Dame i gospodo zastupnici! Nastavljamo sa radom. Prelazimo na točku dnevnog reda - Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstava osiguranih u državnom proračunu Republike Hrvatske za 2006. godinu za potrebe nacionalnih manjina Na temelju članka 37. stavka 3. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina Vlada Republike Hrvatske dostavila je navedeno izvješće. Materijal ste primili poštom. Raspravu su proveli Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Državni tajni gospodin Antun Palarić. Izvolite!
… [[Govornik naknadno uključen.]] predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici! Iako ne postoje savršene države i savršena društva ali Republika Hrvatska u mnogim pitanjima društvenog života može biti uzor država. Podsjetio bi svih nas da je na hrvatskom području provedena jedna i možda jedina operacija Ujedinjenih naroda uspostave vlasti mirnim putem na okupiranom području, a računajući i taj dio priče uspostave povjerenja na ratom zahvaćenom području Republika Hrvatska je donijela Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina koji jamči najvišu razinu prava nacionalnih manjina u Europi a rekao bih i u svijetu. Međutim, nije dovoljno donijeti dobar zakon, nije dovoljno donijeti i druge zakone koji ga razrađuju do u detalja, već je taj zakon potrebno i primijeniti. I stoga mi smo u proteklom periodu ulagali velike napore kako bi se u potpunosti implementirao Ustavni zakon. Naravno to još nismo do kraja postigli, jer je riječ o jednom procesu. Ali ti naši napori urodili su i dobrim rezultatima. Stoga je pred vama Izvješće o provedbi Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstava osiguranih u državnom proračunu za 2006. godinu. To je vrlo iscrpan izvještaj, sastavljen na 160 stranica, detaljan. Spominju se sve aktivnosti u kojima je Vlada sudjelovala, koje je Vlada poticala, koja su Vladina tijela osigurala jedinice lokalne samouprave. Detaljno su navedeni i iznosi sredstava za pojedinu aktivnost. Nemamo doista vremena, barem ja ne želim oduzimati vremena za raspravu za obrazlagat svaku pojedinu stavku. Ali ću naglasiti ono što je najbitnije, a to je da je osigurana zastupljenost nacionalnih manjina u Hrvatskom saboru, da su i osigurana zastupljenost nacionalnih manjina u predstavničkim tijelima jedinica područne i lokalne samouprave, da radimo na osiguranju zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina u tijelima državne vlasti kako u državnoj upravi tako i u pravosudnim tijelima, da se u planu zapošljavanja od prošle godine navodi i plan zapošljavanja nacionalnih manjina. Provodili smo široku kampanju u poticanju i ohrabrivanju pripadnika nacionalnih manjina da se pozivaj na svoje pravo koje im pripada po Ustavnom zakonu. Stoga kada nam se uskoro na klupe pojavi Izvještaj o ostvarivanju prava nacionalnih manjina za 2007. godinu kojeg ubrzano dovršavamo vidjet ćete koliki je napredak ostvaren u ostvarivanju ovog prava. Istaknuo bi samo neke financijske pokazatelje jer je to mjerljivo i to su brojke. Brojke daju pravu sliku. Iz državnog proračuna za provedbu Ustavnog zakona osigurano je 70 milijuna kuna i potrošeno u 2006. godini. A iz lokalnih proračuna 14 milijuna i 800 tisuća kuna. Posebno bi naglasio da je to povećanje iz državnog proračuna u odnosu na prethodnu godinu 2005. za 110%, a iz lokalnih proračuna za 43%. Najviše povećanje i najviše izdataka dali smo za provedbu Nacionalnog programa za Rome i akcijskog plana desetljeća za uključivanje Roma 2005.-2015. U 2006. godini izdvojili smo 11 milijuna 886 tisuća 670 kuna, što je povećanje od 430% u odnosu na prethodnu godinu. Ovaj proces potpune primjene Ustavnog zakona još nije dovršen. I u narednom periodu imamo obavezu pojačano inzistirati na osiguranju zastupljenosti u tijelima državne uprave, na osiguranju zaposlenosti. I ovim putem pozivam pripadnike nacionalnih manjina da se javljaju na natječaj, da prilikom podnošenja molbe da se pozovu na svoje pravo prvenstva koje im pripada po Ustavnom zakonu. I jamčimo da će sve odredbe pa tako i te odredbe Ustavnog zakona biti poštivane. Uvažene gospođe i gospodo zastupnici! Želimo da ovaj izvještaj raspravite. Molimo da ga usvojite. I da u svojim diskusijama upozorite na možebitne nedostatke u provedbi Ustavnog zakona, jer vjerujem da nam je svima zajednički cilj da se zakoni u Hrvatskoj provedu i da se prava nacionalnih manjina osiguraju onako kako je to zakonom predviđeno. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Predsjednik Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina gospodin zastupnik Furio Radin. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina razmatrao je na 1. sjednici održanoj 21. veljače 2008. godine Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstava osiguranih u državnom proračunu Republike Hrvatske za 2006. godinu za potrebe nacionalnih manjina. Ovo izvješće Vlada Republike Hrvatske dostavila je predsjedniku Hrvatskog sabora 2. studenog 2007. godine. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina je matično tijelo za ovu problematiku i stoga smatraju posebno važnom za svoje djelovanje. U raspravi je konstatirano da izvješće pokazuje da su Vlada i nadležna tijela tijekom 2006. godine uložili značajni napor u provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina što se gleda kako kroz povećano izdvajanje sredstava u državnom proračunu za potrebe nacionalnih manjina tako i kroz brojne aktivnosti koje su Vladina i druga državna tijela poduzela s ciljem provođenja ovog Ustavnog zakona. Odgovarajućim zakonskim rješenjima stvorene su normativne pretpostavke za rješavanje problema s kojima se susreću nacionalne manjine u ostvarivanju zajamčenih manjinskih prava a pozitivnim odnosom Vlade prema manjinskoj problematici stvaraju se preduvjeti za održavanje takvog pozitivnog trenda u rješavanju takve iste manjinske problematike. Naglašeno je međutim da je još uvijek osjetna razlika između normativnih rješenja, znači između ovoga zakona i drugih zakona i proklamirane politike s jedne strane i onoga što se u praksi s druge strane ostvaruje te da je stoga i u narednom razdoblju potrebno da sva nadležna tijela kako na državnoj tako i na lokalnoj i područnoj odnosno županijskoj razini pojačaju aktivnosti kako bi se politika manjinskih prava dosljedno u praksi i provodila. Posebno je ukazano na probleme u ostvarivanju prava na zastupljenost odnosno zapošljavanje nacionalnih manjina u tijelima državne uprave i pravosudnim tijelima te u tijelima uprave jedinica lokalne i područne odnosno regionalne samouprave kao u javnim poduzećima i u drugim službama, zatim na probleme primjene dvojezičnosti zajamčene Ustavnim zakonom te na probleme o pristupima medijima. Kao što vidite, onda problema itekako ima. Kada su u pitanju vijeća nacionalnih manjina naglašeno je da njihovo funkcioniranje još uvijek nije ni približno onome kako je zamišljeno Ustavnim zakonom. Kod mnogih nisu stvoreni ni elementarni uvjeti za njihov rad kao što su prostor, oprema, financijska sredstva itd. Iz izvješća se vidi da ima slučajeva kada lokalna samouprava doprinosi sa svega 2 tisuće kuna za rad tih vijeća što samo po sebi pokazuje o kakvom se odnosu radi. Primjedba je također da ima lokalnih i područnih samouprava koji su svim vijećima odobrile jednaka sredstva bez obzira na značajne razlike u brojnosti i u potrebama pojedinih manjinskih zajednica i probleme s kojima se susreću te zajednice. Izraženo je mišljenje da bi trebalo razmotriti pitanje uloge vijeća sa onim lokalnim samoupravama u kojima pripadnici nacionalne manjine čine većinu stanovništva i u kojima su tijela lokalne samouprave praktično sastavljena isključivo ili gotovo isključivo od pripadnika nacionalnih manjina. I tu dolazi onda do preklapanja koji stvara strukturna i politička dodatna pitanja. Istaknuto je također da je iznimno značajna zastupljenost manjina u upravnim tijelima jer se njima svi građani pa i pripadnici nacionalnih manjina najčešće obraćaju za rješavanje svojih životnih pitanja. Drugim riječima, u tim tijelima nema dovoljno pripadnika nacionalnih manjina ali ona su važna. Upozoreno je da bi ubuduće ovo izvješće trebalo uključivati i druga neka pitanja, i pitanje etnički motiviranih incidenata jer su oni u izravnoj vezi sa manjinskim pravima zajamčenim ovim zakonom. Osim toga, iako ne predstavlja izravno problematika ovog Ustavnog zakona izraženo je mišljenje da bi čim prije odbor od strane nadležnog državnog tijela trebao zatražiti informaciju o rješavanju problema stambenog zbrinjavanja i povrata imovine. Obzirom da je rješavanje tih pitanja u izravnoj vezi s ostvarivanjem temeljnih ljudskih prava kao i prava zajamčenih Ustavnim zakonom. U raspravi je većina članova odbora istaknula da bi koncepciju ovog izvješća ubuduće trebalo drukčije postaviti, više analizirati uzroke zbog kojih se pojedina prava ne ostvaruju. Znači, problemski pristup a ne samo analitički. Davati prijedloge mjera koji se trebaju poduzeti i obavezno dati usporedne podatke o ostvarivanju pojedinih manjinskih prava. To sve nedostaje u ovome izvješću. Uspoređivanjem s prethodnim razdobljem mogao bi se egzaktno pratiti napredak u ostvarenju prava zajamčenih Ustavnim zakonom. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese slijedeći zaključak: "1. Prihvaća se izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstava osiguranih u državnom proračunu Republike Hrvatske za 2006. godinu za potrebe nacionalnih manjina uz primjedbe i prijedloge iznesene u raspravi, 2. Zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da najkasnije do 30. lipnja 2008. godine podnese Hrvatskom saboru izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i o utrošku sredstava proračuna za 2007. godinu", ovo je šesta godina sada što danas raspravljamo, "za potrebe nacionalnih manjina kako bi se osigurala redovitost u izvješćivanju Hrvatskoga sabora sukladno članku 37. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina.". Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a gospođa zastupnica Božica Šolić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Republika Hrvatska postigla je posljednjih godina veliki napredak u razvoju i demokratizaciji društva. Ne bez razloga se prava nacionalnih manjina smatraju jednim od glavnih indikatora demokratizacije. Iz godine u godinu bilježe se sve bolji rezultati u ostvarivanju prava nacionalnih manjina što je svakako rezultat mjera koje poduzima Vlada Republike Hrvatske i sva državna tijela što je omogućilo ostvarivanje prava nacionalnih manjina na svim područjima a ujedno je doprinijelo izdvajanjem značajnih financijskih sredstava u razvoju svekolikih aktivnosti manjinskih udruga i drugih institucija te stvaranju pozitivnog ozračja za razvoj i ostvarivanje manjinskih prava. Uključivanje predstavnika nacionalnih manjina u proces odlučivanja na svim razinama od lokalne do državne neosporno je bitan čimbenik u uspostavljanju partnerskih odnosa s predstavnicima nacionalnih manjina i uvjet za puni razvoj i demokratizaciju u Republici Hrvatskoj. Prava nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj zakonski su regulirana na najvišoj razini, ne samo po ocjeni naših stručnjaka nego i po ocjeni europskih foruma. O napretku koji je postignut svjedoče i ocjene Vijeće Europe koje redovno prateći provođenje međunarodnih dokumenata kojima je Republika Hrvatska pristupila, posebice Okvirne konvencije o pravima nacionalnih manjina te Europske povelje o regionalnim i manjinskim jezicima u kojima se uočava napredak koji je postignut u ostvarivanju manjinskih prava. Spomenuti ću najvažnija područja u kojima je vidljiv napredak. U obrazovanju nacionalnih manjina, na njihovom jeziku i pismu, nastava je organizirana u sva tri programa. Ja ću nabrojiti te programe a to su A model da su svi predmeti na jeziku i pismu nacionalnih manjina. B model koji sadrži društvene predmete da su na jeziku i pismu nacionalnih manjina. Te C model, njegovanje jezika i kulture nacionalnih manjina. U sva ta tri modela ukupno je bilo prošle školske godine uključeno 6 tisuća 856 učenika. Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa provodi nacionalni program za Rome iz svog djelokruga. Ja ću samo spomenuti da je u 2006. godini izdvojeno oko 11 milijuna kuna za programe Roma. Uvođenjem vijeća i predstavnika nacionalnih manjina na lokalnoj i regionalnoj razini, te savjeta za nacionalne manjine na državnoj razini uključeno je oko 4 tisuće pripadnika nacionalnih manjina u različite oblike procesa odlučivanja. Te je omogućeno kvalitetnije ostvarivanje prava nacionalnih manjina što je jako bitno za Republiku Hrvatsku. Vlada je pomogla osposobljavanje vijeća lokalnih i područnih vlasti organiziranjem brojnih seminara na čitavom teritoriju Republike Hrvatske. U području kulture omogućeno je očuvanje i razvoj mnogobrojnih oblika djelovanja nacionalnih manjina za što su izdvojena značajna sredstva koja se iz godine u godinu povećavaju. Službena uporaba jezika i pisma nacionalnih manjina čini dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. A propisuje se statutima jedinice lokalne ili područne regionalne samouprave. Uvedena je u jedinice u području gradova i općina u desetak županija. U području zapošljavanja nacionalnih manjina tijekom 2006. godine zaokružen je cjelokupan zakonski okvir za punu primjenu članka 22. Ustavnog zakona. Kako bi se postiglo zapošljavanje pripadnika nacionalnih manjina u pravosudnim tijelima, tijelima državne uprave, te jedinicama lokalne samouprave. U ostvarivanju vjerskih prava, navodim podatak da je, da je u evideniciji vjerskih zajednica upisano 42 crkve, odnosno vjerske zajednice. Unatoč visokoj dostignutoj razini prava koje ostvaruju nacionalne manjine u Republici Hrvatskoj, pripadnici nacionalnih manjina u nekim lokalnim jedinicama još se susreću sa određenim teškoćama. Prije svega u ostvarivanju onih prava za koja su nadležna tijela lokalne uprave i samouprave kao što je primjerice službena uporaba jezika i pisma nacionalnih manjina u nekim sredinama. Međutim, treba naglasiti a vidljivo je i iz ovog Izvješća da neke lokalne jedinice nisu donijele statute da bi se ta prava mogla provesti. U ovom Izvješću važno je istači i financijske pokazatelje koji svjedoče, svakako napretku koji je postignut u Republici Hrvatskoj. Pa ću nekoliko nabrojiti tih financijskih postignuća. Za provođenje Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina u 2006. godini ukupno je izdvojeno 84 milijuna 650 tisuća i 270 kuna. Što u usporedbi sa prethodnom 2005. godinom iznosi povećana sredstva iz Državnog proračuna za 110%. U usporedbi sa 2005. izdvajanja iz Državnog proračuna putem Savjeta za nacionalne manjine, za programe udruga i ustanova nacionalnih manjina povećana su za 21%. Za financiranje Vijeća i predstavnika nacionalnih manjina, putem lokalne i područne samouprave ukupno je izdvojeno 14 milijuna 883 tisuće 813 kuna, što u odnosu na 2005. godinu kada je bilo izdvojeno 10 milijuna 375 tisuća 473 kune iznosi povećanje za 43%. Treba također izdvojiti povećanje sredstava za programe obrazovanja pripadnika nacionalnih manjina putem Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa što povećanje iznosi za 42%. Ministarstvo kulture je za razne vidove kulturnog razvoja i kulturne potrebe nacionalnih manjina također povećalo sredstva sa 6 milijuna 403 tisuće 463 kune na, u 2005. a u 2006. izdvojeno je 8 milijuna 738 tisuća 353 kune. Treba napomenuti da je i novoosnovani fond za poticanje pluralizma, raznovrsnosti, elektroničkih medija putem Vijeća za elektroničke medije rasporedilo za programe nacionalnih manjina, ukupno milijun 462 tisuće i 44 kune. Republika Hrvatska potpisala je bilateralne sporazume o zaštiti prava hrvatske manjine sa Italijom, Mađarskom, Srbijom i Crnom Gorom koja je razduživanjem priznala pravno sljedništvo potpisanog sporazuma sa Srbijom i Crnom Gorom 2004. u Beogradu. Te me na kraju, moram reći, raduje i iskazujem svoje zadovoljstvo što su se uključile manjine u Republici Hrvatskoj u rješavanje problematike hrvatskih manjina u europskim zemljama, a naročito onima koje su nastale raspadom Jugoslavije. Što je vidljivo u poglavlju o bilateralnim sporazumima. I nadam se da će u tim republikama hrvatske manjine ostvariti isti status kao i manjine u Hrvatskoj. Klub Hrvatske demokratske zajednice prihvaća Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstava osiguranih u Državnom proračunu Republike Hrvatske za 2006. godinu. Hvala lijepa.
Hvala. U ime Kluba SDP-a gospođa zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, gospodo iz Vlade, kolegice i kolege. Najprije na samom početku u ime Kluba SDP-a izražavam nezadovoljstvo što je ovo izvješće tek sada na raspravi u ovom Domu. Naime na kraju smo veljače 2008. godine, a ovo je izvješće o provođenju Ustavnog zakona za 2006. godinu. I nije nam jasno zbog čega ga nismo dobili barem do polovice prošle godine pa smo onda mogli o tome raspravljati dakle negdje možda u ljeto prošle godine. Ovako mi danas raspravljamo o jednom izvješću a ustvari bi nam na klupama trebalo biti ono drugo već za 2007. godinu. U krajnjoj liniji to se može iščitati iz pojedinih dijelova ovog izvješća u kojem se govori o nečemu što je učinjeno 2007. godine i u biti ne bi trebalo spadati u izvješće za 2006. godinu. Te stoga kao Klub SDP-a podržavamo zaključak Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina kojim se traži da Vlada izvješće za 2007. godinu podnese ovom Domu najkasnije do 30. lipnja ove godine a kako bi se osigurala redovitost u izvješćivanju. Što reći o izvješću? Izvješće je ustvari relativno korektno napravljeno ako ga usporedimo na neki način sa izvješćem za 2005. godinu međutim i u ovom izvješću se u biti samo konstatira trenutno stanje a u biti ono što se dešavalo sa provođenjem zakona u odnosu, u biti na primjer na 2005. godinu da bismo po tome mogli vidjeti koliki je ustvari stvarni napredak učinjen kada je u pitanju provođenje zakona na kojim područjima posebno na kojima još uvijek ima problema, koje mjere bi trebalo poduzeti tek onda bismo mogli govoriti i o učincima tih, i o učincima tih mjera. Posebnu pažnju Kluba ustvari u ime Kluba bih htjela obratiti na nekoliko područja. Prvo, o problematici zapošljavanja pripadnika nacionalnih manjina kada su u pitanju tijela državne uprave, pravosudna tijela te na razinama lokalne samouprave. Naime ako ste pažljivo čitali ovo izvješće tada ste na strani 37. mogli primijetiti da kada se govori o zapošljavanju u tijelima državne uprave tada se ustvari govori o 2007. godini odnosno o planu prijema u državnu službu u tijela državne uprave, stručne službe i urede Vlade Republike Hrvatske za 2007. godinu. Postavljamo pitanje što je onda bilo 2006. godine? Što se tada dešavalo? U ovom izvješću to ne piše već se samo konstatira da je u tim državnim tijelima ukupno zaposleno 1779 pripadnika nacionalnih manjina. Koliko ih je u skladu sa Ustavnim zakonom i pravima iz Ustavnog zakona zaposleno 2006. godine nažalost iz ovog izvješća mi ne možemo, mi ne možemo iščitati pa onda naravno ne možemo ni reći da li smo u tom pogledu ostvarili bilo kakav mali, nešto veći pomak i napredak u odnosu na 2005. godinu. A kad zavirite u izvješće za 2005. godinu tada vidimo da je Središnji ured treba donijeti odnosno proširiti plan prijema u državnu službu za 2006. godinu. Međutim iz ovog izvješća se ne da iščitati da li je Središnji državni ured taj plan donio i u kojoj mjeri je taj plan ostvaren. Kad govorimo o lokalnim razinama tada konstatira se da je načinjen značajan pomak te da su mnoge jedinice lokalne i područne samouprave donijele planove prijama u službu. Kad listate stranice izvješća koje govore o ovome tada se kao prvo pokazuje jedna velika neujednačenost u podacima koje su pojedine lokalne, pojedine jedinice lokalne samouprave davale očito za pripremu ovog izvješća. I molili bi u ime Kluba da ubuduće se pokušaju dakle ti podaci ujednačiti. I činjenica, ustvari proizlazi iz toga da još uvijek ima dosta onih jedinica koje planove prijema nisu donijele. Ali se pritom mora reći da se ujedno vidi da u pojedinim jedinicama nedostaje financijskih sredstava. Ovdje možemo postaviti pitanje koja je ustvari onda svrha inzistiranja da pojedine jedinice lokalne samouprave koje su to obvezne donose planove prijema u službu na razini lokalnih jedinica, a u biti s druge strane objektivno nemaju mogućnosti ostvariti te planove prijema u službu. Dakle nemaju financijskih sredstava da bi, da bi to mogli izrealizirati. Kad govorimo o zastupljenosti manjina u pravosudnim tijelima opet ću reći niti tu ne možemo govoriti odnosno ne znamo možemo li govoriti o napretku kad ne znamo kako je ustvari bilo godinu prije. Međutim jedan zaključak ipak možemo izvesti. Naime on se nameće kad pogledate brojke koje su vam otraga date u tabelama. Onda te brojke apsolutno nisu blistave. A isto tako se navodi da su se planovi zapošljavanja doneseni, da su doneseni tek 2007. godine. Dakle očekujem da ćemo o tome moći razgovarati tek u izvješću za 2007. godinu. Ovom prilikom također valja naglasiti, uostalom to je i državni tajnik u svom uvodnom izlaganju rekao, kad je zapošljavanje pripadnika nacionalnih manjina riječ i u, na nekoliko mjesta u ovom izvješću spominje se nepozivanje kandidata na svoja prava iz Ustavnog zakona. Ja mislim da možemo ustvari reći da to samo pokazuje da se ni sa koje razine ustvari očito ne poduzima dovoljno aktivnosti da bi stvarala na neki način eto da tako kažemo jedna pozitivna klima i ohrabrivanje da kandidati u prijavama za službu koriste svoja prava iz članka 22. Ustavnog zakona. Baš kako i piše u ovom izvješću na strani 52. Kaže: «Mali broj kandidata koji se pozvao na nacionalnu pripadnost ukazuje na potrebu da se ubuduće poduzmu aktivnosti na stvaranju pozitivne klime i ohrabrivanja kandidata da koriste svoja prava prema članku 22., stavak 2. Ustavnog zakona». Jedino što ne piše koje su to aktivnosti a čini mi se da bi u ovom izvješću i to trebalo pisati. Rekla sam već da kad su u pitanju jedinice lokalne samouprave očito je da se mnoge susreću sa financijskim poteškoćama i ja mislim da bi trebalo ustvari vidjeti što i na koji način se, što i na koji način se može i sa razine države, sa razine središnjeg ureda ili nekih drugih ustanova učiniti a da bi se ovakve poteškoće prevladale kada su u pitanju financije na razinama lokalne samouprave. Međutim to se ne odnosi samo, to se odnosi na donošenje planova prijema ali rekla sam već jedno je donijeti plan prijema a onda nakon toga reći da nemamo financijskih sredstava da zaposlimo nove ljude. Samo ću pročitati jedan primjer koji kaže općinsko Poglavarstvo Općine Rasinja nije planom prijema u službu utvrdilo popunjenost upravnog tijela zapošljavanjem potrebnog broja pripadnika srpske nacionalne manjine iz razloga nemogućnosti zapošljavanja novih službenika i namještenika jer bi novo zapošljavanje dodatno opteretilo proračun općine Rasinja. Ovo je samo jedan od primjera iz ovog izvješća. U tom pogledu možda bi trebalo biti uputno slijediti razmišljanje koje je dao Savjet za nacionalne manjine kada je raspravljao o ovom izvješću, kad su govorili o potrebi jednog jedinstvenog planiranja zapošljavanja pripadnika nacionalnih manjina u stručnim službama državnih tijela i tijelima lokalne i područne samouprave. Drugo što bih htjela u ime kluba posebno također se osvrnuti, mada kad o tome govorimo ponovno ponavljam ovo izvješće za 2006. godinu i ja sad u ovom času ne mogu reći što se dešavalo i da li je bilo kakav napredak naravno napravljen u ovoj čitavoj godini i više dana koji je iza nas. Međutim, kada se ocjenjivalo i procjenjivalo ovo izvješće tada se posebno pažnja posvetila i problematici javnih medija što je vezano uz članak 18. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Naime, ocjenjujući ovo izvješće odnosno imajući ga na svojoj sjednici Savjet za nacionalne manjine je tada u 2007. godini izrazio veliko nezadovoljstvo načinom na koji javni mediji prvenstveno kad su u pitanju elektronički mediji pristupaju pripadnicima nacionalnih manjina u smislu njihovog upoznavanja, u smislu promoviranja ali i razumijevanja manjina u društvu. Prema mišljenju savjeta, upravo su elektronički mediji ti koji pretežno kreiraju javno mijenje i opću percepciju o nacionalnim manjinama jer se najšire građanstvo upravo preko njih najviše informira o problematici pripadnika nacionalnih manjina, njihovom položaju, njihovim uspjesima, ali i njihovim stvarnim problemima. I negdje je ocjena da u stvari mediji još uvijek na relativno senzacionalistički način pristupaju ovim problemima, a onda na neki način oni stvarni problemi manjina ostaju na marginama. Stoga bi možda bilo, bit će zanimljivo u stvari vidjeti kakvo će biti izvješće kad su u pitanju javni mediji za 2007. godinu. Također, kad se govori o Fondu za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija i s kojim dijelom se financiraju i programi nacionalnih manjina niti taj fond nije u potpunosti prilagodio svoje kriterije stvarnim potrebama nacionalnih manjina, a velike primjedbe su bile i na Hrvatsku televiziju. Dakle, kao javnu ustanovu koja nije u potpunosti osigurala proizvodnju programa na jezicima nacionalnih manjina. U biti nekakva jedna opća ocjena za tu 2006. godinu ispada da javni mediji su samo u jednom manjem dijelu ispunili svoje obveze koje proizlaze iz Ustavnog zakona. Ja još jednom napominjem, ovo je izvješće za 2006. godinu i vidjet ćemo dakle što se dešavalo 2007. godine. Kad govorimo o Vijećima nacionalnih manjina iz ovog izvješća se vidi da je u stvari jedan od većih problema i u provođenju tog dijela Ustavnog zakona, odnosno u radu Vijeća nacionalnih manjina prvenstveno zbog nedostatka financijskih sredstava na lokalnim razinama, zbog nedostatka materijalnih sredstava prostora, opremljenosti itd. itd. U ime kluba upozoravamo, sumnjamo da će stanje biti bolje za 2007. godinu i pretpostavljamo da bi negdje na neki način država morala naći načina da pomogne i u tom dijelu onim jedinicama lokalne samouprave koji zbog financijskih razloga ne mogu ostvariti taj dio Ustavnog zakona. Na kraju, bez obzira na sve ove primjedbe koje sam iznijela u ime kluba i koje vjerujem da će se znati prepoznati i uvažiti od strane Središnjeg državnog ureda mi ćemo kao klub podržati ovo izvješće. Međutim, upozoravamo da bismo što realnije mogli ocijeniti taj napredak smatramo da izvješća u buduće trebaju koncepcijski biti drugačije postavljena, usporediva sa prethodnim razdobljima s jasno naznačenim uzrocima neostvarivanja Ustavnog zakona, ali i potrebnim mjerama, te učincima tih mjera. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak. Gospođa Božica Šolić. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče, kolegica Sobol je rekla u svojoj raspravi da općina Lasinja nije poštivala pravo nacionalne manjine i da nije po pitanju zaposlenja na mjesto koje bi pripalo nacionalnoj manjini htjela i razlog našla radi financija da ne može primiti na to radno mjesto. Ja sam upoznata s tim slučajem u općini Lasinja i nije to točno, nego nije bilo kandidata. To je razlog. To je ponavljano u više navrata, ali nije bilo kandidata. Hvala lijepa.
