Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Ja tražim stanku u ime kluba HDZ-a. Razlog za stanku su građani Republike Hrvatske koji imaju kredite u stambenim štedionicama, zadrugama Raiffeisen u Austriji. Na žalost dva zaključka HDZ-a nisu prihvaćena, nitko ništa ne poduzima i trauma tih ljudi se i dalje nastavlja, pa prema tome tražim stanku od 10 minuta.
Branko Vukšić.
Poštovana potpredsjednice iz istih razloga tražim stanku u ime kluba.
Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora mogao bih i o ovome govoriti, ali to sam već odavno prvi upozorio pa ništa, ali bih ja tražio stanku u svezi, dakle pouzdanog podatka koje je objavilo Ministarstvo školstva u svezi 10000 gladne djece u našim školama.
Dragutin Lesar.
U ime kluba tražim stanku na temu RBA kredita.
I Damir Kajin.
U svezi pada nekih narko skupina na području Županije istarske.
Što? Nismo razumjeli.
Aktivnosti policije glede privođenja nekih narko skupina u Istri.
Određujem stanku do 9,40. STANKA U 9,35 SATI.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege u ime Kluba zastupnika samostalne demokratske srpske stranke tražim pauzu od 10 minuta. Razlog je činjenica da prilikom zaključivanja rasprave i usvajanja zaključaka o Zakonu o potrošačkom kreditiranju dijelovi rasprave ovoga Sabora nisu bili uključeni u zaključke zbog burnog završetka same rasprave. I molim stanku od 10 minuta kako bismo se vratili na nešto što je od vitalnog interesa za tu raspravu, a i vitalnog interesa za građane RH.
Poštovani zastupnik Branko Vukšić i poštovana zastupnica Tireli, da, da Nasi Tireli. Koje? Krešimir HDSSB Bubalo, Ivan Šuker. Tko još? Pet klubova zastupnika. Tema? Nisam razumio, nisam dobro čuo ali riječ je o raspravi o zakonu popularno rečeno o franak, potrošačkom kreditiranju. O.k. Dakle, svi su zatražili po istoj temi to je smisao mojeg pitanja? Je. Hvala lijepa. Odredit ću stanku u 45. Dosta vam je? 9,45? Hvala lijepa. Počinjemo u 9,45 nakon stanke na traženje klubova zastupnika. Hvala lijepa. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,45 SATI]] Poštovane kolege i poštovane kolegice zastupnice, stanka je završena, isteklo je vrijeme na traženje klubova zastupnika. Idemo po redu. Poštovani zastupnik Milorad Pupovac, u ime kluba SDSS-a.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege prilikom rasprave o Zakonu o potrošačkom kreditiranju jedan broj klubova zastupnika u ovom Saboru je skrenuo pažnju na iskustvo nekoliko tisuća, možda i do 20 tisuća, naših građana koji su ušli u riskantne aranžmane kredita sa štednim zadrugama u grupaciji Raiffeisen koja nadamo se nema veze sa velikom grupacijom ali štednim zadrugama koje su registrirane u Republici Austriji i koji su pod sasvim nejasnim i sumnjivim okolnostima a uz pomoć naših financijskih državnih institucija zapravo dijelili te kredite po okolnostima koje su nalik prilično lihvarskom postupanju. Što je uzrokovalo visok broj ovrha. I iz tog razloga je tokom te rasprave ovdje kako sam rekao više klubova, odnosno predstavnika klubova uključujući i bivšeg ministra financija kolege Linića, ali isto tako i klub Laburista kao i drugi koji su govorili uključujući i klub kojem i sam pripadam, klub SDSS-a, smatrao da je potrebno da se usvoji zaključak od strane Sabora kako da se riješi to pitanje. Naš prijedlog je, gospodine predsjedniče, da Sabor usvoji zaključak do kraja ovoga tjedna u kojem će se proglasiti moratorij na ovrhe, da pozove Ministarstvo pravosuđa, da pozove Ministarstvo financija i da se donese odluka o moratoriju pod određenim kriterijima kako te ovrhe više ne bi stupale na snagu i kako bi se do završetka istrage o prirodi tih procesa s obzirom da se istraga vodi od Državnog odvjetništva u Austriji, da naše Državno odvjetništvo također poduzima određene radnje i da Sabor usvoji zaključak kako bi se zaustavile daljnje ovrhe. Drugo što bih htio reći, drugi zaključak koji bih htio predložiti, Sabor bi trebao predložiti Vladi i HNB-u, Ministarstvu financija i HNB-u da visoko istakne važnost svijesti o zaduživanje od strane građana. I da stvori obaveze u tome da se u ugovornim formacijama taj rizik koji je danas uglavnom rizik za one koji uzimaju kredite, a ne za one koji daju kredite, da se istakne i da bude sastavni dio ugovornoga teksta kako bi građani imali punu svijest o tome u koju vrstu rizika se upuštaju kada ulaze u različite kreditne aranžmane. Kako ne bismo dospjeli u situaciju kakvu smo imali sa švicarskim frankom da država mora intervenirati, da država mora na sebe preuzimati rizike i intervencije u monetarnu politiku odnosno u tečajnu politiku i da država na taj način bude osumnjičena da zapravo intervenira u tržišne odnose. Država kao regulator treba učiniti sve da građani budu zaštićeni, da budu svjesni rizika i da taj rizik bude što je moguće manji. I stoga predlažemo da se usvoji drugi zaključak u kojem će država stvoriti obavezu da građani budu obaviješteni o rizicima koje nosi sklapanje određenih kreditnih ugovora, odnosno kreditnih aranžmana. Što banke nažalost nerijetko ne čine, a pogotovo ne čine ovakve zadruge ili ovakve, kolega Šuker mi pokazuje zaključak HDZ-a a to ne znači da smo mi protiv zaključka HDZ-a ili onoga elementa zaključka HDZ-a koji nije bio prihvaćen, sada je prilika da se i to prihvati. Prema tome, dva zaključka su: jedan je moratorij na ovrhe u slučaju štedionica odnosno zadruga štednih Raiffeisen grupacije a drugi je zaključak o podizanju svijesti i obaveze o sadržaju ugovora koji upućuju na visinu rizika za onoga tko sklapa ugovor o kreditu.
Hvala lijepa poštovani kolega zastupniče. Odmah moram reagirati, kolega Pupovac vi znate da se Saboru ne može dozvoliti mana volje. Nema mane volje. Dakle, Sabor je odlučivao o zaključcima koji su podneseni u skladu sa poslovničkom procedurom. A vi kolega Pupovac jeste komentirali odlučivanje Sabora i to u sljedećim nastupima ovakvih slobodnih sastava neću dozvoliti. Zato što je Sabor odlučivao o jednom zaključku i odbio ga možete biti nezadovoljni i imate pravo na nezadovoljstvo ali to je svršena stvar koja se može ispraviti samo novom procedurom. Predlaganje materijala koji je u skladu sa Poslovnikom izrađen. Moje ili vaše osobno stajalište neće promijeniti zaključak Hrvatskog sabora. Da li žele nastaviti klubovi zastupnika po istoj temi? Izvolite, Branko Vukšić. Ali molim vas oko glasovanja Hrvatskog sabora ne možemo voditi raspravu.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege neću govoriti o glasovanju nego ću govoriti upravo što ste vi rekli o novoj proceduri, novom prijedlogu koji trebamo dati Saboru i dat da se u petak, ovo što je kolega Pupovac predložio, da se u petak usvoje zaključci. Naravno ovo je prilika da se još jedanput upozori na nelegalno djelovanje austrijskih štedionica bez obzira kako se one zvale. One su sklapale ugovore po principu divljega zapada, znači bez dozvole Hrvatske narodne banke. I umjesto da država počinje funkcionirati, umjesto da država zaštiti svoje građane država je svoje građane prepustila divljim zvijerima, pustila im je da padnu u škare onih koji su djelovali nelegalno. Policija je obavila istrage. Znači utvrđeno je da su djelovali nelegalno i ne znam zbog čega Hrvatska država ne reagira, zbog čega Ministarstvo financija ne reagira, zbog čega se ne stavi moratorij na pljenidbe. Prije svega zalažemo se za to, već smo nekoliko puta u raspravama rekli, a predložit ćemo to i u zaključcima da oni koji imaju jedinu imovinu, da imovina koja je njihov stan ili njihova kuća jedini krov pod glavom da se ne smije ozlovršiti bez obzira je li to riječ o kreditu s kojim je kupljen stan u štedionicama koje su radile kako na divljem zapadu ili je to kredit koji je uziman u bankama u francima ili u nekim drugim devizama. Svi ljudi koji su uzimali kredite u švicarskim francima, u eurima imaju pravo znači u bankama legalno, imaju pravo na reprogram dugova. Oni građani RH koji su sklapali ugovori i u Austriji, a mnogi su ugovori krivotvoreni da su sklapani u Zagrebu nemaju pravo na reprogram dugova, nemaju pravo na zaštitu države. Svi u vlasti se odnose prema njima kao da to nisu građani RH. Znači i ovime potvrđujemo da postoje građani prvoga reda i građani drugoga reda, građani koje ćemo zaštiti i koje nećemo zaštiti. Tu sasvim sigurno da nije nevina ni Hrvatska narodna banka koja je trebala dići graju kao što je trebala dići graju i kad je uvođena devizna klauzula. Pa još jedanput ponavljam neće biti ispravljene nepravde tako dugo dok ne ukinemo deviznu klauzulu. Prije 4,5 godine sam pisao guverneru Rohatinskom o tome da se počne razgovarati o ukidanju devizne klauzule, da se počinje raditi red na tržištu kredita u RH. Tada sam dobio odgovor, podsmjeh nakon nekoliko mjeseci. I kad sam s kolegom Vuljanićem ima pressicu ispred Hrvatske narodne banke nakon nekoliko mjeseci isto tako smo doživjeli podsmjeh, nakon nekoliko mjeseci na Opatijskom gospodarskom forumu gospodin Rohatinski je uputio prijedlog gospođi premijerki Kosor da počinje razmišljati o ukidanju devizne klauzule. Da se prije 4,5 godine kada smo predlagali devizna klauzula, počelo razgovarati o ukidanju danas bi građani bili u sasvim drugoj situaciji. Zato predlažem da zabranimo iseljavanje, da zabranimo onima koji su nelegalno djelovali u RH, da država uhvati u svoje ruke probleme tih 20 tisuća ljudi, da se zabrane deložacije i da se nađe sustavno rješenje. A sustavno rješenje može biti jedino to da ljudima koji žive sa obiteljima, kojima je to jedina nekretnina da se im ta nekretnina ne uzima. Da li je to reprogram dugova, da li je to pomoć države trebamo naći i ovdje skupa sa Saborom i Vlada Republike Hrvatske rješenje a ne da i dalje tretiramo građane prvoga reda i drugoga reda i da dopuštamo kaubojštinu na tržištu kredita, i da ono što je bilo nelegalno proglašavamo legalnim.
Hvala lijepa. Poštovana kolegice Nansi Tireli u ime kluba Hrvatskih laburista stranke rada u Hrvatskom saboru o istoj temi.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče. Poštovane kolegice i kolege, evo prije 16 mjeseci upućeno je otvoreno pismo Ministarstvu financija, Ministarstvu pravosuđa i državnom odvjetništvo sa molbom da naprave sve što je u njihovoj moći da bi se našao odgovor na probleme koje ima više od 20 tisuća hrvatskih građana vezano za sklopljene kredite sa Raiffeisen zadrugama. Prije 12 dana u ovom visokom domu opet smo raspravljali i pokušavali sa određenim zaključkom obvezati Vladu da obveže institucije da odrade taj posao. Prošli smo tjedan ponovno javno prozvali Vladu da donese uredbu o moratoriju na sve ovrhe i deložacije hrvatskih građana vezano za sklopljene kredite sa Raiffeisen zadrugama. Ništa se nije dogodilo. Da riješimo jednu stvar koju cijelo vrijeme vučemo u ovim našim raspravama, Hrvatska narodna banka nije bila dužna izdat odobrenje za rad tim štednim, austrijskim štednim zadrugama iz jednog jednostavnog razloga što te zadruge nisu poslovale na teritoriju RH. Nije nam u cilju bilo koga zavaravat pa onda govorimo istinu. Međutim, ono što me je iznenadilo, prošli tjedan kada smo donijeli zakon gdje smo zamrznuli tečaj švicarca bilo je to što se je na zadnje noge dignulo austrijsko ministarstvo financija i što su prozivali Hrvatsku odnosno ministra financija i Vladu da štetimo austrijskim bankama koje posluju na teritoriju RH. 2005.godine potpisan je Memorandum o razumijevanju između HNB-a i Saveznog ministarstva financija RH i Agencije za nadzor financijskog tržišta Republike Austrije u vezi s međusobnom suradnjom u području nadzora poslovanja banaka. Te 2005.godine taj memorandum potpisao je tadašnji guverner HNB-a Željko Rohatinski i iskreno se nadam da sadašnji guverner gospodin Vujčić ovaj memorandum ima negdje u svojoj arhivi. Pozivam ga ovom prilikom da ga uzme, pročita i vidi što u njemu piše. Između ostalog u njemu stoji: "Kada nadležni sud kojem obavljanje povjerljivih informacija propisuje zakon traži povjerljive informacije u svrhu provođenja sudskog postupka, nadležno tijelo od kojeg se traže te informacije dužno ih je osigurati te o tome bez odgode obavijestiti drugo nadležno tijelo prema memorandumu". Dakle, imamo memorandum pomoću koga možemo riješiti jedan dio problema, ne svih, ali mislim da je konačno došlo vrijeme da hrvatska Vlada, HNB i svi mi zajedno pokažemo dobru volju da želimo napraviti sve što je u našoj moći da ovih više od 20 tisuća hrvatskih građana uistinu shvati da netko brine o njima. Institucije neka odrade svoj posao. Stotina prijava koje jesu na Državnom odvjetništvu i policijskim postajama molim da se ozbiljno uzmu u razmatranje, da se utvrde sve one činjenice na koje upućujemo već toliko vremena i da građani dobiju odgovor da se za njih radi i da imamo namjeru i volju sve ovo izvesti do kraja, sve činjenice ispitati i reći tko je u svemu ovome kriv. Državno odvjetništvo Austrije i Državno odvjetništvo Hrvatske mora surađivati, mora početi razgovarati i mora donijeti konačnu odluku i konačni zaključak što i kako dalje. Imena ljudi koji su u ovome učestvovali postoje, svi ih više-manje znamo, znamo tko je uključen u sve ovo i apeliram da konačno nešto i napravimo. Ako ponovno zašutimo doći ćemo do one jedne jedine rečenice kada budemo konačno donijeli odluku, ovo je izvanredno stanje. Izvanredno stanje u našoj državi traje već nekoliko godina i uistinu molim da to izvanredno stanje prestane i da se poduzmu konkretne akcije.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Krešimir Bubalo u ime kluba.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče. Evo i klub HDSSB-a itekako je htio reagirati upravo na ono što nismo uspjeli u petak, a u pitanju je Raiffeisen. No predsjedniče malo prije ste spomenuli snagu volje, snaga volje itekako je važna no itekako je bitno riješiti snagu nevolja.
Malo ste iskrivili što sam ja tvrdio poštovani kolega pa se nemojte pozivati na to.
Šalim se predsjedniče, ali to kažem iz razloga snage volje koju ima HDSSB i to je pokazao prijedlogom zaključka o provedbi prethodne rasprave radi zakonskog zaustavljanja ovrha, pljenidba i deložacija hrvatskih građana iz jedine nekretnine koju imaju u vlasništvu, a u kojoj stanuju. Mi smo prije 6, 7 mjeseci uputili ovaj prijedlog jel vidjeli smo što se događa u Slavoniji i Baranji, taj prijedlog je danas na 66.mjestu. a svi osjećamo mjesecima da upravo i Raiffeisen ali i neki drugi igrači bacaju ljude iz kuća, vuku ih po podovima, žene, djecu pa često i susjede i prijatelje koji žele pomoći jer ne vide rješenje. Da smo raspravili o ovome upravom snagom volje, ne bi imali danas toliko problema i vjerojatno bi u petek bi puno kraće raspravljali o ovom problemu. Prema tome, hitnost rješenja, ali i hitnost stavljanja ovakvih točki koje rješavaju pitanje problema naših sugrađana kada su pitanju ovrhe, kada je u pitanju Ovršni zakon i kada je u pitanju njihova životna egzistencija u jedinoj nekretnini koju imaju. Prema tome očekujem predsjedniče da pomognete u tome da ovakve točke koje mislimo da su važne, neovisno o tome što ih mi iz oporbe stavljamo u dnevni red da ipak zasluženo nešto prije dođu i da ih možemo raspraviti. Gledajući ono što Raiffeisen čini u RH, a govorimo o štedno kreditnim zadrugama, pa pitanje je i solemnizacija tih ugovora i gdje je odgovornost javnih bilježnika, gdje je odgovornost guvernera i gdje je njegova reakcija upravo Narodne banke na ono što se radilo godinama, a radilo se o kreditima koji su ne po zakonima HNB-a plasirani u RH građanima RH koji rade za kune, koji ne rade ni za švicarac ni za neke druge valute, a znamo da su ti krediti plasirani upravo u tim nekim drugim valutama. Prema tome, mi u klubu HDSSB-a očekivali smo brzu reakciju Vlade, očekivali smo i ono što smo prošli tjedan govorili o OPG-ovima o onome svemu što se događa u slavonskoj i baranjskoj poljoprivredi, o ljudima koji ne mogu servisirati svoje obveze jel efektivna kamatna stopa nije tri i nešto, nego im je efektivna kamatna stopa nažalost i dvoznamenkasta i upravo u tome se vidi da ljudi kada im je davan kredit nisu imali mogućnosti spoznati što će se događati u idućim godinama. Prema tome, ni Narodna banka nije ograničila tu mogućnost, ali makar danas pomozimo tim građanima upravo s ovim prijedlogom s kojim ide HDSSB, pružimo im šansu, pružimo im mogućnost. I ono što smo naglašavali i prošli tjedan, pružimo im mogućnost slobode da mogu u ovom trenutku tko ima mogućnost prodati svoju nekretninu ili na neki drugi način zatvoriti kredit po ovome tečaju koji ste rekli da je 6,39, a mi predlažemo da dobar dio upravo ljudi koji su dizali kredite bio je tečaj 5 kuna, da upravo po tome imaju mogućnosti vratiti kredite jel ljudi rade za kune, a ne rade za švicarac. Prema tome pružimo mogućnost i moratorija, pružimo mogućnost da zaštitimo građane u jednoj nekretnini baš od onih koji su poslovali u Republici Hrvatskoj a nisu poštivali hrvatske zakone. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Poštovani zastupnik Ivan Šuker u ime kluba također HDZ-a.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege. Naš narod kaže da je naknadna pamet obično najskuplja pamet. A mi danas pokazujemo, zapravo većina koja nije podržala ni danas ne pokazuje senzibilitet za ljude koji su digli kredite u tim zadrugama. Međutim vrlo interesantno da klub HDZ-a je predložio dva zaključka, jedan rješava ovaj problem a drugi rješava problem ovog Vladinog amandmana kojeg ćemo mi danas imati Zakon o kreditnim institucijama. Dakle zaključak kluba Hrvatske demokratske zajednice je išao ka time da zakon o potrošačkom kreditiranju u principu onakav kakav je ne rješava skoro pa ništa, rješava samo jedan segment da se problem treba gledati cjelovito. I ja odmah najavljujem da ćemo mi što se tiče ovih zadruga predložiti potpuno identičan zaključak kada bude rasprava o Zakonu o kreditnim institucijama pa ćemo vidjeti da li će uvaženi premijer koji tu proziva da netko nije glasao za nekakav zakon dati naputak svojima da pokažu da im je država majka a ne maćeha. To jest da podrži zaključak Hrvatske demokratske zajednice. A zašto to govorim? Pa iz jednostavnog razloga što država ima sve poluge, u ovom trenutku bez praktičkih izmjena bilo kojega zakona da reagira, da pomogne ovim blokiranim građanima ovo što se tiče ovih zadruga. Druga stvar, ovaj problem je isključivo pravosuđa. Treća stvar, ti jadni ljudi naši sugrađani su uputili nekoliko zahtjeva za tumačenjem zakonskih odredbi koje se prije svega tiču ovrha našem saborskom Odboru za zakonodavstvo. Dakle, država ima sve poluge, ne treba donositi zakone, samo državne institucije temeljem postojećih zakonskih propisa trebaju djelovati na način kako trebaju djelovati. I zaključak Hrvatske demokratske zajednice je išao samo ka tome da mi ovdje praktički konsenzusom, mi koji praktički smo zakonodavni, na određeni način zakonodavna vlast, donosimo zakone da mi kažemo da naprosto sve institucije Republike Hrvatske moraju poduzeti nešto da se pomogne tim ljudima. Što se dogodi? Taj zaključak se ovdje ne usvoji. Zašto? Zato što ga, ne želim nikoga uvrijediti većina kolega niti nije pogledala niti vidjela a u klubu nisu dobili iz svoje partije naputak da moraju glasati o tom zaključku. I što se događa? Događa se sada, mi ćemo opet predložiti taj zaključak, opet će nam netko držati lekcije da nismo aktivni, da ništa ne radimo. Nekada je pametan zaključak vredniji od 100 zakona koji ne rješavaju ništa. A da je ovo bio pametan zaključak pokazuje i naša rasprava danas do podne a da je ono bio nikakav zakon pokazuje amandman Vlade. I tko je sada tu aktivan, tko djeluje, tko je dovoljno da tako kažem intelektualno prosvijećen da može donesti odluke, prosudite sami. Jer da su usvojeni naši zaključci, kažem koji su tako koncipirani da su snažniji i bolji od desetine loših zakona onda Vlada ne bi danas išla sa svojim amandmanom na Zakon o kreditnim institucijama. Međutim ovako mi jedan problem guramo u nekoliko zakona, ovako mi problem ćemo rješavati parcijalno. I znate šta će se dogoditi za godinu dana? Ono što sam govorio i prilikom rasprave, ako ostane ovakav tečaj švicarca nekome tko je imao kredit od 500 tisuća glavnica će biti 590 i još nešto tisuća. Doduše on će u ovoj godini plaćati manju glavnicu i nešto manje kamate ali problem neće biti riješen. A s obzirom znajući kako su naše institucije brze i kada imaju rokove, mi smo sa ovim zaključkom koji smo predlagali željeli samo ih limitirati da do tada moraju naći rješenje. Jer znate šta? Komisije se obično u svim političkim sustavima osnivaju kada se nešto ne želi napraviti a ne kada se nešto želi napraviti. Jer kada se nešto želi napraviti onda onaj koji daje zapovijed da tako kažem, a zaključak Hrvatskog sabora bi trebao biti zapovijed kada se donosi određeno zakonsko rješenje. No nažalost kažem meni je drago da sve više i više ljudi uviđa koliko je taj zaključak bio dobar. I da bi pokazali svoju konzistentnost i svoju brigu za hrvatske građane mi ćemo kao klub predložiti potpuno identičan zaključak jer kažem s njim samo tjeramo hrvatske institucije da primjene postojeće zakonske propise i da zaštite hrvatske građane. Jer ponavljam, ovaj Sabor, neke institucije u ovoj državi treba podsjetiti da je država majka a ne maćeha svojim građanima.
Hvala i vama. A sada naravno da moram nešto reći s obzirom da nema rasprave o vašim slobodnim sastavima. Dakle kolega Šuker, slažem se vama potpuno i to bi trebao biti zaključak Hrvatskoga sabora kada ste rekli da je ovo problem pravosuđa. Jeste to rekli? Jeste, slažem se. Dakle one kolege koje imaju oporbenu odgovornost traže da se problem riješi … [[Govornik se ne razumije.]] A problem je pravosuđa. Problem je pravosuđa, sami ste rekli, ja nešto znam o tome … … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne pustite da završim, kolega samo da završim. Dakle da završim, korektno, da. Dakle, slažem se s vama da je problem privatnih odnosa, odnosno privatnog ugovora Raiffeisen i hrvatski građani ili pravne osobe, privatni posao. I da su, slažem se sa time, mada idem sada u nešto što je stvar suda, po mojoj ocjeni također mislim da su neovlašteno poslovali u Hrvatskoj. Ali sada to je već jedan drugi problem. I da Sabor ne daje o tome svoj sud, budimo korektni, dozvolimo da djeluje sustav. Što se mene tiče ja mislim da bi bilo vrijedno da zatražimo informaciju o problemu, o veličini problema pa i o rješavanju, a ne da naložimo kako će se riješiti jer ponavljam, problem je puno kompleksniji. Ako je to stvar suda onda će sud donijeti je li ugovor valjan, nije valjan, koje su posljedice valjanosti, ništetnosti itd. Ali to samo radi po mojem sudu pojašnjenja radi hrvatske javnosti jer oporbena odgovornost i odgovornost za izgradnju sustava imaju male razlike, to svi znamo. Hvala vam lijepa.
Kolega Šuker, izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskoga sabora. S obzirom da nisu prihvaćena dva zaključka kluba Hrvatske demokratske zajednice oko pomoći hrvatskim građanima koji imaju kredite kod austrijskih štednih zadruga i s obzirom na ovo što se događalo u zadnja 3, 4 dana na otoku Rabu gdje su neki ljudi, ne znam po kojim ovlastima i po kojim zakonima Republike Hrvatske ljudima ulazili u dvorište i slikali nekretnine i s obzirom da ni ovaj trenutak nisu reagirale institucije Republike Hrvatske ja molim stanku u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice od 10 minuta naprosto da pošaljemo još jedno upozorenje hrvatskoj javnosti što se događa kada institucije ne rade svoje posao.
Hvala. Jasno. Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskoga sabora. U svezi istih, a već sada i dramatičnih događanja u Republici Hrvatskoj u vezi ovrha štedne zadruge Raiffeisen također tražim stanku od 10 minuta.
Hvala. Dragutin Lesar
Na istu temu iz istih razloga stanku tražim.
Hvala lijepa. Branko Vukšić.
Iz istih razloga.
I Damir Kajin.
Vis a vis prilika u tvornici električnih strojeva u Puli, Tesu i glede sataraš politike.
A kome ćete odgovoriti?
Gospodinu Leki.
Određujem stanku do 9,45. Kolegice i kolege, stanka koju su zatražili klubovi je završena. Sada ćemo čuti mišljenja klubova koji su zatražili stanku. U ime kluba HDZ-a kolega Josip Borić.
Hvala lijepo uvažena potpredsjednice. Pa evo želim govorit u ime kluba HDZ-a o događajima koji su se desili u protekla tri dana na otoku Rabu, o kojima mediji bruje puna tri dana, a zamoljen sam da u ime nekolicine korisnika tih kredita progovorim još jednom o tom problemu u Hrvatskom saboru jer situacija je zaista vrlo ozbiljna i ne vidi se jasno rješenje te situacije zbog uporne šutnje hrvatskih institucija. Na početku ću navesti samo nekoliko naslova iz medija: "Rabljani lovili bankare koji su im snimali kuće", "Panika na otoku Rabu: Bankari iz Austrije došli fotografirati desetke kuće iz kojih obiteljima prijeti deložacija", "Rab na nogama zbog štedionica Raiffeisen zadruga, zamalo incident". Rab je poznat po tome što imamo rapsku fjeru, što se ona slavi tri dana u ljeti u 7. mjesecu i slavi se to da se u tim danima fjere nije smjelo progoniti niti dužnike i nije se smjela krojiti pravda. U povijesti je to trajalo 15-ak dana. Danas nažalost s obzirom na ove situacije, s obzirom na događaje moramo razmisliti o tome da počnemo slaviti dane RBA zadruga i štedionica na otoku Rabu s time da je ovdje situacija sasvim drugačija. Ovdje se dužnici progone i ovdje se očito pravda kroji na jedan način na koji ne bi smjela. O čemu se radi? Na otok Rab došlo je 15-ak državljana Republike Austrije, predstavnika tih RBA zadruga i štedionica. Svoj posao na otoku predstavljaju kao slikanje kuća i nekretnina korisnika tih kredita radi osnaživanja vlastite evidencije kredita, nude nove zajmove. A radi se po riječima korisnika kredita o pokušaju da im se umjesto starih kredita uvale novi zajmovi ili krediti pod novim uvjetima s time da im se ne priznaju određena i davanja i otplate koje su imali do sada. Nude im se nove, drugačije kamate,nagodbe, kako bi se izbjegle tužbe između tih korisnika i RBA zadruga. Pokušavaju ih s obzirom na dan ulaska Hrvatske u Europsku uniju ponuditi novi krediti kako bi zamijenili one stare koji su zapravo upitni. O ovom događaju obaviještene su hrvatske institucije, kao i mnogo puta do sada. Zbog toga ću samo pročitati dopis koji su ti korisnici poslali institucijama: "Izvješćujemo da će 23., 24. i 25. veljače na području grada Raba boraviti zaposlenici RBA zadruga sa sjedištem u Austriji kako bi nastavili obavljanje bankovne djelatnosti iz 2005. do 2014. godine za koje nisu imali dozvolu. Naime, isti su vršili uz suradnju s posrednicima iz Hrvatske neposredno obavljanje djelatnosti bankarstva a što je bilo zabranjeno do ulaska Hrvatske u Europsku uniju. Dakle radili su nezakonito jer im je bila potrebna dozvola HNB-a obavljajući djelatnost bez plaćanja poreza i drugih davanja što su bili obvezni po zakonu. Na taj način su počinili čitav niz kaznenih djela i prekršaja. Budući da i dalje nastavljaju isti način poslovanja protivno zakonu potrebno je iste procesuirati", stoji u tom dopisu. Fascinira jednostavno način poslovanja koji se događa uz znanje policije, DORH-a i HNB-a, a događa se u apartmanima, na hodnicima jednog objekta, pogodbe se vrše kao na tržnici oko kamata, oko glavnica, oko zabilježbi na nekretninama. Samo neka iskustva tih korisnika. Za iste iznose kredita korisnik jedan vraća manji iznos, drugi korisnik za isti iznos vraća nekoliko desetaka tisuća eura više. Umjesto uknjižbe hipoteke na kuću i zemljište koja je dobrovoljno dana te banke i zadruge knjižile su se na čitave ZK uloške tako da ti korisnici ne mogu raspolagati sa cjelokupnom imovinom i ne mogu izaći iz tog odnosa. Vraćanje kredita putem posrednika na raznim nezamislivim mjestima, sa čudnim potvrdama, razna obećanja bankara koja se nakon dogovora ne poštuju niti se ne ispunjavaju. U nedavnoj emisiji na HRT-u u emisiji Otvoreno iznesen je podatak da takvih korisnika ima 3000, međutim Udruga Stop bank govore o 20 000 korisnika takvih kredita. Posjedujemo dopis HNB-a koji tvrdi da nije bio moguć takav posao na području Republike Hrvatske u razdoblju 2005. do ulaska u Europsku uniju. Sada novi dopis HNB-a kaže da za takvim zadrugama i štedionicama u Hrvatskoj nije potrebno imati licencu i dozvolu za rad. Što traže korisnici? Traže moratorij na ovrhe dok se institucije Republike Hrvatske, USKOK, DORH, Ministarstvo pravosuđa ne očituju na brojne podnesene kaznene prijave protiv zadruga i štedionica. Žele samo istinu i pravdu i ništa drugo. oni žele vraćati kredite, ne traže nikakve pogodnosti, nema tamo švicaraca, nema zamrzavanja tečaja. Žele istinu, ne bježeći od toga da i njihova odgovornost u svim događajima postoji. Hrvatski sabor ima priliku da jednostavnim zaključkom obveže Vladu da predloži rješenja. Jednostavno duh je izašao iz boce i građani su se samoorganizirali, oni nisu svemoćni, traže razumijevanje od nas njihovih zastupnika, traže da to ne bude pitanje stiskanja crvenog i zelenog gumba već pitanje dogovora, razumijevanja ovog doma da jedanput sabor naloži Vladi, a nije nemoguće i nije uzalud.
Hvala lijepa kolega. Vrijeme. U ime Kluba HDSSB-a kolega Krešimir Bubalo.
Hvala lijepo poštovana zamjenice predsjednika, kolegice i kolege. Naime, klub HDSSB-a prije 7 mjeseci predložio je točku koja se zove Prijedlog zaključka o provedbi prethodne rasprave i zakonskog zaustavljanja ovrha, pljenidba i deložacija hrvatskih građana iz jedine nekretnine koju imaju u vlasništvu u kojoj stanuju. Mi smo prije 7 mjeseci išli s tim prijedlogom. On je sad na četrdeset i osma točka. Smatramo ga izuzetno važnim, a upravo se odnosi i na ovu temu Raiffeisena ali i na sve one druge probleme koji tište naše sugrađane, jer upravo ta prva jedinica itekako je važna da bi ljudi mogli preživjeti ove udare. No, gledajući ovu pljačku koja se događa od Raiffeisen stambenih štedionica, a posebno za one ljude koji su dobili kredite u švicarcima. Pa ja bih rekao da tu postoje ugovori prvi dio i drugi dio. Drugi dio se odnosi na ono što su morali potpisati pod pritiskom upravo da ne budu istjerani iz tih nekretnina koje imaju. No također, mi u klubu HDSSB-a itekako upiremo u prst i u Ministarstvo financija i u HNB, ali isto tako i u javne bilježnike koji su radili solemnizaciju i uzimali velike novce upravo da bi solemnizirali take ugovore, a posebice kad govorimo o ugovoru drugi dio mi ne sporimo da je netko primio određenu glavnicu. I nije sporna glavnica, ali sporan je drugi dio, sporan je pripis, sporan je obračun kamata. I ako netko nije postupao sukladno zakonskim propisima u Republici Hrvatskoj, ako netko nije bio registriran u Republici Hrvatskoj, ako netko je činio prekršaj, ako je netko izbjegavao zakon i posebno dok nismo bili članica EU onda je krajnje vrijeme da se i u Hrvatskom saboru, ali i u Ministarstvu financija i u Hrvatskoj banci kaže tome je dosta. Ovi obračuni, ja ih nazivam reketom, pa i taj drugi dio ugovora također nazivam ih reketom, jer ljudi su bili pod situacijom uzmi ili ostavi, seliš iz stana ili kuće ili ostaješ u kući. Ljudi nisu imali izbora i ovih dana imamo prigodu gledati po Hrvatskoj kako Austrijanci letaju sa fotoaparatima ljudima maltene ulaze u dvorište, u kuće, ulaze u njihovu privatnost, slikaju objekte, stavljaju ih na Internet i gledaju kad će ih prodavati. Prema tome, krajnje vrijeme je da i točku 48. stavimo što prije, raspravimo o njoj kako bi zaštitili upravo te naše sugrađane. Gledajući to što se događa, a nije bilo po zakonu, pa gledajući i te reklame što mi često vidimo pa i u Slavoniji pod tarabama, a te reklame su nepropisne, jer znamo da ljudi nisu radili po hrvatskim zakonima. Prema tome, gledajući to što se događa sa dužničkim ropstvom, ljudi koji su potpisali nešto bez da je to kontrolirao naš regulator koji se zove Hrvatska narodna banka, bez da je to regulirala HANFA možemo reći samo da je to bez dozvole, da su činjeni prekršaji i postavljam pitanje. Tko stoji iza Raiffeisen štedionica, tko stoji iza te rabote i tko štiti tu rabotu? Krajnje je vrijeme više da se progovori o tome, krajnje je vrijeme više da se progovori o tome, krajnje je vrijeme da se tome stane na kraj i da konačno svi shvate da se mora u Hrvatskoj raditi po hrvatskim zakonima, da se u Hrvatskoj mora plaćati porez, da u Hrvatskoj ne može nitko plaćati reket i konačno tom jadnom našem sugrađaninu, tom stanovniku RH koji je u dužničkom ropstvu, u dužničkoj spirali i kojemu je netko nametnuo pravila igre koje nisu sukladno zakonskim propisima konačno da ih oslobodimo. No, opće je poznato da upravo ti ljudi koji su dobili kredite u švicarcima nisu mogli dobiti kredit u eurima i išli su u situaciju već u prvom dijelu da se spase. No, krajnje je vrijeme da ih spasimo konačno i da im pružimo mogućnost da ostanu u toj nekretnini, a da jasno gazimo sve one koji su izbjegavali hrvatske zakone i propise, a upravo to treba jasno ukazati prstom to je Raiffeisen stambene štedionice. HDSSB progovara o ovome tko zna koji put. Bili smo prvi, upravo progovarajući o ovoj točki koju predlažemo to je točka 48. I molim vas da i predsjednik Sabora ali i vi da utječete na to da konačno progovorimo o toj točki i pomognemo svim ljudima koji su u teškoj situaciji i koji danas ne vide izlaz. Hvala lijepo.
U ime kluba Hrvatskih laburista – stranke rada kolega Dragutin Lesar.
Poštovane kolegice i kolege, kada oporbeni klubovi ujutro zatraže stanku i progovore o aktualnim problemima u Hrvatskoj uvijek dobivamo poduku da se držimo Poslovnika. E sad ja moram reći da nakon drugog upozorenja po nama u protuzakonitom djelovanju i poslovanju RBA zadruga u RH 5. veljače u proceduru uputili smo prijedlog zaključka koji nije uvršten ni u dnevni red suprotno članku 224. stavku 3. Poslovnika jer je proteklo više od 15 dana. I s obzirom da se prijedlozi oporbe ne uvrštavaju u dnevni red čak niti sukladno Poslovniku, onda je ovo jedini način da progovorimo o problemima. I očekujem od odgovornih iz Predsjedništva Sabora da i oni poštuju Poslovnik. RB zadruge u davanju kredita, da li je to 2000 ili 20000 građana za zakonitost je sasvim svejedno poslovale su na teritoriju RH. Koliko god pokušavaju spinirati i javnost uvjeriti da se radi o kreditima koji su dobivani na teritoriju Republike Austrije nije točno, jer je većina tih ugovora sklopljena u Republici Hrvatskoj putem posrednika u Republici Hrvatskoj, ovjeravali su se od javnih bilježnika u Republici Hrvatskoj, a posrednici i pravni savjetnici su bili ali uvijek određena skupina odvjetnika i javnih bilježnika u Republici Hrvatskoj. Dio njih je novac dobivenog kredita dobivao isplaćen u Republici Hrvatskoj, dio njih u Austriji. U povratu kredita najveći broj njih rate su plaćale odvjetnicima koji su po tri, četiri mjeseca zadržavali mjesečne rate ne uplaćujući zadruzi koja je kredit odobrila i na taj način dio dužnika uvela u početak problema. I zanimljivo je da je Državnom odvjetništvu, USKOK-u, Policiji predano nekoliko stotina prijava, podignuto nekoliko stotina tužbi i da dosada nitko nije javno odgovorio što je u istragama dosad pronađeno, da li je uopće pokrenuta istraga i kako je moguće da HNB se ponaša na način gluhog majmuna izašavši samo s jednim priopćenjem da oni nisu imali dozvolu za rad na teritoriju RH a istovremeno znaju da su odobravali, davali suglasnosti za račune za transakciju u inozemstvu i imaju evidenciju svih onih kojima je to otvoreno. Nije mi jasno kako je moguće da ni Vlada ne uviđa problem ovrha i deložacija tih dužnika i ne izjednačava ih s onim građanima koji su u iste probleme upali zbog kredita vezanih na švicarac u bankama koje su dobivali u Hrvatskoj. Prijedlogom zaključka predložili smo da Sabor Vladu obaveže da donese samo jednu uredbu, jedan akt, do završetka istrage i utvrđivanja činjeničnog stanja o eventualnom protuzakonitom poslovanju RBA zadruga u RH zabranjuju se sve ovrhe i sve deložacije. Mislim da RH ima i mora iskoristiti svoje pravo zaštititi građane RH od austrijskih reketara. Ovo je tipični primjer reketarenja, a neki koji su bolje upućeni u reketarenje od mene čak tvrde da domaći reketari imaju bolje uvjete od ovih austrijskih i niže kamate. Doduše metode naplate su im nešto malo drugačije. O ovom slučaju, dakle gospođo potpredsjednice, klub Hrvatskih laburista sukladno Poslovniku zatražio je raspravu o tome koja naprosto se odbija otvoriti. I onda su ovakve stanke jedini način da vas upozorimo, sve vas u predsjedništvu, i hrvatsku javnost da drugih mehanizama djelovanja naprosto nemamo.
U ime kluba Nezavisnih zastupnika Linić, Vukšić, Hodžić kolega Branko Vukšić.
Uvažena potpredsjednice Hrvatskoga sabora, uvažene kolegice i kolege. Ja ću o jednom segmentu ovog problema govoriti, a to je odmah na samom početku da kažem da trebamo biti u tome jednoglasni, tu se sa kolegom Borićem slažem, da trebamo donijeti zaključak o moratoriju na ovrhe jedine nekretnine. U socijalnoj državi, a Hrvatska se takvom državom predstavlja, osnovno ljudsko pravo treba biti jače od prava vlasništva. Znači, temeljno ljudsko pravo treba biti jače od izvedbenog prava. I svaka socijalna država će se pridržavati toga. Dokazat ćemo da smo socijalna država ako prestanemo sa onim mučnim scenama, a to je da se svakoga dana po jedna obitelj izbacuje iz svojih stanova, iz svojih kuća. Osnovno ljudsko pravo je krov nad glavom, bez obzira na koji način je kredit dobiven. Kako to izvesti? Naravno da to treba izvesti mjerama države. Ova Vlada je u potpunosti zaboravila na stambenu politiku, a stambena politika je jednako važna kao i zdravstvena politika. Ne možete govoriti da imate dobru zdravstvenu politiku i da se ljudi liječe besplatno ako ljudi žive pod mostovima. Sasvim je jasno svima, osim zadrtim neoliberalima, da ropstvo nije ukinuto. Ropstvo je zadržano, ropstvo je uvedeno na perfidni način nego što je bilo ropstvo koje pamtimo u srednjem vijeku i u novijem razdoblju. Nakon što je ukinuto za vrijeme Građanskog rata u SAD-u ropstvo stvar su preuzele u svoje ruke banke i rekle mi ćemo porobiti narod uz pomoć čega? Uz pomoć vlada i parlamenata, oni će stati iza nas. I mi smo stali nečinjenjem iza toga. Mi nečinjenjem podržavamo ropstvo. Zbog čega Vlada ne donese stambenu politiku u kojoj bi zaštitila najugroženije? Znači, ljudi koji imaju 2, 3 djece, ljudi koji su sami, starci koji ne mogu otplaćivati, koji su pod ovrhama njih treba pod most? Ali neće stati svi pod most, neke će trebati baciti u Savu jer će biti gužva pod mostom. Zar je to država o kojoj su Hrvati sanjali od stoljeća 7.? Jel' to država takva? Mislim da svim ljudima je u želucu mučnu svakoga jutra kad se ustanu jer ne znaju hoće li biti izbačeni iz stana, hoće li imati za hranu, hoće li moći svom djetetu platiti užinu, hoće li mu moći kupiti, priuštiti ono što druga djeca imaju? Napravili smo društvo neravnopravnih, napravili smo društvo u kojem su ljudi gladni i govorimo da boljeg nema. Pa nek se sramimo! Moramo se sramiti! I Vlada koja to mirno gleda, koja kaže ne idemo ni u jednu reformu, kako će ići u stambenu reformu? Da, stambena politika mora biti jedna od osnovnih politika svake Vlade, a naročito Vlade u socijalnoj državi, a Hrvatska je daleko od socijalne države. Prema tome, mi ćemo biti odgovorni, Sabor će biti odgovoran ako ne donesemo moratorij na ovrhe tako dugo dok Vlada ne ponudi prihvatljiv program stambene politike, a tada će se tim zakonima rješavati pitanja a osnovno pitanje mora biti da svaki čovjek mora imati krov nad glavom, ovo bogato kapitalističko društvo, mislim na cjelinu, valjda to može osigurati. Ako ne, treba uzeti ono što su oni nama oduzeli. Hvala.
I u ime Kluba Nezavisnih zastupnika kolega Damir Kajin.
Gospođo potpredsjednice, gospodo zastupnici jasno da treba govoriti i o ovoj praksi austrijskih štedionica i ovome što se dešava, ma ne samo na Rabu, nego diljem RH jer je posrijedi riječ o 20 tisuća takvih kredita. I slažem se sa svima onima koji su rekli da ovo što se dešava naprosto liči jednom reketu. Ova praksa je nedopustiva, ako smo našli rješenja za švicarce, moramo na neki način i za te kredite, nije isto, biti će ovdje dakle teže jer te štedionice su u stranom vlasništvu, u pravom smislu te riječi dok banke koje su izdavale kredite u švicarcu tu je riječ o domaćim bankama u stranom vlasništvu. Slažem se, vizavi moratorija na ovrhe na toj jedinoj nekretnini. Međutim, ja sam se javio da bih nekoliko riječi rekao o prilikama u tvornici električnih strojeva Uljanik u Puli. Situacija je identična sa tvornicom motora u Rijeci. Radnici TESU-a su pred štrajkom, posla ima, plaće nema, 116 radnika je na čekanju. Jasno kao i kod tvornice motora u Rijeci vlasnik je država. Što se dogodilo u zadnjih 3, 4 godine? TESU je vratio stare dugove ali im je ostao dug prema poreznoj upravi, jednom riječju prema državi. Dio dugova treba staviti također u mirovanje i taj princip moratorija na neki način treba osmislite. Točno, kad govorimo o tom TESU država im je pred 4,5 godine ako se ne varam dala pozajmicu od nekih 18,5 milijuna kuna, većina novaca kako im je dala tako si je država zadržala za sebe, a ovu razliku odnosno sve ukamatila sa 12,5%. To je također jedan svojevrstan oblik reketa. TESU bi mogao imati posla jer im je stigla ponuda iz Rusije za 100 agregata za njihovu željeznicu. Ako odrade taj posao mogu nastaviti kako bih rekao ruski posao. Zato je i rusko tržište izuzetno bitno i treba ga zadržati. Vrijednost te narudžbe koja bi se trebala realizirati 2016. je nekih 7 milijuna eura. I zato treba ili staviti moratorij na tu poreznu upravu ili osmisliti pomoć jednoj takvoj tvrci, no ovim velikim recimo velikim državnim tvrtkama će se nekako pomoći, ali malim tvrtkama koje zapošljavaju jednog, dva ili tri zaposlena e njima ni Bog ne pomaže a pitanje da li im i sam dragi Bog može pomoći. Tim malim tvrtkama, njihovim vlasnicima tvrdim da je danas i teže nego bilo kome drugome pa čak teže čak nego i radnicima koji tamo rade. Mi možemo i politizirati, nama će plaće stići, oni propadaju a mi naprosto od njih živimo. Zato bi po mom sudu za TESU bilo najbolje da se vrati u okrilje Uljanika. Ako Uljanik razmišlja o preuzimanju tvornice motora u Rijeci pa valjda će razmisliti i o preuzimanje tvrtke koja je nekada bila u sastavu te grupe. I drugo, jučer je gospodin predsjednik na jedan svoj osebujan način nešto govorio o sataraš politici, a što sam ja zapravo govorio da naši predsjednici, predsjednik Vlade ili predsjednica države ne smiju se ponašati kao djeca jer kada djetetu date autić ili kada mu date lutkicu pa je taj dečkić ili curica razbiju ili razbije ok nikome ništa, to se od djeteta i očekuje, ali naši predsjednici u rukama imaju državu kakva god da je, a da bi država išla naprijed predsjednik Vlade i predsjednik države u najmanju ruku moraju surađivati. Da, govorio sam ja i kompostani u Buzetu, i želim reći da su ljudi protiv, ona stara židovska kaže "Ako spasiš jedan život kao da si spasio cijeli svijet, ako spasiš jedan grad kao da si spasio valjda cijeli kozmos." I da, i rekoh između ostalog da jedini koji su za Istru nešto učinili vjerovali vi tu ili ne su Franc Jozef i Drug Tito. Franz Josef podigao je Pulu, Uljanik, izgradio željeznicu, luke itd. a ovaj drugi je integrirao Istru u teritorijalni korpus RH. Mislim da te poruke nisu sataraš politika. Konačno ti turcizmi u Istri su došli nakon Drugog svjetskog rata i sa ovim turskim serijama.
Hvala lijepa. Vrijeme je isteklo kolega. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,40 SATI]] Kolegice i kolege nakon održane stanke na zahtjev klubova čut ćemo mišljenje najprije kluba HDZ-a, kolega Josip Borić.
Hvala lijepo uvažena potpredsjednice, kolegice i kolege. Pa evo u ime kluba HDZ-a želim, ali i na zahtjev brojnih građana, želim govoriti ponovno o problemima RBA zadruga i štedionica na prostoru RH jer iz tjedna u tjedan taj problem koji ima gotovo 20-ak tisuća korisnika jednostavno se ne rješava i imamo osjećaj da smo stalno na nekakvom početku iako je eskalirao prije gotovo 2 godine. Što se ipak promijenilo uslijed naših oglašavanja ovdje u Saboru, putem medija? Ipak se nešto promijenilo, SDP je konačno očitovao se prvi puta i o tom problemu. Ne znamo da li se radi o predizbornom nekakvom potezu s obzirom da smo u predizbornim vremenima ili se zaista konačno želi riješiti taj problem. Naime, predsjednik Vlade u svom obilasku RH očito je spoznao da postoji narod, da postoje građani i građanke, Hrvatice i Hrvati koji žive na području RH i imaju svoje probleme. Vidimo ga od pučkih kuhinja do studentskih kuhinja, od ceste do ceste pa je tako došao i do otoka Raba. Tamo je spoznao tj. i susreo korisnike upravo tih kredita. I u razgovoru s njima shvaća da problem postoji. I tada izjavljuje: "To je jedna mutna priča. Radi se o kamatarima. Ovo treba riješiti na mišiće." Nešto malo prije toga Rab je posjetio i ministar financija gospodin Lalovac. On je u subotu također susreo te korisnike kredita na otoku Rabu i utvrdio je kao ministar financija, navodim njegovu izjavu: "To su toksični financijski proizvodi pušteni na područje RH." Znači, mi imamo stav SDP-a da se radi o jednom sumnjivom proizvodu, da se radi o proizvodu koji očito mnoge tjera u gubitke domova i da SDP konačno prepoznaje taj problem nakon 2 godine što je eskalirao na području RH. Zaista je bilo puno nerazumijevanja, bilo je puno sumnji da li ti ljudi uopće govore istinu, da li oni uistinu imaju problem kao što ga imaju i svi ostali korisnici kredita. Treba li kredite vraćati, ne treba li kredite vraćati. Oni su tu bili vrlo jasni, mi želimo vraćati te kredite i želimo to raditi na jedan legalan način i želimo da nam država pomogne da izađemo iz ovog problema trajnog dužničkog ropstva na jedini mogući i legalan način. Tražimo da se institucije ove države DORH, USKOK, Policija, Ministarstvo pravosuđa izjasni, konačno da se izjasni što je i kakva je naša sudbina. Oni su zbog toga prosvjedovali, u 3. mjesecu prošle godine, ispred Ministarstva pravosuđa. U 7. mjesecu prošle godine ispred USKOK-a i DORH-a. Samoorganizirali su se, pokušavaju doći do javnosti. Podnosili su kaznene prijave, otvarali smo mi i rasprave u Hrvatskom saboru ali ipak nekako se sve svelo na prošli tjedan i na konačno sve stavove. Znamo što misli oporba u Hrvatskom saboru, znamo sada što misli i vladajuća koalicija. Jer ono što se dešavalo na otoku Rabu ne služi ovoj državi na čast. Fotografiranje kuća, neovlašteni ulazi u tuđi prostor, pregovori kao na tržnici, vrijeđanja gotovo na rubu fizičkih incidenata. Zato danas ovdje želim postaviti pitanja, prvenstveno želimo ići prema institucijama. Što je napravio DORH, što radi gospodin Cvitan i zašto punih godinu dana ne želi reći o tome nijednu riječ? Zašto nema običnog priopćenja da ljudi znaju da li se radi o istrazi, da li ta istraga napreduje, da li je ona došla u nekakvu fazu da se može završiti, da se može podignuti optužnica ili se radi o normalnom legalnom poslu koji je bio dozvoljen i ti ljudi će znati što im je daljnja sudbina. Što radi USKOK, da li su oni proveli sve istrage s obzirom da su ljudi tamo dali svoje iskaze i traže samo istinu i ništa više od same istine. Nažalost, imamo šutnju tih institucija i zbog toga ih danas ispred kluba HDZ-a pozivamo da se oglase i da nam kažu što se s time dešava. Na dnevnom redu imamo točku pod rednim brojem 49., ovo je prilika Hrvatskom saboru možda po prvi puta u ove tri godine da se izjasni tj. da naredi nešto Vladi. Dosada smo bili u podređenom položaju. Pa neka Vlada predloži mjere koje želi predložiti, koje ona smatra da su opravdane i da se te mjere donesu i da se nešto dogodi u sljedećih godinu dana. A ono što svi tražimo je moratorij godinu dana dok institucije se ne oglase i dok institucije ne kažu što se dešavalo u proteklih 10-ak godina po pitanju tih kredita na području RH. Hvala lijepo.
U ime kluba Linić, Vukšić, Hodžić kolega Branko Vukšić.
