevantni podaci i svakom, uistinu baš svakom na najbolji mogući način može poslužiti, ne samo kao izvor informiranja o počinjenim kaznenim djelima, već i da se na jedan vrlo kvalitetan način može upoznati sa strukturom kriminaliteta, kriminalitetom u Republici Hrvatskoj, ali sasvim sigurno i sa radom Državnog odvjetništva. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Igor Dragovan. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, glavni državni odvjetniče. Danas je 27. studeni 2008. godine, ovo izvješće je u Sabor dostavljeno u lipnju ove godine i izvješće je za 2007. godinu. Ova tema je od izuzetne važnosti, pogotovo sada kad je hrvatska javnost posebno senzibilizirana na opću sigurnost i državu koja, nisam siguran da jamči tu sigurnost na način kako to od nje građani očekuju u ovom trenutku. Mnogo toga se loše dogodilo ove godine, pa da bi se građani sjetili što je dobroga bilo u radu Državnog odvjetništva, policije prije svega, pravosuđa i ostalih institucija za koje građani misle da im trebaju garantirati sigurnost u 2007. godini. A bojim se da je i danas tako, iako neke naznake, ali samo u tragovima sugeriraju da bi moglo biti malo bolje. Gospodin državni odvjetnik je predstavio vrlo korektno izvješće za, napominjem 2007. godinu koje je napravljeno uistinu vrlo sistematično i korektno. Naveo je neke stvari na koje bih se očitovao. Prije svega postojanje organiziranog kriminala koji se uvukao u sve pore društva, pa i vlasti. U ovom izvješću je glava organiziranom kriminalu takva kakva je, vjerujem da je izvješće pisano nešto kasnije, a ne tada da bi ta glava u organiziranom kriminalu koje je bilo prije bogohulno i spomenuti u javnosti, izbjegavalo se govoriti o pošasti koja na žalost je okupirala i Hrvatsku, a to je organizirani kriminal, vjerujem da bi ta glava sasvim drugačije u ovom izvješću izgledala. Korupcija, najspominjanija riječ posljednjih mjeseci iz usta nositelja vlasti, pa nije na njima da govore o korupciji, nego da je iskorijene i to je osnovna stvar. A korupcija u tijelima državne vlasti, pa ću spomenuti operativne akcije koje je glavni državni odvjetnik spomenuo, možda sa malo drugačijim nazivima tipa "Gruntovčana", "Terapije", odnosno "Dijagnoze". Prije bi mi zvučalo "Dirigenta" jer dirigenta nema, a "Maestro" nam je ostao. Zvjezdice, ne znam koliko je zvjezdica, za sada su dvije, "Indeksi", to su operativne akcije kojima se s pravom pohvalilo Državno odvjetništvo i vlast, ali na žalost te operativne akcije potvrđuju enormnu korupciju u tijelima državne vlasti i vidjeti ćemo kako će to završiti. Druga stvar je zakonska osposobljenost represivnog aparata u nekim prijedlozima zakona i stvarima koje treba napraviti je govorio i glavni državni odvjetnik, ne samo glavni državni odvjetnik sada predstavljajući ovo izvješće, nego i nedavno novoimenovani ministri i unutarnjih poslova i pravosuđa i glavni ravnatelj policije su govorili o potrebi izmjena zakonske regulative u određenoj sferi za što bolju i efikasniju borbu protiv iznenadno pojavljene i korupcije i organiziranog kriminala kojeg do nedavno nije bilo. Ja želim samo pitati glavnog državnog odvjetnika jeste li vi u svom drugom mandatu učinili dovoljno da osvijestite vladajuću elitu? Koje su promjene dovoljne ili ih je u ovom trenutku su ih osvijestili na žalost dramatični događaji koji su se dogodili proteklih par mjeseci? Sljedeća stvar je kadrovska ekipiranost, ljudska, materijalna i svaka druga da ljudi koji rade taj posao u Državnom odvjetništvu treba se jamčiti svaka sigurnost od financijske do osobne i tu apsolutno podržavam glavnog državnog odvjetnika i uistinu smatram da ta kadrovska ekipiranost mora biti na izuzetno visokoj razini i to je druga pretpostavka, a prva pretpostavka je politička volja obračuna sa korupcijom i organiziranim kriminalom jer ti su ljudi podigli preko tisuću optužnica za organizirani kriminal i korupciju, premijer se s tim uspjehom pohvalio ovdje sa ove govornice, ali nije naveo gdje su i u kojem statusu ti predmeti na hrvatskim sudovima. Bojim se da se nalaze dobar dio njih, najveći dio njih u ladicama. Na kraju, jedan primjer koji ne razumijem. Ulično nasilje o kojem se jako puno govori u ovom trenutku, ne zato što je to top tema, nego zato što je uistinu zabrinjavajući porast uličnog nasilja, da vam se dogodi udarac šakom u glavu osamnaestogodišnjaka sa vrlo ozbiljnim posljedicama. Nakon nekoliko dana je priveden počinitelj, boksač koji priznaje da je to napravio i nakon toga je pušten i brani se sa slobode. Koja je to poruka, ja pitam? Koja je to poruka? Je li državno odvjetništvo napravilo dovoljno u tom slučaju? Pretpostavljam da je, ali to je uistinu loša poruka. Na kraju ocijene iz izvješća o osnovnoj stvari koja je preduvjet borbe protiv korupcije prije svega, pa i organiziranog kriminala, pa dozvolite da vam citiram. Pod glavom "Korupcijska kaznena djela": "Naša iskustva pokazuju da će građani prijaviti korupciju samo ako vjeruju zaposlenima u Državnom odvjetništvu Republike Hrvatske, uredu i drugim državnim odvjetništvima ako su sigurni da će državna odvjetništva poduzeti sve da bi korumpirana osoba bila raskrinkana i procesuirana. Nekoliko krupnih slučajeva to najbolje i pokazuje. Interesantno je da su se građani u tim slučajevima obraćali Državnom odvjetništvu vjerujući njemu kao instituciji ili još konkretnije, Državnom odvjetništvu Republike Hrvatske. Uz punu suradnju s policijom u tim slučajevima je predkazneni dio u progonu tih počinitelja brzo dovršen i osigurani su dokazi za kasniji postupak. Ukoliko u tim slučajevima sudovi donesu u razumnom roku odluke, a posebno ukoliko uspijemo u tim postupcima i dokazati krivnju optuženicima za očekivati je da će to ohrabriti osobe koje su izložene korupciji i da će još više surađivati sa Državnim odvjetništvom." I još jedan citat, tiče se zaključnog dijela oko sprečavanja korupcije: Iskustvo nas uči kako je izuzetno važno, znači praktički na istu temu, iskustvo nas uči kako je izuzetno važno povjerenje građana u sustav kao cjelinu, dakle povjerenje u Državno odvjetništvo, u zaposlene u Državnom odvjetništvu jer će samo u tom slučaju oni građani koji su izloženi pritiscima da daju novac i učine neku drugu uslugu korumpiranom službeniku o tome izvijestiti državnog odvjetnika i s njime surađivati u otkrivanju i prikupljanju dokaza za kazneni progon." Poštovane kolegice i kolege, na žalost bojim se da u ovom trenutku u dobroj mjeri ova ocjena ne stoji. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Kolega Dragovan kada problematizirate u konkretnom slučaju, ja mislim da je to jedna vječna dilema koja se postavlja ne samo kod stručne nego kod svekolike javnosti. Državno odvjetništvo nešto predloži, odnosno pokrene postupak, predloži se i mjera pritvora, sud tome ne udovolji u ovoj ili onoj fazi. Pitanje je uvijek odgovornosti i koje vi sada ovdje problematizirate, je li Državno odvjetništvo sve poduzelo, odnosno kako je postupio sud. E vidite, te dileme, odnosno pitanje prebacivanja odgovornosti koje smo imali u postavljenom sustavu od policije na Državno odvjetništvo, od Državnog odvjetništva na sudove i obrnuto, mislim da bi trebao riješiti novi ZKP. Na žalost, još sam imala čast kao ministrica 2002. formirati radnu skupinu, danas je 2008. godina na izmaku, prošli smo prvo čitanje. Za tu jednu normativu 6 godina, a što će tek biti za prilagodbu Državnog odvjetništva i policije, a gdje su sredstva za to. Dakle taj novi ZKP treba bi riješiti potpunu odgovornost i onemogućiti prebacivanje odgovornosti s jednog segmenta na drugi. U tom sustavu policija, redarstvene snage trebale bi se apsolutno staviti pod komandu, pod naloge, obvezujuće naloge Državnog odvjetništva, ali i odgovarati njima. Međutim, prvotno zamišljen takav sustav kao što smo vidjeli u prvom čitanju, vidjeti ćemo da li će tu ministar Šimonović napraviti određeni iskorak i pomak da policija, da redarstvene snage kao dio izvršne vlasti odgovaraju pravosudnim tijelima, u širem smislu to jest Državnom odvjetništvu za počinjene odnosno neobavljeni ili obavljeni posao. Jedino tako kada imamo čist račun, znati ćemo tko je odgovoran. U tom novom sustavu državni odvjetnik je odgovoran za ishod postupka u ovome o čemu vi govorite, ali onda i dio izvršnih snaga treba se staviti ne samo pod njegovu komandu naloge nego jednako tako i dio odgovornosti. Vidjeti ćemo hoće li ova vlast imati snage da dio izvršne vlasti stavi pod kontrolu pravosudne.
Gospodin zastupnik Ranko Ostojić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, štovani glavni državni odvjetniče, poštovana predstavnice Vlade, štovani kolegice i kolege zastupnici. Mislim da je prije svega važno, odnosno pridružiti ću se onima koji kažu da je ovo izvješće glavnog državnog odvjetnika kvalitetna podloga za razgovor o tome šta su državna odvjetništva u Republici Hrvatskoj u 2007. godini radili. Upravo ću tu povući paralelu sa neispunjavanjem onih obaveza koje je recimo Ministarstvo unutarnjih poslova imalo kao obavezu, a to je zakonom propisano pa smo tek nakon sedam godina uspjeli dobiti izvješće i priliku da raspravljamo o stvarima koje bi nam onda možda pomogle da na neki način prije svega lociramo šta je čija uloga. Mislim da kada se počne spominjati Hrvatska sigurna zemlja da li je ili nije i to temeljit na priči državnog odvjetnika, ja mislim da je to pogrešno iz jednostavnog razloga šta prije svega treba poznavati šta je u ovim uvjetima čija uloga. Uloga policije je da pronalazi i otkriva počinitelje, a uloga Državnog odvjetništva bar u onom kaznenom dijelu se odnosi prije svega na njihov kazneni progon. To znači ono šta policija na neki način servira Državnom odvjetništvu onda će u tom dijelu biti kaznenog progona od strane Državnog odvjetništva. Ono šta mislim da je bitno i o čemu bi želio prije svega reći a to je da je na žalost ovoj zemlji potreban protokol između različitih agencija za represivni sustav da bi one funkcionirale. Tek u budućem razdoblju sa izmjenama ZKP-a, tek u situaciji kada budemo znali tko će zapravo odgovarati za situaciju koju sada imamo, a to je da nam je odbačaj još uvijek izuzetno visok i prema izvješću glavnog državnog odvjetnika na žalost on i dalje raste. Ja bih samo podsjetio da izvješće koje smo mi imali o strane Ministarstva unutarnjih poslova govori o tome da Hrvatska ima visoki prosjek razriješenosti kaznenih djela, 68%. Ono šta je bitno, ako tome dodate znači ovih 35% odbačaja to bi već došlo na neki način na situaciju da je 45% onih počinitelja koje je policija privela ostalo u situaciji da bude procesuirano. Kada od toga odbijemo 13% presuda koje nisu osuđujuće, već smo došli na situaciju da je to 39% počinitelja koji su nađeni u postupcima koje je vodila policija. E sada samo 17% od tih osoba dobije bezuvjetnu kaznu zatvora. Što ona znači u Hrvatskoj? Kaže da je to brojka od cca 6% ljudi koji su osuđeni na bezuvjetnu kaznu zatvora. Znači od 100 počinitelja kaznenih djela, 6 ima šansu da bude osuđeno trenutno u Hrvatskoj po ovim situacijama i pravilima i mislim da tu treba tražiti glavne uzroke i po meni onu poruku koju daje Državno odvjetništvo, a to je izostanak generalne prevencije kako u kaznenom dijelu, a nešto kasnije ću reći i u dijelu koji se odnosi na druge poslove koje radi Državno odvjetništvo. U brojkama radi ilustracije, ako je 27 do 28 tisuća cca osuđenih u Republici Hrvatskoj, znači negdje oko 1800 godišnje dobije bezuvjetnu kaznu zatvora. Ako znamo da u Hrvatskoj sve skupa ima oko 4300 ljudi u hrvatskim zatvorima onda znači da se još dalje mijenja ova brojka odnosno s obzirom da su ovi u zatvorima na višegodišnjoj kazni, očito da postoji još neki postupak pada i mogućnosti da osobe budu zatvorene. Ono šta je po meni vrlo bitno i šta bi želio spomenuti što sam iščitao kao drugu poruku iz ovog izvješća, a to je zapravo da Državno odvjetništvo radi maksimalno u onom okviru koje mu je ovaj Hrvatski sabor dao, odnosno zakonodavac pružio priliku. To govorim iz razloga šta ipak postoji 10 tisuća neriješenih predmeta u 2007. godini 3095 ako sam dobro pročitao iako ima, Državno odvjetništvo jaku kvalitetnu zapravo ažurnost, svi smo o tome već čuli i mislim da je to za svaku pohvalu. Ali ovaj dio, znači ovi neriješeni predmeti zapinju upravo u nemogućnosti Državnog odvjetništva da osim požurnicama utječe na te iste slučajeve. I tu mislim da se radi upravo o svemu onome što se najčešće krije kao neriješeni slučaj, vrlo zanimljiv i onaj mali postotak koji je itekako zanimljiv javnosti oko toga što se tu događa. I tu se pokazuje zapravo da državno odvjetništvo treba drugačiji alat da bi moglo zatražiti i prisiliti one koji zapravo obavljaju poslove za državo odvjetništvo, da taj posao obave do kraja, ne otaljavaju ili nažalost možda ih spremaju u ladice. Također, ja vidim iz ovog izvješća i poruku oko tereta dokaza. Neću posebno govoriti, ali mislim da je za Hrvatsku presudno i najvažnije ne uvođenje poreznog broja za svakog građanina i na neki način evidencija njegove imovine, već je vrlo bitno da se skine teret sa države i taj isti teret dokazivanja legalnog posjedovanja određene imovine, da to bude na građanima odnosno na svakom porezniku obvezniku od nas. Nažalost, bojim se da će uvođenje poreznog broja bar kako naznake za sad govore, na neki način legalizira dosadašnju situaciju i da ćemo tek ubuduće moći biti u situaciji da utvrđujemo da li je netko legalizirao ili nije svoju imovinu. Ja se toga zaista plašim jer to je poruka koja u ovom trenutku zapravo govori svima hitno, brzo i efikasno sad riješite svoju imovinu, jer ono što sad budete riješili neće bit predmet sigurno problema koji dolaze kasnije sa novim poreznim brojem. Ovo spominjem iz razloga da povežem ovu drugu temu koja je za mene izuzetno bitna i gdje zapravo najčešće razgovarajući o kaznenom dijelu i o onome što radi državno odvjetništvo, zanemarujemo zaštitu najvažnijih resursa u Republici Hrvatskoj. Ja ću samo spomenut da od '97. godine vrlo jednostavno se suočavamo sa činjenicom da Središnji ured za državnu imovinu kaže da nije sklopio ugovor o zakupu za poslovne prostore, stotine tisuća kvadrata. Znamo što je sa turističkim zemljištem, jednako tako već iskazano u raspravi oko pomorskog dobra. A 1.1.2010. godine, znači samo za godinu dana, ovo isto naše državno odvjetništvo treba se suočiti s činjenicom da stupa na snagu potpuno povjerenje u zemljišne knjige. To će podrazumijevat da sve što državno odvjetništvo do tada ne riješi, sve ono što ne bude upisano kao državna imovina, a sigurno je da se nažalost to neće moći napravit, ja tu vidim veliku opasnost da najvažniji materijalni resursi ove države upravo zbog tih rokova i s obzirom na ukazanu neažurnost koja je ovdje iskazana u ovome izvješću, da nam se dogodi da bez toga ostanemo. Iz tog razloga, ja mislim da 600 ljudi sve skupa koji rade u državnom odvjetništvu, zaslužuje bolji status. Druga situacija je potvrda te priče da zaslužuju bolji status leži u činjenici da ih minimalno 10% odlazi iz državnog odvjetništva godišnje na bolje plaćene poslove i u krajnjem slučaju, s tim ću završit, mislim da ih treba nagradit za onaj dio posla koji budu odrađivali na način da veliku vrijednost imovine u Republici Hrvatskoj zaštite. S obzirom da mi ističe vrijeme za raspravu, ja ću se zahvalit, ali ono što je po meni najbitnije i moja zadnja poruka, a to je opet oko kaznenih predmeta, poruku koja se ovdje šalje mislim da treba jasnije iskazat što je to što možemo pomoći državnom odvjetništvu da napravi kvalitetniju i bolju situaciju osim poziva na političku volju. Ja mislim da je to nepotrebno kod neovisnog tijela, da je potrebno reći koji alati, što je ono što treba državnom odvjetništvu da natjera sve one agencije represivnog sustava da odrade svoj dio posla i da napokon nemamo ovu situaciju koju sam maloprije u brojkama iznio, a to je da 6 od 100 zapravo tek riskira zatvor. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Pa evo, kolega netočno navodi da je na 100 počinitelja kaznenih djela osuđeno 6. Mislim, na taj način se obezvređuje i rad državnog odvjetništva, sudstva, policije, jer da je rekao da na 100 prijava rezultat je 6 ili nešto više bilo bi bitno druga stvar. Naime, odbačaj očito nije sam po sebi zato jer se državnom odvjetništvu netko sviđa ili ne, nego ne postoje elementi za daljnje gonjenje. Zatim dalje, na taj način se obezvređuje rad sudova. Pa sudovi, svatko tko je tužen ne znači da je i kriv, prema tome matematika definitivno je izuzetno loša, kolega.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku. Uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Kolega Ostojiću, prije nego što ćete završiti svoj iskaz, govorili ste i o plaćama. Treba napomenuti da do 2002. godine, molim vas, drastično, gotovo 30% državni odvjetnici su imali manju plaću nego suci. Mi smo to izjednačili i stavili ih u rang pravosudnih dužnosnika istog ranga, jednaka plaća. Pitanje je sada koliko je ona u ovoj fazi adekvatna, ali o tome drugom prigodom. Ono što mi se čini jako važno i što ste apostrofirali, dakle i ono što se procesuira, počne u proces, od policije, državnog odvjetništva, vidimo da veliki broj, a naglasito je to za gospodarski kriminalitet. To nije za kaznena djela života i tijela, tu su sudovi ekspeditivni. Kako to za gospodarski kriminalitet da čeka pred istražnim sucem, pred raspravnim sudom. Očito je da sudovi neće i ne žele i vrlo nevoljko se susreću odnosi sa procesuiranjem, sa osudama i sa suđenjem u gospodarskim kaznenim djelima. I to ostaje jedan veliki problem, ali i rješenje. Nismo ovdje samo da problematizirano, nego kao Sabor, kao zakonodavno tijelo da iznalazimo rješenja, da oni nisu pusta priča i larfurartizam, tko će populističkije ili uhu ugađati, ove ili one skupine, nego zato da vidimo kakva su ta rješenja. Ovo je jedan ozbiljan problem. Dakle i ono što se procesuira ne nalazi adekvatni epilog, a niti na vrijeme. I tu su i zastare i tu opstruira tko god hoće. Vještaci najčešće, a sudovi se ne služe sa svojim instrumentarij da discipliniraju učesnike, ali ima rješenja. Kao što državno odvjetništvo podnosi godišnje svoje izvješće, statistički prikaz svake godine sudovi daju Ministarstvu pravosuđa. Zašto to stoji u nekakvom bunkeru, a nikad nije ugledalo svjetlost dana? Takve prikaze, takve statističke pokazatelje, o tome treba raspraviti Hrvatski sabor.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku. Uvaženi zastupnik Ranko Ostojić.
Štovana kolegice Antičević-Marinović, vi ste u pravu upravo u ovom dijelu, a to je da je upravo iz ovog izvješća, jer ja se ne koristim nikakvom drugom matematiku nego samo ono što piše u statistici u ovome što je dato. Samo za prošlu godinu je 17 milijuna kuna dosuđenih novaca, odnosno za postupke i procese zbog sporosti hrvatskog pravosuđa, a podatak za 2006. godinu je bio 6 milijuna kuna. Prema tome, to ukazuje i potvrđuje da i taj dodatni dio znači generalne prevencije izostaje i da nam pravosuđe mora brže raditi svoj dio posla. Hvala.
Zahvaljujem. Prije nastavka rasprave imam jednu obavijest. 18. sjednica Odbora za gospodarstvo održati će se danas četvrtak 27. studenog u 14,00 sati u dvorani "Ivana Mažuranića" 84. predsjednik odbora Dragan Kovačević. Primili ste na znanje, pa izvolite biti nazočni. Naredni za raspravu pojedinačnu je uvaženi zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani glavni državni odvjetniče, kolegice i kolege. U ovom trenutku očito je da se hrvatsko društvo sudara sa nekoliko krupnih problema, a meni se čini da je jedan od glavnih problema debalans ili odnos ravnoteže ili destabilizacija ravnoteže između zakonodavne, izvršne i pravosudne vlasti. Čini mi se da u ovom trenutku kada je hrvatska javnost suočena sa nizom problema koji su uznemirili, a vezani su za kriminalni milje, za pojačavanje nesigurnosti, za probleme korupcije itd. i sve ono što opterećuje naše društvo i što nam predstavlja jedno od glavnih prepreka kada se razgovara o što bržem ulasku Hrvatske u Europsku uniju. Čini mi se da sve to ukazuje na jednu stvar. Da u Hrvatskoj postoji prevelik utjecaj politike na različite segmente društva i da neki instrumenti, mehanizmi i neki dijelovi vlasti ne mogu samostalno, slobodno i autonomno funkcionirati. Ukoliko je tomu tako, ukoliko se to desi, onda u pitanje u svakom društvu, pa u ovom slučaju ako je to kod nas, dolazi i sama demokracija. Nemojmo zaboraviti da neka istraživanja govore kako gotovo 80% građana doživljava Hrvatsku kao korumpiranu zemlju. Mi smo rekli i u raspravi kada se radio o području zdravstva itd. i na okruglim stolovima, kako istraživanja realna govore drugačije. Pa se pokušalo kazati kako ta percepcija građana nije bitna. Ja vam kažem da u sociološkom smislu je itekako bitna. Taj psihološki individualni osjećaj čovjeka ubiti je jedan lakmusov papir koji vam govori dali je stanje u nekom društvu alarmantno ili nije. Ukoliko 80% građani ili 70%, ili 51%, ili 60% smatra da živi u koruptivnom društvu ili onda imamo nezrele građane koji ne mogu misliti svojom glavom, koji su ne znam ja na razini osoba koji zdravo ne rasuđuju ili imamo bolesno društvo. Netko je bolestan. U ovom slučaju ja sam na strani građana i smatram da se najčešće oni ne varaju. Nama je potrebno u ovom smislu o kojem govorim politički, nezavisno i samostalno odvjetništvo. Odvjetništvo koje će u ovakvoj situaciji garantirati ono što je najpotrebnije, a to je da imao barem jedno od uporišnih točaka u koju će građani moći uložiti svoje povjerenje, svoju vjeru da se iz nekih. To je neka teorija foka, točka, žarišta odakle se isijava sa pozicija pravednosti, pravde, neovisnosti i neučinkovitosti prema društvu koje je u velikoj mjeri u kaosu. Na nama je kao vrhovnoj zakonodavnoj vlasti je da se zamislimo dali je ovaj oblik vlasti kojoj mi pripadamo i kojeg nosimo, a mi predstavljamo suverenitet hrvatskog naroda i građana Hrvatske ovdje u ovom trenutku u Parlamentu hrvatskom u Saboru. Dakle, naše je pitanje kakva je naša uloga? Što to znači donositi zakone koji se ne realiziraju? Kakvo je to društvo? Kakva je to difotomija? Kakav je to rascjep? Kako je to tek tragičan osjećaj života, što bi rekao jedan veliki španjolski filozof: "Jedno vam piše u zakonima, a život vam stalno pjeva drugu pjesmu". To su problemi s kojima se sudaramo. Glavni državni odvjetnik je u svom uvodnom govoru rekao, citiram ga: "Državno odvjetništvo usmjerava rad policije". I to je zaista funkcija državnog odvjetništva između ostalog. A ja pitam, dali zaista ili dali je zaista do sada policija, a da bude odmah jasno, ne mislim ja na naše policajce koji se nalaze na našim ulicama, koji rade izuzetno težak posao za mali novac, nego na vrhove i na mjesta koja su najbitnija u policiji. Dali je policija zaista slijedila ona usmjerenja koja su dolazila od strane Državnog odvjetništva? Ja se mogu pozvati i pozivam se ponovo, jer mislim da je to bitno, jer je afera "Brodosplit" paradigma nečega u Hrvatskoj što nije dobro. Kada je Policijska uprava županije Splitsko-dalmatinske dobila sve ono što je imao i Državno odvjetništvo, i vodila istragu koju nikada nije završila. I kada je Državno odvjetništvo čekalo da ona povuče potez, a nije ga povukla, osim što je uslijed istrage izjavila, kako je sve uredu i nema protuzakonitih radnji. Pa to je bila jedna konferencija za novinare. Izašao je glasnogovornik čini mi se policije uprave ili tko li već. Govorim o jednoj policijskoj upravi. Državno odvjetništvo je po prvi puta u Hrvatskoj samo to napravilo ne čekajući da policija dovrši posao koji je trebala dovršiti i u odnosu na usmjerenja koja ima od Državnog odvjetništva. Dali to već govori o nekom tipu anarhičnosti? Dali to govori o nekoj alarmantnoj situaciji u onom sustavu koji nam treba osiguravati da društvo funkcionira normalno? Po meni govori. Po meni govori i našli smo se u situaciji u kojoj smo se našli. Sada je to na sudu. I neka sud odluči kako hoće. Ali onda se javlja još jedan vrlo bitan faktor u Hrvatskoj, a to su mediji koji ponekad, ja ne želim ovdje govoriti protiv medija, jer kada govorite protiv medija naročito kao političar, mi smo isto jedna vrsta estrade onda možete biti i pokojni političar. Ali kada mediji preuzmu uloge sudova ili oni pretendiraju na taj način kreirajući javno mijenje i sugerirajući nešto što bi trebalo odlučiti se na sudu onda je tragedija tim veća u društvu. Onda više zaista ne znamo gdje su ti centri moći. Danas se dešavaju i najgore stvari i slučajevi, pa su i ubijeni neki ljudi koji su vodili medije. Dakle, mi se nalazimo u jednoj zaista teškoj situaciji i to ne treba kriti. Ja ne tvrdim i ni sam pristalica nikakvih izvanrednih stanja jer su ona ponekad put u sam pakao i dokidanje bilo kakvih oblika demokracije, zakonitosti i put u samovolju, autoritarna rješenja, nekontrolirana rješenja kad se vaninstitucionalno i van zakona preuzimaju mjere ne bi li se kao pomeo naš stan koji se zove Hrvatska. Ja sam protiv toga. Ali sam zato upravo za to da profunkcioniraju sve institucije vlasti, sve razine vlasti, da profunkcionira parlamentarizam, da zakonodavna vlast preuzme svoju odgovornost, da sve druge institucije u izvršnoj vlasti i u pravosuđu preuzmu svoju odgovornost a da oni koji to ne rade kako treba da za to odgovaraju. Mislim da nam je to jedini put kako možemo izaći iz ove situacije i na primjer evo ja sam ovdje postavljao pitanja, puno puta pitanje o Brodosplitu. 6 milijuna dolara u poplavi lopovluka u Hrvatskoj je izgleda malo za neke, a ja govorim radi se paradigmatičnoj situaciji, o mirisu na spregu između svega onoga što sam navodio a šta ne valja. Onda možete pročitati u našim novinama, u intervjuima koji mogu ići u onaj dio koji se zovu oglasi ili plaćeni oglasi kako na taj način se borim protiv interesa radnika. Dok se tako radi mislim da idemo naopako. Ne, interes radnika, interes svakog građanina, profesora, opernog pjevača, maranguna, ronioca, ako hoćete pitura, pjevača je da se pohvataju ako ima onih koji krše zakon da odgovaraju za to a ne da se sprječava da se o tome govori. I tu je i naša odgovornost itekako prisutna. Toliko.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak i jednu repliku. Prvo ispravak uvaženi zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče. Pa evo, kolega netočno tvrdi da politika ima jak utjecaj na rad državnog odvjetništva što apsolutno nije točno. Da je to točno onda bi vjerojatno državno odvjetništvo već riješilo onaj predmet koji je Sabor uputio državnom odvjetništvu od prije tri godine Čačić "Coning" što je istražno povjerenstvo utvrdilo sve što je tamo bilo, pa od toga ništa. Znači, to bi koristila vjerojatno politika. Ili recimo, slučaj da svi SDP-ovi načelnici i gradonačelnici dobiju prijavu i nakon prijave … [[Govornik se ne razumije.]] državno odvjetništvo za slučajeve sklapanja štetnih utjecaja, zloupotreba položaja. A to se dogodilo 2001., interesantno. Samo ne znam tko je onda bio na vlasti, a državno odvjetništvo je to vrlo uredno odradilo.
