Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 20. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Katarina Hočevar, Polonca Komar od 16. ure dalje, Irena Tavčar, mag. Melita Župevc, Janja Klasinc, mag. Matej Tonin, Srečko Meh, Branko Smodiš, Jožef Kavtičnik in Robert Hrovat. Na sejo sem vabil predsednico Vlade, ministrici in ministre ter generalno sekretarko Vlade k 1. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam in vas prosim za posluh. Prehajamo na določitev dnevnega reda 20. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 6. decembra 2013, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda ali za širitev dnevnega reda nisem prejel, zato zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na odločanje. Prosim vas, da pred tem preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo o dnevnem redu. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 20. seje zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 34 poslanskih vprašanj. Vrsti red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. ter 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovorila predsednica Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednica Vlade, ministrici in ministri odgovorijo na vprašanje največ v petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednice Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljena vprašanja danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednica Vlade, ministrica in minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se danes opravičili: gospod Samo Omrzel, minister za infrastrukturo in prostor, gospod Karl Erjavec, minister za zunanje zadeve, dr. Uroš Čufer, minister za finance, in mag. Dejan Židan, minister za kmetijstvo in okolje. Na E-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ne bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjala predsednica Vlade mag. Alenka Bratušek. Prvi bo predstavil vprašanje gospod Jožef Horvat iz Poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani ministrski zbor, spoštovana predsednica Vlade! Že v pisni najavi sem svoje poslansko vprašanje strnil v tri kratke stavke. Danes je dan za rezultate obremenitvenih testov, jutri je prvi dan za Novo Slovenijo, za drugačno Slovenijo. Kakšen je scenarij? Spoštovana predsednica Vlade! Vlada Republike Slovenije in Banka Slovenije ugotavljata, da je stroškovna dimenzija sanacije bank v pretežni državni lasti obvladljiva. Ko bo končana bančna sanacija in rešena prezadolženost podjetij, bodo banke spet lahko normalno financirale rast. Kakšen scenarij, časovni okvir in ukrepe ima Vlada, da bi Slovenija dosegla ta cilj – normalizacijo bančnega sistema in dokončno vzpostavitev socialno tržnega modela gospodarstva, kar nam žal v 22 letih samostojne Republike Slovenije ni uspelo? Državljani od politike zahtevajo: Vzemite tistim, ki so vzeli nam. Prosim vas, gospa predsednica, da slovenski javnosti in davkoplačevalcem, ki bodo morali za nastalo škodo v bankah plačati po ocenah okoli 6 milijard evrov, odgovorite: Ali bo Vlada uvedla javno preiskavo, ki bo za vsa slaba posojila, ki bremenijo davkoplačevalce, ugotovila: kdo je tako posojilo predlagal, kdo ga je odobril, kdo je imel od odobrenega posojila korist, ali so v zvezi s posameznimi posojili odgovorni v bankah ravnali s skrbnostjo dobrega gospodarja ali malomarno ali morda protipravno? Ali so bili pri odločanju izpostavljeni kakšnim političnim pritiskom ali grožnjah vplivnih interesnih skupin? Hvala za vaše odgovore.
Hvala. Besedo dajem predsednici Vlade.
Najlepša hvala za vprašanje, gospod Horvat. Najprej želim jasno povedati, da ne sama osebno, ne ta koalicija, ne ministrski zbor nima prav nobenega problema z ugotavljanjem odgovornosti, kdo je v naših bankah povzročil škode za 15% bruto domačega proizvoda, kolikor bo stala sanacija bančnega sistema davkoplačevalce. Je pa treba hkrati jasno povedati, da veliko postopkov že teče. Policija, guverner, minister za notranje zadeve, minister za finance, mislim, da so se večkrat sestali na temo problemov, ki bi nastajali v okviru preiskav ali pa potrebnih podatkov za preiskave, da bom bolj natančna, ki bi nastajali v posameznih bankah. In naša tudi javna zaveza je, da če bi do tega prišlo, bomo absolutno takoj ukrepali v smeri popolnega suporta vsem, ki se ukvarjajo s preiskovanjem teh zadev. Mislim pa, da je prav tako pomembno, da skupaj naredimo nekaj, da se kaj takšnega v naših bankah nikoli več ne ponovi. Jaz se zavedam, da je pravzaprav edina dobra stvar v tej zgodbi ta, da smo dobili podatke na mizo, da vemo kaj je treba narediti, in da bomo to naredili sami. Znesek je visok, poiskali bomo odgovorne, ki bodo morali za te stvari tudi odgovarjati. To je prva stvar, za katero moramo poskrbeti. In naša druga stvar, da se kaj takšnega nikoli, ampak res nikoli več ne ponovi. Številke, ki jih imamo pred seboj, in način, kako bomo to sanirali, je pravzaprav šele začetek tega, kaj je treba naredili, da bodo naše banke ponovno lahko servisirale naše gospodarstvo. Ampak ko se pogovarjamo o krivdi za takšno stanje v naših bankah, pa jaz mislim, da je vseeno prav, da damo na mizo številke in zakaj ter v katerem obdobju pravzaprav je to nastalo. Dejstvo je, da se je bruto zunanji dolg države v času od leta 2004 do 2008 podvojil. Danes smo praktično na isti številki, kot smo bili leta 2008. In dejstvo je, da je velika velika večina slabih posojil v naših bankah nastala pred letom 2009. Zato mi lahko verjamete, da res nimam nobenega problema, da iščemo krivce, ko iščemo odgovorne, saniramo, in če se da – tukaj me pa malo skrbi, da bo to težji del – ta denar pripeljati nazaj davkoplačevalcem.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima gospod Horvat.
Hvala, gospod predsednik. In tudi vam hvala za enkrat, gospa predsednica, za vaše odgovore. Omenjali ste obdobje 2004–2008. Prejšnji teden smo na parlamentarni preiskovalni komisiji, ki ugotavlja nepravilnosti v slovenskih bankah, poslušali dva prejšnja guvernerja, gospoda Gasparija in gospoda Kranjca. Spraševali smo tudi za obdobje 2004–2008, ko je bila kreditna ekspanzija slovenskih bank v pretežni državni lasti največja. Gospod Gaspari – to je javni magnetogram, lahko ga vsak prebere – je povedal, da pravzaprav Branka Slovenije ni mogla narediti nič, da bi to kreditno ekspanzijo zajezila. Tako da upam, da ne kažete s prstom na takratno vlado, ker to kazanje s prstom na takratno vlado ne bi bilo gotovo v skladu s strokovnimi pogledi na takratna dogajanja. Če vlada torej po mojem mnenju, če vlada nima res iskrene volje, da najstrožje sankcionira odgovorne v bankah in izven nje, ki so izpraznili slovenske banke, se nam bo ta dramatična zgodba čez nekaj let ponovila in kriminalci, preoblečeni v bankirje, bodo dokončno uničili Slovenijo. Ocenjujem, da v bankah v pretežni državni lasti nimamo samo problema slabih posojil, ampak imamo tudi problem upravljanja. Ali namerava Vlada v slovenskih bankah v pretežni državni lasti, NLB, NKBM, Abanka, nemudoma zamenjati nadzorne svete in posledično uprave bank? Ali mislite, gospa predsednica Vlade, lahko ti isti ljudje, ki so soodgovorni za nastalo bančno luknjo, vodijo banke tudi v procesu sanacije? Hvala lepa.
Hvala. Besedo za dopolnitev odgovora dajem predsednici Vlade.
Hvala. Kar se tiče kadrovanja, pa gospod Horvat, jaz upam, da zdaj ne kažete vi s prstom v uprave bank, ki jih je pravzaprav vaša vlada nastavila. Ene uprave banke v teh osmih mesecih še nismo zamenjali. Če mislite, da ste v zadnjem letu, ko ste vodili vlado, v banke kadrovali ljudi, ki so krivi za ta polom, to je vaše mnenje, ne moje, potem ne vem. Moja obljuba tukaj je, da če sodelovanje kogarkoli v banki z organi pregona, Banko Slovenije, Ministrstvom za notranje zadeve, Ministrstvom za finance, z vsemi, ki so v to vpleteni, ne bo takšno, kot bi moralo biti, bomo ukrepali. To smo povedali, to povem danes tudi javno. Kar pa se tiče mojega upiranja prsta, jaz ga ne upiram v nobeno vlado, upiram pa v obdobje, in to je dejstvo, gospod Horvat, da se je v obdobju 2004–2008 bruto zunanji dolg države podvojil. In dejstvo je, da je to vzrok za probleme, ki so jih imele naše banke. Hočemo ali nočemo, iz 15,3 milijard na 39,2. Konec leta 2012 je bilo to 40,8. Bom rekla praktično enako. To je dejstvo. Nikamor nisem upirala prsta, uprla sem prst v obdobje 2004–2008. Če ni bila Vlada, če ni bila Banka Slovenije, potem zdaj ne mene spraševati, kdo je odgovoren za to, da je stanje v naših bankah takšno, kot je. Še enkrat, moja, vladna in koalicijska popolna zaveza, da bomo razčistili, kaj se je dogajalo, in da bomo temu naredili konec.
Hvala. Zahtevo za razpravo o odgovoru predsednice Vlade ima gospod Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz ne mislim to, da bi zdaj vi ali jaz na kogarkoli s prstom kazal. Za to imamo v tej državi organe pregona. Najbrž se pa oba strinjava, da imamo in da lahko ugotovimo odgovorne ljudi, ki bodo sedaj vsem državljanom te države, prav vsem, od dojenčka do stoletnika, vzeli na nek način okrog 3 tisoč evrov, slabih 3 tisoč evrov. In odgovorne za to moramo poiskati. V zvezi s tem bi rad izkoristil poslovniško določilo, in sicer 246. člen poslovnika, drugi odstavek, in predlagam temu spoštovanemu zboru, da odloči, da opravimo na naslednji seji Državnega zbora razpravo o tej problematiki. Mislim, da bi ta razprava šla predvsem na roko tej vladi, da bi dejansko poiskali skupno, pravo voljo, da želimo poiskati tiste, ki so izpraznili slovenske banke. Poglejte, kolegice in kolegi, mi smo že marca letos dobili od Komisije za preprečevanje korupcije dokument Ocena stanja in tam je Komisija za preprečevanje korupcije jasno povedala, da je samo v 40 kreditnih mapah našla kredite, ki so skupaj težki približno 1,6 milijarde evrov. Ampak kolikor jaz vem, od takrat naprej se nič ni zgodilo. Jaz sem spoštovanega ministra gospoda Pličaniča spraševal o namerah Vlade, o zakonih in o časovni dinamiki, katere zakone bi Vlada prinesla v Državni zbor, da bi dejansko pomagali tudi pravosodju, da bi čim prej tem sivim eminencam slovenskega bančnega sistema dali ime in priimek. Res je, da to ne gre čez noč, verjamem. Ampak mislim, da se pa na tej točki res lahko vsi poenotimo, opravimo razpravo in ugotovimo, katero zakonodajo je treba popraviti. Jaz sem zadovoljen poslušal konec prejšnjega tedna, ko je gospa predsednica povedala, da če je pa potrebno, bomo spremenili tudi Zakon o bančništvu. Dajmo se o tem pogovoriti in poglejmo, kako čim prej lahko vzamemo tistim, ki so vzeli vsem nam. Hvala lepa.
Hvala. O vašem predlogu za razpravo bo Državni zbor odločil jutri, 17. decembra 2013, v okviru glasovanj. Postopkovno, gospod Han.
Hvala lepa. Z zanimanjem sem poslušal vprašanje gospoda Horvata in se v veliki meri z njim strinjam. Ko pa je še tretjič izkoristil to, da bomo imeli razpravo, bi ga pa rad samo spomnil, da je Poslanska skupina SDS v proceduro dala zahtevo za izredno sejo in bomo na to temo, o kateri ste zdaj govorili, razpravljali v petek in v četrtek na seji Odbora za finance, v petek na seji Državnega zbora. To pa zato govorim, ker vem, ker sem videl v medijih, da ima predsednica Vlade še dvakrat vprašanje o bankah in verjetno boste vsi to izrabljali, kako se je treba pogovarjati, kaj vse moramo narediti, zato naj vas vse opozorim in obveščam, da bomo o tem govorili v petek. Hvala lepa.
Hvala za vaše obvestilo. Čeprav moram povedati, da so poslanke in poslanci verjetno seznanjeni s tem, da je ta zahteva vložena in da bomo o tem razpravljali. V skladu s poslovnikom pa je mogoče zahtevati razpravo o odgovoru predsednice Vlade in tako je bila tudi zahteva posredovana s strani gospoda Horvata. Naslednji, ki bo postavil vprašanje, je gospod Zvonko Černač iz Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
"Danes je dan, ki smo ga čakali 8 mesecev," je v četrtek v Državnem zboru dejala predsednica Vlade ob objavi podatkov o bančni luknji. Tega odziva predsednice Vlade na objavo podatkov o bančni vrzeli nismo razumeli samo kot izraz olajšanja, bolj kot izraz zadovoljstva, za kar pa ni nobene osnove. Nasprotno. Slovenski narod bo moral v prihodnjih letih za sanacijo zavoženih bank plačati velikansko ceno. Na vsako gospodinjstvo pade znesek v višini približno 6 tisoč evrov, skupaj z vsemi dosedanjimi dokapitalizacijami in državnimi pomočmi pa bo številka presegla 10 tisoč evrov na gospodinjstvo. Govorimo o prenosu slabih terjatev bank na slabo banko v višini 4,8 milijarde evrov, ki so po oceni stroke vredne trikrat manj, govorimo o dokapitalizaciji treh bank v višini nekaj čez 3 milijarde evrov, govorimo o dokapitalizaciji slabe banke v višini 200 milijonov evrov, o dokapitalizaciji Factor in Probanke v višini 445 milijonov evrov, za ostalih pet bank pa naj bi lastniki do sredine prihodnjega leta zagotovili milijardo 800 milijonov evrov. Velika verjetnost je, da bo vsaj za dve banki polovico tega zneska morala zagotoviti država. Skupni stroški za sanacijo bančnega sistema bodo torej presegli 8 milijard evrov in večino tega zneska bo plačal slovenski narod z visokimi obrestmi. Breme sanacije bi bilo manjše, če bi Vlada ravnala odgovorno in izkoristila cenejše možnosti, ki so na voljo v okviru Evropskega mehanizma za reševanje bank, vendar tega ni storila. Spoštovana predsednica Vlade! Sprašujem vas torej o finančnih virih in celotnem obsegu sredstev, ki bodo potrebna za sanacijo bančnega sistema. V tem kontekstu pa me zanima predvsem: Kdo je po vaše odgovoren za bančno luknjo? So med odgovornimi tudi vodstva in nadzorni sveti bank? So odgovorni bivši guvernerji Banke Slovenije? So odgovorni tudi tisti, ki so s prirejenimi podatki najemali sporna posojila? Zakaj Vlada prejšnji teden ni sprejela ukrepov za zavarovanje in izterjavo sredstev od odgovornih? Zakaj tistim, ki spornih kreditov niso vrnili, ni zamrznjeno premoženje? Zakaj ni zamrznjeno premoženje tistim, ki so sporne kredite dodeljevali? In ob zaključku, kar se mi zdi najbolj pomembno, cena bi bila lahko bistveno nižja, če bi Vlada ravnala odgovorno do lastnega naroda in bi izkoristila možnost za pridobitev cenejših virov sredstev v okviru evropskih institucij. Zanima me torej: Zakaj Vlada ni zaprosila za cenejši denar v okviru Evropskega mehanizma za reševanje bank, kar bi omogočilo bistveno cenejše vire sredstev za sanacijo in s tem razbremenitev bodočih generacij?
Hvala. Besedo dajem predsednici Vlade.
Hvala. Mogoče tudi zaradi tega, kar vam bom zdaj prebrala, in to so besede Janeza ali pa Ivana Janeza Janše. "Če tega ne bomo storili, bomo prišli do točke, ko se bomo morali ponižati, zaprositi za tujo pomoč, izgubiti del suverenosti. In jaz, kot nekdo, ki je bil zraven, ko je ta država nastajala, ne bi želel doživeti tega ponižanja. Smo še vedno dovolj močni, dovolj daleč stran od prepada, da se lahko rešimo in samo naša lastna neumnost bo kriva, če bomo šli čez rob." Prvi. Drugi. "Če je situacija takšna, kot predvidevamo. je obvladljiva, se Slovenija lahko sama rešuje, tudi za bančni segment ne bo potrebno zaprositi za tujo pomoč in se s tem odreči delu suverenosti in sprejeti bistveno ostrejše pogoje, kot si jih morda kdo predstavlja." In tretjič. "Ko bo prišlo do glasovanja, bo to trenutek resnice. Od tega, kako bomo rešili ti dve točki," šlo pa je za spremembo ustave, "je odvisno, ali bomo Slovenci v prihodnje še lahko sami reševali Slovenijo iz gospodarske krize ali bomo morali upoštevati pogoje, ki jih bodo postavili drugi." Spoštovani gospod Černač, jaz mislim, da je odgovor več kot na dlani. Zato, da ostajamo suverena država, da sami odločamo o tem, kaj je treba narediti. Mislim, da se ni prav veliko spremenilo od takrat, ko ste vodili vlado in je vaš predsednik, predsednik Vlade Janez Janša s temi besedami utemeljeval, da je pravzaprav vdaja ali predaja zaprositi za pomoč. Tudi gibanje donosnosti desetletnih evroobveznic nas pravzaprav navdaja s tem, da je stanje pod to vlado, pod vlado Alenke Bratušek, pravzaprav boljše, kot je bilo pod prejšnjo, pa niste razmišljali o tem, da bi šli po cenejše zadolževanje. Zakaj torej sedaj tak radikalen preobrat? Od takrat, ko sem prevzela vlado, niti enkrat cena našega denarja ni zrasla nad 7 %. V juliju in avgustu prejšnjega leta, na žalost, je to bilo tako. Jaz verjamem, da če bi bila slika obratna in bi na tem stolu sedel nekdo drug, bi seveda enako govorili, kot danes govorim jaz. Ampak bodimo toliko pošteni do naših ljudi in povejmo, zakaj je pomembno, da stvari rešujemo sami, povejmo, zakaj je pomembno, da se takšne stvari nikoli več ne ponovijo in kaj je treba narediti od danes naprej. Dejstvo je, da bo drago, dejstvo je, da bo to davkoplačevalce stalo. Je pa dejstvo, da če tega ne bi naredili sami, bi bila bolečnina v naši državi bistveno bistveno večja. Poglejte Grčijo, poglejte Ciper, konec koncev poglejte veselje v Irski, ko izstopa iz programa. Radikalno znižanje, pa jaz verjamem, da se bo še dogajalo, v zadnjih dneh stroškov našega zadolževanja, gospod Černač, nam kaže, da delamo prav, da smo na pravi poti in da bomo stvari rešili tako, kot je treba. Sami, suvereno. In Slovenija bo ostala samostojna in suverena država, kjer ne bodo tujci odločali o tem, kako naprej. Kdo je pa odgovoren, pa jaz mislim, da ne Alenka Bratušek, ne Zvonko Černač nista tista dva, ki bosta to povedala. Imamo organe, ki bodo o tem odločali. Še enkrat poudarjam, da imajo pri tem mojo polno podporo, polno podporo ministra za notranje zadeve, polno podporo celotne vlade. In absolutno, če kdo pri tem, tisti, ki bi moral, ne bo sodeloval, bomo ukrepali. Ne pa pričakovati od mene, da bom jaz povedala, kdo je kriv, prav tako pa verjamem, da si vi tega ne smete in ne morete dovoliti.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima gospod Zvonko Černač.
Hvala lepa. Moram ugotoviti, da predsednica Vlade na moja vprašanja ni odgovorila. Cena zadolževanja v začetku leta, ko smo imeli brezvladje, v januarju, pribitki na obveznice so bili nekaj nad 4 %, se pravi takrat, ko je bila Janševa vlada v odhodu, so bili pribitki nižji, kot potem, ko ste to vlado prevzeli. Ta denar je tudi tuj denar, saj to ni naš lasten denar. Ali smo bolj suvereni, če za ta denar plačujemo več kot dvakrat višje obresti, kot bi bilo sicer treba plačevati? Ali smo bolj suvereni, če plačamo manj, kot bi bilo treba plačevati? Izjava, ki ste jo citirali, gospoda Janše, je izjava, ki je bila izrečena poleti 2012. Takrat še ni bil ustanovljen Evropski mehanizem za reševanje bank. Ustanovljen oziroma iniciran je bil konec leta 2012. Ampak jaz sem spraševal o odgovornosti in vidim, da se strinjate z mano, da so odgovorni tudi guvernerji Banke Slovenije, vodstva bank, člani nadzornih svetov. In me zanima: Ali bo predsednica Vlade Alenka Bratušek uveljavila odgovornost pri Alenki Bratušek, članici Nadzornega sveta Nove KBM v obdobju Pahorjeve vlade? V Vladi sedi minister, ki je s sopodpisom pogodbe omogočil podjetju GREP pridobitev več kot 100 milijonov evrov posojila za Stožice, ki ni bilo vrnjeno, odplačal ga bo slovenski narod. V Vladi je minister za finance bivši direktor upravljavskega centra za finančno upravljanje Nove Ljubljanske banke, banke, ki ima največ slabih terjatev. Težko bo Vlada, ki jo vodi predsednica Vlade in v kateri sedijo ministri, ki so na tak ali drugačen način kontaminirani z dodeljevanjem slabih kreditov, uveljavljala odgovornost. In to je po moje tudi glavni razlog, da zaprosil za cenejši denar ni bilo, ker bi drugače enkrat za vselej glave pokukale na plano, predvsem pa bi bilo odgovornim zamrznjeno in kasneje odvzeto premoženje, ki bi moralo biti eden od virov za pokritje bančne luknje. Tako pa bo narod plačal dvakrat. Najprej kredite namesto bančnih in ostalih tajkunov, potem pa še s posledicami glede izgube služb in slabšega standarda. Prosim, če odgovorite na moja vprašanja, ki sem jih zastavil.
Za dodatni odgovor ima besedo predsednica Vlade.
Najlepša hvala in prosim, gospod poslanec, da mi ne polagate besed v usta. Jaz sem vam povedala, da Alenka Bratušek ne bo povedala, kdo je odgovoren. In jaz verjamem, da si tudi vi tega kot poslanec ne boste dovolili. Ja, od druge polovice leta 2009 do sredine leta 2011 je bila Alenka Bratušek članica Nadzornega sveta Nove Kreditne banke Maribor, ampak mislim, da bom zdaj ene petič ali pa desetič povedala, da sem prepričana, da bi zdajšnja uprava, če bi kateri koli član nadzornega sveta ali pa nadzorni svet v celoti deloval narobe, napačno, nezakonito, ne bi bil izvršni direktor v tej isti banki, mislim, da celo član SDS gospod Guzej. Tako da ne vem, zakaj bi za Alenko Bratušek veljala drugačna pravila, kot veljajo za člane SDS. Jaz za svoja dejanja sem vedno, bom vedno odgovarjala, nobenega problema nimam. Ampak, gospod Černač, prej sem vam pokazala in zdaj še enkrat, vsaj pol leta, preden sem jaz stopila v nadzorni svet se je dogajalo to, kar se je v bankah dogajalo. In to morate vzeti tudi nase. Tudi nase. Obdobje 2004–2008. Sem pričakovala takšno vprašanje in ne za mene, ne za Romana Jakiča, ne za nobenega drugega v tej vladi, ampak jaz verjamem, da tudi za člane SDS veljajo neka določena pravila v naši državi. Pranje denarja, obsodba in tako naprej. Dajmo pomesti vsak pred svojim pragom, pa mislim, da bo v tej državi bistveno, bistveno bolje.
Hvala. Zahtevo za razpravo o odgovoru predsednice Vlade ima gospod Černač.
Kljub temu da je imela predsednica dovolj časa, ga žal ni izkoristila in ni odgovorila na moja vprašanja, zaradi tega predlagam, da razpravo o tem opravi Državni zbor, da vsaj v okviru razprave slišimo kakšnega od konkretnih odgovorov na postavljena vprašanja. Mimogrede, dovolj je tudi tega zavajanja glede tega, kdo je odgovoren za bruto zunanji dolg v obdobju 2004– 2008. Vemo, da mehanizme določa Banka Slovenije. In prva odgovorna je Banka Slovenije, regulator, in nihče drugi. In tisti guvernerji, ki so takrat vodili Banko Slovenije, so nekateri pozneje v Pahorjevi vladi postali oziroma eden je postal celo minister. Toliko o odgovornosti. V tej razpravi bi se bilo treba vprašati, zakaj bomo Slovenci po dvajsetih letih ponovno sanirali banke. Zakaj? Zaradi tega, ker je sanacija pred dvajsetimi leti potekala na približno enak način, kot si jo danes zamišljata Vlada in Banka Slovenije. Odgovorni niso nikoli odgovarjali. Tudi takrat je bilo veliko besed o uveljavljanju odgovornosti, vendar se je zgodilo ravno nasprotno. Nekateri tovariši so vzpostavili bančno-tajkunsko omrežje, v katerem so kolobarili še naprej isti preverjeni kadri, ki so podeljevali kredite v 100 milijonskih zneskih brez zavarovanj. In večina teh kreditov ne bo nikoli vrnjenih, nobenemu od teh kriminalcev pa se do danes ni zgodilo nič. Njihove rabote bo plačalo slovensko ljudstvo. Tokratna sanacija bank bo vsako gospodinjstvo obremenila z najmanj 6 tisoč evri. Slovenija bo zaradi tega bremena posledice čutila nekaj desetletij. Proces sanacije bank bi torej moral, spoštovana predsednica Vlade, potekati v najširšem političnem in po možnosti tudi najširšem družbenem soglasju. Tega pa seveda ni mogoče zagotoviti, če ne bo z vzporedno sanacijo bank potekal tudi proces uveljavitve odgovornosti preko javne objave vseh, ki so odobravali in prejemali sporne kredite, in s prioritetnim pregonom odgovornih in z zamrznitvijo njihovega premoženja. Nadalje ja napaka, da se vlada ni poslužila cenejših finančnih virov. Argumentov, zakaj tega ni storila, danes nismo slišali. Razglabljanje o tem, da smo zaradi tega bolj suvereni, je pravljica za lahko noč. Mi bi bili bolj suvereni, če bi si denar sposodili enkrat ali dvakrat ceneje, ne pa tako, ko si ga sposojamo enkrat do dvakrat dražje. Zaradi tega bo narod to sanacijo plačal vsaj še enkrat dražje, kot bi to bilo treba. Da zaključim. Razprava je potrebna, ker moramo ljudje, ki bodo v največji meri plačali ta bančno-tajkunski zapitek, vedeti, komu bodo pravzaprav plačali, predvsem pa imajo pravico vedeti, ali bosta Vlada in Banka Slovenije ukrepala tako, da bo nadaljnja cena, ki jo bo treba plačati, čim manjša. Vsega tega danes ne vemo. Zaradi tega po našem mnenju Vlada ravna neodgovorno do lastnega naroda, ker ne vemo, kakšna bo celotna sanacija bančnega sistema, vemo pa, da bi lahko bila nižja.
Hvala. O vašem predlogu za razpravo bo Državni zbor odločil jutri, 17. decembra 2013, v okviru glasovanj. Postopkovno ima gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem! Jaz mislim, da se tehnologija dela predsednice Vlade ni v zadnjem obdobju nič bistveno spremenila. V vseh teh svojih govorih, nastopih in odgovorih na poslanska vprašanja smo prisotni številnim podtikanjem, stvarem, ki ne stojijo in ne držijo. Gospod Anton Guzej, njen sočlan Nadzornega sveta Nove Kreditne banke Maribor ni bil nikoli član SDS. Ni bil član SDS. In če si predsednica Vlade v svojem nastopu, za katerega se pripravlja cel vikend, dovoli tako laž, tako trditev, potem je z verodostojnostjo izjav v tem državnem zboru, ki jih izreče predsednica Vlade, nekaj hudo narobe.
Kakšen bo vaš postopkovni predlog, gospod Tanko?
Bom že povedal, gospod predsednik. Mislim, da je to hud problem, in to je škandal. Za vsako stvar, ki jo brani predsednica Vlade s svojo izjavo, pritakne nekaj iz SDS, tudi če ni. In bi lepo prosil, vas gospod predsednik, da predsednico Vlade in tudi vse ostale ministre, ki prihajajo v Državni zbor odgovarjat na vprašanja ali predstaviti določene stvari, da izjave, preden jih izrečejo, preverijo. Gospod Anton Guzej, njen sočlan v Nadzornem svetu Nove Kreditne banke Maribor, je član Slovenske ljudske stranke. In to situacijo, kar zadeva odgovor predsednice Vlade, bistveno spremeni. Res prosim, gospod predsednik, da predsednica Vlade takrat, ko govori o dejstvih, absolutno govori o dejstvih in ne manipulira z izjavami, za katere niti ne ve, ali stojijo ali ne. In pri teh zadevah, ko govorimo o finančni luknji in ko je odgovarjala na finančno luknjo, je tudi manipulirala. Nova predsednica Vlade zagotovo ve, kakšna je pristojnost kogarkoli v tem sistemu nadzora v bančnem sistemu. Zagotovo ve. Če ne ve, potem je nekaj hudo narobe. In če je zdaj njena vlada tista, ki regulira bruto zunanji dolg, potem se sprašujem, zakaj sploh imamo Banko Slovenije in zakaj imamo potem tudi uprave bank in nadzorne svete poslovnih bank. Ne potrebujemo ničesar od tega. In od predsednice Vlade, če že pride v Državni zbor odgovarjat na vprašanja poslancev, ki jih dobi vnaprej, 3, 4 dni vnaprej, pričakujemo, da bo dala verodostojne odgovore. In tudi vi, ki sejo vodite, ste jo dolžni opozoriti na dolžno ravnanje in potrebno skrbnost pri pripravi odgovorov poslancem in tudi slovenski javnosti. Hvala lepa.
