Spoštovane kolegice poslanke, poslanci, minister, državni sekretarji, lep pozdrav! Nadaljujemo 20. sejo državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Samo Bevk od 14.00 ure dalje, dr. Mitja Slavinec od 13.00 ure dalje, Franc [[Feri]] Horvat, Zmago Jelinčič Plemeniti, Aurelio Juri, Franc Kangler, Martin Mikolič do 13.00 ure, Breda Pečan, Milan Petek, Alojz Posedel, Srečko Prijatelj in Jože Tanko za začetek seje. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VARNOSTI CESTNEGA PROMETA. Za razpravo imamo 2 uri in 10 minut. Predlog zakona je v obravnavo predložila vlada Republike Slovenije in dajem njenemu predstavniku priložnost za dodatno obrazložitev. Izvolite, gospod minister dr. Virant.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Ta zakon je znotraj vlade medresorski projekt, torej na njem smo delali projektno tri ministrstva, notranje zadeve, promet in javna uprava, sodi pa v kontekst poenostavljanja postopkov za državljane in za podjetja. Vlada intenzivno poenostavlja postopke in sistematično čisti birokratske ovire ter preprečuje nastajanje novih. Doslej je bilo poenostavljenih že preko 60 postopkov in kar nekaj teh poenostavitev je bilo prav na področju registracije in prodaje vozil. Naj vas samo spomnim, da ob poteku registracije stranke prijazno obveščamo o poteku, in to še v času, ki omogoča podaljšanje registracije brez posebnih stroškov. Vse storitve je mogoče plačevati z gotovino in plastičnim denarjem. Registracijo je mogoče opraviti kjerkoli, ne samo v kraju, kjer ima lastnik prijavljeno stalno prebivališče. Odpravljena je bila dvojnost dokumentov, nalepka, prometno dovoljenje. Pri prodaji ni več potrebna notarska overitev, ampak zadošča upravna overitev, ki je najmanj petkrat cenejša. Od 22. maja letos funkcionira tudi spletno podaljšanje prometnega dovoljenja, torej je možno prometno dovoljenje podaljšati tudi preko interneta. Tokratna poenostavitev je v spremenjeni dinamiki opravljanja tehničnih pregledov, in sicer tako, da se bo prvi tehnični pregled opravil štiri leta po prvi registraciji vozila, nato po šestih letih, po osmih letih in v nadaljevanju vsako leto. Za lastnike vozil to pomeni pomembno poenostavitev. Če upoštevamo samo strošek tehničnega pregleda, znese prihranek na letni ravni 400 milijonov tolarjev za lastnike motornih vozil, če ne upoštevamo časovnih prihrankov, ki jih to prinese, pač en opravek manj za vsakega lastnika vozila. Gre pa na letni ravni za 55.000 avtomobilov, toliko je torej ena generacija motornih vozil. To je ključna sprememba v tem zakonu, sicer je pa še nekaj drugih. In sicer se črta rok za zamenjavo tujega vozniškega dovoljenja. To je bil povsem nesmiseln birokratski rok, ki ga sedaj odpravljamo. Tega roka ni več. Potem urejamo nekatera vprašanja v zvezi s spletnim podaljšanjem prometnega dovoljenja. Kot rečeno, ta elektronska storitev je že na voljo, vendar v zakonu urejamo finese glede vročanja. Naj povem, spletno podaljšanje izgleda tako, da lahko stranka preko interneta vloži vlogo za podaljšanje prometnega dovoljenja, plača cestnino in takso in si lahko tudi izbere, da pošta vroči prometno dovoljenje v soboto, če tako želiš, se pravi, to je ena opcija, ki jo ponuja storitev. In potem se novo prometno dovoljenje vroči, ob vročitvi poštar prevzame staro prometno dovoljenje in ga brezplačno, torej brez posebnih stroškov za lastnika vozila, dostavi nazaj na upravno enoto in krog je sklenjen. Z zakonom urejamo ravno vročanje, ki bo potekalo nekoliko drugače, kot po splošnem upravnem postopku. Namreč, če v 15-ih dneh ne boš dvignil prometnega dovoljenja, se ne bo vrglo v nabiralnik, kot to velja za druge pošiljke v okviru upravnega postopka, ampak se bo vrnilo na upravno enoto. In še ena organizacijska sprememba: svet za preventivo in vzgojo v cestnem prometu se vključuje v ministrstvo za promet, ohranjajo se vse njegove funkcije, vse njegove naloge, samo da se bodo te naloge opravljale znotraj državne uprave in tudi ministrstvo za promet bo prevzelo ekipo sveta za preventivo in vzgojo v cestnem prometu, opremo, sredstva in vse, kar sodi zraven. Pri tehničnih pregledih bi posebej omenil še en amandma, ki je bil vložen na matičnem delovnem telesu. Gre za problematiko gasilskih vozil, ki so bila do slej uvrščena v sklop tako imenovanih rizičnih vozil, kjer so pogostejši tehnični pregledi. Ker pa gasilska vozila v povprečju opravijo relativno majhno kilometražo in ne gre za takšen riziko, se sedaj gasilska vozila uvrščajo v sklop ostalih vozil in se bodo tehnični pregledi opravljali po običajni dinamiki, ki velja za osebne avtomobile. Mi bomo na poenostavitvah delali naprej. Naslednje poenostavitve se bodo zgodile na področju homologacije oziroma ugotavljanja skladnosti vozil in na področju povračila za uporabo cest ob odjavi vozila. Naprej bomo razvijali tudi spletno podaljšanje. Tisti, ki ste to že poskusili, veste, da ta trenutek problem še povzroča spletno zavarovanje, kajti samo ena zavarovalnica ponuja pravo spletno zavarovanje. Mi bomo poskušali do konca letošnjega leta zagotoviti, da bo mogoče, ne glede na to, pri kateri zavarovalnici imaš zavarovan avto, podaljšati to zavarovanje preko interneta. Potem je pa res storitev celovita, popolna in je mogoče v četrt ura, od doma, ob polnoči, če hočete, se usesti pred računalnik in opraviti vse, kar je potrebno za zavarovanje in za podaljšanje prometnega dovoljenja. Kvalitetna storitev. Ena od tistih storitev, zaradi katerih se je Slovenija v zadnjem letu in pol povzela s 15. na 7. mesto med evropskimi državami na področju E-uprave. Toliko za uvod. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister dr. Virant. Predlog zakona je obravnaval po novem tudi odbor za promet kot matično delovno telo. Zato vabim člana odbora gospoda kolega Hvauca, da predstavi poročilo odbora. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Odbor državnega zbor Republike Slovenije za promet je na svoji 17. seji 13.9.2006 opravil drugo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varnosti v cestnem prometu, ki ga je državnemu zboru Republike Slovenije v zakonodajni postopek posredovala vlada Republike Slovenije, in sicer 31.3.2006. Državni zbor Republike Slovenije je na 18. seji 23.6.2006 opravil splošno razpravo in sprejel sklep, da je predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varnosti cestnega prometa primeren za nadaljnjo obravnavo. Predloženemu zakonu so pisna mnenja pripravili zakonodajno-pravne službe 19.6., Državni svet Republike Slovenije 13.9. in Društvo motoristični aktivisti Slovenije 15.6.2006. V razpravi so predlagatelji zakona predstavili cilje in poglavitne rešitve predloga zakona, ki se nanašajo na poenostavitev postopkov registracije motornih vozil, zmanjšanje stroškov, ki jih mora voznik plačati za opravljen tehnični pregled, podaljšanje roka za te tehnične preglede na štiri leta za prvi tehnični pregled in podaljšanje roka za naslednji tehnične preglede, možnost podaljšanja vozniškega dovoljenja preko interneta, odpravlja se določba, ki narekuje menjavo tujega vozniškega dovoljenja po dveletnem obdobju. Pomembna vsebina predloga zakona je tudi prenos nalog, ki jih opravlja svet za preventivo in vzgojo v cestnem prometu, na ministrstvo za promet. Na seji je odbor sprejel amandmaje poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 1., 8., 10., 13., 15., 19. in 20. členu. Sprejel je tudi svoj amandma k 16. členu predloga zakona, ki povzema amandma poslanskih skupin SDS, SLS, NSi in DeSUS. S tem sta postala amandmaja poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS ter poslanske skupine Socialnih demokratov k temu členu brezpredmetna. Z amandmajem k 16. členu se predlaga odprave obveznosti opravljanja tehničnih pregledov za gasilska interventna vozila na vsakih šest mesecev. Interventna vozila prostovoljnih gasilcev namreč opravijo malo kilometrov in so za razliko od vozil policistov in reševalnih služb bistveno manj obremenjena, kar vpliva tudi na manjšo obrabo vozil. Kot primer, recimo 20 let staro gasilsko vozilo ima v povprečju manj kot 60 tisoč kilometrov. Predlagana periodika 6 mesecev za opravljanje tehničnih pregledov za interventna vozila prostovoljnih gasilskih društev pa nedvomno predstavlja velik strošek za dejavnost prostovoljnega gasilstva. Taka ureditev je bila upravičena in bo uveljavljena že v letu 2000, ko je bila sprejeta prva novela k zakonu o varnosti cestnega prometa iz leta 1998, po kateri so bila prav motorna in priklopna vozila v lasti prostovoljnih gasilskih društev izvzeta iz obveznega 6-mesečnega opravljanja tehničnega pregleda. Z novim petim odstavkom v tem amandmiranem 16. členu se v enakopravni položaj postavi tiste lastnike motornih in priklopnih vozil, ki bodo po uveljavitvi predloga zakona opravili tehnični pregled vozila v 7 letu starosti po starem sistemu 3 plus 2 plus 2. Ta vozila bi po sedanjem predlogu 4 plus 2 plus 2 morala opraviti tehnični pregled ponovno v 8 letu, kar bi pomenilo, da bi tisti lastniki bili v slabšem položaju od tistih, ki bodo tehnični pregled opravljali po sistemu, ki ga predlaga zakon. Po končani razpravi je odbor odločal še o členih predloga zakona in vloženih amandmajih ter glasoval še o vseh členih predloga in jih tudi sprejel. Hvala lepa.
Hvala lepa, za poročilo odbora. Ker je zbor na 18. seji opravil prvo obravnavo predloga zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna, zato prehajamo na razpravo o enem samcatem členu, 16. členu in vloženem amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov. Ta amandma imate pred sabo. Dajem 16. člen in tudi amandma poslanske skupine Socialnih demokratov v razpravo. To je seveda tudi prva priložnost, da testiramo nov računalniški program. Kot ste bili včeraj obveščeni s strani predsednika, se prijavljamo računalniško. Pritisnete lahko na katerokoli tipko, to seveda ne pomeni, da bo v prvem krogu možnost izčrpana. Prijavljate se lahko toliko časa, dokler je na voljo čas, to pa seveda ne pomeni, da vas kako posebej stimuliram k tej odločitvi. Prosim prve, da se prijavijo. Hvala lepa. Imamo tudi proceduralno. Še eno opozorilo. Kadar se bo kdo prijavil proceduralno, naj bo potrpežljiv in ko se bo javil toliko časa počaka nekaj sekund, da lahko kolegice upoštevajo to pri merjenju časa, ker seveda ta čas ne gre v čas za razpravo o amandmaju. Gospod Horvat, beseda je vaša.
Hvala, gospod podpredsednik. Želel sem samo sporočiti, da glasovalna naprava na mojem mestu ne deluje, zato se nisem mogel prijaviti.
Dobro. Hvala lepa za to opozorilo. Tudi tehnologija je zmotljiva, zato prekinjam sejo. Upam, da bo 5 minut dovolj, za enkrat za 5 minut. Prosim pristojne, da to napravo popravijo. Hvala. Za 5 minut prekinjam sejo.
Spoštovane kolegice in kolegi! Pet minut je mimo, tehnično napako smo odpravili in če sem malce hudomušen, lahko nadaljujemo z akcijo hitrih prstov. Prejšnje glasovanje razveljavljam in ponovno dajem 16. člen in pa amandma poslanske skupine Socialnih demokratov v razpravo in vas vljudno prosim, da se ponovno prijavite zaradi prejšnje tehnične napake. Začenjamo s prijavo. Upam, da bo tokrat uspelo. Hvala lepa, rezultat je sicer malce drugačen kot prej, ampak kakorkoli že, kot omenjeno, imamo več možnosti. Prosim kolega Černača k besedi.
Hvala lepa, predsedujoči. Kolegice in kolegi, oziroma samo ena kolegica je trenutno v dvorani. Gospod minister, gospoda državna sekretarja! Dosti razprav je bilo okoli teh sprememb zakona ob prvem branju. Večina se jih je gibala na korelaciji varnosti v cestnem prometu in tehnični pregledi. Tudi ta amandma, ki je bil vložen s strani kolegov iz Socialne demokracije govori o tem, vendar ni bistven. Mislim, da z njim nič ne dosežemo, samo eno dodatno oviro oziroma eno nepotrebno birokratrsko opravilo z enoletnim zamikom naložimo ponovno državljankam in državljanom ter podjetjem. Zaradi tega ga jaz ne bom podprl. Mislim, da ni neposredne povezave med tem, kar se utemeljuje v tem amandmaju in med tistim, kar je predlog sprememb tega zakona. Jaz osebno podpiram vsa prizadevanja vlade, ki stremijo k temu, da se racionalizirajo postopki in odpravijo najpotrebneje birokratske ovire za občane in podjetja. Srčno upam, da se bodo te stvari nadaljevale tudi na drugih področjih, tudi na tistih področjih, ki so domena drugih resorjev in ki kar kličejo po tem, da jih je treba spremeniti. Tukaj mislim predvsem na postopke, ki jih mnogi poznate na področju prostora, na področju tako imenovanih lokacijskih informacij in cele palete stvari, ki so bile uzakonjene z novelo zakonov v letu 2003 in še bolj restriktivno s pravilnikom, ki je bil sprejet na ravni prejšnjega ministra v letu 2003, ki so dejansko same sebi namen, podaljšujejo postopke, onemogočajo pravočasno in racionalno izvedbo pomembnih, ne samo na lokalni ravni, ampak za državo pomembnih investicij. Jaz trdno upam, da se bomo tudi tega v doglednem času lotili. Če se spomnimo glede tega zakona, ni še dolgo tega, ko smo čakali v vrsti za tehnični pregled pri redkih pooblaščenih organizacijah, ki so pač dobile ta žegen države. S prejšnjo spremembo zakona smo ta prostor odprli. Se pravi, če nekdo izpolnjuje tehnične pogoje, ki so predpisani, lahko opravlja tudi to storitev, kar je dobro, kar ni nič slabega. Ko smo spreminjali zakon in odpravljali nalepko, smo v tej dvorani poslušali niz demagoških razprav, kakšna strahota se dogaja in kakšna nevarnost se bo zgodila za vse tiste, ki so udeleženi v prometu. Nič od tega se ni zgodilo. Dokument brez vrednosti je šel v pozabo in ne polni več računa nekega "kobajagi" uspešnega privatnega podjetja, pa mogoče še kakšnega drugega računa zraven. To so vse postopki, ki jih je treba izpeljati, in eden izmed teh je tudi ta sprememba. In mislim, da bi bilo sprejetje tega amandmaja popolnoma nepotrebno in korak nazaj. Moram reči, da ga ne razumem drugače kot tako, da danes ponovno o tem razpravljamo. Glede varnosti. Utemeljitve so v tem, da če bomo hodili vsako leto delat ta tehnični pregled, bodo naši avtomobili bolj varni, bo manj žrtev in tako naprej. Ni nobene neposredne zveze s tem. Lahko pogledamo statistike, lahko pogledamo uradne podatke, lahko pa se tudi zazremo sami vase. Recimo, lahko vam povem konkreten oseben primer. V družini imamo dve leti in pol star avto. Pred pol leta je šla žena z družino, z otroki, skozi križišče in so ji odpovedale zavore, ob tem, da je redno servisiran in ima 40.000 kilometrov. Se pravi, kaj smo naredili s tem? Kaj smo naredili s tem, ko neke umetne tehnične preglede podaljšujemo? Na servisu so rekli, tovarniška napaka. In tudi tehnični pregled tega ne bi odkril, pa bi ga lahko imeli na vsakih 15 dni. Tako da mislim, da tu ni bistvo in da tu ni neposredne povezave. Mislim, da je neposredna povezava s tistim, kar se dogaja v prometu, nekje drugje. Osebno podpiram spremembe, tako kot so, in še enkrat, ne podpiram tega amandmaja, ker mislim, da s tem, ko s sedmih let podaljšuje to zadevo na osmo leto, pa potem vsaki dve leti, ni naredil popolnoma ničesar. In če bi že kaj predlagali, glejte, bi bilo prav, da predlagate nekaj, kar bo imelo, da rečem, rep in glavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji na seznamu je kolega Horvat. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister in ostali predstavniki vlade, lepo pozdravljeni! Kar zadeva amandma kolegov poslanske skupine Socialnih demokratov lahko rečem, da se poslanska skupina Nove Slovenije z njimi strinja v tistem delu, ko ugotavljajo dejansko katastrofalno stanje na naših cestah. Po nekih izračunih ministrstva za promet je stanje na državnih cestah takšno, da bi Republika Slovenija za sanacijo potrebovala cca 800 milijard slovenskih tolarjev. O tej problematiki se bomo v državnem zboru verjetno morali še veliko pogovarjati. V poslanski skupini Nove Slovenije ocenjujemo, da v zakonu predlagani podaljšani časovni razmik med opravljenimi tehničnimi pregledi vozil neposredno ne vpliva na večjo varnost udeleženih vozil v cestnem prometu, saj je za vsa vozila v cestnem prometu predpisano, da morajo imeti brezhibne predpisane naprave in opremo ter izpolnjevati predpisane pogoje glede varstva okolja. Predpisi o brezhibnosti motornih vozil torej zavezujejo voznike - to je zelo pomembno -, da uporabljajo tehnično brezhibna vozila. Poleg tega gre za novejša vozila, pri čemer poudarjamo tudi pomembno vlogo pooblaščenih servisov, ki z opravljanjem dejavnosti dodatno in pomembno vplivajo na tehnično brezhibnost motornih vozil. Predlagani časovni razmik med opravljenimi tehničnimi pregledi ni v nasprotju z direktivo sveta iz decembra leta 1996, saj se giblje v okvirih, ki jih predvideva ta direktiva. Prav tako ni mogoče z gotovostjo trditi, da je stanje cestnega omrežja razlog, ki bi utemeljeval opravljanje tehničnih pregledov v časovnih razmikih, ki so predpisani v obstoječem zakonu. Mi zakon v celoti, tako kot je predlagan in kot smo ga spremenili oziroma dopolnilni na matičnem delovnem telesu, pozdravljamo. Ne nazadnje gre za kar velike prihranke državljank in državljanov, ocene so na letni ravni okrog 2 milijona evrov. Jaz mislim, da bodo državljani to novelo zakona z odobravanjem sprejeli, tako kot so sprejeli odpravo resnično ponesrečenih nalepk. Kot rečeno, poslanska skupina Nove Slovenije amandmaja Socialnih demokratov ne more podpreti, podpiramo pa zakon. Hvala lepa.
Hvala lepa. In na seznamu je še kolega Kumer, potem se bomo ponovno prijavljali.
Hvala za besedo. Spoštovani ministri, sodelavci, kolegice in kolegi. Mi v poslanski skupini Socialnih demokratov večino sprememb tega zakona podpiramo. Ponovno pa tako, kot smo že v prvem branju, vlagamo ponovno k 16. členu amandma, ker menimo, da varnost in število prometnih nesreč ter žrtev na slovenskih cestah še vedno nista takšna, da bi lahko tako na lahek način podaljševali rok za opravljanje tehničnih pregledov. Ta amandma ima glavo in rep. Bi pa kolegu, ki je o tem govoril, da nima repa in glave, povedal, da včasih ni važno samo to, da veš, da je rep in glava, ampak da veš, kje je glava in kje je rep. Tako gre za dve zadevi. In te druge kolega očitno ne zna upoštevati. Druga pripomba, ki se nanaša na večno ponavljanje, da s tem odpravljamo birokratske ovire. Sam tehnični pregled in kot tehnični pregled po našem mnenju ni ena od birokratskih ovir, ampak je ena temeljnih večjih varovalk za večjo varnost v cestnem prometu vseh udeležencev. Iz tega izhajamo in zato smo tudi ta amandma pripravili in zato ima ta amandma rep in glavo tam, kjer mora biti. Zato predlagamo, da ostane takšna rešitev, kot je v dosedanjem zakonu, se pravi prvi tehnični pregled po treh letih. Dodatni razlog za takšno stališče je tudi ne na zadnje v evropski direktivi, če ste si jo prebrali, 96/96 ES, ki pravi, da je skrajna meja lahko postavljena na razmak tehničnih pregledov 4221 in ne tista, ki je obvezna po tej direktivi. Ponavljam, skrajna meja, za katero pa morajo biti izpolnjeni nekateri pogoji, tako kot je na primer dobra in varna cestna infrastruktura, kar pa tudi vi vsi ponavljate, v Sloveniji za Slovenijo to ne velja. Drug dodaten razlog je v tem, ker si je tudi Evropska unija zadala, da do leta 2010 zmanjša število smrtnih žrtev na cestah. Ta ukrep, ki ga danes sprejemamo, pa je odmik od te usmeritve Evropske unije. Po drugi strani pa moramo vendarle odkrito priznati tudi sami sebi, da stanje na slovenskih državnih in lokalnih cestah je pod ravnijo te infrastrukture v Evropski uniji in da so slabi tehnični pogoji in tudi sicer obrabljena vozišča vzrok številnih nesreč. Poglejmo samo v prejšnjem tednu tri katastrofalne nesreče na lokalnih oziroma državnih cestah. Če je še vozilo manj tehnično brezhibno, je možnost za te nesreče še večja, zato želimo s tem amandmajem opozoriti na dejstvo, da je potrebno najprej intenzivneje pristopiti k urejanju slovenskih državnih in lokalnih cest in šele potem slediti ukrepom, s katerimi podaljšujemo dobo za opravljanje tehničnih pregledov. Ob tem bi opozoril še na nekatere kontradiktornosti predlagateljevih argumentov za ta poseg. Predlagatelj ugotavlja, da je v večini primerov vzrok za prometne nesreče človeški faktor, torej vozniki in voznice. To piše v obrazložitvi. V manjši meri bi naj to bila tehnična brezhibnost vozila. S tem podaljšanim rokom za tehnični pregled pa še dodatno dajemo nalogo oziroma obveznost vozniku oziroma voznici, da brez tega preventivnega pregleda skrbi tudi za to svoje vozilo. Najpomembnejše pri tehnični brezhibnosti vozila v vsakem trenutku, to kar sem povedal že na odboru in prvi obravnavi, so pnevmatike in krmilni mehanizem in zavorni mehanizem. Ukrep, da imamo prvi tehnični pregled po štirih letih novega vozila, pomeni, da bo vsako vozilo do takrat imelo prevoženih glede na povprečje v Sloveniji med 80 in 100 tisoč kilometrov. Glede na znan odnos voznikov in voznic do rednega servisiranja prevoznih sredstev sem sila skeptičen, da bodo ti trije najpomembnejši elementi pod neko kontrolo. Zato 7 tisoč tolarjev za tehnični pregled ne more nadomestiti ali pa zamenjati preventive, s katero damo ta dodatni varnostni element pri brezhibnosti vozila. Upam, da ta sam ukrep ne daje zmago tistemu znanemu slovenskemu pregovoru, da nesreča nikoli ne pride sama, ampak s tem ukrepom seveda to nesrečo dodatno lahko pospeši sam državni ukrep. Nenazadnje še ena, ki je vezana na prihranek 400 milijonov tolarjev, s katerimi se tako rad pohvali tudi minister. Jaz imam drugačen predlog. Lahko ostane na štiri leta, lahko na tri leta, bil bi vesel, da bi ostalo na tri leta, ampak da prvi tehnični pregled plača država in zmanjša samo za 15 do 20% stroške za avtorske pogodbe in pogodbe o delu, pa bo prvi tehnični pregled vsem državljanom zagotovljen. To pomeni več kot 400 milijonov, ampak pomeni 620 milijonov. Tako imamo za kvoto ena in pol plačano ta prvi, če že zares hočemo pomagati državljanom, da prihranijo. Je zelo enostavna formula in še varnost vozila v samem cestnem prometu bo večja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ponovno bom povabil k prijavljanju k razpravi. Naj samo povem, kadar se želi predstavnik vlade prijaviti, to naredi na klasičen konzervativen tradicionalni način, torej dvigne roko. Torej ponovno vabim, da se prijavite k nadaljnji razpravi, ne z roko, ampak prosim lepo s pritiskom. Začenjamo. Hvala lepa. Kot vidite, zadeva deluje in vabim k razpravi gospoda Hvauca. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Glavni argument za to, da bi nas poskušali prepričati, da bi podprli ta amandma, je varnost, varnost v cestnem prometu. Okrog tega je prav gotovo potrebno povedati, da si želimo čim manj nesreč, čim manj žrtev, da pa neke absolutne varnosti ni in je tudi nikoli ne bo. S predpisi, z vzgojo, z zgledi pa skušamo število teh nesreč in žrtev škode čim bolj znižati. Če gledamo vzroke za nesreče, potem je daleč daleč na prvem mestu nespoštovanje predpisov: prehitra vožnja, vožnja pod vplivom alkohola itn. Daleč daleč na prvem mestu. Tehnične napake kot vzrok nesreč imajo nek stranski pomen. In tudi argument cest. Res je, da so slovenske ceste, državne ceste, tudi lokalne, v zelo slabem stanju in danes predlagatelj zaradi slabega stanja cest hoče bolj pogoste tehnične preglede. Ampak če bi ta skrb za varnost bila iskrena, potem se ne bi zgodilo, da leta 2005 v državnem proračunu, ki ga je pripravila prejšnja vlada, praktično ni bilo skoraj nič sredstev za vzdrževanje državnih cest, da smo morali z rebalansom proračuna zagotoviti tista minimalna sredstva za najbolj nujne vzdrževalne posege. Kje je takrat bila skrb za varnost v cestnem prometu? Drugo, kar je, dejstvo je, da se je tehnologija spremenila, da imamo nove materiale, da imamo bolj vzdržljive materiale in logično, povsem logično je, da se tudi tehnični pregledi prilagajo tem izboljšavam, ob tem, če upoštevamo tudi to, da vsak vesten voznik redno pelje vozilo na servis v skladu z navodili proizvajalca in tudi zaradi svojega interesa. Poslušali smo dosti o gumah. Gume morajo biti pregledane in tako naprej. Zakaj pa imamo predpise, ki določajo, koliko je lahko guma obrabljena? Vsak laik lahko vidi, da ima obrabljeno gumo in če skrbi za svojo varnost in za varnost drugih udeležencev v prometu, bo verjetno šel in menjal gume takrat, ko je to potrebno. Kar se tiče 7 tisoč tolarjev prihranka za en tehnični pregled. Nikjer v zakonu ne piše, da voznik ne sme iti vsakih 6 mesecev na tehnični pregled. Če se mu zdi, da je to potrebno, če se mu zdi, da je to nujno, lahko gre na tehnični pregled. In še na koncu, dodal bi, da za varnost v cestnem prometu, pa še kje drugje, moramo najprej skrbeti sami, potem pa seveda stopi zraven tudi država, pa še druga regulativa. Mislim, da ni prav, da vse urejamo na nek prisilen način. Mi moramo tudi z drugimi prijemi voznike vzgojiti, ozavestiti, tako da se bodo sami obnašali tako v prometu, da bodo čim manj ogrožali sebe in druge udeležence v prometu. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Džuban.
Hvala lepa, predsedujoči. Morda bomo danes doktorirali na tehničnih pregledih, pa nič ne bomo ugotovili, pa nič dosegli, ker je pač tako odločeno in ne bo nič drugače. Kljub vsemu morda kaže kakšno besedo reči k temu delu, ki očitno malo izstopa. Jaz se tudi strinjam, da je sprememba zakona, takšna kot je, relativno dobra, da so rešitve potrebne, da so dobre, da so rešitve potrebne, da so dobre, da se poenostavljajo postopki in tako dalje. Kljub vsemu pa obrazložitve v tem poglavju, ki govori o tehničnih pregledih, niso povsem na mestu. Prav je to, da morda, to je bila ena oblika ugovora, da se je res v preteklosti zagotavljalo premalo sredstev za vzdrževanje in gradnjo cest. Toliko malo, kot se danes zagotavlja, se pa ni nikoli zagotavljalo, ker začnemo vzdrževati in graditi ceste iz kreditov, in to velikih kreditov. Državljanov običajno ne zanima, od kod so sredstva. In je to zgodba, ki je lahko tudi populistična. Če greš k zobozdravniku, če je dobra ambulanta, te vsake toliko časa spomnijo, da pridi na pregled ali pa da imaš takrat ponovni poseg in to ni prisila. To je način, da te pač spomnijo pri današnjem tempu življenja, da moraš nekaj opraviti zato, da boš lahko normalno brez težav naprej živel. In tako jaz razumem tudi tehnični pregled. Tehničnega pregleda jaz ne opravljam zaradi policistov, zaradi države, ampak zaradi sebe in zaradi drugih udeležencev v prometu. Nekdo je rekel danes, da v povprečju prevozimo 70 do 100 tisoč kilometrov, tisti, ki smo daleč od Ljubljane, prevozimo 50 tisoč na leto. V štirih letih prevozimo 200 tisoč kilometrov. Opozorilo ali ugotovitev, da na vašem vozilu nekaj ni dobro, ni nikoli odveč. In s tem, s to rešitvijo od neke predlagane spremembe v obliki amandmaja do rešitve, ki je v besedilu zakona, besedilu sprememb, prihrani državljan 600 tolarjev na leto. 600 tolarjev na leto! Lahko te številke prestavljamo, kakorkoli hočemo. Istočasno smo ugotovili, da bi za temeljit poseg na ceste, ki so v mnogih primerih še slabe, zaradi prejšnje vlade, kot ste rekli, ampak zdaj imamo novo vlado, ki je rekla, da bo zelo hitro vse ceste naredila, tako da zdaj vemo, da to ne gre. In da bo mnogo vozil običajno nekoliko slabših še dolgo časa še tudi na slabših cestah, kjer je tehnična brezhibnost prej ogrožena kot pa na teh relacijah, kjer se vozimo po avtocestah do Ljubljane in naprej. Vedno več imamo terenskih vozil, ki vozijo v slabih razmerah, 4-WD in tako dalje in podobna vozila, in tudi ta so potrebna pogostejših pregledov oziroma opozoril, da nekaj ni dobro. Res je, da pooblaščeni servisi tudi opravijo eno obliko tehničnega pregleda pa odpravo napak, včasih tudi takrat, ko ni treba; vemo, zakaj in kako. Ampak teh nekaj razlogov, da imamo res tehnične brezhibnosti pod nadzorom, je manjši prispevek k varnosti v cestnem prometu, so pa tudi pomembni. Vsaka nesreča, vsaka poškodba, vsako življenje je dragoceno. In način podaljševanja tehničnih pregledov, torej na način, kot je predlagan, mislim, da ni najboljši. Seveda se svet zaradi tega ne bo podrl, ampak škoda, da nočete upoštevati predloga, da bi to malo skrajšali in da bi pomagali nam in drugim. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima kolega Sok. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Uvodoma bom izjavil nekaj diametralno nasprotnega, kar je sedaj povedal kolega Džuban. Toliko denarja, kot se sedaj zagotavlja za gradnjo slovenskih cest, se ga ni zagotavljalo še nikoli. Stojim za to izjavo, lahko jo argumentiram. S to razliko, kolega Cvikl, če dovolite, da se je prej financiralo maksimalno iz proračuna in da smo imeli visok proračunski deficit vsako leto, sedaj se proračunski deficit zmanjšuje, ceste pa se financirajo z ugodnimi krediti evropskih skladov, istočasno pa se tudi razbremenjuje gospodarstvo. Se pravi, ne nalagajo se gospodarstvu vedno nove in nove dajatve, ampak se te dajatve zmanjšujejo. Dodatno bo k temu pripomogel tudi zakon o zasebnem partnerstvu, ki je pred nami in ki ga bomo še letos sprejeli in mislim, da bo vsaj en odsek v Sloveniji, ki ga bo možno kar se tiče avtocestne programa graditi na takšen način, upam da bo to phyrnska avtocesta. Sedaj nekaj o tem amandmaju. Sam sem sicer poslušal to debato in bi k temu rad dodal. Sicer nič zelo pomembnega, ampak povedal bi sledeče. Ko sem recimo sam, ne vem, leta 1978, saj si nisem takrat sam kupil "fičeka", ampak so mi ga starši, sem ga v Mariboru v trgovini prevzel, šel na Ptuj na tehnični pregled in na tehničnem pregledu padel. Novi avto, ni šlo. Sem ga peljal v delavnico nazaj, sem spet padel. To se je ponavljalo vsako leto, to vsi veste. Tehničnega pregleda nisem mogel narediti. Pri nas so delali tako, da na Ptuju nisi naredil tehničnega, smo se zapeljali v Čakovec ali pa Varaždin tam smo pa vsi naredili. Vedno je bilo nekaj, so bili "lagari", so imeli, so rekli, preveč hoda, "lufta", to so potem popravili in čez nekaj let mi je povedal mehanik, to, če danes "stegnemo", to že jutri spet ima "luft". To je bilo eno veliko neskončno zafrkavanje na teh tehničnih pregledih in to smo doživeli. Sedaj so seveda avtomobili vedno boljši in boljši. Teh zadev več ni, danes se da tehnični pregled narediti sorazmerno enostavno. Vseeno pa upam, da ste tisti, ki ste to predlagali s pomočjo strokovnjakov zadosti tehtno premislili, da bo takšen rok za tehnične preglede prispeval k neki pozitivni rešitvi. Sam bi rad povedal, da to, da bodo lastniki avtomobilov sami skrbeli in hodili na tehnične in gledali gume itd., te iluzije si ni treba delati. Če nisi v nekaj prisiljen, potem tega ne boš naredil. Najhuje je, če se zgodi prometna nesreča zaradi tehnično nebrezhibnega avtomobila in potem v taki zadevi nastrada nekdo, ki ni nič kriv, dolžan. Sam imam eno strašno tragično izkušnjo, ko je v bližini Senožeč avtomobil puljske registracije z ene strani avtoceste zapeljal na drugo stran, trčil v avtomobil s celo družino in je prišlo do tragedije, ki si je ne morete zamisliti. V poročilih je potem bilo napisano, da naj bi pač odpovedal mehanizem upravljanja ali kako se to imenuje. Se pravi, če ste na podlagi strokovnih argumentov to zelo dobro preštudirali, potem je takšna rešitev dobra. Res bo nekaj prihranka prinesla. Če pa bi se sama varnost v prometu, zaradi tega poslabšala, potem pa moram tudi sam povedati, da v smeri razbremenjevanja in tako naprej nisem povsem prepričan, da so take rešitve kar se da najboljše. Še enkrat povem, da ne bom napačno razumljen, upam, da stroka za temi predlogi stoji in da temu je tako, da so avtomobili v tem trenutku tako kvalitetni, da se lahko tehnični pregledi raztegnejo na neko daljše obdobje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zavedam se, da je to področje, na katerega se menda vsi spoznamo, ampak vendar bi prosil, da tako imenovano poetično licenco uporabljamo previdno, da ne bomo zašli preveč iz dometa 16. člena in amandmaja. Gospod Džuban se je prijavil k repliki, replika je pa še vedno zopet na klasičen način. Prosim lepo.
Dobro, da ni vse tako tehnično dodelamo, da lahko še malo med sabo komuniciramo po normalni, človeški poti. Zdi se mi, da se je na koncu gospod Sok z mano celo strinjal. Glede začetka bi pa v toliko ugovarjal, da državljani različno reagirajo na to, kako država troši denar. In če jemljemo kredit za gradnjo cest, so seveda tolerantni in razumevajoči, če pa bi kupovali, kaj vem, orožje, bi pa bili vznemirjeni. Najmanj vznemirjeni. In tako je tudi tu, in mislim, da sem tako tudi prej rekel. Glede načina financiranja pa seveda ni vseeno. Finance so včeraj objavile zgodbo "Skrb vzbujajoči premiki pod Bajukom," kjer piše: "Država se je lani s prihodki zažrla v gospodarstvo kot še nikoli, potem ko so davčne obremenitve skokovito poskočile, meni neka služba." In potem tale graf, ki kaže točno to, in se približujemo tistim korakom v nekdanjem sistemu v Jugoslaviji - pretirano zadolževanje. Seveda državljanov, da še enkrat rečem, to ne zanima, naju, kolega Sok, bi pa morda to moralo zanimati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo prijavljenih. Besedo ima kolega Presečnik. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Prej se nisem mislil prijaviti in se tudi v prvi rundi nisem. Toda glede na nekatere razprave se mi zdi potrebno, da si malo dušo sperem in da par besed tudi povem. Moram reči, da podpiram ta zakon, spremembe tega zakona, in se mi ne vem kako grozovito ne zdi niti pomembno, ali je ta amandma sprejet ali ne. Imam pa neko svoje mišljenje okrog tega. Prvič to, da bi sami hodili na tehnične preglede, to kar pozabimo, še za sebe ne gremo, ne vem, kdo gre, z malimi izjemami niti za sebe ne hodimo na tehnične oziroma tisti pregledi se malo drugače imenujejo. Te zavesti lastnikov vozil seveda ni. Kar se tiče kvalitete vozil. Jaz ne bi rad, da bi šlo to še kar naprej v širitev, ker se mi zdi, da je, oprostite izrazu, verjetno malo za lase privlečeno, ne vem, kdo ga je dal, da bomo prihranili na ta način zaradi teh let. Da bomo prihranili državljanke in državljani ali pa lastniki avtomobilov 2 milijona evrov, je bil dan podatek v razpravi kolega Horvata. To se mi zdi strahovit podatek. Jaz sem na hitro izračunal, to pomeni 400 tisoč približno tolarjev na vozilo na letni ravni. Ne vem, jaz ogromno prevozim in takšen strošek niti slučajno ne pride. Več bi bilo treba dati na servisiranje. Po drugi strani pa ne vem, jaz vsaj v predelu, kjer jaz živim, na tistem področju, nimamo takih avtomobilov, kot so mogoče v Ljubljani, vsaj kar se kvalitete tiče, zato bi bilo dobro pozornost polagati tudi na kvaliteto, predvsem na tiste najbolj občutljive dele in najpomembnejše dele kar se tiče varnosti vozil. Bolj se bi mi zdelo pomembno na nek način uvesti, in to tisti, ki se ukvarjate z varnostjo v cestnem prometu, polagati pozornost na voznike, predvsem mlade voznike. V nacionalnih programih to piše, vendar na našem koncu moram reči, sta bili pred štirinajstimi dnevi dve izredno hudi prometni nesreči, v katerih sta umrla dva 17 let stara mlada človeka. Žal se je to zgodilo. V enemu primeru bi bil razlog delno tudi cestne razmere ali pa kvaliteta infrastrukture, v obeh primerih je bil pa razlog hitrost in alkohol. In v tem so problemi. Ne v tem, ali bomo šli na dve leti ali na tri leta ali na štiri leta na tehnični pregled. Poslušal sem tudi tak podatek, da v dosedanjih proračunih ni bilo nič denarja za vzdrževanje državne cestne mreže. Jaz ne vem, ali se je država začela pred dvema letoma, ampak mislim, da so vsi ti dokumenti na razpolago. Vedno pa je premalo, tudi sedaj, teh sredstev. Žal se pa mnogokrat zgodijo najhujše nesreče z najtežjimi posledicami pa ravno na tistih odsekih, ki omogočajo večje hitrosti. In tam smo pa Slovenci obupen narod kot vozniki. Jaz osebno bi takoj podprl zmanjšanje dovoljene hitrosti izven naselij in pa tudi na avtocestah. Jaz sem bil priča oziroma sem imel priložnost se pred pol leta peljati po švedski avtocesti, kjer je omejitev 110 in verjemite mi, en podatek, da v 400 kilometrih, 200 kilometrih v eno smer in 200 kilometrov v drugo smer, da nas je prehitel en voznik. Vsi so vozili 110 maksimalno, mogoče 112, 113 km/h. Poglejmo, kakšna je statistika mrtvih in pa najhujših nesreč na Švedskem. Jaz mislim, da je potrebno zagrabiti poleg teh zadev, ki prinašajo v samih postopkih, v bolj sprejemljivi državni upravi, ki prinašajo neke pozitivne efekte, ampak potrebno se je lotiti drugih stvari. Potrebno se bo lotiti predvsem voznikov in potrebno se bo lotiti našega obnašanja na cesti in pa zmanjševati hitrosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Horvat bi rad repliciral bivšemu ministru za promet. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Bolj pojasnilo kolegu Presečniku. Seveda se tega prihranka 2 milijona evrov, ko sem govoril za državljane na letni raven, nisem izmislil. Ta izračun, to oceno najdete v tekstu, ki je priložen zakonu. Seveda ne gre direktno za prihranek samo v denarju, ampak seveda tudi za prihranek v času, s tem ko predlagatelj ponuja spletno aplikacijo za podaljševanje tehničnega dovoljenja. Hvala lep.
Hvala lepa. Ravnokar se nam pridružujejo na tribuni mlade obiskovalke in obiskovalci, jih toplo pozdravljam, dobrodošli v slovenskem parlamentu. Mi nadaljujemo z razpravo. Na vrsti je kolega Zagorac. Prosim.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani prisotni. Zakon je všečni, dejansko všečni in zelo težko mu človek na koncu tudi nasprotuje. Ima pa nekaj pomanjkljivosti vključno z, ne vem, če so dovolj dodelane tudi statistike tega elektronskega pridobivanja prometnih dovoljenj. Kar se tiče amandmaja, ki je pred nami, moram povedati, da sam osebno s tem amandmajem nimam nobenih težav. Mogoče bom izzval celo kakšno namerno repliko v svojem izvajanju od kolegov predhodnikov, predvsem tistih, ki nasprotujejo temu amandmaju. Nekdo je dejal, saj imamo redne preglede, pa če kdo hoče, naj gre tudi sam na tehnični pregled avtomobila, če se mu tako zazdi pač v življenju. Tehnični pregled stane, mislim, da 7 tisoč tolarjev, pa ne vem, če kdo od nas, ki tukaj sedimo plača manj kot 60 tisoč. In če že imamo redne preglede, potem ne vem, kje vidite sploh smisel tehničnega pregleda. Zakaj ga zakon enostavno ne ukinja, bi "prišparali" še več. Tri, štiri leta, štiri, dva, dva. Ko ste sami nasprotovali amandmaju, kje pa še sploh vidite smisel tehničnega pregleda. Tako dobre avtomobile kot vozimo, kot naj bi jih vozili. Jaz sem prepričan, da ne rabijo vsaj 7 let tehničnega pregleda, nobeden od njih. Nekdo je dejal, kar se tiče prometnih nesreč, človeški faktor je pač tisti, ki je največji povzročitelj prometnih nesreč v Republiki Sloveniji. Strinjam se, ampak tudi sami ste priznavali, da eden del teh prometnih nesreč pa povzroča tudi tehnični faktor, en majhen del. Ampak če ta majhen del poskušamo odstraniti, smo nekaj naredili. "Prišparali" 4, 5 življenj na cestah. Pa tudi to je nekaj, tudi to je korak naprej od tega, kar se nam dogaja sedaj. Sam sem prepričan, da tehnični pregled kot tak ni namenjen samo varnosti posameznega vozila. Vsi vi, verjamem, ki vozite avtomobile, ste že kdaj bili na tehničnem pregledu in ste verjetno opazili, kaj vse vam pregledajo. Ni vse varnost, nekaj je tudi ekologije zraven in varnosti vozila. Zato se mi zdi popolnoma smiselno, da se takšen tehnični pregled ohrani. Ne pa govoriti, da je popolnoma nepotreben in da za to obstajajo redni servisi. Seveda redni servisi, ampak redni servis, tako kot sem povedal, vsak državljan gleda, da bo prihranil, ker ga bo moral večkrat narediti, če se bo hotel prepričati, da je njegov avto brezhiben, ga bo plačal malo več. In za razliko od kolega Černača, sam sem sicer voznik, ampak se na avtomobile zelo malo spoznam, predvsem kar se tiče zavornih sistemov pa izpušnih plinov, ali ima moj avto preveč emisij ali premalo emisij. In bi mi bil tak tehnični pregled dobrodošel, da bi mi tam nekdo garantiral in rekel, vaš avto je pa ta trenutek brezhiben. Res je, da se lahko zgodi tovarniška napaka, kar je samo dokaz, da vseeno ne vozimo tako dobrih in tako varnih avtov, kot jih vi, kolegi, predstavljate. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti kolega Gulič. Prosim.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi! Seveda podpiram pravzaprav vse tisto, kar lajša življenje vsem državljanom Republike Slovenije, pa naj je to v osnovnem predlogu zakonov, ki prihajajo v državni zbor, ali pa kasneje v amandmajih, pa je čisto vseeno, iz katere poslanske skupine prihajajo. Vendar pa je treba včasih dati na tehtnico tisto, kar prinaša bolj udobno življenje, manj skrbi, manj opravkov, pa vse tisto, kar je posledica tega. Zdi se mi, da je, glede na razmere, kakršne so v stiku slovenskih vozil in slovenskih cest, vendarle nesmiselno krajšati oziroma daljšati obdobje med enim tehničnim pregledom in drugim. Tudi razmere se bistveno spreminjajo. Prej je gospod minister povedal, da je zakon nastajal medresorsko. Jaz upam, da je nastajal tudi interdisciplinarno, se pravi, da se ni gledalo samo vozila, da se je upoštevalo tudi frekvenco, pogostnost prometa, ki je vse večja v Sloveniji, in pa tudi to, da so ceste vse bolj uničene. Tudi avtoceste niso tako zelo dobre, kot bi lahko rekli na prvi pogled. Treba je vendarle upoštevati, da tudi tam avtomobili drvijo, seveda s precej višjimi hitrostmi, da povprečno ljudje napravijo več kilometrov letno, kolikor je med enim servisnim pregledom in drugim; če so najboljši avtomobili na 30 tisoč. Se pravi, moraš servisni pregled opraviti letno oziroma že pred iztekom siceršnjega leta. Ne gre samo za motorje, ti že zdržijo tudi do 600 tisoč kilometrov, če so dobro vzdrževani in voženi, gre predvsem za problem podvozij. Kar se tiče statistike, moram reči, da ni preveč zanesljiva. Treba je vedeti, da pri raziskovanju vzrokov prometnih nesreč se ponavadi išče samo prvi vzrok, to je pa neprilagojena hitrost, prevelika hitrost ali kaj takšnega. Drugi vzroki v teh statistikah niso upoštevani. O tem tukaj ni bilo veliko govora. Šlo je na tistih 600 tolarjev na leto, to se dobro sliši. Ne rečem, da je to tako pomembno, mogoče je celo bolj pomembno to, da je tisti dan treba iti na tehnični pregled. Če upoštevamo to visoko zavest državljanov, o katerih radi govorimo, potem bi to lahko tako in tako odpadlo, ker je konec koncev lastnik vozila zadolžen za to, da ima urejeno, brezhibno itn. vozilo, in je to že zapisano in bi lahko vse skupaj ukinili. Ampak, vendar očitno je, da država pa vendar ve, da tako močno zaupati pa ni voznikom in zato se je uvedel tehnični pregled kot kontrola, ne kot tisto, kar naj bi izboljševalo stanje, ampak kot kontrola, ki prisili državljana, da vozilo uredi in popravi. V glavnem jaz nisem za to, da se obdobje podaljšuje in bom ta amandma podprl. Predvsem pa je bilo govora o vzgoji voznikov, kako je to po svetu, kako je drugače, kako so to dosegli, seveda tudi vemo. Dosegli so predvsem z rigoroznimi, doslednimi kaznimi na začetku, šele kasneje pa z vzgojo. Mi pa pravzaprav na nek način to vzgojo, predvsem svet za preventivo v cestnem prometu, umikamo v neko ministrstvo, kjer boš delal naprej. Toda, zakaj se je to zgodilo, bi bilo treba mogoče pogledati po kakšnih ZSMS-jevskih zapisnikih izpred mnogih let, komu kdo ni bil všeč in kam ga je treba postaviti; ampak to je druga zgodba, o kateri bomo govorili potem, ko bomo videli, kaj bo ta svet s preventivo počel v naslednjih letih, ko bo pod pristojnostjo ministrstva. V glavnem zadeve so tako zelo odprte, da ni ta zakon kar tako. Te spremembe zakona ni treba jemati z levo roko, posledice so lahko hude. Jaz sem prepričan, da če je minister na enem od teh pogovorov tukaj v parlamentu povedal, da je število nesreč zanemarljivo majhno, da si prav gotovo ne želi, da bi bilo pomembno veliko - se pravi, kjer je vzrok slabo vozilo. Ampak, res moramo pa vedeti, da ti statistični podatki niso relevantni, saj ne govori o vzroku. Ali je vozilo bilo slabo, se išče ponavadi takrat, kadar pride do tožb, kadar pride do posebnih pritožb, sicer pa gre to mimo vseh preverjanj. Ceste so tiste, ki jih bo treba v Sloveniji urediti. Predvsem gre za državne ceste. Kjerkoli po Sloveniji se peljete, dobro veste, kaj vam počne s podvozjem, in jaz sem prepričan, da ko se bo to opustilo, da bo težav vedno več in če se bo samo en človek ubil zaradi tega, ker sprejemamo tak zakon, bo to slabo. Ni treba, da se statistika ne vem kako popravlja. Pa še nekaj, Slovenija prav gotovo ni nastala 3. decembra 2004, ampak že prej in zaradi tega je treba te zadeve gledati tudi dlje nazaj in tudi bolj v bodočnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednjega vabim k besedi kolega Bajca. Prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, spoštovani državni sekretarji! Osebno bom podprl sam zakon zaradi tega, ker smatram, da zmanjšujemo normativizem v našem vsakdanjem življenju tudi na tem področju. In pridružil bi se večini razpravljavcev in vsak je delček resnice povedal: od tega, da smo imeli pred 30-imi, 40-imi leti "fičote", pa že na prvem tehničnem niso šli skozi, do tega, ker so eni rekli, kakšne ceste imamo. Pa naj uporabim jaz še en primer: da je toliko nesreč, je verjetno tudi to, da ko sem pred 30-imi leti hišo zidal, sem rekel pokojnemu očetu: "Dajva malo skrajšati garažo, saj je tako prevelika za stoenko." Sedaj imam dvorišče premajhno, da vse avtomobile od otrok in svojega spravimo pred hišo. Toliko okoli tega. Sam amandma bistveno ne spreminja vsebine, pa še izide se mi ne, ker tam govorimo, da vsake dve leti, kolegi SD pa predlagajo, da je tisto ne po osmih letih, ampak do sedmih let, in mislim, da zaradi tega normativizma, ki skrajšuje pri obeh primerih, enkrat z osmih na sedem let, enkrat s štirih na tri leta, mislim, da doprinesli ne bomo k nobeni večji ali pa nikakršni večji varnosti. Eden od kolegov je sicer rekel in mislim, da je temu tudi tako, da ta zakon ne prepoveduje, da si vmes privoščimo bodisi na Avto-moto ali pa na uradnih servisih, kjer se opravljajo tehnični pregledi, da bomo opravili ta tehnični pregled tudi takrat, kadar ni obvezen. Tretje, kar bi rad rekel, govorimo o stanju cest in tako naprej. Jaz osebno ocenjujem ali pa tudi statistike to povedo: zaradi stanja cest je zelo malo prometnih nesreč ali pa hudih prometnih nesreč. Mislim, da tisto, da ima danes naša mladina - in prav je, da ima, ampak jo je treba na to tudi pripraviti - avtomobile, ki imajo po 200, 300 konj, ne pa nekoč avtomobili, ko so imeli po 30, 40, pa so zmogli, če si ga "na full", ko rečejo danes mladi naši, pritisnil, je peljal 80. Danes pa malo pritisne gas, pa ima 220. Tako osebno, še enkrat pravim, podpiram ta zakon, zmanjšuje normativizem vsakdanjega življenja. Sam amandma pa bistveno ne spreminja vsebine, pa še enkrat pravim, ne izide mi se, potem na vsake dve leti bi bilo treba še nekaj popraviti, ker je potem praktično po šestem letu vsako leto tehnični pregled.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Černača.
Glede na to, da ni dosti časa, čisto na kratko. Glede stanja cest, jaz mislim, da imamo kvečjemu manj kot več nesreč, ker moramo bolj počasi voziti - tam, kjer so luknjaste. Jaz tudi nimam nobenega problema z amandmajem SD-ja. O tem nisem govoril. Govoril sem o tem, da ne vidim nobenih pametnih konsekvenc, če ga sprejmemo. Govorimo o tem, da podaljšujemo to obdobje dvoletno, da ga skrajšujemo z osmih na sedem let in pri teh lahkih priklopnikih in ostalem na tri leta, namesto na štiri. In s tem naj bi, gospodje, rešili vse tisto, o čemer ste govorili - jaz mislim, da ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še poslanec Rezman. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Moram povedati, da si sicer nisem mislil prej prijavljati k besedi, pa me je spodbudilo k temu poslušanje nekaterih argumentov za in proti. Sam mislim, da je napak, če se - že to, kar se je doslej dogajalo, da se razvija diskusija v smislu: amandma je dober ali amandma je slab, amandma povzroča toliko smrtnih žrtev ali pa jih preprečuje. Če bomo tako razmišljali, potem če smo logični, če potegnemo logične konsekvence do konca, potem pač ne bomo imeli tehničnih pregledov pa ne avtomobilov in bomo hodili vsi peš, ker ni mogoče absolutno zaščiti tudi z bolj pogostim številom pregledovanja avtomobilov, ampak to bi bilo, najbrž bi se strinjali, absurdno tako razmišljati. Mi moramo danes razmišljati o tem, ali je ta amandma, ki je bil predlagan in ki ni po mojem absolutno slab ali absolutno dober, potreben, ali je nujen in ali z njim res kaj bistvenega pridobivamo ali pa morebiti ne. Zlasti se bi težko strinjal s tistimi, ki so govorili in so menili tako, najprej uredimo ceste, potem pa ne bo potrebno toliko pogostih pregledov. Na ta način se da razmišljati, delati pa ne. Mislim, da moramo delati na tem področju tako, da razmišljamo o različnih problemih, ki so tičejo varnosti cestnega prometa, sočasno in poskušamo, kakor pač gre, v posamičnih obdobjih reševati. Če bi drugače razmišljali in če bi sodili, da je potrebno upoštevati samo statistiko ali, bi rekel, trmasto braniti en amandma ali biti zoper njega, bi prišli verjetno v konflikt sami s sabo, ker logične konsekvence pripeljejo do tega, da pridemo do nesmislov. Nesmiselno bi bilo tudi, če bi trdili, da je štiri - dva - dva strašno dobro ali pa, da je bistveno boljo štiri - ena - ena, ker imamo tudi različne druge kombinacije in jih upoštevajo nekatere druge evropske države, pa sem prepričan, da so tudi oni naklonjeni temu, da imamo čim manj človeških in drugih žrtev, škod, poškodb na cestah tako kot mi. Ampak vidimo, da izkušnje v svetu niso pokazale tega, da bi ravno to, štiri - dva - dva ali štiri - ena - ena ali kakšen drug sistem bil tisti, ki bi bil najbolj odločilen za to, da bo čim manj žrtev in prometnih nesreč. Sicer pa mislim, da res, vsaj argumentov takšnih ni bilo danih, s tem štiri - dva - dva nič ne poslabšujemo stanja v okolju. Če bi ga, bi morali biti za to navedeni tudi kakšni argumenti, in najbrž ne bomo zmanjšali ali povečali s tem neposredno posamičnih nesreč. Zlasti je problematično to, da nas tudi ta zakon, kakršenkoli že je in vsi ga v glavnini podpiramo, nič ne bo približal k temu, da bi odpravili to, kar je bistveno: ne kulturo voznikov, ne spoštovanje predpisov, kajti tu so bistveni razlogi in ne pogostost vožnje naših avtomobilov na pregled. Mislim, da lahko brez zadrege podprem zakon, kakršen je, brez posebnih sprememb in ne bom čutil kakšne posebne krivde zavoljo tega, če mi bo kdo očital, da je bilo več mrtvih zaradi tega, ker imamo takšen zakon, kakršen je sedaj predlagan. Tega zagotovo ne bo.
Hvala lepa. Da bomo ja prepričani, da nihče več - oziroma če je še kdo prijavljen, ponovno vabim k razpravi. Torej, začenjamo s prijavo. Prosim, da pritisnete katerokoli tipko, če želite razpravljati. Hvala lepa. Besedo ima kolega Brenčič. Prosim.
Hvala lepa. O tem zakonu sem govoril že v prvi obravnavi, danes pa samo toliko. Problem je v tem, ker smo poslanci po naravi ljudje, ki se radi spoznamo na vse, od letalstva do porodništva. Vendar na to vprašanje se pa jaz nekoliko spoznam in trdim, da je predlagatelj z vstopom v 211. člen popolnoma nepotrebno posegel. Gre za preventivo v cestnem prometu, in tehnični pregledi so zgolj preventiva, nujna preventiva, ki dostikrat reši kakšno nepotrebno prometno nesrečo ali jo preprečijo. In ta vstop, tako kot je v predlogu zastavljeno, je zgolj všečen ljudem - po domače povedano, populizem. Tisti, ki se malo spozna na svojstvo tehnike v avtu, bo vedel, kdaj nastajajo učinki te tehnične nebrezhibnosti vozila - pri hitrostih. In vedno napišemo: zaradi prevelike hitrosti. Ampak prepričan sem, da je 50% vzrokov v tehnični nebrezhibnosti vozila. Zato vam povem, še kako potrebni so pogostejši tehnični pregledi zaradi preventive, ki prisili lastnika vozila, da poseže v izboljšavo, odpravo napake. In je nepotreben ta poseg, vam povem, iz naslova varnosti v cestnem prometu. Celo čudim se ljudem, da so v to šli, saj so dolga leta delovali na področju varnosti v cestnem prometu po profesionalnosti službe.
Hvala lepa. Še kolega Kumer, prosim.
Hvala za besedo. Moram reči, da po eni strani nisem presenečen, po drugi strani pa moram reči, da sem tudi malo žalosten, da je za en amandma toliko razprave in toliko zares neplodne in sprenevedave razprave. Vsi tisti, ki ste zagovarjali z argumentom, da je to podaljševanje na štiri leta in da bodo sami vozniki in voznice glede na svoj odnos do samega vozila in varnosti v cestnem prometu počeli stvari bolj dosledno. Sprašujem vas, ki sedite skupaj z mano v tem državnem zboru, zakaj smo pa letos mi morali iti na preventivni zdravniški pregled? Zakaj pa vsak ne gre sam od sebe? Zakaj pa vsaka tri leta državni zbor organizira te preventivne preglede? Zakaj pa, recimo, kolega, ki je prej o tem govoril, sam ne gre na ta pregled, ne da čaka, da mu to organizira državni zbor? Pa ni to čisto prava primerjava, ampak govorim o odnosu tudi samega do sebe, kar je nekdo danes že govoril. Še enkrat bom poudaril, tehnični pregled ima samo eno nalogo in to je kolega [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]- to preventivno. In trije elementi za to preventivno vlogo, ki ga ima tehnični pregled, ki stane 7 700 tolarjev, je obstoječa cestna infrastruktura, ki ni najboljša, jaz se v to ne spuščam, koliko je bilo, koliko bo še. Gre za odnos tiste manjšine, ne da bi rekli, da vsi vozniki in voznice, ampak tista manjšina, ki nima tega odnosa, spravlja v težave in nesrečo tudi večino, ki ima odnos do tega, saj se znajdejo na isti cesti, največkrat v nasprotni smeri. In tretja stvar, ki je s tem povezana: imam občutek - in dva diskutanta sta danes povedala - da je problem v tistih institucijah, ki so pooblaščene za opravljanje teh tehničnih pregledov. Poslušajte, to je pa absurdno, to je pa absurdno, to pa je res velik absurd! In v zamenjavo za to večjo varnost ljudi, predvsem ljudi na cestah, s temi 400 milijoni ni primerjave, ni zamenjave, ni komperativnosti! Eno izgubljeno človeško življenje pomeni 500 milijonov izgube za to nacijo - je to ta enoletni prihranek. To ni številka, ki smo si jo izmislili, to je številka, ki kotira v tem evropskem prostoru in je podkrepljena z argumenti in empiričnimi dokazi. In ne nazadnje tisti, ki ste danes še enkrat tako vehementno govorili proti temu amandmaju, jaz mislim, da so vse vodje poslanske skupine dobile en papir od Avto-moto zveze Slovenije, vsaj je naša poslanska skupina dobila in mislila, da so dobili vsi vodje. Zelo dobro je, da bi malo s strokovnimi argumenti, kako statistiko in temi zadevami, podkrepili to diskusijo, ki ste jo danes imeli. In še ena, pa naj ne izzveni demagoška, o prihranku ljudem. Komu dajemo prihranek s temi 400 milijoni - tistim, ki vsaka tri leta menjajo avtomobile! Tisti, ki nimajo avtomobilov, za nov avto bodo tako tehnični pregled plačali, 4, pa dve leti, pa potem naprej ena. Ampak mi odpustek dajemo tistim, ki menjujejo vsaka tri leta avtomobile. In ta nikoli v življenju ne bo peljal avtomobila na tehnični pregled, ker ga po treh letih zamenja, če že, pa nočem izpasti demagog, ker nima zveze s tem: še enkrat hočem poudariti, da ta amandma, ki smo ga vložili, je predvsem namenjen tej preventivi - in zelo srečni bi bili, da ne bi bilo ne na štiri ne na tri, ampak vsaj na dve leti. Ampak, če smo že pred časom že šli na te tri leta, potem vsaj en čas, te tri leta naj držijo in ne da čez dve, tri leta zopet spreminjamo gor, naslednje leto pa mogoče bomo na pet let. In še nekaj okoli te skrbi za ta nepotrebni birokratizem. Upam, da ne bo do tega pripeljalo, da čez dve, tri leta bomo sprejeli kakšen zakon, ki bo opredeljeval, da mi več ne rabimo sedeti tukaj v državnem zboru, ampak da bomo zaradi birokratizma nepotrebnega to stvar opravljali od doma, da nam sem več ne bo treba priti - v ta hram učenosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. V znak demokratičnosti ponovno vabim k razpravi, če se bo še kdo prijavil. Prijava poteka. Hvala lepa. Vidim, da je vabilo naletelo na plodna tla. Takole predlagam, da se prvo razvrstimo poslanci, potem pa dam besedo ministru, če je tako prav. Prvi ima besedo gospod Rezman. Prosim.