Uvažena potpredsjednice Hrvatskoga sabora, uvažene kolegice i kolege. Kako doskočiti dužničkom ropstvu, kako doskočiti vlasti banaka? Bio bih, vjerojatno bi i mnogi građani RH bili zadovoljniji da je svaka godina predizborna godina. Tad bi premijeri izašli iz svojih kancelarija, razgovarali bi sa građanima što bi trebali raditi sve 4 godine, međutim vidimo da rekao je prije kolega da se premijer Milanović probudio i počeo je razgovarati sa građanima i kad je počeo razgovarati s građanima shvatio je da građani govore istinu da su prevareni. O RBA zadrugama i štedionicama govorimo već mjesecima. I nitko dosada nije povukao niti jedan potez mada je bilo ono što premijer često zna reći oporba je neaktivna, i pisanih prijedloga. I ovdje se konkretno, sada je premijer rekao da vidi da je to nešto mutno, rekao je i ministar financija da su otrovni proizvodi koje su proizveli, s tim da tvrdim da banke ništa ne proizvode nego lihvare, RBA zadruge i štedionice, ali izgleda da se otrov u bankama, štedionicama i zadrugama tolerira u Hrvatskoj. Banke mogu trovati građane RH nekažnjeno, ne mogu tvornice koje proizvode ali mogu banke. I kad se to spozna, spozna se tek onda kada već ljudi počnu, kad imaju ljudi nož pod grlom i kad se počinju političari boriti za političke poene jer treba izaći pred birače i reći glasajte za mene. Kako će glasati oni koji imaju nož pod grlom? I zadnji put kad sam govorio o tome, govorio sam o tome da treba onemogućiti ovrhe svim onim ljudima kojima je to jedini stan ili jedina kuća. Znači nema tjeranja ljudi, ne smiju se ljudi tjerati iz svojih kuća i stanova, ako im je to jedina nekretnina. Ne možemo ljude tjerati pod mostove, jer kao što sam zadnji put rekao mnogi će završiti u rijekama jer je previše ljudi pod mostovima. A što se tiče RBA zadruga i štedionica tu nije samo pitanje prve nekretnine, tu je pitanje da se opće vidi kako su dijeljeni ti krediti, pod kojim uvjetima su ti krediti, jer riječ je o špekulativnom interesu. RBA štedionice i zadruge su davale te kredite samo zato da bi mogle doći na ovaj način u posjed nekretnina, žele zaposjesti te nekretnine. Neke druge banke se bore da ne uzmu nekretnine a te RBA štedionice koje su otrovne, toksične, bilo kako želite, znači proizvođači otrova oni žele doći u posjed nekretnina. Zato se slažem, moratorij na ovrhe, moratorij na deložaciju iz prvih nekretnina. I sasvim da bismo ove prve tri točke odnosno prve tri teme koje su najavljene danas a to je i ona prva redovna točka a to je Zakon o poljoprivredi mogli spojiti, jer su one tako dobro povezane, to je ono što je rekao kolega Grubišić 10 tisuća gladne djece, a to je do tih podataka je došlo Ministarstvo obrazovanja u anketi na 800 škola. Zemlja koja je prije 200 godina proizvela dovoljno hrane za samoodržanje danas ima gladnu djecu što je sramota za ovu državu, kao što je sramota za ovu državu da ne brine o svojim građanima i dopušta da mutni tipovi tjeraju hrvatske građane iz svojih kuća. Hvala.
U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista Dragutin Lesar.
Poštovane kolegice i kolege, gospođo potpredsjednice. Kada smo prošli tjedan na ovu temu govorili u Saboru, protestirao sam zbog toga što tada još u dnevni red nije bio uvršten naš prijedlog zaključaka kojim bi Sabor Vladu obavezao da donese Uredbu o obustavi ovrha i deložacija dok se ne utvrdi zakonitost poslovanja RBA zadruga u Hrvatskoj. U međuvremenu je ta točka, taj prijedlog zaključaka uvršten u dnevni red na 58. točku dnevnog reda. To je otprilike i odgovor kada se namjerava rasprava o tome otvoriti. Međutim, neki dan predsjednik Vlade rekao je da je ovo poslovanje bilo reketarenje, da se radi o sumnjivom poslovanju i da će taj problem trebati rješavati na mišiće. Ja sam jutros pogledao dnevni red sjednice Vlade i na dnevnom redu današnje sjednice o ovome nema ničega. Dakle na dnevnom redu nema mišića Vlade za rješavanje ili barem privremenog rješavanja ovog problema. Očito je poticaj iz Sabora nužan, potreban i hitan, jer dok se oni odluče za upotrebu mišića preveliki broj ljudi će ostati bez svojih nekretnina. Javljaju se ovih dana još jedna kategorija građana koja je pogođena kreditima u švicarcima a kažu nismo ih zaštitili onim intervencijama fiksiranjem tečaja, to su studenti koji su dobili studenske kredite vezane na švicarac koje nemaju tretman potrošačkih kredita. Ja nisam stigao tokom jučerašnjeg i današnjeg dana provjeriti i doći do više pokazatelja ali dakle upozoravam odgovorne i u Ministarstvu financija i u Vladi da zatraže podatke a ja ću ih pokušati dobiti o studenskim kreditima vezanih uz švicarac koji nisu obuhvaćeni mjerama zaštite uvođenjem fiksnog tečaja franka. Kolega Grubišić je govorio o gladnoj djeci u školama. Ima i studenata ne samo gladnih nego koji su morali prekinuti studiranje između ostalih i zbog ovih kredita koji više nisu mogli servisirati njihovi roditelji niti oni sami. Ako je dakle to točno onda je naša obaveza da u zaštitu uzmemo i studente koji su također žrtve reketarenja i sumnjivog poslovanja. I ja smatram da pitanje reketarenje i sumnjivo poslovanje nije samo RBA zadruga nego svi krediti su po meni toksični, otrovni proizvodi koji su sebi zadržavali deviznu klauzulu zbog toga što su ujedno banke imale jednostranu mogućnost promjenljive kamate. Sa uvođenjem devizne klauzule i upornim odbijanjem da se ona u Hrvatskoj zabrani uvedena je visoka euriziranost Hrvatske i zbog toga danas svaka rasprava o mogućoj deprecijaciji kune se odbija kao nacionalno opasni prijedlog. I podsjećam da u trenutku kada je Hrvatska ne samo privatizirala banke nego dozvolila deviznu klauzulu uz ulogu Hrvatske narodne banke da je nacionalnu valutu tako čvrsto vezala uz euro da smo izgubili financijski suverenitet. I sada ovakvim socijalnim, polusocijalnim mjerama i intervencijama rješavamo posljedice toga, ne uzroke. Još niti jedan potez nismo povukli koji bi riješio uzroke toga nego saniramo na određeno vrijeme samo posljedice onoga što smo napravili suludim odbijanjem, guranjem glave u pijesak i klanjanju zlatnom teletu slobodnog financijskog tržišta kojim gospodare strane banke na teritoriju Republike Hrvatske i stavili su u dužničko ropstvo ne samo građane ili većinu građana nego i državu u cjelini. Uzroci će se počet otklanjati onda kada se zabrani u Hrvatskoj uporaba bilo koje druge valute osim one nacionalne iz Ustava, a to je kune. Tada i pitanje deprecijacije i pitanje monetarne politike možemo otvoriti, tek tada možemo o njoj ravnopravno raspravljati.
… [[Govornica naknadno uključena.]] današnjim radom. Najprije ćemo najaviti točku pa ću vam dati riječ. Raspravit ćemo - Konačni prijedlog Zakona o poljoprivredi, drugo čitanje, P.Z.E. br. 774. Predlagateljica zakona je Vlada RH. Prijedlog akta ste primili. Kod donošenja odluke primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za poljoprivredu, a izvješća ste primili na sjednici. Sad ćemo se vratiti na dnevni red, na točku dnevnog reda. Prijedlog zakona o poljoprivredi uvodno će obrazložiti zamjenica ministra poljoprivrede gospođa Snježana Španjol.
Hvala lijepo. Poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovane saborske zastupnice, poštovani saborski zastupnici. Poljoprivredno zakonodavstvo Europske unije predstavlja normativno rješenje i najšire je područje jedne od rijetkih zajedničkih politika koje se primjenjuju na sve države članice u ne samo području poljoprivrede nego sigurnosti hrane i ribarstvene politike. Prije ulaska Republike Hrvatske u Europsku uniju izvršeno je pravno usklađenje u svim ovim područjima te je većim brojem zakona, preko 25, osigurana provedba obvezujućih uredbi i direktiva Europske unije tijekom 2012. i dijelom 2013. godine. Pri tome je područje provedbe mjera poljoprivredne politike do sada bilo propisano sa više od 10 zakona. Takvo normativno rješenje nije zadovoljavajuće, skupo je i nužno traži pojednostavljenje te pristupačniji, jeftiniji i objedinjeniji model zakonskog rješenja za sve mjere i postupke. Dodatna namjera ovog zakona je i lakše snalaženje potencijalnih korisnika na koje se pojedine norme odnose te ujednačavanje postupaka administracije. Naime, s obzirom na velik broj zakona vrlo često su se koristili različiti termini što je dodatno zbunjivalo potencijalne korisnike. Ujedno se ovim zakonom uspostavlja i pravni okvir za povlačenje oko 800 milijuna eura godišnje iz dva europska fonda za sve mjere poljoprivredne politike. Reforma zajedničke poljoprivredne politike za programsko financijsko razdoblje uređena je na razini EU kroz četiri krovne uredbe koje su objavljene u prosincu 2013. godine, a stupaju na snagu i primjenjuju se od 1. siječnja 2015. godine za sve države članice. Okvir o načinu provedbe reforme izravnih plaćanja u RH utvrđen je u dokumentu Reforma zajedničke poljoprivredne politike, hrvatski model izravnih plaćanja u programskom financijskom razdoblju 2015./2020. kojeg je Vlada RH usvojila odlukom na sjednici održanoj 23. srpnja 2014. godine. Ovom prilikom želim naglasiti da je temelj za donošenje ovog dokumenta bila provedena javna rasprava u trajanju od 3 mjeseca. Dakle, dva puta je na inzistiranje ministra javna rasprava produžena kako bi prihvatili što je više moguće prijedloga poljoprivrednih proizvođača i svih onih koji su bili uključeni u javnu raspravu. Temeljem tog dokumenta Ministarstvo poljoprivrede je prijavilo Europskoj komisiji odabrane opcije za provedbu. Tijekom rujna i listopada 2014. dostavljena su dodatna očitovanja vezana uz traženje Europske komisije. Samo za provedbu novog programa izravnih plaćanja RH ima na raspolaganju u programskom razdoblju 2015./2020. maksimalno dvije i pol milijarde eura od čega će iz EU proračuna biti osigurano oko jedne i pol milijarde eura ili oko 60%. Osim toga, Ministarstvo poljoprivrede je u suradnji sa Europskom komisijom povećalo omotnicu za izravna plaćanja na 423 milijuna eura u odnosu na iznos iz ugovora o pristupanju od 373 milijuna eura što je povećanje za više od 13% ili 50 milijuna eura. Cilj Ministarstva poljoprivrede od 2012. je bio povećanje omotnice za izravna plaćanja, jer je prema odredbama Ugovora o pristupanju omjer izravnih plaćanja i ruralnog razvoja 54% naprama 46% dok na razini proračuna EU više od 70% sredstava ide u izravna plaćanja. Da je ostao ovakav omjer izravnih plaćanja financijski udar na poljoprivredna gospodarstva bio bi kud i kamo veći. Zakonom su dodatno obuhvaćene i odredbe vezane uz mjere informiranja i promocije, državnu potporu, prodaju vlastitih poljoprivrednih proizvoda i dopunske djelatnosti, standardi kvalitete, ekološka integrirana proizvodnja, sustavi kvalitete poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda. Uvodi se također i odredba vezana uz ovrhe, iznos sredstava koja se dodjeljuju korisnicima, odnosno poljoprivrednim gospodarstvima bit će izuzet od ovrhe u visini do 50 tisuća kuna. Analizom baze podataka utvrđeno je da ovaj dio obuhvaća oko 80% poljoprivrednih gospodarstava. Novina su odredbe vezane uz doniranje hrane i objedinjavanje poljoprivredne inspekcije. Naime, po prvi put uvodimo i zajedno sa drugim ministarstvima radimo na uspostavi sustava doniranja hrane i pomoći potrebitim građanima. Naime, do sada je vezano za poljoprivredne inspekcije unutar ministarstva bilo nekoliko inspekcija na primjer stočarska, vinarska, kakvoća hrane itd. Na ovaj način objedinjavanjem svih tih inspekcija objedinjuje se njihovo postupanje i napravljena je dodatna racionalizacija. Hvala lijepo.
Replika, potpredsjednik Željko Reiner.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa uvažena zamjenice ministra, ja se nemam običaj javljati vezano uz teme koje nisu u mom najužem području interesa. Međutim, nameće mi se jedno, odnosno dva pitanja ovdje. Prvo, mislim da nije dobro da kad se raspravlja o ključnom zakonu iz vašeg resora ovdje nije ministar bez obzira što ste vi zamjenica ministra i što je to legitimno itd. Ali poruka koja se tim šalje sigurno nije najbolja. Drugo, u obrazloženju razloga za donošenje ovog zakona piše, citiram da su ciljevi poljoprivredne politike nisu bitno mijenjani u odnosu na dosadašnji zakon. Isto citiram podjela mjera poljoprivredne politike u osnovi je zadržana iz dosadašnjeg zakona. I sad se naravno nameće pitanje zbog čega se donosi novi zakon. Vi ste djelomično to objasnili zato što je skuplje imati 10 zakona nego jedan zakon. Nisam uvjeren da je to glavna stvar, a čini mi se da vraćajući se na ovu priču o ciljevima poljoprivredne politike i mjerama ako se oni ne mijenjaju u situaciji kad je samo u prvih 10 mjeseci prošle godine bilanca izvoz, uvoz poljoprivrednih proizvoda bila negativna za Hrvatsku u iznosu od milijardu i 200 milijuna, da je uvezeno svinjskog mesa za više od milijardu i 200 milijuna kuna nakon što je svinjogojstvo potpuno uništeno, da je bizarni podatak da smo kruha, peciva i pekarskih proizvoda uvezli za više od 800 milijuna kuna itd. da se godišnje gasi negdje preko 2000 OPG-a itd. Ako mi ostajemo pri istim ciljevima poljoprivredne politike, istoj podjeli mjera nije li to neadekvatan odgovor na ova goruća pitanja problema u svezi sa poljoprivredom sa kojima se sada suočavamo. Hvala lijepo.
Snježana Španjol, odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Vrlo kratko. Dakle, ciljevi i mjere su u skladu sa prioritetima EU jer kao što sam uvodno rekla radi se o zajedničkoj, jednoj od rijetkih zajedničkih politika. Konkurentnost je bila i u prethodnom programskom razdoblju temeljni cilj i u ovom programskom razdoblju je temeljni cilj. Vezano za svinjsko meso i za ono sve što ste iznijeli, dakle vratimo se unazad, poljoprivredni proizvođači su imali problem vezano za izvoz jer je donesena odluka vezana za zabranu cijepljenja protiv svinjske kuge što je rezultiralo drastičnim padom proizvodnje u sektoru svinjetine i proizvodnje svinja. I dodatno, vezano za raspodjelu poljoprivrednog zemljišta proizvođači svinja nažalost u RH nemaju potpore, to nije ispregovarano i nije dogovoreno osim za krmače, a samim tim i ne raspolaganjem i ne davanjem na raspolaganje poljoprivrednog zemljišta izgubili su i pravo na potporu vezano po hektaru. Vezano za pekarske i ostale proizvode, evo još samo da to kažem, prošle godine je zajedno sa poljoprivrednim proizvođačima, otkupljivačima, mlinarima i pekarima po prvi put u RH promijenjen standard za pšenicu koji vrijedi do tad iz 1954. godine. Zaokretom prema kvalitetnijoj proizvodnji i samom suradnjom sa poljoprivrednim proizvođačima i otkupljivačima za koju vrstu pšenice i za koju vrstu industrije trebaju proizvoditi nadamo se da ćemo polučiti rezultate. Zašto se na tome ranije nije radilo? Na to netko drugi zna odgovor. Hvala lijepo.
Branko Hrg, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, poštovana zamjenice ministra. Govorili ste o velikim novcima za izravna plaćanja i rješavanjima brže, vjerojatno brže isplate i povlačenju tih novaca iz EU. Ako seljaci lažu onda ću sad lagati i ja. Dakle, oni kažu da u ovom vremenu unazad 3 godine otkako ste mijenjali vodstvo Hrvatske agencije za plaćanju u poljoprivredi ustvari ne znaju koliko trebaju dobiti izravnih potpora, za što trebaju dobiti izravne potpore i kad će dobiti izravne potpore, da nemaju nikakvo pravo rješenje ili odluku o tome na što se to odnosi i kad dobiju potpore da ustvari ne znaju za što su dobili i koliko su ustvari trebali dobiti. I ono što još navode da su zbog komunikacije i dostave dakle tih nekakvih odluka izgubili mnogi od njih za 2012. godinu ogromna sredstva jer nisu se snašli u tom sustavu i prevareni su. Pitanje moje glasi ovdje da li će ovaj zakon riješiti taj problem, da li će se, a u članku 173. to ne piše, da li će se sankcionirati odgovorne osobe, posebno u tom dijelu kod izravnih plaćanja, ako ne naprave posao, ako ljudi ostanu bez tih novaca, posebno ako ostanu bez novaca koji su za hrvatsku poljoprivredu i selo osigurani u EU? Dakle, oni kažu da stvarno ne znaju za što, kada i koliko trebaju dobiti.
Snježana Španjol, odgovor na repliku.
Pa evo ovako, dakle vrlo otvoreno i iskreno poljoprivredni proizvođači RH su jedini proizvođači od 28 država članica koji u tri godine imaju tri sustava. Dakle, svake godine i administracija i oni moraju primijeniti novi sustav. Zašto? Jer se tako ispregovaralo u području poljoprivrede. Dakle, u 2012. su imali jedan sustav na temelju referentne 2011., u 2013. drugi sustav, u 2014. treći sustav. U 2015. ih čeka četvrti sustav. Dakle, edukacije su nemoguće jer se to trebalo odraditi ranije, s poljoprivrednim proizvođačima se trebalo sjesti, razgovarati i pitati ih što oni o svemu tome misle, a ovako su dovedeni zajedno s administracijom pred svršeni čin. Simulacije i izračuni koji su se odnosili na pojedina poljoprivredna gospodarstva i sektore, to sam i jučer rekla na Odboru poljoprivrede i nekoliko puta, ne postoji u Ministarstvu poljoprivrede. I kad uspoređujemo brojke i želimo vidjeti na temelju čega su donesene pojedine analize i pojedini iznosi za pojedine sektore toga nema. Dakle, slažemo se dijelom da je nemoguće u akreditiranom sustavu izdati odluke za takve brze izmjene sustava ali ono što je jest da je RH odabrala EPS sustav, dakle sustav koji trenutno u državama članicama novim provode samo 3 države, Malta, Slovenija i Hrvatska. Sve ostale države, Mađarska, Češka, Slovačka provode SAP sustav i imaju kontinuitet i imaju sustav koji se ne mijenja. Mi smo ga mijenjali za naše poljoprivredne proizvođače tri godine svake godine i ove godine ponovno četvrti put.
Hvala lijepa. Vesna Škare-Ožbolt, replika.
Člankom 137. Zakona o poljoprivredi predviđeno je da ministarstvo objavljuje Godišnje izvješće o stanju poljoprivrede u prethodnoj kalendarskoj godini, to je tzv. "zeleno izvješće" koje se treba objaviti na stranicama Ministarstva poljoprivrede a treba sadržavati ocjenu stanja i gospodarskog položaja poljoprivrede te prijedlog i način provedbe mjera poljoprivredne politike za sljedeće razdoblje. Dakle, u 2013. je doneseno i objavljeno Izvješće za 2012. Gdje je Izvješće za 2013. godinu? Njega nema. Mi danas evo trebamo ono što se kaže u drugom čitanju ispolirati ovaj Zakon o poljoprivredi, a praktički nemamo najnovije podatke. Nemamo podatke stanja jesmo okrupnili poljoprivredno zemljište, jer ono Izvješće iz 2012. je bilo neki kažu horor izvješće, usitnjeno zemljište, ne znam manjak sustava navodnjavanja, grijanja, veliki uvoz voća i povrća, mali izvoz, ne znam kompariralo se sa Srbijom koja ima izvoz 100 milijuna dolara na samo malinama, mi nemao ni 100 milijuna dolara na cjelokupnom voću i povrću. Prema tome, to su ozbiljni pokazatelji a nemamo izvješće za 2013. Molim vas odgovorite mi zašto?
Snježana Španjol, odgovor na repliku.
Izrada izvješća je u završnoj fazi. Dakle, vezano za prikupljanje podataka i vezano za isplate koje su išle po prvi put i iz EU proračuna za izravna plaćanja i vjerojatno do kraja ovog ili najkasnije idućeg tjedna će biti objavljeno na web stranici jer su se uspoređivali podaci vezani za isplate, ponavljam iz EU proračuna i iz nacionalnog proračuna ali smo imali obvezu prikazati i podatke od udruženih sredstava sa županijama, od državnih potpora na razini jedinica lokalne samouprave. Dakle, to je prvi put izvješće koje sadrži i podatke ne samo Ministarstva poljoprivrede nego i jedinca lokalne samouprave koje se odnose na državnu potporu u području poljoprivrede. Dakle, županije, općine i gradovi. Trebalo je vremena da se podaci prikupe i najkasnije do kraja idućeg tjedna će izvješće biti. Vezano za ove konstatacije, ja mogu samo dakle potvrditi to što ste naveli. Veliki uvoz voća i povrća je zapravo rezultat usitnjenosti malih poljoprivrednih gospodarstava s kojima se nije radilo na udruživanju, na osnivanju proizvođačkih organizacija. Mi smo prošle godine uspjeli osnovati prvu proizvođačku organizaciju u sektoru voća, radi se evo i u Slavoniji sa proizvođačima jabuka, radi se i u Dalmaciji sa proizvođačima češnjaka, na udruživanju i na tome da mogu stvoriti kontinuitet isporuke i da mogu smanjiti troškove i prije svega da mogu zaposliti mlade ljude ekonomiste i agronome u tim proizvođačkim organizacijama koje im mogu pomoći u svemu, u traženju tržišta, u vođenju evidencija i svemu onome što je njima svakodnevno potrebno. Hvala lijepa.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koji odbor? Dobro, Ivica Mandić, potpredsjednik Odbora za poljoprivredu.
Evo hvala lijepo. Dogovoreno je, ja sam predsjednika zamolio, s obzirom da predsjednik jučer nije vodio sastanak dogovor je da ja podnesem izvješće o radu odbora. Odbor za poljoprivredu Hrvatskog sabora raspravio je na 55. sjednici održanoj 4. ožujka 2015. godine konačni prijedloga Zakona o poljoprivredi koje je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom 26. veljače 2015. godine. Raspravu o navedenom prijedlogu zakona odbor je proveo sukladno odredbu članka 99. Poslovnika Hrvatskog sabora kao matično radno tijelo. U raspravi su sudjelovali predstavnici Hrvatske gospodarske komore, Hrvatske poljoprivredne komore, Udruge obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava Život, Odbor za turizam Hrvatskog sabora. Uvodno obrazloženje iznijela je zamjenica ministra poljoprivrede predstavnica predlagatelja naglasivši kako je nakon provedenih rasprava na Odboru za poljoprivredu Hrvatskog sabora te konzultacijama sa zainteresiranim predstavnicima poljoprivrednih proizvođača i ministarstvima predlagateljica dio prijedloga za izmjene prijedloga Zakona o poljoprivredi i prihvatila. Poljoprivreda je konačnim prijedlogom zakona definirana kao strateška gospodarska grana u RH, te kao takva je sastavni dio ostalih razvojnih strategija. Definirani su organizacijski oblici poljoprivrednih gospodarstava, definirane su mjere zemljišne politike, dorađene mjere doniranja hrane. Hrvatska poljoprivredna komora postala je djelom strukovnih i interesnih komora opisanih članom 108., i predviđeno je izuzeće od ovrhe u visini od 50 tisuća kuna koja se korisnicima dodjeljuje po osnovi mjera poljoprivredne politike iz članka 5. stavka 1. podstavka 1 do 3 a kojom ćemo mjerom biti obuhvaćeni oko 80% poljoprivrednih gospodarstava korisnika mjera poljoprivredne politike. Članovi odbora podržali su definirane poljoprivrede kao strateške gospodarske grane u RH. U raspravi koja je uslijedila upozoreno je nužnost podzakonskog reguliranja mogućnosti pojavi zlouporabe trgovine doniranom hranom, predloženo je da se u odluci o ostvarivanju prava na potpore da forma upravnoga akta, dio članova Odbora za poljoprivredu predložio je određivanje roka za donošenje strateških smjernica razvojne hrvatske poljoprivrede, predstavljanje godišnjeg izvješća o stanju poljoprivrede u prethodnoj godini, zeleno izvješće u Hrvatskom saboru te povećanje broj predstavnika Hrvatske poljoprivredne komore i poljoprivrednih proizvođača u vijeću za istraživanje u poljoprivredi određenih u članku 116. stavak 3. Ukazano je na ograničenje u plaćanjima za mlade poljoprivrednike, te pozdravljeno pojednostavljenje zakonskog okvira koji će uslijediti donošenjem ovog zakona. Nakon provedene rasprave većinom glasova 5 za i 3 glasa suzdržana odlučio je predložiti Hrvatskom saboru donošenje Zakona o poljoprivredi. Hvala.
Hvala i vama. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika Linića, Vukšića, Hodžića kolega Branko Vukšić.
Uvažena potpredsjednice Hrvatskoga sabora, uvažena gospođo Španjol, uvažene kolegice i kolege kad sam prije 2,5 godine govorio o tome da bi trebalo pokrenuti temu u Saboru o otpisu dugova bio sam proglašen nenormalnim, populistom, evo ja ponovno ponavljam da bi trebala biti svaka godina izborna godina, puno toga bi građani dobili, njima se ništa ne otpisuje, njima se vraća dio opljačkanog. Samo na početku ovo što je zamjenica ministra govorila isto o otpisu dugova poljoprivrednicima. Prije smo govorili, malo prije smo govorili o gladi učinaka, studenata, nemojmo zaboraviti umirovljenike koji sve više gladuju, koji sve manje imaju u zemlji koja nema pravo na glad. Na 110. stranici Konačnog prijedloga zakona o poljoprivredi piše, ovim se zakonom vrši uskladba, vrši se uskladba. Treba ponoviti da zapamtite, vrši se uskladba, uskladbe nema niti u hrvatskom rječniku, niti u srpskom, niti u bosanskom, niti u slovenskom, niti u engleskom, pogledao sam slučajno da nije iz engleskog rječnika pošto loše govorim engleski, ali je ima u Zakonu o poljoprivredi. Što se zapravo vrši ovim zakonom? Često i mlaćenje prazne slame, isto je besmisleno kao i ova kovanica ako se naravno o razlozima zbog kojih se donosi zakon, ako se u opisu stanja, a opisa stanja gotovo da i nema u niti jednom zakonu ne odgovori na neka osnovna, ključna pitanja. Zato sve ovo meni što je zamjenica ministra govorila, meni to izgleda virtualno. Tek kada se odgovori na ta pitanja može se priči izradi zakona. Tada zakon ima smisla, tada zakon nije lar plur lar. Umjesto predlagatelja podastrijet ću neke za razumijevanje poljoprivredne tematike važne analize. Iz tih se analiza mogu nazrijeti mogućnosti poljoprivredne proizvodnje u Hrvatskoj a onda iz zakona kao okvira. Podaci analize o kojima ću govoriti važni su da se vidi koliko je u posljednjih 25 ili 30 godina uloženo napora da se uništi ono što se u poljoprivredi u Hrvatskoj stvaralo 200 godina. Jedan od neospornih ekonomskih postulata glasi: "Snaga pojedinih ekonomija mjeri se po ili i po prisutnosti na stranim tržištima". Cjelokupna hrvatska poljoprivreda ovisi o prirodi kao što uostalom 60% hrvatskog energetskog potencijala ovisi o prirodi, o tome hoće li biti ili neće biti kiše. Poljoprivrednici pak strepe i od suše i od kiše. Kada je poljoprivreda u pitanju Hrvatska se vraća u daleku, daleku prošlost. Prije stoljeće i pol, ponavljam prije stoljeće i pol na području današnje Hrvatske temeljito se promišlja i konsekventno provodila politika unapređenja primjerice stočarstva. Pamtite ove podatke. Od 1870 do 1914. više je nego udvostručena proizvodnja mlijeka, proizvodnja mesa je povećana za 48%. Tih je godina proizvodnja jaja povećana za 5%. Je li to možda u apsolutnim brojkama obzirom na vremensku distancu, metodologiju i tehnologiju proizvodnje te znanje zanemarivo u odnosu na današnju poljoprivrednu proizvodnju. Suprotno i u apsolutnim brojkama, uvjerite se. 2006. je u Hrvatskoj bilo 483 tisuće goveda, od toga 268 muznih krava, danas ih ima procjenjuju stručnjaci 120 tisuća a vlast procjenjuje da ih je 180, vlast uvijek malo voli dodati, stručnjaci malo oduzeti pa negdje sredinu uzmite. 1973. u Hrvatskoj je bilo milijun goveda, '73. u vrijeme mraka, milijun goveda i od tog milijuna više od 600 tisuća muznih krava. 1980. Hrvatska je imala milijun 737 svinja a 2006. manje od milijun i pol. 1989. Hrvatska je imala 16,5 milijuna peradi a 2006. 10 milijuna peradi. Broj goveda u Hrvatsko-slavonsko vojnoj krajini 1857. iznosio je 345 tisuća a u Građansko-hrvatskoj i Slavoniji 1880. bilo je 402 tisuće goveda. Sada dolazimo do podataka koji su impozantni. 1911. godine u Hrvatskoj je bilo milijun 268 tisuća goveda, od toga 600 tisuća krava … [[Govornik se ne razumije.]] junica. Tih godina iz Kraljevine Hrvatske i Slavonije u javnim klaonicama, pazite u javnim klaonicama, u statistici nemamo podataka o klanju u domaćinstvima i kod seoskih mesara, zaklano je oko 130 tisuća goveda i 175 tisuća je izvezeno u Austriju, Njemačku i Ugarsku. Hrvatska je u to vrijeme značajan isporučitelj tovnih volova za zahtjevno bečko tržište. Iz Istre se u Beč dopremalo svježe povrće koje je itekako bilo na cijeni. U Austriju, Njemačku, Italiju izvozili su se konji, 30 tisuća, svinje 300 tisuća, ovce, koze, peradi i jaja. Početkom prošlog stoljeća izvoz iz godine u godinu raste. '70.-tih godina prošlog stoljeća u Hrvatskoj se proizvodi oko 3 milijuna tona žita. '80.-tih gotovo 4 milijuna tona a 2000. ispod 3 milijuna. Proizvodnja žita se smanjuje za gotovo milijun tona. S time da su, što je jako važno da bi se shvatilo koliko smo zapostavili poljoprivrednu proizvodnju prinosi po hektaru 55% veći 2006. u odnosu na primjerice 1974. godinu. Prinosi kukuruza su povećani za '93%, 1980. obrađivalo se milijun 626 tisuća hektara, u to nisu naravno uračunate livade. A prema podacima iz 2003. bilo je u Hrvatskoj svega 860 tisuća hektara obradive površine. Danas ih je zasigurno manje. Danas je situacija još gora. Zašto? Niti jedna Vlada do sada nije ozbiljno odgovorila hoće li Hrvatska imati poljoprivredu kao stratešku djelatnost ili neće. Koliko Hrvatskoj treba seljaka, koliko najmanja imanja trebaju biti? Prije 150 godina su bila veća imanja nego što su danas. Hoće li poljoprivreda i dalje ovisiti o nebu, odnosno kiši ili suši? Ako želimo imati poljoprivredu kao stratešku djelatnost a proizvodnja hrane je najstrateškija djelatnost, tada u nju trebamo uložiti barem, kažu stručnjaci 150 milijardi kuna. Utopija. Vidjeti ćete da nije. Otkud nam taj novac? Novac postoji, imaju ga banke, imaju ga fondovi, pa čak ga imamo i mi. Trebaju natjerati banke da investiraju u poljoprivredu od čega će u konačnici imati i koristi i banke i država i građani Republike Hrvatske i naravno poljoprivrednici. I naravno za strateško podizanje poljoprivrede potrebno je barem 10 godina. Što znači 15 milijardi godišnje ali ne razbacanog novca na koalicijske partnere, u presušeni bunar već kako su to radili prije 100 ili 150 godina u temeljitu, promišljenu i konzekventnu provođenu poljoprivrednu politiku što pokazuju analize. Poljoprivrednu politiku u kojoj neće biti neobrađene zemlje i u kojoj se neće neobrađenom zemljom podmiriti stranački aktivisti, drugovi raznih ministara i doministara, prekobrojnih činovnika u prekobrojnim poljoprivrednim agencijama. Uostalom, modele po kojima se poljoprivredna proizvodnja ponovo može oživjeti postoji u Europi. Ne treba izmišljati toplu vodu već treba napustiti lošu četvrt stoljeća prakticiranu politiku kojom vlada uvoznički lobi, u kojoj glavnu riječ vode trgovački lanci, u kojoj glavnu riječ vode preko noći obogaćeni tajkuni koji zbog vlastitog profita uništavaju sve što je domaće. Politika, Vlada i svi dosadašnji sazivi Sabora ne samo da su odgovorni već su i krivi što je na policama dućana i šoping centara uglavnom strana nekvalitetna roba, loše povrće i voće. Loše, nekoliko puta odmrznuto i zamrznuto meso, meso koje u pojedinim državama spada u otpad i s tim otpadom nas hrane. Nije, tješe nas, taj otpad otrovan već je samo nekvalitetan, a moćnici oni u politici i oni u trgovini a ti plaćaju političare i činovnike ispod stola su Hrvatski stočni fond svjesno iz godine u godinu uništavali da bi nas hranili smećem. Država je slavodobitno uništavala PIK-ove kao ostatke komunizme u kojem se vidi vraga u tom mrklom mraku hrana proizvodila. Onoliko se hrane proizvodilo koliko je Hrvatskoj bilo potrebno pa i više, a sada se proizvodi onoliko koliko Todorić i drugi špekulanti odrede. E pa gospodo, probajte te svoje politike gladnome i nezaposlenome narodu opravdati, probajte te politike opravdati gladnoj djeci, gladnim studentima i gladnim penzionerima. Primjerice, ovim zakonom koji je okvir za što, za što je ovaj zakon okvir, za ovo postojeće stanje? Vjerojatno okvir za vršenje uskladbe, a uskladbe nema pa se ne vrši ništa. Stranim poljoprivrednim proizvodima na policama trgovačkih lanaca u Hrvatskoj financiraju se strane poljoprivrede. Najveća dodana vrijednost je na proizvodnji voća i povrća, gotovo 80%, a mi voće i povrće uvozimo, a našim voćem i povrćem sve češće punimo grabe, jame. Hoće li ovo vršenje uskladbe s bog te pitaj čim i za koga riješiti probleme hrvatske poljoprivrede? Neće naravno. Nije riješen problem neobrađene zemlje iako se prije dvije godine ministar ovdje zaklinjao da će čim mi prihvatimo Zakon o poljoprivrednom zemljištu u čijoj će podjeli središnja vlast imati ključnu brzu riječ i odgovornost, sve biti riješeno. Da smo pustili puže vinogradnjake ili poljske balavce oni bi već od dana kad je ministar dao riječ da će ekspresno i pravedno podijeliti zapuštenu zemlju pa do danas bi ti puževi otpuzali do Urala i vratili se natrag. Nema velike produktivnosti, neće biti ništa od … proizvodnji hrane uz uhljebničku birokraciju koja je kočničar svega što se zakočiti da. Uz skupe inpute, uz neriješene strukturne probleme, uz istovremeni nedostatak zemlje te milijun hektara zemlje obrasle u korov, uz jedno od najnižih educiranosti uz neprisutnost hrvatskih poljoprivrednih proizvoda na drugim tržištima. Kako onda da napravimo makar mali korak naprijed? Jedan od najvećih strukturnih problema je rješenje trokuta: proizvodnja, prerada, prodaja. U hrvatskoj poljoprivredi nema dovoljno onih koji bi davali, pružali, nudili znanje, ali ni ruku na srce onih koji bi to znanje prihvatili što je tragedija. Imate sve, Bogom danu klimu, zemlju, ljude, potrebu za hranom ali nemate znanja, tim više što je poznato da jedna godina školovanja osigurava 7% bruto prinosa. Netko tko nas sa strane promatra zasigurno se pita ljudi ma je li to moguće, što je ovima, gladni su a zapustili su zemlju, neće sijati pa nemaju što žnjeti. U mnogočemu smo danas daleko gori kad je o poljoprivredi riječ nego što smo bili uzme li se u obzir napredak u mehanizaciji, napredak u novim pasminama goveda, tehnološki napredak prije 50 ili 40 godina kad nije bilo gladnih i kada u onom nenarodnom režimu nitko nije tjerao ljude iz njihovih stanova na ulicu pod mostove. Izašli smo iz tog mraka, upalili svjetlo i sada sami dopunite tu rečenicu. Ne moramo znati konstruirati i proizvoditi najbolji i najkonkurentniji mobitel, najkonkurentnije računalo, svemirsku letjelicu ili robote, ali znamo i moramo proizvoditi najbolju hranu jer smo to činili prije stoljeća i pol. Za to imamo preduvjete. Tko nam brani? Tko nas sputava u tome da ne obrađujemo milijun hektara zapuštene zemlje. Na početku rasprave sam rekao da bi država trebala uložiti u poljoprivredu znajući što želi 150 milijardi kuna i činilo se mnogima previše. Koliko je upucano u brodogradnju i što danas od brodogradnje imamo, a i u 15 godina država je za poticaje dala poljoprivrednicima 35 milijardi kuna i što je za tih 35 milijardi dobiveno. Kako se taj novac raspoređivao, kome i za što? Hoće li ministar poljoprivrede pojasniti zbog čega je Hrvatska 50%-tni ovisnik o uvoznoj hrani, a ostatak Europe je prehrambeno neovisan. Zašto se deficit uvoza hrane od 2,7 milijuna dolara dnevno ne smanjuje? Dokle će nam svaki doručak i dobar dio ručka ovisiti o uvozu? Hoćemo li zatvore li se granice na nekoliko mjeseci svi pomrijeti od gladi? Puno vam se čini 150 milijardi kuna, a kako vam zvuči podatak da je Hrvatska na uvozu poljoprivrednih proizvoda od 1991. do 2012. izgubila vrijednost od 25 milijardi dolara. Zbog uništavanja govedarstva, proizvodnje mlijeka i mesa od '92. do danas posao je izgubilo 100 000 ljudi. Samo u govedarstvu je izgubljeno novca koliko je potrošeno za gradnju autocesta. Da smo proizvodili u poljoprivredi koliko smo mogli, danas ne bi raspravljali o monetizaciji autocesta niti bismo torbarili po svijetu za jeftinijim interventnim kreditima kojima vlast kupuje socijalni mir. Naravno, ove doista crne slike nisu rezultat lošeg rada i nečinjenja samo ove Vlade i ovog ministra, ali ova Vlada i trenutni ministar poljoprivrede u više od 3 godine mandata nisu ponudili rješenje kako u idućih 10 godina, a ne u godinu-dvije poljoprivredu učiniti onakvom kakva je nekad bila. '80.-ih smo imali 800 milijuna dolara suficita od poljoprivrednih proizvoda, a danas imamo deficit od milijardu dolara. Trebalo je dosta truda da se postignu ti velebni rezultati. S takvom krvnom slikom u poljoprivredi mi sanjamo o nekakvom zajedničkom tržištu poljoprivrednih proizvoda na način da ne proizvodimo, da ne oremo i da ne žanjemo. Zakonodavac nam u svakoj drugoj rečenici pojašnjava da se ovim dokumentom osigurava što, kada, od kada, do kada? Četvrta godina više nije godina obećanja već godina trezvenog djelovanja [[Upadica Zgrebec: Vrijeme.]] Ako se ovaj zakon podrži što zapravo podržavamo? Status quo i imamo li na to pravo?
Stjepan Milinković, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa kolega Vukšić, govorili ste o tome što ste govorili prije dvije i pol godine, a ja se sjećam da sam već preko tri godine govorio o ovome što ste vi govorili u ovom statističkom pregledu što se događa. Govorio sam sve da je poljoprivreda strateška grana, da ima potencijala za prehraniti 25 milijuna ljudi, govorio sam o nužnosti žurnoga djelovanja da se nastavi, da ne dođemo u ovakvo stanje o komu ste vi govorili na kraju. Znam koliko sam govorio samo o mliječnom paketu, koliko puta tako da su me već kolege sretali ovdje i pitali neće bit ništa o mlijeku. A vidite danas ima, evo došli smo do toga da ima već sve više onih koji razumiju to područje, koji su svjesni stanja ali sada je stanje takvo kakvo je, loše, vrlo loše i za seljaka jednostavno nesavladivo, nepremostivo. I gledajte, sad mi u ovom Visokom domu često prigovaramo o brzini donošenja zakona, žurnosti, sa kakvim redom, redoslijedom itd. Ali ovdje se kasni. U poljoprivredi svaki dan kad se kasni to se ne može popraviti nekakvim žurnim mjerama. I sada čujemo, e ovaj će zakon napraviti okvir za povlačenje onih 800 milijuna eura. A naši poljoprivrednici pitaju kad? Trebalo je to već biti i jednostavno se nameće vrlo jednostavno pitanje. Koja će poboljšanja za selo i seljaka, proizvođača hrane donosi ovaj zakon i koliko će recimo ovaj zakon doprinijeti da se popravi ovo katastrofalno stanje u mljekarstvu. To su ključna pitanja da bi se i ove statističke negativni pokazatelji da bi se ispravili i da bi se popravili. Jednostavno to je ono pitanje koje zanima i naše poljoprivrednike koji su kao što smo čuli u jednom vrlo teškom stanju. Fala lijepo.
Branko Vukšić, odgovor na repliku.
Uvaženi kolega Milinkoviću, da govorimo već godinama o istim stvarima na isti način. Podaci su gotovo isti samo sve lošiji i lošiji. Međutim, neće se ništa zakonom popraviti ako ne donesemo one odluke koje sam govorio u uvodnom izlaganju. Znači, mi trebamo reći želimo li poljoprivredu ili ne želimo ili želimo uvoziti ili želimo dati sve u ruke gospodina Todorića i ovih ostalih koji se bave poljoprivrednom proizvodnjom. Uvoznički lobij vlada hrvatskom poljoprivredom. Vi ste rekli da je svaki dan važan za poljoprivredu. Kad se dan kasni štete su velike. Mi kasnimo 25 godina. To se nema više dani, to su stotine, stotine dana, tisuće dana smo mi potrošili na što smo potrošili? Da bi svake godine konstatirali da je sve gore i gore i netko kaže super i trlja ruke i kaže eto nama novog uvoza, opet. Ja mislim da neki šampanjac otvaraju kad vide da se gase gospodarska obiteljska i da nazdravljaju i kažu eto nama novoga profita. I kako na to reagiraju Vlade, vlade govorim. Ovo stanje nije nastalo dolaskom ovog ministra, ovog ministarstva ili ove Vlade, niti one Račanove, niti samo jedne, niti Sanaderove, niti od gospođe Kosor. To se sustavno uništava rekao sam 25, 30 godina. Podaci koje sam iznio su frapantni. To znači da Hrvatska može, da ima resurse, da ima ljude. Meni je naprosto nezamislivo kako. Vi ste rekli 25 milijuna da možemo hraniti. Neki stručnjaci kažu da možemo 10 milijuna ljudi hraniti. Ma nemojmo ni 10, ni 25, hajmo 4 i pol milijuna. Kako takvoj Hrvatskoj koja ima takvog potencijala može biti gladne djece? Kako ljudi moraju više ne vade boce samo iz kanti za smeće, nego vade one otpatke hrane. Bezbroj puta sam to vidio. I takva zemlja sa takvim potencijalom naprosto je to nezamislivo. To je sramotno, ali za nas ovdje koji sjedimo.
Đurđica Sumrak, replika.
Hvala vam lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega, nabrajali ste godinu 1700 i neku, 1800 i neku, 1980. i onda ste došli na 2006. i tako. Žao mi je što zaista u svojim raspravama većina preskače 1990. Je, činjenica je brojke koje kazuju ali u ovom Domovinskom ratu koji je Hrvatska pretrpila od srbo-četničke napada uništeno je uvaženi kolega 70% stočnog fonda, zagađeno je minama oko 705 poljoprivrednog zemljišta, uništen je ne samo stočni fond u smislu krava, rasplodnih, mliječnih, nego i konjogojstvo i svinjogojstvo. Zemlja je apsolutno zatrovana. I uvaženi kolega nakon 1998. godine činjeno je sve, a posebice za Vlade HDZ-a da se u proračunima uvijek nađe sredstva za obnovu takve poljoprivrede, za razminiravanje. Dakle, stvorena je jedna platforma za ulazak u EU. Poticaji su sjećate se dobro bili negdje između 4 i 5 milijardi tada. Da toga nije bilo ne bi se ništa obnovilo, apsolutno se ništa ne bi učinilo. A danas, danas da, tri godine, mi smo članica EU očekivali smo zaista od ove Vlade da će poljoprivredu shvatiti kao važnu stratešku granu. Je, metnuta je sada u ovo, mi smo, inicijativa je bila nas iz kluba HDZ-a i drago nam je zbog toga ali treba učiniti sve da ona i bude to zaista demografska obnova, cvijet hrvatske mladosti je od 1990. do 1998. godine ostavio svoje živote na tim istim poljima [[Upadica Zgrebec: Hvala lijepa.]] Demografska kuga je lupila po Hrvatskoj pa kako očekujete onda i preskačete taj period [[Upadica Zgrebec: Kolegice.]] To mi je žao.
Hvala lijepa. Branko Vukšić, odgovor na repliku.
Gospođo Sumrak zadnji put sam govorio o tom periodu pa ću vam ga sad ponoviti. Tu niste u pravu. Podaci vas demantiraju. '92. i '93. godina su bile u vrijeme rata znači, godine, zadnje godine pozitivnog salda proizvodnje u poljoprivredi. To su te zadnje godine. Mi smo sustavno nakon toga '95. godine, pazite najlakše je sad reći četnici su krivi, oprostite nisu, mi smo krivi što smo dopustili. Mi smo i '95. da je sve uništeno, postoje države koje su u ratu razrušene do temelja i nakon 20 godina su stale na svoje noge. Što smo mi činili od '95. nadalje? Sve vlade do dana današnjega su poljoprivredu, uvoznički lobij je napravio više štete nego bilo tko u poljoprivredi. I tu trebamo uprijeti prstom. I ti danas ljudi su stupovi društva, stupovi one gladi one djece. Neće se javiti. Jedan Todorić može jednim potezom pera nahraniti svu djecu u školama da neće niti osjetiti u svom džepu. … [[Upadica se ne razumije.]] Zašto njega nabrajam? Zato što je on najbogatiji, zato što se neki ljudi ponose koliko je on bogat pa kažu vidite kako je napredno hrvatsko društvo da imamo najbogatijeg čovjeka među najbogatijima u Europi. Ma nemojte mi reći! To je rak rana ovog društva. Rak rana ovog društva su pljačke, rak rana ovog društva je uništavanje svjesno svega što je domaće. Pa budimo patrioti, ajmo domoljublje dokazati na tome da štitimo svoju proizvodnju. E tu nema domoljublja, tu se dižu ruke s jedne i s druge strane kad je u pitanju uništavanje, e onda kažemo jer tako su partije rekle. Partitokratska Hrvatska koja će podupirati uništavanje svega što je hrvatsko koliko je ona domoljubna? To je pitanje.
Nikola Vuljanić, replika.
Hvala. Kolega pričali ste o tome kako je poljoprivreda strateški važna za Hrvatsku, to ne trebate nikom ni objašnjavati, i kako bi trebalo onda imati i strategiju razvoja te grane. Bio sam prisutan par puta u Europskom parlamentu u raspravama o poljoprivredi, to su bile najžučnije rasprave, najzainteresiranije pa ponekad i najgrublje. Jer predstavnici zemalja koji su govorili znaju o čemu govore, te zemlje imaju strategiju i točno se bore, vidi se, mislim nije problem pročitati papire, bore se za svoje interese. Koji je interes i koja je strategija koju ovaj Sabor kao Parlament, Strategija poljoprivrede, razumije vidi se po tom koliko je prisutno i vlasti i opozicije. Sabornica je na pola prazna, na tri frtalja prazna koliko li. Rekli ste isto tako da smo u onim tamo mračnim vremenima '80-ih godina proizvodili poljoprivrednih proizvoda viška 800 milijuna dolara. Onda je netko upalio svjetlo u tom mraku i sve te silne krave koje smo izvozili su odjednom nestale. I danas ne izvozimo goveda, danas izvozimo svoju djecu u svijet i to u količini po prilici koja odgovara ovim poljoprivrednim proizvodima koje smo izvozili. Netko je za to kriv. To se nije dogodilo slučajno. Glupost slučajna se može dogoditi jedanput i dvaput, treći put je namjera. A ovo se događa tristoti puta. Hvala.
Kolega Vuljanić baš nije primjereno djecu uspoređivati sa stokom. Branko Vukšić, odgovor na repliku.
Uvaženi kolega Vuljanić, ne mislim da je kolega Vuljanić usporedio djecu sa stokom nego je samo usporedio dva fenomena. Da, netko drugi stavlja znak jednakosti između toga. Jučer je premijer rekao da je nezaposlenost elementarna nepogoda. Podaci kazuju da je 100 tisuća radnih mjesta izgubljeno rekao sam na proizvodnji mesa, na tovu goveda, na proizvodnji mlijeka, jaja. Da li se ikad itko zapitao zašto mi gubimo ta mjesta? Mi se tako radujemo kad je neki novi trgovački centar, novi trgovački lanac otvoren i onda kažu vidite koliko napredujemo. Koliko je stotina tisuća radnih mjesta izgubljeno time? I to smatramo da je to napredak. Da je napredak kad se uništi sve ono što je malo i kad veliki. Pa zato će biti korporativni kapitalizam. Kad se ustanovi tržište Europe slobodno i Amerike. Tek onda ćete vidjeti kako će propadati. Pa bit ćemo na prosjačkom štapu. Kažete da su žučne rasprave u Europarlamentu kad je o poljoprivredi riječ. Pa zato što je najstrateškija grana. Zato što proizvodnja hrane nema ničeg važnijeg. Ni proizvodnja nafte, ničeg drugog. Voda i hrana i to je budućnost. A mi smo toj budućnosti rekli ne. Kaže gospodin Milanović da je elementarna nepogoda nezaposlenost. A što je onda glad? Što je glad ako je nezaposlenost elementarna nepogoda? Pa to je tragedija! To je kao da se na nas sručilo nebo. Mi dopuštamo da u Hrvatskoj u 21. stoljeću djeca budu gladna. 10 000 gladne djece, djece koja ne mogu si priuštiti užinu. I sad kažu, opet se vraćam na ono domoljublje. Pa ajmo budimo domoljubi, ajmo nešto napraviti.
Branko Kutija, replika.
Zahvaljujem se gospođo potpredsjednice. Kolega Vukšiću spominjali ste stavljanje neobrađenog poljoprivrednog zemljišta u funkciju. Ja ću vas podsjetiti da je Agencija za poljoprivredno zemljište u 2013. potpisala ugovora za 342
Kolega Kutija, približite si mikrofon.
Znači, Agencija za poljoprivredno zemljište potpisala je ugovore za 342 hektara, a u 2014. znači u prošloj godini 1142 hektara. U "Večernjem listu" 13.06.2012. naslov "Milijun hektara neobrađenog zemljišta stavit će se u funkciju, ministar Jakovina" E sad usporedite milijun hektara minus 340 i koliko sam rekao, dva plus 1142 i dobit ćete rezultat politike aktualnog ministarstva. Isto tako ste spomenuli uvoz voća i povrća, znači ako usporedimo 2012. u odnosu na 2013. imate razliku općenito porast uvoza za 27%, znači u svim granama vezanim uz poljoprivredu. A konkretno 21% voća je više uvezeno, 30% povrća a 14% prerađevina od voća i povrća. Isto tako imate interesantan podatak grafikona vezano za proizvodnju mlijeka. Činjenica jeste, od 2009. da je proizvodnja mlijeka počela padati, ali pogledate 2009. u odnosu na sadašnje stanje koliki je pad. Naravno paralelno s time imate i grafikon koji vam kazuje koliki je broj grla, odnosno broj krava u Hrvatskoj bio. I znači nije tako stanje crno bilo kako ga vi opisujete prije ne znam koliko godina. A isto tako znači grafikon pokazuje. A paralelno s time pogledajte i broj OPG-a o kojima mi stalno govorimo da je to okosnica proizvodnje u Hrvatskoj. Vidite broj OPG-a koji se smanjuje kad je prodaja mlijeka u pitanju. Znači drastično pada. Evo to su vam podaci.