Hvala, gospod Tanko. Glede pristojnosti, ki jo imam, poskušam dosledno opozoriti, če je vprašanje postavljeno nejasno, kajti poslovnik govori o tem, da mora biti vprašanje postavljeno jasno in da imajo potem tako predsednica Vlade ali ministrica ali ministri možnost podati odgovor. Glede na sam dialog v fazi odgovarjanja pa kot predsednik Državnega zbora nimam pristojnosti ocenjevati, ali je odgovor dovolj korekten ali ne. Ne nazadnje imamo zato tudi v poslovniku določbo, da se lahko o odgovoru, če poslanec ali poslanka ni zadovoljen, opravi razprava, če tako odloči Državni zbor. Zato imamo tako tudi pripravljen poslovnik, da lahko ustrezno odreagiramo na odgovore, ki recimo niso zadovoljili tistega, ki je postavlja vprašanje. Gospod Möderndorfer, postopkovno, izvolite.
Spoštovani predsednik! Za razliko od gospoda Tanka se jaz ne bom ukvarjal z vsebino. Se bom pa ukvarjal s tistim delom, ki se veže na postopek in za katerega ste odgovorni vi, v prvi vrsti samo vi. Namreč, gospod Tanko, od njega smo navajeni marsikatere podlosti. Tudi to, da govori, da je to hud škandal in problem. Jaz mislim, da je hud škandal in problem, da se v parlamentarni demokraciji, kjer poslovnik določa vprašanja in odgovore predsednice Vlade in ministrov, da se posega s samim proceduralnim načinom na takšen način, za katerega tudi vi, predsednik, prekleto dobro veste, da ga bo zlorabil, in ga kot institut predsednika imate možnost prekiniti in odvzeti besedo. Se mi zdi nekorektno in nedostojno za ta državni zbor. To, kar počnemo, je absurd. Absurd v vseh pogledih. In to, kar se počne kar naprej, in to se zlorablja v tem državnem zboru. In kako naj Slovenci pričakujejo, da se bodo spoštovali organi in ministri in vlada in kaj jaz vem kaj še vse, če se pa tukaj v državnem zboru ne spoštujejo osnovni principi, ki smo si jih poslanci sami predpisali. In to je problem tega državnega zbora. Zato pozivam vas, predsednik, ker vi ste odgovorni za to, da skrbite za red, da pozovete vse, vključno z mano, če sem presegel pooblastila v skladu s tem poslovnikom, da se ta praksa prekine. Hvala.
Hvala, gospod Möderndorfer. Ampak tukaj vas moram opozoriti na zelo jasno določbo poslovnika. Besedo lahko vzamem po dveh opominih. Če se s tem govornik potem ne strinja, o tem lahko odloči tudi Državni zbor. Sami dobro veste, da prav vsak, ki zahteva postopkovni predlog, mora dobiti besedo. In prav vsak, če ga vmes opozorim, da zlorablja poslovnik, ker ni postavil postopkovnega predloga, odgovori, da ga bo postavil v nadaljevanju svoje razprave. To je dejstvo. Gospod Möderndorfer, se strinjam, sem za to, da se z vodji poslanskih skupin dogovorimo, kako boste postavljali postopkovna vprašanja. To je ta dogovor, ki ga lahko dosežemo znotraj parlamenta, sam pa dejansko moram dati besedo. In v tistem času, ki ga ima razpravljavec na razpolago, ga včasih tudi zlorabi, se z vami strinjam, vendar postopek je tak, da mu lahko vzamem besedo po dveh opominih. Postopkovno, gospod Tanko, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Gospa predsednica Vlade je, na to sem opozoril, izrekla v svojem odgovoru na odgovor mojega kolega poslanca absolutno laž. Absolutno laž. Gospod Anton Guzej, njen sočlan v Nadzornem svetu Nove Kreditne banke Maribor, ni član Slovenske demokratske stranke. Opozoril sem vas, gospa predsednica Vlade je slišala, in pričakujem, da se na osnovi te ugotovitve in tega dejstva tudi izreče opomin predsednici Vlade, ker si je dovolila manipulirati v Državnem zboru pri povsem jasnem, vnaprej postavljenem vprašanju. Gospod Černač jo je pisno vprašal o finančnih virih in celotnem obsegu sredstev, ki bi bila potrebna za sanacijo bančnega sistema. Mi nismo spraševali nič o nadzornikih Nove Kreditne banke Maribor. O tem smo spraševali. In to, da si predsednica Vlade dovoli, dovoli, da se zateče pri svojemu odgovoru in vzame za osnovo absolutno laž, da bi prenesla delež krivde na stranko, ki ji ni všeč, to je manipulacija in zloraba in diskreditacija funkcije predsednika Vlade. Jaz predlagam, da v svoji vlogi, zdaj ste slišali dovolj dejstev, opozorite predsednico Vlade in ministre, da se pri svojih odgovorih, pri delu v Državnem zboru in v komunikaciji s poslanci, poslužujejo dejstev, absolutne resnice in ne da uporabijo za odgovor absolutno laž. Predlagam, da predsednico Vlade pač opozorite na to dejstvo. Hvala lepa.
Gospod Tanko, vašega postopkovnega predloga, da moram opozoriti predsednico Vlade na besede, ki jih izreče, ali trditve, ki so mogoče pravilne ali nepravilne, ne morem upoštevati, ker sam ne morem vseh podatkov na razpolago in zato je nemogoče opozoriti na to dejstvo. Poleg tega pa je dejstvo, da mi poslovnik nalaga, da opozorim poslanke in poslance o tem, če kršijo poslovnik. V okviru poslanskih vprašanj, pa še enkrat želim poudariti, ravno zato imamo na razpolago zahtevo za razpravo o odgovoru predsednice Vlade. In če bi bili danes prav vsi korektni, ki ste opozarjali na to skozi postopkovne predloge, se ne bi oglašali s postopkovnimi predlogi, ampak bi se zavedali, da imamo v poslovniku določbo, ki omogoča razpravo. Če se Državni zbor o tem odloči, bo ta razprava opravljana, če ne, je pač ne bo. Vse ostalo pa je bilo ta hip v okviru teh postopkovnih vprašanj res zapravljanje časa in v veliki meri tudi zloraba tega postopkovnega določila. Še enkrat poudarjam, da tega postopkovnega predloga, da jaz opozarjam, kdo kaj reče s strani Vlade, mi poslovnik ne omogoča. Prehajamo na tretje vprašanje, ki ga bo postavil gospod Franc Pukšič, Slovenska ljudska stranka.
Dober dan, gospod predsednik Državnega zbora, kolegice in kolegi, vlada Alenke Bratušek, predsednica Vlade. Celotno moje vprašanje je povezano z vašimi skrivnimi ukrepi ter tajnim delovanjem, zakaj ljudje ne smejo vedeti, kam je in kam bo šel njihov denar.Da pojasnim. Prvič. Še vedno ne vemo, kdo je skrivnostni vlagatelj v slovenske obveznice in zakaj javnost, ko bo to odplačevala, ne sme vedeti za njega. Drugič. Obrestna mera oziroma zahtevani donos, po katerem ste nas zadolžili, je 4,84 %. Za primerjavo Španija, država v resnih težavah, se je za tri leta zadolžila za 2,1 %. Vprašanje je: Kako je do zadolžitve prišlo, če pa ni bilo javnega poziva za zbiranje ponudb? Če gre za dogovorjeno obrestno mero med dvema strankama, in je ta višja, kot bi se sicer dosegla pri javni ponudbi, potem gre za milijonsko oškodovanje državnega proračuna. Posledično sta minister in vaša vlada zrela za kazensko ovadbo, če še ne kaj hujšega. Tretjič. Koalicija je sprejela spremembo Zakona o javnih financah, ki pa je Državni zbor izločil iz procesa prenosa terjatev z bank na slabo banko. Torej ne bo niti potrjeval, niti ne bo seznanjen s temi prenosi v Državnem zboru. S tem pa bo seveda posledično vse ostalo skrito tudi pred slovensko javnostjo. Celoten prenos bo potekal v strogi tajnosti. In sprašujem vas: Zaradi katerih interesov bo potekal celoten prenos v strogi tajnosti? Preiskovalni organi, tudi tožilstvo in sodna veja so opozorili, da imajo težave pri preiskovanju kaznivih dejanj znotraj bančnega sistema. Vsi vemo, kaj se je pred leti zgodilo s Hypo Banko. Lastniki so prišli in zadeve uredili sami, skupaj z avstrijskimi organi. V našem primeru, kjer je država večinski lastnik, še malo, pa bo stoprocentni, nas zanima: Zakaj se še vedno pojavljajo ovire pri sodelovanju z organi pregona? Banke ne dajejo dokumentov ne organom pregona in tudi ne preiskovalni komisiji. Če je problem zakonodaja, zakaj je ne spremenite oziroma zakaj takšnim rešitvam prav nasprotujete v vaši stranki – odprava bančne tajnosti za organe pregona, tožilce in sodstvo? In kot zadnje bi želeli v Slovenski ljudski stranki jasno pojasnilo: Zakaj so nekatere uprave in nadzorniki, ki so banke vodile zadnja leta in tudi pripeljale bančni sistem v kolaps, še vedno na svojih položajih?
Hvala. Besedo dajem predsednici Vlade.
Najlepša hvala. Bom zdaj rekla že tretjič, praktično danes odgovarjam enako. Nobenega problema nimam ne jaz, ne ta vlada, ne ta koalicija, da se vse, ki so krivi za stanje, v kakršnem smo, poišče. Ustanovljena je specializirana preiskovalna skupina, v kateri delujejo tožilstvo, policija, protikorupcijska komisija in tudi strokovnjak iz Banke Slovenije. Mislim, da sta tako minister za finance kot minister za notranje zadeve bila že večkrat na sestankih, kjer skušajo odpravljati ovire, če se pojavljajo. In še enkrat moja zaveza, če kdo ne bo sodeloval pri tem bomo ukrepali. Tretjič danes sem to povedala, naredili bomo oziroma Banka Slovenije bo s pomočjo, mislim, da AMF, organizirala izobraževanje za tožilce, da bodo znali postopati v teh primerih. Ampak jaz prosim, da v demokratični družbi in državi, tisti, ki so za to postavljeni, povedo, kdo je za nekaj odgovoren. Ne more gospod Pukšič, gospod Černač ali pa gospa Bratušek odločati o tem, kdo je kriv in prosim, da se tega držimo, prosim, da ne nastopamo populistično, da bomo zdaj ne vem kam postavili te ljudi, ki jih bo vsak izmed nas izbral. To se ne dela tako. Naredili bomo, obstajajo postopki, aktivno sodelujemo pri tem. Vsi, ki potrebujejo, imajo polno podporo naše vlade. Nobenega problema s tem nimamo. Kar pa se tiče javnosti podatkov, bom pa rekla tako. V skladu z ustaljeno tržno prakso na mednarodnih trgih Republika Slovenija tako kot ostali izdajatelji vrednostnih papirjev ne razkriva imena investitorjev pri izdajah. Razkritje imena investitorja bi otežilo nadaljnje izdaje dolžniških vrednostih papirjev, saj bi lahko odvrnilo naslednje ali pa nadaljnje potencialne investitorje od investiranja v dolžniške vrednostne papirje Republike Slovenije. Ne vem, gospod Pukšič, jaz ne vem, kdo je kupil tisto zadnjo obveznico, ki jo je izdala vaša vlada. Bom vesela, če mi boste vi to povedali. Hočem reči, da tudi takrat to ni bil javen podatek.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima Franc Pukšič.
Bom. Ko bom predsednik Vlade, vam bom odgovoril tudi na to vprašanje, če ste mi ga postavili. Potem pa ne bo nikoli, tako nekateri mislite. Ampak prav je tako. Misliti smete. Gospa predsednica Vlade, rekli ste, da ste že nekajkrat, trikrat danes, odgovarjali. Res je trikrat, stokrat, tisočkrat, vprašanja ostajajo državljank in državljanov. Gospa predsednica, ne gre za to, da vam postavljam jaz, Franc Pukšič, ali Slovenska ljudska stranka vprašanje. Gre za to, da na ta vprašanja državljanke in državljani nimajo odgovorov in jim ne daste odgovorov. Javnosti niste povedali:, Zakaj in na kakšen način se je minister zadolžil za obveznice? Javnosti žal ne želite in nočete povedati ali dati jasnega odgovora: Zakaj državljanke in državljani ne smejo vedeti, katere terjatve oziroma kateri neplačani krediti se bodo iz bank prenesli na slabo banko, ki je, mimogrede, v lasti državljank in državljanov, in jo tudi oni financirajo ne nazadnje z 200 milijoni evri, z 1,6 milijarde obveznosti? Lahko razložite državljankam in državljanom, pravite, da boste naredili vse, pa vendarle ne naredite nič. Ne prinesete spremembe Zakona o bančništvu, kjer bi lahko prišli tako do tajnih podatkov organi pregona. Državni tožilec Jože Kozina je zapisal: "Znotraj bančne trdnjave Nove Ljubljanske banke so še vedno ljudje, ki jim ni v interesu, da se zadeve čim prej raziščejo." In dalje pravi: "To je namig lastniku, da preveri, kdo je imel kakšne kreditne pogodbe v milijonskih škodah."
Hvala. Besedo za dopolnitev odgovora dajem predsednici Vlade.
Poglejte, skupaj z Banko Slovenije preverjamo, ali je treba spremeniti Zakon o bančništvu ali ne. Tudi Banka Slovenije je poslala na Novo Ljubljansko banko dokument, ki jim na nak način daje odvezo oziroma pravi, da je v skladu z zakonom, če te podatke posredujejo organom pregona. Ampak to še ne pomeni, da bodo vsi ti podatki javno objavljeni, kar me vi danes sprašujete. Tudi s tem se ukvarjamo, ampak naš prvi cilj in interes je, da z objavo kakršnegakoli podatka ne škodimo preiskavi. Upam, da smo tukaj na istem. Naš edini interes je, da ne ogrozimo preiskav. In še enkrat, upam, da je to naš skupen interes, gospod Pukšič. Sedaj bom pa še enkrat prebrala, da ne boste na koncu spet rekli, da nisem povedala. "V skladu z ustaljeno tržno prakso na mednarodnih trgih Republika Slovenija tako kot ostali izdajatelji vrednostnih papirjev," še enkrat, tako kot ostali izdajatelji vrednostnih papirjev, to pomeni med drugim tudi druge države, "ne razkriva imena investitorjev pri izdajah. Navedeno velja celo pri izdajah, ki so ponujene širšemu krogu investitorjev v skladu s pravili. Razkritje imena investitorja bi otežilo nadaljnje izdaje dolžniških vrednostnih papirjev Republike Slovenije, saj bi razkritje potencialnih investitorjev te odvrnilo od investiranja v dolžniške vrednostne papirje Republike Slovenije. Navedeno bi z veliko verjetnostjo privedlo do poslabšanja pripravljenosti investitorjev za naložbe v dolžniške vrednostne papirje republike Slovenije, kar bi zagotovo škodovalo interesom Republike Slovenije." In jaz verjamem, gospod Pukšič, da vi naši državi tega ne želite. Sedaj mi pa, gospod predsednik, boste dovolil še opravičilo, če gospod Guzej res ni član SDS. Rekla sem, "če se ne motim". Sem pa vesela, da sem izvedela, da je pa član SLS. Očitno sem se zmotila pri eni črki.
Hvala. Gospod Pukšič imate zahtevo za [[...]]
Hvala lepa. Na podlagi drugega odstavka [[...]]
Ali lahko samo trenutek? Izvolite, gospod Pukšič.
[[...]]246. člena Poslovnika predlagam, da se o odgovoru predsednice Vlade opravi razprava v Državnem zboru. Gospa predsednica Vlade, seveda se strinjam in ne želim nič slabega tej državi. Vendar vi ste sami govorili o širšem krogu, torej o razpisu. To, kar ste pa vi delali, vaš minister, kar sem že v uvodnem vprašanju omenil, da ste zreli za kazensko ovadbo, če ne še za kaj več, pa ste delali z dogovorom z eno osebo. Kdo je to, pa seveda ne bi škodilo, ampak kvečjemu koristilo tej državi. Pravite, da preverjate, da nimate problemov, da pripravljate in tako dalje. Res je, vse to delate, vendar kdaj boste tudi kaj naredili, konkretno. Na to nam niste dali odgovora. Gospa predsednica, moram reči, da me z odgovori niste presenetili. Podali pa ste popolnoma neka druga področja, ki pa niso bila ključna, da bi odgovorili na vprašanja, ali bo ta slovenski narod vendarle kdaj izvedel, kam gre teh 6 milijard evrov in katere grehe plačuje. Govorili ste, da na ta način ostaja del suverenosti. Ne vem, koliko je še suverenosti za tistih 120 tisoč, 130 tisoč ljudi, vsako leto se jih poveča za 10 tisoč, ki ostanejo brez službe. In niste odgovorili, zakaj skrivate imena bančnikov, politikov in tajkunskih elit, z drugimi besedami, zakaj ostajajo požigalci slovenskega bančništva in gospodarstva še vedno nedotaknjeni, na svojih položajih in zakaj delate pod oznako tajnosti in se skrivate pred ljudmi, ki pa bodo plačevali skoraj 6-milijardno bančno luknjo. In za konec, če ste se opravičili Slovenski demokratski stranki za članstvo, potem vas nič kaj ne veseli, da je član Slovenske ljudske stranke. Slovenski ljudski stranki je vseeno, ali bi bil član Pozitivne Slovenije ali papeškega sveta. Če je kriv in če je lopov, je za zapahe. Ta Guzej pa ni član Slovenske ljudske stranke. Tudi nam se bo treba opravičiti.
Hvala. Dokaz več, da kot predsednik težko ocenjujem, kdo je član kakšne stranke. O vašem predlogu za razpravo, gospod Pukšič, bo Državni zbor odločil jutri, 17. decembra 2013, v okviru glasovanj. Naslednji bo postavil vprašanje gospod Jani Möderndorfer, Poslanska skupina Pozitivna Slovenija.
Hvala lepa, predsednik. Glede na to, predsednica, da smo danes že veliko slišali okoli teh bank, lahko rečem samo to, da smo na 51. izredni seji v bistvu slišali prave podatke in rezultate, ker sem res presenečen. Danes sem slišal 10 milijard, 6 milijard, 8 milijard, skratka sploh več ne vem, o čem govorimo. In verjamem, da so podatki, ki smo jih na izredni seji slišali, res pravi. Predvsem to, da bomo za dokapitalizacijo NLB, NKMB in Abanke v bistvu iz države namenili 3,012 milijarde evrov. In ta podatek, vem, da drži, vse ostalo pa ne. Je pa res, da pri sami dokapitalizaciji predvsem državljane zanima naslednja tema, to je, kako se bo v resnici iskala odgovornost tistih, ki so nas spravili do te situacije. Jaz verjamem, da bo vlada, v to sploh ne dvomim, naredila vse potrebno, da bo tisto, kar je v njeni pristojnosti, če bi se izkazalo, da je še treba sprejeti kakšen ukrep, da bo to tudi storila. Tisto, kar pa mene zanima, pa je predvsem to, kar je bilo pred nekaj dnevi, to pa je, da je celotna komisija oziroma senat, vodstvo KPK v resnici tudi odstopil in glede tega tečejo sami postopki. Je pa tisto, kar mene zanima, predsednica, naslednje. Komisija je v svoji izjavi navedla, da so odstopili iz protesta, saj so naredili vse, kar so lahko na podlagi obstoječega zakona, in da so nosilci politične oblasti tisti, ki lahko s spremembami ureditve sistemov, prepredenih s korupcijskimi tveganji, dejansko ukrepajo. Predsednica, zanima me: Katere sistemske ukrepe za boj proti korupciji načrtuje Vlada? Hvala za odgovor že v naprej.
Hvala. Besedo dajem predsednici Vlade.
Najlepša hvala. Ja, saj verjetno je kar prav, da se danes v bistvu vsa štiri vprašanja vrtijo okoli bank, gospodarskega kriminala in tudi korupcije. Tudi če bi bila sanacija bank vredna ali pa bi stala samo eno milijardo, bi to bilo za davkoplačevalce veliko. Prav pa je, da zdaj, ko imamo številke na mizi, ne manipulirate več z različnimi številkami. Številke so jasne, javne in jih ni izračunala vlada Alenke Bratušek, ampak več tujih inštitucij, strokovnjakov s tega področja. Kar pa se tiče protikorupcijske komisije bom pa, tako kot sem v svoji izjavi, še enkrat povedala, da mi je žal, da je protikorupcijska komisija odstopila oziroma senat te komisije odstopil, in to iz protesta. Tudi jaz imam občutek, kot da so na sredi obupali. Mi nismo, zato bomo s tem bojem proti korupciji in gospodarskemu kriminalu nadaljevali. Pravzaprav so bila vrata protikorupcijski komisiji, moja vrata, vrata moje vlade, vedno odprta. Večkrat smo se pogovarjali, nikoli pa vsaj na Vlado ali pa meni osebno niso prinesli ali pa predlagali potrebne spremembe zakonodaje za njihovo boljše delo. Pravzaprav se strinjam z vsemi točkami ali pa, bom rekla, z večino točk, ki so jih napisali v javnem pozivu, kaj bi bilo treba spremeniti, da bi v naši državi temu naredili konec. Žal mi je samo to, da se s tem papirjem ali s temi točkami niso najprej obrnili na tiste, ki bi lahko predlagali spremembo zakonodaje, ali pa tudi na vas, ki konec koncev to spremembo zakonodaje potrjujete. Mislim, da je znotraj Vlade že kar dogovor, da bomo predlagali spremembo te zakonodaje, in bo ta sprememba tudi v kratkem na vaših mizah. Zdaj pa vseeno še nekaj statističnih podatkov, ker v vseh treh vprašanjih poslušam, kako nismo ničesar naredili v boju proti korupciji in gospodarskemu kriminalu. Policija je v prvi polovici leta 2013 obravnavala za 49 % več kaznivih dejanj gospodarske kriminalitete. Največ, za 95,4 % se je povečalo število goljufij, sledita pranje denarja s 93,5 % in zloraba položaja ali zaupanja pri gospodarski dejavnosti z 81 %. Policija obravnava še za 58,8 % več kaznivih dejanj z elementi korupcije. Obravnavanih je bilo za 17,6 % več kaznivih dejanj organizirane kriminalitete. In ob vseh teh podatkih mi danes trije poslanci lahko rečete, da ta vlada nima resnega namena obračunati s temi dejanji? Mislim, da ne.
Hvala. Predlog za dopolnitev odgovora ne bo podan. S tem zaključujem vprašanja, ki so postavljena predsednici Vlade. Predsednici Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. Prehajamo na odgovor na poslansko vprašanje, postavljeno na 19. seji Državnega zbora. Minister za izobraževanje, znanost in šport dr. Jernej Pikalo bo odgovoril na vprašanje Sama Bevka v zvezi z izvajanjem inšpekcijskega nadzora glede sevalnih plinov v prostorih vrtcev in osnovnih šol. Gospod minister, imate besedo.
Spoštovani predsednik, spoštovane gospe in gospodje! Hvala lepa za tole vprašanje. Na žalost, moram reči, na žalost se pač nam to dogaja predvsem v tistem delu Slovenije, ki je, če temu tako rečemo, bolj kraški, ki ima razpoke. In tam, vemo, da je sevanje radona večje. Kar sem želel reči v tem odgovoru, je to, da že od leta 2010 pa še prej nimamo več sistemsko planiranih sredstev, da bi s temi sistemsko planiranimi sredstvi izvajali tako imenovane sistemske, pa tudi interventne ukrepe. Gre za ukrepe interventnega sofinanciranja, s katerimi bi zmanjševali oziroma s katerimi bi uredili, da otroci ne bi bili več izpostavljeni nevarnemu sevanju radona. Tisto, kar smo storili v preteklih letih, je to, da smo na sektorju za investicije v predšolsko in osnovnošolsko vzgojo naredili popis vseh tistih vrtcev in osnovnih šol, ki so izpostavljeni sevanju radona, ki jih je Uprava za sevanja ugotovila in o tem tudi izdala odločbe. Pri vseh teh objektih, ki so bili na tem popisu, popis pa je sedaj star že nekaj let, je odločba šla v smer, da je prezračevanje zadostni ukrep. V tistem konkretnem primeru, o katerem vi sprašujete, pa prezračevanje ni dovoljšni, nikakor ne zadošča kot ukrep. Zato bo treba k temu pristopiti sistemsko, treba je trenutno najti začasno rešitev. Pogovori na našem ministrstvu s črnovrško osnovno šolo so že bili, tako da bomo tudi v bodoče delali ukrepe v to smer. Hvala lepa.
Hvala. Postopkovni predlog ima gospod Bevk.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Moj postopkovni predlog ni vezan na 246. člen Poslovnika, kjer poslanec običajno ni zadovoljen z odgovorom, pač na pa 247. člen Poslovnika, ki govori, da zaradi časovne omejitve minister ni mogel odgovoriti na poslansko vprašanje. Namreč to poslansko vprašanje sem postavil že na prejšnji seji Državnega zbora, kjer mi je odgovarjal minister Tomaž Gantar in sva takrat praktično porabila ves čas, zato je danes ministru dr. Jerneju Pikalu za njegov odgovor ostalo samo nekaj časa, točneje samo dve minuti. V tako kratkem času seveda ni mogoče odgovoriti na tako kompleksno vprašanje, kot je problematika varnosti javnih zavodov, ki jih obravnava Zakon o varstvu pred ionizirajočim sevanjem in jedrsko varnostjo. Glede konkretnega problema v osnovni šoli v Črnem Vrhu nad Idrijo pa je dejstvo, da je Zavod za varstvo pri delu končal uradne meritve, da so pritlični in kletni prostori krepko preseženi s stopnjami strupenega plina radona in da učenci ne morejo biti izpostavljeni takim škodljivim sevanjem. Zato je pristojni inšpektor odredil sanacijo tega dela šole, učenci pa bodo lahko nadaljevali pouk v zgornjih prostorih osnove šole, ki niso tako prizadeti. Minister, ki danes žal ni več minister za zdravje, Tomaž Gantar, mi je dejal, da mora država na podlagi 46. člena Zakona o varstvu pred ionizirajočim sevanjem in jedrsko varnostjo zagotoviti sredstva za sanacijo tako prizadetih prostorov javnega zavoda. Jaz upam, da se bo to tudi zgodilo. Kot smo danes slišali, sistemskih sredstev ni na razpolago, zato po mojem mnenju mora država pri tem uporabiti proračunsko rezervo in zagotoviti denar za projekte, ki jih je treba najprej izdelati in potem še za samo sanacijo. Kot je dejal minister Gantar na novembrski seji, citiram, "verjetno je vsakemu jasno, da teh otrok prekomerni obremenitvi ne moremo več v nedogled izpostavljati, in da bo na tak ali drugačen način treba ta sredstva zagotoviti." Jaz v zvezi s tem proceduralnim vprašanjem prosim gospoda ministra dr. Jerneja Pikala, da mi na podlagi 247. člena Poslovnika v pisni obliki odgovori na to vprašanje, kajti [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Prehajamo na naslednje vprašanje, ki ga bo postavila gospa Romana Tomc, in sicer ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite, gospa Tomc.
Hvala lepa, spoštovani predsednik za besedo. Želela bi postaviti vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti v zvezi z nadaljnjo organizacijo študentskega dela v Sloveniji. Dejstvo je, da je eden izmed največjih problemov, s katerim se danes srečujemo, pomanjkanje delovnih mest, in da je naša brezposelnost narasla na skoraj 120 tisoč brezposelnih. Še posebej se povečuje delež brezposelnih mladih, ki je naraslo tudi v primerjavi s preteklim letom. Že v času ministrovanja ministra Vizjaka je bilo sprejetih kar nekaj ukrepov tudi v okviru pokojninske zakonodaje, ki spodbujajo delodajalce, da zaposlujejo mlade. Tudi vi sami ste predlagali nekaj ukrepov in verjamem, da bodo šle te aktivnosti tudi še naprej v tej smeri. Novi programi, tudi financirani iz evropske skupnosti. Tako da vse to podpiramo. Po drugi strani se pa zavedamo, da je študentsko delo v tem času eden izmed izhodov, in to tistih, ki se jih mladi pravzaprav ne bi radi posluževali, pa vendarle se jih morajo, da rešujejo svoje stiske. 30 tisoč približno je fiktivno vpisanih, tako pravijo raziskave, in vsi ti študentje pač delajo zato, ne zato ker ne bi želeli študirati, ne zato ker ne bi želeli biti zaposleni, ampak zato, ker jim je to edini način, da zaslužijo nekaj denarja in prispevajo k družinskemu proračunu. In seveda v takšnih časih je reševanje te problematike študentskega dela, ki je v Sloveniji resda anomalija, še posebej zahtevno. Jaz bi vas spomnila na dve leti nazaj, ko je neslavno propadel referendum, na katerem so ljudje odločno zavrnili način dela, način urejanja študentskega dela, kot ste si ga zamislili vi in takratni minister Svetlik. Zato vas sprašujem, ker slišim, da se Vlada namerava lotiti tega vprašanja: Kako nameravate sedaj glede na slabe izkušnje iz preteklosti in tudi glede na to, da gre za izredno občutljiv čas visoke brezposelnosti, reševati vprašanje študentskega dela? In kot sem že navedla tudi v vprašanju, me še posebej v okviru tega zanima: Kakšne bodo predvidene obremenitve dodatne [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]študentskega dela z novimi davki in prispevki, v primerjavi s sedaj veljavnim stanjem?