Hvala lepa. Priznam, da me še zmeraj malce moti to namigovanje, da bi eventualno tisti, ki ne bi podprli amandmaja Socialne demokracije, bili krivi za to, ker je kdo na cesti umrl in bili celo krivi za 500 milijonske škode, kakor je bilo rečeno. To moram reči, da že odločno zavračam, in to je v bistvu insinuiranje in to je populizem. To je namenjeno ljudem, ki morebiti današnjo razpravo poslušajo, to ni namenjeno preventivi. Preventiva, mi vemo, kaj je. In če hočemo govoriti o preventivi, potem moramo govoriti tudi o razumni, o smiselni preventivi. Če drugače, če bi sledili temu, kar je bilo rečeno danes tukaj že, potem bi pač morali reči, da mora biti ta frekvenca pregledovanja vozil tako gosta, da bomo kar naprej samo pregledovali in se nič več vozili z avtomobili. In bomo ohromili siceršnji promet in gospodarstvo in vse ostalo in če to vidimo celostno, če vidimo to kot nek širši družbeni problem, potem vidimo, v čem je tak nesmisel trmastega vztrajanja. Torej gre za problem prave mere, pri čemer sem sam uvodoma rekel, da mi ni toliko za to, da bi amandma ocenil kot slab ali kot dober, ampak da pač iščem, kaj je to, kar je smiselno, kar je možno, in delam primerjave tudi s tem, kar smo dobili v uvodu zakona napisano, torej primerjave z Evropo. S tistimi deželami, ki imajo podoben sistem ali celo enakega in ki imajo bistveno boljše ceste pa morebiti bolje skrbe za preventivo, et cetera, et ecetera. Jaz bi le rekel, da nas tiste, ki nismo za vsako ceno pripravljeni glasovati za ta amandma, pustite na miru vsaj v tem smislu, da ne boste insinuirali, koliko ljudi bo zaradi tega poškodovanih, koliko pločevine razbite, in da ne operirate s takšnimi pojmi, ki so, recimo, osebni zdravniški pregledi. Jaz se potem vprašam, zakaj potem mora državni zbor naročiti poslancem, ki verjetno imajo tudi neko preventivno zaveso o tem, kako je treba skrbeti za svoje zdravje, da morajo na vsaka tri leta iti k zdravniku. Zakaj tam ne gremo vsako leto ali vsake pol leta. Nam se še hitreje spreminjajo razmere zaradi stresnega življenja, ki ga živimo. Pač, kaj čakamo v čakalnici pri zdravniku? Ampak tako nima smisla verjetno ravnati. Smiselno bi bilo, da bi našli pravo mero, da bi se pri tej pravi meri ozrli tudi po Evropi, in zdi se mi, da tudi to, kar je ministrstvo pripravilo, kar je vlada pripravila, ni šlo čisto mimo stroke, kakor bi se sedaj rado prikazalo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anderlič.
Ne bom se spuščal v to, ali je šla vlada mimo stroke ali ne, ampak mirno je mogoče trditi, da je ta zakon pripravljen na populističen način in da gre tukaj za populizem, "tobože" samo v imenu prihrankov in odpravljanja birokratskih ovir. Ne gre za to. Govorimo o tem - ker govorimo o zakonu o varnosti v cestnem prometu - da je treba v tem primeru upoštevati več momentov in na različen način tudi k njim pristopati. Ko vi govorite o tem - ne vem, meni je tri leta, pet let, osem let lahko vseeno ali mi pa ni. Če govorimo o tem, da nekateri prevozimo 60.000, 70.000 na leto, drugi 5.000 na leto, da eni vozijo po cestah, ki so tudi še makadamske in tudi še drugačne in tako naprej, da gre za silno različne avtomobile, ki se eni kvarijo bistveno prej, se zavore in se ostalo izrabijo bistveno prej kot pri drugih in tako naprej - tukaj pa govorimo o povprečjih. In če ste resnično želeli odpraviti kakšno birokratsko oviro, zakaj niste glede na to, da imamo enoten evropski trg, da imamo tako rekoč prost pretok blaga, zakaj niste v tistem delu odpravili birokratske ovire, ko lahko pol leta star avtomobil ali pa dva meseca star avtomobil uvoziš ali ne uvoziš, zdaj ga kupiš kjerkoli v Evropi, kjer je to mogoče, ampak moraš ne glede na to, da je tovarniško deklarirano vse, moraš iti na tehnični pregled, opraviti homologacijo in tako naprej. Zakaj pa vi v birokraciji ne naredite tega, da takrat, ko nek avtomobil gre iz tovarne, gre k prvemu, je registrirano lahko samo za 500 kilometrov ali 1000 kilometrov, nekdo se je odločil - zdaj celo reklamirajo, da lahko kar v enem mesecu še nazaj nek avto pripelješ, pa boš dobil novega brez odškodnin in tako naprej. Tam pa so silno velike birokratske ovire, pri prvem tehničnem pregledu, ki je lahko po enem mesecu, po pol leta ali bistveno prej kot v treh letih. To vam ne pride na pamet, ampak očitno niste tega naredili. Če bi to res hoteli narediti, bi šli v smeri, da bi preprosto - tudi se mi zdi, da bi bilo silno pomembno, da bi glede na kakovost, na rang avtomobilov tudi upoštevali nekatere razlike. Kot sem prej rekel, ni isto, ali imaš avto, ki je, bom rekel, cenenega razreda in se hitreje nekatere stvari kvarijo in bi zato bilo nujno še pred potekom tistih let, ki so do zdaj določene, to preveriti v preventivne namene ali pa obvezno v primerjavi s tistimi avtomobili, ki imajo bistveno boljše karakteristike in tudi cenovno so drugačni. Ne mi reči, da v tistem delu, ker jaz to vem, kaj predpisuje Evropa in tako naprej, da je obvezna homologacija in tako naprej, to lahko vi naložite tistemu, ki je uvoznik, tistemu, ki se s tem ukvarja, in tako naprej, da dokumentacija, ki avtomobil sledi iz tovarne k prvemu in naprej, da je tudi v našem redu akceptirana in da se jo lahko uporablja. Tukaj pa, da zdaj mi samo barantamo z leti, meni je to, bom rekel, povsem tuje, zato ker sem razumel, da so tri leta, tista prva tri leta nekako za nov avto nekaj, kar bi potencialno - najbrž so tudi neke analize, raziskave pokazale, da je to čas, v katerem, če seveda narediš povprečno število kilometrov, da bi to lahko bilo koristno in da bi odpravili nekaj teh birokratskih poti in nekaj stroškov. Ampak zdaj pa kar spet, bom rekel, pa neko drugo številko vpisati, se mi pa ne zdi, ker obrazložitev, da gre za pocenitev, da gre za prihranek torej in da odpravljate birokratske poti, so pa po mojem vendarle "čez prst". Zato ker, kot sem rekel, jaz bi sledil vse tisto, kar se dogaja v Evropi, torej tudi ta drugi del, da potujejo avtomobili po deželah neodvisno od tega, seveda z vsemi papirji, ne govorim o kakšnih črnih uvozih ali karkoli drugega.
Hvala lepa. No, medtem so se nam pridružili že novi obiskovalci. Lep pozdrav v slovenskem parlamentu, dobrodošli! Mi pa nadaljujemo z razpravo in k razpravi vabim mag. Cvikla. Prosim.
Danes je bilo že veliko povedanega o populizmu in me veseli, da so se nekateri poslanci iz tako imenovane koalicije temu pridružili. Jaz se dobro spomnim, kdaj je ta zakon bil sprejet na vladi, tam nekje šest mesecev po tistem, ko je bil sprejet okvir reform, in vlada je v neki zbeganosti - minister je ravnokar odšel za razvoj - pač morala dati na mizo nekaj populističnega, in takrat so se pač odločili, da bi to povečali s treh na štiri leta. Zanimivo je, da pregled držav Evropske unije kaže, da imajo nekatere tri leta, nekatere imajo štiri leta. Še bolj zanimivo je pa to - mogoče se gospoda Rupla še lahko vpraša, ker je ravnokar v Ameriki, tam pa velja kar vsako leto. Je pač treba iti na tehnični pregled in pokazati, ali zavore in še kaj drugega deluje. Vsi ste danes govorili še o marsičem drugem, ne le o tem amandmaju. Zato dovolite na koncu samo še, da je tudi pri drugi zgodbi tako imenovanega spletnega podaljšanja veliko demagogije, gospod minister. Demagogija je zato, ker ti sicer podaljšaš opolnoči prometno dovoljenje, ampak zjutraj moraš vseeno iti na pošto in staro oddati in potem novega ponovno iskati. Pa še piše tu v 4. členu, če vsega tega ne narediš, te bo država kaznovala s 50 tisoč tolarji. Tako da trdim, da je v tem zakonu veliko demagogije, da je prišel v čas poletja, ko ste bili ravno brez jasnega impulza, in predlagam, da seveda vlada vendarle razmisli, ali je smiselno, ali ste postavljeni za to, da prinašate takšne zakone, ali pa boste seveda prinesli zakon, s katerim boste zagotovili, da bomo iz lastnega denarja brez zadolževanja izgradili boljše ceste in se bodo na teh boljših cestah avtomobili manj kvarili in bo varnost za to večja. Do takrat pa zmanjšati stopnjo preventivnosti ni smiselno.
Hvala lepa. Vabim, dr. Viranta, ministra za javno upravo, k besedi. Prosim.
Hvala lepa. Ta razprava me zelo spominja na eno podobno razpravo, ki smo jo imeli pred časom, ko so se notarske overitve vračale na upravne enote. Takrat smo diskutirali z notarji in so povedali približno tako kot danes, to bo strašno zmanjšalo pravno varnost, prišlo bo do neverjetnih zapletov v pravnem prometu itd. - smo rekli, nič ne skrbite, tudi naši referenti znajo opravljati te overitve. Pa so povedali potem notarji, ja veste, ampak vsaj 1% zadev je res zahteven, zapleten in takrat se mora pa notar sam vključiti. Pa smo povedali, tudi naši referenti imajo svojega šefa, ta ima nekoga v Ljubljani, ki mu lahko pomaga, itd. Potem so rekli notarji, ja, kaj pa socialna dimenzija, mi bomo morali odpuščati naše zaposlene, itd. Seveda se to ni zgodilo in čisto na koncu so rekli, v redu, pa vi prenesite te overitve na upravne enote, nam dajte pa nesporne zapuščinske obravnave pa smo zmenjeni. Tudi pri tej zgodbi o tehničnih pregledih se da malce v ozadju slutiti interes nekega lobija, jaz ga slutim, ki je med drugim tudi delil gradivo po državnem zboru, gre seveda za izvajalce tehničnih pregledov, ki pa bodo s to spremembo izgubili na letni ravni tistih 400 milijonov, o katerih govorim - za to gre. V današnji razpravi ni nihče mogel dokazati niti slučajno vzročne zveze med tem premikov s treh na štiri leta in eno samo prometno nesrečo, to je nedokazljivo. Nasprotno! Vse statistike, ki so priložene, kažejo, da te povezave, da te vzročne zveze ni, je ne more biti. Torej, nobene nesreče ne bo zaradi te prestavitve tehničnih predlogov, bo pa poenostavitev in prihranek za državljane. Slovenci smo bili v preteklih letih dostikrat bolj papeški od papeža in smo evropske direktive v naš pravni red prenašali tako, da smo dodali nove dodatne zahteve in obremenjevali državljane in podjetja. To so vlade v preteklosti z velikim veseljem delale in sedaj se nam je nabrala cela kupica birokratske navlake, ki jo sedaj sistematično in postopoma čistimo in to je en tak tipičen primer. Če so še številne države lahko s tem štiri plus dva plus dva in če evropska direktiva to dopušča, zakaj bi bili Slovenci tukaj spet bolj papeški od papeža. Kar se tiče prometnih dovoljenj in spletnega podaljšanja, gospod Cvikl, ne govoriti o stvareh, ki jih ne poznate, ker to, kar ste povedali, ne drži. Postopek teče tako, da se prometno dovoljenje vroči na dom, če stranka želi, lahko tudi v soboto, torej, vi lahko na internetu odkljukate opcijo, da želite vročitev prometnega dovoljenja v soboto, in vam ga pošta dostavi v soboto. In ob tem, ko vam ga izroči poštar, prevzame vaše staro prometno dovoljenje brez kakršnegakoli stroška za vas, torej zastonj. Vi ste rekli nekaj popolnoma drugega. Tako morate poskusiti, pa boste potem lahko govorili. Kar se tiče homologacije - to, kar je omenjal gospod Anderlič, se strinjam. To je področje, ki še potrebujejo poenostavitve in o tem zelo intenzivno razmišljamo in bomo tudi v to šli. Tisti argument, ki mi pa najbolj dvigne pritisk, je pa argument, da želimo biti s to potezo všečni. Glejte, mi smo plačani za to, da izboljšujemo delovanje javne uprave, da olajšujemo, da rešujemo probleme ljudem, da jim olajšujemo postopke. Moje poslanstvo je med drugim tudi to, da poskušam v svojem mandatu odpraviti čim več administrativnih ovir, poenostaviti čim več postopkov in torej narediti življenje čim lažje, državljanom in podjetjem. In, če je to ljudem všeč - ali zaradi tega naj bi pa sedaj od teh projektov odstopili? Vedno se očita ta všečnost. Naš slogan je "Prijazna in učinkovita javna uprava". In, če bo res takšna, potem bo to ljudem všeč in hvala bogu, da jim bo všeč.
Hvala lepa. Ponovno vabim k prijavi. Hvala. Gospod Anderlič, prosim.
Veste, gospod minister, jaz veliko od teh argumentov vaših kupim, ampak tistega, da pa gre za neko lobiranje, pa da takoj s prstom pokažete, da je nekaj zadaj - jaz ne vem, o katerih pismih se je tukaj govorilo. Vemo pa, kako je s to homologacijo. In niste odgovorili na to vprašanje - ja, da se zavedate, da boste nekaj naredili! Ampak to je eden večjih problemov v birokratskih procedurah, če govorimo o tem. Ena večjih birokratskih ovir je to. Večja kot ta, da greš na tehnični pregled. Drugo, to, da trdite, da nobene nesreče ne bo več, je isto, kot trditi, da ni dokazano, koliko jih je bilo. O tem lahko midva tukaj polemizirava, kolikor časa hočeva, ampak ne bova dokazala drug drugemu. Jaz samo vem, da bi bilo prav, da bi država stimulirala način, kako bi ljudje s tistim najskromnejšim voznim parkom ali pa najbolj problematičnim, ki je, recimo, na meji med enim - vsakoletno obveznostjo hoditi na tehnični pregled, ko je vozilo starejše - in tistim do treh let. Tam, v tem delu je silno, silno veliko problemov, ker je tam notri avtomobilov, ki sicer padejo pod kriterij do sedem let starosti, do ne vem kaj, ampak so tehnično mogoče celo slabši kot tisti, ki morajo iti vsako leto na tehnični pregled. Tukaj pa tega odgovora ni. Ko mi govorimo o dobrem, boljšem voznem parku, vidimo predvsem tisto, kar se vozi po Ljubljani, kar se vozi vsak dan, kajti najbolj kritičen vozni park je tisti, ki se vozi ali samo ob vikendih ali pa samo zunaj, ko gre na delo ali za obveznosti itn. Tisto pa je kritičen z vidika tehničnih razlogov. Tukaj bi me veselilo, če bi - pred časom, se spomnim, da so v nekaterih državah odpravili neko ali pa stimulirali zadevo, da se je star vozni park, bom rekel, manj varen itn., s pospeški ali pa s stimulacijo države zamenjal. Tukaj bi največ prispevali k zakonu, ki nosi naslov Varnost v cestnem prometu, ne pa samo o tem, da bomo govorili, ali gre za eno leto gor ali eno leto dol. Zato pravim, ker nimam sam pri sebi nobenega argumenta za to, da sta moj avto pa tisti drug avto, s katerim se srečam na cesti, sta enako stara, prevoženih pa imata bistveno različno kilometrov, eden tak ali drugačen, enako varna, je zame odločitev tri ali štiri leta "čez prst". In zato mislim, da bi bilo le mogoče potrebno, da se podkrepi to, pa ne bom rekel sedaj všečnost, kajti če je bil očitek, da tistim, ki sedaj bi potencialno podprli ta amandma - in jaz ga s tega vidika podpiram, ker nimam argumentov, zakaj bi pa to spreminjal, kar je sedaj veljavnega. Če bi bil kakšen res težji argument in da bi znotraj tega razlikovanja o kvaliteti vozil in potreb po teh pregledih bila tudi neka fleksibilnost, seveda pa ta samozavest, da bomo vsi hodili na preventivne preglede, pa tako ali tako nekaj časa verjetno še ne bo dozorela.
Hvala lepa. Sedaj imamo priliko, da vas opozorim še na neko tehnično novost. Namreč, kot vidite na seznamu, je kolega Presečnik obarvan z rdečo barvo. To seveda ne pomeni nikakršne politične pripadnosti, ampak to, da nima časa. Zato vas moram preskočiti in dati besedo gospodu Guliču. Prosim.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi! Še enkrat se oglašam predvsem v zvezi s to všečnostjo. Mislim, da kdorkoli je kaj o tem spregovoril, seveda to ni bilo slabšalno niti ni bil očitek. Šlo je pač za to, da ko se spreminja zakon, se naredi en del, ki je prav gotovo takšen, ki naj bi olajšal življenje in bivanje državljanom in poenostavil postopke, in to je vsekakor za pozdraviti. Samo vprašanje je, če je ta del res toliko vreden kot, recimo, druga posledica. Jaz sem prepričan, da podaljševanje roka med tehničnimi pregledi ni toliko pozitivno, da bi odtehtalo tisti del, ki je dobronameren in ki je prav gotovo v prid vsem državljanom. Še enkrat poudarjam, frekvenca prometa se bistveno veča. Ljudje morajo vsak dan - morajo, ne hočejo ali želijo ali za luksuz - prevoziti več kilometrov mogoče v enem letu, kot so jih včasih v desetih letih. Migracijski tokovi so se bistveno spremenili. Veste, da veliki centri pravzaprav potegnejo vse v radiusu 80 kilometrov vsak dan, pa to izračunajte. V treh letih ljudje naredijo pravzaprav toliko, da bi kakšen od starejših modelov prav gotovo že "riknil" kje na cesti. Tako so to tiste zadeve, ki se mi zdijo, da jih je treba upoštevati. Statistični podatki, kakršni so na voljo, pa mislim, da niso dovolj relevantni. Namreč, ravno zaradi tega, ker se pri vzrokih za nesreče vedno upošteva samo prvi vzrok in ponavadi se zapiše tudi tistega, ki ga je policistu pač najlažje zapisati, vožnja skozi rdečo luč, ne vem, neprimerna hitrost, neprilagojena hitrost vozišču, pa nič o vozilu in tako naprej. Ravno zaradi tega se mi zdi, da je zakon zelo vprašljiv. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še enkrat poskušamo, če se bo kdo prijavil. Prijava poteka. Minister se prijavlja ročno. Prijavljenih ni. Hvala lepa. Gospod minister, želite še vi besedo? [[Ne.]] Hvala. Zaključujem razpravo. O amandmaju k 16. členu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 12. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 21.00 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in se zahvaljujem tudi vsem predstavnikom vlade, ki so sodelovali pri tej točki. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VARSTVU PRED POŽAROM. Za razpravo imamo 45 minut. Predlog zakona je vložila vlada Republike Slovenije, zato dajem predstavniku vlade priložnost za dodatno obrazložitev in vabim gospoda Bogataja, da to opravi. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Dovolite mi, da najprej opravičim ministra in državnega sekretarja, ker sta zadržana zaradi predhodno dogovorjenih mednarodnih obveznosti. S predlaganim zakonom zaključujemo najpomembnejši del noveliranja zakonske ureditve na področju varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami. Temeljni namen je poleg aktualiziranja posameznih rešitev odprava tistih rešitev, ki se niso potrdile v praksi, tudi zagotovitev pogojev za nadaljnji razvoj posameznih delov podsistema, z namenom večje racionalnosti, učinkovitosti in povečevanja odzivnosti na različne vrste nesreč, povezanimi s sodobnimi viri ogrožanja. Bistvo sprememb v predlaganem zakonu je, da se področje programiranja in načrtovanja varstva pred požarom vključuje kot sestavni del v programiranje in načrtovanje varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami sploh. V prostorskih aktih je treba upoštevati prostorske ukrepe varstva pred požarom, medtem ko pri graditvi objektov pa so te zahteve določene s predpisi o graditvi objektov. Ukrepi varstva pred požarom med različnimi dejavnostmi morajo biti med sabo usklajeni in povezani. V stanovanjskih, poslovnih in industrijskih objektih, v katerih je več uporabnikov, se izdelajo skupni požarni redi in načrti evakuacije. Načrti evakuacije v objektih, ki so požarno bolj ogroženi oziroma v katerih se zbira večje število ljudi, se morajo letno praktično preverjati oziroma izvajati usposabljanja za njihovo izvedbo. Pri izvajanju požarne straže pri delih v požarno bolj ogroženih objektih požarno stražo lahko opravljajo le gasilci. V postopki pridobitve gradbenega dovoljenja se požarno soglasje zahteva po predlogu zakona samo za požarno najbolj ogrožene objekte. Z dopolnitvami, ki jih je sprejel tudi matični odbor je zakonsko besedilo jasnejše in v imenu predlagatelja predlagamo, da zakon podprete in sprejmete. Hvala.
Hvala lepa. Dovolite mi tu poslovniški komentar, ki ni mišljen osebno, gospod Bogataj, pa vendarle moram opozoriti na 235. člen, ki govori, da lahko stališče predlagateljev oziroma vlade predstavljajo samo predsednik vlade, ministri v primeru, da so minister oziroma predstojnik vladne službe odsotni, pa državni sekretar ali predstojnik organa v sestavi ministrstva in gospod Bogataj te funkcije ne izpolnjuje, ampak, ker gre za izjemne razmere, smo to dovolili. Tudi sam nimam pooblastila, da nekomu, ki je že prijavljen in imam pooblastilo, da mu besedo odvzamem, seveda pa apeliram tudi na vodstvo državnega zbora, da to upošteva v prihodnje. Nisem pa želel s tem komentarjem vzbuditi polemike, ampak gospod Anderlič, če želite postopkovno, pa vendarle ne boste našli še kakšnega dodatnega argumenta kot 235. člen. Prosim.
Jaz se vam zahvaljujem, da ste me spomnili na to, kar je obveza in sestavni del dela v državnem zboru in tudi odgovornost vlade. Mi smo imeli na poslovniški komisiji v tem zboru že diskusije o tem, pa očitno ne zaleže nič in je bilo eksplicitno dogovorjeno, če hočete ali pa tolmačenje poslovniške komisije, da lahko ta in ta predstavlja vlado pri posameznem vprašanju. In zato jaz razumem, ko pravite, da boste vodstvo opozorili, da boste - vi štirje ste vodstvo, najbrž, predsednik in trije podpredsedniki - da se boste držali tistega, kar je obveza naša. Sprašujem se, vem, da to ne bo mogoče, ker boste najbrž ravnali drugače, ampak moj proceduralni predlog je, da točko prekinete do takrat, dokler tisti, ki ima pravico in dolžnost zastopati pred zborom vlado oziroma konkretno zadevo, da nadaljujemo takrat. Poslovniških možnosti, da sejo nadaljujemo ni.
Hvala lepa, gospod Anderlič. Vendar predlagam, da nadaljujemo sejo najmanj iz dveh razlogov; prvič, predstavitev je bila že opravljena, drugič niti nismo sklepčni, da bi o tem predlogu glasovali. Predlagam pa - in to je moj apel na vlado ne na vodstvo državnega zbora - da upošteva v prihodnje 235. člen poslovnika in ne bi zadeve dodatno kompliciral in zapravljal časa. Ponovno poslovniški predlog? Prosim.
Poslovniških pogojev za nadaljevanje seje ni. Jaz nisem želel, med tem ko ste vi pozvali gospoda Bogataja, da bo predstavil, takrat prekiniti. In prvo možnost, ki sem jo imel, sem izkoristil. Saj ne gre za nič drugega kot za stalni odnos, ki se vse bolj vzpostavlja. Ampak, to ni odgovornost vlade, gospod podpredsednik. To je odgovornost vodstva državnega zbora, da zagotovi pogoje, da se točka lahko opravi. Če jih ni, potem se točke ne opravi. Kdo je odgovoren, kdo naj skrbi za to, da bodo pogoji, pa najbrž tudi nima smisla tukaj razpravljati. Jaz ne želim pri tej točki nadaljevati na ta način.
Hvala lepa. Sam se bom odločil, da bom za to nosil tudi odgovornost, da s to točko nadaljujem, kajti bila je že začeta. Predstavitev smo slišali in vas vseeno, kolega Anderlič, vabim, da kot predsednik odbora predstavite poročilo. Ne. V redu, hvala lepa. Potem pač vabim predstavnike poslanskih skupin. Prvo vabim gospoda Horvata, da predstavi poročilo Nove Slovenije. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki vlade. Lepo pozdravljeni! Novela zakona o varstvu pred požarom usklajuje normativne rešitve z doseženim stanjem na področju varstva pred požarom in jih povezuje z novo sistemsko ureditvijo prostorskega načrtovanja in graditve objektov. Področja, ki se z zakonom urejajo, so pomembna za vsakega posameznika, kot tudi za lokalne skupnosti in tudi za državo. Od sprejetja osnovnega zakona leta 1993 do danes se je spremenilo veliko pomembnih stvari. Sprejeto je bilo ogromno nove zakonodaje in drugih predpisov, ki imajo svoj vpliv na obravnavani zakon. Zato je bilo potrebno zakon posodobiti in uskladiti, zlasti z novo ureditvijo posegov v prostor oziroma graditvijo objektov in z novim zakonom o gasilstvu. Pri tem je bilo treba ustrezno urediti zlasti požarno varovanje premoženja tako, da ne bo prihajalo do prekrivanja z nalogami, ki jih opravljajo izvajalci javne gasilske službe. Zakon nalaga na novo, da pri načrtovanju organizacije in izvajanju ukrepov varstva pred požarom v naravnem okolju morajo sodelovati z lastniki in drugimi uporabniki zemljišč ter zavodom za gozdove Slovenije tudi organizacije, ki gospodarijo s cestno, železniško in drugo infrastrukturo v naravnem okolju. Na ta način se splošne ukrepe varstva pred požarom v naravnem okolju razširja in zagotavlja večjo usklajenost pri njihovem načrtovanju, organiziranju in izvajanju. Z zakonom se tako razširja pomen sodelovanja različnih dejavnikov in dejavnosti v prostoru pri izvajanju ukrepov varstva pred požarom v naravnem okolju. V Novi Sloveniji pozdravljamo rešitve, da študije požarne varnosti izdelujejo le za določene vrste objektov, ki jih določi pristojni minister v soglasju z ministrom, pristojnim za graditev objektov. Vsebina študije požarne varnosti pa bo določena s posebnim predpisom. Študije požarne varnostni izdelujejo v skladu s predpisi le fizične in pravne osebe, ki izpolnjujejo predpisane pogoje. Zakon o varstvu pred požarom teh pogojev ne bo več opredeljeval, saj so bili z gradbenimi predpisi ti pogoji za odgovorne projektante in revidente na področju varstva pred požarom že urejeni. Kot je razvidno iz predstavitve stališča naše poslanske skupine, bomo zakon o spremembah in dopolnitvah zakon o varstvu pred požarom tudi podprli. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Zagorca, še prej pa mag. Cvikl proceduralno.
Gospod podpredsednik, z vsem dolžnim spoštovanjem do vas, vem, da ste v izredno težki situaciji, ker seveda poslanci opozicije, ki ji sami pripadate, ne želimo nič drugega, kot da se spoštuje poslovnik. Tudi gospod Bogataj, ne gre ta naš proceduralni predlog proti vaši osebi, ampak gre proti dejstvu, da sta se minister in državni sekretar, kljub temu da je v petek bil določen časovni potek seje, kjer je bilo jasno, da bo danes nekje okoli med 10. in 11. uro tekla točka Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu pred požarom, odločila, da ju na sejo ne bo. V skladu z 235. členom poslovnika ugotavljam, da poslovniški pogoji niso izpolnjeni, zato predlagam, gospod predsedujoči, da uporabite prvi odstavek 73. člena poslovnika, ki pravi: "Predsedujoči lahko med sejo prekine sejo državnega zbora in določi, kdaj se bo seja nadaljevala." Prekinite in seja se nadaljuje takoj, ko bo seveda prišel gospod Erjavec oziroma gospod državni sekretar Žnidaršič. Takrat seveda bo lahko predsedujoči odbora za obrambo predstavil stališče, kar mislim, da je seveda tudi sedaj formalno napačno, ni bilo predstavljeno stališče matičnega delovnega telesa, in potem bomo nadaljevali. Jaz mislim, da pač to so uzance, ki v tem državnem zboru veljajo. Zakaj sedaj to prakso izpuščamo ali pa jo spreminjamo, v to se ne spuščam, ampak mi smo potem, ko smo to zapisali v poslovniku, v tej zvezi odločali na komisiji za poslovnik, ker je na predlog enega od poslancev, slučajno je ta poslanec gospod predsednik državnega zbora, bilo predlagano, da bi to določbo poslovnika največ spoštovali. Ko bomo to dovoli v tem državnem zboru, bo to praksa in potem seveda bomo ministri gledali samo še po internetu. Predsedujoči, predlagam vam, prvi odstavek 73. člena - prekinite in povejte, da se bo seja nadaljevala, ko bo vlada povedala, kdaj bo gospod Erjavec oziroma gospod Žnidaršič prišel. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mislim, da smo jasno in glasno danes večkrat opozorili na pričujoči člen, opozorili vlado in vse ostale pristojne, da spoštujejo poslovnik in to je po moji oceni dovolj. Naj vas kot pravnik opozorim, da je eno od temeljenjih načel vseh postopkov pravnega, pravdnega, kazenskega, upravnega in tudi parlamentarnega, načelo ekonomičnosti, načelo racionalnosti in zaradi tega sejo nadaljujem. K besedi vabim gospoda Presečnika.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki vlade! Predlagatelj novele zakona o varstvu pred požarom v uvodnem delu zakona podaja natančno oceno stanja in izvajanja veljavnega zakona. Iz te ocene so razvidne nekatere pomanjkljivosti veljavne ureditve, ki nekoliko zaostaja za zakonodajo na drugih področjih, področjih, ki so tesno povezana z varstvom pred požari. Verjetno ni treba posebej poudarjati, da so požari v Sloveniji v zadnjem času relativno pogost pojav. Poleg pojavljanja požigalcev, na katere seveda s tem zakonom ne moremo vplivati, se v zadnjem času povečuje zlasti število požarov v podjetjih oziroma gospodarskih družbah, ki so povezani z nastankom velikih gmotnih škod. Vsaj del teh požarov pa bi bilo verjetno mogoče preprečiti ali vsaj omiliti njihove posledice. Sedanja ureditev tako na primer povzroča tudi nejasnosti na področju pristojnosti služb za varovanje premoženja in javne gasilske službe. Takšne nejasnosti seveda ne prispevajo k učinkovitemu varstvu pred požari. Zakon je tako treba uskladiti z zakonom o gasilstvu, z zakonsko ureditvijo posegov v prostor oziroma graditvijo objektov, z novo terminologijo, ki so jo že določili drugi zakoni, in podobno. Novela določa, da se naloge varstva pred požarom na državni in lokalni ravni določijo v nacionalnem programu varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami in v letnem načrtu. Obstoječi nacionalni program varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami je bil sprejet tako na podlagi zakona o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami in na podlagi zakona o varstvu pred požarom, ker se je v postopku priprave nacionalnega programa pokazalo, da ni smotrno pripravljati dveh samostojnih nacionalnih programov. Takšna rešitev je po našem mnenju ustrezna, seveda pa se na ta način ne sme zmanjševati pomen požarnega varstva. Ob tem želimo opozoriti na pripombe nekaterih institucij, da se je v sedanjem nacionalnem programu varstva pred požari namenjalo premalo pozornosti. Racionalizacija, poenostavitev ter celovit pristop so dobrodošli le ob enakovrednem upoštevanju vseh področij, ki jih zajema nacionalni program. Naj omenimo še požarne rede in evakuacijske načrte, ki imajo pomembno vlogo pri zagotavljanju učinkovitega varstva pred požarom oziroma zmanjšujejo nevarnosti in škodo v primeru požara. Njihovega pomena se pogosto ne zavedamo, saj se ta pokaže šele v primeru, ko do požara dejansko pride. Novela uvaja novost, novo obveznost lastnikov in uporabnikov objektov, ki so požarno bolj ogroženi in v katerih se zbira več ljudi, da morajo najmanj enkrat letno praktično izvesti usposabljanje za izvajanje evakuacij iz objekta ob požaru. Med drugim bo ta ukrep obvezen tudi za šole in druge objekte, v katerih se zbira več ljudi. Takšne vaje so seveda nujne, da ljudje v primeru požara vedo, kako reagirati. Poslanci poslanske skupine Slovenske ljudske stranke torej menimo, da zakon zasleduje prave cilje, zato ga bomo tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zagorac, v imenu Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala za besedo, predsedujoči. Dovolite mi, da na začetku stališča poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke izrazim podporo obema proceduralnima sklepoma. Zdi se mi, da ta peščica poslancev, ki nas tukaj sedaj sedi, bi morala dobiti določene odgovore od adekvatnih sogovornikov, ki jih vlada ni zagotovila na tej seji oziroma pri obravnavi tega zelo pomembnega zakona. Mogoče ne pomembnega na prvi pogled, ampak od vseh mojih predhodnikov je bilo jasno razvidno za kakšne posledice gre, ko enkrat do požara pride. Tudi sam imam nekaj vprašanj, ki jih bom naslovil na vlado Republike Slovenije v zvezi s tem zakonom in upam, da bom dobil adekvatne odgovore od ljudi, ki so odgovorni za uveljavitev tega zakona, ne od nekoga, ki je danes tukaj samo zato, da za mojim hrbtom ni praznih stolov in da izgleda, kot da nekdo na tej seji sodeluje. Kar se tiče samega zakona, kot sem že uvodoma dejal, gre za zelo pomemben zakon pri zaščiti pred požari v Republiki Sloveniji. Zato seveda v Slovenski nacionalni stranki podpiramo tak predlog zakona. Vendar pa vprašanja, ki se porajajo, ne bom razlagal o vseh katastrofah, ki jih je požar v Sloveniji že povzročil, kajti verjamem, da bo to naredil še kdo za menoj in so to naredili že tudi ljudje pred menoj. S problematiko financiranja nalog varstva pred požarom na lokalni ravni je potrebno v okviru priprave novega zakona o financiranju občin ponovno ovrednotiti naloge lokalnih skupnosti na področju varstva pred požarom. Zavedamo se, verjamem, da vsi skupaj tukaj, kljub temu da ministra ni in za njegovo mnenje pač ne vem, ali se zaveda ali ne, da brez ustreznih finančnih sredstev se ne bo dalo izboljšati stanja na področju varstva pred požari. Zato moje prvo vprašanje: Kje, iz katerih naslovov, iz katerih virov se mislijo zagotoviti finančna sredstva za uveljavitev tako imenovanega programa Kras kot tudi za uveljavitev vseh ostalih zadev, ki se dotikajo varstva pred požari? Vprašanje je zelo konkretno, verjamem, da bom tudi dobil zelo konkretne odgovore. Iz katerih virov misli vlada Republike Slovenije črpati denar za varstvo pred požari? Ministrstvo za obrambo mora po mojem prepričanju sprejeti podobne programe tudi za ostala požarno ogrožena območja v Republiki Sloveniji. Zanima me in sprašujem zopet vlado Republike Slovenije: Ali se pripravljajo tudi drugi programi v okviru varstva pred požari, kot je program Kras, tudi za druga področja v Republiki Sloveniji ali gre samo za to področje, ki je dejansko najbolj požarno ogroženo, ampak so ogrožena, vemo, tudi druga področja? Ali se pripravljajo tudi drugi programi? Če se, kdaj jih lahko pričakujemo in če jih lahko sploh pričakujemo, kje boste dobili finančna sredstva tudi za izvajanje le-te, glede na to, da ko sem prebiral predlog zakona, ki je pred nami, sem zasledil, da finančnih posledic ni. Vseeno pa sem zelo skeptičen, da brez zadostnih financ tudi ustrezne varnosti pred požari ne bo v Republiki Sloveniji. Zakaj sem toliko skeptičen? Zaradi tega, ker tudi ko imamo varstvo pred točo, pa vemo, da letos je toča povzročila kaj nekaj škode v Republiki Sloveniji, ni bilo ustreznega varstva pred točo, kljub amandmajem poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke ni zagotovljenih finančnih sredstev in se ta obramba ne izvaja in bojim se, da podobno pripravlja vlada tudi pri zakonu o varstvu pred požarom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jelen v imenu DeSUS-a.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik, poslanke in poslanci, predstavnik vlade Republike Slovenije! Poslanska skupina DeSUS podpira predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu pred požarom, katerega glavni cilj je uskladiti normativne rešitve z doseženim stanjem na tem področju. Menimo, da je sprejem zakona nujen, saj je sedaj veljavni zakon zastarel, njegove rešitve pa so se glede dejanskega stanja v praksi pokazale kot neracionalne. V poslanski skupini DeSUS poudarjamo, da morajo nove rešitve vplivati predvsem na zmanjšanje zmožnosti nastanka požarov, kar danes obravnavani predlog tudi omogoča. Menimo, da že pri prostorskem načrtovanju aktov je potrebno upoštevati prostorske ukrepe varstva pred požarom, kot so pogoji za varen umik med objekti, dostopi, dovozi in podobno, ter tako določiti minimalne standarde za konstruiranje in gradnjo stavb. Dosedanje izkušnje glede velikih požarov v industrijskih objektih ter objektih, v katerih se zbira več ljudi, kažejo, da so le-ti večinoma posledica vzdrževalnih del, zato menimo, da je potrebno, da požarno varnost izvajajo za to usposobljene osebe - gasilci. Ocenjujemo, da bo takšna rešitev vsekakor prispevala k zmanjšanju števila velikih industrijskih požarov, katerim smo bili priča v zadnjem času, skrajšal pa se bo tudi intervencijski čas. Za dosego cilja izboljšanja splošne požarne varnosti so potrebna ustrezna finančna sredstva. Glede tega menimo, da je nujno potrebno zagotoviti stalen ter stabilen vir financiranja zaščite in reševanja v vseh občinah, zato poudarjamo, da je potrebno sprejeti ustrezne davčne predpise, ki bodo omogočili uveljavitev požarnega davka. V poslanski skupini DeSUS podpiramo takšen predlog zakona, saj nam podaja racionalne in dobre rešitve, upošteva pa tudi dobro prakso v posameznih državah, članicah Evropske unije. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim kolega Horvata v imenu SDS-a. Prosim. Se opravičujem, "lapsus linque", Hrovat.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanci in poslanke! V letu 1993 sprejeti zakon o varstvu pred požarom, ki je bil med prvimi zakoni s področja varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami. V minulem obdobju se je sistem varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami uveljavil tudi na področju varstva pred požarom, ki je pomemben del tega sistema. Danes so pred nami spremembe in dopolnitve zakona o varstvu pred požarom, katerega glavni namen so uskladitve normativnih rešitev z doseženim stanjem na tem področju, njihova povezava z novo sistemsko ureditvijo prostorskega načrtovanja in graditve objektov, obenem pa tudi poenostavitev postopkov za uveljavljanje teh ukrepov. Med splošnimi ukrepi varstva pred požari je tudi vsakoletno praktično usposabljanje za izvajanje evakuacije iz objektov. Požarno stražo praviloma opravljajo gasilci, le pri določenih delih tudi osebe, usposobljene za gašenje. Glede na izkušnje iz preteklih let in oceno vzrokov požarov v industrijskih objektih, so ti večinoma nastajali pri vzdrževalnih delih. Zato pozdravljamo rešitev v zakonu, ki določa, da požarno stražo v bolj ogroženih objektih opravljajo gasilci v skladu z zakonom o gasilstvu. Na ta način smo prepričani v poslanski skupini SDS, da bo število velikih požarov na bolj ogroženih objektih bistveno zmanjšano. V skladu s sistemskimi spremembami na področju urejanja prostora in graditve objektov se spreminja tudi vloga in pristojnost inšpektorata Republike Slovenije za varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami, tako da bo del njegovih pristojnosti, povezan s soglasji za zahtevnejše objekte, prenesen na upravo Republike Slovenije za zaščito in reševanje. Na ta način se bo povečala možnost za obsežnejše in učinkovitejše delo inšpekcije. Kot novo obveznost lastnikov in uporabnikov objektov, ki so požarno bolj ogroženi ali se v njih zbira več ljudi, zakon predpisuje, da morajo najmanj enkrat letno praktično izvesti usposabljanje za evakuacijo iz objekta. Med drugim bo ta ukrep obvezen tudi za šole in druge objekte, kjer se zbira več ljudi. Glede na izkušnje iz preteklih let ter na podlagi dejstva, da so v teh spremembah in dopolnitvah zakona zajete ustrezne rešitve, ki bodo skrajšale intervencijske čase, na podlagi česar se bo povečala učinkovitost gašenja požarov, v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da so spremembe zakonodaje na tem področju nujne zato bomo predlagani zakon tudi podprli.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Anderliča v imenu LDS.
Spoštovani! Poslanski klub Liberalne demokracije zakon podpira, vendar se nisem javil k besedi zaradi tega, da bi to povedal, ker je zakon, ki je na mizah, potreben, tehnično narejen tako, da bo verjetno vzdržal, ampak zaradi tega, da bi odločno protestiral, ponovno. Včasih so rekli v prejšnjem mandatu opozicija, da se nadevajo nagobčniki poslancem in da ni mogoče diskutirati. Sedaj se uporablja termin ekonomičnost. Kaj pomeni termin ekonomičnost v parlamentarnem delu? To, da greš mimo členov poslovnika, ki jasno govorijo o tem, da je potrebno sejo prekiniti oziroma je ni mogoče nadaljevati, če je poslovnik kršen? Ali je to ekonomičnost? V imenu kakšne učinkovitosti sedimo mi tukaj? Da preprosto odkljukamo nekatere zadeve, ki si jih je vlada naložila kot potrebne, da jih pelje skozi parlament ali da bomo na osnovi tistega, kar je potrebno v tem prostoru narediti, torej imeti kompetentne predstavnike vlade, ki bodo predstavili stališče, predstaviti stališče odbora in seveda predstaviti v tej fazi, ker ni amandmajem, stališča poslanskih skupin. Ne, ampak to v našem državnem zboru ni več mogoče, niti praksa, niti bo očitno kdajkoli še. Zakon je sedaj tehnično pripravljen tako, da je mogoč za sprejem, kot sem povedal. Bil je zelo slabo pripravljen. Zakonodajno-pravna služba je na 36 členov imela resne pripombe na 14 členov in odbor je vse popravil v sodelovanju z vlado. Vlada se je strinjala, razen v prehodnih in končnih določbah, kdaj naj zakon naj začne veljati oziroma kdaj naj se uporablja, ki ga je proti volje vlade sprejel odbor. Torej nekvalitetno pripravljen zakon, odbor ga več kot v tretjini spremeni, potreba, da predstavnik vlade kompetentno govori pred tem zborom in zagotovi, da bo zakon resnično dosegel svoj namen, ne, ignoranca, tako kot je praksa s strani ministra in ministrstva za obrambo ves ta mandat. Nezaslišna ignoranca in podcenjevanje državnega zbora. Drugega tukaj ne moremo ugotoviti. Da pa se temu asistira, temu načinu dela asistira tudi s strani vodstva državnega zbora, je pa nezaslišano za parlamentarizem v Sloveniji. Ne boste našli takega primera nikjer v nobenem parlamentu zahodnoevropskih držav ali kjerkoli, tega preprosto ni. Kot sem povedal, zakon bomo v poslanski skupini Liberalne demokracije podprli, ker menimo, da ima namen, ki ga pač misli zakon urejati, takšne cilje, da bo verjetno dosegel tisto, zaradi česar je na dnevnem redu, vendar z obžalovanjem, da se te stvari na ta način ne smejo početi, če želimo biti parlament. Nekdo je že povedal, da v sedanjih časih parlamenta tako rekoč ne potrebujemo, saj imamo veliko koalicijo in pa še ostalo polovico opozicije v partnerstvu, kar pomeni, da se lahko to zmenijo vse na Gregorčičevi. Ampak malo na lepoto pa le pazite, pazite malo na vtis, ki ga dajete, da ne bo zgledalo, da res ne potrebujete za svojo absolutno vladavino niti parlamenta niti javnosti niti česarkoli drugega. To je za mene resnično nesprejemljivo po gradnji teh demokratičnih mehanizmov v zadnjih dvanajstih, petnajstih letih, odkar je državni zbor, če tisto prvo skupščino odštejem, ker nekateri bi rekli, da tudi tisto ni bilo demokratično, čeprav so bile volitve demokratične tudi v tisto prvo skupščino. In ker bi morali po črki poslovnika točko prekiniti, jaz verjamem, da bo gospod podpredsednik predsednika obvestil, da se je zgodil resen kiks pri tej točki na današnji seji, in da v bodoče tega ne bo.
Hvala lepa. Gospod Anderlič, vprašanje je, kdo je bolj kršil poslovnik - ali sam, ko sem se odločil, da nadaljujem sejo, ali pa vi, ki ste stališče poslanske skupine izrabili za to, da ste nam dali poslovniško lekcijo; odločitev seveda prepuščam drugim. Mi pa nadaljujejo z razpravo oziroma s predstavitvijo stališč in še poslednjega vabim k besedi gospoda Hana, v imenu SD.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani zbor! Še ena farsa v državnem zboru. Moram se strinjati z mojima predhodnikoma, predvsem Anderličem in gospodom Cviklom, glede na to, da je danes poslovnik zopet kršen. Vendar bom v duhu ekonomičnosti rekel samo to, da Socialni demokrati zakon podpiramo. Hvala.
Hvala lepa za ekonomičnost in za prijaznost. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom poslovnika bo zbor glasovanje o zakonu opravil v četrtek, 28. septembra 2006, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Zahvaljujem se vsem prisotnim za sodelovanje. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O UPRAVNEM SPORU. Za razpravo imamo 47 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Tu so poslovniški pogoji nedvomno izpolnjeni. Med nami je državni sekretar v ministrstvu za pravosodje, gospod Marolt, ki ga vabim k besedi. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Danes je pred vami predlog novega zakona o upravnem sporu. Pri izvajanju sedaj veljavnega zakona o upravnem sporu so se pokazale določene pomanjkljivosti, ki so nas vodile k novemu predlogu zakona. Eden izmed pomembnih razlogov je tudi izjemno velik pripad zadev na upravno sodišče in vrhovno sodišče Republike Slovenije. Upravno sodišče je v letu 2005 prejelo 4.369 novih sporov ali 20,6% večji pripad zadev. Čeprav je sodišče rešilo za 2% več upravnih sporov kot leto poprej, se je število nerešenih upravnih sporov povečalo za 6,9%. Povečanje pripada zadev je privedlo tudi k podaljšanju časa, potrebnega za sprejem odločitve, in povečanju sodnih zaostankov na tem področju. Kot veste, se na podlagi judikature Ustavnega sodišča Republike Slovenije ter Evropskega sodišča za človekove pravice vzpostavljajo tudi meje pravno dopustnega časa teka sodnih postopkov, ki seveda veljajo tudi za upravno sodstvo. Razlog za velik pripad v veljavni ureditvi upravnega spora je podvajanje možnosti sodnega varstva, saj lahko nekdo sproži več sporov v zvezi z istim predmetom odločanja in to hkrati celo ob uporabi izrednih pravnih sredstev v postopkih izdaje upravnega akta. To na eni strani povečuje obremenitev sodišč, po drugi pa vodi k večji neučinkovitosti pravnega varstva položaja posameznika. Takšno pravno ureditev v določenih primerih stranke izrabljajo tudi zato, da onemogočajo ali otežujejo pridobitev pravnomočne odločitve o zadevi. Po veljavni ureditvi o zadevi namreč najprej odloča upravni organ, nato ministrstvo, potem upravno sodišče in na koncu še vrhovno sodišče. Če povzamem, predolg čas odločanja sodišča je torej nedopusten tako z vidika odgovornosti države kot tudi zaradi dejstva, da se zaradi dolgotrajnosti postopkov zmanjšuje stopnja pravne varnosti in zaupanja v pravo in pravno državo. Nova pravna ureditev upravnega sodstva je tudi eden od ukrepov v skupnem državnem projektu, projektu odprave sodnih zaostankov, to je projekt LUKENDA. S predlogom tega zakona smo poiskali možnosti, kako kljub omejenim kapacitetam sodnega sistema povečati učinkovitost odločanja v upravnem sporu, obenem pa želimo še naprej varovati pravice državljank in državljanov Republike Slovenije do učinkovitega sodnega varstva v primeru kršitve njihovih pravic in pravnih koristi. Naj povzamem. Glavni cilji, ki jih zasleduje predlagana nova zakonska ureditev pravnega spora so: 1. povečanje učinkovitosti odločanja sodišč o upravnem sporu, 2. skrajšanje sodnih postopkov z namenom povečati zaupanje ljudi v delovanje sodišč, 3. preprečitev nastopa nerazumnih zamud pri sojenju ob nezmanjšani pravni varnosti. V ta namen smo v zakon zapisali naslednje konkretne rešitve. Določili smo kriterije, v katerih primerih se določen akt šteje za upravni akt in se lahko izpodbija v upravnem sporu. Predlog zakona določa, da je predmet sodnega nadzora v upravnem sporu tudi zaščita človekovih pravic in temeljnih svoboščin nasproti posamičnim aktom in dejanjem organov oblasti. Glede organizacije sodišč. Ohranjamo ureditev, na podlagi katere v upravnem sporu na prvi stopnji odloča upravno sodišče in vrhovno sodišče, ki bo na prvi stopnji odločalo o zakonitosti aktov volilnih organov in na upravnih sredstvih o pritožbi in reviziji. Pomembna novost pa je odločanje po sodniku posamezniku na upravnem sodišču, pri čemer so odločilni kriteriji, kdaj bo odločal sodnik posameznik, odvisni od pomena in kompleksnosti posamezne zadeve. Te so: prvič, če vrednost spornega predmeta v zadevah, v katerih je pravica ali obveznost strank izražena v denarni vrednosti ne presega 20.000 evrov, pa ne gre za pomembno pravno vprašanje. Drugič, če se izpodbijajo procesni sklepi v postopku izdaje upravnega akta. Tretjič, če gre za enostavno dejansko in pravno stanje. In četrtič, če ima izpodbijani upravni akt takšne pomanjkljivosti, da ga ni mogoče preizkusiti. Uvajamo subjektivni koncept upravnega spora, saj je upravni spor namenjen varstvu pravic in pravnih interesov posameznikov. To pomeni, da lahko v postopku nastopajo le stranke, ki varujejo svoje pravice ali pravne koristi. Nadalje predlog zakona jasno opredeljuje pooblastila sodišč glede sprejemanja odločitev. Namen te ureditve je povečati učinkovitost sodišč in zagotoviti sodno varstvo le v primeru prizadetosti pravnega položaja posameznika. Pri odločanju o stvari ima tako sodišče možnost, da upravni akt odpravi, tako imenovana kasacija, ali o stvari odloči, spor polne jurisdikcije, ali izda ugotovitveno sodbo oziroma sodbo, s katero naložijo odpravo določenih dejanj v primeru ugotovljenih kršitev. Predlog zakona določi tudi novosti na področju pravnih sredstev. Pravico do pritožbe zoper sodbo upravnega sodišča predlog zakona omejuje le na tiste primere, ko upravno sodišče na podlagi drugače ugotovljenih dejstev sprejme odločitev v sporu polne jurisdikcije, s katero nadomesti odločitev uprave. Tako predlog zakona dovoljuje pritožbo zgolj tedaj, kadar je sodišče samo ugotovilo drugačno dejansko stanje, kot ga je ugotovila tožena stranka ter je na tej podlagi spremenilo izpodbijani upravni akt. Za zagotovitev enotnosti sodne prakse ter pravno varstvo v primeru najtežjih kršitev prava predlog zakona predvideva odločanje na podlagi izrednih pravnih sredstev, med njimi v prvi vrsti na podlagi revizije. Cilji revizije je poleg varstva pravic posameznika tudi zaščita pravne enotnosti in razvoja prava. V postopku revizije se presojajo le materialnopravne in postopkovne napake sodbe, ne pa tudi pomanjkljivosti ugotavljanja dejanskega stanja. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Vabim predsednico poslanko Kucler Dolinar, da predstavi poročilo odbora.
Hvala lepa predsedujoči. Lep pozdrav predstavnikom ministrstva, kolegici poslanki in kolegom poslancem! Odbor državnega zbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na redni 24. seji 13.9. obravnaval predlog zakona o upravnem sporu. Predstavnik predlagatelja, minister za pravosodje dr. Lovro Šturm, je v okviru dopolnilne obrazložitve členov predloga zakona povedal, da so glavni cilji predloga zakona povečanje učinkovitosti odločanja sodišč v upravnem sporu, skrajšanje sodnih postopkov z namenom povečanja zaupanja ljudi v delovanje sodišč ter preprečevanje nastopa nerazumnih zamud pri sojenju. V nadaljevanju pa je tudi natančno opisal druge rešitve predloga zakona. Predstavnik zakonodajno-pravne službe je uvodoma povedal, da so bile pripombe te službe iz pisnega mnenja pretežno upoštevane z vloženimi amandmaji oziroma je bilo nanje odgovorjeno s pisnim mnenjem, ki ga je podalo ministrstvo za pravosodje. Predstavnik zakonodajno-pravne službe pa je ponovno opozoril na pripombe te službe k 4., 32. in 107. členu predloga zakona, ki jih je navedel tudi že v njihovem pisnem mnenju. Predlagatelj, torej predstavniki ministrstva za pravosodje, so na navedene pripombe zakonodajno-pravne službe pojasnili, da je v 4. členu predloga zakona uporaba pojma dejanja javne oblasti" primernejša, saj natančno določa, da se lahko v upravnem sporu izpodbijajo le tista dejanja, ki so izvršena v okviru izvrševanja javne oblasti. Glede pripombe k 32. členu je minister pojasnil, da predlagano novo besedilo tretjega odstavka 32. člena predloga zakona uvaja kvalitativni napredek pri varstvu prizadetih in ogroženih posameznikov, saj poleg sedaj določenih primerov razširja možnost tovrstnega sodnega varstva. Glede pripombe k 107. členu, pa so pojasnili, da v upravni doktrini ni jasno določena meja med ugotavljanjem dejanskega stanja in uporabo prava, zaradi česar se bodo lahko morebiti nekateri primeri, po mnenju predlagatelja ne preveč številni, uvrstili pod napačno uporabo prava in jih bodo sodišča lahko rešila na tej podlagi, ne da bi bile s tem krnjene pravice pritožnikov iz tega razloga. K predlogu zakona je podal pisno mnenje tudi sodni svet. Na seji je sodeloval tudi predstavnik sodnega sveta in povedal, da sodni svet zakon podpira, prav tako pa je bila s sprejetim amandmajem upoštevana tudi njihova pripomba k 110. členu. Ravno tako je podporo zakonom dal tudi državni svet, komisija za politični sistem, pri čemer pa je še dodatno opozorila na 157. člen ustave Republike Slovenije. V razpravi smo članice in člani odbora predlog zakona podprli, in sicer predvsem iz razloga, ker prispeva k povečanju učinkovitosti odločanja sodišč v upravnem sporu in s tem tudi na zmanjševanje sodnih zaostankov ter povečanje pravne varnosti. K predlogu zakona so bile v poslovniškem roku vložena dopolnila, amandmaji koalicijskih poslanskih skupin, in sicer k 6., 17., 77., 108., 109. in 110. členu. Amandmaji so bili sprejeti. Prav tako pa je tudi odbor sprejel vse člene zakona skupaj in jih predlagal v sprejem tudi temu spoštovanemu zboru, sestavni del poročila je tako tudi dopolnjen predlog zakona.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Kot prvega vabim k besedi gospoda Presečnika, da predstavi stališče SLS.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki vlade, kolegici in kolegi. V sedanjem mandatu državnega zbora smo sprejeli že celo vrsto zakonov oziroma popravljenih zakonov z namenom zmanjšanja sodnih zaostankov. Zakon o upravnem sporu glede tega cilja ni izjema. Poleg samega zmanjševanja sodnih zaostankov pa je dejstvo, da je veljavni zakon o upravnem sporu v marsičem pomanjkljiv oziroma neustrezen, kar povzroča nemalo zapletov. Še posebej problematično je to, da sedanji zakon omogoča zelo široko uporabo upravnega spora, kar se pogosto zlorablja. Upravni spor lahko namreč uporabljajo tudi tožniki, ki z izpodbijanim pravnim aktom niso prizadeti, sodišča morajo odločati tudi, ko se izpodbijajo zgolj procesni akti. Obvezno dvostopenjsko odločanje s pritožbo o upravnem sporu pa pomeni, da se pred pravnomočnostjo upravne zadeve odloča na kar štirih stopnjah. Takšna ureditev pa je seveda najbolj ustrezna z vidika pravne varnosti in pravne države. Sprejem novega zakona o upravnem sporu je torej potreben in nujen. Predlagatelj je v obrazložitvi zakona napisal tudi naslednje: Glavni cilj predlagane nove zakonske ureditve je povečanje učinkovitosti odločanja sodišč v upravnem sporu in skrajšanje sodnih postopkov z namenom povečanja zaupanja ljudi v delovanje sodišč ter preprečevanje nastopa nerazumnih zamud pri sojenju. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da zakon sledi zastavljenemu cilju. Zakon na ustrezen način ureja sodno varstvo zoper odločitve upravnih organov, torej državnih organov, organov lokalnih skupnosti in nosilcev javnih pooblastil. Med novostmi je dobrodošla zlasti možnost odločanja po sodniku posamezniku, ko gre za enostavne in manj zapletene zadeve. Ta rešitev prinaša tako razbremenitev sodišč kot tudi skrajševanje sodnih postopkov. Sedanja ureditev, ki določa obvezno senatno odločanje, je neprimerljiva zlasti z vidika vloge in položaja upravnega in vrhovnega sodnika, ko gre za odločanje v upravnem sporu. V nasprotju z obveznim senatnim odločanjem v upravnem sporu tudi ko gre za manj pomembne zadeve lahko namreč sodnik posameznik v kazenskem postopku odloča celo o obsodbi posameznika na zaporno kazen. Pomembna je določba, ki jasno določa kriterije, v katerih primerih se lahko določen akt šteje za upravni akt in se tako lahko spodbija v upravnem sporu. Na ta način je zagotovljeno bistvo upravnega spora, to je učinkovito pravno varstvo posameznika. Uvedba subjektivnega koncepta spora in nova pooblastila sodišč pri odločanju sodišč ter revizija kot izredno pravno sredstvo zagotavljajo dovolj visoko stopnjo sodnega nadzora nad upravnimi odločitvami, obenem pa prinašajo ustrezno racionalizacijo sedanjih postopkov. V skladu s subjektivnim konceptom lahko namreč v upravnem sporu sodeluje le stranka, ki varuje svoje pravice ali pravne koristi. Predlagani zakon pa kljub racionalizaciji postopkov prinaša tudi določene finančne posledice, dodatna sredstva, ki so potrebna, pa bo mogoče po zagotovilih predlagatelja zagotoviti s prerazporeditvami v okviru finančnega načrta vrhovnega in upravnega sodišča ter ministrstva za pravosodje. Torej je zakon sprejemljiv tudi s finančnega vidika. Pri obravnavi tega zakona je nujno potrebno poudariti dejstvo, da predlani zakon podpirata tako sodni svet in komisija za politični sistem državnega sveta. Predlog zakona je bil tudi na matičnem odboru potrjen z le nekaj amandmaji, ki pa v zakon niso bistveno vsebinsko posegli, novi amandmaji za obravnavo v državnem zboru pa niso bili vloženi. Ker je zakon dobro pripravljen in ga podpira tudi strokovna javnost, ga bomo poslanci v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Zagorac, v imenu Slovenske nacionalne stranke.