Branko Vukšić odgovor na repliku.
Uvaženi kolega Kutija, da sjećam se te rasprave, sjećam se rasprave u Sabor kad je bio ministar i kad se govorilo ako se sjećate da bi trebali poljoprivrednici više sudjelovati zadruge u dodjeli, lokalne jedinice da bi trebale više sudjelovati, da bi trebalo decentralizirati podjelu zemlje. Tad je ministar tvrdio da upravo centraliziranjem, odgovornošću njega i ministarstva da će biti podijeljeno na milijun hektara. Međutim, dogodilo se zapravo smijurina, nakon toga bi ministar trebao doći ovdje u Sabor i reći čujte ja dajem ostavku. Ja sam ono što sam obećao ovdje, on je ovdje obećao, pa valjda trebamo ako nešto kažemo snositi posljedice, ako ne uspijemo u nečemu pa nije to tragedija, ima neki bolji koji će to bolje obnašati, tu dužnost. Ovo što ste vi rekli to su svi podaci koji, ja sam govorio samo malo o ovim globalnim podacima o usporedbi, da pada rapidno, OPG-i padaju, uništavaju se sela, uništavaju se obitelji, uništava se proizvodnja. A šta to znači? Samo veći uvoz. To znači profit u džep nekih ljudi koji žive samo od profita, koji ništa ne proizvode, koji samo štampaju vjerojatno i u stranim štamparijama one kutije na kojima piše ime njihovog dućana ili neko izmišljeno ime. I onda vidite proizvedeno u Austriji, proizvedeno u Kini, proizvedeno ne znam gdje. Što sve mi ne uvozimo? Pogledate od kud uvozimo krumpir, od kud povrće i voće, koje smo uvijek imali u izobilju mi uvozimo, a rekao sam najveći prinosi su upravo na povrću i na voću. Vi više ne možete u trgovačkim lancima naći hrvatsko voće i povrće i to imate one jabuke koje su vam gotovo sve iste, koje nemaju okusa, koje nemaju mirisa, strašno.
U ime Kluba zastupnika SDSS-a kolega Mile Horvat.
Zahvaljujem se. Pozdravljam zamjenicu ministra gospođu Španjol, kolegice i kolege. Kao i u prvom čitanju i u drugom čitanju klub SDSS-a će podržati ovaj zakonski prijedlog iz prostog razloga što mislimo da on ovog trenutka i ne može biti drugačiji. Zadana europska direktiva je rekla kako to treba da izgleda, strategija EU odnosno poljoprivredne proizvodnje do 2020. je definirana, ona treba biti implementirana u to kao jedan segment i ostalo je sve stvar nekakvih tehničkih rješenja. I mislimo da je to okvir za komunikaciju sa Europskom komisijom i tako to i doživljavamo. To ne znači da se slažemo sa ni prošlom ni sadašnjom strategijom razvoja poljoprivredne proizvodnje, ne znači da mislimo da se ta stvar nije mogla uraditi bolje. Naravno da se mogla uraditi bolje, ja ću u drugom dijelu malo izanalizirati upravo taj segment strategije poljoprivredne proizvodnje u prošlim i ovim vremenima. Da podsjetim samo da mi danas imamo stanje u poljoprivrednoj proizvodnji takvo da se poljoprivredna proizvodnja individualna odnosno prosječna poljoprivredna gospodarstva se odvijaju u prosjeku na 15 katastarskih čestica, dakle što potvrđuje njezinu usitnjenost posjeda, takvih otprilike 52, 06% posjeda, najviše je gospodarstava je djelovalo kao OPG-i, neki i kažu da ih je bilo nekada 162 tisuće. Pitanje je koliko ih danas već više ima kad vidimo da taj broj rapidno i alarmantno opada. Oko 69% poljoprivrednog zemljišta je sa prosječnom površinom od 10 hektara. Dakle o kakvoj mi konkurenciji govorimo, konkurentnosti govorimo u okvirima EU, o kakvim mi kapacitetima onda govorimo kad vidimo da u konačnome je prosjek površine 10 hektara. U EU ona je 2010. i 2011. imala negdje oko 12 milijuna poljoprivrednih gospodarstava koje su pokrivali 170 milijuna hektara poljoprivredne površine članica EU odnosno 40% tog teritorija i zapošljavalo je aktivno 25 milijuna ljudi. To su podaci koji govore koliko je EU bitno i koliko je stalo do toga da ima zdravu i jaku proizvodnju hrane. Ono što treba našim ljudima u kontekstu ove rasprave reći jeste da je EU nakon donošenja strategije poljoprivredne proizvodnje za period 2014.-2020. odredila fond ukupnih potpora što je naravno za njih najzanimljivije u iznosu od 373 milijuna eura, što bi značilo 12% manje nego u proteklom periodu u proteklih 7 godina. Samim time i očekivati da će biti i izdvajanja po tom osnovu, individualna će biti znatno manja nego što su bila prije. Karakteristika tih davanja prema strategiji europske poljoprivredne proizvodnje jeste da se zemlje, stare zemlje članice se razlikuju u visini od novih članica, odnosno stare članice dobivaju znatno više sredstava iz omotnice nego što dobivaju nove. Tako recimo jedna Poljska dobiva 180 eura a jedna Francuska dobiva 239 eura po hektaru. cilj naravno europske strategije jeste strategija poljoprivredne proizvodnje jeste da se ujednače ta davanja odnosno da nove članice u koje spada i Republika Hrvatska u skoro vrijeme se približi davanjima prema starim članicama. Koliko će to biti uspješno, u svakom slučaju će zavisiti osim od regulative će zavisiti i od domicilnih sposobnosti, domicilnih administracija. O samom zakonu koja je tema današnje rasprave, znači Zakonu o poljoprivredi možemo reći da je za nas prihvatljivo da on ima intencije da bude jedna vrsta krovnog zakona, odnosno da se objedini i da objedini niz ovih, rekli smo desetak nekakvih zakonskih tekstova koji su do sada egzistirali pod jedan zakon. Problem poljoprivredne politike u svakom slučaju je starosna struktura i loše kvalifikaciona struktura poljoprivrednih proizvođača kod nas u državi u svakom slučaju i zapušteno poljoprivredno zemljište nešto što je alarmantna stvar. Dobro je u ovom zakonskom rješenju što je uveden model izuzeća od ovrhe, dakle odredbom je, vezanom za ovrhe definirano da će iznos sredstava koji se dodjeljuje korisnicima, odnosno poljoprivrednim proizvođačima do 50 hiljada kuna biti izuzeto od ovrhe. To je u svakom slučaju u kontekstu ove socijalne, socijalnog trenutka u kojem se nalazimo vrlo stimulativna stvar. Druga novina jeste ono o čemu se u medijima puno priča a to je doniranje hrane. Nažalost, nažalost moramo o tome razgovarati u okviru ovog zakonskog teksta, inače je to nekad bila sasvim normalna stvar. No, dobro, ukoliko je činjenica da se mnogo hrane baca onda je trebalo na neki način to urediti kroz institut doniranja i osloboditi ga PDV-a kao što je to u ovom zakonskom tekstu i urađeno. Vidimo da su objedinjene i poljoprivredne inspekcije sve i mislimo da je to dobro, mislimo da će time biti efikasnost njihova veća iako ne možemo reći da ljudi nisu na terenu radili svoj posao. Interesantno je i ovo rješenje koje se odnosi na plaćanje za mlade poljoprivrednike u članku 43. ili prodaja vlastitih proizvoda OPG-ova, naročito je to za njih vrlo bitno jer je sada institucionalno riješeno kroz članak 49. Za mene je posebno interesantan članak 57. gdje se radi o mjerama tržišnih intervencija kojim baš nije posve jasno kako će Agencija za plaćanje riješiti ponuđenu kupnju viška proizvoda, odnosno hoće li se ona tada staviti u funkciju nekakve burze ili će, jednostavno mislim da je ovo više deklaratorne naravi jer kod nas na tržištu sve više imamo viška proizvoda koje ne možemo ponuditi tim mega otkupljivačima. I hoće li onda Agencija za plaćanje biti ta institucija koja će moći apsorbirati sve te proizvode, mislim da je to prilično nerealno i neutemeljeno u životu jer time dodajemo još jedan posao agenciji koja već ovako je prekapacitirana sa obvezama. Pitanje da li je i kapacitirana sa svojim stručnim kadrom. Mislimo da nije, dakle i ovaj zakon kao i svaki drugi ima svoje primjedbe. Naša primjedba je da je tekst nomotehnički izričaj ovog zakona previše europski birokratiziran, daleko je to od realnog govora onih ljudi koji bi trebali biti korisnici ovog zakona i nama koji ga pokušavamo iščitati na miru prilično je složen i nejasan. Taj birokratski europski jezik, puno je pravilnika koje treba ministar donijeti. Dakle ovo sve skupa dolazi u pitanje ukoliko ministar vrlo brzo ne uredi to jednom masom pravilnika u nekom kratkom roku od 90-ak ili 60 dana, ako želimo da ovo profunkcionira. Mislimo da Agencija za plaćanje ima previše navedenih, taksativno navedenih i realno navedenih obaveza. Mislimo da ona nema taj kapacitet i mislimo da će se cijeli posao, proces usporiti upravo zbog činjenice podkapacitiranosti agencije za plaćanja. I ministarstvo je sebi zadalo prilično iluzorne zadatke a to je da zajednički organizira tržište. Čuli smo od prethodnog od kolege kako funkcionira kod nas tržište poljoprivrednih proizvoda i nemam iluzije da će Ministarstvo poljoprivrede tu nešto, nešto sa svojim kapacitetima moći uraditi. Prema tome, ovaj tekst je takav kakav jeste, nije niti idealan a nije niti toliko loš koliko se želi prikazati, on je naprosto potreba da se danas iskomunicira sa trenutkom ulaska u Europsku uniju i sa strategijom poljoprivredne proizvodnje i bez njega to teško možemo uraditi ukoliko ga sada ne prihvatimo, mogućnost da se povuku sredstva koja su i ovako na nekakvim staklenim nogama dakle dovodi se još više u pitanje. I nekoliko minuta ću se samo osvrnuti na ovo što je prethodno kolega govorio, dakle o stanju poljoprivrede danas, svoje viđenje cijelog toga segmenta, svih ovih godina, dakle vode, šume i zemlja su i strateško i nacionalno bogatstvo, tu nema sumnje, to svi znamo. Pitanje je kako se prema tome odnosimo. Zemlja je okosnica poljoprivredne proizvodnje, na jednoj strani imamo uzurpiranu zemlju koja još uvijek nije dostupna njezinim vlasnicima kao što je to u zapadnoj Slavoniji, kako što je to u zadarskom zaleđu, kao što je to u Lici, ona je uzurpirana u korist pojedinaca i u korist države a na štetu defakto vlasnika. Na drugoj strani smo imali činjenicu da smo kroz program raspolaganja poljoprivrednim zemljištem proteklih 10-12 godina dijelili zemlju šakom i kapom. Dijelili smo je uglavnom po principu da je bolje prošao onaj tko je bio bliže nekakvim lokalnim vlastima, a lošije je prošao onaj tko to nije. I sad imamo činjenicu da ističe 2015. godine period zabrane raspolaganja tim poljoprivrednim zemljištem i činjenica jeste da će 2015. godine velik dio tih korisnika postati de facto vlasnik velikih, ogromnih parcela, stotine i stotine hektara zemlje koji će onda moći sasvim slobodno staviti na tržište i prodati po nekakvim tržišnim cijenama. Kad govorimo o poticajima, naravno da su poticaji bili u jednom trenutku i socijalna kategorija, ali isto tako moramo reći da ako je netko primao godišnje 300 eura po hektaru poticaja, a 100 eura ga je koštala ta zemlja godišnje, znači de facto se izvede zaključak da je državni proračun odnosno poreski obveznici su isfinancirali kupovinu te zemlje koja će danas preći u vlasništvo velikog broja pojedinaca. Praktično poreski obveznici su preko proračunskih sredstava isfinancirali otkup te zemlje. I slično se dešavalo i kod koncesija, da vi imate velike sisteme koji su pod vrlo povoljnim uvjetima dobili koncesije, a naravno da te koncesije podliježu ugovorima za koje važi ono latinsko pravilo … znači ono što je potpisano mora se izvršavati. Ali pitanje je da li koncesija koja je sklopljena, koja košta 50 eura po hektaru na 30 godina koristan ili štetan ugovor, koristan i za državu i za lokalnu samoupravu. Izvedemo čistu matematiku. Postoje danas velike tvrtke koje su dobivale po 10 000 hektara zemlje u koncesiju, po 50 eura godišnje to je njih koštalo pola milijuna eura. Istovremeno su u istoj godini od proračuna dobili 300 eura po hektaru što matematički iznosi 3 milijuna eura. Prema tome, proračun je njima isplatio i tu koncesiju i dao im još prihod od 2,5 milijuna eura na tom koncesijskom dobru. To je suština stvari za koliko je zakinuta lokalna samouprava i koliko je sredstava manje dobila država sa ovako postavljenim koncesijama. Ja sam svjestan da revizija koncesija ovog trenutka nije moguća, ali je bitno da se kaže kad kontekst u kom se dešavao razvoj poljoprivredne proizvodnje i koncept poljoprivredne proizvodnje u proteklih 10-ak godina, jednako kao i kapitalna ulaganja gdje si na kupljen kombajn od milijun kuna dobio 500 000 kuna ili 450 000 kuna povrata, kupio stan, ostaje ti nekakva obveza da platiš kroz dugogodišnji kredit. I tko je profitirao? Profitirale su banke, profitirali su trgovci tih poljoprivrednih strojeva i da karikiram stvari, profitirala je firma … jer u najvećem broju slučajeva su se ljudi odlučivali za kupovinu tih traktora. Jedan moj kolega koji je stručnjak za tu vrstu mehanizacije kaže da u Americi postoji agencija koja pravi procjenu koristi, dakle ona procjenjuje kakva mehanizacija i na kojoj površini je najidealnija za proizvodnju i ne dozvoljava vam kupovinu drugačijih strojeva. A kod nas se kupovalo što veće i što skuplje jer je državni proračun plaćao takve kupovine i sad imamo problem otplate toga i prekapacitiranosti takvih vrsta strojeva. Prema tome to su neki segmenti poljoprivredne proizvodnje danas, da ne govorimo o tome da nema tržišta, da postoji hektari i hektari nasada koji su u Baranji zakorovljeni jer ljudi nemaju kome prodati svoju robu. Jabuka je rečeno je već ovdje podcijenjena, ona je vrlo jeftina u otkupu ali je zato vrlo skupa na policama megamarketa. Jabuka nije domaća, ljudi su prisiljeni taj svoj proizvod prodavati usputno ovim ljudima koji prolaze uz autocestu, a nemamo organiziran niti otkup niti lager niti prodaju toga. I bojim se da nam ovakva perspektiva poljoprivredne proizvodnje nije svijetla u Europskoj uniji.
Stjepan Milinković, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa kolega Horvat, ajde recimo svaka čast ovom usklađivanju sa zakonodavstvom Europske unije, isto tako zajedničkoj poljoprivrednoj politici i sad ima, ajmo reći sad kao ovaj čin, zadnji čin je i ovaj zakon koji ste vi rekli takav kakav je. Mislim da ste ga najbolje na taj način opisali. Ali sad kaže zamjenica ministra ovaj zakon je dobar zato jer će omogućiti snalaženje našim poljoprivrednicima. Pa dobro je znat se lijepo snalaziti da ne bi pao u provaliju, ali bojim se da od ovih 162 000 koji je svaki dan OPG-a o kojima ste vi govorili, svaki dan je sve manji broj i uistinu oni se žele i snalaziti, ali žele i preživjeti i organiziraju se, imaju i znanje i organiziraju se. Evo za informaciju, kaže gospođa zamjenica da se osnovala proizvođačka organizacija voćara. Lijepo. Moja općina je bila domaćin Osnivačke skupštine mljekara, proizvođačke organizacije mljekara koji imaju kapacitete značajne, ali ne ide baš, u praksi ne ide to baš tako kako su oni, imaju kvalitetan program i sve jer žele preživjeti. Njih 72% je blokiranih, blokirani su i oni žele preživjeti. To njih zanima koje će konkretne mjere moći oni ostvariti sada, odmah, da ne bi završili u onoj provaliji. A ovako će to ispast ovaj zakon i oni kažu ja sam s nekima i razgovarao u naravi, oni kažu neće donesti zakon neke novine, poboljšanja, on se svodi na premetanje papira sa jednog kraja stola na drugi. To je njihovo razmišljanje, evo jednostavno tako. A u naravi, gledajući kako stvari stoje na terenu, uistinu bi se moglo i takav zaključak izvući. Hvala lijepo.
Mile Horvat, odgovor na repliku.
Zahvaljujem se uvaženi kolega. Pa u svakom zakonu se inače može se razgovarati kao suhoparnom tekstu ili kao ili na drugačiji način. Dakle, da li se ono može u praksi primijeniti jednostavno ili ne. Tako i ovaj zakonski tekst. Ja mislim da ovaj zakonski tekst nema ambicija da riješi sad stanje poljoprivredne proizvodnje, ja ga tako nisam shvatio. Ali definitivno mislim da bez ovakvog zakona kao što je ovdje danas predloženo mi teško možemo komunicirati sa nekim budućim stvarima u kontekstu strategije zajedničke poljoprivredne proizvodnje. Dakle postoji, ušli smo u EU, postoje pravila. Ovo je nešto što se od nas traži. Da li je idealan tekst ne znam, život će pokazati, ali je činjenica da tu postoje i drugi segmenti koji su vrlo bitni, a ovdje ne piše a to su savjetodavne službe, to je Agronomska komora itd. koji treba onda ovo da kroz nekakve instrukcije i savjete onda osiguraju lakše snalaženje našim ljudima. Sasvim normalno je da čovjek, seljak tamo kod mene kad dođe pročita ovo neće znati šta je početak, šta je kraj. Mi se teško u ovom snalazimo. Rekao sam da je tekst pisan vrlo sirovim birokratskim jezikom. Termini su za nas nepoznati, dosta je skraćenica, dosta je šifri. Sve to skupa je više nekakva stručna elaboracija toga svega nego ono što treba da bude pristupačno običnom čovjeku ali nije tako ni koncipirano. Ja mislim bar da nije ni koncipiran na takav način. Ovo je nekakav krovni dokument koga treba razrađivati, a opet kažem tu se daje velika šansa i savjetodavnim službama i Komori agronoma koju smo upravo iz tog razloga mi formirali i osnovali, pa neka oni onda izvole na terenu, neka pomažu da se ovaj zakon lakše implementira.
Branko Hrg, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega Horvat, vi ste spomenuli da su poticaji korišteni kao socijalna kategorija. Pa ja imam nekoliko podataka nakon kojih ćete vjerojatno promijeniti mišljenje kao što sam i ja. Radi se o 2010. godini da odmah kažem. Tad je u upisniku bilo oko 190 tisuća poljoprivrednih gospodarstava s prosječnim posjedom 5,9 ha. Obiteljskih je bilo čak 97%. Znači oko 170 tisuća s prosječnim zemljišnim posjedom 4,59 ha, a 3%, dakle oko 5300 gospodarstava je obrađivalo ili obrađuje posjede s više od 20 ha. Isplaćuje se tada 2 milijarde i 400 milijuna potpora. Oko 19000 poljoprivrednih gospodarstava 22% primaju manje od 10000 kuna. Potpore godišnje ukupno i ukupno oko 8% potpora znači 192 milijuna, odnosno njih ukupno oko 45000 ili 52% gospodarstva prima do 25000 kuna godišnje i ukupno prisvaja oko 37% potpora, 900 tisuća kuna, 900 milijuna. Međutim, 4% gospodarstva odnosno subjekata, njih 3 434 tisuće prima cirka 50% potpora koje se plaćaju po hektaru ili su to milijardu i 200 milijuna kuna jer obrađuju gotovo 50% oranica. Dakle, potpore su, nisu išle kao socijalna kategorija, nisu išle ali ovim zakonom se nadam da će se ti OPG-i o kojima govorimo drugačije postaviti i zato trebamo svi skupa uzeti to u obzir da se ne dogodi opet da opet oni veliki koji mogu preživjeti i ovako i onako ne dobe sve, nego da u principu se pomogne onima manjima ali i onima koji su potentni i koji mogu opstati. Nikako ovo ne smije biti socijalna kategorija.
Đurđica Sumrak, replika. Mile Horvat, odgovor na repliku.
Zahvaljujem se kolega Hrg. Ja sam, slažem se s vama, ja sam možda ostao dužan da obrazložim tu svoju tezu. Dakle, oni su socijalna kategorija za one OPG-e odnosno korisnike zemljišta do desetak hektara. Sve preko toga ili mogu čak reći do 20 ha. Sve preko toga nije socijalna kategorija bila. Međutim, u mojoj populaciji je na prste nabrojati oni ljudi koji su imali tu sreću da u programu raspolaganja dođu u posjed preko 20 ha. Svi su oni do 20 i njima je to itekako bila socijalna kategorija. Naravno da postoji znatno velik broj, o tom sam govorio, znatno velik broj ljudi koji su u ovih 10 godina postali latifundisti. Kod mene postoje ljudi sa 500, 600 ha zemlje. I kad vi imate 500 ha zemlje i dobijate od države iz proračuna od poreskih obveznika svake godine 300 eura po ha puta 500 ha, 150 hiljada eura vi dobijete od države to nije socijalna kategorija. I sad ste 2015. postali vlasnik tih 500 ha zemlje i možete to prodati, trgovati, raditi šta hoćete jer je izašla ta zabrana, istekla. Jel' tako? Prema tome, cijela ta priča oko poljoprivrednog zemljišta s jedne strane i bila je ideja da se poljoprivreda digne i da postanemo proizvođači hrane. Međutim, s druge strane je itekako čudna priča oko tog sveg se dešavalo. U jednoj mojoj općini jedan veliki igrač preko radnika dobijao zemlju. Svaki radnik je morao na svoje ime pisati 20 ha da bi on imao stotine. Krivična prijava protiv njega je sad podnešena prošle, pretprošle godine, još uvijek stoji u ladici. Prema tome, nije tu sve bilo tako baš svjetlo i sjajno kao što mislimo da je bilo.
Đurđica Sumrak, replika.
Hvala vam lijepo gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega Horvat, slažem se. U vašoj ocjeni općenitoj ovoga zakona. Pa globalno se može reći da mu se ne može ništa zamjeriti, tu je skup svega i tu se treba snaći. Ali željela bih se osvrnuti na vaše, evo ga govor kad ste govorili o problemima savjetodavnih službi i komora na terenu. To je veliki problem zaista. Ministarstvo i agencije su uzeli na sebe neke obveze koje teško da će moći oni ostvariti. Ali savjetodavna služba, da, to bi trebala biti njezina ključna dužnost. Čast iznimkama na nekim područjima ali savjetodavci bi trebali biti na terenu. I u ovom zakonu postoji mogućnost otvaranja privatnih savjetodavnih službi. U situaciji kad seljak nema novaca neće moći platiti nikakvu privatnu savjetodavnu službu niti konzultaciju. To mu treba osigurati upravo savjetodavna služba ili komora koja je u Proračunu RH. I dobro ste govorili i o zemlji. Da, ja sam prošli puta naglasila zbog čega se zemlja, mladi poljoprivrednici su ovdje navedeni, sad ćemo imati i zakon još malo valjda, drugo čitanje, zašto individualni mladi poljoprivrednik ne može kupiti tu zemlju? On nema mogućnost, nikakvu. Pa kako će se baviti onda poljoprivrednom proizvodnjom? I da, 7 godina traje zabrana prodaje stranim znači državljanima. Znači, nakon 7 godina kad se otvori pravo kupnje zemlje stranim državljanima što će ostati našim poljoprivrednicima, individualnim OPG-ima i mladim poljoprivrednicima?
Odgovor na repliku, Mile Horvat.
Uvažena kolegice Sumrak ja bih se složio s vama oko uloge savjetodavne službe. Ja mislim da je to služba koja je u današnje vrijeme nepravedno podcijenjena jer je savjetodavna služba u prethodnom periodu odigrala po mojoj procjeni, možda ja griješim, najvažniju ulogu u formiranju ovih 160 000 OPG-a. Dakle, kad je kretao program raspolaganja poljoprivrednim zemljištem sa svim svojim nepoznanicama kad je trebalo iskomunicirati ministarstvo, banke, sve ostalo, administrirati cijelu stvar da tako kažem i davati savjete, stručne savjete oko provođenja tih operativnih programa tu je ključnu ulogu odigrala savjetodavna služba. Bar služba na mom prostoru, dakle gore tamo u Baranji i Slavoniji. Ja slobodno mogu ocijeniti da mi je žao što današnji položaj savjetodavne službe nije dobar. Malo smo se poigravali sa tom službom kroz razne reorganizacije i sad dolazimo ponovno do činjenice da nam takva jedna služba na terenu treba, da je neophodna. Naravno pored privatnih praksi koje su dozvoljene, nešto što je dobro, međutim postoje još uvijek ljudi koji ne mogu plaćati privatne savjete i kojima savjetodavna služba je najvažnija spona sa ministarstvom.
I Branko Vukšić, replika.
Uvaženi kolega Horvat vi ste govorili o tome da postoje u Europi i u svijetu agencije za procjenu što treba poljoprivredi, koja mehanizacija treba poljoprivredniku, kakav traktor, kakav kombajn. Pa ne znam ako se sjećate ja prije 20-ak, 30-ak, 40-ak godina kad sam bio po Slavoniji tad sam vidio na plotu jednog imanja je pisalo ako traktor onda … [[Govornik se ne razumije.]] Međutim, ja sam zadnji puta govorio jedan novi moto koji bi trebali mnogi hrvatski poljoprivrednici staviti na svoje plotove, a to je ispunit ću si svoj hir, kupit ću si traktor John Deer. Postoje vani tzv. prsteni i poljoprivrednici se udružuju u te prstene i točno se zna koliko poljoprivrednika ide na jedan traktor, kakav traktor, koliko poljoprivrednika treba jedan kombajn. Kad su se davali poticaji, kad su se davali krediti naravno da je trebalo to ljudima reći. Tebi takav traktor ne treba, a ne ono što ste rekli 300, 400 ili 500 tisuća kuna je dobio natrag pa je onda kupio sebi ne znam stan, kuću ili je kupio osobni automobil. Govorili ste o tome jesu li potpore bile socijalna kategorija. Nisu bile socijalna kategorija. Ono što ste vi govorili, mnogi su se na potporama obogatili, uostalom vidjeli smo to. Mnogi su od potpora dobro živjeli, školovali svoju djecu vani, što nemam ništa protiv školovanja ali ne baš sa potporama. I drugo, teško da si mogu objasniti poljoprivredni stručnjaci zašto potpore na količinu zemljišta, a ne na ono što se proizvede? Na prinos na tim zemljištima. Pa je bilo onih koji su dobivali potpore, a da nisu proizvodili. I toga je bilo. To nikad nismo istražili, nikad ovo što ste rekli, to stoji u ladicama. Taj kriminal koji se radio sa zemljištem i sa potporama je jedan od većih kriminala ali svi to šutimo.
Mile Horvat, odgovor na repliku.
Zahvaljujem se. Uvaženi kolega potpore, ja nisam protiv tih potpora jer mislim da danas i inače proizvodnja hrane u Europi i u svijetu ne funkcionira bez potpora. Proizvodnja hrane je strateška stvar i nitko ne očekuje da ona bude profitabilna ako je strateška stvar. Znači, država mora pomagati da se proizvede hrana. Međutim, kod nas se desilo to da je to sredstvo kao što ste rekli određenog broja dakle ljudi koji su se namakli velikog broja hektara, sredstvo bogaćenja. A istovremeno jedan period nismo imali čak obavezu ni prikazivanja referentnog prinosa po tim hektarima i nema logike da država da novce iz proračuna a da se ne zna koliko je vraćeno kroz robu. Ja sam laik u tom svemu ali logično razmišljam i bilo je za očekivati da se zadaju veličine, ako želiš dobiti toliki poticaj toliko moraš pšenice državi predati. Ako ne, ne sljedujete te poticaj. To je logika stvari bila. Kod nas je to bilo slobodna volja. I ja znam iz mog okruženja da su ljudi išli idemo saditi, idemo raditi, zašto ako država plaća bio bi ako ne iskoristim tu priliku da podignem voćnjake pa su sadili tamo gdje nikad nisu bili voćnjaci. Znači, voćnjaci su u ataru, a ratari se tamo gdje su nekad bili voćnjaci. Dakle, apsolutno bez kontrole se radilo i bio je cilj samo što više sredstava iz državnog proračuna povući. I sad plaćamo tu cijenu. Plaćamo cijenu te nekontrole i te neorganiziranosti. I ponavljam ponovno nisam protiv potpora ali se u to sve skupa morao uvesti red jer je činjenica smo mi prosječno 4 milijarde kuna godišnje davali kroz institut potpora. To je za 10 godina 40 milijardi kuna. A ne znamo koliko smo za to proizveli i još smo u to jedna od većih uvoznika hrane u Europi. I to je apsurd koji meni nije baš posve jasan i zato aktualiziram te stvari, dozvoljavam da griješim u nekim podacima ali mislim da je suština to.
U ime Kluba zastupnika DC-a Novog vala, Narodne stranke reformista kolega Petar Baranović.
Uvažena gospođo potpredsjednice Sabora, uvažena gospođo zamjenice ministra, poštovane kolegice i kolege nekoliko riječi o prijedlogu najvažnijeg zakonskog dokumenta za najvažniju gospodarsku djelatnost u svakoj zemlji koja ima odgovoran pristup prema nacionalnim i vlastitim interesima i prema svojim građanima. Na dnevnom redu je drugo čitanje Zakona o poljoprivredi, zakona koji kao što piše u samom obrazloženju o donošenju je ključni dokument i zapravo zadaje i ciljeve i određuje načine realizacije ciljeva u hrvatskoj poljoprivredi. Ovaj tekst zakona donosimo u vremenu kad moramo konstatirati slijedeće činjenice, hrvatska poljoprivreda danas je ostatak ostataka nekadašnje poljoprivrede na ovim prostorima i daleko, miljama daleko, godinama daleko od onoga što bi svako odgovoran i jedna odgovorna nacionalna politika zacrtala kao cilj u području poljoprivrede. Prema zadnjim dostupnim podacima koji su doduše šareni i uglavnom ih povlačimo sa nekakvih portala, novina, tiskovina ali svi imaju jednu zajedničku crtu nemamo samo dostatnost u proizvodnji hrane, zemlja od 4 milijuna i nešto, par sto tisuća stanovnika otprilike je izmjereno nekih 60-tak posto proizvodnje za vlastite potrebe, svega 6, 7 niša poljoprivredne proizvodnje koje su na razini samodostatnosti, svega jedna niša a to je morsko ribarstvo koja ima izvozno uvozni suficit odnosno u plusu je, nešto više od milijuna i 150 ili milijun i 200 tisuća hektara pod poljoprivrednim površinama. Uvoz klaoničkog mesa zadnji podaci na razini godine 167 milijuna eura, izvoz 24 milijuna eura i tako bi mogli nabrajati. Neki su poznati hrvatski akademici koji se bave tom problematikom zapravo napravili vlastito životno djelo bilježeći antologiju propasti hrvatske poljoprivrede. Nakon drugog svjetskog rata 3 milijuna hektara pod površinama, danas 1 milijun i 200 tisuća, nekad milijun tona žitarica, danas čak ispod u nekim sub domenama te proizvodnje ispod vlastitih potreba. Postali smo veliki uvoznici svih vrsta mesa, od 30 milijuna stabala maslina u mediteranskoj poljoprivredi 1918. godine koliko je bilježila Kraljevina Jugoslavija kad je preuzimala knjige od stare Austrije, danas smo negdje na nekih 5 milijuna. U modernoj Hrvatskoj državi poljoprivreda propada zapravo u relativnoj političkoj tišini. Kad gledate ovaj prijedlog zakona on je usklađivanje sa onim europskim zakonskim dokumentima koji su odredili zajedničku poljoprivrednu politiku odnosno okončali reformu zajedničke poljoprivredne politike. I kad čitate članke i stavke ovog zakona nema tu baš previše toga što bi se i moglo uopće mijenjat. Zakon kao zakon je imao jedan novi pristup a to je da obuhvaća i segmente drugih posebnih zakona radi jednostavnije primjene i upotrebe u sektoru poljoprivrede. Međutim, mi smo u Narodnoj stranci reformista a i kao klub zapravo zajednički DC-a i Novog vala i reformista uputili neke primjedbe na taj zakon. Ono što moram napomenuti u ovom momentu to je i da smatram pozitivnom što je predlagatelj zakona ostavio primjeren rok da se i dostave primjedbe, šta je primjedbe zaprimio, razmotrio, veliki dio ih je i uvažio, naše nažalost ne, neke i opravdano, naknadnim objašnjenjem je rečeno da se strategija ne može donositi u ovom Saboru šta je bila naša ideja zbog toga što u europskim dokumentima drukčije propisano. Taj argument obvezatnosti prema pravnoj stečevini kao razumna politička opcija prihvaćamo. Međutim među našim primjedbama postojala je jedna koja je zapravo suština i sadržaj je naravi ove naše rasprave jutros. Mi jutros raspravljamo o Zakonu o poljoprivredi ali zapravo sadržajno većina govornika u izlaganjima i u replikama raspravlja o stanju u hrvatskoj poljoprivredi. Ideja Narodne stranke reformista u dopisu koji smo poslali prema predlagatelju zakona je da se u članku 137. u kojem se spominje to takozvano zeleno izvješće propiše i obavezna rasprava o stanju u hrvatskoj poljoprivredi jednom godišnje u ovom Saboru. Jer prava istina o stanju u hrvatskoj poljoprivredi je da je to odraz političkog pristupa, političkog sustava ove zemlje najvažnijoj gospodarskoj grani u RH. Mi nemao godišnje izvješće o stanju u poljoprivredi ali suprotno recimo standardima nekih drugih zemalja raspravljamo o tome kakvo nam je stanje u Oružanim snagama. U mnogim državama je neprihvatljivo da se govori koliko je tenkova ispravno a koliko je neispravno, koliko borbenih aviona može uzletiti a koliko ne može, to su stvari o kojima se u nekim državama ne raspravlja javno pred novinarima. U Hrvatskoj se o tome raspravlja i putem naših rasprava veliki dio građana zna da nam motorne topovnjače nemaju ispravne rakete i motore, ali ne znamo kakvi su nam trendovi poljoprivredne proizvodnje. Ne znamo s kojim se objektivnim problemima susreće resorno ministarstvo u suradnji sa drugim ministarstvima, koje su objektivne poteškoće u dostizanju ciljeva kao što su stavljanje poljoprivrednog zemljišta u državnom vlasništvu u funkciju, s kojim se objektivnim poteškoćama susreće ovo ministarstvo kada je u pitanju komasacija, kojim se objektivnim poteškoćama susreće ovo ministarstvo kada je u pitanju realizacija ciljeva povećanja površina podnavodnjavanjem jer se o tome sustavno ne raspravlja. O poljoprivredi se raspravlja kada dobijemo nekakav zakon koji je tiče poljoprivrede, koji tematski čak ne mora biti okrenut stanju u poljoprivredi, tada mi raspravljamo o stanju u poljoprivredi. Rezultat takvoga katastrofalnoga pristupa, političkog sustava ove zemlje u poljoprivredi je zapravo sažeto u onim brojkama o kojima su govorili prethodni govornici. Naglašavam, zbog političke neodgovornosti hrvatske politike i političkog sustava poljoprivreda u Hrvatskoj umire u tišini. Poljoprivredne regije kao što je Slavonija u Hrvatskoj umiru u tišini. I zato smo odgovorni dame i gospodo mi u Hrvatskom saboru makar ignorirali činjenicu da se zapravo ovakvim pristupom i odbijanjem ovakvih inicijativa zakonodavna vlast u ovoj zemlji poigrava sa Hrvatskim saborom i da su stvari ne samo u kontekstu poljoprivrede nego generalno pogrešno postavljene, da ovaj časni Dom postaje dio političkog protokola i forme a da sadržajno bježi od odgovornosti. Mi ćemo kao politička stranka i kao klub političkih stranaka uložiti amandman. Tražimo da kao što se o mnogim drugim stvarima podnosi izvješće ovom Saboru, kao što su izvješća o pojedinim sektorima, primjer navodim ponovno obranu, kao što se podnose izvješća o provedbi pojedinih zakona na razini godine da vidim da li se zadani ciljevi tim zakonima provode. Tražiti ćemo kroz amandman da se ovaj zakon uvrsti i potreba da se o stanju hrvatske poljoprivrede a analogno tome i o sudbini hrvatskih poljoprivrednika na razini godine jednom raspravlja u Hrvatskom saboru. Da se o brojkama u zelenom izvješću raspravlja o Hrvatskom saboru. Da raspravljamo o tome zbog čega nam se gase OPG-i, da raspravljamo o tome zbog čega je sve manje ljudi na selu, da raspravljamo o tome zbog čega se kvari demografska slika sela, zašto uvozimo milijardu i 400 milijuna dolara. Da odgovorimo ovoj naciji na pitanje možemo li ozdraviti financijsko i gospodarsko stanje države ako uvozimo hrane za milijardu i 400 milijuna dolara više nego što izvozimo. To su stvari o kojima se mora razgovarati u ovom Domu. Ovaj Dom je kontrola točka efikasnosti izvršne vlasti. Ovaj Dom je odgovoran makar je tako teoretski postavljeno za sudbinu ove države. Tražimo da se o poljoprivredi jednom godišnje govori u ovom Domu i smatramo da je naš zahtjev apsolutno racionalan. Da se o tome govorilo prethodnih godina onda nam se ne bi desilo da je danas prava suština potpora osim u kontekstu velikih sustava koji su postavljeni na načelu agroekonomike zapravo potpora je danas socijalna kategorija u velikom dijelu slučajeva. Ne bi nam se desilo da utrpamo kroz program kapitalnih potpora u mehanizaciju Hrvatskoj milijarde proračunskih kuna građana Republike Hrvatske a da nismo dali makar prednost ako ne i propisali obavezu formiranja strojnih prstenova ne bi nam se desilo da institucije Hrvatske države kao što je Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja šutke promatraju kartelsko dogovaranje cijena pšenice, cijena mlijeka i uništavanje hrvatskog sela. Šutke se promatralo kako AZTN tolerira kriminal i nitko nije reagirao jer se u ovom Domu o tome nije razgovaralo. Vrijeme je gospodo da se promijeni trend. Pozivam sve hrvatske saborske zastupnike koji su odgovorno i svjesno položili prisegu da na izglasavanju amandmana, jer zbog primjetne političke sujete u hrvatskoj politici u ovom slučaju ne očekujem da će amandman biti prihvaćen, da dignete ruku i da budete na glasanju u Saboru. Da jednom počnemo mijenjati ovu zemlju na bolje. Da se jednom dignemo iznad stranaka i naslonimo na vlastitu savjest. Jer upropastili smo i ono šta netko nije mogao ni sanjati da se može upropastiti a to je najžilaviji segment ovoga društva hrvatski seljak. Hrvatski seljak je zbog neodgovornosti hrvatske politike na koljenima, hrvatski politički sustav je stvorio sve pretpostavke da se novac poreznih obveznika deseci milijardi kuna pa i eura koji su se kroz poticaje ubacivali i ubacivati će se ubuduće, sustav poljoprivrede ne koristi za njen prosperitet nego se koristi kao prostor a kompenziranja općeg lošeg stanja u državi kao socijalna mjera, za one siromašne koji nisu bili dovoljno sposobni se snaći i kao sustav za pranje novaca i kriminal što se također događalo u domeni podjele i korištenja potpora. U svakom slučaju, završno, kao zastupnici i kao klub ukoliko se usvoji naš amandman podržati ćemo ovaj zakon jer on sam po sebi nema bitnih nedostataka ali ukoliko se izbjegne i ospori pravo i potreba da hrvatski saborski zastupnici jednom godišnje ozbiljno razgovaraju o detaljno i pedantno pripremljenom izvješću o stanju u ovom sektoru u tom slučaju nećemo podržati ovaj zakon. Hvala na pažnji.
Hvala. Prelazimo na replike, Dragutin Lesar. Izvolite.
Uvaženi kolega Baranoviću rekli ste na kraju svoje rasprave da ćete podržati ovaj zakon ako se prihvati amandman, međutim, postoji još jedna odredba i najava ovog zakona zbog čega nisam siguran da bi bilo dobro ga podržimo. Naime, ovaj zakon je u javnosti najavljen kao konačno zakon koji će riješiti jedan veliki problem vrijednosti 4 milijarde kuna godišnje koliko se po nekim izračunima hrane u Hrvatskoj baci jer je jeftinije hranu bacati nego donirati po sadašnjim hrvatskim zakonima. I sada ovaj zakon u svojim člancima 73., 74. to može, daje pravni okvir da će se hrana za ljude i životinje moći donirati. To se moglo i dosad, bez ovih dva članaka. Ali kaže sukladno pravilniku kojega će resorni ministar donijeti u roku od 2 godine. 2 godine. Pa svi gladni koji trebaju hranu će prije pomrijeti nego da on donese pravilnik. I nije problem u tome da u Zakonu o poljoprivredi velimo da se hrana smije donirati nego državi u kojoj je toliko gladnih i siromašnih se intervenira u porezni sustav, oslobađa PDV za doniranu vrijednost hrane, a država koja želi na taj način poticati da se hrana umjesto baca i tobože neškodljivo zbrinjuje, vrijednost donacije u kunama se smanjuje porezna osnovica za obračun poreza na dobit. I tek tada će proizvođači biti stimulirani da poklanjaju ono što im je ostalo, štede i sebi i društvo i krpaju rupe socijalnog sustava koji je u Hrvatskoj nastao. A ovaj zakon predviđa da će tek za 2 godine pravilnikom biti dalje razrađeno, vjerojatno samo tehnički dio donacije ali ne i porezni.
Hvala. Odgovor, kolega Baranović izvolite.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega Lesar, ja se iskreno nadam da će brzina donošenja podzakonskih akata, a kojih treba donijeti čitav niz da bi ovaj zakon postao provediv u praksi, biti puno brža od donošenja samog zakona, jer naime za ovaj zakon se u tekstu obrazloženja kaže da je on i pravni okvir za provođenje između ostaloga programa 2014-2020. Donosi se zbog prilagođavanja rezultatima reforme zajedničke poljoprivredne politike koja je okončana u prosincu 2013., a mi ga donosimo tek u 2015. godini. Otvara se pitanje zašto smo toliko čekali da donese uopće sam zakon pa se ja iz toga razloga nadam da će barem brzina donošenja pravilnika biti adekvatna, odnosno da su se već i pripremili zapravo nacrti i tekstovi pojedinih pravilnika koji su vezani na ovaj zakon, a posebno se to nadam zbog toga da potaknemo i omogućimo još jednostavniju primjenu ovog o čemu ste pričali, a to je doniranje hrane najsiromašnijima jer smo ovu zemlju zbog političke odgovornosti i doveli u kontekst zemlje siromaha. Hvala lijepo.
Hvala. Branko Vukšić, izvolite.
Uvaženi kolega Baranoviću, naš klub će podržati vaš amandman i slažem se u potpunosti s vama, izdignut ćemo se iznad interesa stranaka. S ovakvom praksom kakva je danas ovaj zakon pa i svaki drugi zakon puno bolji je besmislen, naročito uz onu vašu rečenicu koju ste izrekli. Poljoprivreda propada u relativnoj političkoj tišini, tako ste rekli. Znači u političkoj tišini. Slažemo se da se raspravlja jednom godišnje u Saboru o stanju u poljoprivredi sa svim pokazateljima i da se ozbiljno prvo Vlada kaže što kani učiniti, bilo koja Vlada. Tada neće biti, neće se to prihvatiti budite uvjereni. Zbog čega, zato što je danas veća tajna uzgoj povrća, voća, gdje se prodaje, zašto se prodaje, mrkve, krumpira, zamrznutog mesa, od stanja u Oružanim snagama što ste vi komparirali. Recimo ja sam postavio i pisano pitanje o zamrznutom mesu. Postoje zemlje koje imaju određeni rok koji je daleko manji nego naš kad se smije, dokle može biti meso zamrznuto i kad se mora prodati i kad se mora uništiti. Pa sam postavio pitanje pošto kupuju naši trgovački lanci to zamrznuto meso koje bi strane zemlje bacio ili da li to dobivaju badava, a nama prodaju po normalnim cijenama. Nikad nismo, to je stroga tajna. Nije tajna koliko MIG-ova može poletjeti nego je tajna koliko neki tajkun dobije profita za ono što drugi bace. To su velike tajne. I mislim da ćete i dalje raspravljat o MIG-ovima, o hrani nećemo raspravljati jer oni najbogatiji u Hrvatskoj će onima koji vladaju reći nemojte se zafrkavati.
Hvala. Odgovor, kolega Baranović.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega Vukšić, ja se slažem s vama da je previše tajni u hrvatskoj poljoprivredi. Pa recimo mene je između ostalog zaprepastilo kad sam kao saborski zastupnik postavio pitanje da mi se dostavi podatak tko su korisnici poljoprivrednog zemljišta na području Đakovštine jer sam imao dojave da neki koji imaju na raspolaganje zemljište ga uopće ne obrađuju, a dižu poticaje. Onda sam dobio odgovor da je to poslovna tajna. Nevjerojatno. Ugovori, imena firmi, obrta koji koriste zemljište svih nas je poslovna tajna. Ovi podaci su tajna. O brojkama razgovaramo na način da netko od nas pročita Jutarnji list, Večernjak, tu i tamo neki novinar kopa po podacima Zavoda za statistiku. O relevantnosti tih podataka i njihovoj heterogenosti neću niti govoriti. Pa onda jedan od nas izađe i kaže milijardu i 400 milijuna dolara, drugi milijardu i 200. Srljamo kad je poljoprivreda u pitanju kao gusani u magli. Zašto? zato što je to nečiji interes. Čiji je interes? Pa vjerojatno onih koji su nas doveli u situaciji da imamo 30 000 tona uvoza krumpira, a zavodi za zapošljavanje pucaju od nezaposlenosti. Nečiji je interes da uvozimo 140 milijuna tog i takvog mesa kojem ne znamo ni stvarno porijeklo ni stvarnu vrijednost, bilo šta drugo. Nečiji je interes da se deklaracije u trgovačkim lancima pišu slovima koje niti onaj koji ima najbolji vid bez povećala ne može pročitati. Svi mi znamo čiji je to interes, samo što nas je malo u hrvatskoj politici koji imamo hrabrosti o tome progovoriti i kojima je stvarno žao onih ljudi koje srećete izgubljenog pogleda kad vozite slavonskim ulicama. Vrlo nas je malo očigledno, a u petak na glasanju o amandmanima ću vidjet koliko nas je točno. Hvala lijepo.
Hvala. Franjo Lucić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Baranoviću rekli ste da nam se poljoprivreda nalazi u jednom katastrofalnom stanju i da doista umire u tišini. Upravo smo kroz svoje rasprave ne samo u ovom zasjedanju Sabora, nego i u proteklim raspravama od kada je ova Vlada preuzela Ministarstvo poljoprivrede koristimo upravo te riječi da se u konačnici poduzme nešto hitno kako nam poljoprivreda ne bi propadala. Neću govorit o tome da trebamo imati proračun za Ministarstvo poljoprivrede koji smo imali i u kojem su bili, dakle i okvirni onaj proračun i poticaji preko 4 do 5 milijardi kuna. Ali smo svjedoci upravo, a evo najnovija događanja u mojoj jednoj općini u Čaglinu gdje se upravo održavaju izbori, gdje se ljudi baš bave stočarstvom. Dakle, u općini Čaglin nam pokazuje zoran primjer. Mnoga gospodarstva su zatvorena. Ljudi se više ne bave poljoprivredom, a isključivo je to područje koje se može i treba bavit tom granom jer jednostavno dovedeni su pred propast. Ja ne znam šta ovo ministarstvo, šta ova Vlada čini da bi upravo poboljšala to stanje u poljoprivredi. Mi danas govorimo o Zakonu o poljoprivredi, a već u novom zakonu koji nam dolazi, a ovdje o poljoprivredi o zakonu govorimo kako je to strateška grana, a već u drugom zakonu o kojemu ću govoriti se upravo pokazuje zorno da mladi čovjek ne može doći do zemljišta, da nema perspektive i da doista u Hrvatskoj poljoprivrede će umrijet koju će više bilo na koji način bit moguće pokrenit. Ova Vlada to doista ne razumije.
Hvala. Odgovor kolega Baranović, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Luciću, kad smo osnivali Narodnu stranku Reformisti onda smo sebi stavili kao jedan imperativ da ćemo se baviti istinom u politici koliko god to patetično i apsurdno zvučalo. Zato istine radi, neću abolirat ovu Vladu, ali neću ni nju apostrofirati kao isključivog krivca za ono što se danas može komentirati o stanju u hrvatskoj poljoprivredi, bilo bi to nekorektno. I bilo bi nekorektno i na ovu Vladu svaliti činjenicu da se sve manje mladih ljudi bavi poljoprivredom jer to nije trend od prije godinu dana, nije ni trend od prije tri godine, nije ni trend od prije 6 godina. To je trend od Domovinskog rata, možda čak i prije. Ne možda, nego sigurno. Ali je ova Vlada sad u prilici da povlači prave poteze ako to želi i ako je to sposobna, pa između ostalog i to da u zakon stavi potrebu da se ozbiljno i kontinuirano o poljoprivredi raspravlja u ovom časnom Domu. A o tome kakav odnos imamo prema mladim ljudima koji bi se htjeli baviti poljoprivredom i prava istina jedna plastična slika o stanju hrvatskoga agrara je u činjenici Baranja nema srednju poljoprivrednu školu. Baranja, dakle nije u pitanju ni Dalmacija, nije u pitanju ni Istra mada su svi dijelovi Hrvatske u principu poljoprivredni, poljoprivredne regije više ili manje. Ali jedna Baranja koja je simbol u Hrvatskoj poljoprivrede nema srednju poljoprivrednu školu i mislim da nemamo šta više dalje komentirati. Hvala lijepo.
Šimo Đurđević, replika. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, cijeni kolega Baranović. Ponukalo me kao dijete slavonskog sela čiji se roditelji isključivo bave poljoprivredom i mnogi drugi, 90 njih posto, ponukalo me da se javim kad ste izjavili Slavonija umire u tišini. To je uistinu tako drage kolegice i kolege, a počelo je podjelom poljoprivrednog zemljišta u ona poznata županijska povjerenja kada su zemlju dobili, to sam kao župan Brodsko-posavske županije izjavio kad su zemlju dobili razno razni smušenjaci. Upravo sam rabio tu riječ koji nemaju pojma kako se zemlja obrađuje i na koji način. Imali su neki traktor onaj mali 539. Za jedan dan nisu mogli obići površine koje im je to povjerenstvo dalo i ubirali su potpore, a zemlju su zanemarili. Čast onima koji su dobili te površine koji se tradicionalno stoljećima s koljena na koljeno bave poljoprivrednom proizvodnjom. I drugi problem je pikovi. Nije trebalo sve pikove uništiti. Na primjer moj PIK Jasinje, Poljoprivredni kombinat Jasinje u Slavonskom Brodu. Ali je dio zemljišta trebalo dati tim novim OPG-ovima, ali je trebalo u tom PIK-u sačuvati pamet, sačuvati mehanizaciju, otkupne stanice kako bi mogli otkupiti poljoprivredne proizvode od onih poljoprivrednika koji neće skladištiti i čekati na europskom svjetskom tržištu bolju cijenu tih žitarica koje su proizveli. Znači, razgovarati o Zakonu o poljoprivrednom zemljištu, a ne govoriti o stanju u poljoprivredi je besmisleno po meni. I da zaključim, mislim da je sazrelo stanje i tu se sa vama slažem da jednu tematsku sjednicu u ovom časnom Domu održimo [[Upadica Batinić: Vrijeme.]] o stanju u poljoprivredi jer stvarno Slavonija umire [[Upadica Batinić: Hvala. Vrijeme.]] stvarno umire u tišini. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor kolega Baranović, izvolite.