U ime Kluba SDSS-a gospodin zastupnik Ratko Gajica. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče i predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Ja ću reći nešto o ovom izvještaju bez pretenzije da pravim veliku analizu, ali imam potrebu ukazati na nekoliko stvari zato što je za manjinske zajednice provođenje Ustavnog zakona i izvještaji koji o tome govore su važni i smatramo u konačnici da je to za društvo važna stvar. Reći ću jednu napomenu da to što je Vladina klupa ovdje puna zaključujem da to pokazuje interes za ovu materiju. Ali s druge strane nadam se da to pokazuje i stupanj odgovornosti svih Vladinih tijela za provođenje onoga što piše u Ustavnom zakonu jer je to tako širok zadatak. Mi ovdje razgovaramo o izvještaju koji se odnosi na 2006. i to jeste stanovito zakašnjenje. Međutim, imajući u vidu raniju praksu kad je to išlo u još većem zakašnjenju prosto bih mogao reći da smo neku dinamiku vremensku postigli. No, ipak bi bilo dobro da se o tome razgovara svježije da tako kaže, poći ću od ideja ustavnog zakona kako mi tumačimo, kako mi se čini da je logično. To je s jedne strane briga o položaju manjinskih zajednica u društvu i s druge strane uspostavljanje društvenih standarda koji osiguravaju da rečem tako, pozitivan, aktivan odnos prema položaju manjinskih zajednica jer je to isto tako dokaz uređenosti hrvatskog društva, jer i preko toga se mjeri ili preko tog kriterija mjerimo koliko smo kao društvo uređeni. Utoliko je važnost ustavnog zakona, jer se ponavlja mi preko toga legitimiramo naš odnos prema manjinskim zajednicama, ali i prema zrelosti našeg društva u cjelini. E sada ovaj izvještaj pozitivno tipuje na dvije stvari s kojima se ja slažem. Prva stvar, izvještaj izdvaja da Hrvatska ima dobru normativu. Ja mislim da je to točno. I s druge strane izvještaj ukazuje i na to da je kroz formu ili formulu kanal savjeta za manjine izdvojeno relativno dosta novaca i to smatram točnim. I to ako uzmete kao polaznu poziciju je u redu, ali to naravno složit ćete se nije dovoljno. Jer normativa i dotacije kroz jedan kanal ne rješavaju problem. One jesu dobra pretpostavka ali ne rješavaju problem. Naprosto da budem malo grub, ne možete samo napisat ćemo zakon pa ćemo dati novce pa dajte da se to samo od sebe onda implementira. To naprosto neće jer se radi o manjinskim zajednicama, radi se o nečemu što je u krajnjoj liniji ili u prvoj liniji kako god hoćete, savjest hrvatskoga društva. Ne možete riješiti problem manjinskih zajednica ako to prije svega ne uradi većinska zajednica svojim aktivitetom. I ja sam potpuno načisto da je to proces i da to ne možete uraditi od utorka na srijedu, ali postoje brojni primjeri. Postoje razni kanali, postoje razne životne situacije u kojima smo mogli naravno učiniti više. I još nešto ću reći što mi se čini da u društvu postoji kao neka vrsta praktičnoga ponašanja ili neka vrsta kako bih rekao, perem ruke od toga. Postoji na razini države, na nacionalnoj razini opredjeljenje da se vodi što je moguće više recimo tako, promanjinska politika ili politika koja će pomoći manjinskim zajednicama da poboljšaju recimo tako, svoj položaj. I ja prepoznajem i u stavu Vlade i u ovom Domu i na raznim mjestima na racionalnoj razini takvo opredjeljenje. Međutim, od tog mjesta od ove razine do realizacije u lokalnu, čak i do shvaćanja tog pitanja na takav način u lokalnim sredinama postoji izvjestan raskorak. Malo prije vi ste gospodine državni tajniče govorili ovdje primjerice o zapošljavanju. Znate o zapošljavanju pripadnika manjina možete govoriti na način da zaposlimo koliko zakon propisuje, dakle da zaposlimo koliko moramo. Ja mislim da bi bolje bilo da se u lokalnim sredinama, jer zapošljavanje u funkciji ukupne atmosfere, u funkciji ukupnoga razvoja, u funkciji dobrih odnosa. Ne možete dakle ni razvoj imati ako nemate bolje odnose. Dakle u funkciji boljeg razumijevanja među zajednicama. Često imate priliku i mogućnost ja ću reći i potrebu da zaposlite ne koliko mora, nego koliko je društveno oportuno na tom mjestu i u tom trenutku koliko je korisno. Time se šalju bolje poruke, time se pokazuje bolje razumijevanje stvari. Ja to spominjem zato što mi se čini da od državne razine do lokalnih sredina nismo transformirali takvu vrstu benevolentnog stava, takvu vrstu, ne benevolentnog stava, takvu vrstu korisnog društvenog stava. Vrlo sam uvjeren da je to društveno korisno. I još nešto reći ću ovo oko zapošljavanja. Mi smo i u ovom Domu i ranije razgovarali, a vi znate da smo i mijenjali zakon, da bismo otvorili prostor za zapošljavanje manjinaca morali smo promijeniti Zakon o sudovima, pa Zakon o državnom odvjetništvu, pa Zakon o službenicima i činovnicima, pa onda moramo mijenjati zakon vjerojatno u nekim drugim segmentima da bismo u njega ugradili jednu jedinu odredbu. Pri takvom kriteriju prednost kod zapošljavanja imaju pripadnici manjina. Nama je rečeno dok toga nije bilo u zakonu, znate nema obaveze i tu dolazim ponovo na ovo što sam rekao, jedna je stvar obaveza, druga je stvar koliko razumijemo problem i koliko vlastitom aktivnošću, većinskom politikom i stavom većinskog naroda hoćemo u toj stvari ići budućnosti u susret i rješavanju problema u susret. Inače je to šablon, a ako imate šablon onda stvar ne možete razriješiti. I još jednu stvar ću reći na ovoj dimenziji vremenskoj. Kada je u pitanju zapošljavanje i kad su u pitanju neke druge stvari koje čine implementaciju ovog zakona mi smo kod formiranja Vlade u ovom sazivu, našim razgovorima, pa dogovorima, pisanim papirima proizveli ono što se sad radi, akcioni plan zapošljavanja itd., akcioni plan provođenja toga i toga, akcioni plan nečega trećega. Čim radimo akcioni plan to znači da hoćemo stvar ubrzati s jedne strane, ali s druge strane znači da stvar zaostaje, da smo prinuđeni posebnim mjerama to rješavati. Ja ću ponoviti ovo što sam rekao. Ja sam na čisto da je to proces znate, ali ubrzanje tog procesa u poboljšanju položaja manjinskih zajednica u društvu. Korisno je i za manjinske zajednice i za državu u cjelini. To bi trebalo da se detektira ne samo na ovom mjestu, ne samo u ovoj drugoj zgradi, nego i mnogo niže. Mnogo niže. E sad. Reći ću još nešto oko upotrebe jezika i pisma. Rekao sam, neću … [[Govornik se ne razumije.]] sve to. Ukazujem samo na neka pitanja koja mi se čini da zaslužuju da ih se zapamti za nastavak ove priče o provođenju zakona. Vi imate recimo kod upotrebe jezika i pisma potrebu da se to ugradi u Statute lokalnih jedinica. I onda se to ugradi mada to nije svugdje, ali recimo ugradi se kao zakonska obveza i to je nakiće u Statutu. Ali iza toga onda imate razlog ne možemo provesti jer nema novaca, ne možemo provesti jer je još i rano. Ne možemo provesti jer još je rano. Ta definicija još je rano upotrebljava se i gdje stoji i gdje ne stoji. I upotrebljava se kao neprincipijelno objašnjenje. Ja se nadam gospodine državni tajniče da kod realizacije Statuta na pitanju zapošljavanje i upotrebe jezika i pisma svi zajedno pa i vi iz vaše pozicije dakle pozicije vaše službe hoćemo napraviti nešto bolju inspekciju i poslati poruku, svim zajedno je od koristi i za budućnost Hrvatske je od koristi da se to rješava mnogo brže. E, na kraju reći ću jednu ilustraciju koja govori o nekim pitanjima u povratničkim sredinama koja remete elementarne životne situacije potpuno nepotrebno. Vi, ja ovdje imam jednu tužbu koju je čovjek koji je privremeni korisnik imovine čiji vlasnik je netko drugi. Dakle, tuđe imovine. On pokreće tužbu protiv vlasnika radi smetanja posjeda i to formalno jeste legitimno. Ali u obrazloženju on je napisao. Predmetne nekretnine dane su privremeno u posjed i na korištenje tužitelju dakle, privremenom korisniku rješenjem Općine Smiljčić od 9. prosinca 1996. I sad znate kako. Nema više Općine Smiljčić. Prošli su svi mogući zakonski i politički i ljudski razlozi u okviru koji, rokovi, u okviru kojih je trebalo ovo rješenje poništiti. Sad to više ne zna se tko će. Ali ostavimo sad taj detalj. Ovdje je donijeto rješenje u ime države i država mora reagirati da kaže to stanje prekidamo jer realan život je donio druge situacije. Čovjek će ovaj izgubiti, izgubit će ovu parnicu. Vlasnik će izgubit parnicu i platit će sudske troškove formalno regularno. Ljudski izvan pameti. No, ovakvih situacija je sve manje i ja sam zbog toga zadovoljan. Ali ne bi valjalo da se lamentira ovakvim ilustracijama protiv Republike Hrvatske jer je to i nepravedno i nedopustivo. Zahvaljujem.
Hvala. U ime kluba HNS-a gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana gospodo predstavnici Vlade na čelu s ministrom Biškupićem, poštovane kolegice i kolege! Dozvolite da se u ime kluba Hrvatske narodne stranke pridružim ovoj raspravi i da izrazim naše stavove a u svezi Izvješća o provođenju Ustavnog zakona za 2006. godinu. I sam sam pripadnik jedne nacionalno manjinske zajednice i dugogodišnji aktivist njene stožerne organizacije. Na neki način iznutra znam i osjećam kakvi problemi su oni s kojima se etničke zajednice u Hrvatskoj susreću, koja je dinamika njihova rješavanja i koji uopće međuodnos samih manjina i države koja je i prema Ustavnome zakonu nadležna koordinirati i rješavati probleme na svim razinama odnosno koordinirati rješavanje problema na nižim razinama poput regionalne i lokalne. Podsjetit ću da su donošenje i implementaciju Ustavnog zakona pozdravile sve etničke i nacionalne zajednice u Hrvatskoj. I manjinske i većinske. Bio je to veliki iskorak i znak zrelosti političke elite u Republici Hrvatskoj. Jedan snažan signal koji je svjedočio našu spremnost da u demokratizaciji društva odemo ne jedan nego nekoliko koraka naprijed. I to je nešto što doista s ponosom možemo istaknuti svi. I s pravom se državni tajnik na to referira. Činjenica je da su Ustavnim zakonom deklarativno postavljeni vrlo visoki standardi zaštite nacionalno manjinskih prava i da su ti standardi po mnogo čemu viši od zemalja u našem okruženju i od zemalja u Europskoj uniji. Međutim, mi u Hrvatskoj narodnoj stranci stalno ponavljamo. Ne radi se o tome da to radimo ili da smo to uradili zbog nekoga drugoga, a tako ne niti zbog Europske unije nego zbog nas samih želeći stvarati i svakoga dana doprinositi da društvo u kojemu živimo bude sretnije, da bude mjesto na kojemu će se svatko bez obzira da li već živi ili će se tek roditi moći osjećati svoj na svome. Dobrodošao na ovaj svijet, dobar, dobro prihvaćen član zajednice, čovjek koji će se ako hoćete i emotivno vezati za svoje društvo i dati mu sve što ima, dati mu sve da bi svima bilo bolje. Ipak, praksa pokazuje da provedba samoga Ustavnoga zakona ide mnogo teže nego što je bio sam proces njegova donošenja. Naravno, čini mi se ni da nema zakona kojega je lakše provesti nego napisati ali ovaj naš Ustavni sud sad već ima jednu povijest, ima jednu tradiciju koju uspostavlja i kreira jedan pozitivan duh, jedno ozračje koje može pomoći da se on u budućnosti unapređuje a osobito da se brže, efikasnije provodi. Činjenica je da Vlada od njegova donošenja do danas neovisno o tome tko je bio premijer, tko su bili ministri stalno povećava financijska sredstva namijenjena za realizaciju ovoga Ustavnoga zakona i to je nešto što treba pozdraviti. Međutim, moramo znati da financijski aspekt provedbe Ustavnoga zakona nije jedini. U nekim slučajevima nije niti najvažniji. Prilike u kojima djeluju pojedine nacionalno manjinske zajednice u Republici Hrvatskoj različite su. Svaka manjina kad govorimo o nacionalnim manjinama ima specifičnu situaciju i drugačije popise prioriteta odnosno otvorenih pitanja koja želi riješiti. Za nekoga je najveći problem ostvarenje prava na rad i zapošljavanje, na ekonomsku neovisnost. Za druge je relevantno pitanje jezika i pisma, za treće ostalih elemenata kulturne autonomije. Za neke druge je pitanje liječenja nekih bolnih rana iz prošlosti. Za neke manjine je otvoreno pitanje kvalitete života tamo gdje su kompaktnije naseljene, osobito recimo u područjima od posebne državne skrbi. Činjenica je također da se preko pojedinačnih slučajeva ne može generalizirati situacija ali oni zorno pokazuju jedno ozračje, osobito u pojedinim sredinama, osobito u situacijama pojedinih nacionalnih zajednica ili manjina gdje moramo učiniti sve da se takvi slučajevi otklone. Evo, spomenut ću nekoliko primjera. Kao što znadete osobita se pozornost u Nacionalnom programu za Rome posvećuje pitanju zapošljavanja i edukaciji naravno. Međutim, postoji paradoksalni slučaj da čovjek koji je jedan od dosadašnjih potpredsjednika vijeća romske manjine za grad Zagreb i Zagrebačku županiju nažalost jedan od rijetkih akademski obrazovanih deklariranih Roma već sedamnaest godina nema posla a radi se dakle o osobi koja je bila državni reprezentativac u jednome sportu, za Hrvatsku je osvojila mnoga odličja. Radi se o osobi koja piše i objavljuje didaktičke materijale za romsku djecu a paralelno s tim član je Odbora za zapošljavanje Roma Zagreba i Zagrebačke županije. To je paradoks. Sedamnaest godina taj čovjek se ne može zaposliti. Ako njega ne možemo zaposliti kako ćemo zaposliti sve one druge pripadnike romske manjine koji nisu imali tu sreću da se već prije educiraju kroz neke druge mogućnosti. Drugi primjer, moja kolegica pripadnica moje nacionalne manjine rođena u Sarajevu kao djevojčica internirana je u koncentracijskom logoru Rudolfsgenad ili kničanin u današnjoj Vojvodini. Ako ne znate, poslije drugog svjetskog rata na području bivše Jugoslavije postojalo je 70 koncentracijskih logora za pripadnike njemačke, austrijske nacionalne manjine. Kao djevojčica dakle prošla je tu torturu i nakon toga se naselila u Republici Hrvatskoj, udala, stvorila obitelj, čitav svoj radni vijek provela ovdje ali danas nažalost nema pravo na bilo kakvu naknadu iako je logorašica bivša kao neki drugi koji su bili možda u logorima na području Republike Hrvatske. Nadalje, treba reći nešto i o izborima za vijeće i predstavnike nacionalnih manjina. To je doista jedan veliki korak naprijed ali moramo biti iskreni i reći da ni oni izbori koji su provedeni 2003., pa ni oni koji su provedeni 2007. nisu bili provedeni onako kako se očekivalo jer su provedeni na brzinu u kratkim rokovima bez sredstava za promidžbu kandidata, bez podrške lokalnih medija, i to treba reći. I na tome treba stalno raditi, država mora pomoći da taj sustav izbora na lokalnih razinama zaživi i da bude sve bolji. Ja ću navesti jedan slučaj iz prošle godine, ispričavam se, odnosi se na 2007. koji je naprosto nevjerojatan. U gradu Osijeku provedeni su izbori za predstavnike odnosno vijeća nacionalnih manjina i njemačka narodnosna zajednica najveća rekao bih stožerna organizacija manjine u Hrvatskoj na tim je izborima odnijela apsolutnu pobjedu. Međutim, što se dogodilo? U privremenom izvješću s izbora objavljen je pravilan stvaran redoslijed kandidata i podaci o onima koji su doista ušli u vijeće. Nakon toga izborno povjerenstvo je priredilo službeno izvješće koje je izvjesilo na oglasnoj ploči jedne od službi u gradu Osijeku. Nakon prvog izvješća pripadnici manjine su vidjeli da sve štima. Ono drugo nisu vidjeli jer je bilo interno oglašeno u nekom od hodnika uprave, prošao je rok za žalbu i ustanovilo se da je netko da li namjerno ili ne, svejedno je, ali krivo sastavio to izvješće i da je upisano ime s liste koja nije prošla umjesto imena ove liste koja je prošla. Prošao je rok za žalbu i dogodilo se da se formalno nije moglo učiniti ništa. U vijeće je ušla osoba koja praktički nije izabrana. Treba razmisliti o tome, dakle i o takvim situacijama. Nadalje, reći ću da ovdje u Hrvatskoj imamo dvije krovne udruge crnogorske nacionalne manjine. Financijski se prati samo jedna. Želio bih vjerovati da će Savez za nacionalne manjine imati prostor da dodatno napravi napor da se u sustav financiranja prihvati i druga organizacija koja također ima mnoštvo područnih organizacija i relevantan broj članova. U ovom izvješću spominje se kao jedan od problema to što neke udruge nacionalnih manjina ne rade dobro financijska izvješća. To nije unikum za ovaj dio nevladinog sektora jer njega prepoznajemo i kod drugih organizacija ali imajmo na umu da mnoge udruge nacionalnih manjina nemaju dostatna sredstva da bi plaćale profesionalne knjigovodstvene servise osobito u manjim sredinama. Čak tamo gdje ih i plaćaju neki knjigovodstveni servisi ne znaju razliku između računovodstva profitnih i neprofitnih organizacija pa su njihova izvješća drugačija od onih koja bi trebala biti. A evo nedavno je promijenjen i Pravilnik o računovodstvu neprofitnih organizacija pa koristim i ovu priliku upozoriti sve nacionalno manjinske organizacije da obrate pozornost da je taj pravilnik promijenjen. Ali imam prijedlog, predlažem Središnjem uredu i savjetu, da možda u suradnji sa Uredom za udruge, možda u suradnji sa Nacionalnom zakladom za razvoj civilnog društva priredi jedan edukacijski program za odgovorne osobe za pripremanje financijskih izvješća. Kako bi ih se uputilo u ono što, budući da nisu profesionalci za to, nauče. Nadalje, mi u Hrvatskoj narodnoj stranci smatramo da je načelo pozitivne diskriminacije jedan od načina kako se može harmonizirati praksa sudjelovanja u procesu donošenja odluka. Jer tzv. dvostruko pravo glasa za kojega smo se mi založili, nažalost još uvijek nije prihvaćeno bi povećalo broj birača koji izlaze na izbore u obje varijante. I za tzv. većinske, odnosno stranačke i nezavisne liste, ali i za predstavnike nacionalnih manjina. Uz uvođenje određenog cenzusa svakako koji bi se lakše mogao sustići time što se daje dvostruko pravo glasa, povećao bi se sigurno legitimitet svih onih koji ulaze u Hrvatski sabor ali i u druga tijela osobito na lokalnoj i regionalnoj razini. Ali bi također građani imali mogućnost da iskažu i svoju političku preferenciju ali isto tako da glasuju i za nacionalnog predstavnika. Evo, pri kraju, želim reći da će Klub Hrvatske narodne stranke podržati ovo Izvješće o provođenju Ustavnoga zakona o pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstava osiguranih u Državnom proračunu Republike Hrvatske za 2006. godinu. I da se pridružuje zaključcima matičnoga odbora o kojima nas je danas izvijestio njegov predsjednik. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Ima jedan ispravak, gospodin Vedran Rožić.
Poštovani predsjedniče.