Še enkrat hvala za besedo, predsedujoči. Za razliko od prejšnjega zakona, kjer je vlada pokazala vso svojo ignoranco do tega spoštovanega zbora, moram pri tem zakonu povedati, da pa kolega Marolt je pa redno prisoten, ko gre za predloge zakonov. Kljub temu da pri predlogu zakona o upravnem sporu vlada navaja, da je veljavni zakon v praksi dobro zaživel, ga danes zopet spreminjamo, ne glede na to, da smo tak zakon že spreminjali na začetku letošnjega leta. Zato me malo begajo navedbe, da je pa veljavni dobro zaživel, ampak seveda ne tako dobro, da bi lahko bil učinkovit, ampak ga je danes potrebno malo spreminjati. Tudi pri tem zakonu tako kot pri prejšnjem, ki smo ga obravnavali, je glavni cilj povečanje učinkovitosti odločanja sodišč, se pravi zmanjšanja sodnih zaostankov, ki se pojavljajo na sodiščih, vendar na kakšen način in pod kakšnimi stroški. Druga zadeva, ki nas v Slovenski nacionalni stranki zelo bega, je dejstvo, da je bila neustavnost ali pa domnevna neustavnost predloga zakona, na katerega je opozorila zakonodajno-pravna služba te hiše, odpravljena šele na matičnem delovnem telesu. Zanima me, kako si vlada predstavlja pošiljati zakone v državni zbor v obravnavo, pa so ti do seje matičnega delovnega telesa neusklajeni z ustavo, potem pa pričakuje, da tukaj to neustavnost odpravlja matično delovno telo. To se nam zdi bom rekel skrajno nedopustno. Kar se tiče finančnih posledic zakona, ki naj bi zmanjšal sodne zaostanke, moram povedati, da dodatne zaposlitve bi naj terjale 89.3 milijona slovenskih tolarjev. Strošek računalniške opreme, ki verjamem, da vsakemu sodniku olajša delo, bi znašal 10.5 milijona slovenskih tolarjev, dodatni stroški, ki niso kvalificirani, 4 milijone tolarjev in pa najemnine 62.4 milijona slovenskih tolarjev, se pravi dodatnih približno 166 milijonov slovenskih tolarjev za zmanjšanje sodnih zaostankov. Če bi prisluhnili predlogom Slovenske nacionalne stranke o tem, da bi sodne zaostanke zmanjšali po principu omejenega sodniškega mandata, oziroma odvzemu trajnega sodniškega mandata bi se lahko izognili vsem stroškom, ki se v zadnjih dveh letih oziroma osmih letih pojavljajo pri poskusu odpravljanja sodnih zaostankov. Teh stroškov je, vsi tisti, ki pač to zadevo spremljate dlje časa, čez 1 milijardo slovenskih tolarjev, sodnih zaostankov imamo pa procentualno še vedno enako, kot smo jih imeli takrat, ko smo se začeli z njimi ukvarjati. Se pravi, razmetavamo davkoplačevalski denar za to, da ne povzročimo nobenega učinka. Za raznorazne zakone s področja sodstva, kot sem že dejal, je bilo vedno potrebno na novo zaposlovati ljudi, zapravljati nov dodaten denar samo zato, da bi se, oprostite izrazu, sodnikom, ki so s svojim trajnim mandatom zaščiteni kot neke vrste "svete krave", olajšalo delo in da bi si le-ti z ministrom vred pripisovali, kako so učinkovito odpravili sodne zaostanke. Zato smo do sedaj uporabljali davkoplačevalski denar. Ob tem se bo pozabilo, da smo vsak mesec spreminjali zakone, ki naj bi učinkovito vplivali, in vsak dodaten mesec porabljali nov denar, a si vedno pustimo toliko rezervnega denarja, da lahko to delamo še nekaj časa. In odgovor, ki bi ga želel od predstavnika vlade, je, koliko časa, koliko denarja nas bo še stalo. Po analizah, za katere verjamem, da jih ta vlada ima, ker ta vlada je tista vlada, ki ima vse analize, preden kak zakon sploh predlaga, ne glede na to, da je včasih neustaven, po teh vaših strokovnih analizah, koliko denarja in koliko časa ter koliko sprememb zakonov je še potrebnih, da bomo sodne zaostanke enkrat spravili v mejo normale. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rezman, v imenu DeSUS. Prosim.
Hvala lepa še enkrat. No, z ozirom na dejstvo, da je gradivo za ta zakon pripravljeno na več kot sto straneh, da ima zakon krepko prek sto členov, da je tvarina relativno, vsaj za tiste, ki nismo pravniki, zahtevna, bi človek mislil, da gre za kakšno resno stvar. Vendar ko se ozreš po dvorani, pa ugotoviš, da je na enega prisotnega poslanca ali poslanko približno pet ali šest tistih, ki manjkajo, in ta vtis o resnosti razpravljanja seveda zbledi. No, kljub temu velja reči k temu nekaj besed. Za uvod naj povem, da poslanska skupina DeSUS podpira sprejem tega zakona, ker ocenjuje, da so predlagane rešitve ustrezne in da bodo pripomogle k odpravi nekaterih slabosti, ki smo jih v preteklosti evidentirali. Sicer je pa res tudi to, da smo Slovenci skorajda naklonjeni sodiščem, da nimamo nobenih posebnih predsodkov pred tem, da bi bili prepogosto tam, tako pač statistike kažejo v primerjavi z drugimi evropskimi državami in narodi, in da je nekaterim hoja na sodišča skorajda že hobi ali rekreacija. Ta pogostost sporov posledično pomeni negativne reperkusije z ozirom na prezasedenost, z ozirom na pripad, ki se povečuje in o katerem smo danes slišali. To posledično pomeni tudi to, da ti zaostanki pri reševanju sodnih sporov, tudi upravnih seveda, vzbujajo vtis oziroma prepričanje med ljudmi, da so sodišča neučinkovita, da je naš pravni red takšen, da se nanj ni mogoče zanesti, in tako naprej. Skratka, cela vrsta slabosti se kaže, ki jih vlada kani s tem predlogom zakona odpraviti. Predlog zakona je dobil tudi nekaj podpore pri tistih, ki znajo presojati, je pa tudi res, da je bilo pa nekaj pomislekov zaobidenih, zlasti tistih v zvezi z vprašanjem, ali ni morebiti tudi kaj takšnega, kar bi se smelo imenovati retroaktivnost, v tem predlogu zakona. Rešitve, ki jih vlada predlaga in ki preprečujejo tako rekoč zlorabe, preširoko omogočanje upravnih sporov, rešitve, ki dajejo nekoliko več zaupanja tudi posameznemu sodniku ob generalnem načelu, da se pač sodi senatno, skratka cela vrsta rešitev je takšnih, ki zbujajo nekaj upanja v to, da se bodo tudi s pomočjo tega zakona sodni zaostanki zmanjšali in zato v poslanski skupini DeSUS nimamo pomislekov v zvezi s podporo temu zakonu. Rad bi pa opozoril samo na eno skromno reč, ki je morebiti celo ne razumemo dovolj, pač pa se nam zdi vsaj vprašljivo, če že kaj ostrejšega ne rečemo. To, da je varuh javnega interesa, pravobranilec tako rekoč obvezen najprej prisluhniti vladi, ki mu da pooblastilo, da lahko zastopa pravni interes in je to nekoliko drugače v tem zakonu urejeno, kot v zakonu o pravobranilstvu, kjer beremo, da so pravobranilci neodvisni in bi po moji sodbi pač lahko neodvisno in brez naročila in brez pooblastila vlade ukrepali tako, kot se ukrepa v smislu varstva javnega interesa. In drug skromen pomislek je v tem, da je sicer prav, da ima država asistenco pravobranilca, da bi pa kaj takšnega bilo potrebno tudi na lokalni ravni, pa tega seveda nimamo. Poslanska skupina DeSUS bo podprla ta predlog zakona.
Hvala lepa. Besedo dajem kolegici Jerajevi, da predstavi stališče SDS.
Hvala za besedo, lep pozdrav vsem. V ustavni odločbi iz leta 2005 so naši ustavni sodniki odločili, da je veljavni zakon o upravnem sporu v neskladju z ustavo. Med drugim so zapisali, da mora vsako pravosodje skupaj s pravico do sojenja v razumnem roku omogočiti tudi učinkovito pravno sredstvo za primer kršitve te pravice. Slovenska zakonodaja pa takega sredstva nima, je bilo dodano. Gre za pravico, ki je eden od bistvenih pogojev za učinkovito uresničevanje vseh drugih človekovih pravic. Če sodno varstvo pride prepozno, je prizadeta oseba v enakem položaju kot tedaj, ko sodnega varstva sploh nima. Zakonodajalcu je bilo naloženo, da tako ugotovljeno neskladje zakona o upravnem sporu z ustavo odpravi v enem letu. Slovenija se srečuje z velikimi sodnimi zaostanki. Prav na področju upravnega spora je število sodnih zaostankih največje. Zakon, ki je sedaj pred nami, je rezultat prizadevanja ministrstva za pravosodje, da stori vse kar lahko, da bi se sodni zaostanki zmanjšali. Zakon o upravnem sporu, ki je bil sprejet leta 1997, je kazal na določene pomanjkljivosti pri njegovem izvajanju v praksi. Zelo problematično se je pokazalo tudi podvajanje možnosti sodnega varstva. Nekdo je tako lahko sprožil več sporov v zvezi z istim predmetom, in to hkrati ob uporabi izrednih pravnih sredstev v postopkih izdaje upravnega akta. To je pripeljalo do izjemno velikega pripada zadev na upravno sodišče ter na oddelek vrhovnega sodišča, hkrati pa ni pripomoglo k večji učinkovitosti pravnega varstva položaja posameznika. Iz raznih analiz, ki jih zasledimo v medijih, je razvidno, da število sodnih zaostankov na področju upravnega spora raste, zato v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke pozdravljamo hitro reakcijo ministrstva za pravosodje na tako perečo problematiko. Predlog novega zakona o upravnem sporu je po našem mnenju ne samo dober, ampak je njegovo sprejetje tudi nujno potrebno. Da je predlog ustrezno pripravljen, ni dvoma, saj vsebuje rešitve, glede katerih je tudi stroka relativno enotna. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlagani zakon v celoti podpiramo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Potrč, v imenu SD.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! V poslanski skupini Socialnih demokratov predlog zakona podpiramo, enako tudi amandmaje, ki smo jih skupaj sprejeli na matičnem delovnem telesu, odboru za pravosodje. Zakon sodi v sklop prizadevanj ministra za pravosodje in vlade za zmanjšanje sodnih zaostankov, ki so pomembni tudi pri reševanju upravnih sporov. Ta prizadevanja gotovo podpiramo, čeprav kdaj pa kdaj še ne dajejo ustreznih rezultatov in kdaj pa kdaj morda tudi obljubljajo preveč. Podpiramo jih pa zato, ker gre za enega redkih zakonov s področja pravosodja, glede katerega so stališča ministrstva skoraj v celoti skladna tudi z mnenjem stroke, pristojnih sodišč, pa tudi v zakonodajno-pravni službi razen nekaj opozoril, ki so v glavnem bila upoštevana, ni bilo večjih vprašanj. Čeprav je torej temeljni cilj zakona odpravljanje sodnih zaostankov, moram reči, da na žalost vlada v tem pogledu ne daje nekih jasnih kvantitativnih zagotovil. Morda to ni mogoče, vendar bi bilo prav, ker je temeljni razlog tega zakona prav večja ekonomičnost in racionalnost pri reševanju upravnih sporov in ker je veliko sodnih zaostankov tudi na tem področju, da bi morda vlada pripravila poseben program in nas obveščala, kako se tudi zaradi in ob sprejemu tega zakona učinkoviteje rešujejo upravni spori v naši državi. In drugo, čeprav je vsa pravna stroka tudi pod vplivom mednarodne prakse zagovarjala rešitev upravnega spora v okviru upravnega sodišča in širokih pooblastil, ki jih je takrat dajal zakon o upravnem sporu iz leta 1997, smo zdaj prišli do spoznanja, da je treba mnogo pristojnosti skrčiti, da je treba omogočiti sojenje sodniku posamezniku, da se lahko rešujejo upravni spori le glede prizadetih oseb, da je pritožba mogoča le, če gre za spremembo dejanskega stanja, da se zelo omejuje revizija in podobno, kar je gotovo racionalizacija v postopku, večja ekonomičnost postopka. Upamo, da sama nekoliko širša glavna obravnava ne bo pomenila bistveno več dela in stroškov za sodišče, bomo pa morali najbrž ocenjevati, ali ta ekonomičnost in racionalnost pomeni tudi zadostno in ustrezno uporabo pravnih sredstev za varovanje prizadetih. Ministrstvo in, pošteno povedano, tudi stroka ocenjujejo, da pravna varnost prizadetih in zakonitost odločanja upravnih organov ne bo prizadeta. Mi bomo ta vidik in te trditve sproti spremljali, posebej tudi zato, ker samo načelno takšni obljubi ne gre verjeti, preveč je namreč primerov, ki kažejo tudi na poskuse sedanje izvršne oblasti, da si politični podreja tudi državno upravo, da na najodgovornejša mesta postavlja politično kompatibilne ljudi in na različne načine, predvsem tudi s poskusi zakonodaje na področju plač, pa tudi z imenovanjem predsednikov sodišč, vpliva tudi na to, kako se v sodiščih uresničujejo pooblastila v okviru upravno sodnih organizacijskih in finančnih pooblastil in pristojnosti, to pa ima določen vpliv tudi na samostojnost in neodvisnost sodišč. Skrbeli bomo in predlagali, da se v tem pogledu dajejo ustrezna poročila, vendar glede na enotnost ta moment predlagateljev in stroke podpiramo predlagane rešitve. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še poslednja bo predstavila stališče NSi gospa Kucler Dolinar. Prosim.
V poslanski skupini Nove Slovenije gledamo na zakon o upravnem sporu, ki ga danes obravnavamo kot na še enega izmed zakonov iz paketa v boju proti sodnim zaostankom. Tudi na upravnem sodišču ob naraščanju upravnih sporov se nabira vse več sodnih zaostankov, upravno sodišče pa je vedno bolj zasičeno, zato je potrebno iskati in tudi najti novo rešitev. Samo v lanskem letu je bilo za 20% več upravnih sporov kot leto poprej. Na carinskem področju se je pripad povečal za 17%, na davčnem za 27%, na področju inšpekcijskega nadzora okoli 30%. In ob takšni procesni zakonodaji je ob tolikšnem pripadu zadev skorajda nemogoče zmanjšati sodne zaostanke, zato je po oceni Nove Slovenije predlog zakona, ki ga bomo danes obravnavali, odgovor na pomanjkljivosti dosedanje ureditve. Do sedaj je bilo tudi možno iz ene upravne zadeve sprožiti več upravnih sporov, kar je po drugi strani v nasprotju z učinkovitostjo in pa pravno varnostjo. Stranke so zakonske možnosti izkoriščale pogosto za zavlačevanje postopkov, kar pa je privedlo do nekajletnega odločanja o določeni pravici, nazadnje in posledično pa je zadevo še pripeljalo do evropskega sodišča za človekove pravice. V Novi Sloveniji menimo, da bo predlog zakona o upravnem sporu skušal zmanjšati nezadovoljstvo posameznikov, pa tudi zmanjšati odškodnine, ki jih plačuje naša država zaradi sojenja v nerazumnem roku. Tako se bo, vsaj tako upamo in v to smo prepričani, povečala učinkovitost odločanja sodišča in pa posledično skrajšanje teka postopkov. Zakon predvideva tudi določeno omejitev glede obsega sojenja, sojenje po sodniku posamezniku, kadar pravica ali obveznost stranke, ki izhaja iz njenega zahtevka, ne presega vrednosti 20 tisoč evrov. Omejujejo se tudi pravna sredstva, predvsem pritožba, zaradi, kot že rečeno, dosedanje prakse zavlačevanja sodnih postopkov, vendar pa se s tem ne omejuje pravna varnost. Pritožba je dovoljena samo zoper sodbo sodišča I. stopnje, če je sodišče samo ugotovilo dejansko stanje in samo spreminja upravni akt v meritorni sodbi ali zoper zakonitost aktov, ki posegajo v človekove pravice in svoboščine. Pritožbe bodo tako lahko vložile samo stranke, ki so sodelovale na I. stopnji in kar se tiče pravnih sredstev, pravno sredstvo revizije je dopustno v nekaterih primerih, ko je izključena pritožba. Kontrolirajo se materialno-pravne in postopkovne napake, ne pomanjkljivosti ugotovljenega dejanskega stanja. Cilj revizije je poleg varstva pravic posameznika tudi poenotenje pravne prakse in pa tudi razvoj prava, k čemer gotovo moramo stremeti. Vlaganje zahteve za varstvo zakonitosti ni več možno, nadomešča pa jo revizija, saj glede na prakso in tudi glede na pravna mnenja ni mogoče najti posebne utemeljitve za tako širok nabor pravnih sredstev, kot je bil doslej. V Novi Sloveniji predlagane spremembe zakona podpiramo in upamo, da bodo vse navedene novosti in še druge rešitve pripomogle k čim prejšnjemu skrajšanju postopkov pred upravnim sodiščem.
Hvala vam za predstavitev in hvala podpredsedniku Pavlihi za dosedanje vodenje. Mi pa smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom poslovnika bo zbor glasovanje o zakonu opravil v četrtek, 28. septembra, v okviru točke glasovanj. S tem tudi prekinjam to točko dnevnega reda. Hvala vam za udeležbo. Mi pa prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O PREDPISANI OBRESTNI MERI ZAMUDNIH OBRESTI. S tem vas seznanjam, da je za skupen čas razprave predvidenih 45 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije, zato besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Izvolite prosim.
Gospod podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci. Predlog zakona o spremembah zakona o predpisani obrestni meri zamudnih obresti je vlada potrdila 14. junija letos in ga nato posredovala v državni zbor za obravnavo po rednem postopku. Dovoli mi, da v nadaljevanju kratko predstavnim bistvene rešitve iz predloga zakona. Zakon o predpisani obrestni meri zamudnih obresti iz leta 2003 ureja višino obrestne mere zamudnih obresti, njegova pravna podlaga pa je zakon o obligacijskih razmerjih. Zamudne obresti so zakonska sankcija za primer, če dolžnik krši svojo pogodbeno obveznost s tem, da zamudi z izplačilom denarne obveznosti. V skladu s prvim odstavkom 378. člena obligacijskega zakonika dolžnik, ki zamudi z izpolnitvijo denarne obveznosti, dolguje poleg glavnice še zamudne obresti. Zamudne obresti tečejo v obdobju od dospelosti denarne dajatve do njenega plačila, torej za obdobje zamude. Dolžnik zamudne obresti dolguje po samem zakonu, kadar v pogodbi niso dogovorjene oziroma se pogodbeni stranki ne dogovorita za drugačno višino obrestne mere zamudnih obresti, kot je ta predpisana z zakonom. Predpisana obrestna mera zamudnih obresti za tolarske terjatve je opredeljena v nominalni višini in na letnem nivoju znaša 13,5%, od 1. julija 2006 pa je le-ta znižana in znaša 12,5% letno. Za terjatve v tuji valuti pa velja 8% obrestna mera, določena v 378. členu obligacijskega zakonika. S prevzemom evra evropske skupne valute s 1. januarjem 2007 bo to naš domači denar oziroma valuta v Republiki Sloveniji. Ob tem ni več nobenega razumnega razloga, da bi bile terjatve v tuji valuti, na primer tudi v švicarskih frankih ali ameriških dolarjih, predpisane drugačne zakonite zamudne obresti. Novela zakona prinaša razširitev področja zakona na vse denarne obveznosti. S prevzemom evra bo mogoče vezati predpisano obrestno mero zamudnih obresti na obrestno mero refinanciranja Evropske centralne banke. Predlog novele zakona tako predpisuje obrestno mero zamudnih obresti, sestavljeno iz vodilne obrestne mere, povečano za 8%. Le-ta se ugotavlja 2 krat letno in velja najmanj za 6 mesečno obdobje. Za objavo vsakokratne višine tako določene predpisane obrestne mere zamudnih obresti v Uradnem letu Republike Slovenije je pooblastilo dodeljeno ministru, pristojnemu za finance. Tako izračunana višina predpisane obrestne mere bi sedaj v tem trenutku znašala približno 10,5% na letni ravni. Spremembe in dopolnitve zakona o predpisani obrestni meri zamudnih obresti niso potrebne zaradi prevzema evra, je pa uveljavitev oziroma uporaba navedenih sprememb smiselna in mogoča le z datumom prevzema evra. Vlada ocenjuje, da so navedene rešitve in predlagane spremembe ustrezne in potrebne zato predlaga, da državni zbor novelo zakona sprejme. Hvala.
Hvala vam za predstavitev. Predlog zakona je obravnaval tudi odbor za finance in monetarno politiko kot matično delavno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Bojana Starmana, da predstavi poročilo odbora. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Vse skupaj prav lepo pozdravljam. Odbor državnega zbora Republike Slovenije za monetarno politiko je na svoji 20. seji dne 14.9. obravnaval predlog zakona o spremembah zakona o predpisani obrestni meri zamudnih obresti. Posredovala ga je v obravnavo državnemu zboru vlada Republike Sloveniji. Dobili smo mnenje zakonodajno-pravne službe, ki je dala pripombe k 2. in 4. členu. Te pripombe so bile upoštevane v predlogu za amandma odbora, ki je bil tudi kasneje sprejet. Seznanjeni smo bili na odboru tudi z mnenjem komisije državnega sveta za gospodarstvo z dne 20.7.2006. Zakon o predpisani meri zamudnih obresti je bil sprejet junija 2003 in ureja višino obrestne mere zamudnih obresti za tolarske terjatve in jih dolžnik dolguje po samem zakonu, kadar v pogodbi niso dogovorjene oziroma se pogodbeni stranki ne dogovorita za drugačno višino obrestne mere zamudnih obresti, kot jih je predpisoval zakon. S tem zakonom je bila takrat odpravljena zakonska ureditev indeksacije, predpisana obrestna mera zamudnih obresti pa je bila določena v nominalni višini. Takrat, junija 2006 je bila, mislim, da 17%, potem je bila sprememba, ki jo je realizirala vlada na osnovi 2. člena omenjenega zakona, je bila znižana ta stopnja decembra 2003 na 15,5, potem pa decembra 2005 na 13,5%. Od maja naprej pa velja ta zamudna obrestna mera 12,5%. S prevzemom evra bo mogoče vezati predpisano obrestno mero zamudnih obresti na obrestno mero refinanciranje Evropske centralne banke. Ta je v tem momentu 2,5%, zakon pa predvideva dodatnih 8% na to osnovo kar pomeni, da bo tako izračunana obrestna mera od sedaj naprej 10,5%. Pomeni, da se znižuje, vlada je že prej to morala upoštevati vrednost, gospodarska gibanja in inflacijo in to je vplivala tudi na zniževanje obrestnih mer. Zakon velja, ne glede na valuto in s tem zakonom je upoštevana tudi direktiva 2000/35 Evropskega sveta, ki predvideva to osnovo, kot sem jo prej omenil, povečano za 7%, kar je minimum, ostalo, kar je pa več, bi rekel, kazni za neplačnike, pa je diskrecijska pravica posamezne članice Evropske unije. Ta predlog je 8% in je enak, kot je prej veljalo za tuje zamudne obresti v tujih valutah. Odbor je sprejel amandma, ki sem ga prej omenil, in je z njim v skladu s 133. členom poslovnika državnega zbora dopolnil predlog zakona. In tak predlog dajemo tudi v potrditev državnemu zboru. Hvala lepa.
Hvala vam za predstavitev poročila. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Kolega Vili Rezman bo predstavil stališče poslanske skupine DeSUS. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo. Lahko bi tako rekoč rekli, še dobro, da imamo pred sabo zakon o predpisani obrestni meri zamudnih obresti, in sicer zavoljo tega, ker če preberemo podatke, ki so zapisani v tem gradivu, lahko ugotovimo, da gre za pomembno izboljšanje razmer. Ni daleč nazaj čas, ko smo govorili o povsem drugačnih številkah, o številkah, ki so bile alarmantne, bodisi da je šlo za inflacijo, bodisi da je šlo za obresti, za zamudne obresti in za obrestne mere. Skratka, zdi se, da je v preteklosti vendar bilo dovolj dobrega dela opravljenega, da smo lahko vsaj generalno zadovoljni. Zato je tudi stališče poslanske skupine DeSUS v zvezi s tem predlaganim zakonom sicer kratko, ampak naklonjeno; kratek je navsezadnje tudi zakon sam. Med tistim obdobjem, ko smo govorili o zelo visokih številkah, se je pač dogodilo, da so se gospodarske razmere bistveno spremenile, da so se bistveno spremenile tudi siceršnje mednarodne razmere z našimi vključitvami v različne asociacije in da je to za nas pomenilo, da moramo občasno, tudi če sami tega ne bi želeli, slediti direktivam in drugim navodilom, ki jih sprejemajo drugod, ampak za to zmanjšano suverenost smo se tudi sami odločili. Najbrž to gradivo, ki smo ga prebrali, pomeni, da je ne samo gospodarska situacija bistveno boljša, govori tudi o tem, da se razmere na področju javnih in drugih financ urejajo in stabilizirajo, in upajmo, da bodo takšne tudi ostale ali pa se morebiti, tako kot bi si vsi želeli, v kratkem tudi izboljševale. V poslanski skupini menimo, da ni najbolj bistveno poudarjati, kateri posameznik, ministrstvo ali vlada je k temu največ prispevala. Za ljudi je najpomembnejše, da se torej gospodarsko zdravje krepi. Ni pa mogoče mimo tega, da kljub nekaterim ali pa številnim dobrim rezultatom ne bi spomnili, da je še zmeraj potrebna ta sankcija obrestnih mer za zamudne obresti, ker se pa na področju finančne discipline, dasiravno imamo to tudi v koalicijski pogodbi zapisano, kako bomo urejali, najbrž kaj dosti ni spremenilo ali pa tisti, ki spremljamo situacijo, ne znamo tega opaziti. Morebiti nam je to tako v kri prišlo, da ne spoštujemo finančne discipline, da tovrstni zakoni kaj dosti ne bodo pomagali ali pa skoraj zagotovo ne bodo. Zato torej bo potrebno še marsikaj drugega postoriti, pa verjetno spremeniti tudi kulturo naših poslovnih odnosov. Sicer pa je zakon takšen, da ga v poslanski skupini DeSUS podpiramo in bomo prispevali svoje glasove zanj.
Hvala. Kolega Srečko Hvauc bo predstavil stališče poslanske skupine SDS. Izvolite, prosim.
Najlepša hvala za besedo. Glede na to, da je zakon kratek, bo tudi stališče naše poslanske skupine relativno kratko. V Slovenski demokratski stranki bomo predlog zakona o spremembah zakona o predpisani obrestni meri za zamudne obresti podprli. Trenutna ureditev, ki je, je nekoliko nelogična. Imamo veljavni zakon, ki določa zamudne obresti, ampak le za terjatve, ki so v domači valuti, zamudne obresti za terjatve, ki so pa v tuji valuti, pa določa nek drug zakon. Če ob tem upoštevamo še to, da bo s 1.1.2007 Slovenija prevzela evro in bo evro postal poleg tega, da je valuta v mnogih evropskih državah, tudi naša domača valuta, je to še eden izmed razlogov za to, da se te razlike med valutami tudi odpravijo. Opozoril bi še na to, da je ta sprememba povsem v skladu z direktivo 2000/35 Evropske skupnosti in da seveda s tega vidika ni nobenih zadržkov. To, da se obresti znižujejo kaže na neko ugodno klimo, na rezultate, na ugodne razmere v Sloveniji in z veseljem lahko ugotavljamo, da vse bolj postajamo neka evropska država, taka kot smo si jo želeli in taka kot so nekatere mnoge druge, stare, razvite in so nam bile tudi v času, ko smo bili na poti v Evropo, za vzgled. Torej, v Slovenski demokratski stranki bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala vam. Poslanec mag. Milan M. Cvikl bo predstavil stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Poslanke in poslanci! V Liberalni demokracije bomo podprli predlog zakona, ker pravzaprav on ne dela nič drugega, kot da ugotavlja, da smo v izvajanju programa zmanjševanja inflacije in pa prevzemanja evra uspešni to, kar ni pojasnjeno in ni bilo pojasnjeno ne na odboru in ne danes, pa je, zakaj se je vlada odločila ravno za to logiko, zakaj ravno 8% točk oziroma zakaj vlada, ki jo naj bi skrbela predvsem finančna nedisciplina, ne uporabi tega, kar imajo na primer v sosednji Avstriji, kjer je obrestna mera za fizične osebe 4% nad osnovo, za pravne osebe 8 odstotnih točk. Veliko besed je bilo v tem zboru že danes o sodnih zaostankih. Nedvomno je res, da postajamo evropska država, vendar na področju finančne nediscipline in sodnih zaostankov gotovo nismo evropska država kljub dveletni vladavini gospoda Janše in vladajoče koalicije. Zato ocenjujemo ta predlog zakona predvsem kot izgubljeno priložnost, kjer bi mogoče z različnim oblikovanjem zakonitih zamudnih obrestnih mer, predvsem za tiste velike dobavitelje, ki svoje podizvajalce ne plačujejo, uvedli res kazenske in pa sankcijske zakonite obrestne mere. Mi namreč nismo slišali odgovorov vlade Republike Slovenije, kaj bo ta zakon dosegel. Ali bo ta zakon res zmanjšal finančno nedisciplino, in bojimo se, da temu ne bo tako. Tudi v poročilu samega odbora je lepo zapisano, da ni bila predstavljena logična podlaga predlagatelja, zakaj ravno osem, zakaj ne štiri za fizične osebe, pa na primer 11 ali 12 za pravne osebe. Prav tako je ostalo neodgovorjeno, zakaj v nekaterih drugih državah, kot je Francija, Nemčija, pa v narekovaju te direktive "v polni meri ne uveljavljajo", ampak uporabljajo druge mehanizme za krepitev finančne discipline oziroma zmanjševanje finančne nediscipline. Vlada gospoda Janeza Janše je veliko obljubljala, ko pa gledamo današnjo obravnavo nekaterih zakonov, zakon o upravnem sporu, zakon o zamudnih obrestnih merah, ne bo nobenih učinkov, nekaj všečnega, nekaj populističnega bo samo zaradi tega, ker se bo zmanjšala pravna varnost voznikov, ampak to je seveda že druga zgodba. Obžalujemo torej, da vlada Republike Slovenije in minister za finance nista izkoristila možnosti in bi dejansko uvedla instrument, ki bi razlikoval med tistimi, ki dejansko ustvarjajo finančno nedisciplino, to so predvsem veliki dobavitelji, ki svojim podizvajalcem ne plačujejo, le teh kaznovala. To pa preprosto zato, ker očitno mali dobavitelji, podizvajalci skozi zakonske, sodne poti preprosto ne bodo mogli uveljaviti svojih pravic, glede na to, da tudi drugi zakon, zakon o sporih danes ni ravno kaj bistveno izboljšal pravnega varstva. Torej, podpiramo zakon, obžalujemo pa, da ni boljših rešitev vlada v ta zakon pripeljala in tudi na samem odboru nismo sploh slišali razlogov, zakaj tako oblikovanje rešitev. Hvala lepa.
Hvala vam. Kolega Dušan Kumer bo predstavil stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovane kolegice in kolegi. V poslanski skupini Socialnih demokratov v načelu podpiramo predlog zakona, ki sledi uvedbi evra in direktivam Evropske unije. Po našem mnenju je smiselna tudi razširitev zakona na vse denarne obveznosti, ne glede na valute, pri čemer je predlagatelj sledil tako načelom kot tudi praktičnim razlogom, saj se že in se še bo manjši delež finančnih operacij neminovno opravljal v drugih valutah izven evra. Način določanja zamudnih obresti, ki jih določa direktiva Evropske unije, je pribitek na referenčno obrestno mero Evropske centralne banke. Minimalen pribitek, ki ga določa ta direktiva, znaša 7%. Za razpravo in dokončno odločitev tudi pri nas ostaja torej vprašanje ustreznosti politike, ki določa ta nivo tega pribitka. Oblikovanje te politike je torej diskrecijska pravica vsake države članice. Slovenska vlada z zakonom o predpisani meri zamudnih obresti predlaga pribitek 8%, torej eno odstotno točko nad minimalno stopnjo, ki jo določa Evropska unija. Primerjava rešitev v drugih državah članicah Evropske unije kaže, da zlasti nekatere stare članice Evropske unije uporabljajo minimalni pribitek, kar je danes že bilo rečeno, 7%, da pa nekatere nove članice, kot je Avstrija na primer 10,25, recimo, Slovaška 13, pa tudi višji pribitek. Ker je v Sloveniji še vedno prisoten problem plačilne nediscipline, kar je danes bilo omenjeno, ki po mnenju Socialnih demokratov dejansko zavira gospodarski razvoj in rast, bi bilo smotrno pribitek postaviti višje ali najti neke druge primerne sankcije v tej smeri, da bi se ta stvar izboljšala. Kljub temu se nam zdi predlagana rešitev, torej pribitek 8% točk na referenčno obrestno mero Evropske centralne banke tudi sprejemljiv, zato bomo v poslanski skupini Socialnih demokratov ta zakon podprli.
Hvala. In poslanski kolega Ciril Testen bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik, poslanke in poslanci, predstavniki vlade. V poslanski skupini Nove Slovenije podpiramo predlog zakona o spremembi zakona o predpisani obrestni meri zamudnih obresti. Sprememba zakona širi področje uporabe na vse denarne obveznosti, ne glede na valuto, kar je tudi logično, glede na to, da bomo s 1.1.2007 kot svojo valuto prevzeli evro. V predlogu spremembe zakona so upoštevane usmeritve Evropske unije, opredeljene v direktivi 2000/35, ki ureja zamude pri plačilih za komercialne transakcije v zvezi z dobavo blaga in opravljenimi storitvami. Skladno z direktivo je predpisana obrestna mera zamudnih obresti vodilna obrestna mera, to je tista obrestna mera, ki jo uporablja Evropska centralna banka za operacije glavnega refinanciranja na predzadnji dan v mesecu, ki je predhodni mesec zadnjega 6-mesečnega obdobja, povečano za minimalno 7 odstotnih točk. V našem primeru so se predlagatelji zakona odločili za povečanje za 8 odstotnih točk, kar bi v današnjih razmerah pomenilo 10,5% obrestno mero za zamudne obresti. Državi članici je namreč prepuščeno, da v skladu z lastno oceno in glede na finančno disciplino v posamezni državi odloči, kolikšen bo pribitek nad minimalno določenimi 7-odstotnimi točkami. Predpisana obrestna mera zamudnih obresti se ugotavlja dvakrat letno in velja za najmanj 6-mesečno obdobje. Zamudne obresti tudi niso več odvisne od domače inflacije, ampak izključno od vodilne obrestne mere, povečano za odstotne točke, ki jih posamezna članica Evropske unije določi z zakonom in v skladu z direktivo. V poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da se je predlagatelj glede na našo notranjo situacijo pravilno odločil in ga v celoti podpiramo. Hvala.
Hvala vam. Poslanski kolega Jakob Presečnik bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki vlade! Predlog novele sledi usmeritvam Evropske unije in je potreben, ker bo po 1.1. naslednje leto evro postal tudi naš domač denar. Predlog novele tako širi področje zakona na vse denarne obveznosti, ne glede na valuto, ter predpisane obrestne mere zamudnih obresti opredeljuje v odvisnosti od obrestne mere Evropske centralne banke. Pri tem je upoštevana direktiva Evropskega parlamenta in Sveta iz leta 2000 o boju proti zamudam pri plačilih v trgovinskih poslih. Predlog upošteva tudi načelo direktive, da gre v primeru zamude pri izpolnitvi denarne obveznosti za neupravičeno rabo tujega denarja in da je vloga zamudnih obresti tudi zagotavljanje plačilne discipline. Predlog novele na podlagi napovedanih gospodarskih gibanj upošteva tudi pričakovano relativno ustaljeno inflacijo. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo predlagano novelo zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Mi pa smo končali s predstavitvami stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom poslovnika državnega zbora bo zbor glasovanje o zakonu opravil v četrtek, 28. septembra v okviru točke glasovanj. S tem tudi prekinjam to točko dnevnega reda. Predstavnikom vlade se za udeležbo zahvaljujem. Mi pa prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O VINU. S tem vas seznanja, da je za razpravo predvidenih 50 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Prisotne predstavnike vlade prosim, če se predstavijo, glede na to, da ne vem, kdo so, in da vidim, če je njihovo pooblastilo za sodelovanje na seji državnega zbora v hiši. Predstavnik vlade je povedal, da je pooblastilo bilo dano, mi tega obvestila še nimamo. Dovolite, da jaz dalje vodim sejo. Proceduralni predlog pa mislim, da prihaja s strani kolega Cvikla. Izvolite.
Gospod podpredsednik, poslanke in poslanci! V treh urah in pol dela državnega zbora, potem ko je vlada očitno že prišla z dopusta, smo že drugič danes priča situaciji, ki je v nasprotju s poslovnikom. V nasprotju s poslovnikom, nimamo predlagateljev, ki so v skladu z 235. členom pooblaščeni, da predstavljajo vlado: ministri, državni sekretarji ali vodje tako imenovanih organov v sestavi. Jaz predlagam predsedujoči, da uporabite poslovniško določbo prvega odstavka 73. člena, prekinite točko dnevnega reda in, seveda, prosite vlado, da v skladu s poslovnikom zagotovi, da so v državnem zboru pooblaščeni predlagatelji. Razumem da, ne vem, za te gospode in gospo celo nimate pooblastila. Ampak ne glede na to, kajti v pooblastilu piše, kakor mi je poznano, ni nihče ne ministrica - razen, če se je kaj novega zgodilo - in gospod ni državni sekretar, ki je bil nedavno tega na novo imenovan, niti direktor oziroma direktorica organa v sestavi. Mi imamo pač pravila in ta pravila določajo, da tukaj vlado zastopajo pooblaščeni predlagatelji. O tem je odločala že komisija za poslovnik, bil je dan celo nasproten predlog. Komisija za poslovnik takšnega nasprotnega predloga ni sprejela, vlada pa se je očitno, ne vem, mogoče je obremenjena že z volilno kampanjo, odločila, da preprosto danes že drugič v treh urah in pol ni poslala v državni zbor poslovniško opredeljenih funkcionarjev. Mislim, da seveda ne obstajajo poslovniški pogoji, da bi lahko delo nadaljevali. Ta predlog ponavljamo, zato ker pač smo pri eni od prejšnjih točk s proceduralnim predlogom mogoče nekoliko zamudili, potem ko je že bila podana predstavitev v imenu vlade, dejstvo pa je, da je seveda vsebinsko zadeva popolnoma enaka. Predlagam torej prvi odstavek 73. člena.
Kolega Cvikl, hvala za vaš proceduralni predlog. Prav imate, ko ugotavljate, da prisotni predstavniki vlade niso na seznamu prijavljenih k tej točki. V nadaljevanju svojega proceduralnega predloga se sklicujete na 73. člen poslovnika, prvi odstavek, ki govori: "Predsedujoči lahko med sejo prekine delo državnega zbora in določi, kdaj se bo delo nadaljevalo." Ob tem vas opozarjam, da seveda vašega proceduralnega predloga v tej obliki ne bom sprejel, zaradi tega, ker pogoji za sejo so, in sicer iz naslova 66. člena poslovnika, prvi odstavek: "Na začetku obravnave vsake točke dnevnega reda lahko poda predlagatelj oziroma njegov predstavnik dopolnilno obrazložitev" - lahko poda, to pa ni nujno, in na predlog, v kolikor bo, bom upošteval samo predlog iz naslova druge alineje 66. člena. Dokler takega proceduralnega predloga ne bo, bomo nadaljevali. Kolega Anderlič. Izvolite.
Mislim, da se, predsedujoči, zavedate zadrege ravno toliko, kot se je mi in da je tudi ta sugestija, da se sklicujemo na 66. člen. Torej na to, da pa je vlada najavila čas in je najavila, da bo predstavila stališče, to pomeni, da je ta volja bila izražena in s tega vidika niso zagotovljeni pogoji v nadaljevanju. To pomeni, da bi pa lahko tudi se poslužili 73. člena, kjer bi vi ugotovili, da se ta pogoj 66. člen ne izpolnjuje. Tako predlagam, da se uporabi 66. člen in da se ta točka prekine.
Kolega Anderlič, hvala. Vsebinsko se popolnoma strinjava. Če sem prav razumel, uporabljate drugo alinejo 66. člena, ki govori: "Predlagatelj oziroma njegov predstavnik mora podati dopolnilno obrazložitev, če tako sklene državni zbor." Zahtevate, da o tem glasuje državni zbor. Ob tem dovolite, da vas seznanim samo z dejstvo, da pogoji za obravnavo so, gradivo je, delovno telo je do omenjenega predloga zakona podalo svoje stališče, predlagatelj pa ni dolžan zagotoviti svoje prisotnosti, kljub temu da je to najavil. Ker ne vidim proceduralnega predloga [[...]]Kolega Anderlič, izvolite.
Predlagam, da državni zbor o proceduralnem predlogu glasuje, torej, da predstavniki vlade predstavijo dodatno dopolnilno obrazložitev, tako kot veleva 66. člen, drugi odstavek.
Potemtakem dajem na glasovanje vaš predlog, torej predlog, da vlada Republike Slovenije poda svojo obrazložitev in za to zagotovi pristojne oziroma pooblaščene prisotne s strani vlade Republike Slovenije. Dokler tega ne bo naredila, v kolikor bo predlog sklepa sprejet, bomo to točko prekinili in šli na drugo točko. Kot rečeno pa, prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Kot vidite na displeju, nismo sklepčni. Navzočih je 25 poslancev. Na podlagi poslovnika bomo glasovanje ponovili tudi v drugo in tudi če v drugo ne bomo sklepčni, bomo dodelili 10 minut odmora in glasovanje opravili še tretjič. Predlagam pa, da poslanci, ki so v preddverju, se nam pridružijo in s tem zagotovijo potrebno število za veljavno glasovanje. Prehajamo na drugo glasovanje. In sicer, glasujemo. Navzočih je 30 poslank in poslancev. Delo državnega zbora prekinjam za 10 minut. To pomeni, da bomo s točko in s tretjim glasovanjem nadaljevali ob 12.46 minut.
Spoštovane poslanke in poslanci! Prosim, da zasedete svoja mesta. Preden preidemo na tretje glasovanje o proceduralnem predlogu, dajem besedo kolegu Tonetu Anderliču. Izvolite.
Zadrega je večja, kot izgleda na prvi pogled, kajti tudi če bi zdržala vaša razlaga v zvezi z odpovedjo pravici do dodatne obrazložitve vlade, glede na to, da jo je najavila, bi vi to morali imeti pisno. In ker tu nimate pooblaščenca, ki bi lahko to rekel, da se odpoveduje, to ne vzdrži. Ampak jaz predlog umikam. Seveda pa, ker vem, da je gospod Senegačnik v.d. direktorja organa, ki ni v sestavi, ne more predstavljati stališča vlade na seji državnega zbora. In predlagam, da vsled tega umika predloga ravnate skladno s poslovnikom naprej.
Za umik predloga se vam zahvaljujem. Nadaljevali bomo z omenjeno točko. Preden preidemo na predstavitev poročila matičnega delovnega telesa, dovolite, da v imenu državnega zbora izrečem kritiko na račun vlade Republike Slovenije, ki ne omogoča normalnega dela državnega zbora, predvsem glede na to, da je vlada sama prijavila svoj čas za razpravo. Kot rečeno, predlog zakona je obravnaval odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Alojza Soka, da predstavi poročilo odbora. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Predlog zakona o vinu je, kot že rečeno, obravnaval odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Predlog zakona ni nov. Ta predlog zakona smo v tem državnem zboru že obravnavali in potem pri vetu državnega sveta tudi odložilni veto v državnem zboru izglasovali. Predlog zakona se bistveno ne razlikuje od predloga, ki je bil obravnavan v letu 2005. Novo besedilo zakona je bolj ali manj identično. Kar je v tem zakonu drugače zapisano, kot je bilo takrat, je, da je po izvedeni anketi, ki je bila narejena v vinorodnem območju Posavja, v tem zakonu določeno, da bo Slovenija imela ne dve, kot smo takrat imeli v zakonu, ampak tri vinorodne dežele in devet vinorodnih okolišev, kar pomeni enega več, kot je vseboval prejšnji predlog zakona. Glavni razlog za to je torej bil veto državnega sveta in zato se danes tudi s tem zakonom ponovno srečujemo. Bistveno, kar predvideva zakon, je vzporedna uvedba tako imenovanega romanskega tipa varstva in zaščite porekla vina. Slovenija ima namreč v tem trenutku po vzoru nemške in avstrijske zakonodaje tako imenovani germanski zaščitni sistem; ta je tudi v preteklosti bil edini možen. Romanski tip varstva pa zahteva več sodelovanja pridelovalcev, boljšo organiziranost le-teh in pa njihovo sodelovanje. Pridelovalci so bolj vključeni v sam proces in s tem zakonom je zagotovljeno lažje komuniciranje s potrošniki. Cilj zakona je odstranjevanje administrativnih ovir in s tem ciljem se ob upoštevanju strokovnih meril v predlogu zakona združujejo, kot sem že uvodoma povedal, vinorodni okoliši, saj meje vinorodnih okolišev prinašajo vrsto omejitev, ki izhajajo iz evropske zakonodaje: od omejitve transporta grozdja, potem mošta, onemogočanje združevanja grozdja, mošta, vina in tako naprej. Zakon uvaja tudi dva nova tradicionalna izraza, to sta "eminentno vino" in pa "renomirano vino", to pa iz tega razloga, da je bolj razumljivo neslovensko govorečim potrošnikom. V predlogu zakona, ki ga imamo pred seboj, tudi ni več obveznega vpisa v register enoloških sredstev, to je namreč bila ena posebnost, ki jo pozna samo avstrijska zakonodaja, drugače pa je druge države članice Evropske unije ne poznajo in bi kot taka pomenila finančno obremenitev za naše vinogradnike. V zvezi s tem zakonom, naj omenim še, da smo na odboru obravnavali tri pripombe državnega sveta. Nobena od treh pripomb ni bila sprejeta, in sicer iz sledečih razlogov. Prvič, kar se tiče dosladkanja vina. Torej, sladkost v vinu je seveda možno doseči z dvema različnima načinoma. Eden od načinov je, da se zaustavlja vrenje v samem postopku, drugi postopek pa je, da se koncentrirani mošt vinu doda po vrenju. Ker evropska zakonodaja v tem trenutku to dovoljuje, smo nekako na odboru bili večinskega mnenja, da je to treba omogočiti tudi slovenskim pridelovalcem vina, da bi jih na tak način izenačili z ostalimi pridelovalci vina v Evropski uniji. V kolikor se bo pa to na ravni Evropske unije spremenilo, pa bo potrebno tudi spremeniti naš slovenski zakon o vinu. Druga pripomba državnega sveta je bila v zvezi s sušenjem grozdja na slami. Oni so temu nasprotovali. Naj povem, da je v 2. členu predloga zakona to določeno, in sicer da je takšno vino potem potrebno posebej označiti kot "slamno vino" in spada v kategorijo "mirnih vin". In še tretja pripomba je bila v zvezi s stekleničenjem kakovostnih vin izven območja vinorodnega okoliša. Državni svet je smatral, da je to nedopustno, po razsodbi Evropskega sodišča pa je bilo ugotovljeno, da bi takšna uzakonitev naše vinogradnike spravila, kar se tiče gospodarske konkurence, v neenakopraven položaj z ostalimi vinogradniki v Evropski uniji. Hvala lepa.
Hvala vam. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Poslanec Ivan Jelen bo predstavil stališče poslanske skupine DeSUS. Izvolite prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije je že lani oktobra v parlamentarni postopek vložila predlog zakona o vinu, na katerega je kasneje državni svet Republike Slovenije vložil veto, ki je bil tudi potrjen. Glavni razlog za nasprotovanje predlogu je bila uvedba le dveh vinorodnih dežel, Primorska in vzhodna Slovenija, namesto treh, kar pa bi pomenilo nevarnost ponovnega razvrednotenja komaj zaščitenega vina cvička. V poslanski skupini DeSuS smo na tako rešitev predloga takoj reagirali in zavzeli stališče, da takšna rešitev nikakor ni bila dovolj premišljena, saj bi zmanjševanje števila vinorodnih dežel šlo na račun že uveljavljenih vinorodnih dežel, ki so poznane znotraj našega nacionalnega prostora, pa tudi na račun kulturne dediščine, ki jo po našem prepričanju moramo upoštevati. Danes obravnavani predlog zakona o vinu se vsebinsko ne razlikuje veliko od prejšnjega predloga, za izjemno uvedbe treh vinorodnih dežel. Glede na to, da so v novem predlogu upoštevana tudi menja strokovne javnosti, predvsem pa vinogradnikov in vinarjev o uvedbi treh vinorodnih dežel, Primorske, Podravja in Posavja, v poslanski skupini DeSUS takšen predlog vsekakor podpiramo. Menimo namreč, da predlagana rešitev, ki določa tri vinorodne dežele, ne gre na račun že uveljavljenih vinorodnih dežel, ki so poznane znotraj našega nacionalnega prostora, torej tudi na račun kulturne dediščine, ki jo je po našem prepričanju potrebno spoštovati. Poslanci poslanske skupine DeSUS ocenjujemo, da le s pomočjo specifičnosti lahko slovenska vina uspejo tako doma kot v tujini in zato bi morali v Sloveniji spodbujati nacionalno različnost. Ocenjujemo, da je vlada pri pripravi predloga upoštevala vse mednarodne standarde in obveznosti s tega področja. Poudariti pa moramo, da je bila tudi izpolnjena obljuba in zaveza, saj je v skladu z dejansko ugotovljenim stanjem ustrezno pripravila nov predlog zakona, ki bo upošteval tudi mnenja pridelovalcev vina v do sedaj poimenovanih vinorodnih deželah. Glede na navedeno v poslanski skupini predlog zakona o vinu tudi podpiramo in menimo, da je primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala. Poslanka Maria Pozsonec bo predstavila stališče narodne skupnosti. Izvolite prosim.
Lepo pozdravljeni! S sprejetjem tega zakona bo omogočen nadaljnji razvoj vinogradništva in vinarstva. Zakon usmerja vinogradništvo in vinarstvo h kakovostni pridelavi ter odpira nove možnosti glede pristopov k trženju vina. Pomembna je tudi uvedba možnosti uporabe tradicionalnih izrazov, ki so razumljivejši neslovensko govorečim potrošnikom, kar je element, ki naj bi podal nove možnosti pri trženju vina. Zmanjševanje števila okolišev ima na eni strani cilj večjo prepoznavnost vina in s tem boljše trženje, na drugi strani pa zmanjšanje administrativnih ovir za pridelovalce. Zaščita potrošnika je zagotovljena predvsem z nadzorovano pridelavo, ki je na ključnih točkah obogatitev, uporaba enoloških postopkov in sredstev, označevanje mošta, vina in drugih proizvodov, dodatni nadzor nad najvišjimi kategorijami vin, urejena tako, da je možnost zlorabe pravic potrošnika zmanjšanja v največjem možnem obsegu. Zaščita pridelovalca grozdja in vina pa je zagotovljena predvsem preko določitve pravil pridelave grozdja in vina. Predlog zakona ohranja tri vinorodne dežele, kar je tudi v redu, in z 14 vinorodnih okolišev v sedaj veljavnem zakonu pa prehaja na 9. Pomembna je tudi popolna terminološka uskladitev tega zakona o vinu z evropskimi predpisi. Podprli ga bomo. Nasvidenje.
Hvala vam. Kolega Stane Pajk bo predstavil stališče poslanske skupine SDS. Izvolite, prosim.
Hvala. Spoštovani. Gojenje vinske trte in pridelava grozdja v vino je tradicija, ki je v našem prostoru prisotna tako rekoč od nekdaj, še iz rimskih časov. Tudi zakonodaja s področja vina ima tradicijo še iz stare Avstrije in se je nadaljevala preko vseh državnih tvorb do današnjih dni. Republika Slovenija je vinski zakon dobila leta 1997, in sicer z imenom zakon o vinu, drugih proizvodih iz grozdja in vina, ki je bila leta 2001 spremenjen. Ta zakon je bil že evropsko naravnan, pa vendar ni mogel upoštevati pogajanj med Republiko Slovenijo in EU. Zamenjala se je tudi uredba Sveta številka 1493 EU z dne 17.5.1999. V zadnjem času so se tudi močno spremenile razmere predvsem zaradi enotnega evropskega trga kot tudi proti tretjim državam izven EU. Zakon o vinu smo v tem mandatu že imeli v zakonodajnem postopku in o tem je bilo že veliko razprav. Ena od njih je bila tudi pozimi v državnem svetu, kjer je bil izglasovan odložilni veto o omenjenem zakonu. V obrazložitvi je zapisano, da državni svet podpira 3 vinorodne dežele, tako da se iz vzhodne vinorodne dežele izvzame okoliš Dolenjska in okoliš Bela krajina in se iz njih tvori tretjo vinorodno deželo. To je bil takrat glavni kamen spotike, da zakon ni bil sprejet. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo prisluhnili vinogradnikom iz Dolenjske in Bele krajine in zveze društev vinogradnikov Dolenjske, ki si želijo imeti svojo vinorodno deželo in s tem še dodatno zaščiti ponos dolenjskih vin - cviček. Sedanji predlog zakona vsebuje obljube, ki jih je dala poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, te so, da se v zakon zapiše 3 vinorodne dežele in 9 vinorodnih okolišev. Menimo, da je zakon o vinu tehnično dober in je potreben zaradi uskladitve zakonodaje z Evropsko unijo. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo zakon podprla. Hvala.
Hvala vam. Poslanski kolega Geza Džuban bo predstavil stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Zakon o vinu bomo v poslanskem klubu Liberalne demokracije podprli. V nadaljevanju sem pa malo v zadregi, ali naj jaz berem isto besedilo, kot ste ga vsi prebrali, katerega smo očitno v veliki meri prepisali iz poglavja, ki pravi, "ocena stanja ni razlog za spremembo zakona". Vsi se sklicujemo na veto državnega sveta, kjer se je zataknilo pri treh vinorodnih deželah, in mislim, da meni ni potrebno četrtič posebej razlagati, zakaj in kako je do tega prišlo in bom ta del izpustil. Predloženi zakon prinaša nekaj novega, nekaj dobrega na področju vinarstva, vinogradništva in vinarstva in rešitve so v glavnem pozitivne. Pomisleke imamo v nekaterih poglavjih, in sicer dosladkanje vina, kjer bo seveda pomembna ali primerna rešitev v podzakonskem aktu. Namreč, govor je o dosladkanju mošta in vina, kjer nas zanima, kako se bo to v praksi izvajalo na osnovi potrebnih dokumentov. Morda pomanjkljivost, da zakon preskromno obravnava hiperprodukcijo, ki je že pred vrati ali nas še čaka. In seveda istočasno še zmeraj možnost nekaterih zlorab, ki bodo potem prizadele potrošnike oziroma skrb za varstvo potrošnikov, tudi je morda premalo definirano tok vina s sivega trga na vinski trg, kjer je pogosto nelojalna konkurenca. "Summa summarum" pa sem že v začetku rekel, da bomo zakon podprli, ker pa je to neka priložnost za vinogradnike, posebej za tiste, ki živijo od te dejavnosti, in če bodo znali izkoristiti te priložnosti oziroma rešitve v zakonu, jim lahko veliko pripomore k nadaljnjem razvoju. Hvala lepa.
Hvala vam. Nadaljujemo s predstavitvami stališč poslanskih skupin. Kolega Matjaž Han bo predstavil stališče poslanske skupine SD. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, preden začnem in razložim, kaj si mislimo v poslanski skupini Socialnih demokratov, bi vendarle rekel, da bi morali to točko prekiniti, glede na to, da ne spoštujemo poslovnike. In zato, ker je tudi gospod Anderlič umaknil svoj predlog oziroma o glasovanju - pa vendarle. V poslanski skupini Socialnih demokratov imamo pozitivno mnenje o vsebini predloga zakona o vinu. Predlog novega zakona o vinu, ki ureja grozdje, mošt in vino in druge proizvode iz grozdja in vina, je še posebej pomemben po vstopu Slovenije v Evropsko unijo. Gre za pomembne spremembe pri predelavi in trženju vina, na katerega vpliva enoten evropski trg in odpiranje evropskega trga tretjim državam. Glede na velike svetovne presežke vina mora biti zakon dobra osnova za uveljavitev našega vinogradništva in vinarstva, ki je bilo vrsto let usmerjeno skorja izključno k prodaji na domačem trgu. Nov tržni pristop je predviden s prehodom na romanski tip varstva in zaščite porekla, v skladu s katerim bo vino z določenega območja z določenim prepoznavnim značajem vina. Tudi zmanjševanje števila okoliša ima na eni strani cilj večjo prepoznavnost vin, na drugi strani pa zmanjšuje administrativne ovire za pridelovalce. Prvotnemu predlogu zakona o vinu, ki ni bil sprejet po vložitvi veta državnega sveta, smo nasprotovali predvsem iz razloga, ker ni predvidel tri vinorodne dežele. Daleč največje posledice zaradi takrat predlaganih dveh vinorodnih dežel bi občutili vinogradniki in vinarji na Dolenjskem, predvsem pridelovalci cvička. Zato predlog zakona, ki ga obravnavamo, podpiramo, saj predvideva tri vinorodne dežele, in sicer Primorsko, Podravje in Posavje. Prepričani smo, da se bo na ta način prepoznavnost slovenskih vin uveljavila, saj je pri tem izjemnega pomena interes vinarjev in vinogradnikov iz posameznega območja. V kolikor bi imeli en del vinogradnikov nezadovoljnih, se bi v Sloveniji ukvarjali sami s seboj. Prepotrebno znanje in želje po svojem novih tržnih niš pa bi bila v povsem drugem planu. To bi seveda imelo slabe dolgoročne posledice za izjemno dolgoletno tradicijo na področju vina v Republiki Sloveniji. V poslanski skupini Socialnih demokratov bomo zakon podprli. Hvala.