Hvala lijepa kolega. Slavonija umire u tišini, ja bih rekao Hrvatska umire u tišini, da dopunim misao. Jer svaka politika i sve politike koje misle da se pitanje i problem ove zemlje i njenog opstanka može riješiti bez pitanja poljoprivrede ne shvaćaju poantu stvari. Da zemlja koja nije barem približno dostatna, samodostatna u proizvodnji hrane nema realni suverenitet. To su prebitni elementi jednog općeg stanja jedne države i da smo ozbiljni onda bi se zatvorili u ovaj Sabor 7 dana jer pričamo ovdje između ostalog i o raznim bedastoćama, raspravljamo o kvotama za sađenje tropskog drveta tamo negdje oko Ekvadora neki dan na odboru, a nismo spremni 7 dana se zatvoriti ovdje i raspraviti o stanju u hrvatskoj poljoprivredi, zadužiti jasno sva ministarstva, ne samo Ministarstvo poljoprivrede nego i druga koja zbog svoje neefikasnosti i nepraćenja, nekoordinacije ne stvaraju pretpostavke njima da riješe zadane imperative i ciljeve. I vrlo korektno ste primijetili kroz svoju raspravu zapravo ono što sam rekao, a to je prava istina, ne propada poljoprivreda zadnjih godinu, dvije, tri ili pet, poljoprivreda propada jer politički sustav ove zemlje nema pravi pristup, nema prioritete i ne poštiva red veličina. Bavimo se, u ovom Domu, marginalnim stvarima, irelevantnim stvarima, a odbijamo u zakon ugraditi obvezu da pričamo o temeljnim stvarima i nacionalnim interesima ove zemlje zakonski propisano, kontinuirano, točno, precizno, egzaktno i jasno. I to će biti smisao našeg amandmana. Hvala lijepo.
Hvala. Stjepan Milinković replika, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Baranović primijetio sam ono kad ste rekli da danas raspravljamo o najvažnijem zakonu u najvažnijoj gospodarskoj grani u našoj zemlji. I sad će ovaj moj tamo i vina poljoprivrednik koji danas neće moći raditi radi vremenskih uvjeta će vidjeti kako sam ja važan. E to će mi jako pomoći da preživim, da ne umrem već nažalost. I u tom smislu ste govorili o našoj važnosti, ovdje u ovom Visokom domu. Kako bi se mi trebali sad zatvoriti, ajmo do velikog tjedna sad i razgovarati. Ma molim vas lijepo! Pa ja sebi nikako ne mogu predbaciti da nisam u ovom Domu govorio od prvog dana o tim problemima, ne mogu nikako. Čak je vaš jedan bivši kolega koji je sada evo tamo u Bruxellesu rekao da bih ja kada bi se govorilo o putu na mjesec da bih ja govorio o mlijeku. Pa nije meni radi toga da ja govorim o mlijeku, ja znam, ali zato što razumijem i zato izazivali su podsmijehe, zato što razumijem taj jauk, ne tišinu. Oni su puno puta ti naši poljoprivrednici, mljekari i jasno se oglasili. Ali onda su dobivali ovakve i onakve kvalifikacije. I sad što? U tim okolnostima dijagnoza je jasna. To govorili mi ovako ili onako. Jasno je tko je kriv, traži se terapija. Ne možemo mi ovdje žurnu terapiju, bez obzira koliko dugo razgovarali, zna se tko donosi žurnu terapiju. I sad govoriti ovako načelno vidiš kako je to dobro, 800 milijuna eura ima. Pa di su? Ajmo ljudi čekaju, jedva čekaju, spremni su i imaju programe, kvalitetne programe ali ih nema. Po ovome će ispasti na ono da je operacija uspjela, a bolesnik je umro. Evo, tu je problem. Hvala.
Hvala. Odgovor kolega Baranović, izvolite.
Kolega Milinkoviću netko vas je ipak pozorno slušao u ovom Saboru sve ove tri godine pa zna da je vaša tema centralna bila 40 tisuća muznih krava, ako se ne varam. … [[Upadica se ne razumije.]] Prisilno zaklanih. Prema tome, vidite da jako dobro i pažljivo slušam sva vaša izlaganja i replike koje se stvarno uvijek nastavljaju i završavaju na poljoprivredu. Vi ste rekli da mi ovdje ne možemo donijeti terapiju. Ali mi možemo biti u viziti i kontrolirati bolesnika, i to je naša dužnost. Mjere, terapije, aktivnosti jesu posao izvršne vlasti. Zato postoje ministri, zamjenici ili zamjenice, pomoćnici, ravnatelji uprava i uposlenici. Ali mi moramo raspravljati o tome što se dešava, mi moramo znati kako se planira potrošiti tih 800 milijuna eura da se ne bi potrošili kao i one silne milijarde koje smo trpali u mljekarstvo, a da pritom nitko nije vodio računa da se uz muzne krave osigura i poljoprivredna površina. Utrpali smo silne milijarde o kojima se nije raspravljalo načinu utrpavanja tih milijardi u ovom Saboru u mehanizaciju bez ijednog strojnog prstena u Hrvatskoj. Kupovali smo te John Deere, možda neki od njih i trebaju ali sigurno ih ima koji nisu trebali. Zato jer se nije jasno razgovaralo i nije se jasno propisalo temeljne smjernice izvršne vlasti kako će raspolagati proračunskim novcem. Nije to slučaj samo u poljoprivredi, ima toga jako puno, to je zapravo hrvatski jedini kontinuitet hrvatske politike neodgovornost u trošenju proračunskih sredstava. A jedan od ekstremnijih primjera je upravo novac potrošen u sustavu poljoprivrede jer smo bez jasnih ciljeva i jasnih kriterija utrpavali novce misleći da će novac sam po sebi bez racia i plana donijeti rezultat. I danas smo tu gdje jesmo. Hvala lijepo.
Hvala. Nikola Vuljanić replika, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Baranoviću pozvali ste ovaj Sabor na odgovornost, na to da pazi na budućnost ove zemlje da mu je to zadaća i tome slično. Ja sam uvjeren da je ovaj Sabor jako odgovoran, samo je pitanje kome je odgovoran. Kom su odgovorni zastupnici na vlasti, danas lijevi, sutra desni. Odgovorni su svojim stranačkim šefovima jer su ih oni tu doveli. I dok je tome tako tom će biti odgovorni i dalje. Rekli ste isto tako da smo uspjeli upropastiti i ono što nitko nije sanjao da se može upropastiti hrvatsku poljoprivredu, dakle proizvodnju hrane. Točno, nitko nije sanjao ali netko je planirao. Takve gluposti se naime ne mogu događati slučajno. Jedna sitna glupost se dogodi slučajno, druga, treća ali 300 ne. Postoji plan, jasan plan koji se ostvaruje. Da je tome tako govori i činjenica da su u istoj toj tišini zamrli hrvatska prerađivačka industrija, da je malo više buke bilo oko hrvatskog školstva, više buke oko zdravstva jer to nas se direktno tiče, nešto malo buke oko penzijskih fondova i tako to sve zamire, sve zamire. Ja sam uvjeren ne zbog nesposobnosti Vlade, tako nesposoban nitko nije, nego zbog toga što su se Vlade trudile tako napraviti onom tko upravlja tim Vladama, a to su očito najbogatiji ljudi u Hrvatskoj koji su proizveli takav sustav. Pa sad ako hoćemo i dalje biti tako odgovorni možemo nastaviti ali nećemo dugo. Hvala.
Hvala. Odgovor kolega Baranović. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Vuljaniću, odgovornost ovog časnog doma je zbir partikularnih odgovornosti svih zastupnika. Da li ćemo mi dopustiti da budemo dio samo političke forme, kozmetike i protokola a da ne budemo samo srce i kičma hrvatske politike to ovisi o nama. I neko će reći da je to Don Quijote-vska misija apelirati na savjest zastupnika i pokušati rabiti tu dogmu koja se zove stranačka stega makar ona često propisuje idiotske stvari, meni će osobno biti izuzetno interesantno u petak gledati izglasavanje ovog amandmana, izuzetno interesantno jer danas smo jasno utvrdili svi i oko toga postoj opći politički konsenzus da nam je poljoprivreda ne u konopima boksačkim rječnikom, nego je na koljenima. I ona i hrvatski seljaka, a posebno i one regije koje su vitalno, primarno vezane na poljoprivredu. E sad me interesira pojedinačno svaki zastupnik i odnos prema vlastitoj savjesti. U petak kad se bude glasalo o prijedlogu da se o poljoprivredi kao temeljnoj, u zakonu smo propisali strateškoj grani podnosi izvješće jednom godišnje u ovom Saboru i o tome raspravlja. Da li će savjest pobijediti stranački diktat i stegu pitanje je sad, Shakespeare-ski? Savjest ili stega pitanje je sad? Hvala lijepa.
Hvala. U ime Kluba nezavisnih zastupnika Gubišić-Kajin, kolega Ivan Grubišić izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, zamjenice ministra, kolegice i kolege zastupnici više puta sam naglašavao da je hrvatskoj potreban jedan strateški nacionalni plan razvoja najmanje kroz 20 godina s tim da bude otvoren za nova rješavanja i nove odrednice. Toga plana razvoja mi još do danas u Hrvatskoj nemamo nakon 25 skoro godina naše samostalnosti. Danas je tema Zakon o poljoprivredi, konačni zakon i klub nezavisnih zastupnika će podržati donesene prijedloge s tim da uvijek što naglašavam od boljega može biti bolje. Na jednu kartu kažu da nikada nije dobro igrati jer će te protivnik brzo prokužiti i može ti tu kartu i kulu od karata vrlo brzo srušiti. Je li primarna poljoprivreda ili turizam važno je i jedno i drugo, ali ima nešto svoje prioritete, tako recimo Split koji je postigao jedan turistički bum sad je u điru apartmanizacija gdje se god može jer nema dostatnog hotela da primaju goste, onda se građani trude da naprave apartmane, da ih iznajmljuju i da od toga žive. Jasno da zeleno plava brazda o kojoj je bilo govora i ovdje u ovom Saboru a inače o njoj pišu kako se ona može podijeliti da imamo more, to je veliko bogatstvo, ali od toga se samo ne živi. Potrebna je i zelena brazda a to je poljoprivreda i to je stočarstvo. Njima treba dati po mom mišljenju odmah drugo mjesto jer Hrvatska ne može preko noći iskoračiti iz toga da je ona bila poljoprivredna zemlja i da je skoro 80% ne znam točno ljudi se bavilo poljoprivredom i od poljoprivrede živjelo, a onda smo morali ostavljati selo, pobjeći iz sela u gradove jer su se radile tvornice, trebalo je radnika, ljudi su se zapošljavali ali Hrvatska je ostala u raskoraku jer se slijepo drži nekih navika a mentalne sklopove je teško nadvladati. Jasno da smo ovdje odgovorni da radimo na tom strateškom planu razvoja Hrvatske i bez obzira na opredjeljenja politička, nacionalna, vjerska, svjetonazorska mi smo ovdje zaduženi da potenciramo i da nastojimo da Hrvatska dođe do svog jednog plana i razvoja kroz sljedećih 20 godina. Kuda povući tu zeleno plavu brazdu jasno da ostaje more i mjesta uz more kao mjesto odmora rekreacije i turizma a da hranu za te objekte pri moru treba davati unutrašnjost, ta zelena brazda a jedna Slavonija i Baranja mogli bi hraniti 3 do 4 ovakve Hrvatske. Mi hranu uvozimo sumnjive kvalitete koja bi negdje išla u nekim zemljama u otpad a kod nas se prodaje dosta skupo i mi se s tom hranom trujemo. Bojim se da ovakva rješavanja kroz 4 godine jedne Vlade ne vode uspjehu i u izboru jednog strateškog plana razvoja. Jasno da uz poljoprivredu je potrebno gajiti stočarstvo da bi imali svježe i lijepo meso potrebno je uzgajati ribarstvo kao zdraviju hranu. I smatram da bi svi zastupnici u tom vidu trebali dati svoj doprinos jer svatko onaj koji se bavi društveno korisnim radom i gdje društvena pitanja stavlja ispred osobnih pitanja da bi svi trebali biti u tom vidu humanisti i zalagati se za opće dobro. Ja sam osobno doživio i to ću ovdje iznijeti jer nije važno kojoj i nije važno koje je krilo važnije lijevo ili desno, ptica da bi letjela mora imati dva krila. U tom smislu sam došao na jednu ideju da je Hrvatskoj potreban hospicij za one osobe koje više nemaju mogućnosti bolničkog liječenja a da dožive jedan humani odlazak sa ovoga svijeta potrebna je pomoć struke, medicinskog osoblja i zalagao sam se za izgradnju hospicija u blizini mjesta gdje sada privremeno boravim. A onda mi je nakon skoro godinu dana odgovoreno da se ne može jer da je to rezervat za ptice pjevice. Ja ptice pjevice tri godine stanujući u toj blizini toga prostora nisam uopće čuo jer u borovoj šumi ptice pjevice se ne gnijezde niti tu mogu naći hranu, one idu za mediteranskom hranom gdje mogu dobiti svoj ili naći svoj obrok. No, odbijena je ta molba da se gradi hospicij, zdravstveni turizam, čitavi jedan nacionalni centar po stranačkoj politici. Nisam unaprijed niti osobno a niti u javnom radu zabrinut za svoju budućnost ali sam zabrinut za budućnost mnogih u Hrvatskoj, godine idu, ne možemo ih zaustaviti i potreba jednog hospicija i zdravstvenog turizma mislim da je Hrvatskoj potrebno i da se tu ne trebamo dijeliti na lijeve i desne, nego da zajednički budemo za programe koji pridonose općem dobru naroda a posebno najugroženijih skupina. Nastavak u ovoj raspravi nastaviti će gospodin Kajin po našem starom dobrom običaju a ja vam se zahvaljujem.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjena gospođo zamjenice, uvažena gospodo zastupnici. Sigurno da je najbolji dio ovoga zakona ova odredba kojom se propisuje da u slučaju provedbe ovrhe nad sredstvima koja se dodjeljuju korisnicima po osnovi mjera poljoprivredne politike od ovrhe izuzima se iznos u visini od 50 tisuća kuna te prijenos sredstava na bankovni račun. Sigurno da je ovo jedan zanimljivi zakon, da se čak i ja isto našalim što više ljudi sa sela u ovom Saboru, to je poljoprivredi u Hrvata lošije, 90% nas vučemo podrijetlo upravo sa sela, O.K, šalim se, no mislim da nisam daleko od istine. Poljoprivreda je na, kako da se izrazim prekretnici, na neki način na rubu, malo joj fali da jednostavno stvarno strmoglavi, ali opet malo bi falilo da se puno toga jednostavno promijeni. Prema zadnjim podacima Zavoda za statistiku u hrvatskoj poljoprivredi aktivnost obavlja 232 tisuće 990 poljoprivrednih gospodarstava koji koriste 1,3 milijuna hektara poljoprivrednih površina. Međutim, ono što je sigurno bitno da prosječno obiteljsko poljoprivredno gospodarstvo koristi samo 4,8 hektara poljoprivrednih površina. Dok poslovni subjekti prosječno koriste 95 hektara. Na ili od 4,8 hektara ne možete, ne možemo živjeti ili ne možemo preživjeti. Okosnica poljoprivrede tamo '60.-tih, '70.-tih, '80.-tih godina bili su kombinati. Neki od njih su propali, neki su privatizirani, neki su devastirani, bilo je svega. Ulazili smo u svjetsku trgovinsku organizaciju i poljoprivreda se na neki način gušila. Jednom riječju otvaranjem granica, liberalizacijom uvoza, europskom politikom ili Europom mislim došli smo u ovu situaciju. Imamo isto tako podatke, npr. '98. godine cijena pšenice iznosila je 1,1 kunu, prošlogodišnje 1,4 kune ali koja je cijena ne znam dizela, repromaterijala i svega ostalog? Ulaskom u Europsku uniju eto sada plaćamo i PDV na kruh a narod sve više i više postaje siromašan. Dnevno propada, to smo puno puta čuli 10 poljoprivrednih farmi, 30 tisuća grla, krava koje daju mlijeko naprosto je nestalo, štale se zatvaraju, selo stagnira. Kako stati. Netko si je postavljao pitanje uvozničkom lobiju. Tko će naprosto organizirati tržište otkupa itd. Netko je ovdje spominjao da su poticaji za poljoprivredu preko 35 milijardi kuna. S druge strane u ukupnom BDP-u poljoprivreda, ribarstvo sudjeluju sa 7,6%. 2013. godine uvezeno je poljoprivrednih prehrambenih proizvoda u vrijednosti od 2,7 milijardi dolara te u ukupnom uvozu Republike Hrvatske sudjeluje sa 13%. U odnosu na prethodnu godinu vrijednost je uvoza povećano za 6%, izvozom poljoprivredni prehrambenih proizvoda ostvareno je 1,5 milijardi dolara te izvoz hrane u ukupnom izvozu RH ima udio od 13%. U odnosu na prethodnu 2012. godinu vrijednost izvoza poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda smanjena je za 6%. Ono što je interesantno isto vidjeti kada gledamo ove tablice, 2006. izvoz je bio milijardu 190 milijuna USA dolara, 2013. milijardu 500 milijuna, ali uvoz je bio milijardu 848 milijuna USA dolara 2006., a 2013. 2 milijarde i 700 milijuna USA dolara. Znači u tom periodu izvoz se povećao za 300 milijuna dolara, a uvoz za 852 milijuna USA dolara. I ovo mislim da je upravo ključ naše poljoprivrede, ta vanjskotrgovinska razmjena. Temeljno je i pitanje što ćemo sa zemljištem. Apsolutno seljaku sve, krv ako treba. Selo nas je othranilo, selo nas je odredilo, ono nas je na neki način i kao naciju opredijelilo, ali špekulantima treba uzeti sve. Dosta kriminala kad je riječ o poljoprivrednom zemljištu. Ne možemo nešto prodavati pojedincima za 1 do 2,5 kune, znači to je 0,15 do 0,3 eura, potom pojedinci to urbaniziraju, preprodaju za 50, 100, 200 ili 300 eura. Rekoh još jedanput, seljaku sve, špekulantima uzeti sve i mislim da to pošteni ljudi gdje god u Republici i očekuju od pravne države ako uopće sebe takvom možemo nazvati. Neka se objavi lista političara u svim krajevima Republike Hrvatske koja je kupovala budzašto državnu zemlju i neka onda "narod sudi". Jasno, pitanje je što će se po tom pitanju i učiniti. Od 2001. nestalo je 60 000 mljekarskih farmi. Uvoz mlijeka povećao se od 2012. četiri puta. Najvažnija grana naše poljoprivrede, a to je mljekarstvo, samo lani je potonula 16,6%. Sve zemlje Europske unije osim Mađarske koja bilježi pad proizvodnje mlijeka za 2%, pardon poljoprivrede imale su rast poljoprivredne proizvodnje. Činjenica je da i mnoge druge grane u našoj poljoprivredi, ne samo mljekarstvo, propadaju. Lani je zatvoreno 3500 obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava, a rekoh uvoz hrane rapidno raste. Rekoh, poljoprivreda, šumarstvo, ribarstvo o kojem se nije danas govorilo, sudjeluju u BDP-u sa 7,2% i imamo ogromne probleme po tom.
Hvala. Vrijeme. Imamo jednu repliku, Domagoj Hajduković pa će biti prilike da završite.
Hvala lijepo. Doduše moja replika ide kolegi Grubišiću ali dobro. Dakle potaklo me nekoliko stvari koje ste rekli kolega Grubišić u vašem izlaganju na repliku, kada ste govorili da poljoprivreda, značili govorili ste o zeleno-plavom pojasu, komplementarnosti poljoprivrede i turizma itd. i to nije nova ideja. Poljoprivreda može i mora biti komplementarna ostalim granama koje želimo razvijati, ali također moramo biti svjesni da u poljoprivredi, tako je, znači to nije nova ideja, postoji puno problema, a to vam je da je većina proizvođača mala, znači njihovo okrupnjivanje, komasacija, navodnjavanje. Dakle nisu stečeni svi preduvjeti ni da navodnjavanje radimo kako treba, okrupnjivanje, klasteri. Netko je spominjao i mehanizacijske krugove. Dakle ima tu niz, niz problema koje treba riješiti da bi naša poljoprivreda uopće mogla konkurirati na našem moru. Imate recimo primjer proizvođač kulena iz Slavonije koji je želio izaći na tržište u Dalmaciju, odnosno prodavati svoj proizvod našim hotelima. Međutim kada ga je hotel pitao za prvu količinu on je rekao to nije ni moja godišnja proizvodnja. Dakle o tome govorimo, vrlo, vrlo sitnim proizvođačima koji se ne udružuju. A što se industrije tiče, recimo evo odlične vijesti nam stižu iz Nove Gradiške. Jedna tvornica je završena, već se druga gradi, oko 300 ljudi je našlo posao u tim tvornicama, u njihovom industrijskom parku tako da to je jedan od primjera da se može, da se može i mora. Ja se nadam da će ovo biti poticaj gradovima i jedinicama lokalne samouprave da se također aktivnije uključe u privlačenje kapitala u svoje sredine. Hvala.
Hvala. Meni se učinilo da ste digli pločicu kad je kolega Kajin raspravljao. Grubišić izvolite, kolega Ivan Grubišić izvolite, odgovor na repliku.
Zahvaljujem na prilogu raspravi. Jasno da se u par minuta ne može puno toga reći, ali je sigurno da nam je potrebno navodnjavanje određenih dijelova koji mogu biti ta zelena brazda i koji mogu pomoći u prehrani, turističkoj privredi koja je u jednom trendu ali dajemo im hranu sumnjive kvalitete, a mogli bi se odlučiti za zdravu hranu sa domaćim sjemenom i to bi kudikamo bilo bolje i dobro. Hvala.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Franjo Lucić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege, uvodno bih ispred kluba HDZ-a dakle zahvalio predsjedniku Hrvatskog sabora i svima onima koji su učinili sve da upravo ovaka strateška rasprava o Zakonu o poljoprivredi bude u ovim prijepodnevnim satima. Da to nije običaj kao što je bio u prvom čitanju, da upravo to imamo u večernjim satima, pa tamo od 19,00 pa sve do 24,00 sata. Ovaj zakon doista zaslužuje jednu temeljitu raspravu, ne samo nas ovdje ljudi u Hrvatskom saboru, nego svih onih koji se bave poljoprivredom i kojima je to doista stalo, da napišemo jedan dobar zakon u kojem će oni uživat sa svojim radom i ostvarivat što bolje rezultate. Ono što mi zastupnici, ali i nadležno ministarstvo ne smijemo zaboraviti da je veći dio RH ruralni prostor u kojemu je poljoprivreda izvor egzistencije kako one koja proizlazi iz plasiranja poljoprivrednih proizvoda i osiguranja dohotka iz bavljenja poljoprivredom, tako i one osnovne egzistencije kojom naši poljoprivrednici osiguravaju hranu za svoje obitelji. Upravo je to razlog zbog kojeg moramo podići svijest javnosti o važnosti poljoprivrede i poticati svim raspoloživim sredstvima na bavljenje poljoprivrednom proizvodnjom. Negativne poljoprivredne bilance, uvoz koji uvelike premašuje izvoz poljoprivrednih proizvoda pokazatelj je kako u poljoprivrednom sektoru postoji problem koji moramo riješiti. Upravo smo danas kroz raspravu čuli, a i znamo da je ta negativna bilanca milijardu i 250 milijuna više uvozimo robe, nego što proizvedemo i izvezemo. I kod prvog čitanja zakona upozoravali smo kako je potrebno postići konsenzus, kako je potrebno ojačati i zaštititi domaću poljoprivredu svim dostupnim alatima. Upravo zbog toga dobro je da je predlagatelj prihvatio prijedlog HDZ-ovog Odbora za poljoprivredu, šumarstvo i vodno gospodarstvo, iznese na sjednici Odbora za poljoprivredu kojim se predlaže definiranje poljoprivrede kao strateške grane gospodarstva u RH. Pozdravljamo odluku da se od ovrhe na računima poljoprivrednih proizvođača izuzme iznos od 50 tisuća kuna dodijeljenih korisnicima po osnovi izravne potpore i vjerujemo kako će ova odluka utjecati na očuvanje poljoprivrednog gospodarstva. Pozdravljamo i stvaranje zakonskog okvira za doniranje hrane koja će u današnjem trenutku sve veće nezaposlenosti i teške socijalne situacije u Republici Hrvatskoj otvoriti mogućnost pomoći onima najugroženijima. Kod prvog čitanja Zakona o poljoprivredi uputio sam pitanje na koji nisam dobio odgovor, a vezano je uz članak 10. stavak 10. koji govori o mogućnosti da se određene mjere ruralnog razvoja mogu provoditi i prije usvajanja Programa ruralnog razvoja. Ova odredba konačnog prijedloga zakona prenesena je iz članka 30. važećeg zakona o potpori poljoprivredi i ruralnom razvoju. Mislim kako nema zastupnika u ovoj dvorani koji bi se protivio provođenju mjera ruralnog razvoja i prije odobrenja programa od strane Europske komisije. Ove mjere osmišljene su kako bi pomogle povećanju konkurentnosti naših poljoprivrednih proizvođača, a time i boljem pozicioniranju hrvatske poljoprivrede. No, želimo da se u definiranju neke nejasnoće u provođenju mjera prije odobrenja programa od strane EU, a te nejasnoće su itekako bitne. Ono što mi u klubu Hrvatske demokratske zajednice želimo znati, hrvatska javnost također treba znati, naši poljoprivrednici moraju znati ima li i malo rizika u raspisivanju natječaja za podmjere 4.1 i 4.2. Mi vjerujemo da ima, jer ste u Pravilniku za podmjeru 4.1. i Pravilniku za podmjeru 4.2 propisali, da ukoliko Komisija neke troškove propisane pravilnicima ne prihvati kao opravdane troškove iste neće biti moguće financirati iz sredstava predviđenih za provođenje podmjera. Molimo vas poštovana gospođo zamjenice, a žao mi je što danas ovdje nema ministra kada se razgovara o ovakvoj itekako važnoj temi on nije prisutan kao što nije prisutan na većini sjednici kada se tiče Zakona o poljoprivredi. Ja bih vas molio da nam pojasnite što to znači. Da li je to rizik za poljoprivrednike? Znači li to da će ovi troškovi pasti na leđa poljoprivrednika ukoliko ih Europska komisija n prihvati kao opravdane troškove. Ako je tome tako to morate otvoreno reći poljoprivrednim proizvođačima. Isto tako, otvoreno ljudima treba reći kada mogu očekivati sredstva, a znamo, a vi ovdje već po nekoliko puta govorite kako još nitko nije konzumirao ruralni razvoj u Europskoj uniji. A evo bio sam prošli tjedan u Austriji sa poljoprivrednim proizvođačima i naravno čuvši i od drugih da je već jedno 10 zemalja, dakle dobilo dopusnice Europske komisije po pitanju ruralnog razvoja. Samo toliko o svemu onome što vi uvjeravate hrvatske poljoprivrednike da još nitko nije dobio. Svaka gospodarska aktivnost temelji se na planovima koji će se realizirati u budućem proizvodnom razdoblju. Tako je i sa poljoprivredom. Poljoprivredni proizvođači moraju znati na koja sredstva i koje mjere mogu računati. Isti problem javlja se i kod isplate izravnih plaćanja. Prije nekoliko dana na računu poljoprivrednih proizvođača uplaćen je prvi dio izravnih plaćanja. Drugi dio trebao bi doći do kraja lipnja ove godine. Može li Agencija za plaćanje ovim poljoprivrednicima dati informaciju što im je isplaćeno i koji iznos potpore mogu očekivati u lipnju? Mišljenja smo kako bi Agencija za plaćanje svakom korisniku prava na plaćanje trebala izdati obavijest o vrijednostima njegovog prava i vjerujemo kako za isto ne postoji ograničenje jer unutar Agencije za plaćanje u poljoprivredi, ribarstvu i ruralnom razvoju imamo ustrojen sustav. Prema zakonu koji je ispred nas odluka o ostvarivanju prava na potpore dostavlja se korisniku preko agenata do 30. lipnja u godini nakon godine podnošenja zahtjeva. Sustav je ustrojen, podaci postoje pa mislimo kako ne postoji ograničenje da korisnici dobiju pa makar i privremeno rješenje o vrijednostima prava na plaćanje do kraja siječnja u godini nakon podnošenja zahtjeva. Vezano uz financijsku strukturu omotnice za program izravnih plaćanja koju svaku godinu uredbom propisuje Vlada Republike Hrvatske a koja ovisi o planiranim sredstvima u državnom proračunu istu je potrebno zaštititi na način da ne može biti predmetom umanjenja. I ovo je jedna od mjera jačanja poljoprivredne proizvodnje i davanja sigurnosti poljoprivrednim proizvođačima. Ponavljam, mi moramo svojim poljoprivrednim proizvođačima jasno dati do znanja koji iznos potpore mogu očekivati, a upravo bi definiranje nepromjenjivosti financijske strukture strukturne omotnice za program izravnih plaćanja i transparentnost u dodjeli prava privuklo još više ljudi na bavljenje poljoprivrednom proizvodnjom. I poštovane kolegice i kolege kada danas raspravljamo o Zakonu o poljoprivredi kojim možemo u konačnici reći nije idealan, ali je prihvatljiv, ovdje govorimo da je poljoprivreda strateška grana, a istovremeno za 10-ak dana dobit ćemo na klupe prijedlog izmjena i dopuna Zakona o poljoprivrednom zemljištu o jednom itekako bitnom zakonu koji se apsolutno ništa nije promijenio a da smo od 85 članaka u izmjenama i dopunama promijenili 42. Ja ne znam gospođo zamjenice da li vi, da li agencija ali prije svega tu stavljam teret na ministra poljoprivrede, ne želite jednostavno shvatiti u kojoj se situaciji nalaze poljoprivrednici. Vi ste upravo ovim Zakonom o poljoprivredi kao što kažem napravili puno toga i rekao sam i čestitam na određenim izmjenama ali ne mogu shvatiti da vi donosite zakon koji će biti za 10 dana, a znamo već što ste izmijenili, što niste Zakonom o poljoprivrednom zemljištu i istovremeno ne dozvolite da onaj mali proizvođač, onaj mali OPG upravo postane poljoprivrednikom jer Zakonom o bodovanju kod natječaja ama baš ništa niste učinili. Ili ste napravili kozmetičke promjene koje ama baš ništa ne daju za pravo da će onaj mali OPG-ovac u kojega se kunemo, o kojemu govorimo svakodnevno neće biti u mogućnosti dobiti zemljište u zakup a ni kupiti one manje površine. Zato, poštovana zamjenice, ja od vas tražim i kao predsjednik Odbora za poljoprivredu, da jednostavno do drugoga čitanja izađete sa simulacijom kako i na koji način mali poljoprivrednik, mali OPG-ovac može doći u poziciju da kupi zemljište u odnosu na veliki sustav. Može kupiti dakle jedan hektar, dakle govorimo o manjim površinama, a isključivo govorim o zakupu poljoprivrednog zemljišta. I ne želim da se ovdje u ovome Parlamentu prepucavamo nego jednostavno tražit ću, sutra ću vam već odnosno danas uputiti poziv da dođete u Sabor ovdje i predložite ovdje odboru kako i na koji način vi, ja ili bilo tko drugi sutra može doći u poziciju da bude mali OPG, mali poduzetnik da dobije u zakup zemljište, a znamo da ovaj zakon kojeg ste vi promijenili 2013. godine upravo je podređen velikim sustavima. Zašto ste, poštovana zamjenice, mijenjali i vi i vaš ministar Zakon iz 2008. godine koji je itekako bio pogodan za razvoj malog poduzetništva, malih OPG-ova? I dolaskom vas na vlast u 2013. godini ste promijenili taj zakon i onemogućili upravo da se razvija malo poduzetništvo u poljoprivredi, da stvaramo nove OPG-ove. Rekao sam maloprije upravo da sam u proteklom tjednu bio u Austriji dva dana i Republika Austrija u potpunosti stoji iza svojih poljoprivrednika. Dakle, i putem udruživanja i u svakom slučaju dodjele u zakup ili prodaju poljoprivrednog zemljišta, a vi ovdje jednostavno donosite Zakon o poljoprivredi, a već u novom zakonu koji slijedi za 10 dana u potpunosti stoji nemogućnost zakupa pogotovo onih ljudi koji tek počinju sa svojom djelatnošću. Pa svakako i u vašem strateškom planu kojega ste vi kao Ministarstvo poljoprivrede napisali, a taj strateški plan se odnosi na 2015. do 2017. godinu lijepo govorite o združivanju, odnosno udruživanju, o forsiranju preporuke upravo na mala obiteljska gospodarstva a u Zakonu o zemljištu to dakle temeljem bodovanja jednostavno ne dozvolite da bilo koji mali OPG-ovac dođe u posjed zemlje temeljem prodaje ili zakupa. I zato smo itekako zabrinuti što upravo ovaj Zakon o poljoprivredi za kojeg sam i rekao da možemo u cijelosti, ne u cijelosti reći da je odličan nije, ali ga možemo prihvatiti ili bit suzdržani mi u HDZ-u ali već zakon koji dolazi za 10 dana a znajući što ste to učinili u ovom proteklom periodu gdje smo vas doista molili. Doveli smo vam na tematske sjednice ljude koji se upravo bave poljoprivredom, ljude koji dolaze iz Slavonije i Baranje, ljudi koji žive od poljoprivrede, doveli smo vam ljude iz Ploča, doveli smo vam ljude iz Metkovića. Vi jednostavno gospođo zamjenice, vaš ministar poljoprivrede i ova Vlada Republike Hrvatske ne uvažavate poljoprivredu, vi i vašim dolaskom na vlast ste uništili poljoprivrednu proizvodnju u Hrvatskoj i doveli ste u beznađe čovjeka koji se bavi ili koji se želi baviti poljoprivrednom proizvodnjom. Ovaj koji se želi bavit neće sigurno dobiti priliku jer mu to hrvatski Zakon o poljoprivrednom zemljištu ne dozvoljava, a oni koji su i uspjeli doći do zemljišta danas su propali ili će propasti. Ne znam zašto vam sve ove brojke ništa ne govore i zašto niste zabrinut.
Hvala. Vrijeme kolega Luciću, bit će prilike. Idemo na replike. Domagoj Hajduković, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženi kolega Lucić, apsolutno potpisujem onaj dio rasprave kada ste govorili i pozvali na to da se u ovom domu, ovom Parlamentu ne prepucavamo nego da radimo svi zajedno na dobrobit naših građana. Međutim, i ovdje vidim, a mogao bi vam navesti i puno primjera gdje se baš i niste držali tog vašeg apela. Evo ja ću, ja to stalno ponavljam, moram ponovno podcrtati kada smo govorili o Strategiji obrazovanja, znanosti i tehnologije svi vaši prijedlozi su podržani, svi vaši kolege koji su dali prijedloge su ugrađeni u tu strategiju da bi vi na kraju bili suzdržani, niste bili za strategiju. Sad ste dali prijedloge koji su ponovno inkorporirani, ja shvaćam da imate još nekih zamjerki, ali opet mislim da niste konstruktivni u tom smislu. I zato kad pozivate na konsenzus, na bez prepucavanja onda nam dajte primjer kako se to radi, a to nam dosad niste dali. Htio sam također podcrtati nešto što ste spomenuli kao pozitivno, a to je doniranje hrane i stvaranje okvira pravnog okvira za doniranje hrane i tu se također s vama slažem da je ovo ja bih rekao i povijesni iskorak budući da prvi put u zakonu imamo tako nešto, jer po podacima koje imam 309 tisuća tona godišnje hrane se u Hrvatskoj baci. Sada ostavljamo mogućnost da se to donira bilo kako hrana dakle za prehranu ljudi, bilo za prehranu stoke, odnosno na kraju hrana za životinje i nećemo toliko hrane bacati, odnosno hrana će na kraju nečemu poslužiti i neće završiti u smeću. I govorili ste i o bavljenju poljoprivredom ne biste vjerovali koliko ljudi ima koji jesu motivirani za bavljenje poljoprivredom, evo nedavno sam pričao sa jednim nećete vjerovati primjerom, čovjek iz AT sektora se počinje baviti poljoprivredom, kupuje zemlju, ima nešto zemlje je naslijedio i uz svoj AT biznis koji ima koji je uhodan počinje se baviti poljoprivredom. Dakle sigurno tu prostora ima, vjerujem da će ovaj zakon dati samo kvalitetniji pravni okvir da oni nastave. Hvala.
Hvala i vama. Odgovor kolega Lucić. Izvolite.
Kolega očito me niste razumjeli, ja sam rekao da ovaj Zakon o poljoprivredi podržavamo ali da nije idealan, ali novi zakon koji dolazi za 10 dana Zakon o izmjenama i dopunama o poljoprivrednom zemljištu vam upravo govori sljedeće: izmijenili smo od 85. članaka 42. I recimo da smo napravili sve najbolje, da su to prihvaćeni zahtjevi od onih koji su to poslali i koje to interesira, ali nismo promijenili dragi kolega bodovanje koje vam daje mogućnost da dobijete zemlju zakup. Dakle, ostavili smo 60 bodova za gospodarski program. Ni jedan mali poduzetnik, mali OPG-ovac koji želi dobiti zemlju u zakup ne može doći do zemlje. Pa to je primjer iz gradova, općina gdje imamo raspisane natječaje da upravo veliki sustavi dobivaju zemlju ispred onih malih OPG-ovaca. Znate zašto? Zato što je glavni program gospodarski program koji vam nosi od 100 bodova 60. Pa ni jedan mali OPG-ovac a u tome gospodarskom programu kaže da je bitno tko ima veći broj traktora, ko ima veća skladišta, ko ima bolje opremljenu strukturu ljudi dakle koji se bave poljoprivredom itd. itd. Vi ako se počinjete baviti poljoprivredom nemate takve uvjete. To je osnovna pogreška. Ovdje kao Zakon o poljoprivredi napisali smo dobro, ali u drugom zakonu već ne dozvolimo da se dođe do poljoprivrednih površina i kako mi to promičemo onda naše poljoprivredno gospodarstvo, naše poljoprivrednike kad ne mogu doći do zemljišta? To je glavni problem dakle a niste me vjerojatno ili pažljivo slušali, i to moramo promijeniti do drugoga čitanja.
Hvala. Branko Kutija replika. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Luciću, spominjali ste izravna plaćanja, pretpostavljam da vam je poznato iza prvoga čitanja da je išao prijedlog da se u članku 32., ali nažalost taj prijedlog nije usvojen, početna jedinična vrijednost prava na plaćanje utvrdi na temelju vrijednosti izravnih plaćanja a ne vrijednosti isplaćenih izravnih plaćanja. Zašto je to bitno? Imamo podatak iz 2012.godine kada je odobreno prema zahtjevima 2 milijarde 824 milijuna a isplaćeno znači milijardu 849 milijuna, znači ni manje ni više razlika je bila milijardu kuna a pretpostavljam da ste suglasni samnom da je to ogroman novac koji bi puno značio za naše poljoprivrednike.
Hvala. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolega, u potpunosti ste u pravu. Gledajte, sva izravna plaćanja koja su već trebala davno bit su bila obećavana i jednostavno i ono što sam i govorio naši poljoprivrednici nikad ne znaju zašto dobivaju i kad dobiju određena sredstva na račun nisu jednostavno upoznati sa time za čega i za koju namjenu mogu to koristiti. Oni to dobiju ukupno. Naravno sa obaveznim kašnjenjem Ministarstva poljoprivrede a o novim isplatama dakle one se naravno obećavaju da će doći u najskorije vrijeme ali bojim se da neće doći do toga. Kako i na koji način se može uopće poljoprivrednik baviti poljoprivrednom proizvodnjom, kako i na koji način može izvršavati svoje obaveze ako nije dobio ono što je trebao dobiti. Ili kao što nam se to događalo u proteklim godinama i ono što je bilo obećano u poticajima nisu jednostavno dobili. Takav način bavljenja poljoprivredom, takav način podrške Ministarstva poljoprivrednim proizvođačima jednostavno ne dozvoljava opstojnost onih ljudi koji se bave poljoprivredom. I zato upravo i kritiziramo ovo ministarstvo, ovu Vladu da je dolaskom na vlast unazad 3 godine umanjilo preko milijardu i pol sredstava Ministarstvu poljoprivredi i da jednostavno je dovelo u beznađe ljude koji se bave poljoprivredom. Doveli su i prije toga što je izmišljena bolest aflatoksin. Dovedeni su u beznađe jer su im smanjene cijene mlijeka i naravno da ljudi koji su imali obaveze putem kredita kupovinom osnovnih sredstava dovedeni su u poziciju da ne mogu funkcionirati i oni jednostavno moraju prestati sa svojim radom. To je politika koja se ne vodi niti u jednoj zemlji osim u Hrvatskoj prema poljoprivredi.
Hvala. Branko Hrg, replika. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Lucić, rekli ste da je ovaj zakon prihvatljiv i da je predlagač zakona dakle prihvatio niz prijedloga koji su davani u ovom vremenu između prvog i drugo čitanja i to je točno. Govorili ste o izravnim potporama, isplatama izravnih potporama, malo sam provjeravao i otkrio da negdje oko 25% poljoprivrednih proizvođača koristi agronet izravno. 75% ide u urede ili ne dođe u urede i onda nastaju problemi sa onim žalbama koje se, odnosno prigovorima koji se ne daju i tada ljudi u principu često puta mogu ostati bez novaca. Taj dio se neće riješiti ovim zakonom jer bi trebalo nekako natjerati Agenciju za plaćanje u poljoprivredi da sa onih 193 novozaposlenih u nazad 2, 3 godine pokušava nekako doprijeti do naših seljaka, do poljoprivrednih proizvođača. Stalno se govori i vi ste spomenuli doniranje hrane da se to rješava ovim zakonom, malo prije je kolega Lesar rekao da to nije bilo zabranjeno ni prije. Ali doniranje hrane i bit doniranja hrane je ustvari oslobađanje plaćanja PDV-a koliko sam ja shvatio. Od toga ovdje ne vidim. Dakle kada bi Vlada nakon što se ovaj zakon donese stvarno željela, sada govorim o Vladi, ne govorim o ministarstvu, napraviti nešto u razvoju poljoprivrede, očuvanju života na selu onda bi znači se ukinuo PDV na svu doniranu hranu i to će valjda i biti ali bi se smanjio PDV sa 25 na 10% na sve prehrambene artikle koji se proizvode. Time bi čuvali proizvodnju. To bi bilo nešto što bi onaj nastavak kao što je trebao biti Zakon o državnom poljoprivrednom zemljištu također na raspravi zajedno sa ovim zakonom.
Hvala. Odgovor kolega Lucić, izvolite.
Slažem se kolega Hrg da upravo ministarstvo ali i putem agencije o kojoj sam govorio u svojoj raspravi moraju detaljnije i sve se više približiti poljoprivredniku koji jednostavno i kada dobije sredstva da ima uvid za čega je to dobio, šta očekuje još i sa čime može raspolagati. Mi smo upravo u današnjem vremenu i današnjem vremenu ovoga ministarstva nevjerodostojni jer ne pokazujemo interes da bi upravo olakšali život, olakšali proizvodnju tome čovjeku. Postavljam si puno puta pitanje a zašto je to upravo tako, zbog čega se mi to na taj način odnosimo prema poljoprivredniku? Da li se mi bojimo bogatog poljoprivrednika? Dok druge zemlje, susjedne nama zemlje koje su u našem okruženju na svaki način potiču poljoprivredu, izražavaju svoju vjerodostojnost i privrženost Ministarstvu poljoprivrede. Ako moj kolega kojeg sam ja na svoj osobni poziv kao predsjednika Odbora za poljoprivredu pozvao iz Turske da bude gost u Hrvatskoj a znajući da je Turska jedna od najvećih proizvođača hrane u Europi, 6.-ta u svijetu, kaže ovako, gospodine Franjo, Ministarstvo poljoprivrede, odnosno Odbor za poljoprivredu u turskom parlamentu je najbitniji odbor u Turskoj. A šta mi ovdje radimo u Republici Hrvatskoj poštovane kolegice i kolege i poštovani gospodine Hrg? Mi jednostavno nastojimo zatrt trag svakom poljoprivrednom proizvođaču, ostavljamo ga na milosti i nemilosti, uništavamo ga kod smanjenja cijena, kod smanjenja poticaja. Mi jednostavno ne dajemo garanciju i ne dajemo naznake da upravo poljoprivredni proizvođač u Hrvatskoj ima budućnost a samim time imamo i svi mi jer ne bi uvozili ovoliko hrane koliko danas uvozimo.
Hvala. Đurđica Sumrak, replika. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi kolega Lucić. Zapitali ste se u kojoj situaciji se nalaze poljoprivrednici. Kroz svoju raspravu i realno ste u stvarnosti ukazivali na te probleme. Da, poljoprivrednici gube bitku za bitkom, nažalost i nailaze na niz prepreka u korištenju sredstava kojim se nude u Europskoj uniji. A zašto? I sami ste ukazali, pred nama je Zakon o poljoprivrednom zemljištu i što on rješava za tog OPG poljoprivrednika. Zapitali ste se jednako tako a gdje je ministar, a gdje je Vlada u toj cijeloj priči. E pa gospodine Lucić, ministar je vjerojatno sa predsjednikom Vlade, jer danas se odlučuje o 20 novih šefova agencija i zavoda koji dobivaju 4-godišnji i 5-godišnji ugovor, mandat na 4 i 5 godina, a njihov ugovor o radu sadržava i otpremnine ukoliko će morat napustiti i to je prioritet ove Vlade otkad je došla na vlast. Nažalost, prioritet joj nije poljoprivreda. Nije i nije slušala. Hvala.
Hvala. Odgovor, kolega Lucić.
U svojim raspravama rekao sam ne samo u zadnje vrijeme, govorim već duže vremena. Ova Vlada jednostavno ne želi poljoprivredi pomoći kao što to rade druge zemlje. Jednostavno ne mogu shvatit da ne mogu razumit da ovaj suficit, odnosno veći uvoz nego izvoz poljoprivrednih proizvoda za milijardu i 200 milijuna ništa ne govori. Mi godinama već govorimo kako poljoprivreda treba biti strateška grana, kako poljoprivreda mora hranit Hrvatsku, ne samo Hrvatsku nego sve naše turiste gdje ostvarujemo izuzetne, dobre rezultate. Pa zamislite si da još i Hrvatska proizvodi proizvode koji će se upravo koristiti kada nam mnogi ljudi dolaze iz drugih europskih zemalja, kada znaju da upravo taj domaći proizvod ima posebnu vrijednost. Pa mi smo samo u protekloj godini za 800 000 dolara uvezli bijelog luka iz Kine, da ne govorim o drugim proizvodima. Poštovana kolegice, pa kakva je to poruka hrvatskom seljaku, kakva je to poruka čovjeku koji se treba bavit poljoprivredom. Pa kakva je to poruka da će poljoprivreda biti strateška grana u koju se kunemo upravo u ovome Zakonu o poljoprivredi. Dakle mi pišemo jedno, a radimo drugo. I rekao sam maloprije, danas smo napisali Zakon o poljoprivredi gdje trebamo poticat mala gospodarstva da se udružuju, a u drugom zakonu koji ćemo pisat za 10 dana ići u drugo čitanje, govorimo suprotno. Ne možeš kupit zemljište jer ono je predviđeno za velike sustave. I sad još jednom ponavljam i pitam i vas zamjenice ministra, a vi to pitajte ministra, tko ima koristi od toga jer očito je zakon pisan za nekoga tko će dobiti određena sredstva i koji će se obogatit jer upravo zakon nije predviđen za male poduzetnike.
Hvala lijepo. Tomislav Žagar replika, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Lucić, rekli ste kako ova Vlada ne želi vidjet probleme u poljoprivredi, a istovremeno donosi dobar zakon pa mi nije baš jasno što vi zapravo mislite o tome. Rekli ste, vaša rasprava je tekla tako malo prema kraju više dramatično i onda ste na kraju ničim izazvani utvrdili kako je ova Vlada uništila poljoprivrednu proizvodnju u Republici Hrvatskoj. Poljoprivredna proizvodnja u Republici Hrvatskoj ima ozbiljne probleme, od toga ne bježimo, nije uništena. Do tih problema je došlo slijedom niza godina u kojima je nešto ispregovarano s Europskom unijom. Zamjenica ministra je to naglasila, a ja ću opet naglasit, dakle omjer između izravnih plaćanja i plaćanja u ruralni razvoj je 54 naprema 46% i to je promijenjeno naporima ove Vlade. Znači 50 milijuna eura dodatnih sredstava. 50 000 kuna svim onima koji su u teškoćama su izuzete iz prijeboja ili ovrhe, dakle to je ozbiljna mjera. Kako je došlo do tih dugova? Ti dugovi nisu nastali isto preko noći, nije ih ova Vlada nametnula ljudima. Vi ste na kraju svoje rasprave prešli na Zakon o poljoprivrednom zemljištu. Iako nije po Poslovniku sad ću i ja se osvrnut na taj zakon. Vidite, stočari na temelju opet pregovora bi mogli ostat bez potpora jer nemaju adekvatno zemljište koje im je potrebno za njihovu proizvodnju. U Zakonu o poljoprivrednom zemljištu i ovom zakonu koji je opsežan zakon, ne samo u sadržajnom nego pokriva i različite sektore, ali pokriva i teritorijalni ustroj Republike Hrvatske koji je različit. Postoji članak 110. u kojem se govori o savjetodavnoj službi i o privatnim savjetodavcima koji zapravo trebaju omogućit poljoprivrednicima da budu konkurentniji i to nemojte zaboravit. I opet smo u raspravi o poljoprivrednom zemljištu govorili, a vama neprestano smeta gospodarski program, ja to ne razumijem zašto. Čovjek koji se želi bavit poljoprivredom mora bit konkurentan na tržištu inače neće uspjeti. Ako ga želite vodit u propast samo zato da mu date zemlju to nije dobra poruka.
Hvala. Odgovor, kolega Lucić izvolite.
Kolega, drago mi je što dolazite iz Slavonije ali mi nije drago što ne razumijete. Dakle ja govorim o Zakonu o poljoprivredi za koji kažem da nije generalno dobar ali da je dobar, a onda se prebacujem na zakon koji se piše i koji znamo već da je takorekuć napisan, Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Ovdje kažemo strateški zakon i poljoprivreda strateška grana, a za 10 dana ćemo napisat zakon u kojem vi kao mladi poduzetnik ne možete doći do zemljišta. Ja govorim da ne možete doći do zemljišta i ne možete se bavit poljoprivredom. Zato me smeta gospodarski program koji nosi 60 bodova, a on je upravo namijenjen za velike sustave. Pa kod mene je u Pleternici raspisan natječaj za 97 hektara. Čovjek se do sada bavio poljoprivrednom proizvodnjom ili bolje rečeno povrtlarstvom i javila mu se, neću reći ime odakle tvrtka, iz vaše županije, dakle iz druge županije i ako zakon bude kao što je i do sada bio, ovo je drugi zakon koji ćemo napisat za 10 dana, dakle ta velika tvrtka će dobit 90 hektara zemljišta, a ovaj mladi čovjek mora stavit kako to naši ljudi kažu zube na klin i mora jednostavno prestat proizvodit jer nema više gdje. A zamislite, druga tvrtka iz druge županije udaljena 65 km dolazi u Požeško-slavonsku i ona će bolje gospodariti s tim zemljištem nego čovjek koji je tamo na 5 km. Pa jel mi to možete reći da je to dobar zakon gospodine dragi, a vi dolazite iz Slavonije.
Hvala. Dražen Đurović replika, izvolite.
Hvala. Slažem se svakako s vama u dijelu ocjene. Kad je riječ o stanju hrvatske poljoprivrede mislim da, ja se ne bavim poljoprivredom ali vidim zapravo i vidljivo je sa svih strana da je stanje u hrvatskoj poljoprivredi iz godine u godinu sve lošije i da nam je proizvodnja sve manja, da nam je uvoz sve veći i da naši poljoprivrednici su zapravo u sve manjem opsegu se time bave. I tu bih se s vama složio. Ono s čim se ne bih složio to je da bi odgovor bio na vraćanje ne znam na zakon iz 2008. ili slično. Vjerujem osobno da mi zapravo u vremenu koje dolazi jednostavno ćemo morati tražiti načine i da nekim opet novim osnovama i na nekim drugim političkim idejama zapravo stvaramo prostor za razvoj hrvatske poljoprivrede. Iskreno ne vjerujem niti da je onaj model koji ste vi razvijali 2008., niti da je ovaj model danas od 2011. do danas zapravo dobar. Jer i onda se sjećamo seljačkih buna i prosvjeda, a danas vidimo da su naši mljekari praktički na koljenima, da je proizvodnja prepolovljena, da je stočarstvo znatno smanjeno, da je ratarska proizvodnja manja nego ikada. Kad govorite o, ali ono što fali, fali zapravo politički okvir definicija što se želi postići. Ja sam to više puta govorio da li mi želimo da sve poljoprivredne površine budu obrađene ili mi želimo da ostane život u hrvatskom selu ili mi želimo da imamo bogate hajde reći ću kulake za koje rade najamnici u selu. Što mi zapravo želimo? Ako želimo da ostane život u selu a ja pretpostavljam da i vi to želite, pa hajmo u to bodovanje koje spominjete staviti broj djece koji imaju oni nositelji OPG-a što danas primjerice nismo stavili. Dakle, postoje načini kako mi možemo potać život na selu ako nam je to cilj poljoprivredne politike.
Hvala. Odgovor kolega Lucić, izvolite.