Zahvaljujem. I replika uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Kolega, govorite o najbitnijoj stvari, o dihotomiji, o debalansu učesnika i tu su onda i posljedice ne onakve kakve bi željeli imati. Imamo slučajeve u pravilu uskočkih povjerenika onih koji stavljaju puno toga na kocku, svoj život, život svoj i svoje obitelji i umjesto da uživaju svekoliku potporu vlasti, države u cjelini država čim za to sazna šalje im financijsku politiku i poreznu upravu. Što to znači? A s druge strane, dio medija o kojima govorite i o tome treba slobodno progovoriti trudi se da takve osobe difamira do te mjere samo kako bi se uopće zaboravilo o čemu ti ljudi svjedoče, žele svjedočiti o najkrupnijem kriminalu. I želi ih se pošto poto obeshrabriti, difamirati, diskreditirati do te mjere kad više se ne može ništa ni izmisliti da su možda kao dječaci ili djevojčice naganjali kakvu mačku u kojem dvorištu. A što to znači kolega, i kolega koji vam se javio na ispravak? Da državi u biti nije stalo ni do neovisnog državnog odvjetništva ni do neovisnog pravosuđa u cjelini.
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Marin Jurjević.
Pa mislim da ćemo morati na sebe preuzeti odgovornost i sa hrabrošću početi govoriti o onim poštenim pravim ljudima i u policijskim upravama i u državnom odvjetništvu, i bilo gdje koji rade časno, koji su pokušali zaustaviti ono zbog čega su onda osobno doživljavali da ih se smjenjivalo, da ih se micalo sa funkcija, da nisu napredovali u službama. Ima tih časnih ljudi puno i ja uvijek tvrdim da su časni ljudi većina. Ali dok mi ne budemo dovoljno hrabri da govorimo o tome ili bar da slušamo jedni druge a bez da odgovore napišemo doma prije nego što čujemo pitanje kao gospodin Markovinović jer ja uopće to nisam rekao što ste vi rekli. Ja sam govorio o problemu prevelikog utjecaja mogućeg politike na sve institucije, pa tako i na državno odvjetništvo svakako. Kod nas on je iz kondicionala prešao u stvarnost. On nije više da bi se moglo desiti nego se dešava. Ja sam rekao majka svih problema je sprega politike i kriminala a mi smo političari najodgovorniji da to spriječimo, prije svega među nama gospodo. To govorim i sebi i vama, ne smatram ovdje nikoga kriminalcem nego smatram da ćemo svi biti odgovorni ukoliko ne progovorimo o tome otvoreno i ne poduzmemo sve da se to razriješi, a ne da doma pišemo … [[Govornik se ne razumije.]] prije nego što smo čuli i govore naših političkih neistomišljenika.
Zahvaljujem. I pojedinačna rasprava dalje. Ivica Pančić uvaženi zastupnik. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, predstavnici Vlade, dame i gospodo. Najbolju ocjenu o stanju u Hrvatskoj što se tiče sigurnosti i stupnja organiziranog kriminaliteta i raširenosti korupcije kao i nesposobnosti državnih tijela da se uhvate u koštac sa navedenim problemom dao je u nekoliko prigoda novi ravnatelj policije. I to je bila najrazornija kritika hrvatske zbilje koja se mogla čuti od samih nositelja vlasti a na vlastiti račun. I vi ste gospodine državni odvjetniče svih ovih godina bili kritični prema sustavu, nastojeći ga poboljšati i zasigurno ste u tome dijelom i uspjeli što je vidljivo i u ovom izvješću, ali mjesta samozadovoljstvu nema. Jer još veliki posao je pred svima nama da bi mogli reći da živimo u sređenoj državi u kojoj se institucije uspješno nose sa izazovima kriminala i korupcije a posebno kriminala i korupcije vezane uz vrhove političke vlasti. I vjerodostojnost državnog odvjetništva kao i ostalih institucija u društvu, u budućnosti mjeriti će se sa spremnošću da se obračuna sa korupcijom u najvišim političkim sferama. Te spremnosti nažalost možemo zaključiti da još uvijek nema. A to ću potkrijepiti i konkretnim slučajem. Prije godinu i mjesec dana, grupa saborskih zastupnika uputila je kaznenu prijavu protiv nepoznatih počinitelja županijskome državnom odvjetništvu u Zadru, znači prije godinu i mjesec dana. Ova prijava nije mogla biti, pretpostavljam obrađena u ovome izvješću, ali vjerojatno ovih godinu dana bi hrvatska javnost mogla čuti što je sa tom prijavom bilo. Ona je mogla biti odbačena, moglo se je tvrditi da saborski zastupnici ne znaju što govore, ili je mogla biti prihvaćena, ili djelom prihvaćena ili stavljena što je najvjerojatnije što se i dogodilo u najnižu ladicu. Jer jednostavno ova prijava se nije mogla odbaciti a ona je krenula od one priče da jedna cesta, a govorimo o cesti Zadar-Gaženica umjesto 200 milijuna je skočila na 442 milijuna a sada smo doznali da tih 442 milijuna je naraslo na 600 milijuna zbog malverzacija sa zemljištem jer se trasa mijenjala, išla je nekom novom trasom zato što je netko prije toga pokupovao zemljište, ali to tada nisam znao pa to u prijavi i nije navedeno. Ta prijava nije mogla biti odbačena zato što sami akteri u prilozima u novinama koje sam također dostavio državnom odvjetništvu jer to nije bio list papira, već jedno dva kilograma različite dokumentacije, sami priznaju da su uzimali materijal sa nelegalnog kamenoloma, da su naplaćivali dvaput odvoz i dovoz materijala sa autoceste. Čak štoviše uračunali su i iskop materijala, a iskopa uopće nije bilo zato što je taj kamen ležao uz autocestu. I oni su se lijepo dosjetili da taj kamen naplate Hrvatskim autocestama za odvoz, da naplate Hrvatskim cestama za dovoz i da još naplate iskop, koji ponavljam, nije bilo. To je sasvim nesporno što i sami akteri u toj priči priznaju. Također nesporno je da je novac za tu cestu dala Hrvatska elektroprivreda, 300 milijuna kuna, iako nikada se nije događalo da jedno državno poduzeće na taj način transferira novac nekom drugom državnom poduzeću, ali to se može relativizirati. Također može se relativizirati, ali to državno odvjetništvo nije niti pokušalo u Zadru da dovede u pitanje napuhvanje pojedinih stavki u troškovniku, gdje su određeni iznosi narasli i za čitavih 100-tinu%. Troškovnik, cjelokupni troškovnik sa konkretnim primjedbama je dostavljen tome državnome odvjetništvu, ali naravno ono ne smatra za shodno da hrvatsku javnost uopće obavijesti što je glede toga napravilo. Neki dan u novinama smo mogli pročitati da prilikom hapšenja vozača jednoga od članova Vlade nije bilo niti uključena policija te županije, zato što se procijenilo da je tamo živo i ne živo uvezano uz političke moćnike. I dozvolite mi da iskažem i svoju sumnju da i ovo državno odvjetništvo pleše takav ples sa nekim političkim moćnicima dolje. Ali pretpostavljam da to nije jedino državno odvjetništvo zato što državno odvjetništvo u nekim slučajevima o kojima sam govorio, politički govorio moram pohvaliti jer su odmah reagirali na ono na što sam ukazao. Što ukazuje da ako postoji volje da se nešto radi profesionalno i korektno, onda će se to profesionalno i korektno napraviti. A da je ovo usamljen slučaj, rekli bi, pa Bože moj, jedan slučaj, nije važno, ispraviti ćemo ga. Ali prošle godine cjelokupna javnost je bila zasipana informacijama, a što govori i Bruxelles, ali ne interesira me europska birokracija, već me interesiraju hrvatski građani kada se govori o visokom stupnju korupcije u javnim nabavama. A najveće poslove je Hrvatska država je dijelila upravo kroz te, kroz natječaje u velikim infrastrukturnim projektima. Govorio sam i sada ću ponoviti i volio bih da se protiv mene podigne kaznena prijava zbog uznemiravanja hrvatske javnosti ako nije točno to što kažem. A ja kažem: Natječaji se namještaju, u natječajima se prenapuhuju cijene, u natječajima sudjeluju određene firme, a nakon što jedna firma dobije posao, sve firme koje su sudjelovale u natječaju dijele te poslove. Konkretno ako postavljate pitanje da li imam dokaze za to. Pa naravno da ih imam. Ovo su službeni podaci poduzeća Autoceste Rijeka-Zagreb, gdje je vidljivo kako je jedan … [[Govornik se ne razumije.]] dobio poslove a nakon toga svi koji su sudjelovali, ostalih 5, 6 firmi koji su na natječaju imali veće cijene na kraju su u tim poslovima sudjelovali. Tu je bila i afera oko nabave opreme za tunele i ostalo gdje jedan firma izgubila posao iako je imala najpovoljniju ponudu, dobila je druga. Ali onda što slijedi? Onda slijedi kompenzacija, ta firma koja je izgubila posao koji je trebala dobiti dobit će drugi posao na autocesti Zagreb-Macelj, čini mi se gdje je ta ponuda od 150 milijuna kuna prihvaćena za 752 metra autoceste, a ponuda od 74 milijuna kuna nije prihvaćena, odbačena je. Nezahvalno je ući u sukob sa političkim vrhom. Ali ja ovdje postavljam pitanje, da li će sada uoči lokalnih izbora, to je vrlo ozbiljno pitanje, da li će Vlada praviti pritiske na državno odvjetništvo da ka kvisko iz ladica izvlači određene predmete protiv možda politički nepoćudnih kandidata. A zašto? Zato što su pojedini državni odvjetnici svo vrijeme politički taktizirali i određene nezahvalne političke prijave stavljali u najnižu ladicu. Pa budući vrijeme polako istječe ja bih ako ništa drugo molio, uvjeren da ipak idemo iako sporo ali ka tome željenome cilju da Državno odvjetništvo kao i ostale institucije trebaju biti u službi svih građana a ne pojedine političke opcije da ćete mi, da ćete dati nalog svojim ljudima da konačno odgovore na ovo moje jednostavno pitanje što je sa tom famoznom zlatnom cestom «Zadar-Galženica»? Hvala.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Neda Klarić. Ispravak netočnog navoda. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici. Evo ispravit ću nekoliko u čitavom nizu netočnih naloga gospodina Pančića. Netočno gospodine Pančić da se natječaji namještaju, netočno da se dijele poslovi. Netočno, tamo živo i neživo uvezano uz političke moćnike. Svi znademo jako dobro što, na što nas obvezuje Zakon o javnoj nabavi? Svi znamo jako dobro što smo po tom istom zakonu i po nizu drugih zakona koje je upravo donesao ovaj Hrvatski sabor donijeli, a kad govorimo o povjerenstvima i što u konačnici moramo odraditi? Što su procedure? A jednako tako evo moram, dozvolite još gospodine potpredsjedniče kazati, da sam sretna evo što i naše lokalne zajednice, lokalne sredine napreduju tako čvrstim koracima prema naprijed. Hvala.
Hvala. I imamo dvije replike. Prvo je uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Kaže se kolega Pančiću saborski zastupnici poslali kaznenu prijavu a Državno odvjetništvo u Zadru nije reagiralo. Pa šta se čudite? Šta se čudite kolega Pančiću kad bi to Državno odvjetništvo da je reagiralo moralo doći do ministra Kalmete. A nemojte se čuditi što nije reagiralo kad su saborski zastupnici upozorili na nešto. Pa Predsjednik Republike je upozorio. Nije to Stazić ispred CharlIVAN JARNJAK:-ja govorio. Predsjednik Republike deset puta kaže da je nabava kamiona u MORH-u korupcijska i da ju treba ispitati. Četiri godine traju izvidi oko toga, četiri godine. A vidite kako završava? Da kolegica Nada Klarić kaže da nema veze to što govori Predsjednik Republike, to što govorite vi. Nema veze. Natječaji se ne namještaju. I to je tako zato što to kaže Nada Klarić. Eto to je to. To je dokaz [[Upadica: Neda.]] Neda.
Ja bih vas molio uvaženi zastupniče ovo je Sabor. Kao što vi imate pravo reći jednu stranu tako kao veliki demokrat dozvolite pravo i drugoj strani da kaže ono što misli da treba reći. Prema tome koliko argumenata to će prosuditi oni koji nas slušaju, a i državni odvjetnik koji ovdje sjedi. Imamo odgovor na repliku uvaženi zastupnik Ivica Pančić.
I ja sam sam sebi kolega Staziću postao dosadan što ponavljam nešto što je opće poznato. To govori ministar, novi ministar pravosuđa, to govori novi ministar unutarnjih poslova, to govori novi ravnatelj policije, to govori i taj nesretni Bruxelles ali vidite, ali vidite da je potrebno ponavljati zato što postoje još i saborski zastupnici koji vjeruju da živimo u idealnome, krasnom društvu u kojem nema nezakonitosti. Ako ih ima onda o njima ne treba govoriti jer nije zgodno ukazivati na nepravilnosti. A ja postavljam pitanje a zbog čega saborski zastupnici služe? Među ostalim i radi kontrole izvršne vlasti. Hvala.
Zahvaljujem. Mogu samo reći da osobno imam vrlo neugodno iskustvo kad je u pitanju takve optužbe pa i ovdje u Saboru mi je bio skinut imunitet u jednom kaznenom tzv. tijelu, javno osramoćen da bi nakon dvije godine Državno odvjetništvo konstatiralo da nema nikakvog kaznenog djela. To, zato vas upozoravam kod, kod nastupa u javnosti iznosite argumente, a ne samo opća zapažanja jer to može biti vrlo opasno. I imamo drugu repliku uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Poslovanje s državom zato što je država i dalje najveći poslodavac ali jednako tako i jedinice lokalne samouprave najveće su izvorište svake vrste kriminaliteta i upletenosti politike i kartela raznih mafijaških organizacija. Na to upozorava ne nesretni Bruxelles nego mi smo nesretni jer počesto ono što bi trebali ispraviti to prikrivamo a čime bi se trebali dičiti to osuđujemo. To je naš problem i naša nesreća i naš istočni grijeh koji nikako da prevladamo. Prema tome osnovni problem je ovdje kako to na «prima facia», na prvi pogled sve je jasno. Posao je dobio najbolji ponuditelj sa najjeftinijom ponudom, a ta njegova najjeftinija ponuda je skuplja najmanje dva, tri puta nego što se takva roba može kupiti u svakom dućanu. Da ne govorimo onda o uslugama i o izgradnji. I kako to da promjenom vlasti odjedanput te cijene su skočile 30%, a sve je u redu. Posao dobio najbolji ponuditelj. A oni koji su dali skuplju cijenu pristaju raditi kao podizvođač. Pa ako to nije jasno, ako to nije vidljivo onda što je? I što dalje? Sada se bratija očito posvađala. Manje je državnog novca, država će manje poslovati s tim i takvima. Manje će biti javnih natječaja pa je onda borba za plijen veća i nastalo je nesloge među njima pa su onda odjedanput rapidno i cijene i u ovom sektoru o kojem govorite pale. Pa to je toliko, to je slijepo vidljivo. A nama očito nikome ovdje nije. Ni gospođi Klarić koja kaže da mi nemamo tu problema s javnom nabavom jer imamo zakon. To je jedan novi prilog pravnoj misli u Hrvata.
I odgovor na repliku uvaženi zastupnik Ivica Pančić.
Ja za razliku od premijera Sanadera ne mislim da smo u banani ali mislim da je stanje ozbiljno i da ima još šanse da se ono popravi. Ali ne smijemo zatvarati oči. Kolegice rekli ste o natječajima kako se postiže veća cijena od planirane? Pa normalna Vlada kada bi vidjela da po natječaju se prekoračuje iznos osiguranih sredstava bi taj natječaj poništila, ali naši ministri kažu: «Natječaj je bio i radi se o iznimno zahtjevnom terenu.» To onda je iznimno zahtjevan teren u Slavoniji, iznimno je zahtjevan teren u Dalmaciji. Svugdje je iznimno zahtjevan teren. A činjenica je da su cijene skočile i za 100%. I kada se govori da govorim na osnovi općega zapažanja, to nije opće zapažanje. Ovdje su papiri. Ovdje su papiri kako su poslovi dijelili. Ali to nije posao vas potpredsjedniče mene osim što ćemo ukazati. To je posao nadležnih tijela koji bi trebali ovo uzeti u razmatranje i dati odgovor. Ne za dvije godine već što prije to bolje. Hvala.
Zahvaljujem. I još jedna prijava za pojedinačnu raspravu, uvaženi zastupnik Vladimir Šišljagić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodinu potpredsjedniku Hrvatskog sabora, uvaženi glavni državni odvjetniče, kolegice i kolege. Pa evo možda je šteta što ovo izvješće se nije našlo na dnevnom redu Hrvatskog sabora prije kojih 2 mjeseca, tamo negdje u rujnu. Ja vjerujem da bi i rasprava u Hrvatskom saboru pa bila malo drugačija. Zašto to kažem? Pa onda vjerojatno ne bi ovdje u Hrvatskom saboru čuli niti da ima organiziranog kriminala, niti da ima mafije u Hrvatskoj. Jer prije samo dva mjeseca u Hrvatskoj barem je to hajmo kazati na službenoj razini teško bilo onima koji obnašaju vlast priznati da u Hrvatskoj ima organiziranog kriminala, kamoli mafije. A prije samo mjesec dana smo odjednom govorili o terorizmu, odjednom smo slušali kako se govori o terorizmu, mada ja osobno mislim da je to malo pretjerani izraz terorizam za ono što se dogodilo. Ali činjenica evo nakon 2 mjeseca mi imamo velikih problema. Imamo problema vezano za organizirani kriminal, imamo problema vezano za mafiju. Odjednom možemo od najviših državnih dužnosnika čuti povezanost mafije sa gospodarstvom, ali i povezanost mafije sa pojedincima u politici. I nešto se očito jako, jako promijenilo. Točno je da netko je to rekao ovdje za govornicom kada gledamo ovo izvješće Državnog odvjetništva za 2007. godinu onda statistički je ono se može svesti, može kazati da je to odlično odrađen posao. Uporno govorimo kako su tri stupa vlasti: izvršna, zakonodavna i sudska, sudbena vlast kako su neovisni. Govorimo i tako bi to trebalo biti da je glavni državni odvjetnik i Državno odvjetništvo potpuno neovisno od politike. A da li je to tako? Da li smo mi donijeli zakonske regule ovdje u Hrvatskog saboru da glavni državni odvjetnik zaista od aktualne politike može biti neovisan. Pa mi smo ti ovdje u Hrvatskom saboru koji glasuju za, odnosno biraju glavnog državnog, imenuju glavnog državnog odvjetnika većinom glasova nazočnih. Da li želimo neovisnog glavnog državnog odvjetnika i neovisno državno odvjetništvo, zaista neovisno, ne pozivajući se na zakone i na brojne zapravo iskaze da je odvjetništvo, da je sudstvo neovisno. Da li je to stvarno tako ako većina ovdje u Hrvatskom saboru glasuje i imenuje glavnog državnog odvjetnika? Ako većina u ovom Saboru imenuje ustavne suce, onda jednostavno ja dopustite mi da kao laik u pravosuđu, kao liječnik postavim u najmanju ruku dvojbu u neovisnost i glavnog državnog odvjetnika i primjerice ustavnih sudaca. Govorim o neovisnosti politike, jer je činjenica da i glavni državni odvjetnik i suci Ustavnog suda pa i Državno sudbeno vijeće ovdje se biraju u Hrvatskom saboru većinom ruku. Dakle, ne primjerice možda dvotrećinskom većinom, nego većinom nazočnih. Prema tome, izvršna vlast neovisno od toga da li je ona lijeva ili desna u toj poziciji diktira većinom ruku u Hrvatskom saboru tko će biti glavni državni odvjetnik, tko će biti suci Ustavnog suda i tko će biti članovi Sudbenog vijeća. I to je činjenica. Prema tome, o takvoj neovisnosti glavnog državnog odvjetnika, jer je ovo tema današnje rasprave ne možemo govoriti, a mogli bi govoriti da se primjerice većina opet kažem neovisno da li je to većina lijeva ili desna odluči pa predloži ovom Hrvatskom saboru primjerice izmjene i dopune zakona kojim bi se išlo u pravcu da se u dijelu sudbene vlasti, odnosno u dijelu koji govori o izboru glavnog državnog odvjetnika on bira i imenuje dvotrećinskom većinom u Hrvatskom saboru. No, vratimo se malo prije je bilo pozivanje na zakone i govora o tome kako se mora raspisati javni natječaj, kako postoje kriteriji za javni natječaj kao ispravka netočnog navoda čini mi se. Na stranu, nije to bio netočni navod i radilo se o povredi Poslovnika. Kada govorimo o javnoj nabavi činjenica da je upravo mogućnosti za najveću korupciju sada u ovom trenutku u javnoj nabavi. Bilo je toliko nezakonitih radnji, bilo je toliko spornih događanja povijesno gledajući od prije 18 godina, prvo ratno profiterstvo, pa onda ona nesretna pretvorba i privatizacija, pa evo sada imamo i javnu nabavu. Da li Državno odvjetništvo na nižim razinama reagira na dvojbene stvari u javnoj nabavi kada se radi o milijunskim iznosima? Mogu se složiti tim da u pojedinačnim slučajevima odreagira. Ali ne da ne odreagira dovoljno. Ako je problem javna nabava, ako ja kao zastupnik u Hrvatskom saboru ili bilo tko od nas, a pretpostavlja se da zastupnik Hrvatskog sabora ima nekakvu i odgovornost i prema samom sebi i prema onima koje zastupa. Ako kaže javno na tiskovnoj konferenciji, ovdje evo u Hrvatskom saboru da jedan javni natječaj u najmanju ruku je dvojben, da su kod njega ispoštovane zakonske regule sukladno Zakonu o javnoj nabavi, a da se radi o milijunskim vrijednostima, pa to je u najmanju ruku barem nekakav motiv da onaj odvjetnik, da li se radi o općinskom državnom odvjetništvu ili županijskom državnom odvjetništvu, svejedno odreagira da se zainteresira da vidi da li tu ima elemenata nekakvog kaznenog djela, pa onda slažem se i javno kaže gospodine zastupniče, vi niste bili u pravu. Gospodine zastupniče, vi ste širili neistine, dezinformacije i jednostavno niste bili u pravu, niste govorili istinu. Zbog čega ja to sada govorim? Bezbroj puta sam i u Slavoniji i Baranji i u Osijeku upozoravao upravo na javnu nabavu i nedavno. I nedavno sam govorio o izravnim pogodbama milijunske vrijednosti aktualne gradske vlasti u Gradu Osijeku. O tome, o izravnim pogodbama objavljenim u "Narodnim novinama" kroz javni natječaj gdje nije bilo ni jednog jedinog razloga za izravnu pogodbu. O nabavci opreme, primjerice za svjetsko prvenstvo u streljaštvu koje se održava, nedavno je izašla izravna pogodba 8 milijuna kuna. Je, govorio sam i da ovakva situacija vezana za sigurnost, vezano za organizirani kriminal, govorio sam i o tome da nema organiziranog kriminala i mafije bez umiješanosti pojedinaca i politike. No, vratimo se na javnu nabavu. Umjesto da općinski državni odvjetnik se zainteresira o čemu se zapravo radi, napiše možda nekakvu prijavu ili inicira nekakvu istragu o svemu tome. Ne, on čita trač rubrike. Nedavno sam, gospodine državni odvjetniče po drugi puta bio na obavijesnom razgovoru. Znate zašto? Zbog izjave kako ja vjerujem da će jedan sudski postupak biti okončan za nekoliko mjeseci i što ja vjerujem da će u tom sudskom postupku netko biti oslobođen. Evo, po druga puta ja na obavijesni razgovor idem. A oni koji posjećuju u zatvoru političari na lokalnoj razini, istaknuti dužnosnici grada Osijeka u zatvoru one koji su osumnjičeni za gospodarski kriminal, o tome Državno odvjetništvo …
Privedite kraju.
… ni jedne jedine riječi. Evo završiti ću. Dakle, mislim da izvješće o radu Državnog odvjetništva statistički jako dobro izgleda, ali kada se zagrebe ispod površine, kada se to spusti na lokalne razine …
Završite. Hvala lijepo.
… na lokalne razine. Hvala i vama gospodine potpredsjedniče, tada ne mogu biti zadovoljan radom Državnog odvjetništva jer mislim da su ipak to stručni i sposobni ljudi, a uzrok vidim u djelovanju, upravo djelovanju politike.
Zahvaljujem. Da vam samo velim da smo mi našeg državnog odvjetnika imenovali 3.3.2006. godine. U dvorani je bilo 98 zastupnika, 97 je bilo za, 1 je bio suzdržan. Samo toliko da se zna kako je naš državni odvjetnik izabran. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Ja bih teško mogao se složiti, iako razumijem naravno i argumente i objašnjenje kolege Šišljagića, kao i svih nas sa brojem otkrivenih ili neotkrivenih ili gonjenih, u najmanju ruku suspektnih poteza, posebno kada je riječ o lokalnoj samoupravi. Međutim, ja ne vjerujem da za sam način izbora, da bi on mogao u nekoliko radikalnu promjenu izvršiti unutar ovoga sustava, u smislu njegove veće neovisnosti. Ne vjerujem da je to moguće. Mi daleko više moramo napraviti na jačanju civilnog društva, na jačanju opće, da tako kažem kontrole, opće stvaranje jedne klime, sve ono o čemu se govori kako se korupcija suzbija. Ali ono što mene brine je činjenica da 1 400, ako se ne varam ljudi radeći u Državnom odvjetništvu prečesto prolaze ili se to nama barem tako čini jer nemamo uvijek kao građani feedback, preko pojava koje bodu u oči. U Gradu Sisku niti jedan jedini projekt nije prošao bez sjene koja je legla na njega zbog ili nepoštivanja natječaja ili enormnih iznosa koji se naknadno utvrđuju u tim natječajima. Primjer najnoviji sportske dvorane koja je projektirana tako da Siščani plate 460 milijuna kuna kroz 20 godina, koju dobivaju partneri Hypo banke, a Grad Sisak Hypo banki daje svoj novac, odnosno novac građana 360 milijuna na čuvanje i gradskih tvrtki, da se ustanovi da je 30 milijuna kuna potrebno nepredviđenih za saniranje smetlišta koje je tu bilo i tako dalje i zanima me hoće li Državno odvjetništvo zagrebati po tome jer nismo mi ovdje građani sad zaduženi da i ispitujemo je li sve što je trebalo napraviti po zakonu ili nije napravljeno. Dakle, ja ne mislim često puta da iza toga stoji sasvim konkretna sprega ovih ili onih, ali je to moguće, ali je to još više moguće izbjeći ako se stvori klima koja će …
Zahvaljujem. Isteklo vam je vrijeme. Hvala lijepa. I odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Vladimir Šišljagić. Izvolite.
Hvala lijepo. Dakle, ne bih zasigurno promijenilo, ali promijenilo bi dojam sam izbor. Ovo što kolega Jarnjak, potpredsjednik Hrvatskog sabora govori, pa nije moja primjedba išla na gospodina Bajića i na njegov izbor. Moja sugestija je bila načelne naravi, dakle da je to moguće gospodine Jarnjak i na takav način izvršiti izmjenu i dopunu zakona.
Sa predsjedavajućim ne možete polemizirati. Nastavite sa replikom.
Ispričavam se, ispričavam se. Dakle, načelne je prirode. To bi bio možda jedan od dobrih stvari vezano za imenovanje, i ne samo imenovanje glavnog državnog odvjetnika. Što se tiče u nastavku na ovaj odgovor. Dakle, imali smo mi u Osijeku, evo javno-privatno partnerstvo ono vezano za nastavnu športsku dvoranu prvo 850 milijuna, pa sada je 170 milijuna, pa nikoga da to zainteresira na način da javnosti prezentira, pa dobro što je to zapravo bilo, pa vojni kamioni, pa 4 godine se o vojnim kamionima priča i o nezakonitim radnjama vezano za vojne kamione. Izravne pogodbe sam u raspravi spomenuo, ja sam koliko puta upozoravao na upravo kršenje Zakona o javnoj nabavi. Da ne govorimo o "Brodosplitu", "Maestru", o "Liburniji", o "Sunčanom Hvaru", o svemu onome što se dogodilo, a još uvijek da javnost nezna detalje, zbog čega nezna i zašto su toliko kasnile kaznene prijave i vođenje određenih sudskih sporova u onom manjem dijelu. O tome sam govorio. Hvala gospodine potpredsjedniče.
Želi li državni odvjetnik uzeti riječ? Da. Uvaženi Mladen Bajić, glavni državni odvjetnik. Izvolite.