Tko je digao, a, da, onda gospodine Memedi, izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani tajniče, poštovane kolegice i kolege. Iznio bih netočan navod gospodina zastupnika, on je kazao, da jedan Rom, kojem … [[Govornik se ne razumije.]] koje ja … [[Govornik se ne razumije.]] , da se ne može zaposliti, a da je obrazovan, da je sportaš i da je u Odboru zavoda za zapošljavanje. Istina da je član Odbora u zavodu za zapošljavanje, istina da je kao elektroinženjer koja je najpotraženija struka u Republici Hrvatskoj, meni je čudno da on se ne može zaposliti ovdje. Međutim, trebamo znati njegova prošlost, di je bio, šta je bio, zašto je promijenio svoje ime itd.. Ja ne mislim da je zbog romske nacionalne manjine nije primljen nego zbog druge stvari, koje ne može. Jer, ja ću vam reći iskreno, da nije točno da on se javlja stalno u Zavod za zapošljavanje, on je se prijavljuje, ali ne želi raditi jer nema praksu u svojoj struci kao elektroinžinjer. I druga stvar što ću reći, jer Ustavni zakona o pravima nacionalnih manjina da se ne primjenjuje u Republici Hrvatskoj danas Memedia ne bi bilo ovdje … [[Pljesak!]]
Hvala lijepo. Hvala lijepo. Na redu je Klub nacionalnih manjina, gospodin zastupnik Šemso Tanković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine glavni tajniče, članovi Vlade, kolege saborski zastupnici. Najprije, zahvaljujem se svima vama što ste u ovako velikom broju nazočni kada se raspravlja o ovoj temi. Dakle, manjinska problematika očito je zanimljiva za sve saborske zastupnike, o čemu svjedoči i vaša nazočnost. Ono što bih ja, svoje izlaganje ću podijeliti na neki način u dva odvojena dijela, najprije kao predsjednik Kluba nacionalnih manjina, htio bih dati nekoliko općih napomena glede položaja nacionalnih manjina. A onda bih u drugom dijelu ipak se koncentrirao na onaj, meni posebno blizak problem a to je problem Bošnjačke manjine u Republici Hrvatskoj. U proteklom mandatu kao saborski zastupnik i kao jedne saborske skupine prijateljstva zajedno sa svojim kolegama imao sam više od dvadesetak kontakata sa predstavnicima islamskih zemalja. Evo, i u ovome tjednu sam imao sastanak sa aktualnim amabasadorom Islamske Republike Iran i ambasadorica Republike Turske koja se vraća također je došla u moju stranku, imali smo jedan razgovor. Ovo ističem iz dva razloga. Zanimljivo je da je u najvećem broju kontakata sa predstavnicima islamskih zemalja, glavno pitanje je bilo vezano za položaj manjina u Republici Hrvatskoj, posebnim naglaskom položaj srpske manjine ali i položaj islamskih vjernika u Republici Hrvatskoj. I ja sam nastojao u granicama mogućega da na valjan način prezentiram naša iskustva. Meni se čini da smo i na ovaj način mi manjinski predstavnici imali jedan doprinos, doprinos da je prigodom glasovanja u Ujedinjenim narodima za izbor Hrvatske za nestvarnog člana u Vijeću sigurnosti, da smo i mi dali ne mali prilog toj, nama svima dragoj i značajnoj odluci. Tako da iz ovoga možete jasno shvatiti da i mi manjinski predstavnici također nastupamo u najvećem broju slučajeva kao građani ove zemlje kojima je razvoj Hrvatske itekako drag. Gospodin Memedi je malo prije spomenuo u jednoj replici, i ono što smo se mi na neki način dogovorili, mi podržavamo Vladu Republike Hrvatske glede afirmacije Romske zajednice. Nama je svima jasno da Romi ne samo u Hrvatskoj nego u gotovo svim zemljama svijeta imali su i živjeli su pod jednom posebnom dozom diskriminacije. Na koncu konaca da je to doista tako i Europska unija je izgradila svoj program i meni se čini, meni se čini da Hrvatska na tom planu radi i čini veoma, veoma mnogo. Naravno za uspjeh nije dovoljno samo željeti, za uspjeh je potrebno da i unutar same te zajednice postoje kvalitetni ljudi koji će sasvim sigurno moći u značajnijoj mjeri taj, tu inicijativu na jedan valjan način realizirati. Ja jesam u ovaj Sabor ušao kao pripadnik bošnjačke manjine. Ja predstavljam još 4 nove manjine i općenito kada se govori i o ovim sredstvima i kad se govori o mnogim problemima treba znati da su doista postojali problemi na relaciji stare manjine nove manjine međutim mislim da ćemo se moći složiti da su ti problemi zahvaljujući i Savjetu za nacionalne manjine i Uredu Vlade za nacionalne manjine da su mnogi od mogućih potencijalnih sukoba na jedan valjan način spriječeni. Tako ako ima nekada pojačanih tenzija nastojimo na valjan način te probleme rješavati. Posebno bih spomenuo afirmaciju islamskog vjeronauka u hrvatskim školama. U početku ja bih vam mogao govoriti o mnogim sredinama gdje je postojao otpor, otpor da se uvede islamski vjeronauk u neke osnovne i srednje škole. Hvala Bogu to je iz godine u godinu prevladano tako da danas imamo čitav niz pozitivnih primjera tako da bih jedan od tih primjera želio vam na neki način podastrijeti. Neki dan smo imali primjer jedne osnovne škole iz grada Zagreba «Marija Jurić Zagorka» gdje su učenici te škole napravili jedan lijepi mali film, 10-minutni film o prvom hafizu rođenom u Republici Hrvatskoj. Taj film govori jer je s toliko ljubavi napravljen, tolikom ljubavlju je prezentiran. Imao sam čast prije tjedan dana upravo biti nazočan promociji tog filma. I nemojte se iznenaditi kada čujete da je taj film na nekim od natječaja dobio neku od prestižnijih nagrada. To vam govorim zbog toga da vidite da ipak postoje značajni pozitivni pomaci pogotovo još jedanput naglašavam afirmacija islamskog vjeronauka u srednjim i osnovnim školama Hrvatske teče bezbolno i ako ima problema mi ih nastojimo na valjan način riješiti. Što se tiče problema bošnjačke zajednice u Hrvatskoj mislim da sam ja u prošlom mandatu na neki način ispolitizirao taj problem i ja sam ga ponovno aktualizirao iz jednostavnog razloga što naše procjene jasno kazuju da je Bošnjaka u Hrvatskoj negdje oko 60 tisuća. A ako pogledate izvješće centralnog ureda, državnog ureda onda ćete vidjeti da je Bošnjaka na tom popisu negdje manje od 6 tisuća. Dakle svaki 10. Bošnjak je tu evidentiran kao Bošnjak. Nije to sam problem bošnjačke manjine. To je naš zajednički problem. Zajednički problem, sjećam se kad sam u prošlom mandatu uputio pitanje, zastupničko pitanje gospodinu ministru Kirinu, ministru unutarnjih poslova on mi je rekao: «Da, ja vam moram odgovoriti da nema Bošnjaka u MUP-u ali ja doista nisam kriv što značajan dio pripadnika bošnjačke manjine ne želi se očitovati da su Bošnjaci. Radije koriste ime koje više nije u uporabi nigdje osim u sredinama koje žele na neki način i dalje destabilizirati bošnjačku nacionalnu manjinu a to je ono staro ime iz bivše državne zajednice Musliman. Ja sam Musliman ali kao islamski vjernik. Ali ja sam Bošnjak kao, kad govorimo o etničkoj pripadnosti. Prema tome ovo pitanje mora se riješiti na valjan način. Stari Latini su rekli: «Nomen est omen.», ime je znak, ime prepoznajemo. Rabiti ime danas musliman kao etničku odrednicu je oblik diskriminacije bošnjačke manjine. Naravno kada bih ja bio cinik onda bih mogao vam sada podastrijeti kako to rade Slovenci pa kazati da su Slovenci usavršili taj oblik diskriminacije. U popisu stanovništva u Sloveniji ćete naći Bošnjake, naći ćete Muslimane ali ćete naći treću kategoriju Bosanci. Prema tome oni su otišli još dalje. Što se tiče Srbije ona je tu još do savršenstva taj oblik diskriminacije manjina usavršila. Tamo postoje Bošnjaci, postoje Muslimani, postoje neopredjeljeni, postoje Goranci, postoje Sanđaklije. Što se tiče hrvatske manjine znate da oni tamo govore o Bunjevcima, Šokcima, Hrvatima i tako dalje i tako dalje. Prema tome tako dugo dok postoje ti oblici i modaliteti da se nečije nacionalno ime raslojava na različite načine to jeste oblik diskriminacije. Ja se nadam da ćemo mi i to pitanje na jedan valjan način riješiti. Što se tiče Bošnjaka naš matični jezik je bosanski jezik. I za razliku od Mađara, Talijana i tako dalje kad govorim o dvojezičnosti vi vidite da ovaj moj bosanski govor, bosanski jezik i jezik gospodina Vladimira Šeksa mi se razumijemo bez ikakvih problema. I ja se nadam da i ostali mogu se složiti s ovom mojom konstatacijom. Međutim problem destrukcije bošnjačkog naroda nije od jučer. On traje jedno stoljeće. Mi smo cijelo vrijeme bili dovođeni u poziciju da se na neki način opredjeljujemo i u tom opredjeljivanju mnogi Bošnjački kulturni radnici stvarali su i u okviru Hrvatskog kulturnog kruga. Ja ću samo spomenuti neka imena. Enver Čolaković, ne znam koliko vam je poznato ali bih htio reći da je to bošnjački pisac, hrvatski pisac, mađarski pisac, židovski pisac. Dakle, pogledajte upotrijebio sam četiri odrednice. On je 1943. godine dobio nagradu Matice hrvatske za poznati roman barem nama Bošnjacima drag “Legendu o Ali- paši“. Da li imate vi ulicu Envera Čolakovića u Zagrebu? Koliko ja znam nemamo. Ali, spomenut ću samo neka usputna imena. Hivzi Bjelavec, Edhen Ulabdić, Alija Nametak, Mak Dizdar i brojni, brojni književnici, umjetnici. Oni su stvarali. Oni su Bošnjački pisci koji su stvarali u okviru hrvatskog kulturnog kruga. I mi ponosno ističemo i tu bošnjačku dimenziju. Ali i činjenicu da su oni bili dio hrvatskog kulturnog kruga. Mi i danas imamo brojne književnike, umjetnike. Spomenuo bih Enesa Kiševića, Ibrahima Kajana, Ervina Jahića, Tarika Kulenovića i Seada Begovića itd. Sve su to stvaratelji koji su mnogi rođeni u Hrvatskoj. Žive u Hrvatskoj, stvaraju u Hrvatskoj ali naravno čuvaju dimenziju onoga što se zove bošnjački duh. I zato sam gledajući ova izvješća financijska bio ne malo iznenađen kada sam u jednom od izvješća Ministarstva kulture pročitao popise koliko je to Ministarstvo kulture financiralo projekte pojedinih manjina. Na žalost Bošnjaci su financirani sa nula kuna. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Obavještavam uvažene zastupnike i zastupnice da je sukladno članku 207. stavak 2. Poslovnika isteklo vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta u 10 i 48. Prije slijedećeg diskutanta molim državnog tajnika, uvaženog Palarića da se obrati.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, pa javio sam se jer ne bih htio da ostane dojam da Hrvatska država i Vlada na bilo koji način diskriminira bilo koju manjinu osobito bošnjačku. Postoji određeni nesporazum što se tiče upisivanja nacionalne pripadnosti u popis birača. Mi želimo taj problem riješiti, ali ne možemo ga riješiti administrativnim putem bez volje građana da se sam o tome izjasni. Hrvatska provodi pro aktivnu nacionalnu politiku prema nacionalnim manjinama, hrvatska administracija će svakome izaći u susret. On se može slobodno izjasniti kao pripadnik Hrvatskog naroda, kao pripadnik bilo koje nacionalne manjine. Izaći ćemo na sve moguće načine u susret, ali bez zahtjeva, bez volje pojedinog građanina mi nacionalnu pripadnost ne možemo ili nećemo mijenjati. Naravno, kad sam već ovdje onda bih odgovorio i na neke do sad izrečene kritike i prigovore u pogledu vremena kada se izvještaj pojavljuje on je sastavljen i upućen u proceduru još u studenome, a za nas je prihvatljiv prijedlog zaključka Odbora za ljudska prava da se izvještaj za 2007. godinu dovrši do 30. lipnja i mi ćemo to napraviti i raspravit ćemo na vrijeme. Taj izvještaj će svakako biti bolji jer je stanje znatno bolje, jer smo u međuvremenu učinili velike napore prije svega u stvaranju pozitivnog okruženja. Naime, mi smo sa misijom OSS-a organizirali diljem zemlje skupove. Bili smo od Vukovara preko Siska, Gospića, Benkovca do Knina gdje smo govorili o ovim temama gdje smo širili dobru volju, gdje smo pozivali pripadnike nacionalnih manjina da se javljaju na natječaje, da se pozivaju na prava koja im po Ustavnom zakonu pripada. Ali reći ću i još nešto. U hrvatskoj državnoj upravi ima puno pripadnika nacionalnih manjina koji su primljeni, a da se nisu pozivali na prava. Primljeni su jer su ispunili uvjete, jer su bili dobri na natječaju i nisu smatrali potrebnim se pozivati na pravo prvenstva. Nama trebaju dobri službenici, stručni ljudi i svatko je dobro došao, a spremni smo dakako poštivati obaveze iz Ustavnog zakona. U pogledu i ove nespretnosti što se dogodila od izbora Vijeća nacionalnih manjina. Doista u tim procesima sudjeluje veliki broj ljudi i naša izborna administracija radi vrlo korektno. Mi smo prošle izbore parlamentarne proveli jako dobro. To je konačno i ocjena misije OESS-a ali nekad se događaju i takve nespretnosti. To se ne bi smjelo dogoditi. Treba provesti edukaciju, dodatnu edukaciju i vratiti podizanje znanja svijesti i tehničkog znanja i onda se takve situacije više neće događati. Evo, hvala lijepa.
Imamo jedan ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Zdenka Ćuhnil.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Nadam se da uvaženi tajnik nije tako mislio kao što je ispalo kad je komentirao članak 22. Naime, rekli ste da mnogi se ne pozivaju na taj članak jer su dobri jer zadovoljavaju svoju stručnu spremu itd. što bi ispalo da oni koji se na to pozivaju to nisu. Ja mislim da niste željeli tako reći i ja vas molim da se uvažava da je članak 22. ustavna kategorija i ako se netko poziva, poziva se zato što želi imati samo još eventualno jedan plus. Ali zna se da kod zapošljavanja ipak upravo ti elementi struka i svi ostali uvjeti su na prvom mjestu, a tek onda nacionalna pripadnost.
Zahvaljujem. U ime Kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni predstavnici Vlade, uvažena gospodo zastupnici. Ja sam isto tako mišljenja da je ovaj hrvatski pravni standard kada je riječ o nacionalnim manjina na jednom zavidnom stupnju. Ne slažem se možda sa državnim tajnikom da je Hrvatska kada je riječ o manjinama uzor zemlja kao što je rekao, citiram, ali da je taj standard na jednom zavidnom stupnju u to nema prava nitko sumnjati. Hrvatskoj je bio jedan od uvjeta međunarodnog priznanja i onaj Ustavni zakon o nacionalnim manjinama. Prava koja su popisana u tom ustavnom zakonu, u drugim zakonskim rješenjima doživljavam civilizacijskim standardom. Mnoge zapadnoeuropske zemlje se ne mogu pohvaliti sličnim zakonskim rješenjima. Međutim, u nas nikada ni nije bila sporna norma, u nas je u pravilu uvijek bivala sporna praksa. Točnije kako se primjenjuju neki manjinski standardi o čemu je ispred Kluba nacionalnih manjina govorio Furio Radin. Da li na primjeru u jednom Gospiću pod istim uvjetom do posla može doći građanin hrvatskog i srpskog roda? Da li na natječaju pod istim uvjetima ne znam za neku građevinu mogu doći građani hrvatske i srpske nacionalnosti? Da li će dokumenti koji će biti izdavani npr. u Vukovaru, biti izdavani na latinici i ćirilici? Da li će u jednoj službenoj uporabi u Glini biti ne znam oba pisma? Da li će u Zagrebu pod istim uvjetima ravnatelj neke institucije moći postati Nijemac, Srbin, Čeh, Židov, ne znam Rom itd.? Hrvatska je iz rata izašla pred 13 godina. Znači Hrvatska je izašla iz rata u kojoj je bila žrtva agresije, Vukovar je tome najbolji svjedok, ne samo Vukovar, ali i gdje su neki hrvatski građani pod patronatom dijela vlasti isto tako počinili strašne stvari pripadnicima recimo srpske nacije i to samo stoga jer su Srbi. Mogu spomenuti obitelj Zec, ne znam ubistva u Gospiću, Pakračku Poljanu i da ne nabrajam dalje. U taj kontekst mogu staviti i ovaj statut Županije istarske kroz koji smo se svojedobno borili da nas nitko ne dijeli, da nam nitko ne prebrojava krvna zrnca, da nastavimo živjeti onako kako su nas učili, da nas nitko ne određuje po vjeri, po naciji, jer kad god bi to netko učinio onda ne da bi samo stradavali građani tih prostora nego i sami prostori. Rat je jasno gadna stvar. Bilo da jedni traže tuđe, mislim na one iz Beograda što su to radili tamo 90-tih, bilo da su neki 92. ili 93. tražili pravdu za ono što je netko počinio 42. ili su u toj 42. pronašli neke svoje uzore. Meni je drago da je eto to sve iza nas, da smo danas u 2008., danas jasno nemamo potrebe puno se vraćati unazad, jasno je da treba kazniti ratni zločin ako je počinjen iz tih prizemnih strasti, on i ne zastarijeva, ostale jasno valja abolirati. Valja omogućiti povrata, vratiti oteto, integrirati ratom porušeno ili pogođena područja u moderno hrvatsko društvo, riješiti penzije onima koji su bez njih ostali i nastaviti živjeti na način da će poznavanje ćirilice uz latinično pismo kako bi rekao predsjednik Mesić biti kvaliteta, a ne mana. Da zastava recimo talijanske zajednice uz hrvatsku na gradskoj palači u Puli nikog neće iritirati, dapače da će biti prihvaćena kao i Hrvatska, jer i na taj način izražavamo poštovanje prema toj manjini koja je ostala u gradu kojega je 47. od 35 tisuća ljudi napustilo njih 28 tisuća ljudi i konačno da će sudovi jednako tretirati ratni zločin počinjen ne znam od hrvatskog generala ili građanina srpske nacionalnosti koji je pucao po Vukovaru, Nuštru itd. Netko će reći ovdje točno, tebi je lako o tome pričati, Istra nije imala rat. Točno. Ali smo sve činili isto tako da nas se ne podijeli. Točno je i to da standard koji je danas u Istri uspostavljen, danas se prima zdravo za gotovo, to je nešto sa čime se živi, to danas možda malo koga i na našim prostorima zanima, ali isto tako treba naglasiti da ništa ljudima tog prostora nije poklonjeno. Za sve se je trebalo naprosto izboriti, pa između ostalih i za ova načela koja su u ovom izvješću u provođenju ustavnog zakona dana ili popisana na strani 11, 12 itd. pa se kaže Ured državne uprave u Istarskoj županiji kao tijelo državne uprave prvog stupnja u provedbi zakona u uporabi jezika, pisma u sjedišnom uredu u Puli i da ne nabrajam dalje sada šta sve rade itd. itd. Istina danas je primarno pitanje penzija, plaća, posao, koliko ću dobiti ako prodam ne znam tisuću kvadrata u Vodnjanu, da li ću doći od države do poljoprivrednog zemljišta da tamo mogu posaditi maslinik, da mogu pokrenuti neku poljoprivrednu aktivnost, kakva će mi biti sezona, kako mi kotiraju dionice HT-a, da li ću moći kupiti stan, ali samo pred recimo 15-tak godina pitanje očuvanja tog manjinskog izričaja doživljavale su se ili doživljavala su se za pripadnike nacionalnih manjina ja bih rekao i esencijalnim, egzistencijalnim pitanjima. Pitanjima ostanka ili odlaska, to je bit. Ne mogu reći uz sve zamjerke možda koje imam do Vlade, da nakon one retorike recimo sa splitske rive, nije učinjen jedan kvalitetan zaokret. Uključeni su predstavnici manjina u izvršnu vlasat, netko će reći pa i prije su bili, ne znam Živko Juzbašić itd. Ali kao što nije dobro, ajde da su manjinci podržali HDZ-ovu Vladu, tako je sigurno dobro da participiraju u Vladi. 2003. Sanadera je podržalo 8 predstavnika manjina. Ono što priznajem Vladi poradila je na povratku to sigurno, povratku obnovi nepotrebno srušenog poglavito nakon "Oluje" kada je bezrazložno zapaljeno 20 tisuća kuna. Nešto je učinjeno na kažnjavanju ratnog zločina. Konačno maknuta je ona sramota od Francetića Budaka koju se nije imala hrabrosti usuditi maknuti 3. siječanjska vlast, a što je svakog razumnog iritiralo, ali još uvijek je moguće reći da je jedan tretman npr. nekog tko se izjašnjava pripadnikom manjine u Puli ili Rijeci, Zagrebu ili Varaždinu s jedne strane ili u Gospiću, Vukovaru, Osijeku, Slavonskom Brodu s druge strane. Dok bi se u Istri ili Rijeci svatko posramio dijeliti ljude na ove ili one, na Srbe i Hrvate, Hrvate i Bošnjake, Hrvate i Talijane, negdje drugdje kao da u ovoj zemlji živimo u '92. godini. I zato je dobro da progovaramo o ovom izvješću, o ovim zakonima. Ponavljam. Mi imamo zakone koji su i iznad europskih standarda ali nažalost, u mnogim krajevima ove zemlje praksa kao da je, kao da Hrvatska živi i ranim '90.-tim godinama. Što se tiče novaca 2006. utrošeno je iz proračuna 84,6 milijuna kuna. To je 110% u odnosu na 2006. ili 10% više. Zanimljivo recimo da Talijani imaju 105 razrednih odjeljenja u Istri sa 263 učitelja i tisuću 523 djece. Znači učitelj na 5,7 učenika, što je hvale vrijedno. Srbi imaju svega 2 tisuće 301 dijete u 18 škola. I možda i to govori o nečijem sustezanju itd. Ono što ostaje da se učini da nitko nikoga ne dijeli po rodu, vjeri, naciji. Da se omogući povrat, vrati … [[Govornik se ne razumije.]] o čemu je Gajica govorio, da se prevaziđu podjele iz rata. Ali ne na način da se zaboravi jasno tko je bio žrtva, da se goni ratni zločin, da se ne čini distinkcija pri zapošljavanju, da se u preambulu Ustava vrate Slovenci i Bošnjaci itd. Sramota je da smo ne znam dva puta mijenjali Ustav tamo 2001., 2002. i da se taj, ti Bošnjaci i Slovenci nisu vratili. Ono što isto tako želim reći, ako ćemo govoriti o stvarnom poštivanju ili poštovanju manjinskih standarda, ako želimo biti primjer drugima, e onda gospodo zastupnici poglavito iz vladajuće koalicije treba omogućiti dvostruko pravo glasa predstavnicima nacionalnih manjina. To je bit. Bez tog standarda sad će biti najviše pogođeni oni u ovoj zemlji koji su dosada najiskrenije zastupali manjine. Bilo bi pošteno znači da se sada za interes te većine zauzmu predstavnici manjina kada već tako dobro surađuju sa izvršnom vlašću Ive Sanadera. Oni koji su bili ne samo spremni da će sa onima koji su bili ne samo spremni solidarizirati se s manjinama, nego i žrtvovati se za te manjine, znači sa onima koji su primali brojne udarce jer su u ono teško vrijeme bili protiv politike, podjele, isključivosti itd. Znači, bez dvostrukog glasa. Ja tvrdim, ni izbori u Hrvatskoj nisu čisti i pošteni izbori. Sada bi trebalo ne znam, znači u nekim sredinama zaštititi većinu ma ne od manjina. Jasno ne od manjina, već od tog političkog terora onih kojih su na vlasti u Republici Hrvatskoj i koji na jedan takav perfidan način i danas 2008. dijele većinu od manjine ili obrnuto. Znači volio bih znati sada što znači ovaj dogovor između manjinskih predstavnika i Ive Sanadera o dvostrukom pravu glasa za male manjine. Pošto se sve to dešavalo 2007. onda nadam se da ćemo odgovor na to pitanje dobiti u Izvješću o provedbi Ustavnog zakona za 2008. godine. Znači ono što me živo zanima, da li će se to dvostruko pravo glasa omogućiti predstavnicima manjina za iduće parlamentarne izbore? U mnogim zemljama manjine su prisutne u Parlamentima. Ne uvijek ali jesu. Ali nitko ne poznaje način izbora koji u ovom trenutku vlada u Republici Hrvatskoj. Ili možeš samo birati manjine ali ne možeš birati listu odnosno ne znam, tog kandidata sa neke druge liste koji je hrvatske nacionalnosti. Svugdje u svijetu je prisutno jedno drugo načelo. Ako biraš za manjine imaš pravo da biraš i za ove liste. Ako bi to napravili e, onda bi time gospodo afirmirali i te manjine. Ako se to ne dogodi mi ćemo manjine i dalje držati u jednom političkom getu koji sigurno ne odgovara manjinama. Možda odgovara predstavnicima manjina. Konačno, manjinski zastupnici su danas ja bih rekao zbog načina financiranja i u boljoj poziciji od ostalih zastupnika, pa ispada da u Hrvatskoj se isplati biti manjinski zastupnikom, ali zasigurno ne i predstavnikom bilo koje manjine. Ono što je možda moja najveća zamjerka znači uz ovo dvostruko pravo manjina da se stvarno nije spremno suočiti upravo i ispraviti tu jednu diskriminaciju koja se osjeća da je prisutna i dan-danas u hrvatskom društvu.