Hvala. Besedo dajem ministrici doktorici Anji Kopač Mrak.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik Državnega zbora. Hvala za vprašanje, gospa poslanka. Študentsko delo je vsekakor eno izmed področij, ki nas čaka in ga je nujno treba urediti. Naša država je dobila priporočilo Evropske komisije, da je treba urejati to področje že leta 2004. Anomalija slovenskega trga dela je študentsko delo oziroma občasno in začasno delo dijakov in študentov, ki je predvsem povzročilo veliko, predvsem starostno segmentacijo na trgu dela. V vprašanju ste izpostavili strah ali zaskrbljenost glede tega, da če bi urejali študentsko delo, da ne bi povzročali nove brezposelnosti med mladimi. To bomo vsekakor imeli v mislih, ko bomo urejali študentsko delo. Treba je pa na tem mestu poudariti, da študentsko delo po izračunih, mislim, da je Univerza na Primorskem delala v času priprave malega dela študijo, zavzame študentsko delo približno 36 tisoč delovnih mest, in je treba tudi na študentsko delo gledati predvsem z vidika vpliva na kreiranje novih delovnih mest. Vsekakor je skrb za mlade ena izmed prioritet pri študentskem delu. Zavedamo se, da študentsko delo omogoča mladim stik s trgom dela, po drugi strani pa jim tudi daje možnost dodatnega zaslužka ter s tem izboljšuje njihov socialni položaj, po drugi strani pa delodajalcem v določeni meri zagotavlja ustrezno fleksibilnost trga delovne sile. Znotraj tega bomo iskali rešitve v smeri, kot sem že večkrat javno povedala, v smeri "vsako delo šteje", po drugi strani pa bo treba dati tudi omejitve na ravni delodajalca, tako kot je bilo urejeno za posredovanje dela, torej vprašanje agencijskih delavcev. Mi smo junija že pristopili k pripravi, k usklajevanju izhodišč za ureditev študentskega dela in smo lahko rečem v veliki meri sama izhodišča uskladili s predstavniki študentov, predstavili smo jih javno sedaj na Gospodarski zbornici in tudi sindikatom jih bomo v kratkem predstavili. Vsekakor pa bo javno dosegljiv zakon v začetku januarja. Takrat se bo uradno začela tudi javna razprava glede ureditve študentskega dela in bo dovolj časa za temeljito razpravo. Poleg predstavnikov študentov tudi za socialne partnerje in drugo zainteresirano javnost. Ključne rešitve, ki so sedaj predlog in bodo zapisane tudi v zakonu, ki bo v javni razpravi, gredo predvsem v smeri "vsako delo šteje". Obremenitev bo z vidika študentov in dijakov 15,50 %, kjer bi plačali prispevke za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, obremenitev delodajalcev pa bo nižja, kot je sedaj, in bo 20,88 %. Sedaj je ta obremenitev delodajalcev 25 %, ker je bila ta koncesija z Zujfom dvignjena. Znotraj tega 20,88 % je predlog, da bi delodajalci plačali 8,85 % prispevka delodajalca za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, 0,53 % prispevka delodajalca za poškodbe pri delu in poklicne bolezni, 7,5 % bi znašala koncesijska dajatev in 4 % stroški posrednikov študentskega dela, kjer ohranjamo ta način posredovanja, vendar ni več predvidenih koncesij, ampak dovoljenja za delo, tako kot je bilo urejeno za agencije. Tudi na ravni delodajalcev bodo omejitve glede na število zaposlenih, potem kvote, pri čemer bo to predvsem proces dogovarjanja s predstavniki delodajalcev in sindikatov. Vsekakor pa je logika, da manjši delodajalci imajo manj manevrskega prostora, da prilagajajo potrebo po novi delovni sili, večji več, zato bodo omejitve bolj rigorozne pri tistih večjih. Na ravni študentov predvsem verjamemo, da je možno preprečevati in zlorabljati ta institut študentskega dela z enotnimi evidencami o vpisu in tudi pod spremembami zakona na tem področju. Dodatnih omejitev na ravni študentov in dijakov v tem trenutku ni predvidenih, se pa v procesu javne obravnave lahko še na tem področju kaj spremeni. Vsekakor gredo obremenitve v smeri, da bo študentsko delo še vedno med manj obremenjenimi oblikami dela, tudi če primerjate z avtorskimi, podjemnimi pogodbami, z občasnim in začasnim delom [[...]] [[znak za konec razprave]] upokojencev bo primerljivo z drugimi oblikami dela.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima gospa Tomc.
Hvala lepa za ta del odgovora. Moram reči, da ste me z nekaterimi številkami prijetno presenetili, ker jih imate že v mislih, medtem ko z drugim delom pa nekako ne morem biti zadovoljna, glede na to, da vidim da gre zadeva popolnoma v isto smer, kot je šla pri nedavno padlem zakonu na referendumu v letu 2011, kjer ste tudi poudarjali, da gre predvsem za uveljavitev principa "vsako delo šteje". In potem ste navajali, s katerimi vse prispevki bo obremenjeno to študentsko delo. Rada bi vas spomnila na to, da koncept "vsako delo šteje" predvsem šteje v delu, kjer se potem ti prispevki upoštevajo tudi pri pravicah, kot so pokojninsko zavarovanje in zdravstveno zavarovanje, kar tukaj nedvomno verjamem tudi bo. Skrbi me nekaj drugega tudi. Rekli ste, da bo obremenitev delodajalcev po novem manjša, kot je sedaj, ker ne bo koncesijske dajatve v takšni višini, kot je sedaj. Niste zelo natančno razložili, tako da mogoče sem vas tudi narobe razumela. Ampak koncesijska dajatev, da smo si povsem na jasnem, je namenjena temu, da se iz nje zagotavljajo štipendije. Če boste torej zmanjšali koncesijsko dajatev, boste odvzeli del sredstev, namenjenih za štipendije. To lahko pomeni samo dvoje. Ali bo moral proračun zagotoviti razliko, da boste ohranili sedanjo vrednost, ali pa bo štipendij manj. In še nekaj bi samo dodala na koncu. Ja, delovna mesta, 36 tisoč naj bi jih odvzelo študentsko [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]delo. Vprašajmo se, zakaj. Dejstvo je, da je delo v Sloveniji preveč obremenjeno. Če ne bi bilo tako, bi delodajalci zaposlovali, da tako rečem, običajne [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Želite dopolniti odgovor? Besedo dajem ministrici dr. Anji Kopač Mrak.
Tukaj je treba poudariti, da je koncept "vsako delo šteje" tudi izpeljan na ravni pravic. Tukaj je kar nekaj sprememb, glede na malo delo, to pa vsekakor drži, in tukaj jaz mislim, da tudi večina, ki je šla na referendum in zavrnila koncept malega dela, ni bila proti konceptu "vsako delo šteje", ker se, verjamem, večina zaveda, da je to edina možnost ohranjanja socialne države. Tukaj gre za koncept "vsako delo šteje", študentje in dijaki bodo plačevali, tako kot je iz delovnega razmerja, da zaposleni in delodajalci plačujejo prispevke za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Iz tega naslova bodo imeli tudi polno priznane te pravice. Na ta račun bomo kar nekaj novih sredstev pripeljali v pokojninsko in invalidsko blagajno, kar je pomembno tudi z vidika medgeneracijske solidarnosti. Vsekakor pa imate prav glede študentskega dela, koncesija bo nižja in mi smo se, preden je bil ta predlog tudi javno dan, dogovorili znotraj vlade, ker bo to študentsko delo pripeljalo več sredstev v pokojninsko in invalidsko zavarovanje, kar je prav, bo proračun zagotavljal sredstva za štipendije, kar je bil tudi eden izmed mnogih očitkov študentov, da preko svojega študentskega dela zagotavljajo sredstva za štipendije in da bi bilo to treba urediti na drugačen način. Tako smo k stvari pristopili na ta način, in mislim, da je to veliko bolj pravilno in mnogo bolj transparentno. Jaz verjamem, ko bo ta predlog v javni razpravi, da bodo vsi deležniki ugotovili, da imajo določene pluse s tem predlogom. Tudi Evropska komisija kot taka se strinja s predlogom, predvsem gre v smeri, da je treba zmanjšati segmentacijo na trgu dela v Sloveniji, to pa se zagotovi predvsem s tem, da približaš ceno posameznega dela, da so cene bolj izenačene, pomembno pa je, da ohranjamo pri študentskem delu fleksibilnost, ohranja se sistem napotnice, ki se večinoma izdajo v elektronski obliki. Ohranja se torej ta ključni element študentskega dela – fleksibilnost, prav pa je, da zagotovimo po konceptu "vsako delo šteje", da se od te oblike dela plačuje v socialne blagajne, ker glede na status študenta so študentje zavarovani za zdravstveno varstvo, prav pa je, da tudi zvežemo s pokojninskim in invalidskim, ker bo to tudi povezano s priznavanjem delovnih izkušenj, kar pa je tudi pomemben element ureditve in izboljšanja položaja mladih na trgu dela. Hvala.
Hvala. Naslednji, ki bo postavil vprašanje, je gospod Dragan Bosnić. Postavil bo vprašanje ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Pikalu. Izvolite, gospod Bosnić.
Hvala za besedo. Lep pozdrav ministroma in ministrici, kolegom in kolegicam! Moje vprašanje se nanaša na analizo rezultatov PISA 2012, ki so bili po naključju sicer objavljeni 3. decembra, na rojstni dan slovenskega velikana poezije, in zato so mogoče še manj sprejemljivi, vsaj nekateri od teh rezultatov. Gre za bralno, matematično in naravoslovno pismenost. Primerjava kaže trend nazadovanja, čeprav ta ni, kot sem razbral iz poročil, statistično signifikanten oziroma urgenten, gre pa vsekakor za nazadovanje zlasti na področju bralne pismenosti za 2,2 točki. Pri tem so bili različni komentarji. Moje vprašanje izhaja iz komentarja direktorice Pedagoškega inštituta gospe Mojce Štravs, ki je rekla, da gre za pozitivno stabilnost, se pravi, da že dalj časa so ti rezultati tam, kjer so. To je ena definicija, ki meni dela neke težave. Stabilnost že sama po sebi pomeni v tem svetu neko stagnacijo, kaj šele, če je ta stabilnost z rahlim trendom pri matematiki 0,8, pri branju 2,2 in pri naravoslovju oziroma pri znanosti 0,8, prva je bila 0,6. Zato me res zanima: Kaj kanite ukreniti na tem področju? Gre za neko podedovano situacijo, ampak perspektiva pa mora biti jasna. Če pogledamo Vzhod, Šanghaj, Hong Kong, Singapur in pa njihovo triletno akceleracijo, je to že težko razumljivo. Sicer ta alarm ne gre samo Sloveniji, gre tudi drugim, ki tukaj stagnirajo. Mogoče kot zanimivost še samo to. V startu vsaj bralni pismenosti niso pripisovali takšnega napredka zaradi uporabe IKT tehnologije na Vzhodu, ampak očitno se je pokazalo, da je ta samo prispevala k njihovemu boljšemu rezultatu.
Hvala. Besedo dajem dr. Jerneju Pikalu, ministru za izobraževanje, znanost in šport.
Hvala lepa, gospod predsednik. Hvala tudi za to vprašanje. Jaz mislim, da točno to, kar ste rekli, vse, kar se je zgodilo oziroma vse, kar se dogaja okoli teh rezultatov, pa niso to edini rezultati, ki kažejo v tem primeru na slabšo bralno pismenost slovenskih 15-letnikov, so seveda zaskrbljujoči. In tu jaz mislim, da ni prav, da si kakorkoli zatiskamo oči, še manj, da iz tega delamo politiko, ampak da si preprosto priznamo, da rezultati res niso dobri in da je na tem področju treba napeti vse sile, vse možnosti, ki jih imamo, da izboljšamo bralno pismenost. Tudi ne gre samo za to, da bi želeli, da bi v naslednjem testu ali v naslednji raziskavi bili boljši. Ampak preprosto bralna pismenost je ena od tistih osnovnih pismenosti, ki jih človek ima, in ne gre za to, da bi bili dobri samo na testu. Gre za to, da želimo, da so naši otroci v tem smislu opolnomočeni. Razumeli me boste, to, kar ste me na zadnje vprašali, da tujih držav tu pred parlamentom ne morem komentirati, verjetno za to obstaja cela vrsta razlogov, ampak tisto, kar smo mi storili na našem ministrstvu je, da smo že leta 2011 izdali, pregledali strategije in pristope, ki jih imajo različne države na tem področju in tudi izdali knjigo, ki se imenuje Poučevanje branja v Evropi, okoliščine, politike in prakse. Študija je bila usmerjena na štiri ključne teme, in sicer na eni strani na učne pristope, na drugi strani na premagovanje bralnih težav, na tretji strani na izobraževanje učiteljev ter na tisto, kar je tudi pomembno, pa mnogokrat pozabljamo, in to je na promocijo branja izven šol. Tisto, kar smo mi ugotovili s primerjalno analizo, ker vendarle gre za neko evropsko primerjalno analizo, je, da pogosto tisto, kar nam manjka, je tisto, kar se imenuje osredinjenost. Mi imamo znotraj te bralne pismenosti določene skupine, ki so posebej ogrožene. To so fantje, ki so slabši v bralni pismenosti, kot so dekleta, potem so to otroci iz socialno ogroženih družin in še posebej je treba tu izpostaviti otroke priseljencev. To kažejo te naše raziskave. To so tisti deli – seveda znotraj te populacije, ki ima nižjo bralno pismenost, na katere se moramo posebej osredotočiti. Tu imate zelo različne strategije. Ena strategija bi bila samo priprava na naslednjo PISO, ki bo v treh letih, ampak jaz osebno mislim, da je to veliko premalo, veliko premalo zato, da bi cele generacije, ki bodo prihajale in prihajajo, lahko imele zadovoljivo bralno pismenost. Da bi to dosegli, potrebujemo povečevanje raznovrstnosti bralnih materialov, razvijanje motivacije za branje, razvijemo tudi bralne navade ali pa možnosti za učenje branja za vse tiste, ki to zmorejo, tudi že na predšolski ravni in tako naprej. Kar pa se našega konkretnega ministrstva tiče, pa lahko povemo, da smo po rezultatih PISA, prejšnje PISA iz leta, mislim, da 2009, ki so bili objavljeni potem leta 2010, izvedli program točno na osnovi vseh teh analiz Opolnomočenje učencev z izboljševanjem bralne pismenosti in dostopa do znanja. Projekt se je zaključil 31. oktobra letos, izvajal ga je Zavod za šolstvo Republike Slovenije na 42 osnovnih šolah, ki so imele tako imenovane multiplikatorje. In zdaj če me sprašujete po multiplikatorjih, mislim, da je bilo okrog 200 učiteljev tako ali drugače vključenih v ta projekt. Tako kot po navadi pri šoli te stvari hitro ne dajejo rezultatov. In tisto, kar bomo mi storili in kar sem že naročil, je najprej analiza tako imenovanih sekundarnih podatkov. Tisto, kar smo slišali doslej, kar je bilo javno, seveda ni dovolj. Želimo globlje podatke, želimo vedeti, kaj se od tukaj naprej da storiti in potem s strokovnjaki doreči ukrepe. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Predlog oziroma zahtevo za dopolnitev odgovora ima gospod Bosnić.
Hvala za odgovor oziroma ta del odgovora. Jaz se strinjam z vami, absolutno, da ne sme biti neka tendenca k temu, da se en test na tri leta bolje reši, da pač gre za neke sistemske nastavitve, ki rezultirajo. Vendar vseeno, vse izhaja, če govorimo o matematiki, naravoslovju, o čemerkoli, vse izhaja iz bralne pismenosti, verjetno se glede tega strinjam, in bralnega razumevanja. In če je to nizko, sta vzroka v osnovi lahko dva. Želel bi tukaj neko dopolnitev v tem smislu, če sta dva, se pravi, eno je to, da nekaj bereš in ne razumeš, drugo je pa, da premalo bereš, če poenostavim. V tem smislu ste govorili o nastavitvah. Ampak jaz razen bralne značke, ki ima dolgo brado, nisem zasledil neko, uporabil bom kar izraz, popularizacijo materinščine. Skrbi me ta odnos do materinščine. Izraža se tudi na maturi. Zanima me, koliko ste to vkomponirali v svoje bodoče razmišljanje. Pa ne nazadnje tudi nacionalne preizkuse znanja, ki so v devetletki v določenem obdobju. Tole sem bral o izkušnjah Nemcev oziroma o njihovem šoku leta 2000. Pa o Poljakih, ki so menjali svoje načrte po petdesetih letih. Ne kaže čakati petdeset let na nek ukrep. Prosim še za dodatno razlago k temu, kar sem zdaj vprašal. Hvala.
Hvala. Želite dopolniti odgovor? Gospod minister dr. Pikalo, izvolite.
Hvala lepa. Z velikim veseljem. Če začnem pri nacionalnih preverjanjih znanja. Pri nacionalnih preverjanjih znanja ugotavljamo čisto podobno, kot je sedaj ugotovljeno v PISA, tako da je jasno, da ne gre samo za enkratni dogodek, ampak imamo vzorec. Naši učenci po nacionalnih preverjanjih znanja relativno dobro obvladajo te tako imenovane nižje taksonomske ravni. Skratka znajo prepoznavati tekst, znajo ga prebrati itn. Ko gre pa za višje taksonomske ravni, ko gre za vprašanje uporabe tega teksta, ko gre za vprašanje, če hočete, interpretacije tega teksta, zato da nekaj s tem tekstom znajo narediti, kar v osnovi bralna pismenost je, tukaj imamo pa večje probleme. In to nam kažejo tako nacionalna preverjanja znanja kot seveda rezultati PISA. Kar se tiče ukrepov. Eden od ukrepov, ki izhaja iz teh nacionalnih preverjanj znanja, ki smo ga letos uvedli, veste, da je številčno ocenjevanje v tretjem razredu. Zakaj številčno ocenjevanje? Zato da lahko starši in učitelji dobijo dobro povratno informacijo o tem, kako dobro se je otrok opismenil. In to dobijo na račun te ocene. Kar se tiče popularizacije materinščine, jaz mislim, da imate zelo prav, vendarle je ta narod utemeljen na jeziku in tudi to komponento bo treba inkorporirati. Je pa tudi še ena druga komponenta tu, ki je ravno tako pomembna. In sicer, kot jaz temu rečem, kulturni status teksta, kaj mi s tekstom pravzaprav počnemo. Ali imamo, še posebej pri teh tako imenovanih mednarodnih primerjavah, ali imamo enake odnose do teksta, ali počnemo enako s tekstom. Kot rečeno, imate prav in materinščino v tem smislu tudi v tekmovanju za Cankarjevo priznanje, pa še kaj drugega, je treba popularizirati. Če smem samo še rahlo dopolniti tisto, kar sem že prej rekel. Eno je analiza sekundarnih podatkov, drugo je potem priprava posveta s strokovnjaki, potem je strokovna razprava, to je vse tisto, kar želimo narediti. In potem bomo za to namenili sredstva, ker to bo ključno, da najprej opolnomočimo učitelje, zato da bodo to znanje, kar se bralne pismenosti tiče, lahko prenašali naprej. Hvala lepa.
Hvala. Postopkovni predlog ima gospod Bosnić.
Z odgovori sem zadovoljen. Postopkovni predlog je ponavadi neka recitacija, da se v skladu z drugim odstavkom 246. člena zahteva neka analiza. Jaz bi pa tega ne zahteval, ker mislim, da Državni zbor ni ravno neko mesto, kjer bi se o bralni pismenosti pogovarjali. So pa moja pričakovanja v tem smislu, da po teh analizah, o katerih je minister govoril, da pa le mogoče [[...]]
Gospod Bosnić, moram vas opozoriti, da je ta del razprave namenjen ravno temu, da podate postopkovni predlog, ne pa razpravi.
Hvala za opozorilo. Bi pa pričakoval, da bi na Odboru za izobraževanje opravili razpravo. Hvala.
Hvala. Preden dam besedo naprej, vas želim obvestiti, da me je Vlada obvestila, da bo ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak prisotna v Državnem zboru do 17.50 pri tej točki dnevnega reda. Besedo dajem gospe Sonji Ramšak, ki bo postavila vprašanje ministru za obrambo gospodu Romanu Jakiču.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani ministri, poslanke in poslanci! Posebej pozdrav ministru za obrambo, na katerega bom naslovila svoje ustno poslansko vprašanje. Spoštovani minister! V sredo smo iz medijev izvedeli, da poteka proti vam kot bivšemu direktorju športnega centra preiskava v zvezi s sporno pogodbo, katere sopodpisnik ste bili vi kot direktor športnega zavoda, na podlagi katerega naj bi zasebno podjetje Grep pridobilo ustrezne bančne kredite. Na podlagi te sporne kreditne pogodbe bi naj bili izpolnjeni nekateri pogoji oziroma izdana poroštva, da bi lahko privatno podjetje pridobilo te kredite. Gre namreč za veliko bančno luknjo, okoli 100 milijonov. V medijih je bila objavljena tudi vaša izjava, da v tej policijski preiskavi, ki jo izvaja NPU, na vašem domu v sredo zjutraj niso našli nobenih za vas obremenilnih gradiv. Preiskava pa naj bi bila glede na vašo odsotnost opravljena na podlagi vaše privolitve. Tu se postavlja tudi vprašanje za druge ministre, ampak to ni tema današnjega ustnega poslanskega vprašanja, na kakšen način potekajo te policijske preiskave, da preiskovanec že kar vnaprej ve oziroma da soglasje, da se lahko neka preiskava opravi. Jaz sem mislila, da to poteka na drugačen način. Glede na to, da ste minister za obrambo, da ste varovana oseba, da opravljate tudi v Vladi izredno pomembno vlogo in funkcijo, se mi postavljajo nekatera druga vprašanja, ki so vezana ravno na to policijsko preiskavo. Glede na to, da ste bili direktor Zavoda Tivoli in da sedaj opravljate funkcijo ministra za obrambo, če bodo ali pa že potekajo kakšni drugi preiskovalni načini, se pravi, da so morda uporabljene tudi tajne preiskovalne metode, se mi postavlja vprašanje: Na kakšen način boste vi, glede na to, da niste takoj, ko je prišlo v javnost, da se proti vam vodi preiskava, odstopili, kar bi pričakovala od vas kot ministra za obrambo, zavarovali morebitne dokaze, ki bodo pridobljeni v teh postopkih? Gre namreč za to, da so to tajni oziroma zaupni obrambno- varnostni podatki. [[znak za konec razprave]] Če bi obtožnica in pa potem sam postopek bil pravnomočen, bodo postali ti podatki javno dostopni. Moje vprašanje se glasi: Kako bo ta preiskava vplivala [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Besedo dajem ministru gospodu Romanu Jakiču.
Spoštovani predsednik, spoštovana gospa poslanka, hvala za vprašanje. Kot ste pravilno ugotovili v vašem vprašanju, se predkazenski postopek nanaša na čas, ko sem opravljal funkcijo direktorja Zavod Tivoli in ne na obdobje, ko opravljam funkcijo ministra za obrambo. V pogovoru, ki sem ga imel pretekli teden na Nacionalnem preiskovalnem uradu, nisem bil seznanjen, da bi bile v preiskavi v času, ko sem bil direktor Zavoda Tivoli, uporabljene kakršne koli posebne preiskovalne metode, niti da bi bile uporabljene kasneje, to se pravi v času, ko sem bil že obrabni minister. Zato bi seveda lahko o tem le špekuliral. Špekulirati pa ne želim, zato bom pozorno prisluhnil drugemu delu vašega vprašanja, da vidim, ali vi veste kaj več oziroma ali razpolagate s podatki, da se mi je kot obrambnemu ministru prisluškovalo oziroma se mi prisluškuje oziroma da se zoper mene vodijo prekrite metode preiskovanja.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima gospa Sonja Ramšak.
Seveda sem, gospod spoštovani minister, pričakovala, da boste kaj takšnega dejali. Jaz seveda nimam teh podatkov. Seveda bi pa, če bodo nadaljevani postopki, lahko prišlo tudi do uvedbe prikritih preiskovalnih metod. In ravno zato v bistvu sem vas tudi napotila na to, da bi zavarovali obrambno-varnostne podatke, bi bilo prav in da bi omogočili tudi neodvisno preiskavo inštitucije, kot je Nacionalni preiskovalni urad. Gre namreč za urad, ki preiskuje najtežja kriminalna dejanja, povezana z gospodarskim kriminalom, korupcijo in podobno. Jaz mislim, da tudi to, da je bil vaš prihod v Slovenijo napovedan za torek zvečer, iz medijev pa smo šele v sredo izvedeli, da je bil falcon prizemljen v Moskvi, čeprav temperature na letališču v Moskvi so bile okoli -9 stopinj, vemo pa, da letala na visokih višinah letijo tudi na temperaturah -50 ali pa celo več. Spoštovani minister, jaz mislim, da glede na to, da je tudi sam gospod Majhenič povedal, da so že prej – ne sedaj v tej hišni preiskavi, ampak že prej – našli nekatere podatke, ki vas bremenijo, mislim, da bi bilo moralno in etično, da bi tudi odstopili.
Besedo za dopolnitev dajem ministru gospodu Romanu Jakiču.
Hvala za besedo. Jaz sem povedal, kdaj bom odstopil. Ko bo vložen pravnomočni obtožni akt. In jaz bom eden tistih, ki bom to res storil. Ne bom hodil na sodišče v vlogi obrambnega ministra, tako kot je hodil predsednik vlade, vaš predsednik Janez Janša, ko je bila obtožnica že vložena. Vsi smo pred zakonom enaki. In je prav, da NPU preiskuje. Jaz sem jim dal na razpolago vse informacije, ki jih okoli tega imam, seveda pa še enkrat trdim, da sem ravnal v svoji prejšnji službi zakonito in kot dober gospodar. Ampak spraševali ste glede uporabe posebnih preiskovalnih metod zoper mene v času, ko sem opravljal funkcijo ministra za obrambo. Jaz mislim, da bi taka uporaba bila po mojem mnenju nenavadna, saj kot rečeno, policija preiskuje domnevno kaznivo dejanje, ki naj bi se zgodilo, preden sem bil imenovan za funkcijo ministra. Sicer pa, če hočete direkten odgovor, kot minister za obrambo spoštujem zakone in po odprtih elektronskih zvezah ne prenašam tajnih podatkov. To me zavezuje 39. člen Zakona o tajnih podatkih, niti ne komuniciram na način, da bi prenašal tajne podatke. Za takšne primere, kot veste, imamo v vladi na voljo potrebno tehniko, ki omogoča varno komunikacijo. Ne glede na navedeno, pa je res, da po elektronskih komunikacijah komuniciram o številnih temah s številnimi pomembnimi sogovorniki tako doma kot v tujini, in sicer ne o tistih, ki nosijo stopnjo tajnosti, so pa ti podatki oziroma te teme definitivno pomembne za delovanje obrambno-varnostnega sistema. Tovrstne komunikacije pa nimajo prav nikakršne povezave z domnevnimi kaznivimi dejanji, ki jih preiskuje policije. V primeru, da je policija te komunikacije kljub vsemu spremljala, pričakujem, da bodo pridobljeni podatki, govorim seveda za delo kot ministra za obrambo, da bodo pridobljeni podatki ustrezno zaščiteni, kot je to zapisano v skladu s predpisi, da bodo ti podatki primerno hitro uničeni. Hvala.
Hvala. Postopkovni predlog ima gospa Sonja Ramšak.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. V skladu z drugim odstavkom 246. člena predlagam, da se opravi splošna razprava. Predvsem menim, da ne glede na to, da gre za dejanja, ki se preiskujejo in ki niso vezana samo na funkcijo ministra za obrambo, pa mislim, da bi v vsaki drugi demokratični državi minister za obrambo ali kakšen drug minister nemudoma odstopil. Res pa je, da pravna država deluje za vse, tudi za vas, spoštovani minister. Ampak moralno-etične vrednote pa so nekaj višjega. Hvala.
Hvala. Naslednja, ki bo postavila vprašanje, je gospa Ljudmila Novak, in sicer ministru za finance dr. Urošu Čuferju, ki je odsoten.
Spoštovani gospod predsednik, hvala za besedo. V obdobju gospodarske rasti so banke financirale številne nepremičninske projekte gospodarskih družb in tudi fizičnih oseb, tako nakupe nepremičnin kot tudi same investicijo. Zavarovanje za te kredite so bile praviloma nepremičnine, ki so bile predmet nakupa oziroma na katerih je bila načrtovana investicija. Z nastopom gospodarske in finančne krize kreditojemalci – gospodarske družbe in tudi fizične osebe – niso mogli več odplačevati kreditnih obveznosti in poslovne banke so se raje kot za reprogramiranja kreditov po navadi odločale za unovčenje zavarovanja. Kar seveda pomeni, da so banke pridobile v last številne nepremičnine v različnih gradbenih fazah, od še nezačetih, nedokončanih, pa tudi dokončanih. Z vsemi temi nepremičninami pa banke ne znajo dobro upravljati, očitno pa za to tudi nimajo pravega interesa upravljati. Tako številne nepremičnine samevajo, propadajo in izgubljajo na vrednosti. Gre na primer za številna že dokončana stanovanja, ki so prazna, z njimi imajo banke kot lastniki celo stroške in obveznosti plačevanja davščin, vendar jih kljub temu ne ponujajo na trgu. Vrednost teh nepremičnin je izjemno visoka in se po oceni ekonomistov meri celo v milijardah evrov. Gospoda ministra sprašujem, glede na to, da je velik delež takih nepremičnin v lasti bank, ki so v večinski državni lasti, sprašujem: Kakšne ukrepe namerava ministrstvo sprejeti, da bo zagotovilo učinkovito in gospodarno upravljanje in razpolaganje z nepremičninami, ki so na podlagi unovčenja zavarovanj prešle v last teh bank? Pričakujemo, da bo prešlo v last bank in tudi kreditnih institucij na podlagi sprejete novele zakona o finančnih zavarovanjih v naslednjih mesecih in letih še precej takšnih nepremičnin. V bankah in kreditnih institucijah pa za takšno slabo upravljanje z nepremičninami nihče nikogar ne kliče na odgovornost.