Da, kolega slažemo se. Možemo se ne slagati u zakonu 2008., 2013. Nisam ni rekao da je on bio idealan, ali taj zakon iz 2008. je preferirao malog ovog seljaka, malog OPG-ovca a 2013. godine izmjene zakona upravo stvaraju kulake o kojima vi govorite i oni imaju prioritet kupovine zemlje u odnosu na malog OPG-ovca. To je razlika i to je ključno. Upravo u ovome zakonu kojega ovo ministarstvo ne želi promijeniti čak sada ni u drugom čitanju, gdje upravo ovim bodovanjem i ponovit ću to sto puta želi dat prioritet velikom sustavu, kulaku kako mi to zovemo u Slavoniji, a ne želi jednostavno poticati malo gospodarstvo. A kunemo se i znamo a i svjedoci ste, evo i vi hodate po Čaglinu kao i ja ispred svoje stranke, dakle za izbore. Vidjeli ste u kakvom je stanju poljoprivreda upravo na tome kraju, a to je kraj koji se jedino može bavit poljoprivredom, koji može opstat na malim poljoprivrednim gospodarstvima. I mi ovim zakonom, odnosno ova Vlada RH, ovo ministarstvo činimo sve kako bi uklonili svakog malog OPG-ovca, kako bi ga uništili i zato su nam sela prazna. 200 sela u RH je prazno poštovani prijatelji. Pa zar to nije već upozorenje, zar to nije zvono za uzbunu. Kako i na koji način mislimo prehraniti Hrvatsku? Da li ćemo opstati na velikim sustavima, a jednostavno ćemo sela iselit. Ovom politikom u poljoprivredi upravo činimo sve da sela nestanu i da jednostavno nemamo poljoprivredne proizvodnje jer ćemo vjerojatno uvoziti i GMO i sve one proizvode koji se danas proizvode u Hrvatskoj, oni će sutra bit uvoz i Republika Hrvatska će u svome proračunu smoć snage i smoć sredstava da osigura za uvoz poljoprivrednih proizvoda, a svoju proizvodnju ćemo zatrt do kraja.
Hvala. Boro Grubišić, replika. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Lucić, mogli biste nam reći kad su nastali poljoprivredni tajkuni ili kulaci i kojim zakonom i tko je tada bio na vlasti u RH? Dakle, dobro znate da su općine sudjelovale također u raspodjeli državnog poljoprivrednog zemljišta i dobro znate za devijacije koje su se događale zbog toga. Znate da je na primjer u Drenovcima dat seoskom fotografu tabla od 70 ha. On ima 73 godine ali dobio je tablu od 70 ha u Drenovcima. Zašto? Zato što je bio politički podoban. I niz drugih stvari koje su se događale i nepravilnosti. Prema tome, to je prava i živa istina. I kako su nastali ti tzv. kulaci. Znamo da je u Oriovcu i u Kujniku čovjek ostvario 1000 ha jer je član bio HSS-a i čak i u Predsjedništvu HSS-a. Nećemo navodit imena. Dakle, nemojte govoriti nešto. Ovo što ide, slijedi Zakon o poljoprivrednom zemljištu molimo zamjenicu ministra da o tome razmisli i da se u tom novom zakonu, a koji se tiče također razvoja poljoprivrede se uvrste mjere koje će omogućiti mladim ljudima da dođu, koji se žele bavit poljoprivredom ili koji žele ostati iza svojih očeva na poljoprivredi da im se omogući da dođu u posjed poljoprivrednog zemljišta. To je bit. A što se tiče poljoprivrede i stanja to svi znamo kakvo je. Znamo da evo od 2001. do 2011. tu su bila dva mandata HDZ-a i jedan mandat SDP-a. Znate li koliko je zemljišta državnoga raspodijeljeno? 250000 ha. Dakle, 2 mandata HDZ-a i jedan SDP-a. Kako je to otišlo? 80 000 u koncesije velikima, u zakup 77 000 i u prodaju malima također 73000. Znači, gotovo podjednako 250000 ha je otišlo. Dajmo da u novom Zakonu o poljoprivrednom zemljištu koji je bitan za opstanak poljoprivrede u Hrvatskoj, evo apeliramo sa ove govornice, on će izaći za nekoliko dana. Ali da se još uvijek nađe mogućnost vrednovanja, bodovanja i takvim mladim ljudima.
Hvala kolega Grubišiću. Čula je zamjenica ministra. Hvala. Kolega Lucić, odgovor. Izvolite.
Kolega neću komentirati ovo što ste rekli prije tko je kako dobio i koliko je dobio. Ali i ti koji su dobili, dakle oni danas obrađuju svoje zemljište, nisu dobili ni stotine tisuća hektara. Ali ja ponavljam da oni koji imaju nekoliko tisuća hektara to su pretežito poljoprivredni kombinati. Ne trebaju više dobivati. Pa upravo ovu raspodjelu i ovo što ste u drugom svom izlaganju govorili slažem se u potpunosti. Pa dajmo to i spasimo kroz taj način, dakle da ti mali ljudi mogu doći u zakup tog poljoprivrednog zemljišta. Pa moja rasprava se temelji samo na tome, temelji se na tom novom zakonu koji će biti napisan jer je on bitan da sada ukažemo i zamjenici ministra i ministru i Vladi RH. Pa ljudi ako u drugom čitanju u Zakonu o poljoprivrednom zemljištu donesemo, a on je vezan itekako uz ovaj Zakon o poljoprivredi, kažemo strateška grana, kunemo se u poljoprivredu, u malog proizvođača a na drugoj strani mu faktički ne daš ništa. Oduzimaš mu ono pravo da dođe u posjed u zakup poljoprivrednog zemljišta. Pa to ja cijelo vrijeme govorim, ali vidite da je uzalud govoriti jer Vlada nije ništa napravila u tim izmjenama. A ovdje je kao fol izmijenila od 85 članaka 42. Pa pitao sam i zamjenicu pa kad ste toliko mijenjali već te članke mogli ste napisati i novi zakon. Novi zakon je mogao biti napisan. Međutim, ako ostanete pri ovoj namjeri vašoj da ne budete ništa mijenjali u ovom zakonu ja vam garantiram da ćete imati velikih problema sa poljoprivrednim proizvođačima koji će se dići na noge i neće dozvoliti da pojedinac kreira isključivo Zakon o poljoprivrednom zemljištu kako je njemu se svidjelo ili možda za svoj interes. Ja vam garantiram da seljaci ovo neće otrpjeti i da neće šutke podnijeti ovu nepravdu.
Hvala. U ime predlagatelja zamjenica ministra Snježana Španjol. Izvolite zamjenice.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče, poštovane saborske zastupnice i saborski zastupnici. Zbilja sam evo tužna kad slušam ovo. Dakle, hoćemo iskreno i otvoreno? Hajmo! Dakle, izdavanje odluka o potporama u RH do 2012. godine nije postojalo. U 2012. godini je sad evo prvi put poljoprivrednim proizvođačima u RH izdan papir iz kojeg su oni mogli iščitati neke brojke za 2011. godinu. Izdano je vezano za primjedbe, žalbe ili kako god hoćete 286 tisuća odluka s obzirom prema mjerama, prema svemu onome što vodi agencija. Broj prigovora na tih 286 tisuća odluka je bio 2000, dakle, 1%. Sami ste govorili, ovdje netko od zastupnika ispričavam se nisam zapamtila, da mogu prigovoriti … [[Govornica se ne razumije.]] da su informatizirani, 2000 prigovora. Izdane su odluke i za 2013. u svibnju 2014. i izdat ćemo odluku i za 2014. Do tad su u godinama poljoprivredni proizvođači dobili i za jesensku sjetvu i za proljetnu sjetvu 15%, 25% govorilo se o velikim novcima, ali kad bi se napravile analize to nitko nije mogao obrazložiti. Vezano za Zakon o poljoprivrednom zemljištu pa zašto pričamo još uvijek o poljoprivrednom zemljištu? Jer kako je rečeno nije dano na raspolaganje onima kojima je trebalo poljoprivredno zemljište koje je osnovni resurs i za rad poljoprivrednih proizvođača nije dano njima, malim i velikima. Ministarstvo poljoprivrede i našim građanima i svima ja mislim da je svejedno. Onima koji žele raditi, koji žele stvarati. A vezano na Zakon o poljoprivrednom zemljištu meni je žao što je Zakon o poljoprivredi tema za Zakon o poljoprivrednom zemljištu. Ministarstvo poljoprivrede je predložilo i raspravilo sa poljoprivrednim proizvođačima da se natječaj za stočare ne raspisuje prvi put u 24 godine i da državnu poljoprivrednu zemlju oni koji imaju stoku i koji su dovedeni u situaciju da imaju kredita 5, 8 ili 10, koji nisu dobili u svim ovim tu što smo pričali ni hektara zemlje ili imaju jako malo zemlje da do kraja travnja bez natječaja prema podacima iz jedinstvenog registra domaćih životinja i iz podataka Agencije za plaćanje ti ljudi dobiju bez gospodarskog programa, bez bodova, bez ikakvih kriterija zemlju. Zašto? Jer opet ugovor o pristupanju je tim gospodarstvima omogućio državnu potporu samo tri godine i ako im mi ove godine to svi zajedno ne osiguramo iduće godine ta gospodarstva gube potporu i neće dobiti ni kunu ni lipu. Pa ćemo imati još gore stanje u poljoprivredi. Meni je žao što se ponovno govori i o programu ruralnog razvoja, o Austriji i nekom drugom. Pa uspoređujemo se opet s nekim s kim se ne možemo usporediti. To su zemlje koje su imale program ruralnog razvoja u razdoblju 2007-2013. Hrvatska nije imala program ruralnog razvoja, imala je pretpristupni program jer nismo bili država članica. Zemlje države članice su sa komisijom dogovorile nastavak provedbe programa koji je već dogovoren. Mi radimo potpuno novi program. Mogli smo ispregovarati nešto drugo, da napravimo program ruralnog razvoja za 2013. godinu jer je to bila kao što smo napravili u ribarstvu. Evo netko mi tu može i pomoći. U ribarstvu je napravljen operativni program za to razdoblje za 2013., a za ruralni program nije. Zašto? Opet smo u pregovorima nešto napravili. I meni je, prije svega sam zahvalna i svima i naravno i ministar što je i rekao nekoliko puta i svi u ministarstvu na konstruktivnoj raspravi. Usvojili smo dosta prijedloga, ali ja vas molim govorimo jedanput istinu. Prije svega našim poljoprivrednim proizvođačima koji su u takvoj situaciji i kojima zbilja treba pomoći, a nadam se da će izmjena Zakona o poljoprivrednom zemljištu i ono što smo svi zajedno napravili i pomoći im u tome. Hvala lijepo.
Hvala i vama zamjenice ministra. Imamo nekoliko replika. Franjo Lucić, izvolite.
Hvala lijepo. Pa gospođo zamjenice kada ste izašli već za govornicu onda sam makar očekivao da ćete mi odgovoriti na pitanje koje sam vam postavio u raspravi u ime kluba, a vezano je članak 10. stavak 10. Da li ste vi kao Ministarstvo poljoprivrede koji ste raspisali natječaje za podmjeru 4142, dobili dopusnice Europske komisije da možete raspisati natječaje i šta će se dogoditi ako kojim slučajem program ruralnog razvoja ne bude prihvaćen od Europske komisije tko će snosit najveću štetu i tko će snosit odgovornost. S druge strane vi kažete da je vama u ministarstvu svejedno mali ili veliki, pa kako se onda kunete u mala gospodarstva, kako govorite o OPG-ovima kad vam je svejedno? Pa nije vam svejedno jer ste napisali zakon upravo za velike, napisali ste zakon za velike sustave da mogu prioritetno dobiti zemlju zakup prije nego bilo koji mali proizvođač. Spominjete Austriju da su oni imali ruralni razvoj 2007. pa šta se ne ugledate na Austriju, šta ne prepišete taj zakon i tako prepisujete sve zakone koje dobivate iz EU, nije to vaše djelo vaše mudrosti. Austrija ima 2 milijuna krava, vi ste govorili da imamo milijun hektara neiskorištenog zemljišta i isti vaš ministar je rekao dolaskom na vlast kako ćete ga staviti u funkciju. Pa kažite mi molim vas koliko ste hektara zemljišta stavili u funkciju i da li ja možda govorim neistinu? Ne govorim neistinu, nego žudim za onim što je potrebno svakom našem poljoprivrednom proizvođaču a vas zato nije briga i zato ne vodite brigu o ničemu, i zato se ne možete, što se ne ugledate na Austriju upravo koji su napisali Zakon o ruralnom razvoju 2007. A vi izmišljate toplu vodu, a topla voda je već davno izmišljena.
Hvala. Odgovor. Izvolite zamjenice.
Hvala lijepo. Evo mali mladi do ovog programa za mlade i programa za male u sklopu programa ruralnog razvoja ne postoji takva program u RH, za mala poljoprivredna gospodarstva i za mlade. Mladi imaju potporu i u izravnim plaćanjima dobivaju potporu po hektaru, dobivaju potporu i kroz program ruralnog razvoja i kroz program zemljišta dobivaju 10 bodova kod dojele zemljišta. Vezano za RDP, vezano za RDP ja ponavljam i ponovit ću to je odredba koja je uobičajena kod programa ruralnog razvoja i da dobili smo odobrenje na Odboru za praćenja ili monitoring committeeu i naravno da kako odgovorni ljudi ne bi raspisivali natječaj da za to nemamo odobrenje komisije za mjeru 4142.
Hvala. Povreda Poslovnika, u kojem članku je povrijeđen Poslovnik kolega Luciću?
U članku 29. Gospođa zamjenica, gospođa zamjenica ne govori istinu, ili 238. pardon, ne govori istinu. Niste dobili dozvolu Europske komisije, pokažite ju i donesite ju ovdje u ovaj Sabor. Pokažite ju pred ovim ovdje zastupnicima slijedeći puta kada budete dolazili.
Hvala kolega Luciću. Niste dobili mogućnost rasprave i nemojte zlorabiti Poslovnik. Izričem vam opomenu radi toga. … [[Upadica se ne čuje.]] Vi ponovno iznova kršite Poslovnik, niste dobili riječ od predsjedatelja a govorite iz klupe. Ne bi želio da idem korak dalje sa opominjanjem, zato vas molim. Vjerujem da ćete kao, kolega Luciću molim vas, vjerujem da ćete kao predsjednik odbora, imate tu mogućnost dalekog možda kvalitetnije, brže doći do informacija nego mi u saborski zastupnici. Nadam se da ćete taj institut koristiti. Sljedeća replika Branko Hrg. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa evo govorili ste o ažurnosti ministarstva i službi, jedan banalan primjer što možemo očekivati recimo kad tražite od Ministarstva poljoprivrede nekakvo pravo građenja za neku građevinsku dozvolu za infrastrukturu, onda vam se dogodi da recimo date 2013. zahtjev, početkom 2014. dobijete odluku a onda dobijete ugovor 2.3.2015. godine. To je primjer ažurnosti rada Ministarstva poljoprivrede i službi. A isto tako i primjer ažurnosti rada Agencije za plaćanje u poljoprivredi. Vi ćete sad reći to je naslijeđena stvar, takav ustroj je donijet ranije. To je sve točno ali nakon tri godine i nešto mjeseci se gubi pravo na govorenje o tome. Što se je poduzelo da onih 75% poljoprivrednih proizvođača koji nisu izravno na agronetu mogu doći do podataka i da te podatke imaju kako bi mogli vidjeti što im se događa. I što je sa 2012. godinom? To je nekakva tabu tema. Ja o tome stalno slušam, što je sa 2012. godinom i isplatama potpora i poticaja? Da li je to napravljeno kako treba, da li ljudi znaju gdje im je smanjeno, koliko im je smanjeno, jel je to netko negdje objavio, obznanio? Pa evo moj je prijedlog isto da kad će već odbor imati ovakve tematske stvari da dobijemo i to jedno takvo izvješće, jednu takvu analizu stanja da vidimo da li je tih 193 ljudi u Agenciji za plaćanje novozaposlenih napravilo neki posao dal možemo dobiti to izvješće?
Hvala lijepo. Odgovor zamjenice. Izvolite.
Pa ja sam već odgovarala o broju ljudi u agenciji. Ja ću ponoviti, u agenciji radi 650 ljudi, vi spominjete 190 novozaposlenih, tako da od 650, 190 izračunajmo i mislim da ljudi znaju izračunati tko i kada. Vezano za ažurnost rada ja sam želim reći i ponovit ću da je prvi put poljoprivredni proizvođač dobio nekakav dokument iz kojih je mogao iščitati neke brojke u 2012. za 2011., u 2013. za 2012., ljudi su dobili i dobili su i za 2013. godinu, ono što nas čeka u ovoj godini je izdavanje u 2014. Dakle, za sve godine 2012., 2013. i za čak 2011. je poljoprivrednim proizvođačima izdano. O ažurnosti prije 2011. sve govori jer nisu dobili niti jedan papirić.
Hvala. Boro Grubišić, replika. Izvolite.
Poštovana zamjenice ministra, govorili ste o pregovorima sa Europskom unijom i evo što je odmah zadesilo naše poljoprivrednike da moraju ići polagati ispit za uporabu herbicida i to o svom trošku. A do sada su ne znam po čijem su naputku špricali svoje usjeve, dakle ono na divlje. Odjedanput morate imati test položen za upotrebu herbicida kao da do sada nikada nisu špricali. Nadalje, imate i testiranje ili tenciranje prskalica, atomizera, dakle opet 500 kuna ili nešto više, čak i do 100 eura, dakle jednostavno nekakva globa kako to narod kaže i evo nastavljamo dalje. Nadalje, troškovi proizvodnje u poljoprivredi već godinama nadmašuju troškove, odnosno ono što čovjek zaradi od prodaje tih proizvoda. Poglavito zbog toga što nitko ne kontrolira i slabe su inspekcije, dakle naplate prodaje poljoprivrednih proizvoda. Evo otkupljivači pa recimo šljiva ili jabuka, OPG mora platiti porez a dobije sredstva nakon tri, ili ne dobije nikada sredstva. Ili čak mora platiti hladnjaču onome tko, i prijevoz i hladnjaču. Pa dobro ima li ikakve kontrole u ovoj državi da to poljoprivrednicima iskontrolira? A ono što sam vas, ono zbog čega sam vam posebno dao repliku je to da ja u svojoj replici u kojoj ste primali glavom, potvrdno, dakle da sam u, da potičete to, nisam govorio o stočarima koji imaju prioritet kod dodjele zemlje, nisam govorio ni o mladima koji već jesu u upisu u, nego oni koji su završili ili srednju školu poljoprivrednu ili fakultet, žele se baviti poljoprivredom, nemaju drugoga posla a ne mogu doći do zemlje, nemaju ni jedan kvadratni metar zemlje. Kako s njima u tom novom bodovanju koji će sada izići za 15 dana, kako njima omogućiti da oni krenu kao svoje prvo zanimanje poljoprivreda? Pa tako možemo spasiti naše selo, tako možemo spasiti da ljudi ostanu na selu. Posla u gradu nema ali na poljoprivredi uvijek ima.
Odgovor. Izvolite zamjenice.
Evo vrlo kratko. Dakle u pravu ste, održiva uporaba pesticida, testiranje prskalica i ostalo su obveza vezana za EU okvir. I ono što smo mi pokušali napraviti da ti troškovi budu dakle u sa savjetodavnom službom i sa svima ostalima da budu što manji za poljoprivredne proizvođače. Vezano za mlade, hvala, evo ovdje je bilo da je donesen Zakon o poljoprivrednom zemljištu, mi smo odlučili da ide u dva čitanja i naravno svi prijedlozi koji dođu će se razmotriti i ništa još nije doneseno još možemo razgovarati kao što smo i u Zakonu o poljoprivredi prihvatili prijedloge i uvijek smo otvoreni za prijedloge. Hvala.
Hvala i vama. Sada ćemo zastati sa radom, nastavljamo u 15,00 sati. Hvala. Kolegice i kolege, nastavljamo sa raspravom. U ime kluba Hrvatskih laburista Nansi Tireli. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana zamjenice, kolegice i kolege. Rekli smo evo danas biti iskreni vezano za stanje u poljoprivredi. Uistinu ne osjećam dovoljno kompetentnom da stručno raspravljam o ovom prijedlogu zakona o kome su već govorile kolege koje bolje razumiju i žive poljoprivredu pa ću se osvrnuti na nekoliko stvari. Problemi u poljoprivredi nisu od jučer niti su nastali u protekle tri godine. Malverzacije sa poljoprivrednim zemljištima, pogodovanje podobnima, bili oni veliki ili mali, davanje poticaja na hektare i grla, a ne na proizvedeno, izostanak bilo kakve revizije u smislu analiza povećanja hrvatske proizvodnje hrane temeljem dodijeljenih sredstava izostali su. U poljoprivredi se vodila selektivna politika bez ikakve vizije što sa poljoprivrednikom, selom, zemljom, grlima stoke ili povećanjem hrvatskih poljoprivrednih proizvoda i smanjenja ovisnosti o uvozu hrane ustvari želimo. Na koji način želimo revalorizirati srednjoročnim ili dugoročnim realnim provedbenim planovima sve svoje resurse koje u poljoprivredi imamo, nismo dovoljno dobro pokazali. U tom traženju odgovora dugi niz godina što s poljoprivredom ustvari želimo postali smo članica Europske unije i pravila igre sada su drugačija. Rekli smo i svi se za to zalažemo da želimo pomoći poljoprivrednicima, ali pitanje je kako i na koji način. Umjesto da im smanjimo davanja, parafiskalne namete, dajemo bolje i kvalitetnije savjete besplatno, zahvaljujući ogromnom aparatu koga imamo u ministarstvu i agencijama. Oni zahvaljujući obavezama koje nam nameće Europska unija, Europska komisija od ionako nikakvih ili vrlo skromnih prihoda imaju sve veće i veće izdatke i puno više pitanja na koja ni sami ne znaju odgovoriti. Uz sve elementarne nepogode koje nas pogađaju, od nezaposlenosti i ovrha, mislim da je jedna od naših najvećih nepogoda jesu ovakvi zakoni koje pišemo. Pokušavam si odgovoriti na pitanje da li naši hrvatski poljoprivrednici čitajući ovakav zakon koji se tiče njihove egzistencije, a i naše, sa sigurnošću znaju što im je činiti. Primjer. Definicije u smislu ovog poglavlja imaju jednako značenje kao definicije korištene u uredbi EU broj 1307/2013 i Uredbe EU broj 1306/2013. Ostali pojmovi u smislu ove glave imaju sljedeće značenje. Prvo, poljoprivredna djelatnost u okviru izravnih plaćanja iz članka 4. stavka 1.c Uredbe EU broj 1307/2013 obuhvaća podtočke i i ii, dok se točka iii ne primjenjuje. Samo jedan primjer na članku 26. Cijeli ovaj zakon pisan je upravo ovakvim načinom. Najiskrenije mislim da čovjeku koji se želi ozbiljno bavit poljoprivredom, koji je svo svoje vrijeme spreman uložit na povećanje proizvodnje iščitavajući ovakve zakone uz svo dužno poštovanje, možda što oni takvi moraju biti, mislim da bi uz svakav ovakav zakon koji je pisan ovakvim rječnikom uistinu trebale bit i sve uredbe priložene uz njega jer u ovih 190 koliko već članaka ovaj zakon ima, teško je stvarno iščitati što mi je činiti kao poljoprivredniku ako nisam na internetu i nemam otvoreno bar još nekoliko prozorčića u kome imam svaku od tih uredbi da bi mogao kvalitetno i pametno, s razumijevanjem iščitati takav zakon. Ja ću se vrlo kratko zaustaviti na članku 73. i članku 74. ovoga zakona, po nekima najvažnija dva člana ovoga zakon. Zašto, zato što smo se ponadali da će mnogi naši sugrađani koji su u nemogućnosti sami sebe prehraniti ipak dobiti odgovor vezano za doniranje i rješavanje problema vezano za donaciju hrane. Danima slušamo da tri resorna ministarstva: poljoprivrede, financija i zdravlja, traže formulu na koji način donirati hranu. Formula ima nekoliko nepoznanica europske direktive, plaćanje PDV-a i moguće zlouporabe. Olakšice koje bi značile oslobađanje od PDV-a na doniranu hranu što traže i brojne udruge najvjerojatnije neće biti jer ih onemogućuju europske direktive. Ako bimo se odlučili na rješenje kakvo imaju pojedine zemlje, onda je moguće da se donatorima hrane njezina vrijednost prizna u punom iznosu ili u određenom postotku kao porezna olakšica. U pojedinim europskim zemljama se osnovica za izračun poreza na dobit može umanjiti za 35% ili čak 60% vrijednosti donirane hrane. Ovim zakonom ni u jednom, ni u drugom članku nije riješeno dovoljno dobro i ja uvažavam međuresornu suradnju, uvažavam da na ovom zakonu trebaju kvalitetno surađivati sva tri ministarstva. Ali mislim da ovakvim prijedlogom u biti nismo dali odgovor što to i na koji način hranu želimo donirati. Godišnje se u Hrvatskoj baci oko 4 milijarde kuna hrane. U jednoj državi koja je svakim danom ima sve veći i veći broj građana koji su na onom pragu ili padaju ispod praga siromaštva, u državi u kojoj smo svi svjedoci da sve više i više naših građana konzumira zdravstvenu neispravnu hranu bez ikakve kontrole sanitarnih inspekcija jer tu hranu doslovce uzimaju iz kontejnera. Moramo bit vrlo, vrlo ozbiljni i moramo naći odgovor na ovo pitanje. Ono što me najviše začuđuje u svemu ovome kada gledamo naše medije ili čitamo koliko smo ozbiljno se posvetili ovom problemu, a onda u ovom prijedlogu zakona čitamo da pravilnik temeljem članka 74. ovog Zakona ministar donosi u roku od 2 godine. To znači tehnički da ministar stvarno pravilnik o doniranju hrane, kako će izgledat registar posrednika u tom doniranju i svemu onome na što trebamo odgovorit možemo dobit tek za dvije godine. Osobno smatram da nemamo puno više vremena za neozbiljnost i da nemamo tih dvije godine vremena. I ja sam evo podnijela danas amandman gdje tražim da se taj članak 74. i Pravilnik po tom članku donese najkasnije u roku od 90 dana. Na taj način pokazali bimo uistinu ozbiljnost da nam je stalo do toga da 4 milijarde hrane ne bacamo u vjetar ili u vatru kad je uništavamo jer smo to po zakonu dužni, nego da smo stvarno ozbiljno u nakani da tu hranu damo onima kojima je najpotrebnija. Kada govorimo o problemu PDV-a i da se PDV plaća na doniranu hranu, onda je važno taj problem PDV-a i državnog proračunu uistinu za doniranu hranu malo rasvijetliti. Sad imamo situaciju da se tih 4 milijarde kuna godišnje doslovce spaljuje, uništava. Znači, hrana postaje otpad kao takva. Pravni subjekti koji to čine temeljem Pravilnika o porezu na dodanu vrijednost čini mi se iz članka 26. ako se ne varam stavka 2. i 4. oslobođeni su plaćanja PDV-a na takvu hranu jer naprave zapisnik o otpisu pokvarene hrane. Državni proračun za tu uništenu hranu ne dobiva niti jednu lipu kamoli jednu kunu. I s druge strane ta uništena hrana smanjuje poreznu osnovicu s osnove obračuna poreza na dobit ili na dohodak. Dakle, trgovačkim smo društvima dali mogućnost i pravo da hranu kojoj je istekao rok unište što su po zakonu dužni. Državni proračun u tom trenutku ne dobiva niti jedne lipe i sada dolazimo do onog apsurda gdje razmišljamo na koji način doniranu hranu oslobodit PDV-a i što tu trebamo napraviti. Mislim da je stvar vrlo, vrlo jednostavna. Hvalili smo se prije nekog vremena kada smo uvodili fiskalizaciju kako je to izuzetno pametan i vrijedan projekat. A sad se kada bimo trebali doniranu hranu oslobodit PDV-a plašimo mogućih malverzacija i svega onoga što bi trgovačka društva mogla i na koji način raditi vezano za doniranu hranu. U Americi prakticiraju sljedeće. Svako veče kada se veliki marketi zatvore hrana kojoj sutradan ili za dva dana istječe rok trajanja stavlja se ispred tih velikih marketa i beskućnici uzimaju tu hranu. Možemo li mi razmišljati na takav način da zahvaljujući fiskalizaciji koju imamo, knjigovodstvo odnosno Zakon o računovodstvu koja sva trgovačka društva moraju uvoditi, pa temeljem toga znamo i prihod i rashod omogućimo da posebnom fiskalizacijom sva trgovačka društva navečer kroz fiskalne blagajne prođu određenu količinu hrane koju taj dan žele donirati građanima kojima je ta hrana nužna. Državni proračun ne gubi ništa, rok trajanja i dalje je važeći i imamo zadovoljne građane i ono što je najvažnije hranu koja nam je potrebna ne spaljujemo i ne uništavamo u spalionicama. Drugo pitanje koje si postavljam s obzirom da se često možda previše često pozivamo na zakone i regulative EU pa onda ne možemo doniranu hranu oslobodit PDV-a jer to EU ne dozvoljava. Postavljam si pitanje da li Hrvatska može biti inicijator u toj istoj EU čiji je član da kvalitetnim argumentima zatraži da EU uistinu donese direktivu kojom će se donirana hrana svugdje u Europi oslobodit plaćanja PDV-a. Da li mi možemo biti ti koji ćemo reći jedanput zauvijek da i u ovom teškom vremenu besparice i gladi uistinu neozbiljno od svakog političara, svakog onoga tko diže u bilo kojem Parlamentu pa bilo tako i u Parlamentu EU ruku da se hrana radije spaljuje nego da se ta ista hrana daje onima koji su gladni opravdavajući se da ne znamo na koji način opravdati trošak PDV-a? Dakle, proračun ni sada ne dobiva nijednu lipu od te izgubljene hrane i ja uistinu ne vidim razloga da oko toga moramo voditi polemike što i na koji način sada ako tu hranu doniramo zašto bi se taj PDV morao plaćati. Mislim da je na svima nama odgovornost da to napravimo u čim skorije vrijeme. Da li će to napraviti tri resorna ministarstva ili će to Vlada donijeti nekakvu odluku svojom uredbom ja ostavljam evo vladajućima da o tome odluče, ali u svakom slučaju mislim da dvije godine u ovom prijedlogu zakona pustiti vrijeme u kome ministar može donijeti pravilnik na koji način će se hrana donirati uistinu bi bilo od nas izuzetno, izuzetno neozbiljno. I ovom vas prilikom pozivam evo da u petak glasate za amandman koji ćete dobiti na vaše klupe i molim evo i ovdje gospođu zamjenicu da predlagateljica taj amandman usvoji upravo zbog toga da ovaj problem koji imamo riješimo čim prije. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo nekoliko replika. Domagoj Hajduković, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice Tireli vaša rasprava je bila općenita pa ću i ja biti malo općenit u svojoj replici. Dakle, rekli ste mnogi su problemi u našoj poljoprivredi, što je istina. O nekima sam već govorio i prije i neke kolegice i kolege su prije mene govorili. Zašto je tome tako? Gdje smo sve griješili? O tome bi mogli vjerojatno razgovarati nekoliko dana, ja bih se usudio reći i nekoliko tjedana isključivo i samo o tome. Neki od problema su znači, kako se često spominje navodnjavanje, no navodnjavanje je problem zato što imate sitne čestice. Dakle, onda to poteže problem komasacije i okrupnjivanja posjeda itd. Udruživanje je drugi veliki problem. Znači, od onog zadrugarstva što je malo i nepopularno reći jer ima prizvuk koji asocira na prošli sustav, ali znači netko je spomenuo i mehanizacijske krugove i slično koji kod nas nažalost nisu zaživjeli. A naši proizvođači da bi bili konkurentni se moraju okrupnjavati, a ne usitnjavati. Pa onda poticaji, kako smo ih dijelili i na koji način, koje sorte smo poticali itd., itd. Ja ovaj zakon vidim zapravo kao pomak naprijed. I zbog toga mislim da kada raspravljamo o ovom zakonu to trebamo jasno i glasno reći. Dakle, kao pomak naprijed da od poljoprivrede s kojom smo dugo vrlo daleko jer nismo znali što ćemo i kako ćemo da ipak učinimo nešto sa njom, damo i kvalitetniji zakonski okvir u kojem naši proizvođači onda mogu i djelovati i na zajedničkom tržištu EU i na našem lokalnom. Hvala.
Hvala. Odgovor, kolegice Tireli. Izvolite.
Zahvaljujem kolega na replici. Ja se s vama slažem dakle da svaki pomak jest dobar. Ja sam pokušala ukazati na, mene žalosti kada donosimo jedan ozbiljan zakon, kao što je ovaj danas o kome raspravljamo da se ovdje u sabornici prepucavamo o tome tko je više u povijesti pogriješio. Da li je to pogriješila više ova Vlada u ovih 3 godine pa nije ništa napravila i ništa se nije dogodilo i pokušavala sam u svojoj raspravi ukazati na to da sustavno već toliko godina nemamo viziju kakvu poljoprivredu u Hrvatskoj želimo. Mi se moramo jednom zauvijek naučiti da nemamo ništa od toga ako jedan drugoga optužujemo jer to što se mi optužujemo ovdje u sabornici tko je kriv i koliko je tko pogriješio svi znamo tko je pogriješio i tko je, da li je netko imao prostora više griješiti u 15 ili 20 godina ili je netko veće greške napravio u 3 godine. I mislim da tu ne trebamo oko toga puno raspravljati. Slažem se s ovim dijelom da je svaki pomak dobrodošao. Ono što sam htjela upozoriti, osobno smatram da je ovaj zakon nerazumljiv za poljoprivrednika koji ga iščitava i pokušava doma razumjeti. Imamo savjetodavne službe koje na kraju taj poljoprivrednik isto tako mora platiti. Ako ovaj zakon ovakav kakav jeste daje mogućnost otvaranja nekih novih radnih mjesta osobnog savjetnika svakog poljoprivrednika pa da onda taj osobni savjetnik tom poljoprivredniku savjetuje što ustvari u ovom zakonu piše ja bih to podržala. Ali ovako smatram da evo uz svo dužno poštovanje smatram da u našim zakonima ne bismo se smjeli pozivati u određenom članku na članak nekakve direktive EU a da pritom da li italicom, boldom ili nekako drugačije taj isti članak nismo implementirali u ovaj naš zakon radi boljeg razumijevanja.
Hvala. Tomislav Žagar, replika. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena kolegice Tireli dakle možemo se složiti da je poljoprivredna djelatnost jedna ozbiljna gospodarska djelatnost, eto i u zakonu je definirana kao strateška djelatnost u RH. Takva djelatnost zahtjeva doista jedan opsežan Zakon o poljoprivredi. On je opsežan, pokriva ne samo puno područja ili sektora već pokriva i teritorijalno RH a doista objedinjuje više zakona, 10-ak zakona i on u svojoj toj suštini zapravo i nije prevelik zakon jel'. Jasno je i vama da se zakonom ne mogu sve činjenice definirati. Postoje podzakonski akti kojima će se definirati, ali ono što je važno jako, mislim da ste to možda u raspravi na početku i rekli, jako je važno da o ovome svemu govori struka. Ja očekujem i nadam se da će zaživjeti, a to je i ovim zakonom i drugim zakonom definirano Agronomska komora u kojoj će ljudi agronomi davati savjete, ali na taj način da daju savjete poljoprivrednicima da iza tih savjeta stoje svojim potpisom i pečatom. Da se ne događa to da ljude se uvuče u projekte koji su ekonomski neizvjesni. To se dogodilo sa mnogim farmama muznih krava gdje čovjek zapravo prema jednim ulaznim parametrima definirao proizvodnju, kasnije su se parametri promijenili i čovjek je došao na rub zapravo opstanka. U tom smislu i ovaj zakon je pisan i za struku, dakle ne samo za poljoprivrednike nego za struku koja će iz tog zakona iščitati sve ono što je bitno da bi se zakon mogao primjenjivati. A što se tiče poticaja, pa bilo je u RH poticaja po količini ali sve se može znate zloupotrijebiti pa tako taj se model napustio isto jer je i onda bilo malverzacija prekupaca koji su kupovali količine. Slična je stvar i sa pravilnikom i mislim da tu treba biti dosta oprezan, premda se rok čini dugačak ali treba biti dosta oprezan da ne bi se to zapravo pretvorilo u nešto sasvim drugo. Hvala.
Hvala. Odgovor kolegice Tireli.
Zahvaljujem kolega Žagar na replici. Možda nisu kod nas u Hrvatskoj toliko problem zakoni koliko su problem upravo veliki broj ovih podzakonskih akata. I ja se slažem s vama da je ovo jedan dobar korak, da smo deset nekih drugih zakona sad stavili u jedan zakon, pa to imamo sve u jednoj knjizi i ne trebamo vaditi deset knjiga, ali postavlja se pitanje koliko još podzakonskih akata odnosno tih pravilnika imao vezano za taj jedna zakon koji smo sada donijeli. Što se tiče savjetodavne službe, slažem se s vama da struka mora reći i bit zadnja koja će reći kako i što treba, da poljoprivrednici struku moraju slušati vizavi napretka kojega imamo, ali ono pitanje koje si ja cijelo vrijeme postavljam, ta Hrvatska agronomska komora koju ste vi sad spomenuli, koja daje savjete koliko ona taj savjet naplaćuje od poljoprivrednika? To je ono što mene muči. Mi smo nedavno ovdje u ovom domu imali Opći porezni zakon pa smo rekli da će poduzetnici poreznu upravu pitati za mišljenje kako oni moraju nešto proknjižit ali će to mišljenje poreznoj upravi morati platiti. Sjećate se toga? Dakle to je ono što mene zabrinjava. S jedne strane govorimo da su nam poljoprivrednici needucirani jer su već u zreloj životnoj dobi, da imamo malo mladih poljoprivrednika obrazovanih, visokoobrazovanih koji razumiju i nove tehnologije i sve ono novo što se dešava da bi produktivnost bila veća i onda kažemo ovi koji ne znaju moraju pitati savjet od savjetodavnih službi koje imamo i onda na kraju kažemo ali oprostite to vas ipak košta toliko i toliko kuna. Na to ja upozoravam da je nešto što nije dobro. Ako želimo nekoga savjetovati da nam bude bolje onda trošak moramo snositi svi podjednako.
Hvala. Branko Hrg replika. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovana kolegice, govorili ste o PDV-u iako on nije sastavni dio ovog zakona ali naravno da sve veže na njega jer je tako to dosta iskomunicirano u javnosti u pripremi prijedloga zakona za drugo čitanje, no PDV jest u ovom zakonu ali onaj drugi koji se ne vidi, a vezan je za ono što ste govorili da Hrvatska vrlo često ustvari želi govoriti da nam nešto ne daje EU, da nam je nešto zabranjeno, da imamo tih problema a onda kad nam je nešto dozvoljeno od te EU i kada su primjeri prakse, dobre prakse tamo takovi onda mi to ne koristimo a to se izravno odnosi na ovaj zakon. Dakle, ponovit ću, već sam to danas govorio, opet ću ponoviti tri godine ponavljam, zašto ne uzmemo dobru praksu iz europskih zemalja, iz zemalja okruženja i ne smanjimo PDV na hranu sa 25 na 10% za svu hranu. Na taj način bi sigurno povećali proizvodnju i očuvali jedan dio proizvodnje naših proizvoda jer kad naš čovjek dođe naravno u našu trgovinu, u našim trgovinama bez obzira čiji lanci bili ipak će naći barem dio hrvatske hrane, vani preko granice vrlo malo će naći hrvatske hrane. Znači na taj način bi čuvali proizvodnju, proračun, u principu ne bi gubio a onima koji doniraju ako već ne budu oslobođeni PDV-a manji bi bio trošak u tom djelu. Dakle, s jedne strane kažemo da nešto ne možemo, a s druge strane ono što možemo i što je dobro i što drugi rade, a izravno se odnosi na ovaj zakon to ne primjenjujemo. To je jedan naš paradoks koji nam se događa u ovoj našoj lijepoj Hrvatskoj.
Hvala. Odgovor kolegice Tireli.
Zahvaljujem kolega Hrg na replici. Dakle, htjela sam vezano za ovaj PDV napomenuti posebno iz jednog razloga a to je što se cijelo vrijeme u javnosti stiče dojam da će država jako puno izgubiti proračunskih sredstava ukoliko se sad najedanput hrana počinje donirati. Pa sam samo htjela reći sljedeće, ako mi četiri milijarde kuna godišnje hrane zapalimo, da država od toga nije dobila niti jedne lipe ni kroz porez na dobit odnosno dohodak, ni kroz PDV jer smo to jednostavno otpisali i sad ako bismo tu istu hranu odnosno istu količinu hrane donirali država bi po tom pitanju bila na istom. Dakle, ono što nas očito muči jesu moguće malverzacije vezano za doniranje hrane i iznalaženje odgovora na pitanje na koji način ćemo to doniranje kontrolirati. I s druge strane da ta kvaliteta hrane, kvaliteta te hrane koju budemo donirali normalno je da mora zadovoljavati svim uvjetima kojima zdrava hrana mora udovoljavati i da će tu inspekcije zasigurno imati svoj posao. Ali ja uistinu ne vidim da bi nama trebalo biti jedino opterećenje na koji način spriječiti odnosno da ne donosimo zakon zato da ne bismo nekome dali prostora da nešto zlouporabi. Zakoni su se uvijek zlouporabili i zato imamo inspektorate, zato imamo službe koje to moraju nadzirati i mislim da to nam ne bi trebalo biti jedino i osnovno pitanje na koje tražimo odgovor ukoliko želimo hranu uistinu donirati onako kako smo rekli da nam je to i namjera.
Hvala. Ivica Mandić replika. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvažena kolegice, u većem djelu s vašom raspravom se slažem, dosta iskreno i dosta objektivno. Ono u čem se ne slažem s vama i na to sam replicirao kad ste rekli da država ne gubi ništa na doniranoj hrani ako se ona spalila, ako se donira taj podatak nije točan, jer to bi bilo točno kada bi ta hrana došla od direktnih proizvođača ali ta hrana dolazi od trgovačkih centara koji su već dogovorili sa proizvođačima hrane i određene marže i određene rabate po pitanju … [[Govornik se ne razumije.]] jer ovdje je pitanje samo odnos između države i trgovačkih lanaca. Da je u pitanju direktan proizvođač koji donira hranu taj puta bi u potpunosti slagao se s vama. Ali ovdje su u pitanju trgovački lanci koji zbog nesavjesnog poslovanja naručuju veće količine kruha i najveća količina hrane koja se baca je kruh jer jedemo svi svježi kruh. Prema tome, ovdje treba biti dio odgovornosti kupaca, trgovačkih centara koji preprodaju, koji zarađuju na tome jer on je već sebi, taj pred porez je sebi ubacio u svoje poslovanje i tu mislim da malo griješite a u drugom se slažem s vama.
Hvala. Odgovor kolegice Tireli.
Zahvaljujem kolega Mandić, pa ja sam htjela upozoriti na sljedeće. Dakle otpis robe radi uništenja ili zbrinjavanja je porezno priznati trošak u smislu poreza na dobit prilikom čega ne nastaje niti obaveza poreza na dodanu vrijednost prilikom čega se moraju zadovoljiti određeni kriteriji. Obavijestiti poreznu upravu i imati zapisnik o otpisu i potvrdu o uništenju robe od nadležne pravne osobe. Slažem se s vama da u ovom dijelu ostaje taj pred porez koji se je, koji se je iskoristio. Ali ukoliko je, pa i to možemo lako riješiti, dakle ukoliko imate dokaz da ste određenu količinu robe spalili i imate za to potvrdu a porezna uprava u vrlo malo slučajeva izlazi u te trgovačke centre da bi kontrolirala koliko se ustvari te robe uništi. Ja si sad postavljam pitanje da li smo sigurni da ti, sada u ovom trenutku ukoliko nitko ne kontrolira što se je to spalio imamo relevantne i isitnite podatke da se oni i sada u ovom trenutku ne s njima malverzira na isti način za koji se plašimo da će se to dogoditi ukoliko tu hranu doniramo. Dakle jedino pitanje koje nam je ostalo otvoreno jeste upravo ovo kako na tu doniranu hranu taj pred porez koji je obračunat, dakle iskorišten anulirati odnosno vratiti.
Hvala. U ime kluba HDSSB-a Igor Češek, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, poštovana zamjeniče, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama se nalazi Konačan prijedlog Zakona o poljoprivredi, radi se o opsežnom zakonu koji sigurno odlučuje o sudbini egzistencije mnogih koji se u Republici Hrvatskoj bave i poljoprivrednom proizvodnjom ali i prerađivačkom industrijom. Moram priznati da sam ostao neugodno iznenađen u siječnju kada sam vidio da ovaj prijedlog zakona ide u hitnu proceduru, odnosno objedinjeno prvo i drugo čitanje. Na svu sreću predlagatelj je povukao tu odluku i danas imamo drugo čitanje. Zamislite samo koliko bi štetno bilo da je ovakav zakon poslan u hitnu proceduru sa otvorenom javnom raspravom od samo 10-ak dana. Osim toga, ovaj nacrt uređuje područja koja su do sada bila uređena sa nekoliko zakona što je možda dobro pa neću imati slučajeve kolizije zakona kao do sada i to je u svakom slučaju za pohvalu. Međutim, ono što je problematično kod ovoga zakona što je on gotovo cijeli prijedlog zakona premrežen uredbama Europske unije i Europske zajednice. On je prilagođen tako da se sve ovlasti prenose na ministra poljoprivrede i Ministarstvo poljoprivrede. Jer u 190 članaka ovog zakona čak 111 puta se spominje kako će ministar određene stavke urediti pravilnicima. Prije mene kolegica iz kluba Hrvatskih laburista je govorila koji su to rokovi propisani, dakle možemo vidjeti da dobar dio pravilnika ministar ima pravo propisati unutar dvije godine. Mi smatramo da je to predugačak rok jer stanje u hrvatskoj poljoprivredi nije nimalo bajno, nije nimalo sjajno, gotovo je katastrofalno, trendovi stagnacije pojedinih visoko dohodovnih kultura će se nastaviti. Moramo napomenuti i da od PDV-a na hranu i poljoprivrede države ubire gotovo 10 milijardi kuna. Dobra je odredba zakona vezana uz doniranje hrane i tu mi u ime kluba HDSSB-a pozdravljamo u svakom slučaju takvu odredbu. No postavlja se pitanje nismo li između svih silnih zakona mogli na našim saborskim klupama vidjeti zakon koji bi smanjio stopu PDV-a na poljoprivredne odnosno prehrambene proizvode i jesmo li smanjili stopu PDV-a na repromaterijal za poljoprivrednu proizvodnju jer smatramo da na taj način jedino možemo poslati konkurentni proizvođači kako bi mogli konkurirati zahtjevnom europskom tržištu. Ovaj zakon bi trebao biti sredstvo za postizanje cilja. On je možda dobro sredstvo za postizanje cilja ali se postavlja pitanje koji su naši ciljevi, što mi to želimo, da li mi imamo strategiju razvoja hrvatske poljoprivrede ili smo preuzeli zajedničku, mjere zajedničke poljoprivredne politike i na taj način praktički digli ruke od hrvatske poljoprivrede. U članku 4. se stidljivo govori o strateškim smjernicama razvoja hrvatske poljoprivrede i evo mi se iskreno nadamo da ćemo u klupama u Saboru što hitnije ugledati strategiju razvoja hrvatske poljoprivrede kako bi mogli utvrditi koje su nam prednosti i koji su nam nedostaci i kako bi mogli što racionalnije ići u poljoprivrednu proizvodnju. Postavlja se pitanje da li je predlagatelj zakona dobro razmotrio sve članke jer ako pogledamo npr. ono što članak 8. on u meni stvara određene dvojbe, on nam govori da Vlada donosi strategije, programe, uredbe i odluke potrebne za provedbu ovog zakona i propisa Europske unije koji se odnose na sadržaj ovog zakona. Ministar poljoprivrede donosi pravilnike, naredbe i naputke za provedbu uredbi iz članka 1. stavak 2. ovoga zakona. Nadalje, članak 12. nam govori da jedinice lokalne i područne samouprave mogu provoditi mjere ruralnog razvoja pod uvjetom da su iste odobrene od strane ministarstva i Europske komisije u skladu sa pravilima za državnu potporu iz članka 66. ovoga zakona. Članak 66. govori mjere državne potpore moraju biti usklađene s programom, propisima iz članka 8. ovog zakona i pravilima Europske unije o državnim potporama. Davatelj državne potpore u smislu ovog zakona jesu središnja tijela državne uprave, jedinice lokalne i područne samouprave te svaka pravna osoba koja dodjeljuje državne potpore. Sredstva za državne potpore iz stavka 1. ovog članka davatelji državne potpore osiguravaju u svom proračunu. Sagledavajući navedene odredbe vezane uz mjere ruralnog razvoja koje provode jedinice lokalne i područne samouprave malo je nejasno s kojim dokumentom one moraju biti u skladu, odnosno da li one moraju prethodno donijeti svoje strategije ili programe. Osim toga, nejasno je koje su to mjere koje ćemo moći provoditi, naravno pazeći da se te mjere već ne financiraju iz Europskog fonda za poljoprivredu i ruralni razvoj. Nadalje, članak 47. govori o plaćanjima u iznimno osjetljivim sektorima, a koji obuhvaćaju godišnja plaćanja za ekstra djevičansko i djevičansko maslinovo ulje po litri, duhan po kilogramu, mliječne krave po grlu i rasplodne krmače po grlu. Možemo se složiti da su ovo iznimno osjetljivi sektori, ali postavlja se pitanje zašto nisu ušli drugi proizvodi. Recimo jabuka koju smo mogli vidjeti prije nekoliko mjeseci da je gotovo postala socijalno voće koje je stalno na akcijskim cijenama jer svjedoci smo da kod naših proizvođača kg jabuke možete dobiti praktički za 1,5 kunu a nelojalna konkurencija uništava daljnji napredak voćarske proizvodnje. U naprijed navedenim zakonskim okvirima se navodi: mogućnost nastavka financiranja proizvodno vezanih plaćanja s jasno definiranim proizvodnim ograničenjima u određenim osjetljivim sektorima sa specifičnim problemima na pojedinim područjima gdje su pojedini oblici poljoprivredne proizvodnje važni zbog gospodarskih ili socijalnih razloga uz mogućnost korištenja 15% nacionalne omotnice. Za navedene proizvode se može izdvojiti 15%, a kasnije se kroz zakon gubi većina proizvoda za koje su predviđena sredstva i usmjeravaju se na navedena 4 proizvoda iz članka 47. što je po nama nedopustivo. U istom tom članku 47. stavak 5. govori kako se plaćanja u iznimno osjetljivom sektoru provode temeljem ugovora o pristupanju za proizvodnu 2015., 2016. godinu. Što će se dogoditi u 2017. i godinama koje slijede iza nje? Ovdje se mora osvrnuti na proizvodnju duhana od koje dobar dio poljoprivrednih proizvođača sa područja moje županije Virovitičko-podravske živi, odnosno u zadnje vrijeme preživljava. Dodatni poticaj za proizvodnju u 2015., 2016. godini prema sadašnjim podacima ostat će na nivou poticaja u prošloj godini, ali od 2017. najavljen je gubitak vezanog poticaja od 3,35 kune po kg. Temeljem kalkulacije osnovnih troškova u proizvodnji duhana po jedinici površine cijenom proizvođači pokrivaju samo 70% troškova, a razliku poticajom ili zaradom sivog tržišta. Tako ispada da država daje poticaj duhanskoj industriji, a ne proizvođačima duhana, dok je iz kalkulacije jasno da nedostatna cijena tjera proizvođače u sivu zonu jer su troškovi proizvodnje u samo 5 godina porasli za nevjerojatnih 52%. Cijene energenata, plina koji se koristi u sušarama su otišli u nebesa. Kada pogledate da država godišnje od duhana kroz poreze i trošarine uprihodi 5 milijardi kuna, a proizvođači jedva preživljavaju, onda ne treba čuditi podatak o sve većoj količini duhana koji se prodaje na crnom tržištu te se procjenjuje kako godišnje državni proračun na tome gubi oko 100 milijuna eura. Nadalje, u prvom čitanju a i ovo je jedan od članaka zakona zbog kojeg smo tražili dva čitanja, je članak 141. koji je po nama bio nedopustiv, a nalagao je da sredstva koja su dodijeljena korisnicima po osnovi mjera poljoprivredne politike ne mogu biti predmet ovrhe dok ne sjednu na žiroračun korisnika. Zamislite, dok sredstva ne sjednu na žiroračun korisnika. Nije ministarstvo došlo do naknadne pameti nego se radi o izbornoj godini te je ovakav prijedlog izmijenjen tako da je od ovrhe izuzet iznos u visini do 50 000 kuna. Sredstva koja su dodijeljena korisnicima ne bi trebala biti uopće predmet ovrha jer su to namjenska sredstva. Prema raznoraznim informacijama postoji, netko barata s ovakvim podacima ili onakvim, ali je poznato da je određen broj OPG-a u Republici Hrvatskoj pod blokadom te bi bio mudar potez i Ministarstva poljoprivrede, ali i Vlade da omogući otpis dugovima blokiranim poljoprivrednicima koji su u blokadi duže od godinu dana. Neka iznos oprosta duga bude ograničen, do 30-35 tisuća kuna. Nadalje, članak 160. kada se govori o inspektoratu. Inspektor obavlja službenu kontrolu bez prethodne najave. Ovaj stavak bi trebalo izuzeti poglavito za proizvodne djelatnosti jer se povređuje pravo vlasništva, sloboda rada i kretanja, narušava se sigurnost inspektora i stranke u postupku. Dakle inspektori djeluju kao represivno tijelo što ni u kom slučaju nije dobro. Smatramo da bi inspektori kao stručne osobe jer je propisano tko može obavljati poslove inspekcije, mogli djelovati i kao savjetodavno tijelo, a ne samo represivno. Samim time daleko će se više povećati povjerenje prema državnim institucijama. Svi znamo kako se veliki dio naših poljoprivrednika kada se bave svojom poljoprivrednom proizvodnjom, ona se odvija pod vedrim nebom. Zamislite samo kako je poljoprivrednik sretan kada ga posjeti inspektor, a on baš taj dan mora izvršiti … voćnjaka, obaviti žetvu kukuruza, sjetvu pšenice jer za sljedeće dane vremenska prognoza nije pogodna za obavljanje tih poslova. Hoće li inspektor imati razumijevanja? Neće jer mu zakon to omogućuje. Stoga ne bi li bilo bolje da dogovori termin inspekcijskog nadzora kako bi proizvođač mogao organizirati posao na svome gospodarstvu. Nadalje, članak 170. Povjerenstvo za žalbe iz stavka 3. ovoga članka imenuje Vlada, a čine ga tri člana i zamjenski član od kojih predsjednik ima završen sveučilišni diplomski studij pravne struke i položen državni stručni ispit, a članovi i zamjenski član završen sveučilišni diplomski studij agronomske, prehrambene, biotehnološke ili nutricionističke struke i položen državni stručni ispit, od kojih dva člana trebaju biti viši poljoprivredni inspektori, odnosno viši fitosanitarni inspektori. U ovom članku prednosti treba dati agronomskoj struci. Ako su od tri člana dva člana inspektori, povjerenstvo je pristrano. Ne vidim čemu onda uopće povjerenstvo. Ovo nas vraća u srednji vijek. Bilo bi pravičnije u povjerenstvo uključiti člana iz redova Agronomske komore ili iz poljoprivrednih udruga. Dakle, ovaj zakon neće sigurno riješiti osnovne probleme hrvatske poljoprivrede, on je pun uredbi, pun je propisa, a da ne spominjemo silne pravilnike koje ministar tek mora propisati i to možemo slobodno reći u višegodišnjem roku. Da li će on to stići obaviti na vrijeme i kakve će to imati posljedice vezano za ovaj zakon. U konačnici mi prije svega uz Strategiju hrvatske poljoprivrede moramo jasno definirati politiku prema hrvatskoj poljoprivredi i hrvatskom selu na način da primarnu poljoprivrednu proizvodnju napokon stavimo u funkciju zadovoljavanja i našeg tržišta, ali i kako bismo bili spremni i za izvoz prema otvorenom europskom tržištu. Smatramo da je nedopustivo da nam u 2013. godini iznos iznosi 1,5 milijardi dolara dok je uvoz veći za ogromnih 1,2 milijarde dolara. Takvi negativni trendovi su se na žalost nastavili i u 2014. godini što pokazuje i podatak da je u razdoblju od prvog do osmog mjeseca 2014. godine izvoz poljoprivrednih prehrambenih proizvoda iz RH iznosio 1,096 milijuna dolara dok je uvoz iznosio, ispričavam se milijardi, dok je uvoz iznosio 2 milijarde dolara. Time je u prvih 8 mjeseci 2014. godine ostvaren deficit vanjsko-trgovinske razmjene poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda u iznosu od 967 milijuna dolara. Prema podacima u prvih 9 mjeseci 2014. godine u odnosu na isto razdoblje 2012. godine uvezli smo 53% više govedine, 51% više svinjetine, 44% peradi, 17% mesnih prerađevina i 44% više sireva. Uvoz govedine rastao je za 16 milijuna dolara, svinjetine za 52 milijuna dolara, mesa peradi za 17 milijuna dolara, mesnih prerađevina za 7 milijuna dolara i sireva za 26 milijuna dolara. Mlijeka i mliječnih proizvoda ukupno je povećan uvoz za čak 64 milijuna dolara, odnosno na 168,8 milijuna dolara što govori o padu proizvodnje unatoč našim potencijalima. Poražavajući je podatak da smo u 2014. godini uvezli čak milijun svinja više nego što smo zaklali, a uvoz i dalje raste. Takva pitanja koja su katastrofalna po hrvatskoj poljoprivredi na žalost ova zakonska rješenja ne rješavaju dok nemamo jasnu viziju u kojem smjeru želimo da hrvatska poljoprivreda ide ovaj zakon neće imati posebnu ulogu. Ali pošto on veže na sebe više desetaka zakona klub HDSSB-a će ga podržati. Ali naglašavam jedva čekamo da u saborskim klupama vidimo i tu našu famoznu strategiju razvoja hrvatske poljoprivrede, razvoja hrvatskog sela i da jasno definiramo ciljeve prema kojima trebamo ići. Zahvaljujem.