Zahvaljujem. Kao i obično jedan niz ispravaka netočnih navoda. Pa idemo redom. Uvaženi zastupnik Ivan Bagarić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Nije točno što je kazao kolega Kajin da je preduvjet međunarodnog priznanja Republike Hrvatske bilo donošenje jednog ovakvog zakona. Naprosto iz tog jer je Hrvatska priznata u Europi '91. a ovaj zakon je donesen mnogo kasnije. A osobito je ovo potrebno ispraviti jer zapravo ovo na određeni način ukazuje kao da je pod prisilom Hrvatska donijela ovaj zakon, a ne da ima iskrenu nakanu da prihvati manjine odnosno pripadnike manjine kao svoje državljane, kao svoje građane. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik potpredsjednik Doma, uvaženi zastupnik Vladimir Šeks.
Treba se naučit. Neistinita je i opasna tvrdnja Damira Kajina da je pod patronatom hrvatske vlasti da su počinjeni zločini nad srpskom nacijom. To je duboko neistinita i duboko opasna više puta već ponovljena kroz svih ovih godina jedna neistina Damira Kajina koji u ovom uporno lansira u raznim prigodama u Hrvatskom saboru i hrvatskom političkom životu. Neistinita je njegova tvrdnja da je priznanje hrvatsko uslijedilo donošenjem Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Priznanje Hrvatske je uslijedilo kao posljedica europske borbe i pobjede Hrvatske u Domovinskom ratu, cijele Hrvatske a ne pod pritiskom donošenja Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina.
Zahvaljujem. Ispravak uvaženog zastupnika Davor Huška.
Hvala. Gospodine potpredsjedniče. Ispravljam netočan navod kolege zastupnika koji je rekao da se na ratom stradalim područjima Hrvatske ne provodi Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina. Dolazim iz grada Pakraca u kojem 1.3.1991. godine počeo Domovinski rat u Republici Hrvatskoj, u kojem je stradalo više od 400 vojnika i civila, u kojem je bio zloglasni logor "Buče" o kojem je nakon vojno-redarstvene akcije "Bljesak" organiziran više nego normalan život svih stanovnika. Na području grada odnosno cijelog područja zapadne Slavonije je danas ravnopravno bez ikakvih incidenata i uz sva ustavna prava žive uz Hrvate pripadnici tri najveće nacionalne manjine Srba, Talijana i Čeha. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženog zastupnika Nevio Šetić.
Zahvaljujem. Uvaženi gospodine potpredsjedniče. Želim ispraviti tvrdnju zastupnika Damira Kajina koji kaže: "Nije dobro da su manjinci podržali HDZ.". Ovo je širenje nedemokratskog ozračja jer upravo je točna činjenica da su upravo u demokratskom društvu mogućnosti komunikacije različiti i to je smisao demokratskog društva. Zato ova tvrdnja je duboko anti demokratska i treba je ispraviti.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Furio Radin.
Hvala lijepa. Imao sam ispravak netočnog navoda na ono što je rekao gospodin Kajin ali povlačim ga. Hvala.
Zahvaljujem. I ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Boris Matković.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. Moram ispraviti uvaženog kolegu Kajina kroz više neistinitih odnosno tvrdnji koje nisu istinite počev od tvrdnje o iseljavanju. Nije istina da je bilo tko koga u ovoj državi iseljavao. Ovo je slobodna i demokratska država u kojoj svatko može useliti i iz koje svatko može iseliti. Isto tako, iskazali ste tvrdnju na kraju o diskriminaciji manjina. Pa gospodine Kajin, ako je to točno i ako mislite da je to točno onda vi zaista imate opasne nakane makar su neki drugi govorili da mi imamo opasne nakane jer da postoji to što vi govorite onda nacionalne manjine danas ne bi bile sastavni dio i participirale u koalicijskoj vlasti jer ste vi to i prethodno u svojoj raspravi ovdje negirali pozivajući se na pravo dvostrukog glasovanja govoreći da koalicijska vlast povede računa o tome. Pa sastavni dio te koalicijske vlasti su i nacionalne manjine.
Zahvaljujem. Time smo završili raspravu po klubovima. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je uvažena zastupnica Antičević. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Čitajući ovo Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstava osiguranih u državnom proračunu za 2006. godinu za potrebe nacionalnih manjina nema sumnje da Hrvatska bilježi napredak i da je taj napredak evidentan iz godine u godinu a na vlasti od 2000. odnosno 2002. godine kada je i donesen Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina. Ona teška vremena ja bih rekla sakate demokracije hvala Bogu iza nas su kada su neka druga pitanja bila važnija i kada nije bilo lako u Hrvatskoj biti pripadnik nacionalnih manjina, ali moramo se i ovom zgodom sjetiti mnogih ljudi bilo u sustavu ili bezimenih naših građana koji su i u tim teškim vremenima nisu gledali pripadnike nacionalnih manjina ili većinskog naroda nego su u svakom pojedincu gledali čovjeka. Jednako tako bilo je i takvih ljudi unutar samih državnih struktura. To su ljudi koji nisu napredovali ni profesionalno ni karijerno upravo zbog svog principijelnog stava da im je čak i od same nacije i od samih ljudskih tvorevina draži bio čovjek. E, i tih ljudi treba se sjetiti a i gledati i zastupati njihove promocije. Čini mi se da bi bilo potrebno pa i ovom prigodom to želim istaknuti a to je nešto što je bilo najavljivano pa i na naša pojedinačna pitanja iz kluba SDP-a, pa i ja sam osobno nekoliko puta pitala pojedine članove Vlade pa i bilo je obećano, mislim da je to važno da se demokraciji i ljudskim pravima učimo od malena, da je to jedan predmet koji je potreban gotovo u dječjim vrtićima, u osnovnoj školi tako da od malena jer ljudi se ne rađaju demokratični. Demokratom se postaje i to je potrebno učiti i u školama. Imamo različite predmete i ja mislim da učenje o ljudskim pravima je hvale vrijedan jedan napor koji bi kroz naš sustav obrazovanja morali uvesti a onda bi implementacija mnogih zakona bila puno lakša, tako da i dijete od malena čudi da biti drugačiji po različitim osnovama pa i eto nacionalnim nije neki manjak kao što je jedan rekao književnik: "Drugačiji sam i u tome nisam vidio svoj manjak i nedostatak nego to je bila moja šansa.". Dakle, o ovome bi trebalo ozbiljno razmisliti i možda već jer je to toliko kažem bilo najavljivano od ove jeseni započeti sustavno s edukacijom o ljudskim pravima i o demokraciji u našem obrazovnom sustavu od najranije dobi. Međutim, evo kada se Hrvatska nalazi gotovo u finišu ulaska u Europu još s vremena na vrijeme našim stadionima znaju odjekivati već uobičajene pjesme na koje se nitko živ ne osvrće odnosno ne osvrće se vlast ili se stvar minorizira i marginalizira, a to nije dobro. To nije dobro. I kada svako malo ipak mediji o tome ipak na neki način senzibiliziraju javnost onda od strane najviših državnih struktura dobijemo obećanje. Eto tako je i premijer još 2005. ili 06. godine, negdje u ljeto, sa ljetne jedne sjednice u 8 mjesecu bio najavio, a također pod vodom nekakvih sličnih ispada u Hrvatskoj, na jednom stadionu, bilo je rečeno da je, da će Ministarstvo pravosuđa u vrlo kratkom roku izmijeniti Kazneni zakon na način da ga veličanje fašističkih i drugih totalitarnih država i sustava bude označeno, odnosno definirano kao kazneno djelo. Međutim, poslije je stvar pala u zaborav i nikome ništa. Pa evo, i ja podsjećam na tu obvezu, … [[Govornik se ne razumije.]] prije nekoliko godina, jer to je nešto što je Hrvatskoj potrebno, to imaju i druge zemlje. Imamo dobro, već smo to imali u onoj poznatoj noveli od 2003. pa na tom tragu dalo bi se načiniti konsenzusom jednu dobru kaznenu kriminaciju. Međutim, važno je dakle, ta prava manjina u kojem, ne samo na temelju kojih zakona nego u kakvom okruženju se ona ostvaruju. Zato je jako važna politička klima u kojem se ta prava ostvaruju. Ono ne može, i ta klima se ne stvara samo prigodičarskim nazdravičarenjem i sličnim stvarima nego konkretnim ostvarenjem tih prava. O tome nešto i kolega Gajica govorio, on je govorio više o imovinskim pravima, ali meni se čini da su još važnija ova, ovo jedno političko okruženje i netolerancija kada se sa stadiona viču takve pogrde da to jednostavno Hrvatska naprosto ne može i ne smije podnijeti. Međutim, evo vidite, ja ću podsjetiti kako Vladin ured sprovodi Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina. I ja ću to ponavljati dok god Ustavni sud ne riješi ovaj zahtjev za ocjenu suglasnosti a radi se o tome kako vodimo računa o zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina u predstavničkim tijelima jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave. Nakon lokalnih izbora u gradu Zadru, SDP-ova koalicija trebala je dobiti dvanaestog vijećnika ne po izborima ostvarenim nego po pravu, po primjeni Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i tim bi bila u jednako pravnome položaju, odnosno dobila bi jednaki broj mandata kao HDZ-ovo koalicija. Međutim, to se nije dogodilo, a to se nije dogodilo zbog toga što je upravo iz tog ureda došlo ovakvo mišljenje i da jednostavno ne povjerujete svojim ušima. I ja ću citirati: "Mjerodavni su službeni rezultati popisa stanovništva s obzirom,…", e sada je ovo, sada pazite ovo, ovo je još najbolje: "…s obzirom da…", a to je nakon lokalnih izbora: "… s obzirom da popisi birača nisu sređeni iz razloga što nije sređena evidencija o prebivalištu.". Dakle, sam onaj koji je ovjerio popise, pa znaš da se vi na njih pozivate kada je opće poznato da ti popisi nisu sređeni, da mi nemamo prave evidencije, da su manipulacije sa prebivalištem. A Ustavni sud evo ide treća godina se napunila, nije riješio o tome. Dakle, bez obzira ono što stoji u zakonu važno je koliko mi shvaćamo zaista potrebu da to što smo napisali provodimo. Toliko o tome, dakle, i zbog toga i kako slijedimo vlastite zakone, dakle, koje nam nisu nametnuli, koje smo sami donijeli, tako nas i cijene. Inače ispadnemo zaista jedna neozbiljna država pa se onda od nas traži nešto što nije pošteno i što je i nemoguće, da napomenem ZERP i takve slične stvari. Prema tome, biti ćemo ozbiljni, biti ćemo cijenjeni koliko budemo principjelni prije svega u poštivanju zakona koje sami donosimo. Hvala lijepa.
Zahvaljuje. Imamo tri ispravka netočnih navoda. Prvo je uvažena zastupnica Neda Klarić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici u Hrvatskom saboru. Ne znam zapravo kako definirati ovu jednu, meni zaista bolnu sintagmu koju je izrekla malo prije uvažena zastupnica gospođa Ingrid Marinović. Koja je zapravo izjasnila sa vremenom … … [[Upadica se ne razumije.]] [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] o vremenu sakate demokracije. Po meni je, po meni je zaista to jedna zapravo bolna sintagma koju evo, uvažena gospođa zastupnica se sada na neki način usuđuje govoriti na taj način, a ja svojom osobnošću jednako tako i profesionalnim obnašanjem dužnosti u trenucima kada je grad Šibenik bio napadnut s kopna, s mora i iz zraka. U trenucima kada legendarni uzvik: "Oba dva, oba dva", ne samo obara Hrvatsku, ne samo obara Europu [[Upadica: Vrijeme! Vrijeme!]] , …već čitavi svijet kada [[Upadica: Vrijeme!]] ja na jedinom radiju…
Završite sa ispravkom, molim vas. Hvala.
Hvala lijepa.
Uvažene zastupnice, uvažene zastupnice Marinović, postoji Poslovnik i dobiti ćete riječ, ali pustite da vi ne vodite sjednicu. A ukoliko imate prigovor onda se javite. Javili ste se za povredu Poslovnika. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, vi uporno čekate da istekne čitava ova minutaža određena po Poslovniku. Kolegica se niti je pozvala na koju odredbu i govorila o stvarima koje ja niti riječju nisam spomenula ni grad, ni Šibenik, ni oba dva. O čemu je ona govorila? Pa nemojte to tolerirati. Pa mi ne smijemo ovdje, moramo voditi računa o dignitetu Hrvatskoga sabora.
Uvažene zastupnice, vi ste se trebali pozvati na članak koji je povrijeđen ovim ovdje. A uvažena zastupnica ispravak netočnog navoda ne mora se pozvati. Prema tome, ako prigovarate drugome, morate i sami se držati toga. Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Karmela Caparin.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, ispravila bih netočan navod kolegice a to je, nije istina kako ona kaže da ova Vlada ne reagira na ispade kojima se veliča fašizam, to zaista nije istina. Ali istina je da vi ne reagirate na vaše ispade u izbornom stožeru kada se pjevaju pjesme koje veličaju, oprostite, veličaju totalitarni režim i umanjuju suverenitet Republike Hrvatske pjevajući od Vardara do Triglava. … [[Pljesak]]
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika uvaženi zastupnik Maraš.
Maras [[Upadica: Maras.]] Poštovani gospodine potpredsjedniče kolegica, uvažena kolegica zastupnica nije, znači povreda Poslovnika iz članka 209., nije ispravila netočan navod nego je dala jedan svoj subjektivan komentar onoga šta se dešavalo tijekom jedne večeri [[Upadice se ne razumiju.]] Ne …
Ne, ovaj puta nije točno. Ispravljen je netočan navod. Hvala lijepa.
Nije, ali dala je komentar oprostite.
Idemo dalje sa raspravom uvaženi zastupnik Vedran Rožić.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre, državni tajnici, kolege i kolegice zastupnici. Evo imajući ovo izvješće ispred sebe želio bih se osvrnuti na nekoliko detalja koje smatram da su važni za istaknuti. Naime Republika Hrvatska opredijeljena je za zaštitu i omogućavanje ostvarivanja prava nacionalnih manjina temeljem Ustavnog zakona kao temeljnog dokumenta te zakonima, Zakon o uporabi jezika i pisma nacionalnih manjina, Zakon o izboru za članove predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne regionalne samouprave te drugi podzakonski akti kojima se omogućavaju prava nacionalnih manjina. Treba naglasiti da je Hrvatska među rijetkim zemljama U Europi koja putem izbornog zakona dopušta izravan izbor predstavnika nacionalnih manjina u Parlamentu. Zaštita prava nije usmjerena samo na zaštitu jezika i pisma kao bitnog obilježja nacionalnih manjina već i na zaštitu kulturne različitosti i na sudjelovanje u javnom i političkom životu. Odredbe Ustavnog zakona i odredbe posebnih zakona kojima se uređuju prava i slobode pripadnika nacionalnih manjina trebaju se tumačiti i primjenjivati sa svrhom poštivanja pripadnika nacionalnih manjina i hrvatskog naroda te razvijanje razumijevanja solidarnosti, snošljivosti i dijaloga među njima. Sukladno sadržaju članka 7. Ustavnog zakona Republika Hrvatska osigurava ostvarivanje posebnih prava i sloboda nacionalnih manjina koje one uživaju pojedinačno ili zajedno s drugim osobama koje pripadaju istoj nacionalnoj manjini a naročito bih se osvrnuo na odgoj i obrazovanje na jeziku i pismu kojim se služe, uporabu svojih znamenja i simbola, kulturnu autonomiju održavanjem, razvojem i iskazivanjem vlastite kulture te očuvanjem i zaštitom svojih kulturnih dobara i tradicija. Pravo na očitovanje svoje vjeroispovijesti te na osnivanje vjerskih zajednica zajedno s drugim pripadnicima te vjeroispovijesti i na pristup sredstvima javnog priopćavanja i obavljanje djelatnosti javnog priopćavanja, primanje i širenje informacija na jeziku i pismu kojim se služe. Odgoj i obrazovanje na jeziku i pismu kojim se služe. Nastava se odvija prema planu i programu hrvatskog odgojno-obrazovnog sustava. Svoje specifičnosti manjine ostvaruju kroz učenje materinskog jezika i kulture odnosno dodatnim sadržajima u predmetima jezika i književnosti, povijesti, zemljopisa, glazbene i likovne kulture. Pripadnici nacionalnih manjina imaju prednost pri zapošljavanju u nastavi na jeziku nacionalne manjine normalno uz uvjet da ispunjavaju uvjete o školskoj i stručnoj spremi. Pripadnici manjina imaju pravo organizirati ustanove na svom jeziku i pismu i to pravo ostvaruju talijanska, srpska, češka i mađarska manjina. Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa osiguralo je sredstva za financiranje udžbenika namijenjenih obvezatnom obrazovanju sukladno Zakonu o udžbenicima za osnovnu i srednju školu. Za sada se udžbenici prevode i tiskaju samo za nastavu osnovnih škola i njegovanje jezika i kulture. I raspoređena sredstva za nacionalne manjine u državnom proračunu za ovu stavku iznose 6 milijuna 337 tisuća kuna. Uporaba, uporabu svojih znamenja i simbola i kulturna autonomija održavanjem, razvojem i iskazivanjem vlastite kulture te očuvanjem i zaštitom svojih kulturnih dobara i tradicije. Ustavni zakon naime propisuje da pripadnici nacionalnih manjina radi očuvanja, razvoja, promicanja i iskazivanja svog nacionalnog i kulturnog identiteta mogu osnivati zaklade i fundacije te ustanove za obavljanje djelatnosti javnog priopćavanja, kulturne, izdavačke, muzejske, arhivske, knjižnične i znanstvene djelatnosti. Ministarstvo kulture podupire različite programe kroz redovne programe potpora u svim područjima iz svog djelokruga. Tako je Ministarstvo kulture u 2006. godini osiguralo 6 milijuna i 600 tisuća kuna za razne vidove kulturnog razvoja i kulture za potrebe nacionalne manjine u Republici Hrvatskoj, a za zaštitu i očuvanje spomenika kulture. Tu se misli na nepokretne spomenike iznos od 5 milijuna kuna. Svi spomenici su dio hrvatske kulturne baštine ali su ujedno baština nacionalnih manjina Republike Hrvatske bilo da se radi o manastirima, episkopskim dvorima, crkvama ili sinagogama. Zatim pravo na očitovanje svoje vjeroispovijesti te na osnivanje vjerskih zajednica zajedno s drugim pripadnicima te vjeroispovijesti. Prema Ustavu Republike Hrvatske sve vjerske zajednice jednake su pred zakonom i odvojene od države. Vjerske zajednice slobodne su u skladu sa zakonom javno obavljati vjerske obrede, osnivati škole, učilišta, socijalne i dobrotvorne ustanove te upravljati njima, a u svojoj djelatnosti uživaju pomoć države. Crkve koje imaju određene odnose s Hrvatskom državom primaju redoviti, primaju redovitu godišnju financijsku potporu. U školama mogu predavati vjeronauk i vjerski odgoj u predškolskim ustanovama. Brak sklopljen u crkvenom obliku ima učinke građanskog braka. Crkve odnosno zajednice koje imaju uređene odnose sa Hrvatskom državom kao i ostale crkve koje su potpisale ugovor primaju redovitu godišnju financijsku potporu iz državnog proračuna. Dakle za 2006. godinu srpska pravoslavna crkva u Hrvatskoj primila 8 milijuna i 593 tisuće kuna. Islamska zajednica u Hrvatskoj 2 milijuna i 618 tisuća kuna. Bugarska pravoslavna crkva u Hrvatskoj 140 tisuća kuna. I makedonska pravoslavna crkva u Hrvatskoj 604 000 kuna. Jako je važno i pristup sredstvima javnog priopćavanja i obavljanje djelatnosti javnog priopćavanja, primanje i širenje informacija na jeziku i pismu kojim se služe. Za programske sadržaje namijenjene nacionalnim manjinama podijeljeno je nakladnicima televizijske djelatnosti 450, 2000 kune, a nakladnicima radijske djelatnosti milijun kuna. Vijeće je velikom broju nakladnika dodijelilo sredstva Fonda za ostvarivanje javnog interesa te se očekuje da će nakladnici kroz te misije poštivati prava nacionalnih manjina. I na kraju je važno istaknuti da Republika Hrvatska ima i bilateralne sporazume sa ostalim zemljama. Naime, Uprava za hrvatske manjine i iseljeništvo, iseljeništvo Ministarstva vanjskih poslova i europskih integracija, vodi skrb o uvažavanju statusa hrvatskih autonomnih manjina u europskim državama i ostvarivanju njihovih manjinskih prava, prati provedbu i poštivanje prihvaćenih europskih standarda u zemljama u kojima žive, podupire vjersku, etničku, kulturnu i jezičnu samosvjesnost, te prava na osobitost vlastitog kulturnog života i nacionalnih tradicija. Tako je Republika Hrvatska potpisala bilateralne sporazume o zaštiti prava hrvatskih manjina s Italijom, Mađarskom, Srbijom i Crnom Gorom. Hrvatska nacionalna manjina u Republici Austriji, gradišćanski Hrvati ostvaruju manjinska prava temeljem državnog ugovora iz 1955. godine. Isto tako, Ministarstvo vanjskih poslova i europskih integracija pripremilo je nacrt Sporazuma o zaštiti prava hrvatske nacionalne manjine u Republici Makedoniji. I na kraju možemo kazati da su za 2006. godinu iz proračuna prije je bilo spomenuto za sve ove djelatnosti izdvojeno je negdje oko 85 milijuna kuna i na kraju bih samo kazao da nacionalne manjine u svakoj državi, pa tako i u Republici Hrvatskoj trebaju biti i jesu vjerujem stabilnosti same države.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Nenad Stazić.
Hvala lijepa. Kolega, vi s pravom kažete da je Hrvatska zemlja u kojoj predstavnici nacionalnih manjina mogu po izbornom zakonu direktno birati svoje predstavnike u Sabor. To je tako i to je dobro. Međutim, propuštate naglasiti da po Ustavnome zakonu i po hrvatskom Ustavu tu postoji još jedan prostor koji je neiskorišten. To je onaj prostor koji se često pogrešno, pa usudio bih se reći i namjerno pogrešno zove dvostruko pravo glasa. Ne radi se ni o kakvom dvostrukom pravu glasa, nego o dodatnom pravu glasa, o pravu pripadnika nacionalnih manjina da biraju stranačke liste, građanske liste i da dopunski, dakle kao i svi drugi građani Hrvatske i da dopunski još biraju i svoje predstavnike. Mi danas imamo jednu takvu situaciju koja je dobra, da predstavnici nacionalnih manjina ovdje u Saboru čine dio parlamentarne većine i da su pristali uz Vladu, da su sklopili sa Vladom koalicijski sporazum. To je logično, potrebno i normalno. Ali upravo ovaj mandat će biti test da vidimo koliko će, koliko je ovoj Vladi najprije samom HDZ-u, a onda i predstavnicima manjina izabranim na manjinskim listama koji su ušli u ovaj Sabor koliko im je stalo da to pravo dopunskog prava glasa osiguraju u ovom mandatu za predstavnike svojih manjina ili im je pak stalo da budu izabrani u ovaj Sabor sa manjinske liste i da time zadovolje svoje ambicije. Po tome će se mjeriti volja, intencija političko htijenje i Vlade i predstavnika manjina. Hoćemo li tu ustavnu mogućnost, tu mogućnost koju otvara Ustavni zakon o pravima manjina oživotvoriti ili ćemo se zadržati na ovoj razini koja je u svakom slučaju nedovoljna.