Hvala. Glede na to, da je minister odsoten, bo posredoval v tridesetih dnevih pisni odgovor – ali vztrajate pri ustnem odgovoru?
Prosim, če minister poda ustni odgovor na naslednji seji.
Hvala. Naslednji, ki bo postavil vprašanje, je gospod Samo Bevk in sicer ministru za infrastrukturo in prostor, gospodu Samo Omerzelu, ki je tudi odsoten. Izvolite, gospod Bevk.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Ministra, pristojnega za infrastrukturo in prostor, Sama Omerzela sprašujem: Kateri projekti se bodo v okviru četrte razvojne osi financirali v iztekajoči se finančni perspektivi 2007–2013, kajti vemo, da se ta dela lahko izvajajo še v letih 2014 in 2015? Še posebej pa me zanima: Katere projekte naša država predlaga za financiranje iz skladov Evropske unije v finančni perspektivi 2014–2020? Vemo, da je praktično edini potencialni investicijski vir, ki ga imamo na razpolago za investicije na državni cestni infrastrukturi, denar, ki ga bomo dobili iz Evropske unije, saj smo z rebalansom proračuna za leto 2014 znižali sredstva Direkciji Republike Slovenije za ceste za 61 milijonov, v proračunu za leto 2015 pa za 77 milijonov evrov. Mi smo lahko brali v enem od sobotnih časnikov tudi natančen seznam projektov, mislim, da jih je 32, kjer se bodo dela v celoti ustavila. Napisana je številka, da se bo zaustavilo ali pa upočasnilo tudi 709 drugih investicijskih projektov. Mislim, da je ustavitev vseh teh pripravljalnih del, od načrtovanja, odkupov zemljišč, investicijske dokumentacije, umeščanja novih tras v prostor, izdelave državnih prostorskih načrtov slaba odločitev in mislim, da moramo to odločitev spremeniti. Posebej še, ker se nakazuje možnost, da bi lahko minister v okviru svojega resorja prerazporedil neporabljena sredstva s področja naložb v železniško infrastrukturo. Mi vemo, da ima za to področje država na razpolago 390 milijonov evrov. Težko verjamem, da bodo ta sredstva v celoti porabili, in bi jih lahko prenesli na področje vzdrževanja in gradnje državne cestne infrastrukture. Ministra prav tako sprašujem: Kakšna je usoda nadaljevanja gradnje poljanske obvoznice? Kako je z umeščanjem trase na četrti razvojni osi med Cerknim in Gorenjo vasjo? Prosim, da mi [[...]] [[izklop mikrofona]]
Oprostite, nisem na koncu razumel, ali želite, da poda minister v tridesetih dneh pisni odgovor, ker je odsoten, ali vztrajate pri ustnem odgovoru? Če sem prav razumel, gre za predlog, da na naslednji seji ustno odgovori. Hvala. Dr. Vinko Gorenak bo postavil vprašanje ministru za pravosodje dr. Senku Pličaniču.
Spoštovani minister! Pred dnevi me je nekako presenetila novica, da je Vlada Republike Slovenije preklicala nadzor nad delom generalnega državnega tožilca. Naj vas spomnim, in vse ostale hkrati, da je vlada Boruta Pahorja en dan pred svojim slovesom imenovala gospoda Boštjana Škrleca na mesto generalnega direktorja državnega tožilstva po predpisanem postopku. Jaz sem že takrat prvi dan, ker sem bil pristojen tudi za delovanje tožilstva, opozoril, da gre za popolnoma nezakonito imenovanje. Seveda se je generalni državni tožilec odzval in rekel, da je to politični pritisk na njega. Potem sem preko Vlade Republike Slovenije zahteval kot pristojni minister, da se ta odločba o imenovanju gospoda Škrleca razveljavi. Tudi to je generalni državni tožilec ocenil kot politični pritisk na njega. Vendar, pazite, gospod Škrlec se je pritožil in Upravno sodišče – to je najpomembnejši del mojega poslanskega vprašanja v nadaljevanju –, Upravno sodišče je razsodilo, da je bilo imenovanje nezakonito in zlorabljen je bil zakon. Posebej izpostavljam dvoje: nezakonito imenovanje in zlorabljen je bil zakon. To pomeni, da je generalni državni tožilec zlorabil zakon. To je ugotovilo Upravno sodišče. Seveda sem zato zahteval nadzor, pazite, samo nadzor nad tem delom. In generalni državni tožilec je rekel, da gre za politični pritisk na njega in je zadevo zavrnil v skladu z zakonom. In prejšnja vlada, v kateri ste bili tudi vi, je potrdila, da se bo nadzor opravil. Mislim, da je to bilo 13. marca letošnjega leta. Ta vlada pa je prejšnji teden ali deset dni nazaj to preklicala. Glede na nekatere druge informacije, ki prihajajo iz generalnega državnega tožilstva, osebno menim, da je stanje zaskrbljujoče. Posebej bi rad poudaril tudi to, da sem v vlogi ministra, ki je takrat sicer odhajal, ravnanje gospoda Škrleca oziroma generalnega državnega tožilca prijavil Komisiji za preprečevanje korupcije. Komisija za preprečevanje korupcije torej že osmi mesec, mogoče deveti, preiskuje to zadevo in ne najde ničesar. Gospod Klemenčič v odhajanju se pa lepo sestaja z osumljencem. Ta osumljenec je v tem primeru generalni državni tožilec. Jaz pričakujem, gospod minister, da boste kaj ukrepali. Da boste izvedli nadzor nad generalnim državnim tožilstvom. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Izvolite, gospod minister.
Spoštovana predsedujoča, spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovani gospod Gorenak! Vaše vprašanje sestoji iz dveh sklopov. Najprej, kaj je z nadzorom nad delom državnega tožilstva v zvezi z imenovanjem gospoda Škrleca, in na drugi strani, kakšna je situacija po tem, ko je prejšnja vlada razveljavila odločbo o njegovem imenovanju. On je potem tožil v upravnem sporu, tam izgubil, in potem imamo tu neko situacijo. Dva sklopa vprašanj sta. Glede prvega naj povem, da je Vlada v resnici sklep, o katerem govorite, odpravila. To pa zato, ker ji drugega ni preostalo. Morala je to narediti zaradi dveh razlogov. Prvi se nanaša na časovni okvir, v katerem naj bi bil ta nadzor opravljen, drugi pa na sestavo nadzorne skupine. Lahko rečem, da iz čisto procesnih razlogov je ta sklep izdala in svoj sklep iz prejšnjega mandata odpravila – bom pojasnil, zakaj – kar pa ne pomeni, da potem, ko bo vzpostavljeno stanje, kakršno je danes, da se ta nadzor ne bo nadaljeval skladno z zakonom in določbami, ki jih zakon v zvezi s tem ima. Mi smo morali odreagirati, in bom zdaj pojasnil, zakaj. Mogoče še tri besede o tem, kakšno je sploh ozadje. Vlada pravzaprav takega sklepa o izvedbi nadzora ne more sprejeti, če Državnotožilski svet ne poda mnenja po veljavnem zakonu. Naj povem, da Državnotožilski svet tega mnenja ni dal. Bom potem tudi v nadaljevanju pojasnil, s kakšno argumentacijo ga ni dal. Ampak kljub temu je prejšnja vlada, torej vlada gospoda Janše, takrat sprejela sklep, da se nadzor vseeno izvrši, čeprav Državnotožilski svet tega mnenja, o katerem sem maloprej govoril, ni dal. Problem, ob katerega smo mi trčili, čisto formalne procesne narave, je pa, kot sem rekel, sestava nadzorne skupine in časovni okvir. Vlada se je namreč potem, ko se je odločila, tako kot sem malo prej rekel, da se nadzor izvede kljub temu, da mnenja Državnotožilskega sveta ni bilo, odločila, da se nadzor izvede v času od 18. 2. 2013 do 22. 2. 2013. V tem časovnem okviru pa nadzora ni bilo mogoče izvesti. To je zdaj prvo. Imamo torej nek časovni okvir, v katerem naj bi se nadzor izvedel, a se ni. Sklep se pa glasi na ta časovni okvir. Take podatke imam, kolega Gorenak. Sestava nadzorne skupine naj bi bila takšna, da bi jo poleg zaposlenih na Ministrstvu za pravosodje morali sestavljati tudi zunanji člani. Tudi ti zunanji člani niso bili kooptirani v to nadzorno skupino. Če je torej Vlada želela, ta vlada, aktualna vlada, ta sklep izpeljati, je trčila ob dva problema: ob časovni okvir, ki je že pase, je že mimo, in ob nadzorno skupino, ki tudi ni takšna, kot naj bi v sklepu bila. Zato nam ni drugega preostalo, kot da smo ta sklep prejšnje vlade o izvedbi nadzora odpravili in startamo od zdaj naprej, kar pomeni, da smo hkrati s tem, ko smo odpravili, če ste bili pozorni, sprejeli tudi sklep, s katerim se Državnotožilski svet ponovno pozove, da da mnenje k temu, torej ali se strinja z nadzorom ali ne. In ko bo to mnenje pridobljeno, potem bo postopek tekel naprej, kot zakon to predvideva. Še enkrat pravim, to vse je bilo potrebno samo zato, ker sta v sklepu prejšnje vlade bili dve vsebini, ki nista bili več aktualni oziroma jih ni bilo mogoče realizirati. Kar se pa tiče imenovanja gospoda Škrleca za generalnega direktorja Vrhovnega državnega tožilstva, je, kot sem malo prej omenil, prejšnja vlada to odločbo o imenovanju razveljavila. V upravnem sporu je Upravno sodišče zavrnilo njegovo tožbo, potem je po mojih podatkih Ministrstvo za notranje zadeve 25. 1. 2013 objavilo poziv državnim tožilcem k vložitvi prijav za dodelitev za opravljanje naloge generalnega direktorja. Na tej podlagi je bil dodeljen za opravljanje nalog generalnega direktorja gospod Škrlec. Veljavni zakon o državnem tožilstvu omogoča dva načina, kako lahko nekdo postane generalni direktor. Eden od teh dveh je dodelitev, in ta je bil potem uporabljen v času, če prav razumem, prejšnje vlade. 25. 1. je bil ta poziv objavljen, pardon, se opravičujem [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]te vlade. 4. 4. 2013 je potem prišlo do sklepa generalnega državnega tožilca, ki se je odločil, da za opravljanje nalog dodeli višjega državnega tožilca Boštjana Škrleca. Več pa v nadaljevanju.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Ja, čisto na kratko, čas mi ne dopušča. To, kar ste govorili od 18. do 22. 2. Ja, to je res. Ampak to je tisto obdobje, kjer je imel generalni državni tožilec pravico reči ne in je rekel ne. Zato nadzor ni bil opravljen in je potem Vlada sklenila, da mora biti opravljen. Kar se tiče tega drugega dela, glejte, minister, jaz trdim, da je on danes tam nezakonito. Vi ste sicer rekli, da je dodeljen in tako dalje. Zakon predvideva čisto nekaj drugega, en poseben postopek, ki pa v tem primeru ni bil izveden. Ampak to ni bistvo. Bistvo, na katero bi rad vas in slovensko javnost opozoril, je naslednje. Glejte, vse kaže, da je generalno državno tožilstvo ena izjemno pomembna politična trdnjava. Naj vas opozorim na nekatere stvari, ki smo jih bili deležni v preteklosti. V medijih smo lahko zasledili zelo jasno vprašanje v času imenovanja nove vlade, takrat Janševe vlade, da generalni državni tožilec gospod Fišer hodi naokoli in da je šel k bivšemu predsedniku Türku in povedal, da bo gospod Janković ala ovaden oziroma da zoper njega tečejo postopki in zato se predsednik države takrat ni odločil za ponoven predlog za gospoda Jankovića. Če to seveda drži. To smo lahko videli v tistem delu. Drugo. V času, ko sem sam vodil Ministrstvo za notranje zadeve, smo prišli do informacij oziroma so mediji pisali, da je dal jasna navodila, da morajo uporabljati tožilci najmilejše ukrepe zoper demonstrante, ne glede na to, kaj delajo demonstranti s policisti, ki so bili poškodovani. Ne bom govoril o finančni preiskavi zoper gospoda Janšo. Anonimka se je pokazala kot točna. Sedaj pa tisto, kar je, tožilec naj bi vodil po teh anonimkah tudi akcijo Maneken zoper predsednika Republike Slovenije. Če to drži, je zaskrbljujoče. Minister, jaz mislim, da morate zadeve preveriti. Če nekdo trdi, da je predsednik države "neškodljivo budalo", kar tam piše, se opravičujem javnosti in vsem vam, je to treba [[...]] [[izklop mikrofona]]
Izvolite, gospod minister.
Hvala. Naj nadaljujem tam, kjer sem prej končal. Potem ko bo Vlada pridobila mnenje Državnotožilskega sveta v zvezi z nadzorom, bo postopek peljala naprej, kot veljavni zakon o državnem tožilstvu predvideva. Nič še ni tukaj odločeno o tem, da nadzora ne bo. Popravili smo pač te formalne pomanjkljivosti, o katerih sem prej govoril. Glede imenovanja gospoda Škrleca na mesto generalnega direktorja pa naj povem, da veljavni zakon o državnem tožilstvu ureja dve možnosti, kako lahko nekdo te naloge opravlja. Prva je imenovanje generalnega direktorja, druga je pa dodelitev nekega že obstoječega državnega tožilca na opravljanje del in nalog generalnega direktorja. Moram priznati, da je takšna ureditev v zakonu slaba, je nepregledna, je čudna. Ampak takšna je. Obe možnosti obstajata. In kot sem malo prej povedal, je bila uporabljena ob tem imenovanju, sedaj zadnjem, ne tistem, ki je bilo razveljavljeno z odločbo prejšnje vlade, ta druga možnost, torej možnost dodelitve, ki jo je opravil Državnotožilski svet na predlog generalnega državnega tožilca 4. 4. 2013. Takšno je stanje danes. Ali je bilo prvo imenovanje zakonito ali ne – in v zvezi s tem ste v prejšnji vladi vi tudi sprožili nadzor, o katerem smo govorili do sedaj – to pa, kot sem malo prej povedal, se bo ta postopek nadaljeval, potem ko bomo mnenje Državnotožilskega sveta pridobili.
Hvala lepa. Imate proceduralni predlog?
Hvala lepa. V redu, jaz nimam kakšne posebne težave z vašim odgovorom in s tem, da boste opravili nadzor. Še vedno trdim, da je to drugo, dodelitev, potekala nezakonito. Ampak ne moreva polemizirati, se zavedam tega. Jaz predlagam razpravo o tem poslanskem vprašanju, ne toliko o odgovoru ministra ,ki, jaz upam, da bo res izvedel ta nadzor. Nimam razloga, da bi dvomil, da bi ta nadzor bil opravljen. Ampak preprosto predlagam razpravo v tem državnem zboru iz temeljnega razloga, ker ne verjamem več v naključnost vseh teh pisanj novinarjev, ne verjamem več v naključje okoli pisanj anonimk in tako naprej. Naj utemeljim zadevo, zakaj se mi zdi, da je potrebna razprava. Iz preprostega razloga, če vsaj malo držijo namigovanja, da je vplival na sestavo vlade, ko bi moral tako rekoč mandat dobiti gospod Janković, pa se potem to ni zgodilo zaradi njegove intervencije. Če to vsaj malo drži, je to alarmantno. Drugič. Zelo resne informacije so obstajale, mediji so o tem tudi pisali, da je dal tožilcem navodilo, da preprosto naj ne preganjajo nasilneže oziroma naj uporabljajo najmilejše ukrepe. O tem so pisali mediji. Ta anonimka, ki smo jo bili deležni nazadnje, ki je govorila o tem, kaj se na tožilstvu dogaja in da je uvedena finančna preiskava, jaz se ne bom vtikal v to finančno preiskavo, to je stvar tožilcev. Ampak gre za to, da če se je tista pokazala za točno, potem zakaj ne bi mogli verjeti anonimki ali vsaj preveriti anonimko, ki govori o akciji Maneken. Če se, poudarjam, če se, in če je kanček resnice v tem, kdorkoli na generalnem državnem tožilstvu pogovarja o tem, da je treba sprožiti preiskavo zoper predsednika države, ampak ne zato, ker bi bil problem karkoli, da bi predsednik države karkoli naredil, ampak preprosto zato, kot pravi anonimka, ker tam sedi kot neškodljivo budalo, se opravičujem javnosti in vsem vam. To piše v anonimki. Ker ni koristen za našo stvar, v narekovajih. Ker ne pomaga politični levici, [[znak za konec razprave]] ampak opravlja svoje posle. Glejte, če je kanček resnice v tem, da kdorkoli o tem razmišlja, potem je to alarm prve sorte v tej državi. In jaz resno pričakujem, da bo Državni zbor podprl zahtevo za to razpravo, ne toliko o odgovoru ministra, tehnično pač izkoriščam to zadevo, ampak za to preprosto, da spodbudimo vas, minister, da boste opravili temeljit nadzor, in drugič, da slovenski javnosti povemo, kaj se tam dogaja. In če je karkoli res, da ta državni zbor ukrepa. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 17. decembra, v okviru glasovanj. Naslednje poslansko vprašanje bo zastavila gospa Alenka Jeraj.
Hvala lepa. Vprašanje zastavljam ministru za izobraževanje, doktorju Jerneju Pikalu. Minister, v letošnji poslanici ob zaključku šolskega leta in dnevu državnosti ste izpostavili vrednoto ljubezni do domovine kot tisto, ki nam je skupna in je tudi del slovenskega izobraževalnega sistema. Zato vas sprašujem: Kakšne ukrepe sprejema ministrstvo za zagotavljanje tega cilja osnovnošolskega izobraževanja, ki ga lahko preberemo v 2. členu Zakona o osnovni šoli, in sicer za razvijanje zavesti o državni pripadnosti, narodni identiteti, vedenju o zgodovini Slovencev in njihovi kulturni in naravni dediščini ter spodbujanju državljanske odgovornosti? Dnevno se nam namreč dogajajo, lahko rečem, ekscesi oziroma neprimerni dogodki po naših šolah, predvsem v osnovnih šolah. Naj jih nekaj naštejem. Pred kratkim je ena od učiteljic, 29. novembra, na dan, ko smo v nedemokratičnem in totalitarnem sistemu praznovali dan republike, prišla v šolo v uniformi in menda celo z orožjem. Priča smo raznim posnetkom dogodkov v šolah, ko se otroke oblači v pionirčke in se jim razlaga, kako pozitiven sistem smo nekoč živeli in imeli, ob tem se jim pa seveda ne pove, da so se množično kršile človekove pravice in tako naprej. Sedaj si imamo priliko ogledati razstavo o Titu v Ljubljani in nekatere šole so peljale otroke na razstavo. Ali ni malce čudno, da avtor te razstave ne želi biti javen, torej ne moremo niti preveriti njegove strokovnosti? Vemo, da je Tita nemški Bild uvrstil med 10 največjih zločincev na svetu. Vemo tudi, da je naše Ustavno sodišče prepovedalo Titovo cesto, ker je ocenilo, da je popolnoma neprimerna oseba oziroma da je neprimerno, da se po njem poimenuje kakršna koli cesta. Kaj bo dvanajstletnik, trinajstletnik iz tega, da bo šel na to razstavo, pridobil? Vi ste sicer napisali v odgovoru moji kolegici, da udeležbe otrok na raznovrstnih razstavah niso pedagoško neprimerne in da prispevajo k dodatni izobrazbi in širjenju obzorja učencev in dijakov. Po tej logiki bi učence in dijake peljali tudi v Hudo jamo in jim pokazali, pa naj si ustvarijo svoje mnenje, kaj je počel prejšnji režim in kako so se stvari takrat dogajale. Ampak ker vemo, da dvanajstletnikom in enajstletnikom verjetno ni primerno pokazati rudnika Huda jama s trupli, tega ne počnemo, pač pa se njihovi starosti in zmožnosti dojemanja primerno odločamo, kam jih bomo peljali in kaj jim bomo pokazali. Pri predmetu Etika učiteljica razlaga učencem, kako pomembna oseba je bil Tito, kako je imel rad otroke. Zato me zanima: Ali so na inšpektorat prišla kakršna koli opozorila v zvezi s tem in kako je inšpektor ukrepal ter kakšne ukrepe v zvezi s tem ste [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Izvolite, doktor Jernej Pikalo.
Hvala lepa, gospa podpredsednica in pa seveda gospe poslanki. Če greva najprej od konkretnega k abstraktnemu. Kar se tiče prijav na šolski inšpektorat, moram reči, da vsaj jaz nimam podatkov o tem, jih bomo pa z velikim veseljem vam dostavili in vam zdaj obljubim, da če smo glede tega dobili kakršnokoli pritožbo, vam jo seveda lahko tudi posredujemo. Prvič. Drugič. Tako kot sem zapisal v odgovoru vaši kolegici, ni nismo nikomur ne priporočali, seveda tudi ne odsvetovali. In nikakor nismo tudi ne organizatorji kakršnekoli, sploh pa ne te razstave, ki jo omenjate. Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport s to razstavo nima nobene povezave. Kar se tiče zgodovinskih debat, debat o tem, kaj je primerno in kaj ni primerno, mislim, da je čas, da mogoče neke stvari ovrednotimo drugače, da jih poskušamo pogledati na bolj produktiven način. Veste, zame patriotizem ni samo, je tudi, ampak ni samo ljubezen do zastave, himne in domovine, ampak če mene vprašate, je patriotizem ali, če hočete, ljubezen do domovine, tista habermasovska, torej vsakdanje vzdrževanje demokratičnih struktur. To je pravi patriotizem, če že govorimo. Kajti, kot vi tudi dobro veste, sladko in slavno ni samo za domovino umreti, ampak je predvsem zanjo živeti. Če greva zdaj h konkretnemu spet, k tistemu, kar mi počnemo na ministrstvu glede domovinske in državljanske vzgoje, bom rekel pet stvari. Ena so tako imenovana zunanja obeležja, torej tisto, kar se imenujejo simboli neke države in s pomočjo tega vzdržujemo na tej zelo površinski ravni občutek do domovine. Govorimo o zastavi, govorimo o himni, govorimo o zunanjih, tako imenovanih zunanjih obeležjih. Drugo so tako imenovane kurikularne vsebine. Kot veste, je bil letos spremenjen naslov, pa ne samo naslov državljanske in domovinske vzgoje ter etike, dodana je bila namreč domovinska vzgoja z vidika, da več poudarka dajemo patriji, torej domovini. Tretjič. Vzdržujemo kroskurikularne vsebine, torej ne samo tistih vsebin, ki so zapakirane v en ali drug predmet, ampak imamo pravzaprav kroskurikularne vsebine, ki vam jih lahko naštejem, pri predmetih družba, slovenščina, zgodovina, geografija, domovinska in državljanska vzgoja in etika in tako naprej. Poleg tega imamo za dvigovanje, pod narekovaji, domovinske zavesti namenjene naslednje vsebinske sklope: posameznik, skupnost država, skupnost državljanov Republike Slovenije, državljanska kultura in Slovenija, ki je utemeljena na človekovih pravicah, demokracija in tako naprej. To so vsebinski sklopi znotraj kurikularnih ali tako imenovanih kroskurikularnih vsebin. Četrtič. Imamo izbirne predmete, kjer naši učenci lahko izbirajo med temi predmeti, ki so verificirani, poudarjam, potrjeni na strokovnem svetu. Govorimo o odkrivanju preteklosti mojega kraja, ki je namenjen učenju o lokalni zgodovini. Govorimo o državljanski kulturi, govorimo o drugih predmetih oziroma delih, ki so namenjeni zgodovinskemu pregledu osamosvajanja ali osamosvojitve in potem državni pripadnosti in tako naprej. Lahko vam tudi povem, da od leta 2013 v 2014, torej od letošnjega leta naprej, imamo v 9. razredu prenovljeni kurikul za zgodovino, ki tega obdobja osamosvajanja ne jemlje zgolj in samo, kot se temu reče, kronološko, ampak ga umešča točno zato, da se naši učenci lahko več naučijo o tem delu naše zgodovine. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Gospa Jeraj, želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospa Jeraj.
Hvala za besedo še enkrat. Nekaj ste mi nekoč že obljubili, da mi boste dodatno dali odgovor v zvezi z Zujfom, pa ga do danes še nisem prejela. Zdaj mi tudi nekaj obljubljate, upam, da kaj bo iz tega. Rekli ste, da nimate s to razstavo nič, hkrati ste rekli, da vzgajate in želite oziroma razumete patriotizem kot vzdrževanje demokratičnih struktur. Ali se vam potem morda ne zdi, da bi lahko odsvetovali, da gredo na razstavo o enem največjih diktatorjev oziroma nedemokratov? Tudi to je vaša naloga. Nekateri pravijo, ne samo tisto, kar narediš, ampak tudi tisto, česar ne narediš, pa bi moral, je lahko problem. Spomnila vas bom še na eno moje vprašanje o knjigi Jugoslavija moja dežela. Kakšen, pravite, da jim dajete občutek o domovini? Kakšen občutek dajete prvim letnikom, učencem prvih letnikov, če jim podarite knjigo Jugoslavija moja dežela? Kakšen občutek bodo imeli do domovine? Saj jim ne bo jasno, kaj je njihova domovina, če jim vi daste tako knjigo. Jaz sem vas takrat spraševala v zvezi s to knjigo. Res je roman dobil Kresnika, bil je nagrajen, vendar je to roman za odrasle. Tudi v knjižnicah je roman za odrasle, ga najdemo na oddelku za odrasle. Tako so se očitno odločili strokovnjaki v knjižnicah, medtem ko ste v okviru vašega projekta Rastem s knjigo temu romanu nadeli naziv mladinski roman. Jaz imam nekaj težav s tem, se opravičujem. In tudi glede na vsebinske sklope, ki ste jih našteli, me zanima, kam sodi ta knjiga, v katerega od teh sklopov. In še to. Glede na to, da pravite, da je toliko aktivnosti v zvezi z domovino, in da se učenci veliko o tem učijo: Ali se vam potem ne zdi čudno, da je toliko te jugonostalgije in poveličevanja Tita in rdeče zvezde v šolah, če imajo dejansko drugačna navodila? Jaz tega potem ne razumem. Ali so kar na enkrat vsi nekako neodvisni in tako samostojni, da se gredo neke [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister, odgovor.
Hvala lepa. Tokrat bom pa malo krajši. Kar se tiče umetniških del. Na žalost nisem tisti, ki bi lahko sodil, mislim, da bi to potem sodilo tam, mislim, da v 19. stoletje, ko minister sodi umetniška dela po politični pripadnosti. Minister tudi ne določa UDK klasifikacij, kje knjiga stoji. Je pa treba knjigo prebrati. To je ravno tako, kot bi rekli, da Bratje Karamazovi ne sodijo v srednjo šolo ali da karkoli od Emila Zolaja ne sodi v srednjo šolo ali da Mojster in Margareta mogoče ne sodi v srednjo šolo. Veste, to na ta način ne bo šlo. Hotel sem pa dodati še eno zadevo, kar se tiče tega glede državljanske in domovinske vzgoje. Še ena pomembna komponenta je. Ko govorimo o tem, kaj v prihodnje, gre tudi za to, da imamo oziroma smo imeli v preteklosti kar nekaj projektov. In ministrstvo je v preteklosti pod različnimi ministri kar nekaj delalo na tem, zato da danes ne nazadnje imamo tudi mrežo različnih deležnikov, ki se ukvarjajo z aktivnim državljanstvom ne samo na nacionalnem, ampak tudi na bolj lokalnem nivoju. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Gospa Jeraj, imate proceduralni predlog?
Ja, seveda. Minister jaz vem, da vi ne določate klasifikacije v knjižnici. Zato mi pa razložite, kako je lahko isti roman enkrat roman za odrasle drugič pa mladinski roman. Kje je stroka zdaj? Niste me prepričali. Seveda si pilatovsko umiti roke, jaz nimam nič s tem, ko veste, da ste tisti, ki je pristojen za srednje šole, za knjigo in ta projekt je dejansko zadolžen vaš kolega gospod Grilc, ki je minister za kulturo, ampak kot rečeno, knjigo, vprašajte malo po knjižnicah, si v knjižnicah sposojajo odrasli ljudje, mladina ne, in jaz ocenjujem, da smo jo na ta način mladini vsilili. In to se mi ne zdi prav. Zato predlagam skladno z 246. členom, da razpravljamo o vašem odgovoru.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 17. decembra, v okviru glasovanj. Naslednje poslansko vprašanje pa bo zastavil gospod Andrej Čuš, in sicer ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa predsedujoča. Lep pozdrav vsem ministrom, predstavnikom Vlade, še posebej pa ministru Pikalu! Pred nekaj tedni je v javno razpravo prišlo besedilo Zakona o visokem šolstvu in že po prvih dneh, kar je bilo besedilo objavljeno, je samo zakon dvignil precej prahu, od tega, da gre v bistvu za to, da bo javno šolstvo edino šolstvo, ki bo b Sloveniji ostalo, do tega, da gre, lahko rečemo, za grobe posege v avtonomijo visokega šolstva. Skupina s Fakultete za državne in evropske študije, sestavljena s strani strokovnjakov za ustavno pravo, upravno pravo, pravo Evropske unije in človekove pravice, pa je pripravila komentar predloga novele Zakona o visokem šolstvu in je mnenja, da je predlog zakona v celoti nesprejemljiv. Njegova predpostavka in cilj sta restavracija univerzitetnega prostora, utemeljenega na provincialni, izključujoči, zaprti in samozadostni logiki. V nadaljevanju ta skupina strokovnjakov, pravnikov pravi: "Novela Zakona o visokem šolstvu je v nasprotju z več členi Ustave." Pa če gremo po vrsti: s 14. členom Ustave, ker uzakonja neenako obravnavanje zasebnega in javnega visokega šolstva, na primer v 5. členu in kasnejših, po katerem so visokošolski zavodi univerze in samostojni visokošolski zavodi. Samostojni visokošolski zavodi so fakultete, umetniške akademije in visoke strokovne šole, torej brez univerz. V univerzo se lahko vključijo le kot pridružene članice samostojni visokošolski in drugi zavodi. Samo javna univerza, recimo, lahko z namenom prenosa znanja v gospodarstvo ustanovi odcepljeno podjetje, ki se ustanovi v obliki gospodarske družbe in tako privatizira javno šolstvo. Zakon je tudi v nasprotju s 57. členom Ustave, ker onemogoča svobodno izobraževanje v zasebnem šolstvu. Sploh pa je nesprejemljivo, da bi minister določal podrobnejše pogoje v zvezi s številom prostih vpisnih mest, plačilom šolnine, bivanjem v študentskih domovih ter o drugih pravicah. Zakon je v nasprotju z 58. členom Ustave, ker s presežno regulacijo posega v avtonomijo univerze in visokih šol. Zakon sploh ne loči avtonomije univerze in visokih šol od akademske svobode. Zakon je prav tako v nasprotju z 59. členom Ustave, ker preprečuje ali pa vsaj ovira svobodo znanstvenega ustvarjanja. Potem tudi velja izpostaviti 74. člen Ustave, ker onemogoča svobodno pobudo glede na možnosti, ki jih ima javno šolstvo. Potem je tudi v nasprotju z odločbo Ustavnega sodišča kot tudi s kršitvami prava Evropske unije, saj je zakon zlasti v razmerju urejanja nedržavnih visokošolskih zavodov v nasprotju z načeloma svobode ustanavljanja in svobode opravljanja storitev. Zanima me: Ali boste glede na te naštete luknje v prihodnosti pripravili kakšne popravke omenjenega zakona? Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Dr. Jernej Pikalo, izvolite.