Hvala. Prelazimo na replike, Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Češek, nekoliko stvari me zapravo potaklo na repliku. Prije svega kad govorimo o opsežnosti ili neopsežnosti zakona, kada ministar treba ili ne treba nešto propisati. To nije samo slučaj u ovom zakonu i tu imate tu vječitu dilemu da li neke stvari spadaju u zakon ili ne, gdje je granica prenormiranja, odnosno kada postaje jednostavno nepraktično i nepotrebno stavljati različite stvari u zakon. Ja sam tu sklon prihvatiti sud struke. Ono što struka kaže da se treba nalaziti u zakonu i pravna i poljoprivredna to i treba. Što se tiče strateških smjernica podsjetit ću vas na jednu činjenicu da smo u mandatu ove Vlade donijeli nekoliko strateških dokumenata. Hoćete Strategiju razvoja poduzetništva, hoćete Strategiju obrazovanja, znanosti, tehnologije itd. itd. Ja vjerujem da ćemo u dogledno vrijeme imati i Strategiju poljoprivrede na raspravi. Međutim, svaku strategiju pa tako i Strategiju poljoprivrede koja je izuzetno opsežna tema treba osmisliti, treba dogovoriti, treba usuglasiti. Dakle, to je jedan komplicirani proces koji će zasigurno trajati duže i neće biti gotov u godinu dana niti može biti gotov u godinu dana ako želimo imati kvalitetnu strategiju. I na kraju, ono što bih rekao što se provlači kroz cijelu vašu raspravu je nastup naših poljoprivrednika, odnosno proizvoda na tržištu, odnosno njihova konkurentnost, a govorio sam o problemima koji to sprječavaju. To ne propisuje u ovom slučaju zakonodavac već to su nesklonost naših poljoprivreda da se udružuju, potreba komasacije, dok to mi možemo propisati doduše kao zakonodavac i nastup na tržištu. Naši poljoprivrednici moraju postati svjesni da nisu ograničeni samo na hrvatsko tržište već smo na zajedničkom europskom tržištu a naš je posao njima pomoći da njihov proizvod bude što konkurentniji. Hvala.
Hvala. Odgovor kolega Češek.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolega Hajdukoviću, kad ste govorili o konkurentnosti hrvatskih poljoprivrednika i poljoprivrednih proizvođača pa moram reći da država itekako može utjecati da oni postanu konkurentniji kako bi bili konkurentni na zahtjevnom europskom tržištu. Jer može se poljoprivrednik potruditi i napraviti kvalitetan proizvod, znam da može, želi i hoće jer imamo puno primjera pozitivne prakse. No međutim, država itekako može pomoći. Pa upravo sam govorio o smanjenju stope PDV-a. Recimo što me je posebno iziritiralo prije godinu dana smo bili svjedoci da se umjetno gnojivo proizvedeno u našoj Petrokemiji moglo kupiti u Sloveniji za 30% nižoj cijeni nego što je to u Hrvatskoj. Dakle, postoji prostor i za smanjenje cijene. Kad bi vi uzeli gnojivo po 30% povoljnijoj cijeni, pa samim time ispada da bi naš proizvod bio konkurentniji. Nadam se da se slažemo u tome. Poljoprivredna proizvodnja ima određen postotak u našem BDP-u, međutim evo vidimo da zadnji kvartal je BDP počeo rasti, a u poljoprivredi još uvijek pada. Dakle, nisu stvari ni približno toliko dobre kako to se možda prezentira. Hvala.
Hvala. Šimo Đurđević, replika. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Češek, slažem se sa vašom raspravom u velikoj većini. Koncizno ste to iznijeli i dakako i dali prijedloge rješenja određenih problema hrvatske poljoprivrede. Ali bih htio ja dodati i sljedeće da je u samom startu u onoj fazi pregovaranja sa EU neke stvari dobro zamišljene. Znači Hrvatska država, iz Proračuna RH uložila je ako se ne varam negdje blizu 5 milijardi kuna na potpore u poljoprivredi, na povrat kapitalnih ulaganja kada se ticalo opreme i svih sredstava koja služe za obradu zemlje, silosa, farmi muznih krava itd. I događa se to iz razloga toga kako bi taj naš hrvatski seljak poljoprivrednik danas sutra smo govorili kada uđemo, a danas smo tu, u EU bio konkurentan na tom sirovom europskom tržištu poljoprivrednih proizvoda. No međutim, u određenom razdoblju događale su se i greške. Nije bilo kontrole što se tiče tih potpora na kapitalna ulaganja i po meni, već sam jednom o tome govorio u Hrvatskom saboru, da je taj povrat na kapitalna ulaganja trebalo vratiti banci i onda bi anuiteti tog kredita tom poljoprivredniku bili manji. I događa se sljedeće da se repromaterijal poskupljuje za 30%, cijene padaju za 30%, potpore padaju za 30% i kad se to sve zbroji matematički OPG-ovac, hrvatski poljoprivrednik je u gubitku. I na kraju želim reći da je ovaj trebalo što više kontrole i što više pameti uložiti u udruživanje hrvatskih poljoprivrednika.
Hvala. Odgovor, kolega Češek. Izvolite.
Zahvaljujem. Ma je, dakle u sustav potpora ulagalo se u poljoprivredu 5 milijardi kuna ili koliko već. Ja osobno smatram da su ta sredstva možda nepravilno utrošena, ali to je već stvar nekakve diskusije i razgovora. Ono što je važno istaknuti koliko se uložilo duplo se više uprihodilo kroz trošarine, carine i PDV prilikom uvoza. I to je jedan od krucijalnih problema koji su doveli hrvatsku poljoprivredu na koljena. Dakle, da nismo dopustili toliki uvoz prije ulaska RH u EU, toliki uvoz bofl robe, svinjetine stare 15, 20 godina, nekakvih konzervi da ne pričam iz kojeg rata i iz kojih ratova, da se nije to dozvolilo, da su se novci sustavno ulagali u razvoj hrvatske poljoprivrede, a smanjili uvoz zasigurno bi danas krvna slika hrvatske poljoprivrede bila drugačija i kvalitetnija i bolja.
Hvala. Boro Grubišić, replika. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Češek lijepo ste iznijeli stavove HDSSB-a, no ne govorim to zbog toga i što smo iz istog kluba nego što je smrznuto voće i povrće o kojem ste vi govorili, kruška, jabuka, šljiva ima jedna pjesma, dakle budućnost zapravo poljoprivredne proizvodnje. O hladnjačama na području i teritoriju RH da ne govorimo, ali to je neki drugi predmet. Dakle, proizvođači voća u Hrvatskoj, evo i sad sam dobio jedan sms pita jedan iz Đakova voćar molim vas da se zauzmete za mlade voćare iz vašeg i našeg kraja, a vezano uz Zakon o zakupu poljoprivrednog zemljišta jer svi govore o stočarima i ratarima, njima trebaju stotine hektara da bi bili rentabilni, a voćaru treba 4 do 5 hektara zemlje da bi normalno živio i zapošljavao čak dva ili tri čovjeka. Voćari, pored velikih firmi i stočara, ne mogu dobiti zemlju, oni ne mogu dobiti zemlju. Dakle, svaka od grana poljoprivrede ima svoje probleme i gleda to sa svog aspekta. Rekli ste duhan, pa duhan i crno tržište to je oduvijek išlo, počevši od Hercegovine pa do Podravine jel', to znamo kako je išlo. … [[Upadica se ne razumije.]] I ja sam ga nosio, da, svojevremeno kad je ćaća iz Hercegovine naručivao po 20 kg. Dakle, s pošte sam i ja nosio jer neće dijete zaustaviti sa paketom, a roditelja hoće. Ali, htio sam reći o tome kako se prije to i o inspekcijama. Pa vi znate da su postojali tzv. referentni prinosi. Onda dodijele jednome iz jedne stranke nema ga ovdje tisuću hektara, a referentni prinos nikada nije bio bitan. Ali on dobije poticaj i dobije sve, da, da znamo svi mi iz Slavonije znamo o kome se radi jel'. Dakle, nikada njegov referentni prinos nije prikazan jel'.
Hvala, vrijeme. Odgovor, kolega Češek.
Zahvaljujem se. Kolega Grubišić ja nisam nosio duhan, bila su vjerojatno teža vremena, bremenitija. Da, govorili ste o finalizaciji proizvoda. Pa to bi nam svakako trebala biti jedna od smjernica upravo te Strategije razvoja hrvatske poljoprivrede ali svjedoci smo i ljudi koji imaju vrlo gorka iskustva ulagali su u podizanje višegodišnjih nasada, radi se konkretno o jednom proizvođaču koji mi se isto žalio podigao je 10, 15 hektara jabuka. I što mu se dogodilo prošle godine? Prije svega mislio je da će je plasirati za 1,5 kunu, napravio je nekakav ugovor i uskladištio negdje kod Čakovca u nekakvoj hladnjači da bi mu nakon 6 mjeseci taj vlasnik tvrtke javio da njegove jabuke nije prodao i još mu čak naplaćuje skladištenje hladnjaču. I sad ne da on nije dobio više ni 1,5 kunu nego je on za svojih 10 tona jabuka dužan 10 tisuća kuna platiti skladištenje. Kakvi su to problemi. I čak i ako sa Zakonom o poljoprivrednom zemljištu pravično raspodijelimo zemljište opet se postavlja pitanje što raditi sa proizvodima? Upravo zbog toga spominjem tu strategiju koja mora imati smjernice za plasman tih proizvoda. A spominjali ste između ostalog i referentne prinose. Ma razgovaram prije godinu, dvije, s jednim čovjekom u poljoprivrednom kombinatu kod kupnje žitarice i kaže a vidiš onoga znam koliko ima hektara za potporu a nije predao ništa. Kaže on pređi ti baja preko vage po tome ćeš ti dobiti poticaj. Koliko ti predaš robe toliko ćeš ti dobiti poticaja. I to, ljudi o tome razmišljaju.
Hvala. Tomislav Žagar replika. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Češek, evo vrlo kratko, dakle u pretpristupnim pregovorima smo ispregovarali dosta toga i potpisali nešto, to nas danas obvezuje a to govorim u kontekstu, spominjali ste potpore o iznimno osjetljivim sektorima, između ostalog i duhana. Naravno da se traži onda model na koji način se može pomoći poljoprivrednicima. Jer kažem te nas stvari obvezuju i u javnosti se pojavljuju često puta izjave koje nisu odgovorne kako ministarstvo i Vlada ne želi pomoći, a zapravo se u onim okvirima u kojima smo to ispregovarali ne može. A što se tiče inspekcija, vi ste postavili pitanje hoće li inspektor imati razumijevanja, ako gledamo to u kontekstu da su inspektori i poljoprivrednik da su to suprotstavljene strane koje ne rade u istom smjeru, onda to tako možemo postaviti pitanje. Međutim, ovdje je danas spominjao se često puta strojarski prsten, kako ćete vi uostalom bez pravilne inspekcije utvrditi da neko ima strojarski prsten ili on jednostavno radi u podzakupu? Takvi ljudi vam nikad neće napraviti ugovor o podzakupu jer je to protuzakonito, ali će uredno raditi jedan drugome obrađivati zemlju ili zapravo jedan će dobiti na natječaju zemlju, drugi će obrađivati a to je protuzakonito. To može jedino inspekcija i dobro je da je inspekcija objedinjena da takve stvari onda može utvrditi jer ti ljudi moraju imati na kraju krajeva i radne naloge i sve ono što naravno njima otežava onda malo postupak ali to je jedini način da radimo pošteno i čisto. Hvala.
Hvala. Odgovor kolega Češek.
Zahvaljujem. Kolega Žagar, ma možda ste me krivo razumjeli, ja sam htio u biti napomenuti kako bi inspekcija trebala biti ta koja bi trebala biti možda i kao savjetodavno tijelo a upravo iz razloga ne treba tog poljoprivrednog proizvođača gledat kao neprijatelja državnog nego čovjeka koji se bavi poljoprivrednom proizvodnjom, koji uplaćuje nešto u državni proračun. Pa onda smatram da bi ipak inspektorat i mogao imati malo razumijevanja prema tome. Pa znate i sami ako danas morate ne znam poorat 50 hektara, sutra će padati kiša i danas vam dođe inspektor, Bože moj ti njemu moraš šest sati razno raznih papira, pa može inspektor imati razumijevanja i to odgoditi za sutra, taj posao jer o ovome ovisi čovjekova egzistencija. Evo samo sam to htio reći.
Hvala. U ime kluba Hrvatske narodne stranke Liberalnih demokrata Ivica Mandić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvažena zamjenice ministra, cijenjeni kolegice i kolege puno kolega je govorilo kada su točke o poljoprivredi bile u poslijepodnevnim satima, danas smo počeli sa ovim vrlo važnim zakonom u jutarnjim satima i vidim da nas nema ništa više nego i obično. Oni koji su pričali, koji su zagovarali i vodili veliki interes o poljoprivredi njih više nema, znači njih ne zanima što drugi klubovi misle o ovom važnom zakonu. Ono što bih na početku rekao, da je ovo sigurno važan zakon i da je ovaj zakon ne od velike važnosti za poljoprivrednu proizvodnju, ovo je zakon i od velike važnosti za RH. I zato bi sigurno bilo dobro da ovakvi važni zakoni se donašaju s konsenzusom, da su interesi svih da poljoprivreda i poljoprivredni proizvođači bez obzira na njihovu formu da li su veliki, mali ili srednji žive bolje, žive kvalitetnije i da zakonska regulativa bude manje normirana i puno jasnija. Zato bi svakako bilo dobro da prije ovakvog važnog zakona napravimo stvarno stanje. U poljoprivredi RH od malih gospodarstava, velikih, srednjih da vidimo koja je to struktura, starosna, stručna, koje su to proizvodnje koje se pojavljuju i da vidimo koji su to problemi. Ako bi takvu napravili analizu koja je potrebna onda bi došli do podataka koji su puno gori nego ovo što su i najveći pesimisti govorili o ovom zakonu. Mi imao situaciju da imamo negdje preko 80% obiteljskih gospodarstava čiji prihodi u tijeku godine nisu veći od 50 tisuća kuna, oni su zapravo ispod 35 tisuća kuna, znači ispod nekih 5 tisuća eura. Ja vas pitam ovdje sve kolegice i kolege da li su to dovoljni novci da živi jedna obitelj dvočlana, tročlana, četveročlana u bilo kojem kraju RH? Nisu, to su stvarni pokazatelji stanja u poljoprivrednoj proizvodnji. Ako idemo dalje, ako želimo doći, ovo je sve uvod pred ovaj Zakon o poljoprivredi, ako gledamo strukturu proizvodnje najnerazvijenije zemlje imaju u svojoj poljoprivrednoj proizvodnji u strukturi iznad 70% biljne proizvodnje, a to su vam Rumunjska 73%, Grčka 69%, Bugarska 65% i Hrvatska 62%. Pod tim pokazateljima gdje je bilja proizvodnja koja dominira, možete odmah izvući zaključak da je ta poljoprivreda ne razvijena i da je ona ne konkurentna. Ako gledamo podatke one druge koji govore gdje je uzgoj životinja u strukturi poljoprivredne proizvodnje tad vidimo na prvom mjestu Irska 70%, na drugom mjestu Danska 63%, na trećem mjestu je Finska 60%. Znači ovdje samo u dva elementa mi smo došli i u biti smo dijagnosticirali stanje u poljoprivrednoj proizvodnji. Od toga svega kod nas nema ničega. Znači sve ove politike koje smo vodili, od samostalne države, hrvatske uspostave same države Hrvatske dosada nisu dali rezultate jer nismo se vodili o tome da u poljoprivrednoj proizvodnji dođemo do veće dodane vrijednosti, do finalizacije proizvoda. Ono što bih također rekao da ove sve proizvodnje o kojima govorimo nisu strane ni našim stočarima, ni našim obiteljskim gospodarstvima ali očito nešto u sustavu nedostaje, znači od proizvodnje materijala koji je za mesnu industriju do same prerade, u tom dijelu nešto nedostaje. Tu smatram da država sa svojim instrumentima mora biti od pomoći i mora voditi brigu o svojoj stabilnosti. Ako gledamo sada pitanje proizvodnje u povrćarstvu a to je jedna proizvodnja u kojoj je dohodak puno veći nego u nekakvoj osnovnoj biljnoj proizvodnji. Italija recimo proizvodi 5 milijuna tona rajčica, Republika Hrvatska 21 tisuću tona. Poljska proizvodi mrkve 735 tisuća tona, Republika Hrvatska 4 tisuće tona. Nizozemska proizvodi milijun i 300 tisuća tona luka, Republika Hrvatska 17 tisuća tona. Poljska jabuke 3 milijuna tona a Republika Hrvatska 107 tisuća tona. Recimo to su sve podaci koji nam mogu govoriti da u ovim zemljama gdje imamo tako visoke proizvodnje sigurno ti proizvođači tih proizvoda nisu na gubitku, vjerojatno imaju akumulaciju. Ono što je najveći problem u Republici Hrvatskoj, mi smatrao da na malim obiteljskim gospodarstvima sa učestalim proizvodnjama to je pšenica, kukuruz da možemo osigurati život. Nažalost sa ulaskom Hrvatske u Europsku uniju, sa potpisivanjem ugovora o provođenju zajedničke poljoprivredne politike na takvim osnovama mi više ne možemo doživljavati proizvodnju na selu. Nažalost i onaj broj obiteljskih gospodarstava koji imamo u Republici Hrvatskoj prema EUROSTAT-u ima ih 230 tisuća, prema evidencijama 180 a prema onima koji dobivaju poticaje preko agencije za plaćanje ima ih svega negdje oko 90 tisuća. Znači od tih 90 tisuća smatramo da u vremenu koje je pred nama zbog konkurencije, zbog svih ostalih čimbenika koji uvjetuju na opstojanje i na postojanje poljoprivrednih proizvodnji i proizvoda će sigurno utjecati da će to biti broj sve manji. Što se tiče prijedloga ovoga zakona, ja mogu reći da ovaj zakon u visokoj mjeri je usuglašen sa zainteresiranom javnošću, da ovaj zakon je 3 mjeseca u proceduri pregovaranja, dogovaranja, okrugli stolovi od Slavonije, Istre, Dalmacije, odbor mogu također reći da je radio jako dobro, da je imao i, Odbor za poljoprivredu, da je imao i tematsku sjednicu, da su bili svi zainteresirani. I da u biti svi smo htjeli da ovaj Zakon o poljoprivredi bude takav kakav je. I u biti mislim da ovaj zakon je otprilike artikulirao što u ovom trenutku odgovara svima koji su u poljoprivrednoj proizvodnji. Ono što je bitno da zajednička poljoprivredna politika je jedna od rijetkih politika koja se primjenjuje u svim članicama, znači u svih 28 članicama Europske unije. Poljoprivredno zakonodavstvo je normativno najšire područje i najsloženije područje. Mi smo do ovog zakona koji je sada u prijedlogu, konačnom prijedlogu imali preko 10 zakona i sada da ne govorim još o svim mogućim onim poslovnicima što smatram da svakako nije bilo dobro i da je dobro radi jasnoće i samih obiteljskim gospodarstvima i svim onima koji se bave poljoprivrednom proizvodnjom da ovakav zakon koji je normativno u jednom zakonu mislim da je svakako bolje. Prije ulaska Republike Hrvatske u Europsku uniju Hrvatska je bila obavezna svoje zakonodavstvo uskladiti sa europskim zakonodavstvom. Ono što smo mi napravili u pregovorima, poglavljima 11., 12., 13. to je u biti i u određenoj mjeri i limitiralo mogućnosti ovog Zakona o poljoprivredi. Jer bez obzira na nekakve želje zajednička poljoprivredna politika je krovna politika u Europskoj uniji i naše zakonodavstvo mora biti sigurno usklađeno sa tom zajedničkom poljoprivrednom politikom. Sa donošenjem ovog zakona stvaraju se pravni okviri za povlačenjem 800 milijuna eura godišnjem iz dva europska fonda, fondovi iz poljoprivredne politike. Jedan je fond europski poljoprivredni Fond za jamstva i drugi je Fond za ruralni razvoj. Ovdje kada govorimo o sredstvima iz Europske unije najveća količina novca u Europskoj uniji troše se baš za poljoprivredne politike i za mjere u poljoprivredi. Tako da negdje oko 40% europskog proračuna se troši za poljoprivredu s time da je to smanjeno za 4% ali u sumi novaca je ostala suma novaca ista jer je europski proračun nešto veći. Znači to su ogromna sredstva i tu je zainteresiranost od Ministarstva poljoprivrede, inspekcija, agencija za plaćanje, svih mogućih u Republici Hrvatskoj a posebice obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava i onih koji se bave poljoprivrednom proizvodnjom da se povuče što veći broj sredstava. Ovaj zakon obuhvaća široku lapezu djelovanja. Procedura zakona i njegovo donošenje bila je jako dobra. Ono što je također bitno da je u ovom zakonu se dotiče i direktnim plaćanja u poljoprivredi, znači izravna plaćanja. Tu je Republika Hrvatska ispregovarala 50:46 iako su druge europske zemlje pogotovo ove stare članice da su izravna plaćanja i do 90% a u prosjeku u Europskoj uniji 70% izravnih plaćanja se plaća obiteljskim poljoprivrednim gospodarstvima. Ali to je ispregovarano. Da bi ministarstvo ovo ublažilo ono je izvršilo povećanje direktnih plaćanja za 13%, to je za nekih 50 milijuna kuna tako da je ukupna sad plaćanja za izravna plaćanja u poljoprivredi za 2014. godinu 423 milijuna. Ono što smo i u prvom čitanju gotovo svi klubovi naglašavali, da je poljoprivreda sigurno strateška proizvodnja i da je Republici Hrvatskoj od njezinog interesa da ima samodostatnost gotovo svih proizvoda za one za koje nemamo uvjete. Izuzev nekog tropskog voća imamo uvjete za sve, znači Bogom smo dana država po pitanju svojih i klimatskih i uvjeta za agroproizvodnju. Ono sam već rekao da u tranziciji mi nismo iskoristili kao država da pripremimo OPG-e za ulazak u Europsku uniju i najveći broj poljoprivrednih gospodarstava u Republici Hrvatskoj je nekonkurentan, nepoduzetan i ne odgovara uvjetima europskog tržišta. Ako pitate što HNS zagovara, mi podržavamo svu zakonsku regulativu u poljoprivredi koja će vrednovati na OPG-ima poduzetnost, konkurentnost, kvalitetu i to bez obzira da li su to mala, srednja ili velika. U HNS-u smatramo da su mala i srednja gospodarstva budućnost po pitanju zaštite okoliša, naseljenosti i demografije. Po pitanju zaštite okoliša sigurno su mala i srednja gospodarstva ta koja okoliš lakše konzumira i da manje zagađuje. Jer uzmite u jednom ekoprostoru 2000 muznih krava ili uzmete 10 farmi sa po 200 krava. Taj puta ćete vidjet da ova farma sa 2000 muznih grla značajno opterećuje ekoprostor i da to ekoprostor ne može konzumirat u nekakvom vremenu. Znači mi u ovom trenutku sigurno podržavamo mala i srednja gospodarstva, ali tko je morao imati i poduzetnost i kvalitetu i konkurentnost i onaj dio raznovrsnost proizvodnje. Mi na proizvodnjama koje smo imali do sada ne možemo gradit budućnost poljoprivrednog sektora. Ono što je također dobro, da je ovdje u ciljevima politike sigurno dobro locirano što je to, ali to treba primijeniti sa pravim mjerama. I svakako bi se dotakao ovog članka 43. koji govori o mladima. Mi smatramo da su mladi obrazovani ljudi itekako potrebni u poljoprivrednoj proizvodnji i ono što smatram da nije u redu u članku 43. da poljoprivredno gospodarstvo koje unutar 5 godina prije podnošenja ovog zahtjeva za program izravnih mjera. Ako imate agronoma koji je završio fakultet sa 24 godine, od u 29 godini još uvijek je mlad, ali ostvario je 5 godina, on ne može. Sad mi ovdje tjeramo mlada obiteljska gospodarstva da izigravaju zakon, da prepisuje na svoju suprugu ili na nekog od članova obitelji. Mislim da to nije dobro.
Vrijeme kolega Mandić. Zaključite.
Hvala lijepo. Pa dobro, nisam se dotakao…
Bit će, evo imamo tri replike, bit će prilike. Hvala. Prelazimo na replike. Đurđica Sumrak, izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Mandić, lijepo ste počeli sa stvarnim stanjem u poljoprivredi. Da, trebalo bi zaista napraviti realno stvarno stanje, ali realno ga objasniti što se dešavalo, kako i zbog čega i kako smo ispregovarali i kako su to bili najteži pregovori, kako smo dobili od drugih članica Europske unije čestitke za pregovaračke stavove i sve ono što smo ispregovarali za budućnost ulaska u Europsku uniju. A onda ste nabrojili Irsku, Dansku i Finsku, a zaboravili ste reći da su to zemlje koje imaju, njihovi poljoprivrednici nemaju 5,6 hektara prosječno poljoprivrednog zemljišta nego imaju preko 20, 30, 40, 50, 100, 150 i 200 tisuća hektara zemljišta. Evo vidite, to je ono kad mi govorimo Zakon o poljoprivrednom zemljištu. A onda ste malo zaboravili reći i govorili ste o potporama. Nekako se uvijek u negativnom kontekstu o tome govori. Da nije bilo potpora u ovom periodu pretpristupanja i pregovora ne bi se digla poljoprivreda u Hrvatskoj, nikako. OPG-i, to većina nas jako dobro zna, bila su kombinirana. To znači da se radilo u nekom poduzeću, a usput se bavilo i nekom poljoprivredom i tom se poljoprivredom bavilo više-manje za plac ili za svoje osobne potrebe. U tome je jedan dio problema. Što se tiče ulaska u Europsku uniju i pripreme evo nove Vlade, tri godine su prošle, znači mi u klubu…
Vrijeme kolegice Sumrak. Zaključite molim vas.
Evo jednu rečenicu, ja ću završit, hvala. Mi u klubu HDZ-a točno znamo što ćemo naći, pripremili smo se za sve nove zakone i znamo kad se preuzme vlast na koji način se može raditi dalje.
Hvala kolegice, shvatili smo. Shvatili smo. Odgovor, kolega Mandić.
Hvala lijepo. Kolegice, sigurno da je za Republiku Hrvatsku bilo značajno završetak pregovora s Europskom unijom i da su ti pregovori bili dosta složeni, teški, s obzirom na to sve. Ali morate priznat da je bilo grešaka kod pregovora i po pitanju broja muznih krava, broja hektara itd., što smatram da nama kao Hrvatskom saboru, kao nacionalnom predstavničkom tijelu je cilj imati funkcionalnu poljoprivrednu proizvodnju. To što će nama EU dati okvire zajedničke poljoprivredne politike i u biti nama EU daje određene smjernice i određene direktive na koji način se pojavljivati i po pitanju određenih potpora da nema dvostrukih potpora i svega ostalog. Ono što je do sada bilo u poljoprivredi ja neću reći da je to bilo loše, ali to su bile mjere koje su bile socijala. Na žalost pa i nakon toga da je RH izašla iz rata sigurno trebalo biti i socijale. Mi i danas imamo u RH izvrsnih obiteljskih gospodarstava, izvrsne proizvodnje i po litara mlijeka po muznoj kravi, po određenoj raznovrsnosti. Ti su ljudi konkurentni za Europu, ali na žalost od ovog broja koje dobivaju potpore 90000 njih veliki broj nije konkurentan. I ja ne želim da se tim ljudima ne pomogne, ali to su potpuno druge mjere koje ne mogu biti dijelovi mjera za konkurentnu, kvalitetnu i poduzetnu poljoprivrednu proizvodnju. To su potpuno druge mjere. I mi se tu slažemo i na takav način možemo jedino doprinijeti da konstatiramo stvarno stanje i mjere koje možemo. Ti ljudi ne trebaju nestati, ali oni ne mogu sa svojim proizvodnjama zadovoljiti potrebe jedne dohodovne proizvodnje u poljoprivredi.
Hvala kolega Mandić. Boro Grubišić, replika. Izvolite.
Kolega Mandić govorili ste o tzv. common agricultural policy, dakle zajedničkoj poljoprivrednoj politici EU koja vrijedi do 2020. godine. Dakle, od 2014. do 2020. Međutim, mi smo zaboravili da prilagodba hrvatske poljoprivrede i općenito Hrvatske na europske uvjete malo kasni, a i da je ne samo to nego je hrvatska poljoprivreda i situacija u Hrvatskoj i specifična, da nisu uvjeti u EU i u Hrvatskoj. I s obzirom na to, na tu činjenicu mislim da je potrebno biti oprezniji i pažljiviji kod kažem i u primjeni ovih direktiva i svega ostaloga što je odrednica zajedničke poljoprivredne politike EU. Točno je to da agry, dakle odbor commity u EU za poljoprivredu raspolaže sa kako ste sami rekli, raspolagao je sa 40% zajedničkih sredstava EU. Kamo sreće da je to i u Hrvatskoj tako, ali na žalost nije. I s obzirom da je situacija takva kakva je trebamo zaista biti oprezni prema svim sastavnicama poljoprivrede, dakle u RH pa i onda prema kako je, evo ovdje imamo primjer da na primjer prema stočarima imamo drugačiji odnos kada postavljamo ove tablice bodovanja za raspolaganje državnim poljoprivrednim zemljištem. Ali treba biti oprezan kod tih tablica i sa ostalima da ne bismo dobili kako ono kažu, bolje je da umru običaji nego selo. Ali čini mi se da će umrijeti selo, a možda običaji i ostanu, ali to je premalo za Hrvatsku. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor kolega Mandić.
Hvala lijepa uvaženi kolega Grubišić. Pa sigurno u svojoj sam se raspravi i dotaknuo i načina proizvodnje i vrsta proizvodnje. Ono što smatram kao agronom da sigurno u poljoprivrednoj proizvodnji na najnižoj razini, na horizontalnoj razini nedostaje organizacijsko udruživanje, znači jačanje. Tu na žalost naša obiteljska gospodarstva imaju jedna ružna sjećanja iz prošlih vremena i rekli su nećeš me utjerat u zadrugu nemoj to nikako. Ali na žalost konkurentnost i ovakav način organiziranja, zato upotrebljavam riječ organiziranje ne zadrugarstvo sigurno treba biti. Na organiziranom horizontalno udruživanje mora se sigurno vezati vertikalno, a to je vertikalno znači pitanje otkupa, pitanje prerade i pitanje finalizacije proizvoda. To je bitno, ali to mora biti rečeno u strategiji. To nešto se govori u ciljevima gdje se to vidi, ali sigurno bi bilo dobro da imamo i strategiju. Ono da ovdje dijelimo proizvodnje svatko od proizvođača se nalazi u jednoj proizvodnji, ali on onda i snaša odgovornost da li mu je ta proizvodnja akumulativna ili mu ta proizvodnja nije akumulativna. Jer mi volimo reći, ja ću ne znam bavit se jednom proizvodnjom i na kraju kad nemam financijski rezultat to je kriva ili država ili je kriva ne znam otkupljivač. Na žalost to je poduzetništvo u poljoprivredi. Ali na takav način mi ljude moramo odgajati i dobro da se generacije koje dolaze odgajaju na takav način da razmišljaju da su oni u biti sami sebi određuju put i na kakav način će živjeti.
Hvala. Igor Češek, izvolite.
Zahvaljujem. Kolega Mandiću ja cijenim vašu raspravu gdje ste iskazali i zabrinutost za razvoj malih gospodarstava i vaše zalaganje za razvoj tih i malih gospodarstava i mladih. Tu ste se osvrnuli na članak 43. gdje mladi poljoprivrednici dobivaju nešto veći iznos potpora. No, mi moramo bit svjesni da je u RH došlo do jedne demografske katastrofe posebice u Slavoniji i Baranji je po najnovijim podacima omjer umirovljenika i radnika 1:0,96. Dakle, imamo više umirovljenika nego radnika. I tu se postavlja pitanje kako pomoći da mladi ljudi ostanu na selu. Ono što me u zadnjih nekoliko dana provlači mi se nekakva misao kroz glavu, a to je pitanje mladog obrazovanog čovjeka sa završenim Agronomskim fakultetom iz primjerice ne znam evo satnice đakovačke. Gledajući ono vrednovanje bodova gospodarskog plana kako će taj mladi čovjek koji ima volju proizvoditi nekako visoko dohodovnu kulturu, kako će on doći do prvih dva, tri hektara državnog poljoprivrednog zemljišta. Jer zemljište u privatnom vlasništvu koje je na prodaju košta određeni iznos 7, 8000 eura. Ipak je daleko povoljnije poljoprivredno državno zemljište. E sad, nevezano za ovaj zakon ali se postavlja pitanje i dajem poštovana zamjenice i vama na razmišljanje kako upravo tim mladim ljudima, a znam ih nekolicinu koji su izrazili volju da bi došli do tog državnog poljoprivrednog zemljišta i pokrenuli proizvodnju svoju vlastitu i ostali na svojim i djedovinama i u svojim kućama. Evo, smatram da je to isto jedan od gorućih problema koje svakako treba rješavati, u što se iskreno nadam da ćemo u drugom čitanju Zakona o poljoprivrednom zemljištu i vidjeti da se vrednuju i ti ljudi koji praktički nemaju ni grumen zemlje, a željeli bi nešto napraviti i ostati.
Hvala, odgovor kolega Mandić.
Hvala lijepo. Kolega ja nisam rekao da će klub naš podržati ovaj zakon, mislim da je on dobar, da je dobro usuglašen. Ovo što se tiče vaših primjedbi ja se s njima slažem i ako sjećate se moja rasprava po pitanju raspolaganja s državnim poljoprivrednim zemljištem išla je baš u tom smjeru da mora biti cilj RH zadržati mlade na selu. Znači, imati posebne pogodnosti, čak sam ja tamo izašao i sa nekakvim bodovima koje će sigurno u veliki prioritet dovesti mlade. Ono gdje ste postavili u svojoj replici pitanje kako zadržati mlade. Pa na jedan lijep način, jedinice lokalne samouprave, jedan prije svega napraviti uvjete da su ti uvjeti isti kao u gradu. Da u svakom naselju, selu imate dječji vrtić. Ti dječji vrtići mogu se praviti sa mjerama 7.1., 7.2. gdje EU financira sa ne znam do 90%. Znači, ljudima da bi ostali i vezali se za poljoprivrednu proizvodnju, vidjeli smo u gospodarstvima, stvoriti uvjete da on ima život sličan kao u gradu, da ima takav standard, da ima kanalizaciju, da ima vodovod, struja, plin, Internet itd. To su sve mjere koje mogu ići i koje će Europa platiti. Znači, jedinice lokalne samouprave trebaju imati određenu inventivnost i tražiti prave odgovore kako ljude ostaviti u svojoj sredini. Normalno, po pitanju demografije to ne može se riješiti sa jednim zakonom, to se ne može riješiti sa jednom raspravom, mislim da je to rasprava pitanje demografije u RH da bi to svakako trebalo uključiti Hrvatsku akademiju znanosti i umjetnosti. Znači da najbolji eksperti, stručnjaci iz financija, poljoprivrede, socijale i da se u biti snimi stanje koje je na selima jer situacija nije dobra.
Hvala. U ime Kluba zastupnika SDP-a Tomislav Žagar. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena zamjenice ministra, kolegice i kolege. Evo za početak da odmah kažem da će klub SDP-a podržati ovaj zakonski prijedlog. Prije nego što navedem neke najvažnije elemente koje smatram iz ovog zakonskog rješenja moram reći pohvala javnoj raspravi koja je doista trajala, ministar je dva puta produžio, sva je zainteresirana javnost mogla izreći svoje stavove i mišljenja, koja su na kraju neka od njih i prihvaćena u ovom zakonskom rješenju. Već smo rekli da je ovo vrlo opsežan zakon koji objedinjuje 10-ak drugih zakona. On je opsežan ne samo sadržajno već i u odnosu na sektore i regionalne posebitosti RH. Na ovaj način se sa stajališta poljoprivrednih proizvođača dobilo dobro rješenje jer će omogućiti lakše ispunjavanje zakonskih obveza i korištenja zakonskih prava. Da citiram zamjenicu ministra u uvodnom izlaganju kad je rekla da je ovaj zakon zapravo uspostava pravnog okvira za povlačenje oko 800 milijuna eura godišnje iz dva europska fonda. Ono što valja naglasiti u ovom zakonskom rješenju je izuzimanje od ovrhe i prijeboja do 50 tisuća kuna svih OPG-a koji su u teškoćama, dakle to će 80% obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava će biti obuhvaćeni ovom mjerom što je iznimno dobro. Objedinjavanje inspekcija na području poljoprivrede u jednu inspekciju, Poljoprivrednu inspekciju, će omogućiti njen efikasniji rad. Osnovna namjera donošenja ovoga zakona je prilagodba novonastalim promjenama temeljenim na završnoj reformi zajedničke poljoprivredne politike za programsko financijsko razdoblje 2014-2020. godine. Zakon osigurava provedbu uredbi kojima su utvrđene mjere ruralnog razvoja za sve države članice u tom novom programskom razdoblju. Zakonom se utvrđuje Ministarstvo poljoprivrede kao upravljačko tijelo za upravljanje programom ruralnog razvoja, a Agencija za plaćanje u poljoprivredi kao provedbeno tijelo za provedbu mjera. Propisuje se i mogućnost dodatnog nacionalnog financiranja ruralnog razvoja kroz mjere koje nisu obuhvaćene programom iz državnog proračuna i iz proračuna jedinica lokalne i područne samouprave. U klubu SDP-a smatramo važnim donošenje okvira o načinu provedbe reforme izravnih plaćanja koje je Vlada Republike Hrvatske usvojila na sjednici 23. srpnja 2014. godine. Zakon određuje izravnu potporu koja se sastoji od programa izravnih plaćanja i plaćanja u iznimno osjetljivim sektorima. Osim toga zakonom se omogućuje nastavak potpore iznimno osjetljivih sektora koji se ne potiču u EU, npr. mliječne krave, krmače, maslinovo ulje, duhan u smislu dodjele plaćanja isključivo iz državnog proračuna u prijelaznom razdoblju od 3 godine. Nadalje, obuhvaćene su mjere tržišnih intervencija te pravila koja se odnose na stavljanje poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda na tržište i utvrđeno je obavljanje službene kontrole te pravila za organizacije proizvođača, udruženje organizacija proizvođača i sektorske organizacije. Europska komisija nadgleda sve sustave državnih potpora u državama članicama i odlučuje da li je plan državnih potpora sukladan s unutarnjim tržištem. Zakonom se utvrđuje nadležnost ministarstva za sustav državnih potpora te definiraju davatelji i korisnici. Ono što je veoma važno da su postojeće odredbe vezane uz mogućnost prodaje vlastitih poljoprivrednih proizvoda bile dosad nedostatne jer nisu bile dovoljno jasno definirane. Dakle, ovim se zakonom one jasnije propisuju. U klubu SDP-a nadalje smatramo važnim što se u odredbama ovoga zakona po prvi put u RH daje osnova za uspostavu sustava doniranja hrane i hrane za životinje s ciljem sprečavanja i uništavanja velikih količina hrane. Važno je naglasiti kao iznimno dobro rješenje posebno sa stajališta proizvođača preuzimanje postojećih odredbi vezanih uz ekološku i integriranu proizvodnju kako bi se objedinili i ti sustavi kvalitete u jedan zakonodavni okvir. Određuje se savjetodavna služba kao nadzorno tijelo za provođenje stručnog nadzora nad integriranom proizvodnjom i uređuje donošenje tehnoloških uputa koje predstavljaju detaljan opis agrotehničkih postupaka za pojedina područja integrirane proizvodnje. Pristupanjem RH EU ekološki proizvodi moraju biti označeni znakom ekološkog proizvoda EU. Međutim, dozvoljena je uporaba i nacionalnog znaka te se uređuje uporaba nacionalnog znaka ekološkog proizvoda. Nadalje, zakonom se uređuju sustavi kvalitete odnosno registracije i zaštite naziva poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda sa oznakom izvornosti, oznakom zemljopisnog podrijetla i oznakom zajamčenog tradicionalnog specijaliteta. I propisuje se postupak priznavanja prirodnih mineralnih i prirodnih izvorskih voda a to je zadaća nadležnog tijela. Ovakvim zakonskim rješenjem se na jednom mjestu daje pregled javnih službi na području poljoprivrede, njihove obveze, oblici djelovanja, financiranje, način određivanja cijena usluga te donošenje programa rada, te osnivanje strukovnih komora na području poljoprivrede i prehrambene industrije. Ovdje se posebno valjda naglasiti Agronomsku komoru čije će osnivanje čim prije bude se ostvarilo omogućiti poljoprivrednicima bolji servis. Vi znate da savjetodavne agencije ili agencija za savjetovanje može, savjetodavna služba zapravo, može poljoprivrednicima pomoći na taj način da im daju savjete ali iza tih savjeta nigdje pravno ne stoji. Onog trenutka kad budu agronomi svoji potpisom i pečatom jamčili za projekte koje nude poljoprivrednicima, mislim da će situacija biti puno bolja. I na kraju valja spomenuti i preuzimanje odredbi iz postojećeg zakona vezanih uz istraživački rad i objedinjavanje odredbi vezanih uz vođenje različitih baza podataka kao i odredbe zakona o posebnim uvjetima za stavljanje brašna na tržište vezane uz vođenje evidencije o proizvodnji i prometu brašna. I da zaključim, klub SDP-a podržava donošenje ovog zakonskog rješenja. Hvala.
Hvala. Replika Đurđica Sumrak. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega, u svojem izlaganju, zašto sam digla repliku, vi u stvarnosti niste pozitivno argumentirano ništa rekli, ali ste okvirno rekli ono što i mi govorimo ovo je reko bi se skup jednih okvira za nešto za što treba još jako puno pravilnika. Ako ste dobro iščitavali i dobro razumjeli znači da bi se počelo ovo provoditi što piše u ovom zakonu potrebno je donesti jednu veću količini pravilnika koji će odrediti što i kako. Zbog toga je nas u HDZ-u strah i brinemo se da se naprosto pa više čak i nema vremena ova Vlada to rješavati, više stanje u poljoprivredi, jer tri godine evo nažalost nisu se pomaknuli u nekom pozitivnom, korak jedan napravili da kažemo evo ovo je baš dobro i ovo će biti na dobrobit. Ima niz zakona koje treba još donijeti da bi ovaj Zakon o poljoprivredi profunkcionirao i to je istina. Da li su oni u pripremi, kada će oni biti gotovi, ja sam maloprije rekla mi u HDZ-u imamo sve pripremljeno i znamo točno šta, od slatkovodnog ribarstva, Zakona o šumama, imamo i izmjene Zakona o poljoprivrednom zemljišta, izmjene Zakona o poljoprivredi, imamo pripremljeno sve a to vam govorim samo zato da kad se čovjek priprema za vlast onda treba znati u što ide, treba poznavati problematiku poljoprivrede. Ono što sam ja govorila i prije, nisam zločesta i nije jednostavno, to je kompleksno ministarstvo ali trebalo je znati s čim se susrećemo i na koji način ćemo to riješavati.
Hvala kolegice. Odgovor kolega Žagar. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena kolegice Sumrak, dakle ovdje je riječ o zakonu u drugom čitanju, ponovno naglašavam provedena je javna rasprava, prošli smo prvo čitanje, puno stvari je ovdje i uvršteno u konačno rješenje. Kad govorite o tome da spominjete tri godine i to da ste imali, da vi zapravo u HDZ-u imate rješenja, ali što je bilo s onim vremenom prije? Gledajte mi imamo, evo samo navest ću jedan primjer, 19 ribnjaka, govorite o ribarstvu, slatkovodnom ribarstvu 19 ribnjaka od toga samo dva legalno imaju ugovore. Što je sa ostalim? … [[Upadica se ne čuje.]] Dakle, u poljoprivredi postoje ozbiljni problemi, ministarstvo nije ni jednog trenutka bježalo, suočilo se s tim problemima, donose mnoga rješenja, evo Zakon o komasaciji koja nije provođena dvadeset i nešto godina. Dakle, ta rješenja idu u smjeru pomaganja poljoprivrednicima da prevladavaju ove teškoće u koje su došli. Zakon kao zakon je podloga i on naravno da mora imati podzakonske akte i ne može takav zakon definirat sve one sitnice, to i vi priznate jel? Dakle ja sam i govorio u svom obrazloženju u ime kluba o pozitivnim stranama ovoga zakona i vi ih priznate. Dakle, vidimo oko toga nemamo mi zapravo puno prijepora a sada oko toga govoriti tko je kriv, uvijek se možemo vraćati na to što je proteklih godina propušteno napraviti ili što je krivo napravljeno. Ali ministarstvo nije bježalo od tih problema i ovaj zakon pokazuje da se s tim problemima suočavamo jednako kao što je i Zakon o poljoprivrednom zemljištu koji će doći uskoro na raspravu.
Hvala. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravu. Marija Ilić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Sabora, i zamjenice ministra. Naravno da samo svjesni da se ovim zakonskim prijedlogom usklađuje zakonodavstvo RH sa zakonodavstvom EU. No, jesmo li ovim zakonom za koji držim da nije radikalno mijenjan u odnosu na važeći osim onih nomotehničke naravi, obuhvatili baš sve čimbenike poboljšanja poljoprivrednog sektora u Hrvatskoj. Ono što ja smatram je da se trebalo pojačati ili apostrofirati više na potporama za ekološku poljoprivrednu proizvodnju i područja sa težim uvjetima gospodarenja što mislim da ovim prijedlogom zakona nije možda dovoljno učinjeno ili razrađeno. Činjenica je da Hrvatska do sada nije iskoristila svoj ogromni potencijal za razvoj ekološke proizvodnje nažalost ni odredbe ovog prijedloga zakona ne jamče ili ih ja nisam dovoljno uočila i spoznala da će na tom području doći do većih pomaka. Ne treba ponavljati da je razvoj poljoprivredne proizvodnje osobito ekološke od presudne važnosti za revitalizaciju ruralnog područja. Naravno Hrvatska je izvršila određeni iskorak u smislu proizvodnje takve hrane. Međutim, mislim nedovoljno u odnosu na način na koji su to učinile zemlje članice, ostale zemlje članice Europske unije. Prema podacima EUROSTAT-a za prošlu godinu Hrvatska je među članicama EU-a s jednom od najnižih rekla bih ostvarenja vrijednosti poljoprivredne proizvodnje. Proizvodnja zdrave hrane u Hrvatskoj bi trebala po mom shvaćanju a i kluba HSU-a biti imperativ kojeg nam posebno nalaže turizam koji daleko bolje rekla bih prepoznaje kvalitetu naše hrane nego mi sami. Kada shvatimo da je proizvodnja zdrave hrane nezaobilazan čimbenik u suvremenoj turističkoj ponudi i dodamo tome činjenicu koliko Hrvatska očekuje od turizma onda bi se svi zajedno trebali zapitati, zamisliti i učiniti sve da se što prije maknemo sa tog neslavnog zečelja na kojem se nalazimo. Svjetsko tržište godišnje konzumira hrane označene ekološkim certifikatima u vrijednosti od 60 milijardi eura a gotovo polovicu od te količine potroše stanovnici Europske unije a zašto mi to ne prepoznajemo. Prema pokazateljima Slavonija, posebno Slavonija ispunjava sve uvjete za proizvodnju organske hrane pa ne razumijem zašto se upravo u Slavoniju rekla bih manje ulaže. Mislim da Slavoniju treba proglasiti jednom zaštićenom zonom za organsku proizvodnju, poljoprivrednu proizvodnju jer ona već sada ima i ispunjava uvjete propisane i našim zakonom a i zakonom EU-a. I sada malo da budem ovako zločesta pa da kažem da se nadam da će ovaj a i svaki naredni ministar biti naklonjen Slavoniji s obzirom na veće ingerencije evo i u ovom zakonu pa da neće zaobići Slavoniju. Ono što sam još htjela upozoriti ili bolje rečeno pitati, nedostaje u zakonu i nisam primijetila Uredba o reproduktivnom materijalu. Dakle iako se spominje u članku 76. stavak 2. o posebnim dopusnicama koje ministarstvo dodjeljuje za korištenje reproduktivnog materijala koje nije dobiveno ekološkom proizvodnjom, nije jasno znači li to da proizvođači mogu koristiti vlastito sjeme koje je po de defaultu ekološko ili da moraju kupovati sjeme od proizvođača koji se bave specificiranom proizvodnjom eko sjemena. Smatram dakle da bi u ovom članku zakona svakako trebalo stajati da proizvođač ima pravo koristiti vlastiti reprodukcijski materija dobiven eko proizvodnjom. Moram priznati da ne znam postoji li posebno poglavlje o poticajima koje obuhvaća i ekološku proizvodnju. Konačno nejasna je uloga ili nedovoljno definirana da kažem i doseg utjecaja povjerenstva za ekološku proizvodnju što osnivanje ovog tijela može činiti i suvišnim. I nadalje jedan podatak prema izvješću Agencije za plaćanje veliki postotak ima ubilježenih onih koji više se ne bave ekološkom proizvodnjom već 5 ili 10 godina, dakle potpuno neažuran potpis. Pa evo da možda intervenirate u vezi toga jer je važno znati i pokušati ispraviti jer ovako sa krivim podacima nam je dosta nemoguće razaznati neke stvari i sumnjati u kvalitetu istraživanja a i nemoguće je kvalitetniju izraditi vjerojatno i kvalitetniju strategiju i zakone. Hvala lijepa.