Hvala. Gospodin Vedran Rožić, odgovor. Izvolite.
Pa evo uvaženi zastupniče ja sam u izlaganju naveo da je Republika Hrvatska među malim, mi možemo kazati slobodno da još u Europi postoje dvije, tri zemlje koje imaju izborni zakon da predstavnici nacionalnih manjina mogu izravno ući u parlament, znači u Hrvatski sabor. Sigurno da ste i vi imali prigodu kada je bila koalicijska vlast potaknuti izmjene Ustavnog zakona. Međutim, evo vidim da iz godine u godinu manjine itekako sudjeluju u društvenom i političkom životu Republike Hrvatske, a i najbolji je primjer da evo i drugi mandat predstavnici nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj sudjeluju u vlasti i zahvaljujući i tom sudjelovanju da se praktički iz godine u godinu izdvaja sve više sredstava za ove potrebe koje smo prije naveli kroz izlaganja.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospodine ministre, gospodo iz Vlade, kolegice i kolege. Prije svega, ja bih izjavio ovdje kako vjerujem da nikakva nazdravičarenja niti vike stadiona, niti razno razne izjave ma koliko bile sakate ne mogu umanjiti vrijednost ovog dokumenta, odnosno sve dobro što je u ovom dokumentu navedeno i što zapravo ukazuje u pravom smislu riječi na pravu istinsku brigu Republike Hrvatske. Ja ne bih čak svakako o nacionalnim manjinama. Međutim, iznad toga o svojim državljanima, o građanima Republike Hrvatske koji se naprosto doživljava svojima. Druga stvar, koju također treba ovdje naglasiti da nije sve što se čini što hrvatska Vlada čini za nacionalne manjine ovdje. Jasno je da politika Vlade Republike Hrvatske prema ovoj problematici i prema nacionalnim manjinama je puno šira i zapravo izvan ovog zakona koji je ovdje i svih onih prava koja su njime uređena. To se odnosi i na naznačena sredstva. Dakle, ni sva sredstva koja su ovdje naznačena ja sam pokušao zbrojiti ove brojke. Ja mislim da je to negdje daleko više i od koliko se zapravo ovdje spominjalo. Ja mislim da se tu radi oko nekih 255 zapravo milijuna ukupnog angažmana kad su u pitanju nacionalne manjine. Međutim, dakako i više sredstava se izdvaja. Što je tu važno za jednu demokratsku državu. Što je važno to pitanje? Pa naprosto jer je to osobna karta države, osobna karta demokracije, jer i manjine su mjerilo demokratičnosti jedne države i kako jedna država postupa prema svojim manjinama. Dakle od pitanja jezika, odgoja, obrazovanja, uporabe znamenja, simbola, kulturne autonomije, vjeroispovijesti, sredstava javnog priopćavanja, odnosno nazočnosti u tim sredstvima i pojavljivanje. Provođenje ovog zakona je naprosto obveza, već sam kazao i više od toga. To naprosto treba biti jedan apsolutan normalan jedan odnos države prema svojim državljanima. Da bih to potkrijepio ja ću zapravo navesti neke pokazatelje i zbog čega me zapravo ovo izvješće čini doista ponosnim i zadovoljnim državljaninom Republike Hrvatske i Hrvatom. Ako pogledamo recimo na stranici 15 onda ćemo vidjeti da tamo gdje je zakonom predviđeno, konkretno u općini Gvozd, gdje je statutom propisano da pripadnici srpske nacionalnosti kao manjina imaju pravo na službenu uporabu jezika, pisma na cijelom području općine. Imaju pravo isticati svoju zastavu i simbole zajedno sa zastavom i grbom Republike Hrvatske u dane praznika i blagdana, a stalno ih isticati na zgradi općine Gvozd zajedno sa zastavom Republike Hrvatske. Ja mislim da je ovo stvarno jedna velika stvar. Dalje, ako pogledamo na stranici 16 ovaj paraf koji se odnosi na uporabu manjinskih jezika u … pravosudnim tijelima, onda uredno ovdje stoji sljedeća konstatacija. Kaže svjesni opasnosti asimilacije govornika manjinskih jezika i nastojeći očuvati manjinske jezike kao posebnu kulturnu vrijednost Republika Hrvatska će u suradnji sa institucijama i udrugama nacionalnih manjina poduzimati mjere za zaštitu manjinskih jezika i poticanje pripadnika nacionalnih manjina na učenje i uporabu svojeg materinjeg jezika u skladu sa stajalištima iznijetim iz pojedine preporuke odbora ministara. Prema tome Hrvatska nije pasivni promatrač ovdje, odnosno hrvatska vlast i rekao bih institucije ove države nego dapače vrlo joj je stalo, u interesu joj je da nacionalne manjine se angažiraju i da zapravo na taj način čine bogatstvo u pravom smislu riječi bogatstvo Republike Hrvatske. Također na stranici 17 kada je u pitanju jamčenje jezika i Ustav i pisma, pardon. Onda ovdje stoji kaže uporabu manjinskih jezika i pisama nije u svim županijama na području Republike Hrvatske jednaka, to je odgovor ovima koji još nisu zadovoljni. Svi trebamo biti ja bih rekao u jednoj mjeri jednim dijelom nezadovoljni, jer uvijek može se više i bolje. Međutim, to nije razlog da kritiziramo ovoliko dobroga učinjenoga i ovako dobroj materiji. Ali kaže, od strane pripadnika nacionalnih manjina ne postoji kaže, ali od strane nacionalnih manjina ne postoji interes za uporabu manjinskog jezika i pisma iako je to pravo propisano statutima i drugim općim aktima. Prema tome susrećemo se i s time da naprosto ljudi negdje nisu u onoj mjeri u kojoj mi očekujemo zainteresirani za provođenje tog zakona. Prema tome u svakom slučaju je poticati, međutim to nikako nije znak slabosti sustava, slabosti onih koji provode ovaj zakon. Na stranici 19 je regulirano pitanje obrazovanja nacionalnih manjina i tamo je jasno također spomenuto sve ono što ima biti i što zapravo jamči puno puno ostvarenje ovih prava o kojima sam govorio. A sada bih se kratko samo osvrnuo i napravio jednu paralelu s obzirom da sam bio zastupnik, član Odbora za useljeništvo u protekle četiri godine Hrvatskoga sabora, gdje sam se zapravo često susretao sa Hrvatima iz pojedinih europskih država, naših susjeda, koji su zapravo iskazivali nezadovoljstvo mnogo puta svim onim što smo mi ovdje zapravo riješili. Ja bih i ovom prigodom pozvao sve nas ovdje i predstavnike nacionalnih manjina, ali i sve druge zastupnike, da zaista povedu brigu i da zapravo jednim uzajamnim naporom učinimo i još više za hrvatske nacionalne manjine u europskim državama. To je posve drugo pitanje i neću u njega ulaziti. Međutim, uvjeravam vas da Hrvati u Bosni i Hercegovini kao suveren narod, iako u papirima stoji da im je sve to nešto zajamčeno tamo, mnogo toga nemaju što ovdje zapravo nacionalne manjine u Republici Hrvatskoj imaju. Da ne govorim o pitanjima nastupa u javnim medijima, pitanjima vezana uz jezik, uz neka politička zastupanja itd. Osobito sam zainteresiran upravo kao zastupnik izabran u XI. izbornoj jedinici, to je jedinica dakle za hrvatske državljane izvan Republike Hrvatske, da se ovaj zakon provodi u cijelosti i da zapravo nema tu nikakvih ostataka. Dapače, da to bude doista jedan istinski i iskreni stav kao što to do sada ova Vlada i čini. Zaključno. Na 108 stranici ja mislim za sve one koji dvoje je li to ovako ili je možda onako kako smo čuli od nekih ovdje, mislim da treba pročitati sljedeće. Na okruglom stolu o provođenju Ustavnog zakona o pravu nacionalnih manjina koji je u organizaciji Ureda za nacionalne manjine Vlade Republike Hrvatske održan 15. svibnja 2007. u Zagrebu, na kojem su sudjelovali zastupnici i predstavnici nacionalnih manjina, ocijenjeno je da je postignut daljnji napredak u unapređenju prava nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj, te u tom smislu u provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina naglašeno je da je Vlada Republike Hrvatske u provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina poduzela niz mjera kako bi došla do stvarnog i potpunog uključivanja pripadnika nacionalnih manjina u javni, politički, kulturni i društveni život u Republici Hrvatskoj. Prema tome ovo je izjava i onih koji predstavljaju nacionalne manjine, a nije izgovorena u njihovo ime. Konačno pitanje za razmišljanje. Koja to europska država, odnosno koja sadašnja članica europske države i u ovoj razini poštiva nacionalne manjine na svom teritoriju? Uostalom, zašto Hrvatska ne bi bila bolja od drugih. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo repliku, gospodin Furio Radin. Izvolite.
Hvala lijepa. Vrlo kratko prijatelju Bagariću koji zna da sam solidaran s njim u mnogim njegovim zahtjevima, želim reći sljedeće. I to je da već pripadnici nacionalnih manjina vode brigu o Hrvatima izvan domovine. Ja 15 godina apeliram da se donese zakon o konstantnoj brizi za Hrvate izvan domovine, a osim toga sam u svom sporazumu sa premijeru i napisao i zahtijevao da Hrvatska se bavi bolje i više sa Hrvatima u Italiji, a osim toga s njima sam vrlo blizak i nastavit ću se baviti sa njima. Drugo, da ne bi izgledalo da je flaša puna, onda ću ja odgovoriti gospodinu Bagariću i reći gdje je ona, neću imati vremena, ali samo u par naznaka, gdje je ona prazna. U Primorsko-goranskoj županiji … [[Ne razumije se.]] ispunjava jedna izborna jedinica o dvojezičnosti, ali statutom nije propisana ravnopravna uporaba manjinskog jezika U Zadarskoj županiji zakonske pretpostavke postoje u jednoj općini Gračac, ali nema podataka da li se to ostvaruje. U Ličko-senjskoj županiji u dvije općine Srbi ispunjavaju kriterij, Donji Lapac i Vrhovnika. Kao što ste i vi rekli, nije bilo zahtjeva, ali zbog čega nije bilo zahtjeva? O tome se trebamo pitati. Također, u Osječko-baranjskoj županiji u općinama, u nekoliko općina, npr. u Općini Punitovci u kojoj slovačka manjina ispunjava kriterije brojnosti, u izvješću piše da ne osjeća se potreba za striktnim primjenjivanjem Zakona o uporabi jezika i pisma. A o Daruvaru smo govorili toliko puta da jednostavno već svi u ovome Saboru znaju o čemu se radi. Znači, kad govorimo o flaši trebamo reći da je ona polupuna ili poluprazna. A ne puna.
Hvala. Odgovor gospodin Bagarić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče! Ja se zahvaljujem kolegi Radinu i njegova nastojanja oko hrvatske nacionalne manjine u Italiji su apsolutno iskrena, očita i ja bi rekao možda od presudnog značaja. Prema tome i druge dakako pozivamo da i kolege zastupnike drugih nacionalnih manjina da se tako isto angažiraju u svojim, ako se to tako može reći matičnim državama kad su u pitanju Hrvati izvan Hrvatske. Kad je u pitanju ovaj vaš nastavak odgovora onda sam apsolutno suglasan s vama, da zapravo tu bocu koja još nije posve ispunjena odnosno flašu kako ste kazali treba dopunit, napunit. I budite sigurno da i u meni i u ovome klubu imat ćete apsolutno kao i dosada punu potporu. Hvala lijepa.
Još jedna replika, gospodin Nenad Stazić. Izvolite1
Kolega Bagarić! Vi s pravom upozoravate da bi Hrvatska trebala brinuti o Hrvatima koji su manjine u drugim državama. Ali s vama se ne slaže Vlada Ive Sanadera koju podržavate. Naime, to ćete vidjeti u proračunu i u amandmanu koji sam podnio. Naime, Račanova Vlada kojoj često puta izričete brojne zamjerke, na svojoj 57. sjednici 30. srpnja 2003. godine donijela je Odluku o raspodjeli sredstava za financiranje zdravstvenih, obrazovanih, kulturnih i znanstvenih programa hrvatskih manjina u susjednim i drugim zemljama i Hrvata u Bosni i Hercegovini. Hrvatima u Bosni i Hercegovini koji nisu manjina kao što znamo bilo je … [[Govornik se ne razumije.]] 25 milijuna kuna je ostvareno. A Hrvatima koji su manjina u Srbiji, Crnoj Gori, Sloveniji, Makedoniji, Mađarskoj, Italiji, Austriji, Slovačkoj, Češkoj, Rumunjskoj i Bugarskoj 10 milijuna kuna. Po dolasku Sanaderove Vlade ovih 10 milijuna kuna je ukinuto, ne izdvaja se iz proračuna. Ja petu godinu zaredom šaljem amandman na proračun kojim tražim da Sanaderova Vlada da barem toliko za te Hrvatske koji su manjina u drugim državama, bar toliko koliko je dala Račanova. … [[Upadica se ne čuje.]] Bar toliko. Ja očekujem da vi za moj amandman glasate kad se o njemu bude u srijedu glasalo. I to će bit test vaše iskrenosti kad se zalažete za Hrvatske koji su manjina u drugim zemljama. Ali to će biti i test ove Vlade, koliko ona brine o Hrvatima koji su manjina u drugim državama ili su joj na srcu samo Hrvati u Bosni i Hercegovini koji nisu manjina. Ali koji naravno mogu glasati na izborima za ovu Vladu. Prema tome, ja se s vama slažem, ali se s vama ne slaže Vlada Ive Sanadera. Ali, da li se vi slažete sa samim sobom, vidjet ćemo u srijedu kad se budu izglasavali amandmani?
Hvala. Odgovor gospodin Ivan Bagarić. Izvolite!
Ja se prije svega zahvaljujem kolegi Staziću za brigu o Hrvatima izvan Hrvatske i svakom zastupniku koji na tu temu nastupa i govori. Posebito ako je ta briga iskrena i ako ima stvarno za cilj to što govori. Međutim, neću glasovati za vaš amandman. Kazat ću vam i zbog čega. Zbog toga što nije točno da Vlada Republike Hrvatske odnosno Sanader kako ste vi kazali ne izdvaja sredstva za nacionalne manjine i Hrvate izvan Hrvatske u mjeri o kojoj vi govorite. Ni u kojoj govorite, ali je pet puta više. Pogledajte malo stavke koje se odnose na obrazovanje naših ljudi u svijetu, a među nacionalnim manjinama učenje jezika, kulture, zatim izravna potpora, sama potpora nacionalnim manjinama plus Matica iseljenika također izravno izdvaja za hrvatske nacionalne manjine. Ja se slažem, ja se slažem da bi ta izdvajanja prema potrebama mogla biti i veća. Međutim, ne prihvaćam kao Hrvat koji dolazi izvan Hrvatske da doživljavam Hrvatsku kao kravu muzaru od koje treba uzeti koliko se god može. Nego jednostavno treba poštivati i potrebe ovdje jer vidimo ovdje i u ovom proračunu kojeg smo, o kojem smo govorili prije nekoliko dana koliko ima još rupa koje treba zatrpati, začepiti. I na koliko stavki sve ljudi traže novac. Prema tome, mi nismo u poziciji i mislim da ne trebamo biti na način da uzimamo ako imamo ruku da uzmemo onda i više od toga. Prema tome, ja neću glasovati za taj amandman. Ali u svakom slučaju podupirem i pozivam sve one koji su zainteresirani za potporu Hrvatima izvan Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Petar Mlinarić. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre, gospodo državni tajnici, kolegice i kolege. Dolazim iz Vukovarsko-srijemske županije, dolazim iz grada Vukovara, najvećeg stradalnika u Domovinskom ratu. U Vukovaru je poginulo i ubijeno 3 tisuće ljudi, nekoliko tisuća završilo u srpskim koncentracijskim logorima i sam sam branitelj Vukovara i zatočenik srpskih koncentracijskih logora, devet mjeseci u Nišu, Mitrovici i Aleksincu. I poslije svega imam snage govoriti o pravima nacionalnih manjina gdje podržavam hrvatsku Vladu i podržavam zakon koji je propisala za nacionalne manjine. Županija Vukovarsko-srijemska osigurala je sredstva za rad nacionalnih manjina. I to sredstva za obavljanje administrativnih poslova i sredstva za provođenje aktivnosti. Vijeće bošnjačke nacionalne manjine 90 tisuća kuna. Zato bi volio da je ovdje gospodin Tanković, a jeste. Mislim da ipak vidite da se misli i naša županija, ali da niste zaboravljeni. Vijeće mađarske nacionalne manjine 105 tisuća kuna. Vijeće rusinske nacionalne manjine 108 tisuća kuna. Vijeće slovačke nacionalne manjine 96 tisuća kuna. Vijeće srpske nacionalne manjine 160 tisuća kuna. Predstavniku romske nacionalne manjine 4 tisuće i 500 kuna. Mislim da je to malo, ali mislim da ćemo iduće godine to povećat. Predstavniku ukrajinske nacionalne manjine 12,5 tisuća kuna. Predstavniku albanske nacionalne manjine 13 tisuća kuna. Zatim grad Vukovar u svom proračunu osigurao je za Vijeće srpske nacionalne manjine 25 tisuća kuna. Za Vijeće ukrajinske nacionalne manjine 25 tisuća kuna. I za Vijeće mađarske nacionalne manjine 25 tisuća kuna. Ta su vijeća osnovana i mi to podržavamo i financiramo. Zatim bih još nešto rekao o zapošljavanju. Odluka doktor Franje Tuđmana da svi oni koji su radili u okupiranim područjima da zadrže ta radna mjesta. I jeste, mi smo to ispoštivali i normalno da se i danas neke stvari su ostale iste, nismo ništa mijenjali. Samo da kažem da su nacionalne manjine zastupljene i u zapošljavanju što je gospodin Gajica govorio Pošta Borovo naselje 75% ima srpske nacionalne manjine uposleno, Pošta Vukovar 47% ima srpske nacionalne manjine uposleno, Vupik Vukovar 70% srpske nacionalne manjine, Porezna uprava 50% srpske nacionalne manjine, Gradsko poduzeće vodovod 47%, Čazmatrans 70%, Komunalac 29%. To iskazuje da srpske manjine nisu ugrožene i ne daj Bože i mislim da i gospodin Gajica je u svom izlaganju rekao. I ne slažem se da u našoj lokanoj upravi negdje tri djelatnika još bi trebalo po 32% uposliti ali su digli da ta tri djelatnika moraju biti uposlena a mi ne tražimo da ovdje bude reciprocitet ako ima u Hrvatskoj 4,5% srpske nacionalne manjine onda a ovdje je 70% uposleno. Ali neka, to je želja doktor Franje Tuđmana bila i hrvatske Vlade i mi to poštivamo, tu nemamo nekih. Zatim, moram još reći šta Hrvatska država. Imamo direktora koji je bio u Borovu radio, uzurpirao je tvornicu u Somboru. Blokirao je sada čitavu imovinu Borova koja iznosi u Srbiji 80 tisuća eura, ne 80 milijuna eura. I nedavno prije petnaest dana je bio pozvan da mu se uruče ključevi obnovljenog stana. Došao je uredno sa somborskim registracijama, uručeni su mu ključevi i na kraju je spustio roletne i otišao za Sombor. Evo, i to je demokracija. Pazite, mi ako čovjek ima pravo i to je demokracija, normalno. Dalje, poslije ove brige koju smo vidjeli države za nacionalne manjine ja bih progovorio o nekim drugim stvarima. Pitam se zašto pored ovoga svega učenici srpske nacionalne manjine i sa kojim razlogom razbijaju stakla, vrata, prozore, demoliraju đački dom, škole u koju pohađaju. Ako je to samo zato što je škola hrvatska, pa i oni su hrvatski građani i hrvatski državljani ali unose strah i mržnju prema hrvatskoj djeci. A tko ih je to učio? Tko ih je učio da psuju oca domovine Hrvatske doktor Franju Tuđmana koji im je sve ostavio u zalog, i škole, i vrtiće, i demokraciju da im roditelji mogu od svoga rada živjeti? Tko im je omogućio aboliciju? Tko ih je učio da u srcu Hrvatske, u hrvatskom Vukovaru viču "Ovo je Srbija! Jugoslavija, Jugoslavija! Kosovo, Kosovo!". Nema gospodo više Srbije, ovo je Republika Hrvatska priznata u svojim granicama od međunarodnih čimbenika. Nema gospodo ni Kosova u Vukovaru u školama. Mirna reintegracija moram napomenuti da je izvršena bez jednog incidenta, da u školama srpska djeca uče na srpskom jeziku, normalno po hrvatskom programu, da vrtići su odvojeni isto, da uče isto po srpskom programu. Tako smo sve odvojili, tako su tražili normalno njihovi političari. Do ovoga ako je Stanimirović Vojo naš zastupnik mogao ići sa hrvatskom djecom, sa Hrvatima u razredu sjesti Hrvatska demokratska zajednica zagovara da i danas sve, i nacionalne manjine i svi zajedno idu u jedan razred, da se djeca ne odvajaju. Ako popodne mogu igrati nogomet, košarku, odbojku, rukomet zajedno zašto onda ne bi onda mogli ići zajedno u školu i ne bi dolazilo do ovoga razbijanja, ovih vandala, ne bi dolazilo onda do tih, mislim daleko manje ne bi bilo tih razmirica. I Hrvatska demokratska zajednica će i dalje nastojati da od vrtića, od osnovnih škola, od srednjih škola, da djeca idu zajedno. Manje će biti incidenata i mislim da. Zašto poslije završenog fakulteta u Beogradu ili Novom Sadu djeca traže posao u Vukovaru ili negdje dalje u Hrvatskoj. I kad dobije posao onda im ne smeta da rade sa Hrvatima, dijele urede. Onda im ne smeta, ne traže da odvojeno moraju biti Srbi od Hrvata. I danas na radnim mjestima gdje rade nikome to ne smeta. I normalno da na taj način želimo da suživot poboljšamo. Ali kažem da u Vukovaru ima najmanje incidenata. Šta se sve događalo i sve ali najmanje ima incidenata. I na kraju, gradimo suživot ali za ljubav je potrebno dvoje. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo repliku gospodin zastupnik Furio Radin. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine Mlinariću, oko onog dijela u kojem ste govorili o izgredima tu ne bih htio ništa komentirati jer je suvišno reći da nitko se ne slaže sa izgredima sa bilo koje strane oni došli. Mi smo se očitovali u Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih manjina i oko izgreda druge naravi, s druge strane i uvijek smo ih osuđivali, osuđujemo ove. Ono zbog čega vam repliciram je nešto drugo o čemu moramo početi možda razmišljati. Stalno se govori o tome da škole za nacionalne manjine praktički ih razdvajaju. Mi u Istri, Istra imala je, nije bila Istra uvijek takva kao što je danas. Poslije rata je bila sasvim drugačija situacija. U Istri smo imali škole na talijanskom jeziku, škole na hrvatskom jeziku. S godinama to je voluiralo na to da danas Hrvati dolaze i u našim školama, neki Talijani idu u hrvatske i to se događa posve spontano. Nemojmo zanemariti činjenicu da manjine imaju pravo na svoje škole a s vremenom će se pokazati onda da će doći do integracije, ali do integracije treba doći kako bih rekao praksom, ne s time da sad kažem moraju svi biti zajedno. Dajmo malo vremena, a neće trebati toliko koliko je trebalo možda u prošlosti. Sad će to biti brže ali dajmo malo vremena.
Hvala. Odgovor gospodin Mlinarić. Izvolite.