Gospođe i gospodo zastupnici. Bila mi je čast, iako ne uvijek zadovoljstvo čuti ovo što govorite o izvješću Državnog odvjetništva i siguran sam da će puno toga biti uvaženo u sljedećem razdoblju pa makar tko pisao ovo izvješće. Doista statistički podaci o radu Državnog odvjetništva su dobri, odlični i to ste dobro primijetili. Ali iz upravo ovih negativnih primjedbi većeg očekivanja u radu Državnog odvjetništva ja shvaćam nešto drugo. Ja shvaćam da je to ustvari povjerenje u Državno odvjetništvo, jer Državno odvjetništvo bi faktički trebalo riješiti manje-više sve probleme ili bar imati opći nadzor za svim. E za sada to još nije uloga Državnog odvjetništva i to po ustavnoj definiciji, a niti po definiciji Zakona o Državnom odvjetništvu. Naravno da smo mi odgovorni za sve ono što se u kaznenoj oblasti ne napravi ili dogodi, a isto tako i na zaštiti državne imovine. Međutim uvodno sam kazao nekoliko riječi o tom lancu državne represije i stojim iza toga i dalje. Tvrdim da bi postigli rezultate uključujući Državno odvjetništvo i ne samo da nije samozatajno nego vjerujte mi, mi smo sebi najveći kritičari, puno veći nego što ste vi danas bili ovdje, bez obzira tko se javio danas za riječ. Ali tvrdim odgovorno i iza toga stojim, da dok cijeli lanac represije ne bude uspostavljen onako kako se to očekuje, niti Državno odvjetništvo ne može imati one rezultate kakve smatraju i najgori kritičari, to budite sigurni. A što se tiče utjecaja politike na rad Državnog odvjetništva, govorim prije svega o sebi, takvog utjecaja nemam niti ću ga imati dok sam na ovom položaju, budite sigurni u to. To odgovorno tvrdim. E sada, još nekoliko riječi o tome kako ovo izvješće treba izgledati. U Zakonu o Državnom odvjetništvu kaže se u članku 4. da izvješće Državnog odvjetništva Hrvatskom saboru treba sadržavati podatke o radu o pravnoj problematici, o stanju kadrova i prijedlozima za unapređenje rada. Mi smo se trudili, ne tvrdim da smo to dobro napravili, trudili smo se da ispunimo sve ove zakonske uvjete i ono što se od nas traži prema Zakonu o Državnom odvjetništvu. Nisam siguran da smo u tome uspjeli, kažem pokušali smo napraviti sve što smo najbolje mogli napraviti i ono predstavlja Izvješće o radu tih 500 i nešto državnih odvjetnika odnosno zamjenika koji rade na tome. Od toga pola otprilike ili malo više od polovice na kaznenim predmetima, a druga polovica na građanskim predmetima. Što radi državno odvjetništvo i u kakav mu je sadašnji položaj u odnosu na rad policije? Točno je da u pojedinim konkretnim predmetima, konkretnim predmetima u kojima zajednički radi policija i Državno odvjetništvo ono usmjerava rad policije, samo u konkretnim predmetima u kojima zajednički radi. Da je to tako govori i podatak o kojemu je govorio uvaženi zastupnik Ostojić kada je rekao da postoji protokol o suradnji. Sljedeći zakon koji se u sljedećih nekoliko mjeseci trebao donijeti u Hrvatskom saboru, riješiti će to pitanje počevši od novog Zakona o kaznenom postupku, ali posebice Zakonu o policijskim ovlastima u kojem doista prvi puta će biti postavljena pozicija i državnog odvjetnika i policije u radu na konkretnim predmetima i znati će se tko, kada i zašto preuzima odgovornost. Državno odvjetništvo nije i ne može preuzeti odgovornost za podnesene kaznene prijave, to vam odgovorno tvrdim. Državno odvjetništvo nije tijelo općeg nadzora jer ne šeta gradom ovih 200 ljudi ili 300 koliko ih ima u kaznenim odjelima i kontrolira što se tamo događa. Sama činjenica da je Državno odvjetništvo po svom sustavu rada involvirano u rad brojnih državnih tijela u smislu da od njih nešto traži, s njima surađuje sve u cilju boljeg kaznenog postupka ili rada na zaštiti državne imovine, ne znači da preuzima odgovornost za njihov rad. O tome morate voditi računa. Odgovorni smo za ono što mi radimo, ali ne i za rad drugih. Pažljivo iščitavanje naših izvješća moglo se i ranijih godina utvrditi što smo predlagali, pogledajte, prekontrolirajte, ne lažem nikad, a pogotovo ne u Hrvatskom saboru, kakvi su bili naši prijedlozi, što smo o tome govorili. Naravno svi zajedno sinergijski moramo postići to da se promijene zakonodavni okviri, da se kadrovski ojačaju svi oni koji se bave otkrivanjem kaznenih djela, progonom kaznenih djela, suđenjem itd. Ali mora vas zabrinuti podatak da svake godine iz Državnog odvjetništva ali jednako tako i sudova, odlaze brojni ljudi na druga bolja mjesta, ne samo plaćena, nije samo stvar u novcu vjerujte mi, ja mislim da prije svega nije stvar u novcu nego u nečem drugom. Ljudi koji rade u Državnom odvjetništvu, većina njih pošteno i savjesno to rade, preuzimaj na sebe odgovornost društvenu vjerujte mi, razmišlja o tome kako doskočiti svim mogućim zamkama i kako procesuirati predmet za kojeg znamo da su ga počinili, ali nemamo dovoljno dokaza. To su frustracije koje veoma teško ljudi podnose, uključujući i mene. Javna nabava. Moram spomenuti javnu nabavu. Javna nabava je doista percepcija i hrvatske javnosti pa i nekih drugih, da u javnoj nabavi ima kriminala. Točno, percepcija je. Vezano za to osim kaznene prijave koju spominje uvaženi zastupnik Pančić i koju ću ja provjeriti u nekoliko sljedećih dana i o tome ga izvijestiti obzirom da je podnositelj, ali isto tako i sve one druge koji su podnositelji prijave ili ih interesira postupanje u pojedinim predmetima, mogu zatražiti direktno od nas ili preko Ministarstva pravosuđa zavisno od toga u kakvoj se poziciji javljaju. Što se tiče javne nabave mi smo prošle godine, upravo ove 2007. o kojoj je izvješće danas na dnevnom redu, zatražili sastanke sa svim službama koje se bave javnom nabavom, sa prvostupanjskom komisijom, sa drugostupanjskom komisijom u javnoj nabavi čija ste izvješća neki dan ovdje pred Hrvatskim saborom. Pitajte me jesu li ikada ikakvu kaznenu prijavu ili informaciju o sumnjama u javnoj nabavi podnijeli Državnom odvjetništvu? Nisu nikad. Tako da odmah znate. Osim pojedinačnih informacija iz medija ili uvaženog zastupnika Pančića. Što se tiče konkretnih predmeta ja o njima doista ovdje ne mogu govoriti obzirom da su predmeti još uvijek su ili su … [[Ne razumije se.]] ili nisu nikad ni informirani, govorim o njima. Ali kažem svi oni koji su zainteresirani za predmet pogotovo saborski zastupnici, mogu dobiti informacije zavisno o svom položaju i ulozi u svemu tome. Što se tiče organiziranog kriminala i korupcije, doista u radu USKOK-a u posljednjih nekoliko godina postignuti su bitni napredci pa čak i više nego što smo u datom trenutku i očekivali. Nekoliko operativnih akcija koji su izvedeni u sedmoj pa i osmoj godini, po našem mišljenju su dali jako dobre rezultate pa čak i ova zadnja operacija koja je doživjela puno kritika u javnosti, a i danas je netko spomenuo zašto samo studenti presude. Zato što se presude donose u istrazi nagodbom. Pravi postupak će početi tek onda kad bude podignuta optužnica, a nama presude i nagodbe u ovoj fazi postupka jako puno znače da bi završili premet upravu uspješno i da bi optužnica bila jaka i potkrijepljena argumentima, priznanjima itd. Što se tiče reagiranja na pritiske državnog odvjetništva od strane javnosti itd., ne reagiramo na pritiske ljudi, reagiramo na činjenice i dokaze. Samo kaznene prijave potkrijepljene činjenicama i dokazima koje mogu biti argumentirane i sa temeljem kojih možemo na sudu polučit rezultat i uspjeh su za nas relevantne. Sve drugo nije bitno. Hvala.
Zahvaljujem. I zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu uvjeti. Nastavljamo u 15 sati sa 7. točkom Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstava osiguranih u državnom proračunu itd. Želi vam svima dobar tek.
Šesto, Godišnje izvješće o radu Državnih odvjetništava u 2007. godini, Podnositelj: Državno odvjetništvo Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje zaključak sukladan prijedlogu saborskih radnih tijela koji glasi: "Prihvaća se Godišnje izvješće o radu Državnih odvjetništava u 2007. godini". Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovo izvješće je prihvaćeno većinom glasova 76, glasova za, 3 suzdržana i 34 protiv. Molim? Molim vas. Dajem na traženje zastupnika. Dajem na glasovanje zaključak sukladan prijedlogu saborskih radnih tijela koji glasi: "Prihvaća se Godišnje izvješće o radu Državnih odvjetništava u 2007. godini". Povredu Poslovnika traži gospodin Lesar. Izvolite.
Gospodine predsjedniče. Prema članku 230. Poslovnika nakon utvrđivanja rezultata glasova, ne može se ponovno glasati. … [[Upadica se ne razumije.]] Je, je, rečeno je rezultat glasovanja.
Nije bilo još utvrđeno jer je zastupnik intervenirao na vrijeme pa tako možemo smatrati da nije bilo tog prvog glasovanja, pa ja prema tome stavljam ovaj prijedlog na glasovanje. Molim, uključimo se. Glasujmo. Rezultat? Izvješće je prihvaćeno većinom glasova sa 78 glasova za, ništa suzdržanih i 37 protiv.
Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sjednicu. Na dnevnom redu je - Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstava osiguranih u Državnom proračunu Republike Hrvatske za 2007. godinu za potrebe nacionalnih manjina Predlagatelj je Vlada. Raspravu su proveli Odbori za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za Hrvate izvan Republike Hrvatske, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Državni tajnik Središnjeg državnog ureda za upravu Antun Palarić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Nakon što je Hrvatski sabor donio Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina, hrvatska Vlada i sva tijela državne uprave prionula su primjeni toga zakona i pred vama je Godišnje izvješće za 2007. godinu koje je sastavljeno prema metodologiji koja je utvrđena na raspravi i nakon rasprave za Godišnje izvješće za 2007. godinu. Mi u izvješću utvrđujemo, a to nam priznaje i Međunarodna zajednica u progress reportu da je na polju zaštite prava nacionalnih manjina, na polju primjene Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina postignut napredak u svim njegovim segmentima. Naravno, cilj potpunog ostvarenja Ustavnog zakona još nije dostignut, to je jedan proces koji je iako u završnoj fazi, ali ipak treba vremena kako bi se do kraja na maksimalan način zaštitili pripadnici nacionalnih manjina. U ovom izvješću na cijelih 249 stranica navedeno je detaljno o kojim pravima se radi, koja su postignuća postignuta i napose, o utrošku sredstava za primjenu Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Stoga se vidi kako Hrvatska država nije štedila ni trudila ni novaca kako bi u cijelosti ili u maksimalno ostvarila prava pripadnika nacionalnih manjina koji proizlaze iz ustavnog zakona. Bilo bi pretjerivanje kada bih obrazlagao vama, cijenjene zastupnice i zastupnici, svaku pojedinu stavku i svaki navod iz ovog izvještaja, jer bi to oduzelo puno vremena. Samo ću naglasiti da je Vlada, postupajući po zahtjevu Hrvatskoga sabora, još prije ljeta utvrdila konačno izvješće i uputila ga rano sa namjerom da ono bude ranije razmotreno i izvješće za 2008. također ćemo u prvom dijelu godine kada sumiramo sve podatke svih tijela, osobito izvješća jedinica lokalne i područne samouprave, napravit ćemo ga, dostavit ćemo ga Hrvatskom saboru kako bi i kroz raspravu o izvješću mogli i dodatno intervenirati na polju zaštite nacionalnih manjina. Ja branim cjelovito izvješće, ali naglasak ću staviti na aktivnosti Središnjeg državnog ureda za upravu, dakle stvorili smo pretpostavke za registraciju i slobodno djelovanje Vijeća nacionalnih manjina, predstavnike nacionalnih manjina, osigurali smo zastupljenost u predstavničkim tijelima, izvršnim tijelima, donijeli smo sve zakone koji moraju osigurati zastupljenost. I nakon sljedećih lokalnih izbora u izvršnim tijelima dakle jamčimo u sredinama gdje pripadnici nacionalnih manjina imaju pravo na razmjernu zastupljenost, najmanje zastupljenost na razini zamjenika gradonačelnika ili zamjenika općinskog načelnika, ukoliko već kroz same izbore nije izabran načelnik. Poseban naglasak trebam staviti na provedbu Nacionalnog programa za Rome. To je problem cijele Europe i Hrvatska u tom dijelu ulaže velike napore i detaljnost izvješća što je sve poduzeto i koji su rezultati u primjeni toga programa ostvareni. Naglasio bih da osim osiguranja sredstava, koje je znatno više nego godina prije i institucije, državna tijela državne uprave dakle Ured za nacionalne manjine, Savez za nacionalne manjine, snažno provodi aktivnosti tijekom cijele godine, a i u drugim tijelima se osnivaju posebne jedinice, organizacione jedinice koje moraju raditi na unapređenju prava nacionalnih manjina pa tako i u Središnjem državnom uredu za upravu. Osnovan je Odjel za nacionalne manjine, izabran je i načelnik, evo ovdje kolega s nama da i on stekne dojam kako se o ovom važnom problemu raspravlja u Hrvatskom parlamentu. Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici, mi ćemo pažljivo saslušati primjedbe i prijedloge za sastav izvješća za ovu godinu i za smjer daljnjeg unapređenja prava nacionalnih manjina, a vas molimo da ovo izvješće prihvatite. Hvala lijepo.
Hvala. Izvjestitelji odbora. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. U ime odbora gospodin zastupnik Deneš Šoja. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Državni tajniče, predstavnici Vlade. Odbor za ljudska prava i nacionalnih manjina razmatrao je na 13. sjednici Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstava osiguranih u Državnom proračunu Republike Hrvatske za 2007. godinu za potrebe nacionalnih manjina. Ovo izvješće Vlada Republike Hrvatske dostavila je predsjedniku Hrvatskoga sabora aktom od 17. srpnja ove godine. Odbor je izvješće razmatrao kao matično tijelo sukladno članku 71. Poslovnika Hrvatskoga sabora. U raspravi je konstatirano da izvješće pokazuje da su tijekom 2007. godine uloženi značajni napori u provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina, što se ogleda kako u povećanom izdvajanju sredstava u državnom proračunu za potrebe nacionalnih manjina, tako i u brojnim aktivnostima koje su Vlada i druga državna tijela poduzela u cilju njegove provedbe. Naglašeno je međutim da je još uvijek primjetna razlika između normativnih rješenja i proklamirane politike s jedne strane i onoga što se u praksi ostvaruje te da je stoga u narednom razdoblju potrebno da sva nadležna tijela, kako i na državnoj tako i na lokalnoj i područnoj županijskoj razini pojačaju aktivnosti kako bi se politika manjinskih prava dosljedno u praksi provodila. Pri tome je istaknuto da praksa provođenja Ustavnog zakona kao i činjenice iznijete o razmatranom izvješću iskazuju, ukazuju na to da se u narednom razdoblju osobita pozornost treba posvetiti otvaranju teškoća u ostvarivanju ovih manjinskih prava. Službena uporaba jezika i pisma nacionalnih manjina, pristup sredstvima javnog priopćavanja, zastupljenost manjina u izvršnim i upravnim tijelima, zastupljenost nacionalnih manjina u tijelima državne uprave i pravosudnim tijelima, ostvarivanje uloge vijeća i predstavnika nacionalnih manjina, sukladno Ustavnom zakonu te nastavak intenzivne aktivnosti na ostvarivanju, ostvarivanje nacionalnog programa za Rome i akcijskog plana desetljeća, uključivanje Roma 2005./2015. Kada je u pitanju službena uporaba jezika i pisma nacionalnih manjina upozoreno je na činjenicu koja je i konstatirana i u samom izvješću da uporaba jezika i pisma nacionalnih manjina, pored pravosudnim i upravnim tijelima pokazuje tendenciju opadanja, da je broj zahtjeva za izdavanje dvojezičnih osobnih iskaznica u 2007. godini u odnosu na 06. godinu smanjen, kao i da još uvijek ima jedinice lokalne samouprave koje nisu riješile pitanje zakonom zajamčene dvojezičnosti pri čemu se teškoće ponekad pojavljuju i u sredinama gdje je dvojezičnost već bila uspostavljena kao dugogodišnja tradicija, u zagradi kao npr. (uporaba češkog jezika na području Daruvara). Slično je i sa očuvanjem tradicijskih naziva i oznaka na područjima koje tradicionalno naseljavaju pripadnici nacionalnih manjina. Rečen je da ima slučajeva iako ne u velikom broju, da su izmijenjeni tradicionalni nazivi pojedinih naselja, pa bi u narednom razdoblju trebalo inicirati vraćanje ranijih naziva, ne samo zato što je pravo na očuvanje tradicijskih naziva naselja, ulica i trgova zakonom zajamčeno pravo nacionalnih manjina, već i radi stvaranja ozračja povjerenja i međuetničke tolerancije kao bitne pretpostavke za punu integraciju manjina i očuvanje multietničkog karaktera hrvatskog društva. Ocijenjeno je također da pristup nacionalnih manjina sredstvima javnog priopćavanja još uvijek nije zadovoljavajući posebno kada su u pitanju elektronički mediji. Prisutnost informacija na jeziku i pismu nacionalnih manjina u javnim medijima na većini manjinskih jezika je minimalna, tako da se moraju uložiti dodatni napori sukladno Ustavnom zakonu i preporukama Vijeća Europe o primjeni Europske povelje o regionalnim i manjinskim jezicima. Što se tiče prava nacionalnih manjina na zastupljenosti u izvršnim i upravnim tijelima jedinica lokalne i područne samouprave istaknuto je da su Izmjenama i dopunama zakona o lokalnoj i područnoj, regionalnoj samouprave, te donošenjem Zakona o službenicima i namještenicima u lokalnoj i područnoj samoupravi ove godine stvorene sve zakonske pretpostavke za rješavanje toga problema. Ostaje da se kroz nadzor lokalne samouprave koja je u djelokrugu središnjeg tijela državne uprave u najkraćem roku utvrdi koje općine, gradovi ili županije nisu ta pitanja uredila svojim normativnim aktima, a na što su po zakonu obavezne, te da se u tom smislu poduzmu potrebni koraci. Novi lokalni izbori koji se održavaju u svibnju iduće godine, po mišljenju odbora prigoda su da se uskoro ovo manjinsko pravo u praksi ostvari. U vezi sa nedovoljavajućom zastupljenošću nacionalnih manjina u tijelima državne uprave i pravosudnim tijelima, u raspravi je naglašeno da je donošenjem odgovarajućih normativnih akata stvoren cjelovit pravni okvir i da je sada u pitanju poduzimanje konkretnih mjera da se taj problem čim prije riješi. Kako bi se postigli potrebni koraci, planove prijema u službu, natječaje i imenovanja u okviru pravosudnih tijela i tijela državne uprave trebalo bi kontinuirano pratiti i nadzirati njihovu realizaciju. Ocijenjeno je da je za rješavanje svih naprijed spomenutih problema iznimno značajno što je formiran poseban odjel za nacionalne manjine u okviru središnjeg državnog ureda u čijem su djelokrugu poslovi koji se odnose na manjinske izbore i izbore za vijeća i predstavnike nacionalnih manjina, nadzor nad statutima općina, gradova i županija u dijelu koji se odnosi na manjinska prava, te praćenje zapošljavanja pripadnika nacionalnih manjina u tijelima državne uprave i lokalne i područne samouprave. Razmatrajući funkcioniranje Vijeća nacionalnih manjina, članovi odbora ocijenili su da je njihov rad još uvijek daleko od onog kako je to zamišljeno Ustavnim zakonom. Iako je velik dio izvješća posvećen upravo vijećima nacionalnih manjina izraženo je mišljenje da nedostaje analiza uzroka uočenih problema. Ta vijeća su zamišljena kao savjetodavna tijela sastavljena od izabranih predstavnika nacionalnih manjina radi sudjelovanja manjina u javnom životu i upravljanju lokalnim poslovima. U izvješću nema dovoljno podataka o tome u kojoj su mjeri vijeća koristila svojim ustavnim zakonom utvrđeno pravo da predlažu mjere za unaprjeđenje položaja nacionalnih manjina u kojoj su mjeri bila uključena u rad tijela lokalne samouprave te jesu li ih ta tijela konzultirala u postupku donošenja akata kojima se uređuju pitanja od interesa za nacionalnu manjinu. Činjenica je, kako je i u raspravi naglašeno, da teče već i drugi mandat ovih manjinskih tijela, te da je krajnje vrijeme da se razjasni u čemu je problem. Nedostatak potrebnih materijalnih, financijskih pretpostavki za rad, nesnalaženje ili izostanak interesa, bilo na strani vijeća, bilo na strani lokalne samouprave. Kada je u pitanju koncepcija razmatranog izvješća u raspravi je konstatirano da je primjetan napredak u odnosu na prethodna razdoblja. Međutim, istaknuto je da su potrebna daljnja poboljšanja kako bi ovakva izvješća udovoljila svojoj temeljnoj svrsi koja nije samo konstatiranje činjenica i problema. Potreban je analitički evaluacijski pristup kako bi bilo razvidno što je a što nije učinjeno, koji je uzrok uočenih problema u provedbi pojedinih odredbi ustavnog zakona te što Vlada i nadležna državna tijela i tijela jedinica lokalne i područne samouprave trebaju i namjeravaju učiniti da se uočeni problemi riješe. Nakon rasprave odbor je odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak. Pod jedan prihvaća se izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstava osiguranih u državnom proračunu Republike Hrvatske za 2007. godinu za potrebe nacionalnih manjina. Pod dva, zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da izvješće o provedbi Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina za naredno razdoblje pripremi sukladno primjedbama i prijedlozima iznijetim u raspravi na način da ocijeni ostvarene rezultate, te uz prethodnu analizu uzroka ne provođenja pojedinih zakonskih odredbi predloži mjere za otklanjanje teškoća uočenih u njegovoj provedbi. Hvala lijepo. … [[Govornik se ne razumije.]]
[[Govornik se ne razumije.]] Hvala lijepo. Odbor za Hrvate izvan Republike Hrvatske? Za Ustav, Poslovnik i politički sustav? Otvaram raspravu. Klub zastupnika IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Duboko vjerujem da me neće nitko prekidati. Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče. Pa jasno ni ja ne znam zašto. Uvažena gospodo zastupnici. Ako se sve u ovim izvješćima bude svodilo samo na novac, na čemu je naglasak u ovom izvješću i ako sve bude bilo lišeno duše, uvijek će vladajuća ekipa moći reći da čini sve da se poboljša ili poboljšava položaj manjina. Ali ja opet s druge strane držim da će taj položaj iz godine u godinu slabiti. On će biti sve jadniji i pripadnici nacionalnih manjina sve će se teže izražavati svojim nacionalnim imenom, ali će zato s druge strane sve zdušnije podržavati one koji su na vlasti. Što je potrebno učiniti? Prvo, ja osobno držim da je pripadnicima nacionalnih manjina prvo potrebno vratiti ili dati tzv. dvostruko pravo glas. Samo na taj način ja sam mišljenja da možemo izbjeći getoizaciju pripadnika nacionalnih manjina. U trenutku kada neki pripadnik neke nacionalne manjine, suoči se sa glasačkom kutijom, kada mora glasati, pa se mora izjasniti kao Srbin, kao Talijan, kao Mađar, kao Slovak, kao Čeh, kao Rom itd. uvijek kod toga pojedinca nastupa neka kočnica, jer u sebi misli zašto bi ili Istrajan, zašto bi netko nekoga trebao prebrojavati. Jasno, to nije nikakav rasizam, ali ja smatram da je to jedna svojevrsna getoizacija i da to vodi jednoj svojevrsno isto tako marginalizacija pripadnika ili pripadnike nacionalnih manjina. Istina je i to da ovo što Hrvatska u ovom trenutku ima, da je u Parlamentu u ovome času zastupljeno čak osmero predstavnika manjina. To ili takvu zastupljenost nacionalnih manjina u jednome Parlamentu nitko ne poznaje. To ni jedan Parlament ne poznaje. Kao što isto tako s druge strane nitko ne poznaje nigdje van Hrvatske da u neki Parlament netko ulazi sa ne više od 300 osvojenih glasova. I prva stvar koju bi trebala promijeniti ili današnja ili neka buduća parlamentarna većina je da dvije trećine znači 66% mandata u parlamentu izmijeni tu vrst zastupljenosti. Znači da se vratimo na pet mandata kao što je to bio slučaj do 2003., ali da jasno manjine imaju tzv. dvostruko pravo glasa. Kakav je položaj nacionalnih manjina? Prvo, ono što ja mislim da se taj položaj nacionalnih manjina ni na koji način ne može definirati ili izraziti samo novcem. Npr. u Istri Talijani mi njih doživljavamo autohtonim narodom, oni bilježe, oni su obilježili našu prijeratnu, poratnu prošlost. Oni su pretrpjeli enormnu nepravdu nakon drugog svjetskog rata, i nitko njih u Istri danas ne doživljava manjinom. Oni su nota bene dali nemjerljiv doprinos NOB-u i danas recimo poistovjećivati njih sa nekim ne znam fašistima itd. bilo bi sramotno. Egzodus koji je ispraznio nakon drugog svjetskog rata jednu Pulu, jedan stari Poreč, stari Umag, moj Buzet gdje nakon 2. svjetskog rata u starom gradu ostalo svega četvero ljudi talijanske nacionalnosti na broj. To je nešto što nas danas na tim Istarskim prostorima jednostavno primorava da više nikoga jednostavno ne dijelimo vi za vi nečije nacionalne pripadnosti na Hrvate, Talijane, Srbe, Crnogorce itd. Na žalost, u nekim sredinama ta vrst podjele još uvijek i dan danas postoji. Ja sam isto tako sretan i time se ponosim što u Istri ili Istru, što Istru nakon godine 1991. nije napustio možemo to slobodno reći niti jedan Srbin, niti jedan Talijan, niti jedan Crnogorac itd. Na žalost, to nije bilo pravilo i drugdje u ovoj zemlji. Da se razumijemo, ja zbog događanja u Hrvatskoj, a Hrvatska je bila izložena brutalnoj agresiji i razaranju, zbog toga normalno ponajviše krivim i samo krivim taj Miloševićev režim. Ne Srbe, već Miloševića, jednog Jovića, Šešelja, Milutinovića, Karađića, Ađića šta je znam itd., ali i srpske vođe u Hrvatskoj koji '91. nisu postupili kao njihovi preci '41. i koji nisu odabrali onu stranu tj. one hrvatske stranke koje nisu nastupale sa tih nacionalističkih pozicija. Na žalost, Srbi su se '91. getoizirali, bili su instrument Miloševića i njegove politike Karlobag-Virovitica kako se to već zove Karlovac. Srbi '91. nisu vodili istarsku politiku da nijednom Hrvatu ne smije pasti kosa sa glave, kao što smo u Istri vodili politiku da nijednom Srbinu ne smije pasti dlaka sa glave. Upravo suprotno, nakon '95. neki drugi su jedva dočekali, nakon onog rušenja onih kuća itd. da se taj prostor očisti. Nama danas 2008. nema druge nego omogućiti tim ljudima koji su napustili te prostore da se vrate na svoja ognjišta. Bit će teško, ali bez toga jasno teško da može biti i suživota. Jasno je i to da srpski tenkovi iz jednog Beograda, Novog Sada itd. koji su bili prije toga posuti cvijećem odlazili su put Vukovara. Ono što se tamo događalo kao što sam rekao jutros za ovom govornicom kako ja to doživljavam je genocid. Genocid se dogodio jasno ne samo u Vukovaru nego u jednoj Srebrenici, no kao što sud u Haagu Srbiju zbog Srebrenice nije osudio na genocid sumnjam da će u hrvatskom slučaju biti drugačije i da će Republika Hrvatska uspjeti u svom zahtjevu. Ako je tome tako a svi smo ovdje svjesni da će tome biti tako, a Hrvatska i Srbija su susjedi, mi smo međusobno upućeni jedni na druge. Možda bi trebalo razmišljati da se sjedne za stol i obostrano odustane od tih tužbenih zahtjeva našeg prema Srbiji, srpskog prema Hrvatskoj. Šta god netko mislio ovdje u ovoj sabornici i bez obzira na ove.
Gospodine Kajin, morat ću vas prekinuti ipak.
I na ove povike. To će se u konačnici naprosto i dogoditi.
Molim vas. Ovo je Izvješće o provođenju Ustavnog zakona.
Ako bi u konačnici odustali. Ne treba meni oduzeti riječ jer vi znate da sam ja u pravu 101%.
Sad vas upozoravam. Gospodine Kajin, slušajte što vam govorim.
A ako je netko u ovoj sabornici svjestan onoga što će se dogoditi to je predsjedavajući iza mojih leđa gospodin Vladimir Šeks.
Hvala lijepo. Oduzimam vam riječ. Izvolite napustiti govornicu.
Neću napustiti, neka me netko izbaci.
Oduzeo sam vam riječ. Izvolite napustiti govornicu.
Da. I šta ćemo sada? Ja sam vas zamolio da me jednostavno ne prekidate.
Ne možete govoriti izvan teme, potpuno izvan teme.
Ne govorim izvan teme nego govorim o položaju ili bolje rečeno provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina za 2007.
Gospodine Kajin, izvolite napustiti govornicu.
I govorim vis a vis onoga što mi se jutros iz redova vaše stranke imputiralo.
Prekidam sjednicu.
Ne morate zbog mene, ja ću se maknuti sa govornice. Ali ja vas uvjeravam a toga ste i vi jako dobro svjesni da će se u konačnici za godinu, dvije ili tri dogoditi upravo ovo na što upozoravam.