Hvala za predstavitev. Dovolite pa, da glede prvega dela, z moje strani je prišlo do nesporazuma s predlagateljem proceduralnega sklepa, kolegom Tonetom Anderličem. Ne glede na to, slišali bomo poslanskega kolega Alojza Soka, ki bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa. Tudi sam ne bi želel še enkrat ponavljati tistega, kar sem s tega mesta že povedal, tako kot je tudi kolega Džuban ugotovil. Razprava, ko smo prvič obravnavali ta zakon, je seveda bila veliko bolj živahna, kot je danes. Vseeno pa bi želel v imenu Nove Slovenije za magnetogram k temu nekaj dodati. Dejstvo je, da Slovenija pridela več vina, kot ga porabi, in drugo dejstvo je, da smo danes v tej globalizaciji soočeni z izredno veliko konkurenco. V tej smeri se tudi pripravlja spremenjen tržni red za vino. In ko vzamemo vse to v obzir, bi seveda bilo boljše to, kar je ministrstvo in vladna koalicija poskusila, to pa je, da bi število vinorodnih dežel zmanjšali. Najbolje bi bilo, če bi Slovenija bila ena vinorodna dežela. To bi pomenilo največjo prepoznavnost slovenskih vin v tej konkurenci velike svetovne ponudbe. Vendar tega dejstva ni možno izvršiti, ker je pač Slovenija zaradi svoje geografske lege razdeljena, kar se tiče vin, v dve coni: v cono B in pa cono C. V coni B je dovoljeno mošt dosladtkati, medtem ko v coni C to ni dovoljeno. Iz tega razloga je pač ministrstvo in vsi tisti, ki se na to, bi rekel, nekoliko daljnoročnejše spoznajo in gledajo, kaj nas čaka v prihodnosti, pripravilo predlog, da bi imeli v Sloveniji dve vinorodni deželi. Na žalost smo se tu srečali z nerazumevanjem, z vetom državnega sveta in pa predvsem z enim delom pridelovalcev v Republiki Sloveniji, ki so temu odločno nasprotovali. Državni zbor je vetu državnega sveta prisluhnil in zakon zavrnil, tako da ni preostalo drugega, kot da na tem segmentu števila vinorodnih dežel čisto nič ne spreminjamo. Se pravi, v tem trenutku je edina sprememba v tej smeri ta, da se je zmanjšalo število vinorodnih okolišev. Že ta bo imela določeno posledico na to, da se bodo lahko vinogradniki bolj povezali, da bodo lažje nastopali vizavi konkurence, ni pa to tisto, kar je bila želja. In to povem s tega mesta, ker sem prepričan, da bodo tisti, ki so to preprečili, v nekem določenem trenutku okrivili vlado in vse tiste, ki so pripravljali to zakonodajo, da so krivi za težek položaj slovenskih vinogradnikov - to, kar se že danes tudi na nek način dogaja in kar lahko v javnosti slišimo. Torej, ko jim je bilo ponujeno, tega niso želeli sprejeti in zato bodo morali prevzeti svoj del soodgovornosti pri tem. Zaradi tega to še danes enkrat ponavljam. Ta državni zbor je v tem času tudi spremenil davčno zakonodajo na področju vinogradništva, torej šli smo na obdavčitev po katastrskem dohodku in s tem dejansko tudi razbremenili davčne obveznosti za vinarje. Ali bo vse to zadosti ali ne, bo pokazal čas. Te spremembe v Evropski uniji so neusmiljene, tečejo in kot smo včeraj govorili o spremembi tržnega reda za sladkor, tako bomo v določenem sorazmerno kratkem času govorili o spremembi tržnega reda za vino. Še enkrat povem, da nismo upoštevali vseh predlogov državnega sveta, ne tistih, ki bi bili, če bi bili upoštevani, drugače uzakonjeni v našem zakonu, kot poznata to sosednja Italija in Avstrija, ki sta v naši neposredni bližini. Jaz samo močno upam, da ne bo eventualno to spet kakšen razlog za kakšen veto v državnem svetu in potem spet kakšna priložnost za angažiranje in nasprotovanje temu zakonu, o katerem danes lahko tukaj slišim, da ga podpiramo v vseh poslanskih skupinah, tudi v Novi Sloveniji ga bomo podprli, čeprav takrat razen naše poslanske kolegice Uhanove veta nismo podprli. Hvala lepa.
Hvala vam. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Poslanec mag. Janez Kramberger, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo predlagani zakon podprli. Ko smo sprejemali torej prejšnji predlog, smo zelo jasno povedali naše stališče, takšno stališče je tudi danes, sicer se strinjamo s tem, da imamo tri vinorodne dežele, ker je to volja ljudi, seveda ostaja pa pomislek, ali je to v perspektivi boljše ali slabše. Mislim, da je s tega vidika, kar se obeta s strani Evropske unije, morda ta rešitev nekoliko slabša. Ampak kakorkoli že, v Slovenski ljudski stranki bomo ta predlog zakona skupaj z amandmaji, ki jih je sprejel odbor, podprli. Seveda bodo sledili podzakonski akti, ki bodo zapisani v dobro slovenskega vinarstva. Torej, poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo ta zakon podprla.
Hvala. Sledi še predstavitev stališča poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Poslanec Boštjan Zagorac, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani prisotni! Na začetku moram še enkrat izraziti ogorčenje nad ignoranco vlade Republike Slovenije, ki ne prihaja več s seje na sejo, ampak iz točke v točko. Kar je danes to že druga točka, za katero si vlada ni vzela potrebnega časa, da bi nam določene stvari povedala. Kar se tiče zakona o vinu pa moram reči, da me je presenetilo stališče posameznih poslanskih skupin izpred nekaj mesecev nazaj, ko je bil ta zakon prvič pred nami in smo ga obravnavali. Takrat so vsi, predvsem iz vladnih strank, skupaj z vlado vehementno zagovarjali, kako dobro bo, če bo manj vinorodnih dežel, in kako slabo je, če ohranimo tri. Verjamem, da danes nobena od vladnih strank ne bo nasprotovala predlogu. Se pravi, vseeno se boste odločili po vašem prepričanju, po prepričanju vas, ki vladate, da boste sprejeli slabšo rešitev. Torej želite Sloveniji po eni strani tudi slabše. Imate moč, da bi ji bilo bolje. Vi ste se danes odločili, tudi po izvajanju nekaterih predstavnikov, da ji bo slabše po vašem prepričanju. Pa me zanima kljub temu, da predstavnikov vlade ni, čigavo politiko izvajate - tisto, ki vam jo daje nekdo od zadaj, ali tisto, ki jo imate v glavi in ste vanjo prepričani. Danes sem slišal, kako so tri vinorodne dežele slabe. Ko bomo pozno zvečer glasovali, verjamem, da bodo takrat postale dobre. Ta dvoličnost vladnih strank me malo bega. V Slovenski nacionalni stranki smo že pri prvem predlogu zakona o vinu poudarjali in tudi amandmirali zakon v členih, ki so govorili o vinorodnih deželah. Sami smo takrat zastopali intenco po treh vinorodnih deželah in veseli nas, da je vlada potem tudi sprejela in da danes vsi skupaj, vključno z vami, ki ste takrat nasprotovali in niste želeli podpreti, danes podpirate. Moram se vam zahvaliti, da podpirate predlog Slovenske nacionalne stranke kljub temu, da je po vašem prepričanju slabši. Vidite, v Slovenski nacionalni stranki smo bili prepričani takrat in smo prepričani tudi sedaj, da je boljši. Sledimo svoji politiki in je ne spreminjamo iz meseca v mesec. Hvala.
Hvala. Končali smo s predstavitvami stališč poslanskih skupin. Ker tudi k temu dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom poslovnika državnega zbora bo zbor glasovanje o zakonu opravil v četrtek, 28. septembra, v okviru točke glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O DOLOČITVI MINIMALNE PLAČE. Seznanjam vas, da sta za razpravo predvideni 2 uri in 55 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije, zato besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Izvolite, prosim.
Hvala, gospod predsedujoči, spoštovani poslanki in poslanci. S predlaganim zakonom se določa način usklajevanja minimalne plače in minimalna plača za leto 2006. Minimalna plača je najnižji znesek, ki ga delodajalec lahko izplača delavcu za delo v polnem delovnem času. Inštitut minimalne plače, ki je za izplačilo plač zamenjala nekoč uporabljeno zajamčeno plačo, smo uvedli leta 1995. Od tedaj je bila določitev minimalne plače predmet dogovarjanja med socialnimi partnerji in vlado v okviru tripartitnega dogovarjanja o politiki plač. V letošnjem letu je bil na tem področju dosežen napredek in so socialni partnerji, delodajalci in sindikati zasebnega sektorja v politiki plač oziroma v usklajevanju plač dosegli bipartitni dogovor. Prav tako so se k povečanju plač na bipartitni ravni dogovorili sindikati javnega sektorja in vlada. Pobudo, da naj minister, pristojen za delo, oziroma vlada določi nov znesek minimalne plače, so podali tudi sindikati na ekonomsko-socialnem svetu ob obravnavi predloga zakonu pa so posredovali tudi predlog, da bi bilo smiselno v zakon urediti način usklajevanja minimalne plače tako, da o tem ne bi bilo potrebno razpravljati vsaki dve leti in se ne bi dogajale nepotrebne zamude, kakršnim smo priča letos. Z zakonom tako predlagamo, da se minimalna plača poveča enkrat, in sicer pri izplačilu plač za mesec avgust, tako kot je že nekaj let ustaljena praksa. Poveča pa se za ocenjeno rast cen življenjskih potrebščin v posameznem letu, ki jo sprejme vlada kot osnovo za pripravo državnega proračuna. Znesek minimalne plače ugotovi minister, pristojen za delo, in ga objavi v uradnem listu. Zakon določa tudi znesek minimalne plače za letošnje leto v višini 125.052 SIT, ki prav tako določeno upošteva oceno pričakovane rasti cen življenjskih potrebščin iz spomladanskega poročila vlade, to je 2%, ki služi kot podlaga za določitev državnega proračuna. Upoštevani pa so tudi dogovorjeni odstotki povečanja plač v zasebnem in javnem sektorju, za katere so se dogovorili predstavniki sindikatov in vlade. Zakon določa tudi zajamčeno plačo 1. avgusta letos, ki je od veljavne prav tako večja za 2% in znaša 56.970 SIT. Zajamčena plača se doslej uporablja le še kot osnova za odmero pravic za področja zaposlovanja, ki pa so tudi že v postopku spreminjanja in prehajajo na uporabo minimalne plače kot osnove. Zajamčeno plačo, ki izhaja iz zakona iz leta 1990, še enkrat določamo zgolj zato, da bi se prejemki, za katere je po veljavnem zakonu zajamčena plača še vedno osnova, štipendije, nadomestila za brezposelnost lahko ustrezno izračunali tudi v primeru, ko področni zakoni še niso bili sprejeti. Hvala.
Hvala vam. Mi pa prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Se opravičujem, moja napaka. Predlog zakona je seveda obravnaval odbor za delo, družino in socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Stanislava Brenčiča, če predstavi poročilo.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lepo vas pozdravljam, kolegice in kolegi poslanci in predstavnike vlade. Matično delovno telo, to je odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide, je predmetni zakon obravnaval na 7. nujni seji dne 12.9.2006. Članice in člani odbora so kot gradivo za sejo odbora prejeli predlog zakona, mnenje zakonodajno-pravne službe, mnenje komisije državnega sveta za družbene dejavnosti in predlog ekonomsko-socialnega sveta za dopolnitev predloga zakona, pa tudi dva amandmaja s strani štirih poslanskih skupin koalicije. Uvodoma nam je predhodno gospa državna sekretarka predstavila uvod v zakon, kot smo ga tudi na odboru slišali, zato ne bom ponavljal. Zakonodajno-pravna služba državnega zbora je v skladu s prvim odstavkom 27. člena poslovnika državnega zbora proučila navedeni predlog in z vidika zakonodajno-tehnične podlage dodala konkretne pripombe k 1., 2., in 4. členu. Komisija državnega sveta za družbeno dejavnost v svojem mnenju predlaga, da se predlagatelj predloga zakona uskladi s socialnimi partnerji pred obravnavo v državnem zboru ter da je povečanje minimalne plače za 2% prenizko, saj je bilo povečanje cen življenjskih potrebščin po podatkih statističnega urada Republike Slovenije v obdobju avgust 2005 - avgust 2006 v višini 2.6%. K predlogu zakona sta bila s strani potencialnih predlagateljev vložena dva amandmaja, in sicer k 1. in 2. členu. V dolgi in polemični razpravi so članice in člani odbora s številnimi vprašanji in predlogi opozarjali predlagatelje zakona na pomembno sprejetje predloga zakona ter zastavljali vprašanja v zvezi z usklajenostjo predloga zakona s socialnimi partnerji. Nadalje. Koliko ljudi prejema minimalno plačo, možnosti povečanja minimalne plače na 2.6% in zakaj višina minimalne plače za leto 2007 ni določena v evrih. Predstavnik predlagatelja v zvezi z navedenimi vprašanji je povedal, da je načelno soglasje s strani socialnih partnerev doseženo, da pa je potrebno še nadalje zakonsko zagotavljati delavcem minimalno plačo, katero prejema približno 18.000 ljudi. Morebitno povečanje minimalne plače za 2.6% bi lahko pomenilo težave za konkurenčnost delodajalcev. Glede določanja višine minimalne plače v evrih za leto 2007 pa je predstavnik predlagatelja povedal, da bo to področje urejeno s posebnim zakonom, ki ga bo pravočasno predložila vlada državnemu zboru. Članice in člani odbora so predloge za oblikovanje amandmajev odbora, ki so jih predlagali predsednik odbora Stanislav Brenčič, nadalje poslanec Milan M. Cvikl in poslanec Ljubo Germič, z večino glasov zavrnili. Odbor je sprejel amandmaja poslanskih skupin štirih koalicijskih strank k 1. in 2. členu, kot povedano pa ni oblikoval svojih amandmajev. Vse, kar je bilo sprejeto, je vgrajeno v dopolnjeni predlog zakona. Hvala lepa.
Hvala vam. Mi sedaj prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Kolega Franc Žnidaršič bo predstavil stališče poslanske skupine DeSUS. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev bo zakon o določitvi minimalne plače podprla. Pri tem se seveda zaveda, da bo rast minimalne plače manjša od rasti življenjskih stroškov v tekočem letu za 0,6%, pa vendarle, ker se zelo mudi, je boljša rešitev 2% kot pa 0 in nadaljnja pogajanja. Moramo tudi izraziti pričakovanje, da bo vlada že v drugem letu pripravila spremembo v tem smislu, da bo dosledno upoštevana rast življenjskih stroškov, kajti ocenjena rast življenjskih stroškov je pogosto nižja od dejanske in v tem smislu prizadene majhno oziroma najbolj občutljivo skupino zaposlenih. Pri tem moram reči, da se ne strinjamo s tistimi, ki trdijo, da bi upoštevanje celotne rasti življenjskih stroškov ogrozilo konkurenčnost gospodarstva. Mislimo pri tem na vse tiste, ki imajo zaposlene na minimalni plači. Jaz sem izračunal, da bi mesečni strošek vseh tistih podjetij, ki izplačujejo minimalne plače v naši državi, pomenil zgolj nekaj 100 tisočakov in nič več. Govorim za tisti delček neupoštevanega 0,6% napram 2. Tako da je to ta hip bil neke vrste za lase privlečen izgovor, ki pa v končni posledici za nas ne pomeni tako pomembne stvari, da ne bi zakona podprli, da vsaj tista 2% ti delavci in ti zaposleni za polni delovni čas dobijo; s tem da računamo, da bo morda možno v prihodnje, če bo ugodna gospodarska rast, tako v razmislek tudi v tem smislu, da bi se sicer kaj povečala minimalna plača. Hvala lepa.
Hvala vam. Poslanka Maria Pozsonec bo predstavila stališče narodnih skupnosti. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Z določitvijo minimalne plače se zasleduje cilj varovanja socialne in materialne varnosti zaposlenih v skladu z načeli mednarodne organizacije dela, opredeljenimi v konvenciji o minimalni plači, in z načeli evropske socialne listine iz drugih mednarodnih dokumentov, ki opredeljujejo pravico do poštenega plačila za opravljeno delo, ki naj delavcu omogoča dostojno preživetje. Z določitvijo načina valorizacije je zagotovljena trajnejša rešitev, ki omogoča pravočasno določitev minimalne plače ne glede na morebitne zastoje pri usklajevanju socialnih partnerjev v zvezi s povečanjem plač. Zakon določa, da je minimalna plača najnižje plačilo za delo v polnem delovnem času, da je določena v mesečnem znesku ter da je izplačilo lahko manjše le v primeru zaposlitve krajši čas od polnega delovnega časa. Upoštevano pa je tudi načelo enakosti za vse zaposlene glede pravice do minimalne plače, ne glede na dejavnost ali naravo delodajalca, pri katerem delajo. Hvala lepa.
Hvala vam. Kolega Rudi Veršnik bo predstavil stališče poslanske skupine SDS. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Minimalna plača je pri nas uveljavljena kot institut varovanja materialne in socialne ravni zaposlenih. Predstavlja znesek, ki ga zaposleni mora prejeti za opravljeno polno delovno obveznost. Znesek je sicer lahko nižji od minimalnega, vendar samo v primeru manj kot polne delovne obveznosti. Zaradi dolgega usklajevanja socialnih partnerjev glede plač se je predlog povišanja zneska minimalne plače vse preveč oddaljeval od normalnega letnega usklajevalnega ciklusa, zato se danes pogovarjamo o predlogu zakona o določitvi minimalne plače. Predlog uvaja sistem vsakoletnega usklajevanja minimalne plače s pričakovano rastjo cen, ki jo kot podlago sprejme vlada za pripravo proračuna. Za čas od 1.8.2006 do 31.7.2007 se predlaga 2% povečanje minimalne plače, tako da naj bi od 1. avgusta 2006 minimalna plača znašala 125.052 tolarjev. Predlog zakona o minimalni plači predvideva enak način povečevanja tudi za zajamčeno plačo, to je tisti znesek, ki je po zakonu o socialnem varstvu določen kot najnižji dohodek in se uporablja kot spodnja meja za določanje nekaterih prejemkov, to je nadomestilo za brezposelnost, ali kot vstopni cenzus za pridobitev določenih pravic, na primer za štipendije. Ker sta zakona, ki urejata brezposelnost in štipendiranje, v postopku spreminjanja, je v predlogu zakona o minimalni plači predlagana rešitev samo začasnega značaja. V 4. členu predlaganega zakona o minimalni plači se predvideva 2% povečanje zajamčene plače, zato naj bi odslej veljal znesek 56.970 tolarjev. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo mnenja, da je predlog zakona o minimalni plači v skladu s prakso, ki jo poznajo tudi druge članice Evropske unije, istočasno pa pozdravljamo napore ministrstva za zmanjševanje števila različnih osnov in podpiramo namero, da se zajamčena plača preneha uporabljati kot kriterij za določanje nekaterih prejemkov in kot cenzus za pridobitev določenih pravic. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo predlagani zakon tudi podprla. Hvala lepa.
Hvala vam. Poslanski kolega Ljubo Germič bo predstavil stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav! V poslanskem klubu LDS bi želeli takoj na začetku opozoriti, da z zakonom o minimalni plači zamujamo, in to kljub dejstvu, da je bilo ministrstvu za delo znano, da je zakon potreben, in da so se celo socialni partnerji strinjali, da se minimalna plača določi s posebnim zakonom. Ob tem pa je ta zakon še en dokaz, da v Sloveniji počasi izumira socialni dialog, kot ga poznajo v razvitih demokracijah, in počasi prevladuje dialog vladajočih. Kako si naj drugače razlagamo takšno zamudo pri sprejemanju tega zakona. Po višini minimalne plače bi se lahko, če bi bil interes ministrstva za delo, socialni partnerji dogovorili ločeno od dogovarjanja o socialnem sporazumu, ki je na mrtvi točki. To, da potrebujemo določilo določiti višino minimalne plače do 1.8. letos, smo vedeli že veliko pred parlamentarnimi počitnicami. Vlada je vedela, da jih ta naloga čaka, da jih ta naloga čaka že od sprejema usklajenega dogovora o politiki plač v zasebnem sektorju v obdobju 2004/2005, ki je bil nato uzakonjen z zakonom o izvajanju dogovora. Glede na način vodenja usklajevanj med socialnimi partnerji bi moralo biti ministru Drobniču jasno, da odločitev določiti minimalne plače do avgusta 2006 ne bo sprejeta, zato bi moral minister predlagati socialnim partnerjem, da so o višini minimalne plače dogovorijo ločeno. Ker tega ni storil, imamo zakonsko besedilo na mizi šele danes, to je 26. septembra. Da minister nima želje po socialnem sporazumevanju, postano jasno, ko preberemo besedilo zakona, saj v drugem odstavku 2. člena jasno piše: "znesek minimalne plače na podlagi navedene ocene je ugotovil minister oziroma ministrica, pristojna za delo". Ni nam jasno, zakaj minister z zakonom ukinja socialno dogovarjanje za naprej, saj imamo inštitut minimalne plače uveden že od leta 1995 in se je vedno uskladilo v tripartitnem dogovarjanju in usklajevanju med socialnimi partnerji. Dejstvo je, da je usklajevanje med socialnimi partnerji glede višine minimalne plače običajna praksa tudi v večini članic Evropske unije in drugih državah, kar je razvidno iz priloženih mednarodnih primerjav. Zato z našim amandmajem na drugi odstavek 2. člena poskušamo za prihodnost omogočiti civiliziran socialni dialog med vlado, sindikati in delodajalci. Še posebej pa bi želeli poudariti kar mačehovski odnos vlade do delavcev, kar pa je vlada že pokazala pri sprejemanju tudi drugih zakonov. Tako zakon predvideva, da se bo minimalna plača vsako leto povečala za pričakovano rast cen življenjskih potrebščin v letu, ki jo kot podlago za pripravo državnega proračuna sprejme vlada. Predvidena je 2% rast, čeprav smo včeraj lahko slišali tudi od predsednika vlade, da se v letu 2006 predvideva 5% nominalna in več kot 2% realna rast plač. Hkrati pa je iz primerjalnega pregleda podatkov, ki nam jih je predložilo ministrstvo, moč razbrati, da je bila v Sloveniji leta 2005 minimalna plača 490 evrov, v državah, ki jih mi želimo doseči ali pa preseči, pa je minimalna plača precej višja. Primerjava s Španijo pokaže, da je ta minimalna plača 599 evrov. Razlika 109 evrov ali 27 tisoč tolarjev pomeni, da bi namesto 125.000 tolarjev bruto plače plača znašala okoli 150.000. Če vzamem dikcijo zakona strogo, kot je zapisana, bi na koncu naslednje finančne perspektive minimalna plača v Sloveniji bila skupaj 581 evrov pa 47 centov, kar niti ne dosega današnje vrednosti v Španiji. Nadalje, v poslanskem klubu LDS opozarjamo na dvoličnost ravnanja vlade, saj eno piše in obljublja, ravnanja pa so drugačna. Tako v eni izmed brošur vlade Republike Slovenije z naslovom "Slovenija jutri - država blaginje" piše, da naj bi v letu 2013 dosegli 100% raven blaginje v Evropski uniji in ne 90% raven blaginje v Španiji, zato je za nas problem, da vlada ukinja socialni dialog in da minimalno plačo povišuje v skladu s svojimi predvidevanji inflacije, ki so bolj želje kot realnost. Hkrati pa bo ta vlada s svojo davčno zakonodajo nekaterim skupinam ljudi, med katerimi, ni tistih z najnižjimi plačami, povečala neto plačo in minimalne plače bodo še bolj minimalne, še posebej ker se napoveduje dvig zakona na dodano vrednost, ki bo še najbolj prizadel tiste z nižjimi prihodki. Na matičnem delovnem telesu ni dobil podpore naš amandma, ki bi 18 tisočim prejemnikom minimalne plače povečal obseg sredstev za okoli 200 milijonov letno, medtem ko vladne davčne spremembe dajejo okoli deset tisočim z najvišjimi plačami okoli 10 milijard. Tako lahko rečemo, da ukrepi vlade jemljejo revnejšim in dajo bogatim. V LDS pa bomo kljub temu, da gre samo za 2% povečanje minimalne plače, in kljub ukinitvi socialnega dialoga podprli ta zakon zaradi tistih, ki jim tudi 2% povečanje pomaga skozi življenje. Seveda pa bomo podprli tudi vse amandmaje, ki omogočajo socialni dialog pri določitvi višine minimalne plače. Hvala lepa.
Hvala vam. Poslanka Majda Potrata bo predstavila stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovana gospa državna sekretarka! Obravnava predlaganega zakona na današnji seji kaže vse tiste slabosti, na katere Socialni demokrati nenehno opozarjamo, ko gre za zakone, ki zadevajo najbolj ranljive skupine prebivalstva. V tem primeru so to prejemniki minimalne plače in zajamčene plače kot osnove za uveljavljanje pravic iz drugih zakonov. Predlagateljica zakona, v njenem imenu pa ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, se tudi tokrat sklicuje na evropsko socialno listino in na načela mednarodne organizacije dela, s čemer Socialni demokrati sicer popolnoma soglašamo, vendar zahtevamo, da to ne ostane samo na deklarativni ravni, ampak da pri pripravi zakona tudi deluje v duhu določil teh dokumentov. Ne moremo pristati samo na citiranje določil, ampak se moramo vprašati, ali jih predlog upošteva. Nenazadnje pa o tem, da je treba pri vseh zakonih, katerih vsebina je povezana z vprašanji, ki se urejajo s kolektivnimi pogodbami ali drugimi oblikami sporazumevanja med socialnimi partnerji, v obrazložitvi zakona izredno navesti, ali je glede teh vprašanj dosežen sporazum s socialnimi partnerji, govori tudi 98. leta sprejet dodatni sklep državnega zbora. Videti je, da koalicija hote zamenjuje usklajenost z usklajevanjem. Naloga zakona je zaščita delavcev pred zlorabami in pred nedopustnim zniževanjem minimalne plače za polni delovni čas. Prav je, da mora vsak imeti možnost, da se preživlja z delom, ki ga je svobodno sprejel, in da imajo delavci pravico do pravičnega plačila, ki zadošča njim in njihovim družinam za dostojno življenje, kar določa evropska socialna listina. Prav pa je tudi, da pri določanju zneska minimalne plače ne glede na različno prakso v evropskih državah ne sledimo tistim, ki prepuščajo določitev zneska pristojnosti državne oblasti, ker je to redko; ampak sledimo pozitivni praksi, ki pri določanju zneska pogosto uvaja sodelovanje državne oblasti in socialnih partnerjev v posebnih stalnih telesih ali pa se oblikujejo "at hoc" organi socialnih partnerjev. Ne glede na različne prakse določanja zneska minimalne plače pa kaže poudariti skupna priporočila mednarodne organizacije dela in evropske komisije, sprejete leta 1995, navajam, "zakonsko določena minimalna plača naj bo določena v polnem soglasju s socialnimi partnerji. Izračunana naj bi bila na podlagi košarice osnovnih proizvodov in storitev in redno usklajevana z inflacijo", in še piše, "vlada mora zagotoviti uradni izračun in objavo življenjskega minimuma, o metodi izračuna se mora posvetovati s socialnimi partnerji". Ker so navedki iz uvoda v zakon, je toliko bolj nerazumljivo, da je vlada poslala v državni zbor s socialnimi partnerji neusklajen zakon. Če je minimalna plača neke vrste družbena konvencija, tudi to je zapisala predlagateljica v uvodu k predlogu zakona, je zanjo socialni dogovor res nujen. Časovna stiska ne more biti izgovor za nepripravljenost za socialni dialog. Znova se je pokazalo, da predlagateljica skuša zavesti z govorjenjem o usklajevanju, zamolči pa, da zakon ni usklajen. Nerazlikovanje med usklajevanjem in usklajenostjo je na odboru postala očitna, ko je predstavnik vlade spodbijal navedek v dopisu ekonomsko socialnega sveta, da je bil predlog za dopolnitev predloga zakona sprejet soglasno. Celo predstavnik delodajalcev je ponovil soglasje k predlogu, naj vsakoletni znesek minimalne plače ugotovi minister oziroma ministrica, pristojen za delo, na podlagi predhodnega mnenja ekonomsko-socialnega sveta. S tem so argumenti predstavnikov ministrstva izgubili težo in prepričljivost. Socialni demokrati smo za sejo državnega zbora pripravili amandma, ki upošteva priporočilo ekonomsko-socialnega sveta, hkrati pa opozarjamo tudi na mnenje državnega sveta, ki poziva državni zbor k takšni dopolnitvi zakona. Zato vas, spoštovane poslanke in poslanci, pozivam, da podprete amandma Socialnih demokratov. Nesprejetje amandmaja pomeni neusklajenost zakona s socialnimi partnerji, neusklajenega zakona pa Socialni demokrati nismo pripravljeni podpreti. Hvala.
Hvala vam. Predstavitev poslanske skupine Nove Slovenije bo opravil mag. Franc Capuder. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Poslanke in poslanci, gospa državna sekretarka! Po definiciji je minimalna plača najnižje mesečno plačilo za opravljeno delo v polnem delovnem času, ki pripada zaposlenemu v Sloveniji. Izplačilo, ki je manjše od višine minimalne plače, je lahko nižje od tega zneska le tedaj, če gre za zaposlitev za krajši čas od polnega delovnega časa. Minimalna plača se je s socialnimi partnerji zadnjič usklajevala leta 2004. Takrat je bil znesek določen še za leto 2005, obenem pa je bilo zagotovljeno, da se izplačuje znesek v zadnji višini, dokler z zakonom ne bo določeno drugače. Trenutno znaša minimalna plača 122.600 tolarjev. V vmesnem času so se socialni partnerji zasebnega sektorja dogovorili za predvidena povečanja plač v naslednjih dveh letih brez neposrednega sodelovanja vlade. Žal pa so se pogajanja o plačnem sporazumu in plačni politiki, ki vsebuje tudi usmeritve glede minimalne plače, zavlekla, zato je ministrstvo pripravilo predlog zakona o določitvi minimalne plače, ki je sedaj pred nami. Socialni partnerji so se z navedenimi zakonskimi rešitvami ministrstva strinjali. Strinjali pa so se tudi s tem, da se instrument minimalne plače ureja s posebnim zakonom, in ravno to zadnje se nam zdi v poslanski skupini Nove Slovenije velik napredek v sistemu dogovarjanja med socialnimi partnerji. Dobro je, da se vsi zavedamo, da smo skupaj odgovorni za napredek in razvoj naše države - tako delodajalci, ki se morajo zavedati, da je le zadovoljen delavec dober delavec, kot sindikati, kot zastopniki delavcev, ki morajo pri svojih pogajanjih razumeti, da denarja za plače ni neomejeno veliko. Po predlogu zakona se bo minimalna plača usklajevala enkrat letno v avgustu za pričakovano rast cen, predvideva pa se tudi hkratno povečanje zajamčene plače, na katero se veže odmera nekaterih socialnih transferov, zato je sprejem zakona nujen. Glavna razprava na matičnem delavnem telesu je šla v smeri sodelovanja socialnih partnerjev pri postopku valorizacije zneska minimalne plače v naslednjih letih. Kot je že ustaljena praksa na področju zakonodaje, na delavnem, socialnem področju gredo predlogi zakonov čez mnogo usklajevanj tako z delodajalci kot tudi s sindikati. Na tem področju je pomembno omeniti konvencijo mednarodne organizacije dela iz leta 1972, ki določa, da je pri določanju minimalne plače potrebna polna konzultacija z reprezentativnimi organizacijami delodajalcev in delavcev. Predstavniki vlade so ves čas trdili, da se ta konvencija avtomatsko upošteva pri določitvi zneska minimalne plače, pa čeprav to ni eksplicitno zapisano v zakonu. Če primerjamo zneske minimalne plače med novimi pristopnicami držav Evropske unije, je Slovenija po višini na drugem mestu in ima skoraj dvakrat višji znesek kot ostale države pristopnice. Na minimalno plačo je v Sloveniji vezanih okrog 20.000 zaposlenih, na zajamčene plače pa so vezane štipendije, ki bodo sedaj, ko se začenja šolsko in študijsko leto, še posebej aktualne, zato je sprejem zakona nujen in v Novi Sloveniji bomo predlog zakona podprli.
Hvala. Sledi še predstavitev stališča poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Poslanec Stanislav Brenčič, izvolite.
Hvala lepa ponovno za besedo. Dosedanji dogovor o politiki plač med socialnimi partnerji, ki je bil uzakonjen z zakonom o izvajanju dogovorov o politiki plač v zasebnem sektorju za obdobje 2004-2005 in je vseboval tudi v zakonu določeno višino minimalne plače v zadnjem znesku 122.600 SIT, od avgusta letošnjega leta dalje ne velja več. Dejansko je na tem področju nastala v letošnjem avgustu pravna praznina, kar po mnenju poslanske skupine Slovenske ljudske stranke ni dobro, zato pozdravljamo predložen predlog zakona o minimalni plači, ki vzpostavlja pravno podlago za usklajevanje minimalne plače s predvideno rastjo cen življenjskih potrebščin, kajti na tej podlagi bo v skladu z Evropsko socialno listino mogoče zagotoviti vsaj minimalno socialo in materialno varnost številnim zaposlenim v dohodkovno šibkih podjetjih. Poleg tega pa je kar nekaj socialnih transferjev vezanih na višino minimalne plače in je za številne prejemnike le-teh že minimalen dvig višine minimalne plače zelo dobrodošel oziroma pomemben. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo tako namen kot vsebino predloga zakona, čeravno pa menimo, da bi bilo prav, da bi v duhu načela partnerstva in dialoga, ki ima v Evropski uniji pomembno mesto, v 2. členu dobil tudi pravico in možnost ekonomsko-socialni svet, da ob vsakem odločanju o uskladitvi minimalne plače vladi Republike Slovenije predhodno posreduje svoje mnenje o višini uskladitve oziroma dviga. Kot rečeno, bomo predlog zakona podprli, prav gotovo pa nas bo kar nekaj podprlo tudi amandma, ki v tem smislu, kot sem rekel, ureja 2. člen. Hvala lepa.
Hvala vam. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 25.9.2006. V razpravo dajem 2. člen in amandma poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije in poslanske skupine SD. Prosim za prijavo po novem načinu. Zaenkrat imamo osem prijavljenih. Prvi ima besedo poslanec Milan M. Cvikl. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Moram reči, da te igre hitrih prstov ne razumem povsem. Prej sem čakal do konca, pa sem bil tretji, zdaj sem čakal do sredine, pa sem prvi, tako da mi bodo morali računalničarji še razložiti točno, kaj je algoritem uvrstitve na vrstni red. Vendar ne glede na to, da spreminjamo državni zbor v neko popularno oddajo, dovolite, da predstavim amandma, ki smo ga pripravili. Ta amandma je glede na razpravo na matičnem delovnem telesu po mojem tisti amandma, ki kot minimum ohranjanja socialnega dialoga zagotavlja, da bomo v Sloveniji pri enem ključnih postulatov socialne države, minimalni plači, ohranili socialni dialog. Jasno je, da v času vladavine gospoda Janše in gospoda Drobniča socialni dialog umira. Danes smo skoraj že pri dveh točkah dnevnega reda ugotovili, da tudi vlade več ne rabimo. Ampak vendarle, socialni dialog med vlado, sindikati in delodajalci je tisti, ki naj zagotavlja, da bo v primeru minimalne plače dobrobit uspešnosti gospodarjenja šel vsem, tudi tistim, ki delajo v takšnih podjetjih ali imajo takšen status, da se jim zagotavlja minimalna plača. In da ne bi seveda mislili, da govorimo o zelo velikih zneskih. Mi smo že na odboru predstavili nekatere izračune, ki bi pokazali, če bi bil sprejet eden amandma na odboru, ki bi, v narekovaju, upošteval to mnenje ekonomsko-socialnega sveta oziroma nekatero razmišljanje, kateri kriterij uporabiti, potem bi namesto 432 milijonov tolarjev, se pravi manj kot dva milijona evrov, bili stroški slovenskih podjetij za 18.000 delavcev višji za približno nekaj čez 200 milijonov; se pravi manj kot 3 milijone evrov bi bil dvig minimalne plače v letu, ki je pred nami. To seveda ni bilo sprejeto. In zdaj predlagamo amandma, ki bo omogočil, da se bo minister za delo, družino in socialne zadeve, ne samo za, kako se že temu reče, prožen trg dela, da se bo vendarle posvetoval z ekonomsko socialnim svetom, ko bo razmišljal o tem, na kakšen način oblikovati minimalno plačo. In na odboru smo predstavili in dovolite, da vam predstavim tudi danes te izračune. Če bi minister upošteval to, kar je verjetno smiselno upoštevati, dvig cen in povečevanje produktivnosti dela, ker seveda tudi ljudje, ki delajo z minimalni plačami, vplivajo na produktivnost dela, potem bi se minimalna plača iz leta 2005, ki znaša približno 490 evrov, do leta 2013 - zakaj govorim leto 2013? Ker v nekem dokumentu, ki je bil podpisan s strani vseh strank, pripravljen pa s strani tiste ekipe, vsaj dela ekipe, ki pač ni v nekem partnerstvu za razvoj, ta dokument se imenuje strategija razvoja Slovenije in predvideva, da bi se naj Slovenija do leta 2013 razvila na raven povprečja Evropske unije - , bi se v primeru upoštevanja dviga plač zaradi cen in produktivnosti plače iz 490 dvignila na 745 evrov v dobrih osmih letih. Če pa seveda ne boste sprejeli amandmaja, potem se bo pa plača dvignila iz 490 na 581 evrov. Točno 581,4 evre, upoštevaje napovedano inflacijo iz dokumenta, kot ga citira prvi odstavek tega zakona. Tako imenovana proračunska izhodišča, ki predvidevajo za vseh naslednjih osem let zelo natančno, kako se bo inflacija dvigovala: 2,1; 2,1; 2,2; 2,2; 2,2 in nekaj čez dva v zadnjem letu. Teh 581 evrov pa je ali pa bo leta 2013 še vedno pod ravnijo današnje minimalne plače v Španiji in krepko pod ravnijo današnje minimalne plače v Grčiji, četudi sta Grčija in Španija praktično na ravni razvitosti Republike Slovenije in si je Slovenija za strategijo razvoja Slovenije začrtala, da ju bo krepko presegla za nekih 10, 15% točk; in bi seveda bilo logično, da bi minimalna plača v tem obdobju rasla tudi z upoštevanjem cen, upoštevanjem produktivnosti, in bi zato dobrobit razvoja, za katerega ne dvomim, da ga ta koalicija ne bo uspela uresničiti, vsaj tako pravite, vendarle od tega imeli tudi nekaj ljudje z minimalnimi plačami. Vse to seveda ne bi bilo tako pomembno, če ne bi hkrati imeli v razpravi velik davčni paket, ki skupini, ki je dvakrat, enkrat manjša od teh 18.000 delavcev, daje 35 milijard tolarjev. In kako je mogoče razložiti zavračanje amandmajev, ki bi dosegli samo to, da bi tudi ljudje z minimalnimi plačami dobili nekaj od tako imenovanih dobrobiti razvoja. Zato predlagam, da podprete amandma, kot smo ga oblikovali, in da ponovno obudimo v Sloveniji socialni dialog. Vladi Republike Slovenije, predvsem tistim, ki so sedeli na nekem matičnem delovnem telesu, pa vendarle predlagam, če dobimo na matično delovno telo dokumente iz ekonomsko-socialnega sveta, potem mi lahko na matičnem delovnem telesu temu dokumentu samo verjamemo. In upam, da boste danes to napako popravili in predlagali, da v glasovanju podprete amandma in s tem ohranimo vsaj nekaj socialnega dialoga. Kot sem pa povedal, ne gre za velike razlike v številkah, gre pa za to, da si razvoj oziroma da blaginjo ustvarjamo za vse, ne pa samo za nekatere. Ker tisti, ki bodo ali pa ki imajo samo minimalno plačo, pa še vseh ostalih toliko in toliko, bodo tako očitno teh 35 milijard, ki jih bo dobila skupina deset tisočih, morali plačati preko sedaj že očitno višjega DDV-ja glede na napovedi iz časopisov in glede na to, da nihče tega danes še ni zanikal. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima poslanec Stanislav Brenčič.
Hvala lepa, podpredsednik. Plača, katerakoli ali kakršna že koli je, je tista temeljna pravica, osnovna temeljna pravica, ki izhaja iz opravljenega dela. Minimalna plača pa še posebej, ki mora biti vsaj takšna, da omogoča temu, ki jo žal prejema minimalno, neke vrste dostojanstveno preživetje. In na drugi strani zopet mora biti takšna, da v končni fazi ne ogrozi tudi tistih delovnih mest, ki so prisotna še v podjetjih, ki se borijo za preživetje na trgu. In v tretje, mora biti tudi taka, da vsi socialni transferji, ki so nanje vezani, vzdržijo neko zmožnost države. Zato je dialog potreben in nujen, tudi če je težak, žal je tako. V družbi smo ljudje, ki imamo vsak svoj pogled, vsako razmišljanje, vsako dostojanstvo, ampak na nekih skupnih pogovorih in prizadevanjih pa vendar najdemo neko skupno sobivanje. In če si predstavljamo v slovenski družbi dejstvo, da bomo morali z določenimi takimi in drugačnimi reformami, pristopi za nekatere korektive v družbi pristopiti, potem je ta dialog neizbežen. In zato ga ne zavračajmo, tudi če je težak, vendar je potreben in nujen. Zato jaz osebno mislim, da tako blaga oblika, kot jo predlaga drugi amandma s strani poslanske skupine Socialnih demokratov, in tudi nekoliko tako blago obliko sem že na odboru sam predlagal, je potrebno vnesti v zakon. To ohranja kredibilnost vlade kot enega od socialnih partnerjev. In ne vem, ni tukaj po mojem mogoče reči, da je potem na tej podlagi vlada tako zavezana skozi ta 2. člen, drugi odstavek tega člena, da morda ne bo mogla z zakonom sprejeti minimalne plače oziroma indeksacije oziroma, kakor ji rečemo, uskladitve. Meni je tista blaga oblika, katero bo vsaka resna vlada vzela kot dobrobit temu, da se uspemo v družbi dogovoriti. Jaz ne bom dolgovezil, mislim pa, da je modro in kredibilno, da v drugem odstavku 2. člena le zapišemo tako blago obliko tega dialoga, kot je zastavljena z amandmajem poslanske skupine Socialnih demokratov, če je že morda prvi amandma trše zastavljen. Jaz bom vsekakor tudi še koga nagovoril v moji poslanski skupini, da gredo v podporo za menoj k temu amandmaju. Hvala.
Hvala vam. Besedo ima poslanec Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani kolegici, spoštovani kolegi, spoštovana državna sekretarka! Z vsem spoštovanjem do ekonomsko-socialnega sveta, z vsem spoštovanjem do dialoga s socialnimi partnerji pa vseeno ne vidim, da bi nujno morali ta dva amandmaja, ki sta praktično enaka, sprejeti, in sam bom glasoval proti. Zakaj? V 2. členu zakona imamo na nek način določeno formulo, kako se naj minimalna plača izračunava, kako se naj adaptira. In sicer - minimalna plača se vsako leto poveča za pričakovano rast cen življenjskih potrebščin v letu, ki jo kot podlago za pripravo državnega proračuna sprejme vlada Republike Slovenije. Proračun Republike Slovenije je gotovo izjemno pomemben dokument in praktično iz tega dokumenta oziroma iz predpostavk za izdelavo proračuna jemljemo elemente, s katerimi bomo potem izračunavali vedno znova in znova minimalno plačo. Seveda še kako spoštujem institut minimalne plače kot institut varovalne materialne in socialne ravni zaposlenih, to zadevo vsekakor pozdravljam. Vendar bi rad morda, pa ne na osnovi nekih časopisnih člankov, ampak na osnovi poznavanja podjetja, se pravi na osnovi slike realnega sveta želim tukaj poudariti ali pa opisati tudi vlogo delodajalca, ki mora seveda po tem zakonu zagotoviti minimalno plačo. Če vzamete podjetje, izrazito sezonsko, podjetje z malo dodatno vrednostjo, podjetje s približno 4200, 4300 zaposlenimi, podjetje, kjer je pretežno ženski kolektiv, morda nadpovprečno star. In potem podatek, da je potrebno vsak mesec od 1600 do 2000 delavcem zagotoviti dodatek do minimalne plače in da je ta znesek - ta strošek je strošek delodajalca - znaša, seveda odvisno od meseca do meseca, preračunano 174 ur na mesec - od 13 do 15 milijonov. Potem mene skrbi, kdo bo ta strošek plačal, še posebej če ima podjetje od 80% do 90% proizvodnih kapacitet prodanih po režimu mednarodno proizvodne kooperacije ali pa lom poslov ali pa dodelavnih poslov, če hočete. Tukaj ne gre kar z roko zamahniti in pozabiti na obvezo delodajalca, ki mora zagotoviti ta dodatek do minimalne plače. Seveda, naj ne zveni, da sem proti minimalni plači, ki dejansko zagotavlja neko človeško dostojanstvo zaposlenih, ampak prosim ne pozabljati pri tem zakonu tudi delodajalcev. Torej, kot sem uvodoma povedal, obeh amandmajev ne bom podprl. Hvala lepa.
Hvala. Besedo dajem poslancu Rudiju Veršniku.
Hvala za besedo. Lep pozdrav še enkrat vsem. Mi govorimo sedaj v bistvu o predlogu zakona za 17 tisoč zaposlenih in to zaposlenih v delovno intenzivnih panogah, kjer se delodajalci prav gotovo zavedajo odgovornosti za njihovo podjetje in za seveda njihove stroške. Vsi vemo, da zlasti v delovno intenzivnih panogah so osebni dohodki velika postavka, in jaz jih v končni fazi tudi razumem, da imajo skrb za to, da bodo tem, čeprav na žalost, z minimalnimi plačami zagotovili socialno varnost in njihov mesečen prihodek. Kako je težko dogovarjanje, vidimo tudi mi tukaj, znotraj parlamenta, že dva se med seboj težko sporazumeva, če imava diametralno nasprotna mnenja, kako težko pa je v tripartitnem dogovarjanju, pa si lahko samo predstavljamo. In kakšen je rezultat tripartitnega dogovarjanja do sedaj, do tega novega predloga bil, vidimo tudi iz podatka, da znaša slovenska minimalna plača 44,1% slovenske povprečne plače. To je bilo do sedaj v ingerenci dogovarjanja treh socialnih partnerjev, da smo pripeljali to minimalno plačo do 44,1% slovenske plače. Naj povem, da razvite zahodne države, kamor seveda želimo priti tudi mi, da imajo ta odstotek višji od Slovenije in se giblje okoli 50 in več procentov povprečne plače. To je rezultat usklajenega tripartitnega dogovarjanja, ki je bil v veljavi vse do sedaj. Danes je pred nami nov predlog zakona, po katerem se bomo izognili situaciji, kakršna je nastala letos, da ta minimalna plača od avgusta, ko bi morala biti višja, vsaj za ta predlagani 2% indeks, še vedno ostaja na nivoju izpred lanskega avgusta. In to je želelo ministrstvo prelomiti in omogočiti takšen sistem, da se v primeru neuspelega dogovora pač zagotovi vsaj tista minimalna povišica in seveda to povišico oziroma sprejetje tega zakona. Mislim, da danes ni nikogar tu med nami, da bi glasoval proti, bomo videli v izidu glasovanja. In minimalna plača se lahko poveča ali z produktivnostjo dela ali pa z rastjo povečanja življenjskih stroškov, tako kot je tudi danes predlog; in nad obema ima ministrstvo pregled in možnost, da vpliva in povečuje to minimalno plačo v skladu s produktivnostjo in rastjo življenjskih stroškov. Sedaj imamo pred sabo dva amandmaja. Amandma, ki ga predlaga LDS, zame ni sprejemljiv, ker v bistvu želi ohraniti stanje, kakršno je veljalo do sedaj, in ki nas je pripeljalo do tega, da zaposleni ne dobivajo povečane minimalne plače, čeprav bi od avgusta naprej ta morala biti povišana. Medtem ko se mi zdi predlog Socialnih demokratov bistveno bolj evropsko naravnan in bistveno bolj sprejemljiv, ker predlaga posvetovanje ministra s socialnimi partnerji in nato odločitev, ki pa bo v vsakem primeru vedno pravočasna. Mislim, da je ta predlog amandmaja bistveno bolj sprejemljiv, zato ga bom tudi podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na vrsti je kolegica Potrata.
Hvala za besedo. Pred vami je predlog amandmaja, ki smo ga pripravili Socialni demokrati, ko smo slišali razpravo in argumente na odboru za delo, družino, socialne zadeve in invalide. Je ublažena oblika tistega, kar je ekonomsko-socialni svet sprejel kot predlog dopolnitve 2. člena in ki dikcijo, za katero so nekateri trdili, da je preveč zavezujoča, nadomešča s tistim, kar so člani in članice odbora predlagali. Zato pričakujem, da boste ta amandma podprli, saj v bistvu ne spreminja tistega, kar je zame kot poslanko tudi problematična določba tega zakona. Ta zakon namreč govori o tem, da se rast minimalne plače usklajuje z ocenjeno inflacijo oziroma ocenjenim zvišanjem stroškov življenjskih potrebščin, ne pa z realno rastjo. Če smo zelo natančni, je razlika med enim in drugim, v tem primeru med 2% in 2,6%, malenkostna, gre za 735 tolarjev. Če to prenesete na 18 tisoč prejemnikov minimalne plače, kolikor jih naj bi po mnenju predstavnika delodajalcev v Sloveniji ta čas bilo, potem vidite pravzaprav, o kakšnem znesku se pogovarjamo in da to konkurenčne sposobnosti slovenskega gospodarstva ne more ogroziti in da bi odgovoren delodajalec na tako zvišanje pristal, ker odgovoren delodajalec tudi ve, da je storilnost vezana z zadovoljstvom delavca. Pogovarjamo se o minimumu od minimuma. Ampak gre za načelo, gre za to, da pri minimalnih dvigih skušamo stvari zminimalizirati, to pa se kasneje, ko se od osnove vedno povečuje, na koncu vendarle lahko pokaže kot nek znesek, ki nekomu, ki ima minimalen dohodek, nekaj pomeni. Ne rečem, da veliko, rečem pa, da na načelni ravni kaže pripravljenost izenačiti tistega, ki je na spodnjem robu, z vsemi drugimi, da so njegova pričakovanja potem, da bo izenačen, da se tudi njemu prizna pravica do realne rasti dohodkov prizna, upravičena. In še enkrat povem, to, kar smo slišali, je nerazumno početje predlagateljice, ker je celo predlagatelj s strani oziroma zastopnik delodajalcev menil, da je taka rešitev dobra, in da je usklajevanje oziroma upoštevanje mnenja ekonomsko-socialnega sveta pričakovano. Samo vlada, predstavnik vlade je vztrajal, da to ne more biti ali ne sme biti, če hočemo, natančno zapisano. Jaz sama bi z veseljem in bom z veseljem podprla predlog, ki ga je vložila Liberalne demokracija, ker mislim, da je jedro problema tudi v tem, o čemer sem govorila, ne samo o ocenjeni rasti življenjskih potrebščin, ampak o realni rasti življenjskih potrebščin. Kakšno pa je stališče poslanske skupine, sem pa povedala v začetku. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima kolegica Širca. Prosim.
Naj na začetku povem, da je minister Drobnič ne samo nekorekten, ampak tudi zelo neprijazen do svojih uslužbencev na ministrstvu, ker pušča tako zahtevno temo vedno na ramena državne sekretarke, ki mora zagovarjati težka sporočila, v tem primeru 18 tisočim ljudem, ki dobivajo minimalne plače. Ni ga bilo na odboru, tudi danes ga ni tukaj in povsem razumem in zgovorna je ta njegova odsotnost. In danes bi moral pokazati svoj obraz tistim, ki predstavljajo dno pri prejemanju nadomestil, to pa je 18 tisočim ljudem, in razumem, še enkrat povem, da mu je to težko narediti. Po drugi strani pri tem členu velja tudi opozoriti, da se s tem členom in z zavračanjem tega člena ponovno dogaja izganjanje socialnih partnerjev iz dialoga, tako kot se je do sedaj v drugih primerih že skoraj zgodilo, da partnerji, ki naj bi vplivali in s pomočjo katerih naj bi prihajalo do določenih konsenzov pri določenih zakonodajnih postopki, so izigrani tako na področju študentov, gospodarstvenikov, če govorim o gospodarski zbornici; destabilizira se in tudi razbija se druga stran, ki bi morala sodelovati zato, da bi imeli boljše, bolj strpne in za ljudstvo boljše zakone. To se v tem primeru z zavračanjem obeh amandmajev k 2. členu tudi tokrat dogaja, ko se izganja tako ekonomsko-socialni svet v prvem primeru oziroma socialne partnerje v drugem primeru iz dialoga. Danes smo slišali, kako je težko se dogovarjati, ker že v državnem zboru vidimo, kako je težko priti do določenih komunikacijskih dogovorov, že tu, kaj pa šele v drugih primerih. In opozarjam vas, če se ne moremo dogovarjati z našim lastnim orodjem, ki je beseda, se tukaj odločajo stvari takrat, ko se pritisne na odločitev pri glasovanju, in takrat velja argument moči, to je argument večine. In tukaj, pri teh amandmajih bi, če bi sprejeli še te dve možnosti, ena in druga, obe sta dobri, bi ta argument moči nekoga, ki ima mišice, bil zmanjšan zaradi tega, ker bi bil vsaj možen dialog še s tistim, ki ima druge argumente. Opozarjam, da pri enem in drugem amandmaju ne gre za soglasje, ampak gre v primeru LDS-a za mnenje ekonomsko-socialnega sveta, v primeru SD-ja pa za predhodno posvetovanje, samo to in nič drugega, pa še to vam je odveč. Nadalje smo danes slišali tudi, češ da se minimalna plača na nek način določa po nekem, bom rekla,poenostavljeno povedano avtomatizmu. Toda vemo, da ta avtomatizem ni tako enostaven, ker, kot je že dejala komisija za družbene dejavnosti in danes tudi vi sami, Statistični urad Republike Slovenije zaznava drugačno izhodišče, ki bi bil osnova za določanje povečanja minimalnega in zajamčenega dohodka. Se srečamo z 2% in se po statističnem uradu srečamo z možnostjo 2,6% ali kot je dejala gospa Potrata - 735 SIT. Četudi bi to bilo 200 ali celo 400 milijonov SIT, prosim, potem pa se odločimo in naj imamo še minimalno nagrajevanje pri določanju sejnin raznih nadzornih svetov, ki so v večinski lasti države, ki večajo desetkrat, na desetine večmilijonskih sredstev kot so tukaj ta, kajti ti izračuni niso tako usodni, da bi se vam lahko tako zatresla roka, ko boste o tem minimalnem OD-ju, ki ne vpliva tako veliko na druga transfere, samo na štipendije, pa še to v manjši meri in še to z manjšimi vsotami, lahko se srečali pri nadaljnjih izračunih. Skratka, lahko si prisluhnite vsemu temu zelo, zelo razumevajočemu vašemu zagovarjanju tistih, ki so na dnu, ki imajo težave v življenju zaradi minimalnih dohodkov, ki so bili izrečeni pred dvema letoma in jih soočite s stališči, ki jih imate danes.
Hvala, vam. Besedo dajem poslancu Ljubu Germiču. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo. Seveda, ko govorimo o amandmaju k 2. členu, je vsebina diskusije lahko zelo široka, saj govorimo o tem, ali pri tako pomembnih odločitvah, kot je določitev minimalne plače, potrebujemo socialni dialog, potrebujemo dogovore med vključenimi partnerji, ali pa to prepuščamo arbitrarni določitvi nekoga, ki seveda s svojo odločitvijo poseže v način življenja velikega števila ljudi. Zato zdi se mi zelo pomembno tukaj danes opozoriti, da s strani vlade, ko zagovarja neutemeljenost predlogov tako na odboru kot danes tukaj s strani dveh poslanskih skupin, torej Socialdemokratov in Liberalne demokracije, da takšno določilo ni potrebno ali bi lahko rekli celo - ni želeno v samem zakonu. Ko smo prestavljali številke, kaj to pomeni, nominalno seveda s strani vlade, nikoli nismo slišali argumentov, da so naši izračuni napačni, da so naše številke premajhne, da bi lahko opredelili to, da je takšno besedilo v tem členu seveda lahko škodljivo. Kajti ko govorimo o skrbi za gospodarstvo in ko govorimo o skrbi za delovno intenzivne panoge, torej govorimo za panoge, kjer je konkurenčnost na trgu mogoče težje dosegljiva, in je seveda strošek v takšnem podjetju na račun plač lahko že tisti, ki bo zahteval odpuščanje. Seveda se je treba vprašati o tem, ali ta vlada v celoti ravna tako, da je na vseh segmentih možno zaznati takšno skrb. Danes je bilo že precej povedanega v disproporcu, kaj ponujamo z enimi ukrepi, kar pomeni dvig minimalne plače za 2% v primerjavi s tem, kaj ponujamo drugim, recimo z znižanjem zgornje stopnje dohodnine, kjer se določenemu številu najvišje plačanih v Republiki Sloveniji seveda znatno izboljšajo prihodki. Po drugih strani je danes v Financah objavljena zelo nazorno na grafu dinamika obremenitve gospodarstva z davki in prispevki. Ali ni zanimivo, da tukaj v skrbi za to, da bi zmanjšali obremenitve gospodarstva, da bi ustvarjali pogoj za konkurenčnost, vidimo, da je v letu 2005 enormni skok v obremenitvi gospodarstva. Prav gotovo v tem enormnem skoku bi bilo zanimivo slišati, kolikšen je delež pri dvigu minimalne plače v teh odstotkih. Ko danes govorimo tudi o vsebini, ki jo bomo obravnavali jutri, to pomeni zakon o socialnem varstvu, kar pomeni, da bodo posamezniki morali sprejeti vsako zaposlitev, ta vlada ne ponuja konkurenčnost gospodarstva z delovnimi mesti, ki bi zahtevali višje znanje, ki bi zahtevali višjo stopnjo dodane vrednosti, ampak ponuja, da bo vsak, ki bo končal recimo višjo stopnjo izobraževanja, moral sprejeti dve ali pa mogoče še več stopenj nižjo zaposlitev. Seveda tukaj govorimo o teh nasprotnih trendih, ki jih zaznavamo med besedami, ki jih pa vlada ponuja, in med dejavniki, se tukaj, tudi z današnjim člankom Financah neposredno kažejo. In pri tem se vprašamo, ali ni smiselno imeti tukaj vključen socialni dialog zato, da, ko se bo odločalo o določitvi minimalne plače, lahko minister sliši še dodatne argumente, torej nekaj več, kar bi mu mogoče omogočilo kakšno drugačno odločitev. In danes, ko govorimo o drugem členu oziroma o amandmaju, ki uvaja socialni dialog v 2. členu, seveda govorimo tudi o tem, ali je metodologija s tem zakonom že zabetonirana, ali pa bomo lahko ocenjevali, da bi bilo mogoče le reči kakšno o tem, da mogoče se upošteva produktivnost, da se upošteva realna rast cen življenjskih stroškov ali karkoli drugega, kar bi seveda dialog med socialnimi partnerji lahko dal. Ko govorimo o tem, ne pozabljamo na delodajalce, lahko se vprašamo, ali vlada pozablja na delodajalce, kajti stopnja obremenitve gospodarstva enormno narašča. In ko govorimo o tem, da so pogovori težki, ko je treba uresničevati različne interese, se je potrebno usesti in v teh dogovorih spoštovati različna mišljenja. Bistveno lažje je pa seveda z zakonom predvideti neko odločitev, ki lahko ima pozitivne, lahko pa tudi negativne učinke. Zato seveda današnji članek govori o tem, da lahko govorimo o skrb vzbujajočih premikih pod Bajukom. Jaz ne bi želel, da bomo govorili o skrb vzbujajočih premikih pod Drobničem. Zato se mi zdi, da z minimalno voljo, z minimalnim upoštevanjem različnih interesov lahko podpremo amandmaje, ki smo jih tukaj predlagali s strani opozicije, da se pred končno odločitvijo ali upošteva mnenje, predlog ekonomsko-socialnega sveta. In tukaj bi ponovno opozoril, da ekonomsko-socialni svet je soglasno podprl navedeni predlog. In tukaj bi še enkrat opozoril na dejstvo, ki ga je možno zaznati iz gradiva, da iz mednarodne organizacije dela minimalne plače, način določanja minimalne plače, uporabe, nadzor razvidno, da se načini določajo minimalnih plač v svetu razlikujejo. Torej ne gre za enotne koncepte ali predpisane koncepte, v katerih bi Slovenija bila zavezana spoštovati neke usmeritve. Torej gre za razlike med posameznimi državami in to tako glede dokumentov, s katerimi so le-te določene, kot tudi glede pristojnosti organov in teles. In seveda zato se mi zdi smiselno, ker ni bilo podpore za takšne amandmaje na seji matičnega delovnega telesa, da poskušate prisluhniti argumentom, ki vam jih danes posredujemo in poskušamo, najti toliko volje in podpreti ta amandma. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima poslanec Franc Capuder. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, poslanke in poslanci. Najprej moram gospe Širca povedati, da ni lepo, da tako grdo govori o gospe državni sekretarki. Jaz mislim, da gospod Drobnič zaupa svojim sodelavcem, ve, koga je izbral, in gospod Drobnič ne bi izbral nesposobne državne sekretarke. To, kar ste vi rekli, je temeljilo točno na to, da pač gospa državna sekretarka ni sposobna opravljati svoje naloge. Ona je pač predstavnica vlade v tem državnem zboru in ne vem, koga naj bi še potem pripeljali, da bi bil kompetenten. Ona predstavlja tudi ministra v tem državnem zboru v tem trenutku. Glede določitve minimalne plače sem že v svojem nastopu v imenu poslanske skupine omenil, da je pri tem zelo pomembna konvencija mednarodne organizacije dela iz leta 1972, ki določa, da se pri določanju minimalne plače, socialni partnerji oziroma predstavnik delodajalcev in delojemalcev med seboj uskladijo glede višine te plače in kot je bilo na samem odboru večkrat jasno poudarjeno, tudi pri nas ni na tem področju nič drugače. K 2. členu, ki je odprt, sta bili vloženi dve dopolnili. Najprej dopolnilo poslanske skupine Socialnih demokratov, ki dopolnjuje zakonsko dikcijo in želi še bolj poudariti pomen socialnega dialoga pri določitvi višine minimalne plače. V poslanski skupini Nove Slovenije smo iz razlogov, katere sem že navedel, mnenja, da pač tako dopolnilo v tem zakonu ni potrebno, in ne vem, zanima me, kaj bi takšno dopolnilo preneslo k povišanju minimalne plače. Kaj bo v primeru, ko se socialni partnerji ne uspejo dogovoriti med seboj o višini minimalne plače. Zavedati se je tudi potrebno, da so minimalne plače predvsem v panogah, ki komaj živijo iz dneva v dan, ne po svoji krivdi, bolj zaradi tega, ker opravljajo takšno dejavnost. In v kolikor rast plač ni zagotovljena v zakonu, če ni nekega avtomatizma pri določitvi minimalne plače, so tiste delavke in delavci, ki so na minimalni plači, ki prejemajo minimalno plačo, prikrajšani tudi za ta predvideni povišek, pa čeprav je recimo v letošnjem letu samo 2%. Njim tudi to nekaj pomeni. Dopolnilo k 2. členu, ki ga pa predlaga LDS, pa bi po mnenju naše poslanske skupine povzročilo, da pristojni minister ali ministrica bi imel nekje zavezane roke in ne bi mogel določiti zneska minimalne plače v primeru, ko se socialni svet ne bi strinjal oziroma ne bi mogel določiti višine minimalne plače! In v takem primeru bi vse, kar bi ostalo tistim delavcem in delavkam, ki so na minimalni plači, bi bilo samo to nasmejani obrazi pred TV kamerami socialnih partnerjev. S tako spremembo bi se izničil tudi namen zakona, da se pač z zakonom uvede neka trajnejša sistemska rešitev. In ta sistemska rešitev je bila želja tudi socialnih partnerjev v ekonomsko-socialnem svetu, da se pač naredi to na takšen način, da je to urejeno v zakonu. Na ta način bi se po našem mnenju, se pravi na način, kot ga predlaga LDS, uvedel nek sistem veta in prepričan sem, da bi kratko potegnili predvsem tisti zaposleni, ki prejemajo minimalno plačo. In še za konec, minimalna plača ni od danes, to je dediščina preteklosti. In za uspeh bom štel bolj kot to, da se minimalna plača dvigne, da bo čim manj tistih zaposlenih, ki bodo minimalno plačo prejemali. Se pravi, da bo večina zaposlenih prejemala višjo plačo, kot pa je minimalna plača. Hvala lepa.