Đurđica Sumrak, replika.
Hvala vam lijepa gospođo potpredsjednice. Uvažena kolegice, jako mi je drago, a opet mi je žao što tek na kraju govorimo o ovako važnom segmentu proizvodnje a to je ekološka proizvodnja. Zaista u cijelom dijelu ove rasprave do sada se još nitko nije dotaknuo toga a to je važna proizvodnja u Republici Hrvatskoj, trebala bi biti ne važna nego najvažnija. A i obvezali smo se da ćemo pristupom, do pristupa u Europsku uniju a nakon toga povećati broj hektara ekološke proizvodnje, međutim i poljoprivredni proizvođači u ekološkoj proizvodnji imaju problema sa kupnjom zemljišta. Jednako tako ne mogu, to su obično male parcele, nisu velike kao što je ekološka proizvodnja i ne treba biti na 300, 400 hektara jer je nemoguća takva. Ono što je jako važno i dobro ste primijetili, Europska unija zaista potiče i podržava poticanje malih poljoprivrednih gospodarstava. U to zaista ulazi i vid ekološke proizvodnje, a koja je u stvarnosti i dobro ste rekli i u funkciji zaštite okoliša. Ono što Hrvatska treba iskoristiti, a što je Bogom danom, to je još uvijek nezagađen čisti zrak, čiste vode koje imamo i za sada ih ja se nadam da ćemo ih odsada čuvati i da ćemo ih znati koristiti. Na koji način nezagađena zemlja, zaista nezagađena i evo nekakva ispitivanja govore da do 2030. godine će biti Hrvatska jedna od zemalja koja ima najčišći, znači najzdraviji zrak za život. Pa to sve treba uzeti u obzir i zbog toga ja i govorim isto, treba naprosto vidjeti problem, konkretno početi ga rješavati jer svaki dan za nas je već kašnjenje, a i za te proizvođače isto.
Marija Ilić, odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Pa poštovana zastupnice, drago mi je što se slažete sa mnom. Zapravo trebali bi svi uvidjeti da je budućnost ove naše zemlje sigurno, jedna od naravno budućnost u proizvodnji ekološke poljoprivrede, odnosno proizvodnji ekološke hrane. Ja vjerujem da su i ostali zastupnici istomišljenici, samo naravno da je svatko uzeo onaj dio iz ovog našeg zakona koji mu je dostupan, koji poznaje. S obzirom da ja sam iz Slavonije meni je itekako jasno da je Slavonija, gotovo cijeli region Slavonije je sposoban već u ovom momentu da se bavi ekološkom proizvodnjom hrane i zato sam apelirala i na ministarstvo da se svi naši raspoloživi potencijali od onih ljudskih, stručnih pa i financijskih usmjere u to ne bi li napravili jedan iskorak u rješavanju i ovih naših teških vremena.
Igor Češek, replika.
Zahvaljujem. Evo kolegice Ilić, zahvaljujem se vama što ste i spomenuli ekološku poljoprivredu. Dakle činjenica je da integrirana poljoprivreda kao i ekološka postiže daleko bolje rezultate i takvi proizvodi postižu daleko bolju cijenu na tržištu. Ali ono što je važno napomenut, da oni ljudi koji se bave ekološkom i integriranom poljoprivredom mogu zaposliti daleko veći broj ljudi jer je potrebno više radne snage od klasične, konvencionalne poljoprivredne proizvodnje. I svakako da Slavonija može tu prednjačit u Republici Hrvatskoj jer znate i sami da zemljište koje je bilo pod minama, neobrađeno poljoprivredno zemljište ima prednosti za uzgoj ekoloških proizvoda upravo iz razloga što nije kontaminirano pesticidima i tu su idealni uvjeti za proizvodnju ekoloških proizvoda. A isto tako govorili ste o povezanosti ako se ne varam poljoprivrednih proizvođača sa onima koji će konzumirat taj proizvod i smatram da je na neki način potrebno povezati naše hotelijere sa poljoprivrednim proizvođačima kako bi upravo naši domaći poljoprivrednici plasirali svoje proizvode prema lancima hotela. Imamo primjere stvarno pozitivne prakse, evo u Svetom Martinu bili smo ispred Odbora za turizam gdje oni u svojim toplicama praktički koriste za prehranu svojih gostiju koriste proizvode koji su proizveli njihovi susjedi. Dakle koriste proizvode koji se proizvode na parcelama pokraj toplicama. Ja bih najsretniji bio kad odem u Dalmaciju na ljetovanje u Istru da jedem dalmatinski pršut ili istarski nego talijanski. Dakle treba svakako o tome razmisliti i netko se treba založit, a nadam se da i Strategija razvoja hrvatske poljoprivrede može dat svoj obol i doprinos upravo rješavanju takvih problema.
Marija Ilić, odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Pa poštovani kolega, naravno ja moram reći i to stalno tvrdim da je poljoprivreda i turizam su budućnost Hrvatske i mi to moramo jednom shvatiti. To su grane rekla bih od nacionalnog interesa, dakle one strateške i trebamo se usmjeriti svi ka poljoprivredi i turizmu. Naravno, ne zapostavljajući ni ostalo u našem društvu. No kad sam rekla da Hrvatska ispunjava već sada uvjete onda sam sigurno mislila i na onaj dio što u Slavoniji zemlja nije zapuštena, nije rađena, dakle ona već sad ispunjava one tri godine koje su potrebne da se dekontaminira zemljište. Dakle ispunjava već sada uvjete i samo sredstva treba usmjeriti prema Slavoniji.
Završno u ime predlagateljice zamjenica ministra poljoprivrede gospođa Snježana Španjol.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice Sabora. Poštovane saborske zastupnice i saborski zastupnici. Evo danas, jutros i poslijepodne smo puno puta čuli riječ istina, otvorenost i iskrenost. Mislim da to poljoprivredni proizvođači zaslužuju i da im ne trebamo prodavati bajke i priče i uvjeravati ih da je sve savršeno i sve prekrasno nego zajedničkim snagama analizirati što je najveći problem u pojedinim dijelovima Republike Hrvatske, od naših lijepih otoka, zaleđa, Zadra, Šibenika, Zagore, Like, Gorskog kotara, Istre pa do Slavonije. Dakle što se nama svima u poljoprivredi dogodilo? Dogodilo se to da su za sva poljoprivredna gospodarstva, bila ona mala ili velika ili srednja, propisani jednaki standardi. Dakle nisu tražena izuzeća, nisu traženi blaži kriteriji što smo mogli, a nismo. Koji je bio rezultat toga? Zaduživanje farmi, zaduživanje poljoprivrednih gospodarstava onih koji su htjeli raditi, uzimanje kredita 5,8, 10 pa i više, izgradnja farmi, kupovanja čuli smo traktora sve sa ciljem da ljudi rade i da dalje nastave raditi to s čim su se bavili do tad. Koji je bio rezultat za druge i male koji su dignuli kredite, stvorili su dugove, nisu mogli to otplaćivati jer su se prezadužili, jer su morali raditi ono što velika većina drugih poljoprivrednih gospodarstava u drugim državama članicama iste takve veličine nije morala raditi. Do čeg je dalje došlo? Do prekida u lancu opskrbe hranom, privatizacije poljoprivrednih zadruga, nestanka i blokiranja i rasprodaje otkupljivača u pojedinim dijelovima RH i mala poljoprivredna gospodarstva i usitnjena poljoprivredna gospodarstva su postajala još sitnija, još siromašnija i dovelo iz je do toga da su im troškovi narasli ogromno, da su izgubili ono što su imali u tim zadrugama edukaciju, agronome, ekonomiste, veterinare. Pa onda nije bilo dosta nego smo čak i potpisivali ugovore o koncesiji sa veterinarskim organizacijama gdje smo uvjetovali poljoprivrednim proizvođačima gdje će obavljati veterinarske usluge. Ti ugovori su na snazi, velika većina, potpisani su 2007. godine i vrijede 10 godina, 20 ili su rađene još nekakve. Dakle, cijela atmosfera i sve ono što je napravljeno je dovelo do toga da između velikih prerađivača prehrambeno-prerađivačke industrije i usitnjenih malih poljoprivrednih proizvođača više nema nikoga. Oni nemaju organizaciju i nisu udruženi i nije im omogućeno jer ih se plašilo i strašilo zadrugama ne znam kim da se okrupne, da samih njih 100 izrade preradbeni pogon, da izrade hladnjaču, kupe hladnjaču, da naprave hladnjaču za jabuke i za ne znam što što im treba, što trebaju, nego ih se ostavilo na milost i nemilost hrpetini. Istina zakon je kompliciran, ali 80% teksta je iz uredbi EU, Vijeća, Parlamenta. To je izričaj za koji je dobivena izjava o usklađenosti, to je europski rječnik vezan za zajedničku poljoprivrednu politiku, tog smo svjesni. Ali sada prvi put poljoprivredni proizvođač koji mora vodit evidencija hrpu, iskreno od registra životinja, od uporabe pesticida gdje je bio, od ne znam kojeg sve obrazaca, papira vodi sam. A da ima neku proizvođačku organizaciju, neku zadrugu, netko bi nabavljao repromaterijal za njega, netko bi mu davao savjete, netko bi mu našao kupca, netko bi ga educirao i netko bi to radio za njega. On sad radi sam, sam od 0-24. Troškove ima nevjerojatne i tu smo gdje jesmo. Mi se ne okrupnjavamo, mi se usitnjavamo. Zašto? Zato što velika većina država članica EU provodi komasaciju u kontinuitetu 300 godina. RH evo odite u Nizozemsku, … [[Govornica se ne razumije.]] pitajte Nizozemska, Njemačka, Slovačka, Češka. Oni provode komasaciju. RH ju nije provodila 24 godine. Zakonom o nasljeđivanju smo usitnjavali katastarske čestice i posjede do jednog metra kvadratnog. Pa imate gore u nekim pojedinim dijelovima Hrvatske gdje ljudi idu u svoja polja sa kartom, sa kartom, da zna di mu je koje polje i di mu je koja kultura. Traktor, pa ne znam kakav on traktor mora imati, koliko mora imati dobro isplanirano vezano za troškove, koliko potroši više plavog dizela i koliko su mu veći troškovi nego da ima jednu ili dvije table. Navodnjavanje u takvom sustavu, mi imamo prekrasni nap nav ne znam program iz 2007. godine. Navodnjavanje je nemoguće, jer vi kad dođete na teren u pojedine dijelove Hrvatske, pa ne možete provest. Netko neće, ne znate čije je zemljište, nije riješeno imovinsko-pravno pitanje. Dakle, deklarativno je bilo prekrasno stanje, prekrasno se pričalo, ali stvarno uistinu u poljoprivredi se samo nazadovalo. Samo se nazadovalo. Industrija i preradbeni kapaciteti nisu bili prioritet. Bile su izgradnja farmi, izgradnja ne znam velikih mliječnih farmi. Prerada ne. ULO hladnjače ili ovo to također je samo privremeno. Čuvanje čega? Sirovine. Preradbenih kapaciteta vrlo malo ili dapače bilo je dosta zatvaranja, spajanja i ostalo. Vezano za male preradbene kapacitete, mini mljekare, pa mini klaonice, mini mesnice. Pa evo u Slavoniji vidite tko je opstao? Zato što standardi su jednaki kao sa velikim prerađivačima. Zašto? Jer Hrvatska nije tražila izuzeća i blaže kriterije za njih, nije pokušala objasniti Komisiji iako smo mogli od 2005. godine to tražiti. Nismo. Zašto? Netko zna odgovor na to. Sad nakon 2 godine pregovaranja sa Europskom komisijom ublažavamo kriterije. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Molim? Što? [[Upadica Zgrebec: Vi nastavite svoje izlaganje.]] Dakle, dvije godine pregovaramo sa Komisijom o ublažavanju kriterija vezano za male preradbene pogone, za mini mljekare, za mini klaonice, za mini mesnice i nadamo se da ćemo u tome uspjeti. Vezano za komentare uz doniranje hrane i smanjivanje PDV-a. Da, razmotrit ćemo primili smo amandman. Dakle, vezano za smanjivanje stopa PDV-a vidjet ćemo sa Poreznom upravom. Osnovano je međuresorno povjerenstvo, znači Ministarstvo zdravlja, Ministarstvo socijalne politike. Razlozi zašto smo toliko oprezni jer kod doniranja hrane moramo poštivati EU uredbe vezane za označavanje, vezane za ambalažu, vezane za informiranje potrošača. Dakle, čitavi set pravila i puno je ministarstava uključeno u taj proces i nadam se da ćemo kako je ministar rekao najkasnije do početka ljeta imati pravilnik. Vezano uz pitanje za jedinice lokalne samouprave i državnu potporu dakle po ugovoru o pristupanju jedinice lokalne samouprave obaviještena je komisija o svim vrstama potpora dakle županije, općine i gradovi koje vrste potpore mogu koristiti tri godine od ulaska u EU, a nakon toga će se zajedno sa Ministarstvom poljoprivrede i jedinice lokalne samouprave o svojim potporama zatražiti odobrenje od strane Europske komisije za novo razdoblje nakon što protekne onaj dio vezan za odredbe ugovora o pristupanju. Vezano za specifičnu potporu zašto nije ušla jabuka, opet to je definirano ugovorom o pristupanju i sektori koji su tamo navedeni su u ugovoru o pristupanju kao specifični sektori voće i povrće i jabuka u tome nije. I potpora se dodjeljuje kako je rečeno prijepodne tri godine od ulaska i razlog, tamo su i životinje, razlog zašto se ide u izmjene Zakona o poljoprivrednom zemljištu i dodjela evo netko je rekao zašto ne voćari je upravo taj što za stočare je dakle zadnja godina 2015. što će oni dobiti u 2016. ovih specifičnih potpora i državnih potpora po ugovoru o pristupanju 3 godine. Od iduće godine, dakle oni ne mogu, oni mogu samo dobiti novce za ovu godinu ali ne mogu prijaviti nove potpore jer tih potpora po ugovoru o pristupanju više nema. Znači, 2013., 2014. i 2015, 2015. je zadnja godina. Voćari će još moći se javljati na natječaje i dobivati zemljište, ali ako stočarima ne dodijelimo zemlju koji nemaju dovoljno hektara oni neće moći od iduće godine ostvarivati potporu. Zato je prioritetno stavljeno stočarstvo. Ali smo odredili rok od 30. travnja i nakon tog roka će se moći javljati i ratari i vinogradari i voćari i svi ostali. Do 30. travnja će se davati za stočarstvo. Vezano za duhan, da, imali smo i na Odboru za poljoprivredu imali smo i rasprave sa udrugama "Krupan list" i razgovarali smo puno. Mi imamo čak i odgovor Europske komisije vezan za duhan. Dakle, mi smo tražili da se promijeni ono što je definirano kao državna i posebna potpora u ugovoru o pristupanju na način da se poveća iznos po kilogramu sa 3,35 kako je bilo predlagano međutim komisija je odgovorila pisanim putem da je to neprihvatljivo jer je to nova mjera za njih i oni to ne mogu prihvatiti kao postojeću mjeru koja je u paketu sa svim ostalim sektorima dogovorena kao državna potpora. Vezano za mlade i vezano za male ja bih samo rekla da smo napravili program za mala poljoprivredna gospodarstva koja je u sklopu programa ruralnog razvoja. To je za ona gospodarstva koja mogu ostvariti do 15 tisuća eura potpore i koji ne ulaze u mogućnost ove 4.1., 4.2. jer imaju manju ekonomsku veličinu. Napravili smo program za mlade koji je također u programu ruralnog razvoja kao posebna mjera, ali je i u sklopu mjera 4.1., 4.2. i nekih drugih mjera za mlade 20% veći iznos potpore od ostalih. Dakle, oni ostvaruju 70%, a svi ostali 50%. I u sklopu izravnih plaćanja smo također dakle uveli program za mlade gdje mladi dobivaju dodatni iznos potpore po hektaru. Ni mi nismo baš zadovoljni definicijom mladih poljoprivrednih gospodarstava ali to je kompromisni dogovor, definicija na razini EU pa vezano za godine i ulazak, znači 40 godina i ostalo. Vezano za prijedloge oko poljoprivrednog zemljišta, ne u ovom sada nego u prijedlogu koji je pripremljen, predlaže se da od 100 bodova, što će uskoro doći ponovno na raspravu, predlaže se da od 100 bodova 10 bodova ide mladim poljoprivrednicima u startu. Naravno to je prijedlog koji ćemo u drugom čitanju prezentirati detaljnije. Vezano za edukacije, netko je spominjao, i da svjesni smo da i savjetodavna tijela i ono što bi trebalo biti besplatno poljoprivrednim proizvođačima u sklopu programa ruralnog razvoja je jedna mjera koja se zove prijenos znanja i informiranja. Dakle, za korisnike će biti besplatno, a institucije koje će vršiti taj prijenos znanja i informiranja njima će biti plaćeno tako da korisnici neće imati trošak. Vezano za inspekciju, valjda neću ništa zaboraviti, vezano za inspekciju ja bih samo htjela reći sljedeće. Dakle, u članku 165. navedeno je da inspektor može narediti da se utvrđene nepravilnosti odnosno nedostaci otklone u određenom roku. Dakle, ne dolazi odmah i ne sankcionira. A dalje u članku pardon, u istom članku stavku 2. dakle kada je poljoprivrednom proizvođaču za otklanjanje te nepravilnosti, to smo sad unijeli, potrebno angažiranje nekog vanjskog izvođača, ne znam ako treba ugraditi neki prozor ili promijeniti keramičke pločice karikiram, tada mu taj rok ne može biti kraći od 90 dana. Jer njemu treba vrijeme dok pronađe ljude, dok nabavi repromaterijal. Dakle propisali smo i mogućnost da inspektor bude liberalniji i da ne naplaćuje odmah sankcije i ne ide rigorozno prema poljoprivrednim proizvođačima. Vezano uz ovdje spomenutu ekološku proizvodnju, dakle ja bih samo još htjela spomenuti nešto o čemu nismo danas spomenuli a to su zaštićene oznake izvornosti, svi znate, evo neko je spomenuo na kraju istarski pršut. Dakle, vi svi vrlo dobro znate koliko je proizvoda zaštićeno na razini EU, koliko je na tome rađeno prije. Vezano za jutros spomenut zelenu i plavu liniju povezivanje, dakle od zaštićenih oznaka izvornosti, od zaštićenih oznaka zemljopisnog podrijetla, od zajamčeno tradicionalnih specijaliteta nismo napravili prije ulaska gotovo ništa. Vi me demantirajte ako nisam u pravu. Od domaćih sorti istina je da smo imali zaštićene pasmine domaćih životinja ali na biljkama niko nije radio, ne znam na našim tamo neko je pričao benkovački luk, slavonski isto tamo imao papriku i svašta nešto, svaka regija, varaždinsko zelje, lički krumpir. Dakle, svaka regija ima nešto svoje specifično, ni na tome nažalost nismo radili, ali je od prošle godine uveden poticaj za uzgoj domaćih sorti, govorim o sortama ne o pasminama životinja i od prošle godine se počelo raditi na obnovi banke gena, dakle koja obuhvaća i naše stare sorte vinove loze od ne znam Plavca pa do u Slavoniji, Zagorju, Međimurju, Istri poznatih sorti. Na žalost na tome se nije radilo. I priča o ekološkoj proizvodnji zapravo povlači priče o svemu tome. O brendiranju poljoprivredne proizvodnje i spajanju sa turizmom, o prepoznatljivosti Hrvatske kao zemlje u kojoj se proizvode zaštićeni proizvodi s oznakom izvornosti, zaštićene oznake zemljopisnog podrijetla i naravno tradicionalni specijaliteti ne znam od čobanca u Slavoniji, do ne znam mesa stivlice u Međimurju, ili nekih istarskih fuža u Istri. Zapravo svaka regija ima svoju gurmansku priču. Na tome nismo radili i nažalost sad imamo s tim problema kao i sa ekološkom. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa evo i od rapske torte, koja nije zaštićena kao tradicionalni specijalitet. Proizvođač ima pravo koristiti, dakle što smo još, vezano za ekološku, dakle ekološka integrirana proizvodnja u zakonu je definirana u glavi 10 i od članka 75. do 85. tako da je tamo preneseno ono što je zapravo već bilo u posebnom zakonu. Jer ekološka je proizvodnja imala svoj zakon, sada je u sklopu Zakona o poljoprivredi i poljoprivredni proizvođači mogu u jednom zakonu zapravo sad vidjeti deset. A da ne govorim o pravilnicima i onome što je izlazilo iz ovoga, dakle drugi korak koji mi planiramo je smanjivanje pravilnika, objedinjavanje pravilnika i smanjivanje tog preglomaznog pravnog okvira za poljoprivredne proizvođače. Evo ja se nadam da sam odgovorila na sve. Hvala lijepo.
Ako niste, onda ćete kroz odgovore na repliku. Đurđica Sumrak.
Hvala vam lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Nažalost moram reagirati, nažalost zbog toga jer evo ga gospođo zamjenice u ovom vašem obraćanju ispada da je vama najveći problem u stvarnosti nezaštićeni slavonski čobanac, istarski fuži, jako se zbog svega toga brinete, ali ja vam to ne zamjeram jer to pripisujem upravo tome što ste neupućeni i u sadržaj, i u način pregovora i pregovaranja. Tako ste došli, molim vas, zaista je tako, vidjet ćete da je tako. Da nije tako onda ne biste uopće na ovaj način govorili vezano uz pregovaranje i pregovore i završetak. Jer nikako od početka niste shvatili što je ispregovarano. A druga stvar, govorili ste o ULO hladnjačama kojih nema. Eto vidite, da ste se barem malo interesirali a vjerojatno ste dosad već i saznali da je do 2011.kapacitet ULO hladnjača koji je isfinanciran potporama Ministarstva poljoprivrede i Vlade je 42 tisuće tona bio. Još je po procjeni udruga voćara potrebno je još negdje dopuniti do 100, 120 tisuća tona. Što ste učinili po tom pitanju? Pustite vi čobanac slavonski, zaštiti će se on, nije vam to najvažnija stvar na svijetu. Nego vidite kako ćete sačuvati povrće i voće koje može ići na tržište.
Snježana Španjol odgovor na repliku. Nemojte vi s klupe dobacivati.
Pa da, ja nisam učestvovala u pregovorima osim na početku u screening procesu 2004.-2005. godine, neću o tome zašto dalje nisam, mislim da će svi shvatiti zašto dalje nisam učestvovala u pregovorima. Ali ja ponavljam samo ono što nam je govorila Europska komisija. Dakle, mi već dvije godine, ispričavam se ja sam pažljivo slušala molim vas dakle mi već dvije godine pregovaramo sa komisijom i rečeno nam je da je uredba, ja sam rekla da me demantirate da je Uredba o derogaciji vezano za male preradbene kapacitete bila na snazi 2005. godine. Zašto mi to nismo tražili, blaže kriterije za male preradbene kapacitete, rekla sam, dakle ja nikog nisam optuživala da ja, da netko drugi odgovor na to pitanje zna, ja ne. Ja nisam dakle govorila, ja sam samo iznosila činjenice i ono što je rečeno nama kada smo bili u Briselu i kada smo 2 godine pregovarali o tome. Ja zbilja ne znam da sam ja bilo koga prozvala. Ako se osjećate prozvanim ja se onda ovim putem ispričavam. Hvala lijepo.
Igor Češek, replika.
Kako … [[Govornik se ne razumije.]] Grubišića kasnije, njega ste preskočili očito pa evo molim da uvažite.
Nisam ga preskočila ali vidjela sam da ste samo vi digli a o ne.
Ma nije istina, ja sam prije Češeka.
A onda ćemo i vas kolega zapisati.
Ubacite kolegu Grubišića ali poslije mene da ne propustim.
Vi često mislite da se javljate a ne javite se [[Upadica: Tko spava sad, ja ili vi?]] Pustite kolegu da sada govori.
Poštovana zamjenice, govorili ste o potporama za mlade poljoprivrednike i to je sve razumljivo i da prema Zakonu o poljoprivrednom zemljištu 10 bodova od ukupno 100 će ići na račun mladih poljoprivrednika. Ali ono što sam ja, praktički kroz svoju repliku i vama postavio pitanje što je sa onim mladim ljudima koji nemaju ni komadić zemlje, obrazovani su, agronomske struke u ovom slučaju i žele se baviti poljoprivrednom proizvodnjom, nekakvom na 2, 3 hektara ali proizvodnja koja bi bila visoko dohodovna? To je glavno pitanje. A ja sam spominjao istarski pršut, dalmatinski nisam aludirao na zaštićenost proizvoda nego upravo o tom udruživanju malih proizvođača kako bi mogli konkurirati jeftinijem uvoznom proizvodu i kako bi mogli nastupati i prema hotelskim kućama i ostalim koji se bave ugostiteljstvom u turizmu i upravo prema njima plasirati taj proizvod. Da li postoji neki način zakonskih rješenja kako bi se upravo to poticalo takvo udruživanje? Zahvaljujem.
Odgovor na repliku Snježana Španjol.
Pa evo iako je ovdje spomenut onako slavonski čobanac ja sam pokušala nikog nabrajati od Međimurja preko Istre. Dakle iza tog čobanca, fuža i ostalog se skriju udružena poljoprivrednih proizvođača koja štite, to smo naučili tijekom ove tri godine vezano za podnošenje Zahtjeva za zaštićene oznake izvornosti. Dakle onda oni primjenjuju istu recepturu, proizvode na isti način, proizvode zajedno taj proizvod. Iza tih riječi se kriju udruživanja poljoprivrednih proizvođača. Ono što bi mi ovdje htjeli, što bih ja htjela istaknuti je, obiteljska poljoprivredna gospodarstva jesu temelj ali bez udruživanja, bez smanjivanja dakle na taj način njihovih troškova i angažmana mladih educiranih ljudi, agronoma, veterinara koji im mogu pomoći uvođenju novih tehnologija, oni to sami, mogu biti deklarativno, ali oni to sami ne mogu. Vezano za mlade ljude koji nemaju ovo što ste rekli, to ćemo evo razmotriti pa ćemo vidjeti kod Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Hvala.
Branka Juričev-Martinčev replika.
Hvala lijepo. Pa poštovana zamjenice kada već niste iznosili istine kada su u pitanju kada su počeli pregovori i slično što bi bilo puno bolje i kvalitetnije, evo kolegice kažu da očito ne znate da ste se bacili malo na turizam. Drago mi je da je ovaj Konačni prijedlog Zakona o poljoprivredi uvažio sve primjedbe Odbora za turizam i uvrstio ga unutra. Kada već izražavate svoje veliko žaljenje zašto nam kulenice ne znam ili dolje kod nas u Dalmaciji naša fritula, kroštula, vodički kulen, kulenica i slično nisu zaštićeni, nemaju oznaku tradicijskog obrta onda izdvojite sredstva, nemojte da ti mali obrtnici moraju plaćati za svaku tu namirnicu nekih 4 tisuće kuna da bi se nazvali tradicijski obrti. Kada se plati onda se dobije naziv, ako se ne plati ne može se dobiti. Je li našoj zemlji stalo da imamo šta više tradicijskih obrta koji stvarno zaslužuju taj naziv ili samo ćemo ih dodijeliti onima koji imaju sredstava i koji će to platiti.
Snježana Španjol odgovor na repliku.
Dakle tradicijski obrti nisu u nadležnosti Ministarstva poljoprivrede, radi se o obrtnicama iz sustava, sustavu koji je uspostavljen od Hrvatske obrtničke komore i sustav koji je trajao u Republici Hrvatskoj vrlo dugo. Vezano za ono što ste rekli, da u programu ruralnog razvoja biti će mjera potpori shemama kvalitete gdje će poljoprivredni proizvođači za pojedine regije moći se kandidirati kao udruga i angažirati zaštitu i tradicijskog specijaliteta i oznake izvornosti. Vezano za prvu konstataciju, da nažalost ja ne znam detalje oko pregovora jer u njima sam, rekla sam 2004. i 2005. kada je bio screening i kada se o tome radilo, nakon toga više nisam. … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] Screening [[Upadica Zgrebec: Kolegice Dalić.]] i pregovori su dvije različite riječi. Screening je dubinska analiza a pregovori su nešto drugo. Hvala vam lijepo.
Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Dobro da ste mi dopustili da pohvalim temperament u raspravi i u obrani ovoga zakonskog prijedloga gospođe zamjenice ministra, jako mi se dopada vaš stil, takav sam i sam pa zato valjda. Kada ste govorili o screeningu, dubinskoj analizi i ja volim dubinsku analizu a i o pregovorima onda nismo spomenuli, onda nismo spomenuli to da naše seljake po Slavoniji globe zbog kotlova za rakiju i ograničenja od 50 litara rakije 16 gradi, dakle 16 gradi koje mogu imati u godišnjoj proizvodnji. Vinarima se dopustilo za osobne potrebe tisuću litara vina, to je sasvim dovoljno čini mi se. Ali zaista, ovo ograničenje i onaj koji je pregovarao u ime Republike Hrvatske sa Europskom unijom napravio je katastrofalnu i groznu pogrešku u svezi raspolaganja sa 50 litara 16 gradi rakije. To za krizmu i za pričest imate i ne znam ni ja šta, a za drugo ništa nema. Nadalje, dakle kada govorite o čobancu onda morate znat da i u mađarskom dijelu Baranje, Pečuhu i ostalom također postoji čobanac. Ne znam da li se zove pastirac ili čobanac, nije ni bitno, ali nije isključivo to hrvatsko jelo i hrvatski specijalitet, da se ne zavaravamo baš previše. Kao što i kranjske kobasice su kranjske, a nisu isključivo hrvatske. O starim sortama jabuka koje postoje, za koje ne treba uopće mogu se ekološki proizvoditi, postoje tek entuzijasti koji ih uzgajaju i koji prodaju taj materijal sadni u Hrvatskoj. Dajte da u Zakonu o poljoprivredi i savjetodavna služba potiče uzgoj takvih sorti koje su autohtone domaće, iako neke i nisu. Npr. crne kruške je donio Napoleon 1812. godine u Hrvatsku, danas ih nema u Francuskoj ali ih ima u Hrvatskoj još uvijek. I na kraju, kada govorimo o voćarima ja opet apeliram da ste vi predvidjeli u onom Zakonu o raspolaganju državnim poljoprivrednim zemljištem za stočare, dakle za stočare državno poljoprivredno zemljište…
Kolega Boro, bacite pogled na…
Ali za voćare ništa niste napravili pa vas molim ako može ikako ubuduće, evo sad će biti uskoro ovaj zakon drugi, da se ipak ti mali voćari pomognu.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, Snježana Španjol.
Evo dakle rekli smo vezano za voćare dakle ponovit ću. Izmjenama Zakona o poljoprivrednom zemljištu nama je prioritet riješiti pitanje stočara koji su po ugovoru o pristupanju imaju državnu potporu samo tri godine, dakle to je '13., '14. i '15. Ovo je godina u kojoj oni podnose zadnji put zahtjev i iz tog razloga im želimo znači osigurati da preko poljoprivrednog zemljišta u idućoj godini se mogu prijavit i dobit poticaje i dodatno dijelimo prava na plaćanje u 2015. Nakon 30. travnja ići će natječaj za sve ostale kad se riješi to pitanje voćari, ratari, ekološka proizvodnja, vinogradari, maslinari i svi ostali. Hvala.
I zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo najvjerojatnije sutra. Hvala gospođi Španjol. Dođite nam brzo sa Zakonom o poljoprivrednom zemljištu pa ćemo ponovit ovu raspravu. … [[Upadica se ne razumije.]] Konačni prijedlog Zakona o poljoprivredi, drugo čitanje, P.Z.E. br. 774. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli zastupnica Nansi Tireli, Klub zastupnika DC-a Novog vala i Hrvatske stranke reformista i zastupnik Branko Hrg. Molim ministra poljoprivrede Tihomira Jakovinu da se izjasni o amandmanima. Najprije amandman zastupnice Nansi Tireli na članak 174.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice. Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. Amandman Kluba zastupnika DC-a Novog vala i Narodne stranke reformista.
Vlada prihvaća amandman.
Također postaje sastavni dio zakona. I zastupnika Branka Hrga, amandman 1. na članak 2. stavak 2.
Vlada ne prihvaća amandman. Obiteljska poljoprivredna gospodarstva su u članku 2. zakona istaknuta na prvom mjestu organizacijskog oblika poljoprivrednika. Uz to u članku 2. zakona dana je definicija OPG-a. S obzirom na intenciju ovoga zakona gdje smo više zakona objedinjavali u jedan smatramo da donošenje novog zakona nije potrebno.
Kolega Branko Hrg, izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani ministre pa nisam ja ni očekivao da će biti prihvaćeno ali obzirom da se često puta i za puno manje društvene skupine donose posebni zakoni, a da je obiteljsko poljoprivredno gospodarstvo eto kao što ste rekli hvala Bogu i u zakonu navedeno kao temelj razvoja poljoprivrede ali i očuvanja života u seoskim sredinama i da je teško definirati baš OPG u jednoj rečenici to je bio glavni povod, intencija da predložim da se ipak za obiteljska poljoprivredna gospodarstva donese posebni zakon. Tražim glasovanje.
Glasajmo o amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Nije dobio potrebnu većinu, 26 za i 1 suzdržan, 73 protiv. Amandman 2. na članak 3.
Vlada ne prihvaća predloženi amandman. Neki od predloženih ciljeva su zapravo mjere kojima se dolazi do cilja. Na primjer udruživanje proizvođača u zadruge, klastere i proizvođačke organizacije je jedna od mjera kojima se ostvaruje cilj konkurentnije poljoprivredne proizvodnje. Dodatno, evo Uredbom EU br. 1307/2013 propisan je pojam poljoprivrednika kao korisnika izravnih plaćanja. Ovim zakonom propisani su svi organizacijski oblici koji obuhvaćaju pojam poljoprivrednika pri čemu su na prvom mjestu navedena obiteljska poljoprivredna gospodarstva. Stav predlagatelja o OPG-ima vidljiv je i po uvođenju novih mjera za male OPG-e kao model izravnih plaćanja i u programu ruralnog razvoja što dosada nije bio slučaj.
Kolega Branko Hrg.
Hvala lijepa. Da, tamo je u tri stavke u zakonu su navedeni ciljevi. Smatrao sam da bi ciljeve u poljoprivredi trebalo ipak malo detaljnije navesti, posebno u onom dijelu vezanom i za očuvanje života na selu i ruralnim prostorima, ne općenito nego konkretnije. I to je bio glavni razlog. Jest da je tamo u te tri stavke koje su stavljene u ciljeve općenito to onako ugrubo postavljeno ali ovdje je to puno detaljnije. Nisam siguran da je udruživanje samo mjera, obzirom na situaciju u hrvatskoj poljoprivredi, mislim da bi udruživanje trebalo ipak biti i cilj, a da bi onda došli do konačno nekih boljih rezultata. Ovako kada to nije nigdje baš tako isključivo navedeno ne vjerujem da će baš biti nekih velikih efekata. U krajnjem slučaju i sve ovo što govorimo u ovom Zakonu o poljoprivredi i u samom obrazloženju stoji da nema novih mjera, nema novih politika, da u principu sve ostaje kao što je i bilo. Radi se znači o objedinjavanju postojećeg zakonodavstva, tako barem piše u obrazloženju. A ono što mene posebno malo onako pecka je ustvari da se u zadnje vrijeme jako puno govorilo, pogotovo između dva čitanja, da je ovaj zakon, zakon koji će omogućiti doniranje hrane. Pa ja mislim da se donirala hrana i dosada, ali zakon nije regulirao i riješio pitanje micanja PDV-a sa donirane hrane. To je, po meni, nešto drugo. Tako da evo, mislim da je ovo detaljnije razrađeno i tražim glasanje.
Molim glasajmo o amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Nije dobio potrebnu većinu, 27 za i 74 protiv. Amandman 3. na članak 10. stavci 4. i 7.
Amandman se ne prihvaća. Prije svega program ruralnog razvoja mora biti u skladu sa prioritetima EU, a iza toga nacionalni prioriteti moraju biti prilagođeni EU prioritetima, što je u stavku 4. propisano. Vezano za financiranje mjera ruralnog člankom 11. propisano je dodatno nacionalno financiranje pojedinih mjera ruralnoga razvoja, a člankom 12. financiranje od strane jedinica lokalne i regionalne samouprave.
Kolega Branko Hrg.
Pa poštovani ministre ja ne vidim da sam nešto pogriješio u prijedlogu amandmana jer sam stavio da se uzmu u obzir prioriteti RH u okviru prioriteta EU za ruralni razvoj. Ne vidim u čemu je tu greška i što je to sad nešto što se nije moglo prihvatit. A što se pak tiče financiranja mjera ruralnog razvoja od strane lokalne samouprave u zakonu se to spominje, ali ovdje se ne spominje, ovdje je samo jedan dodatak za koji ja mislim da vam je možda greškom u čak pisanju zakona ispalo. I zato sam i predložio da se to stavi da se može znači sutra normalno financirati iz proračuna lokalne samouprave, da sutra ne ispadne da je negdje zakonom propisano kako može se a ustvari drugim člankom nije definirano da se to može napraviti. Zato sam ovo predlagao i ne vidim stvarno koja je to greška, gdje je to prioritet RH u suprotnosti sa prioritetima EU u ruralnom razvoju. I tražim glasovanje.
Glasajmo o amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Nije dobio potrebnu većinu. 27 za, 74 protiv. Amandman broj 4 na članak 24. Stavak 5.
Amandman se ne prihvaća. Agencija za plaćanje u poljoprivredi, ribarstvu i ruralnom razvoju izdala je odluke u 2012., 2013. i 2014. godini, ukupni broj izdanih odluka je 286 tisuća, na šta je zaprimljeno 2 tisuće prigovora. Napominjem da do 2011. nikada nisu izdane ni jedna odluka. Stoga možemo zaključiti da su korisnici upoznati s procedurom te da je sustav prigovaranja manji trošak za korisnike od upravnog spora, osim toga da je za tu proceduru Agencija za plaćanje i akreditirana te bi svaka izmjena procedure potencijalno mogla zaustaviti isplate ili natječaj u postupku.
Kolega Branko Hrg.
Pa baš zato što Agencija za plaćanje u poljoprivredi je jedno od najgorih tijela državne uprave i radi vrlo nespretno, neorganizirano posao i seljaci vrlo često na bilo koji način ne dolaze do podataka do kojih bi trebali doći. No, ovaj način ako se stavi kao upravni akt onda će svakome od njih to biti dostupno i moći će biti upoznat sa time što treba dobiti i na što ima pravo odnosno da se može žaliti. Može se u krajnjem slučaju donijeti odluka da seljaci ne trebaju plaćati biljege i pristojbe na ovaj postupak žalbe, ali u svakom slučaju isključivo iz razloga lošeg rada Agencije za plaćanje u poljoprivredi sam predlagao ovaj amandman. I razgovarajući sa ljudima iz OPG-a oni isto smatraju da bi to bio puno manji trošak nego ovog što se sada događa gdje ljudi praktički ni ne znaju da su dobili odluke rješenjem putem AGRO NET-a, nisu s njima upoznati, ne vide ih i na kraju ostanu kratkih rukava kao što su vjerojatno neupućeni ostali bez mogućnosti prigovora odnosno nisu se stigli žaliti na odluke iz 2012. godine za što ću tražiti da mi se dostave posebno podaci koliko je bilo smanjenja i koliko su ljudi izgubili u 2012. Godini zbog toga što nisu imali prilike se žaliti. Tražim glasanje.
Glasujmo o amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Nije dobio potrebnu većinu, 24 za, jedan suzdržan i 75 protiv. Amandman 5 na članak 28. stavak 2.
Vlada ne prihvaća amandman. Definicija aktivnog poljoprivrednika je preuzeta iz uredbe. U javnoj raspravi za model izravnih plaćanja nije dostavljen prijedlog vezan za definiciju, promjenu definicije aktivnog poljoprivrednika. Naglašavam da je zaplijenjeno preko 35 prijedloga od strane različitih udruženja, proizvođača, komora i samih korisnika. Ministarstvo poljoprivrede uložilo je velike napore u projekte, pojedine projekte tipa školskog zadrugarstva ili školskih vrtova sa namjerom edukcije učenika te nas zapravo čudi da ovakvim prijedlogom se žele škole izuzeti iz definiranja aktivnog poljoprivrednika, ista je stvar, smatramo da je i za neke druge institucije primjer visokoobrazovane institucije, fakulteta, instituta ili zatvore koji imaju organiziranu poljoprivrednu proizvodnju u sklopu svojih mjera. Amandman se odbacuje.
Kolega Branko Hrg.
Da, moglo bi se to i tako tumačiti kako vi ministre to tumačite, ali u svakom slučaju škola kao škola ako ima učeničku zadrugu sigurno nije aktivni poljoprivrednik. To je ipak nešto sporedno, nešto se sporedno tamo događa. Zatvor kako zatvor pa nije valjda poljoprivredna zadruga zatvor, ako već se bavi nečim, nekim poslom u poljoprivredi to ne znači da je aktivni poljoprivrednik nego ima takvu djelatnost. A najbitnija stvar ovdje su dakle razno razni trgovački lanci, trgovački lanci koji isto mogu imati sporednu djelatnost. Znači intencija je bila da se točno definira i odvoji ono što nije aktivna poljoprivreda od onoga što se sporedno radio kao poljoprivreda da ne bi jedni drugima konkurirali. Tražim glasanje.
Glasajmo o amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Nije dobio potrebnu većinu, 25 za, jedan suzdržan i 71 protiv. Nemamo više. Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Dajem na glasanje konačni prijedlog zakona. Molim glasajmo. Utvrđujem da je zakon donesen većinom glasova 79 za, 23 suzdržana. Danas ćemo još raditi ova četiri prijedloga zakona koja predlaže kolegica Dalić. Na prijedlog predlagateljice i suglasnost klubova obavit ćemo objedinjenu raspravu. Dakle - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika, prvo čitanje, P.Z. br. 713; - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnim službenicima, prvo čitanje, P.Z. br. 714; - Prijedlog zakona o sustavu plaća u državnoj službi i jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave, prvo čitanje, P.Z. br. 715; - Prijedlog zakona o sustavu plaća u javnim službama, prvo čitanje, P.Z. br. 716; Predlagateljica zakona je zastupnica Martina Dalić. Prijedloge akata ste primili. Vlada Republike Hrvatske je dostavila mišljenja. Kod donošenja ovih zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu je proveo Odbor za zakonodavstvo. Njegova izvješća ste primili na sjednici. Za zakone pod točkama 7., 8. i 9. uz Odbor za zakonodavstvo raspravu je proveo i Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Molim kolegicu Dalić da uvodno obrazloži prijedloge zakona. Martina Dalić, izvolite.