Hvala lepa. Hvala tudi za to vprašanje. Ravno zato smo imeli javno razpravo, zato da se je pokazalo vse tisto kar mi v dosedanjem zelo deležniško sestavljenih delovnih skupinah, ki so pripravljale ta zakon, nismo videli. To kritiko oziroma vso javno razpravo sem doživel, moram reči, da zelo dobronamerno; dobronamerno zato, da te luknje ali različne interpretacije lahko zapremo, da do njih ne bi več prihajalo. Predlog ni bil dan v proceduro, mi ga sedaj usklajujemo še naprej in ga bomo usklajevali še naprej, predvsem ga pa popravljamo, tudi v skladu s to kritiko, ki je bila podana. Nedvomno je, da zakon mora biti ustavno primeren in primeren tudi v okviru evropskega pravnega reda. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala. Rad bi vas opozoril tudi na sporočilo za javnost, katerega so pripravili študentje in predstavniki Študentske organizacije samostojnih in visokošolskih zavodov v Republiki Sloveniji, in sicer, da je predlagani Zakon o visokem šolstvu v nasprotju z ustavnimi načeli in Deklaracijo človekovih pravic ter temeljnih svoboščin, ob tem pa njegovo vsebino zavračajo, ker prinaša naslednje: prvič, nižanje kakovosti študija, saj zmanjševanje števila visokošolskih zavodov in programov, ki ga bo prinesel novi zakon, ne bo pomenilo le manjše izbire, temveč tudi manjšo kakovost. Namreč, konkurenca je tista, ki zvišuje kakovost. Kot drugič, več šolnin namesto brezplačnega študija. Predlagani način financiranja bo javne univerze spodbujal k zmanjševanju števila vpisnih mest na brezplačnem rednem študiju, hkrati pa bo koncesij, ki sedaj omogočajo brezplačen študij tudi na drugih visokošolskih zavodih, manj ali pa bodo v celoti odpravljene. Tretjič, višje šolnine, zaradi katerih bodo lahko študirali le še najbolj premožni. Poleg tega bo ukinitev izrednega študija oziroma njegovo preoblikovanje lahko tudi do trikrat povečala stroške izvajanja primerljivih oblik študijskega procesa. Četrtič, prisilno podaljševanje študija in onemogočenja vseživljenjskega učenja. Odprava izredne izvedbe študija bo prinesla bistveno bolj tog istem študija že za vse zaposlene, saj namesto spodbud prinaša le ovire. Kot na zadnjo pomembno točko pa bi opozoril na neenakopraven položaj študentov izven Ljubljane, saj je jasen namen in posledica zakona, da ostanejo brezplačna študijska mesta le še v dveh ali treh največjih slovenskih mestih. Svoboda izbira študija bo bistveno zožena, izbira študija v bližini domačega kraja pa največkrat onemogočena. Zasebnih fakultet v Murski Soboti, na Ptuju, v Celju, Kranju, Novem mestu in drugod po Sloveniji ne bo več, s tem pa bo predvsem socialno šibkejšim študij bistveno otežen ali celo onemogočen.
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Hvala, tudi to sporočilo oziroma te pripombe smo dobili in jih bomo, seveda če bo mogoče, upoštevali. Bi pa rad rekel, zakon je pripravljen, še posebej v tistem delu, ko ste govorili o izrednem, delnem študiju in tako naprej, v skladu z Nacionalnim programom visokega šolstva, ki ga je sprejel Državni zbor leta 2011. Vendar sem zavezan dokumentom in predvsem usmeritvam, ki jih sprejema Državni zbor. Nacionalni program visokega šolstva je eden od teh in mnogo konceptualnih rešitev, ki jih sedaj uvajamo v tem zakonu ali ki bi jih želeli uvesti v zakon, so pravzaprav rešitve iz Nacionalnega programa visokega šolstva. Pa če smem na koncu eno tako, mogoče malo v razmislek, ki tudi meni ogromnokrat daje misliti. Veste, Kant nekje pravi, da je človek edino bitje, ki potrebuje izobrazbo: otroci potrebujejo vzgojo, mladostniki disciplino, učenjaki pa potrebujejo poučevanja. Ampak sta pa dve človeški iznajdbi, ki pa sta težji od katere koli druge: ena je umetnost upravljanja ali umetnost vladanja, druga pa je seveda umetnost izobraževanja. Tako o umetnosti vladanja kot o umetnosti izobraževanja se še do danes, moram reči, prepiramo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Nadaljujemo s poslanskimi vprašanji. Naslednje vprašanje bo zastavil gospod Ivan Grill, in sicer ministru za zunanje zadeve v funkciji ministra za zdravje gospodu Karlu Erjavcu, ki je odsoten. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Naj uvodoma izrazim željo, da bi želel dobiti odgovor na svoje vprašanje na naslednji seji s strani ministra Erjavca. Kot je znano, je bil predhodnik gospoda Erjavca minister Gantar zadolžen tudi za delovanje Univerzitetnega kliničnega centra in je bil on eden izmed tistih, ki je soglašal s tem, da se je svet zavoda Univerzitetnega kliničnega centra predhodno razrešil nekrivdno in brez kakršne koli obrazložitve. Glede na številna ugibanja lahko sklepamo, da je bil mogoče eden izmed razlogov, da se je šlo v ukinjanje starega sveta, ki ga je vodil dr. France Cukjati, tudi v tem, ker je ta svet želel uvesti spremembo statuta tega zavoda, in sicer v tistem delu, kjer bi revizijsko službo, ki skrbi za nadzor nad pravilnim poslovanjem tega velikega proračunskega porabnika, da bi ta revizijska služba bila podrejena svetu zavoda in ne samo upravi oziroma vodilnim v Univerzitetnem kliničnem centru. Na podlagi tega, da je očitno ta revizijska služba bila podrejena vodstvu tega zavoda, ni moč ob tem biti prepričan, da niso tista poročila, ki so jih oni tudi izdelali, bila pisana na kožo vodstvu, da niso nepravilnosti niti mogli obelodaniti niti svetu niti javnosti. Zato bi bilo prav in tudi smiselno, da se podredi svetu zavoda in da svoje ugotovitve, pa najsibodo to v pozitivnem ali negativnem smislu, neposredno seznanja tudi svet zavoda Univerzitetnega kliničnega centra. Kako je to pomembno, kažejo tudi izkušnje iz številnih nepravilnosti, ki jih je svet, ki je zelo dobro funkcioniral tudi v Onkološkem inštitutu, kjer so ugotovili številne nepravilnosti in se, kot je znano sedaj, tudi policija ukvarja s temi nepravilnostmi. Ampak ključno je, da je svet seznanjen s tistim pravim stanjem, ki ga v posameznem zavodu uprava oziroma vodstvo tudi upravlja. Ravno zato bi zdaj želel od gospoda ministra Erjavca, ki nadomešča oziroma tudi pokriva ta resor, da mi pove: Ali bodo ta prizadevanja, ki so bila že v času prejšnjega sveta, da se uvede sprememba statuta, kjer se revizijska služba podredi svetu oziroma da bo svetu tudi suportirala? Ali bo to kot večinski lastnik oziroma tudi ima večino v svetu, da bo zagovarjal to tezo, da pride do te spremembe statuta? Prepričan sem, da bo na ta način delovanje Univerzitetnega kliničnega centra bolj transparentno in seveda tudi v prid vsem bolnikom. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Odgovor boste prejeli ustno na naslednji seji. Kot naslednja pa bo zastavila poslansko vprašanje gospa Marjana Kotnik Poropat, in sicer ministru za notranje zadeve doktorju Gregorju Virantu ter ministru za kmetijstvo in okolje magistru Dejanu Židanu, ki pa je odsoten. Izvolite.
Hvala lepa. Torej, spoštovanima ministroma, ki nista prisotna! Vse več je opozoril o izjemno nevarni [[...]]
Doktor Gregor Virant je prisoten.
Pardon. Pličaniča sem gledala, ne vem zakaj. Ja, spoštovani gospod minister, torej vam je namenjeno in odsotnemu gospodu Židanu. Vse več je opozoril o izjemno nevarnih divjih vožnjah v naravnem okolju. Poleti z vožnjo s štirikolesniki po gozdovih, dirkanje z motorji za kros, pozimi pa vožnja z motornimi sanmi. Da so takšne vožnje izjemno nevarne tako za naravo, živali, predvsem pa za zdravje in življenje ljudi, vemo vsi. To področje je urejeno v več zakonskih in podzakonskih aktih, tako je tudi pristojnost nadzora predpisana več organom, zato je moje vprašanje namenjeno obema ministroma. In sicer sprašujem: Prvič. Kako pogosto je vožnja v naravi sploh predmet nadzora? Kolikokrat je policija oziroma pristojna inšpekcijska služba ukrepala v primeru ugotovljenih kršitev v letu 2012 in 2013? Koliko je bilo prijav teh prekrškov? Zanima me tudi: Kakšna je skupna višina izrečenih glob? Drugič. Višina globe za to objestnost je po moji oceni prenizka, saj znaša samo 41,73 evrov, tako imenovana polovička pa 21 evrov. Ali imate višino globe za ustrezno? Če ne: Kakšne ukrepe boste sprejeli? Tretjič. Motornih sani ni potrebno registrirati, za vožnjo slednjih tudi ni potreben vozniški izpit. Zato sprašujem: Ali menita, spoštovana ministra, da bi bila obvezna registracija ter opravljanje vozniškega izpita, posledično pa tudi prevzem odgovornosti za uporabo motornih sani, ustrezen ukrep za ureditvi te problematike? Obljube prejšnjih ministrov za ureditev te problematike so ostale zgolj obljube; namreč, dejstvo je, da so bile v ta namen ustanovljene delovne skupine, da se je obljubljala sprememba zakonodaje s tega področja, tudi povišanje kazni in obvezna registracija motornih vozi. Zato me zanima: Kakšni so zaključki te delovne skupine? Ali bosta, spoštovana ministra, pristopila k spremembi zakonodaje s tega področja in kdaj lahko to pričakujemo? Hvala za odgovor.
Hvala lepa tudi vam. Izvolite, doktor Gregor Virant.
Hvala lepa za vprašanje. Pravilno ste opozorili, da divjanje z motokrosi od pomladi do jeseni pa potem pozimi z motornimi sanmi v naravnem okolju povzroča škodo naravi, živalim, pa tudi ogroža ljudi. In v resnici je zakonodaja na tem področju pomanjkljiva. Sedaj to ureja ena uredba o prepovedi vožnje z motornimi vozili v naravnem okolju, na podlagi katere policija opravlja nadzor. Opravlja ga na podlagi prijav. Torej, če dobi prijavo, sprotno odreagira, pa tudi preventivno, proaktivno se policija tega nadzora loteva in zazna vsako leto zelo veliko število kršitev. Če sem konkreten, v letu 2010 so policisti obravnavali 494 kršitev te uredbe, leta 2011 - 564, leta 2012 - 530 in do 7. decembra letos 494, torej nekje na nivoju lanskega leta. Skupaj v teh letih, od vključno 2010, je 2 tisoč 82 prekrškov. Višina globe, kot ste sami že v vprašanju navedli, je 41,73 evrov, tako da je bilo kršiteljem skupaj izrečeno za 84 tisoč 700 in še nekaj evrov globe. Policija se zaveda svoje soodgovornosti za zaščito naravnega okolja pred temi objestneži in sodeluje v medresorski delovni skupini, ki jo vodi Ministrstvo za kmetijstvo in okolje. Tako vam bo naslednjič še kolega Židan, ko bo prisoten, pojasnil, kako se nameravajo te problematike lotiti. Lahko pa povem, kakšno stališče zastopa Ministrstvo za notranje zadeve v tej medresorski skupini. Zastopamo stališče, da bi bilo treba globo dvigniti in jo uravnotežiti ali pa izenačiti z globami za kršitve predpisov v cestnem prometu. Torej višje globe. Potem, da bi bilo treba ta vozila, motokrose in motorne sani na nek način evidentirati, da bi lažje izsledili voznike. Potem, da bi morali dati pooblastilo drugim nadzornim organom, zlasti inšpektorjem, da lahko zaustavijo, ker zdaj nimajo tega pooblastila, samo policija lahko zaustavi, in če ne zaustavi, potem tudi ne more ukrepati in sankcionirati prekrška. In seveda, da se omogoči, da zakonodaja omogoči možnost zasega vozila ob določenih pogojih. Tako kot imamo pri cestnem prometu možnost zasega pri večkratnih povratnikih, ko se očitno s kaznimi ne da preprečiti, da bi ljudje še naprej objestno ravnali v prometu, se jim pa potem avto zaseže kot skrajni ukrep, če z drugimi ukrepi ni mogoče doseči cilja. Ti predlogi bodo kar upoštevani. Seveda pristojen za to je minister za kmetijstvo in okolje kolega mag. Dejan Židan. Po mojih zadnjih informacijah bodo ta vprašanja rešena v Zakonu o ohranjanju narave. Torej se ne bo šlo samo v novelacijo obstoječe uredbe, ampak se bo dvignila ta materija na nivo zakonske materije. Torej boste v Državnem zboru obravnavali spremembe in dopolnitve Zakona o ohranjanju narave.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora?
Zahvaljujem se za ta odgovor in sem zelo vesela, da nameravate uvesti spremembe na tem področju, predvsem pa je zelo pomembno, da se bodo ti prekrški dvignili na nivo zakona, da ne bodo več na nivoju uredbe. In seveda, da se bo tudi sama globa dvignila, ker ta globa je res tako smešna, da se prav norčujejo ti ljudje, ki to počenjajo, iz policije, ki jih ustavlja, itn. Tako mislim, da če bo ta sprememba vnesena v ta zakon, bo sigurno na tem področju več reda. Predvsem pa gre za preprečevanje teh zlorab, ki se zdaj dogajajo nad naravo in nad ljudmi in živalmi, ki živijo v tem prostoru. dopolnite, zdaj če mislim, Če mi lahko zagotovite, da to dejansko bo, spoštovani gospod minister, sem zelo zadovoljna. Pričakujem pa, da bi minister Židan naslednjič, na naslednjem zboru, če bo prisoten, da bi tukaj javno povedal svoj odgovor na to vprašanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Smo zabeležili tudi ta vaš predlog. Izvolite, gospod minister.
Zahvaljujem se gospe poslanki za opozorilo na to problematiko, ker je v resnici pereča problematika. Še enkrat povem, da se v celoti strinjam s tem, kar ste povedali. Točen časovni okvir, časovno dinamiko nastajanja tega zakona vam bo pa lažje kolega Židan razložil, ker se bo tudi on odločil, kdaj bo dal zakon v proceduro, kdaj bo prišel na Vlado in kdaj potem v Državni zbor. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Zdaj bo poslansko vprašanje zastavil gospod Dragutin Mate, in sicer ministru za notranje zadeve dr. Gregorju Virantu.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Gospod minister, lepo pozdravljeni! Ob zadnji aferi, ki smo ji lahko sledili v časopisih in drugih medijih, smo prišli do podatka, da je v naši državi prodano večje število vozniških dovoljenj oziroma kupljenih. Po nekaterih ocenah tisoč 500 ali celo več, do 2 tisoč. To so številke, ki se pojavljajo, in izdanih je bilo tudi večje število lažnih potrdil o opravljenih obveznih tečajih varne vožnje, ki so nastali kot posledica izjemno hudih kršitev v cestnem prometu s strani teh posameznikov. Zato vas sprašujem: Zakaj policija v predkazenskem postopku ni zasegla lažnih listin in – te osebe so tudi potencialni osumljenci – tem osebam tako preprečila nadaljnjo udeležbo v cestnem prometu? To je eden od možnih postopkov, ki jih policija lahko naredi, da zaseže v postopku, ki ga vodi, takšne listine. Ker se to ni zgodilo, kolikor je vsaj javno znano, imamo tako na naših cestah več sto ljudi, ki se v resnici vozijo po cestah brez veljavnih vozniških dovoljenj oziroma so zaobšli tiste določbe zakonov, ki so jim naložile stransko sankcijo, če tako rečem, opravljanja tečaja varne vožnje. S tem seveda še naprej ogrožajo druge udeležence v cestnem prometu, ogrožajo vse nas, življenja otrok in življenja vseh, predvsem pešcev in kolesarjev, ki so najbolj ranljivi v cestnem prometu. Naše ceste so že tako ali tako v slabem stanju, to sicer ni vaša pristojnost, in že tako ali tako imamo veliko težav z vzdrževanjem teh cest. Če pa imamo večje število ljudi, ki imajo lažna dovoljenja, ponarejena dovoljenja, in če to prepuščamo zgolj temu, kar se je dalo razbrati v javnosti, da se bo v postopkih to dokazalo, se pravi, da bodo trajali dolgotrajni sodni ali upravni postopki, bo to trajalo nekaj let. Menim, da policija lahko ukrepa, da lahko hitreje ukrepa in da lahko na nek način preventivno delujemo na tak način. Obenem vas pa še sprašujem: Kaj ste kot minister z vzvodi, ki jih imate na razpolago, v zvezi s tako izdanimi vozniškimi dovoljenji ukrenili do sedaj? Ali ste izdali kakšna obvezna navodila, usmeritve ali zahtevali pregled dela na tem področju, ki je zelo pereče? Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Izvolite, gospod minister.
Hvala. Če začnem na pozitiven način, strinjam se, da je vsaka človeška žrtev na cestah preveč, pa če je ena sama, je preveč. Dobra stvar je, da se iz leta v leto število smrtnih žrtev v prometu zmanjšuje. Na današnji dan je ta številka 115, kar je še vedno za 115 preveč, ampak je za približno 10 % nižja kot lansko leto in je najnižja sploh v zgodovini. In hvala bogu, da se to izboljšuje! Kar se tiče te afere z vozniškimi dovoljenji oziroma izdajanjem potrdil o opravljenih preizkusih, ki so podlaga za vozniško dovoljenje ali za brisanje kazenskih točk, je to seveda nekaj grozljivega, nekaj, česar si nismo mislili, da lahko v tej državi obstaja. V to zgodbo so vpleteni predvsem na eni strani tisti, ki so to aktivno počeli, seveda pa tudi tisti, ki so ta vozniška dovoljenja, ta potrdila in te izpite ali kar koli je že bilo, kupovali. Tako je to res grozljiva zadeva, ki ji je treba priti do dna. Policija je tu opravila veliko delo, preiskala ta kazniva dejanja, ne da bi ji bilo za to treba dajati kakršna koli posebna navodila ali usmeritve. Zaključila je te preiskave do neke mere, seveda tečejo zdaj še naprej, ampak zaključila do tiste točke, da je lahko tudi obvestila javnost o večjem številu vloženih kazenskih ovadb zoper večje število oseb in še toliko večje število kaznivih dejanj. Tako se bodo te stvari procesirale, preko državnega tožilstva bodo prišle na sodišča in na koncu bodo storilci tudi obsojeni za storjena kazniva dejanja. Druga stvar, ki jo je treba rešiti, pa so ta vozniška dovoljenja. Prepričan sem, da je treba v najkrajšem možnem času poskrbeti za to, da bodo ta dovoljenja umaknjena iz obtoka oziroma da bodo razveljavljena. Z zasegom s strani policije tega ne moremo narediti, kajti policija lahko zaseže dokumentacijo, ki je potrebna kot dokaz v kazenskem postopku. Ta vozniška dovoljenja, te knjižice ali kartice ne bodo imele nobene posebne vrednosti v dokaznem postopku, zaradi tega ker so bila izdana na podlagi lažnih navedb. Upravne enote so izdajale ta vozniška dovoljenja na podlagi lažnih potrdil o opravljeni varni vožnji, recimo, na podlagi lažnih potrdil o usposobljenosti za vožnjo motornega vozila. Dobile so te dokumente, ta potrdila in izdale vozniško dovoljenje. Tako z vozniškim dovoljenjem samim po sebi ni nič narobe, narobe je bilo v predhodnih postopkih. In jasno, zaradi teh goljufij, zaradi teh lažnih potrdil bo treba ta vozniška dovoljenja čim prej razveljaviti, spraviti iz obtoka. Na kakšen način? To je predvsem naloga Ministrstva za infrastrukturo in prostor, oni morajo poskrbeti za to, da upravne enote dobijo ustrezna navodila, da bodo na pravno korekten način razveljavila ta vozniška dovoljenja ali jih izrekla za nična. Strinjam se z vami, da bi bilo narobe, če zdaj čakamo do pravnomočnosti kazenskih sodb in da šele takrat, ko bodo sodbe pravnomočne, rečemo:" Aha, zdaj pa je podlaga za obnovo upravnega postopka ali za izrek ničnosti." To je treba prej narediti. Treba je natančno preštudirati ZUP – Zakon o upravnem postopku – in videti, ali sedanji ZUP daje podlago za odvzem, za razveljavitev teh dovoljenj ali bo treba mogoče za to sprejeti poseben zakon. Mislim, da je tisto prvo možno. Je pa to naloga Ministrstva za infrastrukturo in prostor, kot rečeno. Toliko glede tega. Seveda tudi Ministrstva za pravosodje v tistem delu, ki se nanaša na izbris kazenskih točk. Na podlagi teh potrdil so bile tudi nekatere točke izbrisane in jih bo treba zdaj vnesti nazaj v kazensko evidenco. Sam bom to skrbno spremljal, predvsem sem s policijo dogovorjen, da sproti posreduje vse podatke ZIP, da bodo na podlagi teh podatkov, kjer so točno navedena vozniška dovoljenja, za katera vozniška dovoljenja gre, lahko šli v postopke razveljavitve oziroma ugotavljanja ničnosti teh vozniških dovoljenj. Bomo pa toliko pazljivi, da ne bi slučajno naredili kakšne trapaste pravne napake, zaradi katere bi potem ljudje obdržali ta vozniška dovoljenja.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Mate.
Hvala lepa. Pravzaprav je minister delno odgovoril, povedal, kaj se še da narediti, vendar bi želel še nekatere dopolnitve z njegove strani. Najprej, da tudi jaz začnem s te pozitivne strani. Mislim, da je dobro, da je kup zakonodaje, ki se je intenzivno začela ukvarjati, kako zmanjšati število žrtev, ljudi, začelo drastično zmanjševati v zadnjih letih. Seveda je to dober trend, in strinjam se s tem, da tudi 115 žrtev je preveč. Ampak, na žalost moramo delati dalje na tem področju in zmanjšati možnost povzročanja takšnih nesreč, kjer ljudje ne samo umrejo, ampak se tudi zelo težko poškodujejo. Pri tem sem slišal od ministra, kaj je do zdaj narejeno. Policija je naredila svoj del, zato smo tudi nekatere zelo natančne podatke dobili s strani policije v javnost, vendar nekako težko sprejmem trditev, ki jo je minister tukaj uporabil, da so bila izdana lažna potrdila, da vozniška dovoljenja pa so O. K. Ja, izrecno je bilo rečeno, vozniška dovoljenja so korektno izdana in z njimi ni nič narobe. Z njimi je vse narobe. S takšnim vozniškim dovoljenjem je narobe vse. Njegova osnova je v lažnem potrdilu, v ponarejenem dokumentu. Zato pričakujem, minister, od vas, da boste vi ukrenili kaj v zvezi s tem in ne samo, da boste opazovali. Omenili ste dva ministra, ki sta tudi iz vaše stranke oziroma iz vaše kvote, ki sta ključna, da lahko to urejata skupaj z vami, ne samo onadva, vsi trije verjetno, da čim prej ukrenete nekaj na tem področju. Ne moremo čakati. Več mesecev že tečejo te preiskave, več mesecev že trajajo te zgodbe in tukaj je treba ukrepati. Treba je ukrepati s sistemsko zakonodajo. Če sedaj še niste ugotovili, da nam zakon omogoča ali onemogoča česa, je skrajni čas, da to naredite čim prej in da vsa ta vozniška dovoljenja umaknete jasno, ne pa komu, ki bi kakor koli [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister, za odgovor.
Še enkrat, da bo popolnoma jasno. Z vami se strinjam, da je s temi vozniškimi dovoljenji vse narobe, ker so bila izdana na podlagi lažnih potrdil, če sem se morda nerodno izrazil, da ne bo kakšne pomote ali da ne bo kdo moje izjave vlekel iz konteksta. S temi dovoljenji je hudo hudo narobe. Tisto, kar sem hotel reči, je, da napaka ni nastala v trenutku izdaje tega dovoljenja, ker je ta uradnik na upravni enoti, ki je izdajal dovoljenje, imel pri sebi potrdila, za katera ni vedel, da so lažniva. Torej, upravna enota in sama knjižica, vozniško dovoljenje v tej zadevi je samo zaključek te zgodbe, kjer so se nepravilnosti dogajale prej in krivci so v predhodnih fazah tega postopka. Ja, strinjam se z vami, da je potrebno tukaj ukrepati, vendar ne želim posegati v domeno dveh drugih ministrstev. MNZ je pristojno za nadzor nad varnostjo cestnega prometa, ne pa za izdajanje vozniških dovoljenj. Tukaj lahko kolegoma samo pomagam in svetujem, ne morem pa posegati v njuno pristojnost. Da bi pomagal, sem dogovorjen s policijo, pa tudi tukaj ni bilo treba nič posebnih usmeritev dajati, ker policija to sama zelo dobro ve, daje vse potrebne podatke, informacije Ministrstvu za infrastrukturo in prostor, pa tudi Ministrstvo za pravosodje, da bodo tam lahko ukrepali v zvezi s temi vozniškimi dovoljenji. Torej, da imajo vse potrebne podatke, katera vozniška dovoljenja so to, da jih bodo lahko razveljavili. Mislim, da se midva tukaj v celoti strinjava. Tudi v tem, da morata obe resorni ministrstvi svoje delo čim prej opraviti in da je vsak dan, ko so ta dovoljenja v obtoku, problematičen.
Hvala lepa. Želite proceduralni predlog? Izvolite, gospod Mate.
Sicer mi je minister zelo lepo odgovori in vesel sem, da sva razčistila to, da ne bi bilo potem možnih napačnih interpretacij, ker bi bilo nepotrebno. Vendar vseeno menim, da bi bilo dobro imeti širšo razpravo na to temo, pa ne samo o odgovoru ministra, ampak sploh o tej temi, ki je lahko samo dober vzvod, da imamo odgovore na ta vprašanja na širšo razpravo. Zakaj? Zato, ker je več mesecev, odkar je policija preiskala te zadeve. V teh nekaj mesecih se vsaj javno še ni ničesar zgodilo s temi dovoljenji. Obstaja nek občutek, tudi pri ljudeh, ko se pogovarjaš, pri novinarjih, ko nas na hodnikih sprašujejo, neka nemoč države, da bi nekaj ukrenila. Pa temu ni tako. Če država nima vzvodov, da bi nekaj ukrenila, si jih mora narediti. In v teh mesecih bi lahko imeli magari predlog kakšne spremembe, tudi sedaj v upravnem postopku nek zakon spreminjamo, kjer bi mogoče lahko kaj vključili. Mislim, da bi bila taka razprava pozitivna, tudi moje vprašanje je šlo v pozitivno smer, da vidimo, kaj lahko naredimo na tej točki. S takšno razpravo bi lahko mogoče premaknili te stvari. Vem, da mi minister na žalost ne morete več odgovarjati, ampak vendarle, ko sem pa spodbudil, da sta gospoda vendar iz vaše stranke in mislim, da lahko tudi po tej liniji se z njima pogovorite, da vendar ukreneta nekaj in da se na tem področju nekaj premakne. Zelo težko bo razložiti javnosti, bog ne daj, da se zgodi to, da bi eden od teh voznikov s tem lažnim vozniškim dovoljenjem povzročil nesrečo s hudimi posledicami. Potem bo pa za vse ministre, ki so kakor koli lahko v to vpleteni in bi morali kaj ukreniti, takrat bo pa za vse tri zelo zelo hudo. Res dobronamerno želim, da se gre v to smer in da se opravi ta razprava, ki bi morebiti pomagala, da bi se to premaknilo. Minister, upam, če tega ne bo, glede na to, kako ta glasovanja potekajo, da boste pa vi s svojim vplivom in avtoriteto do vaših kolegov nastopili tako, da se to res v najkrajšem času premakne. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. O vašem predlogu pa bo Državni zbor odločal jutri, 17. decembra, v okviru glasovanj. Naslednje poslansko vprašanje bo zastavil gospod Danijel Krivec, in sicer ministrici brez resorja, odgovorni za Slovence v zamejstvu in po svetu gospe Tini Komel. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Lep pozdrav ministrom in ministrici, kolegicam in kolegom! Spoštovano ministrico brez resorja za področje odnosov med Republiko Slovenijo in avtohtono slovensko narodno skupnostjo v sosednjih državah ter med Republiko Slovenijo in Slovenci po svetu Tino Komel sprašujem naslednje. Mohorjeva družba iz Celovca je 22. maja letos na Računsko sodišče Republike Slovenije naslovila pobudo za revizijo zakonitosti izvajanja finančne podpore avtohtoni slovenski narodni skupnosti v zamejstvu po Uradu Vlade Republike Slovenije za Slovence v zamejstvu in po svetu v letih 2010–2013. Urad Vlade Republike Slovenije za Slovence v zamejstvu in po svetu namreč od leta 2010 dalje Mohorjevi družbi v Celovcu, ki s svojimi ustanovami skrbi za zelo širok spekter vzgoje in izobraževanja slovenske mladine in obsežen založniški program, iz leta v leto zmanjšuje sredstva. Zato sprašujem ministrico: Na kakšni osnovi se sredstva za delovanje omenjenih ustanov znižujejo, če vemo, da so vloženi programi in projekti Mohorjeve: vodenje zasebne dvojezične ljudske šole, vodenje dijaškega doma in zavetišča, obsežen založniški program in s tem tudi ohranitev delovnih mest v slovenski strukturi, kar v največji možni meri odgovarja vsem ciljem razpisa za prejem sredstev s strani vladnega urada za Slovence v zamejstvu in po svetu? To sprašujem tudi zato, ker poslanci v zadnjih sklicih v proračunskih razpravah ne dobimo več podatkov o tem, kako se ta sredstva posameznim društvom razporejajo. Če pogledamo primerjavo med posameznimi družbami, se samo Mohorjevi družbi v tem primeru v veliki meri znižujejo sredstva, ostalim društvom pa ne. Zato cenjeno ministrico sprašujem po konkretnih odgovorih.
