Spoštovane gospe in gospodje, dobro jutro, dober dan! Pričenjam nadaljevanje 32. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospod Jakič, gospod Janša, gospod Kebrič, gospod Partljič, gospod Peterle, gospod Štemberger, gospod Švagan, gospa Pozsonceva od 14. ure naprej in gospod Božič. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PRAVDNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Tu je pravosodni minister gospod Bizjak. In dajem kar predstavniku vlade čas za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite, gospod minister.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Pred vami je torej predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o pravdnem postopku, ki ga vlada predlaga zlasti zaradi treh sklopov vprašanj. Vsi trije pa se nanašajo na odločitve ustavnega sodišča, ki je tako v eni odločbi glede zakona o pravdnem postopku, v dveh drugih odločbah pa glede zakona o sodnih taksah oziroma zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih odločilo, da določene določbe niso v skladu z ustavo. Tako se ta zakon po eni strani nanaša na odločanje sodišč v družinskih zadevah. Gre torej za izvedbo prenosa odločanja, prenosa pristojnosti v družinskih zadevah s centrov za socialno delo na sodišča. Podlaga za to je v materialnih določbah zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Seveda pa je temu primerno potrebno tudi spremeniti določbe zakona o pravdnem postopku. Drugo vprašanje, na katerega se nanašajo spremembe, je vprašanje plačila sodne takse kot procesne predpostavke. Z razveljavitvijo prvega odstavka 8. člena zakona o sodnih taksah je bila odpravljena določitev plačila takse kot splošne procesne predpostavke, zato je treba v tem zakonu na novo določiti, za katere vloge je plačilo takse procesna predpostavka. In končno, tretje vprašanje, ki ga rešujemo s to novelo, je vprašanje oprostitve sodne takse za pravne osebe in samostojne podjetnike posameznike. To vprašanje se je odprlo z razveljavitvijo 168. člena zakona o pravdnem postopku, ki ga je zdaj potrebno oziroma to razveljavitev je treba ustrezno sanirati, da se zagotovi enakopravnost pravnim osebam in podjetnikom posameznikom v odnosu do drugih strank, ki se pojavljajo pred sodišči. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko. Prosim poročevalca, predsednika, gospoda Lavrinca, da predstavi poročilo odbora.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Kot je razvidno, gre za kratek zakon, vsem razumljiv. Poročilo, ki ga je treba predstaviti, govori predvsem o tem, da smo bili seznanjeni s stališči naše zakonodajno-pravne službe in na podlagi teh stališč - torej z mnenjem tudi komisije za politični sistem, da ne pozabim državnega sveta Republike Slovenije - in na podlagi stališč zakonodajno-pravne službe so bili v strokovni sferi, da tako rečem, pripravljeni amandmaji, ki jih je odbor povzel in tako je pred vami dopolnjen predlog zakona, ki ga odbor predlaga državnemu zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledijo predstavitve stališč poslanskih skupin. Najprej ima besedo gospa Majda Zupan, Nova Slovenija - oziroma bo kdo drug? Dobro, gremo naprej, gospod Vnučec, tudi, ga ni tu, gospod Petan, Slovenska demokratska stranka. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospod minister, spoštovane kolegice in kolegi! Sedanji zakon o pravdnem postopku velja od leta 1999, to pomeni, da je komaj začel učinkovati. Razlog za predlagane spremembe naj bi bil ali bile izključno v odločbah ustavnega sodišča, ki se pa nanašajo na tri sklope vprašanj. Pri tem pa bi želel poudariti splošno dejstvo, da v našem sodnem sistemu nekaj hudo škriplje. Omenjeni zakon je samo orodje ali pa pripomoček za delo omenjenega sistema. Kot kaže, se tudi na tem področju nekaj spreminja in to na pozitivno, seveda pri tem ne mislim za trend, da je v sistemu nekaj bolje, ampak dovolili smo si natočiti čistega vina. Do nedavnega je bilo govoriti o težavah ali nefunkcioniranju ali, ne vem, o slabih rešitvah v tem sistemu tako rekoč prepovedano. Takoj se je govorilo o vmešavanju v neodvisno sodstvo. Če je k temu dejstvu, da smo si dovolili natočiti čistega vina ali pa so nam vsilili to čisto vino, k temu pripomoglo mnenje nemškega sodnika Doukoffa potem lahko obžalujemo, da on ni prišel prej v Slovenijo, kajti tu je bil tri leta. Mnenje tega sodnika je bilo seveda zelo kritično in zato tudi tako burna reakcija prizadetih. Upamo, da bo tudi sprememba, o kateri govorimo, pripomogla k izboljšanju sistema. Seveda se lahko vprašamo, zakaj moramo kar naprej spreminjati zakonodajo, ki smo jo v bistvu sprejeli šele pred kratkim. Kljub temu, da smo vseskozi trdili, da imamo eno najboljših, najmodernejših zakonodaj na tem področju. Sedaj pa žal ugotavljamo, da ni vedno tako in da moramo zakonodajo kar naprej popravljati tudi zaradi odločb ustavnega sodišča, kot da te zakonodaje, ki smo jo sprejemali, niso pripravljali strokovnjaki, kot da ne vedo, da lahko zadeva pride tudi pred ustavno presojo in podobno. Prvo področje sprememb bi naj bilo v družinskih zadevah, ker centri za socialno delo očitno niso odigrali vloge, ki jim jo je namenil zakon ali zakonodaja, predvsem ko gre za zakonodajo s pristojnostjo v zakonskih sporih ter sporih iz razmerja med starši in otroki. Pristojnost odločanja se prenaša na sodišča, kar je seveda, bom rekel, huda kritika centrov za socialno delo. Upamo lahko, da se zadeve sedaj ne bodo reševale s trenutno ažurnostjo tega sistema, kajti potem bodo otroci prej odrasli, kot pa se bodo rešile sporne situacije relacij tudi med obema staršema. Drugo področje, ki se spreminja, je plačilo sodne takse kot procesna predpostavka, ki je posledica prav tako odločbe ustavnega sodišča. Sprememba naj bi opredelila, za katere vloge po tem zakonu je plačilo takse kot procesna predpostavka. Pri tem lahko tudi ugotovimo, da smo tudi do sedaj imeli zelo luknjasto zakonodajo. Enako bi lahko rekli tudi za oprostitev sodne takse za pravne osebe in samostojne podjetnike, za katere naj se s to spremembo postavijo jasna pravila, tako pravi predlagatelj, torej šele sedaj bomo postavili jasna pravila, sedaj očitno to tako ni bilo. Tako lahko samo upamo, da bodo te spremembe, ki jih danes obravnavamo, boljše in da bodo seveda bolj evropske in da ne bomo kasneje ugotavljali, da so celo neustavne in da so v neskladju z ustavo in da imajo seveda lahko nepopravljive posledice in da jih bomo zopet popravljali. V Slovenski demokratski stranki ne bomo nasprotovali tem spremembam, bomo pač glasovali tako, kot kdo misli, da je dobro in pravilno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče združene liste bo predstavila mag. Majda Potrata. Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovani gospod minister, spoštovane poslanke in poslanci! V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov podpiramo odločitev vlade, da je predlagala samo najnujnejše spremembe in dopolnitve zakona o pravdnem postopku, ker menimo, da z njimi ni mogoče odlašati saj so posledica odločb Ustavnega sodišča Republike Slovenije, ki je posredno ali neposredno ugotovilo, da nekatere zakonske določbe niso v skladu z Ustavo Republike Slovenije. Tako smo ravnali tudi ob nedavni spremembi zakona o sodnih taksah, čeprav je v obeh primerih predlagateljnapovedal potrebne nove temeljitejše posege v oba zakona. Obravnavani zakon se nanaša na tri vsebinske sklope, pri čemer se nam v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov zdi posebej pomembno, da bo na postopkovni ravni uveljavljena nova ureditev, vpeljana s spremembami zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, po katerih v vseh primerih, ko starši ne živijo skupaj in se ne morejo sporazumeti o varstvu in vzgoji otroka, odloča o tem vprašanju sodišče. S tem so se prenesle tudi pristojnosti s centrov za socialno delo na okrožnem sodišču. Tako bo mogoče na okrožnih sodiščih oblikovati družinske oddelke, ki bodo odločali o vsem, kar je v sodni pristojnosti na tem področju. Torej tudi o stikih in preživljanju otrok, o odvzemu ali omejitvi pravice do stikov, kadar to zahteva otrokova korist. S tem bo odločanje o otrokovem interesu, kakor nalagajo tudi pri nas sprejete mednarodne konvencije o otrokovih pravicah, razbremenjeno navzkrižja interesov, na kar je v preteklosti opozarjal tudi varuh človekovih pravic. Tudi druga dva vsebinska sklopa sta povezana z odločbo ustavnega sodišča. To sta plačilo sodne takse kot procesne predpostavke ter oprostitev sodne takse za pravne osebe in samostojne podjetnike posameznike. Zakon o pravdnem postopku, sprejet 1999., je bil lani že spremenjen in dopolnjen v skladu z ugotovitvami sodne prakse pri izvajanju nekaterih določb o vročanju, stroških postopka, zamudni sodbi in pri pravnih sredstvih ter v postopku v sporih iz družinskopravnih razmerij ter gospodarskih sporih. Glavni cilj sprememb in dopolnitev pa je tedaj bila razširitev možnosti alternativnega oziroma mirnega reševanja sporov. To pa je povzročilo preureditev določb o sodni poravnavi in uvedbo poravnalnega naroka. Od novega zakona in njegove prve spremembe in dopolnitve smo si v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov obetali krajše in s tem učinkovitejše sodne postopke, kar naj bi tudi pomagalo odpravljati splošno znani problem sodnih zaostankov. Vendar je Vlada Republike Slovenije izdosedanje uporabe zakona, predvsem pa zato, da bi bilo s postopkovnimi pravili omogočeno kar najhitrejše sodno varstvo pravic, pričela razmišljati o možnih nadaljnjih spremembah pravdnega postopka. Ker pa kaže, da bodo napovedane spremembe v posameznih delih bistveno posegle v obstoječi postopek, podpiramo vladno odločitev, da je treba s pripravo možnih sprememb še počakati ter teoretične in strokovne podlage zanje preveriti v javni razpravi. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Sašo Peče, Slovenska nacionalna stranka. Prosim.
Spoštovani navzoči! Zakon o pravdnem postopku spremlja želja po večji učinkovitosti in po zmanjševanju sodnih zaostankov. Enaka želja je spremljala tudi osnovni zakon iz leta 1999, ampak vidimo, da se ta želja ni uresničila. Torej verjetno si nihče bolj ne želi kot ravno v poslanski skupini, da bi slovenska sodišča postala učinkovita. Res je, mogoče lahko skozi sprejem tega zakona dosežemo en delček v okviru tega mozaika učinkovitosti slovenskega sodstva. Zato vnaprej povem, da zakonu ne bomo nasprotovali, da bi radi celo več, da se vsaj tokrat zakonodajna sprememba izkaže kot nekaj pozitivnega in da ne bo sodstvo kot izključnega krivca za svojo neučinkovitost iskalo v politiki in pa v materiji imenovanih zakonov. Poleg tega je treba poudariti, da smo ravno prejšnji teden sodno vejo oblasti dodatno nagradili s potrebnimi finančnimi sredstvi. Na podlagi tega ocenjujemo, da smo v politiki, v izvršni in pa zakonodajni veji oblasti na dobri poti, da vzpostavimo tiste kvalitetne in pa trdne temelje, na podlagi katerih bi moralo sodišče izvajati svojo nalogo, tako kot je napisano v ustavi in tako kot je zapisano v slovenski zakonodaji. Kar se tiče omenjenega zakona, je potrebno povedati, da je namen novele izključno dvojen, po naši oceni in sicer tudi, kar je razvidno iz Poročevalca, obrazložitve; to so nova pooblastila in prenos posameznih pristojnosti. Kar se pa tiče vsebinskega dela, ki ga je tako predlagatelj kot predstavniki ostalih poslanskih skupin razdelil na tri dele, je smiselno pri posameznih delih izpostaviti določene dileme oziroma bojazni, za katere v nacionalni stranki vidimo možnost, da bi do njih prišlo. In sicer, prvič, v okviru odločanja sodišč o družinskih zadevah je ministrstvo kot predlagatelj samega zakona preneslo pristojnosti s centrov za socialno delo na sodno vejo oblasti. Torej prenos pristojnosti, ki se po naši oceni kaže oziroma ki je nastal zaradi neučinkovitosti centrov za socialne pomoči. Torej, zakaj je prihajalo do te neučinkovitosti, obstajajo verjetno razlogi, ampak vsaj v nacionalni stranki nas veseli, da bomo s tem načinom vsaj v sodnih postopkih dosegli nek korektnejši in pa celovitejši projekt oziroma pristop in izključili tiste dejavnike, ki so po naši oceni pripomogli k posameznemu zavlačevanju tako imenovanih postopkov. V nadaljevanju pod prvo vsebinsko točko pa je po naši oceni smiselno izpostaviti koncentracijo bodočega dela na tako imenovanih družinskih sodiščih. In izpostavljamo dilemo, ki se zna zgoditi, da bomo ravno s tovrstnim hotenjem in pa težnjo po koncentraciji odločanja na enem mestu lahko žal dosegli tudi negativno, torej vprašanje povečanja sodnih zaostankov. Po naši oceni bi seveda morali zadevo kvalitetneje izpopolniti v posameznem poglavju, ki rešuje tovrstno vsebino. Nadalje je pod 2. točko vsebinskih sklopov, ki jih opredeljuje novela zakona, torej plačilo sodne takse kot procesna predpostavka, možno zasledovati oziroma čutiti v zraku tudi zasledovanje drugega cilja oziroma vprašanja ali bodo s tem revnejši državljani prikrajšani za pravice iz naslova sodnega varstva. Po naši oceni je seveda to tako ohlapno, v predlogu zakona in bi lahko prišlo do pozitivnega odgovora na to vprašanje, kar seveda pa pomeni odmik od ustaljenega načina in pa od ustave Republike Slovenije in pa seveda, kar je najhuje, približali bi se tistemu, da si je sodno varstvo možno oziroma moč kupovati. Na tretjem področju, torej ocena sodne takse, oprostitev sodne takse za pravne osebe in samostojne podjetnike oziroma podjetnike posameznike, pa lahko le ugotovimo, da ta del spremlja odločbo ustavnega sodišča iz naslova 168. člena, kar je na vsak način pozitivno. Torej, za zaključek naj povem, da v nacionalni stranki bomo podprli predlog zakona in iskreno upamo, da bo ta zakon tako kot nekaj zadnjih zakonov iz naslova tega leta oziroma v obdobju v tega leta in prejšnjem letu in pa seveda odločitev v povezavi s proračunom Republike Slovenije za leti 2004 in 2005, ko smo namenili dodatna, izdatna sredstva za delovanje sodne oblasti, pripeljalo do kvalitetnega odločanja in pa do zmanjševanja sodnih zaostankov. Ob tem naj poudarim, da tako zunanji opazovalci kot domači poznavalci razmer v sodstvu niso kritizirali oziroma izpostavljali pomanjkanja teh dveh rešitev, ampak seveda izpostavljali predvsem trajni sodniški mandat. Zato ocenjujemo, da seveda do dokončne rešitve omenjeni predlog zakona ne bo pripeljal, lahko pa nakazuje na pozitivno smer, zato bomo v nacionalni stranki predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče liberalne demokracije bo predstavila gospa Irma Pavlinič Krebs.
Spoštovani gospod minister, gospod podpredsednik, kolegice poslanke in poslanci! Novela zakona o pravdnem postopku je potrebna v prvi vrsti zaradi predlaganih sprememb in dopolnitev zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki predvidevajo prenos določenih pristojnosti v družinskih zadevah s centrov za socialno delo na sodišča. To narekuje tudi ustrezno uskladitev določb zakona o pravdnem postopku, ki urejajo stvarno pristojnost in postopek v zakonskih sporih ter sporih iz razmerij med starši in otroki. Oblikovanje družinskih oddelkov pri okrožnih sodiščih kot specializiranih oddelkov za odločanje v teh primerih bo omogočilo boljše uresničevanje načela o koristih otroka. Načelo o koristi otroka mora biti temeljno vodilo za starše, druge osebe, državne organe in nosilce javnih pooblastil pri odločanju o vseh dejavnostih in postopkih v zvezi z otrokom. Drugi sklop predlaganih sprememb in dopolnitev sledi odločbi ustavnega sodišča in določa obveznost plačevanja sodnih taks kot procesno predpostavko v pravdnem postopku za posamezne vrste vlog tako, da so te vloge v zakonu izrecno navedene. Izrecno se torej navajajo vloge, za katere je plačilo sodne takse pogoj za sodno varstvo. Če taka taksa ni plačana, sodišče šteje, da je vloga umaknjena. Podpiramo tudi spremembo, ki uveljavlja načelo predvidljivosti v postopku. Sodišče mora v vsakem primeru vložnika pozvati, da vlogo dopolni ali popravi in ga hkrati opozoriti na pravne posledice, če ne bo ravnal v skladu z zahtevo sodišča. Tretji sklop predlaganih sprememb in dopolnitev sledi tudi odločbi ustavnega sodišča, ki je razveljavilo šesti odstavek 168. člena zakona, v kolikor gre za sodne takse za vložitev tožbe. Po razveljavitvi omenjene določbe tako zakon omogoča oprostitev plačila tožbene takse za podjetnika posameznika in pravno osebo. V poglavju o oprostitvi plačila stroškov postopka novela natančneje ureja institut oprostitve plačila sodnih taks, torej za podjetnika in pravno osebo. Glede na to, da so razlogi za predlagane spremembe skorajda izključno v odločbah ustavnega sodišča, ki je posredno ali neposredno ugotovilo, da nekatere zakonske določbe niso v skladu z ustavo, bomo v poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vojko Čeligoj, DeSUS, izvolite.
Hvala za besedo. Gospod minister, drage kolegice, kolegi! V poslanski skupini DeSUS menimo, da je pravilna odločitev predlagatelja, da na področju pristojnosti o morebitnih sporih iz razmerij med starši in otroki in zakonskih sporih predlog zakona formalno vzpostavlja oblikovanje družinskih oddelkov okrožnih sodišč kot specializiranih oddelkov. Vsi vidnejši mednarodni dokumenti, ki se nanašajo na pravico otrok, namreč poudarjajo načelo koristi otroka. Poslanci poslanske skupine DeSUS smo prepričani, da lahko ustanovitev specializiranega oddelka v okviru okrožnih sodišč znatno pripomore k uresničevanju tega načela, saj to zagotavlja več možnosti in aktivno udeležbo otroka, ki lahko ob morebitnih sporih v večji meri izraža svoje mnenje. Poleg tega menimo, da bi bilo koristno, da bi se v primerih, ko pride do spora med starši in otroki ali do odločanja, pri katerem od staršev naj živi otrok in otrok še ne more biti stranka v postopku, otroku vedno postavil začasni skrbnik, ki bi zastopal njegove interese. Vendar pa v poslanski skupini DeSUS menimo, da je ključna za učinkovito delovanje teh sodišč tudi usposobitev primernega kadra oziroma pridobitev posebnega specializiranega znanja za že obstoječi kader, ki bi v večji meri imel posluh za potrebe otroka. Ostale spremembe, ki jih vsebuje predlog zakona, so posledica odločb ustavnega sodišča, ki je razveljavilo določitev plačila sodne takse kot splošne procesne predpostavke oziroma omogočilo oprostitev plačila tožbene takse za podjetnika posameznika in pravno osebo. V poslanski skupini smo vedno zagovarjali spoštovanje odločb ustavnega sodišča. Menimo pa tudi, da je odločitev ustavnega sodišča, na podlagi katere je splošno pravilo o plačilu takse kot procesne predpostavke določeno le za vloge, s katerimi se začenja postopek na prvi stopnji, v skladu z načelom pravice do pravnega sredstva, ki je zagotovljena v 25. členu ustave Republike Slovenije. V poslanski skupini DeSUS bomo torej predlog zakona in amandmaje odbora podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Nove Slovenije bo predstavila gospa Majda Zupan.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik in za razumevanje. Spoštovani! Novelacija zakona o pravdnem postopku se opira na odločbe ustavnega sodišča, ki je posredno ali neposredno ugotovilo, da nekatere zakonske določbe niso skladne z ustavo. Pri tem gre za tri skupine. Prva skupina se nanaša na spremembe zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ena izmed teh je tudi uresničevanje načela koristi otroka in prenos zadev s centra za socialno delo na sodišča, potem uskladitev zakona o pravdnem postopku in vzpostavitev nove ureditve družinskih oddelkov na okrožnih sodiščih. V drugi skupini gre za plačilo sodnih taks skozi procesne predpostavke. V tretji pa za določbe, ki natančno urejajo oprostitev sodne takse za pravne osebe in podjetnike. V naši poslanski skupini pričakujemo, da bodo predlagane spremembe omogočile učinkovitejše sodne postopke, s tem pa hitrejše zagotavljanje sodnega varstva, kar tudi sicer podpiramo. Prepričani pa smo, da bodo potrebne še nadaljnje spremembe, ki pa bodo morale poseči v samo zasnovo zakona. Pri tem mislimo, da je potrebno preučiti področje v zvezi z možnostjo uvedbe celovite zamudne sodbe, celovite pritožbene obravnave, potem za zbiranje dokaznega gradiva. Pri tem naj bi imela večja pooblastila sodišča, v fazi priprav na glavno obravnavo naj bi bila izmenjava navedb strank, pri čemer bi bila obravnava namenjena le razčiščevanju spornih dokazov in dejstev, pa še druge rešitve. Vse to naj bi skrajšalo postopke s pravnimi sredstvi, s tem pa naj bi zakon pridobil tudi tiste elemente, ki bi pravdni postopek naredili učinkovitejši. Sicer pa smo v poslanski skupini Nove Slovenije za spremembe in dopolnitve predlaganega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Stranke mladih bo predstavil gospod Bogomir Vnučec. Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Minister, kolegice in kolegi! V Stranki mladih Slovenije smo veseli, da se je ministrstvo za pravosodje zganilo in pripravilo predlog sprememb zakona o pravdnem postopku, četudi na podlagi odločbe ustavnega sodišča. Predlagatelj v obrazložitvi predloga navaja namene po sistemskih spremembah področne zakonodaje, v isti sapi pa priznava, da predlogi sprememb še niso kvalitetno preučeni, da manjkajo strokovne analize in še marsikaj. Sodni zaostanki pa se večajo. Reforma sodstva pri projektu zmanjševanja sodnih zaostankov ni bila uspešna, zato bi bilo modro, v kolikor ta pot ne vodi v pravo smer, torej k zniževanju sodnih zaostankov, premisliti, ali je smiselno še nadaljevati v smeri, ki je bila zastavljena. V poslanski skupini Stranke mladih Slovenije menimo, da ne, ampak da je potrebno poiskati novo pot, v tem primeru s kvalitetno reformo sodstva, ki bo negativne trende večanja sodnih zaostankov zaustavila. In priznati, da so bila tri leta vržena proč. V Stranki mladih Slovenije spoštujemo odločbe ustavnega sodišča, da je potrebno izvesti postopkovne izvedbe prenosa pristojnosti v družinskih zadevah s centra za socialno delo na sodišča, vendar zopet opozarjamo, da je od ministrstva za pravosodje odvisno, kako bo ta prenos izpeljalo. Zavedati se je potrebno, da bo novela zakona stopila v veljavo veliko prej, preden bodo sodniki, ki bodo v prihodnje zadolženi za reševanje družinskih sporov, uspeli pridobiti ustrezno sociološko znanje, ki ga potrebujejo, v kolikor želijo o omenjenih problemih odločati. O pripravah sodnikov na to delo in sodelovanje s strokovnjaki iz centov za socialno delo v predlogu zakona ne izvemo nič. Še več, problem se ne definira, kar daje misliti, da bo v praksi slabo izpeljano. Skratka, predlog zakona bomo v Stranki mladih Slovenije podprli, kot bi pa tudi podprli z veseljem temeljito reformo slovenskega sodstva, ki pa je na ministrstvu žal še niste pripravili in se problem tako prenaša na naslednji mandat. Hvala.
Hvala lepa. Še stališče Slovenske ljudske stranke. Gospod Jurij Malovrh. Prosim.
Gospod predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke, poslanci! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o pravdnem postopku se nanaša na spremembe in dopolnitve, potrebne zaradi odločb ustavnega sodišča, ki se neposredno ali posredno dotikajo tudi vprašanj, ki jih ureja zakon o pravdnem postopku. Predlog zakona obravnava tri sklope vprašanj. Odločbo, ki se nanaša na zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, na zakon o sodnih taksah in odločbo, neposredno v zvezi z zakonom o pravdnem postopku. V prvem delu gre za tiste spremembe, ki so potrebne zaradi novele zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih in se nanašajo na prenos pristojnosti glede odločanja o stikih in preživljanju otrok s centra za socialno delo na okrožna sodišča. S prenosom pristojnosti in posledično koncentracije pristojnosti na enem mestu bo omogočena vzpostavitev družinskih oddelkov okrožnih sodišč. Družinski oddelki se torej oblikujejo kot specializirani oddelki odločanja o vsem tistem, kar spada v sodnopristojnost na tem področju. S predlaganim se bomo približali ureditvi, ki kot izrazito pozitivno izhaja iz številnih mednarodnih dokumentov, kot sta med drugim evropska konvencija o uresničevanju otrokovih pravic in konvencija Združenih narodov o otrokovih pravicah, ki zagovarjajo stališče, da je najustreznejše pravno varstvo, torej varstvo, ki je najbolj v korist otroka, pravosodno varstvo. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se strinjamo s predlagateljem, da bodo strokovno specializirani oddelki doprinesli k uresničevanju načela največje koristi otroka. Drugi sklop sprememb se nanaša na odločbo ustavnega sodišča, s katero je razveljavilo prvi odstavek 8. člena zakona o sodnih taksah. S predlagano rešitvijo je pravilo o plačilu takse kot splošno procesne predpostavke določeno ožje, kot ga je urejala razveljavljena določba zakona o sodnih taksah, saj velja le za vloge, s katerimi se začenja postopek na prvi stopnji, ne pa za pravna sredstva. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se strinjamo s predlagateljem, ki ocenjuje, da bi predpisovanje plačila takse kot procesne predpostavke je [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]lahko predstavljalo oviro z ustavo določene pravice do pravnega sredstva. Nadalje se strinjamo s trditvijo, da bi predstavljala izguba ustavne pravice na račun fiskalnega interesa in procesne discipline brez dvoma nesorazmeren ukrep. Tretji sklop sprememb in dopolnitev se nanaša na odločbo ustavnega sodišča, ki je razveljavila šesti odstavek 168. člena zakona o pravdnem postopku skladno z [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]sodne takse ni mogoče izključiti za samostojne podjetnike posameznike v sporih, ki so v zvezi z njihovo dejavnostjo za pravne osebe. Glede na to, da po razveljavitvi ni zakonskih določb, ki bi ustrezno urejale pogoje in postopek oprostitve plačil za omenjene osebe, jih je predlagatelj v predlogu zakona primerno uredil. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da predlog zakona na primeren in ustrezen način uveljavlja spremembe in dopolnitve, ki se nanašajo na področja, ki jih ureja zakon o pravdnem postopku in so potrebne zaradi odločb ustavnega sodišča. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo predstavitve stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom poslovnika bo zbor glasovanje o zakonu opravil v petek 19. decembra po končani zadnji točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo ob 10.45 uri.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, lep pozdrav vsem! Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DELOVNIH IN SOCIALNIH SODIŠČIH. Predlogo zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. K besedi vabim mag. Ivana Bizjaka, ministra za pravosodje. Izvolite.
Hvala gospa podpredsednica. Spoštovane poslanke in poslanci! Pred vami je predlog novega zakona o delovnih in socialnih sodiščih, ki bo torej nadomestil veljavni zakon, ki je bil sprejet leta 1994. Ta novi zakon je potreben, ker je treba uskladiti stvarne pristojnosti in sodni postopek za delovne in socialne spore s številnimi novimi zakoni, ki so bili medtem sprejeti, zlasti z zakonom o delovnih razmerjih, o javnih uslužbencih pa tudi s spremenjenimi predpisi na področju socialne varnosti.Na drugi strani je potrebna uskladitev postopka s spremembami pravdnega postopkovnika, do katerih je prišlo v vmesnem času, predvsem pa sledi ta zakon tudi potrebi po zagotovitvi hitrejšega in učinkovitejšega sodnega varstva v delovnih in socialnih sporih Razmere na tem področju se sicer izboljšujejo, sodišča obvladujejo tekoči pripad, postopno odpravljajo zaostanke iz prejšnjih let, vendarle pa trajanje postopkov le kaže, da je treba tudi na zakonski ravni z novimi procesnimi predpisi dodatno omogočiti in spodbuditi hitrejše reševanje sporov. Zakon je pripravila posebna delovna skupina, sestavljena iz predstavnikov tako vlade kot tudi delovnih in socialnih sodišč vseh stopenj, seveda pa tudi drugih pravnih strokovnjakov. Izdelana so bila številna ekspertna mnenja in nekatere analize, ki so dale podlage temu tekstu. Dovolite mi, da samo na kratko predstavim nekatere ključne novosti, saj na nekaterih področjih bistvenih sprememb ni, to velja zlasti za organizacijsko mrežo delovnih in socialnih sodišč, ker ukinjamo le en zunanji oddelek zaradi premajhnega pripada. Glede stvarne pristojnosti je potrebno poudariti, da se stvarna pristojnost v individualnih delovnih sporih razširja na vse odškodninske spore iz delovnega razmerja, torej tudi tiste, ki so vezane na poškodbe pri delu in na poklicne bolezni. Kot drugo spremembo pristojnosti naj omenim, da socialno sodišče ne bo več pristojno za odločanje v sporih iz prostovoljnega zdravstvenega in pokojninskega zavarovanja, saj gre za zadeve, ki imajo prevladujoče značilnosti pogodbenega obligacijskopravnega razmerja. Glede pravil postopka naj omenim nekaj novosti. Torej, po eni strani se v večji meri uveljavlja preiskovalno načelo pri zbiranju dokaznega gradiva z izvajanjem dokazov po uradni dolžnosti. Uvajamo načelo koncentracije glavne obravnave, torej poudarjena je zahteva po temeljiti pripravi z namenom, da se torej že pred njenim začetkom zbere vse bistveno procesno gradivo in da ne prihaja do prelaganja narokov in s tem podaljševanja postopka. Poravnalni narok je urejen tako, da ga lahko opravi tudi sam predsednik senata, saj ugotavljamo, da je poravnalni narok lahko veliko bolj učinkovit, če postopek ni preveč zapleten. Določeno je tudi, da v sporih o obstoju in prenehanju delovnega razmerja mora biti poravnalni nalog izveden najkasneje v dveh mesecih od prejema odgovora na tožbo. Tudi tu sledimo zahtevi po posebni pospešitvi postopka v sporih, ki imajo seveda velik vpliv na stranko, torej zlasti na delavce. Opredeljene so sankcije za izostanek strank iz naroka, katerih namen je zagotoviti večjo procesno disciplino strank v teh sporih in s tem tudi pospešitev postopka. Uveden je institut vzorčnega postopka, ki naj prispeva k hitrejšemu reševanju množičnih sporov. Uvajamo popolno pritožbeno obravnavo, kar omogoča, da se bodo izpodbijane sodbe le izjemoma razveljavljale in vračale v novo sojenje. Torej tudi tu koncentriramo in pospešujemo postopek z uveljavitvijo načela, naj bi bila zadeva zaključena na eni poti skozi sodni postopek. Pri izrednih pravnih sredstvih zakon uvaja mešani sistem po zakonu dovoljene in s strani sodišča dopuščene revizije. Revizija je dovoljena, če tako določa zakon ali če jo dopusti sodišče. Zakon je bil usklajen in podprt s strani ekonomsko- socialnega sveta, pozitivno, torej v smislu podpore, pa se je o njem izrekel tudi sodni svet. Hvala lepa.
Hvala vam, gospod minister. Predsednik odbora, kolega Lavrinc bo sedaj predstavil poročilo pristojnega odbora za notranjo politiko, potem pa bomo slišali stališča poslanskih skupin. Najprej predsednik odbora, kolega Lavrinc, prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Kot je razvidno iz poročila, je odbor ob obravnavi imel pri sebi tudi mnenje naše zakonodajno-pravne službe. Imel je mnenje komisije državnega sveta Republike Slovenije za politični sistem, mnenje sodnega sveta in pa seveda amandmaje, ki so bili pripravljeni na podlagi mnenja naše zakonodajno-pravne službe. V razpravi, ki je sledila, so razpravljalci predvsem podprli takšen predlog zakona, želeli še nekaj pojasnil v zvezi z volitvami sodnikov porotnikov. Potem ko je predlagatelj na ta nekatera vprašanja odgovoril, pa so bili sprejeti amandmaji in tako je nastal v skladu z našim poslovnikom dopolnjen predlog zakona, ki ga odbor predlaga državnemu zboru. Hvala lepa.
Hvala, gospod predsednik odbora. Sedaj bomo slišali predstavitev stališč poslanskih skupin. Kolegica Majda Zupan bo predstavila stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Za njo kolega Levič za poslansko skupino SMS. Najprej kolegica Zupanova.
Hvala lepa za besedo, spoštovani gospod predsednik. Gospod minister, kolegice in kolegi! Predlagatelj zakona o delovnih in socialnih sodiščih želi z novim predlogom, ki naj bi nadomestil ureditev iz leta 1994, na novo urediti pristojnosti, organizacijo in sestavo delovnih in socialnih sodišč ter postopke za odločanje v delovnih in socialnih sporih. Zlasti pa želi skrajšati postopke, ki sedaj trajajo več kot dve leti. Prav to pa je nesprejemljivo, saj gre za delovne in socialne spore, ki lahko močno posežejo v ekonomski in socialni položaj delavcev. V ta namen, naj bi se skrajšali postopkovni roki, kar pa bi po eni strani lahko podprli, po drugi strani pa menimo, da je lahko potencialno škodljivo za uveljavljanje pravic in varstva delavcev, ki so že po definiciji šibkejše stranke v postopku. Ne smemo prezreti, da je določanje rokov v veliki meri prepuščeno sodnikom. Stranke, v primeru, da zamudijo rok, ne morejo več uveljaviti pravic v postopku, razen če naknadno dokažejo, da niso mogli posredovati dokazov pravočasno, brez svoje krivde, oziroma da s tem ne zavlačujejo postopka. Menimo, da je odločanje sodnikov o rokih, namesto zakonodajalca, konceptualno vprašanje, ki bi ga bilo potrebno najprej doreči na načelni ravni. Glavno vodilo zakona bi morala biti večja določenost procesnih določb, ki so orodje za uveljavljanje pravic, kar je izredno pomembno s strani delavcev in zaradi zmanjševanja zaostajanja procesnega prava za materialnim. V naši poslanski skupini imamo v zvezi s predlogom nekatere pomisleke, ki se nanašajo na naslednja področja. Izvajanje dokazov po uradni dolžnosti s strani sodišč je določeno le v socialnih sporih. Znano pa je, da v večini primerov delavci prav v delovnih sporih potrebujejo pomoč sodišč. V delovnih sporih ni natančno določeno, kakšne vrste odločb lahko izda sodišče. Črtano je izredno pravno sredstvo - zahteva za varstvo zakonitosti. Uvajajo se pritožbe na glavno obravnavo, ki ima namen postopek pospešiti, se pa v praksi ne izvaja. Večji poudarek bi moral biti na mirnih oblikah reševanja sporov, kot sta mediacija in konciliacija. Izvedenci v delovnih in socialnih sporih ne bi smeli biti zaposleni v podjetjih toženih strank. Ali dejansko predlog zakona o delovnih in socialnih sodiščih pomeni izboljšanje koncepta in s tem delovanja sodišč na področju delovnih in socialnih sporov, bo pokazal čas. Prizadevanja so v tej smeri. Zato v naši poslanski skupini predlogu ne nasprotujemo. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolegica Zupanova. Kolega Levič bo predstavil stališče poslanske skupine Stranke mladih. Za njim kolega Petan stališče poslanske skupine SDS. Najprej kolega Levič. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. V Stranki mladih Slovenije pozdravljamo sprejem novega zakona o delovnih in socialnih sodiščih. Sprejem le-tega razumemo kot korak naprej na področju, ki je dejansko še zelo mlado in brez pomembnih osnov v pretekli zgodovini, torej pred letom 1990. Dejstvo je, da so do takrat podobno funkcijo opravljala posebna sodišča, in sicer posebna sodišča združenega dela, ki so sodila v širši okvir tako imenovanih samoupravnih sodišč, ta pa so bila do te mere uvrščena v sistem tako imenovanega samoupravnega prava, da je bilo torej potrebno leta 1994 končno sprejeti zakon, ki je uredil sodno funkcijo na delovnem in socialnem področju in prekinil ponesrečeni eksperiment, ki ga je več kot očitno povozila zgodovina. V preteklih devetih letih je bilo dovolj časa, da se novi sistem razvije in da se pokažejo pomanjkljivosti zakona, pa tudi razvoj na drugih upravnih področjih terja uskladitve in s tem nov zakon na obravnavanem področju. Nov zakon je zato nedvomno potreben. Še posebej pomembno se nam zdi, da daje predlog velik poudarek učinkovitosti, torej tistemu, kar dandanes ni ravno odlika sodišč in upravičeno jezi mnoge državljane. Ali še huje, mnogim državljanom onemogoča uživanje njihovih pravic. Tu mislim predvsem na vsebovano načelo koncentracije glavne obravnave, ki naj omogoči učinkovito obravnavo, ne pa da se naroki rutinirano prelagajo. Tudi ostrejše sankcioniranje strank ob izostanku iz naroka bi lahko pripomoglo k prej omenjenemu cilju, torej hitrejšemu sodnemu postopku. Glede stroškov postopka so ohranjene določbe v korist delavca. Tudi to se zdi zelo pomembno. Kot vedno pa bo izvajanje zakona tisto, ki bo najbolj vplivalo na pravno varnost. Dejansko edina stvar, ki nam v Stranki mladih Slovenije vzbuja skepso v predlogu zakona, je določba o izvolitvi sodnikov porotnikov. Vendar smo prepričani, da se da v bližnji prihodnosti poiskati pametno rešitev, zato zaradi teh vprašljivih določb v predlogu zakona samemu predlogu ne nasprotujemo in ga bomo zato tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala, kolega Levič. Kolega Petan bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, za njim kolega Potrč. Najprej kolega Petan, prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani! Torej področje, ki ga obravnava ta zakon, je še posebej pomembno za vsakega zaposlenega. In delovna zakonodaja, in seveda tudi to področje delovnih in socialnih sodišč, bi morala biti takšna, da bi bil sistem ažuren. Seveda mora biti povsod. Ampak če kje, potem je tu zahteva še po dodatni ažurnosti, kajti, če se zadeve predlogo vlečejo, potem lahko tudi firma, s katero si mogoče nisi najbolj v dobrih odnosih, da to rešuješ na sodišču, lahko gre v stečaj, in zadeva se zaključi in je potem seveda konec koncev brezpredmetna. Tako da, če kje, potem mora biti tu sistem res ažuren. Ampak žal, tako ni. Te spremembe, ki so v tem zakonu opredeljene, naj bi bile potrebne in njune zaradi spremembe predpisov s področja delovnega prava in socialne varnosti, zaradi spremembe procesnih predpisov in zaradi uvedbe ali spremembe procesnih inštitutov zaradi krajših sodnih postopkov in odprave določenih pomanjkljivosti, ki so se pokazale v praksi. Glede na to, da imamo delovna sodišča I. stopnje v Ljubljani, Mariboru, Celju in Kopru z zunanjimi oddelki, razen v Celju, imamo socialno sodišče samo v Ljubljani. Po predlagani spremembi naj bi se ukinila zunanja enota v Postojni z obrazložitvijo "zaradi zmanjšanega pripada na tej enoti na področju, ki ga ta enota pokriva". Pri obrazložitvi predlagatelja zakona pa je še posebej zanimivo dejstvo ali informacija, ki smo jo dobili, da so pri pripravi zakona sodelovali, poleg predstavnikov ministrstva, vlade tudi predstavniki sodišč, se pravi, pri nas temu rečemo stroka, pri tem pa tudi nemški strokovnjaki. Zastavlja se vprašanja, kolik je delež teh nemških strokovnjakov pri vsebini tega zakona. Ali je mogoče delež samo simboličen, tako kot je bila sedaj praksa, samo zaradi tega, da bi stvar izgledala bolj verodostojna, ali pa je dejansko tudi vpliv pomembnejši, tudi vsebinski. Ta dvom se nam poraja zaradi izredno burne reakcije v slovenskem sodstvu po objavljenih stališčih nemškega predpristopnega svetovalca, gospoda Doukoffa in seveda zanikanja vsebine njegovih stališč s strani sodne veje oblasti. Zato se nam seveda poraja dvom, da so bila v tem zakonu upoštevana vsa stališča nemških strokovnjakov. Če pa so, potem pa smo seveda veseli. Dejstvo je, da je mnenje tujcev dobrodošlo, kajti pri nas je v nekem obdobju vladalo celo mnenje, da bi lahko mirne duše ukinili ministrstvo za pravosodje in seveda tudi ministra za pravosodje, ker tako ali tako ne sme o ničemer odločati, ker je sodstvo nedotakljivo in vse, kar bi bilo drugače, bi bilo vmešavanje v neodvisno sodstvo. Rekel bi, da to ne gre za kritiko predloga, tega ki je pred nami, ampak dela, ki je pripeljalo do takšne situacije, da se danes moramo s tem ukvarjati. Prave reforme v sodstvu se nismo v bistvu nikoli lotili. Spremembe smo, tako vsaj sedaj kaže situacija, opravljali zaradi sprememb. Spremembe, seveda tudi protiustavne, kar je bil seveda vzrok za nove spremembe in tako se je začarani krog, ta stvar podaljšala in danes smo v situaciji, kot smo, reforma, ki bi naj bila reforma, je naredila škodo. To ugotavljajo sedaj vsi in to so nam ne nazadnje morali povedati tudi tujci. Omenil bi še to, da je veliko pozornost pri obravnavi tega zakona vzbudilo tudi dejstvo, da bo naslednje leto potrebno razpisati volitve za večino sodnikov porotnikov, kar mora opraviti državni zbor in kasneje tudi opraviti imenovanje. Ker gre za preko tisoč teh sodnikov porotnikov, je ideja bila, da bi zaradi tega spremenili zakon, ki ga obravnavamo, vendar to ne bi bilo mogoče, ker učinek tega bi bil šele po letu 2005, sodnike pa bo potrebno izvoliti v naslednjem letu. Rešitve za eventualne spremembe je potrebno torej iskati po drugi smeri, pri tem se pa postavlja vprašanje, ali je zaradi velikega volilnega leta potrebno spreminjati, prilagajati sistem, pa kakršenkoli že je. Takoj zaključim! Mislim, da to ne kaže ravno na resnost do zakonodaje in rešitve bo potrebno iskati drugje. V Slovenski demokratski stranki ne bomo nasprotovali sprejemanju take vsebine, kot je pred nami. Hvala.
Hvala vam, kolega Petan. Kolega Miran Potrč bo predstavil stališče Združene liste socialnih demokratov. Prosim.
Gospod predsednik, gospod minister, kolegice in kolegi! V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov bomo predlog zakona podprli. Zavedamo se, da gre za eno od najpomembnejših vprašanj, ki zadevajo delavske, delovne, socialne in podobne pravice zaposlenih in drugih, ki jih uživajo na podlagi dela. Prav je povedati, da je na tem področju vsaj po naši oceni v zadnjem času gotovo prišlo do zmanjšanja pravic, ne v formalnem smislu, ampak v dejanskem smislu in da je zato to toliko bolj potrebno, da se razmere takrat, ko pride do spora na sodišču, urejajo čimbolj učinkovito in čimbolj pravično za oba partnerja. Do zmanjšanja pravic je namreč prišlo iz tega razloga, ker je vse več novega zaposlovanja za določen čas in se s tem pravzaprav vprašanje odpovedi pogodbe o delu postavlja v drugoten plan, ker niso osamljeni primeri, ko se zaposluje za kratek čas z obljubo prijave na zavodu in z obljubo prijave pokojninskega zavarovanja, pa se to po 14-ih dneh ali pa po mesecu dni ne zgodi, ker gre za ljudi, ki, bi rekel, mnogokrat tudi prvič iščejo zaposlitev, se taka stvar dogaja iz meseca v mesec in je negotovost na tem področju zelo velika. Končno, zdi se nam pomembno o tem zakonu posebej govoriti, zaradi tega, ker gre na neki način za le posebno vprašanje urejanja pravnih razmerij. Namreč praviloma gre tukaj v večji meri kot v drugih civilnih zadevah res za eksistenčna vprašanja, tudi v drugih primerih, ne bom rekel, da so nepomembna, vsak spor je za posameznika izjemno pomemben, samo praviloma tukaj gre za eksistenčna vprašanja. Druga značilnost, praviloma sporni stranki nista v enakopravnem položaju. Delavec, zaposleni, tisti, ki išče pravico, je praviloma v slabšem položaju že zaradi tega, ker je njegov nasprotnik bolje organiziran in ker njegov nasprotnik praviloma neposredno nima takšnih posledic od rezultata spora, kot jih ima druga stran, delavec. Iz tega razloga se nam urejanje teh vprašanj zdi, kar zadeva postopek pred delovnimi in socialnimi sodišči, izjemno pomembno, nas veseli, da se je število zaostankov iz leta v leto izboljševalo oziroma da jih je vedno manj, vendar je prav povedati, da je in na delovnih in socialnih sodiščih od teh sporov še vedno več kot 50% takih, ki se vlečejo nad leto dni. To je pa za tistega, ki je izgubil službo ali ki ne more uveljaviti delovne in socialne pravice,bi rekel, čas, ki ga ne more razreševati na drugi način in so ti roki še vedno daleč nesprejemljivi in zaradi tega, če bo zakon k odpravljanju tega deloma doprinesel, potem bomo zadovoljni. Podpora, ki jo zakonu dajemo, temelji predvsem na dejstvu, da o njem izražajo pozitivno mnenje, da rečem vsi prizadeti. Socialni partnerji na eni strani, kar se nam zdi izjemno pomembno, saj je glede tega je bilo veliko vprašanj, kako se naj delovni in socialni spori urejajo, posebej, kakšno naj bo vprašanje stroškov postopka. Posebej, kako naj se rešujejo kolektivni spori, ki pomagajo k pospeševanju razreševanja istovrstnih sporov v posameznem kolektivu. In pomembno se nam zdi, da so pozitivno mnenje k njemu dajale tudi ustrezne strokovne, znanstvene institucije in pa sami izvajalci samega zakona. Se pravi sodišča in sodni svet. Pod temi predpostavkami računamo in pričakujemo, da bo predlagani zakon na ustrezen način uredil vprašanje reševanja delovnih in socialnih sporov in ga s to željo tudi podpiramo. Hvala.
Hvala lepa, kolega Potrč. Kolega Malovrh bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Za njim kolega Peče. Prosim, kolega Malovrh.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo se poglobili v predlog zakona, ki bo v celoti nadomestil veljavni zakon o delovnih in socialnih sodiščih. Seznanili smo se s pojasnili predlagatelja in z razlogi za sprejem novega zakona. Mnenja smo, da je predlagatelj jasno podal relevantne argumente, zaradi katerih je potrebno zakon sprejeti. Dejstvo je, da so se od leta 1994, ko je bil sprejet veljavni zakon, spremenili mnogi materialni predpisi na področju delovnega prava in prava socialne varnosti. Zakon je torej potrebno uskladiti z novim zakonom o delovnih razmerjih, z zakonom o javnih uslužbencih ter z zakoni, ki urejajo področje socialne varnosti. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ocenjujemo, da je pomemben argument za sprejem zakona tudi dejstvo, da morajo korenitim spremembam na področju materialnega prava, materialnega delovnega in socialnega prava slediti spremembe in prilagoditve delovnega in socialnega procesnega prava. Le s primernimi postopkovnimi določbami je namreč moč zagotoviti ustrezno in učinkovito sodno varovanje pravic. Nadaljnji argument, ki govori v prid sprejema tega zakona je novi zakon o pravdnem postopku. Veljavni zakon o delovnih in socialnih sodiščih, ki določa subsidiarno uporabo pravil pravdnega postopka, je bil namreč sprejet v času, ko je bil v veljavi še zakon o pravdnem postopku iz leta 1976. Posledično, torej zakon o delovnih in socialnih sodiščih vsebuje določbe, ki so vsebinsko v skladu s takratno ureditvijo pravdnega postopka. Novi zakon o pravdnem postopku, ki je bil sprejet leta 1999 in noveliran leta 2002, pa zahteva določene prilagoditve in spremembe delovnega in socialnega procesnega prava. Sodni zaostanki in kako jih odpraviti je tema, o kateri v zadnjem času pogosto govorimo. Hitrost postopka, predvsem v delovnih in socialnih sporih, je predpogoj kvalitetnega pravnega varstva. Pravno varstvo v razumnem roku, pa je poglaviten element sodnega varstva. Pravica do sodnega varstva je opredeljena v 23. členu ustave, ki govori o odločanju brez nepotrebnega odlašanja. Spoštovanje ustavnih kategorij predstavlja enega od kriterijev pravne države. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pozdravljamo uvedbo institutov v novem zakonu o socialnih in delovnih sodiščih, ki bodo prispevali k hitrejšemu, učinkovitejšemu postopku in posredno k bolj doslednemu in učinkovitemu spoštovanju z ustavo opredeljene pravice. Ocenjujemo, da je predlagatelj v svoji obrazložitvi argumentirano podal številne razloge, zaradi katerih je sprejem pričujočega zakona potreben in smiseln. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo predlagani zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala, kolega Malovrh. Kolega Peče. Kolega Peče bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, za njim kolegica Krebs. Prosim, kolega Peče.