Hvala lijepo. Poštovane kolegice i kolege. Ova četiri zakona ustvari treba promatrati kao jedan paket kroz koji se materijalizira i opisuje koncept jednog od važnih aspekata reforme državne i javne uprave, a to je aspekt koji se tiče upravljanja institucija i da se tako izrazim upravljanje kadrovima. Hrvatska ima u europskim razmjerima skupu javnu upravu što znači da mjereno na plaće i troškove zaposlenika koji plaće primaju iz proračuna za te se potrebe troši nekih 12,5% BDP-a, gotovo među najviše u Europi. Sa druge strane, vrijednost za novac koji dobivaju hrvatski građani i poduzetnici nažalost nije zadovoljavajuće i mi ovdje vrlo često govorimo o državnoj administraciji, o javnoj upravi kao bitnim preprekama poslovanja i nažalost to proizlazi iz službenih anketa i stavova i mišljenja poduzetnika. Isto tako i građani ne dobivaju za svoj novac vrijednost usluge koju bi u okviru ovako visokih troškova objektivno trebali dobivati i to je jedno stanje koje zasigurno ne bi trebalo dalje dopuštati i ne bi trebalo dalje tolerirati i stoga se pitanje reforme državne i javne uprave nameće kao nužnost. A upravo isticanje reforme i potrebe za reformama postalo je na neki način opće mjesto hrvatske politike. O reformama govore gotovo svi. Premijer Milanović evo nedavno neki dan govori i najavljuje o reformama, doduše bez razbijanja i rasturanja. doduše bez razbijanja i rasturanja. Gospodin Karamarko predsjednik HDZ-a iznenada poručuje da drugoga puta nema. Europska komisija nam šalje sve oštrije i oštrije požurnice. O reformama govori i Predsjednica Republike a gotovo vrlo redovito i s visokom frekvencijom tu se upravo navodi reforma državne i javne uprave. Međutim, u cijeloj ovoj priči ostaje u stvari nejasno što tko od ovih govornika kada spominje reforme ili spominje ovu specifičnu reformu u stvari misli. Što misli na koje poteze misli, na koje instrumente misli i kako u stvari bi namjeravao provesti ono za što se retorički zalaže. Tako je reforma državne i javne uprave postala na neki način neka vrsta hrvatskog političkog jetija. Ovi prijedlozi koji se u stvari nalaze danas prema vama imaju za cilj pokazati da reforma nije jeti i da reforma državne i javne uprave koliko god kompleksna bila i koliko god aspekata imala, a ima ih barem tri: organizacijski, tehnološki i ovaj kadrovski ima svoj sadržaj. I sadržaj tog kadrovsko-upravljačkoga dijela reforme pokušala sam uobličiti kroz ova četiri zakonska prijedloga. Smisao je ovih zakonskih prijedloga i motiv ne biti uperen protiv uprave ili zaposlenika uprave ili onih koji primaju plaću iz državnog proračuna, nego upravo suprotno ponuditi model za izgradnju mehanizama kojima će se jačati kompetencije, stručnost i u biti položaj i uloga javne uprave i njezina sposobnost obavljanja njezinog temeljnog posla, a to je jeftina, efikasna usluga i poduzetnicima i građanima. Prema tome, iako se ovaj prijedlog bavi upravo njegov krajnji cilj i njegov temeljni motiv jest gospodarski, jest u stvari pokazati koji su to mehanizmi i koji su to instrumenti i što to u stvari treba raditi kada govorimo o potrebi poboljšanja uvjeta poslovanja, smanjivanja prepreka poslovanju, poticanja poduzetničkog okruženja između ostalog i ovo. Ovim se prijedlozima naravno na općenitoj razini želi pokazati da reforme nisu rezovi što se u nas vrlo često izjednačava i time u stvari osnažuje strah od reformi, a te se dvije stvari ne mogu i ne smiju izjednačavati zbog toga što rezovi koliko god duboki bili ili oštri bili u stvari ne odgovaraju na pitanje onoga što nas ovdje muči, kako raditi bolje, kako raditi efikasnije, kako pružiti jeftiniju i bolju uslugu poduzetnicima i građanima koji će onda dati i bolje poslovne uvjete, a omogućiti i snižavanje poreza. Naravno i ovaj ovdje prijedlog kada bi se dosljedno u praksi proveo nije beskonfliktan proces. Mijenjanje strukturnih osobina ekonomije nije beskonfliktan proces, može izazvati i nezadovoljstva i konflikte a u ovom konkretnom slučaju nusproizvod mogu biti i otpuštanja. Međutim, otpuštanja nisu krajnji cilj ove reforme. Krajnji cilj ove reforme jest valorizirati rad i rezultate rada, a ako do otpuštanja i dođe onda ona donosi kriterije i mehanizme kroz koje državnu i javnu službu napuštaju oni koji, čiji rezultati rada u stvari ne odgovaraju potrebnim standardima. Jasno je da će i da bi ostvarivanje punih rezultata ove reforme zahtijevalo vrijeme, međutim jer reforma je proces, proces kojem se mora biti uporan, dosljedan i popravljati ono što po putu popraviti treba, ali zadržavati jasan cilj i jasnu viziju gdje se reformom treba doći. Međutim, ne slažem se da se vrijeme potrebno za realizaciju punih efekata reformi mjeri desetljećima. Učinci reformi mogu se usporediti s grudom snijega. Ispočetka ide teško, sporo, a nakon toga sve brže, učinci su sve veći. A zato što prije i počnemo provoditi reforme to ćemo njihove rezultate osjetiti brže i efektivno umanjiti eventualne veličine rezova kojih se svi s pravom tako i boje. Ovdje izneseni prijedlozi bave se aspektom reformi državne i javne uprave koji se tiče upravljanja ljudskim potencijalima, koji se tiče motiviranja zaposlenih u državnoj i javnoj službi, koji se tiče implementiranja načela da položaj svakog pojedinca u državnoj i javnoj službi treba i može ovisiti jedino o rezultatima njegovoga rada. Svi drugi mogući utjecaji koje danas službenici osjećaju u stvari rezultiraju narušavanjem koherentnosti i kompetentnosti te uprave i u stvari situacijom koju imamo danas, a situacija koju imamo danas ja mislim da će se složiti svi oni koji u ovoj dvorani imaju iskustva u izvršnoj vlasti jest da se Hrvatska u velikoj mjeri nalazi i u krizi upravljanja institucijama. Mehanizmi upravljanja, mehanizmi motiviranja, mehanizmi kažnjavanja u nas su gotovo nepostojeći i zbog toga u stvari imamo i značajnih problema da se zakoni koji se donose u ovome Domu i provode. Jer možemo mi ovdje donositi i najsjajnije zakone u najboljoj namjeri ako se ne provode na kvalitetan i dosljedan način, ako nema dovoljne profesionalnosti državne i javne uprave tada imamo mnoštvo problema a gotovo svakodnevno upravo takvim problemima i svjedočimo. Prva dva od ovog paketa prijedloga, prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnim dužnosnicima i s njim povezan Zakon o državnim službenicima ustvari imaju za cilj postaviti temelje za izgradnju profesionalnog i stabilnog upravljačkog i menadžerskog kadra u državnoj službi. Što znači da ova dva zakona u suštini donose prijedlog da se smanji broj politički imenovanih dužnosnika sa sadašnje 3 ili u nekim elementima gotovo i 4 razine na 2, a da se izbor rukovodećih kadrova najviše službeničke razine obavlja na mandat od 5 godina u procesu javnog natječaja čiji se rezultati onda moraju javno objaviti za 10 najbolje plasiranih kandidata. Na primjer, to konkretno znači pretvaranje u službenička mjesta najviše razine ravnatelja Porezne uprave, npr. Carinske uprave i pomoćnika ravnatelja HZZO-a, HZMO-a, HZZ-a i slično. Ovi položaji, ovi ljudi ne kreiraju politiku. Ovi ljudi su čelnici institucija koje provode zakone i obavljaju vrlo kompleksne poslove za što su primarna profesionalna znanja i kompetencije. Naravno, mogućnost izbora i reizbora na javnome natječaju ovisi o rezultatima ostvarenim u proteklom mandatnom razdoblju na način kako ću kasnije detaljnije objasniti. Prema dosadašnjem iskustvu sa ovim prijedlozima zahtjev za depolitizaciju se pokazuje ustvari kao jedan od najtežih zahtjeva koje donose ovi prijedlozi iako baš u smislu volumena ovu su vrlo kratki zakoni svojim obujmom. Različiti su primjeri kako različite države rješavaju ove probleme. Različite države imaju različit stupanj politizacije. Od SAD-a koje imaju visoko politiziranu administraciju do npr. baltičkih zemalja koje u nekim segmentima imaju samo jednu politički imenovanu razinu. Ovo države biraju prema vlastitome iskustvu. A ono što mislim da je pokazalo hrvatsko iskustvo jest da politizacija i državne i javne službe, duboke promjene u kadrovskoj strukturi sa političkim promjenama jesu štetne za funkcioniranje države. Stoga je jasno ustvari da djelotvorna depolitizacija i postavljanje temelja za trajno stvaranje profesionalnog i stručnog rukovodećeg kadra zahtjeva politički dogovor ili u najmanju ruku političko razumijevanje da promjena boje vlasti neće ujedno značiti i promjenu u stupnju politiziranosti državne i javne uprave jer time kontinuirano rušimo taj profesionalni upravljački kadar koji nikako da izgradimo. Naime, politička imenovanja impliciraju i politička razrješenja koja sa sobom povlače ono što je najveći problem gubitak institucionalne memorije. Sljedeća dva zakona bave se i nadovezuju se na ovo prethodno, bave se načinom i sustavom određivanja plaća u državnoj upravi, javnoj upravi i jedinicama lokalne samouprave. Ovim se zakonima ustvari predlaže izgradnja jedinstvenog sustava nagrađivanja ali i kažnjavanja koji bi se primjenjivao za sve korisnike proračuna i temeljio na istim načelima i istim kriterijima čiji je cilj postići da rezultati rada, stručnost i efikasnost ustvari imaju dominantnu ulogu u određivanju položaja i razvoja karijere svakog pojedinca u ovim službama. Ja želim podsjetiti da ustvari u našem zakonodavnom okviru postoji i ovakva obveza. Zato što je u nekim zakonima koji se tiču službeničkih odnosa i upisano da će se postojeći sustav primjenjivati do trenutka donošenja jedinstvenoga propisa o plaćama. Što znači da se u ovim prijedlozima donosi prijedlog uvođenja platnih razreda, 12 za državne i lokalne službenike te 15 za javne službenike od kojih se svaki dijeli u 12 platnih stupnjeva. Smisao je platnih razreda i platnih stupnjeva da se svako zvanje može tijekom svoje karijere temeljem kriterija uspješnosti u radu razvijati i pomicati u plaći kroz platne stupnjeve. Dakle, smisao platnih razreda i platnih stupnjeva jest da nagrađivanje kvalitetnih kadrova i njihovo promicanje u službi ne zahtjeva njihovo promicanje automatski na viša rukovodna mjesta. Mi danas imamo takav slučaj, rezultat čega je visoka fragmentacija institucija i postojanje mnoštva malih odjela kao što gotovo svi ovdje znamo, koji su kreirani samo zato da bi se ustvari nekim ljudima omogućilo napredovanje i nagradio njihov rad. Sustav platnih razreda takvu potrebu otklanja jer omogućava da se u okviru svakog pojedinog zvanja tijekom karijere osoba napreduje u plaći bez potrebe da se pomiče u nekakvoj organizacijskoj shemi ako za tim nema potrebe ili ako netko uopće i nije zainteresiran za menadžerske položaje. Jer ovaj sustav platnih razreda je složen i tako da visoko kvalitetni stručnjaci mogu u suštini tijekom svoje karijere doći u platnim stupnjevima do plaće koja je i veća od njihovih neposredno nadređenih. Zatim predlaže se uvođenje sustava procjene radne učinkovitosti temeljem unaprijed definiranih i svugdje gdje je to moguće mjerljivih kriterija. Dakle, naravno bit i smisao cijelog sustava je način pomicanja kroz platne stupnjeve i platne razrede, a to se ovdje predlaže učiniti temeljem ocjenjivanja koje proizlazi iz mjerljivih kriterija mjerenja radnoga učinka. Mi i danas imamo sustav ocjenjivanja koji se temelji u biti isključivo na subjektivnoj ocjeni, pa onda sustav i ne funkcionira jer svi dobivaju najbolje ocjene. Mjerljivost rezultata rada je ustvari ključni i kritični dio ovoga prijedloga. Iako se radi o javnim i državnim službama gdje je po prirodi stvari nije moguće možda baš svaki posao precizno mjeriti u velikoj većini slučajeva moguće je identificirati mjerljive kriterije i mjerljive pokazatelje nečijega rada, npr. kod administrativnih radnih mjesta broj konačno riješenih predmeta, broj izdanih dozvola, vrijeme potrebno za rješavanje predmeta, broj prijedloga za poboljšanje nekih procesa, za poboljšanje procedure, na kraju konca za poboljšanje zakonskih propisa i pravilnika temeljem koji se obavlja neki posao. Kod npr. liječnika brojem uspješnih operacija, brojem obrađenih pacijenata, brojem operacija i zahvata bez komplikacija. Kod nastavnika uspješnost učenika na standardiziranim testovima kao što su mature, broj natjecanja itd. U svakom slučaju zakoni kao takvi precizno ne utvrđuju koji bi to mjerljivi kriteriji bili jer je naravno izbor kriterija u slučaju pojedinih konkretnih struka naravno i pitanja dijaloga sa tim strukama i u krajnjoj konačnici i socijalnog dijaloga. Temeljem ovakvih kriterija predlaže se provođenje sustava ocjenjivanja na temelju ispunjavanja ovako zadanih ciljeva a uz primjenu naravno ocjene kvalitete, pravovremenosti, samostalnosti koju ocjenjuje neposredno nadređeni rukovoditelj. Predlaže se u ovim prijedlozima i uvođenje mogućnosti ocjenjivanja od strane korisnika za sve one koji rade u direktnom dodiru sa strankama. Na ovakav način kroz sustav ocjenjivanja temeljem mjerljivih kriterija, kroz njegovo korigiranje gdje je to moguće temeljem mišljenja i ocjena korisnika dobiva se ustvari sustav ocjenjivanja gdje jedini kriteriji za promicanje u plaći rezultati rada, učinkovitost i efikasnost u radu. Na ovaj način postiže se jačanje motivacije i stručnosti službenika jer vrlo dobro se i postaje jasno da se napredovati može samo temeljem rezultata rada. Dvije uzastopne ocjene izuzetan, odnosno tri uzastopne ocjene primjeren ili pet uzastopnih ocjena dobar donose automatsko promicanje za jedan platni stupanj. Promicanje kroz platne razrede isključivo temeljem ocjene zahtjeva ukidanje dodatka na staž od 0,5%, međutim prosječna razlika između dva uzastopna platna stupnja je 2,13% što znači da najbolji koji su ocjenjeni ocjenom izuzetan ili ocjenom primjeren napreduju brže nego odnosno brže im se povećava plaća nego što je to slučaj danas kada se primjenjuje automatski dodatak od 0,5% za staž. Također predviđa se i nazadovanje u plaći u slučaju dobivanja najniže ocjene, odnosno ocjene zadovoljava te otkaz iz službe u slučaju dobivanja negativne ocjene. Otvara se, naravno da bi sustav ocjenjivanja mogao funkcionirati i biti efikasan ne mogu svi biti izuzetni ili primjerni što znači da se uvodi zakonsko ograničenje da u jednoj godini 6% zaposlenih može biti ocijenjeno ocjenom izuzetan i 12% zaposlenih ocjenom primjeren. Predstavlja to neki prosjek međunarodnih istraživanja iz područja vrednovanja rada. Uvodi se također i mogućnost da svi službenici, da izuzetni, za izuzetne napore moguće je dodijeliti i nagrade, gdje se fond nagrada ograničava na 0,1% proračunskih sredstava namijenjenih za plaće čime se ograničavanjem sredstava postiže i djeluje na kontrolu troška ovoga postupka, a oni koji bi dobili nagrade po osnovi izvanredne nagrade, po osnovi svojih rezultata rada njihova imena zajedno sa obrazloženjem moraju se javno objaviti na web stranici navedene institucije. Osim naravno ocjenjivanja službenika u državnoj i javnoj upravi, ne postoji niti jedan razlog zbog čega se isti sustav ne bi primijenio i na rukovodeći kadar. Dakle, predviđa se također ocjenjivanje naravno rukovodećeg kadra od strane nadređenih a za rukovodeći kadar najviše službeničke razine predlaže se uvođenje tzv. kolegijalne ocjene, to je ocjena koju daju kolege iz te hijerarhijske razine. I predviđa se i otvara se također mogućnost da i rukovodni službenici mogu ostvariti nagradu u visini jedne mjesečne bruto plaće ukoliko su ocjenjeni ocjenom najmanje primjeren. A ovisno o rezultatima koji ostvaruje njihova institucija a koji se ovdje predlaže da se mjeri ostvarivanjem proračuna koji je usvojen u Saboru, originalnog proračuna koji je usvojen u Saboru. Dakle rukovodni službenici najviše razine mogli bi se kvalificirati za nagradu u visini jedne mjesečne bruto plaće ukoliko konkretno njihovo ministarstvo ostvari svoj proračunu u okvirima onoga što je planirano originalnim proračunom. Na ovaj se način očigledno želi malo uvesti i motiv da i rukovodeći kadar, odnosno sami službenici budu zainteresirani za to da su proračuni njihovih institucija realni i da se malo potrude to izvršiti onako kako planiraju početkom godine. Financijski ovako predložena reforma donosi u proračunu uštedu tijekom prve dvije godine zbog od nekih 75 milijuna kuna zbog toga što se ukida dodatak na staž. U sljedeće tri godine također pojavljuje se ušteda koja je nešto manja nego u prve dvije godine. Puni trošak ovoga prijedloga pojavljuje se u 6.-oj godini njegove primjene i tih 6 godina ustvari predstavlja razdoblje u kojem se mehanizmima koje ovaj prijedlog nudi može upravljati konačnim troškovima i ukupnim troškovima pune primjene ovoga sustava. A puni troškovi primjene ovoga sustava u 6.-oj godini jesu oko 250 milijuna kuna za državne službenike i oko između 400 i 500 milijuna kuna ako da se dobro sjećam za javne službenike. Konačno, iako je glavni motiv ovakve reforme jeftinija i kvalitetnija javna usluga ova reforma ustvari donosi i vrlo jasnu korist za tzv. političke elite. Političari ne mogu biti uspješni u upravljanju državom i u ostvarivanju programa za koje su dobili povjerenje naroda ukoliko ne postoji dovoljno profesionalne i stručne institucije koje će im osigurati podršku u provođenju tih programa. Mislim da je upravo za mandata ove Vlade bilo nekoliko vrlo očitih primjera, primjera Zakona i zakonskih rješenja koja su osporena od strane Ustavnog suda, koja su ustvari pokazala da je kompetentni i kvalitetniji input administracije bio nužan i da je možda kvalitetniji i kompetentniji input administracije ostvaren da onda takvih neželjenih posljedica zakona koji su izglasani u ovom Domu ne bi bilo. Naravno, naše političare u velikoj mjeri muči problem lojalnosti, kako osigurati ustvari da lojalnost državne službe u slučaju promjene boje političke vlasti. Međutim, ono što ja mislim jest da lojalnost o kojoj se ovdje radi je lojalnost prema državi i provođenju njezinih zakona. A put prema tome jest ustvari inzistiranje na rezultatima rada. Kroz trajno i uporno inzistiranje na rezultatima rada, kroz dovoljnu odlučnost u provođenju ovih načela, kroz veliki napor koji je u krajnjoj liniji potreban, menadžerski napor da se ova reforma provede jer ona je proces i ovi prijedlozi pokazuju upravo to da su reforme uvijek proces. Mislim da se može i mogu jačati mehanizmi koji će otkloniti ovu zabrinutost lojalnosti. Jer između efikasnosti, rezultata rada i lojalnosti ja bih se uvijek i nekakve personalne lojalnosti ja bih se odlučila za rezultate i lojalnost, lojalnost državi i zakonima. Stoga na kraju u zaključku ovi prijedlozi i njihov je cilj prikazati što to reforma ustvari znači da reforma zahtjeva i političku volju. Mnogi elementi ovoga prijedloga zahtijevaju političku volju, političku odlučnost i spremnost u određenom trenutku i na zauzimanje i političkih stavova i u izborima između nekih rješenja. Zahtjeva se puno menadžerske upornosti, zahtjeva se puno upravljanja međutim to je zasigurno put kojim će se prije ili kasnije morati krenuti. Slične sustave u koje se pokušavaju ugraditi kriteriji učinkovitosti, mjerenja rezultata razvijaju i mnoge druge zemlje. Ovakav sličan sustav jedinstvenih kriterija, jedinstvenog pristupa u načinu određivanja plaća pred 2 do 3 godine uvela je Poljska. Otprilike sličan sustav ima i Slovenija. Problemi u provedbi su sigurno brojni. Sastavni dio provedbe jest i socijalni dijalog. Međutim, niti jedna reforma nije lagana. Niti jedna reforma ne može dati rezultate preko noći, međutim i dalje držim da što prije reforme počnemo provoditi to će i rezultati prije doći. A ovim prijedlozima se eto barem u jednom malenom dijelu pokušava ukloniti i ta nepoznanica i taj upitnik što to reforme ustvari znače. Između ostalog u jednom segmentu znače i ono što je opisano u ovim prijedlozima ali naravno ovo što je opisano u ovim prijedlozima nije da se tako izrazim uklesano u kamen i predstavlja ustvari samo jedan mali djelić reformi koje su Hrvatskoj potrebne. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Branka Juričev-Martinčev, replika.
Hvala lijepo. Kolegice Dalić, spomenuli ste ravnatelje HZZ-a, HZZO-a i slično, pomoćnike ravnatelja, ja bih voljela da naši građani čuju da Hrvatska ima u ovom trenu 16 zavoda. U tih 16 zavoda zaposleno je 7868 djelatnika. Osnivač Republika Hrvatska i još dodatno 40 agencija, u njima radi 6390 djelatnika i 5 fondova sa 291 djelatnikom. Ovo su brojke sa 30. rujna prošle godine, pretpostavlja da se to povećalo od tada i sve ovo plaćaju naši građani. Znači nisu u pitanju samo ministarstva, županije, dileme da li nam županije trebaju ili ne trebaju, gradovi, općine, da li tu imamo veći ili manji broj. Svakog dana, ja bih rekla svaku godinu se rađa nova agencija i uvjerena sam da ni sam premijer ne bi znao nabrojiti sve ove agencije, zavode i fondove koje plaćaju naši građani.
Martina Dalić, odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Pa u pravu ste, u uvodnim definicijskim člancima ovih zakona ustvari je upisano na koga se ovi kriteriji i načela odnose i odnose se u krajnjoj konačnici na sve korisnike državnoga proračuna. Ono što ustvari se iz ovog komentara vrlo jasno nazire jest i ono što sam jednim dijelom govorila u samom obrazloženju. Reforma državne uprave ima barem 3 aspekta, jedan je organizacijski, jedan je tehnološki, tehnologija i napredak u tehnologiji ovdje otvara mnogobrojne mogućnosti i treći je u svakom slučaju ovaj kadrovsko upravljački. Negdje treba početi i ovaj prijedlog ustvari ide za tim da se počne na mjestu gdje bi se ustvari u najbržem vremenu mogli ostvariti rezultati. Svaki sustav čine ljudi i kvalitetno upravljanje ljudima može u vrlo kratkom roku dati značajne rezultate za poboljšanje funkcioniranja institucija kao što to na kraju krajeva pokazuju iskustva privatnog sektora. Međutim, sekundarno provođenje ovakve reforme bi ujedno na određeni način također otkrilo i organizacijske nelogičnosti, preklapanja u organizacijskim rješenjima. Mi ovdje kod nas kada govorimo o organizaciji onda se u posljednje vrijeme vrlo često misli i na političko-teritorijalni ustroj koji je nesporno važan sastavni element ukupnoga rada javnog sektora, ali kratkoročno i mjesto gdje bi se značajno rezultati mogli ostvariti jest efikasnija organizacija različitih državnih institucija uz smanjivanje njihovog broja i njihova okrupnjavanja. A ovakva jedna reforma koja implicira gotovo pregled cjelokupne kadrovske strukture bi pomogla u definiranju i efikasnijih organizacijskih rješenja. Hvala.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi je u ime Kluba zastupnika Linića, Vukšića i Hodžića kolega Slavko Linić. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolegica Dalić, kolegice i kolege. Što se tiče našeg kluba mi podržavamo inicijativu i podržavamo sva četiri prijedloga u prvom čitanju. Pokušajmo reći ono što je najbitnije. Da li politika podržava reformu, bilo kakvu reformu. Ako se okrenemo vladinim porukama, Vlada Republike Hrvatske sva četiri zakona odbija. Pokušajmo govoriti o prva dva zakona koji govori što je političko radno mjesto, a što je stručno radno mjesto i kako riješiti one koje su zaposlene da zaista zadržimo odgovornost prema sada zaposlenima. To su prva dva zakona, jasna, nedvosmislena, prijedlog radnih mjesta o kojima možemo imati koji puta i drukčije razmišljanje, ali smo zaista mogli definirati iz ova dva zakona što bi politika trebala postavljat, što ne bi trebala postavljat. Ja samo podvlačim da to nije razmišljanje samo naše kolegice Dalić. Svi koji nas prate, koji nam žele pomoći u reformama upućuju nas na preveliku politizaciju stručnih poslova. Pa onda podsjećam na primjer koji smo imali u ovom Hrvatskom saboru kolegice Dalić, Zakonom o izmjenama Zakona o carini, rukovodni kadar carine se bira natječajem i ne postavlja se od strane Vlade više. Radeći reformu u Ministarstvu financija isti smo prijedlog napisali za Poreznu upravu i krajem 2013. godine donesen je Zakon o reformi Porezne uprave i definirano da se kadrovi biraju na natječaju. Da, to je zakon koji smo donesli, isti kao i za carinu u Republici Hrvatskoj. Što je Vlada učinila u 10. mjesecu prethodne godine, hitnom procedurom promijenila je i utvrdila da se ponovo kadrovi u Poreznoj upravi biraju odlukom Vlade i snizila kriterije stručnosti i radnog iskustva jer je to odgovaralo kadrovskim rješenjima koje je Vlada postavila. Znači, nakon usvojenih zakona koji zakoni su pratili određene promjene koje bi morali imati ako želimo depolitizirati našu upravu i javni sektor, mi vidimo da Vlada se ponovo vraća na ono staro. I osnovni problem u Republici Hrvatskoj je kad će politika prihvatiti da shvati jedno: jedno su političke odluke, jedno su političke volje koje možemo kroz zakone i Sabore gurati i Sabor o njima definira koja je to politika. Ali kako će se provoditi zaista to treba stručan kadar koji svoje znanje, svoje školovanje upravo upotrebljava na realizaciji tog posla. I evidentno je da te volje zaista ni 2015. godine nema. Ne želimo jednostavno dobar dio poslova koji ne bi trebali biti vezani uz politiku osloboditi i ići na natječaj i ići na to da biramo stručno tko bi mogao to … [[Govornik se ne razumije.]] I ovdje kao što je prijedlog rečen 5 godina toliko da ga politika ne mijenja svaki puta kod izbornog ciklusa. Ali isto tako mogućnost ako ne udovoljava da se tada razrješuje zbog toga što nije u mogućnosti obavljati taj posao ili jednostavno nije dovoljno sposoban da bi taj posao obavljao. Prema tome, bojim se da na ovakvim primjerima ući ćemo i u novu izborni ciklus. Opet ćemo najprije postaviti kadrove, eventualno ćemo nakon postavljanja političkog kadrova ići možda jer ćemo biti prisiljeni da se uskladimo sa zemljama u Europskoj zajednici mijenjati zakone, a to znači da bi negdje ova dva zakona naše kolegice mogli se naći u primjeni 2019. godini, znači kada na neki način budemo pripremali novi izborni ciklus. Pa valjda će nam narednih četiri godine biti dovoljno da napokon se opredijelimo koja su to radna mjesta koja zaista ne trebaju biti politički izbor nego znanje i struka. A sada dvije, tri riječi oko sustava plaća. Tu moram reći da sam opet razočaran sa mišljenjem Vlade RH. A znate zašto? Pa sustav razreda i stupnjeva je nešto što je Vlada RH utvrdila još 2013. i ugradila u reforme koje je Vlada planirala za četrnaestu, petnaestu i šesnaestu, pa i čak i efekte tih reformi ugradila u program konvergencije i poslala Europskoj zajednici. Prema tome, ovo što je predloženo od strane kolegice Dalić da napustimo sadašnji sustav plaća i pokušamo biti jasniji, transparentniji i da zaista u upravi i javnom sektoru svatko tko radi na istim poslovima neovisno o tome što su nagrade jer one su osobne imaju i istu plaću. Da, to je sve načinjeno u dokumentima Vlade republike koji se zovu program reformi i plan konvergencije ili obrnuto. Kako smo došli do toga da to treba učiniti? Pa vidite došli smo na taj način što je zbog samovolje pojedinih čelnika ministarstva zaista nekontrolirano bilo plaćanje zaposlenih u državnoj upravi, pa se Vladinom odlukom išlo na centralni obračun plaća. Inače, to je projekt star jedno 8, 9 godina ali se zadnje tri godine pokušava provesti i čini mi se da će negdje krajem ove godine sva ministarstva biti na centralnom obračunu plaća. Tri godine mi pokušavamo plaće organizirati na taj način da imamo jedinstven elektronični obračun. Bilo je ogromnih problema? A znate zašto? Pa pojedinci su dobivali plaću kako je ministar htio, a ne kako je bilo propisano. Za iste poslove potpuno različite plaće, različite struke. Tako da računalo ne prepoznaje samovolju pojedinaca, volju ministara, računalo prepoznaje jasne analitičke podatke, a mi ih nismo imali. 2014. Republika Hrvatska isplaćuje plaće da mi uopće nismo bili u stanju te plaće prevesti na jezik računala, nismo imali. Nećemo govoriti o suludosti nekakvih dodataka. Jednostavno unutar bolnica različito od grada do grada, unutar škola potpuno različiti dodaci kako se kome sviđalo. Netko je po pet dodataka imao na plaću, pa su mu dodaci nosili višu nego osnovnu plaću. Da, to je način plaćanja ljudi zaposlenih u državnoj upravi. Sve je to pokazivalo da postojeći sustav je potpuno neadekvatan i da ga treba itekako promijeniti i da smo dužni ga promijeniti, jer svi oni koji izvana nas nadziru veli imate prevelike izdatke za plaće, imate prevelike iako se ja ne bih složio kad gledamo javnu upravu. Da, kad gledamo obrazovanje, zdravstvo da. Kad gledamo one zaposlene u ministarstvima ipak je to daleko manji broj zaposlenih. Prema tome, sama želja da računski kontroliramo kako ćemo isplaćivati pokazalo je koliko nereda imamo u plaćama. To je bio razlog da smo obećali sami sebi da u reformi ćemo to promijeniti, da ćemo ići na drukčiji način vrednovanja i to Vladin prijedlog je bio 10 razreda i 10 stupnjeva malo drukčije smo zvali. Prema tome, na isti način se razmišlja. Svjesni smo toga da to treba promijeniti. Ali opet Vlada šalje poruku da prijedlog vaše kolegice je neprihvatljiv. Prema tome, poruka ne nećemo ni taj dio reforme u mandatu ove Vlade načiniti jer ne želimo jednostavno se baviti s time. Ne želimo se baviti s time. I naravno onda dolazi i do onog najvećeg problema samog nagrađivanja. Nagrađivanje za koje pitajte kojeg god hoćete premijera iz prethodnog razdoblja svi smatraju da je neprihvatljivo. Ovdje je … sasvim drukčiji sustav nagrada, ograničen, tako da postoji odgovornost u donošenju ocjena u što više ocjena koje su objektivne, a ne subjektivne. Ali ono što je najvažnije, način kako se riješiti onih koji ne žele ili ne mogu raditi jer ne znam zašto nisu u mogućnosti obavljati svoj posao pa je to prilika da probamo to razriješiti i da sve ono često što slušamo da jedan zaposleni u državnoj upravi nikad neće prestati raditi u državnoj upravi. Sve nam to omogućavaju sustavi plaća u državnoj službi jedinicama lokalne samouprave i javnim službama. Ali ne, mi ne želimo ni taj dio reforme. Prema tome, da li je moguće da smo svjesni nedostataka, da je Vlada u svojim dokumentima pisala što treba promijeniti i reformom provesti upravo u plaćama javnog sektora a da napor kolegice Dalić jednostavno hladnokrvno odbija? Čak smo ga mogli propustiti u drugo čitanje, pokušati reći da ćemo zajednički uskladiti ono što već imamo u službama jer bi to bila pozitivna poruka da se ipak nešto može učiniti na svemu tome. Ali ne, mi ne želimo ni taj dio. Dobro! Da li je to poruka da je politika protiv reformi? Pa najvjerojatnije je. Vidjet ćemo, mene osobno zanima je stav kluba HDZ-a oko toga, jer i to su ona druga strana politike kao u ovom trenutku snažna opozicijska stranka da li će poslati poruku, da, potrebno je reformirati. Rekli smo da zakoni su prije svega zato da podignemo efikasnost uprave, pošaljemo poruku i gospodarstvu ali i građanima kao korisnicima usluga da se može jednostavno utjecati na efikasan rad ljudi u upravi. Ja samo dugujem, jer sam bio u Ministarstvu financija možda ipak tim ljudima i određenu zahvalnost. U Ministarstvu financija nisam imao prilike nagrađivati uspješne ljude, ali znate i bez plaćanja prekovremenog odradili su i fiskalizaciju, odradili su i predstečajne nagodbe i dobar dio zakona koji su bili važni za usklađenje sa Europskom zajednicom odradili. Prema tome, želim vrlo jasno reći iako su neadekvatno plaćeni, iako nisu nagrađivani ogroman broj ljudi u upravi itekako korektno obavljaju svoj posao i primjer su rada i radne discipline. Prema tome, ipak su ovi zakoni prije svega zato da bi politika mogla preuzeti veći dio odgovornosti za efikasnost i kvalitetu rada i državnih službi ali i javnih službi. Prema tome, prihvaćamo ove prijedloge i podržati ćemo ih.
Hvala. Evo javila se predlagateljica, kolegica Martina Dalić. Izvolite. Kolegice izađite, repliku ste htjela ili ćete u ime predlagatelja?
Hvala lijepo. Pa mogu ja odavde da sad ne šetam.
Ali ako ćete govoriti imate 5 minuta pa izađite za govornicu.
Ajde, ajde. Ja se naravno nisam u raspravi posebno osvrtala na razočaranje negativnim mišljenjem Vlade. Zato što se tu ustvari ne radi o razočaranju nego se tu radi o puno većem problemu o kojem bi ovaj Sabor, a bojim se i vladajuća većina trebala povesti računa. Ja bih vas željela podsjetiti da smo mi u Saboru krajem 11. mjeseca usvojili Industrijsku strategiju RH od 2014. do 2020. Nama je kao saborskim zastupnicima dostavljen ovaj raster kao Akcijski plan za provedbu strategije kojim je i ministar s pravom argumentirao ono što je najvažnije kojim će se instrumentima osigurati provođenje strategije. Važno područje i važan instrumentarij za provođenje Strategije industrijskog razvoja u koju se svi silno vole kleti jest povećanje efikasnosti javne uprave gdje piše uvođenje sustava ocjenjivanja i vrednovanja kvalitete rada javne uprave od strane korisnika. Rok implementacije je prvi kvartal 2015. Onda kaže, reorganizacija rada javne uprave na temelju sustava definiranja ciljeva, mjerenja radne efikasnosti i uspostave sustava nagrađivanja, rok provedbe prvi kvartal 2015. Dakle, sasvim je teško biti razočaran Vladinim negativnim mišljenjem jer ona je negativno mišljenje dala sama sebi s obzirom da je u prethodnom koraku donijela dokumente koji upravo ovo o čemu se u ovim zakonima radi predviđa da će biti stavljeno u provedbu u prvom kvartalu 2015. Mislim kad je ministar obrazlagao tu strategiju bilo je jasno da to neće biti jer nije imao odgovarajuće zakone uza se osim ovih prijedloga. A osim toga Vlada ima u raspravi nacrt Strategije razvoja javne uprave gdje te iste stvari o kojima se ovdje radi predviđa u rokovima 2017. Sad da li će iduća Vlada prihvatiti ove rokove, povučeni iskustvom u Hrvatskoj sumnjam, ali meritum problema je da Hrvatska sa stupnjem barijera i poteškoća koje ta državna i javna uprava stvaraju u poslovanju ne može čekati 2017., a s obzirom na ove prijedloge ustvari nema niti potrebe. Tako da, evo i sa ovim prijedlogom stvari se u suštini razvijaju na uobičajen način, naravno nisam ja osobno naivna, ali bih ipak željela kada se svi toliko zalažu za reforme i svi toliko o njima govore da se u nekom trenutku pređe sa riječi na djelo koliko to možda god zastarjelo i starinski zvučalo. Hvala lijepo.
Boro Grubišić replika.
Evo hvala. Kolegice Dalić, ja ću jednu kratku repliku. S obzirom na ove vaše zakonske prijedloge, ima ih četiri, pa ja sam misli da Vlada ima bolja rješenja od ovih vaših pa zato je dala negativno mišljenje o vašim zakonskim prijedlozima. A osim toga ako ste vi naveli a to je točno da je prvo tromjesečje 2015., da kažem nekakav rok koji to je, evo imamo još 15, 20 dana za kraj ovog prvog tromjesečja ne vidim nikakvih naznaka niti u dnevnom redu ima prijedloga Vlade. Pa ne znam jeli možda, kažem Vlada ima neke bolje reforme, bolje prijedloge, pa eto nisu vaš usvojili ili je u pitanju nešto drugo. Hvala lijepo.
I sada u ime kluba HDSSB-a kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolegice Dalić, vi imate sreću u neku ruku da su vaši zakonski prijedlozi kojim se izmjenjuju i dopunjuju Zakoni o obvezama i pravima državnih dužnosnika, državnih službenika, zatim o sustavu plaća u državnoj službi jedinicama lokalne i područne samouprave i Zakon o sustavu plaća u javnim službama došli na dnevni red. Dočekali ste barem priliku da iskažete to što ste iskazali i što u ovim zakonskim prijedlozima koji su po meni dobri, da to kažete. Nažalost klub HDSSB-a nema tu sreću ili mogućnost da iskaže ono što je sad trenutno na dnevnom redu u 57. točki dnevnog reda a to je prijedlog zaključka o raspravi radi zakonskog zaustavljanja ovrha, pljenidaba i deložacija hrvatskih građana iz jedine nekretnine koju imaju u vlasništvu a u kojoj stanuju. Upravo je danas a još u nekoliko puta bila stanka u Hrvatskom saboru zatražena upravo u svezi ovog zakonskog prijedloga HDSSB-a a s druge pak strane predsjednica Kolinda Grabar Kitarović u neku je ruku iskoristila svoje ovlasti da Ustavnom sudu upravo u ovom smislu u kojem HDSSB govori i piše u ovom zaključku prijedloga, prijedlogu zaključka dostavi upravo svoj prijedlog da Ustavni sud ocjeni pravo na ovrhu, pljenidbu i deložaciju hrvatskih građana iz nekretnina kojima je ona prva i jedina. Eto, mi izgleda nećemo ni doći na red jer prema Poslovniku nakon valjda pola godine skida se sa dnevnog reda točka koja ne dođe na red, kao ona holodomor u Ukrajini koji smo trebali osuditi pa nikada nije stigao na red za raspravu, holodomor Ukrajini kad je Staljin pobio 10 milijuna Ukrajinaca gladovanje. Sad je neke druga situacija u Ukrajini. Ali pustimo na stranu sve te sporedne stvari. U svezi ovih zakonskih prijedloga meni se čini da ono što je Strategijom reforme javne uprave predviđeno za 2017. zapravo Vlada odmah u startu pretpostavila da, s obzirom da su novi izbori 2015. dala je sebi rok od 6 godina, sve i da ostane koalicija Kukuriku na vlasti dakle ima 6 godina za reformu javne uprave od dolaska na vlasti ili pak da taj vrući krumpir "prepusti" nekome drugome tko 2015. ove godine dakle ujesen ili pak u neko slično vrijeme ili pak ako budu prijevremeni izbori prepusti nekome drugome reformu javne uprave. Vidjet ćemo kako će biti, ali ne bih volio da bude kao u onoj pjesmi In the year 2525, da to bude 2525. godine jer Hrvatska država i hrvatsko gospodarstvo jednostavno ne mogu izdržati ovakav sustav upravljanja, ovakav sustav državne uprave, regionalne i lokalne samouprave, niti ovakav način sustava plaća koji je trenutno važeći. Objašnjavati odluku Vlade da vaše zakonske prijedloge odbije ili da ih proglasi negativnih, da ih saborska većina sutra kada bude glasovanje da ih odbije, je zapravo čini mi se kupovanje vremena ali i preventiva predizborno stresa ili potresa ajde bolje rečeno, jer ako su izbori pred vratima onda ovakva reforma državne uprave, javne uprave i jedinica lokalne samouprave i regionalne bi sasvim zasigurno u prvi mah, u prvom ovom koraku provođenja toga neki stres izazvala. Međutim, gospodin premijer je rekao da se on ne boji takvih stvari i da će on za dobrobit Hrvatske države i takve bolne kako on kaže rezove, ali rezovi bez reformi, kako ste i sami napisali nisu ništa, da će ih napraviti. Nažalost čini mi se da nije dosljedan u tom svom obećanju da se on ne boji rezova i reformi ali eto nema ih. Ja sam mislio uložiti amandman, doduše kažu da na prvo čitanje ne treba ulagati amandman pri tome misleći neki da na raspravu u Hrvatskom saboru kada je gospodin glavni ravnatelj Hrvatske televizije izjavio da on ne spada u sustav plaća niti obvezu da prikaže primanja, odnosno plaću, a i primanja, jer prema izvješću COP-a, gledajte šta kaže, sam ministar Lalovac da danas imamo 360 vrsta dodataka na plaće. Imamo više vrsta dodataka na plaće nego parafiskalnih nameta. 360 raznih vrsta dodataka na plaće. Na stranu onih 0,5% o kojima ste vi govorili na godinu službe koju svi skupa imamo i primamo a ovo su sasvim neki drugi još dodaci na plaće. To je prema izvješću COP-a u kojemu je trenutno više od 200 tisuća službenika, 200 tisuća službenika već je u COP-u. I sada jedan glavni ravnatelj javnog servisa, zašto se on zove javni servis, to mi nije jasno ako njegova plaća nije javna a naša je. Imamo i Povjerenstvo za sukob interesa, zna se svaki bicikl koji imamo, svaki kotač na biciklu moraš prijaviti i ne daj Bože da bude podatak netočan. Glavni ravnatelj Hrvatske televizije ne treba i to je tajna o plaćama na Hrvatskoj televiziji i javnom servisu. Postaviti ću pitanje, bilo ministru, bilo predsjedniku Vlade, je li moguće doći uopće do podatka o visini tih plaća? Upravo me zaintrigirala rasprava koja se prošli tjedan vodila ovdje u Hrvatskom saboru cijeli dan. Nije ni to bitno toliko. Naime, dobio sam podatak da, ajmo od jedinica lokalne samouprave i regionalne samouprave da u državnoj, pardon u županiji Vukovarsko-srijemskoj do prije tri godine je bilo zaposleno 60 djelatnika. Okvir za plaće je 20% od proračuna županije. To znamo da se ne smije prekoračiti 20%. Navodno sada, danas ima 120 zaposlenih u županiji Vukovarsko-srijemskoj. I sada je problem jer se župan mora uklopiti u 20% a dvostruko više službenika u županiji Vukovarsko. I tako je to u većini naših županija. I sada kažu da je 17 županija u minusu sa izvornim, naravno izvornim sredstvima jer država pomaže. Samo tri županije su pozitivne u Republici Hrvatskoj, ostalih 17 su u minusu. Ali ne daj Bože kako kažu ih HDZ-a da se ukinu županije jer je većina župana iz HDZ-a. I sada imamo problem, ja mislim da niti HDZ neće biti za vaš prijedlog upravo iz tih nekih njihovih, da ne kažem osobnih nego stranačkih razloga. Jer i u slučaju pobjede na izborima ili promjene vlasti doći će opet do gomilanja administracije ali drugačije stranačke provenijencije jer to treba skinuti jednog pročelnika a staviti drugog. Ali ovaj pročelnik ne dobiva otkaz koji bude skinut on ide za referenta. I tako mi gomilamo administraciju i u županiji i u državi i u javnim službama, svuda. Svuda gomilamo tu administraciju. Jako mi se dopada vaš tekst kojega ste u mnogome i citirali od nekih drugih i koji kaže ovdje da je državna uprava jedna od kočnica napretka, jedna od kočnica gospodarstva jer iznijeli ste i statističke podatke da se u Hrvatskoj do građevinske dozvole stiže za 317 dana. A prosjek razvijenih država članica OECD-a za 147. Dakle više od 2 puta kraćeg, u dva puta kraćem roku dobijete građevinsku dozvolu. U tzv. novim članicama Unije koje su Hrvatskoj direktni konkurent i u povlačenju kapitala taj posao dobivanja građevinske dozvole traje 174 dana ili točno 50%, u 50% kraćem roku. Zašto je naša državna uprava neefikasna pored i velikog broja zaposlenika i mislim većeg nego što i treba? Pogotovo u doba i u eri kada imamo tehniku, kada imamo Internet, kada imamo, kada trošimo 600 milijuna kuna u proračunu za 2015., 600 milijuna kuna je predviđeno za modernizaciju u smislu nabavke PC opreme itd., 600 milijuna kuna hrvatski građani daju za modernizaciju i uvezivanje. Znate i sami za e-svjedodžbe, za e-, u školama za e-imenike, e-dnevnike, možeš sada dobiti rodni list preko e-izvatka itd., sve da bi imali to. I pored toga što imamo takve strojeve koje samo kucneš prstom na taster i dobiješ podatke mi i dalje imamo ogroman broj i povećavamo broj zaposlenika u državnim i javnim službama. To je nešto što je neobjašnjivo zapravo, neobjašnjivo je zdravom umu ali nije neobjašnjivo ako gledate sa stanovišta, sa stajališta stranačkih interesa. I to je ono što ja stalno govorim da je u Hrvatsko na vlasti partitokracija, da je zapravo ona polako i postajemo svi svjesni odgovorna za stanje u državi. I kada pogledate neke nezavisne u ovoj državi, počevši od Omiša, Metkovića i još nekih, onda vidite da ti ljudi koji su tamo u upravljanju sasvim drugačije razmišljaju negoli stranački dužnosnici, bilo pozicije, bilo opozicije. Je li rečeno ovdje kada dođemo na vlast mi ćemo vas pomest, bez ikakvih aluzija na mog kolegu i prijatelja koji je to izrekao, Duju, ali to je jednostavan i jasan dokaz, mi ćemo vas pomest ali vi ćete i dalje ostati raditi, nećete ostat bez radnog mjesta, samo ćemo šefove postavit svoje. Tako ste i vi sa lijeve strane uradili prije 3 godine, pomeli ove i stavili svoje i tako već 25 godina Hrvatske države, jedni metu ali ne skroz i ne bace, oprostite na izrazu, u kantu za smeće, negoli malo ostave po strani a isplivaju neki drugi, a onda nakon 4 godine ili nakon 8 godina dođu opet oni itd. I tako to se mi varakamo ili varamo već 25 godina, a uprava državna i javna uprava, neefikasnost, birokracija i korupcija kojom je sasvim sigurno ta uprava prožeta u mnogo slučajeva, sad da ne navodim konkretne jer nisam ja ni Bajić ni Cvitan ni županijski državni odvjetnik, dakle gdje su se razni slučajevi i razne afere dogodile, a u svezi s korupcijom, gdje su neki slučajevi stavljeni duboko u ladicu i još uvijek čekaju ili dok ne dođe do zastare pa će možda onda biti aktivirani, bit će rečeno eto prošao je jedan dan kao što je eto čak i državno odvjetništvo pogriješilo u podizanju optužnice, optužnog prijedloga za jednog iz Fonda za ekologiju i energetsku učinkovitost. Pa i sam COP, centralni obračun plaća, napisali ste ovdje na stranici 6, ako je stvarno uveden centralni obračun plaća pitanje je na kojim poslovima sada rade službenici koji su do sada obavljali taj posao. Vrlo zanimljivo pitanje pa sam ga i podvukao da ga citiram. Govorili ste o neefikasnoj birokraciji, nestabilnosti politike i korupciji što je više nego očito, neučinkovit rad državne i javne administracije koji se kontinuirano povećava. Administracija se kontinuirano povećava, o čemu smo već sam rekao nekoliko puta. Dakle ne možete očekivati rezultate od te administracije ukoliko državna i javna administracija nema potrebne sposobnosti i nije motivirana za njihovo provođenje. Vi ste napravili sustav kojim bi se i motivirali djelatnici. To su tablice koje ste ovdje iznijeli i predložili način nagrađivanja odnosno stvaranja plaća [[Upadica Zgrebec: Vrijeme.]] Dobro, neću više nijedne. Eto.
Imate još replike pa ćete nastavit. Tomislav Klarić, izvolite.
Evo kolega Grubišić, kao inače na svoj način razgovarajući o prijedlogu kolegice Martine, obuhvatili ste širok dijapazon promišljanja svojih što je potpuno u redu, ali ona narodna poslovica ili uzrečica koju svi govorimo "uzalud vam trud svirači". Mislim da je potpuno razvidno bilo iz nastupa gospođe Dalić, ali i svega onog što je rekao kolega Linić, nebrojeno puta ovdje smo čuli ministra Vrdoljaka, dajte konkretan prijedlog, predložite zakon, ako je dobar mi ćemo prihvatit, ministra Marasa, premijer govori, nitko ništa ne predlaže, mi samo radimo. Upravo ova činjenica ih demantira što je kolegica Dalić pokazala. Sami se svoje strategije ovdje usvojene na Saboru ne pridržavaju, sami svojih rokova se ne pridržavaju, nebrojeno mnogo zakona smo donijeli po hitnom postupku koji su praktički neprimjenjivi. Svi naši amandmani na te zakone koji su dobronamjerni, evo mogu spomenut Zakon o poduzetničkoj infrastrukturi gdje smo mi s terena predlagali amandmanima kako popravit zakon i govorili im da je zakon u praksi neprovediv. Nakon 6 mjeseci je morao pretrpit izmjene, opet krive i opet je neprimjenjiv. Dakle to je način na koji funkcionira ova Vlada, a sve onda posljedice koje su takvog načina funkcioniranja su upravo ovo da nema reformi, da ne izlazimo iz krize, da naš narod sve teže živi, pa i da ne znamo kolika je plaća ravnatelja kako ste spomenuli. Ovdje je barem 50-ak zastupnika iz svih opcija postavljalo to pitanje, čak i iz vladajuće stranke. Nismo dobili taj odgovor. On dobiva plaću od onih naših građana koji plaćaju uredno tu svoju pretplatu i takva je situacija nažalost kod nas. I dok se te stvari ne promijene i upravo na tim stvarima uvođenje nekakvog reda u sve ovo što se iščitava iz prijedloga zakona kolegice Dalić neće biti puno bolje nego što je sad.
Boro Grubišić, odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Ja ću vama kolega Klarić citirati izlaganje gospodina Milanovića u svom nedavnom godišnjem obraćanju Hrvatskom saboru. U tom obraćanju premijer Milanović je kazao: Moju Vladu i mene neprestano se optužuje da nismo dovoljni hrabri za poduzimanje radikalnih reformi. Nismo hrabri zato što iz državne uprave i javne službe nismo otpustili više desetaka tisuća zaposlenih. Tada bi, poručuju nam, svi naši problemi nestali kao rukom odneseni. Ja tako ne shvaćam hrabrost. Nikada neću pristati na to da se društvene bešćutnost naziva hrabrošću. Nije hrabrost proizvoditi ljudsku nesreću i enormno povećavati broj nezaposlenih, što je vrlo ironično dakle, s prilično mutnom nadom da će to dovesti do rasta BDP-a koji je kao što znamo već predugo u negativnoj zoni. Nije hrabrost lomiti preko koljena kompleksne probleme jer se takvo shvaćanje hrabrosti uvijek bolno slama preko nečijih leđa. Zato je pitanje dinamike promjena jedno od ključnih pitanja ekonomske politike koju uvodimo. Promjene moraju biti izbalansirane s mogućnostima i svojstvima našeg gospodarskog društva. Iz ovoga se vidi da gospodin Milanović i dakle Vlada ne razumije sadržaj i važnost reformi ali je jasno verbalizirao i strah vladajuće politike od reformi i velikih promjena. Citiram cijeli članak iz zapravo ovog materijala koji je napisala, nisam ja dovoljno pametan, nego što je to gospođa Dalić napisala u ovome.
Branka Juričev-Martinčev, replika.
Hvala lijepo poštovana potpredsjednice. Pa kolega Grubišić, između ostalog u svom izlaganju prozvali ste županije za povećanje broja zaposlenih. Ne bih pravdala sve županije i ne bih pravdala svako novo zapošljavanje, ali ne smijemo zaboraviti da je iz Ureda državne uprave potezom pera su prebačeni uredi za prostorno uređenje i graditeljstvo, oni uredi u čijoj je nadležnosti ispuštanje lokacijskih dozvola, građevinskih dozvola, uporabnih, potvrda o namjeni zemljišta, potvrdom pera su prebačeni na županije. Znači, županije su dobijale i nove obveze svo ovo vrijeme, a da ne kažem da s tima su u početku dobijali i sredstva za razliku od ove godine kad im više sredstva nisu ni doznačavana. Naime, samo Šibensko-kninska županija je zaprimila po osnovi legalizacije preko 22000 novih zahtjeva. Pitam vas kako je moguće uz manje sredstava, odnosno ukinuta sredstva za ovu namjenu uz smanjenje broja djelatnika ili ograničeno zapošljavanje tražiti efikasnost, učinkovitiji rad a povećavati sve ove obveze.
A evo sad se kolega niste javili.
Ja sam zaboravio, ja sam pisao, da.
Ali izvolite. Boro Grubišić. Tako često napravite i onda sam ja kriva da vas ne vidim.
Ne, ne. Ovaj puta nisam digao tablicu, a prošli put jesam digao tablicu. Ovaj put priznajem da nisam.
Izvolite.
Eto ja sam iskren čovjek. Eto kolegice ja bih vas nešto drugo priupitao. Koliko je općina Vodice, grad pardon grad Vodice zaposlila, odnosno koliko ima prije četiri godine koliko je imala zaposlenih, koliko sad ima. Ako mi to odgovorite da je manje ja čestitam, ali nije manje nego više. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Eto dvoje više. Dva po dva pogača. Hajmo dalje. Dalje, nemojte nipošto legalizaciju koja je dakle, potrebno učiniti do kraja ove 2015. godine navoditi kao razlog za povećanje zaposlenosti. To je izgovor koji svi župani upotrebljavaju. Ali ne možete, samo malo, ne možete legalizacija je od prije godinu dana počela. Ja vam govorim da je Vukovarsko-srijemska županija do prije tri godine imala 60 zaposlenika, sad ih ima 120. Pa nije 60 zaposleno na legalizaciji. Dakle, kad ste me već povukli za jezik da vam kažem jasno i glasno. A i općina Vodice povećava broj zaposlenih pod vašim rukovodstvom.
Nadica Jelaš, replika.
Hvala poštovana potpredsjednice. Kolega Grubišić, e sad ste na vrijeme reagirali. Vi ste u svojoj raspravi dokumentirali efikasnost javne administracije primjenom vremena koje je potrebno za izdavanje građevinske dozvole, pa ste iznijeli primjer iz kojega je vidljivo, jasno vidljivo dakle da hrvatskoj administraciji treba duplo više vremena za izdavanje građevinske dozvole nego što je to potrebno primjerice europskoj administraciji. E da ne bi bilo sve tako crno ja ću iznijeti primjer međimurske administracije koja važi za jednu od najracionalnijih u državi. Dakle, imamo najmanje zaposlenih. Za posljednju greenfield investiciju koju gradi jedan inozemni ulagač, zapravo investicija je pri kraju, objekt je pri kraju, čeka se otvorenje. Dakle, za tu investiciju vrijeme potrebno za izdavanje građevinske dozvole iznosilo je 8 dana.
Boro Grubišić, odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Stvarno ste vi rekorderi u Čakovcu, ali u Novoj Gradišci je 17 dana izdana građevinska dozvola gospodinu Tedescom za izgradnju, da, da kak' se zove? Tedesci kako? Pa ne, ovaj naš kak' se zove ovaj? Atlantis grupa. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Je tako je, tako je. Da, da. Tedesco, na talijanskom Tedesco Nijemac. Tako je. Dakle, za 17 dana u Novoj Gradišci je dobio gospodin Tedesci, Nijemac ako kaže tako gospođa Dalić, dobio građevinsku dozvolu. I eno pogon je, ovih dana treba startati sa radom. I čestitam i Novoj Gradišci ali čestitam i Međimurskoj županiji koja je već sad u odnosu na ostatak Hrvatske je zapravo već dio da ne kažem, ne dio da ne bi me netko krivo shvatio, ali već u europskom trendu, okruženju. I kada uđete u Čakovec i u bilo koji dio Međimurja možda tu i tamo neki malo izvan Preloga i tako, ali o tom neki drugi put. Dakle, zaista se vidi razlika kad odete kod nas u nekakve Grižiće ili Krajačiće ili ne znam neko selo i Međimurje to je zaista ogromna razlika. I čestitam na tome što ste tako ekspeditivni. Eto i kod nas i Gradiška ono zaista prednjači pred ostalima u našoj županiji. Kamo sreće da je više takvih primjera. Hvala vam lijepa.
I završna riječ predlagateljice kolegice Martine Dalić.
Hvala lijepo. Pa evo iako nas u stvari u ovoj dvorani ima malo i na neki način ova rasprava pokazuje poteškoće sa kojima se suočavamo kada u stvari počnemo raspravljati o nekim promjenama ili reformama. Ovaj sustav ovdje o kojem se radi on nije usmjeren ni protiv koga pojedinačno, a naročito ne protiv ovih naših kolega koji djeluju i jesu dužnosnici u jedinicama lokalne uprave i samouprave. A iako sam na određeni način imala prilike čuti da to predstavlja ovaj prijedlog da predstavlja atak na jedinice lokalne samouprave što je mišljenje izrečeno bilo na jednom od odbora. Mislim upravo na Odbor za lokalnu upravu i samoupravu jer je tamo jedan od članova odbora konstatirao da nisu prepreke poslovanja na razini jedinica lokalne samouprave nego su razini državnih agencija. Takvo ustvari razmišljanje u principu blokira reforme jer se sudionici u raspravi, a ipak nijedna reforma ne može proći bez društvene rasprave, koncentriraju na pojedinačne detalje i dokazivanje loših ili obranu svijetlih primjera. Ja mislim da je izvrsno i Bogu hvala i bilo sasvim nenormalno da nema i svijetlih primjera kao što je kolegica Jelaš istaknula Međimursku županiju. I mislim da je svima nama drago kad uspijemo negdje i pročitati neki svijetli primjer. Ali, činjenica ostaje našeg agregatnog problema koji je opisan u tim nekim i uspoređen kroz neke međunarodne usporedbe koje imaju svoje pluseve, minuseve ali nažalost da li te usporedbe imaju pluseve ili minuseve ali te usporedbe čitaju svi. I kroz te usporedbe se daje slika o Hrvatskoj, ne samo ovdje nego i u inozemstvu. I ako vas zanima kako je u Hrvatskoj onda ćete pogledati taj doing business ili ćete pogledati Izvještaj o konkurentnosti Svjetskog ekonomskog foruma i tamo ćete vidjeti i iz jednog i iz drugog proizlazi da je državna i javna uprava najveća prepreka poslovanju u Hrvatskoj. I to će biti prvi paragraf, uvodni paragraf nekog dokumenta ili neke studije u kojoj neki investitor analizira tržište. Dakle, koristim ovu priliku u završnoj riječi reforma pa tako i ovaj prijedlog a i neke druge i brojne druge koje su nam potrebne one su u principu usmjerene na stvaranje sustava i na stvaranje nekakvog drugačijeg sustava koji sam po sebi opet neće biti savršen, koji sam po sebi će opet proizvoditi i neke druge i neke nove probleme. Ali, u globalu reforma je uspjela ako da agregatni rezultat bolji od onoga što je prethodno bilo. Zato je treba dobro promisliti i raspraviti, a onda i uporno provesti. Evo, ja ne bih dalje duljila. Zahvaljujem svima koji su imali strpljenja raspravljati ovdje o ovome prijedlogu, a izražavam svoje uvjerenje da će on prije ili kasnije biti proveden. Ono što mi je ipak osobno žao jest da osim onoga što je govorio gospodin Linić da je i sadašnja Vlada davala ovakve najave ovaj prijedlog utemeljen je ustvari na pomoći, na tehničkoj pomoći koju je Hrvatska primila od Europske komisije i Svjetske banke u razdoblju 2006-2007. Dakle, ova se rasprava vodi već jako dugo i ustvari je velika šteta što je upravo na odbijanju ovakvih prijedloga i ovakvih ideja se u Hrvatskoj pokazuje postojanje velike koalicije. Jer se ti prijedlozi odbijaju i kontinuirano ustvari odbijaju kroz nekoliko hrvatskih Vlada. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama kolegice. Zaključujem raspravu. O prijedlozima zakona glasat ćemo naknadno. Nastavit ćemo sutra u 9,30 sa prijedlogom Zakona o sustavu civilne zaštite i u 12,00 sati ćemo glasati. Prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika, prvo čitanje, P.Z. br. 713. Rasprava je zaključena. U skladu s prijedlozima radnih tijela dajem na glasanje sljedeći Zaključak: "Ne prihvaća se Prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika koji je predložila zastupnica Martina Dalić zbog razloga navedenih u izvješćima radnih tijela i mišljenju Vlade Republike Hrvatske.". Molim glasajmo. Utvrđujem da je Zaključak prihvaćen većinom glasova 73 za, 19 suzdržanih, 7 protiv.