Nevjerojatno, nešto je nevjerojatno, da se svako elementarna pravila parlamentarne demokracije sa jednim parlamentarnim nasiljem poput ovoga koje vi gospodine Kajin radite kršite. Ja bih trebao propustiti i tolerirati kršenje poslovnika do neslućenih granica. A kako vi zamišljate demokraciju parlamentarnu? Kako je to moguće da vi tražite od mene da govorite izvan teme, da govorite što god želite i da se ne pokoravate onda ne meni nego poslovniku koji mora upozoriti zastupnika kada se drži izvan teme? Kakve veze ima rat koji je bio 90-tih godina, 1991. godine? Kakve veze imaju tužbe Hrvatske protiv Srbije, eventualne protutužbe Srbije? Pa molim vas lijepo, pa dajte držite se tolerancije. Pa kakve to veze ima sa Izvješćem Ustavnog zakona. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa kakve veze ima to sve moguće povijesne ocjene, reminiscencije iz 90-tih godina na ovu temu? Nema veze. Pa dajte se držite parlamentarne demokracije. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa nije ovo, ovo je hrvatska sabornica, ovo je parlament jedne zemlje. Ne možete govoriti, nitko ne može govoriti kad hoće, koliko hoće i što mu se sviđa a predviđeno je sa ovim poslovnim redom sve, sve je predviđeno. Pa nemojte na taj način raditi. Zašto dovodite do takvih jednih situacija? … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro. Vi sada ili ne želite razumjeti ili ne shvaćate. … [[Upadica se ne čuje.]] Idemo dalje. Vi ne priznajete poslovnik, ne priznajete poslovni red, ne priznajete sve. Priznajete jedino samo svoju volju da govorite kad hoćete i što hoćete. … [[Upadica se ne čuje.]] Idemo, Klub zastupnika SDSS-a gospodin zastupnik Ratko Gajica. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, suradnici. Ja ću ne zato što me ne zanima u ovoj materiji koja kako vidite nosi naslov Izvješće o provođenju Ustavnog zakona govoriti samo o izvještaju a neću govoriti nešto izričitije o položaju manjinskih zajednica i to zato što je izvještaj kako je ovdje dat nezavisno o količini materijala indikativan i to na način da želim ovdje iznijeti primjedbe u pogledu načina izvještavanja o ovoj materiji, da ne ulazim u neke druge stvari. Ja ne želim niti hoću, moguće da i ne mogu barem ne u glavnim detaljima ili glavnom sadržaju osporavati ono što u ovom izvještaju piše. Ja ću ovdje reći nekoliko rečenica o onome što u ovom izvještaju ne piše a po mom mišljenju trebalo bi da unutra piše. Napravit ću jednu malu redukciju koja pretpostavljam neće umanjiti kako bih rekao glavni sadržaj ili bitan sadržaj onoga što piše u Ustavnom zakonu. Kad govorimo o provođenju Ustavnog zakona i uopće kad govorimo o Ustavnom zakonu onda mislim da je najvažnije participacija, zapošljavanje i ono što spada u segment kulturne autonomije. To su, mi to svi znamo ne trebam tu puno uvjeravati vrlo važne stvari kad je u pitanju Republika Hrvatska i njeno opredjeljenje i namjera da kažem tako i u istoj mjeri kad je u pitanju interes pripadnika manjina govoreći o svom položaju ili govoreći o pravima pripadnika manjina. Maloprije je gospodin državni tajnik otprilike ovako izrekao shemu o ocjeni provođenja zakona, napredak da. Dakle, napredak i ja se slažem da. U svim segmentima, rečeno je, u svim segmentima napredak. Ja imam tu izvjesno neslaganje. Napredak u svim segmentima i da i ne. Na nivou normativne regulative složit ću se, da, a na nivou prakse i provođenja, ja mislim ne. I treća stvar koja je ovdje izrečena, napredak u potrebnoj mjeri ili da budem drukčiji, napredak u mogućoj mjeri. Ja mislim ne, dakle nije postignut. E sad, reći ću zašto tako kvalificiram ili zašto tako govorim. Kad govorimo o ovom proteklom razdoblju, a mogao bih ocjenu ili opservaciju protegnuti na vrijeme od donošenja Ustavnog zakona do sada, a proteklo je dosta godina, onda to možemo na kraju, zaključak možemo dakle o uspješnosti provođenja ustavnog zakona možemo sad izvući iz jedne činjenice. Činjenice koja se dogodila ili koju smo spoznali ove 2008. Vlada Republike Hrvatske donijela je akcijski plan u kojemu piše ili u kojemu je iskazano da su nužne ubrzane mjere na provođenju ustavnog zakona. A ako je trebao akcijski plan, to znači da postoji nezadovoljstvo provođenjem odredbi ustavnog zakona vjerojatno po svim objektivnim mjerilima. I naročito ako to treba provoditi sada ubrzano. To je ocjena dobre volje. To je ocjena dobre svijesti da stvar ne ide kako valja. Donekle je to i ocjena i ovih korelacija s Bruxellesom, pa donekle je to i ocjena u korelaciji s onim što smo mi u klubu s predsjednikom Vlade, s Vladom, našim kolegama o tome razgovarali. Ali sad te relacije nisu tako bitne. Važno je da smo došli do zaključka da ne možemo biti u potpunosti zadovoljni s onim što se zove provođenje ustavnoga zakona. I ja mislim da je to dobar temelj da na tome možemo promijeniti praksu nabolje sutra, prekosutra, u nekom narednom vremenu. Ja mislim da je to, da nekako to ne smijemo smetnuti s uma. E sad, ova korelacija s izvještajem koji smo mi ovdje dobili. Mi smo dobili jedan materijal koji ima puno stranica. Dobili smo materijal u kojemu, ponavljam, sve činjenice vjerojatno jesu točne. Ali ono što ja mislim da nedostaje, a to je onako kako bih rekao kad nemam bolji izraz, problemski, kakvo je stanje u ključnim segmentima. Participacija, zapošljavanje, ostvarivanje kulturne autonomije, pristup medijima. Dakle, po mom mišljenju trebalo je to stanje sada nacrtati. I izuzev toga, dati odgovor na pitanje koliko god je moguće, što moramo činiti, tko će za to biti zadužen i dokle to možemo realizirati. Ja sam zadovoljan, ja naravno ne mogu osporavati značajnu cifru novčanih sredstava koja se za potrebe manjina izdvaja. Ali, ono što je duh ovog ustavnog zakona, dakle poboljšanje položaja manjinskih zajednica u svim segmentima. Ne možete mjeriti samo novcima, pa makar oni bili četiri puta veći od iznosa koji sada imamo. Ono što recimo meni pada na pamet ili s čim sam ja sad ovog trenutka nezadovoljan, mi u ovom vremenu, sada, jučer, za ponedjeljak je zakazan jedan seminar. Mi smo u fazi edukacije ljudi o potrebi provođenja ustavnoga zakona o načinu provođenja i propozicijama provođenja odredbi ustavnoga zakona. I još moramo ljude koji to konačno moraju izvršiti, moramo ih još uvjeriti da je poštivanje i provođenje ustavnog zakona državni interes. A rekao sam da je, znamo zapravo to, prošlo je puno godina od njegova donošenja. Ja sam potpuno svjestan procesa u koji se ide, ali ako smo mi u ovoj fazi ja mislim da bi bilo skroz dobro, zdravo da kažem tako, da u izvještaju ovakve vrste to napišemo i na takav način napišemo. I onda ćemo biti načisto što treba napraviti dalje. Ne radi toga da ja ovdje korim nekoga ili da netko prekorijeva mene. Ne radi se o tome. Ja se vrlo nadam da je naša zajednička intencija daj da vidimo što ne vrijedi, daj da vidimo kako ćemo to popraviti i daj da vidimo dokle to možemo dosegnuti. To je ključna stvar koju ja u ovom izvještaju ne vidim i to je ključna stvar zbog koje sam ja ovim izvještajem nezadovoljan. I ja naravno ne mislim da je za ovakav izvještaj sad nešto kriv državni tajnik ili ljudi koji ovdje sjede, ili ljudi koji ovdje ne sjede, a radili su na tome. Ne. Ja mislim da je to odgovornost Vlade i odgovornost ovog Doma da uspostavimo propozicije da se u toj stvari na neki način zada drukčiji zadatak. Jer, i reći ću to na kraju, u provođenju ustavnog zakona, a radi se o važnim pitanjima za građane čija je pozicija ranjiva ne bi trebao izvještavati na ovakav način. A ako hoćemo napraviti pomak. Ne podcjenjujem novce, ne podcjenjujem izmjene u normativnoj regulativi, nipošto ne podcjenjujem … [[Govornik se ne razumije.]] izabrane u manjinska vijeća. Ali ono što je važnije od toga da li ulazimo u leru ili vozimo barem prvom brzinom. Volio bih da u izvještaju govorimo o ovim brzinama, metaforički rečeno više nego o nekim drugim stvarima. Zahvaljujem.
Hvala. Klub HDZ-a, gospođa zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo pred nama je Izvješće o provedbi ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstava osiguranih u državnom proračunu Republike Hrvatske za 2007. godinu za potrebe nacionalnih manjina u odnosu na dosadašnja izvješća. Možemo reći da je ovo izvješće metodološki drugačije uređeno. Iz njega proizlazi i vidljivo je, vidljivi su usporedni podaci za prethodnu godinu a u svrhu lakšeg praćenja napretka u ostvarivanju prava nacionalnih manjina utvrđenih Ustavnim zakonom o pravima nacionalnih manjina. Ovo izvješće je u najvećoj mogućoj mjeri prilagođen zahtjevima nove metodologije. Ono pokazuje da je Republika Hrvatska opredijeljena za zaštitu i omogućavanje ostvarivanja prava nacionalnih manjina te da je došlo do znatnog unaprjeđenja u ostvarivanju prava utvrđenih Ustavnim zakonom što je na kraju ocijenio i Savjet za nacionalne manjine. U prilog tome govori i podatak o sredstvima koja se osiguravaju u državnom proračunu Republike Hrvatske za različite namjere, od obrazovanja, kulturnih programa, programa za Rome itd.. Tako da je iz izvješća vidljivo da je u 2006. godini utrošeno 84 milijuna 650 tisuća i 270 kuna, dok je u 2007. godini utrošeno 131 milijun 527 tisuća i 332 kune što predstavlja povećanje od 55%. Zaštita prava pripadnika nacionalnih manjina usmjerena je ne samo na zaštitu jezika i pisma kao bitnih obilježja nacionalnih manjina nego i na zaštitu kulturne različitosti kroz kulturne aktivnosti i sudjelovanje u političkom i javnom životu. Republika Hrvatska osigurava i ostvarivanje posebnih prava i sloboda pripadnicima nacionalnih manjina koje oni uživaju pojedinačno ili zajedno sa drugim osobama koje pripadaju istoj nacionalnoj manjini ili zajedno sa pripadnicima drugih nacionalnih manjina. Osobito kada govorimo o služenju svojim jezikom i pismom privatno i u javnoj uporabi, te u službenoj uporabi. Odgoj, obrazovanje na jeziku i pismu kojim se služe nacionalne manjine, uporaba svojih znamenja i simbola, kulturna autonomija, održavanje razvojem i iskazivanjem vlastite kulture, te očuvanju i zaštiti svojih kulturnih dobara i tradicija. Pravo na očitovanje svoje vjere te na osnivanje vjerskih zajednica sa drugim pripadnicima te vjere. Pravo na pristup sredstvima javnog priopćavanja i obavljanja djelatnosti javnog priopćavanja, samoorganiziranje i udruživanje radi ostvarivanja zajedničkih interesa. Zastupljenost u predstavničkim tijelima na državnoj i lokalnoj razini, te u upravnim i pravosudnim tijelima. Sudjelovanje pripadnika nacionalnih manjina u javnom životu kao i zaštita od svake djelatnosti koja ugrožava ili bi mogla ugroziti njihov opstanak, ostvarivanje prava i sloboda. U ostvarivanju navedenih prava, pripadnici nacionalnih manjina ukazuju na određene probleme i problemi zasigurno postoje. Međutim, Republika Hrvatska se opredijelila za odlučnost u ostvarivanju prava nacionalnih manjina, tako da ostvarivanje prava nacionalnih manjina bude na najvišoj razini a sukladno međunarodnim i nacionalnim propisima. Stoga Klub Hrvatske Demokratske Zajednice podržava ovo izvješće. Hvala.
Hvala. Za Klub HNS-a, gospodin zastupnik Goran Beus-Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici Vlade. Pred nama je izvješće, čini mi se deblje nego ono proteklo i sudeći po tome kako ova izvješća o provođenju Ustavnoga zakona bubre, a i po još nekim elementima dalo bi se zaključiti da stanje zaštite ljudskih, odnosno nacionalno manjinskih prava rapidno napreduje u Republici Hrvatskoj. Pa u nekim segmentima vjerojatno je to i istina. Međutim, kao što je već i istaknuto u ime Kluba predstavnika nacionalnih manjina, činjenica je da je diskrepanca između normativnoga okvira i stvarne prakse još uvijek prevelika da bismo mogli sa zadovoljstvom konstatirati da smo usvojili demokratske standarde funkcioniranja i u teoriji i u praksi. Naravno da zemlja koja je prošla kroz rat poput naše, zemlja koja ima nasljeđe komunističke diktature nije i ne može na brzinu riješiti sve svoje probleme. Ali je činjenica da svaka zemlja koja sebe drži demokratskom, standarde poštivanja manjinskih prava koristi kao lakmus papir svoje uspješnosti u demokratskom procesu. Ja se sjećam vremena kada su naše istaknute pripadnike i predstavnike nacionalnih manjina uhodile tajne službe '90-ih godina, kada su nam slagale dosje, kada su nam upadali u organizacija, pokušavajući nas podijeliti kada su nas optuživali lažno, trančirali po medijima u političke svrhe. Sjećam se vremena kada nismo mogli koristiti pridjevak narodni jer nam se govorilo u uredu državne uprave da je u Republici Hrvatskoj samo jedan narod i samo ono što ima veze sa Hrvatima može nositi pridjevak narodni. A nitko drugi ne. Pa kad smo govorili: «Ali pazite u međuvremenu je registrirana i Srpska narodna stranka, kako je to moguće?» Onda je rečeno: «To je politički kompromis.» Sjećam se tih vremena i hvala Bogu da su daleko iza nas i hvala Bogu da postoji čitav sustav koji se trudi da se ti atavizmi anuliraju iz našega društva i da polako bivamo svjesni da smo svi mi pa čak i unutar jednoga dana pripadnici neke od manjina neovisno o tome da li se radi o etničkoj, da li se radi o kulturnoj, jezičnoj, socijalnoj, spolnoj ili nekoj drugoj manjini. Hrvatska narodna stranka od svojih samih početaka ponavlja i dok je stranke ponavljat će da je standard zaštite manjinskih prava standard po kojemu se prepoznaje smisao postojanja države. Prema statističkim pokazateljima ovoga izvješća možemo konstatirati čitav niz napredaka, ali još uvijek izvješće koje dobijemo jednom godišnje pokazuje visoku razinu ignoriranja u mnogim jedinicama lokalne samouprave kad se govori o poštivanju Ustavnoga zakona a osobito u onom, po onome načelu predstavnika odnosno predstavljenosti nacionalnih manjina u jedinicama lokalne samouprave, u upravnim tijelima, u predstavničkim tijelima i to ovo izvješće pokazuje. Iako se ne slažem s onim što je gospodin Kajin rekao odnosno što je kanio reći i što se moglo vidjeti iz njegovoga uvoda nije posve istina da razgovor o međusobnim tužbama Hrvatske i Srbije nije kontekst za razgovor o pravima i Hrvata i Srba, Hrvata u Srbiji i Srba u Hrvatskoj. Budemo li to ignorirali nećemo biti u pravu jer to je doista istina, ali pametna državna politika može i mora izbjeći situacije u kojima će se sudovanje ovakvoga tipa odraziti na položaj nacionalnih manjina i u jednoj i u drugoj državi. Srbi u Hrvatskoj ne smiju osjetiti posljedice te tužbe kao što ne bi smjeli ni Hrvati u Srbiji osjetiti posljedice kontra tužbe. To je zadaća odgovorne političke elite u Hrvatskoj, a onda i u Srbiji. Međutim ostaje nekoliko otvorenih pitanja pa čak i nekih koja proističu iz predizbornih zahtjeva koalicijskih partnera vladajuće stranke. Podsjetit ću na bošnjačko pitanje. Još uvijek nije riješeno pitanje kako se nazivaju osobe pripadnici nacionalne manjine koju u našim nacionalima pri policiji još uvijek mnogi vode kao Muslimani. I da ne bi bilo zabune možemo mi o tom pitanju govoriti što hoćemo ali je činjenica da bi drugačije rješenje ovoga pitanja jer Muslimani kao nacionalnost ne postoje više nigdje, bitno osnažilo bošnjačku nacionalnu manjinu. To politički establishment vladajuće većine još nije domislio niti odlučio i to nije dobro. Jednako tako pitanje dopunskoga prava glasa, ne dvostrukoga nego dopunskoga prava glasa jer ono govori o pozitivnoj diskriminaciji, a ne o privilegiji, jest pitanje od kojega možemo bježati i sigurno ćemo to činiti neko vrijeme ali ne zauvijek. Tko ne shvaća da je to mehanizam demokratizacije koji će vremenom dovesti do povećanoga međusobnog povjerenja većinskoga s manjinskim narodima taj ima problema s vlastitim identitetom. Žao mi je što neke informacije i izvješća koje mi posjedujemo u klubu ne odgovaraju posve duhu određenih odjeljaka ovoga izvješća prije svega kad se govori o sredstvima utrošenim za zapošljavanje Roma. Naše informacije govore da je daleko više odobreno nego što je potrošeno. Iz ovih statistika vidimo da se povećava broj suradnika u nastavi, da se povećava broj sezonski zaposlenih Roma ali još uvijek ostaje bolna činjenica, istina da u čitavoj državnoj upravi ne radi ni jedan jedini pripadnik romske manjine. Podsjetit ću desetljeće Roma i nacionalni program na snazi su već 3 godine. U 3 godine nismo se makli ni milimetar po tom pitanju. Nadalje problemi romske zajednice u Republici Hrvatskoj višestruki su, ali tamo gdje su najeklatantniji nemamo pomake, a to je pitanje zdravstvene zaštite i to je pitanje pravne sigurnosti, a to vidite po tome da nemamo ni jednog jedinog policajca Roma i da nemamo nikakvog obrazovanog kadra u zdravstvu. Zar ne bi bilo pametno i dobro koncentrirati dio svojih snaga upravo na to da se obrazuju ljudi, osposobe ljudi pripadnici te nacionalne manjine koji će neposredno raditi na anuliranju ta dva velika problema. Tko bi to mogao bolje napraviti nego sami Romi? Nedavno je u Zagrebu 5. studenoga predstavljen javnosti prvi hrvatsko-romski i romsko-hrvatski rječnik i to je veliki događaj u povijesti romskoga naroda na čitavome Balkanu i u čitavoj Europi. To je prvi takav rječnik Roma u Hrvatskoj i to onoga jezika kojim govori velika većina Roma u Europi. Na promociji toga rječnika bili su najugledniji hrvatski filolozi, bili su ugledni romolozi iz Roterdama i Pariza i bila je predstavnica Ministarstva kulture jer je Ministarstvo kulture uz Savjet za nacionalne manjine jedina vladina institucija koja je podržala taj zahtjevni projekt dakle niti predsjednica Nacionalnog odbora i voditeljica desetljeća za Rome niti Ured za nacionalne manjine, a o drugim ministarstvima da ne govorim. To nije dobro. 5. studenoga vjerovali ili ne Međunarodna unija Roma baš zbog toga što je u Zagrebu izašao prvi hrvatski, hrvatsko-romski i romsko-hrvatski rječnik proglasila je Svjetskim danom romskog jezika. Dakle, upravo ovo što se dogodilo u Hrvatskoj određen je kamen međaš u romskoj kulturi, barem u jezičnoj kulturi za čitav svijet. Nadam se da ćemo to shvatiti i prihvatiti i zahvaljujem ujedno svim zastupnicima u Hrvatskome saboru koji su potpisali Povelju o proglašenju međunarodnog dana Romskoga jezika. Nadalje, jučer sam spomenuo problem koji muči 20000 ljudi koji su se zatekli '91. godine na okupiranim područjima a imali su rješenja o mirovini i imali su status umirovljenika u Republici Hrvatskoj. Nitko da prstom mrdne da im pomogne. 20000 ljudi je poniženo jer im se ne priznaje pravo na mirovinu, ono vrijeme koje su proveli pod okupacijom. Nisu imali nikakav alternativni izbor. Nije postojao hrvatski mirovinski fond. To je pitanje koje bi također valjalo riješiti jer to je elementarno egzistencijalno pitanje za ljude prije svega u područjima od posebne državne skrbi, za stare ljude od kojih mnogi sada umiru jer su u tako visokoj životnoj dobi. Jer onaj koji je bio u mirovini devedesete godine ili osamdesetosme ili osamdesetdevete danas ima jako puno godina i ne bi valjalo ignorirati ih. U ovom čitavom izvješću na stotinu, na 250 stranica samo na 2 mjesta spominju se konkretna imena i to na stranici 24. ovoga izvješća imena zastupnika u Hrvatskom saboru koji zastupaju nacionalne manjine i gle čuda. Na 157. stranici u dva pasosa, velike laude potpredsjednici Vlade i predsjedniku Vlade. Jer eto Romi su ih nahvalili za sve ono što su učinili za poboljšanje njihovoga društvenoga položaja. Pa jel' to stvarno treba na taj način ovaj izvještaj koncipirati da on ne može proći bez lauda, predsjednici Nacionalnog odbora koja ne želi niti odgovoriti na pismo organizatora promocije prvog hrvatsko-romskog, romsko-hrvatskog rječnika. Klub Hrvatske narodne stranke podržat će ovo izvješće, ali upozoravamo i dalje da previše pitanje zaštite ljudskih i manjinskih prava shvaćamo kao pitanje statistike i potrošenog novca, da premalo govorimo o sadržaju i stvarnim efektima mjera. Ako smo uložili tolke silne milijune možemo li izmjeriti kakvo je doista stanje? Možemo li pitati te pripadnike nacionalnih manjina koliko se, kako se osjećaju u zemlji koja im je domovina. To bi bio pravi lakmus papir i bez obzira kakav bio njihov odgovor nikad ga ne treba shvatiti loše makar bio i negativan. To je uvijek poziv da budemo još bolji i još proaktivniji. Hvala lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Nema je. Gubi pravo na riječ. Gospodin zastupnik Deneš Šoja. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, suradnici, kolegice i kolege. Htio bih se uključiti u ovu raspravu još sa nekoliko napomena, pa moguće i pitanja. U ovom izvješću prikazano je detaljno stanje na području pojedinih općina, stanje na razini županija i cjelokupan jedan pregled. Međutim, po mom mišljenju moguće da bi trebalo razmišljati da se u budućim tim izvješćima i analizama pokuša taj problem iskazati razina općina i razina državna uprava. Jer u javnosti kod mnogih ljudi još uvijek vlada jedno mišljenje o općini kao instituciji koja je dugo godina i kako je ona izgledala i funkcionirala u predratnim godinama. Ja to moram reći da su općine u odnosu na nekadašnje općine da tako kažem u mnogim elementima bitno drugačije, jer je tada i državna uprava zapravo bila u općini, a sada općina po meni 50% ili možda više od 50% svojih aktivnosti usmjerava, odnosno radi sa određenom komunalnom problematikom kao svojim prioritetnim zadatkom. Dok sve ono što je ostalo vezano za ostvarivanja prava građana od raznih dozvola Poreske uprave i sveg ostaloga to zapravo više nije općina. To je državna uprava, a građani svoja prava ostvaruju, odnosno trebalo bi da što bezbolnije to ostvaruju upravo u institucijama državne uprave. Konkretno mislim baš i na primjeru Baranje odakle sam ja, na općinskim razinama ne vidim ni u dokumentima, prije svega u Statutima bilo kakav ozbiljniji ili veći problem ako ga negdi moguće i ima da se ono ne ostvaruje onako kako je zapisano onda je to razina državne uprave, a u ovom slučaju je onda to samo grad Beli Manastir gdje postoje institucije državne uprave. Zatim još bih proširio taj problem, odnosno sugerirao da se analizira ili možda se prikupe podaci i kod velikih sustava i sistema kao što je HEP, Hrvatske vode, Županijska uprava za ceste ili Uprava državnih cesta itd., javni bilježnik itd. tamo gdje živi manjinska populacija mislim da je za njih jako, jako velika pomoć ili Zavod za mirovinsko, Zavod za zdravstveno osiguranje itd. velika je pomoć za njih ako u tim institucijama od određenog broja službenika ima da li pripadnik, ne mora biti ni pripadnik, ali da ima službenika koji govori taj jezik, ne mora on biti Mađar, ali da zna mađarski bez obzira kojoj nacionalnosti pripada. To je taj praktični dio ostvarivanja prava nacionalnih manjina. Ja sam upravo ovih dana imao razgovore i molio, iskreno se nadam da će se ostvariti jer ocjenjujem da jedan službenik kod javnog bilježnika koji će raditi u Belom Manastiru od 3, 4 koliko ih ima tamo može mnogo, mnogo više pripomoći tim ljudima koji se svakodnevno obraćaju od ostavinskih rasprava do svih mogućih drugih problema može daleko više pomoći nego ne znam ja koja odredba statuta ili zakona ili svega. Evo, toliko o toj problematici sasvim dobronamjerno. Što se tiče položaja Vijeća nacionalnih manjina tu bih također, ja sam i kad smo razmatrali izvješće za 6. godinu na taj problem ukazao kad se bude taj zakon mijenjao da se pokuša na neki način regulirati, odnosno značaj Vijeća nacionalnih manjina u onim sredinama gdje su te manjine većina. Mislim to je jedan poseban problem. Ako je ta manjina većina, a to nacionalno vijeće je iz, da tako kažem liste političke opcije, onda on praktički nema nikakav poseban značaj jer samo vijeće je već sastavljeno tako da ona vodi računa o pravima nacionalnih manjina. Ako je to druga politička opcija, onda ona predstavlja određenu oporbu i zamjenjuje nekakvu političku stranku ili oporbu u istoj nacionalnoj manjini. Prema tome, mislim da i tu se onda pojavljuju i drugi problemi i materijalne prirode i svađe i pritisci i tako dalje. Što se tiče materijalnog položaja iz ovih materijala vrlo lijepo se može razabrati kakve su tu relacije. Tu stvarno mogao bih reći da vijeća nacionalnih manjina, to su uglavnom gradska vijeća i ljudi koji su u tim vijećima ili su i uposleni ili su samo članovi najbolje prolaze u Osijeku, a pogotovo u gradu Zagrebu gdje u jednom i drugom gradu možda ima između, ja sad znam ove podatke vezane za mađarsku nacionalnu manjinu, 800 do 1 000 pripadnika, možda u Zagrebu nešto i više koji imaju dvadeseterostruko ili još više većih prihoda iz proračuna grada jednoga i drugoga, nego što se to može osigurati, recimo u općini gdje sam ja načelnik, gdje je preko 42% su Mađari. Postoji vijeće i to im osiguravamo desetak tisuća u odnosu na nekoliko stotina tisuća u Zagrebu i na kraju ako se posvađamo onda ni to ne dobiju. Prema tome, i taj moment za nacionalne manjine bilo bi jako dobro kada bi se ta sredstva mogla na neki način koncentrirati na jedno mjesto, pa onda po nekim prihvatljivim kriterijima pomoći i dati za rad vijeća jer iz toga proizlazi da neka stvarno vijeća ne mogu raditi jer imaju minimum sredstava, iz tih materijala se to da zaključiti. Evo, toliko. Hvala vam lijepo.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Središnjeg državnog ureda za upravu, Antun Palarić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Pa, evo kratko je trajala rasprava, donekle i polemična, pa čak smo imali i osporavanja zbog toga što sve navodimo u izvješću, da bi u izvješću trebalo pisati nešto drugo. Dame i gospodo, u izvješću piše točno ono što treba jer Hrvatska Vlada ima pravo naznačiti, pa čak se i pohvaliti sa onime što je postigla na ovom polju. Samo ću spomenuti osiguranje sredstava sa prošlogodišnjih, odnosno godinu prije 84 milijuna na sada 131 milijun. Dakle, povećanje od 55%, to je zahtijevalo da se mnogim drugim projektima oduzme kako bi se mogli osigurati projekti koji se tiču zaštite nacionalnih manjina, pa tako i u pogledu Roma. Nije istina da nema Roma u policiji, ima doduše 3, nadamo se da će ih biti više, ali i ovo je korak naprijed u odnosu na ranije i nije istina da Hrvatska nije uvažila činjenicu da je u Hrvatskoj objavljen rječnik. Taj rječnik je financirala Hrvatska Vlada sa 155 tisuća kuna, a i otkupljeno je značajan broj knjiga od strane Ministarstva kulture, Ministarstva znanosti i Savjeta za nacionalne manjine. Što se tiče metodologije izvješća, moram reći da su o nacrtu izvješća raspravljali i pripadnici zastupnici nacionalnih manjina u Hrvatskom saboru i da nije bilo primjedbe na sam nacrt prije nego što je upućen u Vladinu proceduru, uvijek može biti bolje, uvijek taj izvještaj treba dopunjavati i za drugu godinu ja vjerujem da će i rezultati biti bolji u pogledu zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina, osobito u izvršnim tijelima jer smo propisali, ja bih rekao jedan jedinstveni mehanizam osiguranja zastupljenosti na razini općinskih načelnika i gradonačelnika. Neke stvari bi doista trebalo i preispitati. Doista, Vijeće nacionalnih manjina u sredini u kojoj nacionalne manjine čine većinu nema smisla i vjerojatno pisac ustavnog zakona to tako nije zamislio, ali tako piše i mi to moramo za sada primijeniti. Zahvaljujem svima koji su podržali ovo izvješće i koji su se držali teme dnevnog reda i mi smo dobili prijedlog zaključka odbora, za nas je to prihvatljivo, jest nova obaveza za Vladu, ali prihvaćamo predloženi zaključak. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem ovu točku dnevnog reda.