Spoštovani prisotni! Mnogo pred menoj vas je pravilno ugotavljalo, da gre za enega pomembnejših zakonov, predvsem zaradi tega, ker se tiče neskladij oziroma nepravilnosti iz naslova delovnih razmerij. V poslanski skupini Slovenski nacionalne stranke ocenjujemo, da gre še za en zakon, ki skuša celostno urediti oziroma zmanjšati sodne zaostanke in zato na vsak način gre pohvala tako ministru kakor tudi na temu področju vlade Republike Slovenije, da se je končno začela tudi aktivno boriti zoper sodne zaostanke na posameznih segmentih sodnega sistema v okviru naše države. Gre kot pohvala in iskreno upamo, da bo vlada Republike Slovenije kot izvršilna veja oblasti na vseh področjih poskušala tako aktivno kot ministrstvo za pravosodje v zadnjih trenutkih delate na svojem področju. Da gre za dober razlog za sprejem zakona navaja že Poročevalec 104/81, ki navaja, da v svoji vsebini bo zakon, v kolikor bo sprejet, skrajšal postopke in s tem seveda naredil sodno vejo oblasti učinkovitejšo. Iskreno upamo, da bo do tega prišlo, prav tako pa iskreno upamo, da ne na račun kvalitete. Da je zadosten razlog za sprejem zakona njegova vsebina, ki bi sicer lahko bila boljša, toda že v obstoječem predlogu je toliko dobra, da se ga splača sprejeti, narekuje, statistika iz naslova delovnih sporov, ki nakazuje, da v obstoječem sistemu, torej v obstoječi zakonski podlagi, in v obstoječem tempu dela sodnikov več kot polovica zadev traja leto in več. Kaj seveda to pomeni za predvsem pomembno vprašanje za eno stran v delovnem sporu, verjetno lahko ocenimo vsi. Torej gre za zadosten razlog za sprejem zakona. Po drugi strani pa, kar se tiče socialnih sodišč, je potrebno povedati, da v obstoječi zakonski podlagi socialna sodišča in pa na podlagi njihove aktivnosti dela niso sposobna, torej socialna sodišča niso sposobna zmanjševati nerešene zadeve. Torej, tudi s tega naslova se nam zdi smiselno pristopiti k sprejemu zakona. V posamezni statistiki pa je zelo in precej interesantno trajanje postopkov v lanskem letu. Samo za primer, kjer vidimo, da je na področju individualnih delovnih sporov torej sistem reševanja naraščal. V prvih treh mesecih so sodišča zelo malo teh sporov rešila v odstotkih rečeno je to izključno 14,6 %, in da se je več kot polovico delovnih sporov, torej 52,2 %, nadaljevalo nad enim letom. Torej, to je ta grozovit podatek, za katerega moramo vsi skupaj ugotoviti in pa narediti vse, da se bo spremenil. Nasprotnastatistika pa kaže na področju kolektivnih delovnih sporov, kjer vidimo, da je skoraj polovica delovnih sporov rešljiva v prvih treh mesecih in "zgolj" - v narekovajih - 28,5 % se vleče nad enim letom. Kar se tiče socialnih sporov, je po naši oceni seveda prav tako grozljiv obstoječ podatek, in sicer da je le 17 % vseh sporov rešeno v obdobju treh mesecev in da se nad enim letom, torej, leto in več, vleče prek 51 %. Po naši oceni je statistika tisti razlog in vsebina, ampak statistika tudi nakazuje tisti razlog, da je potrebno zakon tudi v taki obliki sprejeti. Predlagatelj sam navaja, da je poglavitne rešitve koncentriral na poglavje koncentracije glavne obravnave na področju poravnavanih rokov, dokazil po uradni dolžnost, potem procesna disciplina strank v sporih, vzorčni postopki in pritožbe na obravnavo. Dovolite pa, da se ustavim na tistih poglavitnih rešitvah, za katere v Nacionalni stranki ocenjujemo, da bi jih bilo možno rešiti še bolj kvalitetno oziroma iz njih narediti tak instrument, ki bo omogočal še manj sodnih zaostankov in pa seveda kvalitetno odločanje. Kar se tiče poglavja pritožbene obravnave, vlade Republike Slovenije seveda zasleduje cilj omejitve možnosti vračanja zadeve v novo sojenje. Po naši oceni, torej po oceni Nacionalne stranke, bi morali vzeti bolj radikalno stališče in preiti v prepoved vrnitve v novo sojenje. Skratka, tudi po tako imenovanim "twinning projektu" je državam - na primer, to kar Slovenija oziroma je državam z neučinkovitim sodstvom omogočeno omejiti ali pa prepovedati. Po naši oceni bi bilo treba prepovedati vrnitev v novo sojenje. Kar se pa same vsebine zakona tiče, pa pogrešamo predvsem močnejšo razlago in pa opredelitev dveh novih pojmov, in sicer prvi tako imenovani iz pravnih postopkov, ravno zaradi hitrosti in pa - v sekundi, da končam - razrešitev postopkov za izdajanje [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]sodbe. Zakon v Nacionalni stranki bomo podrli. Hvala.
Hvala lepa, kolega Peče. Kolegica Irma Pavlinič Krebs bo predstavila stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije in za njo bo sklenil predstavitev stališč kolega Čeligoj.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod minister, kolegice poslanke in poslanci. Varstvo pravice delavcev, ki so v sporih z delodajalci, je posebej občutljivo področje, ki terja tudi posebno procesno ureditev. Predlog zakona o delovnih in socialnih sodiščih terja pristojnost organizacijo in sestavo teh sodišč ter pravila postopka, po katerih ta sodišča odločajo v delovnih in socialnih sporih - je potrebno obravnavati s posebno skrbnostjo. Z zakonskim predlogom se med drugim zagotavlja hitrejše in učinkovitejše sodno varstvo delovnih in socialnih sporih. Ker ima pravico do sodnega varstva v razumnem roku v Sloveniji naravo temeljne človekove pravice in predstavlja ustavno kategorijo, so vsa prizadevanja, ki nasledujejo ta cilj, vredna vse pozornosti in podpore. Z zakonskim predlogom se usklajujejo določbe o pristojnosti delovnih in socialnih sodišč in pravila sodnega postopka za delovne in socialne spore z novim zakonom o delovnih razmerjih, zakonom o javnih uslužbencih in spremenjenimi predpisi s področja socialne varnosti. Usklajujejo se tudi pravila postopka v teh sporih s spremembami pravdnega postopka. Cilj vseh teh sprememb je bil enak: približati se ciljem sojenja v razumnem roku. O predlogu zakona se pristojnost v individualnih delovnih sporih razširja na vse odškodninske spore iz delovnega razmerja, tudi za poškodbe pri delu in poklicne bolezni. Predmet kolektivnih sporov pa bo tudi presoja splošnih aktov delodajalca z zakonom in kolektivnimi pogodbami. Socialno sodišče tako ne bo več pristojno za odločanje o zadevah prostovoljnega zdravstvenega in pokojninskega zavarovanja, pač pa bo zanje pristojno sodišče splošne pristojnosti. Zakon o delovnih in socialnih sodiščih v delu, ki ureja postopek, vsebuje 44 členov, ki odstopajo od pravil zakona o pravdnem postopku. Spremembe teh procesnih institutov želijo doseči krajše in učinkovitejše sodne postopke. V individualnih delovnih in socialnih sporih velja poudariti predvsem sledeče spremembe, ki so namenjene pospešitvi postopka. To je osemdnevni izpolnitveni in pritožbeni rok, krajši roki za izdajo začasnih odredb in možnost odločitve brez glavne obravnave. Nič manj niso pomembne spremembe, ki so namenjene varstvu delavca oziroma zavarovanca kot šibkejše stranke v postopku. Na primer. Manj zahtevni pogoji za zastopanje; dolžnost sodišč, da pomagajo pri popravi nepopolnih, oziroma nerazumljivih vlog; odstop od obligatornosti postavitve tožbenega zahtevka in navezanost sodišča nanj; posebna ureditev stroškov postopka in izdajanje začasnih odredb, tudi po uradni dolžnosti. Poglavitne rešitve v postopkovnem delu torej predvidevajo koncentracijo glavne obravnave, ki poudarja temeljito pripravo na glavno obravnavo. Bolj je tudi uveljavljeno preiskovalno načelo na področju dokazovanja, ki ga izvaja sodišče po uradni dolžnosti. Uvaja se sistem revizije, ki bo zagotavljala enotno sodno prakso in hitrejše reševanje spornih pravnih vprašanj. Predvsem podpiramo tudi institut poravnalnega naroka. Organizacijska mreža delovnih in socialnih sodišč na prvi in drugi stopnji ostaja skoraj nespremenjena, kar omogoča še naprej lahko dostopnost do sodnega varstva. V poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije menimo, da je kvaliteta pravnega varstva odvisna predvsem in tudi od hitrosti postopka. Ker glede na naravo zadev to še posebej velja za delovne in socialne spore, bomo spremembo zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa, kolegica Irma Pavlinič Krebs. Kolega Čeligoj. Kolega Vojko Čeligoj bo sklenil predstavitev stališč s stališčem poslanske skupine DeSUS. Prosim.
Hvala za besedo. Kakor lahko preberemo v uvodu predloga zakona, so razlogi za izdajo novega zakona predvsem trije. Prvi razlog so spremembe materialnih predpisov na področju delovnega prava in prava socialne varnosti. Vsebina sedanjega zakona temelji na stari delovnopravni zakonodaji, predvsem na zakonu o delovnih razmerij in na zakonu o temeljnih pravicah iz delovnega razmerja. V državnem zboru smo pred časom sprejeli vrsto materialnih predpisov, katerim sedanja zakonodaja ne zadošča več oziroma se ji mora ustrezno prilagoditi že zaradi prehoda delovnopravnega razmerja na pogodbeno delovno obveznost. Kar se tiče sprememb določb, ki urejajo postopek, predlog zakona zaradi želje po zmanjšanju sodnih zaostankov vsebuje nekatere določbe, ki kljub temu da se postopek o delovnih sporih v velikem delu naslanja na pravdni postopek, vzpostavlja določbe, ki vsebujejo pravila postopka v sporu iz delovnopravnih razmerij. Instituti, ki se uvajajo oziroma spreminjajo, gredo večinoma v smer večje učinkovitosti postopka, vodijo pa tudi k racionalizaciji. Kljub temu da je na celotnem pravnem področju opaziti trend k čim krajšim sodnim postopkom in h krajšanju časa obravnave posameznega spora, je potrebno proučiti, kaj spremembe prinašajo in ali niso cilji samo navidezno podlaga za hitrejše zagotavljanje sodnega varstva pravic. Podobne rešitve, ki izhajajo iz predloga tega zakona, so mišljene namreč tudi v postopkih v primeru spora na drugih pravnih področjih. Na primer, pri spremembah zakona o pravdnem postopku, kjer pa lahko uvodoma zasledimo, da je s spremembami v tej smeri trebna počakati do pridobitve celovitih teoretičnih in strokovnih podlag. Koncentracija glavne obravnave, poravnalni narok, pridobivanje dokazov po uradni dolžnosti oziroma širitev preizkovalnega načela, izključitev instituta mirovanja in sankcije izostanka iz naroka, zamudna tožba, vzorčni postopek in samo izjemne razveljavitve izpodbijanih sodb in vračanja le-teh v novo sojenje, vse to so instituti, ki naj bi zagotovili učinkovitost in racionalizacijo. V poslanski skupini DeSUS menimo, da je razmerje med delavcem in delodajalcem take pravne narave, da je v interesu tako enega in drugega za čim prejšnjo rešitev spornega razmerja. V nasprotnem primeru so negativne posledice za delojemalca lahko tudi eksistencionalne, na strani delodajalca pa lahko povzroči visoke stroške. Kljub temu pa ne smemo pozabiti, da je delodajalec v sporu, še posebno dandanes, močnejša stranka, ki lahko delojemalca zlahka tako ali drugače prepriča, na primer v poravnavo, katera pa ni nujno, da je za delojemalca v sporu boljša opcija. Zato kljub predvideni učinkovitosti delojemalec potrebuje tudi zaščito svojih interesov oziroma zaščito svojega položaja, tudi glede na to, da je arbitražna odločba očitno dokončna in je ni dovoljeno izpodbijati pred sodiščem. V poslanski skupini DeSUS menimo, da vsaka sprememba, sploh pa uvajanje novih postopkov v sodstvu, terja določen čas, da se nanj privadimo. Menimo, da so določbe predloga zakona dobre in da bodo prinesle pozitivne spremembe, zato bomo predlog zakona tudi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Slišali smo stališča poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in tudi drugo obravnavo predlog zakona. V skladu s 139. členom poslovnika bo zbor glasovanje o zakonu opravil v petek, 19.12.2003, po končani zadnji točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Čez dve minuti bomo prešli na obravnavo 4. točke dnevnega reda - to je na obravnavo predloga zakona o preprečevanju nasprotja interesov in omejevanju korupcije. Torej ob 11.30 minut nadaljujemo. Hvala lepa.
Prehajamo na drugo obravnavo predloga zakona o preprečevanju nasprotja interesov in omejevanju korupcije. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. K besedi vabim ministra za pravosodje, magistra Ivana Bizjaka. Izvolite.
Spoštovana gospa podpredsednica, spoštovane poslanke in poslanci! Predlog zakona o preprečevanju nasprotja interesov in omejevanju korupcije vam je že znan iz splošne razprave, ki je bila opravljena, nato pa jo odbor za notranjo politiko kot matični odbor tudi opravil javno predstavitev mnenj, tako da je bila celotna razprava že kar precej dolga. Vloženih je bilo precej amandmajev, zaradi tega je bilo veliko napora v tej hiši vloženo v iskanje takšnega soglasja, ki bi omogočalo, da lahko ta zakon dobi kar najširšo podporo v državnem zboru. Ocenjujem, da je na številnih področjih do te vrste soglasja tudi prišlo. Tako je na osnovi obravnave na odboru za notranjo politiko pred nami tudi dopolnjeno besedilo zakona, ki je bilo oblikovano seveda tudi ob podpori predlagatelja, torej z določbami, s katerimi predlagatelj soglaša. Dovolite mi, da zaradi tega v tem uvodu predvsem izpostavim nekaj teh ključnih sprememb, ki so predlagane v tem dopolnjenem besedilu. Po eni strani gre za naslov zakona, ki naj bo torej zakon o preprečevanju korupcije in temu primerno se spreminja tudi ime komisije kot neodvisnega organa za opravljanje nalog po tem zakonu. Tu je možno soglašati seveda s tem, da gre za zelo jasen ali pa kar najbolj jasen naziv, ki naj ga nosi tako zakon kot tudi komisija. Ker ob tem, ko zakon določa ukrepe zapreprečevanje in zatiranje korupcije na zakonodajni, institucionalni in praktični ravni, je vendarle ključni cilj vseh teh aktivnosti preprečevanje korupcije seveda tudi, kot smo že doslej poudarjali, vzpostavljanje okolja, ki bo tudi onemogočalo tiste pogoje in nastavke, ki korupcijo omogočajo. Pomembno je, da zakon v tem dopolnjenem besedilu vključuje tudi definicijo korupcije, ki je dovolj natančna in dovolj celovita, da lahko omogoča oporo pri opravljanju nalog na osnovi tega zakona. Dodane so tudi določene dodatne osebe, za katere veljajo določbe tretjega in četrtega poglavja zakona, torej nadzor nad premoženjskim stanjem in omejitve pri poslovanju. Gre tako za vodstvene osebe v raznih zavodih, kot so zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in za zdravstveno zavarovanje, agencijah in na drugi strani pa tudi za člane individualnih in kolektivnih poslovodnih organov v javnih zavodih, javnih podjetjih, javnih skladih, agencijah in gospodarskih družbah v večinski lasti države ali lokalnih skupnosti, ki jih imenujejo ti isti. In še ena določba je oziroma sprememba, ki je nastala v tem: namesto sveta komisije, ki je bil poprej predlagan kot tisti organ, ki bo nadzoroval delo te neodvisne komisije za preprečevanje korupcije, zdaj dobiva tovrstne pristojnosti posebna komisija državnega zbora po zakonu o preprečevanju korupcije, kjer je seveda na novo zasnovana tudi njena sestava šestih članov in struktura teh članov, kjer imajo mesto predsednika in treh članov poslanci opozicije. Toliko o nekaterih novostih do katerih je prišlo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]do tega predloga zakona in glede na dosedanje soglasje pričakujem, da bo možno, da bo ta zakon dobil podporo tudi v tej obravnavi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Med nami prav lepo pozdravljam tudi ministra za notranje zadeve, dr. Rada Bohinca in direktorja urada vlade Republike Slovenije za preprečevanje korupcije Boštjana Penka. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Maksimiljana Lavrinca, da predstavi poročilo odbora. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovana ministra in gospod Penko, kolegice in kolegi. Iz obsežnosti poročila je razvidno, da je bilo opravljeno kar krepko delo, tako na seji samega odbora kot seveda tudi pred tem. Treba je povedati, da smo se tega zakona lotili nekoliko drugače, kot je to sicer običajno. Ob obravnavi smo imeli pred seboj mnenje zakonodajno-pravne službe, mnenje sodnega sveta, mnenje Banke Slovenije, seveda mnenje naše komisije o zakonu - to moram prebrati vedno - komisije oo zakonu o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo kot zainteresiranega delovnega telesa. Torej, v pripravi na to sejo se je izkazalo, da gre pravzaprav za nekaj konceptualnih vprašanj in seveda so bila ta v diskusiji med pozicijo in opozicijo ter seveda strokovnjaki s tega področja prediskutirana tako, da smo samo sejo vodili potem, da gre pravzaprav za prvo branje. Treba je povedati, da je na podlagi predloga SDS-a odbor sprejel sklep, da se je najprej opravila javna predstavitev mnenj. Vendar, torej, na tej javni predstavitvi mnenj do kakšnih posebnih kvalitetnih doneskov, da tako rečem, nismo prišli, in seveda zatoje ostalo v pripravi na samo sejo odbora še precej neopravljenega dela. Tudi potem, ko so bile več ali manj stvari konceptualno postavljene, in sicer tako, da se, kot je bilo predstavljeno v uvodu s strani predlagatelja, da se nekako povzamejo predlogi posameznih amandmajev. Amandmaje so predlagali SDS, LDS in drugi ter seveda nekaj torej komisija po zakonu o nezdružljivosti - in tako naprej, da ne mučim sebe in ostalih. Na ta način smo prišli do treh sklopov posameznih vprašanj. V sami razpravi se je pokazalo, da je ta diskusija, predhodna, bila koristna, saj je odbor potem na podlagi tako usklajenih amandmajev šel skozi celoten zakon. Kot vidite, ga je tudi izdatno popravil. Pri tem se moram opravičiti v imenu strokovne službe odbora, da je prišlo do manjše napake, ki je bila s popravkom poročila odpravljena. Vendar pri tako obsežnem premetavanju členov in amandmajev, se tudi to lahko zgodi. V sami diskusiji je bilo s strani banke, to mislim, da je treba posebej povedati, opozorjeno, da takšen poseg oziroma takšna dikcija, kot je bila pripravljena, tudi potem, ko smo oblikovali te amandmaje, da ni dobra. Še vedno so bili mnenja, da 40. člen zakona na nek način predvideva sankcijo, ki je pretirana oziroma ki nekako ne sodi v konstalacijo naših predpisov. No, vendar se je večina v odboru odločila, da naj tudi za njih velja ta zakon, takšen, kot je pred vami. V razpravi so bila posamezna vprašanja dodatno razčiščena, da tako rečem, in kot je bilo ugotovljeno, smo se odločili za, tako spremembo imena kot za spremembo organov, ki naj bi tu sodelovali. Večkrat je bilo poudarjeno tudi to, da nihče od nas, ki smo sodelovali v razpravi, ne razmišlja o tem, da bi s tem zakonom oziroma tudi z njegovimi cilji in udejanjanjem, prišli, torej, kar sami od sebe, da tako rečem, kot družba, do popolnega zatrtja [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]- bom zelo kratko in hitro končal - do zatrtja korupcije, vendar je pa sigurno eden od kamenčkov v mozaiku celotne družbene strukture, ki bi morala pripomoči do tega cilja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker je zbor na 29. seji opravil prvo obravnavo predloga zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Zato prehajamo na razpravo o členih, in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 15.12.2003. Dovolite, da vas samo seznanim, da je žal na relaciji pristojna ministrstva in vlada prišlo do nesporazuma pri najavi časa, tako da predstavniki vlade v obsegu te točke dnevnega reda nimajo najavljenega časa za opredelitev do amandmajev. Tako v obsegu najnujnejše pojasnitve, v kolikor bi s strani poslanskih skupin posamezniki želeli opredelitev vlade do določenega amandmaja, bom predstavnikom to dovolila v najmanjšem možnem obsegu pri posameznem amandmaju. Časa vlada nima, velikokrat pa poslanke in poslanci povprašate vlado, kaj meni o kakšnem amandmaju, tako da, dovolite v tem primeru predstavnikom vlade besedo za pojasnilo dam. Odpiram torej razpravo o amandmaju k 2.a členu. Predlagatelj je poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Gospod Petan izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani. Torej, dovolite, da samo na hitro povem, o čeme ta 2.a člen govori. Namreč, tukaj se precizira, kateri so tisti, ki so zavezani, da po tem zakonu dajejo svoja poročila. Po našem mnenju, po mnenju Slovenske demokratske stranke pa tu izpada ena cela kategorija, namreč tistih, ki so v nadzornih organih, in sicer javnih zavodov, javnih podjetij, javnih skladov, javnih agencij, gospodarskih družb, seveda, ki so v večinski lasti države ali pa seveda tudi na lokalnem nivoju, tako da ne bi bilo nekakšnega nesporazuma. Dejstvo je, da če želimo biti učinkoviti in če govorimo o preprečevanju korupcije, potem je prav, da smo učinkoviti, ker drugače vse skupaj zveni prazno. In pri nas se pač želi ustvariti občutek, da je korupcija povsod in je pri nas tudi, in žali bog, ampak to ni tako. Dejstvo je, da korupcijo nekdo ustvarja, mora jo nekdo pogojevati in nekdo mora mirno gledati, da se to dogaja, ali pa če ne gleda mirno, pa da nič ne stori. Se pravi, edino v takšnih pogojih je korupcija lahko uspešna, ker drugače še ne more biti. In če želimo v tem biti uravnoteženi, če želimo imeti uravnotežen pristop, da zajamemo vse ljudi, ki lahko kakorkoli, ne vem, omogočajo ali pa po drugi strani samo mirno gledajo, da se nekaj dogaja, potem je nujno vključiti tudi nadzorne organe, se pravi, člane nadzornih organov teh podjetij, ki sem jih naštel, tudi kot zavezance po tem zakonu. Dejstvo je, da pri tem zakonu sta se nekako izoblikovala dva pristopa. Eden je naš pristop, za katerega nič ne skrivamo, da je strog, in pa drugi, ki je pa maksimalno popustljiv. To je ta predlog, ne vem, vladni ali vladajoče večine in mi menimo, v naši stranki, da če želimo preprečevati korupcijo kot neko javno zlo ali zlo v neki državi, potem je potrebno biti strog in imeti stroge ukrepe in seveda še bolj kot ukrepe tudi na izvedbeni ravni, seveda brez zakonodaje pa tudi noben organ na izvedbeni ravni ne more nič narediti, če mu zakonodaja to onemogoča ali pa celo preprečuje. In zato smo predlagali, da se v ta 2.a člen dodata tudi besedi "nadzornih organov" v ta tekst, ki je tukaj predstavljen. Namreč, zakaj? Dejstvo je, da bo res veliko število ljudi in organov zajetih v ta zakon, ki bo ta zakon zajel, vendar po drugi strani, kot sem dejal, če želimo biti učinkoviti, moramo upoštevati vse, nadzorni organi pa morajo biti za to. Bom pa navedel primer, da bomo lažje razumeli, zakaj smo se za to tudi odločili. Poglejte, v podjetjih, agencijah, skladih, gospodarskih družbah, kjer je večinski lastnik država in kjer država imenuje tudi nadzorne organe, tudi na lokalni skupnosti, bi seveda vsi želeli biti, in bog ne daj, ko smo v opoziciji predlagali, da bi v nadzornih organih moral biti tudi kakšen član opozicije. To je bilo bogokletno. Verjetno ne zaradi tega, ker bi to bilo tam tako naporno ali zaradi česar drugega, ampak verjetno iz kakšnega pozitivnega stališče, ker če bi bilo hudo, potem bi nas verjetno kar mirne duše porinili v to zadevo. Ampak poglejte, v primeru nakupa SIB banke, to je na lokalnem nivoju, seveda se je to skrivalo v določenem krogu in sedaj, ko je zadeva nekako prišla na svetlo, so predstavniki nadzornega organa izjavljali, to se nas ne tiče, mi smo bili zavedeni s strani poslovodstva ali še iz strani katerega drugega. V resnici so pa imeli kar pomembno vlogo. Če bi tisti ljudje bili tudi pod kakšnim drugim nadzorom, ki ga, recimo, ta zakon obravnava, ali če bi v tistem nadzornem organu bili tudi predstavniki opozicije, ker to je tudi eden od pogojev za preprečevanje korupcije - ampak ta je poseben, ne spada res vsem, ampak ker želim celovito predstaviti, sem jih tudi omenil - , potem verjetno do česa takega ne bi prišlo, zato ker bi nekdo že prej opozoril na vsobedo, ki se dogaja lahko tudi v takšnih primerih, in vse stranpoti, ki se dogajajo in so se, recimo, v primeru SIB banke dogajale. In zato smo tudi vključili ljudi, ki so v nadzornih organih. Po drugi strani pa moramo biti tudi konkretni, da res, recimo, ne vem, nadzorniki stanovanjskega sklada relativno operirajo s strahovitimi denarji, so obveščeni o tem in lahko, pravim, se tudi s tem koristijo. Po drugi strani pa mogoče nadzorniki nekega kulturnega sklada na občinskem nivoju res velike škode ne more narediti, pa vendar, če želimo preprečevati korupcijo, potem moramo biti strogi do vseh. Edino na tak način je uspešno, ne smemo enim gledati skozi prste in jih ne vključevati v ta sistem zavezancev po tem zakonu. In zato menimo, da je ta naš pristop popolnoma upravičen in ne samo, da je upravičen, ampak je tudi nujen, da poleg vseh, ki smo jih navedli, da damo tudi nadzorne organe v vseh teh družbah, skladih, ki so v večinski lasti države ali pa lokalnih skupnosti, ker edino na ta način bomo dosegli tisto,kar želimo; to pa je preprečevanje korupcije in mislim, da si to pa vsi želimo. Tako da verjetno ni potrebno, da bi razpravljali o tem, ali si kdo želi ali si kdo ne želi. Tako se je vsaj pokazal javni interes. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dovolite, da vas seznanim, več se vas je priglasilo k besedi, po vrsten redu: gospod Drobnič, gospod Vučkov, gospod Brejc, gospod Peče in gospod Jerovšek. Gospod Drobnič, izvolite.
Sam podpiram ta predlog amandmaja, ki ga je vložila Slovenska demokratska stranka, ki nekako razširja domet tega zakona, ki že tako ali tako je skromen. Skromen je po svoji intenci, po umestitvi, kakšne instumentarje in kakšna orodja si je vzel za možnost za preganjanje korupcije. Namreč, še vedno trdimo v Novi Sloveniji pa tudi sam, da je bilo bistveno narejeno premalo pri določanju standardov, kriterijev in pa zlasti pri zagotavljanju regularnih služb in strokovnih delavcev za preganjanje tovrstnega kriminala. Seveda na koncu koncev mora biti tudi volja, zlasti v izvršilnih organih pa v organih za pregon, da se tega lotijo. Skratka, zelo podpiramo, da se ta razširi, torej da se ta pojem in domet zakona razširi tudi na poslovodne in tudi nadzorne organe. Žal, v prvem odstavku tega člena, na katerega se nanaša ta amandma, niso navedeni tudi drugi zavodi republiški, ki so lahko še kako tarča korupcije. Lahko omenim ne vem, zavod za zaposlovanje, kar ga drugje v drugih državah seveda tudi umeščajo v ta okvir. Skratka, podpiramo, seveda pa ostane še vrsto drugih institucij ne samo javnih, javnih služb, javnih gospodarskih zavodov, pa seveda na to, kar v glavnem cilja tudi ta zakon, funkcionarji državnih služb. Recimo, slovenska razvojna družba, za katero vlada vseskozi zanikuje, da ni v tem kroguneposrednega nadzora s strani ministrstva, ravno tako ne javna sredstva. Da bi se resnično izognili temu nadzoru, to se je pokazalo pri financiranju Elana, so vzpostavili pa naslednje institucije, sebi podrejene, kvazi tržne, zato da niso ciljno, z namenom, da niso predmet nadzora. In seveda zaradi tega tudi ne bodo skozi ta zakon predmet nadzora ali pa preganjanja korupcije oziroma določanja standardov za to, kako se jih preganja. Skratka, v takšnih inštitucijah, ki opravljajo komisionarska dela pa ogromna državna sredstva transformirajo nekomu drugemu, bi morali tudi vključiti. Gre v nekem smislu tudi za javne uslužbence. Če je podeljena koncesija, neka kvazi koncesija za opravljanje javnih poslov in za transmisijo javnega denarja, ki ne gre pod principi razpisov, bi morali še toliko bolj biti skrbni. Poglejte, kaj se je potem odvijalo. Vključeni so bili nekateri strokovni sodelavci, ki so v neposredni povezavi s člani ministrske ekipe ali pa državnih sekretarjev. Na tiho so bili vključeni v to, kot neki svetovalci, ki prihajajo iz institucij. Ampak, ker niso podvrženi tem kriterijem javne službe, javnega zavoda in javnih sredstev, do njih ni možno priti. In potem imamo takšna dejanja. In kako jih preganjati. Torej, postavljen mora biti primeren standard zata zakon. Podpiramo torej te amandmaje. Verjetno bomo v tretjem branju še kaj dodali, kar se nam zdi smiselno, ravno iz teh izhodišč, da se domet tega zakona razširi, potem redne službe za odkrivanje in preganjanje korupcije je treba okrepiti. To je naloga ministrstva in vlade in konec koncev mora imeti vlada voljo, da to preganja. Šele na ta način bomo lahko zlezli z, ne vem katerega mesta na tej koruptivni lestvici nekoliko na boljši položaj v primeru z ostalimi državami. Zavedati se moramo, da se korupcija razširja, tudi znanja, veščine se razširjajo. In kolikor več bo teh oblik državnih, decentraliziranih, kvazi državnih, toliko več bo možnosti za koruptivna dejanja. In v tem smislu mora biti tudi zakon dograjen, da vse te potencialne in agencije, ki so v tem, da se jih vključi. Povedal vam bom tako. Verjetno bodo v perspektivi celo manj podvrženi koruptivnim izzivom sami ministri in najvišji funkcionarji države, morda pri nekaterih specifičnih. Dočim se bo ta želja in pot za korupcijo in možnosti se bodo povečale ne drugih nivojih. In v tem smislu bi morali razmišljati. Skratka, podpiramo ta amandma.
Hvala lepa. Gospod Vučko, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Najprej je seveda po moji oceni treba povedati, da ta predlog amandmaja ni povsem neko presenečenje, saj je bil nekako napovedan že na sami seji odbora za infrastrukturo, ko sem sam osebno predlagal to vsebino tudi v razmislek članom odbora. Res pa je, daje bil ta predlog amandmaja potem umaknjen iz same razprave iz preprostega razloga ker je bilo potrebno določiti boljšo dikcijo in nenazadnje dati še en premislek o racionalnosti, smiselnosti tega. Rezultat je amandma, ki ga bomo obravnavali pri 29. členu. Nenazadnje je bilo potrebno to vsebino amandmaja uskladiti tudi s strankami koalicije. Seveda ob tem je treba tudi poudariti, da najbrž je vsem v interesu, da smo pri preprečevanju korupcije učinkoviti. O tem ni dvoma. Seveda gre pa za vprašanje, ali smo dosledni in koliko bomo dosledni in ali je predlog amandmaja v tem pogledu smiseln. Sam ocenjujem, in v poslanski skupini LDS-a tega predloga amandmaja ne bomo podprli. In bom povedal argumente, zakaj. Prvo zaradi tega, ker po naši oceni ne zajema vseh subjektov. Naš amandma pri 29. členu govori tudi o poslovodnih organih oziroma o organih upravljanja. Ker ravno na predlog LDS-a in koalicije je bil že zakon razširjen na prepoved poslovanja za poslovodne organe, vendar mi govorimo o organih upravljanja in nadzornih organih. In tu se strinjamo. Prepoved poslovanja je tisto, kar je po moji oceni temeljno, ko govorimo o nadzornih organih. Zakaj? Temeljni smisel ali pa temeljni element definicije korupcije je, da je nekdo pridobil, da se je okoristil s koruptivnim dejanjem, če to skrajšam. Kako pa se lahko okoristi? Predvsem na ta način, da, v kolikor je član nekega nadzornega organa, mu je omogočeno [[?]] z isto pravno osebo, v kateri je član nadzornega organa, tudi poslovati. In zaradi tega mislim, da je povsem nelogično, zakaj bi članom nadzornega odbora, nadzornih organov v več kot 200 javnih podjetjih v Sloveniji vzpostavili obveznost poročanja o premoženju komisij. Večkrat je bilo iz ust opozicije slišati, da se zavzemajo in ne podpirajo rešitve, ki bi dodatno pomenila administriranje in tako dalje. Jaz mislim, da je ta predlog v tej smeri ravno to, ta trditev s tem amandmajem je nasprotujoča. Če rečemo, da je v Republiki Sloveniji na lokalni in državni ravni okoli 200 javnih podjetij - , govorimo samo o javnih podjetjih, statistični podatki za javne zavode pa je 1447 zavodov, kot takih 660 itd. - in če govorimo o predpostavki, da je v vsakem nadzornem odboru javnega podjetja vsaj 5 ljudi, 5 oseb, 5 članov je to 1000 oseb. Še enkrat govorim, ali je smiselnonadzirati njihovo premoženje. Tam se pa res postavlja vprašanje, ali nismo šli mogoče malo predaleč, da bi za vse javne zavode, za vsa javna podjetja članom nadzornih odborov preverjali premoženjsko stanje, to je stvar ocene. Mi, poslanska skupina LDS, skupaj s strankami koalicije, predlagamo tisto, kar je bilo na odboru že povedano, in to je sedaj napisano v amandmaju 29. členu. Prepoved poslovanja je tisto, za kar menimo, da bo sledilo osnovnemu namenu zakona o preprečevanju korupcije. Šele, ko prepovešposlovati s to pravno osebo, v kateri sem član nadzornega organa ali pa član organ upravljanja, je veliko storjenega, da se preprečijo eventualna koruptivna nehigienična dejanja med samimi temi osebami. Ker dejstvo je, da nadzorni organi, člani nazornega organa lahko vplivajo, pritiskajo, izsiljujejo, če je treba na direktorja ali na člane uprave, da potem skozi svoje firme ali firme, ki jih imajo ožji družinski člani, poslujejo s tem podjetjem. Mislim, da se tukaj bistveno ne razhajamo in koalicija se je v tej točki skušala približati stališčem opozicije do tega vprašanja. Nenazadnje je odbor - in to je potrebno poudariti - sprejel tudi neko, dopolnilo tega zakona, da v kolikor se ugotovi ta kršitev prepovedi poslovanja, da je posledica, pravna posledica,kot sankcija, da je pravni posel ničen.
Hvala lepa. Gospod Brejc, izvolite.
Hvala lepa. Če se smem kar tu najprej oglasiti. Naša formulacija je mogoče res malo zahtevnejša in se nam zdi, da je morda preširoka in ti nadzorni organi so lahko po vašem mnenju manj pomembni, ko gre za nevarnost, recimo, korupcije. Vendar pa je treba pogledati, kako izgleda struktura nadzornih organov v Sloveniji. Tukaj ne gre več za posamične primere, ampak gre preprosto za mrežo ljudi, ki se pojavljajo v večih nadzornih organih, ki so hkrati sami tudi, denimo, na pomembnih pozicijah predsednikov uprav na primer ali imajo kakšne druge pomembne javne funkcije. Tako ne moremo seveda sedaj reči, da pri teh organih pa zadeva - torej da oni pa ne bi prišli v upoštev. Druga stvar, ki jo želim reči, je, da v 2.a členu, torej v tem členu, o katerem sedaj razpravljamo, so poslovodni organi izrecno omenjeni. Saj piše, "člani individualnih ali kolektivnih poslovodnih organov v javnih zavodih" itn. In seveda mi mislimo, da je dobro, če dodamo še nadzorne, ker se s tem pravzaprav vsa ta podoba in spisek oseb, ki bi eventualno bile lahko pod pritiskom neke take dejavnosti, kot je koruptivna dejavnost, da bi pač lahko prišli v upoštev pri nekaterih stvareh. Nekateri konkretni primeri iz slovenske novejše prakse to tudi preprečujejo. Sicer jaz mislim, da bi bilo dobro nekako v podporo temu, kar mi predlagamo, pogledamo tudi resolucijo skupne politike evropskega parlamenta proti korupciji. 4. decembra sem sodeloval pri tej stvari v evropskem parlamentu in lahko rečem, da je ta resolucija, precej boljše, kot so bile prejšnje; še vedno je samo dokument seveda, še vedno je samo papir. Vprašanje, kaj se bo z njim zgodilo v prihodnosti, ampak ima neke preventivne ukrepe in neke ukrepe za preprečevanje korupcije. In, če smem, saj ne, da bi vas s tem utrujal, ampak prav s tem v zvezi, s tem 2.a členom se mi zdi pomembno opozoriti na en del te resolucije, ki govori o tem, da bi morala biti politika veliko bolj transparentna, vključno z javnimi seznami vseh javnih uslužbencev na evropski, nacionalni, regionalni, lokalni itn. - da sedaj ne naštevam vseh teh ravni, in o njihovemfinančnem položaju. Kaj hočem reči? Še to! Ta ukrep bi moral zajemati tudi predstavnike sodstva in kot oni rečejo "kvazi" vladnih organizacij, to se pravi nevladnih in paradržavnih institucij. Se pravi, da tudi v tem evropskem prostoru razmišljajo, da je potrebno ta nadzor, ta seznam oseb - morda se to grdo sliši - , ampak da je neka potreba to razširiti, da bi vendarle celovito zajeli posameznike v vseh njegovih vlogah, ki jih igra, da bi šele potem lahko resnično presojali, ali obstajajo kakršnekoli povezave med njegovimi funkcijami in izpostavljenostjo korupciji. Zato pravim, ne bi škodilo, če bi mogoče pogledali to, dobro, resolucija evropskega parlamenta, ki opozarja tudi na ta vidik. Sicer pa menim, da zakon, kot je pripravljen, vključno z amandmaji, še vedno ne bo dober. Jaz mislim, da je zakon še vedno slab. S sprejetimi amandmaji bo mogoče malo manj slab. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Peče, izvolite.
Spoštovani prisotni! V poslanski skupini smo negativno stališče oziroma žalost nad predlogom zakona predstavili tako na prejšnji predstavitvi, kakor na različnih matičnih delovnih oziroma na različnih delovnih telesih. Žal, ocenjujemo, da je seveda to samo še en izmed tistih zakonov v sklopu, žal zelo velike slovenske zakonodaje, ki ne zasleduje in ne izpolnjuje ciljev, ki so bili naveden oziroma ki so navedeni ob sprejemanju zakona. Po naši oceni gre za enega izmed tistih zakonov, posebej ob neuveljavitvi predloga amandmaja k 2.a členu, ki pač ne bo spremljal ne naslova in ne bo imel ne učinkov v uveljavitvi v praksi. Zato, kar se tiče amandmaja predlaganemu k 2.a členu, bomo Slovenski nacionalni stranki pritrdili. Veseli pa bi bili, če bi bili vsi taki amandmaji, ki so uperjeni v razširitev pregleda inpa razširitev odgovornosti v področju najsibo javnih financ ali pa družbe v celoti sprejeti. Govornik pred menoj je pravilno ugotovil, da zakon tudi s sprejetimi amandmaji ne bo zasledoval cilja, bo pa nekoliko bližje samemu cilju. To je tudi osnovni motopri glasovanju pri temu amandmaju ter pri naslednjem amandmaju. Tako izražam podporo Slovenske nacionalne stranke do amandmaja k 2.a členu. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, ga ta trenutek ni, gospod Vučko, potem gospod Kelemina.
Hvala za besedo. Jaz se opravičujem, ampak neko pojasnilo je pa potrebno, ne kot replika. Z doktor Brejcem se v marsičem strinjam, vendar nisem govoril o tem, da so nadzorni odbori neki organi, na katere ni potrebno paziti, če uporabim ta izraz. Ravno nasprotno! Jaz sem od prvega začetka zagovarjal to, da so nadzorni organi eden ključnih elementov v tej povezavi. In se strinjam tudi, da so se v Sloveniji in preteklosti vzpostavile različne mreže, ko je ena oseba član različnih nadzornih odborov. Seveda je treba tukaj poudariti, v neformalnih razgovorih mi je bil omenjen Petrol. To za Petrol ne velja, to ne velja za Krko, to ne velja za kakšno drugo podjetje v zasebni lasti, tam je pač stvar lastnikov. In jaz bi se vrnil nazaj,tja, kjer smo, pri tem zakonu - na javna podjetja. Tu se seveda velikokrat pojavljajo določene osebe kot člani nadzornih odborov tudi zaradi tega, ker so predstavniki vlade v določenih javnih podjetjih. Dopuščam to možnost in so seveda znani primeri. Ampak, bistvo - mi se razhajamo v samo eni stvari. In prosim vas - samo v tem se razhajamo: ali je potrebno za vse člane nadzornih odborov v javnih podjetjih, javnih skladih, javnih zavodih in še enkrat poudarjam, to so velike številke, ali je potrebno in alije logično, da se vzpostavi nadzor nad njihovim premoženjem? Malo karikirano. Ali je potrebno, da je v javnem podjetju občine x s 3.000 ali pa 5.000 prebivalci, ali je potrebno članom nadzornega odbora tega javnega podjetja z države nadzirati premoženje? Po moji oceni ne. Jim je pa potrebno prepovedati poslovanje s tem javnim podjetjem, ker bi lahko imel nekdo [[...]]- življenjski primer, javno podjetje mora zagotavljati zimsko službo. Jaz sem član tega nadzornega organa, moja žena pa ima s.p. in jaz sklenem pogodbo s tem javnim podjetjem za zimsko službo. To je po tem zakonu, po predlogu, z 29. členom sedaj prepovedano. In zakaj so imeli nekateri velik interes biti povsod člani nadzornih odborov? Jaz mislim, da zaradi tega, ker ni veljala prepoved poslovanja.Zaradi tega, ker pravnoformalno tega ni bilo mogoče prepovedati. Bilo je pa že od nekdaj to, po moji oceni, nehigienično.
Hvala lepa. Gospod Kelmina, izvolite. Gospod Jerovšek, ko sem vas povabila k besedi, vas žal tu ni bilo, pa vas po gospodu Berniku zapišem. Gospod Kelemina, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani vsi skupaj. Moja ocena je, da je ta amandma oziroma razširitev v bistvu nadzora nad posameznimi funkcionarji pomembna, če smo že tako široko opredelili, koga vse je potrebno nadzirati, potem prav gotovo ta dodatni nadzor ne more škoditi. Bolj je pa, seveda, vprašljivo sedajle, zakaj ti silni napori vlade oziroma oblasti, da se naša, vemo, da razbohotena slovenska korupcija, spravi pod nadzor. To je bistveno bolj pomembno vprašanje. In to prav gotovo ima neke svoje razloge v ozadju, kajti večkrat smo že povedali, da ocenjujemo v opoziciji, da ima ta naša država popolnoma vse instrumente, s katerimi dejansko do korupcije sploh ne bi smelo priti. Pa jih ne bom našteval. Tudi parlament je eden od tistih, poslanci oblasti ste tudi tisti, ki bi morali to že zdavnaj preprečiti, pa niste. Najbolj pri vsem tem pa je, da bomo tej ubogi državi povzročali dodatne stroške. Poleg vseh teh silnih inštrumentov, ki jih imamo na razpolago, gospod minister, z vašim sodnim sistemom in vsemi, ki jih imate čez, in pravosodni minister in minister za notranje zadeve- bog se usmili, kaj vse imate! In koliko denarja imate! Sedaj bomo pa še dodatna sredstva trošili za nadzor korupcije. Jaz pravim, da ste na tem izpitu že zdavnaj padli vsi skupaj. 12 let smo namreč korupcijo podpirali oziroma ste jo podpirali - tisti, ki ste na oblasti. Samo da naštejem dve, tri stvari. Dovolilnice za prevoze - tabu. Ni smel nihče o tem govoriti, danes pa vidimo, kakšne "svinjarije" so se tam delale. Plačilna nedisciplina. To je prispevalo, to še danes ni urejeno, in tudi vprašanje, kdaj bo. To sami veste. Koliko je plačilna nedisciplina prispevala h korupciji, ko bi vi to vedeli! Pa kaj vas briga! To je vam malo mar, kot za lanski sneg. Potem neučinkovitost sodišč. Da ne govorim. Javna naročila. Odprodaja državnega premoženja. Gospod Jerovšek je velikokrat o tem govoril. Kako za, direktno za posameznike pripravlja določena odprodaja državnega premoženja. Zakaj? Zaradi korupcije. Zaradi česa drugega potem? Potem pa recimo medijska cenzura. Zakaj medijska cenzura? Zakaj se ni smelo o tem pisati v 12 letih, Odločno, tako kot je bilo potrebno. Zakaj? Medijska cenzura. Čista korupcija. Ampak očitno je nekaj drugega v ozadju. V ozadju je verjetno to, da je korupcija v Sloveniji ušla izpod planiranih okvirov. To je verjetno glavni razlog. Ušla je tudi iz planiranega nadzora. Če namreč korupcijo nadziraš s politično močjo, kar očitno ste do sedaj to počeli, je to za politiko na oblasti izredno koristno. Imaš enostavno v šahu vse in lahko z njimi manipuliraš. Danes očitno nadzor slabi, zato po moji oceni sedaj ti novi organi, ta silni napor, da se korupcija na nek način spravi nazaj pod nadzor, da bo lahko oblast s korupcijo ponovno manipulirala, tako kot je sedaj, in da jo bo lahko politično nadzirala. Očitno je korupcija rezervirana samo za elito. Jaz trdim, da za opozicijo, za njene člane, ta zakon ni potreben, ker v bistvu nimamo ničesar. Nasni potrebno v ničemer nadzirati. Jaz pač predlagam oziroma absolutno podpiram to, da če smo že razširili, pa pripravljamo nek širok zakon za omejevanje in nadzor korupcije za posamezne specialne elite in za oblast, potem naj bo razširjen še tudi na nadzorne organe, javni zavod. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Bernik, izvolite.
