Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Prosim, da zasedete svoja mesta. Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam 26. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednja poslanka in poslanci: gospa Maria Pozsonec, gospod Roberto Battelli, mag. Milan M. Cvikl, mag. Anton Rop in gospod Alojz Sok. Na sejo sem vabil predsednika Vlade Republike Slovenije, gospoda Janeza Janšo k 1. točki, predstavnike Vlade Republike Slovenije k vsem točkam dnevnega reda, predstavnika skupščine Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije in predstavnika sodnega sveta k 19. točki. Vse prisotne lepo pozdravlja! Prehajamo na določitev dnevnega reda 26. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje, 16. marca 2007. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Prehajamo na predlog za umik točke z dnevnega reda. Poslanska skupina Socialnih demokratov predlaga, da se z dnevnega reda umakne Predlog zakona o prostorskem načrtovanju, tretja obravnava. Predlog za umik ste prejeli danes z dopisom. Želi besedo predstavnik predlagateljev umika? Izvolite, gospod Potrč.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik, drage kolegice in kolegi! Prepričani smo, da predlog zakona o prostorskem načrtovanju predstavlja pomembno novelo urejanja še kako potrebnih odnosov v naši državi. Pomemben je za stroko, pomemben je za občine, pomemben je konec koncev glede pooblastil, ki jih nekatere na novo daje tudi za odločanje na državni ravni. Mi smo v obravnavi tega zakona na delovnem telesu predlagali, da bi se le o zakonu pripravila tudi javna predstavitev mnenj, kar, ne prvič, ni bilo sprejeto. Želeli smo, da se o vsebini zakona preko javne predstavitve mnenj izreče tudi stroka. Te priložnostI, ker je bil naš predlog zavrnjen, ni bilo. Smo pa res da, vsi skupaj, verjetno presenečeni in neposredno pred obravnavo v Državnem zboru dobili, jaz bi upal trditi, od pomembne večine društev in drugih institucij, ki obravnavajo to problematiko, opozorilo, da je po njihovem mnenju zakon pripravljen slabo in zahteva strokovno oceno. To so nam predlagali Društvo urbanistov in prostorskih planerjev Slovenije, Društvo krajinskih arhitektov Slovenije, Zveza geodetov Slovenije, Urbanistični inštitut Republike Slovenije, Fakulteta za gradbeništvo in geodezijo in Biotehniška fakulteta. Predpostavljam, da z njimi gospod minister Podobnik in ministrstvo ni opravilo ustrezne razprave, sicer takšnega predloga ne bi dobili. Nam se je v poslanski skupini ta argumentacija in dejstvo, da smo tudi sami imeli kar nekaj vprašanj in pomislekov pri dopolnitvah tega zakona, zdeli zadostni, da predlagamo, da se zakona na tej seji ne obravnava, in pričakujemo in predlagamo vašo podporo. Hvala.
Hvala. Želi besedo predstavnik vlade? Gospod minister, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke in poslanci! Predlaganega sklepa, da bi se to točko dnevnega reda umaknilo s te seje državnega zbora, vlada ne podpira in pričakuje, da bo točka ostala na dnevnem redu. Kot minister sem detajlno seznanjen z vsebino tega pisma, ki so ga pred nekaj dnevi oziroma tednom dni posredovali predstavniki strokovnih institucij. Rad bi povedal tudi kot informacijo, da so se predlagatelji oziroma pripravljavci tega zakona večkrat, poudarjam, večkrat srečali s strokovnjaki, ki pokrivajo področje krajinske arhitekture, vsaj trikrat, da je bilo več srečanj tako z Zbornico za arhitekturo in prostor kot tudi srečanj z Inženirsko zbornico Slovenije. Torej, vsa ta strokovna srečanja so bila opravljena. Zato, da ne bi navajal drugih argumentov, lahko povem, da so bila nekatera strokovna vprašanja, konceptualna vprašanja, ki so bila vezana na vsebino sprememb tega zakona, odprta tako v okviru zelo dolge splošne razprave, ki smo jo opravili tu na plenumu, pa tudi na podlagi zelo dolge razprave na matičnem delovnem telesu. In kar nekaj amandmajskih rešitev je takih, kjer so nekatere predloge, ki so jih strokovne asociacije, združenja podpirala, tudi vgrajene v sam zakon sedaj za tretjo obravnavo. Res pa je, da se je od vsega začetka postavljalo nekaj konceptualnih vprašanj, ampak vprašanja koncepta zakona ne rešiš s tem, da preprosto predlagaš, kot te asociacije predlagajo, da se ustavi postopek sprejemanja navedenega zakona. To bi bila absolutno napačna odločitev. Potem bi vsa vprašanja, ki so vezana tudi na državni lokacijski načrt za tretjo razvojno os in tako naprej, vsi ti roki bi padli v daljna leta 2010 in tako naprej. In še nekaj moram javno povedati, da je nenavadno, da so argumenti proti temu zakonu pisani z vidika interesov slovenskih občin, obe asociaciji slovenskih občin pa predlagane rešitve podpirata. Na številnih srečanjih smo sodelovali z njimi, tako na ravni predsedstva, pa tudi na dveh srečanjih, kjer so bili predstavniki vseh slovenskih občin. Na enem sem sodeloval tudi sam in podpora temu zakonu je tudi s strani obeh asociacij slovenskih občin. Tako da predlagam, da se predloga, da se ta točko umakne z dnevnega reda, ne podpre. Hvala lepa.
Hvala. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Odpiram postopek za prijavo. Gospod Veber, izvolite, v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo. Prostorsko načrtovanje je zagotovo eno od najpomembnejših dejstev, ki jih poskušamo udejanjiti pri oblikovanju razvoja države. Ne nazadnje je bil tudi eden od zelo velikih dosežkov, ko smo v prejšnjem mandatu sprejeli Zakon o urejanju prostora in Zakon o graditvi objektov, pravzaprav kot dvojček, oba zahtevna zakona, in tudi ne nazadnje sprejeli Strategijo prostorskega razvoja Republike Slovenije. Ne da bi v tem obdobju naredili strokovno analizo dosedanjega izvajanja sprejetega zakona o urejanju prostora, ta tudi mimogrede ni mogoča, ker zakon niti ni prišel še tako daleč, da bi v praksi sploh zaživel v vsej svoji širini, če lahko temu tako rečem, se lotevamo nove prostorske zakonodaje. In rdeča nit naših opozoril v tem postopku je predvsem ta, da bomo povsem izgubili enoten pristop k načrtovanju v prostoru. Občine bodo lahko imele povsem različne prostorske akte po tem novem zakonu, država bo po tem zakonu imela bistveno več pristojnosti, kot jih je imela do včeraj - to so pa tiste vsebinske spremembe, ki bi si zagotovo zaslužile več pozornosti oziroma več časa, da dorečemo dokončne rešitve pri posameznem zakonu. Ne nazadnje bi lahko tudi preden bi sprejeli ta zakon o prostorskem načrtovanju v Državnem zboru že imeli tudi zakon o graditvi objektov, ki ga ravno tako predlagatelj namerava predložiti, da se seznanimo s to vsebino in potem ocenjujemo celoten postopek poseganja v prostor in načrtovanja prostora, iz vseh vidikov, ki so nujno potrebni za to, da lahko sprejmemo ustrezne rešitve tukaj v Državnem zboru. Zato se nam je v poslanski skupini Socialnih demokratov resnično zdelo zelo smiselno, da upoštevamo opozorila Fakultete za gradbeništvo, dobivamo mnenja tako predstojnika oddelka za geodezijo, oddelka za gradbeništvo, inštituta za komunalno gospodarstvo, oddelka oziroma katedre za prostorsko načrtovanje in tako naprej. Najeminentnejši predstavniki teh ustanov opozarjajo na to, da vendarle s tem zakonom ni vse tako, kot bi moralo biti, da bi lahko v Sloveniji imeli učinkovito prostorsko načrtovanje in da bi predvsem lahko ujeli vse tiste roke, ki jih potrebujemo, ne samo zaradi 3. razvojne osi, kar se velikokrat poskuša v javnosti predstavljati kot ključna rešitev za posege, ampak je potrebno pogledati dejansko vse postopke in ali ne bo prišlo zaradi nedorečenih postopkov celo do podaljšanja vseh rokov in s tem res izgubla možnosti, da pridobimo tako evropska kot tudi državna sredstva v posamezne regije. Zato se nam zdi smiselno opraviti dodatno proučitev te vsebine in seveda preložiti obravnavo s te seje. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Barovič.
V imenu Slovenske nacionalne stranke. Spoštovani, vidite, kako hitro se obrne. Ko smo mi pred mesecem dni, na tej seji, jasno in glasno vprašali ministrskega predsednika, kako je lahko v resoluciji o razvojnih programih zarisana 3. razvojna os, ki je kar nekaj, nam je tako tudi odgovoril - da je samo nekaj zarisana. Tak je bil odgovor, imam magnetogram. Danes slišimo, da je od sprejema zakona, o katerem govorimo, odvisen začetek del tretje razvojne osi, kar me pa sploh preseneča, ker prvič, niti ne vemo, kje bo ta tretja razvojna os tekla, drugič, z vsem spoštovanjem gospod minister, že tako ali tako je bil rok prestavljen za dve leti in tretjič, postavili ste stroko, po eni strani, in pametne odločitve, po drugi strani, v nasprotje. Stroka si želi, to vam jaz odkrito povem, ker sem se pozanimal, sprejem tega zakona zato, ker jim olajša količino dela, ne pa vsebine, to je bistvena razlika. Takšno razlago sem jaz dobil. In jaz bi bil za to in Slovenska nacionalna stranka bi podprla ta zakon, če ne bi imel več amandmajev skozi vso fazo, kot je imel členov, in če bi imeli zdaj jasno stališče okrog tretje razvojne osi. To pa res, to se mi pa zdi že nesramno. Evropa da denar za tretjo razvojno os, izbere se uradno izvajalec, naredi strokovna študija, ta je izbrana, [[..]] [[nerazumljivo.]] [[..]]v razvojnem programu, danes pa je recimo mene to zbodlo, ko ste vi omenili, če ta zakon ne bo sprejet oziroma bo umik, se bo že spet, tretja razvojna os in vse skupaj, prestavilo še za eno leto. To ni pošteno, ni pošteno od vlade v celoti do tega Državnega zbora, še bolj pa ni to pošteno do državljank in državljanov Republike Slovenije, ker, veste, tretja razvojna os ni samo Zasavje in Trbovlje, kjer ob živelo 70.000 prebivalcev, je Koroška, je Savinjska dolina, je Zasavje, je Posavje in je jugovzhodna Slovenija. Razen, če si ne bo v tem času še kdo izmislil, da bomo kje drugje. In ne sprejmem tega stališča, v imenu Slovenske nacionalne stranke govorim, da je zdaj od sprejema tega zakona odvisno, kdaj se bo začela tretja razvojna os, ko nam je premier povedal, da še sploh ne vedo, kje bo. To je argument za to, da Slovenska nacionalna stranka podpira predlog, da se zakon pripravi tako, kot se mora.
Hvala. Besedo ima gospod Žnidaršič v imenu poslanske skupine DeSUS.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Naša poslanska skupina ta zakon podpira. Mislimo, da smo s pripravo amandmajev k temu zakonu, katerih sopodpisniki smo, tudi pomembno prispevali k odpravi posameznih slabših rešitev in bili smo prepričani, da bo stvar povsem normalno lahko stekla v tretji obravnavi, vendar je potem prišlo pismo strokovne javnosti, če se lahko tako izrazim, ki odpira nove številne zadržke oziroma pomisleke. V tem smislu mislimo, da ne bi bilo nič hudega, če je zakon odložen za tretje branje do naslednje seje in bi ta čas lahko o nekaterih dilemah ponovno razmislili, zato bomo mi ta umik podprli. Moram tudi reči, da število srečanj s strokovno javnostjo še ne pomeni tudi vsebinskega upoštevanja mnenja strokovne javnosti. Odgovor gospoda ministra je bil za nas pomanjkljiv v tem smislu, ko je govoril, da so z njimi imeli neštevilna srečanja. To je sicer mogoče, drugo pa je vprašanje, koliko je bilo upoštevano tisto, kar je stroka predlagala, to je pa lahko rezultat, ki je za vse sprejemljiv lahko pa tudi ne. Hvala.
Hvala. Gospod Gantar v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Tako je. Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Seveda bom podprl, v poslanski skupini bomo podprli predlog Socialnih demokratov, da se odloži odločanje o zakonu o prostorskem načrtovanju v tretjem branju. Sam ne bom ponavljal, da sem od vsega začetka zelo močno in ostro nasprotoval temu zakonu, tako v prejšnji poslanski skupini kot v dosedanji. Opozarjal sem na konceptualne probleme in zablode, opozarjal sem na neke izrazite in na prvi pogled vidne strokovne pomanjkljivosti in napake, ki uvrščajo ta zakon v čisto neko drugo kategorijo in opozarjal sem, da če ne bo celovite prenove tudi drugih segmentov prostorske zakonodaje, od ZGO-ja in drugih zadev, ta zakon v ničemer ne bo prispeval k bolj učinkoviti državi, k zmanjšanju zavlačevanja rokov itn. Tudi sam sem tedaj še neki drugi poslanski skupini predlagal javno predstavitev mnenj, ki je bila zavrnjena, skupaj z nekaterimi drugimi predlagal nekaj amandmajev, da bi se kaj stvari spremenile. Nič od tega ni bilo storjenega. Sam sem seznanjen in sem tudi dobil pobudo društev in fakultet v zvezi s tem zakonom. Dejansko je treba pritrditi večinoma ali pa vsem njihovim argumentom. Hkrati je treba povedati, da težava tega zakona ni v tem, kar bi nam želel sporočiti gospod minister, namreč da je ta težava v tem, da se krajinski arhitekti ne strinjajo s tem zakonom. Ne, ne. To je še najmanjši problem. Dejstvo je, da se ne strinja z njimi cela vrsta disciplin, fakultet, in da opozarjajo na probleme, ki jih bo ta zakon prinesel. Sicer pa lahko na spletni strani [[www.trajekt.org]] najdete celo razpravo na to temo in še vrsto dodatnih argumentov. Zato je potrebno po mojem mnenju podpreti predlog o tem, da se o tem zakonu ne odloča na tej seji, da damo možnost predstavnikom v Državnem zboru, da se odloči o tem, kaj je s tem zakonom. In na tej točki se strinjam deloma tudi s predsednikom, z ministrom, ali je samo vprašanje, ali s tem zakonom gremo naprej ali ga bomo prisiljeni zavrniti. Vidimo tudi, da na tem primeru partnerstvo za razvoj ni dalo pričakovanih rezultatov, in je prav, da se o tem zakonu pomenimo v neki širši perspektivi in neki širši ekipi in pravzaprav odločimo o usodi tega zakona. Zato bom še enkrat rekel, da bomo ta predlog podprli. Hvala.
Hvala. Gospod Petan v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani! Res je, gre za izredno pomemben zakon. Potrebno je tudi povedati, da se zakon že dolgo pripravlja. Zakon je bil dodobra prediskutiran in vsebina se je prevetrila iz vseh možnih zornih kotov. Ne nazadnje je bila tudi opravljena predstavitev v prvi obravnavi. Imeli smo prvo obravnavo in tam smo dobili kar nekaj predlogov. Bilo je veliko sprememb v amandmajski obliki, kar je razumljivo, ker gre za izredno pomembno vsebino. Bistveno pa je vprašanje, zakaj je potreben zakon v novi vsebini. Zakaj je potrebna prevetritev? Iz preprostega razloga, ker je v praksi z obstoječim zakonom prišlo do brezizhodnega položaja. Jaz moram povedati, da sem se v tem času sestal z veliko predstavniki, tudi stroke, in moram povedati, da na koncu nisem več vedel, ali gre za izboljšavo zakona ali pa gre za lobiranje. Takšna je situacija in to popolnoma razumem. Po drugi strani je treba povedati, da občine ne morejo pripraviti svojih prostorskih aktov zaradi zakona takšnega, kot je. Treba je povedati, da se je Vlada sestala z župani. Mislim, da tudi z direktorji občinskih uprav, kjer jim je bila posredovana vsebina, kjer so občine imele možnost podati svoje predloge in praktično ni bilo nobenih predlogov, razen tega, da so občine zahtevale, da naj se ta zakon, za božjo voljo, čim prej sprejme, ker prostorskih aktov občine enostavno ne morejo sprejeti. In obe združenji občin podpirata takšen zakon, kot je bil predstavljen. Po drugi strani pa je potrebno povedati, da so tudi v občinah marsikje enostavno ustavili proces priprave prostorskih aktov, kar pričakuje ravno ta zakon. Zato je nesmiselno, da bi ta zakon še prestavljali in ga odlagali. Prav tako bi želel povedati, da je v pripravi tudi že drugi zakon o graditvi objektov, ki bo neke vrste dogradil to vsebino. Tega se vsi zavedamo in mislim, da bo ta zakon, ki je sedaj pripravljen, dobra podlaga, da bomo lahko pri zakonu o graditvi objektov te rešitve že upoštevali in jih potem tudi dogradili pri rešitvah o graditvi objektov. Želel pa bi v imenu poslanske skupine povedati, da mi ne trdimo, da je ta zakon idealen, da je najboljši. Prav gotovo pa je bistveno bistveno boljši od sedanjega in občine bodo lahko pripravljale svoje akte, z zakonom o graditvi objektov pa bo ta celota zaključena. In v SDS ne bomo podprli tega predloga, ker ta zakon že zamuja, na terenu pa dela zaostajajo.
Hvala. Želi besedo predstavnik predlagateljev umika za dodatno obrazložitev? [[Ne.]] Potem prosim poslanke in poslance, da preverite delovanje glasovalne naprave. Prehajamo [[...]]Glasovalna naprave ne deluje? Razprave poslank in poslancev ni. Potem prehajamo na odločanje o predlogu za umik navedene točke z dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 42. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da predlog za umik ni sprejet. Predlogov za širitev dnevnega reda nisem prejel, zato prehajamo na določitev dnevnega reda. Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospod Potrč.
Hvala lepa. Gospod predsednik, kolegice in kolegi! Da bi omogočili ustrezno pripravo posameznih točk dnevnega reda, v skladu s 65. členom poslovnika že zdaj predlagam, da točko, ki jo je predsednik uvrstil kot 19. na konec jutrišnjega dneva, to so mandatno-volilne zadeve, 1A, ugotovitev prenehanja funkcije podpredsednika državnega zbora, in 2A, ugotovitev prenehanja funkcije predsednika, podpredsednika in člana delovnega telesa, ne obravnavamo v torek zvečer, temveč v petek. Predlagam, da to storimo iz naslednjih razlogov. Prvič, ker ni vsebinsko nobene potrebe, da ločeno obravnavamo razrešitve in ločeno imenovanja, ker smo doslej vedno ravnali drugače. Drugič, mislim, da za to ni formalnih poslovniških razlogov, ker o pooblastilih o katerih delovnih telesih, o predsednikih, podpredsednikih, pa tudi o številu članov, odloča kolegij državnega zbora. Odloča. V petek, ko smo o tem razpravljali, odločanja ni bilo. Moralo bi pa biti, če bi želeli slediti določilom, ki jih vključuje 21. člen poslovnika, o čem odloča kolegij, tudi v 5. točki, alineji, o številu mest v delovnih telesih, ki pripadajo posamezni poslanski skupini, ter o tem, kateri poslanski skupini pripada mesto predsednika ali podpredsednika posameznega delovnega telesa. In zadnje. Prepričan sem, da lahko lažje sledimo cilju, ki ga sicer sprejemamo, da naj bi tekom današnje seje državnega zbora poskušale poslanske skupine glede na novo sestavo uskladiti potrebno število članov in predsedniških oziroma podpredsedniških mest, da bi odločitev o tem bila po možnosti na današnji seji državnega zbora sprejeta. Mislim pa, da lahko odločitev o tem preložimo na petek, se na to pripravimo, zato dodatno glede te točke predlagam, gospod predsednik, da se točka 1A glasi "ugotovitev prenehanja in izvolitev podpredsednika državnega zbora" in da se točka 2A glasi "ugotovitev prenehanja ter volitve funkcij predsednika in podpredsednika delovnega telesa". Menim, da lahko to po uskladitvi med poslanskimi skupinami v petek vse korektno, brez prisile in neprimernih odnosov, uredimo.