Hvala lepa. Izvolite, gospa Tina Komel.
Hvala za besedo. Spoštovani poslanec, na podlagi Zakona o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja in Uredbe o izvajanju finančnih podpor za ohranjanje in razvijanje slovenske identitete zunaj Republike Slovenije Urad Vlade Republike Slovenije za Slovence v zamejstvu in po svetu vsako leto objavi javni razpis za razpisno področje A oziroma finančno podporo avtohtoni slovenski narodni skupnosti v zamejstvu in javni razpis za razpisno področje B, torej finančna podpora Slovencem po svetu. Predmet posameznega javnega razpisa je sofinanciranje rednega delovanja in projektov, ki izpolnjujejo namen in cilje javnega razpisa. Torej, vsak pristojni minister določi komisijo, torej člane strokovne komisije, katera opravi strokovni pregled vlog ter jih glede na razpoložljiva proračunska sredstva oceni na podlagi pogojev in meril, ki izhajajo iz zakonov in so navedene v razpisni dokumentaciji. Strokovna komisija, ki jo imenuje predstojnik Urada Vlade Republike Slovenije za Slovence v zamejstvu in po svetu, je medresorska in v njej sodelujeta predstavnik Ministrstva za kulturo in Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport. Na podlagi te ocene, torej ocene vlog strokovne komisije, se pripravi končni pregled finančne podpore. Potem je potrebno izpostaviti, da se je od leta 2010 celotna Mohorjeva družba prijavila po posameznih področjih delovanja – Slomškov dom, Ljudska šola, Mohorjeva založba – in da v letu 2011 krovne organizacije sploh niso podale usklajenega mnenja glede Mohorjeve družbe. Za leti 2012 in 2013 so predlagale po 120 tisoč evrov. Tu moramo poudariti tudi, da so kljub občutnem znižanju razpisnih sredstev v letu 2012 in v letu 2013 sredstva za Mohorjevo družbo ostala na enakem nivoju kot v letu 2011. Ne nazadnje poudarjamo tudi to, da Mohorjeva družba deluje kot d. o. o., torej pravni subjekt, in da njen celoten proračun na letni ravni znaša med 2 in 3 milijoni evrov. Torej, podpora z naše strani, s strani Urada predstavlja okoli 5 % teh sredstev. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala za te odgovore. Mislim, da je bilo na nekatere stvari odgovorjeno, vendar vseeno, glede na podatke, ki smo jih pridobili, je viden nek razkorak med prejšnjim financiranjem in tistim financiranjem, ki je v zdajšnjih letih. Sicer res med 2012 in 2013 ni velike spremembe, vendar če primerjamo z ostalimi društvi na Koroškem, se jim, bi rekel, dotacije ne spreminjajo, ampak se jim celo povišujejo. Recimo, Slovensko društvo v Celovcu, Društvo ABCČ, Založba Drava, Založba Vizer, celo povečujejo se sredstva, pri Mohorjevi družbi se pa najbolj drastično znižajo v letu 2009, 2010 in kasneje tudi 2011; 2012, 2013 pa so nekako na isti ravni. Ko primerjamo tudi sofinanciranje mladinskih domov, Mladinski dom za leto 2013 prejme s strani Urada 171 tisoč evrov, kar je cirka 21 % in Slomškov dom 58 tisoč. Saj razumem, da verjetno obstajajo neka pravila, vendar kot sem rekel, na žalost poslanci ne vidimo več v proračunski razpravah teh podatkov in teh kriterijev, kar mislim, da ni dobro. Zato mogoče tudi nastajajo taka vprašanja, ki vseeno terjajo nek konkreten odgovor in neko obrazložitev, zakaj prihaja do takšnih sprememb. Tako bi prosil še za mogoče kakšno dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Izvolite, gospa ministrica.
Ponovno hvala. Ja, res je, tako kot sem že prej omenila. Vsak minister, torej odgovorna oseba na Uradu za Slovence v zamejstvu in po svetu, določi člane komisije, torej strokovno komisijo, katera skrbno prebira in pregleduje vse, torej opravi strokovni pregled čisto vsake vloge. Kar se je dogajalo v letu 2009, 2010, kot ste vi omenili, je zelo težko, da bi jaz zdaj analizirala za prejšnja leta, na kakšen način se je strokovna komisija odločila in zakaj se je tako odločila. Tudi to, kar me vi sprašujete, vam moram povedati, da je bila odločitev sprejeta od prejšnje strokovne komisije in tudi sprejeta in potrjena in podpisana od moje predhodnice. Je res, da sem, ko sem prišla na to funkcijo, podpisovala odločbe, ampak vam moram tudi povedati, da odločbe z moje strani, torej sredstva niso bila spremenjena. Tukaj je potrebno seveda analizirati čisto vsako vlogo, saj je verjetno tudi kakšna morda nepopolna ali pa ne ustreza določenim merilom in pogojem takratnega razpisa. Kakor sem že omenila, mislim, da ne gre za to, da bi nekako razlikovali in privilegirali ene založbe bolj, kot druge. Moji podatki so, da tako kot Vizer in Drava, kot ste vi omenili, so v zadnjem letu dobili prav tako kot Mohorjeva založba – če analiziramo samo založbe in jih razčlenimo. Še enkrat bom ponovila, Mohorjeva družba deluje kot pravni subjekt, torej d. o. o. in celoten proračun na letni ravni znaša med 2 do 3 milijone evrov. Točno vemo, pogovarjamo se o eni hudi finančni krizi in mislim, da je prav, da podpiramo tako ene kot druge.
Hvala lepa tudi vam. Želite, gospod Krivec, še proceduralno? Ne. Torej nadaljujemo z gospodom Francom Breznikom, ki bo svoje poslansko vprašanje zastavil ministru za obrambo gospodu Romanu Jakiču. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani minister! Slovenska vojska, točneje, načelnik Generalštaba Slovenske vojske je 21. 11. 2013 v okviru podpisa letnih načrtov sodelovanja Slovenske vojske z društvi, ki delujejo v posebnem pomenu za državo, podpisal letni sporazum za leto 2014, v katerem se je obvezal, da bo pomembnim organizacijam za obrambni sistem tudi nudil logistično in drugo podporo pri izvedbi dogodkov. Med temi organizacijami je tudi Združenje za vrednote slovenske osamosvojitve, ki je kot društvo, ki deluje v javnem interesu na področju obrambe, letos še pred tem, 5. 11. 2013, na ministrstvo naslovilo prošnjo v zvezi z veteranskimi uniformami slovenske teritorialne obrambe. Predvsem so to bile uniforme, ki so druge ali tretje kategorije, nekaj let stare uniforme starejših letnikov, s katerimi naj bi predvsem obudili spomin na spominsko slovesnost prvega postroja enote TO takratne 30. razvojne skupine s cirka 500 pripadniki, ki je 17. decembra 1990 v Kočevski Reki, torej teden dni pred plebiscitno odločitvijo, jasno dala vedeti Slovencem, da se jim ni treba bati ničesar, da bomo tudi z obrambnimi silami zavarovali slovensko odločitev za boljšo prihodnost, to je samostojno državo. Združenju za vrednote slovenske osamosvojitve niste podali nobenega odgovora, kolikor vem, ga do danes nisem dobil, torej, združenje ga ni dobilo. Posebej pa so bili presenečeni, ker ste se za medije potem mimo tega odgovora izrazili takole: "Obrambni minister pravi, da združenje kot svoje osnovno poslanstvo poudarja predvsem ohranjanje pristnega zgodovinskega spomina na dogodke iz slovenskega osamosvajanja, krepitev domoljubja in narodne zavesti," in v tem kontekstu se mi zdi, da je bilo omenjeno opremo "problematično donirati." To je bil vaš odgovor za medije. Zato vas sprašujem naslednje. Slovenska vojska ima veliko uniform, ki so za odpis, se jih celo uničuje ali celo podarja različnim društvom, celo paintball društvom. Združenju za vrednote slovenske osamosvojitve, ki deluje kot društvo v javnem interesu na področju obrambe, ki vam je naslovilo prošnjo v zvezi z veteranskimi uniformami, pravite, da teh ne morete donirati. Sprašujem vas: Zakaj tega niste storili? Kateri so bili vzgibi in zakaj ste kršili tudi vojaško etiko v primeru enostarešinstva, subordinacije, ko ste se nekako tudi spustili v odločitev načelnika Generalštaba Slovenske vojske? Hvala za odgovor.
Hvala lepa tudi vam. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje. Naj najprej poudarim, kar ste v pisnem vprašanju najavili, da ste zapisali, da sem šikaniral Združenje za vrednote slovenske osamosvojitve. Naj povem, da se ne strinjam z vašo ugotovitvijo, da je do tega prišlo. Že sami ste povedali, kako ima omenjeno združenje kot društvo, ki deluje v javnem interesu tako z Ministrstvom za obrambo kot tudi s Slovensko vojsko vzpostavljeno sodelovanje na enak način kot vsa ostala društva. Teh društev, ki delujejo v javnem interesu na področju obrambe, je skoraj 30. Hkrati pa to društvo ima tudi sklenjen letni načrt z Generalštabom Slovenske vojske o sodelovanju, podpisali so to petletno pogodbo, tik preden sem jaz prišel na ministrstvo, in je okej. Seveda pa ta podpisana pogodba društvom ne daje neomejene možnosti za pridobivanje opreme in druge podpore s strani Slovenske vojske in Ministrstva za obrambo, saj je to ne nazadnje tudi normativno urejeno še posebej z Uredbo o uporabi obrambnih zmogljivosti pri podpori državnih organov v sodelovanju z lokalnimi skupnostmi in tudi nevladnimi organizacijami. Združenje je, kot sami ugotavljate, na Generalštab v novembru res naslovilo prošnjo za zagotovitev uniform, Generalštab Slovenske vojske pa je odločitev o tem prepustil meni. Na osnovi tudi njihovega odgovora oziroma dopisa, ki je bil poslan na kabinet ministra s strani generalmajorja Božiča, piše: "Glede na to, da Slovenska vojska v skladiščih nima vojaških škornjev in potrebnega števila vetrovk starejšega tipa, kompletov uniform v celoti ne moremo zagotoviti." Veste pa, da je bila zahteva za 500 kompletov uniform, skupaj s čepicami in 560 parov vojaških škornjev. Kot sem na tiskovni konferenci – in tukaj bi bilo tudi treba korektno povedati; res je, da sem citiral, kaj združenje je, in sem povedal, da združenje ni veteransko združenje, ni veteransko združenje, kateremu skupaj s častniki smo prenehali dajati opremo kot donacijo že pred tremi leti. Se pravi, tri leta nazaj je bila zadnja prošnja zavrnjena s strani generalnega sekretarja Vlade Republike Slovenije, da zaradi tudi trenutne finančne situacije, zdaj je pa še večja, vsa materialna sredstva, pa če tudi so starejšega izvora, so še vedno dragocena za Slovensko vojsko. Seveda pa ni za odmisliti tudi dejstva, ki poleg tega, da je na eni strani bilo veliko pritiskov na ministra za obrambo, da to da, češ noče dati – v tem stilu –, po drugi strani je pa bilo veliko pritiskov, ki so govorili o tem, da je združenje zelo vpeto v politično dogajanje v Sloveniji in je politično in sploh zelo blizu ene od političnih strank in seveda oblačiti tako skupino ljudi je dokaj problematično oziroma nenavadno. Zakaj sem to rekel? Zato, ker sicer so lahko vsi veterani in vsi veterani za vojno za Slovenijo ob razdolževanju zadržali svojo uniformo. Se pravi, tisti, ki so bili v postroju, so te uniforme lahko obdržali. Če sem pa prav sledil medijem, sem pa videl, da je združenje uspelo zagotoviti uniforme – sicer ne vem, katere uniforme, in ne vem, kateri ljudje so bili uniformirani na tej proslavi –, tako da je to, kar je bila želja samega organizatorja te prireditve 14. 12. v Kočevski Reki, uspelo. Pa še eno oziroma ne, bom počakal na drugi del odgovora, bi rad povedal, kaj pa vse je ministrstvo kljub vsemu zagotovilo za to proslavo 23. obletnice postroja.
Hval lepa. Želite dopolnitev odgovora, gospod Breznik?
Ja, seveda. Hvala za besedo. Poglejte, spoštovani minister Jakič, Združenje za vrednote slovenske osamosvojitve je želelo, prvič, vaš pisni odgovor, zakaj tega ne morete. In drugič. Kot veste, če ste pogledali tudi medije, ste lahko ugotovili, da so člani združenja morali ravnati podobno, kot so ravnali leta 1990. Morali so se znajti, ker podpore dela slovenske politike torej niso imeli. Kot leta 1990 vi, ko ste ovirali osamosvojitev, če samo navedem ponovno, 28. 3. 1991, "vojske po mojem pač ne rabimo". To je bil vaš odgovor tukaj, na seji v tem velikem domu. Vojske pač ne rabimo. Jaz sem vam že povedal na hearingu, da vas ne štejem kot ministra za obrambo, ampak da v bistvu gre za provokacijo. Gre za provokacijo te vlade ali pa tega dela politike, ker to ne more biti res, da nekdo, ki je oviral ta sistem, ko je nastajal v najbolj pomembni odločitvi slovenskega naroda, da je danes minister za obrambo. To je jasno in tu zgodovina pokazal. Druga zadeva je, da vi s tem niti niste pokazali dobre volje, da bi rekli: "Poglejte, imamo 50 starih uniform, vam jih posodimo za to." Niti te dobre volje niste pokazali! Torej ste direktno šikanirali, direktno ste šikanirali, zdaj pa boste težko to obrazložili, predvsem nekomu kot sem jaz. Več kot štirinajst let sem, med drugim, razen v gospodarstvu, preživel na ministrstvu. Bil sem vodja logistike v eni in drugi vojašnici, spomnim se vsega, kar smo donirali za ostala društva in ko smo jim posojali – na podlagi civilno-vojaškega sodelovanja tudi posojamo opremo in vi bi lahko za ta avtohtoni dogodek, ki je bil nekaj neverjetnega, ki je bil zgodovinsko pomemben, lahko vsaj posodili 20 let stare uniforme. To bi lahko storili kot minister in tega niste hoteli. To pa je šikaniranje. Niti malo volje niste pokazali do tega.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite, možnost za odgovor.
Še enkrat, jaz se seveda ne bom zagovarjal za to, ker sem delal v svoji zgodovini, če boste šli brati magnetograme, boste videli, da sem v Državnemu zboru sem predlagal amandma, ki je zadeval Slovensko vojsko, in sicer sem želel sredstva, ki so bila namenjena za konjerejo v Slovenski vojski oziroma Teritorialni obrambi, pač prenesti na študente. To je moj greh, kako sem nasprotoval proračunu oziroma Slovenski vojski. Me pa seveda ne boste našli na to. Pojdite si pogledat in boste videli: vsa pomembna glasovanja, tudi če si naredite izpiske, boste videli, da sem bil v vseh primerih predvsem za osamosvojitev, "za". Ampak še enkrat, samo toliko, pa bom šel nazaj, zakaj ne gre za šikaniranje. Ker če bi v resnici hotel ali želel šikanirati to združenje, potem bi oporekal temu, da je na tej, kot vi pravite, pomembni prireditvi sodelovala Slovenska vojska oziroma Ministrstvo za obrambo in Generalštab z orkestrom Slovenske vojske. In ne nazadnje, tu pa sem moral pisno odobriti, da sploh ste lahko uporabili ta plato v Kočevski Reki, ker je še vedno njegov lastnik Ministrstvo za obrambo. Pisno sem moral odobriti to oziroma dati soglasje za organizacijo prireditve. Dali smo vam celo orkester Slovenske vojske, da lahko tam sodeluje. Nisem pa temu združenju želel dati uniforme. In še enkrat povem, zakaj. Iz dveh razlogov. Prvi razlog je materialne narave. Se pravi, tovrstne uniforme se uporabljajo kot železna rezerva, kot so mi rekli v Slovenski vojski, seveda, tudi za tiste, ki gredo na teren, se vrnejo in oprano uniformo prinesejo nazaj. Kot drugo pa sem se želel izogniti očitku, da poskušamo uniformirati eno od združenj, ki ni veteransko združenje. Veteransko združenje, se ve, kdo so veteranska združenja. In tistima dvema največjima veteranskima združenjema smo pred tremi leti povedali, da jim uniform več ne bomo dali. Zato v vseh pogodbah in dokumentih o sodelovanju piše o tem, da bomo zagotavljali tista sredstva, ki jih lahko. To pa je, da sodelujemo na proslavah z orkestrom in z določenim delom logistike. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Gospod Breznik ima proceduralni predlog.
Poglejte, v bistvu imam dva proceduralna predloga. Prvič [[...]]
Enega lahko imate [[...]]
Lahko jih imam več, ampak v okviru razprave, s katero mi poslovnik dovoljuje, da na naslednji seji, prvič, razpravljamo ne samo o mojem vprašanju, ampak tudi o tem, da zavaja in ponovno laže. Laž je v tem, da, prvič, Združenje za vrednote slovenske osamosvojitve je veteransko in ostalo združenje, ker so v njem vojni veterani kot sekcija. In to združenje, prvo združenje, ki je nastalo na področju republike, ni res [[...]]Poleg veteranskega obstaja tudi združenje, ki govori o tem, da so za osamosvojitev, za najbolj pomemben dogodek v Sloveniji pa zaslužni tudi drugi ljudje, ki danes nimajo statusa veteranov: tudi novinarji, različni pisatelji in vse ostalo, iz česar je nastajala ta energija slovenske osamosvojitve. To je to edinstveno [[...]]
Ne polemizirajte. Proceduralni predlog, prosim [[...]]
Tisto, kar sem predlagal, predsedujoča, je, da se na eni izmed naslednjih seji: prvič, pojavi točno to, kar sem povedal na začetku. Prvič, da govori, da je to politično združenje. Torej, ni politično združenje. Tudi ni politično združenje stranke SDS, ker je tudi prvi predsednik bil Ivan Oman, ki je prvi organiziral kot neko strankarsko združenje v samostojni državi. Točno to govorite v medijih in prosim, da se v okviru tega opravi razprava na eni izmed naslednjih sej, zato ker gre za zavajanje in gre za zavestno laganje. To je tisto, ki sta najbolj pomembni odločitvi, kolega Jakič, ki je neka vaša praksa. Še enkrat, 28. 3 [[...]]
Ne polemizirajte!
[[...]]Jakič Roman: "Vojske po moje pač ne rabimo, ampak ko govorite o Teritorialni obrambi, govorite o republiškem sekretariatu za notranje zadeve [[...]]
Proceduralni predlog, gospod Breznik [[...]]
[[...]]in potem govorite o narodni zaščiti." Torej, MSNZ, torej Manevrsko strukturo narodne zaščite, ki je nedvoumno predhodnik te slovenske vojske, zato ker je vodstvo TO kolaboriralo, ko so jim vzeli okrožje, ker je takratno vodstvo pristopilo na stran JLA, s katerim ste vi bili velik pobudnik, je nastajala na področju MSNZ. Vi ste takrat govorili, da je to paravojaška enota [[...]]
Gospod Breznik, opominjam vas, da imate proceduralni predlog, možnost, da ga postavite [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] [[...]]
Ja, ampak novonastala Teritorialna obramba, ki ni imela več nobene zveze z vašo Jugoslovansko armado, kolega Jaklič [[...]]
Prosim za mir v dvorani [[...]]Gospod Breznik, vaš proceduralni predlog [[...]]
Nova teritorialna obramba, ki je nastala ravno iz MSNZ in tista je branila Slovenijo [[...]]
Gospod Breznik odvzela vam bom besedo. O vašem proceduralnem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 17. decembra, v okviru glasovanj. Naslednje poslansko vprašanje bo zastavila mag. Majda Potrata, in sicer ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovana gospoda ministra! Moje vprašanje je zvezano s poročilom dveh skupin nezadovoljnih državljank in državljanov. Skupina Kazenska ovadba in V imenu ljudstva, ki sta na naslove vseh poslank in poslancev naslovili pismo, v katerem je tudi javna zahteva po takojšnji prekinitvi najemne pogodbe z Mednarodnim centrom za promocijo podjetij, s kratico ICPE na lokaciji Dunajska 104 in Kardeljeva ploščad 1 v Ljubljani. Ker je podpisnik oziroma lastnik več kot 7 tisoč kvadratnih metrov velike površine na teh dveh lokacijah Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport, se obračam z vprašanji na vas, gospod minister, in me zanima: Kdaj in na kateri pravni osnovi je bila podpisana najemna pogodba z Janezom Podobnikom? On namreč upravlja to institucijo, ki se ji reče Mednarodni center za promocijo podjetij, in ki ima v najemu več kot 7 tisoč kvadratnih metrov površine za simbolično najemnino 1 evro na leto. Ali držijo navedbe, da je bila najemna pogodba sklenjena za najemnino v omenjeni višini? Ali se lahko na podlagi te pogodbe ti prostori dajejo proti plačilu najemnine v uporabo drugim uporabnikom? V pismu je govora o tem, da so ti prostori dani v najem za plačilo najemnine. Gospod Podobnik sicer odgovarja, da je najemnina uporabljena za vzdrževanje prostorov, ampak vendarle Kako je s temi določili v pogodbi? Kako boste na ministrstvu uredili nastalo situacijo in kakšni so načrti z Mednarodnim centrom za promocijo podjetij v prihodnje? Hvala za odgovor.
Hvala lepa tudi vam. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa, gospa podpredsednica in gospe poslanki. Moram reči, da se okrog tega vprašanja spleta kup netočnosti, pa jih bom poskušal kolikor toliko jasno razložiti. Prostori so prostori države Republike Slovenije, bivše Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo je od leta 2011 oziroma še prej njihov upravljavec. To je eno. Kar se tiče te pogodbe za en evro, gre za pogodbo, ki jo je že neka druga država, torej SFRJ, sklenila in takrat je bila pogodba za en jugoslovanski dinar kot ustrezno nadomestilo za uporabo zemljišč, stavbe in tudi ustrezne notranje opreme. Potem je sledila, saj veste, sukcesija in vse v zvezi s tem povezano. Kar me sprašujete glede podpisa pogodbe z dr. Janezom Podobnikom, je treba reči par stvari. Z njim osebno Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo ni sklepalo pogodbe, je pa sklenilo pogodbo – 22. 1. 2009 je Mednarodni center za promocijo podjetij, ki ga je takrat zastopal Štefan Bogdan Šalej kot generalni direktor, sklenil pogodbo z dr. Janezom Podobnikom oziroma njegovim Mednarodnim inštitutom za trajnostni razvoj, prostorsko načrtovanje in okoljske študije. To pa je bila najemna pogodba. In dne 1. 10. 2011 je generalni direktor ICPE, torej gospod Štefan Bogdan Šalej, dodatno podpisal sporazum o sodelovanju z že prej omenjenim Mednarodnim inštitutom za trajnostni razvoj, prostorsko načrtovanje in okoljske študije, ki ga je zastopal dr. Janez Podobnik. Sicer pa lahko rečem, da je zadnji sporazum, ki ga ministrstvo ima z ICPE, tisti iz 12. julija 2011, kjer je Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo navedeno kot upravljavec nepremičnine, ampak seveda v nekoliko manjšem obsegu kvadrature, moj podatek je 3 tisoč 687,63 kvadratnih metrov. Toliko o zgodovini te zadeve. Kar se tiče vašega neposrednega vprašanja, mislim, da moram biti zelo jasen - ne, ni prav, da se prostori, ki jih je Republika Slovenija oddala ICPE v najem, oddajajo v dodatni podnajem. Mislim, da vsi vemo, da to ni prav, in to se tudi v bodoče ne sme dogajati. Zato smo takoj, ko je ta pobuda prišla do nas, pristopili k reševanju problema. Lahko vam povem, da je, na primer, med 28. in 30. oktobrom letos in v začetku novembra ponovno Urad za nadzor proračuna Republike Slovenije opravil pregled dokumentacije ICPE. Po podatkih Ajpesa je ugotovil, da je v tistih prostorih, torej v prostorih, o katerih sta Vlada in ICPE sklenila najemno pogodbo, 37 poslovnih subjektov, čeprav ima ministrstvo pogodbo zgolj in samo z ICPE. Na podlagi tega smo reagirali in pripravili, tudi v skladu z ugotovitvami tega inšpekcijskega nadzora, aneks k pogodbi med MIZŠ in ICPE, in sicer v tako imenovano C alinejo 4. člena. S tem dajemo ICPE obveznost, da mesečno poroča o prostorih, ki jih ne uporablja za namene lastnega delovanja. Določili smo jim roke in postopke za vračilo nepotrebnih prostorov ter druge vsebine, ki so pomembne za gospodarjenje z objektom. Na ta način smo pripravili dopolnitve k pogodbi, določili smo tudi, da mora ICPE mesečno poročati ministrstvu o uporabi teh prostorov, da se kaj takega ne bi več dogajalo. Urad za nadzor proračuna nam je določil rok, in to je 31. 12. 2013, in do takrat bomo aneks k temu sporazumu tudi podpisali, še prej pa bomo o tem seznanili Vlado Republike Slovenije.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, mag. Majda Potrata.
Hvala, gospod minister. Moram reči, da to, kar ste povedali, seveda odstopa od tistega, o čemer smo bili obveščeni poslanke in poslanci, v dobršni meri. Mislim, da je zdaj slika vendarle drugačna. Vseeno pa bi vprašala, ker je bilo to pismo namenjeno tudi drugim organom nadzora ali pregona, da tako rečem: Ali se postopki z vašim vedenjem morebiti pri teh organih tudi nadaljujejo? Vi ste govorili samo o inšpekcijskem nadzoru in o nadzoru proračuna ter v zvezi s tem. Ali bi se dalo vsaj približno ugotoviti, kdaj bi morebiti lahko nastala institucija, ki bi povezovala te razvojne dejavnosti, iz katerih je ideja o ICPE tudi nastala? Hvala še za ta del odgovora.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Moram reči, da sem kot odgovoren samo neformalno obveščen o tem, da s tem v zvezi potekajo tudi drugi postopki drugih organov. Ampak verjetno razumete, glede na to, da je samo neformalno, da jih pred Državnim zborom ne morem komentirati. Toda tisto, kar bi rad še enkrat poudaril, je, da bomo v skladu s priporočili inšpekcije naredili nov aneks k pogodbi, ki bo te "luknje", ki so omogočale oddajo v nadaljnji podnajem, zaprli. Drugo, kar sprašujete, je pa, mislim, da pomembno za naprej, za razvoj. To je vprašanje delovanja medresorske delovne skupine, zato da bi v tista dva stolpiča, torej v južnega in v severnega tam za Bežigradom, dali kar nekaj slovenskih organizacij, ki delujejo na tem, recimo temu pogojno, razvojnem področju in bi potem s tem tudi dosegli neke sinergične učinke tudi na drugih nepremičninah. Naša delovna skupina deluje intenzivno. Mi imamo prve predloge za Vlado Republike Slovenije pripravljene, tako da bomo v kratkem šli s sporočilom oziroma s predlogom urejanja teh nepremičnin na Vlado Republike Slovenije, ker se a tudi nam zdi, da je obstoječe prostore mogoče uporabiti ne samo veliko bolj gospodarno, ampak tudi vsebinsko veliko primerneje. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Naslednje poslansko vprašanje bo zastavil gospod Ljubo Žnidar, in sicer ministru za kmetijstvo in okolje magistru Dejanu Židanu, ki pa je danes odsoten.