Hvala gospa, predsedujoča. Gospodje ministri! Gospe in gospodje! Ta zakon je sicer zelo dobrodošel, vendar je prišel prekasno. Poleg tega je pa zakon nekako in tudi nekateri amandmaji več ali manj ene sorte "placebo", ki ga vlada uporablja za to, da nekoliko zamoti naše javno mnenje in javnost. Če bi ta zakon prišel, recimo, pred 10 leti, bi danes gotovo ne imeli toliko korupcije, kot jo imamo. Rekel bi samo to, da bi se vlada morala zamisliti in tudi vsi državljani zamisliti ob tem, kaj se je v teh 10 letih zgodilo, ko smo končno začeli ugotavljati, da imamo precej korupcije med nami. Vseh teh 10 let je pa nihče ni videl. Sedaj je nekako tako kot v ameriškem pregovoru, ko pravijo "konj je že ušel iz hleva in sedaj ga bo zelo težko uloviti." In mi imamo sedaj to situacijo. Tudi državljani bi se morali nekoliko zamisliti o tej zadevi, kajti pogledati bi morali karierno pot ljudi, ki so na visokih mestih in bi lahko ugotovili, koliko ljudi je šlo skozi gospodarstvo, finančne inštitucije in tako dalje in bi nekoliko pogledali, kje živijo, kako živijo in tako dalje. To bi morda pomagalo. V drugih državah to delajo. Pri nas se zagovarja princip, da je to privatna informacija, ki se ne sme dajati v javnost, vendar sam po sebi ne vidim čisto nobenega problema v tem, ker vsak od nas, ki si je denar zaslužil pošteno, lahko pove, kje ga ima, kaj ima in brez vsake posledicefinančne ali javne ali tudi davčne. Poleg tega pa mislim, da je naš zakon tudi kozmetičen v naravi. Tukaj sta predlagana dva nova organa, komisija in pa svet komisije. Na dolgo in široko se je razpisal ta predlog in v glavnem pa v zadevi administracije, imenovanja in tako dalje. Zelo malo je resnično rečeno, kako, na kakšen način bo potekal proces med komisijo in raznimi organi, čeprav je tukaj omenjen načrt integritete in tako dalje, ki naj bi ga sprejela vlada. Če je to res, potem bomo lahko čakali še dolgo dobo na to, saj vemo, kako počasi deluje vlada v nekaterih ozirih, čeprav je tukaj notri napisano, da bi moral tak načrt biti pred nami v šestih mesecih. Če se vprašamo, kaj so nekateri znani konflikti interesov, morda celo korupcija, in naj rečem to, kot sem že enkrat rekel in nihče se ni strinjal z menoj, ampak je vredno razmisleka, in to je, da je sedanji urad za preganjanje korupcije bil postavljen v urad generalnega sekretarja vlade. Kaj to pomeni? Tam je čreda nekih uradov, 22, ali koliko jih je bilo, med temi tudi ta. Kdo bo sebe nadzoroval?
Dr. Bernik, se opravičujem. Ne želim biti nevljudna, ampak ta trenutek imamo pravico v skladu s poslovnikom razpravljati o 2.a členu in amandmaju poslanske skupine k temu členu in lepo prosim, če zožite razpravo na ta del. Hvala lepa.
Hvala, gospa podpredsednica. Zelo vestno sem poslušal, kaj so govorniki pred menoj govorili in sem vesel, da ste končno le to opazili. In bom zaključil, in sicer s tem. Kam to spada v člen 2. ne vem, ampak poglejte, tukaj v Poročevalcu je na desetih straneh napisana napoved nacionalnega programa za preprečevanja korupcije. In človek bi mislil, da nekatere te stvari spadajo že danes v akcijo vlade in dal vam bom samo en primer in s tem bom končal, in sicer to je, na strani 61, B2 Institucionalni ukrepi. In pravi: Na tem področju je potrebno spremljanje objektivnega in politično nepristranskega delovanja uradniškega sveta, za dejansko zagotovitevizključno meritokratskega zaposlovanja in napredovanja javnih uslužbencev. To se na veliko krši, dejansko bi to morala biti ena od stvari, ki bi jih komisija morala začeti zasledovati. Tako pa tega ni in zaradi tega imamo vsi, vse državne uradnike v enakih uniformah. Hvala vam lepa.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Kolegice in kolegi. Gospod minister, predstavniki in drugi predstavniki vlade. Pred sabo imamo nekoliko izboljšan predlog zakona. Moram reči, da so naše pripombe nekaj zalegle. Nekatere stvari celo so urejene, vendar me ob tem amandmaju, o katerem sedaj diskutiramo, pa vendarle čudi to krčevito upiranje in branjenje s strani predstavnika LDS, da se ta nadzor nad premoženjem, ampak to ni nadzor nad premoženjem, samo informiranje o premoženju, da se tega gospodje iz te oblastne elite tako strašno bojijo. Jaz se zavedam, da je na ta način en majhen korak, če bo to sprejeto, storjen, da bomalenkostno boljši pregled nad ljudmi, ki sedijo v nadzornih organih in pravosodnih organih, predvsem nadzornih organih, teh javnih zavodov, javnih podjetij, potem družb, ki so v pretežno v državni lasti. Jaz osebno sem skoraj prepričan, da se tu pri tem celo kršijo določbe, v koliko nadzornih svetih je nek posameznih lahko prisoten. Ko berem po časopisih, se nekatera imena pojavljajo pri toliko nadzornih svetih, da če bi bil še bolj pozoren, bi ugotovil, da vsaj v nekaterih časovnih intervalih se prav gotovo to krši. Tista omejitev, jaz mislim, da je na tri nadzorne svete. Tega praktično danes nihče ne nadzira. Tu je kar velika svoboda. Glavno je, da je pravo ime, da je tisti nadzornik naš, da pripada centrom moči, ki pač v tej državi odločajo, še posebej na tem kapitalskem področju, in potem je vse dovoljeno. Da pa je tu en strašen nered oziroma da so izredni interesi, kdo bo sedel v nadzornih organih, in da se to sedenje v teh nadzornih organih tudi izrazito izplača, direktno ali pa posredno, to je nedvomno. Zakaj bi sicer oblast tako ozko koncentrirala izbrance? Zakaj? Jaz mislim, da bi bilo verjetno za državno premoženje bistveno boljše, če bi nekdo sedel zgolj v enem ali pa dveh nadzornih organih. Da bi bilo to čimbolj distribuirano. Prav gotovo bi bilo za koristi tega boljše poskrbljeno. Kajti ti gospodje, ki sedijo v vaših nadzornih organih, ker ne dovolite, da bi bili tudi ljudje od opozicije, so poleg tega, da so nadzorniki v petih podjetjih, seveda so vsi še direktorji družb, in še, ne vem kolikihorganov. In to je strašna koncentracija. Strašna koncentracija moči. Ti ljudje, nekateri od teh najmočnejših so močnejši od vsakega ministra. Ministri se seveda zavedajo, da so oni kmetje na šahovnici teh ljudi. Zaradi tega ne smejo narediti koraka, ki bišel proti interesu teh ljudi. Poglejte, ko govorimo danes o preprečevanju korupcije, vlada bi pri pripravi tega zakona morala izhajati iz, recimo, praktičnih primerov največje odkrite korupcije. Vemo, da je to samo vrh ledene gore. Ampak v zadnjem letu so bile razkrite nekatere "ven štrleče" korupcijske afere, SIB banka, nagrade menedžerjem Elana, pravkar Viator-Vector prodaja sistemske tehnike. Če bi vlada izhajala iz tega, da bi se vprašala, kako bi lahko te primere, ki so razkriti, preprečila, potem bita zakon drugače napisala. Potem bi to, da je potreben nadzor nadzornikov oziroma prijava njihovega premoženja pred pristojno državnozborsko komisijo bilo že vsebovano v vladnem predlogu. Mi smo pa ob prvem branju ugotavljali, namen tega zakona takrat ni bil dejansko preprečevanje korupcije, ampak je bil to nek normativizem in neko kazanje goloba na strehi za potrebe javnosti. Če bi bilo drugače, če bi tisti, ki sedaj sedijo na uradih, imeli občutek, da obstaja v tej državi resna politična volja, da se bo preprečevala korupcija, če bi imeli ta občutek, ki ga pa nimajo, jaz sklepam, da nimajo tega občutka, potem bi se ne prijavila dva vodilna moža tega urada za direktorja policije. Jaz mislim, da bi za družbo lahko s tega mesta naredila bistveno več in da bito bilo tudi ugledno mesto, bolj ugledno od policijske, ker policijski šefi po svetu praviloma v nadaljnji karieri nimajo, ne vem, kakšne možnosti delati politične kariere in tako naprej.
Gospod Jerovšek, tudi vas lepo prosim, da se vrnete k amandmaju in [[...]]
Imam pravico utemeljevati, zakaj menim, da je potrebno tudi nadzornike zajeti. Potem se direktor in njegov pomočnik ne bi javila na to mesto. Ker pa vesta [[...]]
Gospod Jerovšek, opominjam vas, lepo prosim, da se vrnete na 2.a člen.
Gospa predsedujoča, se motite. Jaz utemeljujem svojo razpravo. Tu me pa ne morete opredeljevati. V mojo glavo, kaj bom izpeljal iz tega, pa ne morete videti. Res pa je, da me s tem dekoncentrirate. To pa uspevate. Moram iti naprej. Ne vidita te perspektive, ker se zavedata, da prehajam na to, da če bi vlada hotela to preprečevati, bi dovolila, da bi že v osnovi zapisali, da je treba ta nadzor tudi za nadzornike javnih družb, gospodarskih družb v državni lasti. Tega vlada ni zapisala. Vidite, utemeljujem to, kar skušate dokazati, da ne utemeljujem. In kdo sedi v teh nadzornih svetih? Jaz priznavam, da sedijo sposobni ljudje. Da ima vlada take ljudi, vendar v mnogih primerih ne zasledujejo javnega interesa in državnega interesa. Če bi v vseh teh nadzornih organih bila delitev moči in vsega tega, iz različnih koncev bi prihajali ljudje, ki ne bi pripadali vsi enemu centru moči, eni politični barvi, potem sem jaz prepričan, da se ne bi zgodila afera SIB banka, če bi tam bili taki nadzorniki. Ne bi se zgodila afera prodaja sistemske tehnike Viator-Vektorja, kar se je zgodilo v času počitnic, 8. avgusta. Takrat ni bil noben nadzor možen - nihče ni mogeliz tega parlamenta spregovoriti o tej zadevi, ki se je delala. Javnost je takrat na počitnicah, in to je bilo načrtno narejeno. Jaz sem takrat 8. avgusta predsednika vlade pozval, da naj razveljavi to prodajo, ker je po nelegalnih, za mizerno ceno 460 milijonov. Seveda predsednik vlade ni reagiral. Ko je pa ta Viator-Vektor že prodal za večji denar, manjši delež, 29% delež, se pa seveda dela predsednik vlade pravičnika. Sedaj pa v časopisih govori, da je naročil revizijo. Zakaj je ni takrat, ko je bil pozvan od poslanca državnega zbora? Sedaj se pa dela pravičnika. In glejte, če bi v nadzornih organih železarn te sistemske tehnike, ki so v državni lasti, bil ta spekter različnih nadzornikov, pa če bi bili že ti tudi nadzorovani na ta način, to je neka psihološka bariera pred tem, da ne dela v javnem interesu, da dela v nekem privatnem interesu. Jaz sem prepričan, da se te afere ne bi zgodile. Ampak kadrovanje v te nadzorne organe so novinarji zapisali, nekje sem prebral v časopisu, da tu obstajajo dobesedno,pod narekovajem, "incestne povezave. Dobesedno so iste krvne grupe". O incestnih povezavah smo lahko brali, ampak to ni mišljeno biološko, ampak kot metafora in prispodoba. In tu je že bilo rečeno, kaj ti nadzorni organi vse potrdijo, kakšne prodaje državnega premoženja, navedel sem dva, SIB banko, sistemsko tehniko Viator-Vektorj in sedaj preprodajo naprej. Imamo druge primere. Glejte, ko je bil pri Novi Kreditni banki v podružnici v Dravogradu v zvezi s primerom Petek človek, ki je opozoril na pranje denarja skozi podružnico, je izgubil službo. Da so to novinarji Večera zapisali, je predsednik nadzornega sveta Večera, ki je bil tudi slučajno direktor Kreditne banke, gospod Glogovšek, v tisti znameniti izjavi rekel, "kaj se pa imajo novinarji v to mešati".Kako si pa novinarji dovolijo, da govorijo o pranju denarja v mariborski banki. Ampak to je govoril v vlogi predsednika nadzornega sveta Večera. In sem tudi prepričan, če bi takrat bilo, da bi ta isti gospod moral predložiti nekatere podatke tukaj, pa čez dve leti nove podatke, ker bi se zasledila nenormalna rast denarja, premoženja, ki ne izhaja iz neke službe iz neke javne funkcije, da bi morda se malo drugače obnašal. In zaradi tega vidite, , je izredno pomembno, jaz tudi upam, da se bodo tudi drugi poslanci tega zavedali, da v ta pogojni nadzor vključimo tudi člane nadzornih svet. Še enkrat, to vas zelo boli, ker bo bolj transparentno, kdo sedi v teh nadzornih svetih. Kako je to privilegij izključno ljudi, ki se prav obnašajo ob volitvah in podprejo, da se nekaj nakaže za volilno kampanjo, da se lahko potem zgodi tako - če bi bilo to recimo, da bi se tudi to nadzorovalo, bi bilo bolj distibuirano članstvo v nadzornih svetih, potem se ne bi zgodilo, da en poslanec zapravi za volilno kampanjo 22 milijonov. Veste, da se to ne bi zgodilo. Seveda, to vas boli, ker to so vaše stranke, ampak tudi slovenski misleci, jaz sem prepričan, da 15 milijonov so porabili, ker so za volilno kampanjo postavili šotor 1 000 kvadratov in najeli vse hrvaške ansamble in vse, pa nobenega obračuna nikdar predložili. In to se je pogosto dogajalo. Ampak to so tudi iz javnih firm nakazovali denar, ker so tam sedeli v nadzornih odborih ljudje, s katerimi je bilo vnaprej dogovorjeno, da se bodo tako obnašali. Še enkrat prosim, predlagam in upam, da se v tej hiši zavedate pomembnosti tudi tega, da se začnemo boriti proti korupciji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Po vrstnem redu vam bom dajala besedo. Gospa Zupan, gospod Vučko, gospod Sok in gospod Potrč. Gospa Zupan izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani. Izraz korupcija danes samodejno povezujemo z zlorabljanjem javne funkcije in s kršenjem zakonov. Torej, z okoriščanjem, z javnim v zasebne namene. V Sloveniji korupcije že dolgo niso več samo darila in pa modre kuverte, pač pa čedalje bolj se pojavlja na najvišji ravni, na ravni ekonomsko političnih elit. Samo vprašanje je, ali smo dovolj zgodaj oziroma pravočasno zaznali njeno uničevalno moč, ki pa ne pomeni le grožnja gospodarskemu razvoju. V opoziciji smo že zelo zgodaj opozarjali na nepravilnosti, predlagali spremembe na področju nezdružljivosti z opravljanjem javne funkcije s pridobitno dejavnostjo in zahtevali tudi večji vpliv opozicije v nadzornih organih. Dejstvo je, da dalj, ko je neka politična ekonomska elita na oblasti večja je možnost za delovanje korupcije. Vezi se dolgoletno spletajo in paralelizirajo vsakršno nadzorstvo. Zato se mi zdi predlagani amandma k 2.a členu sprejemljiv. Pravilno se mi zdi, da poleg poslovodnih svetov vzamemo tudi nadzorne svete in da je potrebno tudi nadzorovati tudi premoženje članov v nadzornih svetih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Vučko, izvolite
Hvala za besedo. Meni je žal, da je kolega Jerovšek odšel, tisto, kar je nameraval povedati, pa kljub temu. Bilo je izrečeno kar nekaj takih, da gre za krčevito upiranje. Nasprotno, gre za tehten premislek. Mi se ne upiramo ničemur. Mi smo se v tem zakonu velikokrat približali opoziciji v stališčih. Tisti, ki od vsega trenutka dela na tem zakonu, mogoče kolega Jerovšek ni bil velikokrat zraven. Govori, da ne gre za vzpostavitev nadzora. V redu, bom uporabil njegove besede, gre za informiranje o premoženju z osnovnim namenom nadzora, saj, za to delamo, saj to ni informiranje kar tako. Zakaj pa poslanci morajo informirati? Najbrž zato, da se, vidi ali je skozi svoje opravljanje poslanske funkcije se okoristil ali pa pridobil neko premoženjsko vrednost nepremične, ki so nesorazmerne z njegovim zaslužkom. Ali to ni nadzor, kolega Jerovšek? Mislim, da je. Dobro, pustimo, govorimo o informiranju. Premislek o čem? Ali se mi sploh zavedamo, da bomo govorili o tem, da bodo morali vsi sveti osnovnih šol v Republiki Sloveniji, vsi sveti srednjih šol dati komisiji poročilo o njihovem premoženju. Jaz za to nisem. Res ne. Mislim, da tudi ne poslanski kolegi. Vedno se govori o nekih osebah. Kolega Jerovšek, jaz bi bil zelo vesel, če mipoveste eno osebo, ki je član petih nadzornih organov v Republiki Sloveniji v smislu tega zakona. Prosim. O katerih pravnih osebah govorimo? Ampak tudi če so, pa recimo, pogojno, da so, ali ni pomembno to, da prepoveš poslovanje s podjetjem prek svojih družb, kjer ni omejitve, če sem član nadzornega odbora ali ožjih družinskih članov? Ali ni to bistveno? In govoriti tukaj, komentirati ostale zadeve se mi zdi nepotrebno. In tukaj je bilo večkrat tako nametano o načinu imenovanja, tukaj ne govorimo o kadrovskih vprašanjih in načinu imenovanja, ampak govorimo v tem zakonu konkretno o instrumentih, ki bodo, seveda, ob jasni uporabi teh členov poskušali omejiti in preprečevati ta koruptivna dejanja. Zato se tudi zakon imenuje preprečevanje korupcije. Jaz si bom tukaj dovolil uporabiti besede, ki jih je direktor urada gospod Penko večkrat uporabil, zakon vsega ne more razrešiti. Mi moramo narediti za to vprašanje, za preprečevanje in omejevanje korupcije še znatno več. Dajmo se držati 2.a člena. Še enkrat bom poudaril. Razhajamo se samo v tem, ali bomo vzpostavili, jaz se nič krčevito ne upiram, gre za vprašanje, ali bomo vzpostavili za vseh teh 1000 oseb v Republiki Sloveniji dolžnost informiranja o premoženjskem stanju, z namenom nadzora, in se povprašajmo, kdo bo pa še hotel biti član sveta javnega zavoda, javnega sklada. Provociram na nek način. Da bom jaz član sveta osnovne šole, srednje šole bomo moral jaz in moji ožji družinski člani, vsaj zakonec, dajati poročilo. Mislim, da gremo tukaj predaleč in bi moraliostati na temeljnem namenu, da preprečimo poslovanje, ker tam so se lahko dogajale ali pa se še dogajajo nepravilnosti in lahko tudi koruptivna dejanja. Podatke imajo drugi, za to pristojni.
Hvala lepa. Repliko na izvajanje gospoda Vučka, gospod Jerovšek. Izvolite.
Jaz gospoda Vučka razumem v tem smislu, da on pač mora braniti interese te elite iz teh klopi svoje stranke LDS. Po tej plati ga razumem. Ne razumem ga pa, če govori o nekem javnem interesu. Potem ga pa ne morem razumeti. In da se tudi dela tako nevednega, da v tej državi ni osebe, ki v številnih nadzornih svetih sedijo. Jaz ne vem, če so ravno v petih, ampak vam bom kar naštel. Minister Kopač je v nadzornem svetu stanovanjskega sklada Republike Slovenije, ekološkega, mislim, da celo predsednik. Gospod Bandelj, generalni sekretar vlade, je v nadzornem svetu kliničnega centra. Kakor hitro je bila afera z mizami, se je hitro izpisal, potem Slovenske železnice in tako naprej. Pa ne vem še koliko teh nadzornih svetov. Ne vem, če jih je ravno 5, ampak vendar samo nekatera imena. Ampak zakaj je potrebno, da ravno gospod Kopač v teh finančnih institucijah sedi? Pa pri banki, pa ne vem vse kje poleg. Po drugi strani se pa zgodi da je Slovenija sedaj izpadla zaradi nedelovanja njegovega ministrstva, da je edina država pristopnica, ki ne spoštuje kjotskih sporazumov. Sedaj pa, minister Kopač, nismo utegnili narediti, pa nismo utegnili sporočati. Ja, naj se ukvarja s svojim delom,ne pa da sedi v nadzornih svetih, ker se to splača sedeti. In enako gospod Vučko. So ljudje, ki sedijo, jaz mislim, da se bo celo izkazalo, če bo to določilo sprejeto, da so tudi poslanci, ki sedijo v nadzornih svetih, pa ne bi smeli sedeti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Sok, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Torej določbe 2.a člena so zelo široke. Iz tega razloga je jasno, da so poslanci ob tej razpravi šli nekoliko širše, saj določbe 2.a člena govorijo o tem, kdaj se določbe 3. in pa 4. poglavja uporabljajo. 3. poglavje pa govori o nezdružljivosti, medtem ko 4. poglavje govori o nadzoru nad premoženjem funkcionarjev. Bolj ko sam poslušam to razpravo, mi seveda postaja jasno, da se preko tega zakona dejansko s tem, kar so nekateri že povedali, lotevamo težke angine s kamiličnim čajem. Jaz mislim, da bi najboljše zdravilo za protikoruptivno dejanje seveda bila vsake toliko časa menjava oblasti. To je nek demokratičen standard. Vse drugo, ko pa ena in ista politična opcija ostaja na oblasti tako dolgo, pa pomeni, da začne delovati po pravilo zvez in pa poznanstev. In to je pravzaprav leglo korupcije. Noben zakon, trdno sem prepričan in upam si to trditi, nobeden zakon tega ne more preprečiti. Preveč prepletena je ta politika z interesi in dejansko samo menjava lahko te niti, te interesne povezave preseka. Noben zakon jih ne more odstraniti. Lotili ste se tega in tako na hitro poskušate sprejeti nek zakon, da bomo lahko pred Evropsko unijo pokazali, da imamo dober zakon, kot se je sinoči tudi pohvalil predsednik vlade na televiziji, kaj vse je ta država naredila v preprečevanju korupcije, v resnici pa ni imel pravega argumenta, ko mu je novinarka takole po vrsti naštevala razne afere, ki pa seveda po pravilu niso končane. Razen afere Šuštar, ki pa še ni dobila dokončnega, sodba še ni pravnomočna, se nobena od teh slovenskih afer na slovenskem sodišču ni končala. Če se dotaknem tega, kar je izpostavil kolega Vučko. Jaz seveda razumem to dilemo in se v nekem smislu z njim strinjam. Treba je odgovoriti na to, do kod želimo razširiti ta nadzor, da ne bi prišli v situacijo, ko bi dejansko bilo, ne vem, preveč ljudi nadzirancev in preveč ljudi nadziranih, ker potem se seveda smisel zakona izgubi. Če sveti zavodov na nivoju lokalnih skupnosti pomenijo to, da bi se tudi premoženje teh ljudi ugotavljajo, potem se tudi meni zdi, da bi takšen zakon izredno razširil število tistih, ki bi morali prijavljati oziroma izdajati svoje premoženje in imeli bi velike težave. Ne vem, če temu je tako, samo ne vidim potem tudi interesa, kdo bi še bil pripravljen sedeti v svetu zavoda, za katerega vsi veste, tisti, ki sedijo v svetih zavodov šol, po lokalnih skupnostih, vrtcev in tako naprej, za svojo funkcijo ne dobijo nobenega plačila. Vsaj v naši občini je tako, ne vem, kako je drugje. Mislim, da potem nihče ne bi bil več pripravljen tega dela opravljati. Sam seveda mislim, saj bomo verjetno dobili na to odgovor, da to ni tako in da sveti zavodov niso nadzorni organi. Če pa sveti zavodovniso nadzorni organi, potem pa na nivoju naše lokalne skupnosti, ko sem tako šel malo skozi, ne vidim nobenega javnega podjetja, nobenega javnega sklada, nobenega javnega zavoda, ki bi bil v večinski lasti občine in bi po tej dikciji, če to vključimo v nadzorne organe, bili ti ljudje v tisti kategoriji, ki mora prijavljati in razkriti svoje premoženje. Zato bi prosil, da nam predstavniki vlade na to dilemo odgovorijo. Če je tako, kot sam mislim, da torej to ne zajema svetov zavodov, potem bi razen morebititeh večjih mestnih občin lokalne skupnosti bile iz tega širjenja s tem amandmajem iz tega zakona izvzete. Zdi se mi, da bi ob tem, ko sprejemamo tako pomemben zakon, morali ob takšnih določilih, kot so zapisana v 2.a člen, s strani vlade dobiti nekaj več podatkov, da bi dejansko bilo pred nami poslanci neko trenutno stanje, da bi lahko razumeli, kakšno je število ljudi, ki je v te poslovodne organe zajeto, in tudi kakšno število ljudi bi bilo zajeto, če bi bil ta amandma sprejet. Jaz bi prosil predstavnike vlade, da nam na to dilemo, preden bomo o tem glasovali, odgovorijo, kajti od tega je odvisno, kako se bom sam odločil. Je pa potem še treba omeniti, da je v 29. členu še eno določilo zakona, in sicer, da so temu preverjanju podvrženi samo tisti, ki imajo več kot 20% lastnine v upravljanju oziroma v določenem podjetju, tako da to tudi zmanjšuje število tistih, ki so torej zajeti in podvrežni temu preverjanju. Jaz bi resnično rad prosil predstavnike vlade, da pomagajo pojasniti to dilemo, o kateri sedaj teče razprava. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Penko je izrazil željo, da bi želel besedo še po treh razpravljalcih, ki so najavljeni, da potem odgovori na te dileme. Gospod Potrč, gospod Rokavec, gospod Vučko. Gospod Potrč izvolite.
Hvala lepa. V naši poslanski skupini smo zadovoljni, da obravnavamo predlog zakona o preprečevanju korupcije, k amandmaju [[...]]
Se opravičujem. Z gospo Širco razčiščujem. Javila se je k repliki, da vas ne motim. Kar izvolite gospod Potrč. Beseda je vaša.
Zavedamo se, da gre za vprašanje, ki je gotovo eno od najpomembnejših za, higieno in občutek ljudi, in tudi najpomembnejši zato, ker bi zmanjševanje problema korupcije, kakorkoli bi to delali, bilo neobjektivno. To je stalna nevarnost, to je možnost pojavljanja na mnogih področjih družbenega življenja. Tega ne kažejo samo ankete, ki kažejo občutke, ampak največ tudi posamični pojavi. V tem delu moramo biti občutljivi, dosledni in tudi preko tega zakona, čeprav sam zakon vsega ne more rešiti, pomagati, urejati stvari. Bi pa rad povedal svoje mnenje in tudi mnenje v poslanski skupini, da pa hkrati obravnava tega zakona predstavlja torišče, bi rekel,velike demagogije, ker je mogoče na podlagi obravnave korupcije govoriti o vsem, objektivno in neobjektivno. In glede na to, da mnogokrat ne znamo biti dosledni, skrbni, občutljivi do izgovorjene javne besede, je tudi danes bilo že rečeno marsikaj, kar jeprek realnih ocen. S tem v zvezi naj se vrnem ali naj rečem nekaj stavkov o predlaganem amandmaju. Jaz sem s kolegom Vučkom, kot član matičnega delovnega telesa sodeloval pri oblikovanju amandmaja k 29. členu in se mi zdi pomemben. Bil sem mnenja, da amandma k 2.a členu ni potreben in da smo doslej pri oblikovanju zakona med opozicijo in koalicijo sodelovali na način, v katerem smo našli mnogo, mnogo skupnih rešitev. Moram pa reči, da sem danes že gospodu Vučku tudi rekel, da se bo zgodilo točno to, kar se danes razlaga. Da bo vprašanje sprejema ali nesprejema amandmaja k 2.a členu postalo vprašanje pripravljenosti opozicije reči, da imamo zakon, ki ščiti državo in javne interese, ali da imamo zakon glede katerega je koalicija zaščitila svoje ljudi in korupcijo. In to sedaj, spoštovane kolegice in kolegi, nekateri delate. Če je to cena sprejema zakona, moram reči, da jaz rade volje sprejmem amandma, ki je predlagan, s tem, da se zavedamo, kaj bo pomenil. Mene veseli opozorilo gospoda Soka, ki je opozoril, kaj bo pomenil. Če je res, da bo pomenil zahtevo, da se ugotavlja dvakrat, vsake dve leti, ker tako imamo mi, premoženjsko stanje mnogih ljudi, ki delujejo res v javno dobro, mnogih ljudi, ki nimajo nobene zveze in možnosti s tem, da bi si kot člani nadzornih organov pridobili premoženjsko korist. In da bodo zaradi tega izpostavljeni ali naj se odločajo, da v te nadzorne organe, v javne zavode v občinah gredo, potem jaz predlagam, da o tem res temeljito razmislimo. Hvaležen sem za sugestijo, ki je bila dana,da se to temeljito pojasni, da bi vedeli o čem se odločamo. Morda so, konec koncev, tudi kakšne vmesne variante. Rad bi pa zagotovil v svojem imenu in v imenu kolegic in kolegov Združene liste, da ni nikakršne in nobene želje kogarkoli ali enega samega izločiti iz zakona, če je mogoče, da bi lahko s svojim položajem koruptivno deloval na način, da bi delal škodo javnim sredstvom in sebi korist, pa bi ga zakon izključil in mu dal te možnosti. Predlagam torej, da se o tem mirno pogovorimo, ker mislim, če imamo vsi resen cilj, da pomagamo tudi s tem zakonom kot enim elementom, ne kot edino rešitvijo, zmanjševati možnosti nastajanja korupcije in odkrivati korupcijo, ki prav gotovo obstaja, da potem gremo z istim ciljem, da ne bomo spet imeli popoldan izjav inposlušali, kako nekdo želi temu pomagati, pa mu ni bilo uslišano, zaradi enega samega utemeljenega ali premalo domišljenega amandmaja in obratno, kdo vse bi rad korupcijo varoval oziroma še naprej dovoljeval v Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. Po vrstnem redu, gospod Rokavec, gospa Širca in potem gospod Penko. Gospod Rokavec, izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Kolegice in kolegi! Na kratko bi se dotaknil tega amandmaja, predvsem pa tudi razprave, ki se je razvnela pri tem amandmaju. Dejstvo je, da se lahko dejansko zgodi, da bo pomenil ta zakon o preprečevanju nasprotja interesov in omejevanju korupcije tudi lov na čarovnice do neskončnosti. Po drugi strani pa tudi nevarnost, da bomo v tej natančnosti, ko se bomo borili za grm, izgubili gozd. Odkrito povedano. Zato menim, da verjetno že v zdajšnjih rešitvah gremo pri nekaterih vprašanjih bistveno preveč podrobno, pri drugih pa premalo. Ne morem se strinjati z dikcijo besedila, kakršno je predlagano v amandmaju za 2.a člen. Z nekaterimi razmišljanji se pa strinjam. Toda dejansko na tistih nivojih članov nadzornih odborov, ki imajo bistveno več možnosti in moči za zlorabo svojega položaja. Pa da ne naštevam, predvsem pri nadzornih svetih, najsibo SIB, najsi bo Slovenska razvojna družba v likvidaciji, KAD, SOD, NKBM, zavarovalnica Triglav in tako naprej. To so institucije in to so nadzorni sveti z bistveno večjo močjo vplivanja in tudi večjo odgovornostjo za poslovanje teh institucij oziroma tehfirm. Zato menim, da bi bilo treba tukaj - verjetno ta amandma ne rešuje tega vprašanja, odkrito povedano, ga ne rešuje, vendar bi bilo mogoče smiselno pustiti 2.a člen odprt do tretje obravnave, pa na podlagi ustreznih pogovorov tudi najti bolj ustrezno rešitev, da bi v teh segmentih pa zajeli tudi člane nadzornih svetov. Kakršen pa je amandma, pa ni sprejemljiv, ampak na ta način bi ohranili, da bi bil lahko člen odprt, in da bi tudi na teh področjih, na teh ključnih segmentih lahko zagotovili ustrezne mehanizme, da bi člani nadzornih odborov na teh področjih morali tudi predložiti podatke o svojem premoženju komisiji, kot tudi ostali. Prepričan sem, da vsaj nekateri od teh, ki sem jih naštel, imajo bistveno imajo moč vplivati, pa tudi imeti skušnjavo nekateri, po zlorabi položaja kot cela vrsta drugih, ki od katerih zakon zahteva predložitev premoženjskih podatkov vsake dve leti. Zato bi bilo verjetno smiselno, da bi razmislili pri odločanju o 2.a členu, ali ne bi bilo smiselno, da bi do tretje obravnave si tukaj pustili odprt člen in dali možnost še premisleku, da bi na ustrezen način pa to vprašanje uredili do tretje obravnave. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Širca, izvolite.
Hvala lepa. Seveda je rešitev, ki je podana v amandmaju za 29. člen, bistveno bolj ustrezna, kot tista, ki je podana v 2. členu, čeprav je bila mogoče v ozadju intenca podobna, ampak vendarle rešitev je kvalitetna v 29. členu in bo povzročila tudi lažje in bolj pregledno življenje Ampak ob tem velja poudariti še kar nekaj dejstev, ki so se sprožila ob tej razpravi, predvsem pa en skupni imenovalec razprave vsaj z opozicijske strani bi lahko strnila v neki grobi misli, da pravzaprav tega zakona nočete, glede na to, da se mu pridajavrednost kamiličnega čaja, ki gasi težko angino ali pa, da ga pravzaprav ne potrebuje opozicija, pa ne zaradi tega samo, ker bi to pomenilo dodatne povzročene stroške, kajti kaj bi vendarle trošili dodatne denarje, in gre za zelo malo denarja, kot vidite lahko v obrazložitvi, ker je verjetno lažje o korupciji govoriti na zelo splošen način, kot je že bilo rečeno, ustvarja lahko polno demagogije. Najbolj pa se ponudi možnosti govora na pamet in obsojanja brez argumentov tako daleč, da se meša pojme in govori o tem, da je, recimo, dan primer, medijska cenzura že čista korupcija. Kar nekaj besed bi veljalo danes vzeti pod drobnogled ob teh, ki so bile izrečene. Zagotovo se koalicija zakona ne boji. Obratno, ob dejstvu, da ga je prav koalicija nadgradila nad tistim, kar je bil, ko je prišel v obravnavo in kot ga je zastavil urad in predlagala vlada, skratka poglobil se je, konceptualno bistveno bolj dodelal, tudi z rešitvami, ki so dojele širino korupcije, ki ni bila samo osredotočena na nosilce javnih funkcij, ampak se je širila tudi v tej obliki, ki jo imamo danes, na zasebni sektor, in tako naprej. Rada bi pa komentirala vendarle trditev gospoda Soka, in prej sem se prijavila za repliko, češ, da korupcija in njene povezave s stabilnostjo politične elite na oblasti pomenijo neko navezanost. To bi različne prakse in tudi dejstva iz prakse v zahodni Evropi potrjevale obratno. Rada bi vam citirala vsaj nekaj izsledkov raziskav, ki kažejo, da ni mogoče dokazati vzročne povezave med korupcijo, in, kot ste dejali, politično močjo oziroma dolžino njenega političnega delovanja pri vodenju oziroma pri sodelovanju v vladi. Če navajam, Švedska je na lestvici koruptivnosti, ki jo poznate, na 6. mestu. Njihova stranka oziroma stranka, ki je vodila in sodelovala v vladi, socialdemokratska delavska stranka pa kar 56 let to počne na vladi, ali pa ob vladi. Norveška je na lestvici koruptivnosti na 8. mestu. Delavska stranka pa kar 40 let vodi oziroma sodeluje v vladi. Italija, ki je od leta 1992 zamenjala kar 8 vlad, se na lestvici koruptivnosti nahaja na 35. mestu, pri čemer je seveda treba povedati, da se Republika Slovenija nahaja na visokem 29. mestu. Zagotovo pa bo ta zakon pripomogel k temu, da bo transparentnost delovanja vseh organov večja. Zagotovo se bo spustil tudi tja, kjer bo zelo težko kontrolirati, tudi v svete javnih zavodov, in tako naprej, kjer se, mimogrede povedano, plačila vsaj v družbenih dejavnostih za delo in sedenje v svetih in odločanje, ne plačuje. Ampak to pa vendarle nima zveze s korupcijo, ima pa zvezo z 29. členom, o katerem ne bo mogoče več govoriti, kajti važno je, da tisti, ki sodeluje v organih upravljanja oziroma nadzora, nima možnosti poslovati s tem organom, ni pa to v odvisnosti od tega, ali je plačan, ali ne. V javnih zavodih, v šolah, trije poslanci so člani sveta mariborske drame, za to ne dobijo plačila. Lahko pa drugače vplivajo na odločitve. To pa nedvomno. Hvala.
Hvala lepa. Izvajanje gospe Širce ni bila replika. Vaše izvajanje pa je lahko. Imenovala vas je, vi pa ste prej razpravljali. Ja, tako ali tako ste na vrsti za razpravo. Izvolite, gospod Sok. Gospod Kelemina za vami. Potem gospod Penko, če mu boste dovolili.
Hvala lepa. Se zahvaljujem za to, da ste mi dali besedo. Kolegica Širca mi je odgovarjala. Samo en stavek bi rekel. Raziskave tudi kažejo, da demokracij v tranzicijskih državah ni mogoče primerjati z večstoletnimi demokracijami nekaterih drugih držav, ki ste jih naštevali vi. Sploh pa ne morete primerjati Slovenije pa Švedske. Švedska ima visoko razvite institute civilne družbe. In tam, kjer so instituti civilne družbe tako razviti, tam se to omejuje skozi na ta način, da pa o pluralnosti medijskega prostora sploh ne govorim. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Kelemina. Izvolite.
Jaz bi v zvezi s tem amandmajem samo to še dodal, da so stvari res mogoče malo nerodne. Bistvo je v tem, da smo zdaj že tako ali tako razširili v tem zakonu nadzor daleč, daleč po moji oceni, predaleč. Jaz bom vedno trdil, ampak očitno to, kar sem jaz prej govoril, verjetno sem zadel tudi v bistvuo, ker mi nekateri zdaj te stvari oponašate in oporekate, in da je to zdaj možnost za populizem in tako naprej. Gospodje, gospe, kdo je pa to omogočil, da jaz lahko malo populizma "špilam" tukaj. Kdo je to omogočil? Jaz sam sem si to omogočil? Lepo vas prosim! Jaz celo življenje hočem biti poštenjak, se borim za to, zato nimam dostopa do nobene informacije, do nobenih institutov, do nobenih institucij, do nobenih pomembnih posameznikov, nimam dostopa. Ker sem se prvič, ko sem se začel s politiko ukvarjati, izrazil kot poštenjak kot pravičnik, kaj jaz vem, vse, kar je s tem povezano, in danes sem popolnoma osamljen. Saj ne morem koraka narediti, da me ne bi ignorirali. Samo zaradi tega. Če bi pa jaz samo kimal, pa bil z njimi, tako kot nekateri to počnejo, bi pa bil lahko zelo pomemben človek. Tako pa ne bom. Kdo me pa mara, če vedno vsakemu pod prste gledam, kaj počne? Nihče me ne mara, lepo vas prosim! To se je pokazalo še stokrat in tisočkrat. Ampak ena stvar je pa, ki jo je ekzaktno treba povedati. Zdaj mi pa pokažite, jaz trdim, da je Slovenija glede korupcije med prvimi petimi ali pa vsepovsod je korupcije ogromno, povsod in je nikdar ne bo nihče zatrl. To je definitivno. Ampak Slovenija je izmed tistih zelo koruptivnih dežel. Jaz trdim, ampak tega vi ne veste, jaz pa vem. Jaz pa vem, ker jih veliko poznam, kako to gre, mislim v procesu, postopku in tako naprej. S, samo jaz do dokumentov ne morem priti. Ne morem priti in jaz tega ne morem dokazati, to je definitivno. Zdaj mi očitate populizem. Lepo vas prosim. Jaz vam ne morem tega dokazati, ker do dokumentov ne morem priti in tudi sami ne boste. Potem bi bilo treba vsakemu prisluškovati in slediti in kamere imeti v vsaki pisarni notri, da bi lahko ugotavljali, kdo dejansko denar sprejema pod roke in tako naprej, pa še doma bi morali imeti, ker to delajo tudi v parkih in vsepovsod, kjer hočete. Teh možnosti je milijon. In nikoli ne boste polovili vseh, to je definitivno. Samo jaz mislim, da sem navedel nekaj argumentov, ki so pripeljali k temu, da se je to danes tako razmahnilo. Prav gotovo sem jih navedel, vi mi pa očitate zdaj populizem. Ne vem, dobro, cenzura medijov. Saj zelo populistično zveni, ampak nekdo prav gotovo to cenzuro drži. Vemo, da uredniki posamezni, jaz ne bom trdil za novinarje. Meni so posamezni novinarji povedali velikokrat "ne smem tega napisati ali pa moram tako pisati, kot mi naročijo". Ja tako je bilo, še vedno je bilo! Uredniki pač ne pustijo, ker na uredniška mesta so pa postavljeni ljudje, ki so pač iz pravega testa, drugače ne gre. Jaz trdim, da je tudi prekomerna cenzura del politične korupcije. Ne more drugače biti. Jaz ne vem, mi lahko sprejmemo ta dodatek k temu členu ali pa ne sprejmemo. To je druga stvar. Ampak vedno je splošna ocena, da smo stvari preširoko zajeli. To je moja osebna ocena. Če bi ministra, ki sta sedela tukaj, svojo funkcijo opravljala tako, kot je potrebno, v skladu s svojimi pooblastili, potem vsega tega ne bi bilo, in še nekateri ministri pred njima in predsedniki vlad in tako naprej. Po mojem je oblast tista, ki je to dovolila, s svojimi neukrepanji. Prej sem povedal, na katerih področjih vse ali pa neustrezno urejenih razmerjih ali pravicah in tako naprej, glede posameznih zadev, kot sem prej navedel, dovolilnice za cestne prevoze in tako naprej. Jaz se opravičujem, če sem koga prizadel, ampak v glavnem mislim, da nisem razpravljal brez argumentov. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Penka, da poda pojasnilo gospodu Soku. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovane poslanke in poslanci! V primeru tega zakona, seveda gre za specialen zakon, ki v tretjem in četrtem poglavju objektivizira kriterije nadzora nad nosilci oblasti. Ta zakon je potrebno pogledati v razmerju do sedaj veljavnega predpisa, to je zakon o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo. Če ga pogledamo v tem razmerju bomo videli, da gre že brez predlaganega amandmaja za veliko širitev pogojev in kriterijev ter subjektov, ki so podvrženi temu nadzoru. Gre za funkcionarje, ki so našteti v 2. členu zakona in za vse tiste osebe, ki so potem še naštete v 2.a členu zakona. Za te posameznike veljajo vse določbe zakona, torej določbe celotnega tretjega in četrtega poglavja. Nekateri primeri, ki so bili danes tukaj omenjeni, ko se je omenjalo funkcionarje vlade, ki sedijo v nadzornih organih posameznih javnih zavodov, so seveda zajeti na drug način, ker funkcionarji v tem predlogu zakona so že zajeti, ne da bi se posebej omenjali kot člani nadzornih organov. Pri tem predlaganem amandmaju bi po oceni predlagatelja dejansko prišlo do nepregledne širitve nadzora nad posamezniki, ki ne spadajo v te kategorije. Tukaj nam potem ostanejo, če pogledamo, kaj vse je že zajeto s predlaganimi določbami zakona, nam ostanejo posamezniki, ki so ali javni uslužbenci ali pa v kakšnem drugem svojstvu in jih država ali lokalna skupnost postavi v nek nadzorni organ javnega zavoda. To niso ne funkcionarji, to niso ne člani poslovodnih organov, to so torej osebe, za katere v tem trenutku že velja neka druga zakonodaja. Na primer, zakon o javnih uslužbencih, če gre za javnega uslužbenca ki določa kriterije nezdružljivosti, ki določa kriterije glede daril, ki določa kriterije glede omejitve poslovanja. Ker, določa kriterije, ni potrebno na novo ali pa s tem specialnim zakonom, da bi za njih veljalo vse tisto, kar velja tudi za funkcionarje, torej za najvišje, bom rekel, nosilce oblasti v naši državi. Prav tako v določenih obsegih velja zakon o gospodarskih družbah za nekatere posameznike in subjekte v razmerjih različnih medsebojnih nadzornih svetov uprav in podobno. Tako bi s tako širitvijo dejansko prišlo do kolizije in do nepreglednega stanja. Ob tem ne smemo pozabiti, da po besedah ministra Bohinca naj bi imeli pri nas okoli 3.000 javnih zavodov, sveti javnih zavodov so nadzorni organi. Javni zavod nima drugega nadzornega organa, torej gre za nadzorne organe, na primer, šol, vrtcev, bolnišnic in tako dalje. Gre za posameznike, ki sedijo v teh nadzornih organih, kot sem rekel, ki niso funkcionarji, ker so sicer zajeti na drug način. Gre tudi za posameznike, za katere ne velja 22. člen tega predloga zakona, ki govori o nepoklicnih funkcionarjih, tudi ti so že zajeti z drugimi določbami zakona. Če bi objektivizirali kriterije in tudi za vse te posameznike določili, da morajo sporočati svoje premoženjsko stanje in da so podvrženi temu postopku, potem bi dobili tukaj množico nekaj 10.000 posameznikov, ki nimajo posebne zveze z neposrednim, bom rekel, neposredno oblastno močjo. Ampak je ta oblastna moč zelo posredna. Če storijo kakršnokoli kršitev so podvrženi sankcijam po drugih zakonih, tako da na tem mestu menimo, da čeprav je namen amandmaja dober, da takšna objektivizacija kriterijev tudi za te posameznike ni primerna, da bi dejansko potem zakon izgubil tisto ost in tisti namen, ki ga ima, da nadzira nosilce oblasti v tej državi. Posamezniki, ki naj bi bili sicer zajeti na ta način, bodo po naši oceni primerno zajeti z amandmajem k 29. členu, ki ga lahko na tem mestu in v tem trenutku tudi že podprem. Zajeti so tudi z drugimi predpisi, ki sankcionirajo in obravnavajo kakršnekoli zlorabe ali nepravilnosti. P, prej sem že naštel dva od teh. Ponovno poudarjam, da gre tukaj za objektivizacijo kriterijev, ki naj velja za tiste, ki so neposredni nosilci oblasti. D, drugače zakon dejansko izgubi tisto noto, tiso vsebino, ki jo pač prinaša. Vlada zato tega amandmaja ne podpira. Podpira amandma k 29. členu, ki ustrezno zajema nadzor nad poslovanjem nadzornih organov oziroma članov nadzornih organov. Hvala.
Hvala lepa. Razpravo o 2.a členu in amandmaju k temu členu zaključujem in sprašujem, kdo želi razpravljati o 6. členu in amandmaju štirih poslanskih skupin koalicije k temu členu? Gospod Vučko, izvolite.
Jaz bi s ciljem, da se ne bi odprla preširoka razprava, povedal, da je to amandma, ki smo ga oblikovali na podlagi mnenja zakonodajno-pravne službe.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, izvolite.
Hvala lepa. Moram reči, da nasprotujem temu amandmaju zaradi tega, ker mislim, da za to institucijo za ni potrebno, da imamo sistem tako imenovane konstruktivne nezaupnice, da mora tisti, ki predlaga zamenjavo, ki ugotovi nepravilnost v delovanju ali neko objektivno odgovornost, recimo, pripeljati že kar novega direktorja. To izhaja iz te nepotešljive želje Liberalne demokracije v zadnjem času tudi pri ostalih spremembah, pri vladnih spremembah o kanclerskem sistemu. Ker bi radi imeli neke vzvišene apetite. To pa res ni potrebno, ker to bo ovira za to, da se morebitna odgovorna oseba na tem mestu zamenja. Da se bo oseba zabetonirala za, ne vem, določen čas, kjer ji ne bo možno priti do živega, tudi če se bo, med tem časom spridila, če bo naredila, če se bo odkrilo, da v njenem preteklem delovanju ni bilo nekaj v redu, ker ne more na takem položaju potem biti, če se vmes odkrije, da je delovala v nasprotju z intenco institucije, ki jo opravlja. Tako da tega pa res ne razumem. Namesto da bi povečali javni nadzor nad ljudmi, ki bodo sedeli na teh položajih, skušate njihove funkcije zabetonirati, tako da bo vsak že vnaprej obupal, v primeru, da ugotovi, da niso sposobni ali da ne delajo v skladu z zakonom, da so se pregrešili zoper zakonodajo ali karkoli, in jih ne bo možno zamenjati. Kaj se za tem skriva, kakšni čudni kadrovski apetiti? Zelo čudni kadrovski apetiti se verjetno za tem skrivajo in sem seveda proti temu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Vučko, izvolite.