Hvala. Slišali ste proceduralni predlog. Glasujemo. Glasovanje o proceduralnem predlogu teče. Predlog ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala tretjina poslancev. Navzočih je 77 poslanka in poslancev. Za je glasovalo 31, proti 42. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da predlagani sklep ni sprejet. Zato sedaj prehajamo na sprejem dnevnega reda, kot ste ga prejeli s sklicem seje. Glasujemo. Glasovanje o dnevnem redu teče. Navzočih je 76 poslank in poslancev. Za je glasovalo 66, proti 6. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je dnevni red 26. seje zbora določen. Prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15. uri z obravnavo 1. točke dnevnega reda, to je z vprašanji poslank in poslancev.
Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 27 poslank in poslancev. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. člena Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik vlade. V nadaljevanju bo minister za gospodarstvo mag. Andrej Vizjak odgovoril na poslansko vprašanje, postavljeno na 24. seji zbora, na katero zaradi odsotnosti ni odgovoril. Na neodgovorjena poslanska vprašanja, postavljena na 24. in 25. seji zbora, bi danes moral odgovoriti tudi minister za finance. Ker je minister danes opravičeno odsoten, bo na vprašanja odgovoril na naslednji seji. Poslanka, gospa Breda Pečan, in poslanca, mag. Janez Drobnič in gospod Samo Bevk, ki so prijavili po dve vprašanji, bodo drugo vprašanje postavili, ko bodo vsi prijavljeni poslanci postavili po eno vprašanje. Poslanci imajo za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik vlade in ministri odgovorijo na vprašanja v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Prosim poslanke in poslance, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. V zvezi s to točko so se za danes opravičili naslednji ministri: minister za zunanje zadeve dr. Dimitrij Rupel, minister za finance dr. Andrej Bajuk, minister za notranje zadeve Dragutin Mate, minister za šolstvo in šport dr. Milan Zver od 15.15 do 17.45. V primeru, da poslanec na postavljena vprašanja danes ne bo dobil odgovora, mu morata predsednik vlade ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. Na klopi ste prejeli pregled poslanskih vprašanj in pobud, na katera v poslovniškem roku še ni bilo odgovorjeno. Sedaj prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade, gospod Janez Janša. Prvi bo poslansko vprašanje postavil gospod Davorin Terčon iz Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani gospod predsednik vlade! Vlada je na svoji seji 1. februarja sprejela sklep o ustanovitvi posebne delovne skupine, ki naj bi ocenila delo Slovenske obveščevalno-varnostne službe, med drugim finančno poslovanje in ravnanje z arhivskimi gradivi. Sklep javnosti ni bil dostopen. Šele, ko je že bil objavljen v medijih, je vlada spremenila svojo odločitev o tajnosti tega sklepa. Slovenija ima z zakonitostjo delovanja obveščevalnih služb in uhajanjem tajnih podatkov, ki bi jih te službe morale varovati, slabe izkušnje. Te izkušnje segajo od nezakonitih aretacij preko odtujevanja dokumentacije do raznih "hobotnic", preko katerih so se javno razširjali osebni podatki, ki so deloma prihajali iz dosjejev tajnih služb. Zaradi vseh teh slabih izkušenj je občutljivost slovenske javnosti na kakršnokoli politično vpletanje v delo obveščevalnih služb razumljivo in upravičeno. Političen nadzor nad delom teh služb je seveda nujen. Pri nas ga opravlja ustrezna parlamentarna komisija. Ne trdim, da pravice do nadzora nima vlada, bi ga pa morala opravljati tako, da sta z njim seznanjena parlament in javnost. Skrivanje za tajnimi oznakami v Sloveniji ponovno rojeva nezaupanje, ki smo ga v zadnjih letih na tem področju uspeli nekako odpraviti. Spoštovani gospod predsednik, 21.3. ste v dnevniku RTV Slovenije izjavili, da ste sklep označili za tajen, da bi se izognili politizaciji. 5. člen Zakona o tajnih podatkih, ki našteva primere, ko se nek podatek označi za tajen, takega razloga ne pozna. Če bi ga, bi bilo mogoče za tajnega označiti praktično vsak podatek, zato vas sprašujem: Na kakšno pravno podlago je vlada oprla svojo odločitev, da omenjeni sklep označi s stopnjo tajnosti? Ali imajo vsi člani komisije, ki so pregledovali tajne podatke, po zakonu pravico do vpogleda v tajne podatke? Hvala za odgovor.
Gospod predsednik, izvolite.
Hvala lepa za to vprašanje. Naj najprej zelo konkretno odgovorim na konkretni del vprašanja, ki se nanaša na zakonsko podlago. Poleg člena, ki ga je spoštovani gospod poslanec citiral, ima ta zakon tudi druge člene - recimo 13. člen, ki v četrti točki pravi, da lahko pristojni organ za interno označi podatke, "katerih razkritje nepoklicani osebi bi lahko škodoval delovanju ali izvajanju nalog organa." Jaz sem na tiskovni konferenci, ki ste jo citirali, zelo natančno pojasnil, da se je pri obravnavi letnih dokumentov Slovenske obveščevalno-varnostne agencije na seji vlade pojavilo nekaj vprašanj. Da se ta vprašanja razčistijo je vlada ustanovila delovno skupino, ki je dobila natančno določene naloge in ki se ne ukvarja s tem, kar se je pojavilo v javnosti takrat, ko se je vest o ustanovitvi te delovne skupine pojavila, in pojavila se je seveda potem, ko smo mi ta sklep poslali parlamentarni komisiji oziroma njenemu predsedniku, ki ga je zahteval. Prej to ni prišlo v javnost. Zakon o varovanju tajnih podatkov določa tudi, da tisti, ki imajo pravico, da so seznanjeni s takšnimi podatki, imajo tudi dolžnost, da jih čuvajo. No, to v tem primeru ni bilo narejeno in se je treba vprašati tudi po odgovornosti. To, kar se je dogajalo v teh dneh, ko je ta podatek prišel v javnost, zelo nazorno kaže, da je bila oznaka "interno", dokler se stvari ne raziščejo, upravičena, ker se zdaj stvari dejansko politizirajo na tak način, da vplivajo na delo organa. To je, kar se tiče zakonske podlage. Kar se tiče vsebine tega vprašanja, pa se strinjam, da ima Slovenija tudi slabe izkušnje s tovrstnimi službami, da je ravno zaradi teh slabih izkušenj nadzor še kako potreben in da nekoliko preseneča, da nekoga, ki je po zakonu zadolžen za nadzor, skrbi količina tega nadzora, namesto da bi ga skrbelo, da morda pa kaj od tistega, zaradi česar je bil ta notranji nadzor odrejen, drži. Ravno zaradi tega, ker se je vlada želela izogniti, kot sem dejal že takrat, politizaciji smo na ta vprašanja, ki so se pojavila in niso dobila takojšnjih odgovorov, želeli dobiti verodostojno potrditev, morda stvari držijo, morda ne držijo. Lahko bi ravnali tudi drugače. Nekoč v slovenski polpretekli zgodovini se je ravnalo drugače. Bilo je leta 1992, takrat je bil nekdo drug predsednik vlade, neka druga stranka je imela to odgovornost in enkrat se je pojavilo neko pismo nekega uslužbenca te agencije, ki je zelo bremenilo nekatere politike in tudi vodilne delavce v tej službi. To pismo je bilo sicer takrat poslano predsedniku vlade, se je pa že naslednji dan pojavilo v časopisih. Na podlagi tega pisma so bile potem narejene kadrovske menjave, tisti, ki so bili prizadeti, so sprožili sodne postopke, tisti, ki je pa to pismo napisal, je pa čudežno poniknil v tujini in ga sodni mlini slovenskega pravosodja mislim, da še vedno niso dosegli, poleg tega pa je stvar v tem času že zastarala. Se je pa neznansko politiziralo, služba je bila obtoževana za nezakonite postopke, kasneje se je izkazalo v sodnih postopkih, da je imela prav, ko je šlo za odkrije nepravilnosti v takratni igralniški dejavnosti, ljudje so bili obsojeni na sodiščih pravnomočno, ampak začuda ne tako nedavno je ta zgodba dobila epilog, ko je tisti, ki je bil takrat predsednik vlade in na katerega so se nekatere ugotovitve nanašale, potem v neki drugi funkciji tiste, ki so bili pravnomočno obsojeni, pomilostil. Zadeve so spet prišle na svoj začetek. Skratka, neka zgodba, ki se je zelo politizirala, ki je obremenjevala slovensko javnost in ki ni dobra. Mi smo se želeli temu izogniti. Vlada je ustanovila v skladu s svojimi pristojnostmi skupino, ki ne gleda nobenih osebnih ali tajnih podatkov, bilo bi pošteno, ker ste to preverili, da poveste, da je temu tako, ne pa, da potem, ko pogledate, ne dajete izjav, prej pa množično sejete sume. Enostavno bo narejeno poročilo in to poročilo bo dostopno vsem nadzornim in ostalim institucijam. Lahko sumi držijo, lahko ne držijo. S tem, ko ste stvar spravili v javnost, ste samo otežili preverjanje.
Hvala. Gospod Terčon, želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Ja, prosim. Prvič. Gospod predsednik vlade, mislim, da ste prelahko neke sodbe in obsodbe zdaj dajali, kdo je kaj spravil v javnost. To je nesprejemljivo in nekorektno. Gospod predsednik, jaz sem vam pojasnil in pojasnil sem tudi slovenski javnosti. Jaz sem vam pisal 12.3. Vsebina sklepa je prišla v javnost 21. Če bi jaz kaj spravljal v javnost, bi verjetno to prišlo v javnost prej, če sem vam že 12. pisal. Kot sem vam pojasnil, me do 22. v parlamentu sploh ni bilo. Jaz sem o sklepu prej bral v časopisu, kot sem ga videl kot predsednik komisije. Tako da je to popolnoma nekorektno, nepošteno in neresnično. To je prvo. Drugo, gospod predsednik, moram ugotoviti, da ste odgovarjali na tisto, česar vas nisem vprašal, in da na moje vprašanje niste odgovorili. Tako moram ponovno izraziti neko skrb, ali se bo ponovno uveljavila neka praksa, da se zbirajo neki dokumenti in neki podatki in se v politično primernem trenutku potem lansirajo v javnost. Spomnil vas bom na kar nekaj primerov gospoda Nučiča iz Banke Slovenije, kjer je šlo za diskreditacijo preko njegove žene, ker je v bran vzel kandidata za guvernerja, gospoda Ranta. Poslanec vaše stranke Miro Petek ve, kje je Drnovšek spal leta 1999, ko je bil kot premier na obisku v Ameriki. In vrsta je teh primerov. Gospod Jelinčič očitno ve - njegovo poslansko vprašanje me prepričuje, da ve -, da sta bili dve osebi, za kateri trdi, da sta povezani z Drnovškom in zaposleni v Sovi, in se sprašujem, od kod mu ti podatki. Gospod premier, sprašujem vas samo nekaj: [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] - če je ena skupina osemkrat stopila v Sovo, obiski so trajali več ur, samo enkrat je bil gospod Šturm prisoten. Večino kontaktov sta opravila gospod Cvelbar, zaposlen v Sovi, in gospod Lavrih, uslužbenec vašega [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Gospod predsednik, izvolite, imate besedo.
No, jaz ne vidim kakšne neposredne zveze s tem naštevanjem. Ravno to naštevanje se mi zdi, da je konkreten dokaz za to, da se neka stvar politizira. Tisto, kar je vodilo vlado k ustanovitvi te skupine, se zaenkrat ne v večji ne v manjši obliki ni še pojavilo v javnosti. Če bi pa ravnali tako, kot se je ravnalo včasih, potem pa bi to danes že polnilo časopise in lahko bi se na koncu izkazalo, da to ali pa večina tega ne drži. Mislim, da smo tu obtoženi v povsem napačno smer. Če pa se bo izkazalo, gospod Terčon, da vsaj polovica tega, kar je vodilo vlado, da je ustanovila to komisijo, drži, potem pa boste zelo zardevali, glede na to, da ste imeli na ramenih odgovornost nadzora v tej službi. Zato predlagam, tudi v vaše dobro, da z zaključki počakamo. Ta komisija oziroma ta delovna skupina nima pristojnosti, da gleda osebne podatke in tega tudi ne dela. Člani te skupine so si razdelili delo med sabo. Vsak dela tisto, kar najbolje zna. Gre tudi za preverjanje ustreznosti zakonskih temeljev za delovanje te službe, zato so potrebni tudi vrhunski pravni strokovnjaki. In z delom te skupine ni nič narobe. Bojim pa se, da se bo izkazalo, da je bilo prej kaj narobe. In res, vlada se je tega lotila na profesionalen, bistveno drugačen način kot se je to dogajalo v preteklosti. Apeliram na vse, da prispevate v okviru svojih pristojnosti k temu, da tako ostane. V nasprotnem primeru boste sprovocirali ravnanja tudi tistih, na katerih ni vpliva, ker vedno, ko gre za tiste stvari, krožijo različne informacije po različnih poteh in to zagotovo ni interes vlade. Naš interes je razčistiti, kaj je res in kaj ni res, in v skladu s tem tudi ukrepati. In dejstvo je, žal mi je, da moram to ponoviti, da v zvezi s tem sklepom, kljub temu, da je komisija povsem normalno delala, nobena informacija ni prišla v javnosti, ker se je podatek varoval v skladu z zakonom, in to ste vprašali, dokler gradiva nismo poslali vaši komisiji. Komisija je za to pristojna, vendar pa je odgovorna tudi za varovanje teh podatkov. Tudi v tej smeri je treba [[...]] [[Znak za konec razprave]] [[...]]stvari raziskati.
Hvala. Proceduralni predlog, izvolite gospod Terčon.
Hvala, gospod predsednik. V skladu z drugim odstavkom 146. člena Poslovnika predlagam, da državni zbor opravi razpravo o odgovoru predsednika vlade na moje poslansko vprašanje. Še kratka obrazložitev. Najprej moram ugotoviti, da gospod predsednik vlade ni odgovoril na moji dve vprašanji: Kdo je imel zakonsko podlago po zakonu o tajnih podatkih za vpogled v tajne podatke? In drugič, ni dokončno odgovoril na vprašanje: Zakaj je sploh bil sklep označen tajno? Naj ponovim še enkrat. Obiskov je bilo osem, trajali so pa več ur. Večinoma so obiski potekali med gospodom Cvelberjem, zaposlenim v Sovi, in gospodom Lavrihom, uslužbencem kabineta predsednika Vlade, bivšim delavec vojaške obveščevalne službe. Toliko ur šariti po dosjejih, se pogovarjati, je več kot preveč se pogovarjati o tehnični preselitvi arhivov oziroma dokumentarnega gradiva Sove. Gospod predsednik! Na osnovi vašega odgovora sklepam tudi, da ste že ugotovili, da je v Sovi vse narobe. Zato se tudi sprašujem, kakšen smisel ima, da ste sploh ustanavljali komisijo, ko to že veste. Mogoče samo, da bo to ugotovitev enostavno potrdila. Kot pravim, ker me odgovori niso zadovoljivi, predlagam, da Državni zbor o tej občutljivi temi opravi razpravo v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Terčona, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Naslednji je gospod Zmago Jelinčič Plemeniti, ki bo postavil poslanska vprašanja predsedniku vlade. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. V Evropi se vedno bolj širi razmišljanje o tem, da širitve Evropske unije naj ne bi bilo. Zadnji podatki kažejo med 40% in 47% ljudi, ki so proti temu, da bi se Evropska unija širila, o čemer govori konec koncev tudi izjava Charlesa Tennocka predstavnika v parlamentu Evropske unije iz Velike Britanije, ki je rekel, da naj se tisti iz držav Zahodnega Balkana, mislil je Srbe, Hrvate, Bosance in Hercegovce ter Črnogorce naj se dogovorijo za en jezik, v katerem bodo lahko skupaj govorili. Vedno bolj se uporablja termin države Zahodnega Balkana, zato sprašujem gospod premierja: Ali bo Slovenija prevzela to terminologijo in bo pri vstopanju Hrvaške od zdaj naprej podpirala skupni vstop držav Zahodnega Balkana, to se pravi Hrvaške, Bosne in Hercegovine, Srbije, Črne Gore, Makedonije in Albanije, kar je tendenca večine držav zahodnoevropske unije oziroma Evropske unije, ali bo še vedno vztrajala na parcialnemu potiskanju Hrvaške v evroatlantske skupnosti? Slovenska nacionalna stranka bo zaradi ravno tega razmisleka v ponedeljek 2.4. vložila v Državni zbor svoj predlog resolucije o meji med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško, kajti sedanja resolucija, ki jo je pripravila Slovenska ljudska stranka, je bil zgolj en tak poizkus, ki pa je v principu slabši od tiste deklaracije o nedeljivosti Piranskega zaliva, ki smo jo v Državnem zboru sprejeli leta 1994. Še enkrat sprašujem predsednika vlade: Ali bo Slovenija v skladu z evropsko usmeritvijo začela vendarle uporabljati termin države Zahodnega Balkana ali pa bo še naprej vztrajala na naši dobri južni sosedi Hrvaški? Hvala.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala za vprašanje. Termin Zahodni Balkan se uporablja, vendar to, ko gre za evropsko perspektivo držav, ki obstajajo na tem območju oziroma ki so na tem območju, ne pomeni veliko, ker je Evropska unija tudi sedaj, tako kot to velja že dalj časa, ko gre za njeno širitveno politiko, utemeljena na principih, da se vsako državo kandidatko obravnava posebej. In tudi izven Hrvaške, če se omejimo na ostali krog držav, so te države v različnem statusu in je malo verjetno, da bodo istočasno postale članice Evropske unije. Se pravi, vsaka država članica oziroma vsaka država, ki postane kandidatka, dobi svoj pogajalski okvir in v okviru tega pogajalskega okvira se mora izpogajati oziroma izpolniti določene kriterije. Tukaj mislim, da konvoja ne bo, vsaj ne takšnega, kot je bil ob zadnji širitvi leta 2004, katere del je bila tudi Slovenija, pa tudi takrat so nekatere države zaostale za tem konvojem. Mislim na Romunijo in Bolgarijo, ki sta bili sprejeti šele 1. januarja letos. Od teh držav južno od nas je Hrvaška edina, ki je že začela pogajanja, druga za njo je Makedonija, ki ima status kandidatke, nima pa še datuma za začetek pogajanj. Moram reči, da je v interesu Slovenije, da te države postanejo članice EU, vključno s Hrvaško, da izpolnijo te pogoje in da v naši soseščini dobimo regijo, ki bo stabilna, kjer bodo predvidljive posledice in kjer se bo lahko končno začela graditi tudi neka prihodnost za generacije, ki so v preteklosti veliko pretrpele. Tudi z vidika nerešenih zadev, ki jih imamo med Slovenijo in Hrvaško in tudi nekaterimi drugimi državami na tem območju, je v našem interesu, da se v okviru teh pogajanj nekatere zadeve rešijo. Mnoga od teh odprtih vprašanj niso samo vprašanja, ki bi jih te države imele odprte samo s Slovenijo, ampak imajo takšna ali podobna vprašanja ali pa sklope odprte tudi, ko gre za sodelovanje z drugimi državami članicami EU. Tudi ko gre za sosednjo Hrvaško, je kar nekaj področij, kjer so naša odprta vprašanja vezana na pogajalske sklope, od recimo do vstopa bank na hrvaški trg, do oblikovanja sklada za razgradnjo jedrskih odpadkov, do morskega ribištva, do odprtja trga oziroma do odprave ovir in diskriminacijskih praks pri dostopu do trga. Pri tem zadnjem je še posebej aktualen trg nepremičnin. V zvezi s tem naj povem, da smo danes od sosednje države prejeli diplomatsko noto, v kateri ta trg odpirajo. Vsebinsko ga še nismo proučili, ampak formalno je ta nota prišla in s tem je vzpostavljen formalen okvir, v okviru katerega bodo lahko državljani obeh držav kupovali nepremičnine v obeh državah. Slovenija je, kot veste, ustrezno zakonodajo in vse ostalo sprejela že v lanskem letu. V pogajalskem okviru, ki ga ima sosednja država za vstop v EU, je v 13. točki izraženo tudi pričakovanje EU, da bo država kandidatka odnose s sosedami reševala na dobrososedski način, da bo na enak način reševala tudi odprta vprašanja vezana z razmejitvami s sosedi in da bo pri tem spoštovala načela mednarodnega prava. Pri tem zadnjem je treba vedeti, da ta država kandidatka nima odprtih vprašanj, povezanih z mejo, samo s Slovenijo, ampak tudi z Bosno in Hercegovino, s Črno Goro in Srbijo. In ta opozorila se seveda nanašajo na celoten mejni sklop.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora gospod Jelinčič? Izvolite.