Sedmo, Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstava osiguranih u Državnom proračunu Republike Hrvatske za 2007. godinu za potrebe nacionalnih manjina. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje zaključak sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela koji glasi: "Prihvaća se Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstava osiguranih u Državnom proračunu Republike Hrvatske za 2007. godinu za potrebe nacionalnih manjina.". Molim, uključimo se. Glasujmo. Rezultat? Ovo izvješće je prihvaćeno većinom glasova sa 108 glasova za, 3 suzdržana i 3 protiv. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina predložio je donošenje zaključka kojeg predlagatelj u raspravi je prihvatio. Dakle, taj zaključak koji predlaže odbor glasi: "Zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da Izvješće o provedbi Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina za naredno razdoblje pripremi sukladno primjedbama i prijedlozima iznijetim u raspravi na način da ocijeni ostvarene rezultate te uz prethodnu analizu uzroka neprovođenja pojedinih zakonskih odredbi predloži mjere za otklanjanje teškoća uočenih u njegovoj provedbi.". Molim uključimo se. Glasujmo o prijedlogu ovog zaključka, Odbora za nacionalne manjine. Rezultat? Ovaj prijedlog zaključka prihvaćen je većinom glasova sa 109 glasova, 2 suzdržana i 2 protiv.
9. točku ćemo za sada, za danas preskočiti, pa 10. točku, s njom sada krećemo dalje. - Izvješće o poslovanju Hrvatske agencije za malo gospodarstvo za 2007. godinu, Podnositelj: Hrvatska agencija za malo gospodarstvo Prijedlog akta primili ste u pretince. Vlada je dostavila svoje mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za razvoj i obnovu, Odbor za gospodarstvo, Odbor za ravnopravnost spolova. Njihova izvješća ste također primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. S nama je predsjednik uprave Hrvatske agencije za malo gospodarstvo, gospodin Tomislav Kovačević. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene dame i gospodo zastupnici. Zadovoljstvo mi je ukratko elaborirati izvješće Hrvatske agencije za malo gospodarstvo za poslovanje u 2007. godini. Kao što znadete Hrvatska agencija za malo gospodarstvo nastavila je niz od nekoliko godina uspješnog poslovanja, kako poslovanja tako i područja djelatnosti na kojima mi danas radimo pa tako danas možemo poslovanje podijeliti u četiri osnovne djelatnosti, a to je izdavanje jamstava za poduzetničke kredite, davanje bespovratnih potpora, razvoj mreže konzultanata i razvoj poduzetničke infrastrukture. Obzirom da smo i nastali kao pravni slijednik nekadašnje Garancijske agencije i da je dobar dio percepcije javnosti da je to još uvijek najvažniji dio našeg poslovanja, ja ću evo u nekoliko rečenica tim redom i krenuti. Dakle u prošloj godini HAMAG je izdao ukupno 178 jamstava u iznosu od 163 milijuna kuna što je bilo povećanje od 11% u odnosu na godinu ranije. Tim jamstvima omogućili smo investicija u iznosu nešto većem od 514 milijuna kuna što je povećanje od 27% u odnosu na godinu ranije. Međutim ovdje bih istaknuo jednu veliku važnost, a to je da su ove, radi se o investicijama, odnosno poduzetnicima koji nisu imali dovoljno osiguranja za svoje projekte i upravo su putem jamstava Hrvatske agencije za malo gospodarstvo mogli ostvariti te projekte tako da su naša jamstva dakle omogućila ulaganja investicije veće od pola milijarde kuna samo u prošloj godini. Prosječna visina kredita za koju smo jamčili iznosila je milijun i 745 tisuća kuna, prosječna jamstva od toga 53% i prosječna investicija je bila gotovo 2 milijuna i 900 tisuća kuna. Najviše jamstava dali smo u području poljoprivrede zahvaljujući poznato vam je operativnim programima u području poljoprivrede, zatim u području rasta i razvoja tvrtki i mogu naglasiti da smo u prošloj godini dali 26% više jamstava za nove poduzetnike, odnosno početnike. Po regionalnoj podijeljenosti dali smo najviše u Vukovarsko-srijemskoj županiji, zatim Osječko-baranjskoj i Virovitičko-podravskoj. Podijeljeno po bankama najviše jamstava jamčili smo za kredite Hrvatske banke za obnovu i razvitak, zatim Zagrebačke banke, Croatia banke i Hrvatske poštanske banke. U prošloj godini došlo nam je i na naplatu nešto, jedan dio jamstava za koje, kredita za koje smo mi jamčili, a to je u iznosu od milijon i 977 tisuća kuna i mi smo sve uspjeli naplatiti 319 tisuća kuna. I rekao bih još o jamstvima da smo prošle godine proširili naše programe i donijeli tri nova jamstvena programa, a to je program, jamstveni program poduzetnik u zoni, dakle za ulaganje u poduzetničku zonu gdje jamčimo do 80% na kredit od 12 milijona kuna, zatim program podređeni dug i program nove tehnologije. Drugo područje našeg djelovanja je davanje bespovratnih potpora u 2007. godini Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva povjerilo nam je tri programa bespovratnih potpora na provođenje. To je program poduzetništva ciljnih skupina, učenička zadruga i učeničko poduzeće i program poticanja poduzetničkih centara i regionalnih razvojnih agencija i zahvaljujući uspješno provedenim projektima u prošloj godini mi smo u ovoj godini postali glavna provedbena agencija za programe operativnog plana za 2008. godinu. Treće područje našeg djelovanja je razvoj mreže konzultanata koje je također bitno za razvoj malog i srednjeg poduzetništva jer znamo da svi oni koji kreću u svoje poslovanje, bilo da su početnici ili da razvijaju svoje poslovanje trebaju pomoć stručne osobe. Zato smo mi razvili program obrazovanja i certifikacije konzultanata za malo gospodarstvo i namjera nam je da svaka županija ima barem dva do tri certificirana konzultanta iz tog područja kako bi bili na raspolaganju poduzetnicima. Novina prošle godine koju smo uveli je da HAMAG sufinancira usluge tih konzultanata u iznosu od 50%. Četvrto područje našeg djelovanja je razvoj poduzetničke infrastrukture što je u skladu sa strategijom Vlade Republike Hrvatske i smjernicama za ravnomjerni gospodarski razvoj. Dakle, da bi neko područje moglo biti ravnopravno u razvoju gospodarstva mora mu se osigurati infrastruktura i stoga mi potičemo razvoj centara za poduzetništvo, regionalnih razvojnih agencija, inkubatora i drugih centara kojima će biti primarna svrha dakle pomoć u razvoju gospodarstva. Krajem prošle godine, a to je jedno novo područje našeg djelovanja, krajem prošle godine osnovali smo odjel za projekte Europske unije i vjerujemo, imamo namjeru ga do kraja 2009. godine akreditirati, kada ćemo postati dakle i operativno tijelo za provođenje strukturnih fondova što će dakako doći do izražaja u vrijeme kad ćemo ući, biti ravnopravni član Europske unije. Agencija je krajem godine zapošljavala 27 djelatnika od čega 80% visokoobrazovanog i smatram da smo i ovim izvješćem, ali i dosadašnjim poslovanjem pokazali da zaista postajemo jedna respektabilna agencija kakvu hrvatsko gospodarstvo treba i svi naši planovi za budućnost također su tako optimistični i vjerujem da ćemo ovim tempom kakvi su do sada rasli postići, ostvariti zapravo sve ono za što smo i osnovani. Evo utoliko, toliko od mene u nekoliko riječi elaboriranja ovog izvješća. Stojim vam na raspolaganju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu za ovu točku dnevnoga reda, imamo tri prijavljene pojedinačne rasprave. Prva je uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine predsjedniče uprave HAMAG-a sa suradnicom, kolegice i kolege. Zapravo ja u ovoj svojoj kratkoj raspravi bi htjela reći da funkcija ove državne institucije i njezina uloga se tek očekuje u budućnosti, jer ona kratko radi na ovim projektima i to želim potkrijepiti upravo ovim podatkom da u udio u hrvatskom ukupnom gospodarstvu preko 90% čine mala i srednja poduzeća kojima u ovim uvjetima globalizacije i naše nekonkurentnosti zapravo treba na ovaj način pomagati da se oni tehnološki osposobe, ali da se i osposobe i u smislu novih znanja da bi bili spremni na prijenos novih tehnologija. I osvrnut ću se na dva ili tri segmenta rada agencije. U ovom dijelu koji se odnosi na jamstva, dakle u izvješću se govori da su tražena jamstva za 365,5 milijona kuna kredita, da ih je odobreno 163,3 milijona, a pokrivali su 310 milijona kuna kredita. Dakle, nešto manje nego što su tražena jamstva i da su ona zabilježila rast od 11%. Uključilo se 14 banaka i kako je rečeno u ovom obrazloženju još uvijek preko 50% u tome sudjeluje naša državna institucija Hrvatska banka za obnovu i razvoj. Treba reći da jeste to napredak jer jako dugo naše poslovne komercijalne banke nisu željele uopće prihvaćati jamstva za ove namjene i što se sada uključilo eto ukupno 13 banaka, to znači napredak, ali još uvijek to mi se čini nisu se steklo dovoljno povjerenja u takva jamstva. I sad kad vidimo što je ona pokrivaju onda ne treba biti nezadovoljan jer pokrivaju upravo one segmente gospodarstva u kojima imamo i više problema i želimo da to brže napreduje, prvenstveno poljoprivreda koja je zapravo preko 50% realizirala ovih jamstava, onda rast i razvoj. Možda zabrinjuje zašto je malo takvih programa i traženja jamstva za područja od posebne državne skrbi, jer one bi se morale ubrzano razvijati da bi se otklonila ta velika razlika u razvijenosti pojedinih krajeva Hrvatske. Dakle, ipak s obzirom da je najviše otišlo takvih jamstava u poljoprivredu otišlo je to u po pravnom obliku poduzetnika najviše poljoprivrednim gospodarstvima koja su u upisniku gotovo 50%, pa onda obrtu i najmanje trgovačkim društvima i mislim da je to takva raspodjela dobra. Međutim, ipak se tu javljaju neke stvari o kojima će trebati voditi računa ako će se povećavati iznosi jamstava, a to je u prvom redu što se pojavljuje i sada dakle kada imamo veća dana jamstva i više onih kojih kada će se ona morati realizirati, odnosno doći će na naplatu. Vidimo da je bilo 10 takvih zahtjeva i da je isplaćeno oko milijun, nešto više oko milijun i 900 tisuća kuna, a da se uspjelo po tako isplaćenim jamstvima isplatiti svega 6,6%. U samom izvješću se konstatira da je to zabrinjavajuće i da je to i u budućnosti može biti zabrinjavajuće ako se tako desi. Ono što bi mene zanimolo i koliko je to uopće agencija u mogućnosti činiti, jeste da se prate i programi i njihova realizacija. Upravo oni za koje su dana jamstva, a taži se naplata tih jamstava. Što se to desilo da se eto krediti nisu mogli otplatiti. Ono što mislim što je velika uloga i važnost i na čemu bi trebalo zapravo se više raditi, ali to ne može raditi agencija sama ako nije u suradnji lokalna i regionalna samouprava. To je upravo ova mreža konzultanata. Izostanak projekata je upravo zašto što ljudi nemaju s jedne strane informaciju, s druge strane nemaju znanja da bi osmislili određeni projekat. I vidimo da od 30 polaznika koji su polazili obuku za dobivanje certifikata, certificirano je 16 konzultanata u prošloj godini i da ih sada imamo 58. Mislim da je to nedovoljno, jer kada malo bolje izanaliziramo ove podatke koje smo dobili kroz izvješće, 6 županija nema uopće konzultante. Onda se to izražava i na nedostatak projekata na tim područjima, pa se to onda odražava i kasnije i na ne samo na jamstva koja su dobrodošla, ali više na ona nepovratna sredstva koja se mogu kroz ovu instituciju dobiti. Možda bi trebalo tražiti razloge zašto u tim županijama nema prijavljenih ljudi koji bi se certificirali za konzultante. I zadnju stvar, dakle to samo potvrđuje da ako nemate dobru informaciju i znanje, i edukaciju provedenu, onda nemate ni projekata. I zadnja stvar na koju bih htjela ukazati, to su poduzetnički centri i razvojna agencije koje su jedno vrijeme nicale ko gljive poslije kiše i bila su velika očekivanja, ali sada kada se to vidi da zapravo bi i konzultanti i poduzetnički centri ili razvojne agencije zapravo trebali biti servis malom poduzetništvu na njihovom području, dakle u konkretnim županijama, općinama i gradovima. Nemamo dovoljno takvih ljudi i tri županije u Hrvatskoj nemaju nikakav oblik, takav oblik. Dakle, ni poduzetničke centre ni razvojne agencije. Pa onda eto ne čudi što u nekima od takvih županija izostaje u prošloj godini i bespovratna potpora. Čudi me da to nije bilo u Karlovačkoj županiji i Vukovarsko-srijemskoj. Sigurno u Vukovarsko-srijemskoj županiji bi bile potrebne takve potpore ali ako nemate program, ako nemate ljude koji bi nosili te programa nije za očekivati niti sredstva. Eto, hvala lijepa.
Hvala lijepo uvaženoj zastupnici. Imamo repliku jednu. Gospođa Ingrid Antičević-Marinović.
Kada je kolegica Zgrebec zaista posebno apostrofira ovdje jedan od najvećih problema, dakle da sve ove mogućnosti koje agencija i nudi nisu iskorištene ne zato što potrebe za tim ne postoje, nego zato što onima koje usluge potrebne i takvo financiranje, dakle takav jedan vid financiranja, nego zato što jednostavno takvi … ne znaju aplicirati, ne znaju tražiti, ne znaju što bi u onom starinskom jeziku rekli napisati molbu da im se nešto dade. Vidjeli smo ovdje upravo što kaže kolegica Zgrebec hvale vrijedna ova akcija i ti programi i projekti sufinanciranja mreže konzultanata ali mi smo često svjedoci u cjelini kao Hrvatska država da počesto te usluge konzultanata su toliko skupe, da pojedu glavnu stvar. Ili neopravdano visoke. Zato evo možda jedna sugestija s obzirom na ovo porazno izvješće u smislu osposobljenosti naših malih gospodarstvenika, što uopće nije za čuditi, ako bi mogla Hrvatska agencija i sama na neki način neku vrstu edukacije u ovom smislu vršiti, neovisno od ove certifikacije koju dobivaju konzultanti za takve poslove, ali to bi sigurno onda osposobilo i ojačalo i potaknulo, i ohrabrilo male poduzetnike u traženju te nužne pomoći kojima onda Hrvatska agencija za malo gospodarstvo i izlazi u susret.
Hvala lijepa. Sljedeća pojedinačna rasprava je za uvaženog zastupnika Gordana Marasa. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolege iz agencije. Evo drago mi je da raspravljamo o jednom uspješnom projektu koji je nastao na temelju Zakona o poticaju razvoja malog gospodarstva donesenog 2002. godine, da je agencija koja je počela sa radom 2003. godine vidimo da je zaživjela i radi punim plućima. Ne treba puno govoriti koliko će nam agencija naredne godine biti bitna, pogotovo u svjetlu financijske krize koja sada vlada u svijetu i pogotovo u svjetlu toga što će malo i srednje gospodarstvo najviše ispaštati pod tom krizom i da će vrlo teško dolaziti do sredstava koja su im nužna kako bi mogla obavljati svoju djelatnost i kako bi na kraju krajeva mogli imati uspješniji, 'ajmo to tako reći izvoz i cijelu ovu priču koju imamo vezano uz platnu bilancu. Tako da takva agencija će možda, odnosno rad, uspješan rad te agencije će možda i doprinijeti tome da nemamo kao što je ove godine izvozni fijasko umjesto izvozne ofenzive, jer kao što je svima poznato deficit robne razmjene bio 8,7 milijardi tijekom prvih 9 mjeseci nema tendenciju smanjivanja nego će on do kraja godine biti i veći. Tako da je svrha ove agencije da potiče da se nove male srednje tvrtke osnivaju će možda taj trend slijedeće godine okrenuti. Ja zato smatram da treba čak i dati veći potencijal jamstveni agencija nego što je 500 milijuna kuna, da on mora biti veći kako bi ti rezultati poticanja malog gospodarstva bili bolji u narednoj godini. Ono što mene ne bih rekao zabrinjava ali mislim da 201 zahtjev za jamstvom a to vjerojatno oni koji su svi i prošli te procedure mi se ne čini preveliki u jednoj godini. I s druge strane vidim da dominira poljoprivreda. Ja nemam ništa protiv poljoprivrede, mislim da je to grana koja je izuzetno bitna za Hrvatsku ali odnos novih tehnologija rasta i razvoja ta kategorija dosta zaostaje za ovim što sam napomenuo poljoprivredom a mislim da je šansa Hrvatske prvenstveno u novim tehnologijama i kao što se cijela Europa okrenula prema znanosti i novim tehnologijama mislim da je u Hrvatskoj bitno to razvijati u budućnosti. Naravno, to nema veze sa agencijom, to ima veze sa cjelokupnim konceptom razvoja Hrvatske tako da vjerujem da će se tu stvari u budućnosti promijeniti. Ono što smatram da je dosta bitno da se zaokruži cijela mreža konzultanata jer dosta često, i mislim da je ovaj program vezan za područja od posebnog državnog interesa, vezan je zbog toga što nemamo konzultante u cijeloj Hrvatskoj. Vidim da je tu samo 15 županija koje su obuhvaćene ovim programom subvencioniranja odnosno sufinanciranja konzultanata odnosno njihovih sati i smatram da je to nužno da agencija u što skorijem roku zaokruži kako bi u svakoj županiji jednako dostupno imali uslugu konzultanata za one koji osnivaju nove tvrtke. Druga stvar, ovaj program bespovratnih sredstava i tu je jedina možda moja mala zamjerka agenciji. Iako je mali on se vjerojatno primjenjuje i ove godine, postoje određena sredstva. Imao sam dosta zamjeraka od određenih poduzetnika da nakon što su uputili zahtjev šest, sedam mjeseci bez obzira da li su dobili ili nisu dobili sredstva nisu dobili pismeni odgovor zbog čega eventualno nisu uvršteni. To mislim da bi trebalo biti ažurnije. Evo, to nije predmet konkretno izvješća ali i oni koji ne dobiju sredstva a uvijek je premalo bespovratnih sredstava da bi svi bili sretni. Mislim da je potrebno da dobiju makar odgovor zbog čega nisu uvršteni kao oni koji su dobili sredstva. Imam nekoliko takvih primjera koji šest mjeseci ove godine čekaju šta će biti, podnijeli su prije kraja prvog polugodišta, do dana današnjeg nemaju nikakav odgovor. Tako da evo ja ću dati i budućem radu punu podršku agenciji. Smatram da treba dati podršku na taj način da se poveća jamstveni potencijal kako bi sve ove teške gospodarske trenutke u narednoj godini malo gospodarstvo što lakše podnijelo. Hvala lijepa.
Hvala vam lijepa. Slijedeća rasprava je uvaženog zastupnika Davora Bernardića. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Evo, ja ću u svojoj raspravi pokušati se koncentrirati na ono što mislim da je važno a čini mi se da je za jednu malu zemlju kao što je Hrvatska važno dvije stvari koje možemo imati kao komparativnu prednost. Jedno su inovacije, znači naša sklonost ka inovacijama, ulaganju u ljude a drugo je komparativna prednost koju nam nosi geostrateški položaj. U našem slučaju to je zemlje, to je poljoprivreda. Mi nismo velika sila, nemamo mogućnost razvijanja multinacionalnih kompanija, industrija sa velikim kapitalom no imamo mogućnost, imamo obavezu i odgovornost razvijanja kompanija i jačanja malog i srednjeg poduzetništva kao motora gospodarstva. Agencija koja je 2003. nastala je i na tragu tome i na tragu najboljih europskih praksi zato jer Europska unija klasične subvencije ne poznaje već ih nudi i vraća kroz projekte, znači kroz kvalitetne projekte koje za specifične stvari kontrolira i regulira agencija. No, kakva je situacija trenutno sa našom izvoznom ofenzivom koja bi trebala biti ponajviše motor i kotač gospodarskog rasta i gospodarstva ne treba govoriti, rekordan, 8,6 deficit robne razmjene sa inozemstvom. To nikad nije bilo. Također, nikad manja pokrivenost uvoza izvozom, to je također najlošiji rezultat u proteklih hrpu godina. No, ono što posebno zabrinjava je stanje u agraru, stanje u poljoprivredi gdje smo mi u komparativnoj prednosti. Skoro 3 milijarde potpora naših poreznih obveznika, poreznih obveznika Republike Hrvatske ide za potporu poljoprivredi da bi mi izvezli svega 5 milijardi kuna poljoprivrednih proizvoda. 3 milijarde potpora za 5 milijardi izvoza. To je 60%, znači to me dovodi do računice da bi mi bilo jeftinije za 3 milijarde kupiti proizvode i preprodati ih uz određenu maržu jer tada bi sličan izvoz postigao. Ono što također brine je i stanje u pojedinim županijama koje i nemaju mrežu konzalting centara. Drago mi je što subvencionirate dio ovih konzaltinških usluga za male i srednje poduzetnike, no nažalost u budućnosti to nije dovoljno. Mi, tj. država sve to mora platiti. Država mora široko otvoriti vrata svakome tko dođe s novom idejom i svakome tko se spreman informirati o toj novoj ideji. Ostavlja mogućnost da određena naknada u obliku door kippera znači da ne dolazi svatko i sa svakakvim idejama bude. No, država tu mora preuzeti odlučniju ulogu a time i vaša agencija jer to znači da mi već neke na početku destimuliramo da se dolazi konzultirati. Ono što me posebno brine je i osobito mala jamstva u onim područjima gdje su ona najpotrebnija poput Karlovačke županije, najsiromašnijim županijama, poput Sisačko-moslavačke, poput Šibensko-kninske županije gdje su i najmanja sredstva došla i gdje je za ta sredstva osigurano i najmanje jamstva pa normalno zato jer se ljudi nisu javljali na projekte ali nažalost ni u tim županijama kao u šest županija u Hrvatskoj ni ne postoje mjesta gdje bi se poduzetnici sa kvalitetnim inicijativama mogli informirati odnosno gdje bi mogli saznati sve što ih zanima. I stoga obaveza da se prema planu i programu vaše agencije a na vama je da vidite na koji način ćete to formirati, ja se nadam već slijedeće godine, da to napravite. Nažalost, hrvatski izvoznici su suočeni s još jednom stvari koja se počela događati od 1. srpnja 2008. godine znači ove godine. Najviše izvozimo u Bosnu i Hercegovinu a znači Sporazumom o pridruživanju i stabilizaciji između Europske unije i Bosne i Hercegovine startna prednost Hrvatske znači između Hrvatske i Bosne i Hercegovine Ugovorom CEFTA-e o slobodnoj trgovini je oslabljena. I ono što se već zapravo počelo primjećivati je manje konkurentan položaj naših izvoznika u Bosnu i Hercegovinu i to je ono što nije dobro. I ova agencija većinu svog rada i potencijala bi isto tako trebala usmjeriti u smjeru povećanja hrvatskog izvoza i povećanja znači izvoznih kapaciteta odnosno subvencioniranja davanja jamstava na projekte sa visokom dodanom vrijednosti i to je ono što bi trebala biti vizija za budućnost i ja se nadam da će to već u narednim godinama tako izgledati. Zadnja stvar ali ne najmanje bitna. Najviše kreditnih zahtjeva donijelo se iz Hrvatske banke za obnovu i razvoj. To tu piše, to je podatak koji je … [[Govornik se ne razumije.]] i to je banka, hrvatska banka koja stimulira razvoj, obnovu, stimulira projekte unutar Hrvatske po načelu: «Uzdaj se u se i u svoje kljuse.» I stoga je i ovo prilika da se kaže da se položaj i financijski kapacitet te banke u sljedećem razdoblju treba pojačati, a to mora napraviti država. I to mora biti imperativ jer nam nitko naše projekte izvana neće platiti ako ih ne platimo sami. I to je ono, to je ono na čemu inzistiramo i na čemu ćemo u Klubu SDP-a i dalje inzistirati. Hvala lijepa.
Hvala uvaženom zastupniku Bernardiću. Ovo, na ovo izlaganje imamo jedan ispravak netočnoga navoda i dvije replike. Najprije ispravak netočnoga navoda i poštovani potpredsjednik Hrvatskoga sabora Josip Friščić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi kolega zastupnik izveo je jednu računicu koja da stoji onda bi mnogo toga i oko ove agencije a i inače u ovom društvu bilo lako riješiti jer kao s tri milijarde potpora u poljoprivredi stvaramo pet milijardi izvoza pa dodajmo još dva i ne treba nam ni valjda te grane. Ta grana je uz to što je stvorila 5 milijardi izvoza prehranila i 4 i pol milijuna Hrvata i ostalih građana Republike Hrvatske i 11 milijuna turista. Ovo što je uvezla to je onaj dio koji još uvijek nije dostatno u hrvatskoj proizvodnji ali upravo ova agencija je na tragu toga da podupire da sutra i toga bude manje. Hvala.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Povreda Poslovnika zastupnik Arsen Bauk.
Gospodine potpredsjedniče ja mislim da nije dobro kad sam potpredsjednik Doma krši članak 209. koji govori o ispravku netočnog navoda jer nisam čuo niti koji je navod ispravio niti koji navod je točan. Ovo je bila klasična replika na koju bi zastupnik trebao dobiti pravo odgovora. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Moglo se iz ispravke netočnog navoda indirektno zaključiti na koji navod se poziva potpredsjednik Doma. Nastavit ćemo sa replikom. Zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo. Evo kolega Bernardić ja se slažem s vama otprilike oko, to je replika, da i sad ću nadograditi tu repliku. Ovaj, ja se slažem sa dijelom vaše rasprave a pogotovo u pitanju poljoprivrede. Evo kolega Friščić je sad rekao nažalost jednu činjenicu koja nije točna odnosno netočnu činjenicu, a to je da smo prehranili 11 milijuna turista i 4 i pol milijuna Hrvata. To bi bilo super kada bi naša poljoprivreda to prehranjivala, kada ne bi većina toga što su ti ljudi pojeli bilo uvezeno. Tako da treba prvo raditi i na konkurentnosti naše poljoprivrede da bi onda imali koristi od nje. Ali nije, nije priča oko poljoprivrede i Agencija za malo gospodarstvo tu završena. Ja bih više volio, sljedeća godina će vrlo, vrlo teška biti za turizam i vrlo teško će se biti osnivati nove turističke tvrtke tako, i pogotovo male bez obzira što se u okviru Ministarstva turizma bave s tim stvarima mislim da bi trebalo i jedan poseban program za to otvoriti unutar ove agencije. I druga stvar što se tiče HABOR-a mislim da će sljedeće godine statistika biti na strani HABOR-a ne 50% ko što je ove godine nego 90% zbog toga što strane banke sigurno neće nalaziti interesa da daju potporu u malo gospodarstvo i to će biti prvi krediti koji će biti stopirani vezano za ovu financijsku krizu. I zbog toga mislim da je zbilja rješenje da se daju veća sredstva HABOR-u i takav prijedlog iz Kluba zastupnika SDP-a će ići. Dajmo HABOR-u i 5 milijardi kuna kako bi sljedeće godine imali veću potporu za naše gospodarstvo. Nitko nam neće pomoći ako si ne pomognemo sami, a to ćemo vidjeti da li Vlada ima sluha za to kad bude predložila novi proračun. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku i zastupnik … [[Govornici govore uglas, ne razumije se.]]
Hvala vam kolega Maras. Nitko nam neće pomoći ako si ne pomognemo sami. To je ta teza. Nema od hrvatskog seljaka onog koji je spreman više izdržati i više uprijeti da proizvede, da osigura kvalitetan život sebi i svojoj obitelji, dostojan život sebi i svojoj obitelji i to je ono čemu stremimo. I zato kad smo rekli i ja i kolega Friščić smo na istom tragu. Mi mislimo isto. Hrvatska poljoprivreda je komparativna naša prednost. Mi tu zemlju imamo. Mi imamo ljude koji znaju obrađivati zemlju. Ono što nama treba je pomoć tim ljudima da postanu konkurentni. Pola, duplo više uvozimo nego što izvozimo i više i to je ono što je naš problem. I ja bacam rukavicu aktualnoj Vladi. Budući da je i to naša komparativna prednost ajmo barem za 4 godine, ajmo barem za 4 godine imati isti izvoz kao uvoz hrane. Ne pričamo o ničemu drugom nego o uvozu hrane. Ajmo to napraviti. Imate 4 godine. Položite ispit.
Hvala lijepa. I replika uvažene zastupnice Marijane Petir. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče pa kolega je govorio ovdje podosta o poljoprivredi. Mislim da treba istaknuti da je logično da država ulaže u poljoprivredu jer svako novo otvoreno radno mjesto u poljoprivredi otvara dodatno još dva radna mjesta i to pokazuju primjeri susjednih zemalja. Stoga mislim da treba poljoprivredu gledati s jednog realnog aspekta i u kontekstu ove krize u kojoj se nalazimo jer kriza jest s jedne strane opasnost ali za pametne ljude kriza može biti i šansa. A upravo može biti šansa za plasman hrvatskog poljoprivrednog proizvoda i na domaćem i na stranom tržištu pa i u turizmu kao što ste i sami spomenuli i svako ulaganje u poljoprivredu po mom mišljenju se isplati jer ovdje nije riječ samo o proizvodnji hrane. Ovdje je riječ o čuvanju prostora, o čuvanju hrvatske zemlje. Da se ulaže u konkurentnost govore i podaci sa stranice 13 ovog izvješća jer HAMAG služi za odobravanje jamstava a ta jamstva trebaju učiniti i poduzeća i obrte i poljoprivredu konkurentnijom, a ovdje vam stoji da je najviše jamstava odobreno prema jamstvenom programu poljoprivreda, njih 100 odnosno 56% svih odobrenih jamstava u ukupnom iznosu od 96 milijuna 695 tisuća 326 kuna. Također u strukturi prema pravnom obliku poduzetnika najveći postotak jamstava odobren je obiteljskim poljoprivrednim gospodarstvima čak 47%. Slijede d.o.o. sa 29% i obrti sa 24%. Stoga mislim da definitivno HAMAG je opravdao svoju osnovnu ulogu a ta uloga treba biti odobravanje jamstava onima koji trebaju biti konkurentni i mislim da se tu svi slažemo da ne smijemo se maćehinski odnositi prema poljoprivredi, poljoprivrednicima, obiteljskim gospodarstvima koji su sačuvali tradiciju, kulturu, vjeru i jezik hrvatskog naroda.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku, zastupnik Bernardić. Izvolite.