Kolega Jerovška bom pomiril, da v teh kadrovskih rešitvah to ni predvideno. Sicer pa se s tem amandmajem želi doseči samo kontinuiteta dela te komisije in vodenja te komisije. Težko si predstavljamo, da bi bila komisija neko določeno obdobje, lahko pa to obdobje traja tudi nekaj dlje, in je treba pač upoštevati določila zakona, ki govori o javnem natečaju, da bi bilo brez glave - in samo za to gre in nič ni skritega.
Gospod Penko, izvolite.
Hvala. Vlada amandma podpira. Pri tem pa bi opozoril na to, da je tudi komisija državnega zbora, ki bo po tem dopolnjenem, izboljšanem predlogu zakona nadzorni organ komisije za preprečevanje korupcije, da je tudi ta komisija eden od upravičenih predlagateljev za zamenjavo oziroma razrešitev predsednika, namestnika ali člana komisije in da tudi v teh primerih pride ta postopek potem v poštev. Torej komisija, ki jo bo sestavljala opozicija v večini, bo eden od predlagateljev, ki bo lahko reagirala, če bo prišlo do kršitve zakona ali do ravnanja, ki je opisano v 6. členu tega zakona. V tem primeru se mi zdi amandma malce nekonsistenten, ker bi bilo verjetno treba rešiti tudi to, vendar si vlada pridržuje pravico, da bo potem v tretji obravnavi, glede na to, da gre za amandmiran člen, to korigirala. Drugače pa sta koncept in ideja tega člena takšna, da ga vlada podpira. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, potem gospa Potrata.
Tavedam se, da bo tudi komisija lahko predlagala, vendar bo komisija morala priti s konstruktivno nezaupnico. To znatno otežuje razrešitev. Vemo, da so konstruktivne nezaupnice, recimo, v primeru vlade zaradi tega, da dobimo čim bolj stabilno vlado, kar ima pozitivne in negativne posledice. Na tem mestu ne potrebujemo konstruktivne nezaupnice. Če se ugotovi, da ne dela v skladu z zakonom, da se je pregrešil ali karkoli, neka objektivna odgovornost, mora biti odprta možnost, da se takšnega razreši, ker drugače bo ta organ paraliziran. Poleg tega, če bi sprejel vašo razlago, bi morala komisija postavljati direktorja, ne vlada. To je pa druga rešitev. Tega pa niste predlagali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Potrata, izvolite.
Hvala lepa. Kar nekajkrat danes je bilo mogoče slišati, kakšni napori so bili potrebni za to, da smo lahko zakon o korupciji pripeljali do te točke, v kakršni je sedaj. Kar nekajkrat je bilo mogoče slišati tudi opozorilo, če ne bo sprejeto, kar predlagamo, ali če imate drugačno mnenje, potem zakona ne bomo šteli za dokazilo resnosti namenov vlade in vladne koalicije o tem, da stopi na prste korupciji, ki naj bi bila po mnenju nekaterih čez mero razraščena v tej državi. Ampak mislim, da je vendarle mogoče v določilih tega zakona najti dovolj varoval zato, da je mogoče oporekati tistim, ki vidijo že komplote in nastavitve in ne vem kaj še vse. Zoper takšno vnaprejšnje nezaupanje ni po mojem mogoče najti nobenega dovolj dobrega zakonskega določila, ker bo tisti, ki meni, da v slehernega človeka, pa čeprav je bil prej korektno izpeljan način izbire, z vsemi ustreznimi preverjanji, ni mogoče zaupati in da je vanj v jedro položena kal koruktivnosti. Zoper tako možnost in tako gledanje se mi zdi, ni mogoče najti nobene dovolj dobre zakonske rešitve. Seveda semi zdi, da je pa to dopolnilo mogoče podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo o 6. členu in o amandmaju k temu členu. Odpiram razpravo o 24. členu in amandmaju poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k temu členu. Gospod Vučko, izvolite.
Poslanci LDS bomo ta predlog amandmaja podprli.
Hvala lepa. Razpravo torej zaključujem. Odpiram razpravo o 29. členu in amandmaju štirih poslanskih skupin koalicije k temu členu. Želi kdo besedo? Gospod Vučko, potem gospod Sok.
Mislim, da je bilo že ob obravnavi 2.a člena veliko povedanega in glede na mnenje vlade ni kaj dodati, tako da seveda apeliramo na poslanske kolege iz opozicije, da o teh pomislekih, ki so bili izraženi, premislijo, in podprejo ta amandma in seveda tudi zakon.
Hvala lepa. Gospod Sok, izvolite.
Hvala lepa. Deloma smo se 29. člena dotaknili že pri razpravi o 2.a členu, ker sta na nek način povezana. Ampak eno dilemo bi pa vseeno želel razčistiti v zvezi s prvim odstavkom k temu členu. V prvem odstavku 29. člena piše: "Naročniki po predpisih v javnih naročilih ne smejo poslovati s poslovnimi subjekti, v katerih je funkcionar oziroma njegov družinski član posredno ali neposredno imetnik poslovnega deleža delnic oziroma drugih pravic, na podlagi katerega je udeležen pri opravljanju oziroma kapitalu poslovnega subjekta v višini več kot 20% itn. Tisto, kar bi rad vprašal, je, če ne bi bilo potrebno tukaj zapisati "ne" njegov družinski član", ampak "njegovi družinski člani". Jasno je, da se deleži v tekem podjetju lahko razdelijo med družinske člane in potem nobeden od članov ne bo več kot 20 % lastnik upravljalskega deleža. Meni se zdi, da je to določilo v tem členu dokaj nejasno in bo seveda tudi napeljevalo na to, da se na več družinskih članov premoženje razdeli. Potem bi pa še postavil vprašanje v zvezi z zadnjim odstavkom tega člena, ki pa potem pravi, da omejitev iz prvega odstavka tega člena ne velja za poslovanje na podlagi pogodb oddaje javnega naročila, ki so bile sklenjene pred funkcionarjevim nastopom funkcije. Mislim, da bi tudi tu bilo potrebno časovno zadevo nekoliko drugače opredeliti in bi v zvezi s tem mogoče še enkrat postavil ali pa za iztočnico tega razmišljanja izpostavil vprašanje, ki sem ga včeraj postavil ministru Gabru. Vprašal sem ga, kako je možno da posamezni ministri leta 2001, 2002 uspevajo na razpisih za znanstvenoraziskovalne projekte, če nimajo kot ministri določene prednosti pred tem, gre za nekaj milijonske zneske, ne bi jih sedaj še enkrat omenjal. Zanimivo je, da mi je gospod Gaber odgovoril nekako tako, da je to stvar z normativi, ki veljajo za članice Evropske unije in da so se vsi ti projekti začeli, preden so ti ministri postali ministri. Ker so že tretje leto ministri oziroma kmalu bodo šli v četrto leto, pomeni, da so te pogodbe, ki so jih sklenili, ne vem, ni mi sicer omenil, katerega leta so bile sprejete, ampak pomeni, da iz nekega sklenjenega posla pomeni, da bodo lahko vsaj štiri leta črpali javni denar po nekem načelu sukcesije skozi vso obdobje. To se nam v opoziciji seveda ne zdi primerno in bi bilo potrebno v tem členu, zadnji odstavek, nekako tako prirediti, in to je seveda še možno do tretjega branja, če bo sprejet ta amandma, ki je vložen, da bi nekako se lahko te pogodbe potem počasi skrajšale, da bi to ne pomenilo neke zacementiranosti oziroma da bi celo špekulativno nekdo lahko pogodbo pred nastopom funkcije sklenil, pa potem vesčas izigraval to določilo zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Sok, res bi bilo korektno, da bi po tem, če ste navajali ministra, kaj je odgovarjal, dodali tudi drugi del, ki je seveda bil, da nihče od ministrov ni dobil niti tolarja pri teh projektih. Res je prav, če v celoti, ko navajate [[...]]Gospod Sok, izvolite.
Poglejte, jaz sem naval vir, to je poročilo o znanstvenoraziskovalnih projektih, ki so bili odobreni in sem to včeraj tudi ministru citiral. Povedal sem tudi, za kakšne zneske gre in pa tudi, katere dejavnosti so bile zajete v teh projektih. Vse to sem povedal in seveda minister mi je potem, da popravim še to, odgovoril, da to niso dobili ministri, ampak so oni nosilci projektov. Jaz se v to niti nisem spuščal, ali so dobili oni, oni so v teh poročilih zavedeni kot nosilci teh projektov, tako kot seveda vsi ostali državljani. In sem izpostavljal samo to, če niso ministri kot nosilci projektov v nekakšni prednostni. Ker bi tudi to lahko dejansko pomenil en način. Govorimo o korupciji. In tudi to, če nekdo vpliva, da lažje pride njegov projekt do realizacije, je lahko en način koruptivnega dejanja.
Gospa Potrata, izvolite.
Mislim, da je dobro v tem primeru poznati tehnologijo prijavljanja raziskovalnih projektov in poznati tudi dejstvo v zvezi s tem, kdo je lahko nosilec raziskovalnega projekta. To je zvezano z ustreznim znanstvenim naslovom in profesorskimi. Mislim, da je včeraj bilo pojasnjeno, da v tem primeru ni šlo ne za raziskovalne ure, ki bi se na posameznika nanašale, ne na denar, ampak na projekt. Projekt pa mora imeti, še enkrat poudarjam, ustrezno usposobljenega nosilca, kar dokazuje s svojim akademskim nazivom. Hvala.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem tudi razpravo o 29. členu zakona. Odpiram razpravo o 41. členu zakona in amandmaju štirih poslanskih skupin koalicije k temu členu. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Potem razpravo zaključujem tudi o tem členu in tem amandmaju. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj ob 19.55 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Vsem se za sodelovanje najlepše zahvaljujem. Ob 13.45 uri pa bomo prešli na obravnavo 5. točke dnevnega reda, to je na drugo obravnavo predloga zakona o prenosu nekaterih vladnih služb na ministrstva. Do takrat sejo prekinjam.
Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O PRENOSU NEKATERIH VLADNIH SLUŽB NA MINISTRSTVA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Med nami pozdravljam dr. Rada Bohinca, ministra za notranje zadeve, ki mu dajem besedo za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospod minister, imate besedo.
Spoštovani gospod podpredsednik, kolegice in kolegi, poslanke in poslanci! Gre za zakon o prenosu nekaterih vladnih služb na ministrstva, ki je eden od reformskih izvedbenih predpisov, če imamo v mislih reformo javne uprave. Kot veste, je ena od usmeritev reforme javne uprave bila zmanjševanje števila organov v sestavi in zmanjševanje vladnih služb. Vlada je zaradi tega že junija 2003 sprejela sklepe o reorganizaciji vladnih služb, podobno je bilo z reorganizacijo organov v sestavi. Tako je bil junija letošnjega leta sprejet sklep o ukinitvi petih vladnih služb, in sicer urada za priseljevanje in begunce, ki naj bi šel v ministrstvo za notranje zadeve, urada za javna naročila, ki bi šel v sklop ministrstva za finance, urada vlade Republike Slovenije za droge v ministrstvo za zdravje, urada za invalide in bolnike v ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve ter urada za slovenski jezik v ministrstvo za kulturo. Sprejeta je bila odločitev, glede na to, da se v področnih zakonih urejajo vprašanja, povezana z delovanjem teh uradov, da se s tem zakonom enotno uredi način prehoda v ministrstva Te dejavnosti se v nespremenjenem obsegu nadaljujejo še naprej, se ne ukinjajo, se ne zmanjšujejo, pač pa se njihove naloge, uslužbenci, pravice proračunske uporabe ter vse druge pravice in obveznosti prenašajo na resorna ministrstva, tako kot sem povedal prej. Gre namreč za to, da je ena od reformnih usmeritev na področju reforme javne uprave ta, da vlada poslej organizacijo svojega aparata določa sama in ne več z zakonodajo. S tem enotnim zakonom je treba urediti kar nekaj področij v različnih zakonih. Tako naj bi področje delovanja urada za priseljevanje in begunce uredili z zakonom o začasnem zatočišču, z zakonom o ratifikaciji mednarodne ustave in mednarodne organizacije za migracije. Podobno, kar zadeva urad za javna naročila, je treba spremeniti zakon o javnih naročilih, zakon o reviziji postopkov javnega naročanja in zakon o plačilnem prometu. Kar zadeva urad za droge, je treba derogirati nekatere določbe zakona o preprečevanju uporabe prepovedanih drog, in kar zadeva urad za invalide in bolnike, zakon o davkih na motorna vozila in zakon o ratifikaciji sporazuma na socialnem področju in v javnem zdravstvu. V bistvu gre za dovolj pravno tehnično in organizacijsko vsebino zakona, za prenos nalog iz vladnih služb na ministrstva. V razpravah na odboru, pa tudi z upoštevanjem mnenja zakonodajno-pravne službe, so se izoblikovali na predlog ministrstva nekateri amandmaji, ki jih predlagam skupaj z zakonskim tekstom, tako predlagam, da se podprete. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. Odbor za notranjo politiko kot matično delovno telo je obravnaval predlog zakona in kolega Dušan Vučko bo predstavil poročilo odbora, prosim.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, gospod minister! Predlog zakona o prenosu nalog nekaterih vladnih služb na ministrstva je odbor za notranjo politiko obravnaval na 44. redni seji 4.12.2003. Po uvodni predstavitvi predlagatelja, ministra oziroma državnega sekretarja, v katerem je bil jasno poudarjen namen tega zakona, prav tako sama vsebina. Ko smo slišali mnenje zakonodajno-pravne službe, se je odprla razprava, na kateri je potem matično delovno telo sprejelo dva amandmaja k 1. in pa k 3. členu. Tako je bil na podlagi teh sprejetih amandmajev pripravljendopolnjen predlog zakona, za katerega odbor predlaga, da ga državni zbor sprejme.
Hvala kolega Vučko, v imenu odbora za notranjo politiko. Sedaj bomo slišali stališča poslanskih skupin do predloga zakona. Najprej dajem besedo kolegici Majdi Zupan za stališče poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod podpredsednik, gospod minister, kolegice in kolegi! Modernizacija javne uprave, pri čemer je pomembna usmerjenost v odprtost in transparentnost, naj bi zahtevala tudi združevanje organov in organizacijskih enot. Ukinjeno je bilo že do sedaj deset organov v sestavi ministrstva, pripravlja pa se ukinitev tudi petih od 22-ih služb. Štiri od njih urad za preseljevanje beguncev, urad za javna naročila, urad za droge in urad za invalide in bolnike, ureja zakon. Medtem ko urad za slovenski jezik ureja vlada. Razlog za ukinitev naj bi bila v neracionalnosti in premajhni politični povezanosti, kar je pomenilo, da pobude in pa predlogi naštetih uradov niso našli pravega sogovornika v vladi. Kako se bodo te službe umestile v sami upravi, kakšen bo notranji status teh služb in kakšna obliko bo zanjo določil posamezni minister, ostajajo odprta vprašanja. Zato bi bilo dobro, da državni zbor v zvezi s tem postavi zahteve vladi, če meni, da so nekatere službe pomembne in da se posebej zanje locira politična odgovornost. V naši poslanski skupini menimo, da sta posebej dva urada, urad za slovenski jezik in urad za javna naročila, tako pomembna, da biju bilo treba ohraniti v tej obliki, posebej pa dodati pomemben političen člen v povezavi z vlado. Ob vsem tem pa so bili zanimivi tudi pomisleki zakonodajno-pravne službe, ki so se nanašali na vprašanje, ali je pravnosistemsko ustrezen skoraj avtomatičen prenos služb na ministrstva. Nadalje, da bi bila potrebna natančnejša pravila glede prenosa pristojnosti s sedanjega urada za invalide na dve ministrstvi. Pri tem se postavlja vprašanje, kakšen bo ključ za delitev na ministrstvo za delo in ministrstvo za zdravje. Prav tako je bil tudi pomislek glede urada za javna naročila, saj v zakonodajnem postopku teče predlog o noveli zakona. Vprašanje je torej, v katerem zakonu se naj ta materija uredi. Gospod državni sekretar je na odboru odgovoril na vrsto vprašanj, kljub temu pa menimo, da je potreben dodaten razmislek, zlasti še, ker samo poimensko spreminjanje tega dela zakona ni dovolj. Ponovno je treba preveriti, ali bo tudi vsebina prenesenih nalog takšna, da bo potrebna materija pokrita v celoti. Vprašanja so tehtna in za odločitev potrebujemo tudi tehtne odgovore. Racionalizacija da, vendar ne na škodo vsebin, ki so še kako pomembne in potrebne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Bogomir Vnučec bo podal stališče poslanske skupine Stranke mladih Slovenije.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Reformi javne uprave smo v državnem zboru posvetili že precej pozornosti in na tem področju opravili precej dela. S tem mislim na sprejem novih sistemskih zakonov o javni upravi, plačnih sistemih in javnih uslužbencih. Z zakonom o javni upravi smo dali vladi pristojnost, da organizira določen del javne uprave sama, predvsem z namenom racionalizacije in bolj učinkovitega dela. S tem zakonom pa popravljamo nekaj bolj ali manj tehničnih zadev za nazaj in na novo umeščamo naloge določenih uradov v ustrezna ministrstva. V poslanski skupini Stranke mladih Slovenije od predlaganih sprememb pričakujemo, da bodo zagotovile boljše opravljanje nalog, racionalnejše poslovanje in predvsem vsebinsko povezanost z ministrstvom, mogoče pa tudi cenejše in boljše delo. Obstajajo pa utemeljeni strahovi, kaj bo z vsebinami, ki se danes rešujejo v uradih, ki jih ukinjamo. Predvsem, recimo, urad zadroge, na primer, je dobro delal, a lahko bi več in bolje, če bi bilo več posluha in denarja. V Stranki mladih Slovenije pričakujemo, da bo temu tako in da se bo na tem področju še bolj zavzeto delalo. Uradi oziroma enote v ministrstvu morajo dobiti tudi politično pokritje, ki bo njihovo strokovnost podkrepilo še s potrebno učinkovitostjo. Pri uradih, ki se ukinjajo, pa bi bilo dobro tudi vedeti, kako učinkovito poteka njihovo delo v novih organizacijskih enotah znotraj ministrstev, saj je to osnovno merilo, s katerim bomo realno ocenjevali utemeljenost predlaganih reform in ukinitev uradov. Zato pozivamo predlagatelja že danes, da nas o tem sproti obvešča, saj bo v primeru slabše kakovosti dela treba ponovno revidirati sprejete odločitve. Sama po sebi pa se tukaj tudi ponuja primerjava z uradi, ki so ostali, in upravičenostjo teh, da ostanejo, v primerjavi s temi, ki jih ukinjamo. Res je, da so potrebne uredbe in ostali podzakonski predpisi javno objavljeni, a je vedno koristno imeti pregledno informacijo otem, kdo je za kaj zadolžen. To je še posebej pomembno, ker je jasno, da reorganizacija javne uprave ne poteka v paketu in se spreminja s časom. Slišali smo že napovedi o reorganizaciji na petih področjih, kar le potrjuje utemeljenost prej predlaganega. Predlog bomo v poslanski skupini Stranke mladih Slovenije podprli, hkrati budno spremljali, kaj se dogaja na področjih, ki so sovpadala v pristojnost danes še obstoječih in samostojnih uradov. Hvala.
Hvala. Mag. Majda Potrata ima besedo za stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani minister, spoštovane poslanke in poslanci! Predlog zakona o prenosu nalog nekaterih vladnih služb na ministrstva na enem mestu ureja reorganizacijo štirih vladnih služb, s čimer se je predlagateljica, to je vlada Republike Slovenije, izognila številnim drobnim posegom, tehničnim spremembam v več zakonih. Zaradi obravnave v različnih delovnih telesih bi jih bilo težko časovno koordinirati. Torej se je tak novotehnični pristop izkazal za najmanj zapletenega, po predlagateljivi sodbi najmanj birokratskega. Ob tem v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov lahko sprejmemo tudi pojasnilo vlade, da se predlog ne nanaša tudi na urad za slovenski jezik, ker je bil le ta ustanovljen s sklepom vlade, ne pa s posebnim zakonom, zato tudi prenos njegove dejavnosti sodi v pristojnost vlade. Zakon bomo podprli, ker je po predlagateljevih zagotovilih droben sestavni del reforme oziroma modernizacije javne uprave, usmerjene v organizacijsko prilagajanje funkcijam in poslovnim procesom v upravi, pa tudi v racionalizacijo, povezano z združevanjem organov in organizacijskih enot. Državni zbor je s sprejemom zakona o državni upravi prepustil vladi, da odloča o notranji organizaciji državne uprave, s čimer je bila potrjena možnost, da vlada sama določi število in delo na področju organov v sestavi ministrstev. Tako je bil sprejet podzakonski predpis s katerim bo deset organov v sestavi, ki niso ustrezali zakonskim merilom, umeščenih v ustrezna ministrstva. Najprej se je reorganizacija dotaknila petih služb, v zakonu pa samo štirih: urad za droge, urad za priseljevanje in begunce, urad za invalide in bolnike, urad za javna naročila in urad za slovenski jezik. Tako naj bi se povečala racionalnost delovanja, prav tako naj bi se utrdil status teh služb. Zato na načelni ravni ni mogoče nasprotovati predlaganim spremembam, kljub temu pa ni mogoče prezreti, da se v javnosti, zlasti ob nekaterih uradih oziroma vladnih službah oglašajo zaskrbljeni posamezniki ali skupine, ki menijo, da bosta s prenosom dejavnosti v posamezno ministrstvo okrnjena, samostojnost in zmanjšana učinkovitost posamezne vladne službe. Pomisleki so se zgostili zlasti ob uradu za slovenski jezik. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov mislimo, da skrb za slovenščino, kot uradni jezik te države, ne more biti odvisna samo od vladne službe, ampak je to odgovornost celotne vlade, v kateri je sicer enemu ministrstvu prepuščena koordinativna funkcija. Država Slovenija mora zagotavljati status slovenščine z dejavno jezikovno politiko. Ta pa mora vključevatiskrb za razvoj in kulturo jezika, za zagotovitev pravnih vidikov njegovega statusa, za stalno znanstvenoraziskovalno spremljanje jezikovnega življenja ter za širjenje jezikovne zmožnosti. Za oblikovanje jezikovne politike in za zagotavljanje možnosti za njeno izvajanje naj bo odgovorno eno ministrstvo, po našem mnenju ministrstvo za kulturo. Pri opravljanju njegovih nalog, povezanih z jezikovno politiko, pa bi morala sodelovati druga ministrstva, pristojna za posamezna področja rabe slovenščine. Veliko bi lahko napravilo koordinacijsko posvetovalno medresorsko telo. Koristno bi bilo sprejeti nacionalni program za jezikovno politiko, pri čemer bi lahko odigral pomembno vlogo tudi državni zbor, ki bi spremljal uresničevanje nacionalnega programa. Pozabiti pa tudi ne smemo na že obstoječo delovno skupino za področje jezikovne politike in jezikovnega načrtovanja, ki že drugi mandat deluje v okviru odbora za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport. Hvala.
Hvala. Slišali bomo stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, ki ga bo predstavila Franci Rokavec.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke, in poslanci! Predstavniki vlade, gospod minister! V skladu z zakonom o državni upravi vlada reorganizira državno upravo na različnih ravneh. Pričujoči predlog zakona je pripravljen v okviru te reorganizacije. Izkazalo se je, da število vladnih služb presega potrebe tako imenovanegapolitičnega centra vlade. Določene vladne službe naj bi se v skladu s predlogom zakona ukinile, njihove naloge, uslužbenci in dokumentacija pa prenesle na pristojna resorna ministrstva. Pet vladnih služb, ki bo predvidoma ukinjenih, ima majhno število zaposlenih, zaradi česar ne morejo upravičiti statusa samostojnega organa z vsemi pripadajočimi pristojnostmi. Njihova ukinitev med drugim prispeva k racionalizaciji, saj zmanjšuje število proračunskih uporabnikov in ukinja režijske dejavnosti. V poslanski skupini SLS menimo, da je predlog pozitiven, ker tak prenos preprečuje podvajanje funkcij, hkrati pa omogoča natančno umestitev odgovornosti za posamezna področja. Omenil sem že, da se predvideva ukinitev petih vladnih služb. 4 so zaobsežene v področnih zakonih, peta vladna služba, urad za slovenski jezik, pa ni predmet zakonske materije. Ministrstvo, ki naj bi bilo v prihodnje odgovorno za področje današnjega urada za slovenski jezik, bo v skladu s pojasnili predlagatelja mogoče natančneje urediti z novelo zakona o državni upravi. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da gre za področje, ki ga nikakor ne smemo potisniti v ozadje. Jezik je poglavitni del narodne kulture. Menimo, da je ukinitev urada za slovenski jezik dopustna le ob jasni zavezi za ureditev tega področja na zakonski ravni znotraj pristojnega ministrstva oziroma ob morebitni ustanovitvi državnega urada. Prav zavest do slovenskega jezika je naš narod ohranila na tem koščku sveta. Zato bo skrb za slovenski jezik ob vključitvi v Evropsko unijo dobila nove razsežnosti, zato se je potrebno tega dejstva zavedati na vseh segmentih družbe. V poslanski skupini SLS načeloma podpiramo predlog zakona. Ponovno pa poudarjamo, da je potrebno natančneje domisliti prenos pristojnega urada za slovenski jezik, saj gre za materijo, do katere bo potrebno pokazati bistveno več odgovornosti. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima kolega Bogdan Barovič, stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi, poslanke, poslanci! Gospod minister, sodelavec v vladi, ministrstvu! V kontekstu reforme javne uprave v Slovenski nacionalni stranki podpiramo enega od ukrepov, to pa je prenos nekaterih vladnih služb, na ministrstva. Predvsem podpiramo zaradi tega, ker upamo in želimo, da bi se uresničil cilj modernizacije slovenske javne uprave oziroma cilji, ki so: zakonito delujoča, profesionalna, odgovorna, politično navtralna, odprta, pregledna in učinkovita javna uprava. Po podatkih, ki jih imamo, smo ugotovili, da med vladnimi službami danes trenutno deluje 22 vladnih služb, kar tudi po naši oceni presega potrebe političnega centra, zato naj bi kot vladne službe delovale le tiste, ki opravljajo strokovnotehnične naloge za vlado, in tiste, ki zagotavljajo strokovno podporo koordinativni moči centra vlade. Slišali smo že, katere so tiste vladne službe, ki naj bi bile s tem predlogom zakona prenesene na resorna ministrstva. Tudi v Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da bosta s tem dosežena dva pozitivna učinka, prvega imenujemo učinkovitost oziroma racionalizacija. Gre za zmanjševanje števila proračunskih uporabnikov, ukinitev režijske dejavnosti, boljšo izrabo virov v ministrstvih. Drugi pozitivni učinek pa je jasna umestitev politične odgovornosti za navedena področja, in je po naši oceni še toliko bolj pomemben. Še bolj pomembna je finančna ocena predlaganega zakona, ki jasno govori, da ne prinaša dodatnega obremenjevanja proračuna, temveč obratno. Posredno prinese pozitivne finančne učinke, saj zmanjša obseg sredstev za plače zaradi ukinitve funkcije oziroma položaja vodij vladnih služb. V Slovenski nacionalni stranki pa vseeno pripravljavce zakona opozarjamo, seveda tudi sami sebe in vse naše kolege, na oceno, ki jo je dala zakonodajno-pravna služba, predvsem na to, da dejansko pripravljeni zakon deluje bolj kot novela zakona kot pa sam zakon. Jaz mislim, da bodo na tem nomotehničnem področju tako pripravljavci kot pristojne službe naredile svoje. Da končam z mnenjem Slovenske nacionalne stranke. Še enkrat pravim, da ta ukrep in ta zakon kot del ukrepov, ki se predvidevajo za reorganizacijo javne uprave, mi podpiramo. Predvsem zaradi reduciranja števila zaposlenih in pa zmanjševanih stroškov. Postavlja in ostaja pa nam eno samo vprašanje, spoštovane kolegice in kolegi. Mi smo za to, da pristojne službe, ki bodo šle pod pristojna ministrstva, ostajajo in postanejo pod nadzorom teh ministrstev, je pa eno odprto vprašanje, vsaj po našem mnenju, pa mogoče se bo še nekdo zamislil, to pa je vprašanje objektivnega delovanja. Toda vprašanje objektivnega delovanja je včasih lahko tudi subjektivna zadeva. Hvala lepa, ker ste me poslušali.
Hvala. Stališče poslanskega kluba LDS bo predstavila kolegica Majda Širca. Prosim.
Spoštovana predstavnika vlade, kolege in kolegici! Gre za, sicer mogoče modno besedo, ampak vendarle gre za nek tehnični zakon, ki govori o prenosu vladnih služb, kajti z zakonom o državni upravi smo lani prenos ali pa mogoče tudi ustanavljanje služb v sestavi ministrstev zaupali vladi. Vladni sektor se v okviru omejitev svojih delovnih področij in pristojnosti, ki jih vendarle okvirja državni zbor, organizira sam na čimbolj racionalen, učinkovit in fleksibilen način. Z uredbo je vlada do sedaj ukinila 10 organov v sestavi ministrstev, ki jih po 1.1.2004 ne bo več, vsaj v tej obliki oziroma bodo v drugem okvirju. Preoblikovanja statusov 22 vladnih služb, res da ne vseh, je v številnih ali kar večinskih primerih logično, saj gre po eni strani za samostojne entitete, ki so nekakšna ministrstva v malem. Po drugi strani pa so brez politične moči, saj nimajo svoje besede oziroma moči znotraj vlade. Eni so neposredno navezani na predsednika, drugi na generalnega sekretariata, tretji so pa na ministrstvi brez listnic. Ta zakon formalno ukinja štiri oziroma preoblikuje štiri vladne službe in ne pet, kot pomotoma navaja obrazložitev. Torej, tiste, ki so vezane na področne zakone. 17 pa jih bo nadaljevalo z delom. Torej danes govorimo o manj kot dvajset odstotnem preoblikovanju vladnih služb. O usodi ostalih lahko zgolj ugibamo, to je o tistih, ki niso zakonska materija, se pravi, ki nimajo svoje reference v področnih zakonih, o teh ne odločamo oziroma nebomo odločali. Vseeno velja tukaj poudariti, da bi se njihova morebitna transformacija oziroma tista, ki se je že zgodila, mogoče lahko vendarle odražala v zakonu, ki jo opredeljuje delokrog ministrstev. Če govorimo o prenosu danes že večkrat citiranega urada za slovenski jezik v okviru ministrstva za kulturo, bi mogoče smiselno pričakovali tudi opredelitev nalog ministrstev v področnem oziroma v zakonu o državni upravi kot razširitvi njegovega delokroga. Isto velja glede prenosa urada za javna naročila v smislu, opredelitev pristojnosti ministrstva za finance. Ker celostnega vpogleda v eventualnem prenosu ali ohranjanju nimamo vseh ostalih vladnih služb, sklepamo lahko, da ostanejo tiste službe, ki jih je dodatno utrdila evropska zakonodaja, dam kot primer urad za enake možnosti, ki ima več kompetenc, kot jih je imel do sedaj po novih direktivah oziroma določbah oziroma da ostanejo tiste, ki jih bo čas izjasnil in profiliral, če dam primer urada za verske skupnosti, ki naj bi ga menda opredelil nastajajoči zakon oziroma da ostanejo tisti, ki jih bo na novo definiral pravni okvir, kot se, recimo, dogaja z uradom za preprečevanje korupcije, ki se prav na tej seji oziroma v teh dneh oblikuje v drugačno telo. Skratka, po statistiki ostane kar nekaj vladnih služb, od generalnega sekretariata vlade, protokola, kadrovske službe, servisa skupnih služb vlade, centra za informatiko, službe vlade Republike Slovenije za zakonodajo, urada vlade za informiranje, Sova, statistični urad, UMAR, urad za narodnosti, pogojno urad za preprečevanje korupcije do nadaljnjega, urad za verske skupnosti, urad za varovanje tajnih podatkov, služba vlade Republike Slovenije za evropske zadeve in služba vlade Republike Slovenije za strukturno politiko in regionalni razvoj. V tem smislu dajemo podporo reorganizaciji štirim uradnim službam.
Hvala lepa. Še stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev, DeSUS, Vojko Čeligoj. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gostje, kolegice in kolegi! V poslanski skupini DeSUS smo bili vedno kritični do povečevanja stroškov države in s tem seveda pristaši njihove racionalizacije. Kakor je opredeljeno že v dokumentih stranke, si vedno prizadevamo za periodične javne ocene učinkovitosti delovanja organov državne uprave. Vlada je očitno presodila, da ukinitev petih uradov, služb vlade torej, pomeni tudi zmanjšanje stroškov za državo. Hkrati pa naj se kakovost dela zaradi pripada posameznega urada pristojnemu ministru po mnenju vlade ne bi zmanjšala. V poslanski skupini DeSUS se strinjamo z ugotovitvijo, da obstoj posebnega urada za posamezno področje ne pomeni nujno tudi zagotovitve bolj kakovostnega in strokovnega delovanja, kljub temu pa moramo vzeti pod drobnogled, kateri uradi se ukinjajo, in morda odpreti možnost tudi toku "viceversa", torej za izločitev katerega od sektorjev iz okvira ministrstva, če se pokaže potreba po tem. S sprejetjem tega zakona naj bi se ukinil urad za droge, urad za invalide in bolnike, urad za priseljevanje in begunce, urad za javna naročila, pa tudi urad za slovenski jezik, čeprav slednji ni materija tega predloga zakona. Za poslansko skupino DeSUS je urad za invalide in bolnike še posebej zanimiv, saj veliko starejšega prebivalstva pogosteje boleha, med njimi pa je tudi veliko invalidov. Vendar menimo, da so predvidene organizacijske spremembe vsaj s formalnega vidika primerne. Glede na to, da pri ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve že deluje sektor za invalide, ki ureja zadeve ki se nanašajo na položaj invalidov, je smiselno, da urad za invalide preide pod pristojnost tega ministrstva. Če pa gre za zadeve, ki se tičejo zdravja, tako ali drugače obolele torej, v poslanski skupini podpiramo delitev pristojnosti tega ministrstva z ministrstvom za zdravje, ker menimo, da bo le-ta pripomogla k strokovnosti dela. Realizacija zakonskih določb pa lahko prinese marsikaj, kar ni intenca zakonodajalca, zato v poslanski skupini DeSUS menimo in upamo, da bo tudi praksa potrdila pozitivne spremembe. Če tega ne bo, kljub racionalizaciji stroškov nismo naredili ničesar. Poleg tega apeliramo na vlado, naj ponovno razmisli o ustanovitvi urada za starostnike. V poslanski skupini DeSUS namreč menimo, da bi glede na število starostnikov in njihoveposebne potrebe, resnično potrebovali organ, ki bi ga starostniki občutili kot svojega. Vlado tudi sprašujemo, kakšen je kriterij za ukinitev uradov oziroma zakaj so nekateri uradi prioritetno reorganizirani, drugi pa na svojo reorganizacijo in racionalizacijo še čakajo. In ne nazadnje, poslance poslanske skupine DeSUS zanima, kateri uradi vse se bodo ukinili in bili preneseni na določena ministrstva. Morda o njihovi ukinitvi v državnem zboru ne bomo odločali, mislimo pa, da imamo poslanci vseeno pravico izvedeti, kako se bo z ostalimi uradi nadalje poslovalo. Tako na primer ni znana usoda urada za enake možnosti, urada za verske skupnosti, za narodnosti, za preprečevanje korupcije, pa tudi še nekateri drugi. Potrebno je premisliti o položaju že ostalih uradov, preden bodo na takšne ali drugačen način soočeni s spremembo. Zanimivo je, da kar nekaj uradov, ki se ukinjajo, bolj ali manj delujejo na področjih, ki so povezane s položajem majhne ali ne večinske skupine ljudi. Iz vsega povedanega izhaja, da poslanci poslanske skupine DeSUS odobravamo spremembe na tem področju in bomo predlog zakona tudi podprli.
Hvala lepa. S tem smo končali predstavitev stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom poslovnika bo zbor glasovanje o zakonu opravil v petek, 19.12. letos, po končani zadnji točki dnevnega reda. S tem prekinjam točko dnevnega reda. Sejo zbora bomo nadaljevali s 6. točko dnevnega reda ob 14. uri in 30 minut. Vsem hvala za sodelovanje.
Spoštovane kolegice in kolegi! Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPODBUJANJU RAZVOJA TURIZMA Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Med nami pozdravljam, doktor Teo Petrin, ministrico za gospodarstvo, in magistro Darjo Radič, državno podsekretarko v ministrstvu za gospodarstvo. Dajem besedo za dopolnilno obrazložitev predloga zakona predstavnici vlade. Bo to ministrica? Imate besedo, prosim.
Spoštovani gospod predsednik, podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Dovolite, da vam uvodoma na kratko predstavim temeljne rešitve predloga zakona o spodbujanju razvoja turizma, s katerim nadomeščamo sedaj veljavni zakon o pospeševanju turizma iz leta 1998. Z novim zakonom spodbujamo razvoj turizma in želimo odpraviti temeljne pomanjkljivosti obstoječega zakona o pospeševanju turizma, ter vzpostaviti ugodno sistemsko okolje za uspešen, in učinkovit razvoj slovenskega turizma. Vsebino predloga sestavljajo trije sklopi. Prvi, najpomembnejši sklop, v zvezi s katerim je tudi največ novosti, se nanaša na področje spodbujanja razvoja turizma. Drugi se nanaša na področje turistične takse. Tretji sklop se nanaša na pogoje za opravljanje dejavnosti organiziranja in prodaje turističnih aranžmajev, turističnega vodenja in spremljanja ter opravljanja dejavnosti turističnih športnih storitev na pridobitveni podlagi. Prvi sklop zakona, ki ureja spodbujanje razvoja turizma, temelji na novi razvojni paradigmi slovenskega turizma, opredeljeni v strategiji slovenskega turizma za obdobje 2002-2006, ki jo je sprejela vlada Republike Slovenije julija 2002. Strategija sledi temeljnim razvojnim ciljem gospodarske strategije v Sloveniji in temelji na podjetništvu, tržno-podjetniškem pristopu, in konceptu vzpostavljanja partnerstva javnega in zasebnega sektorja ter civilne družbe pri načrtovanju, oblikovanju in trženju slovenske turistične ponudbe. V skladu s tem v predlogu zakona odpravljamo vse določbe obstoječega zakona, ki na administrativen in ne le s strani države, določen način, želi spodbujati razvoj turizma v Sloveniji. Te določbe so namreč v nasprotju z novo razvojno paradigmo, po kateri skozi proces javno-privatnega partnerstva pri načrtovanju, oblikovanju in trženju slovenske turistične ponudbe odgovornost za doseganje zastavljenih strateških ciljev v skupni strategiji slovenskega turizma prevzamejo vsi nosilci turistične ponudbe. To je ponudnik turističnih storitev, turistična društva in njihove zveze, občine in država. Odgovornost za uresničevanje skupnih strateških ciljev odseva v odgovornem in učinkovitem izvajanju vloge, ki jo imajo posamezni nosilci turistične ponudbe v razvojnem procesu. Vloga ponudnikov turističnih storitev, se pravi turističnega gospodarstva, je razvijanje kakovostne turistične ponudbe in povečanje njihove konkurenčne sposobnosti ter usmerjanje razvoja v nov investicijski cikel, ki bo temeljil na novih razvojnih priložnostih turizma, opredeljenih v strategiji. Vloga občin je zagotavljanje ugodnih pogojev za razvoj turizma na svojem območju in zagotavljanje javnega interesa pri razvoju turistične ponudbe po načelu trajnostnega razvoja. Vloga države pa je vodenje in koordiniranje strateškega načrtovanja razvoja turizma in ustvarjanje spodbudnega okolja za razvoj turizma, ki bo vsem drugim nosilcem turistične ponudbe pomagal k učinkovitejšemu izvajanju njihovih nalog, opredeljenih v strategiji slovenskega turizma. V skladu s to paradigmo in opredeljenimi vlogami je ambicija zakona pravno formalizirati vlogo države na področju razvoja turizma, ji dati pravno podlago za odgovorno izvajanje njene vloge, ki jo ima seveda pri doseganju strateških ciljev razvoja turizma. Druga ambicija zakona je spodbuditi uveljavljanje načela javno-privatnega partnerstva, interesnega in ne več obveznega administrativno določenega združevanja in povezovanja nosilcev turistične ponudbe na različnih nivojih povezovanja in za tako ravnanje dati tudi osnovne pravne podlage in usmeritve občinam, kot drugemu segmentu javnega sektorja. Obstoječi zakon o pospeševanju razvoja turizma vsega tega ne zagotavlja. Osnovni namen in cilji tega predloga zakona so naslednji. Prvič. Določa način strateškega načrtovanja in izvajanja turistične politike na nacionalni ravni, in sicer tako, da opredeli temeljni dokument za strateško načrtovanje, to je strategijo slovenskega turizma in temeljni izvedbeni dokument za izvajanje politike spodbujanje razvoja turizma, turistično politiko in s tem da pravno podlago za njihovo spremljanje v skladu z novo razvojno paradigmo. Drugič. Opredeljuje glavna področja ukrepov in aktivnosti vlade Republike Slovenije, s katerimi ta usmerja turistične subjekte k doseganju skupno vzpostavljenih strateških ciljev. Ta področja so: priprava sistemskih podlag za razvoj turizma, trženje celovite turistične ponudbe Slovenije na domačem in tujih trgih, razvojne spodbude za razvoj novih integralnih turističnih proizvodov, obnovo in izgradnjo turistične infrastrukture in urbanistično urejanje prostora za razvojne potrebe turizma, razvojne spodbude za krepitev trajnostnega turističnega razvoja na področju ekološkega menedžment in dviga kakovosti v turizmu, razvoj človeških virov v turizmu, razvojne spodbude za krepitev turistične kulture in programi mednarodnega sodelovanja. Ta področja so bistveno širša od tistih, ki jih opredeljuje obstoječi zakon. Tretjič. Določa organiziranost izvajanja turistične politike, s tem da poleg vseh ministrstev, vključenih v izvajanje turistične politike, določa tudi javno institucijo, odgovorno za trženje celote turistične ponudbe Slovenije na domačih in tujih-trgih slovensko turistično organizacijo - ter določatudi način in možnosti za sodelovanje drugih pravnih oseb javnega in zasebnega sektorja pri izvajanju posameznih ukrepov in aktivnosti. Pri tem kot posebno možnost uvaja instrument javnega pooblastila za izvajanje upravnih nalog, opredeljenih v turističnipolitiki, in določa pogoje za opravljanje dejavnosti v javnem interesu na področju spodbujanje razvoja turizma. Četrtič, določa javna sredstva za izvajanje ukrepov in aktivnosti turistične politike, in sicer državni proračun in še posebej namenska sredstva koncesijskih dajatev za prirejanje posebnih iger na srečo. Petič, opredeljuje okvir načrtovanja in izvajanja politike spodbujanja razvoja turizma na ravni turističnega območja, pri čemer zakon ne posega v občinske pristojnosti, opredeljene z zakonom o lokalni samoupravi, temveč jim le daje napotila za ravnanje na specifičnem področju turizma, ki ni posebej urejeno z zakonom o lokalni samoupravi. Pri tem jih usmerja k upoštevanju strateških razvojnih usmeritev, opredeljenih v strategiji slovenskega turizma. Posebej določa namenske vire financiranja spodbujanja razvoja turizma na ravni turističnega območja, ki so prihodek občine, in na tej podlagi določa, za katere namene se posamezni namenski vir lahko porabi. Na primer, za vlaganja v skupno turistično infrastrukturo ali za opravljanje dejavnosti in storitev, katerih izvajanje je v javnem interesu. Zakon ne določa posebej nosilca za izvajanje teh dejavnosti in storitev, opredeljuje pa jasno odgovornost občine, da zagotovi izvajanje teh dejavnosti in storitev ter namensko porabo namenskih virov financiranja spodbujanja razvoja turizma na ravni turističnega območja. Za spodbuditev povezovanja občin pri skupnem organiziranju načrtovanja in izvajanja politike razvoja na turističnem območju, ki praviloma presega meje ene občine, v zakonu kot raven za spodbujanje razvoja turizma določamo turistično območje. Na področju turistične takse predlog zakona v pretežnem delu povzema obstoječo ureditev. Izločene so le nekatere oprostitve in delne oprostitve plačila turistične takse, pri čemer je občinam dana možnost, da v svojem predpisu določijo dodatne oprostitve plačila turistične takse, če je to v njihovem interesu. [[Opozorilni znak za konec.]]
Še nekaj sekund imate na voljo.
Na področju določanja pogojev za opravljanje dejavnosti organiziranja in prodaje turističnih aranžmajev in s tem povezanim turističnim vodenjem in spremljanjem odpravljamo vsa tista določila sedanjega zakona, ki so bila povezana kot diskriminatorna v odnosu do ponudnikov turističnih storitev iz držav članic Evropske unije. Predvsem dve direktivi [[opozorilni znak za konec]] - samo, da dokončam - in sicer, direktiva o paketnih potovanjih in direktiva o priznavanju poklicnih kvalifikacij. Morda še za zaključek, da je predlog zakona doživel širšo razpravo, tako v državnem svetu, na pododboru za turizem državnega zbora in končno tudi na odboru za gospodarstvo državnega zbora. Seveda so v tem procesu sodelovali tudi predstavniki turistične zveze Slovenije, gospodarske zbornice Slovenije, obrtne zbornice Slovenije in posameznih občin. Mnenje pa je k temu dodala tudi zakonodajno-pravna služba državnega zbora. V glavnem so bili to bolj tehnični popravki, ki pa so potem izboljšali samo jasnost predloga zakona. Hvala lepa.
Hvala, gospa ministrica. Odbor za gospodarstvo je obravnaval predlog zakona kot matično delovno telo. Predsednik odbora, gospod Feri Horvat, bo predstavil poročilo odbora. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica in državna podsekretarka! Kolegice in kolegi! Odbor državnega zbora za gospodarstvo je kot matično delovno telo na 43. seji obravnaval predlog zakona, ki ga je predložila vlada zboru v obravnavo insprejem. Pred seboj imate obsežno poročilo tako, da ga ne bom bral, ampak bom dal le nekaj pojasnil v zvezi z delom, kako smo prišli do tega poročila oziroma do dopolnjenega predloga zakona. Odbor je bil seznanjen z mnenjem zakonodajno-pravne službe, mnenjem državnega sveta, stališčem vlade k temu mnenju ter številnimi pripombami in predlogi zainteresiranih organizacij. Dale so jih občine, ki smo jih glede na 145. člen poslovnika državnega zbora posebej pozvali, da dajo pripombe, zavodi za turizem in lokalne turistične organizacije, gospodarska zbornica, turistična zveze Slovenije, zveza potrošnikov, številna društva in njihove zveze, dobili smo tudi vrsto individualnih pripomb posameznikov in drugih organizacij. Te pripombe so dobili člani odbora in dobile so jih poslanske skupine, so na razpolago tudi v mreži tako, da tisti, ki jih še ni pogledal, ima to priložnost, da si jih pogleda. Število dajalcev številnih pripomb kaže na veliko zanimanje za turizem in opredelitev njihove vloge v zakonu ter na izjemno kompleksnost dejavnosti turizma. V odboru smo se zavedali zahtevnosti obravnave tega predloga zakona. Glede na veliko število različnih pripomb, tudi nasprotujočih, smo želeli te pripombe kar se da pozorno obravnavati. Zato smo, kot je že rekla gospa ministrica, organizirali obravnavo predloga zakona in pripomb na pododboru za turizem, ki ga vodi kolega Pohorec, podpredsednik zbora in tudi odbora za gospodarstvo. Organizirali smo štiri usklajevalne sestanke in številne razgovore s predstavniki predlagateljev, dajalcev pripomb, zakonodajno-pravne službe in strokovno službo odbora. Na podlagi teh razgovorov so bili pripravljeni predlogi za amandmaje odbora. Žal so bile nekatere pripombe, to želim posebej poudariti, dane prepozno in jih ni bilo možno upoštevati pri obravnavi na seji odbora. Odbor je na podlagi mnenja zakonodajno-pravne službe in obravnave pripomb z že omenjenih usklajevalnih sestankih sprejel amandmaje, ki jih imate navedene v poročilu. Poleg tega je odbor sprejel nekatere amandmaje, ki so jih predlagali poslanec Dušan Vučko, poslanska skupina SNS in koalicijske poslanske skupine. Na tej podlagi je bil pripravljen dopolnjen predlog zakona in predlagam, da ga sprejmemo. Odbor za gospodarstvo je razpravljal tudi o vsebini amandmajev poslanske skupine Nove Slovenije, ki sta ponovno vložena na dopolnjen predlog zakona. Odbor amandmajev ni sprejel, je pa intenco amandmaja k 5. členu, ki govori o strategiji, upošteval v svojem amandmaju pod številko 3 v besedilu "vlada Republike Slovenije s strategijo seznani državni zbor Republike Slovenije", in še več del namena oziroma vsebine amandmaja te poslanske skupine, ki ga imate ponovno pred seboj, je upoštevan v amandmaju številka 2 k 5. členu v besedilo: "po izvedeni javni razpravi z vsemi partnerji o načrtovanju razvoja slovenskega turizma" - gre za partnerstvo. Vlada je dolžna, preden sprejme strategijo, ker vse strategije sprejema ona, opraviti to javno razpravo. Taka rešitev je seveda tudi sistemsko konsistentna glede na to, da vse strategije sprejema vlada kot svoj dokument, seveda jih pa obravnava praviloma tudi državni zbor. Hvala lepa.