Hvala vam. Replika, poslanka Širca.
Da ne bo nesporazuma, naj povem, da delo gospe Cotmanove spoštujem in spoštujem tudi njen dialog, ki ga vodi v odnosu z ostalimi oziroma državnim zborom. To, kar sem poudarila, je pa nekaj drugega. In sicer, obžalovala sem, da mora gospa Cotmanova prevečkrat nadomeščati ministra in da so ti njegovi izostanki simptomatični. Moja izjava je šla samo v smeri nekorektnega in neprijaznega odnosa ministra do državne sekretarke, ki ji morda nalaga določene stvari zato, da se sam skrije pred določenimi odgovori, ki so težki. Hvala.
Hvala vam za pojasnilo. Glede na nov sistem prijavljanja bom še enkrat pozval prisotne poslanke in poslance k prijavi. Vidim, da imamo štiri na novo prijavljene poslance. Prvi bo dobil besedo kolega Milan Cvikl. Izvolite, najprej proceduralno.
Lepo bi prosil, če lahko, da se bomo znali obnašati, službe pojasnijo algoritem. Ker zdaj sem naredil pa ravno obratno kot prej, pa sem se spet pojavil na tej listi prvi. Ali je to zaradi priimka? Če je zaradi priimka, potem je seveda nekaj narobe. Tako da se v tem krogu odpovedujem razpravi.
Dobro, če ste se v tem krogu odpovedali razpravi. Na vsak način pa bomo zaprosili, da vam pojasnijo algoritem. Mi pa nadaljujemo z razpravo. Besedo ima poslanec Stane Pajk. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Govorimo o minimalni plači. Minimalna plača je resda minimum od minimuma, ki je dana tistemu, ki dela, da lahko dostojno preživi sebe in svojo družino. Sam bi si želel, da bi bilo teh minimalnih plač v naši družbi minimalno, kot se že pri sami tej minimalni plači uporablja ta beseda. Želel bi si, da bi jih bilo zelo malo in da bi z razvojem, z gospodarsko rastjo in na sploh z razvojem v Sloveniji bilo teh plač vse manj. Žal je tako, da je naša družba še vedno taka, da ima v gospodarstvu tudi take subjekte, ki nimajo velike dodane vrednosti, ker so delovno intenzivne panoge, in kjer je posledično tudi mogoče zaradi zastarele tehnologije in česa drugega, neuspešnega vodstva in ne vem, kaj, dodana vrednost mala. In tam se moramo vprašati, če se poveča minimalna plača, se ogrozijo delovna mesta, tista, ki še delajo. In to se lahko imenuje bumerang. To pomeni, da se dvignejo plače, ki so male, ogrozi pa se večje število plač. Zato je potrebno to uravnotežiti in seveda so potem, tako kot smo že danes večkrat slišali, pogajanja mučna, dolgotrajna; pa vendar pogajanja so zlasti ključ do dogovarjanja, vedno. Tudi mi tukaj, v parlamentu se na dolgo, na široko pogovarjamo in ne pridemo ponavadi hitro do rešitve. S pogajanji se pride počasi do rešitve in počasi. Ponavadi so take rešitve dobre. Kar se tiče samih amandmajev, ki jih je predlagala Liberalna demokracija in Socialni demokrati, lahko rečem to, da nimam nič proti amandmaju, ki ga je predlagala Socialna demokracija, pa vendar mislim, da je nepotreben. To pa zato, ker že sama konvencija številka 131 mednarodne organizacije dela pravi, da je potrebno se pogovarjati s socialnimi partnerji, tako z delodajalci kot z delojemalci. In če je Slovenija podpisnica te konvencije, je potem to normalno. Druga stvar je ta, da je zakon naravnan dvostopenjsko. Pod pogojem, da ne pride do dogovorov, šele takrat vstopi to na vrsto, da minister določi ta dvig minimalne plače. Zakaj je to tako pomembno, da jo določi? Da ne pride do zakasnitev in zaradi tega je to kot neka varovalka, da ne pride do zakasnitev in da tisti, ki imajo že tako minimalno plačo, to dobijo čim prej, zato je to predvideno kot dvostopenjsko. Jaz mislim, da je zakon dobro napisan. Po mojih informacijah, če sem pravilno informiran, ga podpirajo tako delodajalci kot delojemalci, je usklajen, zato ne vidim potrebe, da bi z amandmaji še dodatno obremenjevali ta zakon. Hvala.
Hvala vam. Besedo ima poslanec Miran Potrč. Izvolite.
Jaz mislim, da bi bila prava razprava za ta državni zbor, da bi govorili o tem, kakšna je višina minimalne in zajamčene plače, da bi ocenjevali, kje so razlogi za to, da je več ali manj še vedno zaposlenih, ki dobivajo minimalno plačo, da bi ocenjevali konec koncev tudi to, ali je prav, da se minimalna plača vsako leto povečuje samo za pričakovano rast življenjskih potrebščin in torej kvalitetne dosežke naše družbe, ki pomenijo več v produktivnosti in večje realne plače, ne vključuje, vendar poslanska skupina Socialnih demokratov teh vprašanj s svojim amandmajem ni sprožila. Zakaj ne? Zaradi tega, ker je bila obveščena, da je na podlagi dogovora med socialnimi partnerji res prišlo do vsebinske uskladitve zakona, tako kot je glede kvantifikacij napisan, in v tem delu tudi tokrat nismo želeli spreminjati tega dogovora, ker bi nam bilo lahko očitano, da v nekih trenutkih ali v nekih primerih zahtevamo usklajevanje, kadar pa do usklajevanja in uskladitve pride, imamo pripombe. Zato govorim o tem, ker čutim, da nekateri kolegice in kolegi oziroma predvsem kolegi govorite o tem vprašanju, ki ni vsebina amandmaja. Še bolj me pa čudi razprava o amandmaju zaradi tega, ker ta pa res pomeni minimum od minimuma in je v skladu z zahtevami, ki so jih socialni partnerji dali. Predlagali so namreč, da se zakon dopolni v drugem odstavku 2. člena tako, da se zraven vključi tudi posvetovanje s socialnimi partnerji. Če mene vprašate: posvetovanje s socialnimi partnerji ne pomeni nič drugega kot obvestilo socialnim partnerjem, da je vlada v skladu s prvim odstavkom sprejela pač pričakovano rast odločitev v pričakovani rasti in da bo minister, ki ima po drugem odstavku ta pooblastila, o tem odločil in objavil na podlagi tega tudi povečanje minimalne plače; pred tem pa o tem obvesti socialne partnerje in se z njimi posvetuje. Kaj lahko ta posvet pomeni? Ta posvet ni niti soglasje niti njihovo predhodno mnenje. Minister lahko tudi na podlagi posveta samostojno odloči, tako kot je vlada sklenila, lahko pa ugotovi, da so morda bila v tem posvetu izrečena takšna mnenja in argumenti, ki tudi njega "pokolebajo", in se odloči za to, da se z razpravo, če je treba, vrne tudi na vlado in ugotovi, da najbrž predlogi odločitev, ki jih je vlada sprejela, niso dobri. To se mi zdi minimum koristnega. In res ne razumem, da kdorkoli postavlja pod vprašaj, čeprav je bilo tega malo, dobronamernost tega predloga. Ko se postavlja pod vprašaj potrebnost, moram reči, se pa toliko bolj čudim, ker ta potrebnost res izhaja iz konvencije mednarodne organizacije dela, za katero soglašam, da je neposredno uporabna, ker je mednarodna pogodba, ki smo jo podpisali. Ne razumem pa, da se ta mednarodna pogodba, če je želja partnerjev, ne sme dati v zakon, ker bomo potem vedno znova o tem razpravljali, ali je posvetovanje s socialnimi partnerji potrebno, preden minister sprejme svojo odločitev, ki jo lahko sprejme samostojno ali ne. In mislim, da je to koristno, da zapišemo in da ne more škodovati nikomur, sploh pa ne onemogočati funkcije, ki jo na podlagi tega zakona ima tako vlada kot sam minister. Zato bi pričakoval, da se ta dobronameren predlog, ki je v skladu s stališčem, ki so ga dali socialni partnerji in državni svet, sprejme in odstrani neka ovira, ki mogoče pri socialnih partnerjih ustvarja občutek, da ne bi želeli niti predhodnega posvetovanja pred odločitvijo opraviti. Hvala.
Hvala. K besedi vabim poslanca Rudija Veršnika. Izvolite.
Hvala lepa. Glejte, ne morem se strinjati z besedami, ki so bile izrečene, da želimo izganjati socialne partnerje, ne vem, od kod. Ampak poglejte, situacija je bila do letošnjega avgusta ali pa, recimo, do lanskega avgusta je bil to tripartiten razgovor in po teh razgovorih so se sprejemali zneski minimalne plače. In če pogledam podatke, vidim, da je bila minimalna plača v letu 2003 111.484, v letu 2004 se je povečala za 5%, nato se je v letu 2005 povečala za 4,3%, skratka povečevala se je nekje v okviru rasti življenjskih stroškov. In bili so prisotni vsi trije in so soglasno določili ta procent povečanja. In to je rezultat. Zdaj se pa resno sprašujem, če so bili vsi tam prisotni, zakaj se niso zmenili, da bi imela Slovenija, tako kot recimo Malta, ki ima 56,2% delež minimalne plače v povprečni plači, pa Irska, ki ima 50%, pa Luksemburg, ki ima 49%, zakaj tega niso določili ali se dogovorili v teh pogajanjih. Se pač niso. Ugotovili so, da zadeve ne gredo skozi, in mi smo ostali na 44,1%. Še to bom rekel, jaz sem razumel in razumem predlog Socialnih demokratov in zame, sem že rekel, da je popolnoma sprejemljiv, da pa je treba narediti tak mehanizem, da ne bo prišlo do situacije, kakršna je prišla letos, da 2 meseca že niso dobili povečanega, tudi za 2%, ampak tega povečanja ni. In misliti, da je predlog, ki je tukaj pred nami, "taprav". Minister pa, ki bo ignoriral socialne partnerje, jaz mislim, da toliko samoglav pa verjetno ne bo, da ne bo poslušal, da se ne bo posvetoval, da ne bo prisluhnil, to pa nosi sam odgovornost. Prepričan sem, da se tega ne bo nihče privoščil, ne gospod Drobnič, ne kdo drug ali katera druga za njim. Hvala lepa.
Hvala. K razpravi se je prijavila državna sekretarka, gospa Marjeta Cotman. Izvolite.
Hvala, gospod predsedujoči. V dosedanji praksi in pravilih delovanja ekonomsko-socialnega sveta moramo vedeti, da ekonomsko socialni svet obravnava vse zakone, ki se tičejo socialnega položaja in socialne varnosti državljanov, in tako tudi zakon o minimalni plači. Bojazni, da ekonomsko socialni svet ne bi obravnaval oziroma da ne bi vlada predložila zakone s to vsebino ekonomskemu-svetu, je odveč. Glede amandmajev; pa amandmaju Socialnih demokratov ne nasprotujemo, ni pa nujno potrebno ga sprejeti, ker vsebina tega amandmaja citira mednarodno konvencijo dela številka 131, kot je bilo že danes omenjeno, določa, da se mora zakon o minimalni plači obravnavati oziroma posvetovati s socialnimi partnerji, to se pravi vlada se mora posvetovati s socialnimi partnerji. Ker se konvencije neposredno uporabljeno in da niso potrebne v zakon vnesti tako kot direktive, smo mi zavezani s podpisom, da konvencijo neposredno tudi uporabljamo, zato pač temu amandmaju ne nasprotujemo, ni pa potreben zato, ker v nobenem zakonu, ki govori o socialni zaščiti oziroma varnosti državljanov, ne napotujemo v zakonskih določbah, da ga mora obravnavati ekonomsko-socialni svet, ker je pač to že ustaljena praksa. Amandmaju Liberalne demokracije pa nasprotujemo, ker menimo, da bi onemogočil izvajanje samih zakonskih določb. Zakon sam o določitvi minimalne plače je bil usklajen na ekonomsko-socialnem svetu, partnerji so se tudi strinjali z načinom valorizacije in predlagali, da se določijo točno določeni kriteriji, na kakšen način se bo valorizirala minimalna plača. S tem, ko bi bili vezani na mnenje ekonomsko-socialnega sveta, bi prišlo zopet do zavlačevanja samega postopka. Sigurno, ne sigurno, prepričana sem, da pa lahko pride do spremenjenih ekonomskih in drugih razmer in tudi socialnih vprašanj, zato bo potrebno na vsak način, kadarkoli se bo določalo o minimalni plači, usklajevati se in posvetovati se s socialnimi partnerji. Hvala.
Hvala vam. Jaz pa odpiram tretji krog za prijavo. Državna sekretarka, hvala. Izvolite. V tretjem krogu imamo dva prijavljena. Besedo ima poslanka Majda Potrata. Izvolite.
Hvala. Jaz nekaterih stvari res ne razumem. Zakon, o katerem govorimo, ima v 1. členu določen čas, za katerega ga sprejemamo, in to je eno leto, od 1. avgusta 2006 do 31. julija 2007. To se pravi, da je to usklajevanje za tisti del, kolikor naj bi se minimalna plača glede na inflacijo oziroma na rast življenjskih potrebščin povečala. Seveda je po mednarodnih konvencijah treba glede določitve minimalne plače doseči konsenz med socialnimi partnerji. Tega ni mogoče zanikati. Lahko pa se pogovarjamo o tem, ali je tudi za določitev tistega odstotka povečanja tak konsenz potreben ali ne; in menim, da je tak konsenz potreben, o čemer me prepričuje tudi zapis sprejetega sklepa na ekonomsko-socialnem svetu, ki govori ravno o tem, in o tem me prepričuje tudi mnenje državnega sveta, ki podpira tako stališče ekonomsko-socialnega sveta in ima datum 13.9., kar pomeni, da je to datum po tistem, ko smo že mi o nekaterih rečeh na odboru za delo, družino in socialne zadeve sprejeli rešitve in niso tega upoštevale. Zame je še vedno najbolj problematično določilo 2. člena, razlika med prvo povedjo člena in drugo povedjo. Tam, kjer je v prvi povedi zapisano, da gre za ocenjeno rast življenjskih potrebščin, jaz pa mislim, da bi morala biti upoštevana realna rast stroškov življenjskih potrebščin. Ampak ker ni bilo pripravljenosti iti v to smer in ker smo v resnici ravnali Socialni demokrati dobronamerno, smo šli s predlogom nasproti koalicijskim poslankam in poslancem, pač tako, da smo tisto predlagali, kar smo menili, da bi pa vendarle utegnilo biti sprejeto. Kako je naporno ali ni naporno dogovarjanje in koliko časa se je treba dogovarjati, to pa ne more biti merilo za ali pa vzrok za opustitev dogovarjanja. Dogovarjanje mora biti in jaz ne bi želela, da bi se s socialnim dialogom dogajalo tako, kot se pogosto dogaja v razpravah v državnem zboru, danes sicer za izjemo ne, ampak da opozicijski poslanke in poslanci govorimo in ne dobimo od koalicijskih poslank in poslancev odziva za argumentacijo njihovih stališč, ki jih je pripravila vlada. Kar pa zadeva ostanke preteklosti, kar pa zadeva preteklosti, pa toliko - minimalno plačo poznajo tudi tiste države, ki niso imele teh tako imenovanih ostankov preteklosti, s tem da se je včasih to imenovalo zajamčena plača, zdaj se pa imenuje minimalna. Hvala.
Hvala. Kolega Capuder, želite repliko, ampak niste bili imenovani.
Bil sem omenjen. Vsebinsko sem bil imenovan.
Vsebinsko vam ne bom dal replike. Lahko se boste prijavili v naslednji krog, ki ga bom zelo kmalu odprl. Besedo na podlagi prijavljenih, kolega Jerovšek, dovolite, da jaz vodim sejo. Besedo pa ima kolega Cvikl. Izvolite. Kolega Cvikl, izvolite.
Lepo prosim. Citiram dopis 12.9.2006, Danica Cvetko, sekretarka ekonomsko-socialnega sveta. Ekonomsko-socialni svet je soglasno podprl predlog, ki pravi, da v 2. členu se vsakoletni znesek ugotovi s strani ministra, ministra, pristojnega za delo, na podlagi predhodnega mnenja ekonomsko-socialnega sveta. Prosim, da nam vlada to pojasni.
Hvala. In moja dolžnost je, da odprem nov krog razpravljavcev, stisnem na gumbek "začetek". In dobili smo nove štiri prijavljene poslance. Prvi ima besedo poslanec Franc Capuder. Izvolite.
Hvala lepa. Ker pač prej nisem mogel gospe poslanki replicirati. Jaz sem pač rekel, da je bila višina minimalne plače podedovana. V letu 2004 in 2005 je bila določena in sedaj znaša približno 122.600 tolarjev. Če bi bila sedaj določena v višini 150 tisoč, mislim, da se nihče ne bi razburjal. To pomeni, ta višina minimalne plače je bila podedovana.
Hvala. Besedo ima poslanec Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Tudi mene je zbodla debata o ostankih preteklosti, tudi v zvezi z minimalno plačo. In moram v tej zvezi reči, da dejansko ti ostanki preteklosti negativno vplivajo na višino minimalne plače, pa ne mislim iti tako daleč v zgodovino. Šel bom samo v zgodovino plač Mercatorjevih trgovk v času direktorovanja gospoda Jankovića, ki je sedaj kandidat za župana Ljubljane in z uspešnim "piarom" in z velikimi denarji je celo trgovke, ki so bile čisto blizu minimalne plače ali pa na njej, prepričal, da so točile solze, ko je v narekovajih "tak menedžer" odstopal, in ko je kasneje prodal svoje premoženje na Kajmanske otoke, se je ugotovilo, da je pa on vsak dan svoje zaposlitve v Mercatorju prihranil par tisoč evrov, toliko je prihranil, tako dobro je gospodaril v Mercatorju in zaradi tega so bile minimalne plače oziroma plače v Mercatorju male. Jaz ne vem, morda so zelo nizke, blizu minimalnih plač tudi plače v Kompasu, ki pa ga je gospod Bergar, vsi so člani Foruma 21, vsi omenjeni gospodje, prodal na Hrvaško; in vsi ti isti, pa baje bo povezano, vsi ti procesi so pa povezani s plačevanjem predvolilne kampanje gospoda Jankovića v Ljubljani, tako govorijo. In zaradi tega je kar prav, da je gospa Potrata omenil ostanke preteklosti, ki so vplivali na res minimalno plačo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Milan Cvikl. Prosim.
Predsednik, jaz bi res prosil, da nam vlada pojasni dopise ekonomsko socialnega sveta z 12.9.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rudi Veršnik. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Zdaj ne vem, ali sem dobro razumel spoštovano gospo Potrata, ki je rekla, da bi se morala minimalna plača povečati z realno rastjo življenjskih stroškov. Poglejte, jaz si to enostavno ne morem predstavljati, namreč, mi se dogovarjamo avgusta za obdobje od avgusta do konec julija prihodnjega leta in rast življenjskih stroškov v naprej realno ni možno predvideti, ampak obstajajo določene metodologije, pričakovanja, skratka cel kup enih osnov, na katerih se ta plača ugotavlja, zato ne vem, če sem jo prav razumel. Mislim, da ni imela prav pri tej definiciji okrog minimalne plače. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo z nadaljnjim krogom. Izvolite, prosim. Proceduralno.
Veste, nadaljevati z drugim, tretjim, četrtim krogom hitrih prstov ni mogoče, če ne dobimo odgovora vlade. Vlado smo vprašali za uradni dokument, v katerem piše, da so vsi partnerji soglasno podprli način usklajevanja, kot je zapisan v amandmaju Liberalne demokracije Slovenije; pred sabo imam ta dokument. Naj nam vlada to pojasni! Enkrat smo to razpravo sicer že imeli na odboru, ampak so začeli razlagati, da ni čisto jasno, ali je vlada to podprla. Ampak tu je dokument, uradni dokument, z žigom državnega zbora - soglasno. Zdaj pa pravite, da predloga LDS ne morete podpreti, ker ekonomsko-socialni svet tega ni rekel. Ekonomsko-socialni svet je rekel oboje - način usklajevanja in da želi, da ima predhodno mnenje ekonomsko-socialni svet, ker je to logično. Zakaj je to logično? Za razliko od gospoda Veršnika, 1. člen tega zakona je zelo jasno določil, kakšen je mehanizem. Za vseh šest let naprej si lahko izračunate minimalne plače - ker je dokument na vladi že bil potrjen in je zelo natančno povedal, koliko bodo stroški rasti življenjskih potrebščin v letih 2006, 2007, 2008, 2009 in 2010. In lahko vsakdo danes izračuna, kakšna je minimalna plača. In ko bomo sprejeli zakon, je to določeno. In mi samo pravimo, če imate varovalko z ekonomsko-socialnim svetom, ki so jo soglasno podprli vsi, vlada, delodajalci in sindikati - res je, da so dali sindikati predlog -, potem imamo še nekaj odprtega. Da bodo ljudje, ki z minimalno plačo pridobivajo, tudi nekaj na ta način imeli od te "blaginje za vse". Zato bi prosil, da vlada to pojasni, ta očiten razkorak. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Cvikl, veste, da jaz ne morem reči predstavniku vlade, naj pove svoje mnenje. Ker je pa zdaj predstavnica vlade, gospa državna sekretarka, prosila za besedo, izvolite, prosim.
Že na matičnem odboru je bilo izpostavljeno to vprašanje in predstavnik vlade, ki deluje v ekonomsko-socialnem svetu, je na matičnem odboru zatrdil, da glasovanja ni bilo in ni glasoval za takšen predlog.
Hvala lepa. Nadaljujemo z novim krogom prijav. Prijavljeni so trije. Gospod Dušan Kumer, izvolite, imate besedo.
Hvala. Sem zmagovalec četrtega kroga. Rad bi samo nekaj dodal na to kontinuiteto pa podedovano. Tu gre malo za sprenevedavost, da ni možno vnaprej za dve, tri ali pa štiri leta okrog te minimalne plače se opredeliti. Bom šel na temo, ki je bila včerajšnja. Če so se lahko nagrade v nadzornih svetih v teh istih podjetjih, kjer imajo minimalno plačo ali pa povprečje nad to minimalno plačo, določile za vnaprej in so tisočkrat večje od te minimalne plače, potem bi se lahko tudi projekcija za minimalno plačo za nekaj časa vnaprej opredelila. Naj dam samo za ilustracijo: ena ura nadzorstva v Luki Koper, kjer je veliko teh, ki so nad minimalno plačo, je 800.000 tolarjev, minimalna plača pa potem, ki je sedaj predlagana, je pa 730 tolarjev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Milan Cvikl, izvolite.
Hvala lepa. Delodajalci in delojemalci so podprli predlog tega, kar nam je ekonomsko-socialni svet predlagal, in mi ne delamo nič drugega, kot da sledimo temu, kar so predlagali sindikati in kar so predlagali delojemalci. Zakaj? Ker mislimo, da je ustrezno pogledati, ali bi bilo mogoče pri minimalni plači poleg življenjskih stroškov napovedati v naprej, oceniti dvig minimalne plače za dejansko realizirane življenjske stroške, ker v letu 2007 bodo ti več kot 2,1% točke. Nedvomno bodo več, zaradi, vemo, zaokroževanje itn. In drugič, da se eventualno vidi na podlagi diskusije v ekonomsko-socialnem svetu, ali velja upoštevati tudi delež, ki odraža prispevek produktivnosti in na ta način povečevati minimalno plačo. Drugače pa seveda, gospodje, ne boste nikoli uspeli dvigniti minimalne plače. Minimalna plača bo še v naslednjih, do leta 2012, pod ravnijo 580 evrov. To pač kalkulacija pokaže, ker pač je gospod Bajuk tako nizko ocenil rast življenjskih stroškov, ker želi stisniti proračunske uporabnike. Tako banalno je to, gospod Veršnik in še ostali.
Hvala. In še gospod Franc Capuder. Prosim.
Hvala lepa. Ker gospa državna sekretarka nima možnosti vpogleda v naš Lotus Notes, kjer so tudi zapisniki vseh odgovorov, bi jaz mogoče prebral, kaj je bilo na seji odbora rečeno ravno okrog tega soglasja predstavnika vlade. Marko Štrous, ki je bil na tej seji prisoten, je dejal takole: "Sam moram to povedati, da sem bil dopoldan na seji ekonomsko-socialnega sveta tisti predstavnik vlade, ki je govoril proti takšnemu predlogu sindikatov, kot je tukaj naveden." Gre se za to soglasje. "Glasovanja ni bilo in edini iz vladne stvari, ki je sploh o tem kaj govoril, sem bil pa jaz in še vem, kaj sem govoril. Dejansko sem nastopil zoper takšni predlog, kot je tukaj formuliran. Tako da soglasja ni bilo. To lahko trdim." Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Ja, gospod Stanislav Brenčič. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Ključen pogajalec v tem tripartitnem dogovarjanju, ki naj bi bilo kot posvetovanje po tem amandmaju, ki ga mi želimo podpreti, je seveda predstavnik delodajalcev. In daleč od tega, veste, da bi mi zagovarjali, da naj ne sodita nekako blaga oblika želenega dogovora, da nek pristen pogovor in dogovor pa le teče, da bi temu nasprotovali delodajalci. Ne. Pričakujem, da so določeni ukrepi, ki jih sedajle vleče vlada, za razbremenitev stroška dela pri delodajalcih, da bodo imeli take učinke, da bodo tudi ti delodajalci, kjer pa še vedno mora ostajati nekaj človečnosti, če jim ta nova situacija da možnost, pa vendar soglašajo tudi s sindikalisti, da pa ne bomo dvignili minimalne plače recimo za 2%. Ampak če pričakujemo, kakšna bo realna rast cen življenjskih potrebščin, bomo pa rekli, situacija je boljša, bomo pa se nekako dogovarjali za 2.1%, 2.2%, ne vem, zakaj bi jim to branili, če je predstavnik delodajalcev v tem smislu tudi deloval, da je prav, da ta dialog ostane, ker dva razpravljavca sem razumel, da je nevarno, če je ta dialog tudi zakonsko vzpostavljen, da navaja vlado in resornega ministrstva, da se pogovarja, da bo to slabo delodajalcem, jaz mislim, da ne. Ne, to partnerstvo mora biti med delodajalcem in delojemalcem. Tudi v malo donosnih panogah ne more biti dejstvo, da je danes delavstvo minimalno plačal kosu opeke. Vse to se odraža tudi delodajalcu pri izvajanju poslovnih profilov, ki jih je zastavil v smislu uprave nadzornih svetov za eno leto. Tako mislim, da res kar stisnimo zobe, s tem prispevamo neke vrste pozitivni energijo v družbi, če damo to možnost, to sugestijo, da se vodi pogovor. Nobene zaveze ni vladi, ki je dolžna z zakonom spreminjati, da tega ne naredi, če je bil ta dialog, bi rekel, morda neuspešen. Ker amandma govori samo o posvetovanju in vlada mora to iskati, ne glede na to, kdo sestavlja vlado. Pred družbo so veliki izzivi in ne zapirati takrat, ko so oblike tega dogovarjanja nezavezujoče, ampak jih samo spodbujamo, to je dobro.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Cvikl. Prosim.
Mislim, da so te zadnje besede še tisti zadnji apel kolegom, ki seveda v vladajoči koaliciji trdno vztrajajo na tem, kar pač je bilo prej povedano s strani vlade. Ker je gospod Štrovs, se pravi, državni podsekretar na ekonomsko-socialnem svetu nasprotoval temu, kar so predlagali delojemalci, niso pa nasprotovali delodajalci, ta nasprotoval, boste sedaj vsi v tej dvorani nasprotovali temu, da bi se kadarkoli še v Sloveniji glede minimalne plače vzpostavil socialni dialog. To je zelo ozko gledanje. Nekdo je povedal, da se zavzema za to, da bi bilo čim več ljudi ne na minimalnih plačah - ja, naredite na 1 tolar, pa bodo vsi nad minimalno plačo, samo to ni poanta. Poanta je, da naj se z minimalno plačo in eskalacijo zagotovi takšna eskalacija, ki odraža dejansko realizacijo življenjskih stroškov, ne pa neko napoved za 5 let naprej, in to lahko dosežete samo tako, da gre minister za delo, družino in poudarjam - socialne zadeve na ekonomsko - socialni svet. Če mu te zaveze ne damo v katerikoli obliki amandmaja v zakon, potem smo seveda vlado odvezali, da hodi še na pogovore s sindikati in delodajalci, ker tako ali tako v državni zborji že ni več treba priti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Nihče. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 12. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 21. uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O VOLILNI KAMPANJI, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo predložila skupina poslancev s prvopodpisanim Ivanom Grillom. Besedo dajem predstavniku predlagatelja zakona za dodatno obrazložitev. Izvolite prosim, gospod Grill.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Predlagani zakon, ki ga danes obravnavamo, je v resnici kratek po besedilu, vendar pa ima po svojem pomenu pomen, ki praktično odpravlja nedoslednosti, ki jih je obstoječi zakon vnašal, in to na področje neenakosti pred zakonom, kar nam tudi povsem jasno določa 14. člen ustave, da smo vsi pred zakonom enaki. Ta neenakost se kaže v tem, da je v času volilne kampanje lahko vsaka občina na svoj način oblikovala odloke in s tem tudi finančno različno obremenila organizatorje volilnih kampanj in s tem tudi povzročala neenakost v smislu finančnih stroškov posameznega organizatorja, kot tudi z možnostjo dodatnega plakatiranja. V razpravi je bilo velikokrat slišati, da vsaka občina zagotavlja brezplačna mesta, vendar praksa kaže, da je bilo teh mest bistveno premalo, kot so dejanske potrebe. In ravno zaradi nedorečenosti obstoječega zakona so se takšne razlike tudi porajale. V tem zakonu pa se ta neenakost odpravlja, in sicer na način, da lahko, tukaj govorimo samo v času volilne kampanje, ne gre za kakršnokoli komercialno oglaševanje ali plakatiranje, ampak samo v tem času, mora pridobiti soglasje od lastnika ali zemljišč ali reklamnih tabel, panojev ali zgradb oziroma kakršnihkoli površin, kjer se lahko plakatira. Zakon oziroma ta sprememba določa, da je potrebno dobiti to soglasje, in to zadošča, da lahko organizator volilne kampanje tudi potem na teh površinah oglašuje. Druga pomembna sprememba tega zakona pa je tudi v tem, da po končani volilni kampanji lahko vsak upravljavec teh plakatnih površin ali pa tudi lastnik zahteva, da organizator vse ostanke plakatov oziroma ostalega propagandnega materiala odstrani, kajti v nasprotnem primeru bo na njegove stroške, na stroške organizatorja, to odstranil nekdo drug. Vemo, da smo bili v preteklih letih vedno priče nespoštovanju teh določil, da se mora po volilni kampanji odstraniti ves propagandni material. Sam zakon, tak, kakršen je, ni bil deležen nobenih pripomb s strani zakonodajno-pravne službe, ravno tako ga je podprl tudi odbor državnega sveta, finančnih posledic za državni proračun nima, podprla ga je tudi vlada Republike Slovenije, zato kot prvopodpisani predlagatelj smatram, da je ta zakon dober, potreben, in da ga kot takega tudi sprejmemo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Prosim predsednico odbora, gospo Mojco Kucler Dolinar, da predstavi poročilo odbora.
Hvala, predsedujoči. Lep pozdrav! Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na 24. seji 13.9.2006 kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o spremembi zakona o volilni kampanji. Predlog zakona je proučila tudi zakonodajno-pravna služba in z vidika skladnosti k predlogu ni imela pripomb. Vlada Republike Slovenije je v svojem mnenju predlog zakona podprla in poudarila, da je dovoljenje pristojnega organa, ki po veljavnem zakonu o volilni kampanji zahteva poleg soglasja lastnika, nepotrebna administrativna ovira, ki jo je treba odpraviti. Svoje stališče je sporočila tudi komisija državnega sveta Republike Slovenije in predlog zakona podprla. V nadaljevanju se je začela pravzaprav z vprašanjem poslanca Mirana Potrča, ki ga je postavil predstavniku predlagateljev, prvopodpisanemu Ivanu Grillu, predvsem v smislu, ali je razmišljal o umiku predloga zakona, ta pa, torej predlagatelj, prvopodpisani, pa mu je odgovoril, da o tem ni razmišljal in ni imel namena zakona umakniti. V dodatni uvodni obrazložitvi predloga zakona je predstavnik predlagateljev, poslanec Ivan Grill, pojasnil razloge za pripravo spremembe 9. člena zakona o volilni kampanji. Poudaril je predvsem, da zakon o volilni kampanji določa občinam, da zagotovijo določeno število brezplačnih plakatnih mest za potrebe oglaševanja v času volilne kampanje ali referenduma. Pri tem je opozoril, da je brezplačnih plakatnih mest v občinah praviloma premalo in je zato treba zagotoviti tudi dodatna mesta za oglaševanje. Dotaknilo se je tudi vprašanja zaračunavanja komunalnih taks. Takse, ki so jih posamezne občine doslej zaračunavale, so bile namreč izredno visoka postavka v stroških volilne kampanje, zlasti v primeru državnozborskih volitev, ko je posamezen volilni okraj obsegal več občin in je vsaka občina z odlokom različno urejala dodatno plakatiranje. Predlog zakona zato tudi na novo določa, da v primeru, ko organizator volilne kampanje ne pridobi soglasje lastnika oziroma ko po zaključku oglaševanja oziroma volilne kampanje ne odstrani svojih plakatov, to stori upravljavec reklamnih plakatnih mest na stroške organizatorja volilne kampanje. Predlagatelj je tudi poudaril, da predlog zakona ne prinaša nobenih finančnih posledic za državni proračun zagotavlja pa spoštovanje ustavnega načela enakosti in tudi posledično s posameznimi določbami in novimi rešitvami učinkovitejše varovanje okolja. Na podlagi navedenega je predlog zakona po mnenju skupine predlagateljev primeren, da ga tudi državni zbor sprejme. Odbor je v skladu s 128. členom poslovnika v nadaljevanju glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in ju tudi sprejel, ter predlaga tudi državnemu zboru, da ga v predloženem besedilu.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališča poslanskih skupin. Besedo ima gospod Ivan Grill v imenu poslanske skupine SDS. Prosim.
Še enkrat hvala za besedo. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo že ob pripravi tega zakona razpravljali o problematiki oglaševanja v času volilne kampanje in bili mnenja, da je smiselno in tudi korektno, da se tovrstna sprememba tudi skuša skozi zakon uveljaviti, zato smo se potem tudi skupaj s koalicijskimi partnerji odločili, da smo omenjeno spremembo tudi pripravili. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da bo ta sprememba zakona vnesla v naš prostor več korektnosti, lažje izvajanje volilnih kampanj, kar je ne nazadnje tudi interes vsake demokratične države, zato bomo tudi v Slovenski demokratski stranki spremembo tega zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine Socialnih demokratov, gospod Miran Potrč. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik, kolegice in kolegi. Mi smo svoja stališča povedali na odboru in tudi včeraj. Obakrat smo predlagali, da se o zakonu ne odloča, predvsem iz razloga, ker je poseganje v pogoje volilne kampanje v času, ko volilna kampanja že teče, v nasprotju s pravnim redom in v nasprotju tudi z enakostjo pred zakonom, saj bodo imeli in imajo različni kandidati gotovo različen položaj, SDS in koalicija, gospod Grill in ostali ste se že dogovorili pod predpostavko večine, kje, na katerih dvoriščih, vrtovih in ograjah boste imeli volilne panoje in imena in obraze svojih kandidatk in kandidatov, ostali, ker smo še vedno upali, da v naši državi kaj velja pravni red in pravna varnost, da se to ne bo zgodilo, zato govoriti o tem, da je predlog korekten, predlog je nekorekten, ampak takšna je pač volja večine. Če bi res ne želeli posebej za volilno kampanjo za lokalne volitve to uveljaviti, potem bi lahko tudi vsebinske določbe, čeprav niso nujne, so pa mogoče, uveljavili tudi tako, da bi v prehodnih določbah povedali, da ta zakon ne velja za volitve, ki že tečejo, ali pa bi "vacatio lepis" v roku enega meseca in podobno, zato ne govoriti, da ni jasen in pronicljiv vaš namen; urediti to tudi za sedanje lokalne volitve. V tem delu pač trdimo, da je to ne samo nepotrebno, ampak da je nekorektno in v nasprotju z načeli pravne države, zaradi tega predloga ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Kokalj v imenu poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Dosedanji zakon poleg ostalega urejati tudi plakatiranje. V dosedanjem zakonu je določeno, da v času volilne kampanje občina določi mesto za plakatiranje. Občina mora brezplačno zagotoviti vsem organizatorjem volilne kampanje enakopraven položaj pri nameščanju plakatov na teh plakatnih mestih. Vse občine se tega določila zakona ne držijo in ne določajo brezplačnih plakatnih mest, če pa jih že, je teh mest za predstavitev in obveščenost volivcev bistveno premalo. Res je, da zakon dopušča možnost plakatiranja tudi na dodatnih plakatnih mestih, kar pa je dovoljeno s soglasjem lastnika oziroma upravljavca reklamnih tabel, stavb, drugih objektov ali zemljišč, seveda proti plačilu. Ker imajo v občinah različno urejeno to področje, so kandidati v različnih občinah v neenakopravnem položaju. V mnogih občinah morajo, čeprav imajo plakate izobešene s soglasjem lastnika objekta ali zemljišča, plakatirati zunaj določenih plakatnih mest in plačevati za to komunalni takso, kar je tudi v nasprotju z odločbo ustavnega sodišča. Z novelo zakona pa občina oziroma pristojni organ za plakatiranje zunaj plakatnih mest ne bo smel zaračunavati nobenih komunalnih taks ali drugih pristojbin, za plakatiranje zunaj plakatnih mest v času volilne kampanje bi zadostovalo soglasje lastnika oziroma upravljavca reklamnih tabel, stavb, drugih objektov ali zemljišč. Sprejem omenjenega zakona bo postavil organizatorje volilne kampanje v enakopraven položaj v vseh občinah v Sloveniji. To je posebej pomembno tudi za volilne kampanje tako za evropski parlament kot tudi za državni zbor, kot tudi za predsedniške volitve in za izvedbo referendumov kjer so na primer za volitve v državni zbor posamezni volilni okraji razdeljeni na posamezne občine, ki imajo to področje različno urejeno. V Novi Sloveniji smo prepričani, da je prav, da se to poenoti. Mnenja smo tudi, da je kakršnokoli izgovarjanje na volilno leto in prelaganje sprejema tega zakona odveč, sploh pa izgovarjanje na volilna opravila, saj imamo praktično vsako leto volitve. V poslanski skupini Nove Slovenije bomo predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Mihael Prevc v imenu poslanske skupine SLS. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Predlog zakona o spremembah zakona o volilni kampanji se nanaša na eno samo zadevo oziroma na eno samo vprašanje. Na novo se namreč določa 9. člen zakona o volilni kampanji, ki ureja plakatiranje zunaj plakatnih mest, ki jih kot takšne v času volilne kampanje določi posamezna občina. Po veljavni ureditvi je plakatiranje izven občinskih plakatnih mest dovoljeno le s soglasjem lastnika oziroma upravljavca reklamnih tabel, stavb in drugih objektov in zemljišč. To soglasje je potrebno in zato tudi ostaja v predlogu novega besedila 9. člena zakona. Problem sedanje ureditve pa je v drugem odstavku veljavnega zakona, ki določa, da je za plakatiranje izven določenih plakatnih mest potrebno pridobiti dovoljenje, ki ga izda pristojni organ na zahtevo organizatorja volilne kampanje. To določilo je imelo posledico, da so nekatere lokalne skupnosti, ki imajo različne kriterije, na različne načine urejale to vprašanje, za to plakatiranje na zasebnih zemljiščih so nekatere občine celo zaračunavale tudi komunalne takse. Takšna zakonska ureditev pa dopušča možnosti za različno urejanje, posledica česar pa je ne enakopraven položaj kandidatov na volitvah v posameznih občinah, kar še posebej pride do izraza na državnozborskih volitvah. Zaradi spoštovanja načela enakosti je zato potrebno spremeniti 9. člen zakona. Predlagana rešitev je tudi edina logična ter nedvoumna in jasno ureja plakatiranje pri zasebnik in onemogoča zaračunavanje komunalne takse ali drugih pristojbin, saj volilna kampanja že sama po sebi ni pridobitna dejavnost. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ne vidimo razloga, da bi zaradi tega odstopili od vloženega zakona, saj zasleduje dobro rešitev, ki jo mora povzeti tudi novi zakon o referendumski in volilni kampanji. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo predlagani zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Rezman v imenu poslanske skupine DeSUS. Prosim.
Hvala lepa. No, to kar bom jaz povedal, bo na nek način ponovitev tega, kar je bilo povedano že, ko smo sprejemali dnevni red in ko je bil predlagan predlog sklepa, da se umakne s tekočega z dnevnega reda te seje. Najbrž se boste spomnili, da smo takrat bili prepričani v to, da bi to bilo možno oziroma celo prav oziroma potrebno, pa tak predlog sklepa ni bil sprejet. Mi sicer podpiramo to, da se ukinja zahtevano dovoljenje pristojnega organa, kadar se plakatira v okviru volilne kampanje na privatnem zemljišču. Podpiramo tudi to, da se odpravlja zaračunavanje taks za tovrstno plakatiranje. Tudi to podpiramo, da se na račun tistih, ki nepravilno plakatirajo, to odstrani, plakati namreč, kadar je potrebno. In smo soglasni z vlado, ki predlog zakona po vsebinski plati tudi podpira. Zakon je v redu, tisto, kar sodimo, da ni ustrezno, je čas sprejema tega zakona ali pa če že zdaj sprejemamo ta zakon, bi moral biti uveljavljen nek drug rok za implementacijo, za veljavnost tega zakona in ne sedaj, ko volilna kampanja res že lep čas teče. Tako se nam bo dogodilo, da bodo eni plačevali in drugi ne, da bodo eni smeli brez dovoljenja postavljati svoje plakate in drugi ne. In to je verjetno nekaj, kar ni dobro za naš pravni red, tudi ni nekaj, kar bi bilo dobro za vlivanje zaupanja med volivce, zato mi pač nasprotujemo ne zakonu, ampak načinu, kako se ta zakon sprejema oziroma roku, v katerem bo ta zakon pričel veljati. Sedaj, ker silimo na vsak način v to, da se ta zakon kljub temu sprejme, jaz ne morem tega drugače oceniti kot voluntarizem, kot silna ambicija, da se volja nekoga uveljavi, kar pa v pravu, tudi v demokraciji sicer, verjetno nikoli ni dobro. Zato mi ne moremo zagotoviti soglasne podpore temu zakonu, ki je predlagan.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, ni možna razprava o členih. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 12. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 21. uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O OROŽJU, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo predložila skupina poslancev s prvopodpisanim dr. Markom Pavliho. V zvezi s tem zakonom odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje predlaga državnemu zboru, da predloga zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Na podlagi tretjega odstavka 134. člena poslovnika dajem najprej besedo predstavniku predlagatelju zakona za dodatno obrazložitev predloga zakona. Izvolite, gospod dr. Pavliha. Prosim.
Hvala lepa, kolega podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, kolikor vas še vztraja. Predstavljajte si orožje, ki izstreli dve puščici na žicah in v človeško telo spusti napetost 50 tisoč voltov ali pa še več ali pa 200 tisoč voltov. In predstavljajte si, da je možno to orožje, ki se niti ne imenuje orožje, kupiti v vsaki trgovini, ki se s tem ukvarja. Zastrašujoče. In zaradi tega sem že pred časom s podporo nekaterih kolegic in kolegov poslancev poskušal preprečiti uporabo tega orožja v policiji in sprememba zakona o orožju je samo logično nadaljevanje tega poskusa. Pri tem ne gre za moje nekakšno zlovešče opozicijsko nagajanje vladi, češ nekaj je treba spremeniti, ker se vi s tem ne strinjate, ampak za logično posledico strokovne javnosti, ki opozarja na nevarnost tovrstnih sredstev, tudi za samoobrambo. Naj omenim na primer inštitut za varovanje zdravja, ki je v svojem mnenju zapisal, da je naprava, električni paralizator namreč, lahko le v rokah usposobljenega osebja, ki razume in pozna delovanje tega orožja. Inštitut za sodno medicino v zaključku svojega menja opozarja na številne osebe, ki jim ta paralizator lahko ne samo škoduje, ampak jim celo vzame življenje, in statistike, na primer iz ZDA, kažejo na to, da je bilo menda več kot 100 smrtnih primerov; in tudi nekateri zdravniki, na primer Ivan Štravs, travmatolog iz Kliničnega centra, pravi, da je takšno orožje dovoljeno samo, če ga uporablja usposobljeno osebje. Sam nisem načeloma proti uporabi paralizatorja v rokah policije, seveda pod posebnimi pogoji in ko smo govorili o zakonu o policiji, je bil pač moj poglaviten argument takšen, da tega paralizatorja ne gre uvajati s pravilnikom oziroma s podzakonskim aktom, ampak naj bo to naša odločitev, torej odločitev državnega zbora, odločitev poslank in poslancev. Smo pa tisti, ki smo to podpisali, res strogo, zavestno proti prosti prodaji in naša država je bila do pred kratkim ena od redkih držav, kjer je bilo možno takšen paralizator kupiti, verjemite ali ne, za 17 tisoč tolarjev, za 17 tisoč tolarjev. Na to so opozarjali tudi nekateri poslanci in poslanke, naj omenim, če smem uporabiti ime kolega Potrča s pisnim poslanskim vprašanjem, kolegico Širco in naj omenim, to je pa zelo pomembno, gospoda Janeza Rupnika, višjega policijskega inšpektorja, ki je podpisal zaključno poročilo delavne skupine za uvedbo električnega paralizatorja v policijo, in sicer na koncu piše, da bi moral biti paralizator uvrščen v posebno kategorijo orožja in da naj bi se prepovedala prosta prodaja. Izkušnje iz drugih držav tudi kažejo na to, da paralizatorja ni možno kupiti, na primer Španija, Nemčija, Velika Britanija, Švica, in na tem mestu lahko samo izrazim zadovoljstvo in tudi pohvalo gospodu ministru Mateju, ki ga sicer žal danes ni med nami, da je, upam, da tudi na podlagi naše zakonske pobude, odreagiral s posebno uredbo, s podzakonskim aktom, ki ima podlago v zakonu in paralizator, zlasti tisti najnevarnejši Taser M26, prepovedal. Danes, ko se pogovarjamo o tem zakonu, pač paralizatorja ni možno več kupiti. Tako da, sam ne bom razočaran, če tega zakona ne boste podprli, zlasti poslanke in poslanci koalicije, kajti očitno smo s skupnimi močmi, če lahko tako rečem, zadevo že rešili. Sam imam samo en pomislek in zato zakon še vedno zagovarjam, čeravno vem, da se mu ne piše nič dobrega v naslednjih nekaj urah; namreč, vprašanje je, ali je dovolj, da s podzakonskim aktom, ki ga je možno teoretično spremeniti iz dneva v dan, ker je to v rokah ministra in zadostuje. Moje mnenje je, da gre za tako delikatno orožje, da bi bil potreben poseg v zakon, morda ne tako strogo kot uredba, uredba enostavno prepoveduje, absolutno prepoveduje uporabo tega orožja oziroma njegovo nabavo. Naš predlog pa je, da bi za takšno orožje, tako kot za strelno orožje, potrebovali posebno dovoljenje. Obstajajo verjetno marginalni izjemni primeri, ne vem, varnostniki, oseba, ki je silno ogrožena s strani določenih deviatnih skupin, ko bi lahko takšen paralizator pa vendarle služil kot obrambno sredstvo. Skratka, da zaključim, zakon o orožju je mišljen kot dobronamerna gesta, kot nekaj, kar med drugim seveda zagovarja in podpira tudi Amnesty International. Kot veste, gre za nevladno civilno skupino, ki je znana širom po svetu. Bom pa vseeno povsem zadovoljen, če bo ta uredba, ki jo je minister sprejel, seveda ostala v veljavi in da od tukaj naprej, menda je tako že nekaj mesecev, tako smo izvedeli na odboru za notranjo politiko, takšnega nevarnega orožja ne bo možno kupiti. Skratka, nič narobe, drage poslanke in poslanci, če tega zakona ne podprete, bo pa narobe, če se bo električni paralizator ponovno prikradel skozi stranska vrata z neko novo uredbo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospa mag. Majda Potrata v imenu poslanske skupine SD. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod državni sekretar, poslanke in poslanci! V poslanski skupini Socialnih demokratov smo se z vprašanjem dostopnosti za nakup paralizatorja nepooblaščenim osebam in z uvedbo paralizatorja v slovensko policijo soočili kar nekajkrat. Na podlagi poročil nevladne organizacije Amnesty International je poslanski kolega Miran Potrč, vodja poslanske skupine, 7. junija lani na ministrstvo vložil poslansko vprašanje, ki je spraševalo po tem, kdaj bo delovna skupina predstavila stališče do uporabe električnega paralizatorja v policiji oziroma v specialnih enotah; kako se bo delovna skupina opredelila do možne uporabe električnega paralizatorja s strani nepooblaščenih oseb in kako ministrstvo ocenjuje možnost prostega nakupa električnega paralizatorja v zakonu o orožju in ali bo ministrstvo predlagalo njegove spremembe. Takrat je ministrstvo v odgovori med drugim navedlo tudi proučevanje možnosti popravka zakona o orožju. Naslednjič smo se z uporabo paralizatorja soočali v okviru obravnave te točke dnevnega reda na 12. seji komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti. Takrat komisija ni podprla vseh predlaganih sklepov, je pa vendarle se odprla razprava o tem, da je dostopnost paralizatorja za nepooblaščene osebe vendarle velik problem, da resno kaže razmišljati o tem, enako pa tudi smo dobili odgovor na vprašanje, da se paralizator samo poskusno vpeljuje v specialne enote slovenske policije kot prisilno sredstvo, ki naj nadomesti dosti bolj strogo, močno in nevarno obliko, to je strelno orožje. No, sama sem potem zastavila vprašanje ministru za notranje zadeve, ki je prav tako spraševalo po tem, kakšno je stališče ministra za notranje zadeve do posebnega zakona. Naj povem, da je ministrstvo takrat povedalo - odgovor nosi datum 21. marec 2006 -, da je bilo na ozemlju Republike Slovenije posameznikom prodanih 561 elektrošokerjev - to so tisti paralizatorji, za katere mora biti dotik neposreden -, da pa so prodali tudi 30 paralizatorjev, pri katerih gre za izstrelitev puščic, to je tisti Taser M26. No, bilo je še zagotovljeno, da so vsi kupci tega tudi ustrezno evidentirani. No, in v odgovoru je ministrstvo še vedno napovedovalo možnost, da bi v skladu s 7. členom zakona o orožju z ustreznim predpisom prepovedali oziroma omejili nabavo, posest, vnos in nošenje oziroma posest določenih vrst paralizatorjev. Prav tako so napovedali proučitev razlogov za morebitno zaostritev pogojev za nabavo ostalih elektrošokerjev, z dolžnostjo priglasitve in izdajo priglasitvenega lista, pri čemer mora posameznik poleg starosti 21 let izpolnjevati še pogoje iz 2., 3. in 6. točke 14. člena zakona o orožju. V poslanski skupini Socialnih demokratov smo nekaj časa tudi pričakovali, da bo vlada predložila tak predlog zakona. Tega nismo dočakali. Zdaj smo ob obravnavi tega predlaganega poslanskega zakona ugotovili, da so to uredili s podzakonskim aktom, mi pa še vseeno mislimo, da ne bi bilo slabo problematiko te tematike urediti v posebnem zakonu. Zato Socialni demokrati podpiramo predlog zakona, ki ga je vložila Liberalna demokracija Slovenije s prvopodpisanim dr. Markom Pavliho, s tem da menim, da bi v nadaljevanju postopka lahko bila odpravljena tudi pomanjkljivost, na katero vlada opozarja, da jo predlog sedaj ima. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Mojca Kucler Dolinar v imenu poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Lep pozdrav! Predlog zakona, ki ga je v zakonodajni postopek vložil kolega poslanec dr. Marko Pavliha, predvideva nabavo in posest električnega paralizatorja samo ob predhodnem dovoljenju in pod pogoji, ki veljajo za strelno orožje. Predlog zakona zahteva nujno posebno predhodno dovoljenje za uporabo paralizatorja ter do določene mere pa tukaj nekako ne upošteva dejstva, da je tudi na trgu več paralizatorjev, ki imajo različen pomen. Na vsebino predloga zakona in opozarjanje različnih organizacij se je vlada že odzvala, kot smo slišali na odboru za notranjo politiko, z uredbo o prepovedi nabave, posesti, vnosa, uvoza in nošenja določenih vrst orožja, ki prepoveduje nabavo, posest, vnos, uvoz in nošenje orožja, ki z električnim delovanjem na mišice povzročijo mišični krč, ki zajema celo telo. V tem rangu je predvsem paralizator, o katerem je bilo tudi tekom teh pogovorov največ razprave, to je Taser M26. V okviru razprave, ki smo jo imeli na odboru za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje, smo se člani odbora dokaj natančno seznanili tudi z nekaterimi odprtim vprašanji, ki so bila ob začetku razprave še dana kot izhodišča. Predvsem je bilo opozorjeno na nekatere zadeve ter želeli smo odgovore in pa pojasnila ministra za notranje zadeve. Tako je bilo postavljeno vprašanje, ali je tovrstne električne paralizatorje, ki so bili nabavljeni pred sprejemom uredbe, še zaslediti v trgovinah oziroma v prodaji. V pojasnilu je minister poudaril, da se uredba v celoti spoštuje in ni več nobenega uvoza niti prodaje tega orožja. V nadaljevanju je bilo tudi postavljeno vprašanje, kaj je za, morebitno uporabo tega orožja pri tistih, ki so ga že prej kupili pred sprejemom uredbe, ter, ali je v specialni enoti policije sprejet pravilnik o uporabi tega orožja. V pojasnilu je bilo rečeno, da je bilo okoli 18 kosov tovrstnega orožja prodanega fizičnim osebam, nekaj kosov pa gospodarskim družbam, ta oprema ima poseben status, saj je splošno znano, da je težko posegati v lastninsko pravico, ki jo je nekdo pridobil v skladu z veljavno zakonodajo, ko je ta kos opreme kupil, še preden je bila sama uredba sprejeta. Vendar pa je nato tudi dejal, da je na ministrstvu popolnoma natančen spisek oseb, ki so kupile to opremo, ter vsled tega je možen tudi natančen in popoln nadzor, če bi morebiti prišlo do uporabe tovrstnega orožja, ter na krajo dogodka ugotoviti, kateri taser je bil uporabljen. Specialna enota policije pa po besedah ministra uporablja orožje v skladu s svojimi internimi akti. Vlada je torej z omenjeno uredbo že zajela problematiko proste prodaje in pa rabe paralizatorja, ki je najbolj sporen, zato je po našem mnenju sprejem zakona o orožju oziroma njegova sprememba nekoliko nepotrebna, kar je v izhodišču izpostavil tudi predlagatelj sam. V Novi Sloveniji pa menimo, da je sicer dolgoročno potrebno preučiti, kakšno vrsto orožja bi bilo mogoče dovoliti in možno dovoliti, tovrstnega orožja, seveda pod zelo striktnimi pogoji, tako kot je to urejeno za strelno orožje; torej, kdo ga sme posedovati in kakšne pogoje mora pri tem izpolnjevati. Pri Novi Sloveniji bomo podprli predlog sklepa matičnega odbora, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. Gospod Vili Rezman v imenu poslanske skupine DeSUS. Prosim.