Hvala lepa. Iz odgovora sem začutil nekakšen duh, da v bistvu se tudi slovenska vlada približuje evropskemu pristopu, tako da verjetno bo res potrebno spremeniti odnos in sprejemati to varianto o skupnem vstopu držav Zahodnega Balkana. Res je, da obravnavanje ne more biti vzporedno in istočasno na istem nivoju, vendar mislim, da je smiselno, da se določi istočasni vstop. To je Evropa že razumela, kajti ve, da drugače bo prišlo do zelo hudih nemirov, če se nežno izrazim, na tem področju. Konec koncev maastrichtski kriteriji že niso bili upoštevani niti pri Romuniji in Bolgariji, kaj šele, da bi lahko govorili o tej zadevi pri vprašanju Hrvaške. In upoštevanje teh kriterijev do Hrvaške je bližje upoštevanju do Srbije, kot pa karkoli drugega. Tudi težko bi rekli, da gre za pogajanja. Pogajajo se države na istem nivoju, kar Hrvaška nikakor ne more biti v primerjavi z Evropsko unijo. Zato pa bi tudi predlagal, da Slovenija v svoji prvi polovici predsedovanja Evropski uniji v letu 2008 naj ima dve glavni vprašanji oziroma izhodišči. Prvič, Evropsko unijo in energetsko strategijo, vključno z zunanjimi aspekti energetske strategije, in drugič, rešitev vprašanja držav zahodnega Balkana in vstop te grupe v Evropsko unijo. Hvala lepa.
Hvala. Izvolite gospod predsednik.
Morda preden nadaljujem z odgovarjanjem, samo kratek spomin na to, da je bila še nekaj let nazaj tudi Slovenija kandidatka za članstvo v Evropski uniji in takrat podobnih razprav nismo bili ravno veseli, če so se odvijale v parlamentih držav, ki so takrat že bile članice, ker je seveda to bil različen položaj. Glede na situacijo, ki je trenutno v Evropski uniji, jaz mislim, in ne bom rekel žal, ni možno pričakovati nekih hitrih korakov nadaljnje širitve, zagotovo ne bo nobenega koraka, dokler ne bo rešeno vprašanje evropske ustavne pogodbe oziroma nadgraditve obstoječih pogodb, ki bi omogočale delovanje Evropske unije tudi po širitvi preko števila 27, in da bo, recimo temu, preprosto izpolnjevanje pogojev za članstvo v prihodnosti težje, kot pa je bilo v času, ko je Slovenija vstopala. To je popolnoma jasno in glede tega žal ni pričakovati, da se bo ozračje v Evropski uniji spremenilo čez noč oziroma, da bo velika pripravljenost za to, da se ti koraki pospešijo. Veliko naporov je potrebnih že za to, da se ohranijo v odločitvah ali pa evropskih dokumentih, ki se sprejemajo, sploh omemba širitve ali pa pomen teh zavez, ki pa jih je Evropska unija v preteklosti večkrat sprejela v zvezi z državami južno od nas, predvsem v odločitvah v Solunu pred leti, še preden je Slovenija postala članica, in tam je na nek način državam zahodnega Balkana, vključno s Hrvaško, evropska perspektiva obljubljena, če bodo izpolnile pogoje. V zadnjem času pa se vedno, ko se v Evropski uniji potrjuje zaveza k nadaljnji širitvi, na drugi strani takoj doda, da se ob tem po eni strani upoštevajo izpolnjeni pogoji s strani držav kandidatk, na drugi strani pa absorbcijska sposobnost Evropske unije oziroma obstoječih držav članic. In večinoma se potem misli na institucionalne temelje, ki jih je treba zagotovo nadgraditi pred prihodnjo širitvijo.
Hvala. Naslednji bo dr. Mitja Slavinec postavil poslansko vprašanje predsedniku vlade. Izvolite.
Spoštovani predsednik, spoštovani predsednik vlade, spoštovani ministri in ministrica, kolegice in kolegi poslanci! Z vstopom Slovenije v Nato in še prej v Partnerstvu za mir so ji bile naložene tudi določene obveznosti, tako v smislu zagotavljanja opreme in drugih vojaških sredstev kot določenega deleža državnega proračuna. Ta sredstva niso majhna, zato je še toliko pomembneje, da so uporabljena čim bolj racionalno in da je kupljena oprema tudi kasneje čim bolj izkoriščena v dobrobit vseh državljank in državljanov. Ena izmed takih obveznosti, ki jih je Slovenija dobila, je tudi mobilna vojaška bolnišnica Role 2, ki je bila prav tako kupljena iz tega dela proračunskih sredstev. Zmogljivost mobilne bolnišnice Role 2 je bila že v začetku predvidena za uporabo tako v okviru zveze kot tudi v primeru naravnih in drugih nesreč, kakor tudi za druge civilne namene. Tako je tudi prav, da se sredstva, ki so namenjena za vojaško rabo, poskušajo v čim večji meri izkoristiti tudi v mirnodobnem času za potrebe državljank in državljanov. Ne nazadnje je prav gotovo Slovenija v tem času bistveno bolj ogrožena zaradi nesreč, naravnih in drugih, kakor pa zaradi vojne agresije. In do tod vse lepo in prav. Žal pa se je zataknilo ravno pri najpomembnejšem členu, to je pri izkoriščenosti te opreme. In prav racionalna izraba teh sredstev je vsebina mojega vprašanja. Mobilna bolnišnica že skoraj leto in pol ni v uporabi in stoji pred bolnišnico Murska Sobota, ki je z generalštabom Slovenske vojske tudi sklenila pogodbo, da bo usposobila 12 medicinskih delavcev. A mobilna bolnišnica še zmeraj sameva. Naj poudarim tudi, da so bili zelo visoki stroški. 9 milijonov evrov je bolnišnica stala in ker že dve leti ni v pogonu, stroški naraščajo skoraj do milijona evrov. Zato vas, spoštovani predsednik vlade, sprašujem: Kako bo vlada sanirala škodo, ki ni majhna in povsem po nepotrebnem nastaja? Imamo opremo, ki jo ne uporabljamo. Kako bo vlada podobne primere poskušala preprečiti v prihodnje? Hvala lepa.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala za vprašanje. Glede zadnjega dela vprašanja naj povem, da bomo v prihodnje skušali ravnati drugače, kot se je ravnalo v tem primeru v preteklosti. Vsebinska odločitev za nabavo te bolnišnice je bila sprejeta leta 2001, ko je bil zastavljen tako imenovani cilj v okviru Partnerstva. Takrat je bil postavljen temelj o odločitvi, da se nabavi vojaška bolnica za brigadni nivo. Pogodba za nabavo se je podpisala štiri dni pred zadnjimi volitvami, mislim, da 29. septembra leta 2004. Od takrat naprej je oprema začela prihajati, dokončno je bila prevzeta februarja letos. Res je del te opreme demonstracijsko postavljal pri bolnišnici Murska Sobota, ampak velik del te opreme sploh ni bil prevzet in se ga ni dalo uporabljati. Vendar to ni osnovni problem. Osnovni problem je to, da se je nabavila bolnišnica za brigado, brigade pa ni. In tudi kasneje so se partnerski cilji spremenili; mimogrede, teh ni določil Nato, ampak jo je Slovenija leta 2001 sama predlagala in kasneje tudi sama spremenila oziroma predlagala drugačne. Predvidene so samo uporabe bataljonskih skupin, te imamo, nimamo pa bolnišnice za bataljonske skupine. Tega, kar je bilo nabavljeno, ni možno zaradi različnih tehničnih razlogov, kapacitet in tako naprej enostavno razdeliti na dele in uporabiti za bataljonsko skupino, del tega je uporabno, del ni. Kako to koristno uporabiti, kot sprašujete, se zdaj ukvarja posebna skupina, ki jo je imenoval oziroma ustanovil minister za obrambo. Ob obisku vlade v regiji, kjer večji del te opreme zdaj stoji, smo se pred kratkim pogovarjali tudi o tem in dogovor je bil, da se oprema čim bolj racionalno uporabi in da tisto, kar ni uporabno oziroma kar ni možno uporabiti za opravljanje nalog Slovenske vojske, se uporabi za potrebe civilne zaščite oziroma za potrebe civilnega zdravstva. Kljub temu pa bo nek razkorak v stroških še vedno ostal, ker je bila ta nabava te bolnišnice po tej oceni, ki jo ima zdaj Ministrstvo za obrambo, neracionalna. Nabavila se je bolnišnica za brigado, brigade pa se ni delalo. To je osnovno problem in upam, da v prihodnje do česa podobnega ne bo prihajalo.
Hvala. Ali želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Saj ne problematiziram samega nakupa. Meni se problematično zdi, da bolnišnica že tako dolgo ni v pogonu. Ta minister je bolnišnico prevzel oziroma jo prevzema že leto in pol. In tudi medresorski dogovori z ministrstvom za zdravstvo niso obrodili tistih sadov. Še toliko pomembneje, saj če nimamo brigate, potem je toliko bolj na mestu to, da je treba bolnišnico uporabiti v čim večji meri v civilne namene. Prav zaradi tega vas, spoštovani predsednik Vlada, sprašujem: Kako boste dosegli, da bo ta bolnišnica čim prej v delovanju in na kakšen način boste poskrbeli, da bodo sredstva, ki so bila namenjena v ta namen, tudi čim bolj racionalno izkoriščena? Ne nazadnje iz izjav smo videli, da je to, ali je bolnišnica primerna ali ne, minister ugotavljal komaj pred kratkim, ne pa že takoj ob prevzemu. Cilji, ki so se spremenili, cilji Slovenije so se spremenili leta 2005, torej v času vaše vlade. Zaradi tega bi že takrat bilo smiselno tudi to upoštevati in predvideti, kaj se bo potem zgodilo s to opremo in kako jo izkoristiti.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
O tem, kaj od te opreme je možno nameniti za civilne namen, bodo odločili strokovnjaki oziroma oni bodo to pogledali. Ampak tisti, ki ste že kdaj videli kakšno vojaško bolnišnico, boste pritrdili, da se kar znaten del te opreme za civilne namene ne da uporabljati, ker gre za mobilne operacijske prostore, recimo, kjer je z drago tehniko zagotovljena sterilnost in tako dalje. To je zadeva, ki je uporabna izključno za vojaške namene in je, mimogrede, zelo draga. V tem trenutku je treba narediti tisto, kar je minister odredil. Se pravi, ta skupina mora natančno te stvari povedati. Bi pa težko pritrdil temu, da je to ministrstvo krivo za to, da je, ne vem, oprema toliko časa prihajala, da ni bila prevzeta ali pa, da se to ni že prej naredilo, ker ni ta minister podpisal pogodbe, kjer so bili določeni roki in pogoji. Pogodbo o nabavi te bolnišnice je bila podpisana 4 dni pred zadnjimi volitvami. V tej pogodbi so bili določeni ti roki in vse ostalo. Zadnji prevzem je bil narejen februarja letos. In dokler oprema, od katere je potencialno odvisno življenje ljudi, ni prevzeta tehnično in za to nekdo ne odgovarja, zato se tudi ne more uporabljati. Tukaj ne gre za stavbno pohištvo. Tako mislim, da se bo tudi pristojni odbor, parlament s tem ukvarjal, ko bo ministrstvo izdelalo oziroma ko bo ta skupina izdelala svoje predloge, bo to poslano tudi pristojnemu odboru in upam, da bomo čim prej tisto, kar se da koristno uporabiti, tudi koristno uporabili.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala lepa. Torej, s svojim vprašanjem sem opozoril na velik problem, in to je neracionalno upravljanje z davkoplačevalskimi denarjem. Medicinska oprema je po eni strani kupljena, se pa ne uporablja in to žal ni edini primer. Poznamo tudi medicinsko opremo, ki v škatlah čaka v Kliničnem centru tako dolgo, da potečejo tudi garancijski roki. Ne nazadnje zelo poznan je tudi famozni primer vladnega letal falcon. Takratna opozicija je zagnala velik vik in krik, ko je letalo bilo prav tako kupljeno iz proračunskega dela denarja, namenjenega za vojsko, bi se pa lahko uporabljalo tudi v druge in civilne namene. Sedaj pa prav zaradi tistega vika in krika vlada ne more besede požreti in po eni strani raje sklepa pogodbe za zelo drag najem drugih letal, namesto da bi bistveno ceneje uporabila to. Dejstvo je, da iz najemnine za falcon dobimo bistveno manj, kot pa stane najem drugih letal. In prav zaradi tega, spoštovane kolegice in kolegi, predlagam, da v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika opravimo na eni izmed naslednjih sej splošno razpravo in na ta način damo tudi možnost podrobneje razjasniti stvari, o katerih smo govorili in sem spraševal predsednika Vlade. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Slavinca, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje bo Državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Mag. Franc Žnidaršič bo naslednji, ki bo postavil poslansko vprašanje predsedniku Vlade. Izvolite.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani predsednik Vlade, ministrica, ministri, kolegice in kolegi! Slovenija je 1.1.2007 kot edina nova članica Evropske unije uvedla evro kot lastno valuto. Pogoj za prevzem evra je bil med drugim nizek javni dolg in nizek javni primanjkljaj. Za ta nedvomno velik uspeh smo iz tujine prejeli mnoge pohvale in si tako še bolj utrdili položaj in ugled v mednarodni skupnosti. Čeprav je stanje javnih financ zelo dobro, se Slovenija kakor tudi druge evropske države ne bo mogla izogniti procesu staranja prebivalstva. Ob upoštevanju demografskih projekcij naj bi se posebej po letu 2020 vzdržnost pokojninskega sistema poslabšala, kar pomeni, da bodo potrebni dodatni ukrepi. Čeprav je bilo že večkrat poudarjeno, da se vlada zaveda procesa staranja prebivalstva in je potrebne dodatne ukrepe predstavila že v okviru gospodarskih in socialnih reform za povečanje blaginje v Sloveniji, se v javnosti stalno pojavljajo zahteve, da bi bilo potrebno takoj izvesti še eno radikalno pokojninsko reformo. Sprašujem: Ali je po mnenju Vlade ta res potrebna že v naslednjem obdobju? Hvala.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Torej, nova radikalna pokojninska reforma ni potrebna in je vlada ne načrtuje. Reforma, ki je bila sprejeta leta 2000 oziroma reforma iz leta 2000, ki je bila dolgo časa usklajevana, se uveljavlja postopno oziroma se še vedno uveljavlja, daje rezultate na relativno mehak način, in danes je, recimo, starostna doba za upokojitev v Sloveniji primerljiva s starostno dobro za upokojitev v povprečju v Evropski uniji. Tudi zelo natančni javnofinančni izračuni kažejo, da bi ob nadaljevanju sedanjega stanja, v kolikor ne bi bilo sprejetih nobenih ukrepov za povečevanje vzdržnosti pokojninskega sistema, pokojninski izdatki leta 2015, se pravi čez osem let, predstavljali za 0,6% večji delež v bruto domačem proizvodu kot pa danes. Daleč od tega, da bi to rušilo javnofinančni sistem. Tisto, kar je cilj te vlade, je to, da hkrati izboljšujemo vzdržnost pokojninskega sistema in da hkrati tudi v okviru možnosti izboljšujemo položaj upokojencev. Večkrat ko slišimo kritike na ravnanje vlade, se govori samo o vzdržnosti pokojninskega sistema, nihče se ne sprašuje o vzdržnosti upokojencev. Kot da govorimo o nekem sistemu, ki je mrtve narave. Torej, treba je delati v obe smeri in to je cilj te vlade, zato da bomo zaradi problemov, ki jih ne zanikamo in s katerimi se srečuje celotna Evropa, ko se prebivalstvo stara, hkrati pa se stara tudi življenjska doba in tudi možnost, da se ostaja v zaposlitvi dalj časa. Skratka, hkrati ko se soočamo s temi izzivi, je potrebno upoštevati tudi, da ostali del sistema ne miruje. Ključni inštrument, s katerim mi lahko te negativne trende blažimo ali pa nevtraliziramo, je zmanjšanje nezaposlenosti in povečevanje zaposlenosti. In tukaj v zadnjih letih beležimo dobre rezultate. V Sloveniji še nikoli ni bilo tako nizkega števila nezaposlenih kot v tem trenutku od osamosvojitve naprej. Torej, večja zaposlenost, posledično večja gospodarska rast, manj socialnih izdatkov za nezaposlene itn. ustvarja ugodno javnofinančno sliko, ki vzdrži tudi pritiske staranja prebivalstva in vzdržnosti pokojninskega sistema. Imamo pa še kar nekaj manevrskega prostora v segmentu, ki se mu reče dodatno ali pa prostovoljno pokojninsko zavarovanje. Tu imamo nekaj izkušenj na podlagi zakona, ki zdaj funkcionira približno 7 let. Te izkušnje se zdaj analizirajo in tu bomo verjetno uveljavili oziroma predlagali nekatere dodatne instrumente. V okviru gospodarskih in socialnih reform smo predvideli tudi ukrepe za motiviranje za to, da zaposleni, ko sicer izpolnijo pogoje za upokojitev, prostovoljno še ostanejo in delajo, če se čutijo sposobne, vendar morajo biti za to seveda motivirani. In s kombinacijo teh ukrepov je brez kakršnekoli nove radikalne pokojninske reforme možno po eni strani zagotoviti trajno vzdržnost pokojninskega sistema in na drugi strani izboljševati socialni položaj upokojencev. Imamo pač pokojninski sistem, ki temelji na solidarnosti med generacijami. [[Opozorilni znak za konec.]] Tu je ob celoviti oceni možno pričakovati, da bo življenje prihodnjih generacij boljše, kot je bilo generacij teh, ki so danes upokojeni. In vedno tudi ni smiselno slediti ravno vsem nasvetom, ki prihajajo od nekod in kjer se gleda samo eno stran. Imamo sosednjo državo, kjer so zelo striktno upoštevali navodila nekaterih mednarodnih institucij, povprečna pokojnina tam danes znaša 30% povprečne plače. [[Opozorilni znak za konec.]] V Sloveniji je povprečna pokojnina blizu 70% povprečne plače, kljub temu pa imamo daleč boljši gospodarski položaj in večjo gospodarsko rast. Toliko o tem, da je treba biti pri teh nasvetih [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Lepa hvala, gospod predsednik Vlade. Vprašanje je bilo racionalno zaradi tega, ker vznemirja starejšo populacijo, predvsem upokojence, zlasti tudi glede na izjave predstavnice Evropske unije, ki smo jo poslušali po televiziji. Moram reči, da sedanja generacija upokojencev težko sprejema dodatne restrikcije svojih pravic na račun tistih strahov, ki se nam kažejo po letu 2020 ali še kasneje. Kajti pogosto se v opravičilo po zahtevi po novi reformi pojavlja tudi letnica 2050, kar težko razume 80-letni upokojenec danes, če naj bi se za takratne težave moral v tem trenutku danes in tukaj odpovedati še kakšni pravici. In v tem smislu je ta odgovor predsednika Vlade dragocen, da bo pomiril upokojensko javnost v naši državi, tudi v tistem delu, ko smo dobili odgovor, da se razmišlja bolj o tem, kako zagotoviti potrebna sredstva za pokojninsko blagajno v smislu povečevanja zaposlenosti in ustvarjanja večje dodane vrednosti, ne pa prvenstveno razmišljanje o tem, kako zmanjšati pravice, da bi bil sistem na daljši rok vzdržen. Tako se vam zahvaljujem za odgovor v tem duhu, ki je bil potreben zato, da na upokojenskih zborih, katerih sezona je zdaj, lahko odgovarjamo na ta vprašanja, ki se povsod pojavljajo. Hvala lepa.