Hvala predsedniku odbora. Sledijo stališča poslanskih skupin. Najprej dajem besedo poslanski skupini Nove Slovenije in magistru Janezu Drobniču.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Lepo pozdravljeni, kolegice in kolegi, predstavniki vlade! O spodbujanju turizma v Sloveniji smo slišali že nešteto besed, videli mnogo strategij, nič koliko strategij, vendar kakšnega vidnega napredka v Sloveniji nismo uresničili. Smo se že kdaj vprašali, zakaj? Verjetno zato, ker še vedno razumemo turizem kot nekakšen centralnoplanski model in zato, ker to področje večinoma obvladujejo še ljudje, ki so delali v nekem drugem sistemu in so na teh položajih že desetletja. Marsikje se zadeve spreminjajo na boljše, vendar pa, da pa bi dosegli primerjavo z ostalimi državami, ki nas obdajajo - to pa še zdaleč ne. Že desetletja se ponavljajo ene in iste težave, in sicer, da tisti,ki vodijote organizacije ali pa vodijo ta podjetja, tarnajo na nekoga drugega in kažejo s prstom na nekoga drugega, kaj bi moral narediti, premalo pa na samega sebe, da bi lastno inovativnost spremenili v dejanja. Tudi obrazložitev zakona, sam zakon je pisan precej v nerazumljivem in administrativnem jeziku. Zato ni kaj dosti pričakovati od takšnega besedišča. Turistične organizacije prepogosto vidijo svojo perspektivo v pobranih turističnih taksah in lastnem preživetju, gospodarski razvoj, razvoj dejavnosti pa jim je v drugem planu. Namesto da bi bili povezovalci, partnerji, spodbujevalci in promotorji so sami sebi namen. V Sloveniji še nismo spoznali, da je skupen nastop, skupno organiziranje, delovanje v mreži mnogo bolj učinkovito, saj eden drugemu lahko delajoali delamo posel in smo koristni. Z zakonom ne bomo dosegli povezovanje med javnim in zasebnim sektorjem, kajti, problem je miselnost, ki pričakuje najprej korak od drugega, preden naredi ta, ki pričakuje, svoj lasten korak. Svobodno gospodarsko in interesno povezovanje je ključ razvoja. Če temu dodamo še vlogo javnih sredstev in države v obliki državnih pomoči in investicije, sofinanciranje, nastop v tujini, skupnih zadev, podpora informacijski mreži, lahko nastanejo ustrezni rezultati. Novosti, ki jih uveljavlja zakon, utegnejo imeti v začetni fazi problematične posledice za naše turistične organizacije in organizatorje torej različnih potovanj. Ti so bili do sedaj marsikdaj neupravičeno zaščiteni, odslej pa bodo tekmovali s konkurenco. Na daljši rok lahko pričakujemo izboljšanje, saj bodo tuje agencije prinesle v naš prostor določen prepih, inovacije, nove pristope v obliki trženja, pristopov in tudi tuje goste, če bodo seveda hoteli preživeti. Slovenija ima kaj ponuditi ne ve pa sedaj, kaj bi ponudila, in kako. Svojo zakonodajo moramo spremeniti zaradi uskladitve z zakonodajo EU, zlasti, kar se tiče potrošnikov, varstva potrošnikov in zavarovanja, s katerim smo imeli kar nekaj težav, pri čemer so na srečo tisti, ki so si privoščili zlorabe, tudi propadli Zato so bile te zgodbe poučne, za ostale, žal, nekatere koristnike, tudi boleče. Še najmanj pomembna je uskladitev pri kvalifikacijah. Pri tem je namreč Evropa precej toga. Ali je red potrebno vse tako strogo formalizirati, zlasti, kar se tiče licenc dejavnosti prodaje turističnih aranžmajev in pa licenc za dejavnost organiziranja turističnih aranžmajev - 6 let opravljanja organiziranja turističnih aranžmajev. Tako, kot smo videli pri zakonu o socialnem varstvu, kjer se zahteva za nekatera vodenja kar 20 let ustrezne prakse. No, to ni mogoče razumeti drugače kot zaščito nekih privilegijev in cehovskih ciljev. Razdeljevanje državnih pomoči je prepuščeno preveč v svojo voljo ministru. Opredeljeni bi morali biti kriteriji. Obstaja možnost koruptivnega razdeljevanja denarja oziroma delitev sredstev pod mizo. Registracija vodnika. Ta mora gospodarski zbornici sporočati, koliko je bilo spremljanja, vodenja in relacij. Oprostite, to je preveč. [[...]] [[Znak za konec razprave]] [[...]] No, samo, če še dovolite, zaključno misel. Dokler bomo razumeli turizem predvsem skozi prizmo, kako pravično pobrati turistične takse ali popis, kako je turistični vodnik opravil svoje poti in spremljanja in koliko debelih strategij o turizmu bomo imeli, do tedaj bo razvoj turizma kilav. V preteklosti je bilo tako in kot kaže si ni kaj dosti obetati v bodoče. Problem ni v zakonu in papirnatih strategijah, problem je v glavi, v miselnosti.
Sledi stališče poslanske skupine Stranke mladih Slovenije in Peter Levič ima besedo.
Hvala lepa. Torej turizem. Turizem je največja svetovna gospodarska dejavnost, je civilizacijski dosežek in eden temeljnih faktorjev ekonomskega razvoja. Je tudi druga najhitreje rastoča industrija v svetovnem merilu, in do leta 2020 naj bi bila celo prva. Turistična dejavnost v Sloveniji prispeva več kot 400 milijard slovenskih tolarjev skupnega prometa ali 9,1 BDP-ja in zaposluje 52.500 oseb. Devizni turistični priliv je nekaj manj kot 1,2 milijarde evrov in predstavlja okoli 10% slovenskega izvoza blaga in storitev. Danes Slovenija predstavlja 0,3% turističnega obiska v Evropi. S tega vidika je slovenski turizem že zdaj pomembna gospodarska dejavnost. Načrtuje se, da bo slovenski turizem že v tem desetletju postal ena vodilnih panog slovenskega gospodarstva [[Istrabenz, Sava Goodyear]] . Zato je slovenski turizem pomembna poslovna priložnost za slovensko gospodarstvo in družbeni razvoj, pri čemer pa so glavni kapital turizma ljudje in znanje, predvsem mladi kadri. In predvsem za mlade je turizem eden najperspektivnejših osebnih, poklicnih in poslovnih izzivov, treba je le omogočiti, da tudi ideje posameznikov ali skupin pridejo do izraza in dobijo možnost preživeti. Zakon ne posveča dovolj pozornosti osnovni organiziranosti in financiranju na regionalnem nivoju. Strategija razvoja turizma do leta 2006 opredeljuje smiselno geografsko zaokrožena regionalna turistična območja, prek katerih bi se lahko na učinkovit način izvajala koordinacija med nacionalno in lokalno, torej regionalno ravnjo, za potrebe spodbujanja razvoja in trženja turistične ponudbe v Sloveniji in tujini. Brez stabilne povezanosti STO [[slovenske turistične organizacije]] z regionalnimi dejavniki se namreč nemorejo na primeren način izvajati programi in aktivnosti spodbujanja razvoja ter trženja, ki bi bili optimalno usklajeni s konkretnimi turističnimi ponudniki in okolji na lokalni ravni, kjer se oblikuje in izvaja slovenska turistična ponudba, s katero prihajajo v stik domači in tuji turisti. Z ustreznimi dopolnitvami na omenjenem področju bi STO postala dejansko stičišče interesov vseh partnerjev in koordinatorjev učinkovite izvedbe partnerstva v letnih programih dela STO oziroma reprezentativna organizacija vseh turističnih ponudnikov v Sloveniji. Če tega ne definiramo, dopuščamo turistični liberalizem, ki lahko vodi v anarhijo v turistični ponudbi in njenem trženju. Prav tako bi morali bolj neposredno določiti način horizontalnega partnerstva med javnim, zasebnim in društvenim sektorjem na nacionalni ravni, kar bi omogočilo lažje in učinkovitejše usklajevanje med vsemi reprezentativnimi partnerji teh sektorjev na nacionalni ravni in močno reprezentativno funkcijo STO v ciljnih dejavnostih. Zakon tudi ne določa dovolj jasnih določil, pogojev in stimulacij za doseganje učinkovitejšega in transparentnejšega partnerstva javnega, zasebnega in civilnodružbenega sektorja na lokalni oziroma regionalni in nacionalni ravni. Ta zakon omogoča privilegije predvsem velikim turističnim podjetjem, ne pa tudi manjšim turističnim ponudnikom. Turizem smo ljudje, zato je treba pri tem upoštevati tako receptorja ali direktorja velikega turističnega podjetja, kot tudi interes družine, ki vodi kmečki turizem na najvišji gorski kmetiji. Zakon namreč omogoča pristojnemu ministrstvu, da odloči, katere so organizacije v javnem interesu, brez jasnejših pogojev in določil, enakovrednih za vse. Torej, turizem je mlada, razvijajoča se panoga, v kateri bi lahko poslovni ali karierni izziv našlo tudi veliko mladih, a, žal, ta zakon v predlagani obliki tega ne izpolnjuje, zato ga v Stranki mladih ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala. Branko Kelemina ima besedo za stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Naša poslanska skupina, Slovenska demokratska stranka, sicer ne nasprotuje predlagani noveli zakona o spodbujanju razvoja turizma in tudi nekaterim amandmajem ne bomo nasprotovali. Vendar pa opozarjamo na nekatere zadeve, in sicer morda že na sam naslov zakona. Menimo namreč, da je naslov zakona napačen "Spodbujanje razvoja turizma". Po našem bi bilo primerneje, če bi zakon imel bolj enostaven naslov, in sicer "Zakon o organizaciji turizma" ali pa "Zakon o turizmu". Ta predlog zakona po naši oceni namreč nima prav nobene vloge glede spodbujanja turizma, še manj razvoja turizma. To je seveda lahko razvidno iz besedila zakona in pa tudi iz sprejemne besede. Nikjer ni omenjena niti ena beseda ali pa ukrep, s katerim bi dejansko ustrezno spodbujali, še manj, da bi ga razvijali. Da je področje turizma v Sloveniji nedorečeno, kaže tudi to, da smo novi zakon o pospeševanju turizma sprejemali tako rekoč pred petimi leti, še z nekaterimi spremembami leta 2000. Potem pa danes ugotavljamo, da gre za velike pomanjkljivosti in se isti minister in ministrica, mogoče tudi še kdo drug, sedajle posipavajo s pepelom, češ da je prejšnji zakon bil slab, in da je bilo veliko pomanjkljivosti, kot na primer tudi sklepi ustavnega sodišča, na podlagi česa je potem tudi nekako so nekateri členi bili razveljavljeni. Enostavno je prišlo, recimo, če samo omenimo, do odpora poslovnih subjektov do sodelovanja z lokalnimi turističnimi organizacijami in že takrat, ko smo pripravljali oziroma sprejemali ta zakon, tisti poslanci, ki smo bili zraven, pri sprejemanju tega zakona smo bili skeptični do take ureditve in dejansko se je pokazalo tudi v praksi; celo več, zadeva je celo protiustavna. Potem, recimo, zapiranje turizma v občinske okvire. Izredno velika slabost in pomanjkljivost prejšnjega zakona. Defenitivno je jasno, da vse tista okolja, ki so že danes turistično razvita, ki imajo možnosti za razvoj turizma v takšni ali kakršni drugi obliki oziroma že imajo visoko raven razvoja turizma v svoji sredini, ne dovolijo pod nobenimi pogoji, da bi se turistična, če rečemo, destinacija ali pa možnosti turizma širšega okolja, regij ali pa pokrajina ali večjih občin, da bi se turizem razvijal na takem širšem območju. Dejansko sami ugotavljate, da so ti učinki, ki so bili predlagani s prejšnjim zakonom, celo nasprotni od tistega, kar se je pričakovalo. Sedaj pričakujete, da bo novi zakon te slabosti odpravil. Mi seveda si želimo, da bi to bilo res. Trdimo pa, da jih ne bo. Teorija, teorija - ne v terorizmu, turizmu sem hotel reči - teorija v turizmu nikakor ne gre skupaj s prakso. Resnično ne! In sicer posebno še ne, če ni ustreznih programov na lokalni ravni, in če ni ustreznih sredstev, če ni ustreznega kapitala. Ne vem, kako si predstavljate, posebno v tistih okoljih, kjer turizem ni razvit, so pa izredne, mogoče, naravne danosti, tudi kulinarika, tudi ljudje. Interes lokalnih skupnosti je velik. Skratka, vse možnosti, resursi so v bistvu na razpolago, ni pa sredstev, ni kapitala, dabi turizem zaživel. In tukaj ne vidim iz tega predloga zakona, oziroma naša poslanska skupina ne vidi, nobenega spodbujanja turizma, še manj pa kakšnega razvoja. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Ta zakon ne zagotavlja ničesar od tega, kot smo povedali, in z ničemer ne spodbuja in razvoja turizma. Z lepo besedo da mogoče se marsikaj narediti in je zelo potrebna - ali je daleč premalo. Kaj mi pogrešamo: pogrešamo programe, ki bi jih dejansko financirala država pod budnim nadzorom države, skupaj z mednarodnimi strokovnjaki, konkretne programe, zagotoviti sredstva in pa uvesti tudi stimulativno [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]davčno politiko. Če katerega ne bo, ni uspešnega razvoja turizma v Sloveniji ne bomo imeli. Hvala lepa.
Hvala. Janko Veber, Združena lista socialnih demokratov, stališče poslanske skupine, prosim.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem. V Združeni listi socialnih demokratov ugotavljamo, da dosedanji zakon ni zaživel v predvidenem obsegu, predvsem pa je to opaziti predvsem pri ustanavljanju in delovanju lokalnih turističnih organizacij, saj je prišlo do zastoja, ker pri izvajalcih turizma ni dovolj interesa za obveznoobliko združevanja, kot je bila predvidena do sedaj. Pravzaprav smo pogrešali pri vseh teh izvajalcih partnerski odnos. Zato pozdravljamo cilj predloženega zakona, ki govori o tem, da razvoj turizma temelji na načelu partnerskega sodelovanja ponudnikov turističnih storitev, turističnih društev in njihov zvez, občin in države pri načrtovanju, oblikovanju in trženju turistične ponudbe. Seveda smo pri prebiranju tega zakona tudi ugotovili, da predlagatelj ni dovolj učinkovito sledil temu cilju, zato smo tudi sodelovali pri oblikovanju nekaterih rešitev na odboru za gospodarstvo, ki po našem mnenju resnično še bolj podkrepijo cilj zakona o partnerskem nastopu pri razvoju turizma. Predvsem menimo, da je zakon preglednejši od prejšnjega, kajti nekako natančnejše opredeli nacionalno raven odgovornosti za razvoj turizma in seveda tudi lokalno raven odgovornosti za razvoj turizma. Pri nacionalni ravni ugotavljamo, seveda, da je ministrstvo oziroma vlada najodgovornejša in odgovorna za pripravo strategije razvoja turizma, ki ga sprejme na predlog ministrstva, ki je odgovorno za turizem. Seveda je v tem delu manjkal nekako državni zbor, parlament in na odboru smo prišli do rešitve, da vlada državni zbor seznanja s to strategijo. S tem menimo, da je na državni ravni dosežen boljši partnerski odnos, kot ga je predlagatelj načrtoval v začetku. Seveda je pomemben del pri izvajanju turizma na državni ravni tudi turistična organizacija, ki se bo ustanovila na podlagi tega zakona in bo tudi financirana iz državnega proračuna. Če pogledamo lokalno raven, je prepuščeno oblikovanje turističnih območij občinam. Bodisi ena ali več občin lahko oblikuje lokalno oziroma turistično območje, seveda pa so tudi občine na teh turističnih območjih na podlagi tega zakona dolžne spoštovati strategijo, ki se jo sprejme na nacionalni ravni. Seveda pa je bil nekako nedorečen tudi način financiranja lokalne ravni razvoja turizma. Zato menimo, da je odbor dosegel zopet tisti cilj boljšega partnerska odnosa z rešitvijo, da se financiranje s turistično takso, ki se ne upošteva v prihodkih občin, ki zmanjšujejo sredstva finančne izravnave, seveda izboljšuje partnerski odnos in zanimanje med vsemi nosilci turizma, tudi na lokalnem nivoju. S tem ne samo da je dosežen partnerski odnos, ampak ugotavljamo, da se tudi vzpostavlja mehanizem z zmanjševanje razlik med razvitejšimi turističnimi kraji in med tistimi, ki so manj razviti na področju turizma. Nekaj lahko k temu pripomore tudi rešitev odbora, ki predvideva sicer dodatno obdavčitev tistih, ki imajo počitniške hiše v razvitih turističnih krajih. Kajti, posledica tega bo zagotovo ta, da bo najbrž prenekateri lastnik takšnega objekta razmišljal, da bo ali zamenjal lastništvo v tem razvitem turističnem območju in si omislil verjetno svojo počitniško hišo na območju, ki je manj turistično razvito, pa vendarle za preživljanje prostega časa zgolj primerno in zanimivo. Tako menimo, da bi tudi s tem lahko prišlo do zmanjševanja razlik med razvitimi in manj razvitimi kraji na področju turizma. Seveda pa pričakujemo od predlagatelja, da bo tudi zagotovil, da bodo društva, planinsko in jamarsko društvo, v kolikor bodo izvajali svojo osnovno društveno dejavnost, izvzeti iz postopka za pridobivanje licenc, kajti ta društva že do sedaj ogromno prispevajo k temu, da se ohranja narava [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] , saj se nenazadnje tudi številni mladi instarejši vključujejo v ta proces, kar zopet pripomore k partnerskem odnosu. Zato bomo ta zakon, kot ga je odbor, dopolnil podprli. Hvala.
Hvala lepa. Franci Rokavec bo podal stališče Slovenske ljudske stranke.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica, poslanke in poslanci! Predlog zakona o spodbujanju razvoja turizma naj bi nadomestil zakon o pospeševanju turizma. V poslanski skupini SLS smo proučili razloge za nov predlog zakona. Namreč, vlada najprej navaja neskladje določenih členov zakona o pospeševanju turizma z ustavo, o čemer je že odločilo ustavno sodišče. Nadalje, razlog predlaganja zakona, skladno z direktivami Evropske unije, slabosti in pomanjkljivosti, ki jih je zakon na področju turizma povzročil v praksi. V poslanski skupini poudarjamo usklajevanje zakona s pravnim redom Evropske unije in prilagajanjem v skladu s prostim pretokom oseb. Eno od pravil notranjega trga Evropske unije-prost pretok blaga, oseb, kapitala in storitev. Z novim predlogom zakona naj bi se postavila pravna podlaga za delovanje države na področju spodbujanja razvoja turizma in tudi sledilo aktualnim smernicam slovenskega turizma, ki so opredeljene v strategiji slovenskega turizma v letih 2002 in 2006. Predlagatelj namreč večkrat omenja, naj bi koncept slovenskega turizma temeljil na konceptu vzpostavljanja partnerstva, javnega in zasebnega sektorja ter civilne družbe pri načrtovanju, oblikovanju in trženju slovenske turistične ponudbe. Teorija koncepta se nam zdi dobra. Menimo, da je potreben poudarek nameniti aspektu tako imenovane civilne družbe, da je treba prebivalstvo aktivno vključiti v turistično dejavnost, spodbuditi njihovo vključitev v turistični razvoj podeželja, vasi - skratka njihovega življenjskega okolja. V zakonu se govori o turističnem območju, ki je praviloma širše od območja ene občine, s ciljem motiviranja občin, da se na področju turizma med seboj povezujejo na dovolj velikem turističnem območju, ki lahko ponudi celovito turistično ponudbo, zanimivo za turiste, in po drugi strani, da to območje zagotavlja zadosten obseg finančnih sredstev tudi za financiranje spodbude razvoja turizma. Organiziranost se prepušča občinam in turističnim subjektom, privatnim in javnim, na posameznem turističnem območju. V poslanski skupini SLS se strinjamo z ugotovitvijo predlagatelja, da veljavni zakon o pospeševanju turizma ni uspel zagotoviti dovolj efektivnega povezovanja in sodelovanja občin pri oblikovanju skupne razvojne politike na širšem enotnem območju. Poleg tega podpiramo tudi konkurenčnost v turizmu, ki naj bi bila dosežena z uskladitvijo pogojev za opravljanje dejavnosti organiziranja in prodaje turističnih aranžmajev, turističnega vodenja in spremljanja ter dejavnosti turističnih športnih storitev, ki se opravljajo kot pridobitvena dejavnost s pogoji delovanja notranjega trga Evropske unije. Zakon določa namenske vire za financiranje spodbujanja razvoja turizma. Pri tem je posebej izpostavljena turistična taksa in pa koncesije od iger na srečo, ki so namenjene za ta del. V zakonu je izpostavljeno tudi napotilo občinam, da naj spodbujajo razvoj turizma tudi iz drugih sredstev občinskega proračuna. Posebno poglavje je turistična taksa. Način pobiranja in njena višina. V veliki meri je povzeta ureditev sedanjega zakona o pospeševanju turizma, spremembe pa so le na področju določanja oprostitev plačila turistične takse. S tem zakonom se daje podlaga za ustanovitev in delovanje slovenske turistične organizacije. Ureditev je zelo podobna tisti v že obstoječi. Dane so možnosti, da se v izvajanje turistične politike na ravni države vključijo tudi druge pravne osebe, ki imajo določen interes, ki se ukvarjajo s spodbujanjem razvoja turizma, bodisi na nacionalni ravni, na ravni turističnih območij, kar se nam zdi tudi pozitivno. Ko govorimo o turizmu, moramo imeti v mislih tudi vidik predstavljanja Slovenije v tujini. Predstavljanje naše kulture, ljudi, kvalitete in način življenja naših državljank in državljanov. Spodbujanje razvoja turizma v Evropski uniji pravno zaenkrat še ni urejeno. Potrudili se bomo, da bo zakon usmerjen evropsko, v smislu, da bo odprt za pritegnitev oziroma bo odpiral možnosti, na podlagi katerih bi lahko črpali morebitna evropska sredstva na tem področju. Vsled navedenih dejstev bomo v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sonja Areh Lavrič bo predstavila stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Gospod predsedujoči, spoštovana ministrica, sodelavka, spoštovane poslanke, poslanci. Hvala lepa za besedo. V poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke podpiramo enoten zakon, ki celoviti ureja področje turizma. Ocenjujemo, da je kljub nekaterih ugibanjem in pomislekom, da je mogoče zadeve urediti v okviru nekaterih drugih zakonov, kot je na primer, zakon o društvih, zakon o financiranju občin, obligacijski zakonih. Ravno področje turizma je tisto področje, na katerem mora Slovenija graditi zaradi njene vloge v bodoče. Zakon sledi vladni strategiji spodbujanja razvoja turizma. Za obdobje 2002-2006 predstavlja v bistvu pravno podlago za delovanje države na področju spodbujanja razvoja turizma. Po drugi strani so s tem zakonom definirani tudi osnovni dokumenti, ki jih vlada sprejema za področje spodbujanja razvoja turizma kot strategijo turizma in potem izvedbeno letno turistično politiko. Dejstvo je, da je turizem neke vrste gibalo, ki se spreminja oziroma prilagaja obdobju, času in potrebam, vsaj tako bi moralo biti, v kolikor želimo vstopati v korak z razvitimi evropskimi državami. Žal lahko ugotovimo, da kljub prizadevanju vlade in številnih akterjev na tem področju slovenski turizem le s težavo sledi razvitim državam, kar se kaže tudi v neizkoriščanju danega in neenakomerni razvitosti posameznih regij. Bojimo se, da tudi zakon, ki ga sprejemamo, ne bo storil bistvenega premika. Kar pogrešamo v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke, je konkretnejša opredelitev vloge in nalog lokalnih skupnosti ter aktivna vloga ministrstva za gospodarstvo pri spodbujanju odpiranja novih turističnih možnosti oziroma proizvodov. V tem pogledu smo tudi nekoliko skeptični do opredelitve pridobivanja sredstev na osnovi statusa za delovanje v javnem interesu. Bojim se tudi, da v kolikor bo dilema sprejemanja strategije razvoja turizma za prihodnja leta ostala zgolj v vladni domeni, bo državni zbor popolnoma izgubil nadzor nad tem področjem. Vsakršna natolcevanja o nadzorstveni funkciji državnega zbora pri vladnem početju so, roko na srce, pesek v oči naivnežev. Kot že povedano. V poslanski skupini SNS smo kljub nekaterim pomislekom pozitivno opredeljeni do zakona, ki bo celovito urejal področje turizma v Republiki Sloveniji, predvsem zaradi potrebe po strateškem načrtovanju in sistematičnem izvajanju politike za pospeševanje razvoje turizma. Hvala.
Hvala lepa. Še stališče poslanskega kluba LDS in Dušan Vučko, prosim.
Hvala za besedo, predsedujoči, in spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, ministrica in državna podsekretarka. Dovolite mi, da predstavim stališče poslanskega kluba LDS. Poslanski klub LDS podpira predlog zakona. V poslanski skupini ocenjujemo, da je bila sprememba zakona potrebna in da je prav, da zakon temelji na novi paradigmi turizma, ki je zapisana v strategiji turizma. V poslanskem klubu LDS podpiramo zlasti, da zakon jasno določa partnerski odnos med vsemi, ki na lokalni ravni delujejo na področju turizma, in v zvezi s tem jasno dokazuje, da se je prejšnji zakon v tem delu izkazal za neučinkovitega in da se s prisilnim združevanjem ne da storiti na dolgi rok ničesar. V poslanskem klubuLDS menimo, da morajo biti interesi tisti, ki bodo povezovali in združevali vse tiste subjekte, ki želijo na lokalnem nivoju pripomoči k temu, da se turizem razvija hitreje. Zakon po naši oceni na primeren način določa načrtovanje razvoja turizma, kot tudi določanje politike, ter tisto, kar je še posebej pomembno, ukrepe in aktivnosti turistične politike. Sam zakon je doživel, preden je prišel v državni zbor, široko razpravo tudi med samimi subjekti, ki delujejo na področju turizma. Naša ocena je, da je predlagatelj z vztrajnim in mukotrpnim usklajevanjem prišel do rešitev, da lahko danes ugotovimo, da so z njim zadovoljni skoraj vsi. V poslanskem klubu smo zadovoljni, da je odbor, samo matično delovno telo sprejelo tudi predlog amandmaja, ki določa, da se sredstva turistične takse ne vračunavajo v finančno izravnavo, kajti na ta način je dokončno le uresničeno tisto, kar je zapisano v strategiji vlade, to, da je turistična taksa eden od namenskih denarnih sredstev, ki se vlaga za razvoj turizma. Podpiramo tudi rešitve, ki se nanašajo na spremembo določb, ki opredeljujejo turistično takso, vključno z določbami, ki občinam omogočajo, da uvedbo obveznosti plačevanja turistične takse za prenočevanje v turističnih objektih in objektih za počitek in rekreacijo in pa tako imenovanih počitniških stanovanjih in počitniških hišicah. Del poslanske skupine pa dvomi o ustreznosti rešitve na ta način, da se občinam da možnost, zlasti gre za obalne občine, da lahko z odlokom določijo tudi način plačevanja v pavšalnem znesku, za lastnike plovil. Treba pa je poudariti, da že sedaj te obalne občine imajo odloke, s katerim so to področje uredili na način, kot so ocenile, da je primerno. Izredno pomembno se nam zdi določilo, ki je dano v okviru nekega antibirokratskega programa. Gre za to, da smo s tem zakonom končno le združili dve evidenci, in sicer evidence, ii se vodijo po zakonu o prijavi prebivališča in pa zakona o turistični taksi ali spodbujanju turizma oziroma v tem novem zakonu. V preteklosti se je namreč izkazalo, da to predstavlja preveč administriranja in obremenitev za vse tiste, ki se z oddajanjem teh storitev ukvarjajo. Občine bodo tudi v tem zakonu lahko določile inšpekcije, saj so zainteresirane, da se turistična taksa odvaja na način in v rokih, ki jih določa ta zakon. V poslanski skupini LDS bomo predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. To razpravo bomo vodili na podlagi pregleda amandmaja z dne 15.12.2003. K pregledu amandmajev imate amandma k členu 5 in amandma k členu 25. Odpiram razpravo o členu 5 in o amandmaju, ki ga je vložila poslanska skupina Nova Slovenija. Besedo želi mag. Drobnič. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Naš amandma se glasi, da bi 5. člen se spremenil tako, da strategijo sprejme državni zbor na predlog vlade po izvedeni javni razpravi z vsemi partnerji načrtovanja razvoja slovenskega turizma. V besedah, predstavitvah poslanskih skupin, zlasti pa predstavitvi odnosno dodatni obrazložitvi vlade Republike Slovenije je bilo nič kolikokrat omenjeno partnerstvo. Zato, če se resno držimo tega, potem tisti najpomembnejši ja, ki bi zavezoval državo k resnemu razvoju turizma v Sloveniji,da se tudi tako zapiše. Z vsemi partnerji načrtovanja razvoja slovenskega turizma. Torej, da bi na tej osnovi tudi prišli do takšne strategije, da ne bo, kot sem v uvodu povedal v imenu poslanske skupine, da ne bodo to centralnoplanski dokumenti, ki bodo nastali od vrha navzdol in se ne bo upoštevalo ključnih partnerjev strateškega načrtovanja turizma. Torej, to je ključna reč in zato smo tudi vložili amandma.
Hvala. Še kdo želi besedo? Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsedujoči, kolegice in kolegi, gospa ministrica s sodelavkami! Izgleda, da v vsakem mandatu sprejemamo spremembe ali pa zakon o spodbujanju turizma. Živo se spominjam teh debat in tudi obljub, kako dober zakon sprejemamo. Očitno zakon ni bil tako dober. Številne stvari so se izpele v kratkem času in danes imamo pred sabo nov zakon, o katerem se govori z bombastičnimi besedami. Nekajkrat sem poslušal o novi paradigmi strategije razvoja turizma. Ti izrazi, ki se uporabljajo bolj v filozofskem jeziku, se danes uporabljajo tu in mislim, da se skuša zakriti neuspešnost ali pa [[...]]
Spoštovani kolega Jožef Jerovšek, k členu 5 je vložen amandma, ki se točno glasi: "Strategijo sprejme državni zbor na predlog vlade Republike Slovenije po izvedeni javni razpravi z vsemi partnerji načrtovanega razvoja slovenskega turizma." O tem razpravljamo.
Gospod podpredsednik, žaljivo podcenjujete mojo sposobnost precene, da vem, o čem govorim. Ravno o tem želim govoriti, zaradi tega, ker so bili modeli, ki so znotraj ministrstva - mislim, da celo v isti personalni sestavi - predstavljeni, uporabljajo se sicer visokoleteče besede, hkrati pa potem ne dajo tistega učinka, kar je bilo obljubljeno. Zaradi tega se zavedam, da v neki drugi državi morda ne bi bilo potrebno, da se ta strategija sprejema v državnem zboru, v parlamentu. Pri nas pa, upam, da je parlament še edino presečišče interesov in kontrolnih funkcij, pa tudi nacionalnih interesov. Žal, drugeinstitucije, ki bi v tolikšni meri bila presečišče vseh teh interesov, v tej državi ni, zaradi tega ta amandma podpiram. Sem pa že rekel, da se bojim, da je tudi ta zakon del tega kardeljanskega sindroma, ki se tu plazi okrog, da vsake tri leta, vsake štiri leta nekaj spreminjaš in obljubljaš, kako se bo vse spremenilo. Upam, da je ta zadeva bolj premišljena, da ni le zadnja stvar, ki jo je ministrica pred odhodom v Haag dala v javno obravnavo in sprejemanje. Hvala lepa.
Hvala. Kolega Anton Anderlič ima besedo.
Očitno je, da je ta amandma na ravni osnovnega člena in stanja na tem področju in tudi ambicij, ki jih ima vlada. Skratka, ni pomembno, kaj se bo zares zgodilo, temveč kaj bo zapisano v dokumentih in kdo bo to sprejemal. Čisto vseeno je, ali to sprejema državni zbor, ali sprejema vlada, ali ministrstvo, ali pa bi zadnji uradnik na ministrstvu za gospodarstvo to sprejemal. Namreč, gre preprosto za to, da v tej državi ob silnih strategijah, napisanih za bogate denarje - do domačih strokovnjakov in angažiranih tujih strokovnjakov imamo samo strategije. Danes se pojdite lotiti katerekoli investicije v kateremkoli področju Slovenije in boste videli, da imamo strategij ogromno. Ko pa je treba pristopiti k temu, da spremenite deset arov slabega zemljišča v zazidljivo zemljišče, boste ugotovili - in seveda v planskem aktu bo to opredeljeno - , boste ugotovili, da kmetijstvo ne da soglasja; da če ga že da, potem sklad kmetijskih zemljišč ga ne proda drugače kot za zlato in seveda da postopki potem dolgo, dolgo časa trajajo. In ko potem do tega pridete, ugotovite, da seveda občine želijo od tega imeti samo turistično takso, da želijo, da država želi imeti DDV in vse druge stvari, ki so zraven. Kaj pa ostane tistim, ki bi se radi šli razvoj tega turizma? Nič. Nič! In strategije, poglejte kaj piše: "strategija opredeljuje analizo stanja turistične trende, konkurenčne prednosti, vizijo, strateške cilje in temeljna področja turističnega razvoja, vlogo države, občin ponudnikov turističnih storitev ter turističnih društev in njihovih zvez pri uresničevanju skupnih strateških ciljev ter temeljne politike in ukrepov vlade Republike Slovenije za spodbujanje razvojnega razvoja turizma v načrtovanem obdobju." En stavek, kjer je nastreljano vse, kar se v jezikoslovnem smislu da napisati. Katastrofa! In naj to sprejme državni zbor, vlada ali kdorkoli, ne bo iz tega stavka in od tega člena nič. Bodite prepričani, da ne bo nič! In zato lepo prosim, ne se ustavljati pri amandmaju. Ne podpiram amandmaje, javil sem se seveda zaradi tega, ker ga ne podpiram, ker ne bi rad videl, da s takimi diskusijami srečujemo v parlamentu še naslednje leto. Kajti, če se bomo v parlamentu, kajti ta amandma namreč govori o tem, da naj to, kar v tem stavku piše, potrjuje parlament. Lepo vas prosim! Jaz se ne počutim tistega, ki bi lahko strategijo na osnovi tega stavka prejemal v državnem zboru. Razumem, da vendarle strategija mora pomeniti to, da bo jutri, pojutrišnjem prišel nekdo ali domač ali tuj investitor in bo rekel: "Jaz bi v zdraviliškem turizmu rad naredil to in to in to. Povejte mi kaj moram narediti." Pa bodo rekli: "Pojdite prebrati strategijo v 5. členu in boste na osnovi tega se lahko ustavrili." In tam bodo rekli: "Potem pojdite na 7. člen in naprej." Je vseeno, kdo bo to sprejel - državni zbor, vlada. Jaz mislim sicer, da mora to sprejeti vlada, definitivno, ampak ker je stanje prekomplicirano pri nas, da bi lahko verjel v to. V letošnjem letu sem srečal nekaj primerov, nekaj primerov, sem prosil tudi za konkretne ukrepe. Nič ni bilo. Gospa državna sekretarka to ve, pa še kdo drug - nič! Še zmeraj nič. Da ne govorim seveda o konkretnih zadevah, ker govorimo o strategiji, vendar mislim, da moramo v državi narediti ureditev tako, da bojasno, kdo načrtuje, kdo sprejema ukrepe, kdo je odgovoren, ne pa - kajti, namreč v primeru, ko državni zbor sprejema strategijo, se vsi sklicujejo, to je sprejel državni zbor. In seveda potem, če se nič konkretnega ne zgodi ali pa se ne more zgoditi, je kriv državni zbor. Jaz pa tega nočem. Naj to sprejme vlada, naj sprejme tisti, ki je za to odgovoren, in naj seveda vse ukrepe, ki so v nadaljevanju so vendarle malo bolj operacionalizirani, so tudi izvedljivi. Zato seveda tega amandmaja ne bom podprl, kerše bolj zamegljuje. Na žalost, pa vem, da predlagatelji niso želeli tega.
Hvala lepa. Po vrsti prijavljenih. Magister Andrej Vizjak ima besedo, nato Branko Kelemina.
Ja, hvala lepa, podpredsednik. Pravzaprav bistvo moje razprave je že povzel moj predhodnik, vendar ravno s tem sem želel utemeljiti, da je zelo pomembno, kdo sprejema in kje se odvija debata, tudi o tem, kar piše, da bo zajemala strategija; to se pravi, o uresničevanju te strategije. Kajti, tudi to naj bi bil del strategije. In zato mislim, da je prav, da je diskusija o teh temah in tudi diskusija o temah, o ukrepih vlade v parlamentu, ne pa na vladi. Kako naj vlada sama sebi določa ukrepe vlade? To bodo zelo jalovi ukrepi, po moji oceni, ker bodo seveda povezani zelo s skromnimi sredstvi, če bo vlada sama sebi dodeljevala te zadeve. In mislim, da je prav, da strategijo slovenskega turizma opredelimo in določimo v tej hiši na predlog vlade, seveda. Pravzaprav se pa v celoti strinjam, da je jalovost oblasti tiste, ki je sprejemala razno razne strategije in njihova večina v tem parlamentu, posledica pač - in seveda neučinkovitosti teh strategij in neizvajanje teh strategij, je to odgovornost, po moji oceni, izvršne veje oblasti. Zato tudi podpiram v celoti razmišljanja vodje poslanske skupine Liberalne demokracije, ki je opozoril na ta ključen problem strategij in seveda potem tudi uresničevanje teh strategij. Poglejte, celo kopico navzkrižnih interesov imamo v okolju, kjer imamo razvit turizem. Tudi sam prihajam iz občine, kjer v bistvu zaradi neuresničevanja strategije in vlečenja vseh turističnih subjektov vsakega k sebi nimamo nekega optimalnega razvoja turizma. In problem je dejansko v neuresničevanju nekih zelo lepo zapisanih ciljev, ukrepov in vsega, kar pa na koncu ne doživi implementacije. In ta amandma gre v smeri, da se bo večkrat oziroma vsakokrat, ko se bo strategija sprejemala, tudi tu odvijala diskusija in tudi tubo vsak izmed poslancev tako pozicije, opozicije pristavil nekaj k tej strategiji, jo dopolnjeval na tak ali drugačen poslovniško dopusten način. In mislim, da je to korak naprej k temu pomisleku, k uresničevanju strategije in ne nazadnje potem tudi k sprejemanju nekih ukrepov in nalog vladi, da uresničuje to. Zato seveda bom ta amandma podprl, ne zaradi tega, da bi komplicirali zadevo, da bi tu obremenjevali poslance, ampak zaradi tega, da bo od lepo zvenečih želja, ciljev oziroma od lepo napisane strategije tudi v življenju dejansko nekaj uresničenega in da bomo izvajali to tudi potem na daljši rok tam, kjer je turizem razvit oziroma da ga bomo začeli razvijati tam, kjer ga sploh še ni. Kajti, sam ocenjujem, da je to ena izmed izjemnih priložnosti Slovenije na gospodarskem področju, da je to naša, bi rekel, panoga prihodnosti, ena izmed redkih, kjer lahko pokažemo to, kar znamo, to, kar imamo, in to seveda vsi skupaj povežemo. Žal moram pa res ugotoviti, da danes turizem krojijo pravne osebe, turistični giganti, ki se cufajo za dobiček in jim je zelo malo mar nekih širših ciljev Slovenije na tem področju.
Hvala. Branko Kelemina.
Hvala lepa, za besedo. Spoštovani! Jaz mogoče gledam na to zadevo nekoliko drugače. Meni osebno, ker poznam proces sprejemanja različnih strategij v tej državi in sistem delovanja in tako naprej, dejansko čisto vseeno, kdo to strategijo sprejme oziroma mi je celo ljubše, da jo sprejme vlada, ker če jo sprejme državni zbor je še toliko bolj odgovoren in kriv za to, da se strategijo ne uresničuje - saj tako ali tako je za vse skupaj odgovoren v končni fazi državni zbor, ampak ne glede na to rajši vidim, da dejansko sprejme vlada. Te odgovornosti je nekoliko manj, ker nikdar nihče nevpraša, ali je opozicijski poslanec glasoval za ali ne, ampak je samo državni zbor sprejel, parlament je nekaj sprejel. Definitivno pa je, da vlada ni kriva oziroma ministrstvo ni krivo, recimo, če ima v svojem resorju slabega sekretarja ali pa slabega ministra ali ministrico - se opravičujem, čisto na splošno govorim - ni krivo ministrstvo, niti ni kriva vlada, če ima slabega predsednika vlade, generalnega sekretarja in tako naprej. Ni kriva vlada za te stvari, kriv je parlament. Parlament je kriv, če imamo slabega ministra, če imamo slabega sekretarja, če imamo slabega predsednika vlade, če imamo vse slabo, je kriv parlament. Za vse je kriv parlament. In resnično je kriv parlament. Krivi ste tisti, ki vse to tolerirate in vse to potrjujete in tisoče strategij sprejemate, razumete, od nacionalnih programov in tako naprej, ki se ne uresničujejo. Hvala, kolega Anderlič, da si povedal to, kar je dejansko res. Zdaj pa, kako bi bilo to treba urediti. Prej sem povedal, vendar nisem imel veliko časa. Dejansko bi bilo treba urediti tako, kot sem nakazal - na lokalnem, občinskem nivoju, na regionalnem nivoju tudi, če hočete, nujno izdelati dober program, ki bi ga morali financirati iz državnega proračuna, ker občine denarja za to nočejo dati. Nočejo dati! Enostavno nočejo dati, če bi pa že dale, pa bi morda v nekem manjšem deležu, pa še kdo drug; v glavnem bi moralo biti financirano s strani državnega nivoja, dober program. Dober program pa, veste, kaj vsebuje - najprej analizo stanja na nekem področju, potem razpoložljive resurse, od vseh naravnih danosti, obstoječih objektov, destinacij, takih in drugačnih kadrov, vse to - kaj vam bom razlagal, saj ste bolj pametni kot jaz, saj ste v šolo zato hodili, jaz pa ne. Kakorkoli že, vemo, kaj dober program vsebuje. Torej, ta dober program narediti, potem pa na podlagi obstoječega stanja ugotoviti, kaj bi bilo z minimalnimi stroški treba dopolniti, da bi neko tako okolje, neka sredina imela neko zaključeno turistično ponudbo, neko destinacijo, ki bi se dopolnjevala tudi mogoče s sosednjimi občinami, regijami in tako naprej; skratka, dober program. Potem pa narediti dinamiko uresničevanja tega programa, zagotavljanje sredstev, z različnimi partnerji - sto, če hočete, bi jih lahko vključili in tako naprej. Vendar ljudje bi se morali videti v tem in ljudje bi morali videti tudi neke učinke na tem področju. To, kar pa vi zdaj delate, je pa vse skupaj ena velika smešnica. Kaj vam pomaga, če tam nekje v nekih hribih, recimo - čisto na pamet bom zdajle povedal, vendar se to dogaja -,turistično kmetijo, zagotovimo, naredimo apartmaje pa ne vem kaj še vse, če ni nobene celovite ponudbe zraven! Saj lahko mi naredimo tam, da ima, kaj vem, nekdo nekaj apartmajčkov ali pa nekaj sobic in tako naprej, zadaj pa mogoče dva, tri kilometre nikjer žive duše. Saj nekomu to odgovarja, za en dan, za dva dni mogoče, ampak mora biti celovita ponudba. En sam primer bom navedel. Poznam primer Čateža, recimo, ki ima neko veliko perspektivo ali pa nek krog poslovanja, ki je dosti, vsaj kaže tako, uspešno. Ta Čatež je tako zaprt, sam sebi všeč, da se noče odpreti, da bi, recimo, ponudil. In vse, kar se dogaja, hoče v svojem krogu od teh turistov posesati pa pokasirati, ne privošči pa, da bi, recimo, ponudil tem turistom, pa bi rekel, aha, pa pojdite vi še v občino Sevnica, tam je nek dober grad, ga boste pogledali. Pa pojdite še tja te znamenitosti pogledat. Ali pa recimo, kaj jaz vem, enkrat na spomladi, poleti, maja ali kdaj že to je, recimo tam, pod Lipico nekje, encian čudovito cveti. To bi bila čudovita dopolnitev nekega programa. Tega ne bo Čatež naredil, ker ni neumen, ker on hoče od svojih ljudi potegniti, jih sleči do kraja. Poleg tega, da ne govorim o cenah, ki so pri nas. Poglejte si vi sedaj ponudbe, v Turčijo lahko greste v hotel s štirimi zvezdicami, plus kategorije za 50 tisoč z avionom itd. Skratka, to vse, kar mi počnemo, poleg tega pa nimamo stimulativne davčne politike, lepo vas prosim, denar zagotovite, pa malo znanja še, pa se bodo te stvari uredile. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ponovno bi vas prosil, razpravljajmo o predlaganem amandmaju. Ne, zadnja razprava, kaj imajo Turki, me res ne zanima. Ali bo državni zbor sprejemal strategijo ali samo vlada, ker, samo to je predmet tega amandmaja. Lepo vas prosim, ostanimo pri tistemu, kar ste predlagali. Kolega Alojz Sok.
Hvala lepa, za besedo. Saj, gospod predsedujoči, 5. člen je tako širok, govori o strategiji, tako da je možno tudi to razpravo nekoliko razširiti.
K 5. členu je samo eni mali amandma. Izvolite.