Pravzaprav bi bilo treba dr. Pavlihi zdaj izreči zahvalo, da nas je razbremenil, da bi preveč razmišljali in mogoče tuhtali, ali imamo prav ali ne, ker je sam uvodoma zelo eksplicitno pojasnil, da ne bo nobenega razočaranja, tudi če predlog zakona ne bo sprejet, in da tudi ne bo nič narobe, ker ne bo sprejet. Najbrž se vsi zavedamo tega, da je bila ambicija tega zakona neke vrste omejitev, da je predhodno to bilo urejeno že z uredbo, in sicer bistveno bolj strogo kot pa s predlogom zakona samim, in zato tudi ni nobenega posebnega razloga, da ne bi z mirno vestjo podprli stališče bodisi odbora oziroma stališča vlade, ki ni bila naklonjena sprejemu tega zakona. Če jaz prav razumem je bil namen dr. Pavlihe, zdaj malo parafriziram, bolj pedagoški, v tem smislu, da je treba vnaprej vlado in preventivno kar naprej opozarjati oziroma ministrstvo, da ne bi uredbe, ki je dobra, po nepotrebnem spreminjala. In dokler takšna uredba ostaja, ni razloga posebnega, tehtnega, da bi morali zdaj to dodatno še z zakonom urediti, čeprav je jasno, da razumemo kakšna je stopnja oziroma kakšna je hierarhija zakona in uredbe. Sicer pa je treba, to pa čisto osebno stališče povem, reči, da nekaj iz te utemeljitve vendarle drži, namreč tisto, ki govori o tem, da lahko takšna orožja posegajo v človekove pravice, da lahko ogrožajo telesno celovitost, osebno dostojanstvo, osebno svobodo in celo življenje, pri čemer se je treba temu kolikor se le da izogniti, vendar pa smo v življenju zelo pogosto v situaciji, ko nismo bili tisti, ki bo to povzročali, ampak ko se moramo na to odzivati. In če ni koga zraven, ki bi nas takrat, ko nam nekdo ogroža življenje in vse ostalo dostojanstvo zraven, in če se celo sami ne moremo braniti, potem smo na moči in nemoč prepuščeni tistemu, ki je agresiven do nas in je bodisi močnejši bodisi ne. Tako, lahko pričakujemo, kot je bilo že tudi zaznati v nekaterih diskusijah, poskus, da se z zakonom morebiti ta pravica posesti, vnosa in uporabe v bodočnosti kdaj uredi tudi nekoliko drugače. Sicer pa, kot pravim, v naši poslanski skupini bomo stališče odbora podprli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Dimitrij Kovačič v imenu poslanske skupine SDS. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice, kolegi, gospod državni sekretar! Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke predlaganega zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o orožju, ki ga je vložila skupina poslancev s prvopodpisanim spoštovanim dr. Markom Pavlihom ne podpira. Ne podpira pa ga zato, ker predlagana vsebina sprememb oziroma dopolnitev enostavno ni potrebna. Dejstvo je, da to, kar obravnavani predlog zakona določa, predpostavlja, da je na trgu prisotna le ena vrsta električnih paralizatorjev. Vendar pa temu ni tako in je dejansko na trgu prisotnih več vrst električnih paralizatorjev, z različnimi načini delovanja in tako je različen tudi njihov učinek in nevarnost pri njihovi uporabi. Uporaba nekaterih vrst električnih paralizatorjev povzroča bolj ali manj intenzivno začasno mišično omrtvičenje celega telesa, nekatere druge vrste mišičnega krča celega telesa ne povzročijo. Zato ni primerno, da bi glede na navedene različne tipe in različne posledice uporabe vse vrste paralizatorjev enako zakonsko uredili, kot to predvideva predlagani zakon, ki ga obravnavamo. Vlada Republike Slovenije je, kot je bilo že povedano, na tem področju že sama sprejela uredbo, s katero je prepovedala vse vrste električnih paralizatorjev, katerih uporaba povzroča začasne mišične krče celega telesa. To ni storila zaradi tega ali pa zgolj zaradi tega, kot je povedal predlagatelj, da je na podlagi zavzemanja njega osebno, pa še dveh drugih opozicijskih poslancev, ampak so se za omejitev ali prepoved proste prodaje zavzemali mnogi drugi, tudi koalicijski poslanci, med njimi sem bil tudi sam. In s to uredbo je ta zloglasni paralizator Tasor M26, katerega nakup in uporabo želi s predlaganim zakonom predlagatelj omejiti, že sama vlada prepovedal s to uredbo, in sicer njihovo prodajo, uporabo, vnos posest. Pa še nekaj bi tukaj omenil, da je tukaj uredba dala več oziroma daje več, kot ponuja zakon, ki ga obravnavamo. Torej namen, ki ga predlagatelji s predlaganim zakonom želijo zasledovati, je že uresničen in celo v večji meri. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke obžalujemo, da predlagatelji, preden so vložili zakonodajni postopek za obravnavo in sprejem tega zakona, niso prej povprašali na ministrstvu za notranje zadeve, kakšno je dejansko stanje, in bi potem, ko bi se ustrezno o tem podučili, sami ugotovili, da potrebe po spreminjanju in dopolnjevanju zakona o orožju na obravnavanem področju ni. Če bi tako ravnali in bi se pred vložitvijo zakonodajnega postopka temeljito seznanili z dejanskim stanjem, bi sebi in nam, pa tudi vsem drugim, ki se zaradi sprožitve postopka s tem neposredno ukvarjajo, prihranili čas in bi ta čas lahko porabili vsi za kaj drugega, morda tudi za pripravo česa koristnega, bodisi na zakonodajni ali pa tudi na izvršilni ravni, če hočete. Tako pa ste predlagatelji, vsaj tako lahko sklepam sam, imeli predvsem pred očmi nek politični učinek, ki ste ga želeli ustvariti v javnosti, češ poglejte, varnost slovenskih državljanov je ogrožena, dostopnost do nevarnih orožij ni omejena nikomur, mi pa smo pripravili zakon, ki bo dostopnost do nevarnega orožja omejil in tako neposredno zmanjšal tudi našo ogroženost. Mi smo torej tisti, ki skrbimo za vaše dobro, če za vas vladi ni mar. Ni pomembno, ali je to res ali ne, pomembno je, da bo v javnosti ustvarjen takšen vtis in to je bil po mojem mnenju namen. Če bi imeli resen namen izboljšati zakonodajno stanje na tem področju, pa tudi izboljšati samo izvajanje zakonskih določil, potem bi človek pričakoval, da bi najprej vzpostavili komunikacijo s pristojnim ministrstvom za notranje zadeve, se temeljito seznanili, kakšno je stanje, in potem na tej podlagi pripravili tudi morebitne ustrezne sugestije, bodisi na zakonski ali podzakonski ravni. Kot rečeno, zato predlaganega zakona o spremembi in dopolnitvi zakona o orožju poslanci Slovenske demokratske stranke ne bomo podprli oziroma bomo podprli predlog, da predlagani zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 12. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 21.00 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O IZVRŠEVANJU PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETI 2006 IN 2007. Predlog zakona je v obravnavo predložila vlada Republike Slovenije. Predlog zakona je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Matjaž Han v imenu poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik, vendar glede na to, da je prišel gospod Starman v dvorano, prav tako predstavnik vlade, predlagam, da najprej povesta svoji stališči predstavnik vlade in matičnega delovnega telesa, nato pa poslanske skupine.
Če se navzoči poslanci s tem strinjajo, lahko, vendar naj bo to izjema. Hvala lepa, gospod poslanec. Izvolite, gospod Starman, da poveste v imenu odbora, matičnega delovnega telesa.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Odbor za finance in monetarno politiko je obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2006 in 2007, ki ga je predložila vlada Republike Slovenije. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki vlade, in sicer ministrstva za finance ter ministrstva za promet, in predstavnica zakonodajno-pravne službe. Do konca obravnave na seji odbora s strani kvalificiranih predlagateljev k obravnavanemu predlogu ni bilo vloženih amandmajev. Predlog zakona se sprejema zaradi tega, da se poveča - kot je bilo podano v obrazložitvi - predlog možnega dajanja poroštev države s 150 milijard na 218 milijard tolarjev. S tem naj bi se zagotovila tudi izvedbena možnost določenih programov, predvsem programa pospešene izgradnje avtocest, ki je bil sprejet januarja letošnje leto v državnem zboru, kot tudi zakon o poroštvu Republike Slovenije Dars, d.d. za najetje kreditov in izdajo dolžniških vrednostnih papirjev za realizacijo gradnje avtocestnih odsekov iz nacionalnega programa izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji v višini milijarde in 30 milijonov tolarjev. Če ne bi sprejeli te povečane možnosti za izdajo nacionalnih poroštev, katerih okvir je limitiran na 100 milijard tolarjev, bi bil seveda prekinjen program pospešene izgradnje avtocest in deloma ne bi mogel biti realiziran tudi program obnove železniške infrastrukture. Na odboru je bilo opozorjeno, da na področju obnove železniške infrastrukture močno kasnimo, tudi ni bilo vloženega še zakona o poroštvu države za železnice, kar je, obstaja možnost, da bomo zamudili oziroma zaradi tega - ne bo omogočeno črpanje evropskih sredstev, in lahko se naredi, da bodo tokovi prometni šli mimo. Odbor je tako soglasno sprejel sklep, da glede na to, da odbor za finance in monetarno politiko kot matično delavno telo k predlogu zakona ni sprejel nobenega amandmaja, odbor ugotavlja, da se na seji državnega zbora razpravlja in glasuje o predlogu zakona v predloženem besedilu, ki je bilo objavljeno v Poročevalcu številka 93 z dne 14.9.2006. Tak je predlog sklepa in odbor predlaga državnemu zboru, da potrdi predlog sprememb, dopolnitve zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leto 2006 in 2007. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. In še enkrat prosim, gospod Matjaž Han. Prosim. V imenu poslanske skupine Socialnih demokratov
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik, spoštovani predstavniki vlade, spoštovani zbor. V poslanski skupini Socialnih demokratov zakonu ne nasprotujemo, imamo pa kar nekaj kritičnih pripomb in vprašanj na predlagatelja, to je vlado Republike Slovenije. Vendar pa bi se najprej dotaknil zakona s pozitivne plati. Pozitivna sprememba je v 1. členu zakona, ki omogoča skrajšanje roka vplačil države za investicijske transfere, ki se ne plačujejo po posameznih situacijah. To zagotovo prispeva k večji finančni disciplini ne le v gospodarstvu, ampak na sploh, saj se je do sedaj izkazalo, da je zaradi kasnitve poplačil svojih obveznosti tudi država prispevala k večanju plačilne nediscipline, posledično k zmanjšanju likvidnosti gospodarstva, kar je preko povečanega kratkoročnega zadolževanja prispevalo k zaviranju njegovega razvoja in rasti. Bistvena sprememba novele zakona je povečanje obsega poroštev države. Ta se zvišuje s 159 na 218 milijard tolarjev. Socialni demokrati imamo pri komentiranju te odločitve nekako zavezane roke, saj je odločitev za povečanje obsega poroštev posledica že sprejetih vladnih odločitev. Pri tem bi izpostavil potrjen letni plan DARS-a za izgradnjo avtocest in s sprejetima zakonoma o soglasju DARS-a za najetje kreditov in potrebna poroštva za to zadolžitev. Pri tem moramo slediti zagotovilom vlade, ki pravi, da so bile sprejete odločitve pogoj za izvajanje sprejetega in nujnega programa izgradnje avtocest za leta 2007 in 2008 in za možnost najetja ugodnega kredita pri Evropski investicijski banki. Slovenija se v tem trenutku sooča z izvršenim dejstvom, vlada nam druge izbire ni omogočila. Postavlja pa se ključno vprašanje, zakaj vlada s predlogom zakona tako zelo kasni, saj bi bilo logično in potrebno, da bi vlada predlagala ustrezno spremembo zakona o izvrševanju proračuna sočasno s predlogoma zakona o zadolževanju in poroštvu. Že večkrat smo vlado opozorili, da ne deluje konsistentno in da slabo koordinira posamezne naloge, pa se očitno s sprejemom tega zakona ni nič spremenilo. Upam, da naša opozorila tokrat ne bodo preslišana. Pri delu povečanja obsega o poroštvu za modernizacijo železnic pa se postavlja vprašanje, zakaj vlada kasni s programi in ustreznimi zakoni za zagotavljanje sredstev za železnice. Očitno je, da na tem področju Slovenija predvsem po zaslugi vlade močno kasni. Da je delo slabo opravljano potrjujejo tudi zaskrbljujoča opozorila iz krogov Evropske unije, da lahko Slovenija na koncu izpade tudi iz prioritet na petem koridorju. Zanemarjanje geostrateških pozicij v Sloveniji pa je v nasprotju z željo po večjem razvoju in rasti, zato Socialni demokrati pozivamo vlado, da odgovori na to vprašanje in pospeši potrebne aktivnosti v izogib izolirane Slovenije od evropskih prometnih tokov in svetovnih gospodarskih trgov. Z navedenimi in kritičnimi pripombami pa bomo predlog zakona vseeno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ciril Testen v imenu poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem poslankam in poslancem, predstavnikom vlade. V poslanski skupini Nove Slovenije predlog zakona o spremembi in dopolnitvi zakona o izvrševanju proračuna za leti 2006 in 2007 podpiramo. Podpiramo njegovo povečanje iz dosedanjih 150 na 218 milijard predvsem zato, ker bodo sredstva, za katera se bo zadolžila javna agencija za železniški promet in Dars d.d. porabljena za nujno potrebne investicije, ki jih ni mogoče več odlagati. Sprememba zakona v tem trenutku je potrebna predvsem zato, ker so bile odločitve o najnujnejših vlaganjih v železniško infrastrukturo in v pospešeno gradnjo prekmurskih krakov avtoceste sprejete po sprejemu zakona o izvrševanju proračuna k proračunu za leti 2006 in 2007. Program javne agencije za železniški promet za leti 2006 in 2007 zajema investicije, ki so povezane s koriščanjem evropskih sredstev, in tudi tiste nujne investicije, ki so pomembne za varnost v železniškem prometu. Glede na to, da je bil program sprejet in da v proračunu za leto 2006 potrebna sredstva za te namene niso bila zagotovljena, je potrebno lasten delež v znesku 8.9 milijarde sit zagotoviti z najemom kredita, za katerega da poroštvo država. Kar se avtocestnih krakov tiče v Prekmurju je bila odločitev o pospešeni gradnji sprejeta januarja 2006. Takrat je bilo ugotovljeno, da bo potrebno za te odseke pridobiti za leto 2006 dodatna sredstva iz novih kreditov, ki so strogo namenski za točno določene odseke in za katere bo potrebno poroštvo države. V poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da niso potrebne dodatne utemeljitve potrebnosti teh investicij, ker je bilo o tem že veliko povedanega, prepričani pa smo tudi, da je vsako razmišljanje o zaustaviti del na teh odsekih nesprejemljivo, ker so razmere v prometu, ki povezujejo madžarsko mejo z ostalimi deli Slovenije tako kritične, da bi pomenilo za ljudi, ki ob teh cestah živijo pravo malo katastrofo. Mislimo, da bi bilo na tem mestu tudi korektno povedati, da je od predvidenega poroštva v znesku 60 milijard SIT za Dars potrebno da se bo v letu 2006 koristilo samo cca 18 milijard, tako da se dejanska poraba ne povišuje iz 150 na 218 milijard, ampak iz 150 na 176 milijard. Poroštvo je potrebno sprejeti za celoten znesek 60 milijard, ker so sredstva namenska in je potrebno podpisati pogodbo v celotnem znesku. Mogoče bi bilo na tem mestu potrebno poudariti tudi dejstvo, da se bo z hitrejšo izgradnjo naložba tudi hitreje vračala in da je Dars d.d. tisti, ki bo po zagotovilih številnih strokovnjakov najete kredite sam sposoben vračati. Kaj lahko pričakujemo, če bi se odločili, da se dodatna zadolžitev ne odobri? Mislim, da bi v tem primeru morali takoj sprejeti spremembo letnega plana obnavljanja avtocest za leto 2006. V poslanski skupini Nove Slovenije smo prepričani, da za takšno odločitev ni potrebe in podpiramo spremembo zakona o izvrševanju proračuna za leti 2006 in 2007, in sicer da se poveča iz 150 na 218 milijard.
Hvala lepa. Gospod Vili Rezman v imenu poslanske skupine DeSUS. Izvolite prosim.
Hvala lepa. Kar zadeva zakona o izvajanju proračuna Republike Slovenije, smo mi na odboru podprli ta predlagani zakon, zakon o dopolnitvah in spremembah, ampak zakon je kratek, seja je bila tudi kratka, tudi poročilo je bilo v kratkem zapisano in morebiti je zato v tem poročilu tudi kaj izpadlo. Jaz pogrešam v tem poročilu zapis o tem, da so bili pomisleki v zvezi s 3. členom, in sicer v zvezi z opozorili, ki zadevajo pobiranje nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča in popravka zakona za leto 2005. V 37. členu se namreč zdaj vrinja letnica 2005, mi pa govorimo o zakonu 2006/2007, torej to je zakon o izvajanju proračuna letošnjega in naslednjega leta, ne tistega proračuna, ki je bil že zaključen in ki je stvar preteklosti. Na samem odboru na to vprašanje odgovora nismo dobili, danes ga pa tudi ne bomo zavoljo tega, ker diskusije ni in ker lahko samo še enkrat v prazno vprašamo, kaj je narobe s tem, da stvari uzakonjamo za nazaj. Sicer pa je poslanska skupina naklonjena temu, da ta zakon podpre, ker v tistem 1. in v 2. členu, ki pa bosta operativna prispevamo nekaj k temu, da bodo bolj zadovoljni in redneje plačani tisti, ki so izvajalci del, ki jih država naroča in tudi zavoljo tega, ker smo prepričani, da je prav, da se izvaja izgradnja avtocest pospešeno in da je potrebno zavoljo tega seveda zagotoviti tudi ustrezna finančna sredstva, zlasti pa menimo, da je treba to podpreti sedaj, ko gre za tisti del Slovenije, ki je bil doslej nekolikanj zapostavljen, kar zadeva te gradnje. Kljub pomislekom v zvezi z določbami o nadomestilu za uporabo stavbnega zemljišča, ki so nelogične in nesmiselne, ki v novem predlogu zakona o financiranju občin govori celo o tem, da bo država lahko občinam pobrala več sredstev iz naslova nadomestila, kot jih je predvidela, da jih sploh lahko poberejo, torej do takšnega nesmisla je prišlo, bomo mi ta zakon podprli, ker sta 1. in 2. člen bistveno pomembnejša od tega 3., ki pomeni na nek način retuširanje zgodovine oziroma proračuna 2005.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bojan Starman, v imenu poslanske skupine SDS.
Hvala lepa za besedo. Poslanci Slovenske demokratske stranke bomo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2006 in 2007 podprli. S tem bomo zagotovili, da se bo lahko program, pospešen program izgradnje avtocest, ki pa smo ga sprejeli v tem državnem zboru 16.1.2006, nadaljeval in uspešno realiziral. Mislim, da se bo s tem tudi omogočila podlaga in pozivam tudi prometno ministrstvo, da čim prej pripravi ustrezne zakone o poroštvih za izgradnjo infrastrukture v železnicah, kar smo tudi obravnavali na samem odboru. Še nekaj bi povedal. Dejstvo je, da bomo morali v naši državi zelo resno razmišljati, kako zmanjševati, začeti postopek zmanjševanja javne porabe v bruto proizvodu, zato je ena od možnosti, da državni proračun očistimo nekaterih neposrednih izdatkov, ki so povezani z investicijami na tistih področjih, kjer je možno, da se samim investicijam zagotavlja realno tudi vračanje tega premoženja. Mislim, da država v tej vlogi mora bolj igrati vlogo dajanja garancij pomoči pri pridobivanju ugodnih mednarodnih kreditov, ne pa kot sam investitor. Tisti, ki so upravljavci posameznih programov in projektov, pa morajo zagotoviti ekonomske investicije, čim hitrejše vračanje iz donosa iz tega naslova, in seveda na dolgi rok na ta način bi morali čim bolj zmanjševati neposredne stroške iz samega proračuna države. To velja za področje gradnje avtocest, železniške infrastrukture in še mnogo drugih stvari, ki imajo ekonomski značaj in imajo možnost, da so te investicije iz prihodkov, ki bodo na osnovi njih nastale, v bodočnosti vračajo, seveda pa v daljšem časovnem obdobju. Še enkrat, poslanci Slovenske demokratske stranke, bomo ta predlog seveda podprli. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod mag. Cvikl v imenu poslanske skupine LDS. Prosim.
V poslanskem klubu ne moremo podpreti predloga zakona, ker menimo, da zakon, ki predvideva tako veliko povečanje garancij, bi preprosto moral biti v predložene v času sprejemanja proračuna, ne pa potem, ko smo se preko obsega pooblastili pred koncem leta prihajamo v državni zbor. Zato takšnemu zakonu nasprotujemo in ga ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, prosim, proceduralno.
Hvala lepa. Naša poslanska skupina tudi malo zaradi naše pomote ni dobila besede, da bi predstavila stališče poslanske skupine. Naj povem, da bomo zakon podprli. Hvala lepa.
Malo prehitro je šlo, bi se mogel izklopiti. Izvolite prosim, zdaj pa lahko.
Hvala lepa za besedo. Ker naša poslanska skupina tudi zaradi naše napake ni dobila besede, da bi predstavila stališče, ga zdaj ne bom predstavil, da ne bo imel kolega Anderlič težave z razumevanjem poslovnika. Naj povem samo to, da bomo predlagani zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delavno telo ni sprejelo nobenega amandmaja ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 12. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 21. uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA - TRETJA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O PRESKRBI S KRVJO. Predlog zakona je za tretjo obravnavo pripravila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite, gospod minister mag. Bručan.
Zdaj uvodoma bom kratek. Rad bi poudaril samo nekatere stvari, ki so bile že deloma tudi tu predstavljene. Področje oskrbe s krvjo je bilo do sedaj urejeno z zakonom o preskrbi s krvjo leta 2000, po tem letu je prišlo do sprememb v odnosu Republike Slovenije do Evropske skupnosti in v pravnem redu evropske skupnosti, ki se nanaša na preskrbo s krvjo, zato je bilo potrebno pripraviti nov zakon, ki vključuje tudi določila evropskega pravnega reda. To sta dve direktivi Evropskega parlamenta, ena 2002/98 in druga 2004/33. Našo zakonodajo je bilo potem treba uskladiti do 8. februarja 2005 s tem, da je bil državam članicam za uvedbo določen devetmesečni uresničitveni rok. V letu 2005 pa sta bili sprejeti še dve tehnični direktivi, na katere se sklicuje tudi zakon in na podlagi katere bom izdal pravilnike, ki bodo podrobno uredili postopke in načine za uresničitev zahtev iz zakona. Pravilnikov bo 1 in se že pripravljajo. Izdal jih bom v roku enega do dveh mesecev po uveljavitvi zakona oziroma praktično kar v kratkem. Temeljno načelo zakona je predvsem zagotoviti standardne kakovosti in varnost pri zbiranju, preizkušanju, predelavi, shranjevanju in razdeljevanju človeške krvi in komponent krvi, kot je določeno v zgoraj navedenih dveh direktivah evropskega parlamenta. S tem se postavljajo merila Evropske skupnosti za kakovost in varnost pri transfuziji krvi tudi v Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu zakona v celoti dajem besedo predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Besedo ima gospa Mojca Kucler Dolinar v imenu poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala lepa. Uvodoma naj povem, da v poslanski skupini Nove Slovenije podpiramo koncept predloga zakona, ki sledi standardom kakovosti in varnosti tako pri zbiranju, shranjevanju in tudi razdeljevanju krvi in krvnih komponent. Vsi skupaj moramo ugotoviti, da smo teme, vprašanja, posamezne določbe zakona zelo natančno predebatirali, o njih razpravljali tako v okviru prve obravnave, druge in tudi tretje. Moram povedati, da je jasen predvsem odgovor na vprašanje, kjer se je večkrat izpostavljala bojazen, da se komu s tem zakonom kaj jemlje. V zakonu je jasno navedeno, da še vedno ostaja nacionalni organizator krvodajalskih akcij Rdeči križ Slovenije, in tako je dano jasno sporočilo, da nikomur ne želimo jemati njegove vloge, ki jo v tem prostoru ima, ne samo v Sloveniji, tudi širše. Gotovo pa mu ob nedavnem praznovanju jubileja želimo tudi s strani poslanske skupine Nove Slovenije še uspeha pri njegovem poslanstvu, ki ga je opravil in ga opravlja pri nas. Seveda pa smo tudi stališča, da poleg tega nacionalnega organizatorja lahko organizirajo oziroma sodelujejo pri organizaciji izvedbe krvodajalskih akcij tudi drugi, predvsem, da se širi mreža možnih organizatorjev, tako na različna društva, šole, organizacije, Karitas ali druge skupine, ki bi začutile neko potrebo ali povpraševanje s strani občanov, da akcijo organizirajo, seveda po kriterijih, kar se tiče standardov kakovosti. Ponovno naj tudi poudarimo, da se v Novi Sloveniji zavedamo odgovornosti, ki jih nekdo ima ob organiziranju tovrstnih akcij, vendar pa poudarjamo, da za kakovost in standardne kakovosti skrbijo drugi pristojni organi in ne organizatorji. Tako na splošno ocenjujemo, da je predlog zakona dober, zato ga bomo tudi v tem tretjem branju podprli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Mihael Prevc, v imenu Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo mnenja, da mora predlog novega zakona o preskrbi s krvjo zagotoviti samozadostno, redno, varno in kvalitetno preskrbo s krvjo, ustrezno urediti transfuzijsko testiranje bolnikov in bolnic ter uvesti dobro klinično prakso pri zdravljenju s krvjo in z zdravili iz krvi. Poleg tega morajo biti z zakonom jasno določena pooblastila, odgovornost in nadzor izvajanja zakona in pomembnih nalog za zdravje, ki jih določa. Zakon obravnava zelo občutljivo in pomembno problematiko za zdravje vseh prebivalcev. Nujno je nadaljevanje solidarnosti z bolniki, ki potrebujejo kri ali zdravila iz krvi za ozdravitev. Prav je, da ohranimo slovensko tradicijo, ki je uresničevala načela prostovoljnega, anonimnega, brezplačnega in samozadostnega krvodajalstva. Zato je potrebno nadaljevati prakso spodbujanja, obveščanja, organiziranja in izobraževanja pridobivanja in klicanja krvodajalcev s preskrbo s krvjo, kot je to dobro do sedaj potekalo v naši državi. V razpravi o zakonu se je predvsem izpostavljal problem pooblaščene nacionalne organizacije in ustreznega nadzora za preprečitev zlorab ali nezadostne varnosti pri preskrbi in predelavi krvi. V predlogu zakona je določeno oblikovanje organizacijske enote v okviru Javne agencije Republike Slovenije za zdravila in medicinske pripomočke, ki bo kot pooblaščeni organ odgovorna za izvajanje zakona na področju kakovosti in varnosti preskrbe s krvjo, vključno s sistemom hemovigilance. Agencija mora vsaka tri leta pripraviti poročilo o opravljenih dejavnosti, vključno s poročilom o sprejetih ukrepih v zvezi z nadzorstvenimi pregledi in ga poslati evropski komisiji. Tudi inšpekcijski nadzori in pregledi, ki se izvajajo v skladu z zakonom o zdravstveni dejavnosti, bodo po sprejemu predloga zakona redni in njihova izvajanja po trditvah predlagatelja zakona tudi preglednejša. Rdečemu križu Slovenije se z zakonom podeljuje status nacionalne organizacije za organizacijo krvodajalskih akcij in mu omogoča pridobitev podatkov iz enotnega informacijskega centra, ki ga vodi zavod Republike Slovenije za transfuzijsko medicino in posredovanje podatkov v sistem, ki so pomembni za boljšo organizacijo in razvoj krvodajalstva v Republiki Sloveniji. Poleg tega je določen nadzor in usklajevanje tudi z določbo o sodelovanju tudi drugih organizatorjev krvodajalskih akcij z Rdečim križem. Na ta način je po našem mnenju ustrezno določen nacionalni nosilec in organizator krvodajalskih akcij, določen nadzor in odgovornost. V predlogu zakona je s tem upoštevana tudi zaskrbljenost, ki jo je v svojih pripombah na zakon izrazil Rdeči križ Slovenije, ko je opozoril na nezadostno opredeljeno odgovornost in nadzor za način zbiranja in zagotavljanja samozadostne oskrbe s krvjo. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Žnidaršič, v imenu poslanske skupine DeSUS. Prosim.
Spoštovani gospod podpredsednik, kolegice in kolegi! V poslanski skupini DeSUS soglašamo s problemom zakona o preskrbi s krvjo, ki ga je predložila vlada Republike Slovenije in ga bomo tudi podprli. Milijoni ljudje po svetu dolgujejo svoje življenje posameznikom, ki jih ne bodo nikoli srečali, ljudem, ki so darovali svojo kri brez pričakovanja kakršnegakoli povračila. Pomen preskrbe s krvjo, se je še povečal, ko je pojav novih bolezni, ki se prenašajo s krvjo izpostavil pomen varne in kakovostne transfuzije krvi. Obstoječa zakonska ureditev preskrbe s krvjo v Sloveniji je že sedaj primerljiva z razviti državami, potrebno pa jo je prilagoditi spremembam pravnega reda EU, kar je najpomembnejši razlog za sprejem novega zakona. Poslanci poslanske skupine se zavedamo pomembnosti načela samozadostnosti, ki je vgrajena v predlog zakona, in sicer zagotavljati tolikšno število krvodajalcev, da bo učinkovito zadostilo potrebam zdravstva po krvi tudi v novih družbeno-ekonomskih in socialnih ter zdravstvenih razmerah. Poudarjamo, da je na podlagi izbrane krvi v okviru ene nacije moč zagotoviti bistveno večjo varnost na tem področju. Seveda pa je potrebna tudi podpora širše družbene skupnosti. Prav prostovoljnost, brezplačnost in anonimnost so že v preteklosti pokazali dober temelj za preskrbo s krvjo, zato v poslanski skupini ocenjujemo kot pozitivno rešitev predlagatelja, da je ta načela vgradil v predlog novega zakona. Prepričani smo, da bo Rdeči Križ Slovenije kot nacionalni organizator krvodajalskih akcij še naprej uspešno organiziral tovrstne akcije ter opravljal druge naloge v zvezi z obveščanjem, izobraževanjem in usposabljanjem prebivalstva za nudenje prve pomoči in za pravilno ukrepanje ob naravnih in drugih nesrečah. Nismo pa prepričani, če je dobro, da lahko tovrstne akcije izvajajo tudi drugi organizatorji, čeprav po predpisanih in izpolnjenih pogojih ter ob ustreznem nadzoru, ki bo vedno težji, če bo organizatorjev več. Po drugi strani pa seveda predlagane rešitve postavljajo pod vprašaji obstoječi sistem zbiranja krvi, ki ga vrsto let oziroma desetletij uspešno opravlja Rdeči Križ Slovenije. V poslanski skupini DeSUS smo prepričani, da bo področje krvodajalstva tudi v prihodnosti temeljilo na načelih solidarnosti in humanosti, kar omogoča predlagani zakon, saj slednji vsekakor predstavlja podlago za visoko stopnjo kakovosti in varnosti preskrbe s krvjo v naši državi. Na podlagi povedanega bo naša poslanska skupina zakon podprla. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ivan Grill v imenu poslanske skupine SDS. Prosim.
Spoštovani gospod podpredsednik, gospod minister s sodelavci, kolegice in kolegi! Danes imamo pred seboj tretjo obravnavo tega izredno pomembnega zakona o preskrbi s krvjo. Da lahko takšen zakon s takšno vsebino obravnavamo, smo zagotovo ponovno dolžni, da se najprej zahvalimo vsem prostovoljnim krvodajalkam in krvodajalcem v Sloveniji, ki nesebično prispevajo to tako pomembno življenjsko tekočino. Zakon smo že v obeh obravnavah poskušali z nekaterimi amandmaji, tudi prvotno besedilo dopolniti, popraviti, zato imamo danes tukaj po mnenju Slovenske demokratske stranke besedilo, ki je dobro, ki je pregledno, predvsem pa vnaša tiste določbe, ki jih zahtevajo tako standardi, ki jih predpisuje Evropska komisija kot tudi sama stroka. Način, ki jih ta zakon sedaj vnaša pri možnostih organiziranja krvodajalskih akcij, omogoča, da bomo imeli sedaj oziroma še več možnosti, da se bodo na različne načine organizirale krvodajalske akcije, s tem da se bodo pa odvzemi izvajali samo pri strokovno usposobljenih institucijah. Vse rešitve so po našem prepričanju dobre in jih bomo v Slovenski demokratski stranki tudi podprli. Na koncu bi dodal samo še pojasnilo, da se v predhodnih obravnavah kot tudi po teh obravnavah skuša predstavljati, da se s tem krni vloga Rdečega križa Slovenije, kar pa po mnenju Slovenske demokratske stranke ne drži, še vedno je nacionalni organizator tega in bo to tudi ostal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod mag. Žnidaršič, prosim, želite?
Proceduralno.
Proceduralno. Samo moment, prosim. Izvolite.
Hvala lepa. V okviru procedure je treba povedati, da ob nastopu vsakega govornika pomeni to, da pozdravi ministra in vladne predstavnike, povsem normalno proceduro. V tem smislu se opravičujem, ker tega nisem storil ob svojem nastopu. Zato sedaj izražam spoštovanje do ministra in vladnih predstavnikov in se še enkrat opravičujem. Hvala lepa.
Hvala lepa, mag. Žnidaršič. Besedo ima gospod Ljubo Germič, v imenu poslanskega kluba LDS.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, gospe, kolegice in kolegi! V predstavitvi stališča poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bi radi še enkrat opozorili na vlogo in pomen krvodajalstva v Sloveniji. Krvodajalstvo sodi med najširše organizirane akcije v Sloveniji, ki med drugim zagotavljajo visoko raven ter nemoteno delovanje zdravstva. Lahko smo ponosni, da Slovenija s 5% krvodajalcev povsem pokriva svoje potrebe po krvi, slovensko krvodajalstvo pa uživa velik ugled v Evropi. Staranje prebivalstva in spremenjene družbene razmere povzročajo večanje potreb po krvi, pridobivanje novih krvodajalcev pa je vse težje. Velike zasluge za samozadostno preskrbljenost s krvjo nosi glavni organizator krvodajalstva v Sloveniji - organizacija Rdeči križ s 56 območnimi združenji, ki skupaj z Zavodom Republike Slovenije za transfuzijsko medicino in transfuzijskimi oddelki v Sloveniji sodelujejo pri zagotavljanju nemotene oskrbe zdravstvenega sistema z varno krvjo. Zato smo še vedno prepričani, da je slabost zakona, da v njem nismo opredelili osrednje vloge Rdečega križa kot organizatorja krvodajalstva. Upamo lahko le, da letošnje poletne težave pri zagotavljanju zadostne preskrbe s krvjo v bolnišnicah ne bodo postale praksa tudi zaradi slabih rešitev v predlaganem zakonu. V poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije opozarjamo, da še vedno ni celovito in natančno zapisana organiziranost izvajanja področja preskrbe s krvjo. Več pozornosti bi bilo treba posvetiti informiranju in ugodnostim na področju olajšav pri zavarovanju oziroma dostopa do zdravstvenih storitev in urediti bazo podatkov ter informacijski sistem. Že v razpravi na matičnem delovnem telesu in na seji zbora ob prvi in drugi obravnavi predloga zakona smo izpostavili ključna vprašanja, za katera lahko rečemo, da se nam še vedno zdijo nedomišljena v celoti. Menimo namreč, da bi bilo treba ohraniti že obstoječe pogoje in tradicijo ter na ta način urediti status tako za krvodajalce kot za organizatorje, ki bi sledili ciljem prostovoljnega, anonimnega in brezplačnega krvodajalstva. Država bi morala z ustreznimi aktivnimi mehanizmi poskrbeti, da se bo krepila zavest posameznika o pomenu krvodajalstva, ker menimo, da bi krvodajalstvo moralo postati del družbene zavesti, hkrati pa bi nosilci dobili ustrezno družbeno veljavo. Kljub dejstvu, da bo zakon danes najverjetneje sprejet, pa ostaja še vrsta odprtih vprašanj, med drugim: Kakšna bo torej celotna mreža transfuziološke dejavnosti v Sloveniji? Kakšna je vizija ministrstva za zdravje o celotni mreži? Kako bodo delovali sedanji izvajalci dejavnosti odvzema in testiranja krvi in kaj bodo za obstoječe zmogljivosti pomenile spremembe pričujočega zakona? Zaradi neustreznega finančnega vrednotenja programa reorganizacije transfuzijske službe je namreč prišlo pri reorganizaciji transfuzijske službe do zastoja. Zato bi bila jasna strategija ministrstva in odgovori na odprta vprašanja nujno potrebni. Vprašljive se nam zdijo tudi finančne posledice zakona. Zakon namreč uveljavlja reorganizacijo, pri čemer pa ne vemo, ali gre pri vsem tem samo za povečano birokratizacijo, ko lahko sledimo ostalim zakonskim predlogom na področju zdravstva. Ker ne najdemo odgovora, kakšne bodo nove cene zahtevnejših postopkov, ni znana metodologija za določanje cene krvi in krvnih pripravkov, ni znano število transfuzijskih zavodov in še bi lahko naštevali. S potrditvijo predlaganega zakona tako predlagatelj prevzema vso odgovornost, da bodo tudi v bodoče zagotovljeni vsi pogoji za samozadostno preskrbljenost s krvjo in nemoteno delovanje zdravstvenega sistema. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bojan Kontič v imenu poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite, prosim.
Predsednik, spoštovani gospod minister, sodelavci, kolegice in kolegi. V poslanski skupini Socialnih demokratov smo še vedno prepričani, da sistema, ki zelo uspešno funkcionira, ni potrebno spreminjati. In takšen sistem je zanesljivo slovensko krvodajalstvo. Za drugo obravnavo na seji matičnega delovnega telesa smo vložili 4 amandmaje, pa so bili žal zavrnjeni. Poslovniška določila so nam omogočila za drugo obravnavo na državnem zboru vložitev dveh amandmajev. Z enim od njih smo želeli opredeliti izraz "0nacionalni organizator krvodajalstva". Kljub temu da je v tem členu pojasnjen pomen posameznih izrazov, kot so: bolnišnična krvna banka, bolnišnični transfuzijski odbor, dobra klinična praksa, hud neželen dogodek, huda neželena reakcija, zdravstveni pregled, krvodajalec, krvni prispevek, razdeljevanje, odklonitev in tako dalje, skupaj 27 pojmov, za večino v tem državnem zboru ni bil sprejemljiv predlog, da v tem členu pojasnimo tudi izraz "nacionalni organizator krvodajalstva". Zakaj, se sprašujemo. Zato, ker bi napisali, da je nacionalni organizator krvodajalstva Rdeči križ Slovenije. Nacionalni organizator krvodajalstva, ki je pooblaščen za organiziranje krvodajalskih akcij na celotnem teritoriju Republike Slovenije ter hkrati. Daje soglasja ostalim izvajalcem krvodajalskih akcij ter koordinira delo med njimi, daje torej soglasje. Verjetno je ta besedica bila tista ključna, ki je bila moteča v tem amandmaju. Rdeči križ Slovenije že več kot 50 let skrbi za ohranjanje načela samozadostnosti v preskrbi s krvjo in s krvnimi pripravki. Da lahko zdravstveni sistem nemoteno izvaja operativno dejavnost, potrebujemo kar 400 krvodajalk oziroma krvodajalcev dnevno oziroma 100 tisoč krvodajalcev letno. In kar je zelo pomembno, v Sloveniji je krvodajalstvo preraslo v pravo solidarnostno gibanje, ki temelji na največjih in najpomembnejših metodah. 56 območnih združenj in skoraj tisoč krajevnih organizacij organizira te krvodajalske akcije, skupaj 317 krvodajalskih terenskih akcij. Tudi v prihodnje si Rdeči križ Slovenije želi motivirati in s tem širiti krvodajalstvo pri nas. Ustvariti želijo pogoje, ki bodo omogočili zdravim, ozaveščenim, polnoletnim posameznikom odhod na krvodajalske akcije. Seveda se pri tem zavedajo ali pa zavedamo, da je še kako pomembno, da država s predpisi zagotovi določene ugodnosti za krvodajalce. A to je že stvar oziroma materija drugih zakonov. Tudi znotraj izvršnega odbora Rdečega križa Slovenije so zaskrbljeni nad novim zakonom, torej tem, ki ga bomo danes verjetno v državnem zboru sprejeli. Na seji izvršnega odbora 5. septembra 2006 so pojasnili to svojo zaskrbljenost in nas z dopisom nanjo tudi opozorili. Torej vse le ni tako, kot predlaga oziroma kot trdi predlagatelj. Člani izvršnega odbora soglasno izražajo globoko zaskrbljenost, zaradi nedorečenosti tistega dela zakona, ki govori o organizatorju krvodajalskih akcij. Pojem nacionalni organizator krvodajalskih akcij je nedorečen in ne daje Rdečemu križu Slovenije jasnega mandata za opravljanje javnega pooblastila, ki ga ima v skladu z zakonom o Rdečem križu Slovenije in ki ga opravlja v dobro vseh slovenskih bolnikov 53 let. Predvsem pa na osnovi takega besedila ne bo možno opredeliti odgovornosti za morebitno pomanjkanje krvi, nas opozarjajo predstavniki Rdečega križa v dopisu. Skrbi jih, da bo sprememba vnesla hudo motnjo v redno in zadostno organiziranje in motiviranje stalnih krvodajalcev in navsezadnje povzročila težave pri preskrbi bolnikov s pravočasno in prepotrebno krvjo ali njenimi pripravki. Opozorila so, zaskrbljenost je prisotna. In to zaskrbljenost z Rdečim križem v poslanski skupini Socialnih demokratov upoštevamo. Ko se odločamo o tem, ali podpreti ta zakon ali ne, bi lahko po zagotovilih predlagatelja in seveda poslancev koalicije dejali, da je vsaka bojazen odveč in da se zakon lahko podpre. Seveda pa je previdnost tukaj še kako potrebna. V poslanski skupini Socialnih demokratov, kot sem dejal ne podpiramo posege v sisteme, ki funkcionirajo in ki že nekaj let in nekaj desetletij uspešno delujejo. Pri tem, kot sem dejal, bi lahko celo na podlagi predlagateljev podprli ta zakon, ampak ker, kot sem dejal, delimo zaskrbljenost s predstavniki Rdečega križa, tega zakona ne moremo podpreti.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava o predlogu zakona v celoti. Besedo ima gospod Jakob Presečnik. Se odpovedujete. Besedo ima gospa mag. Majda Potrata. Izvolite, prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani! Že v okviru dosedanjih razprav sem utemeljevala svoj odnos do predloga zakona s stališči, ki rastejo iz spoznanja, da je Rdeči križ Slovenije doslej vzorno organiziral krvodajalske akcije. V spremenjenih okoliščinah je sicer mogoče res pristajati na to, da se je treba prilagajati zakonodaji, ki vlada v Evropski uniji. Ampak prav tisti signali, ki iz Evropske unije prihajajo in ki s svojimi učinki vplivajo tudi na odnos do krvodajalstva v Sloveniji, me navajajo k previdnosti. Zato menim, da ustaljenega načina organiziranja krvodajalskih akcij ne kaže spreminjati, če ni nobenega trdnega zagotovila, da bi večje število organizatorjev krvodajalskih akcij imelo tudi zagotovilo v bistvenem povečanju števila krvodajalcev in v boljši samozadostni oskrbi s krvjo. Govorim o tem, da tisti, ki živimo v večji bližini Avstrije, poznamo tudi drugačen odnos do krvodajalstva in do krvnih pripravkov, ki so zvezani tudi s stimulacijo, ki se ji sicer ne reče direktno plačilo za krvodajalstvo, je pa vendarle stimulirano z denarjem in potem takem vsaj v tem območju konkurenčno dosedanjemu zbiranju krvi. Mislim, da občasne, bom rekla, gasilske akcije, ko se posamezne izpostavljene skupine občank in občanov pojavljamo kot potencialni krvodajalci enkrat v življenju zato, da bi vplivali na ljudi, ne morejo nadomestiti izpada rednih krvodajalcev. Kar nekajkrat sem se že na transfuzijski postaji srečala z ljudmi, ki so bili poklicani kot redni krvodajalci, ker tisti čas ni bilo dovolj krvi ustrezne krvne skupine in so jih pozvali naj pridejo, pri tem pa ti tako kot novi krvodajalci poudarjajo, da nemožnost dobiti prost dan ali težave pri uveljavljanju te pravice število krvodajalcev zmanjšujejo. Mislim, da bi morali vztrajati pri tem, da je med 27 pojmi pojasnjen tudi pojem nacionalni organizator krvodajalstva, ker vztrajanje pri tem, da to ni zapisano, ravno kaže, kam pes taco moli. Sama tega predloga zakona ne morem podpreti, sem pač previdne narave in s preveč ljudmi, ki so bili vpeti do sedaj v krvodajalstvo, sem govorila, ki so me opozarjali na nevarnosti, ki našemu krvodajalstvu pretijo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bojan Kontič. Se odpovedujete. S tem je seznam vseh prijavljenih za razpravo izčrpan. Prav tako se vlada odpoveduje besedi. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki so to želeli, so dobili besedo. Ker določen čas za razpravo še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena poslovnika še kdo razpravljati. Prosim za prijavo. Hvala lepa. Ugotavljam, da se je prijavil k besedi samo gospod Jožef Školč. Gospod Školč ima besedo. Ker smo tako pridni, ne bi prekinil seje za pet ali deset minut, da bi počakali gospoda Školča, vendar bom s sejo nadaljeval, upam, da zadnjič s tem. Ugotavljam, da se k razpravi ni prijavil nihče, zato zaključujem razpravo o predlogu zakona v celoti. Glasovanje o zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, to je ob 17.25. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob napovedani uri. Hvala.
Nadaljujemo sejo državnega zbora in prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda - to je na vprašanja poslank in poslancev. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje glasovalne naprave. Bi lepo prosil, če bi se umirili. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje glasovalne naprave. Obenem bi vam pa v kratkem rad obrazložil samo način glasovanja po tem novem načinu, kot smo se domenili, kar je veljalo za debato o amandmajih. Velja pa to sedaj tudi za obrazložitev glasu, in sicer v imenu poslanske skupine ali v svojem lastnem imenu. Prosim vas, pri vsaki točki, kjer bomo odločali, bomo najprej, če bo obrazložitev, bo najprej obrazložitev glasu poslanske skupine, nato šele obrazložitev glasu vsakega posameznika. Ker bomo ravno tako uporabljali ekran za razvrstitev poslancev, ki bi radi obrazložili svoj glas v imenu poslanske skupine ali v svojem imenu, prosim, da pri tem pazite, kajti ponavljanja ne bo. Kdor se je prijavil recimo za obrazložitev kot v imenu poslanske skupine, potem ni mogoče, da še enkrat to drugače obrazložim. Prvi krog je samo v imenu poslanske skupine. Drugi krog ni mogoče več v imenu poslanske skupine. To je jasno. Jaz mislim, da če bomo pazili in če boste sodelovali, da bomo takoj se v to vpeljali. Domenili smo se, da predsedujoči pred vsakim glasovanjem pogleda po dvorani tako kot doslej in če ugotovi, da bi nekdo rad obrazložil glas v imenu poslanske skupine ali v svojem, takrat šele vključi napravo za prijavljanje. Drugače se gre na glasovanje naprej. V skladu s predlogom poslanca dr. Mateja Lahovnika bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru predsednika vlade Republike Slovenije gospoda Janeza Janše na poslansko vprašanje dr. Mateja Lahovnika glede uresničevanja plačne politike v gospodarstvu in negospodarstvu. Prosim za prijavo v imenu poslanskih skupin. Od poslanskih so se prijavili 3 poslanci. Prvi ima v imenu poslanske skupine besedo gospod Sašo Peče. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, spoštovani prisotni. Poslanci Slovenske nacionalne stranke bomo predlog podprli. Dejstvo je, da je to včeraj tokom odgovora na poslansko vprašanje kolega Lahovnika prišlo do drugačnega odgovora na isto vprašanje. Hočem pa povedati, da smo identično vprašanje zastavili tudi v pisni obliki poslanci Nacionalne stranke pred dobrim mesecem. V svojem odgovoru je vlada Republike Slovenije zatrdila, da se plače ali pa, širše gledano kot plače, različna nadomestila in sejnine niso nikjer povečale v tistih podjetjih v katerih ima država takšen ali drugačen kontrolni ali samo večinski ali pa manjšinski delež, da do tovrstnih anomalij, kot jih je včeraj navedel kolega Lahovnik, ne prihaja. Iz tega naslova predvsem zaradi skrbi za kredibilnost vlade Republike Slovenije, ki v mesecu dni tako zelo spremeni svoj odgovor bi si želeli, da se o tem pogovorimo na naslednji seji državnega zbora. Istočasno oziroma bolje rečeno kot drug argument pa v Nacionalni stranki navajamo to, da nas skrbi pohotnost posameznih vladnih predstavnikov, ki so se v zadnjem obdobju, vsaj po informacijah iz včerajšnjega dne sodeč, razbohotili v okviru naše države. Ocenjujemo, da je smiselno, da tovrstno debato sprožimo v državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Matej Lahovnik. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani. Verjamem, da boste koalicijski poslanci podprli možnost razprave o odgovoru predsednika vlade predvsem zato, ker bo na ta način imel možnost odgovoriti na vprašanja, na katera včeraj sploh ni želel odgovoriti. To utemeljujem z naslednjim dejstvom. Prvič. Jasno je, da v Luki Koper so se sejnine povečale za več kot štirikrat, iz 8 na preko 30 milijonov tolarjev. Jasno je, da je predsednik nadzornega sveta Luke Koper državni sekretar v vladi gospoda Janeza Janše, jasno je, da je zavarovalnica Triglav državna zavarovalnica, jasno je, da ima predsednik nadzornega sveta te iste državne zavarovalnice 580 tisoč tolarjev pavšala samo na mesec, plus še dobi 156 tisoč tolarjev sejnine za vsako sejo, čeprav v tej zavarovalnici sploh ni zaposlen, in jasno je, da se tudi v ostalih podjetjih dogaja podobno, če naštejem samo primer Intereurope, zato predlagam, da se opravi razprava o neodgovoru predsednika vlade na moje vprašanje, kar utemeljujem z naslednjimi štirimi razlogi. Prvič. Vlada je v zadnjih dveh letih v celo vrsto nadzornih svetov in uprav skadrirala po političnih kriterijih svoje politične predstavnike, predvsem SDS. Drugič. Nato je poslala te nadzornike na šolanje, ker niso imeli ustreznih znanj, na stroške davkoplačevalcev, ne na njihove lastne stroške. Tretjič. V naslednji fazi je povišala nagrade tem nadzornikom za tudi do štirikrat, tako da nekateri državni sekretarji, ki sedijo v treh nadzornih svetih, lahko zaslužijo še dodatno poleg državne plače še eno mesečno plačo, poleg tega spadajo med najbolje plačane državljane v tej državi. In četrtič. Z davčno reformo so jih dodatno razbremenili, kot sem pokazal na primeru predsednika uprave Petrola, ki bo lahko imel verjetno do 90 milijonov tolarjev letne plače, njemu bo država podarila dodatno na leto 5,2 milijona tolarjev, kar je eden zelo soliden avtomobil. Predsednik vlade ni odgovoril. Govoril je o tem, da država nima vpliva v teh podjetjih, kar je smešno, če vemo, da je zavarovalnica Triglav v državni lasti, če vemo, da je na čelu nadzornega sveta Luke Koper državni sekretar v njegovi vladi. Dejal je, da to niso plače, da to ni plačna politika. Ali veste, če nek državni sekretar v vladi gospoda Janše zraven zasluži še na leto 10 ali 15 milijonov tolarjev, mislim, da je pa res sprenevedanje, če predsednik vlade tukaj govori, češ, to pa ni plača. Je nagrada, so prejemki in prosim, da o tem opravimo razpravo, da se gospodu predsedniku vlade to tudi omogoči, da bo končno korektno odgovoril, ker včeraj ni želel, ni mogel odgovoriti. Zato naj ima to možnost, zato prosim, da podprete ta predlog. Hvala.
Besedo ima gospod Zvonko Černač.
Hvala lepa. Jaz dopuščam možnost, da je bil kolega Lahovnik včeraj zaveden s podatki, čeprav v to dvomim, prej bi rekel, da jih je zlonamerno navajal. Je pa zelo nehigienično in nekorektno, da se predsedniku vlade postavi eno poslansko vprašanje oziroma se napove vprašanje o plačni politiki, ki zadeva nekaj popolnoma drugega, kar je bilo potem na seji javno izpostavljeno. In na to ni bilo mogoče odgovoriti. Jaz sem tudi trdno prepričan, da poslanci LDS ne bodo pritisnili na tipko "za" v tem primeru, ker so sami večkrat povedali, da se ta država ni začela 3. decembra 2004, ampak bistveno prej. In če bomo začeli brskati po plačah nadzornikov in po vsem ostalem, kar se je dogajalo v obdobju pod vašo vladavino, bomo prišli do zelo, zelo zanimivih ugotovitev, ki mislim, da ni potrebno, da jih v tem mandatu ponovno obelodanimo. Država se res ni začela 3.12.2004. Vi sami veste, kaj in na kakšen način ste počeli v teh podjetjih, kjer je imela država tak ali drugačen vpliv. Naj omenim samo casino Portorož, kjer so imeli prejšnji nadzorniki na čelu z gospo Kanduttijevo sicer iste sejnine, kot jih imajo sedaj, vendar bistveno višje nagrade, pa še vrsto raznih potovanj, kjer so si študijsko ogledali igralnice širom po svetu. Naj omenim Emono Obalo, kjer ste preko lobista, ki je potem postal vaš izvršilni direktor ne preko sejnin nadzornih svetov, ampak preko nekih pogodb o svetovanju izčrpali zneske v višini preko treh milijonov na mesec in dosegli z aneksom znesek 250.000 DEM, da bi Emona Obala malo dlje obdržala te duty free-je na posameznih točkah. To so vprašanja, ki sicer zadevajo preteklost, ampak so povezana tudi s sedanjostjo. V vseh podjetjih, ki ste jih omenjali, so lahko preverljivi zneski, ki jih prejemajo nadzorniki, predsedniki in člani uprav. V večini podjetij so se razmere že uredile, razmere, ki ste jih zapustili vi. Vendar pa vlada nima neposrednega vpliva na določanje nagrad oziroma sejnin, pač pa je to stvar skupščin podjetij. Kjer je v manjšinski lasti določenih izplačil, v kolikor je taka volja večine, tudi ne more preprečiti. Vendar v vseh primerih, ki so bili omenjeni, ne gre za zneske, kot so bili omenjeni, pač pa za zneske, ki so primerljivi s prejšnjimi obdobji in ne gre za zneske, ki govorijo o 80 in več milijonih, kot je to populistično navajal gospod Lahovnik, za katerega je ta isti gospod, o katerem sem prej govoril v Financah pred leti - tukaj imam člane - dejal, ko je rekel, da je pogoj za biti minister LDS-a, da poznaš tri črke, L plus D plus S takrat je rekel ta gospod, da za vas je pa pogoj samo eden S z dvema navpičnima črtama. Hvala lepa.
Hvala lepa. To je bila zadnja obrazložitev glasu v poslanskih skupin, čeprav je bila ta obrazložitev precej polemična in ni bila prava obrazložitev glasu. S tem smo končali obrazložitve poslanskih skupin. Nadaljujemo s prijavljanjem posameznikov. Prijavljenih je osem. Izvolite, prosim. Gospod Cvikl, proceduralno, prosim.
Gospod predsedujoči, jaz bi resno prosil, da bi strokovne službe pojasnile algoritem prijavljanja, tudi če se prijaviš v zadnji sekundi. Tako. Ali lahko?
Dobro je. Hvala lepa, vam bom odgovoril. Na kolegiju.
Ali lahko pojasnim tri minute za [[...]]
Saj samo to bi rad povedal prej, predno nadaljujemo. Na kolegiju predsednika državnega zbora je bilo z vodji poslanskih skupin dogovorjeno kako, na kakšen način bomo glasovali. In točno tudi pojasnjeno, kako bodo izgledale te liste in kako se razvršča, da računalnik sam pravzaprav razvršča po nekem redu. Pač tako je bilo sprejeto. Nobeden se ni temu upiral, da ne bi to sprejeli. To je bilo na sestanku kolegija predsednika državnega zbora. Prosim, gospod Cvikl, dovolite, da nadaljujemo.
Poglejte, predsedujoči. Lahko pogledajo računalničarji današnji izpisek. Ne glede na to kdaj se prijavimo poslanci Liberalne demokracije, vsaj moja malenkost, ali se prijavim na začetku desetih sekund ali na koncu, pri deveti sekundi kar sem naredil. Sedaj se pojavi ime na začetku. Jaz umikam svojo prijavo in se bom prijavil v naslednjem krogu.
Hvala lepa. Prvi je na vrsti za obrazložitev glasu gospod Matej Lahovnik. Prosim. Prosim, proceduralno, gospod Jerovšek.
Hvala lepa. Gospod podpredsednik, prosim, da strokovne službe gospodu Cviklu pojasnijo, da je anarhist, ki zlorablja poslovnik državnega zbora. Hvala lepa.
Gospod Lahovnik, imate besedo, prosim. In prosim, da se ravnate po tem, kot smo se domenili na kolegiju, ter po tem, kakršna je lista na ekranu oziroma kakršno vidite. Izvolite, prosim.
Spoštovani! V svojem osebnem imenu predlagam razpravo o odgovoru predsednika vlade. Še enkrat, govoril sem o podjetjih, v katerih ima država odločilen vpliv. Vse ostalo je sprenevedanje. Reči, da v zavarovalnici Triglav država, Republika Slovenija, nima vpliva, je seveda smešno, ker je v večinski lasti državnih ali paradržavnih institucij. Govoril sem tudi o primeru Telekoma, kjer ima direktor preko 40 milijonov tolarjev plače na letni ravni. Govoril sem tudi o nekaterih drugih primerih, kot je Luka Koper, za katero lahko rečete karkoli, ampak na čelu nadzornega sveta je državni sekretar, viden političen funkcionar te vlade. In empirično dejstvo je - spoštovane poslanke in poslanci - da so se nagrade nadzornikom v tem mandatu, mandatu vlade gospoda Janeza Janše, povečale za skoraj do štirikrat. Če so bile še pred mandatom gospoda Janše v Luki Koper okoli 8 milijonov tolarjev, sedaj znašajo preko 30 milijonov tolarjev. To so dejstva, to so številke. Vse ostalo je, veste, veliko politične demagogije. In dejstvo je, ko odpiramo dodatna podjetja, kar je dobro, recimo, Casino Portorož. Sem tega zelo vesel, ker je podpredsednica nadzornega sveta gospa Benedetti, šefica državnega protokola, članica SDS. V tej službi so zaposleni njen mož, stric. Direktor je pa, recimo, gospod Mohorčič, tudi viden predstavnik SDS. S tega vidika mislim, da bo razprava zelo zanimiva. In se res zahvaljujem tistim, ki ste me spomnili na Casino Portorož. Če je kje sporno tudi z vidika konflikta interesov, je tam. Kako lahko podpredsednica nadzornega sveta, gospa Benedetti, šefica državnega protokola, članica SDS, nadzoruje svoje družinske sorodnike, vse, domnevam seveda, simpatizerje SDS!
Besedo ima gospod Jožef Školč. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Dva preprosta razloga sta za to, da bom to razpravo podprl. Eno je, da se mi gospod predsednik vlade, tako kot gospodu Cukjatiju, globoko smili, ker pač v minutah, ki so mu znotraj instituta poslanskih vprašanj odmerjene, ne more odgovoriti na vsa ta vprašanja. Menim, da mu boste omogočili, da le-te stvari pojasni. Drugo, se mi zdi vredno povedati, da če vzamemo 3.12. za nek pomemben mejnik, ki spreminja vse navade v tej državi, kot je bilo citirano, da je zagotovo, da se s 3.12. ni vse začelo. Enako gotovo pa je, da se s 3.12. tudi ni končala doba, ko se je lahko koga v vladi vprašalo, kaj počne. Kolegi iz SDS bi si namreč želeli, da je 3.12. tisti srečen dan, ki oznanja konec zgodovine, ko je vse v redu in vse lepo in prav in ni mogoče nikogar več o ničemer spraševati. 3.12. je tako, kot vi pravite, zagotovo nov korak v razcvetu demokracije na Slovenskem. In znotraj tega se mi zdi, da je razprava tista, ki daje krono temu vašemu vrtnarjenju v Sloveniji.
Besedo ima gospod dr. Pavel Gantar.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Jaz bom seveda z veseljem podprl predlog kolege Lahovnika, da se sproži razprava o tem poslanskem vprašanju in odgovoru predsednika vlade nanj. Veseli me, ker verjamem, da bo to ena izmed točk, ki bo skupaj izglasovana, tako s strani LDS in drugih, predvsem pa s strani SDS, ker sem prepričan, da so prav oni, kot kaže, najbolj zainteresirani, da dajo prave odgovore in da predvsem razčistijo določene stvari. Medtem, ko bodo kolegi o tej točki, ki bo izglasovana, razčiščevali lanski sneg, bomo mi pogledali, kaj vse vam je nametlo v teh dveh letih in na kakšno podlago. In ta podlaga, gospodje in gospe, ni dobra. Matej je že omenil nekatera podjetja, Pošta Slovenije 100% državna last. Poglejte, te honorarje pred letom 2004 in poglejte jih danes. 100% državna last, Telekom Slovenije. Ne govorim o podjetjih, kjer ima država manjšinsko premoženje ali pa delež, temveč o podjetjih, kjer ima odločujoči in prevladujoči vpliv. Jaz mislim, da je prav, da imamo to razpravo, ker se mi zdi, da se nam dogaja zadnje čase nek miselni fenomen, ki je zelo zanimiv. Namreč, v čem je to - preprosto so začeli na neki točki verjeti vsemu temu, kar ste LDS-u tudi očitali. Skratka, to so najprej očitali kot očitek. Zdaj ste začeli temu tudi verjeti in ker verjamete, ste začeli tudi delati, tako kot LDS v bistvu nikoli ni delala, če ste prav razumeli. Ujetniki ste lastne iluzije. In ta iluzija se bo pokazala in razkrila, ko bomo to točko obravnavali. Verjamem, da jo bomo vsi skupaj sprejeli. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Boštjan Zagorac. Prosim.
Hvala za besedo. Seveda je algoritem tako nanesel, da bomo vsi, ki zdaj govorimo, podprli predlog kolege Lahovnika, potem pa pridete tisti, ki ga ne boste, verjetno. Sam ga bom podprl, zaradi tega, ker mislim, da je po dveh letih in nekaj mesecih ali pa skoraj dveh letih čas, da se predsedniku vlade, pa čeprav tik pred lokalnimi volitvami omogoči, da pokaže vse svoje znanje, ki ga premore in se mu enkrat končno dovoli razprava v tem državnem zboru. Verjamem, da mu boste tudi njegovi poslanci to omogočili. Nekdo je dejal, da je nekaj nekorektno. Nekorektno je to, da se 2 leti odgovarja na poslanska vprašanja z vprašanji in nekorektno je to, da se nekdo po dveh letih svoje vladavine še kar izgovarja na neko preteklost prejšnje vlade. Če v dveh letih ni bilo mogoče nekaj spremeniti, potem je nekaj hudo narobe s to vlado in s to vladajočo koalicijo. Hvala.
Gospod Jože Tanko, prosim.