Gospodine zastupniče, slažem se s vama ali s obzirom da nije bilo kod vas ratnih događanja, nije bilo zločina, nije bilo ništa mi želimo ovdje s obzirom da i prije rata su djeca zajedno išla, nisu bila odvajana nikad. Sad poslije rata najednom se odvojilo. Da je to ranije bilo kao i kod vas možda onda. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, nema.
Hvala. Replika gospodin Nenad Stazić. Izvolite.
Kolega Nenadiću, vi s pravom govorite i točno govorite kako je u Vukovaru, ne znam, u pošti zaposlen taj broj pripadnika srpske nacionalnosti. To je tako. Međutim, ali onda govorite i o ovom incidentima koje naravno svi osuđujemo. Međutim, Vukovar je i dalje podijeljen grad, on je podijeljen po nacionalnoj osnovi u kafićima, kao što vidimo on je podijeljen i u ulici među djecom. A podijeljen je zbog toga što ti koji ne rade u pošti ili u bilo kojoj državnoj službi nemaju gdje raditi u Vukovaru. U Vukovaru se neće riješiti taj suživot na pravi način dok se Vukovaru ne pomogne drugačije. Pomaganjem, dovođenjem privrede u Vukovar, jačanjem npr. luke koja jedina tamo sada nešto radi. Tamo je masa proizvodnih pogona propala, ljudi su izgubili radna mjesta i oni su zapravo očajni. Oni se nemaju čime baviti tamo nego svojom nacionalnošću. Vlada, parlamentarna većina kojoj pripadate, može Vukovaru pomoći na drugi način da učini ono što pet godina ne čini, pet godina, na kvalitetan način. Da mu pomogne gospodarski, pa će se onda ove nacionalne tenzije sasvim sigurno smanjiti, jer će se ljudi početi baviti svojim poslovima. Danas se oni nažalost nemaju čime baviti.
Odgovor gospodin Mlinarić, izvolite.
Sa jednim dijelom se slažem sa gospodinom zastupnikom, s obzirom da je i gospodin Stazić dođe često u Vukovar, zna dosta situaciju. Ali moram reći, evo, možda mnogi ne znaju, da je Vlada prije nekoliko dana se odrekla svoga dijela 200 milijuna kuna od prodaje stanova da to sve ide za grad Vukovar, za infrastrukturu, za nove socijalne stanove i za jedan dio gospodarstva. Tako da, mislim da će se neke stvari. I mi nastojimo, nastojimo zajedno za suživot, jer suživota mora biti bez obzira ako su neki zločini počinjeni onda ima vlast koja to mora sankcionirati. Ali i dalje ćemo se boriti da suživota bude i da ovaj dio, neka se gospodin Furio Radin ne ljudi, ali mi ćemo nastojati da djeca idu zajedno da bi izbjegli ove incidente. Uzmite da roditelji zajedno dovedu djecu u vrtić i onda zajedno idu na kavu i piće poslije. I jedan srpske nacionalne manjine, jedan Hrvat i zajedno idu poslije, ali djeca im ne mogu ići zajedno u vrtiće.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Evo, želio bih se pridružiti ovoj raspravi sa nekoliko napomena, da ne kažem primjedbi. Moram kazati na početku da se malo nelagodno osjećam kada razgovaramo o pravima nacionalnih manjina, onda to dovodimo u kontekst, ne znam, nekakvih europskih standarda pa kažemo da smo najjači, najbolji u Europi. Pa onda to, onda to, ne znam, uspoređujemo, uspoređujemo sa pozicijom Hrvata u nekim drugim zemljama. Ili govorimo o tome da jednostavno se tako ponašamo ili da poštujemo ta prava zato što od nas to traži Vlada, ili zato što to od nas to traži dr. Tuđman. Jednostavno, zapravo čini mi se da se ovdje ne razumije bit stvari. Dok u Hrvatskom saboru i u Hrvatskoj politici, ne samo u politici se ne shvati jedna stvar. A to je da se većinski političar a i većinski narod za prava manjina bori radi svoga prava, odnosno radi sebe samih, mislim da nećemo daleko, da nećemo daleko stići. Mene raduje što je u ovom izvješću napisano da su ti pomaci napravljeni. Ali ja bih volio da vidim kakvi su ti pomaci. Iz tog izvješća se ti pomaci ne vide. Kolega Mlinarić kaže da je dakle, da ništa nisu mijenjali od Erduta, to je za mene katastrofa. Dakle, od onoga što je tražio predsjednik Tuđman. Ako u Istočnoj Slavoniji ništa nije mijenjano, ja znam da je nešto ipak mijenjano, onda je to jako vaša loša poruka. Onda ono što piše u ovom Izvješću, ne odgovara činjenicama. Jer ako je napravljen pomak tu piše, a tamo čujemo sada da nije ništa promijenjeno, valjda je gospodin Mlinarić mislio da nije promijenjeno u negativnom smislu, i to valjda tumači kao veliki uspjeh. Dakle, pridružiti ću se onima koji misle da je neozbiljno da u ovom visokom domu raspravljamo o 2006. godini. I to da raspravljamo, da raspravljamo dakle, na ovakav, na ovakav način. Stoga stvarno mislim da bi trebalo pokazati da do ove teme držimo dovoljno ili onoliko koliko koliko bi trebali držati na način da dobijemo u nekom primarnom vremenu par mjeseci nakon isteka toga perioda o kome izvješće govori da ga dobijemo na klupe. Jer situacija je vjerojatno danas drugačija, možda i bolja, ja to ne znam, a možda i gora. Zašto ne znam? Zato jer mi se čini da metodologija kojom je sastavljeno ovo vijeće, koja ovo izvješće nije niti podobna, niti adekvatna za raspravu o kojoj raspravljamo. Dakle, sama metodologija sadržaja koja je tu navedena, ona se ne da komparirati sa određenim pokazateljima. Dakle, ja bih volio, eto spominjali smo taj Erdut, ja bih volio recimo vidjeti, ne samo za istočnu Slavoniju nego za cijelu Hrvatsku, šta je to napravljeno, evo 10 godina je prošlo od 98. do 2008. Barem brojčano. Pa bi onda možda dobili jedna kvalitativnu i kvantitativnu sliku. Ovako te slike nema. Predlagatelji su vjerojatno primijetili da je većina zastupnika koja je pričala, zapravo uglavnom govorila o području i prostoru koje nije predmet Ustavnog zakona nego je dio nečeg drugog. Dakle, života, socijale, stane itd.. Možda bi čak trebalo razmisliti i o tome da zapravo o položaju manjina i pravima manjina raspravljam u jednoj cjelini, u jednom paketu. Mene zapravo i zanima šta je na tom području, šta je na tom području napravljeno, ja to ovdje, ja to ovdje zapravo ne vidim. Mene jako raduje kada ja pročitam tamo, ne znam popis općina, gradova i županije, je li, gdje i postoji pečat na Čirilici. Ali mene zanima da li ne znam u jednom Pakracu ili Iloku postoji službenik koji zna Češki ili službenik koji zna Slovački kada Čeh ili Slovak dođu po nekakva svoja prava, za početak samo u gradsku upravu, ili općinsku upravu, svejedno, samoupravu, da može ostvariti svoja prava na svom jeziku. To recimo mene interesira. Toga tu nema. Ja ne mogu pristati, ja ne mogu pristati na konstataciju koja je iznesena u ovom Izvješću a to je da jedinice lokalne samouprave nisu regulirale i uskladile svoje statute. Da ne primaju i ne zapošljavaju na osnovu zakona zato jer nemaju novaca. Mene se to ne tiče. Za ovaj zakon nisu odgovorne jedinice lokalne samouprave. Ovo je zakon za kojeg je odgovoran ovaj Sabor odnosno konkretno Vlada. I ako nema novaca treba novce naći. Ako statuti nisu usklađeni onda ured mora reagirati i tražiti da se ti statuti, da se ti statuti usklade. Dakle postoje, postoje mehanizmi ali očito da ipak postoji značajna razlika, značajna razlika između onoga što je napisano na ovom, u ovom papiru nego zapravo što se dešava i ono što se dešava na terenu odnosno u praksi. Dakle fakti gdje se dakle upotrebljava dvojezičnost, gdje se upotrebljavaju simboli, ne znam podaci koliko ljudi radi predstavnika manjina odnosno pripadnika manjina u državnoj i lokalnoj upravi. To je OK podatak, to je fakat. Ali ja ne znam da li je on u naredne tri godine povećan ili smanjen. Vjerojatno je povećan kad su tu, kad je tu napisano da je postignut napredak. Evo mene interesira, ne znam, koliko danas u Hrvatskoj radi carinika, policajaca, sudaca, državnih odvjetnika. Te podatke imamo ali u odnosu na neko vrijeme jel' koji su pripadnici nacionalnih manjina. Zapravo to će biti, to će biti pravi pokazatelj uspjeha odnosno neuspjeha. U nekoliko navrata je tu izrečena jedna konstatacija možda oko koje bi se trebali zamisliti. Mislim da je sam gospodin državni tajnik u jednom momentu rekao da ovaj dio pripadnika nacionalnih manjina koje to jesu se tako ne izjašnjavaju. Možda bi se trebali zapitati zašto se ti pripadnici nacionalnih manjina koji su službenici u MUP-u, MORH-u, možda u Vladi ne žele izjasniti i ne izjašnjavaju se kao pripadnici manjina. E sad da li su oni toliko osviješteni da tako kažem ili da li oni ostvaruju svoja prava na način kao većina građana Republike Hrvatske pa smatraju to nebitnim ili postoji nešto drugo. Dakle to je jedan dio kojim analize, prave istinske analize koja bi trebala biti, a koja meni tu nedostaje. Zanimljivo je da zapravo nijedna tema u ovom izvješću što je opet po meni nedopustivo nije problemski obrađena. Odnosno zapravo mi ne vidimo tu da je u 2006. bio bilo kakav problem. Tu i tamo se spominju neke dvije ili tri stvari. Netočno, nedovoljno, neistinito. A čega, zašto se plašimo reći da je bilo ekscesa i da je napravljeno to da će se napraviti, ne znam, to da to toga ne bi se, da se, to ne bi dolazilo. I vidim da mi vrijeme ističe i nešto što je zapravo najgore u ovom izvješću. To su zaključci. Pazi, imate stranicu, imate karticu teksta zaključaka iz kojih se ništa ne vidi. Ima jedna jedina rečenica. Kaže: «Vlada će raditi sve na tome da ovaj, da unaprijedi i dalje položaj manjina u Hrvatskoj odnosno da se Ustavni zakon realizira.» Šta će raditi? Pazite, ako dobijemo opet ovakvo izvješće, ja ne znam, ovaj zapravo iz njega nećemo ništa vidjeti. I jednu rečenicu još. Kad je riječ o participaciji manjina u predstavničkim tijelima mislim da je tu došlo sad vrijeme da razgovaramo malo i na neku drugu temu odnosno malo drugačije. Ako smo dosegli stupanj i ako smo napravili takav napredak kao što kažu kolege s moje lijeve strane onda bi možda trebalo razmišljati o nečem što jake demokracije, zemlje sa visokim stupnjem civilizacije već odavno primjenjuju a to je tzv. pozitivna diskriminacija. Pa bi onda mogli krenuti i prema dvostrukom ili dopunskom pravu glasa. To je jedna, jedna od temeljnih priča. Dakle ja mogu kazati ja se nadam da će ta tema doći na dnevni red ovog Sabora i da ćemo o tome razgovarati. Ja sam uvjeren da će SDP podržati dvostruko pravo glasa. I za razliku od gospodina Kajina ja ne mislim da je loše što su predstavnici manjina u ovom Domu uz HDZ odnosno uz parlamentarnu većinu. Ja to ocjenjujem kao odgovorno, kao hrabro jer procjenjuju da će na takav način postići dosta odnosno potrebito za predstavnike manjina odnosno onih koji predstavljaju. Ali normalno na takav način preuzimaju i svu odgovornost koju vlast i taj posao nose.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Tomislav Vrdoljak. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre, predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo ispravio bih netočan navod kolege Lučina koji je rekao da se iz ovoga izvješća ne vide pomaci. Evo ja ću konkretno navesti primjer grada Knina. Dolazim iz grada Knina. Dakle grad Knin je grad koji je osigurao zastupljenost predstavnika srpske nacionalne manjine u poglavarstvu grada sukladno odredbi članka 22. Ustavnog zakona i na temelju te izmjene prvi smo grad koji je dobio dogradonačelnika iz redova srpske nacionalne manjine i upravo zahvaljujući toj suradnji grad smo koji se može pohvaliti a nemamo nikakvih međunacionalnih incidenata. Također se kolega Lučin u svom izlaganju zapitao koja je to općina i grad koja ima pečat i na čirilici i na latinici pa ću navesti primjer općine biskupije pored Knina koja je člankom 9. propisala da općina ima pečat koji je ispisan i latiničnim i čiriličnim pismom. Hvala.
Povreda Poslovnika zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo. Očito me kolega nije slušao. Ja sam zapravo afirmativno govorio i rekao sljedeće.
Ne možete ispravljati i komentirati kroz povredu Poslovnika navode [[Upadica: Ali ako je kolega]] Ne možete! [[Upadica: povrijedio Poslovnik članka]] Ne možete! [[Upadica: članak 209.]] Ne možete, niste to ni naveli. Ne možete! On je ispravljao vaše tvrdnje [[Upadica: Dajte predsjedniče, potpredsjedniče dok se ne promijeni ovaj]] Ne možete, ne možete! [[Upadica: Kako se zove Poslovnik, pustite nas još malo.]] Ne možete, ne možemo. Ne možemo [[Upadica: Ajde!]] Hvala. … [[Upadica se ne razumije.]] Da, da. I kreativno i prokreativno. Poštovani zastupnik Ivan Bagarić sljedeći ispravak.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolega Lučin je kazao kako je ovo izvješće manjkavo jer se iz njeg ne vidi struktura pojedinih nacionalnih manjina odnosno koliko je koje nacionalne manjine je zastupljeno u recimo, ne znam, carini, u policiji i tako dalje. Dakle ja upravo mislim obrnuto. Dakle nikako to nije točno i nije manjkavo ovo izvješće stoga, a upravo bi bilo ja mislim negacija zaštite nacionalnih prava odnosno zaštita nacionalnih manjina da ovdje vladin ured ili Vlada inzistira na tome da se ljudi izjašnjavaju ne znam koje su nacionalnosti i da ih po tom ključu pribraja i nama podnosi ovdje izjvešće. Hvala.
Hvala. I poštovana zastupnica Božica Šolić slijedeći ispravak.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo slušajući gospodina Lučina i dobro sam pratila i razumjela kada ste rekli da Vlada dovoljno ne čini za provedbu ovog zakona i da praktički u ovom izvješću ništa u zaključcima nije razvidno, ne vidi se poboljšanje za nacionalne manjine. To nije točno gospodine zastupniče jer upravo Vlada Republike Hrvatske za provođenje Ustavnog zakona za nacionalne manjine vi ga jeste donijeli, ali po njemu niste ništa učinili apsolutno kad ste mogli u četiri godine, a Vlada je upravo na tom Ustavnom zakonu povećala sredstva za 110 posto. Isto tako, organizirala je Vlada Republike Hrvatske i isfinancirala tečajeve, seminare za nacionalne manjine da bi se s čim više tih sredstava moglo upotrijebiti na adekvatan način za prava nacionalnih manjina. Hvala lijepa.
Hvala. Replika poštovani zastupnik Luka Denona. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Moj kolega Lučin je s pravom rekao da lokalna samouprava ne može biti kriva. Naravno, ja ću to iz perspektive Primorsko-goranske županije i Istarske županije koja je u svojim statutima sve to što se prava manjina tiče provela i što je na neki način još dalje, jedan korak dalje otišla jer kod onog zapošljavanja i u Istri i u Primorsko-goranskoj županiji nikad nitko nikoga nije pitao koje si nacionalnosti, nego da li znaš raditi, da li ti uvjeti odgovaraju natječaja koji je proveden. I ono što bih se sada ako mi dozvolite protestiram i molim vas da se u Hrvatskom saboru više nikada ne dogodi da bilo koji zastupnik u ovom slučaju kolega iz HDZ-a kaže da Istra nije bila u ratu. Istra je dio Hrvatske. Primorsko-Goranska županija je dio Hrvatske. Oni su bili u ratu u ime svih onih boraca Domovinskog rata iz Istre i Primorsko-goranske županije čiji je odaziv na mobilizaciju u Domovinskom ratu bio preko 99% molim vas da se to više ne govori. Hrvatska je bila u ratu koliko još ja znam. Istra jest dio ove Hrvatske.
Nešto ste krivo ste shvatili. Molim vas! Molim vas, ne ne kolega Denona. Molim vas, ne možete si uzimati pravo za riječ sami.
Ispričavam se.
Zastupnik Mlinarić je rekao da u Istri nije bilo rata, nije bila Istra nije bila zahvaćena ratom. U Istri, na teritoriju Istre, ne da nije bila Istra u ratu. To je ogromna razlika. Nastavak replike. Ratna zbivanja nisu bila na području Istre. Izvolite Šime Lučin.
Kolega Denona, zapravo ja ne bih se upuštao u tu polemiku da je Istra bila u ratu ili ne. Pa to svi znamo da je bila. To nije sporno. Međutim, mene brine retorika rata i ratnih zločina i stradanja kad razgovaramo o nacionalnim manjinama. Ne znam zašto mi stalno govorimo o zločinima. Jel mi tražimo nekakva opravdanja? To je jako loša poruka, a što se tiče jedinica lokalne samouprave. E pazite, nije svugdje ista situacija. Recimo u Kninu gdje su jake koalicije. Tamo vam se može dogoditi da imate dva dogradonačelnika i nekoliko pročelnika više nego što to propisuje Poslovnik, pardon statut. Prema tome, ovisi od sredine do sredine i ja molim i bilo bi dobro kolega Denona i bit ćemo svi zadovoljniji da dobijemo barem razinu izvješća na ovu temu koja idu u Bruxelles. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče, uvaženi ministre. Nacionalne manjine obično kada se pozivaju na svoju različitost, prije svega se pozivaju na kulturu, identitet, očuvanje kulturne baštine, ali koliko sam čula danas nitko od zastupnika to nije spominjao. Očito da je sve u redu. Očito da su svi zadovoljni, pa onda neću niti ja o tom segmentu govoriti već ću jednako tako se pridružiti svim onima u ovoj sabornici koji kažu da zaista imamo kvalitetno manjinsko zakonodavstvo. No, jednako tako da se to zakonodavstvo ne provodi u potpunosti, a da najviše problema upravo ima na lokalnoj razini, jer smo imali i ovdje priliku i čuti ali jednako tako u izvješću pročitati da mnoge jedinice lokalne samouprave još nisu uskladili svoje statute, nisu donijeli programe zapošljavanja nacionalnih manjina tamo gdje je to zapošljavanje relativno dosta poremećeno. Ja ću se ipak posvetiti jednom problemu koji ima Češka nacionalna manjina jer govorim u osobno ime, a kao zastupnica Češke manjine zasigurno imam pravo na to da ovdje to ponovim. Naime, pravo na privatnu i javnu uporabu manjinskog jezika potpuno je slobodno i ne podliježe zakonskom uređivanu. Na žalost, on se na nižim razinama brka sa ravnopravnom službenom uporabom manjinskog jezika kako pred tijelima državne uprave i pred tijelima jedinica lokalne samouprave i područne uprave što je regulirano Zakonom o uporabi manjinskog jezika. Tako se dogodilo da u Statutu grada Daruvara piše citiram: “Pripadnicima Češke nacionalne manjine omogućava se na području cijelog grada Daruvara uporaba Češkog jezika“. Koja? Javna, jer službena nije propisana. Prilikom donošenja Zakona o službenoj uporabi manjinskog jezika i pisma u ovom Saboru u obrazloženju je stajalo ponovo citiram: “Priznaju se sva prava pripadnika manjina stečena na temelju međunarodnog ugovora i pravnog poretka države prednice, odnosno ona koja su ostvarena po propisima koja su vrijedila do stupanja na snagu ovoga zakona. Analizirajući uporabu jezika nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj može se utvrditi da je obzirom na stečena prava na uporabu svog jezika položaj nacionalne manjine priznat Česima, Mađarima, Rusinima, Slovacima i Talijanima. Pristupanjem Europskoj povelji o regionalnim ili manjinskim jezicima Republika Hrvatska se obvezala na primjenu ove povelje u odnosu na te manjine i Srpsku nacionalnu manjinu. I zaista, dalje se nastavlja kako je pravo na službenu uporabu svog jezika različito po svom opsegu do tada bilo da ga je nužno ujednačiti i da je upravo iz tih razloga nužno, odnosno utvrđuje se da sadržaj ovog prava predstavlja i međunarodnu obvezu koja putem statuta jedinica lokalne samouprave ne može osigurati njeno ujednačeno ostvarivanje na cijelom području i stoga, a i na temelju članka 12. Ustava Republike Hrvatske propisuje se da se službena uporaba jezika ili pisma mora urediti zakonom. Upravo ovo navedeno ozakonjeno je u ustavnom zakonu, odnosno konkretno u Ustavu člankom 4. stavak 6. te u Zakonu o službenoj uporabi manjinskog jezika i pisma člankom 2. stavkom 2. pa ću ga ipak još jednom citirati. Ovim se zakonom ne mijenjaju niti ukidaju prava na uporabu jezika i pisma nacionalnih manjina stečena prema propisima koji su se primjenjivali do stupanja na snagu ovog zakona. … [[Ne razumije se.]] češke nacionalne manjine pozivajući se upravo na ta stečena prava zatražila je uporabu češkog jezika na cijelom području grada Daruvara. Budući da statut grada službenu uporabu češkog jezika odobrio je samo u pojedinim naseljima jedinica lokalne samouprave i to pozivajući se na jednu trećinu češkog stanovništva. Središnji državni ured bio je dužan provesti nadzor i odgovoriti na zahtjev češkog vijeća što nikada nije učinjeno, naprotiv odgovor nalazimo u ovom izvješću na stranici 17 i 18 gdje se negira stečeno pravo češke manjine. Ne samo da nisu utvrđene činjenice, jer bi se vidjelo da je češka manjina dvojezičnost imala u statutu ne samo 84. već i u statutu 74. i ranije kao i to da Uredba o načinu i uvjetima upotrebe jezika i pisma narodnosti iz 81. godine nije propisivala niže akte od statuta misleći pri tome na mjesne zajednice i SIZ-ove na što se ovdje poziva, već i to da je Vlada Republike Hrvatske 2006. na moje zastupničko pitanje koje je potpisano od nikog drugog nego od premijera Sanadera odgovorila, pa ću citirati upravo odgovor na moje zastupničko pitanje. U vremenu do 93. godine lokalne jedinice bile su ovlaštene statutima na svojim područjima propisati službenu uporabu manjinskog jezika te dalje navodi se da su na temelju toga određene manjine stekli pravo. Govori se u kojim općinama talijanska manjina, u kojim općinama i gradovima mađarska