Torej, o amandmaju in 5. členu razpravljamo. Mislim, da je bistvo tega amandmaja zelo dobro razložil kolega Vizjak, in resnično bi bilo prav, če bi o strategiji razvoja slovenskega turizma spregovoril ta državni zbor. Če vsi skupaj ugotavljamo, da nam zadeve na tem področju se ne izidejo tako, kot smo načrtovali. Danes govoriti tu o neki novi paradigmi in že vnaprej vedeti, da seveda zakon kot tak ne bo prinesel ničesar, je res nesmiselno početje in sami sebi, ne vem, zatiskamo in zakrivamo oči in si delamo neke iluzije, kako pa se bomo sedaj razvijali v naprej. Meni je zelo žal, da se pod odbor za turizem ni resneje lotil tega vprašanja. Namreč, iz poročila lahko vidim, da je odbor ta zakon sorazmerno kratko in na hitro obravnaval in zapisali ste ob tem 5. členu in temu amandmaju nekaj, kar je nesprejemljivo. Pravite, politika na področju turizma se spreminja skozi leto in temu naj bi se prilagajala tudi sama strategija - ali je narobe svet. Strategija od 2004-2006 se ne morem med letom spreminjati, strategija mora ostati kot strategija, spreminjati se pa mora pač trenutna politika glede na sprejeto strategijo. Zato je bila tudi intenca predlagatelja, da tako dolgoročno strategijo, kot je strategija za 5 let razvoja, seveda predvsem pospremljena s finančnimi viri, da o tem govori parlament in da takšno strategijo tudi sprejme parlament In res je to, o čemer ste govorili nekateri. Danes nekdo hoče odpreti, razviti neko turistično kmetijo. Potem ugotovi, da na podlagi zakonodaje, ki jo je seveda sprejel ta državni zbor, potrebuje za svojo dejavnost, ne vem, bom malo karikirano povedal, 15 različnih soglasij. Ko jih 15 dobi skupaj, potem še vedno ugotovi, da mu še vedno 2 manjkata. Ko še tisti 2 dobi, potem pa se sreča s tem, da ne more priti do finančnih sredstev, s katerimi bi lahko svojo dejavnost dejansko začel. Tukaj smo seveda poslanci iz celotne države. Z različnih zornih kotov bi lahko mi, kot poslanci, razpravljali o tej strategiji. Kajti, sploh si ne predstavljam, kako bi naj bila za celotno Slovenijo neka enotna strategija na področju turizma, ker tisto, kar je pomembno za Portorož ali Bled, tisto ni aktualno za področje Haloz ali pa Slovenskih goric. Vendar mi si želimo, da bi se turizem razvijal tudi tam. Se pravi, da bi imeli eno strategijo, ki bi dejansko pomenila turistično priložnost in razvoj za celotno Slovenijo, ne pa, dase danes dogaja, da je turizem dejansko v tej državi Bled, Portorož, pa še nekaj malega zraven. Večina ostale Slovenije pa je nekako v tem skozi te administrativne ukrepe in predvsem skozi finančne spodbude zapostavljena in v drugem planu. Če bi državni zbor sprejemal strategijo na tem področju in ne bi bil s to strategijo samo seznanjen, kajti nekaj je državni zbor seznaniti, nekaj pa je, če vlada pripravi, pa državni zbor sprejme, potem sem jaz prepričan, da bi tudi taka področja, iz katerih prihajamo mi, iz obrobnega dela Slovenije, bila v turističnem smislu zanimivejša, kajti ljudje so pripravljeni tam nekaj narediti na tem turističnem področju. In tudi bi mogoče lažje dopovedali gospodu ministru Kebru, da so taki avanturistični zakoni, kot ga je on predlagal in parlament tudi sprejel, antireklama za turistični razvoj teh krajev. V bistvu pa ne prinašajo tistega, kar je on zagovarjal. Morali bi, in jaz bi bil zelo vesel, če bi se parlament zavedal svoje funkcije in določil - strategija je sedaj že itak sprejeta do 2006 - ampak za naprej, da o tem spregovorimo tukaj, v tem prostoru, in takrat, ko to strategijo sprejemamo, istočasno tudi analiziramo vzroke, zakaj se neka strategija, dolgoročno zastavljena, ne izvaja tako, kot je bila zamišljena. Hvala lepa
Hvala lepa. Anton Anderlič ima besedo. Nato pa Feri Horvat.
Še bolj odločno nasprotujem temu amandmaju, še iz naslednjih razlogov. Kajti ta amandma, sploh pa ta člen, 5. člen, daje iluzijo bodočim načrtovalcem razvoja turizma, da bo Slovenija naredila strategijo in da se ji na osnovi te strategije lahko obetajo boljši časi za turizem. Povsem neutemeljena teza in zgrešen člen! Od nobene strategije nikoli ne bo nič, kajti z vidika nadaljnjih členov, če bi vi rekli: v strategiji mora biti opredeljeno, katera področja bodo turistično eksplotirana, kdo bo financiral, kaj bodo zares naredile občine. To, da rečete, od turistične takse bodo nekaj dali stran, pa od koncesij bodo nekaj dali stran itn., nima posebne teme. Jaz ne polimiziram z vlado, čeprav je po mojem mnenju zakon [[...]]Polimiziram z amandmajem. Zato, ker bi rad dokazal, da se mora to spraviti iz državnega zbora ven. To, da sem žalosten in razočaran nad zakonom, je drugo vprašanje. Do sedaj, jaz vam bom pa sedaj zares povedal nekaj konkretnih primerov. Pojdite takoj za mejo in boste ugotovili, da občine, države dajejo to, da zelo hitro uredijo dokumente, je obrobno vprašanje. To, da ministrstvo za kmetijstvo skupaj z ministrstvom za gospodarstvo in za finance zelo hitro uskladijo pogoje za to, da se nek turizem lahko razvije. To, da imamo v Sloveniji, recimo, kmetijsko področje na vrtini tople vode in bi lahko razvili tam prvovrstne toplice in da vi ne morete uskladiti po pet let, da bi se stvari spremenile v zazidljivo za turistične namene - to je strategija. Seveda so konkretni ukrepi na osnovi strategije, da bomo mi razvijali topliški turizem ali kako se že imenuje. Ampak, razvijali ga bomo na način, da bomo pač v državi poskrbeli za to, da bodo vsi, ki so odgovorni za to, pripravili pogoj, da se papirji lahko uredijo. Da bo lokalna skupnost rekla, tako kot rečejo, recimo, v fürstenfeldu tam čez mejo, tako kot rečejo na Madžarskem, tako kot rečejo še kje drugje: mi kot lokalna skupnost smo zainteresirani, da bomo razvijali v naši občini turizem, zato bomo se odpovedali komunalnemu prispevku, zato bomo napeljali - ne vem, cesto do tja itn., skupaj z državo, ki bo prej omogočila. In zakaj bi to strategijo, ki mora določiti te nekatere zadeve, sprejmemo v državni zbor? Ker nima teh potencialov. To naj dela vlada, naj delajo ministrstva, naj delajo tisti, ki se s tem zares ukvarjajo. In nasprotujem amandmaju k 5. členu iz teh razlogov, kajti bojim se, da če bo zapisano, da bo državni zbor to sprejemal, se bodo nekateri obetali, da bodo od tega res kdaj kaj lahko pričakovali in to je narobe in iz tega nikoli ne more nič biti. Hvala.
Hvala lepa. Najprej predsednik odbora še enkrat, Feri Horvat, in sicer kot poslanec sedaj diskutira. Nato pa ministrica. Prosim.
Hvala za besedo. Nasprotujem sprejemu tega amandmaja iz načelno sistemskih razlogov in iz praktičnih razlogov. Najprej, poslovnik državnega zbora ne predvideva, da bi državni zbor sploh sprejemal strategije. To je eno. Drugo, vse strategije sprejema vlada, tak imamo sistem. Strategijo gospodarskega razvoja, kot krovno strategijo in pa tudi sektorske strategije. To, za kar se zavzemate nekateri kolegi, ki zagovarjate amandma, da ne gre to mimo državnega zbora - s tem se pa zelo strinjam. In zato je to tudi upoštevano pri amandmajih k 5. členu, tudi na podlagi vašega amandmaja, ki je bil že prvotno vložen, in sicer dvakrat; enkrat, ko pravimo, da vlada ne more sprejeti te strategije, brez da bi z njo seznanila državni zbor pred definitivnim sprejemom. To daje državnemu zboru možnost, da jo obravnava, da se do nje opredeli, da sprejme mnenje. In pa v drugi točki, kjer pravimo, da mora prej sodelovati s temi partnerji, za kar se zavzemate v vašem amandmaju. To je pokrito in ta amandma ni potreben. In praktični razlog, strinjam se s kolegom Anderličem, da s tem, če vlada sprejema strategijo, sprejema tudi večjo odgovornost za njeno uresničevanje, ker ima tudi največ vplivov na uresničevanje. V veliki meri imaš škarje in platno: zakone predlaga sistemske rešitve, podzakonske akte sprejema vlada in to se nanaša na dovoljenje, na to, o čemer govorite, da ovira razvoj turizma tudi in s čimer se strinjam; in pa navsezadnje, proračun predlaga vlada, sprejema ga pa državni zbor. In tam se določajo sredstva za uresničevanje strategije. Državni zbor sprejema res nacionalne programe, ampak spomnimo se, ali smo pozabili, da jih dosti tukaj sprejemamo zelo optimistično in veselo, potem smo pa nezadovoljni, ker niso uresničevani. Hvala.
Ministrica za gospodarstvo.
Hvala lepa. No, najprej bi tudi jaz dala mnenje glede tega amandmaja. Mi tega amandmaja ne podpiramo zaradi tega, ker zagovarjamo načelo drsečega planiranja in pripravljanja turistične politike, tako da se seveda lahko hitro odzove na spremembe v okolju. V zakonu tudi zato predlagamo, da strategijo sprejme vlada po izvedeni javni razpravi z vsemi partnerji načrtovanja razvoja slovenskega turizma, kajti tukaj ne gre samo za ministrstvo za gospodarstvo pa določene resorje vlade; ampak za vse partnerje, pa seveda se s strategijo vlade seznani potem državni zbor. No, ker je bilo veliko govora prav o strategiji, moram reči, da danes pravzaprav sprejemamo zakon o pospeševanju, ki je pa seveda vezan potem na, ker v zakonu verjetno ne bomo določali vse podrobnosti, ampak so potem tudi izvedbeni akti in tako je tudi s strategijo. Strategija slovenskega razvoja, ki je bila sprejeta lani, je nastala, še enkrat poudarjam, na res partnerskem procesu, z vsemi akterji: od občin, na katere so že večkrat opozorili, da bi morale sodelovati pri pripravi take strategije, pa potem do raznih društev, do nosilcev turistične ponudbe in tako dalje. Strategija, ki je bila sprejeta ni papir, kakor ga tukaj nekateri želite prikazati, tem moram absolutno oporekati. Kajti, na podlagi te strategije je bila sprejeta politika za leto 2003 in se je tudi začela zelo - v zadovoljstvo, moram reči, mogoče ne poslancev, ampak zadovoljstev akterjev v turizmu - tudi izvajati. Da omenim samo nekatere najpomembnejše dosežke te politike, ki se je začela izvajati, ti so naslednji: zagotovili smo, da bo v okviru črpanja strukturnih sredstev 8 milijard strukturnih skladov - pardon, strukturnih skladov - namenjenih prav za razvoj turizma. Kot eno izmed pomembnih prioritet razvoja Slovenije in prioritetno področje za črpanje strukturnih skladov na podlagi enotnega programskega dokumenta smo uspeli zagotoviti, da je to turizem, s sredstvi, ki so glede na ostala sredstva precejšen del kolača. Pač toliko, kolikor lahko računamo iz celotnih sredstev. Prav tako smo podprli 38 projektov priprave prostorskih izvedbenih aktov. Strinjamo se, da je tukaj velik problem, zato smo se tudi s svojo politiko temu odzvali in tudi s sredstvi, ki jih imamo na razpolago, in tako pomagali odpraviti eno glavnih kritičnih točk za zagon in za izvedbo investicijskega cikla. Torej, to že počenjamo na podlagi sprejete strategijein iz tega izvedene politike turizma za leto 2003. Imamo tudi novi slovenski turistični portal, ki se lahko primerja s tistimi, ki so v razvitih državah. Ko se sprašujemo, kam in kdo iz tujine hoče dobiti informacijo v turizmu - jih ima na razpolago. Pravtako smo začeli uvajati satelitske račune in tako dalje. Še bi naštevala. Ne bi obremenjevala, ampak o tem je bilo veliko napisanega, veliko razpravljenega. Na ministrstvu za gospodarstvo imamo tudi svet za turizem, kjer napomembnejši akterji ponovno od ponudnikov, to se pravi, od organizacij pa tja do društev, in drugih akterjev sedijo in razpravljamo in skušamo skupaj začrtati takšno politiko, ki bi seveda lahko pomagala. Res pa je, in tu se strinjam z nekom, ki je prej že omenil - mislim, da je bil to gospod Drobnič -, ki je rekel, da je treba spreminjati miselnost v glavah in da se to z zakonom ne da. Vendar zakon, žal, nima te intence, zakon ima intenco, da nekako pripravi okolje čim bolj spodbudno za razvoj turizma. To so moderni zakoni v vseh državah in mislim, da se mi po teh kriterijih lahko enačimo z eno sodobno razvito državo. In še odgovor gospodu Kelemini. Prejšnji zakon o pospeševanju turizma ni sprejela ta vlada, niti ministrstvo v času, odkar sem jaz ministrica. Hvala.
Hvala. Še tri razpravljavce imamo na seznamu, Jožef Jerovšek kot prvi, Dušan Vučko, Janez Drobnič. Jožef Jerovšek imate besedo.
Hvala lepa, še enkrat. Iz te debate je kljub temu nekaj zanimivega, nekaj mislim, da koristnega, če že ne za sam razvoj turizma, čemur verjetno s samo današnjo razpravo ne bomo bistveno pripomogli, ampak se pa nekatere stvari vsaj tu čistijo. Strinjam se z nekaterimi, da s samo strategijo ne bomo dosegli nič. Ne strinjam se pa z gospodom Anderličem da noben strategija nikoli ne bo nič prinesla. Strategija je tudi druga beseda za politiko. In strinjam se s tem, da sedanja vlada nima neke generalne strategije, ne vodi neke konsistentne politike - s tem se strinjam, vendar mi je pa potreba po tem, da bi jo imeli - in tudi na področju turizma to strategijo. Slišal sem pa tudi novo - sicer po nekaj letih, kaj je načelo tega gospodarskega ministrstva - načelo drsečega planiranja. Gospa ministrica nam je prvič to obrazložila, čeprav mislim, da smo pa glede na to, da tudi Anderlič pravi, da ni nobene strategije, večkrat priča ne drsečemu planiranju, ampak zdrsu planiranja. In glejte, gospod Anderlič je te stvari, ki jih je tu povzel, kaj piše v strategiji - dejansko gre za neko latovščino. Dejansko gre za latovščino in gostobesednost, celoten zakon je preveč gostobeseden, celoten zakon je preveč gostobeseden in jaz se strinjam, da taka gostobesednost ne sodi v parlament. Da pa je parlament še kljub vsemu najboljši filter, da se te gostobesednosti ne bodo šli po razno raznih nivojih, s tem pa se strinjam in zaradi tega sem jaz za to, da prinesejo, pa če pravi gospod Horvat, da ne sme biti strategija, potem pač v naši hiši sprejemamo resolucije. Celo sprejemamo resolucijo o strategiji nečesa, kaj jaz vem, zunanje politike in takšne - pa nismo mi na vladi. Vaši ministri prinašajo takšne zadeve v ta državni zbor. Zdaj se pa, kot rečeno, gospod Anderlič je bil najbolj kritičen. Jaz mislim, da upravičeno, sem se pa kar ustrašil na začetku, ker sem na koncu omenil, da je gospa ministrica to dala od sebe pred odhodom v Haag, da je on to napačno razumel, da se je tako razjezil na gospo ministrico. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dušan Vučko ima besedo zdaj.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Zdaj je najprej opredelitev do predloga amandmaja poslanske skupine Nove Slovenije, jaz tega predloga amandmaja ne bom sprejel iz že danes povedanih razlogov, zlasti tistih, o katerih je govoril predsednik odbora, kolega Feri Horvat. Se pa v marsičem strinjam s poslanskim kolegom gospodom Anderličem, ki je govoril o ustvarjanju pogojev za razvoj turizma, o ustvarjanju nekega ugodnega okolja, o odpravljanju administrativnih ovir. Seveda, že na pododboru, ko smo kot delovna skupina obravnavali ta predlog zakona, sem sam izrazil dosti ostro kritiko ali pa trditev, da se mi dozdeva, da v preteklosti ta država turizma ni jemala resno kot eno od gospodarskih panog. Jaz sem v tem parlamentu tri leta in bi tako vnemo vseh nas pričakoval tudi pri razpravah o proračunu Republike Slovenije. Ko govorimo o naših bližnjih sosednjih državah in regijah, lahko ugotovimo, da je država tam država, regija daje v turizem znatno več. Upam, da je ta zakon, katerega ambicije mogoče so nekoliko manjše, ker pač ni mogoče vsega tega, na kar smo opozarjali - in drži, se pravi odpravljanje administrativnih ovir, koordinacije, kar se tiče stavbnih zemljišč, pozidave in tako dalje. Tega pač se s tem zakonom vsega ne da urediti. Vsaj jaz mislim, da ne. Upam, da bo ta zakon nek prvi korak k razmišljanju, da če v turizem nečesa ne daš, tega tudi ne dobiš nazaj. In graditi turizem na podmeni, da ga bo v končni fazi ustvarjala samo država, razvijala občina, potem smo zgrešili. Razvijati ga morajo interesi, in to gospodarski interesi. Brez tega - seveda strinjam se, kolega Anderlič, seveda se strinjam. Imamo določene slabe predpostavke, vendar te predpostavke se ne morejo odpravljati v tem zakonu. Ne morejo, po moji oceni. Strategija - strategija mora biti. Vendar pa strategija kot taka, ali bo uresničena ta strategija, za božjo boljo, pa ni odvisno samo od ministra, predsednika vlade, državnega sekretarja, župana občine! Predvsem je odvisno od vseh, ki v tem procesu sodelujejo. In ne nazadnje: zame je najbolj odvisna od interesa. Koliko pa mi prepustimo ta interes, da se izrazi, je pa seveda drugo vprašanje. Ne bi tukaj odpiral, imamo različna področja, imamo različna območja, kjer se pač nečesa ne da. In zelo bom vesel, ko bomo naslednji proračun, če bom še v tem zboru, bom prav vložil en amandma za približno milijardo tolarjev in rekel: dajmo v žičničarsko infrastrukturo končno eno milijardo, da se bomo približali Evropski skupnosti, pa bomo videli, kako bo razprava tekla in ali boste vlada in ta državni zbor z vsemi poslanskimi skupinami na čelu, izkazala pripravljenost, da z dejanji podpremo razvoj turizma.
Hvala lepa. In še magister Drobnič. Prosim.
Hvala za besedo. Se bosta potem pogovorila. Se strinjam, da je treba imeti strategijo, in tam vlado podpiram. Tako da tudi, to, o čemer je govoril gospod Vučko, drži. Brez strategije vsaj pri razvoju turizma v Sloveniji seveda ne bomo daleč prišli. Vprašanje je seveda, kakšna je ta strategija. O tem se da razpravljati. Tukaj notri je navedeno, kakšne elemente naj bi vse vsebovala ta strategija. Ne toliko, ali smo res opredelili vse te elemente ali ne, natančno. So pa instrumenti, ki omogočajo. Glede drseče strategije - seveda, strategija je lahko tudi drseča, kot je planiranje drseče, vendar če je preveč drseče, vam zdrsne. Tako kot vam lahko drseči tečaj zdrsne v "maloro". Če želite imeti drsečo strategijo - lahko. Vsako leto imamo poročilo o izvajanju strategije in lahko damo vmes spremembe - je tako? Vsako leto to naredimo. Če bodo pa dobri rezultati ali pa če vas ne ubogajo na terenu pa nimate pravih moči, boste potem prišli po mandat v državni zbor. Malokarikiram, ampak odprta pot je za to. Zakaj pa poudarjam, da naj bi se državni zbor s tem vendarle srečal vsaj enkrat na leto? Zato, ker je to področje zanemarjeno, ker očitno že dolgo časa vedrijo in oblačijo nekateri ljudje že dolgo let. In v tem vas podpiram, da je treba imeti prepih, drugo miselnost, drugačno miselnost. In prav je, da tiste, ki res vedrijo in oblačijo že dolgo časa, naženete, ker niso nič koristnega naredili, in da vnesete svobodo duha, podjetništva in tega partnerstva. Temu ni kaj dodati. Zdaj, če vlada napiše strategijo, jo sama sprejme in še nadzoruje. Ne vem, če bo to najbolje šlo. Če hočete boljše rezultate, je dobra tudi ta kontrola zadaj, ker sicer imate enak princip, kot je bil v prejšnjem sistemu - da so isti organi, ki so sprejemali, potem tudi ocenjevali, evalvirali, to je bila samoevalvacija in podobno. Da se enkrat na leto srečamo z razvojem turizma, zaradi slabega razvoja bi bilo dobro, da se v tem državnem zboru srečamo. Ko bo turizem na takšnem nivoju, kot je v sosednjihdržavah, recimo v Avstriji, pa zaradi mene lahko tudi vlada dela to strategijo, ker ji očitno ne bo treba delati, bo že tako v našo miselnost prišlo, da bo zadeva normalizirana. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lahko sklenem razpravo o 5. členu in amandmaju? Ugotavljam, da lahko. Zaključujem torej razpravo o členu 5 in vloženem amandmaju. Prehajamo na člen 25 in vloženi amandma poslanske skupine Nove Slovenije k temu členu. Želi kdo besedo? Skoraj oba hkrati, mag. Drobnič, nato Alojz Sok.
Hvala lepa. Čisto kratka obrazložitev. Gre za plačevanje te turistične takse. S tem amandmajem naj bi zmanjšali višino takse za otroke do 26. leta starosti, če se šolajo, seveda. Menimo, da je ta amandma primeren in da je to nek primeren pristop do mladih ljudi, ki pač nimajo denarja, so odvisni od staršev, tudi od države in hkrati tudi promovirajo turizem, delajo turizem, vnašajo novega duha. Mislim, da je to primerna gesta; zaradi tega se ne bo porušila finančna bilanca proračuna ali pa turističnih organizacij.
Hvala lepa. Alojz Sok. Se odpoveduje. Verjetno sta imela isti namen razprave. Še želi kdo besedo? Nihče. Ne vidim, da želi kdo razpravljati. Zaključujem tudi razpravo o členu 25. in vloženem amandmaju k členu 25. O amandmajih bomo v skladu z časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanju ob 19.55 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Ob 16.55 uri bomo prešli na točko 7. dnevnega reda, za ta čas bo pa odmor. Hvala vsem za sodelovanje: ministrici, državni sekretarki in državni podsekretarki. Hvala lepa.
Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke, gospa ministrica, državna sekretarka! Lep pozdrav vsem! Prehajamo na OBRAVNAVO 7. TOČKE DNEVNEGA REDA - NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O ZAVAROVANJU IN FINANCIRANJU MEDNARODNIH GOSPODARSKIH POSLOV. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavnici vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospa ministrica za gospodarstvo, doktorica Tea Petrin, izvolite.
Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovana predsedujoča! Za Slovenijo kot izrazito majhno državo seveda postavlja izvoz relativno bolj pomembno kategorijo za njeno celotno gospodarstvo, kot je to v primeru velike države, za katero je domači trg relativno bistveno bolj pomemben. Majhna država je že sama zaradi svoje večje odvisnosti od izvoza relativno bolj izpostavljena tveganjem, ki izhaja iz mednarodnega okolja, in mora torej obvladovanju tovrstnih tveganj posvetiti relativno večjo pozornost. Praktično vse industrijsko razvite države ter razvitejše države v razvoju in države v tranziciji so v preteklosti izpostavile institucionalni mehanizem, namenjen podpori izvoza. Čeprav se institucije, ki so bile formirane za ta namen, med seboj znatno razlikujejo, pa je njihova skupna značilnost v tem, da nekatere od tveganj te institucije prevzamejo v svojem imenu in za svoj račun, druge pa v imenu ali za račun države Tveganje, ki jih prevzamejo za račun države, seveda predstavlja potencialno obveznost države in s tem tudi njen potencialni proračunski izdatek oziroma javni dolg. Predlog zakona o zavarovanju in financiranju mednarodnih gospodarskih poslov sodi v sklop nacionalne zakonodaje, ki jo je treba še pred vstopom Republike Slovenije v Evropsko unijo prilagoditi njenim pravilom oziroma "acquis communitaire". Predlagani zakon ureja zavarovanje in financiranje mednarodnih gospodarskih poslov v Republiki Sloveniji, enega pomembnih instrumentov trgovinske politike, s katerim država zagotavlja konkurenčne pogoje slovenskim podjetjem na tujih trgih. Ob tem je treba poudariti, da ne gre za uvajanje novega instrumenta, temveč za urejanje sistema na evropsko primerljiv način. Zavarovanje in financiranje mednarodnih gospodarskih poslov je v zadnjih desetih letih za račun države izvajala slovenska izvozna družba. Ker pa slovenska izvozna družba po veljavnem zakonu o SIDU poleg poslov zavarovanja za državni račun in poslov financiranja izvoza opravlja tudi druge posle, ki jih opravlja v svojem imenu in za svoj račun, je bilo potrebno v skladu s pravili Evropske unije ti dve dejavnosti ločiti tudi formalno ter zavarovanje za državni račun in financiranje izvoza urediti v posebnem zakonu. Ta zakon je, spoštovane poslanke in poslanci, danes pred vami. Pri pripravi zakona pa je bila poleg pravil EU upoštevana tudi ureditev tega področja v državah članicah Evropske unije. Predloženi zakon ureja na področju zavarovanja - zavarovanja mednarodnih gospodarskih poslov pred nemarkitabilinimi nekomercialnimi riziki ter na področju financiranja financiranje mednarodnih gospodarskih poslov s sredstvi iz najetih kreditov, za katere so dana poroštva države, ter izvajanje programa izravnave obresti. Posle zavarovanje mednarodnih gospodarskih poslov ter izvajanje program izravnave obresti po predlogu zakona v imenu in za račun države opravlja pooblaščena finančna institucija, ki mora izpolnjevati predpisane kriterije in se izbere na javnem natečaju. Z izbrano institucijo ministrstvo za finance sklene pogodbo o izvajanju teh poslov ter podrobneje uredi medsebojna razmerja. Pooblaščena institucija opravlja posle po tem zakonu ločena od svojega drugega poslovanja. Sredstva za učinkovito izvajanje dejavnosti zavarovanje zagotavlja država, in sicer prek oblikovanja varnostnih in posebnih varnostnih rezerv, s katerimi upravlja pooblaščena institucija. Te varnostne rezerve pa se oblikujejo tudi iz plačanih premij, regresov in drugih prihodkov iz poslov zavarovanja. Varnostne rezerve se uporabljajo za poravnavo obveznosti do zavarovancev ter za plačilo stroškov pooblaščene institucije za opravljanje poslov po tem zakonu. S ciljem za uspešno delovanje sistema zavarovanja in zagotavljanja izpolnjevanja obveznosti države iz naslova tega zavarovanja je v zakonu določen gornji limit zavarovanj, poleg tega pa se v vsakoletnem zakonu o izvrševanju proračuna določijo letni limiti zavarovanj ter višina kreditov in izdanih vrednostnih papirjev, za katere bo država dala poroštva. Zakon ureja tudi nadzor nad njenim izvajanjem. Nadzor nad izvajanjem zakona v delu, ki se nanaša na zavarovanje mednarodnih gospodarskih poslov, opravlja ministrstvo za finance, v delu, ki se nanaša na financiranje mednarodnih gospodarskih poslov, pa Banka Slovenije. Za uspešno delovanje sistema zavarovanja in financiranja mednarodnih gospodarskih poslov je pomembno zagotoviti sinergijske učinke politik in odločanja, ki na ta sistem vplivajo. To vlogo opravlja komisija za pospeševanje mednarodne menjave, pri čemer zakon jasno razmejuje vlogo in pristojnosti komisije na eni strani in pooblaščene investicije na drugi strani. Zakon omogoča postopen prehod s sedanjega sistema na nov sistem zavarovanja in financiranja mednarodnih gospodarskih poslov Tako bo posle po tem zakonu v prehodnem obdobju še vedno opravljala slovenska izvozna družba. V tem času pa mora svoj status in dejavnosti, ki niso predmet urejanja tega zakona, uskladiti s predpisi o bančništvu na eni in predpisi o zavarovalništvu na drugi strani. Ko bo izveden natečaj za izbor pooblaščene institucije po tem zakonu, pa bo lahko konkurirala za pridobitev pooblastila. Z vidika pravne varnosti za slovensko izvozno gospodarstvo je treba povedati, da garancije oziroma zakonska jamstva ter poroštva, ki jih je izdala Republika Slovenija za slovensko izvozno družbo, veljajo do izteka obveznosti, za katere so bila dana. Ker se s tem zakonom sistem zavarovanja in financiranja mednarodnih gospodarskih poslov, ki ga zagotavlja država, ureja ločenood preostalega poslovanja slovenske izvozne družbe, zakon tudi ne bo imel finančnih posledic za proračun. Namreč, varnostne in posebne varnostne rezerve, oblikovanj na podlagi veljavnega zakona o slovenski izvozno družbi, se bodo preoblikovale v varnostne rezerve po tem novem zakonu. Dosedanje regresiranje obrestnih mer za izvozne kredite, sedanji program izravnave obresti, pa se bo preoblikovalo v PIO po tem zakonu. Predlog zakona o zavarovanju in financiranju mednarodnih gospodarskih poslov je bil deležen širše razprave v odboru za gospodarstvo državnega zbora, v kateri so poslanci tega zbora pokazali velik interes za prihodnji razvoj sistema zavarovanja in financiranja mednarodnih gospodarskih poslov. Odbor je na podlagi pripomb zakonodajno-pravne službe ter predlogov poslancev državnega zbora sprejel amandmaje, ki so vključeni v dopolnjenem predlogu zakona in prispevajo k večji jasnosti zakona. Spoštovane poslanke in poslanci, predlagam, da predlog zakon po končni obravnavi sprejmete. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Ferija Horvata, da predstavi poročilo odbora. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica, spoštovana gospa ministrica, državna sekretarka, državni sekretar, gospe in gospodje iz vlade, kolegice in kolegi. Odbor je kot matično delovno telo na 43. seji obravnaval predlog zakona, pred seboj imate poročilo o tej obravnavi, na katerem so v imenu predlagatelja, to je vlade, sodelovale predstavnice in predstavniki ministrstva za gospodarstvo in ministrstva za finance, zakonodajno-pravne službe državnega zbora,Banke Slovenije in slovenske izvozne družbe. Odbor je bil poleg predstavitve predloga zakona seznanjen z mnenjem zakonodajne-pravne službe, predlogi za amandmaje Banke Slovenije, amandmaji poslanca dr. Andreja Bajuka in predlogi za amandmaje odbora, ki sojih na podlagi mnenja zakonodajno-pravne službe pripravile strokovne službe odbora, v sodelovanju s predlagatelji seveda. Poročilo vsebuje prikaz sprejetih amandmajev, ne bom jih prebral, ker jim imate v poročilu, velik del jih je pravno-tehnične narave glede na pripombe zakonodajno-pravne službe. Vsebinsko bi omenil dva amandmaja, in sicer amandma za novi 14.a člen o poročanju vlade o izvajanju tega zakona. Ta amandma je bil sprejet na podlagi predloga, ki ga je dal dr. Bajuk, in smo z njim, mislim da, kar soglasno soglašali. Drugi amandma k 16. členu, ki natančneje ureja uskladitev poslovanja slovenske izvozne družbe na področje dejavnosti, ki niso predmet tega zakona, in vlogo Banke Slovenije pri teh poslih, skladno z zakonom o bančništvu in, kot je omenila gospa ministrica, v skladu z zakonom o zavarovalništvu, ko gre za druge posle. Na podlagi sprejetih amandmajev je bil pripravljen dopolnjeni predlog zakona in predlagam, da ga sprejmemo. Predlog zakona ne uvaja nekih revolucionarnih novosti, s tem je soglašal tudi odbor, ampak pomeni uskladitev sistema zavarovanja in financiranja mednarodni gospodarskih poslov s pravili Evropske unije in drugimi mednarodnimi pravili, zlasti pravili OECD. Glede na amandmaje, pripombe in vprašanja predvsem kolega dr. Bajuka in tudi nekaterih drugih članov odbora je ministrstvo za gospodarstvo v dogovorjenem roku - oziroma jih moram pohvaliti, v manj kot štirih dneh - pripravilo informacijo o sistemu, politiki in dejavnosti na področju zunanje trgovine in investicij ter še posebej o dejavnosti slovenske izvozne družbe za obdobje 1998-2002. Informacijo so dobile članice in člani odbora in vse poslanske skupine in dovolil bi si priporočiti vsem, ki tega niste storili, da si to informacijo pogledate oziroma jo preberete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej nam bo stališče poslanske skupine Nove Slovenije predstavil dr. Andrej Bajuk. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovani predstavniki vlade, gospa ministrica, državni sekretarji, kolegice in kolegi! Čeprav je ta zakon korak v pravi smeri, ga v Novi Sloveniji ne moremo podpreti. Ne moremo ga pa podpreti zaradi razlogov, ki jih bom skušal sedaj tudi predstaviti. V bistvu gre za to, da je o sprejemu tega zakona vlada odločila na svoji 95. seji 4. februarja 1999, in sicer na podlagi, kot smo brali v poročilu vlade, "opravljene primerjalne analize, ocene potreb, možnosti in sodobnih trendov na področju zavarovanja in financiranja izvoza doma in v svetu, pri čemer so bile tuje izkušnje ustvarjalno preslikane v naše razmere" [[konec citata]] . A vendar ne glede na te lepe besede tega zakona vlada ni pripravila v letu 1999, tudi ne v letu 2000, 2001, 2002, marveč šele v septembru leta 2003. SID je nemoteno delovala naprej, državni zbor je ob vsakoletnem ZIPRO zagotavljal nove garancije, ta družba je razvijala svoje storitve in iz leta v leto povečevala obseg svojega poslovanja na vseh področjih dejavnosti, tako da danes - in citiram to poročilo vlade - "s svojimi storitvami pokriva že 13% vsega slovenskega izvoza". Torej, pet let kasneje. Pet let pomeni, da od sklepa vlade, 4. februarja 1999, državni zbor končno obravnava predlog zakona, ki naj bi sistemsko uredil to področje. Na žalost, kot v številnih drugih primerih zakonov, ki vsebujejo sistemske rešitve, bo državni zbor odločal, ne da bi imel na razpolago za pregled in podlago za odgovorno odločanje to, kar bi morali dobiti. In to je vsaj tista strategija, ki jebila podlaga za sklep vlade pred petimi leti, ustrezno aktualizirana, prav tako na osnovi posodobljene primerjalne analize, aktualne ocene potreb našega gospodarstva, realistične presoje možnosti naših javnih financ - po petih letih stalnega zadolževanja se je marsikaj spremenilo, kajne? - ter trezno oceno tveganj, ki so s temi posli neizogibno povezana. V imenu poslanske skupine smo takšne podatke zahtevali, nekaj poročil smo dobili od strani ministrstva za gospodarstvo, kot je že poročal kolega, predsednik odbora, a vendar ne zadostno. Zakaj nas skrbi? Skrbi nas predvsem zato, ker je že leta 2002 na podlagi podatkov za leto 2001 mednarodni denarni sklad opozoril slovensko vlado, da delovanje na področju financiranja mednarodnih poslov presega že 11% BDP,kar pa je ena najvišjih mej, ki jih lahko najdemo na tem področju. Predvsem pa je to pomembno, da se v zadnjih letih vse to koncentrira ravno na teh delih ali regijah sveta, predvsem bivša Sovjetska zveza, zlasti Rusija, Ukrajina in Belorusija in pa seveda v jugovzhodnih državah Evrope. In tukaj bi rad prebral lastno oceno, ki nam jo je poslalo ministrstvo za gospodarstvo vsem članom odbora za gospodarstvo in so jo tudi vsi poslanci, citiram: "Dejstvo je, da so trgi držav v teh dveh regijah poslovno zelo zanimivi za slovenske gospodarske subjekte" - drži. "Po drugi strani pa je dejstvo tudi to, da so to tržišča, ki so dokaj rizična, tako glede komercialnih kot glede nekomercialnih tveganj. Izhajajoč iz te ocene je realno pričakovati, da bo vsaj na nekaterihod teh tržišč v naslednjih letih prišlo do problemov s servisiranjem obveznosti do tujine. Realno je torej pričakovati, da se bo slej ko prej tudi slovenska izvozna družba, podobno kot izvozne kreditne agencije drugih držav, znašla v situaciji, ko bodo subjekti iz določenih držav prekinili odplačevanje svojih obveznosti do upnikov zaradi realizacije tveganj, ki jih je SID zavarovala za račun države.", konec citata. To je ocena naše vlade, s katero se seveda strinjamo. Pričakovali pa smo, da bomo imeli predseboj neko analizo vsega tega, tako kot bi se spodobilo, ko obravnavamo takšne zadeve. S tem bi pa končal. Prepričani smo, da je to samo prvi korak, prvi korak neizogibno bomo v tem državnem zboru, in sicer na podlagi odločbe, na katero je vlada končno leprivolila in poslanke in poslanci velike koalicije ste to sprejeli. V zakonu o izvrševanju proračuna bomo dobili vsaj prihodnji dve leti poročila o pogojnih obveznostih naše države. In ta del - slovenska izvozna družba je ena od ključnih elementov tega. Sicer pa bomo glasovali proti, ker ravno ta zahteva s strani vlade za 16. člen, tudi prek mnenja Banke Slovenije, da naj bi SID do konca prihodnjega leta uskladil vse svoje delovanje na tem področju z zakonom o bankah, ki sem ga predlagal samo za 6 mesecev,vlada pa je zahteval do konca leta 2006, je za nas zadosten dokaz, da se tam dogajajo stvari, ki pa še ne morejo priti do javnosti, kot bi se spodobilo. Predvsem pa ne do državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Stranke mladih Slovenije bo predstavil gospod Marko Diaci. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Spoštovana ministrica! V stranki Mladih Slovenije podpiramo nadgraditev ureditve sistema zavarovanja in financiranja mednarodnih poslov, še posebej v času vstopa Slovenije v Evropsko unijo, ko se bo kvaliteta takšnega instrumenta pomoči slovenskemu gospodarstvu neposredno odslikavala tudi v rasti bruto družbenega proizvoda. Ločitev poslovanja slovenske izvozne družbe na poslovanje na njen račun in na račun države je potrebno ne samo zaradi zahtev Evropske unije, ampak tudi zaradi jasnosti in transparentnosti delovanja te institucije v slovenskem prostoru. Ta delitev in sistemska ureditev zagotavlja varstvo konkurence, ki je v SID-u že predstavljajo ostali ponudniki podobnih storitev na trgu - banke, zavarovalnice - in ki jih lahko v prihodnosti pričakujemo v še večjem številu. Osnova zakona je zagotavljanje konkurenčnosti slovenskih izvoznih podjetjih na evropskih in svetovnih trgih, skladno z mednarodnimi pravili Evropske unije, Svetovne trgovinske organizacije in OECD-ja. V Stranki mladih Slovenije podpiramo uvedbo novih instrumentov, ki bodo pozitivno vplivali na povečanje izvoza, povečanje investicij in krepitev konkurenčnosti slovenskih podjetij. Pri predlogu zakona pa pogrešamo v obrazložitvi jasno finančno sliko dosedanjega poslovanja SID-a, obsega pri poroštvih in oceno finančnih posledic na državni proračun. Trditev, da predlog zakona ne prenaša nekihnovih finančnih obveznosti iz Republike Slovenije, je neresna tako s stališča osnovnih namenov zakona, to je povečevanje izvoza, bruto družbenega proizvoda in s tem posredno prihodkov državnega proračuna, kot tudi s stališča črnega scenarija, ki lahko v najslabšem možnem primeru pomeni obsežne odhodke državnega proračuna pri uveljavljanju garancij. Kritika ni naslovljena samo na predlagatelja zakona, ampak tudi na službe državnega zbora, ki zelo selektivno in skrbno obravnavajo predloge zakona opozicijskihposlancev, med tem ko pri vladnih predlogih dopušča trditve, ki so popolnoma skregane že s samimi načeli in cilji zakona. V poslanski skupini Stranke mladih Slovenije bomo predlog zakona v tej obravnavi podprli. Od predlagatelja pa pričakujemo, da do naslednje obravnave dopolni obrazložitev predloga zakona s potrebnimi informacijami in finančnimi učinki, da bomo poslanci pri glasovanju o predlogu zakona imeli vsaj približno realno sliko stanja na tem področju. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Branko Kelemina. Izvolite.
Hvala. Spoštovani! Kaj je prava resnica in ozadja vsega tega zakona, pravzaprav ne vemo. Z omenjenim zakonom se posega na področje zavarovanja in financiranja mednarodnih gospodarskih poslov, ki že pozna različne inštrumente, s katerimi lahko država pripomore h konkurenčnosti naših podjetij na zahtevnih tujih trgih. Vendar, kot je že poudarjeno, država lahko samo pripomore, ne more in ne sme pa zagotavljati konkurenčnosti neperspektivnih podjetij. Podjetja so podvržena strogim kriterijem tekmovalnosti, ki jih uvaja tržna konkurenca. Država pa je na drugi strani omejena, da ne more neposredno pomagati tistim podjetjem, ki ne uspejo zagotoviti zelo visoke dodane vrednosti, dovolj kvalitetne ponudbe. Skratka, podjetjem, ki se niso sposobne kosati s konkurenco. Ob te zakonu pa se ustvari občutek, da poskuša Slovenija skozi stranska vrata posredno subvencionirati nekonkurenčna podjetja. Takšen pristop je dolgoročen, seveda, napačen. Na drugi strani pa mora imeti vsaka država svoje instrumente trgovinske politike. To razumemo. Zakon predvideva, da lahko vlada podrobneje uredi posamezna področja, pogoje in politiko zavarovanja in financiranja mednarodnih gospodarskih poslov. Glede na možnost, ki jo ima vlada, utemeljeno pričakujemo, da uporablja omejeno možnost vpliva na trgovinsko politiko, da bo pripomogla k sposobnosti podjetij, da izvažajo, in se na drugi strani tudi ustrezno strukturno prilagajajo [[...]]Vendar pa bo pri tem ohranjen jasen kriterij dolgoročne zmožnosti obstoja podjetij na trgu. Predvsem je to pomembno, ker pooblaščena finančna institucija nastopa v imenu in za račun Republike Slovenije. Kar pomeni, v primeru napačnih odločitev neposredno obremenjuje slovenske davkoplačevalce, sicer v okviru rezerviranih sredstev državnega proračuna. Sicer pa zakona ne moremo podpreti iz naslednjih razlogov: zakon opredeljuje prevelika pooblastila vlade, ki odločajo o jamstvu držav, sedaj pa se od državnega zbora zahteva, da na nek način sodeluje pri pridobitvi garancij, čeprav nimam vpogleda v konkretne primere. Pred kratkim je bilo podano opozorilo IMF-a, da so podane prevelike garancije s strani države na področjih z velikimi tvegani. Direktive EU jasno določajo, da je treba ločiti med posli za račun države in drugimi posli. Tega na podlagi omenjenega zakona ni. Skratka, ocenjujemo, da je negotovost, nedorečenost in pa tudi tveganja, ki so se očitno v zadnjem času pojavljala predvsem na vzhodnih trgih, prevelika odgovornost za našo stranko in tudi prevelika odgovornost za eventualne posledice, ki bodo iz tega nastale. Sicer je res, da uspešni tvegajo, vendar ne za vsako ceno ali pa cena ne sme biti previsoka. Upamo, da so nameni tega zakona, kljub naši skeptičnosti, dobri in da bodo pač pozitivno vplivali na naš gospodarski razvoj. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavil gospod Feri Horvat, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Naša poslanska skupina podpira sprejem predlaganega zakona, ki v bistvu pomeni, kot smo slišali že iz uvodne obrazložitve gospe ministrice uskladitev s pravili Evropske unije in OECD, ki zahtevajo ločitev sistema zavarovanja in financiranje izvoznih poslov, ki ga zagotavlja država od poslov, ki jih opravljajo sedaj slovenska izvozna družba, banke in druge ustanove. Ob tem želim poudariti, da je Slovenija, mislim tako na vlado kot na gospodarstvo, ki je tudi družbenik in sodeluje v slovenski izvozni družbi in še posebej slovenska izvozna družba, v sorazmerno kratkem času razvila učinkovit sistem spodbujanja izvoza in tujih naložb pri nas in naših v tujini, za kar so druge razvite države rabile precej več časa in tudi porabile več sredstev, tudi proračunskih. Slovenija je preko slovenske izvozne družbe zagotovila nadpovprečno velik delež zavarovanja slovenskega izvoza, podatek za leto 2002 13%, podatek je omenil tudi kolega doktor Bajuk, in to, kar želim posebej poudariti kolegice in kolegi, brez večjih tveganj oziroma natančneje brez obremenjevanja proračuna, torej brez obremenjevanja davkoplačevalcev. Če ne bi bilo tveganj pri izvoznih poslih, potem tovrstnih zavarovanj ne bi bilo in jih ne bi uporabljale dosti bolj razvite države od nas. Nasprotno, postavlja se lahko celo vprašanje, če ni bila politika vlade in posledično politika slovenske izvozne družbe celo preveč konzervativna ali po domače "ziheraška", kar je pa tudi negativno, ker omejuje potem možnosti izvoza. Bistveni so rezultati, številke. In na podlagi le-teh lahko trdimo, da aktivnost in angažiranost slovenske izvozne družbe pri spodbujanju izvoza brez negativnih finančnih posledic za državni proračun kaže ustrezen oziroma učinkovit sistem politike in visoko profesionalnost slovenske izvozne družbe. Poleg številk kaže to tudi ugled, ki si ga je ta ustanova v sorazmerno kratkem času ustvarila v mednarodni združbi podobnih ustanov. Naj povem ob tem tudi, da je vsako leto korektno,kot to določa tudi zakon, in še bo, poročala tudi državnemu zboru. In smo imeli poslanke in poslanci priložnost, da se podrobno seznanimo s poslovanjem na tem področju, in podobno. Pomen izvoznega zavarovanja in drugih dejavnosti slovenske izvozne družbe še bolj pridobiva na pomenu ob vstopu Slovenije v Evropsko unijo. Naj navedem samo nekaj argumentov. Prvič. Z vstopom v Evropsko unijo pristojnosti trgovinske politike in sistema v celoti prenašamo na Evropsko unijo, vključno s sporazumi s posameznimi državami. Drugič. Nekdanje oblike spodbujanja izvoza ne bodo več mogoče. Subvencije, tečajna politika in podobno. Tretjič. Še vedno smo šibki na področju promocijskih in drugih aktivnosti države v podpori mednarodnemu gospodarskemu sodelovanju. Deloma iz objektivnih razlogov, zaradi premajhnih sredstev, ki jih vlagamo v to dejavnost, deloma iz drugih razlogov, bi rekel organizacijskih, kadrovskih in tako dalje. Slovenska ekonomija je ob majhnem domačem trgu obsojena na izvoz in vsestransko mednarodno gospodarsko sodelovanje. To je morda po eni strani omejitev, ampak mislimo, da je to predvsem naša prednost, in priložnost. Ampak treba jo je znati in pa seveda imeti korajžo izkoristiti. Zato je toliko pomembnejša aktivnost podjetij, njihovih združenj, finančnih ustanov, in tudi države, seveda skladno s pravili Evropske unije in drugih mednarodnih ustanov, mislim tukaj potem na OECD in svetovno trgovinsko organizacijo. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Sašo Peče. Izvolite.