Uvažena zastupnica Petir priča ja imam osjećaj kao da smo mi u istoj stranci i to je dobro. I ja ću se s vama morati složiti. Kriza je za pametne šansa. Vi imate deflaciju možda, znači deflacija je negativna inflacija. Znači, vi ćete imati pad usporavanja građevinskog sektora sigurno u sljedećoj godini, znači i u Hrvatskoj ali i u Europi imat ćete usporavanje industrijske proizvodnje. No ono što ćete sigurno imati da će narasti i pokriti ovu drugu stranu je rast cijena hrane i rast cijena energije. Zbog sve većih potreba koje dolaze prvenstveno iz prehrambenih navika, pa ja ću se usuditi tako reći azijata i sve veće količine energije koja dolazi i iz Afrike i Azije, pa i potreba znači europskog stanovništva. Hrana, cijena hrane će rasti. To su zaključci Svjetske banke, nije to moja izmišljotina. I zato je kriza šansa i zato je poljoprivreda naša komparativna prednost i zbog toga što je poljoprivreda naša komparativna prednost ja stvarno očekujem da ćemo puno više novaca usmjeriti u modernizaciju poljoprivrede i na taj način pomoći hrvatskom seljaku, hrvatskom građaninu, Hrvatskoj državi, hrvatskom proračunu i hrvatskoj konkurentnosti da za već za tri godine ili četiri godine budemo imali jednak uvoz kao izvoz i to je ono na čemu mi inzistiramo i što vas molimo da napravite kao Vlada. Hvala.
Hvala lijepa. Sad na one tri najavljene prijave pojedinačne koje sam najavio na početku rasprave. Imamo još u međuvremenu dvije dobivene prijave. Najprije uvaženi zastupnik i potpredsjednik Doma Josip Friščić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, predsjedniče uprave, kolegice i kolege zastupnici. Zasigurno ovo izvješće u sebi govori razloge zbog čega je trebalo doći do osnivanja ovakve agencije, govori o tome koje su aktivnosti, ali ja bih rekao izvješće i uvodno izlaganje još snažnije nas uvjerava i ukazuje na opravdanost što osnivanja što djelovanja. Mnoge od ovih stvari koje smo i kroz raspravu i kroz replike danas i večeras ovdje izrekli zasigurno bez obzira iz kojih klubova dolazili one stoje. Ali zasigurno stoje i određene konstatacije da smo u jednom trenutku u Hrvatskoj bili u situaciji kada smo imali posrnule mastodonte u poljoprivredi, posrnule tvrtke u gospodarstvu ili kada se tražio izlaz. Izlaz se tražio između ostaloga ali i snažno kroz razvoj obrta malog i srednjeg poduzetništva. U okviru tih segmenata jedna skupina bila je posebno da tako kažem izložena ili onemogućena u kreiranju svojega razvoja. To je bila upravo skupina koju smo poslije nazvali obiteljska gospodarstva. Prije toga su to bila seoska domaćinstva, ista ona domaćinstva u kojim si mogao imati jedan ili dva kombajna, nekoliko traktora, stotinu krava, kuću i sve strojeve, ali nisi mogao imati tekući račun u banci jer nisi primao primanja preko računa, jer si prometovao na drugi način. U tom segmentu došlo je do promjena i taj segment je i najsnažnije praćen. Ja mogu govoriti i kao onaj koji je radio, ali jednako tako kao i onaj koji je pratio. Jer kao župan prije 7 godina u mojoj županiji 7 firmi bilo je 78% gospodarstva. A prije 2 godine zahvaljujući svih 7 je živih koje nisu propale. Udvostručili smo ukupni prihod gospodarstva, a malo i srednje gospodarstvo čini 46% i to je za ovo vrijeme u koje smo sada ušli to je onaj najžilaviji dio jer on njih 1200 možda će 100 doći u teškoće, ali će nastati 100 novih. Kako će nastati 100 novih? Na tragu ovoga što i ovdje piše i što podržavam da treba raditi. Jer mi smo imali jednu situaciju konzultanti kada si u startu morao izdvojiti sredstva jer je samo ta skupina tih ljudi mogla to napraviti. Oni koji su pravilno transirali razvoj, koji su formirali agencije, koji su u agencijama educirali ljude koji kod mene u mojoj županiji su konzultanti, zaposlenici agencije. I ono što je u susjednoj županiji koštalo 30000 kod nas je koštalo 3000. To su između ostaloga i najsnažniji poticaji i pomoći tim poduzetnicima da netko objektivno valorizira njihov program i da na kraju to plate po za njih prihvatljivim cijenama. I onda što je još važno. A što na kraju i ovo izvješće i potvrđuje, jer od svih plasmana u ni jednom bankovnom sektoru nije manje onih koji su u skupini rizičnih ili za otpise. Koliko sam čuo, ovdje je to oko 1 milijun. Obzirom na sve plasmane mogli bi reći zanemariva svota, ali to samo govori o ozbiljnosti rada, o kvaliteti odabira, a posebno ono što me veseli da se upravo ovi segmenti koji su veoma dugo bili zapostavljani, stavljani u drugi plan, a na kojima svi se slažemo sutra gradimo izlaz i rješenje jer ovih dana u Hrvatskoj se puno raspravlja hoćemo li rast plaćama 6, 3 ili koliko posto. Ja tvrdim najvažnija stvar iduće godine je biti, će biti tko ima posla. A onda ćemo raspravljati kolika je vrijednost toga rada. Ne želim podilaziti poslodavcima i reći da sad mogu sve radnike svesti na minimalce, ali mislim da je to nešto čime ćemo se baviti i o čemu ćemo razmišljati i zbog toga i podržavam ovo izvješće, ali jednako tako me posebno veseli jer je uz izvješće i naznačeno i ukazano u kom pravcu će se raditi od jačanja funkcija HAMAGA mimo kreditnog sektora jer to je upravo ono što nam snažno uz sredstva treba poticajno da potaknemo nove poduzetnike, da im stvorimo uvjete da krenu jer iz krize se ne izlazi. Svi smo svjesni da smo u krizu ušli, iz krize se ne izlazi gašenjem aktivnosti radnih mjesta, nego stvaranjem novih i povećanjima aktivnosti. Hvala lijepo.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Imamo 3 replike. Najprije uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Evo, ja ću se složiti gotovo sa cijelom raspravom gospodina Friščića i drago mi je što daje punu podršku agenciji jer je dajem i ja i jer je agencija nastala kao ideja koju smo prepoznali 2002. godine u koalicijskoj Vladi i koja se nakon 7 godina rezultat vidi koliko novih tvrtki, koliko novih radnih mjesta. A s druge strane, volio bi da i u ovoj i u prošloj Vladi ima takvih projekata. Mi imamo projekt izvozne ofenzive koji se pretvorio u fijasko. Nema nikakvog izvoza, izvoz je svakim danom sve manji i zato, evo kolegi Friščiću dajem jedan savjet da da podršku kada budemo išli sa prijedlogom da se ovoj agenciji da jači jamstveni potencijal kada budemo išli sa prijedlogom da se HBOR-u daju veća sredstva jer se vidi da HBOR je jedina banka koja ima interesa u ovim teškim trenucima investirati u hrvatsko gospodarstvo. Nadam se da ćete tako razmišljati kao što sad razmišljate za vrijeme izglasavanja proračuna. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, potpredsjednik Friščić. Izvolite.
Hvala lijepo kolegi zastupniku da se slažemo po tome i što je činjeno, a još više i o tome što bi trebalo činiti i zasigurno da ću biti među onima koji će davati podršku jer te podrške će izuzetno trebati. Znate, mi nismo ušli između ostaloga u toliko snažnu financijsku krizu jer smo imali situaciju za razliku od nekih drugih koji su dobivali kredite, što bi rekli bez jamaca. Mi smo se ljutili zašto jamstvo, osiguranje, još i hipoteka, ali danas je to sigurnost financijskoga sustava. Slično je primjenjivano i ovdje, a što se tiče onoga što nam slijedi, zasigurno bez novog kapitala, ali jednako tako i sigurnosti toga kapitala, jer vidimo da su odjednom bankari kupili dvostruke naočale, teško će se dolaziti do toga kapitala, mi kao država, ali ne samo kroz svoje institucije, nego i kao partneri bankovnim sustavom moramo stvarati upravo to ozračje da u gospodarstvo prvenstveno malo i srednje dođe što je moguće više kapitala i da tu zajedno tražimo izlaz iz situacije u kojoj smo. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Davora Bernardića. Izvolite.
Ja bih se složio s dijelom da je izlaz u malom i srednjem gospodarstvu, odnosno poduzetništvu koje je najveći sektor, ali ne bih se složio s onim dijelom kad ste rekli da je najžilaviji. Na primjer, samo podaci za prošlu godinu pokazuju da je 3 tisuće novih insolventnih poduzeća samo ove godine, znači onih koji nisu u mogućnosti plaćati obvezu jer su pomaknuti rokovi. 35 tisuća ljudi ta poduzeća zapošljavaju. 7 milijardi nepodmirenih obaveza iz doprinosa, to je 30% povećanja, 6% povećanja insolventnih obrtnika. Dakle, oni su itekako najosjetljiviji na krize i na turbulencije. Jer gledajte na primjer jednog poduzetnika koji godišnje ima 9, 10 poslova i neka zbog krize, neka zbog uvjeta na tržištu nije u mogućnosti sklopiti 10, nego sklopi 5 i onda mu još 3 ne plate. Ima 2 od 10. On je ubijen. On je mrtav. On može samo staviti ključ u bravu, a on se ne može ni jeftino zadužiti. Kako će se jeftino zadužiti, pa država se zadužuje sad po kamati od 13%. Evo, neki dan je država putem komercijalnih zapisa od mirovinskih fondova uzela za po 8,6% kamati sredstva koja su već u obveznicama, za otplatu obveznica koje su već zadužene po 6%. Znači to je 13,6% i kako će se poduzetnik zadužiti za male pare kad se država zadužuje po 13, 14%? O tome se radi. I stoga je nužno ulaganje upravo u malo poduzetništvo i kroz … [[Govornik se ne razumije.]] , ovo što je rekao kolega Maras je apsolutno za podržati.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, potpredsjednik Friščić.
Hvala lijepo. Pa zapravo prva rečenica uvaženog kolege zastupnika je bila da se do kraja ne slaže sa mnom da je to najžilaviji dio, a zadnja mu je bila da zapravo ulaganjem u malo i srednje poduzetništvo se slažemo da je tu izlaz i slažemo se, ja vjerujem da je tu izlaz, ali jednako tako brojke o kojima ste vi govorili kada promatramo neke druge sektore, oni su mnogo drugačiji, iako se slažem s vama. Financijsku disciplinu je najlakše vježbati na malima, s onim velikima je mnogo teže, ali to je naš, to nije od jučer, to nije od danas, mi to moramo u budućnosti raspravljati i danas kroz neke rasprave, kroz druge točke dnevnog reda ukazivano je na takve probleme, ali mene veseli ako ih bude, da ih bude stalno manje i ono što se zalažem, a vjerujem da se svi slažemo da država mora prvenstveno voditi računa da ona namiruje svoje obveze, a zadnje obraćanje ministra Šukera je bilo gdje je kroz svoje izvješće rekao: "Država svoje obveze namiruje", jer tu je najopasniji generator. I zato vi ste spomenuli proračun. I kod donošenja proračuna moramo vidjeti da ga uravnotežimo, da stvaramo obveze u volumenima u kojima ćemo raspolagati sredstvima.
Hvala lijepa. I treću prijavljenu repliku ima uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Uvaženi kolega Friščiću, podsjetiti ću vas na jedan podatak i to ne moj, nego kakvi su podaci Hrvatske gospodarske komore. Za 2003. godinu mi smo uvezli 1 milijardu 256 milijuna dolara poljoprivrednih proizvoda. 2007. taj broj je ovakav 2 milijarde 150 milijuna dolara. Dakle, u negativnoj bilanci u odnosu na uvoz i izvoz poljoprivrednih proizvoda, danas smo u odnosu na tu godinu minus 837 milijuna dolara. Ja mislim da je to zabrinjavajuća za svih nas, da su to zabrinjavajući podaci. Evo, uskoro će i Zakon o poljoprivrednom zemljištu, obvezujemo na neki način ljude, da stimuliramo ih da obrađuju svoje zemljište, međutim bez smislene akcije, dakle države što želi i kako to postići neće biti sreće, a iz godine u godinu ovi podaci biti će sve dramatičniji.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku ima potpredsjednik Sabora, gospodin Friščić.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Uvažena kolegica je iščitala brojke i podatke Gospodarske komore i oni su točni. Ali znate, v nogomet i v poljoprivredu se svi razmu, jedino je teško na jednoj strani pronaći gdje su rješenja, a na drugoj strani trasirati jasan i pravi put a pogotovo kada se radi o podacima, jer podaci su točni kao što vi kažete, ali volumen, robni uvoz 2008. u odnosu na 2007. isto razdoblje je veći samo za 1,8%. Sve ostalo je pitanje tečaja dolara i vrijednost robe na svjetskom tržištu, jer više nema svinjetine franco Rijeka iz Kine, polovice po 12 kuna i neće ih više nikad biti. Kada je to bilo u Rijeci po 12 kuna onda nije bilo isplative proizvodnje u Hrvatskoj. Danas na žalost ovakvi negativni podaci idu u prilog onih koji se bave tom djelatnošću, jer da bi bila polovica po 12 kuna trebalo je živu vagu po 6 kuna, a nitko ju nije s kuruzom od kunu i pol po kili megel stoviti. To je unutarnja analiza koja zapravo ide u tom, po tom tragu i u tom pravcu. Moramo promatrati što je to vrijednosno, a što je to količinski i koji su to produkti koji nam nedostaju a koje zasigurno možemo nadoknaditi i tu se slažem.
Hvala lijepa. Evo završili smo ovu malu raspravu o poljoprivrednoj politici pa se vraćamo na Izvješće o poslovanju Hrvatske agencije za malo gospodarstvo. I posljednji prijavljeni za pojedinačnu raspravu je uvaženi zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospodo predstavnici Hrvatske agencije za malo gospodarstvo. Evo želim se priključiti, ustvari prije rasprave želim naglasiti nešto što je već rečeno u ovim međusobnim replikama, a to je da se u mnogočemu slažemo i to je sasvim sigurno da se u mnogim stvarima slažemo, međutim razlike su u sposobnosti i znanju onoga što ne valja, pretvoriti u nešto što valja. Pa i ovo izvješće i samo funkcioniranje i rad Hrvatske agencije za malo gospodarstvo govori da u jednom sivilu, u jednom trenutku, posebno ovom trenutku teškom za gospodarstvo i usudio bih se reći trenutno, s obzirom da nam nisu poznati, mi još uvijek neznamo koji su to potezi Vlade u smislu stvaranja uvjeta za naše gospodarstvo bez obzira jel' malo, veliko ili srednje, u vremenima koja su pred nama, da imamo ipak jednu agenciju koja funkcionira dobro, da jedna dobra ideja koja se je rodila prije nekoliko godina konačno dobila svoje ime i prezime, konačno dobila svoju svrhu i na koncu konca i jedna ogromna podrška gospodarstvenicima sasvim sigurno i području poljoprivrede koje bez daljnjega treba i takvu vrstu pomoći, ali kada sam već kod poljoprivrede jednostavno neshvatljivo je da, a vjerujem da je točan podatak kojega sam nedavno pročitao u novinama, iznenađuje da smo u zadnjih čini mi se desetak godina za poljoprivredu za subvenciju u poljoprivredi potrošili 17,5 milijardi, a da nam je istovremeno poljoprivredna proizvodnja u tom vremenu pala za 30%. Prema tome mi tu sustava nemamo, ne znamo ga i činjenica da je to jedno područje koje je nužno riješiti, područje kojemu je potrebno dati uvjete i mogućnosti, ali na žalost konkretne akcije i konkretne aktivnosti još uvijek se ne naziru. Kada govorimo o Hrvatskoj agenciji za malo gospodarstvo da ne ulazim sada u one stvari koje su već kolege u svojim raspravama potpuno opravdano primijetili, jamstveni potencijal. Definitivno, a posebno akceptirajući uvjete u kojem naše gospodarstvo trenutno preživljava ili se održava u vremenu pred nama sigurno da će se morati spašavati, jamstveni kapital kojega ima Hrvatska agencija za malo gospodarstvo definitivno je premali to se iz ovog izvješća i iščituje. Nadamo se da će Vlada Republike Hrvatske u novom proračunu za sljedeću godinu stvoriti uvjete da se HAMAG-u poveća jamstveni potencijal. Ali jedna od mogućnosti koja je već bila rečena u ovom Saboru, a ja ću je opet ponoviti, mogućnosti povećanja potencija. Naime Varaždinska županija je prije tri godine, tri i pol godine osnovala svoju garancijsku agenciju i Varaždinska županija je jedna od rijetkih u tom trenutku koja je organizirala "kešpu" tzv. zajedničko vođenje računa, iz ušteda koje su stvorene sa objedinjenim vođenjem računa, do sada je banka koja vodi račun u potencijal, u jamstveni potencijal županijske garancijske agencije uplatila negdje oko 3,5 milijuna kuna. Prema tome mi te mogućnosti imamo. Struka je izračunala da se potencijal kada bi država napravila "kešpu" na nivou države, da je to na godišnjem nivou ušteda nešto što, ušteda u visini između 3 i 4 milijarde kuna ponavljam na godišnjem nivou, ali sasvim sigurno jedan veliki dio sredstava koje danas i do danas, a na žalost i u vremenu pred nama bankarski sektor koji nije u vlasništvu hrvatskih građana, koji je u stranom vlasništvu sebi isplaćuje kroz dividendu, kroz svoje ekstra profite. Prema tome mi mogućnosti imamo samo u jednom segmentu da ne nabrajam sve ove ostale, ali želim posebno podcrtati potrebu da se Hrvatskoj agenciji za malo gospodarstvo poveća jamstveni potencijal, a da bi Hrvatska agencija za malo gospodarstvo u vremenu pred nama akceptirajući izuzetno teške i nepovoljne uvjete privređivanja našeg gospodarstva mogla svoju funkciju obaviti sa jednim značajnijim, na jedan značajniji način. I zadnje, vezano je na obveze koje će nam, koje ćemo imati u trenutku kada profunkcioniraju i statističke regije. Naime, poznato je da javlja nužnost osnivanja tzv. Nacionalne agencije za regionalni razvoj, da se javlja nužnost i potreba da se ti … [[Govornik se ne razumije.]] formiraju i u okviru županija, a da bi se čisto sustav i potencijal i mogućnost korištenja sredstava iz predpristupnih fondova moga odraditi jedan kraći, brži, efikasniji način, mislim da bi bilo nužno i potrebno. Vjerujem da je i u Hrvatskoj agenciji za malo gospodarstvo o tome razmišljaju da se dio ovlasti, dio tih jamstava prebaci, ustvari zajedno sa potencijalom i županijskih garancijskih agencija sa potencijalom kojega ima i Hrvatska agencija za malo gospodarstvo da bude u funkciji što brže i što kvalitetnijeg i svrsishodnijeg korištenja i sredstava koja su na raspolaganju i u predpristupnim i kasnije u onim osnovnim fondovima na koje imamo pravo. U svakom slučaju koristim još jedanput priliku da pohvalim trud i energiju koju su zaposleni u Hrvatskoj agenciji za malo gospodarstvo uložili u svakodnevni rad agencije i priključujem se razmišljanjima kolega iz SDP-a i sasvim sigurno da ćemo i podržati njihovu inicijativu ukoliko to neće biti definirano i u proračunu za 2009. godinu, a to je da se pojača i osnaži potencijal Hrvatske agencije za malo gospodarstvo. Hvala lijepo.
Hvala lijepo gospodine zastupniče. Na vašu raspravu repliku ima potpredsjednik Sabora gospodin Friščić.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Uvaženi kolega zastupniče, u svojoj raspravi vi ste iznijeli podatak da smo ne znam otkud uzet u zadnjih 10 godina potrošili na ime subvencija 17 i pol milijardi i da imamo manju proizvodnju za 30%. U prvom redu ono što se ulaže u poljoprivredu kroz kapitalne potpore i poticaje ja ne bih nazvao potrošnjom, jer zbog toga imamo sigurnost i proizvodnju hrane određene kvalitete po prihvatljivoj cijeni. A drugo, ovi podatak od 30% ako smo u ovoj godini proizveli blizu 800 tisuća tona pšenice i imamo preko 100 tisuća tona više nego što nam je godišnja potrošnja. Ako je u ovoj godini u Hrvatskoj ubrano 2 milijona i 600 tisuća tuna kukuruza, a naše potrebe su 2 milijona 200 tisuća i nikada ga toliko nismo ubrali, ako raste proizvodnja vina, maslinovog ulja itd., da nabrajam, ne znam gdje su autori i gdje su te brojke po smanjenju i tko je to proizvodnje za 30%.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, zastupnik Koračević. Izvolite.
Pa uvaženi potpredsjedniče Sabora, doslovce slušajući ovu vašu argumentaciju definitivno ja si postavljam pitanje otkud ti podaci. Međutim, argumentaciju temeljiti na ubranom kukuruzu i pšenice, a kad govorimo o ukupnoj poljoprivrednoj proizvodnji, a ta poljoprivredna proizvodnja podrazumijeva sve segmente koji su uključeni u tu proizvodnju, onda jednostavno mislim da vaša argumentacija ne stoji, a kad bi i to bilo točno. Naime, bolje rečeno da to nije točno to svaki seljak, svaki poljoprivredni proizvođač u ovoj državi zna, gotovo svaki, jer od one poljoprivredne proizvodnje koju proizvede, ili bolje rečeno ono što dobije za svoju poljoprivrednu proizvodnju on jednostavno je primoran tražiti i socijalnu pomoć. Hvala.
Hvala vam lijepa. Nema više prijavljenih za raspravu. I pitam predstavnika predlagatelja želi li završnu riječ uzeti? Izvolite. Gospodin Kovačević, predsjednik uprave Hrvatske agencije za malo gospodarstvo.
Rekao bih svaka diskusija o ovoj temi je iznimno korisna i rekao bih da je vrlo potrebna. Potrebna je nama ovdje, ali potrebna je i hrvatskoj javnosti upravo da bi ojačala senzibilitet o nužnosti jačanja malog i srednjeg poduzetništva, jer kako u Europskoj uniji, tako i u Hrvatskoj ono je dakle iznad 99% u strukturi gospodarstva. Vidim da u ovoj raspravi dotakli ste se raznih tema, i evo rekao bih vrlo korisno, jer i na prošloj sjednici upravnog odbora odobren je zahtjev naš za povećanjem jamstvenog potencijala, tako da ćemo mi ovih dana, idemo prema hrvatskoj Vladi sa zahtjevom da nam se poveća naš jamstveni potencijal. I komentari koji su bili i o konzultantima i niz drugih neću ih pojedinačno sada elaborirati, ali bih rekao da situacija je u 2008. puno bolja za poslovanje HAMAG-a. Ja vam jamčim da će izvješće naše iduće godine zapravo biti puno bolje nego što je ovo i po pitanju konzultanata i po pitanju strukture ulaganja i po pitanju poljoprivrede, jer zašto je bilo najviše jamstava u poljoprivredi? Zato što su bila velika ulaganja, a vjerujte mi malo koji poljoprivrednik može jamčiti osobnom imovinom u vrijednosti od 3, 4 milijona kuna. Zato je najviše bilo jamstava u poljoprivredi, jer ulaganja u suvremene gospodarske farme gotovo da su u pravilu iznad 2 i pol ili 3 milijona. A mi smo takvih dosta financirali. Kad sam spomenuo izvješće, evo moram spomenuti i komentar koji sam ovih dana čuo od jedne konzultantice iz Irske koja je zapravo dugo godina radila u irskoj razvojnoj agenciji i koja je nakon što je čula i pogledala naše poslovanje u posljednjih nekoliko godina rekla da ste vi kojim slučajem proizvodna tvrtka vi bi bili okarakterizirani kao brzorastuća tvrtka. Dakle, kao brzorastuća. Ja sam rekao da sam tim više ponosan jer sam zapravo dokazao da poslovanje jedne državne institucije, jedne državne agencije može upravo poprimiti karakteristike takve brzorastuće tvrtke. Dakle, tu rušimo sve one barijere da se ne može, da je birokracija ili ne znam što. Agencija može biti zaista operativna ako se složi dobra ekipa i ja, dozvolite mi, koristim ovu priliku zahvalite se i djelatnicima HAMAG-a koji su zaista marljivo, kad govorimo o prošloj godini, bilo ih je 27, ali zaista marljivim radom uspjeli doći do ovakvih rezultata i vjerujte mi svako gospodarstvo treba jak poticaj, svako gospodarstvo treba jaku agenciju i ja ću napravi sve da ova agencija još više ojača i da zaista opravda svoje poslovanje, odnosno svoje postojanje. Ja vam se zahvaljujem na diskusiji i hvala lijepo.
Zahvaljujem predsjedniku uprave HAMAG-a. I zaključujem raspravu. I glasovat ćemo o ovoj točki kada se za to steknu uvjeti.