manjina, odnosno da je češka nacionalna manjina ostvarila pravo na uporabu svog jezika u sljedećim gradovima i općinama, neću ih sada sve čitati, ali između ostaloga se upravo spominje Daruvar, Bežanovac, Končanica itd. Navodim ovo iz razloga što ne može svaki ured na svoj način tumačiti prava. Mislim da je to nedopustivo. Nedopustivo iz toga razloga što su to preosjetljiva pitanja da bismo imali tako različita tumačenja. S jedne strane Vlada koja daje odgovor na naše pitanje, s jedne strane dokumenti koji zaista ukazuju na stečena prava jer je to regulirano i u Povelji o regionalnim jezicima i manjinskim jezicima gdje je češki jezik upravo na temelju znači stečenih prava bio i tamo ugrađen i Republika Hrvatska se obvezala štiti. Žao mi je što se tako događa i moram reći i još mi je više žao što je to na Ustavnom sudu. No da kažem nešto i o drugim pravima nacionalnih manjina o onome što možda nije dobro, jer ja sam rekla na početku očito ono što je dobro, o tome ovdje danas i ne govorimo puno. Ovdje su i moji prethodnici već spominjali da pristup sredstvima javnog priopćavanja, prije svega elektroničkim medijima da očito nje učinjeno dovoljno koliko bi se moglo učiniti temeljem zakona. Jasno je da zakoni su opet dobri, regulirano je to i Zakonom o Hrvatskoj radioteleviziji kao javnoj ustanovi, regulirano je to jednako tako i Zakonom o elektroničkim medijima, regulirano je to Ustavnim zakonom o pravima nacionalnih manjina gdje se točno kaže što su mediji na lokalnoj, na državnoj razini dužni učiniti. Na žalost još uvijek vrlo vrlo malo se toga čini, odnosno kad se i govori o manjinama nije to na jezicima manjina. Mi kada smo i tražili, jer moram reći da sam jedna od onih koja je bila učesnik donošenja svih ovih zakona, kad smo govorili o prisustvu manjina u medijima i informiranju manjina, onda smo prije svega htjeli da to bude na jezicima manjina upravo radi očuvanja jezika kao temelja kulturnog identiteta i svega onoga što iz toga proizlazi. Želim reći nešto i o funkciji saživljavanju Vijeća nacionalnih manjina, normalno od materijalnih uvjeta za rad do uključivanja u rad tijela samouprave. Potpuno je različito od općine do općine, od grada do grada, negdje je njihova uloga marginalizirana, nije prepoznatljiva, nije ugrađena u statute. Određuju se sredstva za rad. Na žalost ovdje je rečeno, netko je spominjao stotine tisuća. Ne, na žalost postoje i takvi gdje je to svega 2 tisuće. Ali mislim da je temeljni problem i u nama manjincima da ne razlikujemo sredstva za rad, sredstva za hladni pogon od sredstava za programe, jer to upravo i ustavni zakon razlikuje. Prema tome, sredstva za rad trebala bi biti ujednačena kada se misli upravo na hladni pogon, odnosno od ureda, telefona itd., a programi upravo tko ima kvalitetnije programe trebao bi imati i više sredstva ne ulazeći u to koliko je brojna manjina. Jer moramo se početi privikavati da se približavamo Europskoj uniji, da Europska unija ne poznaje glavarine, da Europska unija ne pozna manjine na ovaj način. Pozna kvalitetne programe tih manjina koje će biti spremna financirati i kroz to će i nama odobravati što je dobro da financiramo, ali nikako bez programa i bez onoga što će doprinijeti kvaliteti nacionalnih manjina. I normalno za kraj. Bitno je ukazati, nisam govorila ovdje o obrazovanju manjina, da je problem u educiranju nastavnog kadra kojeg nema dovoljno, da je zaista potrebno poduzeti mjere radi službene uporabe manjinskog jezika i konačno da netko povede brigu da se usklade statuti i na kraju omogućiti govornicima manjinskih jezika prepoznatljivu i značajnu prisutnost na javnoj televiziji. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Antun Korušec. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine ministre, predstavnici Vlade, poštovane kolegice i kolege. Uvodno mi dopustite da samo kažem podatak da sam član ovog Odbora, s čim sam izuzetno zadovoljan i htio sam biti član Odbora pa se zahvaljujem svima koji su glasali i za mene da budem u tom Odboru. Koliko je problematika kojom se bavimo važna, koliko je Odbor važan vidljivo je između ostaloga danas i po broju zastupnika, po broju rasprava, po broju replika i ispravaka netočnih navoda itd. No ja sam se zapravo javio da kao predstavnik jedne lokalne sredine, a dolazim iz Bjelovara, vam kažem kako smo uspjeli u oživotvorenju, u provođenju ovog ustavnog zakona napraviti jedan kvalitetan iskorak. Pa ću odmah na početku reći da grad Bjelovar ukupno za nacionalne manjine izdvaja 131 tisuću kuna i sa zadovoljstvom moram konstatirati da je to više nego svi drugi gradovi i općine na području Bjelovarsko-bilogorske županije i u nastavku promišljanja uvažene zastupnice gospođe Zdenke Čuhnil moram reći da financiramo i programe uz ovaj dio hladnog pogona da financiramo i programe. Po meni osobno još je važnija praksa u radu Gradskog vijeća i Gradskog poglavarstva grada Bjelovara gdje u radu i poglavarstva i gradskog vijeća sudjeluju predstavnici Vijeća srpske nacionalne manjine, romske nacionalne manjine, albanske nacionalne manjine, češke nacionalne manjine, dakako uz predstavnike Vijeća mladih i uz udruge civilnog društva. Smatram to značajnim iskorakom. I smatramo to jednom pozitivnom praksom i to provodimo ne samo sada nego to provodimo unazad godinu i pol dana. Također ono što je izuzetno važno, a što je zapravo najživotnije od čega zavise sudbine mnogih ljudi je podatak da u gradskoj upravi rade pripadnici nacionalnih manjina Srba, Slovaka, Mađara i Slovenaca. Vrlo zanimljiva je jedna manifestacija koju provodimo u Bjelovaru a to je Večer nacionalnih manjina. I moram reći da zapravo većinski narod u gradu Bjelovaru traži organiziranje i provođenje Večeri nacionalnih manjina kao jedne tradicionalne manifestacije daleko više nego što to traže nacionalne manjine, što sam podatak za sebe dovoljno govori. Obzirom da je, imao sam namjeru duže govorili ali ne želim se ponavljat i ne želim zlorabit vaše vrijeme obzirom da su neke konstatacije bile već izrečene. Ja moram reći da osobno iz iskustva u radu lokalne uprave i samouprave, moram reći da postoje tzv. objektivni problemi kao recimo problem prostora za rad nacionalnih manjina ali postoje i subjektivni problemi, jer imam osjećaj da još uvijek oni predstavnici nacionalnih manjina u jednoj sredini koji imaju izuzetan ugled i izuzetan značaj u toj sredini se ponekad nerado uključuju u rad nacionalne manjine kojoj pripadaju. No, svi zajedno moramo radit na tome da tu napravimo iskorak. Zaključio bi jednom konstatacijom u koju sam siguran da je potpuno ispravna, a to je da zapravo bogatstvo nacionalnih manjina, prisutnost u svakodnevnom životu i radu, pravo na njegovanje vlastitih običaja i tradicije više govori o većinskom narodu o manje o nacionalnim manjinama. U cijelosti podržavam ovo izvješće kao i napore Vlade Republike Hrvatske u ovoj domeni čime zapravo dokazujemo da jesmo dio već i u ovom segmentu te uljuđene i civilizirane Europe kojoj težimo. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Deneš Šoja. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, članovi odnosno predstavnici Vlade, kolegice i kolege! Dozvolite mi da kažem nekoliko riječi vezano za ovu problematiku. Čitajući ovo izvješće mogu konstatirati sljedeće. Prije svega položaj Vijeća nacionalnih manjina u sredinama gdje nacionalne manjine čine apsolutnu i relativnu većinu mislim da u zakonskom rješenju treba sagledati i preispitati jer ima i određenih nelogičnosti. Primjera radi, u gradovima ili u gradićima gdje je broj pripadnika nacionalnih manjina između 500 i tisuću ima 15 članova Vijeće nacionalne manjine, a u sredinama gdje ih je između 2 i pol i 3 tisuće ima 10. Prije svega nelogično čak i to da je 10 jer se dešava da nisu pripadnici iste političke opcije što smo mi konkretno imali na području općine gdje ja živim, pa se stvorila jedna pat pozicija pet-pet. Mislim da te stvari treba u analizi provedbe tog zakona ispraviti. Drugi momenat na koji želim ukazati vrlo kratko. Već dugo raspravljamo o tom problemu, zastupljenost u organima uprave, izvršnim tijelima i u predstavničkim tijelima. Da skratim tu priču. Osobno iz iskustva to mogu reći da jedan sposoban i vrijedan službenik u gradskoj i općinskoj upravi može sigurno više pomoć pripadnicima nacionalne manjine, više pomoći nego dva ili tri vijećnika ili član poglavarstva pogotovo ako se ovi nalaze u oporbi. Mislim da to nije potrebno detaljno elaborirati, iako se ja ne slažem s tim i unaprijed isključujem bilo kakvu mogućnost da se nekome daje otkaz zbog toga da bi se zaposlio netko iz nacionalne manjine. Niti sam pristalica toga da se otvara radno mjesto i da sredstvima poreskih obveznika financiramo novo radno mjesto koje u najmanju ruku će bit 60, 70 do 100 tisuća kuna. I da nama taj službenik tamo dežura. Ja bi radije s tim novcima pomagao u ovom slučaju pripadnicima nacionalnih manjina, pa im platio 50% troškova priključka na vodovod ili neki drugi ako već ima tih sredstava. Prema tome, nisam ni za to. Ali sam za to da Vlada odnosno središnji državni ured kontrolira prije svega da te sredine donose program zapošljavanja i da se kontrolira realizacija primjena toga. Ako negdje treba čekati godinu dana ili godinu i pol dana ili dvije godine, a gdje je veći broj uposlenih mislim da tamo ima fluktuacije radne snage, tada da se na upražnjeno radno mjesto zaposli pripadnik nacionalne manjine. Ali i tu nastaju problemi, jer su strahovito veliki pritisci. Onda znamo kako to ide zbog neimanja radnog mesta. Ta su radna mesta u tim organima interesantna itd. I tu treba biti bitku da onda kad se ukaže prilika može se zaposliti predstavnik nacionalne manjine. I konačno, treća stvar o kojoj sam htio govoriti još dvije riječi, tri. Zahvaljujući velikom razumijevanju prije svega Sabora koji donosi proračun, Vladi Republike Hrvatske velika sredstva su osigurana i troše se za aktivnosti nacionalnih manjina. Tu je uloga Savjeta za nacionalne manjine apsolutno treba naglasiti, jer raspodjelu unutar nacionalnih manjina odnosno unutar i civilnih udruga nacionalnih manjina nije jednostavno i lako napraviti jer taj savjet često puta mora i određene rogove u vreći da tako kažem ispravljati, jer tu ima različitih političkih opcija unutar nacionalnih manjina, pa nastaju veliki problemi. Ali doista oni to izuzetno korektno i stručno obavljaju. I konačno, kad se pogledaju ti podaci, prelaze negdje 85 milijuna, u tome je samo financiranje tih Vijeća nacionalnih manjina blizu 15 milijuna kuna. Mene bi posebno zanimalo kada bi se sačinilo jedno izvješće i naglašavam ponovno na ova vijeća gdje su oni u većini sadržaj rada u tom minulom periodu jedan mandat je prošao sasvim konkretno što su i kako su oni doprinijeli poboljšanju položaja sasvim konkretno to vijeće. O čemu je odlučivalo a čak i ona vijeća nacionalnih manjina na županijskoj razini. Nisu to mali novci koji se troše a konkretno meni je dosta dobro poznata situacija dole na terenu doista šta je taj konkretan posao. I imam osjećaj i s time ću i završiti da se puno toga, puno forme financira radi određenog i političkog mira ali mir nema cijenu pa ja se zalažem za to da o tome moramo voditi računa. A više bi možda trebalo pažnje posvetiti i usmjeriti određena sredstva u sadržaj, znači u ona područja gdje i manjine žive. Tu ne mislim sad na gradske sredine jer to je nemoguće, gdje manjine žive, gdje ima resursa i da se taj razvoj ukupni gospodarski i infrastrukturni pomogne jer to će biti najveća pomoć tim nacionalnim manjinama. A mislim, moram sad biti malo i možda subjektivan da Baranja toga tima. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Furio Radin. Izvolite.
Hvala lijepa. Ja ću iznijeti nekoliko stavova osobnih. Ne govorim ispred kluba nacionalnih manjina niti ispred odbora, govorim u svoje ime. I želio bih reći nešto što možda ni ostali zastupnici nacionalnih manjina, možda ne svi ni ostali ne dijele sa mnom. Možda da, možda ne, to ćemo vidjeti u budućnosti. Prvo, ja ne mislim da je pitanje nacionalnih manjina pitanje samo kulture. To nije pitanje samo humanog odnosa prema onima koji su drugačiji. Pitanje nacionalnih manjina je i političko pitanje. On je političko pitanje svugdje, on je političko pitanje i u nas. I oni koji ne pristupe tom problemu kao političkom problemu po mom mišljenju griješe. To je politički problem iz više razloga, iz razloga prošlosti kako su nastale manjine u Hrvatskoj, iz razloga sadašnjosti koliko one doprinose ovoj Vladi, iz razloga sutrašnjosti koliko su one važne zajedno sa ostalima za ulazak u Europu. A slažem se s vama kolega, ulazak u Europu i Europa zapravo mora biti ideja vodilja koja nas mora voditi i u odnosu prema nacionalnim manjinama koje naravno moraju biti zaštićene zato što su u Hrvatskoj. Ali uskoro mi, naša fauna, naša flora, naša riba, sve zajedno će biti regulirano i europskim zakonima. Po mom mišljenju to je dobro. Ja bih htio najprije govoriti o dva mita koja se ovdje provlače u cijeloj raspravi. I gotovo bez iznimke, možda kolega Lučin je išao izvan kolotečine, malo bliže onome što možda želim reći ja sada u ovom trenutku. Mit je taj da je dobra normativa a praksa ne. A drugi je mit da su dobre dotacije. Ja tvrdim da praksa nije dobra, ali tvrdim također da nije dovoljno dobra niti normativa. Kada tvrdim to onda govorim nešto u čemu sam sudjelovao svih ovih godina zbog kojih ja imam odgovornost jer samo ja i malo drugih u ovome Saboru, jedan je predsjedavajući u ovom trenutku kolega Šeks, zna do koliko kompromisa smo mi došli, mi svi pa i mi iz manjina i kada smo donosili Ustavni zakon. Ustavni zakon koji su manjine htjele i Ustavni zakon koji je onda izglasan to su dva različita ustavna zakona. Mi smo glasali i za ovaj pa imamo odgovornost, ali želim reći da to nije tako savršen Ustavni zakon kako se govori u ovome Saboru, pogotovo u dijelu kad se tiče Vijeća za nacionalne manjine. Naš prijedlog je bio daleko bolji, daleko drugačiji, … [[Govornik se ne razumije.]] venecijanske komisije, to je bio prijedlog manjinske samouprave. Ali međutim, on nije prošao. Da ne govorim o drugim zakonima o uporabi jezika, o školstvu, o zapošljavanju. Zapošljavanje u državnim institucijama u lokalnim sredinama još uvijek je jedna nepoznanica, pa moramo sada to rješavati bilateralnim i multilateralnim ja tako kažem sporazumima sa svakim mandatarom. Ja tvrdim da zakoni kod nas itekako da trebaju još dorade, ali kao što je bilo i geslo HDZ-a koje ja ne preuzimam kao svoje ali evo, opet ga ja vraćam "Idemo dalje!" pa u budućnosti će valjda biti bolje. Dobra je dotacija. Pripadnici nacionalnih manjina za specifična područja u Hrvatskoj dobivaju nešto manje od 6 milijuna eura. Ako su to dobre dotacije za 7,5% stanovništva, za njihove specifične potrebe onda meni padaju ruke od razočaranja. Ja ću samo reći neke usporedne podatke. Slovenci u Italiji kojih ima između 40 i 80 tisuća, nikad nisu htjeli popis stanovništva pa se ne zna točno, imaju 10 milijuna eura. O Austrijancima u južnom Tirolu da i ne govorimo, samo od povrata poreza njima dođu stotine milijuna eura kao povrat upravo zato što su pripadnici nacionalnih manjina. Naravno, Hrvatska je zemlja drugačijih mogućnosti. Nemojte me pitati koliko dobivaju Hrvati jer se jedino ja bavim sa tim pitanjima. Ako bismo se svi bavili više s tim pitanjima možda bi i Hrvati dobili više u Italiji, ali ovdje isto ćemo ići dalje. Dobre dotacije znači nisu. Dobar je porast dotacija u postotku. Mi u postotku smo imali snažan porast dotacija, od Vlade nažalost devedesetih godina, od Vlada devedesetih godina, od Vlade između 2000. i 2004., od 2004. do danas je bio snažan porast. Taj snažan porast je u postotku. Ja se nadam da će se on nastaviti u budućnosti. Zašto? Zato što baza od kojih je to sve počelo, baza je bila i ostaje mala i nemojmo. Nisam nezahvalan kad to kažem, ali nemojmo reći stvari koje ne postoje. Naravno mi podržavamo ovu Vladu i zbog toga što je ova Vlada napravila krupan korak naprijed u zaštiti nacionalnih manjina. To priznajemo mi, to ne priznaju samo stranke HDZ-a, to prizna i oporba, vidim u nekim segmentima. I ja vjerujem da je to činjenica koju svatko može provjeriti. Ali međutim, s druge strane mi moramo reći i to da dotacije koje se dobivaju još moraju postati dovoljne, one rastu iz godine u godinu da bi jedan dan mogle zadovoljiti specifične potrebe nacionalnih manjina. Jer su počele s tako niske razine da mi danas moramo postupati upravo na ovaj način. Sa ovom Vladom ja mislim da ćemo uspjeti naći, da već uspijevamo naći zajednički jezik, već uspijevamo da ono bude, da ono bude, da to bude postignuto. Želim reći dvije stvari samo o tome, još o jednom mitu koji se provlači kroz ovaj Sabor i taj mit je o tome da u Hrvatskoj, taj miti se sastoji o tome da u Hrvatskoj briga za nacionalne manjine je bolja nego u mnogim drugim europskim zemljama. Ja želim tvrditi sljedeće, želim tvrditi da postoji, a to stalno mi zaboravljamo, da postoji ozbiljni povijesni razlozi zbog kojih Hrvatska je specifična u pogledu nacionalnih manjina. I sada ću reći nešto što želim u duhu toga što ćemo postati ubrzo dio jedne velike europske obitelji, da se ne shvaća to pogrešno. Nisu manjine u Hrvatskoj nešto što je palo s neba, nisu manjine u Hrvatskoj nešto što postoji oduvijek. Nisu manjine u Hrvatskoj nešto što evo imamo, pa onda isto kao većina drugih zemalja mi ćemo se baviti tim problemom na osnovi nekih općih principa. Manjine u Hrvatskoj se razlikuju u dvije opće grupacije. Jedna je grupacija manjina koje su nastale uslijed promjene granica nakon II. Svjetskog rata i koje su nastale nakon toga što nakon II. Svjetskog rata pripadnici nacionalnih manjina kako god hoćete uzmite otišli su, to je eufemizam znate "otišli su", a dokazati ću da je to eufemizam s time što je u časopisu, talijanskom časopisu panorama … [[Govornik se ne razumije.]] rekao sljedeće riječi prije nekoliko godina: "poslao me Tito, mene i Kardelja, da potjeramo što više Talijana", tako su otišli Talijani, i druge manjine također su doživjeli, neke i puno goru sudbinu. Također želim reći da je druga velika grupacija, od manjina koje su nastale nakon raspada, te federacije, to je bila jedna, najprije je bila jedna federacija, i mi smo posebni dio federacije, onda se ta federacija raspala, tako će pisati jedan dan u knjigama, kada ćemo se osloboditi emocija. Ta federacija se raspala i opet promjenom granica neke populacije su postale manjine. Evo, o tim populacijama, također, te populacije također postaju, ogromna većina pripravnika, evo znam, vidim, crveno je, samo jednu sekundu, ogroman dio te populacije nema nikakvu krivicu za ono što se dogodilo ovdje, ogroman dio te populacije i zbog toga ja želim samo reći da postoje ozbiljni strukturni razlozi, govorim politički o ovome Izvješću zbog kojih ovo Izvješće mora biti problemsko a ne samo analitičko, a ne samo šturo kada se govori o nacionalnim manjinama. Jer mi imamo isto naš ponos i našu povijest. Hvala vam gospodine Šeks na vašoj toleranciji.
Molim. A inače, ovaj, Đilas vam je jaki svjedok.
Ja bih vas molio da ne iskoristite vaš položaj da komentirate.
Mogu ja komentirati, ako je to potrebno, a možda je ponekad potrebno. Ali, dobro. Replika. Poštovani zastupnik Davorko Vidović.
Ja bih zapravo na ovu opasku da je riječ o pitanju koje je, doista političko pitanje, ja mislim da tu nema neke velike dvojbe, replicirao dodajući da je u našim prilikama i da bi bilo dobro imati otvorene oči prema tome, riječ i o socijalnom pitanju. Mi naprosto imamo nekoliko nacionalnih zajednica za koje bi se dalo egzaktno utvrditi, mislim da je notorno poznato da je socijalni položaj romske zajednice ključni izvor, rekao bih, svih problema koje ta zajednica uopće može imati, i to nije nikakav naš hrvatski specifikum. No, postoji još nešto pred čime, bojim se, zatvaramo oči. Imamo područja koja smo nazivali i nazivamo od posebne državne skrbi, područje Banovine u kojemu je stjecajem svih ovih okolnosti da tako kažem i naslijeđa demografska slika temeljito promijenjena. I kada se stave u nekakav suodnos nacionalni sastav i dobna struktura dolazimo do katastrofalnoga zapravo položaja dijela srpske nacionalne zajednice na tom području. Mi imamo na Baniji 12 godina nakon Oluje sela u kojima nema struje, za Hrvatsku to nije dozvolivo. Prioritet, redoslijed, elektrifikacija, uređenja, obnove itd., je bio pravičan po mom mišljenju, ali 12 godina nakon ratnih događanja nema razloga da bilo tko više nema elementarne uvjete za život. Nažalost, pretežit dio tih ljudi o kojima govorim su staračka domaćinstva, djeca su im po Srbiji i ne znam gdje, oni ovdje vrlo teško žive.
Poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni ministri, gospodo zastupnici. Evo dolazim iz V. Izborne jedinice, dakle, one tri županije Vukovarsko-srijemska, Požeško-slavonska i Brodsko-posavska županija. I slušajući danas ovu raspravu ovdje, čitajući ovo Izvješće može se utvrditi da Republika Hrvatska napreduje ka ostvarivanju visokih standarda u ostvarivanju manjinskih prava, rekao bih i tolerancije. Pa i ova sama rasprava koja se danas ovdje vodi, u kojoj su iznošeni i minuciozni, da kažem secirani i minuciozno i problemi pojedinaca dakle … [[Govornik se ne razumije.]] probleme pojedinaca pripadnika manjinske zajednice od problema infrastrukture kao što je rekao gospodin Vidović na Banovini pa do svih dakle ostalih problema. Dakle u jednoj otvorenoj raspravi koja je danas vođena vidi se da je ovaj Dom potpuno otvoren za ovakvu raspravu i Republika Hrvatska jasno i svi mi pokazujemo veliki, veliko zanimanje, veliki interes za ovu tematiku. Slavonija i 5. izborna jedinica uvijek je bila da kažem meka za doseljavanje nekada bogata, uvijek plemenita. Danas da kažem zbog toga ima bogatstvo šarolikosti nacionalnih manjina koje je zapravo u neku ruku i rese. S obzirom na razliku od toga bogatstva nacionalnih manjina moram istaći i siromaštvo, ono o kojem smo govorili prije par dana u bruto društvenom proizvodu u visini stope nezaposlenosti upravo u ove tri županije i mislim da gospodarska i infrastrukturna problematika zapravo generira u neku ruku i dio, samo kažem dio i manjinske problematike. Ne bih govorio o onim drastičnim slučajevima kao što je govorio gospodin … [[Govornik se ne razumije.]] svima nama jasni pa je iz glasila, iz medija dakle jel' jasno da mi se ne dopada getoizacija pogotovo predškolske djece. Ja bih nešto razmišljao, pa dobro hoće to ići dotle da se i rodilište i razdvaja i tako dalje. Pa nema smisla jel' u suvremenom svijetu da dotle idemo. Ali moram reći nešto što uz u Brodsko-Posavskoj županiji pa i Vukovarsko-Srijemskoj postoje dakle mnogobrojne nacionalne manjine, one koje imaju vijeća u općinama i županiji. Najčešće su srpska nacionalna manjina Romi, dakle romska Bošnjaci i Ukrajinci. Ovdje u ovome, u tablici sredstava raspoređenih u Državnom proračunu za 2006. godinu imamo iznos za Savez Rusina i Ukrajinaca. Većina Ukrajinaca upravo živi na jednom da kažem kompaktnom području na području općine odnosno županije Brodsko-Posavske na dijelu njenom. Dakle to je onaj dio općine Debrina, Sibinj i Slavonski Brod te Bukovlje, Vranovci. Ajde sad oni koji zemljopisno ne znaju, ali ja bih ipak istakao te općine i ta mjesta u kojima oni žive. S obzirom na razdvojenost zemljopisnu između dakle ovog rusinskog dijela koji je smješten na području Vukovarsko-Srijemske županije i gdje imaju svoja vijeća u 3 općine dakle postoji jedna zemljopisna udaljenost ali postoje i određeni međusobni nesporazumi pa i neorganiziranost i što reče gospodin Lučin nezainteresiranost nekih da se bolje organiziraju i da ostvare i dodatno još odnosno sva prava koja im pripadaju po ovome. I pored toga nacionalne manjine mogu biti most suradnje prema narodima i prema državama u kojima je dakle njihov većinski korpus. Uvjeren sam da danas Srpsko nacionalno vijeće u županiji Brodsko-Posavsko može biti u neku ruku jedan medij kojim se može ići prema općinama u tzv. da kažem Republici Srpskoj da bi se zaštitila prava Hrvata, onih koji su ostali a vrlo ih je mali broj i onih koji su se vratili a također ih je mali broj. Postoji inicijativa od da kažem pojedinaca iz Ukrajinskih društava da se uspostavi, uspostave puno, puno, puno bolje veze. Te inicijative sežu i prema veleposlaniku Republike Ukrajine u Hrvatskoj koji, a dobio sam informaciju da postoji dobra volja. Dakle da se poveže onaj dio koji se nekada zvao Galicija jel' u Ukrajini sa Lavovom kao glavnim gradom te pokrajine i zbog toga sa ovim dijelom dakle ukrajinske nacionalne manjine koji se nalazi oko Slavonskog Broda pa čak da se otvori i konzulat Ukrajine u Slavonskom Brodu. Zašto to postoje i, za čega, zašto postoje i objektivni parametri. Naime 5. međunarodni koridor željeznički i cestovno ako netko nije znao počinje iz Kiiva pa preko Budimpešte, Osijeka, Slavonije i Slavonskog Broda ide prema luci, Sarajeva ide prema Luci Ploče. Nadalje u Slavonskom Brodu će biti i Luka Brod koja dakle omogućuje plovni put sve do Ukrajine i do luka u Ukrajini. Nadalje veliki dio tih ljudi potječe upravo iz okolice Ternopola, Lavova i tako dalje. Zbog toga mislim da ovakve inicijative dakle nije stvar samo dakle da se ovdje izražavamo i da oni se bore za tablicu da kažem nekakvih primitaka jer iako je i to vrlo značajno za program koji oni vode bilo kroz kulturno-umjetnička društva dakle bilo, kroz bilo koju kulturnu, političku i ostalu djelatnost nego da postoje i kažem ovakve vrlo, vrlo pozitivne inicijative o čemu sam osobno bio upoznat kao saborski zastupnik i o čemu ću i dalje zapravo povesti računa jer takva inicijativa kažem postoji i mislim da je vrlo dobra. Dakle mišljenja sam da ulaganjem i boljom brigom središnje države a i lokalnih zajednica, lokalnih uprava i samouprava na ovom području kojim će se popraviti gospodarsko i infrastrukturno stanje na ovome području o kojem u sam govorio jer ne mogu govoriti za druga područja iako poznajem situaciju, dakle kod tih pomaka. Nadalje jasno da će se otvoriti i radna mjesta za pripadnike nacionalnih manjina. Jer mi govorimo već sada jasno i glasno o uvozu radne snage, a ovdje imamo ljude koji su nezaposleni. Prema tome jasno da ako je stopa nezaposlenosti u Brodsko-Posavskoj županiji i u Vukovarsko-Srijemskoj između 20 i 30% a … [[Govornik se ne razumije.]] čuli neki dan u uvodnom izlaganju Vlade da je ona u hrvatskom prosjeku oko 8 do 10% onda vidimo da posla nema ni za većinski, ni za manjinski, ni za koga. Jel? Prema tome, ovim pomakom gospodarskim i infrastrukturnim pomakom dakle u ovim županijama i u ovoj izbornoj jedinici doći će do pomaka i u zapošljavanju i u dakle u socijalnoj i svakoj drugoj egzistenciji manjina i jasno u ostvarivanju i poboljšanju njihovih prava i njihovih nakana. Evo jedan primjer općina Bebrina u kojoj postoji vijeće Ukrajinaca, općina Bebrina kod Slavonskog Broda izdvaja tisuću kuna za rad ukrajinskih društava. Tisuću kuna za rad ukrajinskih društava, tisuću kuna godišnje. E pa sad imaju dva društva Taras Ševčenko i još jedno. Ako od tisuću kuna oni mogu, tisuću kuna godišnje. Evo imate ovdje navedeno u ili narečeno u ovim materijalima. Evo toliko. Hvala lijepo.
U ime Kluba SDP-a pet minuta zaključno gospodin Šime Lučin. Izvolite.
Gospodine predsjedniče hvala lijepo, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Evo na samom kraju SDP odnosno Klub SDP-a predložio je dva zaključka koja su na pragu zaključaka odbora za nacionalne manjine i ljudska prava. Mislimo zapravo da su se i predstavnici Vlade već u ovom prvom dijelu izjasnili da tu ne bi trebalo biti nikakvih problema. Mi u SDP-u držimo da je položaj nacionalnih manjina prije svega nacionalni interes i da bi to trebalo biti pitanje oko kojega bi u ovom Saboru trebali uvijek uspostaviti dogovor odnosno konsenzus, da oko toga ne bi bilo dobro da se nadglasavamo, pa onda i oko jedne priče, odnosno jednog papira kao što je ovaj izvještaj. Zapravo, prvi zaključak se odnosi na to da nema smisla da nam izvještaji kasne po godinu dana, odnosno da bi izvještaj prošlu godinu svakako trebalo raspraviti do 30. lipnja jer obzirom da na tom izvještaju rade i 4 ministarstva, dva ureda, završni računi su već trebali biti predani, prema tome ili će biti. Prema tome, mislim da nema nikakvog razloga da to dobijemo na vrijeme. Jer, ako ćemo ove godine dobiti 120 i nešto zakona koje moramo uskladiti s Europskom unijom, ne vidim razloga zašto i ovo se ne bi moglo onda napraviti u tako jednom brzom roku. Drugi zaključak možda je malo modificiran u odnosu na ono što je odbor predlagao, ali čini mi se da je jedan broj diskutanata diskutirao u tom pravcu, a to je da bi zapravo izvješće trebalo drugačije, barem malo drugačije koncipirati. Čak smo bili tu, mi smo to tvrdo formulirali u onom smislu da i problemski i komparativno možemo pratiti napredak. Jer ja vjerujem da bi onda imali i kvalitetniju diskusiju i možda da bi bilo manje prostora za nerazumijevanje. Bez obzira na sve izneseno, a u prilog toga da o ovoj problematici ne bi trebalo biti naglasavanja. Prateći diskusiju Klub SDP-a će podržati ovo izvješće nadajući se da će ova dva zaključka biti usvojeni. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime kluba nacionalnih manjina gospodin zastupnik Furio Radin.
Ispričavam se, ali kolege iz HDZ-a su me zaustavile pa onda. Klub nacionalnih manjina je zadovoljan sa ovom raspravom i ja zapravo sam želio uzeti riječ u ime Kluba nacionalnih manjina kako bih evidentirao tu činjenicu da o nacionalnim manjinama napokon se govori u ovome Saboru na jedan način koji je doista tematski. Tematskiji od izvješća, tematskiji od izvješća. Mene je kao prvo neću reći oduševilo, ništa me više ne oduševljava. Ali bio sam zadovoljan sa nastupom kolegice ispred kluba HDZ-a jer je rečeno ovdje nešto što je i u prošlosti bilo nezamislivo reći. Da napravili smo mnogo, ali ima još na lokalnom nivou mnogih problema koji se moraju riješiti. To mnogo problema koji se moraju riješiti pokazuje oprostite, to mi doživljavamo iz nacionalnih manjina tako kao jedan novi senzibilitet koji traje već jedno razdoblje stranke na vlasti prema nacionalnim manjinama. Sa druge strane od SDP-a imali smo također jednu vrlo suštinsku i vrlo dobru raspravu kako na odboru tako i ovdje u sabornici. Meni se i nama iz nacionalnih manjina najviše se dojmila rasprava od kolege Lučina koji i inače ima jedan poseban senzibilitet prema tom problemu, a i mnogi drugi imaju. Ali međutim, općenito je bila jedna rasprava koja je samo u nekim trenucima možda išla do toga da dođe do malo žešće političke debate između HDZ-a i SDP-a ali uglavnom ostala je dosta na temi. I ja sam izašao ovdje da vam se zahvaljujem svima kolegi iz HDZ-a i koalicijskih partnera i kolege iz SDP-a hvala vam za ovaj novi senzibilitet koji pokazujete prema nacionalnim manjinama pa do dodatnoga glasa kolega Stazić hvala lijepa. Te novine prihvaćamo. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Vlade gospodin ministar Božo Biškupić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, poštovani zastupnici. Ja u ime Vlade zahvaljujem svima koji su sudjelovali u raspravi, svim onima koji su dobrim prijedlozima pomogli zapravo da se ugrade svi oni kvalitetni pomaci i premda ova točno je da je ova rasprava zakasnila 2006. godina i da je danas situacija daleko, daleko bolja. Ali u pravu su i oni koji kažu mi to iz ovoga izvješća ne vidimo. Prema tome, i taj veliki pomak da to izvješće bude u ovoj godini za 2007. do sredine godine bit će isto tako jedan veliki doprinos u stvari kvaliteti ovog zajedništva i ove naše rasprave. Pa sam proces implementiranja i Ustavnog zakona i svih zakonskih obveza, a čuli smo zastupnik Gajica je rekao vrlo je teško to od utorka na srijedu napraviti. Je jedan dugotrajni proces premda i od nas se očekivalo i proces demokratizacije koji na neki način nakon onog bivšeg sustava došao kao nekakav tsunami, pa i inozemstvo je čekalo da ćemo nešto učiniti za dvije godine. Taj proces je dugotrajan, ali taj proces implementacije i kvalitetni suživot jedan su od ciljeva u programima ove Vlade, ali ja sam siguran i većine i manjine. Svih nas koji živimo u ovoj zemlji. Tolerancija a to bih htio sad ukazati na nju na koju je na početku svog prvog mandata ukazao i osobnim primjerom predsjednik Vlade doktor Sanader i njezino provođenje i uvođenje u život naš je zadatak. Rekoh naš, ne mislim samo Vlade, ne mislim one koji su za to zaduženi, nego mislim svih u prvom redu većine, na njoj je veća odgovornost a onda naravno i manjine i svih nas zajedno. Slažemo se, ovdje je bilo riječi o tome, u ovom izvješću da financijski aspekt nije najvažniji. Naravno on govori o poboljšanju financiranja kako je mnogo toga i vezano uz financiranje pa je to isto tako da nije važan dio, ali nije najvažniji dio. Ipak smo svjesni da je kvaliteta života i suživota ima prioritet, vjerske slobode imaju prioritet. Ono što ste u izvješću vidjeli, a to je kada je riječ o vašem Ministarstvu kulture, to su pretežito obnova sakralnih objekata, znači omogućavanje i tog života koji može pulsirati i teći na pravi jedan, na kvaliteta način u cijeloj zemlji. Ono što želim svakako reći i bilo je ovdje spomenuto, da Vlada ne financira Hrvate koji su manjina u nekim drugim državama npr. Makedonija, Srbija, ne znam Mađarska i drugo. Vlada financira te programe i putem Ministarstva kulture i putem Ministarstva obrazovanja i naravno Matice iseljenika koja je na neki način isto tako zadužena i to nisu mala sredstva. Kada bi ih zbrojili ona bi bila mislim daleko veća od onih 10 milijuna koja su ovdje bila spomenuta. Kolega Radin je govorio ovdje o dotacijama. Naime ovdje je riječ u ovim dokumentima koje vidite, zapravo je riječ ustvari o dotacijama udrugama. Ovdje se nigdje ne vidi i spominje i tu treba, i tu je zamjerka u redu da treba biti kompletan prikaz svega jer je recimo samo Ministarstvo obrazovanja odvojilo više od 30 milijuna kuna za onaj dio školstva ili školovanja nacionalnih manjina. Prema tome to tu nije vidljivo i to treba isto biti vidljivo, treba biti sve zajedno, to je zadatak na savjetu i na uredu koji o tome vodi brigu da se zapravo u cjelini u idućem izvješću prikaže i taj segment i mislim da je to dobro da na taj način budemo svi zajedno kvalitetno informirani. I još bih rekao nekoliko riječi. Zastupnik Tanković je govorio ovdje da Ministarstvo kulture ne financira programe kulture bošnjačke manjine. On je, ja ne bih sada tu prozivao, spomenuo i Seada Begovića, vrsnog književnika, sjajnog pjesnika Enesa Kiševića. Ja bih možda mogao dodati, premda možda nepravedno, Zlatka Hasanbegovića izdavača ili Đelu Jusića glazbenika ili mog velikog prijatelja M.Vezjovića slikara ili sjajnog Tahira Vujčića. Sve su to veliki umjetnici koji se kandidiraju za sredstva putem programa Ministarstva kulture a ne putem toga da li pripadaju ovoj ili onoj manjini. Jer niti sam ja, niti ću ikada, niti sam ikad niti ću ikad tu je spomenuto nekakvo brojanje zrnaca, brojiti i pitati po tom kriteriju. U Ministarstvu kulture financirati će se i potpomagati svi programi koji su kvalitetni, neće se ispitivati koji su, ali onaj čovjek koji ima potrebu da se istakne i da traži svoj program preko kao član nacionalnih manjina, tražiti će taj program naravno preko Savjeta za nacionalne manjine i onda će se on tim putem financirati. Mi ćemo i dalje i sigurno vjerujem i svi drugi i oni koji će kasnije doći, naravno i naslijediti nas u tome, držat se onoga tko je kvalitetan, takav kvalitetan program će se financirati i treba se financirati jer to je doprinos i hrvatskoj kulturi, ali i kulturi Europe i našem zajedništvu i ulasku u Europsku uniju. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Jedan ispravak, gospodin Tanković. Izvolite. Hvala lijepa. Jedan ispravak, gospodin Tanković. Izvolite.
Gospodine ministre, spomenuli ste neka imena. Koliko ja znam Enes Kišević je u jednom trenutku bio i kandidat za Nobelovu nagradu za književnost. I ako on nema šansi da prođe kod vašeg Ministarstva kulture, onda doista ja ne znam o čemu ćemo govoriti. No, prije dva tjedna mi smo imali promociju jedne vrlo značajne knjige koja na žalost u medijima u Hrvatskoj nije prošla pa bi ja vama ministre uručio moj osobni dar vama, knjigu, to je rječnik bosanskog jezika. Poslije sto godina diskriminacije našeg jezika … [[Govornik udaljen od mikrofona, ne čuje se.]]
Zahvaljujem zastupniku, ovaj ćemo rječnik naravno staviti u našu knjižnicu, Ministarstvo kulture ima dobru knjižnicu, vrlo zanimljivu, mnogi ljudi, mnogi znanstvenici i studenti koriste tu knjižnicu. Ali gospodine zastupniče, ne mogu razumjeti ili ne razumijem vašu rečenicu da Enes Kišević nema pristup. Enes Kišević je umjetnik koga ministarstvo i njegove programe financira kad god ih on prijavi. Do sada nikada se nije dogodilo da je Enesu Kiševiću nešto bilo odbijeno, ali ga nitko nije pitao tko je i što je. Mi svi znamo da je vrstan umjetnik, kvalitetan pjesnik.
Hvala lijepa. Imam potrebe i ja spomenuti da smo o ovoj točci dnevnog reda posvetili puta četiri sata. To je također jedan kvalitet, da je točka dnevnog reda o provođenju Ustavnog zakona o manjinama da tako kažem, pažnji Hrvatskog sabora tako izuzetno zapravo pokazana i to je jedan isto jedan ovako doprinos i kvalitet da je potrebno sa jednog drugog stajališta možda modificiranog stajališta pristupiti ovoj problematici ubuduće. I slažem se posebno sa onima koji su istakli da smo kasno stavili ovu točku dnevnog reda na dnevni red, jer događaju se u međuvremenu stvari koje zapravo već malo kasne u komentiranju i raspravi u Hrvatskom saboru. Dakle i naravno ovaj prijedlog da se do kraja 6. mjeseca nađe izvješće za 2007. godinu svakako stoji, evo. E sada predlažem sljedeće. Da još jednu točku dnevnog reda raspravimo, završimo i onda ću predložiti da danas ne bude glasovanje o prijeđenim točkama dnevnog reda nego da to ostavimo za srijedu, s time da u srijedu započne sjednica umjesto u 9,30 sati u 8,30 sati, jer ja imam podatak da je predloženo 421 amandman na proračun, imati ćemo cijeli dan o tome raspraviti i mislim da barem pokažemo jednu volju da to završimo u pristojnom vremenu pa počnemo jedan sat ranije. Evo to je moja obavijest, a sada ima povredu Poslovnika gospodin Stazić.
Oprostite gospodine predsjedniče, nemam drugog načina pa dižem ovu pločicu. Gledajte u srijedu ćemo o amandmanima raspravljati i izglasavati amandmane. To traje satima, 10 i 12 sati. Nije najbolji moment da baš taj dan počinjemo ranije i onako ćemo ostati do duboko u noć. Predlažem da malo razmislite o ovoj svojoj odluci. Ovako, ionako ćemo ostati tu 12, ili 14 sati, pa da baš taj dan produžujemo rad još nekim drugim stvarima bojim se da nije baš uputno.
Na mjestu je ta primjedba u načelu. Međutim, ovo su specifične okolnosti. Neki dan smo radili do jedan sat poslije ponoći. Danas ćemo malo ranije završiti nego bi bilo da glasujemo. Pa kad sve uzmemo u obzir mislim da neće bit teško nakon što se odmorimo da dođemo sat vremena uz uvažavanje ove vaše primjedbe ja ostajem kod ove moje najave u 8 i 30 sati.
Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstava osiguranih u državnom proračunu Republike Hrvatske za 2006. godinu za potrebe nacionalnih manjina. Sukladno prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstava osiguranih u državnom proračunu Republike Hrvatske za 2006. godine za potrebe nacionalnih manjina. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Sa 121 glasom za i jednim protiv prihvaćen predloženi zaključak. Imamo još i zaključke koje je predložio Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina i zaključke, prijedloge zaključaka Kluba zastupnika SDP-a. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina drugi zaključak. Prvi je već prihvaćen u ovom prihvaćanju izvješća. Drugi zaključak je, glasi. Zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da najkasnije do 30. lipnja 2008. godine podnese Hrvatskom saboru izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i o utrošku sredstava osiguranih u državnom proračunu za 2007. godinu za potrebe nacionalnih manjina kako bi se osigurala redovitost u izvješćivanju Hrvatskog sabora sukladno članku 37. stavak 3. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Državni tajnik Palarić je to prihvatio na sjednici. Mi moramo i formalno. Tko je za ovaj drugi prijedlog zaključka kluba nacionalnih manjina? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Jednoglasno sa 122 glasa prihvaćen predloženi zaključak broj dva Kluba zastupnika nacionalnih manjina. O pardon, Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Zaključak Kluba zastupnika SDP-a broj jedan je potpuno identičan sa maloprije prihvaćenim zaključkom Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. I imamo drugi zaključak Kluba zastupnika SDP-a. Zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da navedeno izvješće za 2007. godinu i sva naredna budu usporediva sa prethodnim razdobljima sa jasno naznačenim uzrocima eventualnoga neostvarivanja prava koja proizlaze iz Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina kao i o mjerama koje se predlažu i učincima tih mjera. Dajem na glasovanje prijedlog toga zaključka. Tko je za? Hvala. … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? Ne, ne, ne. Prvo, nije kad mi kaže to tajnik. … [[Upadica se ne čuje.]] Može on prihvatiti, ali Sabor odlučuje. Može on prihvatit. … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? Niste mogli ni čuti jer ništa nije rekao nitko. Ne, niste ni mogli čuti. Tko je protiv ovog prijedloga zaključka? Suzdržan? Nema zablude otklonjive. 75 protiv, 47 za. Dakle, zaključak nije dobio zeleno svijetlo.
A sada prelazimo na šestu točku dnevnog reda - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o elektroničkim medijima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 13 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za europske integracije, Odbor za informiranje i informatizaciju i medije. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Ministar kulture u Vladi Republike Hrvatske gospodin Božo Biškupić. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče, uvaženi zastupnici! Riječ je naime o tehničkom usklađenju članka 17. Zakona o elektroničkim medijima s odredbama direktiva televizije bez granica koja uređuje ovo područje oglašavanja. U srpnju 2007. Hrvatski sabor je donio Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima kojim je objavljeno dodatno usklađenje Zakona o elektroničkim medijima s direktivom o televiziji bez granica, Europskom konvencijom o prekograničkoj televiziji i aktima Vijeća Europe. Međutim, na predmetni zakon komisija je naknadno imala primjedbe koje se odnose na određenu manju razliku u značenju pojedinih pojmova i odabir riječi tražeći doslovno preuzimanje odredbe direktive i to u dijelu koji se odnosi na označavanje, televizijsko oglašavanje i teletrgovinu, uređenje izdvojenih promidžbenih i teletrgovinskih spotova te definiciju teletrgovine. U tom smislu zatraženo je od Republike Hrvatske da se obavi tehničko usklađenje ovih odredbi sa direktivom televizije bez granica. Ujedno sa ovim Europska komisija je uvjetovala i pristupanje Republike Hrvatske programu medija 2007.-2013. Čim Sabor donese ovaj zakon mi ćemo automatski, potpisat će naš veleposlanik pristupanje programu medija 2007. Ovim se zakonom uređuju sljedeća pitanja. Ovom promjenom propisuje se oglašavanje i teletrgovina moraju biti lako prepoznatljivi i odvojeni od drugih dijelova programskog sadržaja putem optičkih i, ili zvučnih sredstava uređuje se da odvojeni reklamni spotovi i spotovi teletrgovine predstavljaju izuzetak. To znači da se u pravilu moraju objavljivati u blokovima i precizira se definicija teletrgovine na način da se teletrgovina definira kao izravna ponuda koja se objavljuje javnosti u svrhu nabave roba ili usluga uključujući nepokretnu imovinu te pravo i obveze u zamjenu za plaćanje. Pisalo je prije novac, zamjenu za plaćanje. Prema tome, tu su zapravo dva tehničke izmjene. To znači riječ novac i ovdje je riječ izuzetak. Hvala vam lijepa. Hvala.
Hvala lijepa. Ima li, žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HNS-a gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre! Ne kanim duljiti. I zadnja je točka dnevnoga reda koju ćemo danas imati, ali volio bih upozoriti na nešto. Jučer je za ovom govornicom rečeno da u općoj statistici zakona koji nam dolaze na dnevni red a nose oznaku P.Z.E. ima mnoštvo zakona koji nam dolaze po nekoliko puta. I to potpuno bespotrebno. Jedan od tih primjera je i ovaj. Naime, ministar je explicite naveo ono što piše u obrazloženju za donošenje ovoga zakona, a to je da onaj tko je pripremao prijedlog zakona nije preuzimao explicitne formulacije iz direktive. A znademo da se to mora napraviti. Radi se i o nekakvim formulacijama koje ne možemo mi kod sebe tumačiti drugačije nego što je to europska pravna praksa odnosno dokument koji je iznad toga. Ja zato lijepo molim da se ovakvi slučajevi događaju što manje, jer sada zbog dvije ili tri riječi ili, i, ili praktički se morala provesti čitava procedura za predlaganje donošenja novoga zakona. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu jer nema dalje. Gospodin ministar zaključno. Izvolite ministar Biškupić!
Gospodine zastupniče! Mi smo išli s njim u Europu, nosili, radili konzultacije. Oni su naknadno reagirali. Oprostite. Zaista, baš oko tog medija stalno s njima surađujemo. To je vrlo osjetljivo područje. I konkretno se eto dogodilo da su oni naknadno reagirali i mi ćemo sad to poštivati ako je ikako moguće.
Hvala lijepa. Dakle, zaključujem raspravu o ovoj točki dnevnog reda. Glasovat ćemo kada se ispune uvjeti. To će vjerojatno bit u srijedu. U 8,30 sati počinjemo sa prvim amandmanom. A nadamo se da će u tijeku dana biti i 421 i da ćemo izglasati zakon. Želim vam lijep i dobar odmor i vidimo se u srijedu. Prijatno!
Konačni prijedlog Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o elektroničkim medijima. Raspravu o prijedlog zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Jednoglasno sa 122 glasa za prihvaćen predloženi zakon.