Spoštovani navzoči! Zakon o zavarovanju in financiranju mednarodnih gospodarskih poslov bi moral, poudarjam, bi moral po naši oceni biti eden izmed tistih najpomembnejših, ki se dotikajo, najsibo področja zunanje trgovine ali pa financiranja. Po naši oceni bi zakon moral omogočiti neke vrste internacionalizacijo slovenskega gospodarstva. Moral bi biti usklajen najmanj s tremi pomembnimi institucijami v naši državi. Torej Banko Slovenije. Vemo, da neka usklajevanja so potekala z izvozniki. Vemo, da teh usklajevanj na generalni ravni ni bilo, in pa seveda z investitorji, predvsem s slovenskimi investitorji. Tudi to vemo, da teh usklajevanj ni bilo. Po naši oceni bi se moral zakon izkazovati na petih področjih. V kolikor bi bil zakon dober, kvaliteten in v kolikor bi zakon služil vsebini naslova. Prvič, povečanemu izvozu. Drugič, neposrednim investicijam slovenskega gospodarstva v tujini. Tretjič, povečani gospodarski rasti. Četrtič, v deležu slovenskega obvladovanja tujega trga in ne le, kakor se dogaja v obstoječem sistemu in na podlagi dosedanjega in pa žal tudi tega zakona, torej obvladovanju določenega deleža vzhodnega trga. In pa v pospešeni rasti posameznih izvozno naravnanih dejavnosti v okviru naše države. Žal pa predlog zakona sledi po naši oceni drugačnim tendencam oziroma željam. Zakon, ki je pred nami, je nastal izključno - kar dovoljuje in napoveduje tudi vlada - zaradi uskladitve s pravnim redom Evropske unije, torej še pred vstopom v Evropsko unijo. Po naši oceni je izvirni greh samega zakona v tem, ker v njem niso nikjer opredeljene posledice morebitnega rizika, ki ga poskušate nekateri govorniki pred mano danes zmanjšati na minimum, in sicer vstopanja in delnega obvladovanja določenih kritičnih trgov. Ocenjujemo pa, da je pozitivna lastnost omenjenega zakona, ki je danes pred nami, izključno ena, in sicer sprememba, delna sprememba organizacije slovenske izvozne družbe - ločitev na tisti del, ki posluje na račun države, in tisti del, ki posluje za svoj lasten račun, posebej ob upoštevanju in poznavanju dejstva, da je prek 90% lastništva SID v lasti Republike Slovenije in nekaj manj kot 10% v različnih bankah, zavarovalnicah in nekaterih ostalih podjetjih. V Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da ta zakon žal predstavlja celoten skupek napak in različnih zamujenih priložnosti, ko uzakonjamo po naši oceni zelo pavšalne zakonske ureditve. Prvič, zakon je pisan na podlagi strategije, kar je bilo danes sicer že izrečeno, razvoja sistema zavarovanja in financiranja izvoza iz leta 1999 - iz leta 1999, zdaj se približujemo letu 2004! Torej, če je osnova strategija iz leta 1999, moramo priznati, da je to slaba osnova, da se je od leta 1999 do danes na področju zunanje trgovine marsikaj spremenilo in da nikakor ne bi smeli pristajati na teorijo tovrstnih temeljev. Navkljub dodatni informaciji, ki jo je odbor zahteval od ministrstva za gospodarstvo in pridobil določeno informacijo o razvoju SID do leta 2002, je po naši oceni generalna napaka neusklajenost z izvozniki. Tako da se danes ne more vedeti, ali bodo podlage oziroma ali bo vsebina omenjenega zakona sploh pozitivno vplivala na izvoznike kot glavni segment ki ga obravnava zakon. Prav tako je po naši oceni v zakonu cel kup nedorečenosti in nejasnosti, kar nakazujejo tako spremembe v uvodnih členih, ob nepoznavanju predpisov, ki se bodo uporabljali za delovanje sistema, torej nepoznavanju aktov, ki bodo zagotavljali tovrstno delovanje; drugič, nikjer niso opredeljene spreminjajoče se storitve in posli, ki jih bodo lahko opravljale posamezne pooblaščene institucije, in iz zakona po naši oceni nikjer ne izhajajo obveznosti iz naslova 9. člena omenjenega zakona,torej program izravnave obresti. Po tretji strani, če ministrstvo za gospodarstvo in ministrstvo za finance kot oba predlagatelja govorita o kvaliteti SID, o njihovi pokritosti in razširitvi v zadnjem obdobju, zakaj imamo potem v 11. členu opredeljen javni razpis in zakaj 11. člen ne določa SID kot tiste organizacijske oblike, ki bo delovala v obliki pooblaščene institucije. Po oceni Nacionalne stranke bi bilo smiselno zakon zavrniti, ker predstavlja skupek zamujenih priložnosti in ne izpolnjuje tistega, kar bi v tej naši državi potrebovali. Poudarjamo pa, seveda, da moramo vedeti, da smo se konec prejšnjega tedna tudi odločili oziroma ste se poslanci vladajoče večine odločili, da boste slovensko izvozno družbo, SID prodali, in sicer bi po naši oceni tudi to dejstvo moralo biti upoštevano ob sprejemanju tovrstnega zakona, z 92% na zgolj 56% lastništva v okviru SID. V Slovenski nacionalni stranki predloga zakona ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil gospod Blaž Kavčič.
Spoštovana gospa podpredsednica! Spoštovani predstavniki vlade! Kolegice in kolegi! V Liberalni demokraciji Slovenije ocenjujemo, da gre pri Slovenski izvozni družbi za enega izmed zelo uspešnih projektov v samostojni Sloveniji, in sicer že od oktobra 92 deluje Slovenska izvozna družba. Eden izmed rezultatov delovanja te družbe je, da imamo v Sloveniji enega najvišjih procentov celotnega izvoza zavarovanega z instrumenti zavarovanja in pa kreditiranega z ustreznimi sistemskimi viri. Torej ta Slovenska izvozna družba, ki deluje od oktobra 92, je posebna zasebnopravna finančna institucija, izvozno-kreditna agencija, kakršne sicer poznajo tudi druge razvite, pa tudimanj razvite države v svetu. Naloga SID-a je, da z zavarovanjem in financiranjem izvoznih poslov in investicij in upravljanjem drugih dejavnosti pospešuje gospodarske odnose slovenskega gospodarstva s tujino in pa slovenskim podjetjem glede na možnosti zagotavlja konkurenčne pogoje za nastopanje na tujih trgih, pri čemer pa določene posle opravlja za račun države in z garancijami Republike Slovenije za obveznost iz teh poslov. To je bilo torej stanje v preteklih dobrih 10 oziroma 11 letih. Predlog, s katerim do neke mere spreminjamo ureditev, pa izvira iz tega, da moramo tudi v Sloveniji to področje urediti s pravnim redom Evropske unije, še preden v Evropsko unijo vstopimo, in sicer gre tu za sklop poslov tiste aktivnosti, kjer ima država še posebno vlogo. Vsebinsko gre predvsem za to, da je potrebno slovensko izvozno družbo preurediti tako, da ločimo del poslov, ki jih ta institucija izvaja za račun države, od tistega dela poslovanja, ki ga ta družba opravlja za svoj račun. To je potrebno seveda predvsemzaradi ciljev varstva konkurence. Gre tudi za potrebo po preoblikovanju obstoječega regresiranja obrestnih mer za izvozne kredite v programu izravnave obresti. Sredstva, ki so se zagotavljala za sedanji program izravnave obresti, pa naj bi se namenila kotzačetna sredstva rezerv programa za izravnavo obresti po tem zakonu. Seveda je bilo potrebno upoštevati tudi uporabniško stran. V Liberalni demokraciji Slovenije smo mnenja, da je predlog zakona pripravljen tako, da bo omogočil razmeroma mehak prehod iz obstoječega sistema zavarovanja in financiranja mednarodnih gospodarskih poslov v novi sistem, tako da se za uporabnike, se pravi, za slovenske izvoznike sami pogoji njihovega delovanja ne bodo v bistveni meri spremenili. V Liberalni demokraciji Slovenije bomo zato skupaj z amandmaji, ki smo jih pripravili, predlagane spremembe in dopolnitve zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Še stališča poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije, ki jih bo predstavil gospod Valentin Pohorec. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani državni sekretar in ostali sodelujoči, kolegice in kolegi. V naši poslanski skupini smo spremljali obravnavo tega zakona skozi matično delovno telo in menimo, da je primeren, da ga tudi sprejmemo. Sodimo, da je izvoz slovenskega gospodarstva vse bolj vpet v evropske in svetovne trge, to še posebej velja ob času, ko vstopamo v Evropsko unijo. Že v preteklosti so podjetja, ki so se zavedala, da se ne morejo omejevati le na tedanji jugoslovanski, še manj pa slovenski trg in so pretežen del svoje proizvodnje izvažala in pri tem pač imela tudi neko podporo od tedanje države, ob razpadu tega trgadoživela tudi najmanjši šok in še danes dokaj uspešno delajo. Takim podjetjem in novo nastajajočim gazelam, kot jih radi imenujemo, slovenskega gospodarstva mora država tudi na neki način pomagati. Ena od teh pomoči je tudi sistem zavarovanja in financiranja mednarodnih gospodarskih poslov. Obliko in vsebino te pomoči prinaša predlagani zakon, hkrati pa ga usklajujemo tudi s sistemom v Evropski uniji, kot veljajo pač pravila v tem širšem sistemu. S tem zakonom bo slovensko izvozno gospodarstvo posredno preko slovenske izvozne družbe imelo tako moralno kot materialno podporo. Seveda so prisotna tudi tveganja, o katerih smo govorili in še bomo, vendar samo tisti, ki tvegajo, tudi uspejo. Slovenska izvozna družba je v preteklosti dokazala upravičenost obstojain podpore države, zato ji moramo tudi zaupati v bodoče, prav tako pa bankam in drugim akterjem pospeševanja našega izvoza. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo predlaganih amandmajev, tudi menimo, da je predlog primeren za sprejem in ga bo naša poslanska skupina DeSUS tudi podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Slišali smo stališča poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom poslovnika bo zbor glasovanje o zakonu opravil v petek 19.12.2004 po končani zadnji točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in vas obveščam, da bomo ob 17.45 uri prešli na obravnavo 8. točke dnevnega reda, to je na drugo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o javnih naročilih, do takrat sejo prekinjam. Predstavnicam in predstavnikom vlade se za sodelovanje najlepše zahvaljujem.
Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke! Predstavnici in predstavnik vlade! Prehajamo torej na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O JAVNIH NAROČILIH Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavnici vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. K besedi vabim državno sekretarko v ministrstvu za finance, gospo magistro Heleno Kamnar. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovani poslanci! V drugem branju je odbor za finance in monetarno politiko obravnaval zakon. K zakonu je bilo vloženo veliko amandmajev. Mislim, da je bila razprava, ki smo jo imeli, zelo plodna in veliko amandmajev je vključenih v dopolnjen predlog proračuna se opravičujem, zakona. Proračun je tako blizu, pa mi še besede tja vlečejo. Vlada je pri opredeljevanju do posameznih amandmajev sledila dvema temeljnima ciljema. Prvi cilj je ta, da se zakon v celoti uskladi s pravili, ki na tem področju veljajo v pravnem redu Evropske unije. Drugi cilj, ki mu je vlada pri tem sledila, pa je ta, da se postopki čimbolj poenostavijo, vendar ne na škodo omejevanja konkurence ali izigravanja vpridobivanju posameznih poslov. Mislim, da je tako pripravljen zakon za drugo branje dobra osnova, da ga podprete, s tem da danes sprejmemo morebiti še tiste amandmaje, do katerih se je tudi vlada po enakih načelih, kot sem jih že povedala, opredelila, inna tak način prispevamo k temu, da bi zakon lahko začeli izvajati takoj na začetku drugega leta. S tem bi po moji oceni lahko izboljšali način javnega naročanja, povečali prost dostop posameznih ponudnikov na trgu, povečali preglednost nad javnim naročanjem, in po moji oceni, ko bodo vsi podzakonski predpisi nared, in ti se že pripravljajo, bi lahko tudi zmanjšali številne kršitve, ki so se v preteklih letih na tem področju dogajale. Zato predlagam, da zakon podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko, kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Cirila Pucka, da predstavi poročilo odbora. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana gospa podpredsednica. Predstavniki in predstavnice vlade, kolegice in kolegi! Navedeni predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o javnih naročilih je odbor obravnaval na 53. nujni seji 19. novembra letošnjega leta. V praksi se je že kmalu po uveljavitvi zakona o javnih naročilih 1 izkazalo, da nekatere določbe pomenijo pravno in dejansko oviro pri izvedbi postopka oddaje javnega naročila, in se je relativno kmalu pokazala potreba po spremembah zakona. Ob tem velja navesti, da so nekateri postopki podnormirani, hkrati pa zakon vsebuje pojme, ki jih notranje pravo ne pozna. Odbor je obravnavo zakonskega predloga začel že na 38. seji, in sicer 1. julija letošnjega leta, ker je bil predloženi zakon uvrščen na terminski plan državnega zbora za mesec julij. Zaradi številnih pripomb zakonodajno-pravne službe in velikega števila vloženih amandmajev pa je bilo na začetku obravnave na odboru sklenjeno, da v skladu s 74. členom poslovnika državnega zbora razpravo in odločanje o obravnavanem predlogu preložimo na eno izmed prihodnjih sej. Sočasno je bil na podlagi 46. člena poslovnika izglasovan sklep, da se o predloženem zakonu opravi javna predstavitev mnenj. Ta predstavitev mnenj je bila izvedena 23. oktobra letošnjega leta, da bi eventualno konstruktivnejše rešitve prispevale k vsebinsko kvalitetnejši obravnavi zakonskega predloga. Nadaljnja obravnava je bila začeta na 42. seji 6. novembra ter nadaljevana in končana na 53. nujni seji odbora, kot sem že povedal. Bili so vloženi številni amandmaji, če sem pravilno štel, lahko, da sem se zmotil, k več kot polovici členov, kar govori na eni strani o pomembnosti vsebine zakona, na drugi strani pa verjetno tudi o premajhni angažiranosti vlade v prvi fazi priprave zakona. Bistveni poudarki izvedene razprave so bili v naslednjem. Dopolnitev, ki je bila posredovana [[...]]Pravzaprav jih ne bi ponavljal, ker so v obširnem poročilu podrobno navedeni. Na koncu bi navedel le naslednje: da je bila več kot polovica členov s tem popravljenih in spremenjenih ter deloma popravljenih, da smo uvedli celo štiri ali pet novih členov. Zato predlagam, glede na ogromno in kvalitetno delo, ki ga je opravil odbor oziroma člani odbora, da tako dopolnjen predlog zakona podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker je zbor na 27. seji opravil prvo obravnavo predloga zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Zato bomo prešli na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 15.12.2003. Najprej dajem v razpravo 2. člen in amandma štirih poslanskih skupin k temu členu. Želi kdo besedo? Gospod Tanko, izvolite.
Hvala lepa. Jaz sicer podpiram to, kar so dali poslanci štirih poslanskih skupin. Mislim, da ni v ničemer sporno. Vendar bi vprašal tukaj v zvezi z drugim odstavkom, brez teh dopolnitev, ki so bile tukaj napisane, kjer piše, da poleg naročnikov iz prejšnjega odstavka po tem zakonu štejejo za naročnika tudi pravne osebe zasebnega prava, ki z namenom zadovoljevanja potreb v javnem interesu in ne zaradi opravljanja pridobitne dejavnosti ustanovijo, ne vem, Republika Slovenija, lokalne skupnosti in tako naprej. Pojavljajo se tudi primeri, ko nekatere družbe, recimo, del nalog opravljajo v javnem interesu, drugi del pa pridobivajo pridobitno. Tukaj v tem delu ni nobene razmejitve v takih primerih, kdaj, kako, ampak lahko pride do teh nasprotij. Ali to velja samo za dejavnost, ki se dela v javnem interesu, ali to velja za družbo kot tako in tako naprej. Mislim, da ta določba v tem delu, ne vem, če je dovolj precizna in bi jo kazalo tudi kasneje morda dopolniti. Hvala.
Hvala lepa. Gospa državna sekretarka, izvolite.
Jaz se oproščam, ampak nisem vas popolnoma dobro razumela, kaj je bilo vprašanje.
Gospod Tanko, izvolite.
Poglejte, v tem primeru imamo lahko družbe, ki jih ustanovijo občine ali pa občina, in ta družba opravlja del dejavnosti v javnem interesu, javno dejavnost, drugi del pa neko profitno dejavnost. In tukaj piše, da lahko pride do te kolizije, ker družba, ne vem, ali to velja samo za dejavnost, ki jo opravlja v javnem interesu, ali velja za družbo kot tako. Recimo, Dars je verjetno tudieden takih po novem, ker ima nekaj dela v javnem interesu, nekatere stvari pa profitno trži, enostavno, na primer, kabelske vode in to uporablja za svoje poslovanje.
Gospa Kamnar, izvolite.
Torej, če govorimo o zasebnih družbah, potem je zasebna družba naročnik po tem zakonu v primeru, da opravlja dejavnost v javnem interesu. To je iz zakona, po moji sodbi, jasno razvidno in je tudi natančno zapisano. V primeru, da ne opravlja dejavnosti v javnem interesu, potem seveda ni naročnik po tem zakonu. Kot primer navajam, da je zasebna družba koncesionar, recimo, ima koncesijo. V tem primeru jasno sodi v skupino tistih, ki izvajajo javni interes. In v tem primeru je naročnik po tem zakonu.
Hvala lepa. Gospod Tanko, izvolite.
No, če sem konkreten. Po preoblikovanju Darsa je Dars koncesionar, sklene z državo koncesijsko pogodbo za, ne vem, določene dejavnosti. Ali je v tem primeru ta Dars še zavezan, da dela po zakonu o javnih naročilih ali ni več?
Hvala lepa. Gospa državna sekretarka.
[[...]]kar izhaja iz prve alinee drugega odstavka, če se v pretežni meri financira iz sredstev naročnika iz prvega odstavka, to je iz državnega proračuna v tem primeru, in če država, to je pa druga alinea, izvaja nadzor nad njim. Oba pogoja sta izpolnjena, torej je zavezan izvajati naročila v skladnosti s tem zakonom.
Hvala lepa. Gospod Grošelj, izvolite.
Hvala lepa za besedo. V naši poslanski skupini razumemo tako, tudi zdaj se že dogajajo primeri, to kar smo zapisali tudi v zakon o izvrševanju proračuna, gre v primeru za vlaganje v infrastrukturo, komunalne ali druge dejavnosti, tudi na področju, bi rekel, čistilnih naprav, je bilo treba te aktivnosti peljati v skladu z zakonom o javnih naročilih. Zato smatramo tudi, da gre v tem drugem členu predvsem za to. Ni tukaj pomembno, ali ta gospodarska družba ustvarja dobiček ali izgubo, se pravi tako, kot je približno navedena tudi obrazložitev vlade, temveč da izvaja v smislu zakona javno gospodarsko službo. To je tisto. In seveda, če jo izvaja, potem za njega veljajo ravno tako določila zakona o javnih naročilih. Tako smo tudi pri nas razumeli in zato smo bili tudi podpisniki tega amandmaja. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Tanko, izvolite.
Poglejte, saj verjetno bo ta amandma sprejet, amandma na amandma in bo člen v bistvu odprt in bi do tretjega branja prosil za pojasnilo.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo o 2. členu in amandmaju k temu členu in odpiram razpravo o 4. členu in amandmaju štirih poslanskih skupin koalicije k temu členu. Želi kdo besedo? Ne. Razpravo zaključujem. Odpiram razpravo o 10. členu in o treh amandmajih k temu členu. Predlagatelj vseh treh amandmajev je poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Želi kdo besedo? Gospod Tanko, izvolite.
Zavedati se moramo, da govorimo pravzaprav o javnem sektorju in o porabi javnega denarja in zato je smiselno, da so ti predpisi dokaj jasni, dokaj čisti, dokaj enotni in da so enako obligatorni in da se tudi na nek način predvidijo enaka ravnanja. Zato v besedilu takih zakonov, kot je ta, več ali manj ne sme biti nobenih rešitev, ki dopuščajo prosto interpretacijo oziroma prosto presojo in je v tem primeru absolutno odveč ta besedica "lahko". Po drugi strani pa je prav, da so tudi stvari javne in predlagali smo v tem drugem in tretjem amandmaju dopolnitev, da se tudi te stvari objavijo in pa predvsem dopuščena mora biti na nek način presoja te neodvisne institucije, ki jo zaenkrat še imamo in je tudi še predvidena. Tudi mislim, da ni prav, da se čisto svobodno naročniki v tem javnem delu odločajo za postopek. Prav je, da nekdo v tem primeru tudi arbitrira in tudi odloči. V tem primeru, ko gre to preko urada za javna naročila, ni nobenih posebnih težav in tudi ne pomeni to nobenega zavlačevanja postopka, kajti vsi ti javni naročniki vodijo te svoje načrte, projekte, investicije, in kaj vem še vse, zelo načrtno. Tudi zelo načrtovano. Poleg tega pa imamo dvoletne proračune in istočasno petletne razvojne programe. In to velja za velik del porabe v tem javnem sektorju. In če zapremo ta javni del, in pa neodvisno kontrolo, potem s takimi zakoni na nek način nekaj ne more biti v redu, kajti verjetno se v ozadju pelje lahko tudi nek drug cilj, pa če ne direktno, zavestno, lahko to pa vsi ti, ki so naročniki, te zadeve tudi tako izpeljejo. V praksi se to tudi pogosto dogodi.
Hvala lepa. Gospa Kamnar, izvolite.
Hvala lepa. Mi smo sicer prvotno ocenjevali, da je člen dovolj jasno zapisan, vendar se strinjamo, da se besedica "lahko" črta, in da je potem morda stvar še bolj nedvoumna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več besede, razpravo zaključujem. In odpiram razpravo o 11. členu in o petih amandmajih k temu členu. Predlagateljica amandmajev od 1 do 4 je poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, in amandmaja pod 5 štiri poslanske skupine koalicije. Želi kdo besedo? Gospod Tanko, izvolite.
Dobro. Sedaj, v tem 11. členu, je kar eden takih pomembnih členov, mislim, da predvsem ta člen motijo tri stvari, in sicer ena je ta besedica "bistveno", ker se s tem, s to besedico "bistveno" na nek način omogoča izpeljava nekega postopka, ob tem pa ta zadeva bistveno ni nikjer definirana. Nikjer je ni v pojmovniku, da bi to opredelili, niti tu ni definirano in niti nihče ne ve, ali to pomeni plus, minus, recimo 10% roka, ali to pomeni, ne vem, plus, minus 30% razpisne vrednosti, ali to pomeni, ne vem, plus, minus 20% spremembe obsega del, ali to pomeni, ne vem, razbitje naročila, recimo na tri dele, pa ima eden 80, 90%, druga dva pa po 5% in tako naprej. In s to besedico "bistveno" se na nek način vgrajuje možnost res ene kvalitetne manipulacije notri in daje naročnikom povsem proste roke, da sami presodijo, ali gre to na tak način ali na drugačen način. Mislim, da ta uvedba te besedice ni primerna. Prav tako je v prvem odstavku po našem mnenju odveč ta četrti odstavek, ker vgrajuje ponovno neko izjemo v sistem javnih naročil, in to v zakon, v katerem je, če ga natančno pogledamo, v vsakem tretjem členu neka izjema napisana. Se pravi, nekje piše "bistveno", nekje "lahko", nekje je "omejeni", nekje "ni treba objaviti", nekje "ni treba sporočiti" in tako naprej. Vrsta teh zadev je, in ta je tudi ena tistih, ki daje naročnikom bistveno prevelike možnosti, da sami urejajo te svoje zadeve. Prav tako je problem tudi ta četrti odstavek. Sedajjaz, z vsem spoštovanjem do invalidskih podjetij, vendar mislim, da tega na tak način ni možno reševati. Kajti v proceduri ali v zakonu, ki ga je kolega Drobnič dal, so te stvari na nek način, če bi bil ta zakon sprejet, drugače rešene, se je reševanje teh invalidskih zadev zelo natančno predvidelo preko posebnih oblik zaposlovanja, usposabljanja in tudi ostalih stvari. In v tem delu je sporno to, da ni to razmejeno na firme, ki so profitne, in na firme, ki so neprofitne. Jaz nimam popolnoma nič proti, če velja nek poseben režim za invalidska podjetja, ki so neprofitna, ne more pa ta izjema biti napisana za profitne organizacije, tudi če imajo status invalidskih organizacij, ker to je nek poseben sistem, nek poseben režim. In za ta del mora biti objavljen ravno tako tudi nek razpis. Ta člen oziroma ta odstavek dopušča naročniku, da lahko gromozanske vrednosti naročil izpusti ven, brez razpisa, samo z dogovorom. Velikanske številke lahko izpusti ven, ker ni nobenih omejitev tudi na neki drugi strani. In recimo, mi damo lahko na ta način narediti tudi tunel pod Trojanami, če karikiram to stvar. Nekdo se pač registrira, dobi status, dejavnost in enostavno pač prevzame posel. In skozi take določbe, ki so tukaj kot izjeme navedene, lahko invalidska podjetja prevzamejo tudi, bi rekel, razvoj neke regije, navsezadnje. To je povsem možno. In mislim, da bi morali te stvari na nek drugi način tudi omejiti. To je preveč prosto odprto in omogoča oddajo prevelikih naročil brez javnega razpisa, nekim, ne vem, 200-im podjetjem v Sloveniji. To mislim, da ni najbolj primerna rešitev.
Hvala lepa. Gospa Kamnar, izvolite.
Hvala lepa. Kar se tiče besedice "bistveno", ki se pojavlja v 11. členu, moram povedati to, da je beseda "bistveno" resda nekoliko nejasno definirana. Vendar je od primera do primera treba pač presojati, kaj je bistveno. Dejstvo pa je, da recimo ravno v primeru, da gre za neuspel, odprt ali omejen postopek, je pri ponovitvi tega potrebno nekatere elemente v razpisu spremeniti, ker drugače je zadeva lahko v izhodišču obsojena na ponoven neuspeh. Ravno zaradi tega smo dali v člene to določilo, da se lahko spremenijo tisti elementi ponudbe, pardon, razpisa, ki niso bistveni. Na tak način je pravzaprav določeno tudi ravnanje oziroma implementacija 2.B točke 11. člena direktive 92/50 in 2.B točke 7. člena direktive 93/37. Tako, da menimo, da bi takšna ureditev morala ostati. Kar se tiče posebnega položaja invalidskih podjetij, je treba poudariti, da to velja za tista javna naročila, ki so pod vrednostnim pragom, ki velja v predpisih Evropske skupnosti, in vsled tega je pravzaprav rešitev, ki je že do danes bila uveljavljena v zakonodaji, po naši presoji še sprejemljiva. Res pa je, da bodo nove direktive Evropske skupnosti to vprašanje na novo uredile in takrat bo seveda treba slediti tudi v našemu zakonu ureditvam na identičen način. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Sok, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Torej čisto tako, kot poslušam danes, smo govorili o zakonu o omejevanju korupcije. In že pri tistem zakonu sem se javil k besedi in sem povedal, da pravzaprav ta državni zbor, ko sprejema nejasne zakone s takšnimi in podobnimi nejasnimi določili za posamezne člene, pravzaprav omogoča, da na podlagi različne interpretacije v tej državi prihaja do mnogih koruptivnih dejanj. In jaz sem prepričan, tako kot sem pri prejšnjem členu poslušal, da je bila včlen vključena beseda "lahko". To je seveda tako široko interpretiran pojem, da na podlagi tega lahko, ne vem, razpisna komisija odloči tako ali pa drugače. Ravno tako pri tem členu, če bo ostalo zapisano "bistveno", potem smo seveda dali komisiji možnost da na podlagi lastne subjektivne presoje odloča, kaj je za njo bistveno oziroma kaj ni bistveno. In tole bi rad opozoril. Vse take opisne pojme bi seveda, če bi hoteli, da je zakonodaja jasna, morali iz zakona črtati. In zato podpiram vse take amandmaje.Povem samo en primer, ki sem ga doživel v ponedeljek. V moji poslanski pisarni se je oglasil nekdo, predstavnik nekega podjetja, ki se je prijavilo na javni razpis na ministrstvo za okolje in prostor, in sicer za razgradnjo avtomobilov. Ne vem, če se takoimenuje, ampak gre pač za postopek v skladu z direktivo Evropske unije, ki se mora začeti izvajati v Republiki Sloveniji. In razpisna komisija je odločila, da ponudniku, ki mu je na garancijskem potrdilu manjkal žig banke, da to ni bistveno za razpisni postopek. Torej to ni bistveno. Se pravi, je lahko dal garancijo, nek list papirja brez žiga banke, brez uradne štampiljke. In če to dopustimo, da potem razpisne komisije odločajo, kaj je bistveno, kaj ni bistveno, potem se nam bo to venomer in vedno znova dogajalo. Seveda pa so potem takšne odločitve teh komisij lahko podprte z različnimi drugimi bonitetami iz ozadja, in to v bistvu je na nek način omogočanje koruptivnega dejanja. Predlagam, gospa državna sekretarka, da pristanete na to, da vse take pojme, v skladu z amandmaji, iz zakona črtamo. Se pravi besede "lahko", "dovoljuje se, ...bistveno" itn. Naj se to iz tako pomembnega zakona, kot je zakon o javnih naročilih, črta. V neki oddaji na televiziji smo lahko slišali, da prek sistema javnih naročil ponikne po nekaterih ocenah v privatne žepe okrog 40 milijard slovenskih tolarjev. To je ogromna številka, in zakon mora biti takšen, da bo to onemogočil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Bajuk, izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Ko berem in poslušam odgovore vlade na ta predlog, se moram vprašati, čemu sploh pišemo zakon, zakaj ga pregledujemo. A ne ravno zaradi tega, da bomo dosegli neko večjo jasnost? Kdo pa bo odločal, kaj je bistveno in kaj ni? Tega zakon ne določa, prepusti temu, da bo komisija sama odločala, kaj je bistvenega pomena in kaj ne. Mislim, da je to resnično, kot je kolega Sok ravnokar povedal, vir stalne korupcije in samovolje s strani birokratov. Seveda argumenta, da gre za javna naročila manjše vrednosti, pa sploh ne morem sprejeti. Saj dobro vemo, koliko je odstotkov celotne javne porabe, ki gre prek javnih naročil male vrednosti. Po vseh slovenskih občinah je potem to prepuščeno presoji komisij. Nam se zdi to popolnoma nesmiselno. Argument, ki ga je vlada tu zapisala, zakaj tega ne podpira, in tudi to, kar smo zdaj slišali, je popolnoma nesprejemljivo. Nujno je, da takšne besede črtamo. Kar se pa tiče invalidskih podjetij, mislim, da je že čas, da končamo s tem sprenevedanjem. Dobro vemo, ker je to znano, v slovenskim medijih smo večkrat brali, kako se ta koncept izkorišča, kako nekateri resnično izkoriščajo to in v imenu tega imajo nekaj invalidov zaposlenih, potem pa imajo dostop do javne porabe brez prave konkurenčnosti. Čehoče slovenska država podpreti delovanje invalidov, se mi zdi to pravilno. Treba pa se je zavedati, kakšne instrumente imamo v rokah, da to lahko dosežemo. Ta zakon ne brani invalidom, ta zakon brani davkoplačevalcem, da bodo čim več imeli od tega, kako se ta sredstva zapravljajo. Če pa hočemo in se zavzemamo za to, da bomo invalidska podjetja podprli, potem imamo pa celotno davčno zakonodajo, v kateri lahko te stvari zapišemo, vendar na bolj konkreten način, kot smo pa sedaj. Torej, moramo imeti pred očmi, čemu pišemo ta zakon. Ta zakon se piše zato, da bodo davkoplačevalci imeli čim več od vsega tega, kar se v njihovem imenu zapravlja. Ne pa, da se dosegajo še drugi cilji, ki so lahko legitimni - in sem za to, da se kaj takega uredi, se pa ne more urediti v tem zakonu, za katerega vemo, dobro vemo, da je bil predmet še kakšnih izkoriščanj v naši državi. A se seveda o tem ne sme govoriti, ker so tudi povezani z določenimi krogi. Ja, veste, če ne bomo sedaj naredili temu konec, potem samo lahko pričakujemo da se bo to še v nedogled nadaljevalo, torej, vse besede "lahko", "bistveno" je treba črtati v imenu minimalne preglednosti. Kar se pa tiče aranžmaja za invalidska podjetja, ga je treba podpreti, ampak na drugem področju ne pa v tem zakonu, kjer branimo interese davkoplačevalcev, in to je naša prva dolžnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Tanko, izvolite.
Poglejte. Mislim, da je bilo sedaj že kar precej povedanega, ampak bi se malo spomnil izjave, ki jo je dala maloprej državna sekretarka. Pravi, gre samo za tista naročila, ki so do tiste višine, ki ne zahtevajo objave v listu Evropske skupnosti, to je pa 5 milijonov evrov, to je 10 milijonov mark starih, to je milijarda tolarjev, se pravi, mi v tem konkretnem primeru damo lahko naročilo v neki drugi zadevi v višini 1 milijarde neki družbi, prav tako z amandmajem, ki ste ga dale štiri poslanske skupine, v petem amandmaju lahko podamo projekte do višine 1 milijarde. Veste, to so gromozanske številke, to je proračun ene občine, ki ima 10 tisoč ljudi. In ko take zadeve sprejemamo, mislim, se moramo zavedati dimenzije številk. To ne gre sedaj za, ne vem, 8 milijonov tolarjev ali pa 10 milijonov, ampak govorimo o 1 milijardi slovenskih tolarjev v vsakem primeru. Kolikokrat po 1 milijardo lahko damo ven na leto, ali se kdo vpraša, in to brez razpisa, to dogovorno med dvema partnerjema. Jaz mislim, da te zadeve, ki so tukaj napisane in se rešujejo na tak način, niso primerne, zato smo tudi predlagali, da se ta zadeva črta. Strinjam se, da je treba to problematiko reševati na drug način, z drugimi mehanizmi, z drugimi inštrumenti, ne pa z razdeljevanjem težko zbranega državnega denarja ali pa občinskega denarja navsezadnje. Jaz mislim, da se je treba tem zadevam zelo posvetiti, ker prinašajo zelo velike posledice in dopuščajo zelo velike možnosti. S tem, ko zakon sprejmemo, se vse te zadeve premaknejo na neke druge nivoje, in to se tam dela. Tako je in mislim, da je treba ta peti amandma, ki ste ga vložili notri, in ta četrti, za katerega predlagamo, da se črta, da je treba to zadevo respektirati, prav tako pa tudi tisto, kar zadeva "bistveno", ker to nekdo arbitrira, nekdo odloči in v tem primeru niti pritožbe ni. Če se neki investitor ali pa neki naročnik odloči, ta zadeva, ki jo bo naredil, ni bistvena in ni nobenega, ki bi to prekontroliral, ali je to naredil prav ali ni, potem javnih naročil nimamo več, to je treba vedeti. Javnih naročil ni več, ker vsibodo lahko s temi "by passi" poslovali, z odločitvami, kaj je bistveno in kaj ni in pa s takim vgrajenim, bi rekel, mehanizmom odtoka državnega denarja za določene namene.
Hvala lepa. Po vrstnem redu, mislim, kot ste dvignili roke: gospod Grošelj, gospod Bajuk, gospod Kavčič.
Ja, hvala lepa. Jaz mislim, da ravnanje z javnimi financami pa ne poteka tako enostavno, kot poskušamo včasih in sedaj tudi prikazati. Omenjena je bila že številka, da je potrebno, da se to objavi v evropskem uradnem listu, vse ostalo pa, mislim, da enako tako veljajo vsa določila zakona o javnih naročilih. Mislim, da je treba pa upoštevati tudi dejstvo, ki je navedeno tukaj v obrazložitvah, kaj pa v primeru, ne glede na to, ali govorimo o omejenem ali o odprtem postopku, če ta javni razpis ni uspel, ki pa ga je treba do nekje tudi dopolniti. Potem si v bistvu v vsakem takem primeru potem ustavljen, si blokiran. Vložiš približno 2 meseca, bi rekel, preden ti cel ta postopek steče. Seveda, računamo pa, diskutiram tudi s tega vidika, ko konkuriraš za sredstva, ki jih dobiš seveda tudi iz državnega proračuna. Vemo, da največkrat se to kasni, in ne nazadnje, da bi moralvse stvari ponovno prijavljati, kar pomeni, v tistem proračunskem letu v bistvu ne moreš dobiti nobenih sredstev. In jaz ne vem, zakaj vidimo v tem tako velik strah. Saj tisti, ki smo na teh področjih tudi delali, vemo, v katerih težavah največkrat si. Pasaj ne gre samo to, da boš ti sistem javnih financ, ne vem, da jih boš okrog prinašal, pa da boš nekaj po svoje naredil. S čigavimi sredstvi? Z občinskimi, javnimi, in tisti, ki se seveda odgovoren, kot odredbodajalec in tako naprej. Ne vem. Ne razumem tukaj. So pa primeri, ki jih je treba v bistvu storiti. Saj tukaj ne gre samo za blago. Gre pa predvsem za storitve, bi rekel, in pa tudi za gradnje in tako naprej. Samo tako vemo, kako ta postopek poteka. Se včasih nekaj naredi, da izpade. Tako kot bomo kasneje tudi prišli do tega, ali mora biti v tej razpisni dokumentaciji ne nazadnje navedeno tudi, katerega podizvajalca boš tam imel, oziroma, kdo bo on, s katerim ti sklepaš pogodbo. Ker ne nazadnje se potem spuščaš, bi rekel, še v tisto delitev, bi rekel, v spor, tam pa ne nazadnje lahko ti poskušaš uveljaviti neko svoje načelo, neko svojo sugestijo, ko boš rekel, če boš tega podizvajalca vzel, boš dobil delo, drugače pa ne, kar, mislim, je v končni fazi je pa skregano z vso logiko. Tisti izvajalec, ki bo uspel, ki bo izpolnjeval vse te pogoje, seveda, s tistim tudi podpišeš pogodbo, in gre tudi za odgovorno osebo. In ne glede na to, seveda bomo tudi v 13. členu govorili, katere možnosti so tudi kot garancija v kolikor bo naročnik izvajalcu dal tudi zahtevek Ne vidim, bi rekel, toliko strahu, kot se pojavlja, da bi bil v končni fazi pri vsakem javnem naročilu zadaj nek strah, pa da je za tem tudi zavezana [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]Hvala.
Hvala lepa. Gospod Bajuk, izvolite.
Hvala lepa. Poglejte. Kje je strah? Ta zakon predvsem pišemo za slovenske razmere. Mene zelo malo skrbi, kako bo Evropska komisija reagirala, ker dobro vem, da če to ne bo v skladu z direktivami, bodo hitro nam povedali, in vem, da bomo naredili spremembo zakona po najhitrejšem postopku in se bo treba zelo dobro obnašati. Na to smo se pa že navadili. V kolikor je interes Evrope, potem se te stvari urejajo tako, kot se spodobi. Problem je za manjša naročila, v zaprtem krogu relativno majhne države, kot je Slovenija. Bom povedal, česa me je strah. Veste, česa me je strah? Tukaj imamo, nimamo veliko ponudnikov tudi ne. Včasih se tako zgodi, da jih je zelo malo. Potem pa se zmenijo, da se ne bodo prijavili. S tem se odpre ta novi mehanizem in seveda, če je manj kot pet milijonov evrov, ker za to se zanima, Evropska unija se ne zanima za manjše stvari. Za manjše stvari se moramo mi zanimati, ne pa oni. Mi se moramo zanimati. Čese mi ne bomo zanimali, njih zelo malo briga, kako bomo mi v Sloveniji te stvari uredili. In s tem členom se pa odpre ta možnost. Ta možnost, da se določeni gospodje zmenijo, se ne predstavijo. Ali naj se potem odpre ta možnost in preko tega člena, v kolikor je manj kot pet milijonov evrov, in to čisto gotovo bo, potem pa imamo možnost, da se to naredi po nekem drugačnem postopku. Ravno zato moramo imeti zakon, zato da bomo v naš prostor uvedli disciplino. Da bo vsem jasno, da ko se dela z javnimi sredstvi je treba delati v skladu z določenimi pravili. Pravila pa morajo biti tako napisana, da ja ne bo prišlo do takšnih zlorab, v kolikor je pač to sploh mogoče. Vemo, da se to dogaja, vemo, da se to dogaja, moramo to preprečiti in pa seveda zagotoviti, v kolikor nam je pač dano in lahko to predvidevamo, moramo zagotoviti, da bo prišlo do čim boljše uporabe sredstev, ki nam jih ljudje zaupajo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Kavčič, izvolite.
Hvala. Saj naša pričakovanja so v marsičem verjetno podobna, opozicije in koalicije. Želimo si racionalnosti pri porabi sredstev davkoplačevalcev, želimo pa si seveda tudi racionalnosti postopkov. Prav je seveda, da se predebatirajo vsi potencialni strahovi in veliko od argumentov smo seveda tudi že na odboru za finance in monetarno politiko proučili in se o njih pogovorili. In če se recimo konkretno pogovarjamo o možnosti oddaje javnega naročila po postopku brez predhodne objave, seveda se je treba zavedati, da ta postopek ni enostaven in ne omogoča oddaje javnih naročil kar tako. V primeru, da javno naročilo ne presega vrednosti, od katere dalje je treba objaviti razpis v uradnem glasilu evropske skupnosti, vendarle to ni zadosten pogoj za oddajo javnega naročila brez predhodne objave. To je samo potreben pogoj, poleg tega so eksplicitno navedeni še drugi pogoji, med katerimi bi predvsem izpostavil situacijo, da mora biti vnaprej znano končno število potencialnih ponudnikov, ki morajo biti v takem primeru vsi obveščeni. In zakon nadalje zahteva, da se vsi ponudniki enakopravno obravnavajo. S tem so po našem iskrenem mnenju podani pogoji, da je postopek bolj racionalen, istočasno pa še dovolj pregleden in enakopraven za vse ponudnike. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Kamnar, izvolite.
Hvala lepa. Še enkrat bi povedala, da v 11. členu ne govorimo o postopku s pogajanji brez predhodne objave, ki se preprosto na tak način začne, pač pa šele takrat, ko odprt postopek javnega naročila ne uspe. Prva možnost je bila dana vsem. Če ponudnikov ni, lahko gremo v postopek neposrednega pogajanja. Seveda je v takem postopku neposrednega pogajanja včasih treba kakšen element razpisne dokumentacije spremeniti, kaj vem, hipotetično, barvo nekega proizvoda, ker se je izkazalo, da tista barva, ki smo si jo zamislili in zapisali v razpisno dokumentacijo, sploh ne obstaja na trgu, je ni možno pridobiti, ali kakšen material in podobno. Skratka, mislim, da ni razloga, da bi skozi te elemente lahko prišlo do kakršnegakoli prevračanja določb tega zakona.
Hvala lepa. Gospod Tanko, izvolite.
No, poglejte, dejstvo je, da v javnih naročilih nismo briljantni. To je dejstvo. Vsa poročila računskega sodišča govorijo točno o tem - ga ni proračunskega uporabnika, vsaj kar smo zdaj v nekaj zadnjih letih brali poročila računskega sodišča, ki ni imel težav z majhnimi ali velikimi naročili. Ga ni. Zdaj te stvari samo še odpiramo, samo še poenostavljamo, samo še sproščamo. Se pravi, da bo zadeva samo še bolj tekla. Kar zadeva črtanje četrtega odstavka, piše takole: "Naročnik lahko da javno naročilo blaga in storitev po postopku s pogajanji brez predhodne objave tudi v primeru, če ima ponudnik status invalidskega podjetja." Se pravi, da tisto, kar ste, gospa sekretarka, prej povedali, ne drži povsem. Se pravi, odda naročilo nekdo na nek drug način. Mene ni strah, toda problem je v tem, da operiramo s podatki, kjer gre za enormno velike številke nepravilno porabljenih sredstev v postopkih javnih naročil. In s spremembo zakona, s poenostavitvijo zakona te zadeve ne smemo sanirati na tak način, da se kar naenkrat ugotovi, da pa to ni več problem, samo zato, ker smo zakon spremenili. To je katastrofa, če bomo tako delali. Zakon je treba upoštevati in zakon se da upoštevati brez problema, ni nobena težave, če se uspe pripraviti dokumentacijo, če se uspe zadevo lepo in korektno obdelati, ni nobene težave. Tudi če je pritožba, ni težave. Če imamo slabo dokumentacijo, če to ocenimo kar tako na počez, potem pa so pritožbe in tudi padajo postopki v razpisih. To je popolnoma logično. Vendar tega slabega ravnanja naročniku, pa kdorkoli že je, ne smemo sanirati s popravkom in poenostavitvijo zakona na tak način. To je pa nonsens. Mi moramo določene stvari imeti in država mora imeti interes, da so pod nadzorom, navsezadnje, zato se tudi zakon sprejema. Mi pa zdaj sprejemamo zakon, kako ne bomo delali po principu javnih naročil, ampak nekako zraven. In to je katastrofa v tem delu.
Hvala lepa. Gospod Bajuk izvolite.
Hvala lepa. Jaz upam, da ne boste to ocenili kot dlakocepstvo. Ampak ravno odgovor gospe državne sekretarke, vsaj meni je bilo jasno, v čem je razlika med pristopom vlade in pa pristopom koalicije Slovenije, ki oporekamo takšnemu pristopu. Ko je govorila, je rekla, saj dana je možnost javnega razpisa. Saj se ne gre za možnost, gre se za bistveno zahtevo. In ta zahteva ne sme kar tako izginiti, zato ker ni bila prvič uspešna. Nismo zagotovili še teh principov, ki jih mora ta zakon slediti, s tem, da smo dali možnost. Ne gre za možnost. Gre se za bistveno zahtevo. In ta zahteva se mora uveljaviti ravno zato, na kar pa gospa državna sekretarka pa v imenu vlade ni odgovorila: kako pa bomo preprečili, da se v našem bolj zaprtem kraju, območju, ne bodo gospodje zmenili, pa, recimo, pustimo, da gre to mimo, ker potem ta možnost bo šla preko nas, zahteve ni in potem pa lahko bomo počeli po svoje in bomo z gospodom županom ali pa s tistim predstavnikom se zmenili za drugačne cene, ker je manj, kot Evropa zahteva. Evropa se ne bo brigala za nas. Mi se moramo brigati, da bo javna uporaba v Sloveniji dosegla tiste cilje, ki jih davkoplačevalci od nas pričakujejo. Ne gre pa za možnost, gre za zahtevo, ki se mora držati do konca. Samo tako bomo uvedli takšno disciplino, kot je nujna v našem področju. Saj dobro vemo, za kaj gre. Ali nismo ocenili, tudi na javnih predstavitvah smo ocenili, koliko sredstev se izgubi zaradi nespoštovanja tega zakona. Zakon pa se ne spoštuje, ker se ga zato tako piše, da se ja omogoči, da se bo čim manj spoštovalo. In to, kar je rekel kolega Tanko, je pravilno. Saj to nas je groza. Čemu pa pišemo zakon, če pa istočasno ustvarjamo mehanizme, ki bodo paralelno delovali, samo zato, da se zakon ne bo spoštoval? Temu moramo napraviti konec in mi pri tem ne bomo odnehali. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Sok izvolite.
Vsi dejansko vemo, za kaj gre. Vsi poznamo, kako je možno te postopke javnih naročil na tisoč in en način izigravati. In jaz se tudi ne zadovoljim, gospa Kamnarjeva, s tem odgovorom, ko ste govorili, da je lahko barva neprava. Poglejte, v javnem razpisu se lahko namerno povzroča, da nekaj manjka, da potem ne pride do realizacije, in da se ponovi itn. In če bomo v zakon vnašali take možnosti, potem bo teh izigravanj še več Pred kratkim sem čital v Mladini, kako v enem mesecu zgraditi šolo. Seveda se ni, eden se je samo prijavil, ker v enem mesecu nihče ne more šole zgraditi in potem ni bil nihče izbran, ker je še tisti umaknil svojo ponudbo in se je šlo v pogajanje itn. Ampak vse to naša zakonodaja očitno omogoča. Zaradi tega, ker ta zakonodaja to omogoča, in ker se nič ne zgodi, prihaja do, ne vem, lahko smo čitali o rumenih disketah, ki so se naknadno pojavile in je potem bila kriva snažilka, ki je menda zamenjala nekaj. V zakonu moramo te možnosti, da se na takšen način prirejajo zadeve, preprečiti. In bil bi zelo vesel, da v vladajoči koaliciji, če se zavzemate za racionalizacijo, o kateri vsi govorimo, da to podpremo in zakon naredimo čim bolj jasen in transparenten. Če ne, potem je seveda zastonj govoriti, da si ta državni zbor prizadeva preprečevati korupcijo. Tako slabo napisani zakoni največkrat omogočajo korupcijo ali pa jo celo pospešujejo. Za to gre, gospa državna sekretarka.
Hvala lepa. Gospod Grošelj, izvolite. Hvala.
Mogoče bo po letu 2004 bistveno drugače, ampak v naši državi ni dovolj dela. In tudi veliko ponudnikov pride. Tako za velika naročila absolutno ni noben problem v tem. In tudi ne vem, kdo bi se tudi poigraval. Jaz sem že omenil. Zato je tudi pritožbeni rok, saj vidite, koliko imamo potem tudi pritožb na revizijo, revizijo postopka glede javnih naročil. Jih imamo. Ne bi se pa sedaj v eni pavšali oceni strinjal z gospodom Tankom, ki je rekel, da vemo, kako je bilo in kaj smo obravnavali na komisiji za nadzor proračuna, kot da se zavestno to krši. Na pamet govorim, ampak mislim, da smo imeli v teh poročilih, ki smo jih obravnavali, predvsem ugotovitve, ki so dokazovale, da je bilo bistveno več porabljenih javnih sredstev, ko je bil en projekt dokončan. To so te napake. Tudi od 50, do 60 ali celo več odstotkov. Pa dajmo tudi pogledati, ko smo obravnavali poročila za posamezne lokalne skupnosti. Sistem, ki ga izvajamo že štiri ali pet let, pa ne nazadnje vsi tisti, ki dajejo te razpise, se zelo bojijo kakršnekoli pritožbe in tudi revizije. Zakaj? Govorim izključno tudi zaradi izgube časa. Vsak tisti, ki dela, hoče dobiti, da bo opravil to svojo investicijo tudi čim cenejše. Zato mora biti dokumentacija tudi pripravljena. Se pa tudi naredi, ko ugotoviš, da moraš še nekaj popraviti. In to v teh primerih, zlasti vaša točka 3 o tem govori. Nekaj manevrskega, poštenega prostora, če lahko temu rečem, pa mora tukaj vsebovati, ker hočejo zaščititi tudi svoja javna sredstva, ki jih imaš preko državnega proračuna ali pa preko zadrug, ampak v tej končni fazi je skoraj vseeno. To bi rekel, je tisto. Vsak, ki je, podaš razpis, gledaš na svoje roke, da odpreš in začneš investicijo tudi izvajati. So primeri, dogovoriali niso, potem seveda velja cela veriga, tako kot smo imeli včasih reprodukcijske verige, ampak na tem pa ne more sloniti cela vsebina ali pa vsaj to, kar govorimo v tem 10. oziroma 11. členu v zakonu o javnih naročilih. Tukaj ne vidim strahov. Morate tudi imeti, da lahko normalno izpeljete in zaščitite vse interese, v zaščito, bi rekel, javnih in finančnih, seveda, tudi svojega poslovanja. Čisto vseeno katero podjetje je, ali na področju infrastrukture, komunale in tako naprej. Vsak želi, da bo čim ceneje izvedel investicijo in da mu bo ta investicija prinesla tudi svoj efekt pričakovanega uspeha.