Hvala. Želite, gospod predsednik, odgovoriti - sicer ni bilo ravno vprašanje? Potem se zahvaljujem. S tem zaključujemo postavitev vprašanj predsedniku Vlade. Prehajamo na vprašanja zastavljena ministrom in ministrici. Na 24. seji Državnega zbora je poslanka gospa Marjetka Uhan postavila poslansko vprašanje ministru za gospodarstvu mag. Andreju Vizjaku glede možnosti za večjo proizvodnjo biogoriv. Ker minister na seji ni bil poristen, je poslanka zahtevala ustni odgovor na naslednji seji zbora. Zato dajem besedo ministru, da odgovori na vprašanje. Gospod Vizjak, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani poslanci, spoštovani predsednik! Rad bi bil kar se da kratek. Kaj je storila Vlada? Veliko. Namreč, podprla je in ne samo da je podprla, temveč je bila tudi ena izmed nosilk ideje, da bodo morale države članice doseči do leta 2020 obvezni cilj najmanj 10% deleža biogoriv v porabi goriv za transport. To je zaveza, ki je bila diskutirana v tem obdobju. In Slovenija je bila ena izmed prvih držav članic, ki je podprla, da je ta cilj tudi zavezujoč, ne samo ciljan oziroma željen. Namreč, ta cilj bo spodbudil nadaljnje ukrepe v smislu priprave regulative, da se seveda tudi ustrezno uveljavi. To pomeni, da bodo vse tovarne oziroma vse možne lokacije bistveno bolj ekonomsko zanimive za vlagatelje, da se dejansko to tudi zgodi. Namreč, nismo več v času planskega gospodarstva, ko lahko minister ali Vlada naloži nekomu, da se ukvarja s to ali ono dejavnostjo. Vlada mora sprejeti ustrezne ukrepe, ustrezno okolje, da se vzpostavijo ekonomski razlogi za to, da se ta vrsta proizvodnje tudi zgodijo. Zato ocenjujemo, da bi bilo smiselno, da tudi lastnik Tovarne sladkorja Ormož razmisli o smiselnosti, ekonomičnosti vlaganj v smislu prestrukturiranja obstoječe Tovarne sladkorja Ormož v proizvodnjo bioetanlola. Mislim, da je to tudi možno iz naslova sredstev, ki jih lastnik lahko dobi za prestrukturiranje. Žal se dosedanji lastnik še ni jasno opredelil do te opcije. Vsekakor pa menimo, da bodo te odločitve, to so odločitve Evropskega sveta, ki so bile sprejete med 8. in 9. marcem 2007 tudi v Bruslju, tudi dodaten motiv, dodaten signal, da je investiranje v proizvodnjo biogoriv smiselno. Še vedno bi želel poudariti, da bi in da morajo biti tu implementirane tehnologije druge generacije, kajti v kolikor biomasa oziroma energetske rastline, surovine izkoriščamo pretirano v energetske namene, je lahko to po drugi strani udarec trajnostnemu razvoju in vsled tega morajo biti ukrepi premišljeni, pretehtani in sorazmerni. In vsled tega je tudi bilo ključno sporočilo iz evropskih institucij, da gre predvsem tukaj za biogoriva druge generacije, ki slonijo na sodobnih tehnologijah. Skratka, če zaključim, precej signalov je v smeri, da bo to proizvodnja prihodnosti, in verjamem, da bodo tudi slovenske energetske družbe to sprejele kot izziv in se lotile pravzaprav tudi konkretnih gospodarskih projektov.
Hvala. Gospa Uhanova, izvolite.
Hvala lepa, vam minister, za ta odgovor. Pa vendar sem konkretno spraševala: Ali se je vlada pogovarjala s Petrolom oziroma Petrol s tovarno Ormož prav v tej situaciji oziroma v tem času, ko je opustila proizvodnjo sladkorja, na to temo? Verjamem, da je to odvisno v veliki meri od lastnikov, vendar če bi prišle konkretne spodbude tudi s strani države, da bi se mogoče tudi lastniki lažje odločili. Še enkrat se vam zahvaljujem za odgovor. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Seveda smo se oziroma sem se okoli tega pogovarjal tudi z gospodarsko družbo, ki jo omenjate. Oni že razvijajo proizvodnjo na neki drugi lokaciji, vlagajo pravzaprav tudi v to proizvodnjo in sprejemajo tudi to možnost kot izziv. Tudi to smo storili bolj ali manj v smeri, na nek način, duha vašega poslanskega vprašanja in mislim in upam, da bo tudi to spodbudilo kakšen dodaten, miselni ali pa načrtovani koncept znotraj te največje slovenske energetske družbe. Mimogrede pa še to, da tudi v Sloveniji to področje sodi v področje več resorjev. Menim, da gre za zelo kompleksno problematiko. Na eni strani problematiko kmetijstva, na drugi strani se ukvarja s to primarno proizvodnjo energetskih rastlin in tudi ne nazadnje sladkorne pese, ki je bila prejšnja surovina v Tovarni sladkorja Ormož, Ministrstvo za okolje in prostor, kakor tudi Ministrstvu za gospodarstvo, pa tudi Ministrstvo za transport oziroma promet, ne nazadnje zaradi uporabe deleža biogoriv v transportu. Tako verjamem, da bomo skupaj v okviru medresorskega sodelovanja našli tudi konkretne projekte in konkretne rešitve, da dosežemo ta zavezujoč cilj do leta 2020.
Hvala. Prehajamo na prvi krog vprašanj poslank in poslancev. Gospod Bojan Kontič bo postavil poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo. Gospod Vizjak, pripravite se. Izvolite, gospod Kontič.
Hvala lepa! Gospod predsednik, spoštovani ministri. Poznamo zavezo držav, da bomo do leta 2020 zmanjšali emisijo toplogrednih plinov za 20% - primerjalno z letom 1990. Količina izpuhov toplogrednih plinov naj bi se v Sloveniji zmanjšala za 8% glede na izhodiščno leto 1986. Po zagotovilih direktorja Direktorata za okolje naj ne bi imeli prevelikih problemov z doseganjem te zadane obveznosti, po kateri moramo torej zmanjšati toplogredne pline za 8%. Pravijo, da imamo velike rezerve v energetski učinkovitosti v velikih sistemih, kot sta na primer Termoelektrarna Trbovlje in Termoelektrarna Šoštanj. V mojem poslanskem vprašanju se navezujem predvsem na to slednjo - Termoelektrarno Šoštanj, ki je izrednega pomena za Šaleško dolino, izrednega pomena tudi zaradi kvalitetnih delovnih mest in izrednega pomena, seveda, tudi s tem povezano s Premogovnikom Velenje, od koder prihaja energent, torej lignit. Bodoče delovanje te Termoelektrarne Šoštanj je, kot sem že dejal, v tesni povezavi z delovnimi mesti, s kvalitetnimi delovnimi mesti. To bo tudi čas, ko se bodo morali vsi pristojni v Šaleški dolini ozreti tudi v prihodnost, v čas, ko bo energent v Šaleški dolini, torej lignit, izkoriščen in bo potrebno poiskati druge razvojne možnosti za to dolino, predvsem na področju premogarstva. Termoelektrarna Šoštanj vsekakor lahko deluje tudi po izteku tega predvidljivega oziroma predvidenega roka delovanja. Zelo pomembno pri vsej tej zgodbi vsekakor je, kako se bo začela in seveda tudi končala investicija v blok 6 Termoelektrarne Šoštanj. Zato vas, spoštovani gospod minister, sprašujem: Kako daleč je projekt načrtovanja in izgradnje 6. bloka Termoelektrarne Šoštanj?
Hvala. Gospod minister.
Hvala lepa, spoštovani poslanec, za to vprašanje. Mislim, da gre za zelo pomemben projekt bloka 6 Termoelektrarne Šoštanj, ki je dobil prostor tudi v resoluciji nacionalnih projektov - eden izmed ključnih energetskih projektov prihodnosti Slovenije. Zakaj? Zaradi tega, ker Vlada ve in ceni pomen Premogovnika Velenje, kakor tudi Termoelektrarne Šoštanj, ne samo kot pomembne zaposlovalce v regiji, temveč tudi kot izjemno pomembne in potrebne nacionalne energetske projekte. Namreč, precejšen del zanesljivosti oskrbe Slovenije z električno energijo temelji na Termoelektrarni Šoštanj. Takrat, ko ni vode - to, kar se je zgodilo lani -, pokriva Termoelektrarna Šoštanj v večini tiste potrebe po električni energiji, ki jih reke zaradi pomanjkanja vode oziroma nižjega vodostaja ne morejo zagotavljati. Zato si želimo nadgraditi, razviti ta objekt v sodoben energetski in okolju, trajnostnemu razvoju prijazen energetski objekt. Zato je Vlada uvrstila Termoelektrarno Šoštanj v to resolucijsko strategijo in jo tudi v skladu s predvideno dinamiko razvija. Namreč, Termoelektrarna Šoštanj je pomembna in ta investicija tudi zaradi življenjske dobe Premogovnika Velenje. Namreč, z večjim izkoristkom, z boljšim obratovanjem Termoelektrarne Šoštanj se podaljšuje tudi življenjska doba rudnika, kajti za isto količino energije bo potrebnega manj premoga in bo tudi manj emisij in bo tudi učinkovitost in izplen optimalen. Tako je investicijski program, ki ga je revidirala neodvisna strokovna institucija in ga je poslovodstvo tudi sprejelo v aprilu 2006, že bil deležen soglasja nadzornega sveta. V teku so postopki priprave prostorskih aktov za umestitev Termoelektrarne Šoštanj v prostor. Med Ministrstvom za okolje in prostorom, Ministrstvom za gospodarstvo in Občino Šoštanj ter Termoelektrarno Šoštanj je bil sprejet dogovor o pripravi, sprejemu in financiranju priprave občinskega lokacijskega načrta za prostorsko ureditev bloka 6. Objavljena sta program priprave tega občinskega lokacijskega načrta in program priprave občinskega lokacijskega načrta za hladilni stolp in dimnik bloka 6. V Uradnem listu Evropske unije je bil oktobra objavljen razpis za izbiro sposobnih ponudnikov za dobavo glavne tehnične opreme za blok 6. Ponudbi sta vložila dva ponudnika, sposobnost je bila priznana obema. Zato je v teku pošiljanje vabil, da oba ponudnika dopolnita oziroma oddata ponudbi na podlagi razpisne dokumentacije. Izbor dobavitelja tehnične opreme in tehnološke opreme je predviden v februarju prihodnjega leta. Do sedaj veljaven terminski plan poteka v skladu in je predviden zaključek te investicije v zadnji četrtini leta 2012. Termoelektrarna Šoštanj je tudi v dogovoru z Evropsko investicijsko banko o možnem najetju kreditov; medtem ta odločitev še ni formalno sprejeta oziroma potrjena. Menim torej, da gre ta investicija v skladu s predvidenim potekom. Ministrstvo za gospodarstvo jo, kot sem že povedal, podpira, podpira jo tudi Vlada, sicer je ne bi uvrstila v resolucijo nacionalnih projektov. Tako da bo verjetno tudi ta investicija deležna še veliko čeri, kot vsaka taka pomembna investicija, in jo bomo sproti tudi usklajevali in reševali. Zato si želimo pravzaprav tega zaključka oziroma to, tudi procesno gledano, investicijo čim prej tudi dejansko spraviti v življenje in realizacijo.
Hvala. Gospod Kontič, izvolite.
Hvala lepa, gospod minister, za te vzpodbudne informacije oziroma podatke. Pri tem si vsekakor želim, kot si želijo vse prebivalke in prebivalci Šaleške doline, da bi to investicijo, ta projekt spretno krmarili mimo čeri, da bi bilo tega čim manj in da bi ovir pri izgradnji šestega bloka bilo čim manj. Bi pa želel vseeno nekaj več besedo od vas v zvezi z načinom financiranja izgradnje tega šestega bloka Termoelektrarne Šoštanj, kajti v tem trenutku je verjetno to ena izmed najpomembnejših odločitev, ki jih je potrebno sprejeti.
Hvala. Želite, gospod minister? Izvolite.
Kot sem že povedal, se Termoelektrarna Šoštanj dogovarja z Evropsko investicijsko banko o možnem najetju kredita, to je eden izmed sedaj najbolj realnih virov za financiranje tega. Menim, da je to pravzaprav še stvar določenih pogajanj, določenih tudi preverjanj in tu še ni dokončne odločitve.
Hvala. Gospod Prijatelj ima nek proceduralen predlog. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Ne nek, kar konkreten proceduralni predlog. Namreč, jaz sem že na prejšnji seji gospodu ministru za finance dr. Bajuku podal jasno vprašanje, na katerega, še preden sem ga zastavil tukaj, sem že dobil pisni odgovor, namreč tudi na prejšnji seji ga ni bilo, kaj je z odprodajo državnega deleža gospodarske družbe Splošna plovba, Portorož. In ker je to osrednja tema današnjega časa, danes tudi lahko preberemo, kdo je obogatel s Splošno plovbo, v Primorskih novicah, in ker je odprt drugi paket prodaje iz SOD-a in KAD-a in ker je večinski upravitelj neupravičeno gospod Döhle, Nemec, ki je kupil v bistvu 20% delež in ima številčne kazenske ovadbe po drugih državah, bi jasno želel odgovor od gospoda ministra, preden se odproda večinski državni delež, katerega bo po vsej verjetnosti kupil ta omenjeni gospod. In če se vesoljna Slovenija ukvarja s tem od javnega tožilstva, Kosove komisije, Računskega sodišča pričakujem [[...]]
Gospod Prijatelj, proceduralni predlog.
Ja, ja, bom podal. Pričakujem od gospoda ministra toliko odgovornosti, da pride pred Državni zbor in poda odgovore na te vprašanje, še posebej zato, ker se njega osebno vmešava v prejemanje podkupnine. Predlagam vam, spoštovani predsednik, da ga pozovete na eno od naslednjih sej, da pride sem in da pojasni o tem, ker sicer sam nimam niti te poslovniške možnosti, da zahtevam razširjeno razpravo v Državnem zboru. Bodo prej prodali delnice SOD-a in KAD-a, kot bo pa minister blagovoljen priti v Državni zbor. Hvala lepa.