Hvala lepa za besedo. Sam tega predloga ne bom podprl iz nekaj razlogov. Najprej, imenovanje nadzornikov poteka na isti način, na osnovi istih pravnih podlag, ki ste jih dvanajstkrat sestavljali skupaj. V tem primeru gre za napako v viziji, kajti če bi se to zgodilo in če bi vi nadaljevali vlado, potem bi bilo to v redu. Ker pa se vaša vizija ni izšla, je zdaj to problem. Druga stvar kar je, menjave, ki se dogajajo, so prinesle neke pozitivne rezultate. Ne nazadnje raste borzni indeks, imamo veliko gospodarsko rast, dobili smo evro in tako naprej. Skratka, te zadeve so pozitivne. Kar zadeva očitek o političnem kadrovanju, pa pravzaprav mislim, da ta teza ne drži, kajti moj kolega na skrajnem drugem robu je prvi, ki je javno priznal, da je pravično kadroval v največji slovenski firmi Mercator. Ta gospod je sedaj neodvisen kandidat, ki je politično kadroval za župana Ljubljane in na njegovi lestvi je cel paket LDS-jev svetnikov in seveda nekdanjih poslancev, vsi neodvisni. In ne govoriti potem o nekih politikah, pa o zlorabah nekih zadev. In mislim, da je zelo prav, da tudi ločite v svojih razpravah med tem, kar so obveznosti in pristojnosti vlade in med tistim, kar to izvajajo drugi organi, bodisi skupščine, bodisi nadzorni organ in nadzorni svet in tako naprej. Jaz mislim, da ni v interesu ne državljanov, ne države, da se mešajo in da se dela iz tega nek golaž samo zato, da se dela nek spektakel. Gospod Lahovnik zelo dobro pozna te zadeve. Iz neke podobne materije je celo doktoriral. Mislim, da je zelo neresno, da na tak način, kot je podal to materijo v zvezi s kadrovanji, v zvezi določanjem nagrad in ostalih stvari, to zadevo zlorablja. In ne nazadnje najlepši primer vašega kadrovanja je pa predsednik nadzornega sveta stanovanjskega sklada gospod Kopač, kjer se ne gre za provizije, ne gre za nagrade, ampak gre za zlorabe, ki so se v tem mandatu naredile in to v milijardnem znesku.
Besedo ima gospod zvonko Černač.
Gospod Lahovnik, kolega Lahovnik je včeraj tako začel svoje vprašanje: "Spoštovani gospod predsednik vlade, zanima me, kako poteka uresničevanje plačne politike v zadnjih dveh letih?" To je bil uvod njegovega poslanskega vprašanja in edino ta stavek v celem izvajanju je bil korekten in tako kot veleva poslovnik. Vse ostalo je bila, kar stalno poslušamo, zloraba poslovnika in pravil obnašanja v tem državnem zboru. Potem so se začela natolcevanja, namigovanja, številke, ki ne držijo, in tako naprej. Vendar tudi jaz se mu zahvaljujem, da je omenil podjetje Intereuropa. Petčlanska je bila prej uprava. Zdaj je tričlanska. Plačo imajo isto kot prej, zdaj si pa izračunajte, koliko prišparajo v tem podjetju. Gremo naprej Casino je bil omenjen, Casino Portorož. Prej so imeli predsednik uprave in član Bevce - Bizjak, ne vem če sta bila ta dva kaj v žlahti z SDS-jem ali pa s katerimkoli od njihovih članov, tudi s Kandutijevo bi rekel, da ne. Mislim, da je nekje v vrstah vaše stranke dolgo časa sedela. 4 milijone bruto. Sedaj ima predsednik uprave polovico nižjo plačo, 2 milijona bruto. Ta dejstva so preverljiva. Vendar, gospe in gospodje, o tem nima kaj teči debata v tem državnem zboru. Mi se lahko pogovarjamo o makroekonomskih učinkih, o tem ali se v teh podjetjih dobro gospodari ali ne, ali so prihranili sredstva, ki so jih bili navajeni dolga leta metati z veliko roko skozi okno za razna sponzorstva itd., ali so zmanjšali številne individualne pogodbe, ki so bile še zraven "naštepane" poleg teh redkih članov in predsednikov uprav. Če ste že omenili Petrol, veste sami, da se je tam zgodila racionalizacija, ki ima neposredne finančne učinke tudi na poslovanje podjetja. Podobno se dogaja na Triglavu in tudi drugje. O tem lahko govorimo, vendar se bojim, da ne bomo imeli pravega sogovornika v tem državnem zboru v tem mandatu. Bo treba verjetno počakati na drugačno sestavo, da se bomo lahko kompetentno o tem pogovarjali pa, da bodo šle lokalne volitve mimo. Tako da, žal mi je. Mislim, da je bila tema izbrana napačno ob napačnem času. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Bojan Kontič. Prosim.
Hvala lepa. Tudi sam se strinjam, da večkrat nimamo kvalitetnih sogovornikov predvsem s strani vlade, ko prihajajo odgovarjati na poslanska vprašanja. Tu se strinjam tudi s koalicijskim poslancem. Podatke, ki sem jih včeraj slišal od kolega Lahovnika, so vsekakor zaskrbljujoči, še bolj zaskrbljujoči je odgovor predsednika vlade. Že v prvem delu je odgovarjal takole. Torej, prvič v vseh tržnih gospodarstvih in Slovenija je tržno gospodarstvo, člani uprav podjetij in še posebej velikih zaslužijo več kot delavci, ki delajo za tekočim trakom. Če komu ni všeč ta sistem, si lahko pogleda kakšnega drugega, lahko pogleda tudi v zgodovino. Takšen sistem smo imeli tudi pri nas in nas ni daleč pripeljal. Govoril je v razpravi iz leta 1976, verjetno jo dobro pozna, je pri njih takrat sodeloval. Nič ne bi bilo narobe, če so te razlike, ampak pri nas so te razlike vedno večje. Pri nas so v preteklih letih nekaterih nesramno obogateli in še vedno nesramno bogatijo. Nekateri in teh je mnogo več, pa so končali na zavodu za zaposlovanje ali pa še tam ne z novo zakonodajo jih tudi z evidence brezposelnih črtamo in jih pošiljamo z zavoda za zaposlovanje na zavod za socialno varstvo. Še bolj me je k odločitvi, da podprem predlog za razpravo, dejansko vzpodbudil tudi zopet koalicijski poslanec, ki pravi: "Veste, saj vi ste prej ravno tako delovali kot mi delujejo sedaj." Me prav zanima. Gospod podpredsednik, prosim če umirite gospoda Ruparja. Sicer, njega je težko umiriti, ampak vseeno prosim. Predvsem to, da vidimo, kaj se je dogajalo v preteklosti in kaj se dogaja danes, me vodi k temu, da podprem ta predlog za razpravo o odgovoru predsednika vlade. Hvala.
Hvala lepa. Seznam vseh prijavljenih je izčrpan. Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Prijava teče. Besedo ima gospod Dimitrij Kovačič. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Sam brez težav sprejemam dejstvo, da sem bil prvi na seznamu. Ne bom podprl predloga gospoda poslanca Lahovnika, kajti jaz sem odgovor, ki je bil zastavljen v poslanskem vprašanju s strani predsednika vlade, dobil. Sedaj, če je kolega poslanec sedel takrat na ušesih in ni poslušal, kakšen odgovor se podaja, potem je to njegov problem. Mislim, da to ni problem celotnega državnega zbora. Res pa je, da je poslanec, ki je postavil vprašanje, zlorabil poslovnik in je vprašal ustno nekaj, kar ni postavil kot poslansko vprašanje v pisani obliki predhodno, kar je stvar poslovniških določil. Normalno je, da o konkretnih podatkih, za katere je poslanec prosil, v tistem trenutku predsednik vlade ni mogel konkretnih številk navajati. Ampak, ne vidim nobenega problema v tem, da se ti konkretni podatki, ki niso dejansko takšni, kot so bili v vprašanju zastavljeni, tudi javno objavijo. Verjamem, da bodo tisti, na katere so se zadeve nanašale, to tudi storili. Ne vem pa, kaj bi o tem razpravljal državni zbor, o podatkih. Pač, če gre za to, kakšni so podatki, ali so takšni ali drugačni, je najbolje, da se te podatke pokaže in se vidijo. Kaj hočemo o tem razpravljati? Treba jih je enostavno pokazati. Verjamem, da se bo to zgodilo. Zato seveda takšnega predloga, ki je popolnoma nesmiseln, ne morem podpreti.
Besedo ima gospa Cvetka Zalokar Oražem. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Rada bi vas opozorila, da je ena prvih slovenskih afer v zvezi s plačami, se zgodila dr. Arharju, ko je kot direktor Vzajemne, to je državne zavarovalnice, prišel v situacijo, da slovenski javnosti ni želel razkriti svoje plače. Zato je tudi pogorel na predsedniških volitvah in ta isti dr. Arhar je neodvisni kandidat za župana mesta Ljubljane, ki ga podpira vsa koalicijska nomenklatura, ki se je tudi zbrala včeraj in ga javno podprla. Vendar želim opozoriti na to, da volilni štab gospodu Arharju, neodvisnemu kandidatu, ki ga podpira SDS, SLS in NSi vodi dr. Stane Granda, neodvisni strokovnjak, ki vodi programski svet Radiotelevizije Slovenija in ki se je zavezal, da bo deloval nepolitično. Kje je tukaj nepolitičnost? In jaz bi želela, da bi v tej razpravi, ko govorimo o plačah, govorili tudi o kadrih, kakšni kadri zasedajo in koga postavljate na vodilne funkcije. Dravske elektrarne je prevzel v Mariboru prodajalec avtomobilov, ki nikoli ni ničesar še slišal o elektriki. Državno revizijsko komisijo vodi človek, ki še nikoli ni videl revizijskega poročila, ampak se je ukvarjal z avtomobilskimi zavarovanji. Tudi njega je kadrovala mariborska nomenklatura. Intereuropo vodi kot predsednik član SDS-a Lovšin, nadzira ga Rigel, prav tako član SDS-a. Holding Slovenskih elektrarn vodi bivši minister, član SDS-a Zagožen, nadzira ga celo minister iz vrst SDS, gospod Vizjak. Dovolj, da ta predlog podprem.
Hvala. Besedo za obrazložitev ima gospod Cvikl.
Gospod Janša je včeraj rekel v razpravi, da ga dileme, razprava, spominja na leto 1976. Res je, to kar počenjamo v času vladavine gospoda Janše je isto, kar se je počelo v 70. letih, na veliko zadolžujete državo, za 1.100 milijard je izdanih bodisi garancij bodisi neposredno prevzetih dolgov. Danes bomo v nadaljevanju za 68 milijard dva meseca pred koncem leta popravljali obseg garancij, zato da bo lahko Luka Koper skupaj s Slovenskimi železnicami naredila kaj, da nas ne bi peti koridor obšel. In v tem času, v času poletja, ste tudi izredno povečali nagrade svojim nadzornikom, Triglav, Luka Koper, Petrol. Strinjam se s tistimi, ki pravite, da bi bilo treba diskutirati o plačni politiki in o drugih makroekonomskih politikah, predvsem o politiki zadolževanja. Dobro pa bi bilo tudi se vprašati, zakaj ste vzpostavili v teh podjetjih apanažo. Nadzorniki Petrola so neposredno odgovorni, da v dobro vseh delničarjev skrbijo za to, da bo Petrol dobro delal. In verjamem, da jih je bilo treba zelo dobro plačati, da bodo podprli oblikovanje nekakšnega holdinga, ki bo vrednost Petrola odpeljal daleč proti vzhodu. No, ni slučaj, da se je o tem pogovarjal z nekim drugim predsednikom države ravno predsednik vlade. Jaz sem za to, da podprete sklep, da se pogovorimo o plačni politiki, o politiki zadolževanja, in da to naredimo prej, preden boste skozi davčno reformo vzeli sto tisočem v Sloveniji, dali pa mali skupinici 35 milijard. In ko boste danes zavračali amandma o minimalni plači, se vprašajte, s čim pravzaprav obremenjujete tiste, ki imajo najmanj, in vse to zato, da ste nekomu vzpostavili [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala. Gospod Rupar, prosim.
Hvala. Očitek je bil, da sekretarji in ne vem kdo še sedijo tudi v nadzornih in upravnih odborih, kar seveda mislim, da drži, o tem sem vas poslušal maloprej. Ampak eno čisto preprosto vprašanje, gospod poslanec. Ko boste prvi [[...]] [[Oglašanje iz ozadja.]] Saj jaz nisem nobenega omenjal [[...]] [[Smeh v dvorani.]] Ne, nisem povedal imena in priimka. Ko boste tisti, ki predavate na fakultetah, katerih šolnine in študij je tako drag, da ga marsikdo ne zmore, brezplačno ali pa sploh ne kot poslanci, ko boste sedeli tu za poslansko plačo in ne za honorarje, ki so 10, 15, 20 milijonov na leto, potem boste lahko očitali tudi kakšnemu sekretarčku, da sedi v kakšnem nadzornem in upravnem odboru. Bodite transparentni! Tudi župani, ven z župani, tako je! [[Smeh v dvorani.]] Ja, se popolnoma strinjam. Ko boste pometli pod svojim pragom, bomo začeli delati red. Najbolj transparenten v tej državi je pa prav gotovo Jankovič. On je povedal, "imam 8, 9 milijard, dobil sem jih v kratkem obdobju, imajo jih tudi sinovi, koliko imam skritih, vas pa ne briga" - najbolj transparenten. In najbolj varčen v tej državi, pripadnik LDS, bivši predsednik, gospod Drnovšek, 760 milijonov, do osmega meseca, potem je pa bos. Najbolj transparenten, najbolj varčen! Potem si pa upate očitati vladi ali komurkoli, da nima plačne politike! Pred svojim pragom pometite, od predsednika države na dol, do gospodina Jankovića. Bo vse tako, kot se [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Sok. Se odpoveduje. Gospa Uhanova tudi. Gospod Petan, izvolite.
Hvala za besedo. Torej, slišali smo marsikaj, kaj se je nametlo v teh dveh letih in na kakšno podlago, kaj se je nametlo. Prevladujoči vpliv naj bi imeli državni sekretarji, ki bajno služijo. Upam, da delajo tako, kot je bilo rečeno, da LDS ni nikoli tako delal. Se strinjam, nikoli ne delajo tako, kot je LDS. In kaj se je nametlo v teh dveh letih? Po dveh letih gospodarstvo raste s 5% letno stopnjo, že dolgo ne. Najnižja inflacija, že dolgo ne. Zdrave državne finance kljub temu, da ste trdili, da bo zaradi dviga pokojnin finančni sistem razpadel, pa ni res. Razbremenilo se je gospodarstvo, davki pa ne rastejo. V obdobju SDS sekretarjev smo edini dosegli pogoj za evro in imeli finančnega ministra leta. Poleg tega, v Sloveniji raste rodnost, samomorilnost pada, javni dolg je padel s 3% na 1,8%, in podjetja, ki jih omenjajo, ustvarjajo večji dobiček in veliko višjo rast. Mogoče ste se spomnili na kaj [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]V začetku mandata ste trdili, da če bo desnica zmagala, bo nehalo vzhajati sonce. Pa ni. Rezultati so odlični 5% gospodarska rast. Ravno obratno, celo poskušate najti neke druge stvari. Poglejte, ali sedaj mogoče to pomeni, da če bi dodali še kakšnega državnega sekretarja za nadzornika v kakšno podjetje, da ne bi imeli samo 5%, ampak 8%. Gospodje vprašajte se tudi to, borzni indeks raste in v bistvu nam gre veliko, veliko bolje. To pomeni, da je takšen način dela dober, še bolj pa je uspešen. In da je ta desna koalicija odlična, ker rezultati Slovenije še nikoli niso bili tako dobri, kot so sedaj. To se je nametlo, gospodje v teh dveh letih. Hvala, ne bom glasoval za.
Hvala. Besedo ima gospod Pukšič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Poslovnik državnega zbora, takšen, kakršnega imamo, pač omogoča te omejitve, ki so zapisane v tem poslovniku. Tisti, ki ste bili v prejšnjem mandatu tukaj, se boste spomnili, da sem kot poslanec opozicije takrat nasprotoval takšnemu poslovniku in se mi je vedno zdelo bolje, da je poslovnik bolj odprt in da daje poslancem večje možnosti in seveda tudi predstavnikom vlade. Žal je takšen, kot je. Možnost poslancev je sedaj zelo omejena, pa vendar, lahko napišete poslansko vprašanje konkretno, eksaktno. Verjamem, da bo tudi eksaktno in konkretno odgovorjeno. Kar se pa tiče nekaterih nemožnosti, ki se bi lahko in bi se morale odviti v državnem zboru, pa bi vas samo spomnil na leto 2000, ko so poslanci takratne vladajoče koalicije preprečili, čeprav bi v skladu z zakonom o preiskovalnih komisijah morali obravnavati poročilo preiskovalne komisije in z glasovanjem in preglasovanjem poročilo preiskovalne komisije umaknili iz razprave dnevnega reda, čeprav je bila to zadnja seja. Vsekakor pa bi bilo potrebno spregovoriti mogoče nekoliko širše tudi o gospodu Jankoviću in Mercatorju, kako je lahko v tako kratkem času tako oškodoval toliko slovenskih delavk in delavcev, ki delajo v Mercatorju, sam pa seveda je enormno obogatel, sedaj pa trosi floskule in parole po Sloveniji. Jaz upam, da mu tokrat seveda ne bo nihče nasedel.
Hvala. Besedo ima gospod Gulič.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi! Sedaj smo govorili o vsem drugem. Kmalu bi pozabil pravzaprav, da moram povedati, da bom podprl predlog kolege Lahovnika predvsem zaradi tega, ker se je tudi v tej dosedanji razpravi pokazalo, da je treba vendarle marsikaj povedati. Na vse te očitke, ki smo jih slišali, pravzaprav niti ne razumem, vem pa to, da, recimo, kar se tiče Mercatorja, da je bila delnica na začetku vredna 3800 tolarjev in da, ko je Jankovič šel, je bila vredna 40 tisoč tolarjev. Ne vem, kakšno oškodovanje podjetja to, ampak očitno mu je vrednost v tem času zelo, zelo narasla. Kolikor se spomnim, Mercator tam na začetku 90-ih let je bila pač neka skupina trgovinic, ki jim je bolj pretilo, da bodo propadle, kot pa, da bodo zrasle. Najbrž gre tudi za kakšno pozitivno zaslugo pri gospodu Jankoviću. Pustimo to. Teh 15 let pač je jablana narasla in tisti, ki jo je podedoval, jo sedaj z veseljem obira. Sedaj je pa vprašanje, koliko zaslug ima za to, da je to drevo takšno, kakršno je. Gospod Janša seveda bi najbrž zelo rad odgovarjal na vsa ta vprašanja. Vidim, da ima tudi advokatov veliko, da so sicer nekaterim popustile zavore. Ampak, ravno za to, da se te zadeve izčistijo in očistijo in da tudi povemo, da se samo "nažigavamo" tukaj, bi bilo dobro, da se opravi razprava o tem vprašanju. Hvala lepa.
Hvala. Še kakšen interes? Ni. Prehajamo na glasovanje o predlogu, da se opravi razprava, čeprav smo pravzaprav razpravo že opravili, vseeno. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 46. [[Za je glasoval 28.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da predlagani sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca gospoda Bojana Kontiča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: "Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Republike Slovenije gospoda Janeza Janše na poslansko vprašanje Bojana Kontiča v zvezi s privatizacijo elektrogospodarstva." Želi kdo? Obrazložitev glasu? Prosim, prijave predstavnikov poslanskih skupin za obrazložitev glasu. Gospod Krivec, imate besedo v imenu poslanske skupine.
Hvala, predsednik, za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! V poslanski skupini SDS tudi delimo zaskrbljenost, ki je bila izražena skozi vprašanje gospoda poslanca Kontiča glede privatizacije elektrogospodarstva in razmer na našem trgu. Vendar pa je naše mnenje, da je predsednik vlade skozi odgovor na vprašanje v zadostni meri odgovoril in tudi pisni odgovor bi moral zadostovati za razjasnitev tega vprašanja, ki je bilo postavljeno. V našem razmišljanju sledimo usmeritvi, ki je bila s strani vlade postavljena, da se vlada oziroma država umika iz gospodarstva. To je tudi v primeru elektrogospodarstva potrebno. Išče se tudi strateške partnerje, kar je smiselno za okrepitev naših elektrogospodarskih družb. Tako, da v naši poslanski skupini predloga za razširjeno obravnavo ne bomo podprli. Kajti, te razprave se morajo odvijati na strokovnem nivoju. Mislim, da se v elektrogospodarstvu, tako v holdingu kot tudi v gizu elektrogospodarstva te razprave že odvijajo in bodo tudi, ko bodo rezultati znani, prišle na naše klopi. Takrat bomo o tem tudi odločali.
Hvala. Besedo ima gospod Kontič, v imenu poslanske. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. V poslanski skupini Socialnih demokratov je logično, da bomo predlagani sklep o razpravi podprli. Energetski sistem je kot prekooceanska ladja. Ko enkrat menjaš smer, jo je zelo težko potem naravnati nazaj. Reorganizacija Holdinga je napovedana. Pri tem želimo v poslanski skupini Socialnih demokratov, da sodelujejo tudi predstavniki zaposlenih, da zaživi ekonomsko-socialni odbor znotraj energetike, in da je dogovor sprejet na tem odboru, zavezujoč tako za Holding kot za lastnika, torej vlado Republike Slovenije. Tuji strateški partnerji, da ali ne v slovensko elektrogospodarstvo. Po prepričanju nekaterih strokovnjakov znotraj energetskega sistema Slovenija oziroma slovensko elektrogospodarstvo ne potrebuje strateških partnerjev za domače investicije. Morda bi ti partnerji bili dobrodošli, ko se naše elektrogospodarstvo uveljavlja na tujih trgih. Zato je tudi tukaj potreben dodaten razmislek. Veliko je odprtih vprašanj, na katere v tem trenutku ni odgovora. Tudi predsednik vlade na vsa vprašanja ni odgovoril, tudi ni mogel odgovoriti v tako kratkem času, kajti energetika, politika na energetskem področju si zasluži mnogo več, kot je možnost odgovoriti predsedniku vlade v osmih minutah. Prepričan sem, da bi nam imel predsednik vlade na tem področju povedati še kaj več. Tudi predsednik vlade je v odgovoru povedal, da če ne pride do sprememb, da bodo ogrožena delovna mesta. Mislimo, da so delovna mesta lahko ogrožena ali pa bodo ogrožena predvsem s spremembami. Energetski sistem je v preteklosti dobro deloval in deluje še danes. Mi pa delimo skrb z zaposlenimi, ki se bojijo privatizacije elektrogospodarstva, bojijo tudi zaradi delovnih mest, zaradi kvalitetnih delovnih mest. V preteklosti smo rudarska delovna mesta, ki so, recimo, v primerjavi z ostalimi, ki jih imajo danes, ko smo izvedli neke vrste prestrukturiranje, bolje plačana. Torej, dobivamo slabše plačana delovna mesta in zato je ljudi, zaposlene, strah. Mi si želimo, da bi [[Opozorilni znak za konec razprave.]] , kot sem dejal, zaposleni lahko sodelovali pri odločitvah. Predvsem pa si želimo, da danes podprete sklep o dodatni razpravi o odgovoru predsednika vlade, kajti s tem bomo omogočili kvalitetno razpravo tudi znotraj [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala. Gospod Lahovnik, prosim.
Hvala lepa. Spoštovani! Definitivno je slovensko elektrogospodarstvo pred velikimi izzivi. Dejstvo je, da lahko tudi v nacionalni vladni resoluciji najdemo izgradnjo 6. bloka, denimo, šoštanjske termoelektrarne. Zaskrbljujoče pa so nekatere napovedi ministra za gospodarstvo, ki pravi, da je za izgradnjo tega bloka nujno treba angažirati nekega tujega partnerja. Postavlja se vprašanje, v čem je smisel, da tuji partner vstopi v lastniško strukturo Holdinga Slovenskih elektrarn na ta način, da dobavi opremo termoelektrarni Šoštanj in na ta način sofinancira ta projekt. To vprašanje se postavlja prvič zato, ker ima državni Holding Slovenskih elektrarn na letni ravni okrog 60 milijonov evrov dobička in z lahkoto financira takšno investicijo, če upoštevamo celoten prosti denarni tok državnega Holdinga Slovenskih elektrarn. Drugič, ta isti Holding Slovenskih elektrarn na veliko investira v državah nekdanje Jugoslavije v izgradnjo energetskih zmogljivosti. In tretjič, zdi se mi nelogično, zakaj bi omogočili tujcem, da dvakrat zaslužijo, prvič z dobavo opreme za izgradnjo 6. bloka šoštanjske termoelektrarne in drugič, da vstopi v lastniško strukturo Holdinga Slovenskih elektrarn in na ta način pridobi pravico do rente, ki jo prinaša reka Drava, ker na ta način postane tudi posredni lastnik Dravskih elektrarn preko Holdinga Slovenskih elektrarn. To so zelo pomembna vprašanja, ne samo za razvoj slovenske energetike, pač pa za razvoj slovenskega gospodarstva. Treba je seveda odpreti vprašanje, zakaj se razbija Holding Slovenskih elektrarn. Dejstvo je, da je predsednik nadzornega sveta Holdinga Slovenskih elektrarn minister za gospodarstvo. Ta isti minister za gospodarstvo bi naj skrbel za konkurenco na trgu proizvodnje in prodaje električne energije v Sloveniji. Na eni strani je predsednik nadzornega sveta podjetja, ki ima več kot 90% lastniški delež, na drugi strani naj bi skrbel za konkurenco. In ker se je v izhodišču spravil v konfliktno vlogo, se zdaj zavzema za razbitje državnega holdinga na dve državni podjetji, kot da bo na ta način kaj več konkurence [[Opozorilni znak za konec razpreve.]] Ne bo je, ampak stroški razvoja slovenske energetike bodo bistveno višji. Zato je prav, da se o teh vprašanjih dejansko tu pogovorimo, ker predsednik vlade res ni dal nikakršnega odgovora na zastavljeno vprašanje poslanskega kolega. In sedaj imate vse poslanke in poslanci možnost, da to tudi podprete. V poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo seveda zato podprli razpravo o tem vprašanju. Hvala.
Hvala. Odpiram prijave za obrazložitev v svojem osebnem imenu. Gospod Hvauc, imate besedo.
Hvala lepa. Jaz vsekakor razumem iskrene skrbi tistih, ki jih skrbi bodočnost zaposlenih kjerkoli. Vendar pa mislim, da tu gre še za druge zadeve, in sicer na eni strani poslušamo zahteve, da se država, ne vem, politika, če hočete, tako poslušamo to, umakne iz podjetij, na drugi strani pa takoj, ko se pojavi nek model privatizacije pa je vse narobe, takrat pa skrbimo za zaposlene, za konkurenčnost, za stroške, racionalnost in tako naprej. Tako da, tu si dajmo kar naliti čistega vina. Če govorimo o Holdingu slovenskih elektrarn in v tem prvem stebru, ki bo ostal, moramo biti jasni in glasni. Termoelektrarna v Šoštanju je amortizirana, potrebna je temeljite obnove, stroški proizvodnje energije so dosti večji, kot kjerkoli drugje oziroma ne kjerkoli drugje, ampak kot recimo v Dravskih elektrarnah. Soške elektrarne, cena proizvedene energije je skoraj 30% višja kot v Dravskih elektrarnah, ki so poleg tega temeljito prenovljene in v naslednjih 30, 40 letih praktično ni potrebno nič vlagati. In če bi se odločili za privatizacijo po posameznih podjetjih, potem se vprašajmo, kakšno varnost bomo zagotovili za delavce v termoelektrarni Šoštanj ali pa mogoče v Soških elektrarnah, ki pač je nekonkurenčna in proizvaja predrago električno energijo. Zato si mislim, da je tak model, ki se predlaga tukaj, da se to združi, za zaposlene zagotovo najbolj varen in najbolj ugoden način. Hvala lepa. Pa še seveda bi lahko Holding slovenskih elektrarn z lahkoto financiral obnovo ali pa izgradnjo šestega bloka v Elektrarni Šoštanj. Seveda, samo se vprašajmo, od kod pa je prišel ta dobiček. Večino se ga je ustvarilo v Dravskih elektrarnah.
Hvala. Gospod Lahovnik, izvolite.
Jaz v svojem imenu želim pojasniti, zakaj je bistvena diskusija, ker dejansko, kot sem dejal, skupina Holding Slovenskih elektrarn ustvari preko 60 milijonov evrov dobička. Minister Bajuk je preprečil financiranje izgradnje oziroma je preprečil nekatere razvojne načrte Holdinga slovenskih elektrarn tudi z gradnjo šestega bloka, ker je zadržal del dobička v državnem proračunu. Skratka, črpa dobiček iz Holdinga Slovenskih elektrarn v proračun, po drugi strani pa je treba seveda vedeti, da če Holding slovenskih elektrarn vlaga v termoelektrarno Ugljevik na področju Republike Srbske in tam na ta način pridobiva dodatne energetske zmogljivosti, kar v izhodišču je čisto v redu, ker je dejstvo, da v Evropski uniji primanjkuje električne energije. Je pa seveda povsem nelogično, da sam ne sfinancira te naložbe tudi šestega bloka Šoštanjske termoelektrarne, ker ima preprosto dovolj sredstev in ne rabi zato v lastniško strukturo privabljati tujca in mu na ta način omogočiti tudi rento, proizvodnjo rento, ki se ustvarja tudi v dravskih elektrarnah, tudi v elektrarnah na spodnji Savi in drugje. Skratka, nikakor ni logičen ta koncept, ne vem, zakaj se razbija zdaj državni holding na dva dela, da dobimo dve državni podjetji. Razen, če gre za kakšne druge interese. To pa je slabo. Mislim, da je tudi slabo, da je predsednik nadzornega sveta minister za gospodarstvo, to se še do sedaj nikoli ni zgodilo in imamo zdaj ta paradoks, o katerem je že bilo govora, da sedanji minister za gospodarstvo nadzoruje bivšega ministra za gospodarstvo, ki sta pa oba člana SDS in lahko tukaj sporečete in se igrate na področju energetike kot v peskovniku, ampak to za razvoj slovenske energetike ni dobro.
Hvala. Gospod Cvikl, izvolite.
Jaz sem zelo vesel, da nekateri med nami poznajo tako v detajle program privatizacije slovenskih elektrarn oziroma holdinga. Kot mi je poznano, je to bila ena izmed 120-ih točk z zadnje julijske seje vlade Republike Slovenije in celo minister in predsednik nadzornega sveta holdinga sta čutila za potrebo, da se preko časopisov uskladita o nekaterih ključnih detajlih tega programa privatizacije. In to, kar je gospod Kontič predlagal, ni nič drugega, kot tisto, kar je eminentna diskusija državnega zbora. V skladu z zakonodajo državni zbor določa, kaj so cilji privatizacije posameznega finančnega premoženja. In predsednik vlade je v odgovoru gospodu Kontiču povedal, kot da državnega zbora ni bilo, kot da bi se koalicija že sestala mogoče dan pred tisto sejo vlade in že potrdila, da bo nedvomno Eles Gen pa še kdo v drugem holdingu, v drugem stebru in ne vem kdo v prvem stebru. Privatizacije se navadno diskutirajo v državnih zborih tako, da se pojasni, kaj je cilj privatizacije, katera je metoda in ali metoda privatizacije zagotavlja, da bo uresničen tudi cilj. Cilj pa ni jasen. Privatizacija navadno ni potrebna, kadar so dobički, vendar se gospod minister za finance Bajuk odločil, da bo vse dobičke pobral v državni proračun, dobičke hidroelektrarn, dobičke holdinga, dobičke Telekoma in še koga drugega. In privatizacija je potrebna, kadar ni domačih virov, ampak domači viri obstajajo, razen če ni vse skupaj neka zgodba, kjer bomo ob Petrolu prodali, ne vem, komu iz katerega dela Evropske unije ali vzhodne Evrope še ključne infrastrukturne objekte v Republiki Sloveniji. In energija bo eno ključnih vprašanj. Mi pa energetsko družbo oziroma vi energetsko družbo Slovenije in holdinge tukaj nameravate dati v tuje roke in o tem moramo diskutirati v državnem zboru. Zato podpiram predlog, da podprete proceduralni sklep gospoda Kontiča. Hvala.
Hvala. Gospod Germič, izvolite.
Hvala lepa. Sam bom podprl predlog kolege Kontiča in že sama razprava različnih poslank in poslancev govori o tem, da imamo na področju privatizacije energetskega sistema različne informacije, različne poglede, da je v zadnjem obdobju prišlo do vrste kadrovskih sprememb, tako na holdingu, kot v posameznih družbah in da se napoveduje ob Holdingu Slovenskih elektrarn še oblikovanje drugega stebra in v nadaljevanju tudi privatizacija. Seveda, ko danes spremljamo investicije v verigo Savskih elektrarn, lahko vidimo, da se investira iz dveh virov in v dva dela, en tako imenovan energetski del in drugi tako imenovan infrastrukturno-okoljski del. In mi, ki živimo ob reki Dravi, moram reči, da imamo izgrajeno verigo Dravskih elektrarn, ki so v zadnjem obdobju doživele veliko rekonstrukcijo in pravzaprav operirajo v zelo dobri kondiciji. Seveda pa je vprašanje, ali smo ljudje, ki tam živimo, pripravljeni sprejeti vsak način privatizacije, glede na to, da reguliranje toka reke Drave z izgradnjo elektrarn vpliva na življenje vseh, ki tam živimo. In če rečemo od trenutka, ko Drava vstopi v Republiko Slovenijo, in do trenutka, ko Drava zapusti na meji s Hrvaško Republiko Slovenijo. Zelo pomembno je, da imamo ljudje jasne predstave, kajti dravske elektrarne vemo, da so glavni nosilec dobička znotraj Holdinga slovenskih elektrarn. Zanimivo je, da bi morali imeti jasne odgovore, ali bo renta, ki jo da Drava v okviru Dravskih elektrarn, pripadala tudi ljudem, ki živijo v tem okolju. Živijo zato, da bodo to izkoriščali za razvoj Slovenije, ne pa, da se bo lahko dogajalo, da bo ta renta, ti dobički lahko iz slovenskega prostora odhajali v katerikoli drugi prostor. Zaradi tega se mi zdi smiselno, da iz različnih vidikov, iz različnih stanj elektrogospodarskega sistema v posameznih segmentih opravimo to razpravo in dobimo popolnoma jasne informacije. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Školč. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani kolegi, kolegice! Sam bom razpravo v tem primeru podprl iz povsem načelnih razlogov. Meni se namreč v zadnjem letu postavlja resno vprašanje, ali koalicija sploh sprejema razpravljanje, govorjenje in soočanje mnenj, nekaj kar je transparentno odločanju v državnem zboru. Vse bolj smo namreč priča situacijam, ko ni na nobeno vprašanje odgovora, ko pri različnih temah pravzaprav koalicijski poslanci molčijo, kot tudi ne sprejemajo odločitev itn. Skratka smo v situaciji, ko se v parlamentu pravzaprav govori samo z ene strani. Če je meni še razumljivo, da je poslancem koalicije mogoče zaukazano ali pa prepovedano, ali kot sami pravijo, da jim enovito lastna vest narekuje, da so tiho, pa ne razumem, da ta prepoved govora velja za predsednika vlade. Menim, da je treba vsaj predsedniku vlade dati možnost, da govori v parlamentu. Tudi se mi zdi sporen argument kolege Krivica, češ da je to razprava za strokovnjake. Ali on morebiti gospodu Zagožnu, ki je dr. samoupravljanja in gospodu Janši, ki je obramboslovec, jemlje možnost, da bi o tako pomembnih stvareh govorili.
Hvala. Gospod Zagorac.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani prisotni! Tudi sam bom podprl predlog kolega Kontiča o tem, da se spregovori malo bolj na glas o privatizaciji slovenskega elektrogospodarstva. Na to me spodbuja predvsem dejstvo, prihajam namreč iz Štajerske, konkretno iz Maribora, me prisiljujejo v to predvsem zadnje kadrovske menjave, ki so se dogajale na Dravskih elektrarnah v Mariboru. Verjetno nekateri poslanci tukaj veste, kako je zadeva potekala. Vsi verjetno ne, ker vas o tem vaš predsednik ne obvešča, ampak drugi človek pošte. Nekdo je povedal, da se mora politika umakniti iz gospodarstva. Popolnoma se strinjam, ampak drugi človek pošte, ki enostavno ni zadovoljen, zaradi tega, ker je drugi in ne prvi, hoče postati prvi nekje drugje. Tako je potekala namreč komunikacija in potem postane prvi na Dravskih elektrarnah. Gre za človeka, za katerega resno dvomim, da je sposoben strokovno izpeljati kakršenkoli del privatizacije, je pa zelo politično odvisen človek, zelo mlad fant, ki se je odločil že v mladih letih podpirati pač eno politiko, za kar ima vso pravico. In prav je, da mu ta politika plačuje nazaj, ampak ne slepo verjeti, da se s tem politika umika iz gospodarstva. Ko pogledam te kadre, se bojim, kakšen je šele načrt, če so ti kadri takšni, ki bi ga naj izvajali. Prav strah vzbujajoče je in prav bojim se, da ne bo SDS-ska klima v Mariboru odpihnila še kakšno delovno mesto v kakšnem elektrogospodarstvu. Hvala.
Hvala. Zaključujem prvi krog. Odpiram drugi krog prijav za obrazložitev glasu v osebnem imenu. Gospod Kontič, izvolite.
Hvala lepa. Še v svojem imenu, prej nisem mogel dokončati, ker sem bil omenjen z časom. Vse obrazložitve glasu tukaj so pokazale, da se poslanke oziroma poslanci zavedamo resnosti vprašanja in seveda resnosti odgovora na vprašanje izzivov slovenskega elektrogospodarstva v prihodnje. Jaz ne vem, ali je včeraj bilo namenoma ali je bilo morda preslišano moje vprašanje v drugem delu, ko sem tudi ministra Vizjaka povprašal o tem. Seveda vso podporo za izgradnjo 600 megavatnega bloka v termoelektrarni Šoštanj. Pa vseeno vprašanje, ali se bo v termoelektrarni Šoštanj kuril šaleški premog ali je morda zadaj trgovina z uvoženim premogom, s tujim premogom. Tudi na to nismo dobili odgovora, pa je to še kako pomembno za okolje, iz katerega prihajam. Torej, razprava je vsekakor potrebna. Nekateri ste jo povezali s kadrovskimi zadevami, nekateri ste govorili o amortizaciji energetskih objektov. Jaz glede na kadrovske poteze te vlade lahko ugotavljam ali pa ugotovim, da je tudi kakšen član nadzornega sveta že amortiziran.
Hvala. Gospod Starman.
Hvala lepa, gospod predsednik. Vse skupaj še enkrat prav lepo pozdravljam. Energetika je zelo pomembna gospodarska panoga. Privatizacija je tudi pomembna zadeva, umik države iz gospodarstva je tudi pomembna tema. Jaz bom sicer glasoval proti sklepu, vendar bi pa vseeno nekaj povedal. Bilo bi dobro, da vse te velike zgodbe počasi začnemo usmerjati v neko realno smer. Mislim, da je na našem trgu oziroma trgu veliko kapitala, ki bi lahko služil za odkup delnic države oziroma tudi za nove investicije, če bi razpisali delnice. Pozdravljam situacije pri Telekomu, ker se je država odločila, da gre z delnicami na trg. Mislim, da bi to morali storiti z vsemi deleži in vsem podjetjem omogočiti, da gredo na trg po nov svež kapital in s tem odpremo in se ne dogovarjamo o tujem lastništvu, omogočimo vsem enak dostop, prodaja bo pa potekala po takih cenah, kakršne pač bodo ljudje ocenjevali, da je smiselnost naložb. Mislim, da bi bilo to lahko ena dobra in hitra in poštena formula bodočega umika države iz gospodarstva in tudi premetavanja oziroma zaključek drugih faz privatizacij, ki v večini podjetij še niso zaključene in zelo ovirajo gospodarsko rast. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Rupar.
Hvala. Najprej v pojasnilo, dr. Jože Zagožen je doktoriral iz ekonomskih znanosti in ne iz samoupravljanja, kot je namenoma in lažno tolmačil eden od poslancev. Gre za zavajanje in je to laž. Druga zadeva, v Republiki Srbski je bil razpis za odprodajo elektroenergetskega sistema Republike Slovenije. Slovenija, torej Elektrogospodarstvo se je potegovalo za lastništvo, vendar pa ni uspelo pridobiti kandidature do konca. Zaradi prenizke ponudbe so enostavno odpadli in bo iz tega naslova prav gotovo še kar precej denarja tudi za vlaganje v termoelektrarne Šoštanj in druge v Sloveniji. V to verjamem. Naslednje, kar bi rad pojasnil, je seveda v državnem zboru, že kar nekaj časa sem tukaj, sive brade sicer še nimam tako kot nekateri, ampak kljub vsemu ne pomnim, da bi kdaj govorili o privatizaciji slovenskih podjetij. Nikdar. Če danes kdo očita, da se to dela 3 dni, teden dni prej, potem je to velik napredek v primerjavi z LDS, ki se je to dogovarjal kar po stopnicah na poti na sestanek. Ampak vem, da država in vlada zelo skrbno in tehtno preštudira vsako možnost privatizacije in se ravna po pravilih Evropske unije. Da danes govorimo, da nek tujec pa tukaj ne sme kandidirati v Sloveniji [[...]]Ja, jaz ne vem, ali smo sprejeli pravila Evropske unije ali še vedno govorimo v balkanskem narečnem jeziku. Vsak ima možnost kandidirati za lastništvo. Če je dober ponudnik in uspešen, to dobi, sicer to dobi nekdo drug in obratno. Tudi Slovenci lahko uspešno kandidirate, recimo iz Londona za nakup Mercatorja preko raznih bogatašev recimo za nakupe drugih podjetij. Jaz to, kar predlagate, ne morem in ne bom podprl, ker verjamem v [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Gospod Štebe.
Hvala lepa, gospod predsednik, spoštovane kolegice in kolegi. Jaz sem se oglasil zaradi tega, ker je že malo mučno poslušati te tehtne razprave o tem, ali bomo glasovali tako ali drugače, o temah in o njih posebej razpravljali. Če se izrodi vprašanje o plačni politiki v popolnoma drugo smer že v samem vprašanju poslanca, potem pa v tej naši razpravi, kaj bo šele potem na plenarni seji, ko bi se taka tema odprla. V teh časih, ko se niti ne zavedate, da pravzaprav so lokalne volitve in se je treba o lokalnih volitvah aktivirati v lokalnem okolju. Ista zgodba je o vseh teh današnjih vprašanjih in tudi o privatizaciji v energetiki. Bi pa o tej temi povedal samo to, da zadeve niso tako preproste in o tem razpravljati na hitro, brez predhodne tehtne priprave, kjerkoli, ni možno in ni koristno. Na področju energetike je trg liberaliziran, pa še kje drugje tudi, in prihaja do konkurence med posameznimi energenti in znotraj enega energenta in bodo tu vsekakor potrebne zelo [[opozorilni znak za konec]] pretehtane kapitalske, infrastrukturne in sistemske povezave. Sploh pa pri elektriki, ki ima svojo veliko specifiko - ne da se je skladiščiti, ne da se na hitro povečati proizvodnje, prihaja do velikih izpadov. Povezovanje, tehnološko, sistemsko in tako naprej, je potrebno in možno tudi s tem, da se določene kapitalske zadeve uredijo in [[opozorilni znak za konec]] in prihaja do večjega zaupanja med takimi partnerji. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Potrata.
Hvala lepa. Seveda bom podprla predlog za razpravo o odgovoru na vprašanje, ki ga je zastavil poslanski kolega Bojan Kontič, tudi na pobudo tistih, ki prihajamo iz severovzhodne Slovenije in se zavedamo, da je vprašanje energetike za Podravje izredno pomembno z več aspektov. Sodeč po zbiranju podpisov, ki smo jih mariborski Socialni demokrati zbirali proti privatizaciji, in po odgovorih na anketno vprašanje v enem od javnih občil je vprašanje privatizacije v energetiki boleča točka za konec, iz katerega prihajam. Verjetno pa še tudi za marsikoga drugega in še za marsikakšno drugo področje našega življenja, kjer mora biti javni interes upoštevan. Zato se mi zdi pomembno poudariti, da nisem slišala, da bi bilo vprašanje slabo zastavljeno in da vprašanje ne bi bilo tehtno. Sodim pa, da odgovor ni bil dovolj jasen, natančen, da je, glede na to, kar smo poleti poslušali, napetost in jakost med odločilnimi v energetiki nihala, je prav, da bi opravili razpravo o tem, da bi prisluhnili argumentom in podatkom strokovnjakov, sami pa bili potem tako pripravljeni za sprejetje politične odločitve. Hvala.
Hvala. S tem zaključujem drugi krog in odpiram tretji krog prijav. Gospod Jerovšek, imate besedo.
Hvala lepa. Tudi sam ne bom podprl predloga gospoda Kontiča, kajti predlog prihaja v času, ko so za vprašanjem popolnoma drugi interesi in drugi nameni. Sicer se strinjam, da je treba zelo resno diskutirati o energetskem sklopu, vendar se mi zdi, da je bistveno bolj nevarno tisto, kar sem slišal, da ta skupina okrog gospoda Jankoviča in gospoda Pergarja, ki je prodala Kompas na Hrvaško, že snuje poteze o prodaji ljubljanske Energetike Hrvaški, če bodo zmagali na volitvah. Mislim, da je to zelo nevarno in da bi o tem morali govori. Pravzaprav se iz te transakcije, ki se je zgodila s prodajo Kompasa Hrvatom, plačuje volilna kampanja gospoda Jankoviča. O tem bi morali v parlamentu razpravljati in govoriti. To bi bilo pravo vprašanje tudi z vaše strani, ki ste in cestne povezave znotraj nadzornih svetov v prejšnjem obdobju podpirali. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Janc.
Hvala. Spoštovani gospod predsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Ko poslušam to debato v državnem zboru med samimi različnimi konci Slovenije, se mi zdi, da je to tema, o kateri tu notri težko mi odločamo o tem izjemno zahtevnem projektu slovenske energetike. Gre za en pomemben premik, kajti prihaja evropska direktiva 2.7 in mora biti odprt trg za prodajo energetike. S tem se vlada resno spopada že kar nekaj mesecev, če ne že kakšno leto. Gre za zahteven projekt, verjemite mi, da resorno ministrstvo in vlada in gospod minister Vizjak se s tem in s svojo ekipo strokovnjakov iz cele Slovenije resno ukvarja. Jaz sem prepričan, da bo našel takšen optimalen model, ki bo primerljiv z usmeritvami EU. To je prvo. Drugo. Takšen, ki bo zagotavljal optimalne pogoje za primerno ceno energije našim državljanom. Tretje. Da bo od Maribora pa do spodnje Save, vmes še Šoštanja, našel model, kako obnavljati obnovljive vire energije, kar je zelo pomembna zadeva in prednostna tako v Evropi kot v Sloveniji. In še obnoviti Šoštanj kot pomembno zgodbo proizvajalca električne energije. Hkrati resno razmišljati o Nuklearki in morda še o dodatnemu bloku. Z vsemi temi problemi se vlada, po mojem poznavanju, zelo resno ukvarja že kar nekaj časa. Verjamem in prepričan sem, da model, ki ga bo pripravila skupaj s vso slovensko pametjo, ki v tem področju ni majhna, je velika in sem prepričan, da bo tak model prišel tudi kasneje v državni zbor, kjer bomo lahko poslanci o njem odločali. Pustimo zgodbo tistim, ki mislim, da jim moramo zaupati. Konec koncev je vlada tista, ki te stvari pripravlja za državni zbor. Hvala lepa.
Hvala. S tem zaključujem tretji krog. Odpiram četrti krog prijav. Gospod Peče, izvolite.
Spoštovani prisotni. Jaz sem prav z zanimanjem poslušal dosedanje obrazložitve glasu slehernega poslanca, ki se je k tej točki prijavil. Jaz, oprostite, s tega mesta resnično ne razumem, zakaj se mi sami odrekamo možnosti seznanitve in pa razprave o tako pomembni tematiki, kot je v širšem kontekstu rčeno privatizacija elektro sistema. Zakaj sami sebi odrekamo to možnost, nam in pa državljanom, če so naša podjetja in se dogovarjamo, kako in na kakšen način jim bomo privatizirali. Govor govornikov pred menoj je šel celo tako daleč, da pravijo, da ni dovolj stroke v tem državnem zboru. Gospodje in gospe, zakaj se potem kaj takega ne vprašate, pri kateremkoli zakonu? Ja, koliko pa vas je strokovnjakov iz katerega zakona. Ampak to je parlamentarna demokracija. Drugi sestavni del parlamentarne demokracije je enakovrednost vej oblasti v naši državi. Vlada ni nič več vredna od tega parlamenta. Vlada je izvršna oblast in izvršuje to, kar ji zakonodajalec naroči. Zakonodajalec pa je, gospodje in gospe, parlament. V tej hiši bi se morala določiti osnovne strategije privatizacije. Bojim se, da če se boste odrekali vaši ustavni pravici ali bolje rečeno ustavni dolžnosti kot poslanec, da se bo zgodba ponovila z bankami. Tudi privatizacija bank ni potekala v državnem zboru in sedaj vidimo kaj se dogaja s privatizacijo delno že izvedeno v okviru Nove Ljubljanske banke. Ne naredimo te napake še enkrat. Dovolimo vendar, da se v tej hiši opravijo osnovne smernice pogovora, kot ga je nakazal kolega Kontič v okviru včerajšnjega poslanskega vprašanja. Sam bom podprl idejo, da se razpravlja v tej hiši in da parlament postane to, kar bi moral, zakonodajalec. Hvala.
Hvala. Zaključujem četrti krog, odpiram peti krog. Gospa Zalokar Oražem, prosim, imate besedo. Najprej pa je proceduralni. Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Če bomo takole nizali kroge pri vsakem glasovanju, vas opozarjam, da je to v očitnem nasprotju z namenom tega ukrepa, ki se danes tukaj prvič izvaja, pa tudi v očitnem nasprotju z razpravo večine prisotnih na seji komisije za poslovnik državnega zbora, ki je obravnavala prav to problematiko pozivanja k javljanju k obrazložitvi glasu. In če boste te kroge še takole nizali, vas opozarjam, da celo Dantejev pekel je imel samo devet krogov. Hvala.
Hvala. Gospa Zalokar Oražem. Se odpoveduje. Gospod Gulič. Imate proceduralni predlog, gospod Lahovnik. Izvolite.
V poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije vztrajamo, da ostanemo na tej proceduri, ki je sedaj takšna, kot je: več krogov. Ne moremo sedaj spreminjati zadeve iz glasovanja do glasovanja, tako kot si zaželi gospod Grims. Razen, če je res to, kar je rekel. Da je namen, da se stvari skrajšajo na ta način, da se opoziciji zaprejo usta. Ampak potem to ni več državni zbor. Jaz vas prosim, spoštovani gospod predsednik državnega zbora, da vendarle sedaj nekaj, kar ste omogočili in uvedli kot standard kot novo prakso, potem naj to obvelja, ne pa, da sedaj iz enega v drug krog se stvari spreminjajo.
To ni proceduralni predlog in mi smo rekli, da bomo pri tej seji opravili poskusen način prijavljanja in o eventualnih spremembah se bomo pogovarjali za naslednjo sejo, ne za to. Gospod Gulič.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi! Jaz bom predlog kolega Kontiča podprl, in sicer iz več razlogov. Eden od pomembnih je, da je energetika vendarle tista dejavnost, ki sega v vse pore našega življenja, da je od energetike odvisno zelo zelo veliko ljudi, zelo veliko zaposlitev in seveda tudi, da je od nje odvisna na nek način gospodarska avtonomnost ali pa vsaj primerljiva avtonomnost Republike Slovenije. Jaz mislim, da moramo v državnem zboru o tem govoriti. Tukaj ne gre samo za eno stroko, ne gre samo za energetiko, na to je vezano vendarle zelo, zelo veliko strok. Konec koncev pa naše celostno življenje. Sploh to govorim za kraje, od koder prihajam, iz Zasavja, kjer smo zelo vezani na energetiko in nas prav gotovo zelo, zelo zanima, kaj se bo s to panogo dogajalo v prihodnje. In prav gotovo je treba imeti pri tem čiste račune, pa tudi jasno povedati ljudem, kaj lahko pričakujejo v prihodnje tisti, ki so direktno vezani na energetiko, in tudi vsi tisti, ki so indirektno. Takšno slepenje in barantanje nekje zadaj prav gotovo ne koristi demokraciji. Hvala lepa.
Hvala. Smatram, da ni več interesov za obrazložitev glasu. Prehajamo na glasovanje o predlogu. Glasujemo. Prisotnih je 74 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 27, proti 47. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da predlagani sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca gospoda Saša Pečeta bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru predsednika vlade Republike Slovenije gospoda Janeza Janše na poslansko vprašanje Saša Pečeta o aktivnostih vlade, glede na zadnje dogodke v Hotizi. Odpiram obrazložitev glasu za predstavnike poslanskih skupin. Gospod Jerovšek, izvolite.
Hvala lepa. Tudi sam nimam nič proti, če sem prvi na vrsti za obrazložitev. Predloga gospoda Saša Pečeta v naši poslanski skupini ne bomo podprli, ker se zavedamo zelo intenzivnih aktivnosti vlade v zvezi z zadnjimi dogodki na Hotizi, kjer je Slovenija poslala najboljše sporočilo o odločnosti nove slovenske vlade in je s tem pokazala diskontinuiteto tudi s strategijo LDS-ove prejšnje vlade. Glejte, razpravljanje o medsebojnih odnosih med Hrvaško in tudi o določitvi meje in mejnih problemih je izredno občutljivo in potrebuje državotvorni pristop. Zaradi tega je povsem neupravičeno, da bi to temo izkoriščali za predvolilne boje. Treba pa je seveda povedati, da je o tej temi bila opravljena intenzivna razprava na odboru za zunanjo politiko, ki je trajala štiri ure. Prav tako so se o tej temi, o strategiji vlade, o odgovorih vlade sporazumeli tudi predsedniki parlamentarnih strank na sestanku pri predsedniku vlade, kjer je tudi predsednik Slovenske nacionalne stranke sprejel in podpiral strategijo vlade. Prav tako moram reči, da teza Slovenske nacionalne stranke, da bi morala Slovenija prekiniti težnjo, da Hrvaška postane članica Evropske unije in s tem sprejme evropske standarde, evropsko obnašanje, da prekine z dosedanjo neverodostojno politiko, nekako ni v skladu z dosedanjo strategijo Slovenske nacionalne stranke. Slovenska nacionalna stranka je v času sprejemanja Slovenije v Evropsko unijo vedno poudarjala, da je članstvo v Evropski uniji nekaj najslabšega, kar se lahko zgodi Sloveniji. V skladu s takšno strategijo oni hočejo dobro Hrvaški, da bi jo v slabo druščino spravili. Jaz ne vem, zakaj so tako nekonsistentni, tako protislovni, da če je njihova teorija držala, potem si morajo na vse načine prizadevati, da se Hrvaška ne bi približala Evropski uniji. In jaz mislim, da s tako neresnimi nastopi ni možno o tej zelo resni temi govoriti, zato naša poslanska skupina te pobude ne bo sprejela. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Rezman se odpoveduje. Gospod Peče, izvolite, imate besedo v imenu poslanske skupine.
Hvala. Kolega Jerovšek, saj ne boš zameril, če rečem, da te ne morem jemati resno. Rad pa bi spregovoril o samem predlogu Nacionalne stranke. Kot veste smo vam najprej predlagali sklic izredne seje, nismo pa dobili zadostnega števila podpore za sklic izredne seje. V nadaljevanju smo zastavili poslansko vprašanje predsedniku vlade gospodu Janezu Janši, ampak njegov odgovor je bil po naši oceni konfuzen ali pa bolje rečeno zelo nedosleden. Dejstvo je, da Republika Slovenija in Republika Hrvaška sta mejni državi in da bosta tudi v nadalje mejni državi. Prav tako pa je dejstvo, da obstoječa situacija, torej vprašanje hrvaškega vstopanja na ozemlju Republike Slovenije ni v interesu ne Hrvaške ne Republike Slovenije. Iz tega naslova v Nacionalni stranki na podlagi treznega razmisleka, ki ga polagamo vsem vam na srce, upamo, da smo vas prepričali v to smer, da je bolje prva zamera, kot pa da se zadeve vlečejo v nedogled. Dejstvo je, da dogodki na Hotizi niso prvi in prav tako je dejstvo, da ne bodo zadnji. Iz tega naslova bi bilo smiselno, da parlament kot veja oblasti nekaj o odnosih z Republiko Hrvaško pa vendarle reče. Ne si zatiskati oči in ne prepuščati vsega kvazi diplomaciji, ki se zadnjih deset in nekaj let ni odrezala. Hvala.
Hvala. Prijava za obrazložitev v svojem osebnem imenu. Gospod Jerovšek, izvolite. Se odpoveduje. Gospod Džuban.
Zanimivo. Zadeva pa ni toliko enostavna. Dogodki na Hotizi so lahko izredno nevarni in škodljivi za državo Slovenijo. Vladi oziroma predsednika vlad sta se dogovorila za mejno črto na Muri, začasno mejno črto na Muri, gradbena dela, ki jih izvajata obe državi, se pa izvajajo na teritoriju 800 hektarjev v Republiki Sloveniji. Vsi vladni predstavniki govorijo o meji, mejni črti, vsak drugače, vsak drugače, kako se potem tudi pogajajo. Dr. Rupel pravi, da je sporazum Drnovšek-Račan kataster in da je Mirišče na hrvaški strani. Dr. Pogačnik pravi, da je sporazum Drnovšek-Račan na Muri, kar tudi ni res. Gospod Janša nam je tukaj rekel, da je meja sporazuma Drnovšek-Račan na eni strani nasipa, kar tudi ni res. Res je to, da je sporazum Drnovšek-Račan na južni strani nasipa na murski ali na hrvaški strani in da gre potem res na reko Muro in je Mirišče popolnoma na slovenski strani. In gradbena dela, ki se izvajajo, naj mi nekdo razloži, in tukaj bi potrebovali odgovor na predlog Slovenske nacionalne stranke s strani vlade ali predsednika vlade, kako bodo poračunali gradbena dela hrvaških izvajalcev, ki se izvajajo na slovenskem ozemlju ali trenutno na slovenski strani. In zadeve se nam lahko izredno zapletejo, bomo imeli izredne težave, ker so zadeve nedorečene, napačno informirane. Jaz upam, da bo ta predlog imel večjo podporo kljub slabi razpravi. Tisti, ki pravite, da ne damo kvadratnega metra zemlje, tukaj gre za 800 hektarjev, in kar je zelo pomembno, za ljudi. Za ljudi. Hvala.
Hvala. Smatram, da ni več interesa za obrazložitev. Prehajamo na glasovanje o predlogu. Glasovanje teče. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 17, proti 47. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da predlagani sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca mag. Boruta Sajovica bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministra za gospodarstvo mag. Andreja Vizjaka na poslansko vprašanje mag. Boruta Sajovica glede reševanja problematike nekaterih gorenjskih podjetij, v katerih ima država pomemben lastniški delež. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Gospod Rupar, izvolite.