Deveto, Izvješće o poslovanju Hrvatske agencije za malo gospodarstvo za 2007. godinu. Podnositelj je Hrvatska agencija za malo gospodarstvo. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje zaključak sukladan prijedlogu saborskih radnih tijela koji glasi: "Prihvaća se Izvješće o poslovanju Hrvatske agencije za malo gospodarstvo za 2007. godinu.". Molim, uključimo se. Glasujmo. Rezultat? Ovo izvješće je prihvaćeno većinom glasova sa 108 glasova za, 4 suzdržana i ništa protiv.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnoga reda, a to je: - Izvješće o radu Vijeća za elektroničke medije u razdoblju od 1. studenoga 2006. do 31. prosinca 2007. godine Vijeće za elektronske medije podnijelo je izvješće o radu na temelju članka 58. stavak 6. Zakona o elektroničkim medijima. Prijedlog akta primili ste u pretince. Vlada je dostavila mišljenje o ovom izvješću, a raspravu su proveli Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, Odbor za ravnopravnost spolova, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za informiranje i informatizaciju i medije. Izvješća odbora ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti ovaj prijedlog? Da. Izvolite, magistar Zdravko Kedžo predsjednik Vijeća za elektroničke medije. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i poštovani zastupnici. Dopustite mi da pokušat ću u nekoliko riječi i rečenica kazati najvažnije naznake. Nisam mislio da će to biti prva rečenica koju ću izgovoriti ali kako su to mediji koju strašno brzo javljaju informacije tako ta informacija koja stigne dok čekate raspravu da je oslobođen kapetan Laptalo, onda počnete misliti kako su elektronički mediji o čemu i zašto pričamo kao važno. Dakle, ima nekoliko naglasaka koje želim izgovoriti s obzirom da su na to ukazale rasprave na saborskim odborima. Riječ je o regulatoru i nezavisnoj osobi, pravnoj nezavisnoj osobi, članovi koji se na prijedlog Vlade biraju u Saboru i ono što iz rasprave želi podcrtati Vijeće za elektroničke medije danas agencija nisu proračunski korisnik. Dakle, s obzirom da je bilo često dilema oko toga, Vijeće se financira iz 0,5% prihoda nakladnika elektroničkih medija u toku godine od djelatnosti koju ostvare upravo tako radiom i televizijskom nakladničkom djelatnošću. Isto tako mislim da je podatak da nije riječ o proračunskom korisniku ovih dana nešto kao posebno vrijedi. Razdoblje obuhvaća nešto više od kalendarske godine. posljedica je toga činjenica da se članovi Vijeća biraju ne kalendarski od prvoga, ali s obzirom da zacijelo znate da je bilo izmjena Zakona o elektroničkim medijima prošle godine, ovo će se ubuduće izbjeći, pa će onda izvješća biti od prvog do prvog, odnosno neće biti malog nesklada kao što je u ovom. Jer kao što znate u izmjenama i dopunama riječ je danas od prvi prvog o Agenciji za elektroničke medije, ne bi trebalo izazivati nikakvu zabunu. Unutar nje je vijeće koje upravlja agencijom u svojstvu upravnog vijeća prema Zakonu o ustanovama. Posljedica je toga je činjenica da imenovanje članova tijekom godine, a što vas najiskrenije molim da ne prihvatite ni kao kakav okvir ili ogradu, jer je činjenica da onda predlagatelj u liku moje malenkosti predlaže izvješće o radu u kojem nije bio član niti pola godine izvješća kojeg predstavlja, a i kao predlagatelj je 4 mjeseca unazad. No naravno to ni najmanje ne umanjuje ni odgovornost ni potrebu da se o tome kaže mislim da su najvažniji naglasci, a i sve drugo što je posljedica rada i odgovornosti za agenciju, odnosno vijeće. Dakle, vijeće ima 7 članova. Reći ću nekoliko najvažnijih zadataka koje zacijelo znate, ali je potreba iz rasprava da se neke podcrtaju. Jedna od njih je regulator koji je zadužen za programske sadržaje elektroničkih medija ili da skratimo ako je to potrebno radija i televizije. Dakle, 21 je komercijalni nakladnik na lokalnim televizijskim razinama, 2 komercijalna na nacionalnoj, 156 po zadnjem, a to se zna promijeniti nakladnika radijskog programa i jedna priča koja se zove Hrvatska radio televizija po posebnom zakonu kao što zacijelo vi ovdje u Saboru zacijelo znate. Ta regulativa, najkraće kazano u liku aktivnosti vijeća se odnosi na kontroliranje jesu li programski sadržaju i skladu sa zakonom. I na žalost, meni se čini da je danas ta aktivnost svedena na rečenicu, koliko su u suprotnosti i koliko se krše zakoni s obzirom da mi se čini da je trend u tom smislu negativna i da to ukazuje zapravo što će ili bi trebale biti najvažnije aktivnosti vijeća, odnosno agencije u narednoj godini. Upravo u tom smislu jačanje administrativnih kapaciteta s obzirom na direktivu Europske unije, pri čemu nije naglasak na administrativne nego kapacitete u smislu neposrednog nadzora i u budućeg jačeg monitoringa da sada ne rabim i ne razlažem jer izraz je čini mi se svima blizak, dakle neposrednog i posrednog monitoringa u skladu sa glavnom zadaćom jesu li programski sadržaji i elektronički mediji i koliko prekršili zakon, pa u tom smislu će to biti jedna od najvažnijih aktivnosti koju čeka agenciju, odnosno vijeće. I samo koristim prigodu da kažem da neke od tih planova vijeća upravo radi, kao što je stvaranje tehničkih, programskih, pa onda prostornih kapaciteta. No to jednom drugom zgodom. Da kažem nešto što je najčešće pitanje. Vijeće u svom radu raspolaže sredstvima koja se zovu "Sredstva za poticanje pluralizma medija". To su sredstva koja su prikupljena zakonskom odlukom 3% od pristojbe Hrvatske radio-televizije. Tim sredstvima raspolaže vijeće i ta sredstva dodjeljuje javnim natječajem. Nebrojena pitanja su se u pravilu odnosila na fond. Kraće, dakle na fond. Imam potrebu podcrtati činjenicu da se sredstva fonda raspodjeljuje javnim natječajem, da su kriteriji uređeni zakonom, da se pravilnici iz tih zakonskih odredbi u pravilu gotovo svake godine dopunjavaju i mijenjaju. Samo ću reći primjer, ove godine su pravilnici, odnosno pravilnik za raspodjelu sredstava fonda je dopunjen kategorijama kao što su programski sadržaji namijenjeni neravnopravnosti spolova, programski sadržaji namijenjeni nacionalnim manjinama, programski sadržaji namijenjeni osobama s invaliditetom. Dakle, iz zakonske dodjele o raspodijeli postoji pravilnik koji nadopunjavamo. Već sada znamo da postoje neki iz saborskih odbora i ostalih rasprava potreba da te, da u tom pravilniku dodamo još neke kategorije za raspodjelu sredstava fonda. Ključno pitanje koje se oduvijek provlačilo, kako je radio A, televizija B, dobila ovoliko ili onoliko. Pa onda se često spominju kategorije tipa, ovi su na manjem području, ovi su iz nerazvijenih. Jako bih volio da ako treba, a bit će prilike da se valjda to podcrta i naglasi možda i u nekom širem kontekstu. Javni natječaj premdijeva da se svi koji žele sredstva natječu. Sredstva za poticanje pluralizma iz fonda koji se dijeli 50% za televizijske nakladnike, 50% za radijske se ne mogu dobiti nikako nego natjecanjem u javnom natječaju i ništa osim zdrave logike ne ukazuje na činjenicu za što se više kategorija natječete veće su vam šanse da ta sredstva dobijete. No naravno, to nije samo nominalno nabrajanje kategorija u kojima ćete se natjecati jer iza toga postoji nešto što je kvaliteta programskog sadržaja koje članovi vijeća ocjenjuju, i važno je reći ocjenjuju sve programe. Neke od njih izdvajaju u posebne kategorije ali samo ta ukupna ocjena pri čemu jedan član vijeća u toj ocjeni i raspodjeli sudjeluje jednom sedminom, dakle samo jednom sedminom možete utjecati na ukupnu raspodjelu jer je vaša ocjena jedna od sedam. Samo zbirno svih sedam daje ukupan broj bodova a onda time i raspodjelu sredstava. Jedna od stvari koja se najčešće pa i na matičnom odboru se posebno podcrtala, struktura vlasništva. Najprije da kažem da za promatrano razdoblje koje se nalazi pred vama dok nisu stupile na snagu izmjene zakona agencija nije bila zadužena za strukturu niti je imala potpuni uvid u vlasničku strukturu pa to u promatranom razdoblju nije niti bilo moguće iznijeti u matični ili neki drugi odbor, mada ono što vijeće misli i želi ovdje istaknuti ne postoji razloga da se vlasnička struktura u elektroničkim a da sad ne kažem nekim drugim medijima ne pozna i da nije javna. Za to ne postoji nikakav objektivni razlog osim što u ovom slučaju vijeće u ovom izvješću a i sad misli ili da kažem da smo mi sigurni da onaj tko je raspravljao ili predlagao javno obznanjivanje a to nije nikakav problem jer sve postoji u sudskom registru. Za nas su nakladnici pravne osobe, zna se tko je odgovoran itd. Samo želim reći da sam siguran da kolege i svi koji su na tom tragu raspravljali nisu mislili da bi vijeće trebalo sukladno različitim vlasničkim strukturama gledati je li programski sadržaj bolji ili gori, je li važno sukladno zakonskoj odredbi je li vlasnik A ili vlasnik B. Programski sadržaj je za vijeće relevantan a vlasnička struktura eventualno ima veze s nekim drugim institucijama tipa koncentracije vlasništva itd. Reći ću još nekoliko rečenica o aktualnom trenutku i onome što mislim da nas kao vijeće odnosno kao agenciju čeka u razdoblju koje pred nama a koje je baš zahtjevno, sukladno onome uvodnome na početku da je riječ o razdoblju od godine dana u kojem se imenuju članovi vijeća takva će biti i slijedeća godina bez plediranja hoće li biti ovaj ili neki drugi sastav. U tom smislu mislim da u narednim godinama zahtjevi koji stoje pred vijećem i agencijom a nadam se i nekako imam potrebu to jako naglasiti da niti ovo izvješće neće biti na kraju neke godine za godinu prije jer mislim da to što je na kraju ove godine a za 2007. također nije ni blistavo ni pohvalno i nadam se da se više u tom smislu ne bi trebalo događati. To su neke od aktualnosti kojih smo svjedoci svakog dana. Prije svega, riječ je o digitalizaciji. To je proces koji će u mnogome promijeniti. Nije ovo mjesto ni vrijeme da pričam, elaboriram posebno ali vjerujte, to je jedan zadatak koji stavlja vijeće i agenciju u položaj pune mobilizacije a u skladu i s Direktivom o audio vizuelnim metodama s onim što je projekt Vlade Hrvatske i uopće u cijeloj priči digitalizacije u kojoj će za nekoliko godina hrvatska medijska slika kad su u pitanju elektronički mediji izgledati potpuno drugačije. Ono što je danas problem ima li mjesta obično se kaže u nečemu pa se spominju ponekad i krivi izrazi jesu li frekvencije, jesu li koncesije itd. Ja vjerujem za par godina bit će mjesta i viška, samo se neće imati tko na njih javiti. Nije to ni tako jeftina igračka. Da kažem još o nekim dilemama. Spominjao sam jedan od najvažnijih zadataka ali i najviše prijepora ili pitanja kad je riječ o Fondu za poticanje pluralizma medija. Je li fond socijalna kategorija, je li on kategorija izvrsnosti, je li on kategorija natječaja u kojem je to supstitut za javnost u malom mjestu ili lokalnu samoupravu? Je li podatak da imate nakladnika kojem su sredstva fonda 150% proračuna? Je li to oksimoron? Je li riječ o nakladniku koji je komercijalan jer je dobio koncesiju kome sredstva iz pluralizma održavaju život ili ga … [[Govornik se ne razumije.]] puta financiraju. Zamislite činjenicu da je taj nakladnik na otoku. Je li on time sad komercijalni koji živi na fondu a nije na tržištu jer tamo tržišta ni nema. Je li to još u tom smislu moguće ostvariti jedino vlasništvom lokalne samouprave, a nema goreg vlasnika u medijima od bilo koje lokalne samouprave. Dakle, neke od dilema koje se nalaze pred vijećem kao zadaci u nekom narednom razdoblju za koje vjerujem da će uz sve ovo što su zadaci na nacionalnoj razini, dakle digitalizacije i cijele priče oko toga u narednoj godini vijeće i agencija, moje kolege vijećnici i moje kolege zaposlenici agencije, da ne biste mislili da je to tko zna koliko, ima nas sve skupa dvanaest, moći tome odgovoriti ali rekoh na početku i uz potporu i plan kojeg imamo mislim da ćemo te kapacitete pojačati. I evo još jednu rečenicu za kraj. Sve analize su pokazale na nešto što također nije zanemarivo bez obzira što možda nije baš pitanje ovog izvješća i ovih godinu dana. Struktura zaposlenih u elektroničkim medijima je porazna. Ona je nešto što agencija i vijeće ne smatraju niti im je zakonska obveza ni zadatak, ali s takvom strukturom zaposlenih u elektroničkim medijima ne postoji ni dobar zakon ni dobar regulator koji će jako puno ili ne znam kako značajno popraviti. I htio bih reći da imamo kao vijeće dobru suradnju sa čitavim nizom državnih institucija, apostrofirat ću pravobraniteljicu za djecu i neke od aktivnosti koje će ovih dana vrlo brzo ugledati svjetlo dana kao prve akcije koje dolaze na snazi, vidjet ćete ih i na televizijama. Želimo suradnju i očekujemo pomoć. Mislimo da nam matični Odbor za informatizaciju i medije nije odbor u kojem ćemo se pojaviti jednom godišnje kod izvješća nego mislimo da tamo kucamo na otvorena vrata i da bismo mogli i da hoćemo u puno stvari surađivati i jednako tako posebnu pozornost u određene društvene institucije a iznad svega i nevladine udruge koje u medijima imaju po mojim i iskustvima vijeća i puno struke, puno pameti i puno toga dobra za reći. Nadam se da sam pomogao u okviru onoga što u ovom razdoblju u kojem sam tu mogu. Nadam se da je još jedna rečenica upozorenja da neće biti suprotna onom optimizmu s početka i one brzine vijesti kao što je došla o kapetanu Laptalu. Ono što još slijedi je nešto što se zove elektroničke publikacije koje bi također trebale biti posao vijeća i jesu i agencije. Kad izgovorite elektroničke publikacije od portala preko interneta ja bih mogao olako reći kako to nigdje u svijetu nije riješeno ali mi to neće pomoći. Činjenica je da je to još jedan cijeli set elektroničkih medija zvale se one publikacije ovako ili onako koje se nalaze najmanje pod nadzorom pri čemu nije ovo nikakva ružna stvar nadzora nego regulative i nečeg što također neće nitko drugi za nas uraditi pa niti za ovo vijeće. Hvala vam lijepa na razumijevanju i na vremenu.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Vijeća za elektroničke medije. Želi li predstavnik Vlade dodatno obrazložiti mišljenje Vlade? Ne treba. Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Onda otvaram raspravu i prvo je u ime kluba prijavljen gospodin Boris Kunst u ime Kluba zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče, predsjedniče vijeća, tajniče, kolege zastupnici. Pa izvješće o radu Vijeća za elektroničke medije za razdoblje od 1. studenog 2006. godine do 31. prosinca 2007. godine možemo reći da je korektno pripremljeno i sa dosta informacija. Što se tiče financijskog izvješća ono je isto tako detaljno prikazano. U potrošnji se nije pretjeralo tako da je ostvaren višak prihoda nad rashodima za 2007. godinu i to u iznosu od 545 tisuća 413 kuna što prema Zakonu o elektroničkim medijima ostaje prihod Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija o čemu je govorio i predsjednik vijeća. Da podsjetim samo da navedena sredstva, još jednom ustvari da ponovim fonda poticati će proizvodnju, objavljivanje programskih sadržaja elektroničkih medija na lokalnoj i regionalnoj razini koju su od, koja su od javnog interesa a osobito važni za ostvarivanje prava građana na javno informiranje, nacionalne manjine u Republici Hrvatskoj, poticanje posebnih programa na područjima od posebne državne skrbi, razvoj obrazovanja, znanosti i umjetnosti, razvoj svijesti o ravnopravnosti spolova, stvaralaštvo na narječjima hrvatskog jezika, a sredstvima fonda poticat će se i zapošljavanje visokoobrazovanih stručnih radnika u elektroničkim medijima na lokalnoj i regionalnoj razini. Odluku o raspoređivanju sredstava fonda nakladnicima donosi Vijeće za elektroničke medije. Prema izvješću nakladnicima radijske televizije djelatnosti ukupno je podijeljeno radnicima radijske i televizijske djelatnosti ukupno je podijeljeno preko 28 milijuna 272 tisuće i tako dalje te nešto od tih sredstava Hrvatskoj udruzi radija i novina. U nadležnosti Vijeća za elektroničke medije je provođenje postupka dodjele i oduzimanja koncesije sukladno Zakonu o elektroničkim medijima i posebnim propisima provođenje postupka utvrđivanja nepoštivanja ili kršenja odredbi ovog zakona kao i razmatranje pritužbi građana na postupanje nakladnika u provedbi zakona. U Republici Hrvatskoj bez Hrvatske radiotelevizije do zaključenja ovog izvješća bilo je 156 nakladnika radijskog programa i 23 nakladnika televizijskog programa te 230 pravnih i fizičkih osoba koje su upisane u očevidnik nakladnika elektroničkih publikacija. I sve to piše u izvješću. Prema razini koncesije u Republici Hrvatskoj koja se dodjeljuje putem javnog natječaja na rok od 8 do 15 godina u ovom izvještajnom razdoblju dodijeljene su 63 koncesije za obavljanje djelatnosti radija od čega su 61 obnovljena koncesija, dvije su nove koncesije te dvije obnovljene koncesije za obavljanje djelatnosti televizije. Od statističkih podataka koje izvješće donosi izdvojio bih i da je ukupan broj zaposlenih u svim tvrtkama radijske i televizijske djelatnosti 5 tisuća 973 zaposlenika od čega u komercijalnim radijima tisuću 373, u komercijalnim televizijama 941 te u Hrvatskoj radio televiziji 3 tisuće 659 zaposlenih. Što se tiče vlasničke strukture dominira privatno vlasništvo, 72 nakladnika, 13 nakladnika u državnom vlasništvu te 71 nakladnik zajedničko vlasništvo jedinice lokalne uprave i samouprave i privatnih nakladnika. No ono što je izuzetno važno i što mislim da je predsjednik podvukao na kraju i ja bih upozorio na važnu obvezu i odgovornost Vijeća za elektroničke medije a to je nadzor odnosno monitoring za poštivanje Zakona o elektroničkim medijima kod pojedinih nakladnika kao i nadzor i analiza programskih sadržaja nakladnika. Držim da će izvještaj za tekuću godinu obilovati raznim oblicima lakših i težih povreda bez obzira o kojoj se televizijskoj kući radi. Da ne govorimo sad o sadržajima koji se objavljuju na internetu iako bi se trebalo itekako o tim sadržajima progovoriti. Iz izvješća je razvidno da se Vijeće za elektroničke medije kroz monitoring susreće s brojnim nepravilnostima pojedinih televizija kao i radija, a najbrojnije povrede odnose se na trajanje emitiranja reklamnih blokova i promidžbenih poruka. Iako Zakon o elektroničkim medijima propisuje što sve programski sadržaj ne smije ili smije ove odredbe na razne načine krše komercijalne televizije. Iako se kroz svoje sadržaje bore za tržište odnosno gledanost tj. rejting koji im donosi novac trebale bi se odgovornije odnositi prema gledateljima tako da evo uzmite na primjer u TV Novoj emisiju «Trenutak istine» koja će očito biti predmet izvješća za 2008. godinu bez obzira što u njoj dobrovoljno sudjeluju osobe koje zbog brze i lake zarade nameću pitanje koliko drže do vlastitog dostojanstva jer osmišljena pitanja su ispod razine ljudskog dostojanstva. Zato nema opravdanja da su oni dobrovoljci pa da zato mogu eto biti izloženi raznim takvim pitanjima jer kakvih sve ljudi danas ima nekome bi moglo pasti na pamet da uvede termin na televiziji u kojem bi suicidalne osobe izvršavale suicid, samoubojstva isto dobrovoljno i vjerujem da bi i to netko gledao i bilo bi i za to gledatelja. Pa uzmite na primjer radio RTL i onaj zamor od Big Brother-a koji je frustrirajući i za same ove natjecatelje koji isto tako na lak način žele doći do puno novaca. Kritična masa neprimjerenih sadržaja na televizijama prelazi svaku mjeru. Vijeće će imati pune ruke posla pregledavajući objavljene sadržaje iz tekuće godine gdje je izrazito visok postotak kršenja prava djece i maloljetnih osoba. Nadalje, svjedoci smo i kojekakvih napisa, snimki, javljanja u živo, javnih komentara i javno objavljenih insinuacija vezanih uz nedavna tragična ubojstva u Zagrebu. Zbog toga uz postojeće pogoršanje kontrole medijskog prostora vijeće mora biti rigoroznije u kažnjavanju onih koji krše Zakon o elektroničkim medijima tim više što su sudovi najčešće na žalost inertni, prespori u rješavanju prekršajnih prijava i preblagi u kažnjavanju. Nedopustivo je da su neriješene još neke prekršajne prijave iz 2005. godine. Trebalo bi vidjeti i objaviti kod kojih se to sudaca nalaze i zašto oni to ne rješavaju. Najefikasnija mjera kažnjavanja je oduzimanje koncesije pa makar i privremeno, jer takva mjera ima jasnu poruku i pozitivan učinak ne samo po jednog, nego po sve vlasnike televizije. Jer ta mjera najviše boli budući da proizvodi ogromnu financijsku štetu, a i o ugledu da ne govorim. Na novac su svi osjetljiviji i oni koji ga imaju i oni koji ga nemaju. Zato mislim da je ta mjera itekako bitna. Dobro je da sve češće kažnjavaju ne samo televizije, tj. elektronički mediji već svi iznoseći podatke, snimke vrijeđaju dostojanstvo osobe. Hrvatsko medijsko područje treba što prije slijediti primjer Francuske koja je krenula u reformu i preustroj javnih medija. Reklame na televiziji postupno se ukidaju i pristupa se kvalitetnijem oblikovanju programa za što će u buduće biti i najodgovornija osoba novo imenovani ravnatelj javnih medija. Tada bi se i kod nas znalo tko što radi u medijskom prostoru i raščistili bi se sa današnjim misterijima što se uopće i tko su uopće vlasnici pojedinih medija u Hrvatskoj. Na kraju još jednom treba pohvaliti ovo izvješće jer je transparentno prema svim medijima sa jasno javno pobrojanim nedostacima, a koji su sa namjerom i u cilju boljeg razvoja elektronskih medija. I zbog toga klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati navedeno izvješće. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa gospodine zastupniče. Prelazimo na pojedinačnu raspravu i prvi je uvaženi zastupnik Arsen Bauk.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Najprije na početku dvije pohvale. Prva pohvala je zbog toga što ste istaknuli kao poseban problem nakladnike na otocima. Drago mi je da prepoznajete tu specifičnost i u tom smislu evo to je prva pohvala. Imam još dvije pohvale. Jedna je pohvala što je ovdje prvi put na strani 10. u bilo kojem službenom dokumentu da vidim oznaku regija Dalmacija. Dakle, kad se govori o području koncesije, jer za neku drugu regiju ste nabrojili koje se županije nalaze tu, a tu ste spomenuli regiju Dalmacija koja u, dakle teritorijalnom ustrojstvu Republike Hrvatske ipak ne postoji. Pretpostavlja da se tu misle 4 županije. Ne znam kako bi u nekim drugim županijama osim Splitsko-dalmatinsku na tu pojavu reagirali. Osvrnut ću se na nekoliko navoda dakle iz ovoga izvješća. Najprije povrede odredbi Zakona o elektroničkim medijima. Ja bih tu u stvari uspio sam prepoznati tri najčešće vrste prekršaja. Jedan je veći broj reklama, što je apsolutno naravno nekorektno od nakladnika da to rade. Drugi je neprimjereni sadržaji u primjerenim terminima ili obratno iako ima i naravno primjerenih sadržaja u neprimjerenim terminima kao štosu političke emisije koje završavaju oko ponoći. I treća stvar je politička promidžba. Pokušat ću dakle na ove zadnje dvije, na ove druge dvije stvari nešto reći. Dakle, što se tiče neprimjerenih sadržaja, najveći broj takvih neprimjerenih sadržaja se odnosi na, dakle na emitiranje programa koji imaju erotske, pornografske ili druge sadržaje u vremenu negdje navečer dakle oko 8 sati. Međutim, tu postoji još jedna recimo po meni neprimjereni sadržaj. Naime, svjedoci smo mnogobrojnih, učestalih slučajeva neprimjerenog skandiranja na sportskim terenima gdje komentatori najčešće se i ne osvrnu na takav slučaj. U 2007. sigurno nisu. Sad su u zadnje vrijeme počeli to raditi. I ja sam osobno dakle svjedok bez obzira znam da je naravno da nogomet uvijek izaziva povećane emocije, a naravno kad se dirne u voljeni klub onda je to još više. Međutim, meni je recimo jedna navijačka pjesma koja se emitira na radio stanicama najčešće u sjevernoj Hrvatskoj, a rjeđe na nacionalnim frekvencijama u kojima se poziva na nasilje sa stihom “kolcem, lancem, bokserom u glavu“ također neprimjerena. To ne vidim da tu piše. Dakle, to mislim da bi o tome trebalo također nešto napisati. Što se tiče političke promidžbe naravno da ovdje su navedena dakle da je sada nulta tolerancija maltene na političku promidžbu izvan predizborne kampanje. Ja mislim da to više ne treba biti baš nulta tolerancija. Naravno nikome nije u interesu da ko' iz paštete izlaze političari kako je to jednom predsjednik Mesić u predizbornoj kampanji rekao. Međutim, mislim da bi tu ipak trebalo malo olabaviti taj sustav. Dakle, da bi ipak trebalo u nekoj mjeri. Naravno treba vidjeti koja je to mjera propisati da se ipak može, da mogu političke stranke platiti oglas i reklamirati se. Naravno ne mislim da to sad treba biti beskonačno i neograničeno, ali da bi se ipak tu moglo malo to liberalizirati, pa uostalom jučer smo imali izvješće o reviziji političkih stranaka gdje je sad malo ipak transparentnije financiranje političkih stranaka nego što je to bilo do sad. Želio bih sad ukazati još na četiri stvari. Prva stvar je na strani 18. se govori o pokretanju prekršajnog postupka protiv Hrvatske radio-televizije zato što u programu 9. lipnja 2007. godine nije emitirala treću utakmicu završnice doigravanja košarkaškog prvenstva Hrvatske između Cibone i Zadra. Ako se dobro sjećam prijedlog je bio ili je to odluka da se Hrvatska televizija kazni s milijun kuna. Naravno ukoliko nije donesena neka kazna, mislim da je novčana kazna za Hrvatsku televiziju neprimjerena jer to ponovo bi platili pretplatnici. Najprije oštetite pretplatnike tako da ne emitirate neki program, onda još kaznite televiziju koja se financira iz pretplate da se to plati. Inače sportski program Hrvatske televizije dakle svojim izborom se može slobodno nazvati sportsko-nogometni program jer Hrvatska ima olimpijske medalje u košarci, u vaterpolu, u rukometu. Mi na Hrvatskoj televiziji ne možemo vidjeti utakmice domaćeg prvenstva ni u jednom od ta tri sporta. Sada je za košarku malo se to popravilo. Međutim, mislim da bi tu trebalo nešto napraviti, pa ja evo barem imam priliku nešto reći o tome pa ću tu priliku iskoristiti. U tom smislu ukoliko će najavljeni treći program Hrvatske televizije u tome pomoći. Ja bih podržao, dakle da se manji sportovi prenose na Hrvatskoj televiziji i možda čak i niže razredni ako je već, možda čak i nogomet jer takve programe recimo imaju Italija, Rai sport piu, imaju Češka, četvrti kanal češke televizije, Slovačka je sad uvela treći, prema tome ima takvih slučajeva u svijetu i to se isto može napraviti. Druga stvar koju bih htio pohvaliti, vidim da ste u karakterizaciji filmova koristili Internet movie data base, što je jedna ovako dosta dobra internet stranica, dosta dobra baza podataka, pa ukoliko budete imali vremena, mogli bismo se čak pozabaviti, obzirom da tamo nema samo koji je žanr, nego ima i ocjene publike, mogu vidjeti ustvari kakve filmove se emitiraju na televiziji, naravno ocjene su podijeljene po različitim kategorijama. Pa evo, jedan izazov za sljedeće izvješće. Još jedna stvar. U nekim dječjim emisijama, a i generalno emisijama koje vidimo na sve tri nacionalne televizije po meni se previše koriste lokalizmi, najčešće u zagrebačkom izgovoru, jer djeca u Dalmaciji ne moraju znati što znači ročkas, što znači škvadra i neke slične stvari koje se u svakodnevnom govoru voditelja koriste i mislim da bi na to također trebalo uvesti, o tome voditi računa, ne tražim sad da ovoga voditelji govore lancun i slične riječi, pa da se to izjednači. Mislim da u se dakle barem u dječjim emisijama, ako ne i u nekim drugim ipak malo suzdržimo od lokalizama jer to je hrvatska televizija, ne televizija određene regije. Također, na nekim radio postajama prilikom reklama se koriste likovi koji imaju izgovor također lokalni da se može prepoznati, ili dalmatinski ili ponekad albanski izgovor hrvatskog ili jezika, kako se već zove to gdje na neki način se ipak omalovažava ljude koji tako govore i najčešće ih se prikazuje kao predmet ismijavanja. Mislim da to nije dobro i da bi o tome također trebalo malo povesti računa. I posljednja stvar koju bih htio napomenuti, a to ste vi u svome uvodnom izlaganju rekli, to su internet portali. Ne znam gdje je granica koje portale treba gledati, koje ne. Dakle, nema tu sad to je preveliki broj. Međutim, mislim da bi barem mogli na neki način komentirati sadržaj nekih portala koji su po svojoj gledanosti posjećenosti najveći, a posebno komentare koje se nalaze ispod gdje najčešće ima govora mržnje, ksenofobije, fašizma i ostalih pojava koje ne bi trebali tolerirati. Evo, uz te naravno primjedbe, smatram da je izvješće korektno napravljeno i nema razloga da ga ne podržim. Hvala.
Hvala lijepa gospodine zastupniče. Vaša rasprava navela je dvojicu kolega zastupnika na repliku. Pa sad najprije zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo. Kolega Bauk, spomenuli ste prilikom prekršajnih odredbi, odnosno sankcioniranja određenih emisija i medija i političku promidžbu i vidim da je tu spomenuta jedna promotivna aktivnost najave jednog skupa foruma mladih SDP-a, ali sam isto tako u medijima primijetio da je pokrenuta bila inicijativa sankcioniranja prijenosa 8 lokalnih TV stanica skupa HDZ-a 30. lipnja, tog ne vidim tu u izvješću, pogotovo što znam da su ti prijenosi bili plaćeni i mogu se podvesti pod promidžbu, pa evo koristim priliku da pitam direktno članove agencije da nam kažu zbog čega toga tu nema i da li se što po tom pitanju desilo. A druga stvar, smatram da ta odredba može imati pozitivan učinak i ne trebaju stranke van kampanja se reklamirati, najavljivati skupove i tako dalje, ali je totalno nelogično da recimo to u pisanim medijima možete, a da u elektroničkim ne možete. Da na portalu ne možete, a onda opet recimo u Jutarnjem na portalu ne možete, a u Jutarnjem u tiskanom obliku možete. Tako da bi tu trebalo ujednačiti praksu. A što se tiče ove pjesme koju ste spomenuli, to nije navijačka pjesma, to je pjesma jedne grupe iz Zagreba. Ja se isto slažem, iako sam navijač kluba čija je to himna da ne bi trebalo koristiti izraze nasilja u navijačkim pjesmama, možda bi bila bolja situacija na tribinama.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, zastupnik Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem kolega. Spomenuli ste skup 30. lipnja. To na strani 19 piše TV sljeme zato što je 30. lipnja 2007. godine emitirala programski sadržaj pod pokroviteljstvom političke zaklade Hrvatskog državnog zavjeta čiji je zakladnik Hrvatska demokratska zajednica i tako dalje. Dakle, to je korektno, ali to je bio opći sabor, dakle to je bio jedan skup koji svi znamo o čemu se radi. Ja osobno nemam ništa protiv da HDZ plati da se to emitira, na kraju i mene zanima ustvari što imate za reći jer naravno s većinom toga, a posebno ako ste to platili da vidimo. Pa nema nikakvih tu problema, ali naravno dok je ovakav zakon na snazi, bez obzira što sam dakle za blago ublažavanje ovakve odredbe, kao vladajuća stranka imali ste veliku odgovornost za to da to ne napravite, a naravno neka, ja nemam ništa protiv da građani vide da je od 3 puta 7 ostalo još samo jedan. Jedna sedmica sa tog skupa, a vidjeti ćemo što će biti nakon toga. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Druga je replika uvaženog zastupnika Davora Bernardića. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, evo kolega Bauk se dotakao ključne stvari vezano za političku promidžbu, u tom će biti moje pitanje, zapravo ono na što ću se na neki način referirati. Pa isto tako, apsolutno podržavam uvođenje reda kad je politička promidžba u pitanju i ono što moram postaviti kao pitanje, a pogotovo vam iz programskog vijeća su kriteriji, znači kriteriji kojima se ocjenjuje kada pojedina reklama, kada pojedini reklamni spot može ili ne može postati reklamni spot u vrijeme predizborne kampanje političke stranke. Naime, što želim reći, što želim apostrofirati? Koji je postupak, koja je procedura da se pojedini reklamni spot odbaci jer ako se dobro sjećam, u vrijeme prije samih parlamentarnih izbora bili smo svjedoci zapravo zabranjivanja jednog spota Hrvatske stranke prava koji je u sebi imao elemente fotodokumentirane novije prošlosti sa događanja vezanih, znači uz Split, uz splitsku rivu i zanima me zapravo koji su to elementi po kojima se odlučuje da li spot zaslužuje biti dio promidžbe te stranke kada ga već ona plaća u vrijeme predizborne kampanje, ili to ne zaslužuje biti. Dakle, tko o tome odlučuje i na temelju kakvih objektivnih kriterija. Evo, to je ono što je zapravo dio pitanja i, naravno na tragu ovoga što je kolega Bauk rekao.