Hvala lepa. Gospod Tanko, izvolite.
Jaz mislim, da vse ni tako idealno, kot ste povedali gospod Grošelj. Slovenija ima 2 milijona ljudi, ima, ne vem, 190, 194 županov, ki imajo take in drugačne interese. Tudi midva sva bila včasih med njimi in sva, upam, da oba solidno delala v tistem delu, ko sva morala ta zakon izvajati. Vsaj jaz vem, da sem ga, tudi sem tako poročilo dobil. Vendar jaz bi rad povedal še enkrat. Govorimo o vrednostih, ki so do 5 milijonov evrov in ni zahtevana objava. Takih naročil je v tem javnem sektorju v Sloveniji najmanj 95%. Zelo malo investicij, zelo malo razpisov, zelo malo teh stvari je nad milijardo 200 oziroma 5 milijonov evrov, zelo malo. Največji cestni, pa morda še kakšen projekt pride, vsi ostali so pa tukaj notri. Ko bomo mi ta zakon speljali do konca in če se bodo ti naročniki znašli, ne bo ostalo od zakona o javnih naročil nič, samo zakon. Veste, mi imamo strokovnjake za korupcijo, to je 100%, nimamo pa strokovnjakov za preprečevanje korupcije, to je pa tudi 100%, ker ne uspejo narediti nič. Te imamo, vendar vsi pravijo, da nimamo mehanizmov, da bi to preprečili. Če bomo ta zakon sprejeli, jih niti potrebovali ne bodo, ker bo vse legalno. Vse bo teklo po čisto običajnem normalnem postopku, po vseh principih in to ne bo več nobena zadeva, to ni več korupcija, to ne bo več napaka v postopku, to ne bo več, ne vem kaj. Računsko sodišče bo tu nepotrebno, prav tako urad za javna naročila. In da stvar ni prav enostavna, kaže tudi to, da je zelo veliko ali v več revizijah se je ugotovilo, da imata o isti stvari urad za javna naročila, ki je dal soglasje k nekemu postopku, in računsko sodišče, ki je delalo revizijo naknadno, zelo različno mnenje. To se pravi, da celo tisti, ki se s tem profesionalno ukvarjajo, ki so zadolženi, ki imajo legitimno legitimacijo in ki so zadolženi za revizijo, nimajo o tej stvari istega mnenja. Če sedaj hočemo te dileme, te kolizije, inštitucije rešiti tako, da bomo z neko postavko olajšali, sprostili, potem smo zadevo zgrešili. Meni je popolnoma jasno, da čisto vsak, ki je zapadel javnim naročilom, je zainteresiran, da je tega čim manj. Kršitev je bilo velikopredvsem zaradi tega, ker v treh, štirih, petih letih ni uspelo sankcionirati in pritisniti te javne naročnike, da bi zakon sploh spoštovali. Ampak se je delalo naprej po tistih metodah pred letom 1997. Tam je bil problem. In tu je ključen problem tega našega odnosa. Še ena stvar je gospod Grošelj. Ko boste pogledali naslednji člen, tam se tudi ne predpisuje več obvezna sestava razpisne dokumentacije. Odpre se novo polje presoje, kaj se bo zahtevalo in kaj se ne bo zahtevalo. Se pravi, nekdo, ki dela v javnem segmentu, bo spet prosto, samostojno odločil, kaj bo za njega pomembno, kaj ne bo, kaj bo upošteval, kaj ne bo, in se bo spet odprla neka nova možnost in prilagajanje tem zadevam. Mislim, da vemo o čem govorimo. Te stvari, na tak način, tako poenostaviti, kot jih sedaj s temle zakonom delamo, se ne sme. In če je kje potreben standard, tak standard potrebujemo v javnem sektorju. Kako delujejo zasebne firme, je njihov problem. Ampak javni sektor pa mora poslovati po nekih pravilih. Če je vloga za vrtec predpisana, kakšna je, če je, ne vem, davčna napoved predpisana, kakšna mora biti, če je, ne vem, vloga za štipendijo predpisana, bo verjetno tudi mogla biti vloga za kandidiranje in za razpis, ali pa zahtevek, ali pa dokument za oddajo javnega naročila. Jaz mislim, da je to čisto običajna in normalna zadeva in zahteva, ki sodi k standardu poslovanja javnega sektorja. Mi te zadeve, poslušajte, na tak način ne moremo pustiti. Gre pa za vrednosti do milijarde 200. Ne za 3 milijončke, ampak do milijarde 200. Polovica občin nima tolikšnega poračuna v Sloveniji in govorimo o teh številkah.
Hvala lepa. Gospod Grošelj? Ne želite. Zaključujem torej razpravo o 11. členu in petih amandmajih k temu členu. Odpiram razpravo o 13. členu in dveh amandmajih. Pod 1 je amandma poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, pod 2 štirih poslanskih skupin koalicije. Kdo želi besedo? Gospod Tanko, izvolite.
Saj prej sem že malo omenil, da ta člen, ki se korigira oziroma predlagamo ta naš amandma, da se besedica "lahko" črta, pomeni samo nadaljevanje zgodbe, ki smo jo sedaj povedali. Jaz mislim, da vse te modalitete, vse te proste izbire in tako naprej, je treba iz testvari rešiti. Mi bomo počasi pripeljali ta zakon o javnih naročilih tako daleč, da ne bomo rabili niti več državne revizijske komisije. Vse bo neka prosta presoja, vsak se bo odločil. Pritožb praktično ne bo nobenih več možnih in tako naprej. Jaz mislim,da je treba norme poslovanja pri javnih naročilih določiti. Ne zato, da bomo oteževali poslovanje javnega sektorja, ampak zato, da bo posloval dovolj kredibilno, dovolj korektno in da bodo navsezadnje imeli primeren dostop do teh javnih naročil vsi ponudniki, ki izpolnjujejo pogoje. Nam ni cilj, da z obravnavo oziroma s tem delom, ko določamo obrazec oziroma vsebino razpisne dokumentacije, naredimo že vnaprejšnjo selekcijo, da so naročniki tisti, ki delajo selekcijo potencialnih kandidatov. Mislim, da je to popolnoma zgrešeno in je treba narediti zadevo tako, da so stvari dostopne vsem pod enakimi pogoji, kajti to je ključni smisel javnega naročanja, ne pa selekcija in odbiranje, in to vsak naročnik naredi za sebe, se pravi, da potem sistema ni več.
Hvala lepa. Ker nihče več ne želi besede, zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo o 14. členu in amandmaju poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k temu členu. Kdo želi besedo? Gospod Tanko, izvolite.
Najprej bi opozoril - in to sem šele zdaj videl -, da so to skupni amandmaji Slovenske demokratske stranke in Nove Slovenije. Take smo vložili, skupaj podpisane, in mislim, da je to napaka tudi v vašem arhivu. Kar zadeva ta 14. člen in naše dopolnilo, se nanaša na črtanje oziroma na to, da ste predlagali, da mora dokumentacijo naročnik posredovati v šestih dneh. Mislim, da je ta zadeva povsem brezpredmetna. Mnogo boljša je stara dikcija, ki zahteva, da naročnik predloži razpisno dokumentacijo v dvehdneh. S tem, ko je naročniku prepuščeno, da manipulira do šest dni, lahko izbira, da bo nekomu dal prvi dan, nekomu pa šesti dan. In v bistvu tega ponudnika, ki mu, recimo, ne "paše", potegne za en teden. Tako mu vzame zelo kvaliteten čas, da bi lahko oblikoval ponudbo. Ta dikcija oziroma to podaljšanje možnosti naročniku pomeni zelo veliko manipulacijo, daje naročniku veliko in bistveno preveč svobode in naročnike postavlja v zelo neenakopravne pozicije. Mislim, da morajo biti ti roki zelo kratki, kajti tisti dan, ko je razpis objavljen, tisti dan mora imeti naročnik pripravljeno kompletno dokumentacijo in jo lahko tudi takoj distribuira. Ne pa, da še pet, šest dni čaka, da bo to zadevo posredoval naprej, in s tem tudi regulira ta pripravljalni čas za oblikovanje ponudbe pri ponudnikih.
Hvala lepa. Hvala tudi za opozorilo - v pregledu amandmajev je res napaka. Tam, kjer je navedena kot predlagateljica poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, je razvidno iz vloženih amandmajev, da nastopate skupaj s poslansko skupino Nove Slovenije. Želi še kdo besedo? [[Ne želi.]] Razpravo zaključujem. Odpiram razpravo o 17. členu in amandmaju poslanskih skupin Slovenske demokratske stranke in Nove Slovenije k temu členu. Kdo želi besedo? Gospod Tanko, izvolite.
V tem primeru mislim, da gre za en manjši vsebinski popravek. Kljub temu da smo to dikcijo predlagali tudi že na odboru, pa ni bila sprejeta, menimo, da je strokovno primernejša ta varianta, ki jo mi predlagamo, kot tista, ki je v tem členu akceptirana. Mislim, da bi bilo smiselno, da se ta zadeva tudi podpre in pa sprejme.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več besede, razpravo zaključujem. Odpiram razpravo o 19. členu in amandmaju istih predlagateljev k temu členu. Kdo želi besedo? Gospod Drobnič, izvolite. Potem gospod Tanko.
Predlagane izjeme, ki so navedene v temeljnem besedilu zakona, niso primerne in ne prispevajo k urejanju določanja vrednosti javnih naročil. Takih določb bi se morali izogibati in zato je tudi predlog amandmaja, da se črta četrti odstavek 19. člena tega zakona.
Hvala lepa. Gospod Tanko, izvolite. Ne želite besede. Gospod Grošelj, izvolite.
Pripomba, da v bistvu mi pa ni jasno, zakaj bi postavljali bolj zahtevne pogoje, kot je to določeno z evropsko direktivo. To so pasti, ki mi tudi niso jasne. Mislim, da nismo nič napisali. Tako je kot smo imeli v sedaj veljavnem zakonu o javnih naročilih. Saj tukaj ni bilo spremembe v tem členu. In to je v bistvu ostalo tudi v novem zakonu. Da smo pa bolj papeški kot je papež, pa nekatere zadeve tudi ne razumem, pa da si sami sebi grenimo življenje.
Hvala lepa. Najprej gospod Drobnič, potem gospod Tanko.
Sprašujete, zakaj bi bili bolj papeški od papeškega. Predvsem moramo zagotoviti enakost. Kolikor bolj imamo razvite instrumente za enakost, to ne pomeni, da smo ostrejši. V tem smislu glede simetričnosti do javnih naročil oziroma izjem smo bolj pravični. To je dejstvo. Seveda imajo nekatere države tu ključne instrumente, seveda so enaki zaradi enotnega prostora. Določeni so pa lahko tudi posebni.
Hvala lepa. Gospod Tanko, izvolite.
Preden se komentira rešitev, ki je v tem dopolnjenem besedilu, je treba natančno prebrati tudi 29. člen, ki je v tem tretjem odstavku in ki piše takole: Naročnik ne sme prišteti k vrednosti naročila za gradnje vrednosti blaga ali storitev, ki niso potrebne za naročila z namenom, da bi se izognil uporabi zakona za naročila tega blaga ali teh storitev. In zdaj smo mi dali za naročnik dodatek, ki "opravlja dejavnost na vodnem energetskem, telekomunikacijskem in transportnem področju." To se pravi, da ta omejitev velja samo za te naročnike s tega področja. Ves preostali del javnega sektorja pa to lahko počne. Mi s tem vnašamo izjemo, da lahko naročniki ostalega javnega sektorja pri javnih razpisih kar dodajo nove zadeve, ki nimajo z namenom naročila, z razpisom popolnoma nobene zveze. Veste, ta je pa malo krepka. Ker na ta način se lahko, ne vem, pri enem vodovodu zraven naredi še fasada v nekem zadružnem domu in tako naprej, ali pa nekem drugem objektu, into brez javnega naročila. Jaz mislim, da te stvari ne smemo tako poenostavljati in v tem delu ne sme biti nobenih izjem. Naročniki k vrednostim ne smejo prišteti naročila za gradnje vrednosti blaga in storitev, ki niso potrebni za izvršitev naročila. To mislim, da je povsem normalno. S tem, ko pa damo notri to izjemo, pa naredimo gromozansko luknjo za 70% ostalega javnega sektorja. To je naslednja gromozansko velika izjema. To pomeni, da lahko naročniki v javnem sektorju, pa naj bo to občina, javni zavodi ali pa kdorkoli, delajo, kar hočejo z javnim naročilom. Razpišejo eno, zraven pa "doštukajo" še trikratno vrednost javnega naročila, ker ni nobene omejitve. Če si tako predstavljamo poslovanje po zakonu o javnih naročilih potem tega poslovanja ni več. To moramo vedeti. Ko vnesemo neko izjemo, naredimo en ventil. In to velik ventil. To pomeni čisto neko drugo rešitev. Tako tolerantni pri tej zakonodaji pa verjetno spet ne smemo biti, da bomo kar "dokladali", ne vem, neke fasade, ko bomo delali neko pregrado,pa bomo tam na drugem koncu, 20 kilometrov stran, še nek asfalt vrgli in tako naprej. To pa ne gre. Zato je treba te zadeve na nek drugačen način reševati ne pa z izjemami. Pri vsakem členu, ki smo ga do zdaj obravnavali, je napisana izjema. Čisto v vsakem členu, ki smo ga zdaj obravnavali, je napisana izjema, bodisi pri objavi, bodisi pri predstavitvi na portalu, bodisi pri kandidiranju, bodisi pri uporabi postopka. Tudi postopke smo razširili. Zdaj ni več samo odprt postopek običajen, ampak je zdaj še nek dodaten. Skratka, vsa zadeva funkcionira na nek izjemno svoboden način.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več besede, razpravo zaključujem. Odpiram razpravo ob 43. členu in amandmaju poslanskih skupin, torej Slovenske demokratske stranke in Nove Slovenije k temu 43. členu. Kdo želi besedo? Gospod Drobnič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Pogoj za elektronsko poslovanje določa že zakon, zato ni treba teh temeljnih določil določati še v tem zakonu. To je problem, ki se pojavlja že nekaj časa, da kopiramo splošne določbe, ki imajo univerzalen značaj, še v posamezne določbe, da bi bolj veljalo. Če je kaj treba, je treba s podzakonskim aktom urediti naročnikovo organizacijo za sprejemanje in obdelavo ponudb z ustrezno tehnologijo, da ne pride do napak in zlorabe postopkov oddaje javnih naročil. To kar je že urejeno v zakonu za potrebe elektronske oddaje ponudb, povsem zadošča in ni treba, da bi to drugače urejali v tem zakonu.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Odpiram razpravo o 53. členu in amandmaju štirih poslanskih skupin koalicije k temu členu. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Razpravo zaključujem. Odpiram razpravo o 57. členu in dveh amandmajih poslanskih skupin, Slovenske demokratske stranke in Nove Slovenije, k 57. členu. Gospod Tanko, izvolite.
Ta člen je tudi eden tistih, ki so po mojem mnenju kar bistveni, kajti ta člen zmanjšuje preglednost in omogoča naročnikom v javnem sektorju, da svojih podatkov ne objavljajo in da se skrijejo za nekimi podatki oziroma za tem širšim družbenim interesom. Mislim, da je vsako delovanje v javnem sektorju v javnem interesu, zato mislim, da na tem področju ne sme biti nikomur omogočeno, da določenih podatkov, ki so navedeni v tem petem odstavku, pa tudi v drugem, ne bi objavil. To pomeni na nek način možnost naročnikom, da se za svojimi odločitvami skrijejo, jih opredelijo kot pomembne in kot take, ki ovirajo delovanje družb, in so lahko tudi tajne. S tem pa tudi onemogočajo preglednost vsem tistim, ki so kandidirali, in tudi tistim, ki bi radi pravzaprav vedeli, kaj se s temi javnimi sredstvi dogaja. Mislim, da je na tem področju treba zagotoviti tudi z zakonom maksimalno transparentnost, maksimalno preglednost. Zato bomo po novem imeli elektronski portal in obstoječe imamo tudi že v Uradnem listu. In z vsemi temi zadevami, ki so bile do zdaj povsem običajne, povsem normalne, ko smo morali kot tisti, ki smo izpeljali javno naročilo, vse te podatke objaviti, se zdaj spet dopušča možnost, da nekdo opredeli, in to po nekem ne javnem postopku, ampak se kar odloči, da teh določenih stvari pač ne bo objavil. To pomeni, da se začne ves ta javni del in poraba javnega denarja skrivati za neke pregrade, za neke planke. S tem si bodo vsi tisti, ki to delajo, lahko zadeve uzurpirali in izvajali te postopke javnega naročanja čisto tako, kot jim enostavno ustreza tisti trenutek. Kadar ne bo kakšna stvar "pasala", in če bodo te zadeve tako napisane, skoraj v nobenem primeru ne bo nobena stvar nobenemu "pasala", potem na tem delu ne bo popolnoma nobenega pregleda in bo vse zavito v tančico skrivnosti, mraka, teme, polteme in tako naprej. Vse bo odšlo nekam in se bo delalo na zelo, tak skrivnosten način, zafunkcionirale bodo lože. Če bo ta zakon sprejet v taki obliki, kot je napisan, bo zafunkcionirala loža. Sam dogovor, samo neobjavljanje, skrivanje, do milijarde 200 ni treba popolnoma nič narediti. To je praktično uničenje na tem področju.
Hvala lepa. Po vrstnem redu, kot ste se prijavili gospod Sok, gospod Drobnič, gospod Grošelj. Gospod Sok izvolite.
Hvala lepa za besedo. Jaz bom zaradi javnosti, če nas spremlja in posluša, prečital peti odstavek 70. člena, ki je s tem amandmajem, med drugim predlagam, da se črta. In sicer pravi: "Naročniku ni treba objaviti nekaterih informacij o dodelitvi naročila, če bi objava takih podatkov ovirala izvajanja zakona ali bila drugače v nasprotju s širšim družbenim interesom ali če bi posegala v legitimne gospodarske interese javnih ali zasebnih podjetij ali posegala v pošteno konkurenco med ponudniki. Jaz mislim, da takšen odstavek člena je škandalozen. Saj v bistvu se lahko za legitimnih gospodarskim interesom javnim in zasebnim podjetjem skriva interes, da se podatki ne objavijo. Vse bolj sem prepričan, da so ta zakon in ta določila napisali ljudje, ki pričakujejo na podlagi tega zakona določene provizije. Dejansko soto pisali ljudje, ki pričakujejo provizije. Že prej sem povedal, da sem v reviji Mladina prečital, kako zgraditi šolo v enem mesecu. En mesec je bil rok za izgradnjo šole. Nihče se ni prijavil. Seveda, kdo pa lahko šolo zgradi v enem mesecu. Ker se nihče ni prijavil, se je v skladu z zakonom o javnih naročilih lahko šlo v neposredna pogajanja z že naprej izbranim izvajalcem. In na koncu se niti zaradi legitimnega gospodarskega interesa tega podjetja nikjer ne sme objaviti noben podatek. To je škandal. Ta zakon, gospe in gospodje, ta zakon uzakonja korupcijo. Jaz dejansko se čudim, da sploh nekaj takega lahko kot predlagatelji ponudite in predlagate, da se to sprejme, zaradi uskladitve z zakonodajo Evropske unije. Hvala lepa. Jaz za takšna določila ne morem glasovati. In me čudi, ko poslušam tukaj razpravo, v bistvo dveh nekdanjih županov, ki oba vesta, za kaj gre, oba poznata, vendar povsem kontradiktorno razpravljate. Moram reči, da me je gospod Tanko s svojimi razpravami bistveno bolj prepričal, kot pa kolega Grošelj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Drobnič, izvolite.
Torej, z zakonom verjetno želimo doseči preglednost, zmanjšanje korupcije in enakost dostopa. Ampak to od začetka do konca zakona oziroma od začetka faze, te prve faze oddaje naročil, do njenega zaključka. O tem morajo biti ljudje seznanjeni, zlasti pa tisti, ki so pretendenti na to. Zato imamo Uradni list, da se v njem objavlja. Ne pa, da se gremo ali pa da se greste kakšne igrice o vmesnih kanalih, kjer bi se, denimo, zadostilo zakonu, pa vendarle informacije ne bi bile dostopne ljudem. Vsi taki poskusi so neprimerni in ne ciljajo, ne izpolnjujejo teh treh kriterijev, ki so vendarle osnova za zakon: preglednost, zmanjšanje korupcije, enakost dostopa. Zakaj se ne zasledujejo tisti cilji, zakaj ne izjeme objavljanja končnih izidov, zakaj to narediti, zakaj ne objaviti tega? Izjeme so nedopustne z vidika ciljev zagotavljanja javnosti naročil in preprečevanja korupcije. To najbolj vpliva, ker ljudje vedo, kaj se je zgodilo. Tisti, ki so pretendenti, ali katerikoli drug državljan se lahko spusti v to. To je cilj preprečevanja korupcije. Mi se pa želimo odmakniti od tega. Zato je seveda tisti zakon o omejevanju korupcije, že naslov je napačen, omejevali bomo, drugače jo bomo imeli, jo bomo pa malo omejili, tako kot v vrtičku, pa jo bomo na primeren način gojili kot neke cvetke. Ampak to, je to. V drugih zakonih se delajo problemi. Tisti zakon bo malo pomagal, ki je tam notri. Ampak take reči v neštetih zakonih, ki se jih sprejema, pa vodijo k temu, ali se bo preprečevalo korupcijo ali se bo omejevalo ali pa celo pospeševalo. Amandmaji so seveda zelo utemeljeni in pričakujem, da jih boste po zaključkih podprli.
Hvala lepa. Gospod Grošelj, izvolite.
Gospod Sok, jaz se sploh ne trudim, da bi vas prepričal, ker mi tudi ni treba. Mislim, da zaupanje, kot župan, sem pa imel, v vseh svojih 12-ih letih sem imel, sem dobil približno 60 do 90 % ali pa 30% volivcev, ampak to ni pomembno. Kar se tiče drugega amandmaja, ponovno postavljam, stališče, da spet postavljamo neke nove zahteve, ki jih nimajo in ne veljajo za člane Evropske unije. Tu se pridružujem stališču vlade, ki ga imamo pred seboj. Kar se pa tiče prvega amandmaja, je pa tako. Jaz berem v državnem zboru Poročevalca in zelo redko Uradni list. Ne vem, če milijon 300 državljanov bere Uradne liste, da bi bila to edina informacija, ker potem tudi župani verjetno ne objavljajo vsak mesec tisti D2 obrazec, ki ga morajo pošiljati tudi na ustrezno finančno ministrstvo, da to objavljajo tudi preko svojih internih ali pa ne vem kakšnih drugih obvestil. Vendar je pa vsak naročnik še po sedanjem zakonu o javnih naročilih dolžan, da vsakega obvesti, kakšen je izid javnega razpisa. Vsak dobi. Mislim da je bilo to zadoščeno, ker tudi vlada tukaj navaja, da ne podpira, zlasti, ker se vse to objavi na enotnem portalu.
Hvala lepa. Gospod Tanko izvolite, potem gospod Sok.
V tem zakonu so zelo natančno predpisani postopki ali pa uporabljene direktive za tisti del javnih naročil, za katere je obvezna objava v uradnem glasilu Evropske skupnosti. To je nad 5 milijonov evrov. Vse natančno piše, kdaj je treba objaviti, koliko prej in tako naprej. V tem členu, v tretjem odstavku tudi piše: Če je bila oddaja javnega naročila objavljena tudi v uradnem glasilu Evropske skupnosti, je treba opraviti objavo izida postopka za oddajo naročil tudi v tem glasilu. V tem primeru mora poslati zahtevo za objavo najkasneje v 48 dneh po sklenitvi pogodbe. To se pravi, ta del je povsem rešen in nedvoumen. Problem je pa vse tisto, kar je do nivoja Evropske skupnosti. In tam smo si mi pa "naštimali" izjemno veliko lukenj. Izjemno veliko izjem in izjemno veliko toleranco. Kar naenkrat ni treba skoraj nič več objaviti, če se bomo tako odločili, niti razpisa. Vse gre po omejenem postopku in tako naprej. In tisti odstavek, pred tem odstavkom že piše, ali pa če preberem prvi odstavek: "Naročnik mora objaviti izid postopka za oddajo javnega naročila na enotnem informacijskem portalu urada za javna naročila najkasneje v 14 dneh po sklenitvi pogodbe." Brez problema. Naslednji odstavek: "Naročniku pa ni treba ravnati po prejšnjem odstavku, če je bilo javno naročilo oddano po drugem odstavku 19. člena tega zakona in ocenjena vrednost celotnega javnega naročila ne presega vrednosti, za katerega je potrebna objava v Uradnem listu." Tu pa gre za naročila po omejenem postopku. Se pravi, na eno izjemo vežemo drugo, vežemo tretjo. Skratka, poskrbeli smo, da je niz odločitev v postopkih javnega naročanja pokrit z razno raznimi zadevami, razno raznimi izjemami. To pa enostavno te preglednosti povsem zapira. In ne moremo reči, da smo si postavili enaka pravila, kot so pravila za Evropsko skupnost. Oni imajo interes za velika naročila, nad 5 milijonov evrov, mi pa nimamo interesa, da bi imeli tista naročila, ki so do 5 milijonov evrov. Teh je, sem prej rekel, 95%, 99% jih je. Mi si tam ne dovolimo nobenega nadzora več in vgrajujemo v ta zakon posebne izjeme. Blokiramo objavo informacij, ne objavljamo izidov. Celo postopki so lahko na nek način, smo prej ugotavljali, zelo posebni, zelo specialni. Dopuščajo oddajo kar takole, po dogovoru in tako naprej. Skratka, zakonao javnih naročilih skoraj ni več. Vse so v tem zakonu, govorimo samo o izjemah. Ne o javnih naročilih, ampak o izjemah pri javnih naročilih. In teh je sedaj nastalo za 80% vseh javnih naročil. In samo tisti, ki ne bo znal narediti postopka po neki drugi kategoriji, bo šel po nekih zelo odprtih postopkih in bo moral uporabljati te zadeve. Mislim, da to ne sodi v ta zakon in ne sodi k preglednosti javnih naročil. To je, bi rekel, odstop ob vseh normalnih norm. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Sok, izvolite.
Čisto na kratko bi rad repliciral. Seveda, gospod Grošelj; nimamo dobrih ocen glede korupcije v Republiki Sloveniji. Te ocene so slabe in zato sprejemamo tudi zakon o omejevanju korupcije. Argument vlade, da bi sprejem tega drugega amandmaja pomenil za slovenske naročnike obveznost, ki je naročniki iz držav članic Evropske unije nimajo, v tem trenutku, ko je ocena glede korupcije v Sloveniji slaba, seveda ne zdrži neke realne presoje. Ali bi to, če objavljamo tepodatke, bistveno podražilo te postopke? Če jih bistveno ne podraži, če karkoli naredimo v tej smeri, kar sem sam slišal, mislim, da je bila gospa sekretarka tudi v tisti oddaji na televiziji, ko so se vsi na koncu strinjali, da se v Sloveniji preko 40 milijard tolarjev preko javnih naročil izgubi v privatne žepe. Gre pa za denar davkoplačevalcev. Se pravi, karkoli bomo naredili v tej smeri, bo dobro za to državo. In tako, kot vi pravite, seveda gospod Grošelj, tako bi moralo biti, pa ni tako. Sami veste, da ni tako. In če bomo takšne zakone sprejemali, potem seveda v tej državi še dolgo ne bo tako, kot bi moralo biti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Grošelj, izvolite.
Gospod Sok! Katera številka za vas vsebuje vse elemente za korupcije? Ne nazadnje je to vaš problem. Ko ste poslušali tudi razpravo, ste tudi sami sodelovali in če je za vas tudi 6%, to za mene za enkrat ni. Seveda ne trdim pa, da je ni. Ampak na tem področju, o katerem sem govoril, zlasti glede prvega in pa tega drugega amandmaja, pa seveda ne razumem tako in ne vidim korupcije v takem smislu, kot jo vi interpretirate. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Tanko, izvolite.
Ja, pa bi mogoče še na temo korupcije dva stavka. S tem, ko na tak način popravimo zakon, kot je zakon o javnih naročilih, pa še kakšen drug zakon, ko dosedanja ravnanja, ki so bila ocenjena kot dejanja, kot neprimerna dejanja, tako jih je ocenilo računsko sodišče, pa še kdo, ko spremenimo vsebino tega, potem očitno naredimo tudi reformo tega, kaj je korupcija, in s tem bomo popravili 70% ugotovitev računskega sodišča. Problem zaradi tega ne bo nič manjši. Toliko stvari se bo naredilo sedajle samo pod krinko zakona, da bo to vselegalno in čisto in podprto s temi stvarmi, vendar v principu gre za dejanja, kot jih je prej omenil kolega Sok. Posel, korupcija teče naprej. Blindirano je vse, ve se nič, vse nekaj poteka zadaj itn. To bo ostalo. Tega bo še več. Popravljati zakon o javnih naročilih samo zato, da bomo imeli na koncu boljšo statistiko, je čista brezveznost. Ta zakon bi morali popraviti zato, da bi imeli boljše in bolj pregledno poslovanje, ne pa statistike; da bomo ugotavljali, da zdaj pa ni več korupcije - kot tam, ko smopopravili zakon o prekrških, pa ne vem, kaj je nastalo, prekršek ali pa čisto navaden prestopek. S tem nismo rešili ničesar. Zadeve se odvijajo v nezmanjšanem številu naprej, še bolj se odvijajo, ker so kazni petkrat manjše in tako naprej. In tu so bo dogajalo enako. S tem, ko bomo to popravili, ne bomo naredili popolnoma nobenega boljšega koraka k izboljšanju poslovanja javnega sektorja. Nasprotno, ti problemi se bodo samo še povečali, ampak uspeh pa bo - bodo legalni, to pa bo rezultat tega. In to ne bo več ocenjeno kot problem, kot stvar, ki je ocenjena kot nezakonita, zato ker bo imela zadaj pravno podlago. To boš lahko počel. To bo za sabo potegnilo samo še večje probleme, in sicer zakonito večje probleme, na zakoniti osnovi. Predlagam vam, da te zadeve, preden se o njih odločate tako v vladi kot v koaliciji, še enkrat dobro pregledate in da vidite, kaj so dejanski cilji, ker bo to za sabo potegnilo ravno to, kar sem zdajle povedal.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več besede, zaključujem razpravo. Odpiram razpravo o 64. členu in amandmaju poslanskih skupin Slovenske demokratske stranke in Nove Slovenije k temu členu. Gospod Sok, izvolite.
Hvala lepa. Moram reči, da se s stališčem vlade, da pri dolgotrajnih investicijah lahko nastopa več podizvajalcev in da se ti podizvajalci pogosto lahko tudi zamenjajo, strinjam. Menim, da bi bilo iz tega razloga treba premisliti, ali je potem treba podizvajalce v končno poročilo navajati. Vendar tako, kot je zapisano v šestem odstavku 64. člena, ki spreminja celoten 79. člen, pa se mi zdi, da je napisano nelogično in brez pravega smisla. Kajti če napišete, da mora to poročilo vsebovati med drugim tudi vsak del izvedbe naročila, ki ga bo izvedel podizvajalec, če je poznan, potem je to prazno določilo zakona. Ob takšni dikciji v zakonu noben podizvajalec ne bo poznan. Zakaj bi pa bil, če zakon omogoča, "če je poznan". Potem je treba to zadevo drugače napisati ali pa v skladu s tem vloženim amandmajem besede "če je poznan" črtati, ker je sicer to dejansko prazno določilo zakona in nadalje pomeni možnost prilagajanja ter izigravanja zakonskih določil.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več razpravljati, razpravo zaključujem. Odpiram razpravo o 102. členu in amandmaju poslanskih skupin koalicije k temu členu. Želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Razpravo zaključujem. Odpiram še zadnjo razpravo, to je razpravo o 106. členu in amandmaju istih predlagateljev k temu členu. Želi kdo besedo? [[Tudi ne.]] Razpravo zaključujem. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj ob 19.55 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Vsem najlepša hvala in ob 19.55 uri prehajamo na odločanja. Hvala lepa.
Prešli bomo na odločanje o predlogu dveh sklepov kolega Andreja Bajuka in kolega Alojza Soka za razpravo o odgovoru predsednika vlade oziroma ministra na njuno vprašanje. Počakal bom še sekundo, potem pa bomo začeli z odločanjem. Prosim, če najprej preverite delovanje vaših glasovalnih naprav. Ali ste tako prijazni prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav, da ne bi bilo nesporazumov? Ali prav razumem, da lahko začnemo? Je vse v redu? Nadaljujemo s sejo. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda - na vprašanja poslank in poslancev. V skladu s predlogom kolega doktorja Andreja Bajuka bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru predsednika vlade, magistra Antona Ropa na poslansko vprašanje doktorja Andreja Bajuka o strategiji vlade do prodaje podjetij v državnem solastništvu v luči predloga nove evropske smernice o prevzemih. Lahko odločamo? [[Da.]] Smo sredi glasovanja. 55 navzočih, 18 za in 36 proti. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da predlog ni bil sprejet. Odločamo o predlogu Alojza Soka o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministra za pravosodje, magistra Ivana Bizjaka, na poslansko vprašanje Alojza Soka o lastninjenju temeljne organizacije kooperantov Slovenska Bistrica. Kolega Sok, obrazložitev glasu.
Hvala lepa za besedo. Samo za osvežitev spomina, upanja, da bi to izglasovali itak ni. Sem pa ministra za pravosodje gospoda magistra Ivana Bizjaka vprašal, kam je izginilo premoženje temeljne organizacije kooperantov gozdnega gozdarstva iz Slovenske Bistrice. Stečajni postopek je bil uveden leta 1993. Šlo je za precejšnje premoženje, in sicer v delovne stroje v poslovne prostore, potem v dveh domovih, in sicer na Osankarici in v Crikvenici. Stečajni postopek, ki je bil uveden leta 1993, je dobil tudi svojo prijavo, in sicer na policijsko postajo v Slovenski Bistrici, ker je večina lastnikov tega postopka čutila, da so odškodovani. Iz tega stečajnega postopka večina članov ni nič dobila, medtem ko je 12 članov ustanovilo novo kmetijsko zadrugo na tem področju. Glede na to, da v vseh teh letih nitožilstvo storilo ničesar, sem to vprašanje včeraj postavil gospodu ministru za pravosodje, vendar z njegovim odgovorom, ki ga praktično ni bilo, nisem zadovoljen. Zato predlagam, da se v skladu z 265. členom opravi o tem razprava v državnem zboru in da se tukaj odkrijejo nekatera ozadja tega postopka, kar seveda včeraj v kratkem poslanskem vprašanju v okviru treh minut ni bilo možno. Hvala lepa.
Prosim kolega Peče. Obrazložitev glasu, ni razprave. Obrazložitev glasu.
V Nacionalni stranki ocenjujemo, da je ena izmed osnovnih nalog državnega zbora, da opravi razprave, kadar se pojavi utemeljen sum, zoper korupcijo, zato bomo v poslanski skupini Nacionalne stranke podprli predlog spoštovanega kolega gospoda Soka glede razprave okoli omenjene problematike. Hvala.
Ali lahko odločimo? Glasovali bomo o predlogu sklepa. Prosim. Smo sredi glasovanja, prosim za pozornost. Glasujemo o predlogu sklepa. 63 navzočih, 17 za in 44 proti. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 44.]] Tudi ta predlog sklepa ni dobil potrebne večine. Ugotavljam, da smo izčrpali to točko dnevnega reda in da lahko preidemo na drugo. Tukaj bo zbor opravil glasovanje v petek, pri tretji prav tako v petek po končani zadnji točki dnevnega reda, tako da lahko preidemo na 4. točko - to pa je prekinjena razprava na drugi obravnavi predlog zakona o preprečevanju nasprotja interesov in omejevanju korupcije. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Prosil bom za pozornost v dvorani, da ne bo kakšnih nesporazumov. Smo pri 2a. členu. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 2a. členu. Glasujemo. Prosim za pozornost v dvorani. 61 navzočih, 13 za in 43 proti. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 43.]] Ta amandma ni dobil potrebne podpore. K 6. členu je vložen amandma poslanskega kluba LDS ter poslanskih skupin ZLSD, SLS in DeSUS k 6. členu. Glasujemo. 66 navzočih, 52 za in 2 proti. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 2.]] Amandma je dobil podporo. K 24. členu je poslanska skupina Slovenske demokratske stranke dala amandma. Glasujemo. Prosim za pozornost. 64 navzočih, 54 za in 8 proti. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 8.]] Ta amandma je dobil podporo. Pri 29. členu imamo amandma poslanskega kluba LDS in poslanske skupine ZLSD, SLS in DeSUS. Odločamo. Tudi ta amandma je dobil potrebno podporo. 64 navzočih, 50 za in 1 proti. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 1.]] Smo pri 41. členu. Imamo amandma poslanskega kluba LDS in poslanskih skupin ZLSD, SLS in DeSUS. Odločamo. Odločamo o amandmaju štirih poslanskih skupin k 41. členu. 62 navzočih, 51 za in 3 proti. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 3.]] Ta amandma je sprejet. S tem pa je zaključeno glasovanje o amandmajih in zaključek druge obravnave predloga zakona. Minister, prosim. Mir v dvorani!
Gospod predsednik, na osnovi 138. člena poslovnika predlagam, glede na to, da so bili sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov [[..]]
Pozor v dvorani!
[[...]]predloga zakona, da zbor odloči, da opravi tretjo obravnavo na isti, torej tej seji zbora.
Gre za znan poslovniški predlog, da bi v skladu s prvim odstavkom 138. člena poslovnika opravili tretjo obravnavo na tej seji. Prehajamo na odločanje. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. 65 navzočih, 50 za in 13 proti. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 13.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo tega predloga zakona opravil v petek 19. decembra po končani zadnji točki dnevnega reda te seje. Službe zbora bodo pripravile pregled, v katerega bodo vključeni sprejeti amandmaji, in členi, h katerim so bili ti amandmaji sprejeti. Amandmaje k tem členom lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. S tem to točko do takrat prekinjam. Smo pri 5. točki dnevnega reda. V skladu s 139. členom poslovnika bo zbor opravil glasovanje v petek, tako da lahko preidemo na 6. točko - druga obravnava predloga zakona o spodbujanju razvoja turizma. Imamo vložena dva amandmaja. Poslanska skupina Nove Slovenije je vložila najprej amandma k 5. členu. Lahko odločimo? Glasujemo. Smo pri amandmaju poslanske skupine Nove Slovenije k 5. členu. 64 navzočih. 17 za, 42 proti. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 42.]] Amandma ni sprejet. Mir! Ista poslanska skupina je vložila amandma tudi k 25. členu. Glasujemo. Pardon! Se opravičujem. Prekinitev. Prosim, magister Drobnič.
Hvala. Rad bi obrazložil glas.
Prosim.
Glasoval bom za ta amandma. Ta amandma omogoča, da bi otroci oziroma mladina do 26. leta starosti, če je vključena v redno izobraževanje, ne plačevala polne takse, turistične ampak manj, polovico te takse. To je spodbudna gesta za mlade, ki se vključujejo v turizem. Marsikje po svetu imajo tudi na tak način urejeno.
Še kdo želi obrazložiti glas? Prosim, kolega Diaci. Prosim za mir v dvorani!
Tudi jaz bom ta amandma podprl. Mislim [[...]]
Samo hipec, kolega Diaci. Tako kot vsi drugi, imate tudi vi pravico, da razpravljate v miru. Prosim za tišino v dvorani. Prosim!
Hvala, gospod predsednik. Vendar bom kratek, verjetno krajši, kot ste bili vi. Jaz bom ta amandma podprl, ker mislim,da je smotrno dejansko že v mladih ljudeh, in to smatramo do 26 leta starosti, da se že v njih spodbuja ta čut za turizem in mislim, da ne bo nobene kratkoročne škode oziroma pričakujem celo dolgoročne koristi iz tega naslova. Zato predlagam, da ta amandma podpremo.
Še kdo? Prosim, kolega Barovič.
Hvala, gospod predsednik. V Slovenski nacionalni stranki prav tako podpiramo predlagani amandma iz razlogov, ki so bili že povedani.
Odločimo! Ne vidim več rok. Glasujemo. Smo pri amandmaju poslanske skupine Nove Slovenije k 25. členu. 60 prisotnih, 21 za, 36 proti. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 36.]] Amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in zaključili drugo obravnavo predloga zakona. Ker k predlogu zakona ni bil sprejet noben amandma, bo zbor v skladu s 139. členom poslovnika tretjo obravnavo predloga zakona opravil v petek, 19. tega meseca, po končani zadnji točki dnevnega reda te seje. S tem to točko do tedaj prekinjam. Tudi pri 7. točki velja, da bo zbor glasovanje o zakonu opravil v petek po končani zadnji točki. Tako lahko preidemo na 8. točko dnevnega reda. Imamo precej glasovanj. Tako bom prosil za pozornost. Smo pri drugi obravnavi predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o javnih naročilih. Prosim za mir v dvorani. Odločanje bom vodil dovolj počasi, da boste lahko prijavili obrazložitev glasu. Bodite pa tudi pozorni na člene, pri katerih bomo. Sedaj smo pri 2. členu in pri amandmaju poslanskega kluba LDS ter poslanskih skupin ZLSD, SLS in DeSUS. Odločamo. Prosim za pozornost v dvorani! Smo pri odločitvah. 60 navzočih, 48 za, 5 proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 5.]] Amandma je sprejet. Pri 4. členu imamo amandma istih poslanskih skupin. Odločamo! Glasujemo. Smo pri 4. členu. 63 navzočih, 47 za, 7 proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 7.]] Amandma je sprejet. Pri 10. členu imamo tri amandmaje. Vse tri vlagata poslanski skupini Slovenske demokratske stranke in Nove Slovenije. Najprej bomo odločili o prvem amandmaju teh poslanskih skupin, torej o amandmaju pod zaporedno številko 1. Odločamo o amandmaju pod zaporedno številko 1 k 10. členu. 64 navzočih, 56 za, 4 proti. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Imamo drugi amandma teh dveh poslanskih skupin k 10. členu. Glasujemo. 63 navzočih, 18 za in 44 proti. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da ta amandma ni bil sprejet. Imamo še glasovanje o tretjem amandmaju k 10. členu. Glasujemo. 58 navzočih, 14 za in 42 proti. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Tako smo zdaj odločili o amandmajih k 10. členu. Smo pri 11. členu, kjer imamo pet amandmajev. Najprej - kot imate pred seboj - bomo odločili o prvem amandmaju poslanskih skupin SDS in NSi k 11. členu. Glasujemo o prvem amandmaju k 11. členu. 58 navzočih, 20 za, 35 proti. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 35.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Odločamo o drugem amandmaju poslanskih skupin SDS in NSi k 11. členu. Glasujemo. 57 navzočih, 16 za in 38 proti. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Odločamo o tretjem amandmaju teh dveh poslanskih skupin k 11. členu. [[Imam težave z glasovalno napravo.]] Glasujemo. 62 navzočih, 17 za in 43 proti. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni dobil podpore. Smo pri četrtem amandmaju teh dveh poslanskih skupin k 11. členu. Glasujemo. 81 navzočih, 13 za in 44 proti. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni dobil potrebne podpore. Odločamo še o amandmaju štirih poslanskih skupin, LDS, ZLSD, SLS in DeSUS, k 11. členu. Glasujemo. 60 navzočih, 44 za in 12 proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 12.]] Ugotavljam, da je ta amandma dobil podporo. Smo pri 13. členu, kjer imamo dva amandmaja, dve dopolnili. Prvo vlagata poslanski skupini Slovenske demokratske stranke in Nove Slovenije, drugo pa štiri prej imenovane poslanske skupine. Najprej bomo odločali o amandmaju poslanskih skupin SDS in NSi pod zaporedno številko 1. Glasujemo. 61 navzočih, 15 za in 43 proti. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni dobil podpore. Zdaj odločamo o amandmaju štirih poslanskih skupin. Glasujemo o amandmaju štirih poslanskih skupin k 13. členu. 57 navzočih, 46 za, 4 proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. K 14. členu imamo amandma dveh poslanskih skupin, SDS in NSi. Odločamo. 62 navzočih, 14 za in 46 proti. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni dobil potrebne podpore. 17. člen. Isti dve poslanski skupini, SDS in NSi, vlagata amandma. Glasujemo o njem. Glasujemo o amandmaju poslanskih skupin SDS in NSi k 17. členu. 60 navzočih, 14 za, 44 proti. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni dobil potrebne podpore. K 19. členu imamo amandma istih dveh poslanskih skupin. Glasujemo. Glasujemo! 64 navzočih, 15 za in 47 proti. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni dobil potrebne podpore. K 43. členu prav tako ti dve poslanski skupini vlagata amandma. Glasujemo. Poslanski skupini SDS in NSi vlagata amandma k 43. členu. Smo sredi glasovanja o njem. 59 navzočih, 14 za in 43 proti. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni dobil potrebne podpore. Pri 53. členu imamo amandma štirih poslanskih skupin: LDS, ZLSD, SNS in DeSUS. 53. člen. Glasujemo. 61 navzočih, 46 za, 2 proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. K 57. členu imamo dva amandmaja. Oba vlagata poslanski skupini SDS in NSi. Najprej bomo odločili o prvem amandmaju. Prosim za mir! Glasujemo. 65 navzočih, 20 za, 44 proti. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni dobil podpore. Amandma pod zaporedno številko 2. Glasujemo. 61 navzočih, 17 za, 40 proti. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma ni dobil potrebne podpore. Isti dve poslanski skupini vlagata amandma k 64. členu. Torej poslanski skupini SDS in NSi. Glasujemo. 64 navzočih, 17 za, 45 proti. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni dobil podpore. K 102. členu imamo amandma štirih poslanskih skupin: LDS, ZLSD, SLS in DeSUS. Glasujemo. 62 navzočih, 46 za, 4 proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 4.]] Amandma je sprejet. K 106. členu vlagajo amandma štiri poslanske skupine: LDS, ZLSD, SLS in DeSUS. To je zadnji amandma. Glasujemo. 58 navzočih, 46 za, 2 proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 2.]] Amandma je sprejet. Državna sekretarka, prosim.
Hvala lepa. Glede na to, da je izpolnjen pogoj iz prvega odstavka 138. člena poslovnika državnega zbora, predlagam, da državni zbor ta zakon v tretji obravnava na tej 32. seji.
138. člen poslovnika, predlog, da se opravi tretja obravnava. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih. Lahko odločimo? Glasujemo. Postopkovni predlog, prosim. Če bo več kot ena tretjina proti, ne bo sprejet. 60 navzočih, 44 za in 14 proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 14.]] Predlog je sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v petek po končani zadnji točki dnevnega reda. Službe zbora bodo pripravile pregled, v katerega bodo vključeni sprejeti amandmaji in členi, h katerim so bili amandmaji sprejeti. Amandmaje k tem členom lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. Ta točka je do takrat prekinjena. Prekinjam 32. sejo državnega zbora. Nadaljevali bomo jutri ob 10. uri. Predsednik odbora za notranjo politiko pa vabi vse člane v veliki salon, kjer se boste sestali. Prekinjam sejo. Hvala za sodelovanje in prijeten večer.