Spoštovana podpredsednica, zaradi odsotnosti ministra za kmetijstvo in okolje, želim, da mi minister na naslednji seji ustno odgovori na moje poslansko vprašanje. Glede na sporočila lastnikov gozdov in tudi po poročanju medijev, Zavod za gozdove že skoraj tri tedne ne opravlja javne gozdarske službe, to se pravi, ne izvaja odkazovanja dreves in ne izdaja prevoznic. S tem je omejeno ali pa bi rekel, da teče neizvajanje javne gozdarske službe. S tem lastniki ne morejo pridobivati prihodka, s tem je povzročena tudi gospodarska škoda, s tem je tudi izpad dobave lesa lesni industriji, kajti ravno v tem decembrskem času je vreme izjemno idealno za delo v gozdu in zaradi neizvajanja gozdarske službe je tu delo omejeno. Govorim o nezadostnih sredstvih za delo gozdarske službe. Na izrazito pomanjkanje sredstev je opozoril že tudi gozdarski sindikat. Ministra so opozorili tudi z gozdarskega direktorata na samem ministrstvu, vendar minister ni poiskal rešitve, kje poiskati denar za opravljanje te javne gozdarske službe, niti ni storil ustreznih drugih ukrepov, da bi delo na tem področju teklo nemoteno. Seveda sem zaskrbljen tudi glede proračuna v prihodnjem letu, kajti tudi v proračunu za naslednje leto ni dovolj sredstev. Tako postavljam zelo jasno vprašanje ministru gospodu Židanu: Kako in kdaj bo zagotovil finančna sredstva za opravljanje javne gospodarske službe Zavoda za gozdove Republike Slovenije, da bo njihovo delo potekalo nemoteno? Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Vaša želja po ustnem odgovoru je bila zabeležena. Naslednje poslansko vprašanje bo postavila gospa Janja Napast, in sicer ministru za izobraževanje, znanost in šport doktor Jerneju Pikalu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Lepo pozdravljeni prisotni gospod minister! Spoštovani gospod minister, v medijih smo lahko zadnje čase spremljali poročila o nepravilnostih v Dijaškem domu Celje. Prebrali smo lahko, da razmišljate o likvidaciji tega doma, prav tako pa naj bi bilo več prostih mest za dijake, ki bi želeli bivati v tem domu v prihodnjem šolskem letu. Ker se srednje in višje šolstvo v Celju zelo razvijata, so te informacije skrb vzbujajoče, saj ukinitev prostih mest v dijaškem domu pomeni katastrofo za celotno srednje šolstvo v regiji. Zato me zanimajo vaši odgovori na sledeča vprašanja. Prvič. V kakšni finančni situaciji je Dijaški dom Celje? Koliko sredstev je dobil iz proračuna in koliko ima obveznosti? Drugič. Zakaj naj bi se odločili za likvidacijo, ne pa za drugačno vrsto reorganizacije, na primer priključitev srednji šoli? Tako bi namreč lahko ohranili tudi dejavnost dijaškega doma in omogočili prihodnost dijakom, ki bi želeli bivati v dijaškem domu. Tretjič. Če držijo trditve o likvidaciji, me zanima: Kaj boste naredili z dijaki, ki se bodo šolali v Celju? Ali jih boste namestili pri zasebnikih, kar bo zelo ohromilo družinske proračune? Verjetno veste, da v dijaških domovih bivajo tudi socialno šibkejši dijaki, ki jim boste s takšno odločitvijo lahko odvzeli osnovno pravico do šolanja. Hvala lepa za odgovore.
Hvala lepa tudi vam. Izvolite, gospod minister, imate besedo.
Gospa podpredsednica! Spoštovana gospa poslanka! Ravno obratno, saj vam bom poskušal razložiti. Eno je prenehanje dijaškega doma kot samostojnega pravnega subjekta, drugo pa je, da ohranimo dejavnost in ravno to poskušamo oziroma se za to trudimo. Namreč, če pogledate zgodovino – in moram reči, da sem bil kar dobro seznanjen s tem, imenovano imamo tudi delovno skupino, ki je ugotavljala dejansko stanje v zvezi s poslovanjem tega dijaškega doma –, moram reči, da je en splet različnih, zelo različnih razlogov, ki so pripeljali do tega, da je danes v finančno izjemno nezavidljivem položaju. Pripravili smo analizo ne samo z vidika financ, ampak tudi z vidika vpisa, poslovanja, stanja objektov, potencialnih vlaganj, tržne dejavnosti in javne službe. Kje so glavne ugotovitve? Glavne ugotovitve so v tem, da se je na eni strani zmanjšal vpis v ta dijaški dom ob ukrepu, za katerega vemo: ko je šlo za subvencijo vozovnic, se je zmanjšal vpis. Na drugi strani imamo relativno visoke stroške vzdrževanja in na tretji strani, če hočete, imamo upad obsega tržne dejavnosti tega konkretnega dijaškega doma. Poleg vsega tega so ta dijaški dom izčrpavali tudi številni sodni spori – verjamem, da veste, za kaj gre –, ampak pri tem je treba vzpostaviti zdaj pa že tudi sodno dokazano, kolikor vem, nezakonito ravnanje sedanje ravnateljice, ki je v vlogi tedanje predsednice sveta razrešila in odpustila takratno ravnateljico s posledično tožbo in visokim zneskom izterjave odškodnine. Ta znesek izterjave odškodnine je bil 53 tisoč 326 evrov. To se je dogajalo v tem konkretnem dijaškem domu. Tako tisto, kar mi počnemo – mislim, da tudi to, za kar vi pledirate, torej, da ohranimo dejavnost, da ta dejavnost dijaškega doma, torej dajanja prenočitvenih in siceršnjih kapacitet plus programi v Celju ostane, ker se vsi zavedamo, kako zelo pomembne za Celje so te kapacitete, je pa vprašanje nadaljnjega ohranjanja samostojnega pravnega subjekta. Od tu naprej so pa opcije odprte: ali pridružitev, tako kot ste rekli, srednji šoli ali katera od drugih opcij. Tako lahko samo rečem, če sem vas prav razumel, da tu deliva skrb in moram reči, da prednostno in zelo intenzivno tudi delamo na tem. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa za odgovor. Imam pa še nekaj vprašanj glede dijaških domov oziroma delovanj. Ali drži informacija, da naj bi del dijakov preselili v dijaški dom v Šentjurju, tako da se bodo potem tudi oni morali, recimo, voziti v Celje? S tem jim boste povzročili dodatne stroške zaradi prevoza, obenem pa bo dijaški dom izgubil primarno funkcijo, ki se nahaja v kraju šolanja. Zanima me še: Ali se še obetajo kakšne spremembe za kateri dijaški dom v Sloveniji in za katerega, saj jih je kar nekaj zelo majhnih? Bojimo se namreč, da želite uničiti mrežo dijaških domov, saj še niste predstavili nobene strategije razvoja teh domov, ki postajajo v teh kriznih časih pogosto tudi rešilna bilka za nekatere dijake. Ob tem pa bi prosila še dodatno pisno dopolnitev oziroma pisni odgovor na naslednje vprašanje. Ali lahko posredujete finančne podatke o delovanju vseh dijaških domov za zadnjih 5 let, predvsem s poudarkom na obdobju od 1. januarja 2013, ko se je v srednjih šolah uveljavil MOFAS? Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Ob tem bi vas želela spomniti, da dodatna vprašanja niso mogoča. Se pravi, mogoča je dopolnitev odgovora, tole, kar ste pa sedaj predlagali, je pa v bistvu nekaj povem drugega, dodatno vprašanje, in ni treba oziroma ni nujno, da minister na to tudi pisno odgovori, tako kot ste želeli. Sedaj pa dajem možnost gospodu ministru, da odgovori, da dopolni svoj prejšnji odgovor.
Hvala. Mislim, da ne bo nobenega problema, da bomo gospe poslanki lahko dali te podatke. Pa ne gre toliko za MOFAS, gre za to, da se je spremenila metodologija izračunavanja cene in da se cena poslej daje na dijaka in to povzroča nekaterim dijaškim domovom, prav ste ugotovili, velike probleme. Ampak, da ne bomo sedaj, katera vlada je to naredila. Saj vemo, kateri so tisti dijaški domovi. V Tolminu je verjetno eden od takšnih, potem v Metliki oziroma v Beli krajini, kolikor sem seznanjen, je še eden takšnih, pa še jih je. Ampak poglejte, zaenkrat vse te dijaške domove vzdržujemo s programom in z obsegom, takim kot je bil. Je pa res, da bomo morali zaradi tudi manjšega vpisa in še česa, verjetno jih organizacijsko preoblikovati, ampak to ne pomeni problema glede kapacitet. Kar pa se Šentjurja tiče, pa moram po pravici povedano reči, da o tem nisem obveščen, vam pa z veseljem enkrat glede tega tudi dostavim odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Nadaljujemo z naslednjim poslanskim vprašanjem, ki ga bo zastavil gospod Jožef Jerovšek, in sicer ministru za zunanje zadeve gospodu Karlu Erjavcu, ki pa je odsoten. Izvolite.
Tudi sam naj povem, da pričakujem ustni odgovor na naslednji seji od spoštovanega gospoda ministra v odsotnosti. Srbija je Sloveniji končno predala stavbo nekdanjega jugoslovanskega veleposlaništva v Rimu, ki je Sloveniji pripadlo v skladu z uresničevanjem sukcesijskega sporazuma iz leta 2001. Veleposlaništvo stoji na elitni lokaciji v Rimu in je glede na pomembnost te prestolnice za Slovenijo in slovensko manjšino ta lokacija izjemno pomembna, potreba in primerna. Tako menijo tudi dobri poznavalci in pomembni člani slovenske manjšine v Italiji, ki so jim razmere v Rimu zelo poznane, ki so me tudi opozorili, naj preverim govorite, da se Vlada oziroma Ministrstvo za zunanje zadeve spogleduje s katastrofalno solucijo, da bi stavbo v Rimu prodalo. Zato sprašujem: Kdo oziroma kateri krogi stojijo za takimi pritiski oziroma razmišljanji? Če to slučajno drži, potem naj povem, da me dobro obveščeni viri opozarjajo, da v to smer delujejo lobiji z izrazito koruptivnim ozadjem. Ali drži, da Ministrstvo za zunanje zadeve razmišlja o prodaji stavbe Srbom in se je v ta namen tudi mižalo ob praznjenju opreme stavbe? Po nekaterih informacijah je v to vključen in za to finančno zainteresiran vplivni srbski kapitalsko-politični lobi v Ljubljani. Sprašujem tudi: Ali je res, da Slovenija od Srbije ni izpogajala nobene odškodnine za dolgoletno odlašanje z izročitvijo stavbe, kajti doslej je ta praksa bila vedno spoštovana in je tisti neizročitelj moral plačati tudi penale? Potem sprašujem: Ali je Slovenija dosegla v primopredajnem sporazumu oziroma pogajanjih, da se v zgradbo vrne vsa oprema, pohištvo, lestenci oziroma ali se to ustrezno denarno nadomesti? Popolnoma jasno je, da Slovenija za diplomacijo potrebuje stavbo na tako ugledni lokaciji, ki lahko služi tudi kot kulturno-gospodarsko razstavišče, če Ministrstvo za zunanje zadeve poskuša prodajo argumentirati, češ da je za Slovenijo stavba prevelika, je to velika [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod Jerovšek. Vaša želja po ustnem odgovoru na naslednji seji je bila zabeležena. Naslednje vprašaje pa bo zastavila mag. Jana Jenko ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu.
Hvala lepa za besedo. Vsem skupaj lep pozdrav. Moje vprašanje je namenjeno ministru za izobraževanje, znanost in šport, in sicer v zvezi z izvajanjem razpisa za opravljanje pripravniškega dela. Vsi vemo, da je v Sloveniji zelo težko opraviti pripravništvo, predvsem za določene poklice. Vaše ministrstvo je 6. 12. 2013 letos objavilo razpis za zaposlitev 51 pripravnikov na področju vzgoje in izobraževanja brez možnosti podaljšanja. Naj navedem samo podatek, da je bilo v spomladanskem času letos objavljeno 264 volonterskih razpisanih mest za opravljanje pripravništva, prijavilo se jih je pa 688 kandidatov, potem je to vprašanje pereče. Tokratni razpis ministrstva se razlikuje od prejšnjih, in sicer na prejšnjih je bil predvsem poudarek na doseženem znanju oziroma na študijskem uspehu in za tiste, ki so se prijavili že na prejšnje razpise, pa niso bili uspešni. Tokratno merilo je brezposelnost po občinah, in sicer se to merilo naslanja na sklep o območjih z višjo stopnjo brezposelnosti v Republiki Sloveniji za leto 2010. To je za tri leta nazaj. V drugem odseku navedenega sklepa pa so celo poimensko navedene občine, ki spadajo pač v ta območja. Naj samo povem, da recimo Tržiča v tem sklepu ni omenjenega. Marsikatera občina pa je od leta 2010 tudi presegla najnižjo mejo brezposelnosti 10,6 % in bi se tako uvrstila na prednostno listo in s tem dosegla od 5 do 15 točk. V pravilniku o izvajanju ukrepov aktivne politike zaposlovanja od leta 2010 je v 7. členu navedeno, da Ministrstvo za delo letno pripravi območja z višjo stopnjo brezposelnosti. Potem je tu še anomalija, da je en pogoj, da je mentor star vsaj 58 let. Ne vem, čemu to služi. Ali mlajši niso dovolj sposobni, usposobljeni? To mi bo gospod minister, upam da, razložil. Zanima me še: Kako je lahko ministrstvo objavilo tako slabo pripravljen razpis? Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Izvolite, gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Hvala lepa tudi za to vprašanje. Z vami ne delim mnenja, da je to slabo pripravljen razpis, in to iz treh razlogov, ki vam jih bom povedal. Kar se tiče vašega – tako bom rekel, saj tega niste rekli, ampak tona zadeve, bi rad rekel tole. Veste, pripravništvo ni več obvezno. Pripravništvo na področju vzgoje in izobraževanja ni obvezno. Na strokovni izpit za področje vzgoje in izobraževanja se lahko prijavi vsak posameznik, ki ima ustrezno izobrazbo, šest mesecev ustreznih delovnih izkušenj na področju vzgoje in izobraževanja in seveda potem ta strokovni izpit tudi opravi. Te delovne izkušnje pa ni nujno zgolj in samo pridobiti s pripravništvom. Lahko se jih pridobi na mnogih drugih delovnih mestih v okviru vzgoje in izobraževanja. Vem, da se pogosto v javnosti ustvarja vtis, kot da je teh 51 pripravniških mest edinih. Drugič, kar se tiče vaše, moram reči, kritike glede tega, da uporabljamo podatke iz leta 2010. Tudi meni se je to zdelo čudno, ampak sem šel ponovno pogledat in zadnji sklep o tem je dejansko iz leta 2010. Še zdaj sem šel še enkrat pogledat na stran Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve in lahko boste videli, da je sklep o določitvi območij z višjo brezposelnostjo v Republiki Sloveniji zadnji iz leta 2010. To je za nas pomembno, zato ker gre za evropska sredstva. Mi smo ta sredstva našli dodatno in če želimo z vidika revizorske sledljivosti peljati ta projekt, potem moramo imeti uradno potrjen sklep. Vem, da se brezposelnost menja, da imamo vsak mesec nove podatke o brezposelnosti, ampak zadnji uradni podatek o brezposelnosti je pa tisti, ki je na žalost naveden v tem konkretnem sklepu in se nanaša na vsako občino posebej. S tega vidika je to narejeno. Kar pa se tiče tistega, kar ste rekli glede mentorjev nad 58 let, je pa logika zelo preprosta. Ne gre za to, da bi bili ostali mentorji izključeni, ne. Ampak želimo, da tisti nad 58 let, ki po našem mnenju imajo, recimo temu, mentorskih izkušenj, da lahko najbolj prenesejo znanje med generacijami. To je ta ideja v zvezi s tem 58. letom. Želimo jih aktivirati. Te ljudi želimo aktivirati, zato da bodo imeli pripravnike, zato da bodo z njimi delali in seveda mogoče potem ob koncu kariere jih bodo lahko ti pripravniki, če bi ostali ali v stiku ali kakor koli drugače, celo nadomestili. Podobna ideja, kot smo imeli včasih v visokem šolstvu, ko smo imeli te tako imenovane vzporedne nastavitve. K starejšim kolegom je prišel mlajši kolega in nekaj časa sta delala skupaj, zato da je bil ta prenos znanj, veščin in tako naprej najbolj uspešen. To želimo s tem delom razpisati, poudariti. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospa Jana.
Hvala lepa. No, zdaj kar se tiče te starostne omejitve starosti nad 58 let, jaz ne vem. Veste, na visokem šolstvu je vsaj nekaj let nazaj bilo tako, ko sem še sama študirala, da so res predavali predavatelji zelo zelo stari, ki niso šli v korak s časom, metodologijo in znanjem in so bili nekateri njihovi pripravniki oziroma nasledniki skoraj do svojega, recimo, 50. in več leta, skoraj samo pripravniki oziroma nadomestek. Zdaj ne vem, ali se to še dogaja, ampak vem, da se je to dogajalo, da je profesor – saj pravim, ni rečeno, da če je toliko star, da tudi najbolj obvlada. Mogoče lahko samo za primerjavo vas vzameva, recimo. Niste stari 58 let, verjetno imate zelo veliko znanja. Po tem kriteriju vaš izobraževalni center, v katerem bi delali, ne bi pridobil dodatnih 15 točk, kar je zelo veliko – oziroma 30 in kandidat še 15. Ne vem, če je to ravno primeren kriterij. Kar se tiče opravljanja strokovnega izpita. Vsi veste, da največkrat se najbolj rado zaposli tiste, ki imajo opravljen strokovni izpit. Za strokovni izpit, vsaj po tem, kar sem prebrala, pa mora res 6 mesecev neke delovne dobe imeti. Kako jo boš drugače dobil kot s pripravništvom? Težko! Mislim, res težko. To si pa dajva kar lepo povedati. Pri tem sklepu mi vsekakor ni – glejte, na spletni strani je objavljeno mesečno poročilo o stopnji brezposelnosti in [[...]]Ne vem, ta podatek vsekakor meni še vedno ne gre skupaj.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Glejte, saj pravim. Če želimo upoštevati ta kriterij, tu ne gre za brezposelnost "per se". Gre za sklep o določitvi območij z višjo stopnjo brezposelnosti v Republiki Sloveniji. In na žalost, tudi na mojo žalost, vem, da se podatki spreminjajo, ampak zadnji uradni je iz leta 2010. Mi pa, veste, z neuradnimi ali hitro spreminjajočimi se podatki ne moremo delati, ker potem se nam lahko tudi za čas trajanja razpisov že dvakrat spremenijo podatki. To pa ne gre. Da ne bo ostal vtis, da smo mi mejo 58 let določili arbitrarno, ne. Mi smo naredili analizo podatkov o starosti strokovnih delavcev, o njihovi usposobljenosti za opravljanje dela mentorja in je bilo ugotovljeno, da je to tista primerna meja. Hočem vam samo to povedati, da ta zadeva ni narejena na pamet, ni narejena čez prst ali kakor koli, ampak zadaj stojijo neki podatki, namen je pa bil ta, ki sem vam ga prej skušal razložiti. Za ta vprašanja res hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Sedaj pa gremo na naslednje vprašanje, ki ga bi moral zastaviti mag. Ivan Vogrin, pa ga ne vidim v dvorani. Zatorej besedo dajem gospodu Borutu Ambrožiču, ki bo zastavil vprašanje ministru za pravosodje dr. Senku Pličaniču ter ministru za zunanje zadeve gospodu Karlu Erjavcu, ki pa je opravičeno odsoten.
Hvala za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav tudi vsem prisotnim! Četudi drugega ministra ni, mislim, da je kar v redu, da sem vprašanje, ki se nanaša na ratifikacijo tako imenovane Istanbulske konvencije, naslovil na oba ministra, saj se vsebinsko nekako zadeva obeh ministrstev. Dovolite, da v začetku naprej obrazložim, na koncu pa tudi formuliram samo vprašanje. V prvi polovici letošnjega leta je slovenska policija zabeležila 783 kaznivih dejanj nasilja v družini, pri čemer je bilo v 721 primerih žrtev ženska. Od leta 2000 se v 11-letnem obdobju v Sloveniji zgodilo tudi 127, žal 127 umorov in poskusov umorov med partnerji, pri čemer je bilo več kot 72 % žrtev ženskega spola. Ti statistični podatki govorijo o tem, kako je, četudi je v zadnjih desetletjih v mnogih primerih opevana enakopravnost, torej neenakopravnost vsaj pri nasilju, zato je verjetno tudi Republika Slovenija ob boku 26 držav leta 2011 res podpisala Konvencijo Sveta Evrope o boju proti nasilju nad ženskami, ki predstavlja pravno zavezujoč akt, ki celostno ureja vprašanje nasilja nad ženskami. Hkrati pa Slovenija to konvencijo, ki je dobila ime Istanbulska konvencija, še vedno ni ratificirala, čeprav je bila ena od pobudnic pri njeni pripravi. Ratificirale pa so jo na primer do danes Albanija, Črna gora, Bosna in Hercegovina, Portugalska, Turčija in tudi naše neposredne sosede Italija in Avstrija. Pa poglejmo, kaj sploh pomeni pojem ratifikacije. Poenostavljeno bi lahko rekli, da gre za soglasje države, kajti, da bi konvencija lahko začela veljati, je potreben izpolnjen pogoj ratifikacije, v tem konkretnem primeru s strani 10 podpisnikov, od tega vsaj 8 držav članic Sveta Evrope. Z mednarodnimi konvencijami se države dogovorijo za enotna pravila, poenotenje pa je lahko učinkovito le, če konvencijo ratificira veliko število držav. Tako ratifikacija predstavlja zadnji in odločilni korak v procesu. Na spletni strani izvoznega okna lahko pod to kategorijo preberemo tudi sledeče: "Včasih pa doživimo tudi presenečenje, ko parlament posamezne države ratifikacije ne izglasuje ali pa uveljavlja pridržke, ki zmanjšajo uporabnost konvencije." Pravno-informacijski center nevladnih organizacij PIC meni, da sprememba predpisov, ki jih omenjena konvencija zahteva, ne bi smela predstavljati težke naloge za državo, zato ministra za pravosodje in hkrati tudi ministra za zunanje zadeve sprašujem: Kakšni so razlogi, da Republika Slovenija še vedno ni ratificirala tako imenovano Istanbulsko konvencijo, Konvencijo Sveta Evrope o nasilju nad ženskami, čeprav je bila ena od pobudnic pri njeni pripravi? Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Izvolite, gospod minister dr. Senko Pličanič.
Gospa predsedujoča, gospe poslanke in poslanci! Gospod Ambrožič! V zvezi s tem vprašanjem bom ta del, ki ga sam pokrivam, lahko pokril v svojem odgovoru. V resnici gre za konvencijo, pri kateri smo tudi sami sodelovali kot pobudniki, vendar je pa končno besedilo konvencije takšno, da terja kar nekaj posvetovanj še z različnimi deležniki, s katerimi se običajno posvetuje naše ministrstvo, ko pripravlja neko ratifikacijo ali nek zakonski predpis. Tu mislim na sodstvo, ostale deležnike v pravosodju, akademsko stroko in tako naprej. In edini razlog, da konvencija še ni bila ratificirana, je v tem, ker v teh posvetovanjih z omenjenimi deležniki iščemo način, kako čim bolj besedilo konvencije, kakršno je, inkorporirati v slovensko pravo. Treba je namreč vedeti, da praktično celotna vsebina konvencije je že zajeta v slovenskem pravu ali pa so, recimo, nekatere določbe slovenskega prava še celo strožje od zahtev konvencije. Tako so se sodelavci na ministrstvu našli v neki manjši zadregi, kako konvencijo, pri kateri smo v resnici bili pobudniki, pa je potem končno besedilo tako, kot je, in katere večji del je že uveljavljen v slovenskem pravu, zdaj vseeno nekako ratificirati in prenesti v slovensko pravo. Zato je nekoliko več teh posvetovanj. Ta posvetovanja bomo opravili in potem predlagali ustrezno ratifikacijo.
Hvala lepa, gospod minister. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Ambrožič.
Hvala za korektno pojasnilo, spoštovani gospod minister. Res pa je, namenoma postavljam pravzaprav to vprašanje že drugič, mislim, da je pred pol leta ali še dlje nazaj, ko sem ga postavil zunanjemu ministru, tudi takrat gospodu Erjavcu, pa se do danes zadeva ni premaknila. Zato apeliram, ne kot dodatno vprašanje, ampak kot apel, da se zadeve pospešijo, saj smo na to še vedno odprto vprašanje bili opozorjeni tudi vsi poslanci z dopisom slovenskega združenja, ki se bori zoper nasilje nad ženskami v Sloveniji, in v tem smislu je tudi usmerjeno moje vprašanje. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Želi gospod minister komentirati? [[Ne.]] Nadaljujemo z naslednjim poslanskim vprašanjem, ki ga bo postavila gospa Janja Napast, in sicer ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Samu Omerzelu, ki pa je opravičeno odsoten.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Na spoštovanega ministra za infrastrukturo in prostor naslavljam naslednje vprašanje. Tretja razvojna os je eden izmed ključnih razvojnih projektov Savinjsko-šaleške regije kot tudi celotne Slovenije, za katerega se že celo desetletje zavzemajo tako župani regije kot direktorji gospodarskih zbornic Slovenije. Poleg trase tretje razvojne osi v severnejšem delu na relaciji avtoceste Velenje–Slovenj Gradec že nekaj časa predstavlja ne preveč enostavno rešitev prostorskega načrta, z neprestanim odlašanjem pa sta skladnejši regionalni razvoj in odprtost doline vse bolj ogrožena. Umeščanje trase v prostor je potekalo od leta 2005 in 2006. V septembru konec 2012 je ministrstvo pod vodstvom Zvonka Černača pripravilo celotno poročilo glede aktivnosti pri pripravi posameznih državnih prostorskih načrtov, in sicer na podlagi sklepa Vlade, in ga poslalo v obravnavo in sprejetje Vladi Republike Slovenije. Za dva odseka hitre ceste je Vlada že sprejela državna prostorska načrta, za preostale odseke pa kot predstavnica Zgornje Savinjske doline podpiram umestitev trase Šentrupert–Velenje, ki bo strokovno utemeljena, stroškovno sprejemljiva in bo omogočala izvedbo v najkrajšem mogočem času. Zato me zanima: Kako potekajo aktivnosti v zvezi z izgradnjo tretje razvojne osi? Prosim odsotnega ministra Omerzela za odgovor na vprašanje na naslednji seji v obliki ustnega odgovora. Hvala lepa.
Hvala lepa za vprašanje. Tudi ta vaš predlog bo upoštevan. Nadaljujemo z naslednjim vprašanjem, ki ga bo zastavil gospod Andrej Čuš, in sicer ministru za finance dr. Urošu Čuferju, ki je prav tako opravičeno odsoten.
Hvala za besedo. Ministru za finance sem postavil naslednje vprašanje: Kaj bo storila država, da se končno vzpostavi gospodarska rast in da bo gospodarstvo posledično lahko zaposlovalo mlade? Obenem pa me tudi zanima: Kdaj bomo v naši ljubi državi končno prenehali z brezidejno politiko zadolževanja na račun mladih in prihodnjih rodov v naši državi? Imam občutek, da se vlada Alenke Bratušek obnaša kot mesar slovenskega gospodarstva, saj do zdaj ni sprejela ali pa vpeljala niti enega pozitivnega ukrepa za naše gospodarstvo. Po drugi strani pa je žal teh negativnih ukrepov res ogromno, pa ne bi zdaj rad našteval, ker bi lahko kar dolgo našteval, ampak vsi smo verjetno občutili dvig DDV, davek na nepremičnine se je sprejel, dražje so vinjete in še en kup odločitev in potez je bil tukaj izglasovan s strani vladajoče koalicije, ki bodo gospodarstvo dodatno prekomerno bremenile. Sam menim, da je gospodarstvo tisto, ki bo lahko zaposlovalo in rešilo nekaj mladih, da ostanejo v naši državi. Če ne bo zaposlovalo gospodarstvo in podjetništvo, potem ne vem, kje bodo mladi v prihodnje sploh iskali zaposlitev v naši državi. Trenutno imamo, lahko rečemo, na borzi 30 tisoč iskalcev zaposlitve, 30 tisoč brezposelnih mladih. Delovnih mest za mlade ni, po drugi strani pa jih z vsako novo zadolžitvijo vlade oziroma državne dodatno obremenjujemo. Mladi ali vsak novorojenec je bil do prejšnjega tedna zadolžen za 11 tisoč evrov, ko se je rodil, sploh nočem več računati, kje bo na koncu tega leta in kako bo to v prihodnje, ko bo oziroma je v načrtu te vlade še dodatno zadolževanje. 24. maja 2013 smo tukaj v Državnem zboru sprejeli zlato fiskalno pravilo, več kot dve tretjini sta glasovali "za", in tam tudi piše v 2. členu zlatega fiskalnega pravila, katerega smo sprejeli, da se v roku 6 mesecev od sprejetja sprememb ustave sprejme tudi zakon o zlatem fiskalnem pravilu. Če pogledamo na koledar, kje smo danes, bi lahko ugotovili, da smo danes že en mesec za predvidenim rokom, in minister za finance do danes sploh ni nič omenjal zlatega fiskalnega pravila. Zato me tudi zanima: Kdaj bodo naslednji postopki v procesu sprejemanja zlatega fiskalnega pravila prišli tudi na vrsto? Kaj več pa bom vprašal ministra naslednjič, odgovor pa bi rad imel v ustni obliki. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Vašo željo bomo seveda upoštevali. Naslednje vprašanje pa bo zastavila gospa Sonja Ramšak, in sicer ministru za pravosodje dr. Senku Pličaniču. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Spoštovani minister! Že v mesecu avgustu sem na vas naslovila pisno poslansko vprašanje, ki se je nanašalo na zagotavljanje prostorskih pogojev za potrebe delovanja državnega tožilstva, na katerega ste mi zelo izčrpno odgovorili, na vsa moja zastavljena vprašanja, vendar pa so se mi iz tega vašega vprašanja porodile nekatere druge stvari in tudi danes želim s tem ustnim poslanskim vprašanjem nekako dobiti od vas odgovore. Namreč, v točki, kjer gre za najem prostorov, katerih najemodajalec so osebe zasebnega prava, deluje 5 državnih tožilstev – tako izhaja iz vašega odgovora. Z njimi so sklenjene najemne pogodbe, tako na primer za Okrožno državno tožilstvo v Ljubljani je sklenjena pogodba za nedoločen čas z odpovednim rokom treh mesecev za najem 3 tisoč 104 kvadratnih metrov, od tega mesečna najemnina znaša kar 35 tisoč 885,94 evrov. Naslednje je takšno tudi, recimo, Okrožno državno tožilstvo v Celju, ki ima sklenjeno pogodbo z družbo Maksimiljan v skupnem mesečnem znesku 13 tisoč 510 evrov za najem tisoč 326 kvadratnih metrov in še nekatera druga tožilstva, tako v Kopru, kot tudi v Novem mestu. Zato vas, spoštovani minister, sprašujem: Ali se vam zdijo ti stroški najema poslovnih prostorov za delovanje teh državnih tožilstev prenormirani? Kaj boste storili za znižanje teh stroškov najema? Obenem me zanima: Ali so morda proti tem pravnim osebam, ki so lastniki teh prostorov, sproženi morda predkazenski, kazenski oziroma sodni postopki in kako to potem vpliva lahko tudi na te postopke? Zanima me tudi – pred kratkim je bil sprejet Zakon o davku na nepremičnine: Na kakšen način potekajo dogovori o tem, kdo bo nosil te stroške davka na nepremičnine oziroma ali bodo sklenjeni ustrezni aneksi? Ali morda ni treba te pogodbe ponovno proučiti, najti ustreznejše rešitve? Namreč, če samo pogledam za Okrožno državno tožilstvo v Ljubljani, bo to podjetje oziroma družba za pet let najema dobila kar 20 milijonov evrov. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Izvolite, gospod minister.