Hvala vam lijepa. I odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Bauk.
Zahvaljujem. Ma nije slučajno da se o ovoj političkoj promidžbi dosta govori, tim više što sada malo i relativno definiranje i vremena kampanje. Naime svjedoci smo osim svih ovih nacionalnih izbora, imamo veći broj lokalnih izbora. U Osijeku su svako malo bili nekakvi lokalni izbori, a sa ovakvim Zakonom o izborima načelnika i gradonačelnika gdje de facto nema više prelaska vijećnika nego će opet morati biti novi izbori ukoliko se želi promijeniti načelnika. Ovakva odredba će još dodatno dobiti na apsurdnosti. Prema tome mislim da je u svakom slučaju za vrijeme koje dolazi ovakva odredba neprimjerena i da je treba na jedan primjereni, dogovorni način ublažiti ili promijeniti. Jer doista na portalima, na "Youtube" gdje netko tko se razumije u tehniku ustvari ne vidi nikakve razlike između televizije i onoga što je na "Youtubeu" primjerice, osim prednosti šta na "Youtubeu" to možete stalno gledati a na televiziji samo kada je to u neko određeno vrijeme. Prema tome ovakva mislim da je regulativa ipak malo sada zastarjela i da bi se to trebalo na neki način ublažiti. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Pojedinačna rasprava uvaženog zastupnika Tomislava Ivića. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine predsjedniče vijeća, poštovane kolegice i kolege. Podržati ću Izvješće o radu Vijeća za elektroničke medije za navedeno razdoblje i moram izraziti pohvale za ovo izvješće, jer je po mom mišljenju izvješće dobro pripremljeno, sveobuhvatno, pregledno i zaista puno informacija. Iz izvješća je vidljivo da je vijeće uspješno provodilo i kontroliralo provođenje Zakona o elektroničkim medijima kojima se uređuju prava, obveze, odgovornost pravnih i fizičkih osoba koje obavljaju djelatnost proizvodnje i objavljivanja programskih sadržaja i usluga putem elektroničkih medija. Vijeće je pravovremeno raspisivalo natječaj za dodjelu koncesija za djelatnost radija i televizije, dodjeljivalo koncesije za obavljanje djelatnosti, ali što je posebno bitno, trajno i privremeno oduzimalo koncesije te pokretalo prekršajne postupke i izricalo opomene kada su utvrđene povrede zakona. Posebno bih istaknuo pozitivnu ulogu Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija koji je kao poticaj za različite programske sadržaje dodijelio ukupno 28 milijuna kuna potpora uglavnom lokalnim radio i tv kućama kojima je takva vrsta potpore i više nego dobro došla. Jedna od osnovnih zadaća vijeća je osiguravanje nadzora nad provedbom odredbi o programskim načelima i obvezama nakladnika elektroničkih medija. Iz izvješća je vidljivo da su obavljena 44 posredna i 5 neposrednih nadzora kod 24 nakladnika. Osobno bih volio da je obavljeno više neposrednih nadzora, jer je vidljivo iz izvješća da su česta kršenja programskih načela i obaveza nakladnika. I ostali dijelovi izvješća poput financijskog su rekao bih više nego korektni i iz svega ovog navedenog podržat ću, kao što sam rekao, ovo izvješće. Hvala lijepo.
Hvala vam gospodine zastupniče. Sljedeća prijavljena za raspravu je uvažena zastupnica Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine predsjedniče Vijeća za elektroničke medije, gospodine državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. U cijelosti podržavam Izvješće o radu Vijeća za elektroničke medije u razdoblju od 1. studenoga 2006. do 31. prosinca 2007. godine, kojeg je Agencija za elektroničke medije dostavila Hrvatskom saboru na raspravu i usvajanje i o kojemu je pozitivno mišljenje dala i Vlada Republike Hrvatske. Evo sada su kolege iz oporbe koji su pozitivno i pohvalno izrazile o ovome izvještaju, da su bili u sastavu Odbora za informiranje, informatizaciju i medije, sigurna sam da bi ovo izvješće prošlo i na odboru, a ne podijeljenim glasovima 5:5 nije odbor, matični odbor nije imao stav prema izvješću, odnosno nije prošo. Zašto pohvaljujem i podržavam ovo izvješće? Izvješće je dovoljno kritično prema stanju i pojavama u elektroničkim medijima iz svoje nadležnosti i samokritično u segmentu u kojemu se određeni kvalitativni pomaci mogu i moraju napraviti i unutar same Agencije za elektroničke medije za što imaju i moju podršku. Potrebno je, treba iskoristiti pozitivnu klimu za toliko potrebne pomake i sređivanje stanja u području elektroničkih medija. Odmah da naglasim da podržavam i najavljenu promjenu podnošenja izvješća vijeća u sljedećem razdoblju, a koja će biti usklađena s kalendarskom i fiskalnom godinom kako je to u uvodnom obraćanju rekao i predsjednik vijeća. Pohvaliti ću i metodologiju izrade izvješća koje je kao i za prethodne godine pregledno i jasno podastrlo sve teme o kojima je na svojim sjednicama vijeće raspravljalo kao i odluke koje je donijelo. Da ne ponavljam ono što su prethodnici rekli, ipak bih ukazala na samo nekoliko činjenica. Čuli smo koji je broj nakladnika, broj koncesija, čuli smo i po pitanju vlasništva i kojoj razini koncesije komercijalnih nakladnika, ali ja ću zbog toga pohvaliti u svezi broja koncesije i nakladnika u Republici Hrvatskoj pozdravljam u izvješću iznijeto da se vijeće pridržavalo naputka Ministarstva financija kod postupka dodjele koncesija kojima će se između ostaloga spriječiti i daljnje gospodarski neopravdano usitnjavanje tržišta elektroničkih medija ma koliko to nama u pojedinim sredinama i u pojedinim slučajevima manje ili više odgovaralo, govorim za buduće vrijeme. Nemojmo zaboraviti da ukupan prihod na ime godišnje koncesijske naknade svih komercijalnih nakladnika radijske i televizijske djelatnosti u Hrvatskoj iznosi oko, odnosno iznosio je u 2007. godini gotovo 4 milijuna kuna. Nemojmo zaboraviti da vijeće je raspolagalo, Vijeće za elektroničke medije je raspolagalo sa 28,3 milijuna kuna koje je kroz Fond poticanja pluralizma i raznovrsnosti elektroničkim medija podijelilo medijima na lokalnoj i regionalnoj razini koji su od javnog interesa. Posebice pozdravljam pravovremeno donošenje i objavljivanje javnoga natječaja koji je za 2007. godinu bio u mjesecu siječnju i podjelu sredstava u mjesecu svibnju 2007. godine, tako da mislim da je vijeće i ovaj sastav vijeća na pravome putu da evo u ovoj pozitivnoj klimi koju ima i sa nakladnicima i sa koncesionarima da dotjera stanje u elektroničkim medijima na onu razinu do koje nam je u Republici Hrvatskoj stalo, ne samo zbog Europske unije, nego i zbog nas samih. Koncesije su u prošloj godini podijeljene, vijeće je podijelilo 65 čini mi se koncesija, od kojih su dvije bile, samo dvije nove za radijsku djelatnost, i jedna nova za televizijsku. Međutim, uz ovu dodjelu bilo je i privremenog, vijeće je donijelo odluke o trajnom oduzimanju koncesija za dvije radijske kuće i jednu odluku o privremenom oduzimanju koncesije. Neću sad spominjati kome. Zašto ovo govorim? Pa sad povezujem priču koncesija i ovih prekršajnih prijava i opomena. Naime, za prekršajne prijave smo čuli da je stvar na prekršajnim sudovima i na hrvatskome pravosuđu, međutim kolegice i kolege mi imamo i u zakonu odredbu, članak 70. Zakona o elektroničkim medijima kaže novčanom kaznom do milijun kuna kaznit će se za prekršaj pravna osoba koja, i onda imamo još tu 24 stavka. Ja sad postavljam pitanje ima li uopće, to postavljam pitanje ravnatelju, odnosno predsjedniku Vijeća za elektroničke medije, imamo li uopće sudsku prasku da je Prekršajni sud odredio, ne sad za ove u 2007. godini, jer smo čuli u trenutku podnošenja izvješća da nemamo odgovora, ali imamo li. Ovo je zakon iz 2003. godine, 2007. je bilo dopuna, znači kroz ovih 5 godina morali smo dobiti barem jednu sudsku presudu ili praksu da vidimo kako se treba rješavati. U protivnom morat ćemo nešto poraditi i na zakonu, jer nema smisla da imamo odredbe ovoga zakona koje se ne provode. I jednako to, kad se radi o prekršajima. A kad govorimo o opomenama nema veze tko je proveo monitoring, i neću čak govoriti ni koja je televizija nacionalna, jedna komercijalna nacionalna televizija, ali stvarno nema smisla čitati na 48 strani da je u analiziranom razdoblju, a radi se od 27. studenog do 6. prosinca. Znači nije tako dugi period, dugo razdoblje. U 409 slučajeva je prekršen članak 17. stavak 1. jer nakladnik nije jasno odvojio reklamne blokove od drugih dijelova programskog sadržaja. Pa onda u razdoblju od 20. do 25. prosinca je 247 puta prekršio isti taj članak i isti stavak. Znači da on to, on nema namjeru to činiti. Čuli smo ovdje da, dakle do koliko opomena se može oduzeti koncesija. Naime, što znači ako vijeće kroz obavljeni monitoring konstatira da određeni nakladnik kontinuirano i konstantno krši odredbe zakona? Ukoliko ne dođemo i tu pružim potporu vijeću i Agenciji za elektroničke medije, ravnatelju, koji je ujedno i predsjednik vijeća za elektroničke medije. Da li se u slijedećem razdoblju ozbiljno pozabave sa ovim, jer smatram da je ovakvo stanje neodrživo, a da na kraju moramo imati hrabrosti bez obzira o kome se radio. U jednome trenutku očito, ovo što je i kolega Kunst rekao, oduzeti koncesiju pa na taj način barem privremeno, barem na sat vremena, ali da zna da se u ovoj državi moraju poštovati zakoni ove države. Pohvalit ću i nastojanja, i podržat ću ustvari što je podnositelj izvješća rekao, a to je da će se poraditi na kadrovskoj ekipiranosti, Vijeće za elektroničke medije, kako bi se monitoring u slijedećim godinama mogao provoditi neposredno. Jasno da će i u tim slučajevima ostajati nešto što će morati biti posredni monitoring i nekome će se nešto morati platiti, ali mislim da se Vijeće za elektroničke medije kako prostorno, tako i kadrovski mora, mora mu se omogućiti za kvalitetan rad u slijedećem razdoblju. Evo to govorim podržavajući i još jednom pohvaljujući izvješće o radu za proteklu 2007., bez obzira na onaj jedan, odnosno dva mjeseca 2006. godine. Hvala lijepa.
Hvala vam gospođo zastupnice. I posljednja rasprava pojedinačna za ovu točku dnevnog reda je ona koju je prijavila uvažena zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ono na što bih ja htjela u mojoj raspravi ukazati, ali možda i postaviti neka dodatna pitanja, pa bih ljubazno molila ako je moguće i odgovoriti. Vezano je uz problematiku programskih sadržaja, dakle koje nakladnici nude kroz javni natječaj da bi dobili sredstva, dakle da bi natjecali se za sredstva iz Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija. Naime, i neki dan smo imali na sjednici Odbora za ravnopravnost spolova ustvari raspravu o ovom izvješću. Posebno je bilo pitanje vezano oko problematike stvaranja i emitiranja programskih sadržaja koje se posebno bave problematikom ravnopravnosti spolova, ali ja bih rekla i ljudskih prava općenito, dakle i svega što je iz tog područja. Naime, iz izvješća je vidljivo da je za prošlu godinu ukupno raspoređeno 28 milijona 272 tisuće i 515 kuna, od čega je negdje, nešto malo više od 14 milijona kuna otišlo prema 130 radijskih nakladnika, a 20 televizijskih nakladnika je, otišlo je prema njima nešto više od 13 milijona i 800 tisuća kuna. Kada sam pogledala. Dakle, ne može se drugačije zaključiti o čemu se radi, nego prema nazivu emisije je li tako, pa onda pokušavamo prema nazivu emisija utvrditi čime bi se u tim emisijama mogli baviti, koje su ustvari teme, pa sam onda pronašla da je za 2007. godinu kada je u pitanju problematika ravnopravnosti spolova, odnosno razvoj svijesti o ravnopravnosti spolova od 130 radijskih nakladnika, ja sam pronašla dva koja bi se po mojoj procjeni mogla podvesti pod taj programski sadržaj, od čega je jedan gradski radio Osijek, koji između ostalog ima i jednu emisiju rodne i spolne manjine, te MT eter d.o.o. "Radio Martin" koji ima jednu emisiju koja se zove profesija žena. Zašto ovo govorim? Ovo govorim zato što, svjesna sam ja toga da smo mi amandmanom odbora nadopunili članak 57. Zakona o elektroničkim medijima gdje smo posebno izdvojili da se iz ovog, dakle iz sredstava fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija da se posebno financiraju i dodatno i programi koji promiču stvaralaštvo na narječjima hrvatskog jezika, te koji potiču razvoj svijesti o ravnopravnosti spolova. Obzirom da smo na sjednici odbora dobili jednu informaciju da će ove godine, da je puno veći broj programa koji se odnose na upravo ovu problematiku razvoja svijesti ravnopravnosti spolova, mene ustvari nešto malo muči. Dali to znači, da recimo za prošlu godinu je stvarno bilo gotovo pa ništa da tako kažem onih koji su se javili na natječaj upravo sa tim programima ili ih je bilo pa vijeće nije osjećalo potrebu da i njih dodatno financira, odnosno da ih uzme u obzir ili je dakle ova odredba stvarno odjednom probudila da tako kažem stvaralaštvo tih naših ljudi na terenu koji su eto odlučili odjednom stvarati programe, odnosno emisije kojima će se promovirati svijest o ravnopravnosti spolova. Zašto me to muči? Muči me zato što u Zakonu o elektroničkim medijima mi imamo članak 12. koji govori o čemu osobito trebaju voditi računa programski sadržaji nakladnika koji obavljaju djelatnost radija i televizije, pa među ostalim koji govori jedan stavak koji kaže, promicati međunarodno razumijevanje i osjećaj javnosti za pravdu, braniti demokratske slobode, služiti zaštiti okoliša, boriti se za ravnopravnost žena i muškaraca. Dakle, ovakve hajde da kažem slične odredbe, postojale su, odnosno postojale su i od ranije u i od ranije u članku 12. Drugo što me jako interesira. Na koji način i dali itko procjenjuje, odnosno ocjenjuje da tako kažem te emisije, te programe za koje se dodjeljuju sredstva iz ovog fonda. Dali postoji način da se na neki način procijeni dali je kvaliteta i sadržaj onoga dakle što imamo u okviru neke emisije na bilo kojem nekakvom lokalnom radiju i lokalnoj televizija, stvarno odgovara onome što je navedeno u javnom natječaju, odnosno u kojoj mjeri je to kvalitetno. Pitam to stoga što pitanje monitoringa koji je ovdje također dat u ovom izvješću. Išla sam pogledati da je on u prvom redu kada se radi o monitoringu članova koji ide od strane vijeća, dakle ide poslovi određene prijave. Netko prijavi nešto izrazi sumnju, vidim da se postupa i po anonimnim prijavama, a onaj drugi dio koji vrši monitoring netko izvan vijeća, dakle pretpostavljam da ga je vijeće angažiralo. Mislim da nisam fulala, ali čini mi se da uglavnom ide na to koliko reklama je dato, dali su prekršili minutažu u reklamama, dali su te reklame emitirane na pravi način, na pravom mjestu itd. Također me zanima dakle … dali vijeće dali je do sada radilo, pretpostavljam da nije, jer to ne vidim iz izvješća, dali misli raditi na način da smo, pokuša si organizirati makar jednim dijelom rad na način da odlazi na teren i bez obzira na to dali je netko dao neku prijavu ili nije dao. To me interesira. Dakle, na koji način i dali je moguće vi procjenjujete kvalitetu onog što ide na javni natječaj, ali tko je onda zadužen da nakon toga, nakon što neka emisija ide, nakon što se novci potroše itd. tko procjenjuje, dali je to na kraju taj proizvod odgovara onome što je pisalo u javnom natječaju. Mislim da je to ustvari vrlo bitno jer je nama mislim u interesu da ti novci koji idu, da idu stvarno prema onim nakladnicima koji stvaraju programe koji jesu kvalitetni bez obzira na to za koje područje su uže specijalizirani. Pa bih molila evo u tom smislu da eventualno pokušate pojasniti. I ono što me zanima jer ovdje nije navedeno. Mene zanima koje su to ovlaštene tvrtke koje su vršile monitoring, jer mi se čini da je i dosta novaca i potrošeno, a znam da to sve skupa košta. Jer u ovom financijskom izvješću kaže da su troškovi monitoringa u 2007. godini iznosili milijun i 655 tisuća 784 kune. Pretpostavljam da je to i trošak vjerojatno i odlazak članova vijeća na teren, ali dakle mislim da bi u izvješću trebalo stajati i koje su to ovlaštene tvrtke koje su vršile monitoring. Evo, ja dakle vjerujući da će izvješće za 2008. godinu biti puno bogatije sa programskim sadržajima koji su meni osobno interesantni, ali mislim da ne bi trebalo biti samo meni, nego i dobrom djelu građana, da će biti puno povoljnije nego što je sada. Hvala.
Hvala vam lijepa. Nema više prijavljenih. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti završnu riječ? Samo izvolite.
gospodine predsjedniče, poštovani zastupnice i poštovane zastupnici. Bilježeći pitanja za … [[Govornik se ne razumije.]] kako ne izgovoriti rečenicu hvala na svim primjedbama, a da ona ne zvuči isprazno. I ne znam kako je drugačije reći, osim činjenice da mi je. Želim izraziti zahvalnost u ime svih svojih kolega u agenciji, ali i članova vijeća na činjenici da smo o ovome razgovarali, raspravljali da se nadam i siguran sam da ćemo to raditi i ubuduće. Ja ću reći nekoliko osnovnih napomena, ali bih najprije iskoristio prigodu da odgovorim na neka pitanja. Počet ću od kraja, jer mi je najbliže. To dođe s godinama, to se vidi. To ne možete sakriti. Dakle, da razjasnimo jer je to jako važno zato što se opet vratila priča na fond. Sredstva fona se ne mogu dobiti ako se ne natječete. U ovom izvješću i u ovom razdoblju koje je pred nama, pokušavam birati riječi, neprihvatljivo malo nakladnika je kandidiralo programe za ravnopravnost spolova. Nadam se da sam ovo lijepo rekao. Za prošlu godinu koju ćete imati izvješće i osobno se nadam ne na kraju godine, nego malo ranije ću vam reći podatak. 143 radija su se natjecala za kategoriju programskih sadržaja koji potiču informacije i potiču inače priče o ravnopravnosti spolova. Od 143 su se natjecala. Njih 75 je dobilo sredstva za te programe. Od 21 televizije, njih 9 se ove godine natjecalo samo za programe za ravnopravnost spolova. Smijem li ja reći da se oni prije nisu natjecali zato što nisu radili to, mada u zakonu stoji zato što nisu mislili da će zato dobiti novce. To je pitanje za nakladnika. Ja bih mogao izvući konstrukciju da su se počeli natjecati kada smo mi to stavili kao posebnu stavku. Ja se nadam da će i ovo što drugo budemo stavljali u pravilnik biti poticaj. Ako kažemo da je to poseban poticaj za zapošljavanje osoba sa invaliditetom, posebni programi koji pomažu osobama s invaliditetom. Ja se nadam da će svima njima biti signal pa makar i to značilo da će dobiti dio sredstava iz fonda i mislimo da će i to biti obogaćivanje programa. Monitoring neposredni, posredni, svaki drugi. Vijeće zaprima svaku prijavu i nepotpisanu. Za svaku traži ono što mora a to je snimku. Jedan me kolega jednom pitao a koji normalan čovjek traži snimku onoga što je sinoć bilo na televiziji. Ako je bilo tamo pa šta treba za to tražiti snimku. Naravno, postoji procedura itd. to vi zacijelo znate. Traži se snimka i za ono što je prijava državne institucije, roditelja, anonimnog slušatelja, gledatelja ali to je zaista malo i neprimjereno bi bilo da se ne radi o još nekim relacijama monitoringa, nije mi drag taj izraz, nadzora nad programskim sadržajem elektroničkih medija a to su. Jedan od njih je neposredni nadzor. Ja od njega ne želim glorificirati ovdje dok se gledamo sedam članova vijeća. U obilasku 200 nakladnika je nešto što je nepotrebno obrazlagati koliko smo mi tih neposrednih. To su uglavnom ekscesi, rubni slučajevi u kojima vi morate otići vidjeti i zaista utvrditi do koje mjere je to prešlo mjeru pa se to radi. Agencije koje smo angažirali su Media metar, Media net i Edita editoris. To nisu tajne. To su tri registrirane u Hrvatskoj. Ja sam ih po tome možda mogao, ili trebao, ili ih ispustio sasvim slučajno. One će se u svakom slijedećem nadzoru vijeće i agencija za elektroničke medije birati po Zakonu o javnoj nabavi. Dobit će i najbolji ponuditelj. Ali i dalje neće ni oni biti jedini i sami jer je i to malo. Postoji i neposredni nadzor nas i ako baš hoćete mi koji sudjelujemo i živimo s tim kao i vi svi kući ali s nekom posebnom pozornošću koju mi moramo imati prema svakome. I naravno još jedna čitava sila državnih zainteresiranih i svih ostalih korisnika. A tko je to danas tko nije korisnik elektroničkih publikacija. Dakle, htio sam reći da negdje za kraj iskreno hvala na svim primjedbama. Mi ne bježimo od činjenice da to što nas čeka je veliki zalogaj. Ja ovdje ne želim reći kako smo mi na to potpuno spremni. Rekao sam da je aktualni trenutak i jačanje administrativnih, prostornih i tehničkih i svih drugih kapaciteta jer će to biti nužno da bi radili ono što nam je posao. Jedan ću reći primjer. Programski sadržaji koji su natjecali koncesionari a mi im dali sredstva iz fonda. 164 prijave su došle ove godine. U prosjeku svaki od tih nakladnika je minimalno deset programskih sadržaja poslao. To je tisuću 640 emisija. Svaki član vijeća je pregledao i odslušao svih tisuću 640 emisija jer je to jedini način da za svakog nakladnika može dati broj bodova koji na koncu samo jednom sedminom čine ukupan broj bodova jer svi članovi vijeća moraju sve to pregledati, odslušati da bi mogli reći šta je to, i to opet daju po jedna sedmina. Vama je jasno da ta jedna sedmina znači da onda ne možete nekoga protežirati. Ako ga protežirate do krajnjih granica to je opet jednom sedminom od sedam ocjena. Toliko o činjenici kako se to sve. Tako da su to, neću govoriti o europskim iskustvima koliko su agencije i vijeća tijela i koliko su brojni itd. Nema ni potrebe se uspoređivati. Reći ću za kraj još nešto. Ono zbog čega sam ja vama posebno zahvalan, što ću ja ponijeti iz sabornice. Rečenicu da je kritična masa neprihvatljivih sadržaja u elektroničkim medijima a prije svega televizija prešla svaku mjeru. Ja se iskreno nadam s obzirom na odlučnost i spremnost vijeća da kazne koje će u buduće donositi će biti, ima li primjeren izraz za strože recimo nego što jesu i da će ta potpora vaša inače biti i onda kad se one budu donosile. Ja ne bih htio izgovoriti da smo mi zemlja u kojoj na koncu ništa ne postigneš ako ne doneseš najdrastičniju mjeru. Ona može biti i na sat i na dan, i na puno ali mi se čini da je došlo vrijeme čini mi se da će biti neizbježna. I još samo jedna rečenica za kraj. Zadnji sam koji bi govorio o odvojenosti u političkoj vlasti. U tom smislu mi mislimo u prvom kvartalu agencije organizirati okrugli stol, četvrtasti ili svejedno kakav, razgovarati s predstavnicima prekršajnih sudova na temu da nam kažu griješimo li mi u tom prijavljivanju pa da zbog toga nijedna od naših prekršajnih prijava ne ugleda svjetlo dana i besmislene su. Neka nam kažu je li bi mi nešto drugačije trebali napraviti a da to ima smisla, odnosno ima smisla samo ako se provede to. Četiri godine su trebale da smo dobili odgovor koji nam je sad rekao da smo nadležni. Sad ako ništa drugo znamo da smo nadležni. Do sada je bio spor jer naravno da će se onaj koga zbog nečega prijavite žaliti i to je išlo. Sad znamo da smo nadležni ali ta nadležnost nam ne garantira hoće li za godinu, dvije, tri ili će ići u zastaru prijava koju … [[Govornik se ne razumije.]] Kažem, postoje druge. To su opomene. Besmisleno je razgovarati kad akumulirate broj opomena koji je sam po sebi apsurdan. I gdje to vodi? Tako da za ovu potporu da je količina i kritična masa neprihvatljivih sadržaja terminski ovakvih, onakvih prešla svaku mjeru ja ću otići s uvjerenjem da kad za to budu podnesene određene sankcije i mjere bez obzira da će vijeće i agencije i onda imati svekoliku potporu za tako nešto. Ja bih sad trebao biti ono najprizemniji mogući demagog pa reći to je u interesu svih nas, naše djece, svi uostalom gledaju tu televiziju i koriste elektroničke publikacije. To mi se čini u ovoj atmosferi i među kolegama i strukturama koje ovdje stoji potpuno neprimjereno i deplasirano pričati. I jedna rečenica koju sam ostao dužan. Bilo je puno pitanja vrijeme promidžbe i kršenja zakona. Reći ću nešto. Jedan dio primjedbi koje su kolege iznijele se odnosi na programsko vijeće na HRT a ne na Vijeće za elektroničke medije i agenciju ali ne mijenja to na stvari, mislim da smo svi zapravo na istom poslu. Hoće li se to vrijeme od trideset dana koje je riješeno činjenicom da se izvan toga sve drugo što je promidžbeno ali plaćeno, sve što je izvan zakonom propisanog promidžbenog vremena nije zabranjeno ako nije plaćeno. Ono što je plaćeno ili sponzorirano od političke … [[Govornik se ne razumije.]] Hoće li se to mijenjati? Vi imate zemlje u kojima je normalno da se cijelu godinu može reklamirati tko god hoće itd. No, zato zaključna rečenica. Pred vama će se naravno naći i prijedlog izmjena, da li će i dalje biti izmijene ili novi ali svakako izmjena Zakona o elektroničkim medijima tijekom cijele ja mislim naredne godine i onda će biti prigoda nadam se da i svi skupa na tome poradimo. Hvala još jednom na povjerenju i oprostite ako sam vas u ove kasne sate malo zadavio.
Zahvaljujem gospodinu Zdravku Keđi predsjedniku Vijeća za elektroničke medije. Ovim je i ova rasprava zaključena a o točci ćemo glasovati kad se za to steknu uvjeti. S ovim smo i današnji rad Hrvatskoga sabora završili. Za danas je dosta zbog niza razloga. Završavamo današnjim radom. Sutra u 9,30 sati. Nastavak je sa Prijedlogom nacionalne strategije kemijske sigurnosti. Hvala.
Deseto, Izvješće o radu Vijeća za elektroničke medije u razdoblju od 1. studenoga 2006. do 31. prosinca 2007. godine. Predlagatelj je Vijeće za elektroničke medije. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje zaključak sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela i Vlade Republike Hrvatske koji glasi: "Prihvaća se Izvješće o radu Vijeća za elektroničke medije u razdoblju od 1. studenog 2006. do 31. prosinca 2007. godine.". Molim, uključimo se. Glasujmo. Rezultat? Ovo izvješće prihvaćeno je većinom glasova sa 75 glasova za, 3 suzdržana i 35 protiv. Dame i gospodo zastupnice i zastupnici. Nastavljamo sa radom sjednice koju predviđamo ako to bude u sve u redu oko 13 sati bi bilo glasovanje. To je već ušlo pomalo u tradiciju pa da ne bi nešto tu mijenjali ako nema tu posebnog razloga pa molim klubove i zastupnike da u 13 sati budu u sabornici, ponesu ključiće da završimo uspješno ovaj tjedan. Prelazimo na slijedeću točku. - Prijedlog Nacionalne strategije kemijske sigurnosti, Predlagatelj: Vlada Republike Hrvatske Na temelju članka 59. Zakona o kemikalijama Vlada je podnijela ovaj prijedlog. Prijedlog akta primili ste u pretince. Raspravu su proveli Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo, Odbor za zaštitu okoliša i Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb. Žele li predstavnici predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Državni tajnik u Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi gospodin Ante Zvonimir Golem. Izvolite.