No, to ni ravno proceduralni predlog, ki bi ga dal na glasovanje. Moram pa reči, da vstopamo v neko obdobje, kjer bodo te zapleti pogostejši. Gospod minister ima ob ponedeljkih v Bruslju Evrostat oziroma ob mnogih ponedeljkih, in tudi danes je odšel, ne more izpustiti sestanka ministrov za finance evroobmočja. Je zelo pomembno. In razmišljam o tem, v kolikor bo kolegij na to pristal, da bomo v takšnih primerih prestavili tudi poslanska vprašanja ministru za finance na nek drug dan v tednu, ko imamo sejo. Ampak tega se sedaj ne da rešiti. Nadaljujemo. Mag. Borut Sajovic bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Moje poslansko vprašanje ima namen dati prispevek k reševanju problematike slovenskih medvedov, predvsem pa, kako zagotoviti sožitje med ljudmi in med medvedi. Problematika v zadnjem času kar nekoliko razburja slovensko, pa tudi svetovno javnost. V luči zadnjega primera je jasno, da ukrepanje, kot je bilo v zadnjem primeru, ne rešuje prav ničesar oziroma še celo več; nasprotno. Neustrezen način, po mojem mnenju, priliva na ogenj. In zato s tega mesta sprašujem gospoda ministra: Ali imamo v luči reševanja zadnjega primera kakšna novejša spoznanja, svetlejše rešitve? Ali čisto preprosto: Kako bi ukrepali, če bi se tak primer ponovil jutri? Bi ponovili zgodbo izpred nekaj tednov? Ker z izkupičkom ne more biti zadovoljen nihče, dejstva pa so sledeča: da je bilo za brlog v bližini vasi moč vedeti že precej prej. Brlog bi lahko ustrezno označili in zaščitili. Zanima me tudi, kar je za to zgodbo ključno: Ali je ministrstvo pridobilo vse podatke, ki osvetljujejo zgodbo z vseh strani? Ali je šlo za nesrečen incident? Je šlo za izzivanje posameznikov medvedke, ki je branila svoje mladiče? O tem vprašanju, ali je bilo potrebno žrtvovati dva medvedka in ju uporabljati kot tarčo ali vabo za mater medvedko, ne bom izgubljal besed. Tudi o tem ne, kar se sprašuje javnost, ali je medvedka še živa ali ne. Vsi tisti, ki naravo, divjad in živali dobro poznamo, vemo, da te medvedke ni več na tem svetu. Kajti, je ni matere, tudi ne tiste na štirih nogah, ki bi strahu pred lovci ne premagala in se ne vrnila k svojim mladičem. Na vsak način dilema, vprašanje, problem, ki ima veliko vprašanj, pa malo odgovorov. Vendar tudi določene rešitve, ki jih predlaga stroka, peljejo v smer, da se take težave, taki neljubi dogodki najprej v korist ljudi, nato pa tudi v korist živali ne bodo ponavljali. V Sloveniji in v svetu je znano kar nekaj primerov. Najprej moramo razčistiti število. Je medvedov res toliko, kot mislimo? Lahko posežemo po znanstvenih metodah, ki nam bodo pomagale razrešiti to vprašanje. Potem, ne nazadnje, ponovna uvedba krmišč, ne mrhovišč, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], pač pa krmišča, kjer bodo medvedi lažje zadovoljevali svoje prehranske potrebe kot vsejedi. In še kaj se bo našlo v tej smeri za drugi del vprašanja. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za to vprašanje, spoštovani gospod poslanec. Dovolite, da uvodoma najprej omenim, kot ste rekli, nesrečni dogodek. Potrebno je povedati še naslednje, da se javnost, domačini in svojci tudi sprašujejo, kakšno življenje čaka tega 31 let starega državljana, ki zgleda, da bo ostal celo življenje zaznamovan s tem srečanjem z medvedko. Torej, zelo težko je poškodovan. In mislim, da je vendarle treba tudi to uvodoma povedati. Rad bi povedal, da ocenjujem, da imam sam kot minister za okolje in prostor, ko sem prevzel odgovorno nalogo, da skrbim za upravljanje populacije velikih zveri, da sem dobil težko in odgovorno nalogo, ampak da skupaj s strokovnjaki ob tudi nasvetih za to pristojnih strokovnih institucij odgovorno upravljamo s populacijo rjavega medveda v Republiki Sloveniji z dvema namenoma, da zagotovimo varnost ljudi, njihovega življenja in zdravja, njihovega premoženja in ob stalnem zagotavljanju dolgoročno ustreznega uravnoteženega števila populacije. Kar nekaj županov in staršev se je v zadnjih tednih zopet obrnilo name. Skrbi jih za njihove otroke, ki hodijo v šolo. Ko jih pripelje kombi, gredo potem še kilometer peš do doma in se bojijo srečanja z medvedom. Kaj pa njim odgovorim? Pa da se zgodi najbolj tragično, da tak otrok izgubi življenje, ali boste predlagali, da minister odstopi? Tako, da vam moram povedati, da sem res zelo odgovorno pristopil k reševanju tega vprašanja. Tudi vprašanje, ki je vezano na višino letnega odvzema iz narave - upoštevam strokovno podlago obeh inštitucij, Zavoda za varstvo narave in Zavoda za gozdove Slovenije. Pred seboj imam to strokovno mnenje, v katerem je zelo jasno tudi našteta metoda, metoda, preko katere se dosledno uveljavlja monitoring rjavega medveda, prav tako pa tudi določa, po kakšnem postopku gre štetje rjavega medveda in nato tudi oceni številčnost populacije. Ne nazadnje je bilo izhodišče za to tudi ena od akcij projekta Life Natura. Skupaj moramo tudi povedati in ugotoviti, da na podlagi dolgoletnega spremljanja stanja populacije rjavega medveda v Sloveniji s strokovnim metodami štetja in opravljenimi analizami iz zbranih podatkov, pa tudi obdelave podatkov s statističnimi metodami se ocenjuje, da slovenska populacija rjavega medveda šteje med 500 in 700 osebkov. In nato sledi pomemben podatek: pri najnižji vrednosti ocene številčnosti, torej 500, pa se populacija rjavega medveda vsako leto poveča vsaj za 125 živali. Kar zadeva odzivnost intervencijske skupine, ki jo omenjate, lahko samo rečem, da ukrepa v skladu s predpisi s področja ohranjanja narave, divjadi in lovstva, veterine ter zaščite živali. Mi smo na ministrstvu zainteresirani, da poleg odlova uveljavljamo tudi druge metode. Naštel bi vaj eno. Nadomeščanje odstrela s preselitvijo v druge države, predvsem med članice Evropske unije. Kar nekaj ministrov se je obrnilo na mene in ko jim odgovorim in pojasnim, kakšna je formalna podlaga in odločitve, vsakemu tudi ponudim, sprejmite nekaj naših medvedov. Nobenega nočejo sprejeti, niti enega ne, razen Francija lani in predlani, 5 smo jih pač preselili ob dobrem sodelovanju, druge države - in še tam smo imeli izredno hude proteste in so z veliko težavo dosegli to simbiozo v veliki Franciji, ki ima bistveno manjše število medvedov kot relativno majhna Slovenija. So pa seveda še drugi načini, strokovno je odprto vprašanja uvajanja mrhovišč v srednjem območju rjavega medveda, ali pa zagotavljanje mirne cone za rjavega medveda, spremenjeni prometni režim na vozni cesti, pospešeno saniramo divja odlagališča, ali pa eden ključnih - podpiramo projekt izkoriščanja lesne biomase, da bo eden glavnih ciljev to, da se bo zaraščanje podeželja zaustavilo. Kajti ta brlog, te medvedke v občini Cerknica, je bila samo 200 m od vasi, kar je absolutno nenaravno. In to je posledica nekega vzroka, ki se mu reče tudi zaraščanje v Republiki Sloveniji. Vsekakor bom kot minister še naprej [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa za odgovor, gospod minister. Moram reči, da tisto, kar ste povedali v zadnjem delu odgovoru, to je tisto, kar je seveda po mojem skromnem razmišljanju naloga ministrstva, ni minister kriv in tudi neupravičene bi bile zahteve, če se bo jutri zgodil še en napad, ki bo lahko tragičen, lahko usoden, pa da se potem zahteva odstop ministra. Odstop ministra se mora zahtevati takrat, kadar ravnanja ministrstva ne vodijo v reševanje teh problemov. Reševanje teh problemov pa je točno to, kar ste omenili na koncu in k temu bi se dalo dodati še marsikaj. To je tisto ključno. Prvi del vašega odgovora seveda, lahko in pa lepo je ravnati na te čustvene note, vendar če bi se Slovenci zavedli tega in pa te odgovornosti, tudi vsak dan, ko pošiljamo otroke na neurejene ceste, na naše otroke bistveno več nevarnosti preži na cestah, kjer jih ogrožajo pijani vozniki, nekaj sto žrtev prometa imamo na leto, marsikje so pa za te tragične zgodbe krive tudi slabe, neurejene, nepregledne, neosvetljene ceste, ceste brez pločnikov. Kar se pa tiče medvedov, na srečo imamo žrtev s strani medvedov v Sloveniji od druge svetovne vojne naprej zelo malo. In tudi v tem tragičnem dogodku najprej vidim predvsem tega nesrečnega gospoda, ki bo s to zgodbo ostal zaznamovan celo življenje. Zato, da se pa njegova in pa podobne zgodbe, pred katerimi nas je strah, ne bodo več ponovile, pa je treba najprej uvesti točno metodo štetja rjavega medveda - bistveno bolj eksaktni smo lahko, kot smo bili do sedaj -, uvesti ne samo mrhovišča, ampak krmišča, ker medved je vsejed. Kadar so brlogi v bližini naselij, te ustrezno označiti in pa zavarovati in seveda - nisem naiven - staleža uravnavanja medveda brez puške ni in ga ne bo, vendar kadar posega puška, mora pa posegati v skladu [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Dovolite, da še dodatno odgovorim na nekatera vaša vprašanja oziroma drugi nastop. Seveda se postavlja vprašanje, ključno vprašanje je, zakaj se je populacija rjavega medveda v Sloveniji v zadnjem desetletju, morda še nekoliko let več, tako zelo povečala. To je vprašanje, ki presega zgolj resor, ki ga vodim. Moramo pa skupaj razumeti, da je ob takih razmerah razumljivo, da se je tudi povečal strah ljudi pred medvedom. Seveda istočasno pa je potencialno povečana ogroženost prebivalstva predvsem na teh območjih. Poudarjam, še posebej to velja za otroke, ki in ko odhajajo v šolo ali pa, ko se popoldne vračajo domov po dopolnilnih dejavnostih po šoli in nimajo več prevozov v šolo. To je problem. Zato jih morajo starši iskat dodatno s svojimi osebnimi avtomobili v šolo. In zato se tudi dogaja morda, jaz sem tudi podpiral čim več pogovorov, izdajo posebnih zgibank itn., da se ne bi povečeval negativen odnos ljudi do medvedov, kajti ne nazadnje, v preteklosti, ko je bilo v teh krajih medvedov bistveno manj, takega odnosa ni bilo. Ampak za to niso krivi ljudje, ki tam živijo, in hvala bogu, da vztrajajo na takih okoljih, tudi z mladimi družinami. Zato vidim svojo nalogo, da zagotavljam varnost ljudi in premoženja, istočasno pa, da ne ogrozim ravnotežnega stanja populacije rjavega medveda. In zaenkrat me ni nihče prepriča, da bi z odlovom v zadnjih letih ogrozili stanje populacije rjavega medveda. To je zapleteno stanje, v katerem smo, kajti sedanja številčnost populacije rjavega medveda očitno presega število, ki je potrebno za dolgoročno ohranitev prostoživečega rjavega medveda v Sloveniji. Postavlja se tudi vprašanje, ali ni nastopil čas in o tem naši strokovnjaki sedaj resno razmišljajo, da bi izvedli revizijo obsega trenutne določitve osrednjega območja življenjskega prostora, kajti ta prostor na nekaterih elemente sega do mestne občine Ljubljana, ki ima en del tudi klasičnega podeželja. To pa tudi pomeni, da se lahko zgodi povsem legitimno in pričakovano konfliktna situacija v nekem urbanem središču v prihodnjih mesecih. Spomnimo se dogodka na Škofljici ali pa morda na Brezovici in v mestni občini Ljubljana. Seveda pa bi ponovno rad dal priznanje tej intervencijski skupini, ki deluje na podlagi obvestila policije in centra za obveščanje. Imam tudi podatke, kolikokrat se je v lanskem letu odzvala, vedno pa deluje na podlagi veljavnih zakonov, podzakonskih aktov in jaz sem prepričan, ker so v njej tudi lovci, ki imajo vsa potrebna, tudi etična in druga merila za tako opravljanje službe, da tako tudi ravnajo. In kot rečeno, ko sem prej omenil razmišljanje, da se ponovno postopno uvaja nekatere ukrepe, ki so bili že znani, pa bi rad povedal, zakaj so se mrhovišča ukinila. [[...]] [[Izklop mikrofona]] [[...]]
Hvala. Imate proceduralni predlog, gospod Sajovic? Ja, izvolite.
Hvala lepa. Dlje ko govorimo o tej problematiki, bližje smo rešitvi in pa bližje smo temu, da bomo tudi tista sredstva, ki bodo uravnavala stalež medveda, in pa tiste ukrepe, ki so v tej zgodbi še možni, sprovedli, potem bo takih incidentov bistveno manj. Strinjam se z gospodom ministrom, medved v Ljubljani nima kaj iskati. Zato je v Sloveniji potrebno coniranje in pa enkrat dokončna odločitev, kje bo tista meja, znotraj katere bomo držali medveda, ter kakšno bo tam njihovo število. Kar se tiče mrhovišč. Seveda, mrhovišča so bila ukinjena takrat, ko se je v Evropi pojavila bolezen norih krav. Da se uporablja mrhovina za živalsko prehrano tistih živali, ki potem končajo na človekovih krožnikih, je nedopustno. Toda meni se zdi v tej zgodbi pomembneje, bistveno bolje je, da sto medvedov in njihovo meso, njihovi kadavri končajo v kafilerijah kot pa na krožnikih in da ponovno nazaj uvedemo krmišča za medveda, kjer ne bo samo živalska mrhovina, ampak tudi ostanki druge hrane za medveda kot vsejeda. Ne nazadnje pa ta palica ni enaka za vse živali, tudi divji prašiči se intenzivno hranijo z ostanki kadavrov drugih živali, pa zato enostavno še zmeraj niso bili prečrtani z jedilnikov v gostilnah. O tem se strinjamo. Če bi nazaj uvedli krmišča, potem bi to prisotnost medvedov na robu naselij, kjer se približujejo ljudem zato, kar iščejo hrano, brez dvoma zmanjšali. Mislim, da smo opravili dobro razpravo, ki jo lahko še tudi nadaljujemo pred glasovanjem v državnem zboru. Zato vas prosim, gospod predsednik, da v skladu s členom poslovnika tudi takrat pred glasovanjem še opravimo razpravo. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Sajovica, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor na njegovo poslansko vprašanje, bo državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Gospod Dušan Kumer bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, gospodu Jarcu.
Hvala za besedo. Spoštovana ministrica in ministri, spoštovani kolegici in kolegi! Kmetijski poskusni center Jablje je bil ustanovljen pred več kot 45 leti in je zaradi posebnih, specifičnih nalog ohranil status samostojnega podjetja vse do leta 2000, ko se je ustanoviteljema, Kmetijskemu inštitutu in Biotehniški fakulteti, pridružilo tudi Ministrstvo za kmetijstvo in so skupaj Jablje preoblikovali v javni zavod. Vendar vse od takrat Jablje pestijo števili zapleti in težave. Statut je bil sprejet namesto v treh mesecih v treh letih. Pogodba iz 28. člena ustanovitvene pogodbe, ki bi morala biti podpisana v devetih mesecih, še do danes ni. In kar je še najhuje, v vseh sedmih letih od preoblikovanja v javni zavod na Jabljah še nikoli ni bil imenovan direktor, ampak so bili štirje oziroma so štirje vršilci dolžnosti. Pri tem je treba reči, da so dosedanja obnovitvena dela predvsem na gradu opravili v glavnem z denarjem kmetijskega ministrstva, da bi v njem uredili sedež uprave Centra za razvoj kmetijstva in podeželja. V ta namen je Slovenija prejela tudi 250 tisoč evrov iz programa Phare. Vendar, kot zgleda, je od vsega začetka obnove bil namen povsem drug, zato, pravijo poznavalci, pa je bilo večino denarja vloženega v obnovo samega gradu in ne drugih objektov, kar bi lahko posestvo Jablje vzorno preuredilo za pedagoške in raziskovalne namene. Ali kot se je izrazil upokojeni profesor biotehniške fakultete dr. Habe, citiram: "Saj so obnavljali le grad in očitno uredili za to, da bo tam imel zunanji minister Rupel svoj brlog." Konec citata. Skratka, sam grad in očitno tudi še nekatera zemljišča in objekti v neposredni bližini so več kot očitno izgubljeni za delovanje Centra za razvoj kmetijstva in podeželja Jablje, saj se je tam utaborilo zunanje ministrstvo in tudi nekatere, moram reči z mojim besednjakom, privilegirane zasebne fakultete, vse pod plaščem predsedovanja Evropski uniji. Zato vas, minister, sprašujem: Kakšen je status Kmetijsko poskusnega centra Jablje danes? Zakaj se je Ministrstvo za kmetijstvo leta 2000, da vstopi v solastništvo. Kakšne so bile takrat naloge in vizije razvoja Jabelj in katere od njih so se uresničile vse do danes? Kako gledate na dejstvo, da Jablje poslujejo brez direktorja in kdaj boste izpeljali razpis? Kakšna je danes dolgoročna vizija razvoja Jabelj? Na katerih točkah boste sodelovali z ministrstvom za zunanje zadeve in kako boste slovenskemu kmetijstvu zagotovili raziskovalno razvojno - dejavnost? Ali ste se povsem odpovedali in odstopili od ideje, da je v Jabljah Center za razvoj kmetijstva in podeželja?
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa gospod predsednik, za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci, hvala tudi vam za vprašanje. Kot veste, so Vlada Republike Slovenije, Biotehniška fakulteta ter Kmetijskih inštitut v letu 2000 ustanovili javni zavod Center za razvoj kmetijstva in podeželja Jablje v skladu z zakonom o zavodih in s tem preoblikovali nekdanji Kmetijski poskusni center. Po osnovni pogodbi, če mi dovolite, da jo hitro preletim, dejavnost zavoda obsega naslednje: nudenje potrebnih objektov za raziskovanje, izobraževanje, svetovanje in usposabljanje; potem izvajanje tega izobraževanja in praktičnega usposabljanja kmetov; izvajanje razvojnih raziskav, preizkušanje in testiranje različnih tehnologij, sort in pasem, demonstracijskih poskusov in prikazov njihovih primernosti ter uporabe; potem nudenje tehnološke podpore in poslovne informacije kmetijam, podjetjem, svetovalcem in uporabnikom; načrtovanje razvojnih projektov in programov za kmetije, podjetja in druge organizacije s tega področja; skrb za javno predstavljanje zavoda in za popularizacijo njegove dejavnosti, dejavnosti vodenja nekaterih informacijskih sistemov, nudenje pogojev za izvajanje terenskih vaj v sodelovanju z lokalno skupnostjo, pridelovanje in prodaja kmetijskih proizvodov, reprodukcijskih materialov in storitev. Leta 1999 je zaradi nerešenega statusa centra in zaradi potencialnega razvojnega pomena centra za slovensko kmetijstvo, Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano skupaj z ustanoviteljema ter Kmetijsko gozdarsko zbornico pripravilo idejno zasnovo novega centra in v letu 2000 podpisalo že omenjeno pogodbo o preoblikovanju centra v javni zavod. Od leta 2001 dalje so potekala sanacijska in obnovitvena dela na kulturno zaščitenih objektih na gradu Jablje v sodelovanju z Ministrstvom za kulturo in na komunalni opremi, hkrati je potekalo tudi prestrukturiranje kmetijske proizvodnje, opremljanje z najnujnejšo opremo in mehanizacijo ter vračanje zemljišč v procesu denacionalizacije. S sklepom Vlade Republike Slovenije je bil leta 2006 grad Jablje prenesen, samo grad Jablje, prenesen v upravljanje na Ministrstvo za zunanje zadeve. Glede direktorja lahko povem, da je zaradi dveh neuspelih javnih razpisov za direktorja svet Centra imenoval vršilca dolžnosti direktorja, ki tudi vodi delo Centra. Svet javnega zavoda je izvedel vse formalne postopke za pričetek javnega razpisa za mesto direktorja Centra Jablje in bo v kratkem ta razpis tudi objavljen. V letu 2006 se je izvedla tudi cenitev premoženja Centra Jablje, da bi ustanovitelji lahko dokončno izvršili pogodbo o preoblikovanju v delu, kjer si morajo ustanovitelji iz pogodbe določiti medsebojne pravice in obveznosti Centra. Glede dolgoročne vizije lahko rečem, da je grad Jablje bil v soglasju z ustanovitelji prenesen v upravljanje na Ministrstvo za zunanje zadeve. Da je sodelovanje z MZZ-jem in Centrom za evropsko prihodnost lahko za Center dopolnitev in sinergija pri izvajanju projektov v okviru EU z drugimi mednarodnimi organizacijami in državami, predvsem pa tudi z območja jugovzhodne Evrope. Skupaj s soustanovitelji se trenutno pripravlja predlog za najustreznejšo statusno in organizacijsko obliko Centra Jablje. Istočasno se s soustanovitelji in drugimi deležniki pripravlja tudi razvojna vizija Centra, ki bi v svoji zasnovi še vedno lahko ohranila pedagoško, poskusno in oblikativno znanstveno-raziskovalno dejavnost na tem področju. Gradivo glede tega je v delovnem osnutku že pripravljeno. Center Jablje je skupaj z ustanovitelji, občino Mengeš in ostalimi uporabniki prostora v Jabljah, to je Center za evropsko prihodnost ter KIZ v letu 2006 iskal možnosti za rešitve možnost sožitja in sodelovanja institucij, ki delujejo v Jabljah ter načrtoval novo urbanistično zasnovo, vendar dokončne uskladitve in začetka izdelave tega občinskega lokacijskega načrta še ni prišlo. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev vprašanja? Izvolite.
Hvala lepa. Mislim, da tukaj ne gre samo za postopkovne, da rečem, kršitve tiste osnovne ideje, ampak gre tudi za nekatere stvari, ki niso tako enostavne. Vaš kolega, minister Zupan, velikokrat poudarja, da je potrebno vpis na družboslovne fakultete zmanjšati in povečati vpis na naravoslovne. V tem primeru v Jabljah, v samem gradu Jablje, imamo primer, ko se to poudarjanje sprevrže v svoje nasprotje. Se pravi, Biotehnična fakulteta nima te možnosti, imata pa dve zasebni družboslovni, sem rekel privilegirani fakulteti pa to priložnost in možnost. Poleg tega, da v samem Centru deluje, tako kot ste rekli, tudi Center za evropsko prihodnost, ki je v lanskem letu dobil za svoje delovanje 150 milijonov in tako dalje je moja skepsa in moje vprašanje še vedno: Ali bo na tem območju celotnega posestva Jablje še vizija, da obstaja Center za razvoj za kmetijstva in podeželja, ta osrednji center, ali ne? To je moje osrednje vprašanje. In drugo. Glede na to, da gre za zasebne fakultete, če mi lahko v pisnem odgovoru posredujete: Koliko je bilo v lanskem letu za predavanja v elitni Lichtembergovi ali pa grofovi dvorani temu zavodu prinešenih eksternih sredstev za normalno funkcioniranje?