Spoštovana podpredsednica, spoštovane poslanke in poslanci, spoštovana gospa Ramšak! V dveh delih bom odgovoril na vaše vprašanje. Najprej naj povem, da bo strošek plačila najemnin za prostore, v katerih deluje državno tožilstvo, ministrstvo, ki ga vodim, prevzelo s 1. 1. 2014. Do takrat in ves ta čas od začetka tega mandata je te stroške poravnavalo Ministrstvo za notranje zadeve, ker ta prenos še ni bil izpeljan, torej prenos pristojnosti, povezanih s tožilstvom, z Ministrstva za notranje zadeve nazaj na Ministrstvo za pravosodje. Ministrstvo za notranje zadeve je s tistimi najemodajalci, ki so najemodajalci prostorov, v katerih so državni tožilci, tako kot tudi za vse ostale, takoj že na začetku mandata začelo in tudi izvedlo pogajanja za znižanje najemnin in so – recimo, tukaj imam podatek – dosegli skupen prihranek, ko gre za poslovne prostore, v katerem so državni tožilci, 74 tisoč, in tako naprej, evrov. Sicer pa so stroški najemnin za poslovne prostore tožilcev v celoti, po teh izvedenih pogajanjih, v letu 2013 znašali oziroma znašajo 802 tisoč in še nekaj – ne bom sedaj zdaj vseh številk naprej govoril – evrov letno. Takšno je dejansko stanje. In tudi potem po 1. 1. 2014, ko bo ministrstvo, ki ga vodim, to ponovno prevzelo, bo še vedno takšno. Hkrati pa naj povem, da je ministrstvo, ki ga vodim, pristojno na splošno za razpolaganje, gospodarjenje in upravljanje z nepremičninami v lasti države, kamor sodijo zlasti poslovni prostori pa tudi počitniške kapacitete. Tukaj imamo velike ambicije, velike načrte, kaj s temi nepremičninami narediti. Torej, glavni cilj je, da bi v čim krajšem času prišli v situacijo, kjer država ne bi več plačevala najemnin in lizingov, in bi imela vse prostore, v katerih delujejo državni organi, od pravosodnih, tožilstva, sodstva do vseh ostalih, v svoji lasti. To je verjetno bolj srednjeročen in dolgoročen cilj. Mi bomo naredili vse, kar se da, da ga čim prej dosežemo – vsaj v tistem delu, kakor ga bomo lahko. Ko pa gre konkretno za prostor pravosodnih organov, sodišč in tožilstev, je pa s tem povezan projekt nove sodne stavbe, v kateri naj bi tudi tožilstva imela svoj sedež, ki pa smo ga do neke mere že pomaknili naprej od začetka tega mandata, še posebej se ga mislim pa intenzivno lotiti zdaj v prihodnjem letu. Tako sem prepričan, da se bo tu, ko gre za prostore, v katerih delujejo državna tožilstva, precej hitro premaknila ali pa spremenila situacijo v tem smislu, da ne bomo več plačevali najemnin, vsaj za veliko večino tistih prostorov, v katerih danes so – govorim seveda o Ljubljani. To je glede obstoječega stanja in kaj mislimo narediti za to, da se ti stroški zmanjšajo. Še to naj dodam, vsi ti projekti, o katerih govorim, so projekti, za katere države ne bo, ne namerava in ne bo, ker tudi nima, nič dala iz proračuna, pač pa iščemo zasebne partnerje in poskušamo najti neko obliko javno-zasebnega partnerja, kjer bi zasebni partner to financiral. Se prvi, pridemo do objekta, pridemo do nepremičnin, države to nič ne stane ali pa je vsaj ne stane takoj. Končni izplen, končni saldo takega razmerja bi moral biti ugodnejši za državo, kot so trenutna najemna oziroma lizing razmerja. To je cilj in to peljemo, ko gre za sodno stavbo, v katerem naj bi sodišča imela svoj sedež in državno tožilstvo iz Ljubljane, peljemo, sicer jaz bi si želel, da hitreje, ampak nekaj smo že naredili v teh nekaj mesecih. Tega drugega vprašanja pa moram reči, da ne razumem prav dobro, ko sprašujete, če so sproženi proti tem osebam zasebnega prava, ki so najemodajalci, če prav razumem, gospa Ramšak, najemodajalci, če so sproženi kakšni predkazenski, kazenski oziroma drugi sodni postopki [[...]] [[znak za konec razprave]]
Hvala lepa. Imate možnost za dopolnitev odgovora oziroma [[...]] [[oglašanje iz dvorane]]
Se opravičujem. Sem vas razumel pravilno potem, povezani z oddajanjem v najem – s čimer koli. Teh podatkov nimamo. Sodelavci, ki so mi pomagali pripraviti odgovor na to vaše vprašanje, mi tu navajajo, da kot najemniki ne preverjamo tega, ali so v kakšnih kazenskih postopkih, preverjamo pa, če so lastniki ali niso, ali so druge stvari v redu, takšne, kot morajo biti, zato da se takšno razmerje sklene. Se opravičujem, to sem pa še pozabil povedati. Ko se sprašujete, kako bo z davkom in kdo bo nosil ta strošek davka na nepremičnine. Mi načrtujemo v tistem trenutku, ko bo popolnoma jasno, ko bo ta evidenca, ko bo GURS, Geodetska uprava RS imela popolnoma jasno sliko o nepremičninah na splošno in tudi tistih, ki so v lasti državi, in davku za te nepremičnine, potem bomo šli ponovno v revizijo, ponovno v pogajanja glede vseh teh najemnih in ostalih razmerij z vsemi.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospa Ramšak.
Hvala lepa, minister. Moram reči, da sem delno zadovoljna z vašimi odgovori. Morda res pri ustnih vprašanjih ni mogoča širša obrazložitev. Moje vprašanje, kar se tiče, ali so sproženi kazenski oziroma sodni postopki ali morebitni predkazenski postopki, se nanaša na te pravne osebe, nevezano na te najemnine. Vprašanje je namreč, nekateri indici ljudi, ki se pojavijo tudi v moji poslanski pisarni, so, da naj bi se za določene osebe zadeve držale v predalih. Na to se je navezovalo to moje vprašanje, ta del mojega vprašanja. Bi pa vseeno predlagala, da se dejansko prouči, ali ima država v svoji lasti ustrezne nepremičnine. Če samo pogledam za Celje. V Celju ima Dars stavbo, ki propada. Mislim, da bi bilo zelo smotrno, da državno tožilstvo kupi to stavbo in uredi stavbo, pa mislim, da bi jo prišlo veliko ceneje, kot pa sedaj plačujemo za najem oziroma za lizing te pogodbe, najemnine. Če pogledamo, v 10 letih, namreč konec poteka pogodbe je 23. 7. 2012, je to 20 milijonov. Mislim, da za 20 milijonov lahko zgradimo kakšno bolnišnico, jo opremimo. To je res takšen strošek za državo, ki si ga v tej hudih časi ne bi smela privoščiti. Da pogledamo potem Okrožno državno tožilstvo, ki se nahaja v stavbi Zadružne zveze. Kot sme že prej rekla, za pet let najema to pomeni 20 milijonov evrov stroškov. Mislim, da nismo tako bogata država, da bi lahko na ta način razmetavali z denarjem davkoplačevalcev. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Želite morda dopolniti, gospod minister?
Spoštovana podpredsednica, spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovana gospa Ramšak! Popolnoma se strinjam z vsem, kar ste povedali v tem zadnjem delu. Moram pa povedati, da je to področje, ta pristojnost ena od mnogih, kjer se v preteklosti praktično ni nič naredilo in pač delam, kar se da. Se pa strinjam, da je še cel kup situacij, ko imamo nekje neke nepremičnine, ki so prazne, nekje drugje pa plačujemo najemnino. Lahko mi verjamete, da kar je mogoče, sem poskušal v tem mesecih narediti. Res pa je, da sem se sam osebno bolj angažiral v tem času do današnjega dne pri drugih projektih, pri insolventni reformi, pa pri sodni reformi in tako naprej, in mi je zmanjkalo časa za to, da bi osebno tudi te stvari peljal naprej. Nameravam pa to sedaj v januarju narediti, ker je treba, drugače ne bo šlo. Ampak takšno je pa stanje. Sicer nimam navade in preprosto ne funkcioniram tako, da bi sedaj druge krivil, ampak povem, kakšno je dejansko stanje. Dejansko stanje je, da je bilo gospodarjenje in upravljanje z državnimi nepremičninami v zelo slabem stanju vsa ta leta in takšno je zatečeno stanje. To zdaj spremeniti, treba bi bilo hitro, ampak gre pač kot gre. Imamo to, kar imamo. Poskušal bom dati vse od sebe, da se to čim prej popravi in da take situacije, kot jih omenjate, ne bi več obstajale.
Hvala lepa. Imate proceduralni predlog, gospa Ramšak? Izvolite.
Hvala lepa. Ja, imam proceduralni predlog. V skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora bi predlagala, da se opravi širša razprava – pa ne zato, ker ne bi bila zadovoljna z odgovori gospoda ministra! Mislim, da je bil zelo korekten v teh odgovorih, vendar pa tako kot vi tudi jaz ugotavljam, da na tem področju ravnanja s stvarnim premoženjem države imamo še rezerve in da je v teh težkih časih to ena tema, ki si zasluži širšo pozornost. Zato bi pač predlagala ta proceduralni predlog. Hvala.
Hvala lepa za vaš proceduralni predlog. O njem bomo odločali jutri, 17. decembra, v okviru glasovanj. Ker magistra Ivana Vogrina ne vidim v dvorani, moral bi imeti naslednje poslansko vprašanje, dajem besedo magistrici Majdi Potrata, ki bo svoje vprašanje zastavila ministru za pravosodje doktorju Senku Pličaniču. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani gospod minister! Meni je popolnoma jasno, da je za ratifikacijo mednarodnih pogodb odgovorno Ministrstvo za zunanje zadeve, ampak glede na to, da nisem niti jaz prvič v položaju, ko zastavljam v zvezi ratifikacijo te konvencije ustno vprašanje, pa tudi danes ste ga že dobili, sem se namenoma usmerila samo na vas zaradi tega, ker v enem od odgovorov je bilo navedeno, da ima zadržke za ratifikacijo te konvencije pravzaprav Ministrstvo za pravosodje. Temu pa, moram reči, se precej čudim, ker ne vem, kaj naj bi bilo v tej konvenciji takega, da bi bilo treba pregledati, ali so naši pravni akti res tako zastavljeni, da lahko konvencijo ratificiramo. Podpisali smo jo že, medtem so nekatere države konvencijo ratificirale, meni se pa zdi zdaj ob izteku zelo odmevne akcije boja proti nasilju od 25. novembra do 10. decembra, v katerem so nas vsi, ki so se kakor koli soočili z nasiljem nad ženskami in nasiljem v družini, prepričevali, kako Slovenija po letih napredovanja priprave zakonskih okvirov in izboljšanih možnostih za ukrepanje, kadar je nasilje v družini, ugotavlja upad teh prizadevanj. Sama vidim eno od teh možnosti v tem, da se je iz Kazenskega zakonika umaknila kazenska določba in sodišča ženske več ali manj usmerjajo na civilne tožbe. Za civilne tožbe je pa treba imeti seveda odvetnika, je treba imeti denar, da ne govorim o teh rečeh, da so nas celo opozarjali na to, da nekateri sodniki obravnavajo nasilje v družini kot kaljenje javnega reda in miru po Zakonu o javnem redu in miru in štejejo to za družinski prepir. Jaz sicer ne vem, kako je nasilje mogoče šteti za družinski prepir, zlasti če mora ženska poiskati pomoč v bolnišnici, da ne povem še česa drugega, kako si potem tak nasilen moški lahko pomiritev predstavlja. Res me zanima: Kje ima Ministrstvo za pravosodje zadržke, da pravi, da bi bilo treba pogledati, zaradi katerih določb naše zakonodaje te konvencije ni mogoče ratificirati? Hvala za odgovor.
Hvala lepa tudi vam. Doktor Senko Pličanič, imate možnost za odgovor.
Hvala. Spoštovana gospa podpredsednica, spoštovane poslanke in poslanci, spoštovana kolegica ministrica in spoštovana gospa Potrata! V bistvu lahko povem samo še enkrat enako, kot sem že gospodu Ambrožiču. Nekih posebnih zadržkov na ministrstvu nimamo v tem smislu, da bi nasprotovali posameznim določbam konvencije. Res pa je, da se je pri tem angažmaju, pri tem razmisleku, kako zdaj to konvencijo, kakršna je, inkorporirati v slovensko pravo, da so sodelavci naleteli na cel kup problemov ravno zato, ker so določene stvari v slovenskem pravu že urejene, in to celo strožje od konvencije. Tukaj ostane neka zadrega, kaj zdaj narediti, kako ratificirati, pomeni inkorporirati v slovensko pravo, to je pa glede posameznih vprašanje strožje. Zato so se sodelavci odločili tudi na podlagi mojih usmeritev, da vključijo v to diskusijo vse tiste, ki o teh vprašanjih v Sloveniji največ vedo, poleg samih sodelavcev na ministrstvu, to je raznih pravosodnih deležnikov, sodstva, tožilstva in tako naprej, in akademske stroke na vseh treh pravnih fakultetah in preprosto zdaj potekajo ti pogovori. Prepričan sem, da bodo našli ustrezne rešitve in potem konvencijo ratificirali. Glede tega, kar ste pa tudi povedali, da so ženske, nad katerimi se izvaja nasilje, nad katerimi moški in drugi izvajajo nasilje, v slabšem položaju zaradi tega, ker ni več te možnosti kazenskega pregona, o katerem ste govorili – tudi tega se zavedamo na Ministrstvu za pravosodje in mislim, da bodo v okviru teh usklajevanj, povezanih z ratifikacijo konvencije, našli primerno rešitev tudi za to. Vemo, da je v praksi to tako in ker smatramo – ali pa vsaj jaz kot minister – v vsakem primeru nasilje nad otroci in ženskami kot eno najbolj zavrženih dejanj in s tem tudi eno glavnih prioritet, ko gre za pristojnosti, ki jih imam, to so pa zakonodajne pristojnosti, tako da bom zanesljivo poskrbel za to, da bo temu posvečena maksimalna pozornost.
Hvala lepa. Izvolite, gospa Majda Potrata, za dopolnitev odgovora.
Hvala. Saj v Družinskem zakoniku je bilo o teh rečeh tudi govora, pa tudi v Zakonu o preprečevanju nasilja v družini najdemo stvari, ki jih konvencija obravnava, denimo tudi, kako obravnavati otroka, ki je priča družinskemu nasilju. So zatočišča, imamo varne hiše, je marsikaj, se pa sprašujem, če ni mogoče kaj narobe to – tu sicer v 33. členu Konvencije piše o psihološkem nasilju, pa to je verjetno slab prevod – ampak vidite, to smo mi zdaj že ven vrgli iz zakonodaje: "Pogodbenice sprejmejo potrebne zakonodajne ali druge ukrepe, da se zagotovi, da se naklepno ravnanje, ki s silo ali grožnjo resno prizadene psihološko celovitost osebe, opredeli kot kaznivo dejanje." Lani smo mi to zakonodajo nekoliko spremenili. Ali pa, recimo, 48. člen prepoved obveznih alternativnih postopkov reševanja sporov ali izrekanja kazni. Nasilje nad žensko je tako specifično kaznivo zavržno dejanje, da terja tudi posebno obravnavo in v mediacijo verjeti, v tem, ko imaš na eni strani psihično zlomljeno osebo zaradi tega, ker je žrtev nasilja, na drugi strani pa povzročevalca nasilja, je težko verjeti. In vidite, 48. člen ravno govori o prepovedi obveznih alternativnih postopkov reševanja sporov ali izrekanja kazni. In marsikaj je v tej konvenciji takšnega, kar bi samo utrdilo, če bi jo ratificirali, našo splošno zavezo o ničelni toleranci do nasilja. Res bi od vaš rada slišala: V kolikem času računate, da bo Ministrstvo za pravosodje uspelo ugotoviti te stvari? Gre za kršenje temeljih človekovih pravic in to je najpogosteje kršena temeljna človekova pravica.
Hvala lepa tudi vam. Izvolite, gospod minister, če želite pokomentirati.
Hvala, spoštovana podpredsednica! Spoštovana gospa Potrata! Časovne dimenzije vam zdaj točno ne znam povedati, v vsakem primeru zelo hitro. Se pa popolnoma strinjam s tem, kar ste povedali. Tudi moji sodelavci se zavedajo tega, da je v konvenciji marsikaj dobrega, ampak problemi so pravno-tehnične narave na način, kot sem malo prej opisal, kako nekatere malo manj pravniške formulacije v tej konvenciji zdaj narediti takšne, da bodo pile vodo, če lahko še jaz uporabim to besedno zvezo, da bodo skladne z neko pravno logiko, predvsem pa z veljavnim slovenskim pravom ali pa, da ga zdaj vsaj ne bi bilo treba na glavo postavljati, zato da neko stvar iz konvencije inkorporiramo v slovensko pravo. Prepričan sem, da bodo v najkrajšem možnem času sodelavci ta usklajevanja opravili. Vsi se zavedamo, da gre za zelo pomembno vprašanje, gre tudi za specifiko, in kot rečeno, jaz sam bom to tudi nadziral in poskrbel, da bo najprej ta postopek usklajevanj opravljen čim hitreje in da bodo tudi rešitve take, da bodo olajšale kazenski pregon in sankcioniranje tistih, ki taka kazniva dejanja izvajajo.
Hvala lepa, gospod minister. Za zadnje poslansko vprašanje besedo dajem Borutu Ambrožiču, ki bo vprašanje zastavil ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav vsem prisotnim, tudi ministrici, ki se nam je pridružila! Lahko rečem, da gre nekako za "copy-paste" poslanskega vprašanja, ki sem ga ministrici že zastavil pred relativno kratkim časom, ki se nanaša na družbeno odgovornost. Vprašanje pa ponavljam zato, ker se je v vmesnem času, lahko rečemo, v okviru desetih dni nazaj, zgodil tudi nek zanimiv forum, ki je nastal na pobudo zunanjega ministrstva. Zanj si, recimo, laik niti ne bi mislil, da je relativno pristojno za vprašanje družbene odgovornosti, ga je pa kljub temu identificiralo kot enega pomembnih elementov mednarodnih odnosov, ki so se začeli razvijati v Evropi, lahko rečemo, od leta 2001 z nastankom tako imenovane zelene knjige, ki definira družbeno odgovornost podjetij. V tem kontekstu je tekla tudi razprava na forumu, kot rečeno, ki ga je organiziralo zunanje ministrstvo v sodelovanju z Gospodarsko zbornico Slovenije in na katerem so se predstavniki ministrstva kot tudi vseh ostalih relevantnih deležnikov, od gospodarstva do nevladnih organizacij in medijev, strinjali, da je potreba po definiciji ali glede na priporočila – ne na zahteve, še enkrat poudarjam, na priporočila Evropske unije –, da posamezna država vzpostavi ali pa spiše nacionalno strategijo o družbeni odgovornosti, ki je lahko širši okvir, kot je, recimo, tudi težnja po nacionalnih strategijah o človekovih pravicah ali pa, recimo, o pravicah starejših in podobno, ki je nuja današnjega časa. Ne bi ponavljal definicije družbene odgovornosti, ker sem jo že v prejšnjem podobnem vprašanju. Zato ministrico za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti sprašujem: Ali ima ministrstvo za leto 2014 pripravljen načrt glede nacionalne strategije o družbeni odgovornosti? Oziroma: Ali se bo ponovno aktivirala nacionalna medresorska delovna skupina za razvoj družbene odgovornosti? Na tem forumu je tudi bilo izraženo prepričanje, da je nujno treba na vsakem ministrstvu določiti pooblaščeno osebo, ki se bo intenzivno ukvarjala s tem vprašanjem pri pripravi želene nacionalne strategije. Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa tudi vam. Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Glede na vprašanje, ki mi je bilo že zastavljeno, mislim, da maja ali junija, bo verjetno odgovor dokaj podoben. Verjetno postavljate vprašanje glede priprave strategije za 2014 in ne 2013. Bi pa morda še enkrat res zelo jasno povedala, da na ministrstvu spremljamo dogajanje na področju družbene odgovornosti izključno z vidika zaposlovanja in socialnega podjetništva in da nikakor nismo nacionalni koordinatorji za to področje. Vlada Republike Slovenije namreč Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti nikoli ni zadolžila za pripravo kakršne koli nacionalne strategije, ker gre pri tem za vsebinski dokument, ki presega delokrog našega ministrstva in posega v delokrog vseh ostalih resorjev. Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti je bilo zaradi vidika družbene odgovornosti kot orodja socialnega dialoga tisto ministrstvo, ki se je ob vstopu v Evropsko unijo udeleževalo sestankov delovne skupine pri Evropski komisiji za družbeno odgovornost podjetij. Delovna skupina je prav zaradi poudarka socialnega dialoga izvorno, organizacijsko spadala pod Generalni direktorat za zaposlovanje, že nekaj let pa si zaradi močnejšega poudarka na podjetniških vsebinah organizacijsko dolžnost deli z Generalnim direktoratom za podjetništvo na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo. Govorite o družbeni odgovornosti podjetij in verjetno je to mnogo bolj povezano z Ministrstvom za gospodarski razvoj in tehnologijo. Do prejšnjega mandata je na pobudo Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve obstajala medresorska delovna skupina tudi za družbeno odgovornost podjetij. Ta je od začetka članstva v OECD in s tem obveznostjo, da pri MGRT – Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo – deluje nacionalna kontaktna točka OECD za izvajanje smernic za mednacionalne družbe, izgubila na pomenu in dokončno prenehala obstajati ob pregledu in ukinitvi različnih delovnih teles vlade v prejšnjem mandatu. Nacionalna strategija, ki jo omenjate, ima podlage v sporočilu Komisije z naslovom Prenovljena strategija EU 2011–2014 za družbeno odgovornost podjetij, ki je bila sprejeta oktobra 2011. Sporočilo pravno ni zavezujoče in tudi iz vsebine je razvidno, da Komisija želi države članice povabiti, da oblikujejo ali prenovijo načrte ali nacionalne sezname prioritetnih aktivnosti za promocijo družbene odgovornosti. Nikakor torej ne gre za nacionalno strategijo. Pomembno je, da je družbena odgovornost kot orodje razvoja slovenskega gospodarstva jasno definirana v slovenski industrijski politiki, v SIP, za katero izvajanje je zopet zadolženo Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, in je bila ta strategija sprejeta februarja 2013. Ko bo MGRT pripravljalo izvedbene ukrepe tega strateškega dokumenta, bo vsekakor Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti pri tem sodelovalo. Poleg tega se omenjeni dokument navezuje ne le na vsebino OECD smernic za večnacionalne družbe, pač pa se tudi povezuje s smernicami Združenih narodov – to, kar ste omenjali, UN Global compact. Za to področje je pri nas zadolženo Ministrstvo za zunanje zadeve in vključuje področje človekovih pravic v gospodarstvu v širšem pomenu in s katerim so bile pred kratkim nadgrajene tudi smernice OECD. Obstaja tudi civilna pobuda pod okvirjem Equiliba, ki pripravlja osnutek prioritet, ki naj bi jih Slovenija izvajala za področje družbene odgovornosti. Informacije o fazi priprave tega dokumenta nimamo, predvidevamo pa, da nas bodo, ko nas bodo potrebovali, povprašali in vključili v pripravo tega dokumenta. Poudarjam pa nekaj, da po našem razumevanju družbena odgovornost zajema predvsem prostovoljno odgovorno ravnanje podjetij, ki presega zakonodajne zahteve. Če bomo v naši državi vse zakonodajno urejali in predpisali podjetjem, tudi družbeno odgovornost, potem ne vem, kam bomo prišli. Zato menim, da je pristop, ki sloni na praksi in usmeritvah gospodarskih subjektov, edini pravi pristop za kakršno koli ukrepanje in promocijo družbene odgovornosti. Pri tem vprašanju družbene odgovornosti gre, verjetno, če primerjamo s katerim koli drugim, predvsem za t. i. pristop od spodaj navzgor. Kakršno koli zavezujoče ravnanje ali z zakonom predpisovanje družbeno odgovornega ravnanja seveda ni mogoče. Mi na področju socialnega podjetništva, ki je del družbeno odgovornega vedenja, vsekakor s svojimi, tako strategijo kot ukrepi, ki jih koordiniramo z drugimi ministrstvi, poskušamo doseči maksimum, predvsem s promoviranjem socialnega podjetništva in tudi omogočanje razvijanja socialnega podjetništva. Ko pa govorimo o družbeni odgovornosti, morate nasloviti to vprašanje, če ga boste še tretjič, ministru, ki je pristojen za gospodarski razvoj, ker gre za družbeno odgovornost podjetij. Hvala.
Hvala lepa za odgovor. Izvolite, gospod Ambrožič, imate željo po dopolnitvi odgovora.
Hvala za odgovor. Ministrica mi je v bistvu podala relativno sorodne odgovore kot prvič. Očitno se v marsičem ne razumemo, predvsem pa v tem, da ni več govora kot leta 2001 o družbeno odgovornosti podjetij kot takšnih, ampak o družbeni odgovornosti organizacije ali organizma, katerega pa predstavlja v našem primeru tudi Republika Slovenija. Zato je moje prvo kot tudi drugo in morebiti tudi tretje vprašanje – žal ga ne morem zastaviti Vladi oziroma predsednici Vlade, ker mi postopkovna določila to kot nepovezanemu poslancu onemogočajo, ga pa naslavljam relativno najbolj sorodnemu resornemu ministrstvu, kot ga razumem, ki bi lahko nekako povzelo to štafeto družbene odgovornosti, če želite, ki bi – kot povedno – lahko na vsakem ministrstvu nekako v skladu, v dogovoru z vlado določili pooblaščeno osebo, ki bi na koncu sestavili celosten pregled nad delovanjem organizacije, v tem primeru države, ki vključuje tako zaposlene, ožjo in širšo skupnost, naravno okolje in s tem tudi prepoznavanje možnih pasi v prihodnjem delovanjem države. To je pač povzeto, recimo, iz ene od mnogih definicij razumevanja družbene odgovornosti kot take. Osebno ne vidim razloga, zakaj se vlada ali resorna ministrstva, ali ministrstva toliko otepajo nekega zapisa, kot rečeno, ne zakonskega, ampak strateškega zapisa področja, ki so ga osvojile mnoge druge države. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Želite dopolniti odgovor, gospa ministrica? Izvolite.
Morda bi samo še enkrat poudarila, da sicer je to lahko glede na vaše videnje pristojnosti posameznih resorjev, naj bi bilo v pristojnosti Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Vendar vseeno glede na definicijo ali opredelitev posameznih delovnih nalog posameznih resorjev je vprašanje družbene odgovornosti podjetij, ko postavljate to vprašanje, mnogo bolj v pristojnosti Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo kot pa Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Kot sem navedla, je tudi kontaktna točka s strani OECD za ta vprašanja Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo. Torej ne gre za to, da bi se mi otepali pristojnosti na posameznem področju ali ne, želje nad tem, vendar je treba pač tudi malce vseeno poskušati stvari razdeliti tam, kjer najbolj sodijo. Vsekakor pa sem mnenja, da je tukaj država predvsem lahko kot nek koordinator, da pa mora priti prava pobuda od spodaj navzgor, tako da vsekakor bomo pobudo, ki bo prihajala iz civilne družbe, kot sem omenila s strani Equiliba, bomo podprli. Če bo potrebno kakršno koli sodelovanje, bomo v tem sodelovali. Zato vas prosim, če lahko v tretje, ko boste postavili vprašanje, vsaj postavite meni in mojemu kolegu, ki bo pristojen za Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo.
Hvala lepa. S tem smo prišli do konca poslanskih vprašanj. Ministrici oziroma vsem ministricam in ministrom, ki so danes odgovarjali na vprašanja, se lepo zahvaljujem. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, 17. decembra 2013, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal tudi o predlaganih sklepih. Prekinjam 20. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Hvala vsem, ki ste vztrajali z nami. Srečno.