Hvala lepa. Gospod Lahovnik, vi drugič postavite ogledalce tukaj, da boste videli, kdaj bom jaz pritisnil, da boste kolegu Sajovicu potem sporočili, da bo on še za mano. Jaz bi vam predlagal, da začnete trenirati tisto šolsko telesno vzgojnoigrico, tap, tap. Takole dela in kdo hitro zadane, tisti je zmagovalec. Glede tega vprašanja pa takole. Jaz sem vesel in bom tudi predlog podprl. Zanimivo, da je bilo postavljeno to vprašanje predvsem v zvezi s tovarno PGP in Peko, ker bi zelo rad videl, da se kolega Sajovic seznani z dejstvi, predvsem pa, ne glede na to, da ima magistrsko izobrazbo, vendarle poduči, kaj je lastništvo in kdo lahko vpliva na kakršenkoli del. V vednost pa toliko. Občina Tržič je dobila 1,2 milijardi vredno premoženje preko ministrstva za gospodarstvo po zakonu, ki ga kolega ne pozna, čeprav je že dve leti v parlamentu in zanj načrtuje izgradnjo tehnološkega parka. In tudi del podjetja PGP je v prostorih, ni pa lastnik teh prostorov, ki so bila prenesena brezplačno in ne v uporabo občini Tržič. Kot dober gospodar bi vsak župan skrbel, da bi lastništvo ohranjal v lasti občine in ga ne bi razprodajal, tako kot očitno želi kolega. Ponudba za odkup je prišla na občino od tujega partnerja, ki vas običajno zelo moti, predvsem v LDS, in sicer po 50 evrov za kvadratni meter proizvodnih prostorov, kar bi seveda vsaj v tistih mejah nekih županskih kandidatov moralo biti popolnoma nerazumno in bi se moral obnašati kot dober gospodar, ne pa že vnaprej vpiti, da bo razprodal vse občinsko premoženje. No, ne glede na to predlagam, da se razprava opravi, ker imam še veliko povedati. Vesel bi bil, da se kolega Sajovic res pouči o stanju, tudi o plačah, ki niso slabe, o strateških partnerjih, ki so dobri, in o selitvi tovarne iz občinskih prostorov v druge prostore, ki jih Peko še ima zaradi svojih potreb, namreč, tam bo v prihodnosti zrasel tehnološki park z možnostjo tudi višješolskega študija. Torej, tudi kot občinski svetnik me je presenetil tudi z vprašanjem oziroma dejstvom, da deli tovarno, torej podjetje Peko in društvo PGP. Torej, PGP ni društvo, ni tajno društvo PGC, ampak je podjetje PGP, ki je v lasti zasebnega kapitala [[opozorilni znak za konec]] , tudi tovarne Peko. Ne vlada in ne kdo drug iz občine ne more vplivati ne na njihovo rast ne na njihovo poslovanje, še manj na kakršnekoli selitve. Še enkrat povem, podprl bom [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala. Gospod Sajovic, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Vesel sem, da je danes do te razprave prišlo in da bo očitno tudi na poziciji podpora pri obravnavi tega gospodarskega problema, ki je za Gorenjsko resen in pomemben problem. Moj odgovor in stališče naše poslanske skupine bo povsem drugačno kot stališče mojega predhodnika. Vprašanje se nanaša na podjetje Iskraemeco, ki zaposluje 1.600 Gorenjcev, od tega je približno 250 do 300 ljudi tudi iz Tržiča. In pa, ne društvo, pač pa družba PGP; v kolikor sem se zmotil, ta lapsus popravljam in se vsem vljudno opravičujem. Mislim pa, da ste razumeli, za kaj gre. Dejstvo je, da govorimo o umiku države iz gospodarstva že lep čas, princip vmešavanja države v ti dve gospodarski družbi pa je povsem drugačen in nasproten. V primeru Iskraemeco je država odgnala strateškega partnerja, ki bi družbo dokapitaliziral, premoženje malih, drobnih delničarjev pa bi ostalo ohranjeno oziroma so imeli možnost prodaje delnic po neki normalni tržni ceni. Drugi primer pa je družba PGP ali pa, recimo, Ljubljanske mlekarne. V teh primerih je pa država kot eden od solastnikov zašla v slabo poslovanje, v izgubo, in zdaj, namesto da bi tam pomagala z dobrim gospodarjenjem in z dokapitalizacijo, se pa iz te zgodbe umika. V podjetju PGP, ki je del tovarne Peko, ki je v večinski lasti države, se pravi, smo za njeno poslovanje soodgovorni vsi, pa je v vprašanju najmanj 130 delovnih mest, in to delovna mesta, ki so v težkih, marsikdaj tudi nemogočih pogojih, ob tistih strojih ljudje delajo pri temperaturi tudi 60 stopinj, da smrad in težak fizičen napor odmislim. In potem se mi zdi, da za nekoga, ki za to delo zasluži 103 tisočake in je opravil v tistem mesecu 8 nočnih "šihtov", da je to odločno premalo in tudi sramota za državo, ki je večinski lastnik tega podjetja. In moj namen je, da se o teh gospodarskih problemih pogovorimo, da izboljšamo plače tem ljudem, zagotovimo delovna mesta, da ne bomo dobili nekega strateškega partnerja, ki bo potem družbo zaprl, ves razvoj in pa tehnologijo pa prenesel nekam drugam. Ne gre za politično vprašanje, pač pa za gospodarski pristop [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Hvala lepa.
Hvala. Odpiram prijavo za obrazložitev v osebnem imenu. Gospod Rupar, izvolite.
Hvala. Da bi v tem državnem zboru lahko vplivali na dvig plače enega podjetja, tako kot je PGP, to ste jemali v učnih urah LDS. Pri nas ne poznamo tega sistema. Jaz mislim, da tudi drugi verjetno nimate vpliva, ne vem, ali pa ga imate, pa še nam povejte, kako to "rata". Seveda, delavci delajo v težkih pogojih, vsi delavci delajo v težkih pogojih, tudi čistilke, tudi vsi, ampak to delo je ravno tako častno. Jaz bi bil seveda vesel, da bi zaslužili mnogo več. Tudi 103 tisoč tolarjev ni pravi podatek. Ta družba dela z dobičkom približno 250 milijonov tolarjev na leto. Zadnjih pet let konstantno in dobro stoji. Njihov edini problem bi bil preseliti upravo tega podjetja na drugo lokacijo. To je edina težava. Je pa seveda res, da bi preko raznih sindikatov, ki so v teh podjetjih zelo močni, lahko vplivali tudi ča so slabi pogoji dela ali tudi na plače, da se tisti dobiček drugače prerazporedi. Vendar na to ne more vplivati država. Jaz ne vem, mi smo v tržnem gospodarstvu in o višini plač po moje odločajo sistemi oziroma delniške družbe. Da si nekdo v tem državnem zboru lahko umišlja, da bo nekomu v tovarni Peko dvignil plačo, je kvečjemu ali popoln nepoznavalec sistema oziroma tržne zakonodaje oziroma tržnega gospodarstva ali pa se dela norca iz ljudi, katerim obljublja, da bo v tem državnem zboru dvignil plačo iz 103 tisoč tolarjev na več. Osebno se mi zdi, da je to popolnoma mimo. Zdaj pa lahko povem, da bom osebno še podprl ta predlog, ker bi rad kolega, kljub temu da imam mogoče res malo slabšo izobrazbo, vendarle rad podučil o teh zadevah, še kakšno mu povedal, ker se mi zdi, da je pa tukaj popolnoma izgubljen. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo. Statut in pa poslovnik narekujeta, da se o poslanskih vprašanjih ne replicira, zato se bom te dobre in pa demokratične prakse sz tega mesta tudi držal. Se pa res opravičujem, ne zaslužijo ljudje v PGP-ju po 103 tisočake za 8 nočnih "šihtov". Tam delajo tudi gospe, mamice, ki zaslužijo komaj po 90 tisočakov, in to tiste, ki te odlivke iz te tovarne obrezujejo. Potem je pa v tem primeru še ena stvar. Do dveh mesecev nazaj, ko sem se prvič oglasil v tem podjetju, delavci niso imeli jedilnice, ampak malicajo za stroji ali pa na stopnicah ali pa zidu bližnje trgovine. Zato sem vesel, da se s tem tednom na pobudo tudi delavcev ta stvar izboljšuje in pa popravlja. Prepričan sem, da boste vsi prisluhnili, lepo povabljeni pogledati razmere in pa okolje v tej tovarni. Tja je povabljen tudi gospodarski minister in jaz mislim, da je v interesu tega državnega zbora in pa v interesu Gorenjske, da ta podjetja, kjer je čevljarstvo tradicija, da živijo in pa dobro poslujejo še naprej. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Grims, imate proceduralno? Bo pri drugem krogu možno. Gospod Cvikl.
Mene veseli, da boste dali še drugi krog, da bodo lahko še drugi razpravljali, čeprav sem prej razumel gospoda Grimsa, da ne želi drugih krogov, ampak vidite, tako hitro se pač ujamete v past. Danes razpravljamo po mojem o zelo pomembnem vprašanju, kaj je ministrstvo za gospodarstvo naredilo, pa bi lahko, na Gorenjskem. Mislim, da je prav, da podpremo ta predlog, da nam bo minister Vizjak povedal, zakaj v letu 2005 približno 600 milijonov državne pomoči ni zagotovil [[..]] [[Nerazumljivo.]] [[..]], ampak je rajši ta denar ostal neporabljen v državnem proračunu. Minister Vizjak nam mora povedati, kaj njegova državna sekretarka in pa tisti, ki ste jih nastavili s strani vlade, delajo v KAD-u in SOD-u in izganjajo strateškega lastnika iz Iskraemeca. In seveda povedati nam bo moral gospod Vizjak tudi, kaj bo naredil, da se bo odpravil problem v podjetju Peko Tržič. To je najmanj, kar velja diskutirati v tem državnem zboru. Mene res veseli, da se je gospod Rupar že prej v imenu poslanske skupine samostojno odločil, da bo kar cela poslanska skupina SDS podprla ta predlog sklepa, in veseli me, ko bomo gospoda Vizjaka slišali, kaj je naredil na Gorenjskem, potem pa bomo odprli tudi razpravo o drugih problematičnih podjetjih, o industriji Usnje Vrhnika, o Rogaški Steklarni, itd. Dve leti je tega, kar ste prevzeli oblast, in vse, kar vidimo, vidimo veliko zadolževanja, izganjanja potencialnih strateških lastnikov in seveda potencialno odpuščanje. Na Gorenjskem v obeh primerih, v primeru Iskraemeco in podjetja v Tržiču, bo seveda rezultat vse slabši. Gospod Rupar, predpostavljam, da bodo o tem tudi sodili volivci čez nekaj tednov.
Hvala. Odpiram drugi krog prijav in prosim, da se prijavite vsi, ki želite obrazložiti svoj glas. Gospod Ziherl, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Glasoval bom proti, kajti poslansko vprašanje je bilo postavljeno tendeciozno in ni bilo nobenega namena, da se resnično rešuje problematika gorenjskega gospodarstva. Problematika gorenjskega gospodarstva je vsekakor zaprti krog treh najvišjih gospodarskih družb, ki si med seboj pretakajo premoženje z navideznimi posli, namesto da bi investirali, in to sta Sava - nacionalna finančna družba in Gorenjska banka Kranj. Če bi investirali recimo v Iskroemeco pravi čas, ne bi propadli skandinavski posli, ki so bili na visokem nivoju, in ker ni bilo niti denarja za repromateriale niti za osnovno proizvodnjo so ti posli splavali po vodi. Poleg tega me pa preseneča, da se postavlja vprašanje ravno iz tistih krogov, ki niso imeli niti toliko posluha, da bi doma podprli izgradnjo regijskega centa za ravnanje s komunalnimi odpadki in so ga odvračali do zadnjega momenta, čeprav na Gorenjsko prihaja že pet čez dvanajsto. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Grims.
Hvala za besedo. Jaz nerad motim veselo predvolilno vzdušje mojih prijateljev v tem državnem zboru, vendar bi opozoril, da je Iskraemeco bilo zelo uspešno kranjsko podjetje, vse dokler ga je vodil dolgoletni generalni direktor, izredno ugleden, izredno sposoben član strokovnega sveta SDS in tudi moj osebni prijatelj, gospod Nikolaj Bevk. Žal ga je huda bolezen iztrgala iz tega ustvarjalnega dela, on je umrl in po njegovi smrti so žal prevzeli te odgovornosti drugi in stvar je šla navzdol. Nihče ni ukrepal vse do zadnjega obdobja, ko se v času nove vlade poskuša reševati kar se rešiti da. In to počnejo vsi lastniki, in to zelo sporazumno, kar sam osebno ocenjujem pozitivno. Iz spoštovanja do pokojnega Bevka, iz spoštovanja do vseh zaposlenih, ki si zaslužijo drugačno obravnavo od te, ki je bila sedajle tukaj prezentirana, zlasti s strani enega od govornikov, predloga, ki je bil dan, nikakor ne bom podprl. Hvala.
Hvala. Gospod Lahovnik.
Hvala lepa. Tudi sam mislim, da je razprava o tem vprašanju potrebna, še posebej glede na to, da se strinjam z gospodom Grimsom, da je bil gospod Bevk vsega spoštovanja vreden direktor. Žal mi je, da ga ni več med nami, še bolj pa mi je žal, da so sedaj v nadzornem svetu po strankarskih klientalističnih vidikih sedijo nekateri vidni predstavniki stranke gospoda Grimsa. Samo dva bom naštel, gospa Marta Jarc, ne boste verjeli, sestra gospoda Grimsa, gospa Saša Homan, ne boste verjeli, žena tistega Bojana Homana, ki je vzel tisto "pumpo" ob gorenjski avtocesti v najem. V celoti se pridružujem gospodu Grimsu. Nekoč je bilo to spoštovanja vredno podjetje, dokler je bil na čelu spoštovanja vreden član SDS-a, ki se je spoznal na gospodarstvo. Sedaj pa žal v nadzornem svetu sedijo precej drugačni kalibri tega istega SDS-a in stanje je temu primerno, precej drugačno.
Gospod Lahovnik, šli ste predaleč, kajti v fazi obrazložitve glasu niso možne replike, in to vi veste in ste to zlorabili. Smatram, da ni več interesa po obrazložitvi glasu, zato prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 22, proti 45. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da predlagani sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca mag. Milana M. Cvikla bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance dr. Andreja Bajuka na poslansko vprašanje mag. Milana M. Cvikla o prioritetah pri opravljanju javnih financ. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Brenčič se odpoveduje. Gospod Cvikl, izvolite.
Jaz predlagam, da tako kot bomo v poslanskem klubu tudi ostali poslanici podprete proceduralni sklep, da opravimo razpravo o neustreznem odgovoru ministra za finance glede prioritet, ki jih namerava vlada pripraviti v predlogu proračuna za leta 2007, 2008 in dalje. Zakaj je to pomembno? Pomembno je to zato, ker kot kažejo današnje Finance imamo pod Bajukom še močnejše zažiranje države v gospodarstvo in država, ki bo zaradi tega imela manjšo rast bruto domačega proizvoda, zaradi tega sigurno povišano inflacijo tudi v povezavi z napovedanim dvigom davka na dodano vrednost, mora zelo resno razmisliti o tem, kakšne so prioritete javnih financ za leti 2007 in 2008. Kot izhaja iz gradiv ministrstva za finance, objavljenih na spletni strani, je vse, kar se bo dodatno financiralo, v glavnem nekaj dodatnih stroškov za represivne organe, nekaj dodatnih stroškov za kongresno protokolarne centre, nekaj dodatnih stroškov za plačilo računov za obnovo steklene palače in obnove Gregorčičeve 25. In če bomo poleg tega očitno morali, tako govorijo dokumenti, danes objavljeni na spletni strani, spremeniti način usklajevanja socialnih transferov, ki ne bo več, kot je pri pokojninah, usklajevanje na plači, ampak usklajevanje na cene življenjskih potrebščin, potem moramo najprej razpravljati o tem, kaj so prioritete vlade Republike Slovenije, zakaj vlada Republike Slovenije ni, tako kot je obljubljala v koalicijskih dokumentih, tako kot je sprejeto v okviru gospodarskih reform, za 150 milijard zmanjšala obdavčitev oziroma obremenitev slovenskega gospodarstva, ampak je uspela v zadnjem letu, v letu 2005, v primerjavi z letom 2000 za 5 odstotnih točk BDP- ja ali za 350 milijard bolj obdavčiti gospodarstvo. [[Opozorilni znak za konec]] Samo pri enem davku, davku od dohodka pravnih oseb, bo v letošnjem letu davka pobranega za 100 milijard več kot v letu 2005, 220 milijard v primerjavi s 120 milijardami. In seveda takšna država, ki na ta način financira svoj razvoj, ki se poleg tega še, kot bomo danes v nadaljevanju sprejemali nekatere garancije, dodatno zadolžuje, deluje na enak način, kot je delovala neka država v 70. letih [[Opozorilni znak za konec razprave.]] in izplen je bil znan, visoka inflacija in gospodarska kriza. Zato predlagam, da razpravljamo o tem in preprečimo, da bi obdobje Bajuka bilo predvsem obdobje slabih javnih financ.
Hvala. Gospod Sok.
Hvala lepa. V Novi Sloveniji tega predloga gospoda Cvikla ne bomo podprli. Sicer pa so vsi njegovi predlogi na poslanska vprašanja, ki jih postavlja, v tej smeri, da se odpre javna razprava. Minister pa mu je odgovoril sledeče: "Vladna fiskalna politika in prioritete v upravljanju javnih financ so zelo jasne. Zajemajo postopno zniževanje primanjkljaja, ki bo pripomogel še naprej, kot je že do sedaj pripomogel k uspešnemu vključevanju Slovenije v integracijo monetarne evropske unije." To je prvo. In drugo, doseči deficit na ravni 1% bruto domačega proizvoda, kar je mnogo bolj ambiciozno od deficita na ravni 1,9, ki ga je predlagala oziroma imela v programu vaša vlada. Žal, gospod Cvikl, bere slovenske Finance, mislim, da preveč, in bi mogoče bilo bolje, če bi vzel v roke, na primer, Financial Times in bi tam potem lahko kake druge ocene slovenske finančne situacije prebral. Vsako priložnost pač uporabi za to, da tu bolj ali manj širi neke oblike natolcevanja in tako naprej. To seveda nima nobenega smisla. In mislim, gospod predsednik, da bomo s temi krogi morali prenehati in iti verjetno na stari način prijavljanja. Sedaj že skoraj dve uri razpravljamo o tem, ali bomo neko točko uvrstili in o tem debatirali na naslednji seji. Kot že rečeno, v Novi Sloveniji tega predloga ne bomo podprli in tudi ostalih predlogov na takšen način, kot se tu predstavljajo, ne. Mimogrede pa bom povedal samo še to. Na internetu smo preverili, kaj je po izobrazbi dr. Jože Zagožen, in piše, da je doktor ekonomskih znanosti. Se pravi, tu se srečujemo, spoštovani gospodje, ne samo z neko obliko "ruzokanja" med sabo, ampak tudi z lažmi. Jaz vas lepo prosim, prenehajmo s tem! Hvala lepa.
Hvala. Gospod Moge, ne morete v imenu poslanske skupine. Odpiram prijave za obrazložitev v lastnem imenu. Gospod Školč, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. To razpravo bom podprl. Tistim, ki ne vedo, iz česa je dr. Zagožen doktoriral, pa bom prebral naslov doktorske naloge: Integriteta sestavljenih poslovnih sistemov v samoupravnem socializmu. Toda poanta mojega nastopa prej in sedaj ni v tem, da se nekomu očita razprava, ampak da kljub temu, da kdo misli, da so samo strokovnjaki poklicani, da razpravljajo o določenih stvareh, lahko razpravljajo poklicani vladni funkcionarji, predsednik vlade, minister, šef Elesa in v tem primeru pač drugi. V tem je vsa poanta. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Ziherl.
Tudi sam ne bom podprl tega predloga, kajti menim, da gospod minister dobro pelje finančno politiko, o čemer v končni fazi tudi pričajo mednarodna priznanja, ki jih dobi v svojih strokovnih krogih. Spomnimo se, leto nazaj je dobil priznanje v finančnih krogih, v letošnjem letu pa ga nominirajo za Evropejca leta. Zato ni nobenih razlogov, da bi še dodatno in v nedogled vlekli razpravo, kot jo je predlagal kolega poslanec. Hvala.
Hvala. Gospod Moge. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Jaz bom glasoval za ta sklep. Glasovanja pa kažejo, da v teh razpravah in odločanju glasovi sploh ne štejejo. Delamo po ustaljen ritualu, ki so ga že imeli stari Grki. Bom kasneje razložil, kaj o tem mislim, pa vseeno, ali tam sedi Tone Anderlič ali sedi Jože Tanko. To je iz mandata v mandat čisto enako. Glasovanje enih je tako, glasovanje drugih je tako. Mi se pogovarjamo tu in na koncu se pač strankarsko odloči, kako je. V tem mandatu še enkrat nisem doživel, da bi bilo to karkoli drugače. Veste, kolegice in kolegi, se spomnite obleganja Troje pa trojanskega konja, ko so se Grki lepo pravili v njega, oni so obzidje podrli, spravili konja notri. In kaj se je potem zgodilo? Zvečer so lepo ti prišli iz konja, odprli vrta, spustili vojsko notri in zavzeli Trojo. Mislim, da so, ja, gospod Sok, od takrat, če prvič tudi slišite stavek: "Boj se Danajcev, čeprav ti prinašajo darove." Jaz mislim, da, mi, opozicija s temi vprašanji, ne z vsemi, ampak vsaj z nekaterimi tukaj prinašamo darove za Republiko Slovenijo, da bi boljše živeli. Vi nas pa z vsakim takim darom obravnavate, kot da vam prinašamo trojanskega konja. Mi smo za vas v bistvu Grki in vi Trojo branite tako, da od tistih časov, ko so jo zavzeli, glasujete vedno dobesedno proti temu. Ali je to Sloveniji v korist ali je v prid argumentom ali ni? Jaz mislim, da ta otroški vrtec na tak način bi bilo treba enkrat presekati, pa poskušajo odgovorno se obnašati v tem parlamentu. Če sem koga užalil, se opravičujem.
Hvala. Gospod Cvikl.
Upam, gospod predsednik, me ne boste sedaj opozorili, ko bom seveda vsebinsko odgovarjal tistim, ki pravijo, da seveda ni dovolj brati samo Finance. Res je, berem tudi Financial Times, berem tudi poročila mednarodnega denarnega sklada, naj vam citram: Mednarodno denarni sklad v zadnji misiji opozarja vlado gospoda Janša, da je bila gospodarska preobrazba v zadnjih 12-ih letih uspešna, zaostaja pa sedaj vlada pri strukturnih reformah, še posebej od kar se je izvedla antireforma pokojninskega sistema, in zaostaja vlada gospoda Janše pri večji učinkovitosti javne porabe." To so dejstva, ki se jih čita izven Slovenije. Financial times, gospod Sok, je pa časopis londonskih bankirjev. In država, ki prevzema evro, država, ki je malo zadolžena in ki je pripravljena za avtoceste iti po milijardo kredita, je v londonskem sitiju zelo dobrodošla država. Pred približno 10, 5 leti je bila takšna država Madžarska. Bila je država, ki je privatizirala Holding Slovenskih elektrarn, njihov pač, ki je privatizirala avtoceste, ki izvozila svojo davčno osnovo, danes pa nima virov. Tudi država gospoda Janše, gospoda Bajuka nima več davčnih virov, ker je za 5% točk, za 350 milijard povečala obremenitev gospodarstva, da bi ohranila enak primanjkljaj. V gospodarstvu ne šteje deficit, v gospodarstvu šteje davčna konkurenčnost, ki se miri, kako visok je delež javne porabe v bruto domačem proizvodu. In v Sloveniji ni bil še nikoli 47%. To je v letu 2005 in to bo v letu 2006, 2007 in 2008. Za to tukaj gre, gospod Sok. In te dokumente si velja pogledati v njihove detajle in ne samo glede na tisto, kar vam povedo tako mimo grede en večer v koalicijskem usklajevanju proračuna. Hvala.
Hvala. Zaključujem to in prehajam na drugi krog prijav in prosim vse, ki želite obrazložiti glas, da se prijavite. Gospod Kovačič, imate besedo.
Hvala lepa. Žreb me vedno postavi na prvo mesto. No, tudi sam ne morem podpreti predloga za splošno razpravo, ne nazadnje, kaj pa bi na splošni razpravi slišali novega. Poslušali bi ponovno enake floskule, kot jih poslušamo sedaj, ko se te floskule uporabljajo pri institutu obrazložitve glasov. Ker pa je bilo zdaj ponovno v prejšnjem krogu izpostavljeno ime dr. Jožeta Zagožna in ga je gospod Školč ponovno poskušal etiketirati z označbo, da je dr. samoupravljanja in je pri tem citiral naziv oziroma naslov njegove disertacije, moram povedati naslednje: torej, disertacija z naslovom Integriteta sestavljenih poslovnih sistemov v samoupravnem socializmu ne pomeni, da je bila disertacija delana o samoupravnem socializmu in da je postal doktor samoupravljanja, kajti on je doktor na tej podlagi, na podlagi te disertacije, doktor poslovnih oziroma ekonomskih znanosti, kajti poslovni sistemi so bili pač v tistem času, ko je delal doktorsko nalogo - ja, v obdobju samoupravnega socializma, kot smo tudi večina tukaj v dvorani diplomirali ali pač opravljali druge naloge v tem obdobju. In zloraba tega, da je človeka, ki v tem obdobju nekaj napravi in napravi akademsko kariero in pač na tej podlagi naziv, ga zmerjati z doktorjem samoupravljanja, je zelo grdo in podlo in nevredno poslanca državnega zbora. Hvala.
Hvala. Gospod Sok.
Hvala lepa. Še enkrat lahko povem, da seveda za ta predlog gospoda Cvikla ne bom glasoval. On to tezo tukaj ponavlja ob vsaki priložnosti, v skladu s tisto parolo "laži, laži, nekaj se bo že prijelo". Gospod Cvikl, ena in edina zadeva je, ki je ne morete nikakor ovreči, to pa je, da bo Slovenija edina izmed 10-ih novih članic prevzela valuto evro in da je morala za to izpolniti vse tiste pogoje. In finančni minister dr. Bajuk nikdar ni trdil, da je to izključno njegova zasluga, ampak je na to vprašanje vedno odgovoril, da je to zasluga vseh tistih, ki so delali pred njim in seveda tudi zasluga zdajšnje vlade, ki je na tem nadaljevala. Verjetno boste vi za te vaše teze kdaj dobili Nobelovo nagrado ali pa tudi ne, vam pa povem samo še to, Slovenija bi morala državne ceste, avtoceste imeti zgrajene pred 30-imi leti, takrat bi jih morali graditi. Sedaj jih gradimo že 10 let, pa še vedno jih nismo zgradili. Če bi najeli kredite pred 10-imi leti, bi danes dobršen del teh kreditov odplačali, avtoceste pa bi imeli. Tako pa jih še vedno nimamo in edina možnost, da pridemo do njih, je, da se najame kredit, pa se naredi realen plan, kako se bo s cestninami ta kredit odplačal, pa lahko vi to zadevo napadate, kakorkoli hočete. In tudi za Slovenske železnice ne bo druge možnosti kot na enak način, če jih hočemo posodobiti in pa dograditi. To je dejstvo. Če bomo to naredili, bomo naredili veliko. Ne razumem pa seveda, vseh teh vaših kritik ob vsaki priliki in pa za vsako ceno. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Testen.
Hvala za besedo. Tudi jaz ne bom podprl predloga gospoda Cvikla. Rad bi pa opozoril na nekatere stvari, ki jih je gospod Cvikl napovedoval. To ni prvič, da nastopa proti ministru Bajuku na tak način. Gospod Cvikl je trdil, da ne bomo prevzeli evra zaradi prevelike proračunske porabe, zaradi primanjkljaja, da bo inflacija previsoka. Vse te trditve so bile izrečene v tem državnem zboru in se nobena od teh ni uresničila, pa še marsikaj drugega je bilo. Jaz bi opozoril na eno stvar, ki jo je danes zelo izpostavil, in sicer je izpostavil davek od dohodka pravnih oseb. Ko smo obravnavali [[...]]
Gospod Testen, to ni polemika [[...]]
Jaz bi rad samo povedal [[...]]
[[...]]obrazložitev glasu in gospod Cvikl [[...]]
[[...]]zakaj bom glasoval proti [[...]]
[[...]]ne more replicirati.
On je to pravil in jaz bi rad samo odgovoril na to, ko smo sprejemali proračun za leto 2006, je gospod Cvikl, planirano je bilo 164 milijard davka od dohodka pravnih oseb, izjavil, da niti slučajno se ta številka ne bo dosegla. Danes, ko je ta številka za 56 milijard višja, danes pa odiramo gospodarstvo. To je njegova razlaga, ki se je spremenila od takrat do danes. Zato bom glasoval proti. Hvala.
Hvala. Zaključujem drugi krog in smatram, da ni več želje po obrazložitvi glasu, zato prehajamo na glasovanje. Glasujemo o predlogu. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 19, proti 44. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da predlagani sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca mag. Milana M. Cvikla bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministra brez listnice, zadolženega za lokalno samoupravo in regionalno politiko, dr. Ivana Žagarja, na poslansko vprašanje mag. Milana M. Cvikla v zvezi s črpanjem finančnih sredstev iz Evropske unije in s tem financiranja v lokalnih skupnosti. Prosim, da se prijavijo v imenu poslanskih skupin za obrazložitev glasu. Gospod Cvikl, izvolite.
Me veseli, da ostalim je pošla volja. Ampak ta, tako imenovana deset sekundna igra hitrih prstov bo zelo podaljšala razprave v tem državnem zboru. To ste že ugotovili, tako da predlagam, da kolegij razmisli o kakšni boljši ideji pobiranja prijavljenih. Jaz sem gospoda Žagarja vprašal zelo enostavno vprašanje, zakaj je od 18 milijard v polovici leta porabil samo milijardo oziroma zakaj je od 8 milijard osemsto predpristopnih sredstev, ki morajo biti porabljena do konca leta 2006, porabil samo, mislim, da nekaj čez 800 milijonov. Odgovora na to vprašanje nisem dobil. Dobil sem samo odgovor, da je vlada zelo dobro načrtovala, ampak vlada je načrtovala 101 milijardo prihodkov iz Evropske unije, realizacija ob polletju je pa 36 milijard. Enako je bilo v letu 2005 in enako je bilo napovedano v letu 2005 in se je tudi realiziralo. V letu 2005 je bilo namesto 94 milijard realizirano vsega skupaj 62 milijard. Ne citiram Financ, citiram poročilo o izvrševanju proračuna Republike Slovenije, kot ga je posredovala vlada gospoda Janše v državni zbor. In vsi se boste ob koncu leta čudili, zakaj ne bo prihodkov iz Evropske unije. To, dragi kolegi in kolegice, ne bi bil problem, če ne bi ta rep neuresničenih prihodkov padel v leto 2007 in 2008, takrat pa ne bomo več imeli pavšalnih povračil, letos jih je za približno 16 milijard, in takrat bo to čisti deficit. In potem imam še eno vprašanje kjer sprašujem gospoda ministra za finance, kako bo zaprl proračunsko luknjo drugo leto, ki jo napoveduje v višini 73 milijard, bo imel pa samo iz naslova evropskih sredstev za 30 milijard luknje prenešene iz leta 2006. Vem, da je to zapleteno, zato predlagam, da podprete proceduralni sklep in da gospod Žagar pojasni, kako načrtuje prihodke, kako to vpliva na posamezne občine in kako bo v letu po lokalnih volitvah sploh omogočeno občinam planirati svoj razvoj. Obljubljali jim bodo sredstva iz perspektive 2007-2013 in če poenostavim in prenesem obdobje 2004-2006 v naslednjo perspektivo, bodo občine ta sredstva videle v času mandatov naslednjih županov, nekje po letu 2010. In to, mislim, da je vsaj za županski lobi v tem državnem zboru tako pomembno vprašanje, da ga boste podprli. Hvala lepa.
Hvala. Prosim, prijava tistih, ki želite obrazložiti glas v svojem osebnem imenu. Gospod Ziherl, izvolite. Ne, se opravičujem, ne bo. Torej nihče. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo o predlogu. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 19, proti 44. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da predlagani sklep ni sprejet. Še dva predloga imamo. V skladu s predlogom poslanca dr. Mitja Slavinca bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor gospoda Janeza Podobnika na poslansko vprašanje dr. Mitja Slavinca v zvezi s protipoplavnimi nasipi na Muri. Obrazložitev v imenu poslanske. Prosim. Prijava. Gospod Horvat, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi. Mislim, da ni treba posebej razlagati mojega spoštovanja do kolega dr. Mitja Slavinca in njegove zaskrbljenosti za mejo med Hrvaško in Slovenijo na Muri. Ampak naš razmislek v poslanski skupini Nove Slovenije gre v drugo smer. Mi smo prepričani, da široka odprta razprava tukaj v tej dvorani o odnosih med Republiko Slovenijo in Hrvaško glede definiranja meje ne bi bila dobra. Sam mislim, da ne smemo dovoliti, da bi bila Hotiza in Hotižani poligon za naše nesrečne notranjepolitične razprave. Dejstvo je, da so za mejni problem na Hotizi kriva nerešena zgodovinska bremena. Jaz se na tem mestu moram zahvaliti raziskovalnemu novinarstvu našega lokalnega časopisa, Pomurskega vestnika. Danes ste mnogi že mahali s časopisi, tudi jaz, sicer z zadnjo številko, problem pa je, da je slika na tej naslovnici stara, pa o njej malo kasneje. Slovenija in Hrvaška sta v sporu s katastrsko mejo že 50 let. To je dejstvo. Sedaj, če se kdo smeji ali se ne smeji, naj malo pobrska po zgodovini. Ker živim v neposredni bližini Hotize, so mi te zadeve kolikor toliko, ampak seveda ne v celoti, poznane. Pred 30 leti je na primer po ukazu politike, beri Beograda, bila Lendava zaustavljena, ko je želela razčistiti katastrsko mejo. In sedaj poglejte, če bomo odprli široko razpravo o tej problematiki, potem si bomo gotovo želeli, vsaj nekateri, tudi odgovor na vprašanje, kdo je nekoč podpisal dokument, ki je dovoljeval, da so se oboroženi hrvaški policisti od Petišovcev do Hotize, to je skozi šest vasi, vozili v službo in seveda tudi domov. Mene bo zanimalo, kdo je podpisal dokument, ki je dovoljeval in določil lokacijo, na kateri danes stoji maloobmejni prehod; veste, kje stoji, mislim, da vsak izmed nas to ve. Seveda me bo tudi zanimalo, in zdaj nazaj k tej stari sliki, kdo je zarisal na tej sliki cesto - narisana je bila nekje po letu 2001 -, ki se ji reče "nove ceste po hrvaškem ozemlju". Ta cesta povezuje most z Miriščem. Vsem dam tole na razpolago. In da je ta cesta bila dogovorjena, dokazuje tudi odgovor Kitarovićeve septembra 2003 na poslansko vprašanje v saboru, ko pravi "slovensko stran [[opozorilni znak za konec]] redno obveščamo o mostu, za gradnjo katerega se je obvezala Hrvaška, ker gre nesporno za hrvaško ozemlje". Torej razmislimo, ali smo za široko razpravo. Sem pa vedno za to, da zapremo parlament in se [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala. Smatram, da ni interesa za osebno prijavo. Je? Potem odpiram možnost prijave za obrazložitev glasu v svojem imenu. Gospod Moge, izvolite. Gospod Džuban.
Hvala lepa. Zgodba se nam ponavlja. Ali je pomembno, da rešujemo zadeve daleč v zgodovino nazaj, ali pa je pomembno, da rešujemo zadeve od včeraj in danes naprej. In če bomo reševali zadeve za nazaj, se nam bo na drugi strani dogajalo to, kar se dogaja, in se bo zgodilo tisto najslabše, o čemer sem danes že enkrat govoril. In ob teh raznih podpisih, kjer ima morda Jože prav, so tudi ljudje, ki so danes pomembni kandidati SDS na občinskih volitvah in tako dalje, pa so tudi naši, pa ne vem kakšni. Na sporazumu Drnovšek-Račan sta, recimo, podpisana dr. Rupel pa dr. Pogačnik, ki sta danes še zmeraj pogajalca okrog teh zgodb, pa govorita vsak drugo. In to nikamor ne vodi! Zelo pomembno je, kaj sta se dogovorila oba premiera za zaprtimi vrati, enkrat na Brionih, enkrat pa v avtomobilu, in da vidimo, kaj se bo dogajalo naprej. To, kar se trenutno dogaja, ni dobro, ker bodo jutri Hrvati rekli, vsaj tako daleč je naše ozemlje, do koder smo mi gradili nasip. Naj mi nekdo razloži, zakaj na slovenski strani gradijo nasip, če se strinjajo z mejo na Muri in da bodo jutri rekli, to vam "šenkamo". To je za mene pomembno. In da Miriščani, ki bodo rekli, da je meja na nasipu, tistem, ki ga gradijo oni ali skupaj, Miriščani več ne bodo mogli po nasipu v Slovenijo, bodo morali iti na tisto cesto, o kateri Jože govori, po hrvaški strani, po njihovem, na hrvaško karavlo, pa potem v Slovenijo. In zato so po moje občutljive zadeve. Jaz ne želim daviti ne dr. Rupla pa ne predsednika vlade [[Opozorilni znak za konec.]] , gre za zadeve, ki bodo jutri otežile življenje nekomu tam, kjer danes več ne upajo ljudje obiskati teh Miriščanov, ker se bojijo, da jih bodo hrvaški policisti ustavili. In mi lahko tukaj nakladamo v nedogled.
Hvala. Gospod Cvikl, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Jaz bom podprl predlog poslanca Slavinca zato, ker mislim, da je prav, da v državnem zboru o tem razpravljamo. Zelo prav, da v državnem zboru o tem razpravljamo! Ena od pomembnih stvari, ki jih je ta državni zbor sprejel pred vstopom v Evropsko unijo, je SOBS in če ne bomo v tem državnem zboru branili SOBS kot sestavni del našega zakonodajnega okvira, s katerim smo vstopili v Evropsko unijo, bo vsem vam, ki se borite za volilne glasove na mejah, pa vsem nam zaradi pol milijona Slovencev in Slovenk, ki živijo na tej meji, zelo težko. In o tem, se opravičujem, se drugje kot v državnem zboru v parlamentarni demokraciji ne da pogovarjati. Zdaj, v kakšni obliki bo to vlada pripravila, nepripravila, odprta seja, zaprta seja, pripravljena gradiva, priprave teh ali onih poslancev - ne vem, ampak vsekakor se velja o tem pogovoriti, še posebej, če se mimo državnega zbora sprejemajo tako imenovani dogovori predsedniki vlad in tako naprej. In zato, poslanke in poslanci vladajoče koalicije, mislim, da je to zelo resna zgodba, ne samo zaradi tega, kar je rekel danes Barosso, da po vstopu Romunije in Bolgarije ni mogoča nadaljnja razširitev na ostale države brez institucionalnih sprememb. Konflikti, ki bi jih eventualno imeli obe strani na tej južni meji, bodo zelo hitro vplivali na to, da bo se s Hrvaško kaj zgodilo. Ampak Hrvaška je naša soseda in z njo bomo večno živeli in jaz bi bil za to, da naši sosede vstopijo v Evropsko unijo na evropski način. In v evropskih državah se o problemih pogovarjajo v parlamentih, zato podprite ta predlog sklepa.
Hvala. Gospod Gantar.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz bom podprl pobudo za razpravo o tem poslanskem vprašanju in odgovoru ministra, ki ga je podal kolega Slavinec. Ob tem bi rekel to: da v teh dneh, teh 14 dni, treh tednih, ko se je to dogajalo in ko so rožljali na eni in drugi strani orožniki in policisti, se nobeden ni spraševal o tem, zakaj pravzaprav zares gre - in za poplavno varnost ljudi in premoženja, to je bilo v drugem planu. Imam nekaj izkušenj s temi zadevami in moram reči, da sem se nad tem, kar se je dogajalo, tako na naši kot na hrvaški strani, predvsem čudil in bil v veliki meri zgrožen. Zdi se mi in verjetno je tako, da meja potem, ko je na nek način bil postavljen na hladno sporazum Drnovšek-Račan, žal tudi z naše strani na brionskem srečanju, teniškem ali ne vem, kakšen je že bil, da bo ta meja odprta še zelo dolgo in da bomo morali znati živeti z dejstvom, da ne bomo imeli te meje določene še precej dolgo. Nič nenavadnega! Veliko držav, tudi med članicami Evropske unije, ima takšne zadeve, recimo Gibraltar in podobne stvari. In zato se je treba vprašati predvsem, kako živeti s tem, kako ohraniti naše interese in kako pravzaprav omogočiti, da te vasi in podeželja ne bodo ogroženi. O tej zadevi je bilo veliko, bom rekel, veliko zavajanja in nesporazumov in o tem bi pokazalo spregovoriti tudi v državnem zboru, če je potrebno, tudi na zaprti seji. Odklanjam to: če boste to začeli, bomo pa mi pritegnili dokumente na plan iz obdobja takrat ko ste vi vladali. To je nesmiselno, gospod Horvat. Dejstvo je, da je tisto, s čimer lahko pokažemo, je ta sporazum Drnovšek - Račan, in dejstvo je, da ste se tega odpovedali, zato predlagam, da imamo to razpravo in bom seveda glasoval za. Hvala lepa.
Hvala. Smatram, da ni več interesa. Gospod Horvat, ste že govorili. Ja, še en krog. Prosim, za prijavo. Horvat, lahko še v svojem imenu.
Hvala lepa, gospod predsednik. Nimam nobenega interesa zbirati volilne glasove, kot mi je bilo očitano s strani kolega Cvikla. Kar zadeva obrambnih nasipov, sem lansko leto 25. avgusta pozval ministra Podobnika, da si je ogledal katastrofalno stanje teh nasipov. Na nekatere se je pač zadnjih 15 let pozabljalo, dr. Gantar. Ja, se je, ker če bi bili nasipi dobri, ne bi danes imeli takšnih problemov. In samo zahvaljujoč požrtvovalnim ljudem in nadčloveškim naporom smo se lahko izognili katastrofi. Ko so nam lansko leto Hrvati ukradli Brod ravno zaradi tega, da mi ne bi kdo očital, da pobiram oziroma da si nabiram volilnih glasov, sem bil samo sklicatelj morda tudi samo moderator tiskovne konference, na kateri so govorili samo dvakrat Hotižani s tem namenom. Jaz se bojim, da bo ta razprava, če bo izglasovana, šla v to smer, da se bodo našli neki naši kolegi, ki bodo ponovno pozivali k rušenju mostu. Tega se bojim, zato ponovno pozivam slovensko politiko, predvsem ta državni zbor, da stopimo skupaj in da se ne damo Hrvatom, ker vemo vsi, da niso verodostojen partner. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Bajc, ker ni uspela prijava. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Sam bom podprl ta predlog, ampak iz čisto drugega razloga, ne iz te razprave, pri čemer predlagam nekaterim kolegom, ki neposredno ne poznajo zadev, naj si jo ogledajo - bodisi na Dragonji bodisi na Hotizi. Osebno sem si zadeve predvsem na Hotizi pogledal in tudi z ljudmi pogovarjal na eni in na drugi strani. Drugo, kar bi rad povedal. Prenehajmo govoriti: naši, vaši, pa kdaj je kdo naredil in kaj ni naredil. Nobeden nič ni naredil! Ker če bi karkoli kdorkoli naredil, tega problema tam ne bi bilo. Tretje, kar bi rad povedal. Na Primorskem bi rekli "prišparajmo malo municije". Slovenska ljudska stranka skupaj z Nacionalno stranko in gospo Mario Pozsonec je vložila resolucijo v zvezi z mejo Hrvaško in dajmo takrat opraviti celovito razpravo, pa pozabimo na "naši-vaši". Še enkrat ponavljam, nihče nič ni naredil do danes ne na Dragonji, ne na Muri, pa še kje drugje ne v zvezi z mejo z Republiko Hrvaško.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 20, proti 42. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da predlagani sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Slavka Gabra bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: "Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, dr. Jureta Zupana, na poslansko vprašanje dr. Slavka Gabra v zvezi s članstvom v upravnih odborih javnih raziskovalnih zavodov." Je interes za obrazložitev glasu? Ne. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 19, proti 44. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da predlagani sklep ni sprejet. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda - to je z drugo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varnosti cestnega prometa. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju. In sicer prehajamo na 16. člen in na odločanje o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k temu členu. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 22, proti 43. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Ker k predlogu zakona ni bil sprejet noben amandma, bo zbor v skladu s 139. členom poslovnika glasovanja o predlogu zakona opravil v četrtek 28. septembra 2006 v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. In prehajamo na 3. točko dnevnega reda - zbor bo v skladu s 139. členom poslovnika zbora glasovanje o predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu pred požarom opravil v četrtek 28. septembra 2006 v okviru glasovanj. Prekinjam 3. točko. Prehajam na 4. točko dnevnega reda - zbor bo v skladu s 139. členom poslovnika zbora glasovanje o predlogu zakona o upravnem sporu opravil v četrtek 28. septembra 2006 v okviru glasovanj. Prekinjam 4. točko. Prehajam na 5. točko dnevnega reda - zbor bo v skladu s 139. členom poslovnika zbora glasovanje o predlogu zakona o spremembah zakona o predpisani obrestni meri zamudnih obresti opravil v četrtek 28. septembra 2006 v okviru glasovanj. Prekinjam 5. točko. Prehajam na 6. točko dnevnega reda - zbor bo v skladu s 139. členom poslovnika zbora glasovanje o predlogu zakona o vinu opravil v četrtek 28. septembra 2006 v okviru glasovanj. Prekinjam 6. točko. Prehajam na nadaljevanje prekinjene 7. točke dnevnega reda - to je na drugo obravnavo predloga zakona o določitvi minimalne plače. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Prehajamo na 2. člen, in sicer na odločanje o amandmaju poslanske skupine, poslanski klub LDS, k 2. členu. Odpiram prijavo za obrazložitev v imenu poslanskih skupin. Gospod Cvikl, izvolite.
Hvala lepa. Amandma, ki ga predlagamo, sledi dokumentu ekonomsko-socialnega sveta, ki je bil sprejet soglasno, kot smo slišali kasneje, soglasno s strani delodajalcev in delojemalcev, in pravi, da naj se vsakoletni znesek minimalne plače ugotovi s strani ministra oziroma ministrice, pristojne za delo na podlagi predhodnega mnenja ekonomsko-socialnega sveta. Sporočilo pravi, da je ekonomsko-socialni svet tak predlog soglasno podprl. Danes smo slišali, da mu je nasprotoval gospod državni podsekretar, če se ne motim, Štrous. Mi predlagamo, da to dikcijo tudi z amandmajem uvrstimo v dopolnjeni predlog zakona o določitvi minimalne plače, ker če tega ne naredimo, potem bomo danes s potrditvijo zakona vse doleta 2013 določili višino minimalne plače. Danes sem že povedal par številk, trenutno je plača 490 evrov in vse do leta 2013 glede na dokumente ministrstva za finance, ki so podlaga v 1. členu tega zakona, bo plača, minimalna plača zrasla do vsega 583 evrov, kar bo 100 evrov nižje, kot je danes v Grčiji in kar bo seveda v popolnem nasprotju s tistim, kar ste si v koalicijski pogodbi, v partnerstvu za razvoj, v strategiji razvoja Slovenije zavzeli: da naj bi bil cilj Slovenije, to pa je doseči povprečje Evropske unije, kar pomeni preseči Grčijo, preseči Španijo in bi seveda takšna plača minimalna morala iti preko 700 evrov mesečno. To je vsebina tega amandmaja. Če ga boste podprli, potem bodo socialni partnerji, delodajalci in delojemalci tisti, ki seveda v končnem odločajo o tem, kaj je z usodo slovenskega gospodarstva, lahko vplivali na to, kaj bo minister za delo rekel glede minimalne plače. V nasprotnem bo pač to preprosto, bo minimalna plača preprosto ujeta v vsakokratne proračunske razprave, ko vsak minister za finance zelo nizko napove cene življenjskih potrebščin, za leto 2005 so bile napovedane, ne vem, okoli 2,1, dejanska realizacija je 2,6 in seveda razlika je kar pomembna, ko to pogledamo pri posamezni plači. Predlagam, da podprete amandma. Hvala.
Hvala. Je kakšen interes za obrazložitev v svojem imenu? Prijava teče. Gospod Cvikl, izvolite. [[Se odpoveduje.]] Gospod Capuder.
Hvala lepa. V naši poslanski skupini amandmaja LDS ne bomo podprli, ker smo prepričani, da bi takšen, kot je pripravljen, lahko pomenil samo blokado pri določanju minimalne plače. Kot sem pa že v sami razpravi v imenu poslanske skupine omenil, pa predlog dopolnila Socialnih demokratov po našem mnenju ni potreben. Kajti vse to, vsa ta dogovarjanja med socialnimi partnerji glede minimalne plače, so že določena v konvenciji mednarodne organizacije dela iz leta 1972. In v tej konvenciji je določeno, da se reprezentativne organizacije delavcev in delodajalcev že itak morajo dogovarjati, zato menimo, da ta amandma ni potreben; odločali se bomo pač po svoji vesti. Hvala.
Hvala. Gospa Lavtižar Bebler.
Hvala lepa, gospod predsednik. Torej, jaz podpiram obuditev socialnega dialoga in podpiram dejstvo, da je do tega dialoga in do soglasja prišlo, zato bom ta amandma podprla. Hvala.
Hvala. Smatram, da ni več interesa. Glasujemo. Glasovanje o amandmaju teče. Če bo sprejet ta amandma, postane amandma poslanske skupine SD brezpredmeten. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 41. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k 2. členu. Prijave v imenu poslanskih skupin. Gospod Capuder, izvolite. [[Se odpoveduje.]] Gospod Potrč, izvolite.
Hvala lepa. Navedel bom samo najbolj konkretna dejstva, ki govorijo v prid podpori tega amandmaja. Predlog za to, da se omogoči posvetovanje s socialnimi partnerji, je predlagal ekonomsko-socialni svet. Socialno partnerstvo je v skladu s konvencijo mednarodne organizacije dela in vsak tisti, ki želi podpreti socialno partnerstvo, ga bo zaradi tega vključil v zakon, ne pa obratno, črtal iz zakona. Naš predlog govori o posvetovanju vlade s socialnimi partnerji in v ničemer ne ovira sprejema dokončnih odločitev, saj je posvetovanje tisti minimum, ki ga je v teku socialnega partnerstva mogoče opraviti. Zaradi tega tudi vlada v razpravi o amandmaju ni nasprotovala temu predlogu, ker je ne ovira pri funkcijah, ki jih mora opraviti. In celo posamezne kolegice in kolegi iz vrst koalicije so obljubili, da bodo ta amandma podprli, ker menijo, da je smotrn in ustrezen. Predlagam, da ga zaradi uveljavitve socialnega partnerstva in ne zaradi ihte, ki vlada mnogokrat brez potrebe pri glasovanju, podpremo. Hvala.
Gospod Kokalj oziroma gospod Sok, ali kdo od vaju želi? Ja, se odpovedujeta. Gospod Cvikl, izvolite.
Mi bomo podprli tudi to milejšo obliko amandmaja, ki seveda vsebinsko zagotavlja enako, zagotavlja posvetovanje s socialnimi partnerji. Prej ste seveda zavrnili mnenje, zdaj pač upam, da boste vendarle potrdili, da je posvetovanje s socialnimi partnerji tisti minimum socialnega dialoga, ki ga potrebujemo in daleč od tega, da to ne bi bilo potrebno. Bomo podprli amandma.
Hvala. Opažam, da ni več interesa za obrazložitev. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Glasovanje o amandmaju teče. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 62, proti 2. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlagani amandma sprejet. Ker je bil v drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona sprejet amandma k več kot 1/10 členov, bo zbor tretjo obravnavo zakona opravil na naslednji seji. Na podlagi tretjega odstavka 137. člena poslovnika predlagam zboru, da sprejme še naslednji sklep: "Predlog zakona za tretjo obravnavo pripravi Vlada Republike Slovenije." Glasujemo. Glasovanje teče. Prekinjam, proceduralni predlog, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Nekako je uveljavitev tega zakona silno potrebna, že tako deluje retroaktivno, zato smo v ta namen tudi sklicali nujno sejo odbora matičnega delavnega telesa, da smo predlog zakona pripravili za plenarno odločanje z enim samim ciljem, da bi bil na tej seji državnega zbora sprejet. Zdaj ali je res to 1/10 amandmajev oziroma členov, ker smo enega sprejeli. V vsakem primeru pa mislim, da bi bilo izredno dobro, da bi na tej seji državnega zbora sprejeli. Na ta zakon so vezani številni socialni transferji in seveda tudi številni prejemniki minimalnih plač, ki jim vsake dva tisočaka veliko pomeni. To je moje vmesno razmišljanje, kako bi se našel način, da na tej seji zakon sprejmemo.
Zakon ima 5 členov, torej ne moremo avtomatično iti po tej poti, možno je edino, če dobite 23 podpisov za izredno sejo. Itak je napovedana izredna seja, splošna razprava o davčni zakonodaji naslednji teden, lahko bi tudi to vključili, zaradi tega je to edina pot. Trenutno pa prehajamo na predlog sklepa, ki je bil najavljen, da vlada Republike Slovenije pripravi za tretjo obravnavo zakon. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 60, proti nihče. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti Nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda - obravnava predloga zakona o spremembi zakona o volilni kampanji, skrajšani postopek. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ker v tretji obravnavi ni možno vlagati amandmajev, predlagamo na odločanje o zakonu. Je kakšen interes? Ni. Glasujemo o zakonu v celoti. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 54, proti 9. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Zaključujem točko. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda - obravnava predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o orožju. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. "Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o orožju ni primeren za nadaljnjo obravnavo." Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 48, proti 21. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 21.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel. Zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. In nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda - obravnava predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leto 2006 in 2007, nujni postopek. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Ker v tretji obravnavi ni možno vlagati amandmajev, prehajamo na odločanje o zakonu. Odpiram prijavo za obrazložitev v imenu poslanskih skupin. Gospod Cvikl, imate besedo.
Ta zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o izvrševanju proračuna v Republiki Sloveniji za leto 2006 in 2007 bi morali vsebinsko sprejemati bodisi v lanskem novembru bodisi letos spomladi, ko smo povečevali zadolževanje za avtoceste in ko smo povečevali zadolževanje za nekatere druge projekte. Nemogoče je dva meseca pred koncem sprejemanja obveznosti za proračunsko leto v gradivu, ki je posredovano državnemu zboru, zapisati: "Pri javni agenciji za železniški promet, skladno s predlogom programa za leto 2006 in tako naprej, je potrebno za pravočasno realizacijo za sofinanciranje evropskih projektov zagotoviti tudi lastno udeležbo. Ker v letu 2006 v proračunu, ki je bil sprejet v decembru 2004, ni bilo mogoče zagotoviti sredstva za investicije v javno železniško infrastrukturo, je potrebno lastno udeležbo zagotoviti iz drugih virov." In vlada se devet mesecev kasneje spomni, da je potrebno najprej sprejeti zakon o poroštvu Republike Slovenije, ki ga še ni, pravijo, da je v koalicijskem usklajevanju in po nujnem postopku prihaja v državni zbor zato, da bomo za več kot polovico oziroma skoraj za polovico povečali obseg garancij, ki so mogoče v posameznem letu v državnem proračunu 150 milijard je kvota že kar nekaj let, to kvoto z današnjim odločanjem, s potrditvijo tega zakona, povečujemo, če se ne motim, na 218 milijard ali skoraj za 50%. In to zato, ker se v proračunu ni našel prostor za pomembne evropske prioritete. In toliko kot smo se te dni ukvarjali z vprašanji, kako so nagrajeni ljudje v Luki Koper in tako naprej, se sprašujem, če so ti ljudje tako dobro nagrajeni, kako lahko pozabijo na to, da je potrebno zagotoviti dodatno garancijsko vsoto za zadolževanje javne agencije. In to je seveda politika iz leta 1976, ko se je decembra v nekih resolucijah in še kje povečevala možnost zadolževanja. To je slaba politika, predstavniki ministrstev za finance in predstavniki ministrstva za promet! Slaba politika in napačna politika in seveda ta ne povečuje kredibilnosti Slovenije, ampak jo zmanjšuje. Zato v poslanskem klubu ne bomo podprli zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o izvrševanju proračuna za 2006 in 2007.
Hvala. Gospod Bevk.
Gospod predsednik, se opravičujem, ker sem se pomotoma prijavil. Hvala lepa.
Hvala. Ali je kakšen interes v svojem imenu? Ni. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 49, proti 15. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 15.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda - to je s tretjo obravnavo predloga zakona o preskrbi s krvjo. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. V zvezi z usklajenostjo zakona dajem besedo predlagatelju, gospodu ministru dr. Andreju Bručanu. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo. Predlagam uskladitveni amandma k predlogu zakona o preskrbi s krvjo, in sicer v drugem odstavku 33. člena se beseda "izvaja" nadomesti z besedo "organizirajo". To pa je potrebno zaradi neskladja z zakonom o Rdečem križu, ki pa je nastal zaradi amandmaja k 33. členu, ki je bil predlagan na matičnem odboru, tako da pač organizatorji krvodajalskih akcij so vsi, tudi vključno z Rdečim križem, medtem ko izvajalci so strokovne ekipe, ki potem tudi samo transfuzijsko akcijo izvajajo, vključno s transfuzijskim zavodom in transfuzijskim centrom s transfuzijskimi oddelki. Hvala.
Hvala. Ker je vlada opozorila, da je po končani tretji obravnavi predloga zakona zaradi sprejetih amandmajev nastala neusklajenost, je vlada pripravila uskladitveni amandma k 33. členu, ki ste ga prejeli na klopi. Želijo besedo poslanke in poslanci? Odpiram prijave. Prosim, da se prijavite vsi, ki želite razpravljati o uskladitvenem amandmaju. Gospod Slavko Gaber. [[Se odpoveduje.]] Gospod Sok. [[Se odpoveduje.]] Gospod Germič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Ali je to v svojem ali v imenu poslanske skupine? Dobro.
To je razprava, to ni obrazložitev glasu.
Poglejte, gospod predsednik, ko sem dobil na mizo besedilo uskladitvenega amandmaja, glede na to, da je bilo o tej vsebini veliko razprav, sem si natančno pogledal razvoj besedila zakona v tem členu. In mislim, da iz obrazložitve k uskladitvenem amandmaju lahko rečem, da gre za zavajanje. Zakaj? Ko preberemo besedilo zakona, ki je bilo objavljen v Poročevalcu 22.3.2006, torej še pred prvo obravnavo, se besedilo drugega odstavka 33. člena glasi [[citiram]] : "Krvodajalske akcije lahko izvajajo," torej izvajajo, "tudi drugi organizatorji krvodajalskih akcij." Ko beremo obrazložitev k temu členu, torej obrazložitev k 33. členu, lahko ponovno preberemo: "... čeprav zakon dopušča možnost, da krvodajalske akcije izvajajo tudi drugi organizatorji". Ko pogledamo amandma v drugi obravnavi, na katerega se vlada sklicuje, se sploh ne nanaša na ta del, ampak amandma govori samo o tem, če ga lahko preberem, da krvodajalske akcije lahko izvajajo v sodelovanju z nacionalnim organizatorjem. In ko beremo obrazložitev vlade k uskladitvenemu amandmaju, je zanimivo, da se obrazložitev nanaša na vsebino, torej "organizatorji krvodajalskih akcij, vključno z Rdečim križem Slovenije, ki ima tako pooblastilo v zakonu o Rdečem križu, le-te lahko samo organizirajo, ne pa tudi izvajajo." Mislim, da tu ne gre za uskladitveni amandma, ampak za vsebinski amandma, ker je bila napaka narejena pravzaprav že s strani predlagatelja v osnovnem tekstu in ga ni spreminjal skozi celotno obravnavo zakona, čeprav je bil v drugi obravnavi v razpravi zelo natančno opozorjen, kdo je izvajalec in kdo je organizator. In seveda po mojem mnenju tu vlada napačno citira osnovo za to, kaj je treba narediti z uskladitvenim amandmajem. Kajti z besedo "organizirajo" nadomešča besedo "izvajajo", ki ni bila ves čas obravnave predmet amandmiranja. In seveda gre tu po mojem mnenju za vsebinsko drugačno zadevo in ne bi smela biti popravljena skozi uskladitveni amandma, s katerim se lahko reče, da se popravlja vsebinska zadeva, ki je bila kot napaka, kot napaka peljana skozi ves zakon. Zato me zanima, zato bi tudi želel imeti mnenje zakonodajno-pravne službe, ali v tem primeru dejansko gre za uskladitveni amandma ali pa gre za popravek vsebine, ki ni bila popravljena v rednem postopku. Kajti transfuzijski zavod in transfuzijski center s transfuzijskimi oddelki so uvedeni v zakon že od samega začetka in tukaj se popolnoma nič ne spreminja v vlogi tako enih, drugih kot tretjih in tukaj je v osnovnem besedilu zapisano v tem odstavku "izvajajo" in noben amandma se v tej točki v tej vsebine ni nanašal in po mojem mnenju tukaj ne more iti za uskladitveni amandma. Lahko da bo to imelo vsebinske posledice, s čimer se lahko strinjam s predlagatelji vlade, torej predstavniki ministrstva, seveda me pa zanima, čisto načelno, in bi prosil za mnenje zakonodajno-pravne službe, ali je to dejansko uskladitveni amandma ali gre pa za, torej gre za izrabo uskladitvenega amandmaja, da se popravlja vsebina. Hvala lepa.
Hvala. Zakonodajno-pravno službo prosim, da pripravi odgovor na zastavljeno vprašanje. Želi še kdo razpravljati? Prekinjam to točko. Kdo temu nasprotuje? S tem bi omogočili zakonodajno-pravni službi, da se pripravi in pride potem obrazložiti zastavljena vprašanja. Prav. In prehajamo na 30. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN AVSTRIJSKO ZVEZNO VLADO O SPREMEMBI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN AVSTRIJSKO ZVEZNO VLADO O TURISTIČNEM PROMETU NA MEJNEM OBMOČJU INTERREG/PHARE - CBC - OBMEJNA PANORAMSKA POT). Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Predlog zakona je obravnaval odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o zakonu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep oziroma zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Dovolite. Prekinjam sejo za 5 minut in jo bomo nadaljevali čet 5 minut. To se pravi, štiri minute čez pol deveto, 20.34.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prosim, da zasedete svoja mesta. Zakonodajno-pravna služba je zaprosila za nekaj več časa za proučitev in glede na to, da je že pozna ura, predlagam, da točko prekinemo in jo nadaljujemo jutri v okviru glasovanj, ko bo zakonodajno-pravna služba podala svoje mnenje. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 20. sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9 uri. Lahko noč.