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Torej, glede vašega osnovnega vprašanja lahko povem, da so poskusne površine centra za izvajanje na področju raziskovanja kmetijske dejavnosti relativno omejene, da pa skupaj z ostalimi soustanovitelji iščemo rešitve glede statusnega in vsebinskega delovanja zavoda. Kot sem že omenil, so te rešitve v delovnem osnutku že pripravljene. Na vaše pisno vprašanje pa bomo odgovorili. Hvala.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospod Kumer.
Glede na to, da je ta drugi del odgovora bil zelo skop, predlagam, da v skladu z drugim odstavkom 246. člena glasujemo o tem v Državnem zboru, da o tem izvedemo posebno razpravo, predvsem bom citiral skupno stališče tako Biotehniške fakultete kot, mislim, vseh drugih zainteresiranih, in sicer gre tako: "Jablje je nenadomestljiv kot poskusni infrastrukturni center za Slovenijo, v katerem poteka tako strokovna, raziskovalna, pedagoška kot tudi svetovalna in demonstracijska dejavnost Kmetijskega inštituta Slovenija, Biotehniške fakultete, Kmetijsko-gozdarske zbornice, institucij civilne družbe za potrebe vse Slovenije. Za tovrstno dejavnost potrebuje ta center Jablje vsa zemljišča ter potrebne upravne sobe, laboratorije, gospodarske objekte in ustrezno infrastrukturo. Jablje so zelo reprezentativne za slovenske agroklimatske razmere, so blizu vseh institucij. In tako dalje. S tem, ko je sam grad Jablje in še z nekaterimi zemljišči in infrastrukturo okoli samega gradu, dan v protokolarne namene, bo ta cilj in ta vizija težko uresničljiva na tem istem območju. Sam mislim in še mnogo drugih meni in misli, da je treba osnovni namen tega posestva Jablje nameniti tistemu, za kar se je veliko denarja iz proračuna in ne nazadnje tudi evropskih sredstev v to vložilo. Zato še enkrat predlagam, da o tem glasujemo in da Državni zbor o tem izvede razpravo.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Kumerja, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Dr. Pavel Gantar pa bo postavil poslansko ministru za okolje in prostor. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister. V torej, 20. marca sta Globe in Svet za varstvo okolja organizirala skupno posvetovanje na temo "Problemi in perspektive upravljanja z vodami v Sloveniji". Posveta so se poleg nekaterih poslancev udeležiti tudi najbolj vidni predstavniki stroke s področja vodnega gospodarstva, žal pa so, gospod minister, manjkali sicer vabljeni visoki uradniki Ministrstva za okolje in prostor, vključno z vami. Na posvetu so bila izpostavljena številna vprašanja, ki zadevajo probleme upravljanja in gospodarjenja z vodami, in jasno je bila zavrnjena iluzija, da je Slovenija država, ki nima pretiranih problemov z vodami in zagotavljanjem vode za rabo tako kmetijstva industrije in oskrbe gospodinjstev. S podatki so bili prikazani zaskrbljujoči trendi, ki zadevajo stanje in perspektive vodnih bilanc v Sloveniji. V tem vprašanju naj, gospod minister, opozorim samo na en trend, namreč na nižanje povprečnih letnih pretokov rek in hkrati povečevanje ekstremnih, najvišjih in najnižjih pretokov v obdobju suš oziroma poplav. Vse to zahteva ukrepanje države na dolgoročni osnovi, predvsem pa ukrepe za zadrževanje voda. Teh ukrepov, gospod minister, ni. Zato vas sprašujem: Kaj boste storili za oblikovanje celovite, koherentne in dolgoročne politike upravljanja in gospodarjenja z vodami? Da boste lažje odgovorili na to vprašanje, vam zastavljam podvprašanja, kot so: Ali menite, da bi Slovenija potrebovala poseben dokument, ki bi na ravni Državnega zbora opredelil osnovne elemente politike do voda in zagotovil tudi ustrezen vrednostni in normativni okvir za upravljanje s tem pomembnim naravnim virom? In drugič. Ali pripravljate ukrepe za zadrževanje voda, ki imajo multifunkcionalni učinek, od protipoplavne funkcije, zagotavljanje količin za rabo vode, bogatenje pretokov, podtalnice itn? Kakšni so ti ukrepi? In mimogrede: Kaj se dogaja z akumulacijo Padež? To vas vprašam vsako leto enkrat. Zakon o vodah predvideva tudi ustanovitev svetov in konferenc za vode, ki pa so suspendirana z nikjer pojasnjeno odločitvijo ministrstva, hkrati pa ministrstvo pripravlja načrtovalske in upravljavske načrte povodij. In sprašujem vas, gospod minister: Ali ne bi bilo prav v času, ko pripravljate te načrte, potrebno aktivirati oblike sodelovanja javnosti in deležnikov v tem procesu nastajanja teh planov? In: Ali nameravate te svete in konferenco za vode vendarle aktivirati prej, kot ste nameravali? [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Pri problematiki voda je toliko tem, da poslancu zmanjka časa, zmanjkalo pa bo tudi ministru, ko bo na tako vprašanje odgovarjal. Če bi začel od zadaj nazaj oziroma naprej, bi rad povedal, da prav pred nekaj dnevi, dobrim tednom, smo imeli nekje izven Ljubljane zelo pomembno srečanje vseh tistih ljudi, ki strokovno, operativno, tudi postopkovno bedijo nad problematiko voda v Sloveniji in sodijo pod moj delokrog. Srečanje je bilo dobro. Pred seboj imam tudi delovni program za pripravo načrtov o upravljanju voda na vodnem območju Jadranskega morja, to je seveda na območju Donave, in tukaj smo se jasno dogovorili in veliko pogovarjali prav o tem vprašanju, ki ga vi odpirate, da bi pritegnile deležnike in javnost v proces nastajanja teh načrtov in da bi se tudi kvaliteta načrtov izboljšala in zmanjšanja napetosti in konflikte med zagovorniki različnih rab voda. Absolutno je to naš pristop, smo se pogovarjali, kako ta postopek peljati, kakšna je tukaj vloga občin, vloga stroke, vloga nevladnih organizacij. Na tem mestu seveda uradno ali pa neformalno vabilo GLOBU, Svet za varstvo okolja bo tako ali tako vključen, da je tukaj aktiven. Prišlo je do manjše nerodnosti, da ravno tisti dan, ko ste sklicali to pomembno srečanje, sem bil sam s svojimi kolegi že na obisku Vlade na Primorskem in samo to je bil razlog, da nisem prišel, vam zagotavljam. Kajti, takšnega srečanja in pogovora bi se sam z velikim veseljem udeležil. Seveda ne jaz sam ne moji kolegi ne živijo v iluziji, za katero ste rekli, da je bila jasno zavrnjena, da je Slovenija ena izmed tistih srečnih držav, ki nimajo pretiranih problemov z vodo in zagotavljanj zadostnih količin vode za različne rabe od kmetijstva, industrije pa do oskrbe gospodinjstev. Velika napak bi bila, če bi v taki iluziji živeli. Prav tako pa vam lahko zagotovim, da Slovenija na področju upravljanja z vodami živi v obnebju evropskih pravnih norm in direktiv, kar celo vrsto jih je in njihova ključna naloga je, da zagotovimo dobro stanje vodnih teles prav vseh voda v Republiki Sloveniji. Na vaše konkretno vprašanje, ali menite, da bi Slovenija potrebovala poseben dokument, ki bi na ravni Državnega zbora opredelil osnovne elemente politike do voda - ni potreben, ne bi pa škodoval še dodatno. Ampak imamo preprosto, poglejte, toliko evropskih direktiv, tudi če omenim samo okvirno vodno direktivo in vse ostale, nekatere so že v celoti, druge pa bodo prenesene v slovenski pravni red, da ne bi bilo potrebno, da bi s posebnim dokumentom, ki bi ga sprejeli na ravni Državnega zbora še enkrat normativno stopili v ta postopek. Na vaše drugo vprašanje, ali pripravljamo ukrepe za zadrževanje voda, ki imajo multifunkcionalen učinek, protipoplavno funkcijo, zagotavljanje količin za rabo vode, bogatenje pretokov, podtalnice - odgovor je: da. Seveda, na trajnostni način in tudi s postopki ekoremidiacije. Če samo spomnim na projekt, recimo, reke Dravinje, znan slovenski vodotok, ki ima več, bi rekel, elementov. In prav protipoplavna funkcija, pa tudi bogatenje pretoka, delno pa tudi podtalnice, bo ena od tistih, ki jo bomo poskušali tudi ob pomoči evropskega kohezijskega denarja, pač, rešiti teh vprašanj. Na podoben način se soočamo tudi s protipoplavno varnostjo Savinje ali pa jugozahodnega dela Ljubljane. Da ne omenjam občutljivega vprašanja reke Mure; kako na sonaraven način čim več vodnega potenciala čim več časa zadržati v Republiki Sloveniji, s tem dvigniti podtalnico, ki se nevarno znižuje, s temo omogočiti količine za namakanje, s tem omogočiti dobre lokacije za turistični razvoj in ne nazadnje, če bo tako pokazalo ob kakšni pregradi, ki bo lepo umeščena v prostor, morda tudi kakšno kilovatno uro električne energije pridobiti. Sprašujete me, kaj se dogaja z akumulacijo Padež. Tukaj nosim štafeto svojih predhodnikov. Ta štafeta ni enostavna. Dobro se moram truditi tudi, da mi ne pade iz rok, ampak upam, da ni me bo padla. Ker se je pojavilo nekaj dodatnih strokovnih vprašanj, bomo poskušali s kvalitetnim strokovnim objektivnim mnenjem presekati vsa vprašanja, ki so predvsem vezana na količino in samo metodo te investicije, kajti gre za zelo visoka sredstva, in nato seveda s tem projektom, ki bo dobil kohezijski denar, iti naprej. Projekt akumulacija Padež bo za dolgo let naprej rešila vprašanje pitne vode na slovenskem Krasu, še posebej pa [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]v slovenski Istri. Hvala lepa.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Gospod minister, moram odkrito povedati, da so me nekateri elementi v vašem odgovori zadovoljili in da sem vesel, da sem jih slišal iz vaših ust. Veseli me, da ni te iluzije o z vodo bogati Sloveniji, vendar je treba storiti še korak naprej. Storiti kaj, da bomo tudi v prihodnosti zagotovili zadostne količine vode, pri čemer je prav, da se sklicujete na dobro stanje vodni teles. Vendar vas opozarjam, da se to dobro stanje nanaša na biološko in kemično stanje, manj pa na stanje vodnih bilanc. Zato ponovno in znova poudarjam: Evropska unija vas je do nedavnega in nas je prisiljevala in usmerjala na področju varovanja voda pred onesnaževanjem in čiščenjem voda. Ni se ukvarjala s problemi vodnih bilanc. To vprašanje je še vedno odprto. Drugič, kar zadeva mnenje, da ne potrebujemo posebnega dokumenta, tu bom rekel predvsem to, da se s tem ne strinjam. Menim, da ga rabimo. Da je podpoglavje v nacionalnem programu varstva okolja premalo. Predvsem takšen dokument bi moral definirati glavne ukrepe na tem področju. Sedaj jih nimamo definirati. Okoli Padeža bi rekel predvsem to, da je štafetna palica je sedaj že predolgo, že dve leti in pol tako rekoč in se ob treba nehati sklicevati na prehodnega tekača. Zato vas dejansko sprašujem: Ali bo mogoče to investicijo realizirati v tem načrt? Ali vam ne bo padla iz rok? Kajti, če bo, potem je problem voda na Primorskem lahko velik problem. Hvala lepa.
Hvala. Izvolite, gospod minister.
Hvala za dodatno vprašanje. Storil bo vse, da mi glede akumulacije Padež štafetna palica ne bo padla iz rok, to vam zagotavljam. In vam zagotavljam, da sem se osebno kot minister zelo angažiral, da se to ne bo zgodilo. Ampak tipično slovensko, tukaj je stroka delno razdeljena. In kot pri nekaterih drugih vprašanjih je potrebno tudi tukaj odgovoriti predvsem na vprašanje, ali je treba ravno tako, ravno s takim načinom. Gre pa za eno zelo velikih investicij na področju pitnih virov v Sloveniji, daleč največjo najverjetneje. Ampak jaz sem prepričan, da je upravičena. Drugo. Glede vodnih bilanc. Tukaj sva povsem na istem bregu. Nismo še omenili nekega procesa, ki je pravzaprav ključen in določa marsikatero ravnanje. To so klimatske spremembe. In ti trendi, o katerih govorite in zadevajo stanje in perspektivo vodnih bilanc, ki se kažejo v nižanju povprečnih letnih pretokov rek, istočasno pa opažamo povečanje ekstremov najvišjih in najnižjih pretokov v obdobju poplav ali pa ekstremnih suš, to pa zahteva hitro ukrepanje držav, tudi Evropske unije. Ne nazadnje, tudi ena od direktiv, ki delno govori o tej temi, se sedaj zaključuje. In zato so tu ključni elementi, ki govorijo o ukrepih za zadrževanje voda. Tu bi vas rad tudi obvestil, saj je že znano, da zaradi objektivnih razlogov, ker je dosedanji državni sekretar mag. Starman prešel k mojemu ministru na levi strani, k dr. Žagarju, je to funkcijo prevzel velik strokovnjak za področje vodarstva, mag. Bricelj, in mi bo tukaj v veliko pomoč tudi na strokovni ravni. Če omenim samo nekatere ukrepe, ki so vezani na tiste reke, ki nas povezujejo s sosednjimi državami, tudi na ta način se za take ukrepe lahko dobi evropski denar. Pomembno je tudi stanje podzemnih voda, o katerem ste tudi govorili. Kot zaključek predsedovanja Barcelonske konvencije, ob dobrem sodelovanju med povodji Jadranskega morja in povodjem, ki pokriva Podonavje, smo dobili potrditev, da bo letos novembra v Sloveniji veliko mednarodno strokovno srečanje, ki bo govorilo o primerih dobre prakse v Sloveniji na temo kvalitete podzemnih voda v Republiki Sloveniji. Na tem srečanju bodo sodelovali vrhunski predstavniki stroke in Evropske unije in tu lahko Slovenija marsikaj pokaže, po drugi strani se pa lahko še tudi marsičesa nauči. Hvala lepa.
Hvala. Izvolite, gospod Gantar, imate predlog?
Tako je, gospod predsednik. Imam predlog, da se na podlagi drugega odstavka 246. člena Poslovnika Državnega zbora opravi razprava o tem odgovoru na poslansko vprašanje. To bi rad z dvema, tremi besedami utemeljil, predvsem maloštevilnim kolegom iz koalicije. Ta moja pobuda ne gre prvenstveno v smeri, da bi tu postavljali ministra kot nek predmet, ki ga je treba preveriti, obravnavati in ga kritizirati za vodno politiko, takšno ali drugačno, kot je, temveč dajmo izkoristiti to možnost zato, da bomo na ravni državnega zbora odgovorili in se ukvarjali z nekaterimi zadevami, s katerimi se sicer nikoli ne bomo ukvarjali, ker ne bodo prišle do nas. In to je pravzaprav prvo vprašanje, kaj je z našimi vodami in kaj se [[to je bila ena izmed glavnih tem tega posvetovanja]] dogaja z vodami v luči klimatskih sprememb, tako kot se že dogajajo in kot so pričakovane. Za vse nas se zdi, da je voda nekaj samoumevnega, pa ni! Zato res predlagam, da mogoče uporabimo to institucijo razprave o odgovoru na poslansko vprašanje, zato da se na neki prihodnji seji pogovorimo o teh zadevah in da vidimo, ali imamo neke skupne osnove - mislim, da jih imamo -, s katerimi bi lahko začrtali politiko države na tem področju v naslednjih letih. Zato velja predvsem za kolege iz koalicije, upam, da boste to sprejeli, ker mislim, da je to dobro in za vlado in za ministra in za nas. Ne smemo se predolgo obnašati, kot da tega problema ni. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Gantarja, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravi o odgovoru ministra za okolje in prostor na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Gospod Sašo Peče bo postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje. Prosim.
Spoštovani prisotni. Glede na to, da je vsebina vsakega slehernega odgovora predsednika Vlade, gospoda Janeza Janše, podana v obliki in vsebini, za to je kriva prejšnja vlada; to je posledica dela prejšnje vlade ali pa ne nazadnje - "to je storila prejšnja vlada", dovolite, da moje poslansko vprašanje načnem s stališčem sedanje vlade, s stališčem poslanskih skupin, ki sestavljajo današnjo vlado. Dejstvo je, da je tokom prejšnjega mandata, tako vaša politična opcija, torej SDS, vedno in striktno podpirala Slovensko nacionalno stranko, po ukinitvi članstva v različnih institucionalnih vidikih, lahko z isto gotovostjo trdim, da ste svoje razmišljanje glede obveznega članstva spremenili v popolnosti; da so vam vrednote, ki so vam bile pri srcu, predvsem pa pri besedah - in danes ugotavljamo samo pri besedah - da ste jih zamenjali. Dovolite pa, da se dotaknem mojega poslanskega vprašanja, ki sem vam ga, spoštovani minister, tudi dvakrat naslovil pisno. Enkrat na to sem dobil tudi odgovor, ampak priznam, verjeti nisem mogel, da ste se podpisali pod vsebino, ki je v takšnem nasprotju z zakonom, ki velja v Republiki Sloveniji. Dovolite, da s tega mesta vas, slovensko javnost in prisotne poslance seznanim s 70. členom Zakona o zdravniški zbornici oziroma, se opravičujem, 70. členom Zakona o zdravniški službi, v njegovem sedmem poglavju, to je Zdravniška zbornica Slovenije, ki govori: "Članstvo v zbornici je obvezno za vse, ki na območju Republike Slovenije opravljajo zdravniško službo." Drugi odstavek: "Članstvo v zbornici je prostovoljno - poudarjam prostovoljno" za zdravnike: prvič, ki ne opravljajo zdravniške službe; drugič, ki opravljajo zdravniško službo izven Republike Slovenije, pa imajo v Republiki Sloveniji stalno prebivališče, tretjič, ki so upokojeni, in četrtič, ki so nezaposleni". Med njimi, gospod minister, glede na to, da verjamem na vsebino vašega odgovora, poudarjam, "članstvo je prostovoljno za zdravnike, ki so upokojeni." Zdravniška zbornica Republike Slovenije oziroma Zdravniška zbornica Slovenije pa pošilja odločbo o višini članarine zbornice vsem, tudi upokojenim zdravnikom. In ko sem prejel odgovor vaš, gospod minister, na to vprašanje, seveda v veliki meri v svojem odgovoru branite in se zavzemate za to, da bi obvezno članstvo se nadaljevalo tudi za upokojene zdravnike. Prosim vas, v prvem delu, da mi še enkrat podate vsebino vašega razmisleka o tem početju Zdravniške zbornice Slovenije, ki je v konkretnem nasprotju z Zakonom o zdravniški zbornici. Prosim.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Na to vprašanje gospoda Pečeta sem res že odgovoril tudi pisno. Moram ob tej priliki še enkrat reči, da gre za zdravniško zbornico kot nek poseben subjekt, če tako rečem, v tej državi. Namreč, vi vsi veste, da je zbornica odigrala ogromen, velik pomen v svoji zgodovini za zdravništvo in da je bila zbornica v 50-ih letih prejšnjega režima prepovedana. Zbornice zdravniške ni bilo mogoče ustanoviti, šele z osamosvojitvijo je zdravniška zbornica bila ponovno ustanovljena in ima za celotno delovanje na področju zdravstva ogromen pomen. Kar se tiče obveznega članstva v Zdravniški zbornici, to je bilo že predmet presoje Ustavnega sodišča. Leta 1993 je Ustavno sodišče sprejelo stališče, da obvezno združevanje v Zdravniško zbornico ne pomeni omejevanja pravice za zavarovanje. Z drugim odstavkom 42. člena Ustave zakonodajalec lahko določi obvezno obliko združevanja zdravnikov, ki delajo neposredno z bolniki v Zdravniško zbornico Slovenije in to se tudi ves čas dogaja. Zakonodajalec je to storil v Zakonu o zdravniški službi. V 70. členu tega zakona je tudi določba, da so zdravniki, ki ne delajo neposredno z bolniki, lahko prostovoljno člani Zdravniške zbornice Slovenije. Zdaj tudi ne bom razlagal vsega tistega, kar ste vi že uvodoma ugotovili na podlagi 70. člena Zakona o zdravniški službi. Torej, iz tega pa lahko sledi nekaj, da članstvo za polno upokojene zdravnike ni obvezno, tudi sedaj ne. Med člani zdravniške zbornice so samo tisti polno upokojeni zdravniki, ki so izrazili voljo, da so člani Zdravniške zbornice Slovenije. In na te se nanaša sklep, ki določa višino članarine za polno upokojene zdravnike, ki so člani zbornice. Tisti polno upokojeni zdravniki, ki pa so se odločili uveljaviti pravico iz tega 70. člena Zakona o zdravniški službi in so podali izjavo, da se želijo iz zbornice izpisati, seveda niso dolžni plačevati članarine in te niso člani Zdravniške zbornice Slovenije. Glede tega moram reči tudi, da to, kar ugotavljate, se dejansko v praksi ne izvaja, torej v principu še zdravniki, ki so popolno upokojeni, ne plačujejo članarine, če sami tega ne želijo. Na podlagi drugih zakonskih ureditev Zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravniški službi, objavljeno 9.5.2006, pa je tudi določilo, kjer piše kakšna je članarina za te upokojene zdravnike, ki želijo ostati v zdravniški zbornici. Na tej podlagi in skladno s temi določili je bil na seji skupščine zbornice sprejet sklep o določitvi višine članarine za tiste upokojene zdravnike, ki so prostovoljno v zdravniški zbornici, po pavšalnem znesku 23 evrov letno. 23 evrov letno. Ob tem je potrebno dodati, da imajo upokojeni zdravniki, ne glede na bistveno nižjo višino članarine od članarine za aktivne zdravnike, vse enake pravice, kakor to velja za druge člane zbornice. Moram reči, da ob tem dobivajo tudi zelo dobro glasilo ISIS, mislim, da je to eno najboljših glasil, ki se izdajajo v okviru različnih zbornic, in to glasilo dobivajo tudi vsi upokojenci za 23 evrov letno. Torej, ne gre za nobeno obvezno članstvo, gre za zakonito prostovoljno članstvo in zakonito plačilo članarine, ki je izredno nizka. Hvala.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem skupaj in kolega Peče želi verjetno dopolnitev odgovora. Prosim.
Hvala. Ob teh vaših odgovorih mi seveda postane popolnoma jasno, zakaj so stvari v zdravstvu takšne, kot so. Zakaj Onkološki inštitut še vedno ne funkcionira - zaradi vašega dojemanja vsebine, zaradi vašega pretiravanja in ne nazadnje zaradi popolnega izkrivljanja resnice. Ni res! Laž je, groba in nesramna laž, gospod minister, z vaše strani izrečena, ko pravite, da so člani Zdravniške zbornice edino upokojeni zdravniki, ki so se za to opredelili. To je groba laž, ki ste jo izrekli malo prej in kateri ste pritrdili tudi zdaj. Upokojeni zdravniki niso bili vprašani, ali želijo biti člani Zdravniške zbornice ali ne. In ne glede na to, da Vlada - ne Vlada ne Zdravniška zbornica tega poizvedovanja nista naredili, pošilja Zdravniška zbornica odločbe o članarini. Res je, da v pavšalnem znesku, ob tem dovolite, da tudi povem, da se je pavšalni znesek, ki ga vi seveda ustvarjate oziroma prikazujete kot nekaj minimalnega, v primerjavi z lanskim letom povečal za 400%, govori naslednje. Polno upokojeni zdravniki plačujejo članarino po prejetju računa v roku, določenem na posebni položnici. V primeru, da članarina ne bo plačana v tem roku, se bo izvedla prisilna izterjava v skladu z zakonom, ki ureja davčni postopek. Gospod minister, vi ste dolžni zagotoviti zakonito delo Zdravniške zbornice, ne pa njim, ki delajo v očitnem nasprotju z Zakonom o zdravniški službi, ki pobirajo članarino od tistih, ki so striktno navedeni, da niso obvezni člani v 70. členu, jim dajati potuho. Po moji oceni je vaša dolžnost kot prvega na področju zdravstva, da zagotovite, da ta zbornica [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]dela v skladu z zakonom. In to se od vas pričakuje; ne to, da jih branite na vsak način. In še enkrat poudarjam, dobili ste z moje strani že v preteklosti izdane odločbe, z vaše strani pa so samo besede, nikoli pa prikazano, da bi Zdravniška zbornica [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospod minister, beseda je vaša.
Zdaj, jaz se ne bom spuščal na ta nivo laži in nelaži. Jaz imam tukaj podatke, ki sem jih dobil na Zdravniški zbornici, da so upokojeni zdravniki prostovoljno v zbornici in da se na podlagi te prostovoljnosti pošiljajo tudi odločbe za plačilo članarine. Tako v bistvu jaz kaj več na to ne znam odgovoriti. Jaz imam pač podatke, da je to zakonito in da je dejansko opravljeno po Zakonu o zdravniški službi. To sem večkrat preverjal na zbornici, ne samo enkrat, tako da mislim, da kaj več odgovarjati tukaj ne morem.
Hvala lepa. Gospod Peče ima očitno proceduralni predlog. Prosim.
Najlepša hvala. Seveda, enostavno in pa verjetno zelo lepo je biti minister, ki vztraja na svojem in ne pozna pripravljenosti preveriti situacije. Verjetno je to ena najlepših služb v okviru naše družbe, v kolikor se seveda človek ob tem ne sprašuje, ali dela humano, ali dela v skladu z zakonom in ali so postavljene institucije, kot so onkološki instituti. Ampak v kolikor vam je za vse to vseeno, potem pač lahko dobimo tak odgovor, da se ne boste spuščali na nivo vprašanja, kot sem vam ga podal. Gospod minister, še enkrat pa vam rečem, ne glede na vaše odkimavanje z glavo, ni res, da bi kadarkoli Zdravniška zbornica - prosim, da o temu povprašate tudi njih, saj so vaši podrejeni - preverjala pri polno upokojenih zdravnikih, ali želijo biti člani Zdravniške zbornice ali ne. Drugače pa je dojemanje vaše vsebine, v kolikor bi se z njo strinjal, približno tako, kot da bi rekli, da država naenkrat predpiše članarino vsem državljankam in državljanom za članstvo v Republiki Sloveniji, ob tem izda odločbo, da v kolikor te članarine ne bodo plačali, bodo prisilno izterjani, šele kasneje, naknadno pa bi predsednik vlade rekel: "Ja, saj niso izstopili iz tega!" Po moji oceni, še enkrat poudarja, gospod minister, odločbe o višini plačane članarine oziroma odločbe o višini članarine kakor tudi obvestilo o plačevanju članarine, dokument, ki ga prej nisem navedel, v ničemer ne govorita o tem, da se upokojeni, polno upokojeni zdravniki imajo sploh pravico opredeliti do članstva. To pravico ste jim odvzeli. [[Gospod podpredsednik, veste, da imam na razpolago še minuto. Hvala.]] To pravico ste jim seveda odvzeli. Odvzeli ste jim pravico, da bi se opredelili, v vašem odgovoru pa se strinjate in dajete pozitivno zbornici, ki še enkrat poudarjam, dela v tipičnem nasprotju s 70. členom zakona. In v povezavi s tem, gospod predsedujoči, na vas naslavljam predlog, da se o nekvalitetnem, v narekovaju "lažnivem" odgovoru ministra Bručana o delovanju zdravstvenega sistema in Zdravniške zbornice opravi razprava v okviru Državnega zbora. Če minister ni sposoben preveriti svojih podrejenih, kakšno je delovanje Zdravniške zbornice, in če je njemu za to popolnoma vseeno in zamahuje z roko, potem to ne sme biti vseeno Državnemu zboru. Hvala.
Hvala lepa. Kot je to običajno in v skladu s poslovnikom, bomo o vašem predlogu odločali jutri v okviru glasovanj. Nadaljujemo z vprašanji. Besedo ima gospod Kokalj. [[Oglašanje iz ozadja.]] Prosim, gospod Gulič.
Spoštovane kolegice in kolegi, tisti, ki ste v dvorani, in tudi tisti, ki spremljate sejo v svojih prostorih! Moj proceduralni predlog je ta, da, kolega Marko Pavliha, ne vodite seje Državnega zbora niti trenutek več. Razlogov za to ne bom navajal, saj mislim, da sami veste, da je za ugled Državnega zbora, za pomembnost parlamentarizma na Slovenskem pomembno, da ga predstavljajo ljudje, ki se niso izneverili svojim volivcem, ki niso zamenjali svojega glasu. Če tega v tem trenutku ne zmore storiti Državni zbor zaradi formalnih razlogov, lahko to storite sami, gospod Marko Pavliha. Etičnost je pač nad formalnimi zadevami. Upam, da boste moj proceduralni predlog upoštevali in ga premislili. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Gulič. Žal moram dati prednost vodenju in poslovniku pred etiko in pred lastno opredelitvijo. Kot veste, je kolegij o tem odločal. Jutri je posebna točka dnevnega reda moja razrešnica, o tem boste zvečer glasovali in seveda potem bo pač moja usoda takšna, kot bo. Ta trenutek, če odstopim s tega položaja, bi povzročil prekinjeno delovanje Državnega zbora, tega pa žal ne morem. Tako dajem besedo gospodu Kokalju, ki bo postavil vprašanje ministru za notranje zadeve. Prosim.
Hvala lepa za možnost, da lahko nadaljujemo sejo. Vlada Republike Slovenije je z znatno podporo parlamentarnih strank njene vladne koalicije do sedaj začela normalizirati in odpirati odnos do narodovega telesa, živečega izven meja matične domovine. Taka naravnanost je glede na polpreteklo obravnavo in tudi glede na ugledno mesto samostojne države Slovenije v Evropi kot v svetu zelo pozitivna. To in dobro sodelovanje s Slovenci, ki so v mnogih primerih, lahko rečemo, odličen most z zunanjim svetom, ta trenutek tudi potrjuje. Globalna situacija države, kot je Slovenija, spodbuja k dobri in stabilni poziciji v svetu tako s političnega, gospodarskega in tudi kulturnega vidika. Zato izpostavljam zakonodajo, ki je bila v tem mandatu sprejeta, temeljni zakon o Slovencih v zamejstvu in po svetu, zakon o volitvah v Državni zbor ter zakon o volilni evidenci oziroma o evidenci volilne pravice. Zanima pa me: Kako poteka ažuriranje vpisa slovenskih državljanov, živečih zunaj meja Republike Slovenije, v evidenco volilne pravice, v skladu z nazadnje omenjenim zakonom? In: Ali se pri tem pojavljajo kakšni problemi? Če se - kakšni? Hvala lepa.
Izvolite, prosim, gospod minister. [[Ga ni.]] Oprostite! Odgovor na vprašanje boste tako dobili na naslednji seji. Sejo vodim zato, ker je naslednji, ki bo postavil poslansko vprašanje, gospod dr. Pavliha. Zato ga prosim, da predstavi svoje poslansko vprašanje.
Hvala lepa. Upam, da mi je vsaj to dovoljeno. S tega novega mesta, lep pozdrav vsem skupaj. Seveda tudi dobrodošlica ministru Jarcu na prvih poslanskih vprašanjih. Pred dobrimi 16-imi leti so to v tem hramu demokracije tedanje tri skupščine sprejele nekakšno "pomorsko biblijo" - Resolucijo o pomorski usmeritvi Republike Slovenije, ki seveda Slovenijo zavezuje k pomorski usmeritvi in med drugim tudi zavezuje državo, da bo načrtno spodbujala raznovrstno pridobivanje hrane iz morja v obliki ribogojstva, ribolova, solinarstva in še bi lahko naštevali. Morsko ribištvo pa je žal po osamosvojitvi doživelo kar nekaj nesrečnih okoliščin, ki ga postavlja v vedno težji položaj. Prvič - zaradi zmanjšanja ribolovnega območja je zdaj povprečni letni ribolov približno 1700 ton letno, do leta 1991 je bila ta številka 6000 ton. D drugič - eden od razlogov je tudi prelov, namreč na nek način so si ribiči sami žagali svojo vejo, na kateri so sedeli, zaradi tega prelova. Tretjič pa gre tudi za politične razloge. Namreč, država se je, bog si ga vedi kaj, skozi vso to obdobje malce mačehovsko obnašala, z redkimi izjemami do ribištva, pozitivno je gotovo sprejem zakona o morskem ribištvu, negativen pa je na primer podatek, da smo iz evropskih strokovnih skladov za obdobje 2004 - 2006 za slovensko ribištvo uspeli počrpati le okoli 72% sredstev. Zato vas, spoštovani gospod minister, sprašujem, prvič: Kateri so razlogi za tako relativno klavrno črpanje sredstev iz evropskih skladov? Koliko so, skupaj z domačo udeležbo, natančno znašala ta sredstva? In kolikšen delež je bil porabljen za to in za katere namene? Drugo vprašanje je naslednje: Kako in za katere namene namerava Slovenija porabiti 21,6 milijonov evrov iz novega evropskega mehanizma za pomoč ribištva v okviru nove finančne perspektive od leta 2007 do 2013? Katere konkretne ukrepe bo ministrstvo sprejelo na tem področju? Zlasti zaradi tega, da se ne bodo ponovile težave glede črpanja kot v obdobju 2004 - 2006? In zanima me tudi: Kakšna bodo lastna domača zagotovljena sredstva za lastno udeležbo? Ker zmanjkuje časa, naj bo to seveda prvi del mojega vprašanja. Dodaten odgovor oziroma dodatna vprašanja pa v drugem delu, ste jih pa seveda tudi pisno prejeli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na poslansko vprašanje bo odgovoril minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, gospod Jarc. Izvolite gospod minister.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani dr. Pavliha. Zahvaljujem se vam za zelo pomembno vprašanje. Torej, glede prvega vprašanja, vam lahko zagotovim, po podatkih Agencije RS za kmetijske trge in razvoj podeželja, da so bila oziroma sredstva bodo porabljena. Namreč, v obdobju 2004-2006 sta bila v okviru EPD - Enotnega programskega dokumenta - izvajana dva ukrepa: eden je posodobitev obstoječih plovil in mali priobalni ribolov, drugi pa ribogojstvo, predelava in trženje. Po podatkih, ki sem jih dobil, je skupaj teh sredstev bili približno 2 milijona 400 tisoč evrov, od tega je Slovenija zagotavljala nekaj več kot 20%. Kot sem že povedal na podlagi pogodb, podpisanih med Agencijo in končnimi prejemniki, je bilo zavezano nekaj več sredstev, skupaj približno 2 milijona in pol evrov. Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je izvedlo tudi vse ukrepe v smeri boljšega črpanja sredstev v smislu infotočk, brošur, oglasov, časopisov in tako naprej. To se pravi, v tem finančnem obdobju, vsaj po mojih informacijah, naj bi obstoječa razpoložljiva sredstva bila izčrpana, niso pa bila še vsa nakazana, ker so bile vse pogodbe v različnih fazah. Glede sredstev v novem proračunskem obdobju za katere tudi sam prvič ugotavljam, da so končno tudi za to področje relativno dovolj velika, da se lahko tudi nekaj napravi, je situacija takšna, da je bilo z odločbo Evropske komisije iz oktobra 2006 Sloveniji dodeljeno po tekočih cenah približno 21 milijonov evrov in k tem sredstvom mora Slovenija dodati še sama približno 7 milijonov evrov. S sredstvi nameravamo sofinancirati 4 tako imenovane osi, eno je prilagoditev ribiške flote, ribiška plovila, mali priobalni ribolov; druga os je ribogojstvo, predelava in trženje; tretji so skupni ukrepi, ribiška pristanišča, mesto iztovarjanja, zavetje, razvoj novih trgov, oglaševalske kampanje in četrto je trajnostni razvoj ribiških območij, pridobivanje znanj, pospeševanje priprave in izvajanje razvojnih strategij in tako naprej ter tudi tehnična pomoč. Eden glavnih ukrepov pri tem je oglaševalska kampanja, ki je podrobno napisana v operativnem programu in se bo pričela še pred uradno potrditvijo operativnega programa. Glede proračunskih sredstev s strani Republike Slovenije - žal v tem trenutku še ne zagotavljamo vseh sredstev in zato se bom osebno zavzemal, da bomo tudi to področje uredili in tako lahko na primeren način sofinancirali že zagotovljena sredstva Evropske unije. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Samo nekaj kratkih, pa vendarle pomembnih dopolnitev. Prvo me zanima: Ali se ukvarjate tudi z mislijo, kako bi na splošno povečali porabo rib v Sloveniji, morda v sodelovanju s kolegom Bručanom? Namreč, naj povem zastrašujoč podatek. Povprečna poraba rib na Slovenca oziroma Slovenko letno je okoli 5 kilogramov. Naj vam naveden drug podatek, Španci pojedo kar 22 kilogramov na prebivalca. Vsi vemo, da gre za bistveno bolj zdravo obliko prehranjevanje. Drugo. Zanima me: Kdaj bo sprejeta uredba o financiranju in sofinanciranju razvoja morskega in sladkovodnega ribištva za leto 2007 in koliko sredstev bo namenjeno za ukrepe v morskem ribištvu? In koliko sredstev bo v letošnjem letu namenjeno za okoli 100 ukrepov skupne kmetijske politike v Sloveniji? Potem me tudi zanima: Kdaj bosta sprejeta še dva zelo zelo pomembna dokumenta? Prvi je nacionalni strateški načrt za razvoj ribištva v Republiki Sloveniji v obdobju 2007 - 2013, drugi pa je operativni program za razvoj ribištva v Republiki Sloveniji v istem obdobju. Ta osnutka sta že na vaši spletni strani. Zanima me: Ali sta tudi usklajena z ribiči? Zadnje vprašanje je: Ali poleg navedenih dokumentov načrtujete še druge kratkoročno in srednjeročne ukrepe za dolgoročno preživetje morskega ribištva v Sloveniji? Veste, lahko rečemo in to smo tudi narisali na naš grb, da smo na morski strani Triglava, da smo pomorska država. Ampak ena od ključnih dejavnosti, ki to dokazuje, je seveda ribištvo. Zato mu moramo s skupnimi močmi v nadaljevanju posvečati več pozornosti. Hvala lepa, ne samo za odgovore, ampak tudi za ukrepanje.
Gospod minister, želite?
Hvala lepa za dodatna vprašanja. Glede oglaševalske akcije lahko povem, da je v okviru operativnega programa predvidena. Namen tega ukrepa je povečati tudi porabo rib ter proizvodov ribištva in ribogojstva na prebivalca na slovenskem trgu. Predvidevamo, da bo v letu 2007 ta kampanja izvedena na osnovi javnega razpisa. Uredba o financiranju in sofinanciranju morskega in sladkovodnega ribištva za leti 2007 in 2008 je bila sprejeta na seji Vlade z dne 1.3.2007 in objavljena v Uradnem listu Republike Slovenije št. 1219/2007 z dne 2.3.2007. Sredstva so namenjena izvajanju biološkega vzorčenja ulova na področju morskega ribištva, sredstva so približno v višini 72.000 evrov; postavitvi mesta prve prodaje rib in ribiških proizvodov v skladu s skupno ribiško politiko, sredstva so v višini približno 84.000 evrov; ter izdajanje periodičnih glasil in periodičnih revij s tega področja, sredstva so zagotovljena v višini 42.000 evrov. Seveda bo potrebno, da sprostimo sredstva iz EU, kot ste sami omenili; dokončati dela na nacionalnem strateškem načrtu za razvoj ribištva ter na operativnem programu. Glede nacionalnega strateškega načrta lahko rečem, da je bil pripravljen v sodelovanju z vsemi socialnimi partnerji po zagotovilu ministrstva, da so bile izvedene različne delavnice, na primer z morskimi ribiči dne 10.3.2006 v Izoli; da so bile opravljene javne obravnave in tako naprej. Nacionalni strateški načrt je bil uradno posredovan na Evropsko komisijo in je sedaj trenutno v fazi obravnave v tej instituciji. Operativni program je trenutno v fazi osnutka. V pripravo sta bila vključena Kmetijsko-gozdarska zbornica in Pisarna za ohranitev diverzifikacije na razvoju morskega gospodarskega ribištva. Operativni program, kot ste sami povedali, je bil objavljen na spletnih straneh. Bil je predstavljen tudi delovni skupini za pripravo operativnega programa. Upam, da ga bomo v naslednjih mesecih lahko sprejeli. Glede drugih ukrepov, mislim, da je bilo tudi prav vprašanje, zelo na kratko. Ministrstvo namerava poleg naštetih uvesti tudi pomoč pri ustanavljanju in delovanju organizacije proizvajalcev in skladno z evropsko in slovensko zakonodajo bo tudi lahko zagotovila sredstva po tako imenovan sistemu deminimis, ki se nanaša na področju državnih pomoči. Hvala.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje bo postavila gospa Breda Pečan ministru za okolje in prostor. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod minister Janez Podobnik. Pred dobrima dvema letoma sem vam zastavila poslansko vprašanje v zvezi s podeljevanjem koncesij za izvajanje obvezne državne gospodarske javne službe izvajanje meritev, pregledovanja in čiščenja kurilnih naprav, dimnih vodov in zračnikov zaradi varstva okolja, učinkovite rabe energije, varstva človekovega zdravja in varstva pred požarom, po domače dimnikarske službe. Takrat je Ministrstvo za okolje in prostor, z njim pa tudi Vlada Republike Slovenije zamujala s podeljevanjem koncesij, račune v obliki nezadovoljstva uporabnikov, nadaljevanje naslavljanja pritožb na občinski naslov pa so plačevali ali takrat sem jaz pač bila, še smo, plačevali župani in občinske uprave. Kot rečeno, od takrat sta minili več kot dve leti, dimnikarska podjetja ali posamični dimnikarji so pridobili koncesije, Vlada je sprejela in objavila sklep o določitvi tarife za cene storitev obvezne državne gospodarske javne službe s tremi prilogami, ki vsebujejo podroben popis potrebnega časa in vrednost posameznih opravil, ki jih mora pooblaščeni dimnikar opraviti na kurilni napravi, na dimnikih in zračnikih, da se bo uporabnik lahko varno in okolju čim manj škodljivo ogreval skozi zimsko obdobje. Vse lepo in prav, a v Izoli - pa mislim, da Izola ni prav občina, kjer ljudje samo brez potrebe nergajo ali nergamo - se je v lanskem letu, komaj slabe štiri mesece po izidu sklepa Vlade zgodila ena zastrupitev z dimnimi plini s smrtnim izidom in druga, ki bi skoraj povzročila izgubo še enega mladega življenja. Obenem pa uporabniki obvezne gospodarske javne službe nikakor niso zadovoljni z delom koncesionarja, ki ga je vlada določila kot edinega možnega izvajalca za območje te občine. Pritožujejo se predvsem zaradi neusklajenosti njihovega dejanskega dela - se pravi, obsega dela, tudi časovnega in tudi cenovnega - z normiranimi časi in vrednostmi posameznih storitev, ki so zapisane v prilogah prej omenjenega sklepa. Tako je bil edini odgovor na pritožbo upravnika enega od stanovanjskih blokov v Livadah v Izoli proti ravnanju koncesionarjevih delavcev, ki jo je ta naslovil na Ministrstvo za okolje in prostor tak, da je direktorat za evropske zadeve in investicije - kakšno zvezo ima ta z dimnikarji, meni ni jasno - pritožbo, ki se je nanašala na slabo opravljen delo, čiščenje kurilnih naprav, zračnikov, dimnikov itn. Kdo je v vašem ministrstvu, gospod minister, pristojen za nadzor nad izvajanjem dimnikarske službe, tako kvalitativno kot cenovno? In kam naj se uporabniki storitev z vaše strani imenovanih koncesionarjev obrnejo, kadar niso zadovoljni z njihovimi storitvami, glede na to, da odgovore dobivajo ponovno preko samih koncesionarjev? Se pravi, nekako v stilu [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]"kadija tuži, kadija sudi". Naslednje vprašanje pa bom nadaljevala potem.
Hvala lepa. Minister Podobnik, beseda je vaša.
Hvala lepa. Spoštovana poslanka Breda Pečanova. Bom šel kar po vrsti. Upam, da bom lahko na nekatera vprašanja odgovoril. Pred seboj imam koncesijsko pogodbo za to podjetje EDT Izola. V 16. členu piše - določa pritožbe uporabnikov: "Koncedent se zavezuje, da bo koncesionarja pisno obveščal o morebitnih ugovorih oziroma pritožbah uporabnikov. V primeru nezadovoljstva s kakovostjo ali obračunom storitev bo koncendent napotil uporabnike, da najprej ugovarjajo pri koncesionarju, šele v primeru nezadovoljivega odgovora pa pri pristojnem ministrstvu oziroma pri pristojnem inšpektoratu." To je prvi del odgovora. Drugi del je vezan na našo organizacijo. Na podlagi pravilnika o organizaciji in sistemizaciji delovnih mest na Ministrstvu za okolje in prostor je dimnikarska javna služba, ki je prišla v našo hišo s 1.1.2005, kot ena od služb varstva okolja določena kot področje, ki sodi v sektor za javne službe varstva okolja. In ker je ta sektor uvrščen v ta direktorat, je sistemiziran tukaj, zato je pač ta povezava, imamo torej sektor za javne službe varstva okolja in mag. Bernarda Podlipnikova in njene sodelavke so pač pravni naslov oziroma osebe, če se obrnejo v tem primeru na nas. Rad bi povedal še naslednje. Tukaj imam vse podatke, kaj se je dogajalo zadnji dve leti, katere koncesije so bile podeljene takoj v tej prvi rundi, nato smo šli seveda po dodatnem postopku, znano je - obvezna razlaga, Ustavno sodišče. Veliko smo delali, upam, da smo marsikaj tudi dobrega storili. Podelili smo, recimo, lanskega oktobra 43 pozitivnih odločb, 59 pa smo jih zavrnili oziroma smo jih zavrnili in tako naprej, točne podatke vam lahko posredujem. Bi pa rad odgovoril na ta tragični primer. Mi smo seveda zelo odgovorno odreagirali, ko se je to zgodilo. Nadzor nad delovanjem te družbe je bil vzpostavljen preko različnih inšpekcijskih služb na njihove odgovore, tudi Računsko sodišče se je obrnilo na nas in zahtevalo vse podatke, ki so vezani na finančno in drugo poslovanje, v tem primeru tudi te dimnikarske službe, in vse podatke smo že dali Računskemu sodišču. Je pa še eno vprašanje, ki je vezano na postopek upravnega dovoljenja. Če dovolite, bi še na to vprašanje odgovoril. Namreč, v tem primeru, v primeru v Izoli, je potrebno povedati - kdo je odgovoren za pravilno uporabo objekta ter njegovo redno in skrbno vzdrževanje: samo lastnik! Kaj je torej instrument uporabnega dovoljenja, za to se gre. Kajti ti lastniki v tem bloku so imeli uporabno dovoljenje, objekti se morajo uporabljati za namen in na način, kot je določeno v gradbenem dovoljenju. In je bil v preverjenem postopku izdaje uporabnega dovoljenja. Če v času uporabe objekta zaradi spremenjenega načina uporabe, na primer, spremenjenega načina ogrevanja - in priznajmo, ogrevalo se je drugače, kot je bilo prvotno določeno, kot je bilo predvideno v času izdaje uporabnega dovoljenja - pride do nevarnosti, ki neposredno ogrožajo bivanje v takem objektu, je treba ugotoviti, kaj je do te situacije privedlo. Kdo je storil, da se pač tam neka zadeva samodejno, samoiniciativno zgodila, to je ključno vprašanje. V primeru, da je treba za odpravo pomanjkljivosti objekt rekonstruirati, pa je za izvedbo tega treba pridobiti gradbeno dovoljenje in po končani rekonstrukciji tudi uporabno dovoljenje. To sta pa postopka, ki se izdata na zahtevo investitorja. To velja sedaj. Ne glede na to pa bom sam predlagal, da bi v spremembah zakona o graditvi objektov omejili nekatere pristojnosti že sedaj določenih soglasodajalcev in bi to soglasodajalstvo prenesli na nekatere ekspertne ravni, še posebej vezane prav na vprašanje izvajanja meritev, pregledovanja in čiščenja kurilnih naprav, dimnih vodov in zračnikov zaradi varstva okolja in tako naprej. Najverjetneje bo gospa še vprašala, pa bom potem dodatno odgovoril. Hvala.
Hvala lepa. Vidim, da že kar dobro poznate prakso državnega zbora. Gospa Pečanova, prosim.
Hvala lepa. Postavila bi dve podvprašanji, ki sta v bistvu enaki. Vi ste tako ali tako že odgovorili na tisto drugo vprašanje, ki sem ga imela pripravljenega, to je v zvezi z varnostjo teh prostorov, v katerih se uporabljajo kurišča, kurilne naprave, ki so napajane z butan-propanom in za katere je Strojna fakulteta po naročilu občine Izola pred približno letom in pol, dvema letoma ugotovila, da ne gre za napačno uporabo kurilnih naprav, gospod minister, ampak da gre za napačno izvedbo dimnovodnih naprav, ki zaradi tega, ker ni pravega vleka, ogrožajo oziroma lahko prihaja do uhajanja ogljikovega monoksida v prostor, v katerem kurilna naprava deluje, to je pa na žalost kopalnica, in zato se je to zgodilo, kar se je zgodilo. Zato tudi vprašanje. Namreč, pred 20 leti je bilo izdano uporabno dovoljenje. Jaz lahko sprejmem kot dejstvo, da je kurilna naprava morda iztrošena, pa da bi bilo treba karkoli narediti. Na to bi morala opozoriti dimnikarska služba. Kaj pa, če je kurilna naprava povsem v redu, če je vse drugo v redu, pa je tu problem same izvedbe? Drugo vprašanje je pa tisto, ko sem govorila o tem, da bi vaše ministrstvo moralo izvajati nadzor nad koncesionarjem, če je v vaših prilogah k sklepu napisano, da morajo za čiščenje in meritve dimnih emisij porabiti pri enem takem kurišču približno 67 minut, porabijo jih pa 15, zaračunajo jih pa 67. Torej, tu je zdaj vprašanje tudi, ki moti te ljudi, se pravi, eno dokaj banalno vprašanje, drugo pa seveda življenjskega pomena.
Hvala. Besedo ima minister Podobnik.
Hvala lepa. Se strinjam z vami, predvsem to prvo vprašanje, ki se dotika varnosti ljudi, je zelo resno. Torej, da ne bi šli v detajle, ampak po podatkih, ki sem jih pridobil, je šlo v tem primeru tudi za samoiniciativno spremembo nekaterih naprav v tem objektu. Zato se tu pojavi vprašanje, ali v tem primeru tako uporabno dovoljenje še velja. Seveda, to je zdaj zgodba za nazaj, inšpekcijske in druge službe in tudi organi bodo tu pač ugotavljali svoje, mislim pa, da je zakon o ureditvi objektov prava priložnost, da poskušamo rešiti to vprašanje odgovornosti tistih, pa tudi strokovnost tistega za naprej, ki je pač sodajalec. Imajo pa občani tukaj prav, glede tarife za cene storitev, in sedaj je slabo leto mimo oziroma 6 mesecev, kar velja, in v skladu s sklepom je sedaj napočil čas, da ko pregledamo stanje na terenu, tudi predlagamo nekatere spremembe te tarife za cene storitev. Ta sprememba je pripravljena, v kratkem pride na vlado in bo sprejeta, nekoliko drugačna in vam lahko zagotovim, da bodo občani in občanke nekoliko bolj zadovoljni z njo. Seveda pa, da ne bo nesporazuma, to ne pomeni, da ne cenimo kvalitetnega strokovnega dela dimnikarskih služb in stroke, gre tudi za vprašanje izobraževanja le-teh in tudi za vprašanje, ki je vezano na energetsko varčnost stavb in kvaliteto dimnih in drugih naprav. Tukaj je priložnost tudi za stroko, ki je doma v tem cehu, in bomo storili vse, da bomo z ustrezno zakonodajo omogočili, da bo ta stroka prišla tudi do veljave. Hvala.
Hvala lepa. Nadaljujemo s poslanskimi vprašanji. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj, ki bo zastavil vprašanje ministrici za delo, družino in socialne zadeve. Prosim.
Hvala lepa spoštovani podpredsednik, spoštovana ministrica. Najprej naj navedem datum, da ne bo pomote, 11.4.2006 je bil objavljen Zakon o razglasitvi zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom. Torej, 11.4.2006. Zakaj ne dovolite oziroma zakaj ne poskrbite, da se ta zakon izvaja? Drugi datum, ki ga navajam, je 24.1.2007, ko so se v vaš kabinet najavili predstavniki zveze SABS. Ampak žal ste napisali "Ne moremo vas sprejeti, sprejel vas bo zdajšnji in takratni državni sekretar." Pismo je podpisala Marjetka Polajner - vodja kabineta. Spoštovana ministrica, jaz verjamem, da vi poznate zakon, verjamem, da veste, kaj piše v 2. členu, da do teh pravic, ki so v zakonu zapisane, so upravičene osebe, ki so bile zaposlene ali pa so še danes zaposlene v družbah, ki odpravljajo bodisi posledice dela z azbestom ali pa so bile v preteklosti zaposlene v družbah. Znano je, da je zdaj to prepovedana proizvodnja. Če pogledamo 12. člen, v 12. členu jasno piše, da so sredstva za delo pooblaščenega zdravnika po predpisih, torej za verifikacijo in zdravstvene ekspertize, zagotovljena iz proračuna. Upam, da veste, kaj počnete. S svojim ravnanjem onemogočate verifikacijo te bolezni in pa s svojim ravnanjem onemogočate tudi zdravljenje teh bolnikov. Jaz bi vam rad dal 90 dni, spoštovana ministrica, rad bi vam dal, ker ste nova v vladi in mogoče ne razumete te problematike. Vendar takrat, kadar gre za ljudi, ko umirajo, ni časa. In to bi morala vi vedeti, če so vas opozorili na to. Danes ljudje umirajo tudi zaradi tega, ker so predloge čakalne vrste. Moj prijatelj je umrl zato, ker ni prišel na vrsto za operacijo srca, pa se nihče ne sekira. Vi pa to iz malomarnosti počenjate z bolniki, ki imajo obolelost za azbestozo. Ta bolezen ima dolgo latentno dobo. Mi smo sprejeli v tem Državnem zboru zakon in prosim, če mi lahko točno poveste tukaj pred vsemi mojimi kolegi in kolegicami in celo slovensko javnostjo, zakaj ne spoštujete tega zakona. Bežite od te odgovornosti, ljudje pa umirajo. To ni državotvorno dejanje, mi vas nismo zaradi tega potrdili in niste dobili mandata, da tako neodgovorno ravnate. Pa oprostite, drugih besed ne morem najti. In če pregovor velja, da nova metla pometa dobro, ko je nova, potem prosim.
Hvala za vprašanje. Besedo ima gospa ministrica.
Hvala, gospod predsedujoči. Hvala gospodu poslancu za vprašanje. Na podlagi Zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom je bila oktobra 2006 ustanovljena komisija za odpravljanje azbesta. Ta komisija je konec leta 2006 in v začetku leta 2007 odpravila vse zaostanke, ki so nastali v štirih do petih letih. S prenosom pristojnosti na ministrstvu iz Ministrstva za gospodarstvo smo prejeli tudi neporabljena sredstva v višini 130 milijonov SIT oziroma 542 tisoč 480,39 evrov. Od oktobra do konca leta 2006 je bilo uspešno sklenjenih 39 sporazumov o izplačilu odškodnin v skupni višini 407 tisoč 573,86 evra oziroma 97,5 milijona SIT. V letošnjem letu je bilo že izplačanih 19 odškodnin v skupni višini 75 milijonov SIT oziroma 315 tisoč 804,11 evra. V prvih dneh aprila pa je že planirano naslednje izplačilo petim oškodovancem v skupni višini 60 tisoč 299,22 evra oziroma 14,5 milijonov SIT. Od datuma, ko je bila imenovana komisija, pa do danes je zasedala osemkrat, skupaj je obravnavala 97 vlog, pri svojem delu pa nima zaostankov. Vse tekoče vloge pa bodo obravnavane in izplačane v začetku aprila, tako da vse vloge sproti rešujemo in smo na tekočem z reševanjem vlog. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Prijatelj, želi dopolnitev odgovora.
Saj preprosto ne morem verjeti. Jaz sem vprašal nekaj, dobil sem pa čisto nek drug odgovor. Jaz sem vas vprašal, spoštovana ministrica, še enkrat bova ponovila: Zakaj ne omogočate spoštovanja omenjenega zakona in izvajanje tega zakona, ki je bil sprejet v tem Državnem zboru 11.4.2006. Trdim, da v 12. členu piše, da se sredstva iz proračuna za ekspertize in za ugotavljanje bolezni zagotavljajo iz proračuna. Nisem vas spraševal o tako imenovanih odškodninah. Če pa želite, vam pa tudi povem, kako to izplačujete. Poglejte, vi ne veste verjetno, ampak ne bosta mogli reči, da tega ne veste. Za Salonit Anhovo sta 2 milijardi 800 šli iz državnega proračuna, torej za sanacije teh posledic. Ogromno teh zahtevkov ste poravnali v sodnih postopkih. Na koncu koncev, ko se je to rešilo, je oškodovanec dobil domov račun za poplačilo sodnih stroškov. Praviloma je bila odškodnina ravno tako velika, kot so bili v bistvu njegovi stroški za sodni postopek. Na tak način vi rešujete te zadeve. Da vam bo bolj jasno, bom poskrbel z odvetniško pisarno Starman s konkretnimi zadevami, ki jih bom naslovil na vaše ministrstvo. In zopet oboleli morajo iskati pravico na sodišču, kar je nonsens. Nisem vas spraševal o tem. Jaz sem vas spraševal preprosto o dejstvu: Kdaj boste začeli zagotavljati za 30 podjetij, ki so imela v svoji proizvodnji azbest, za te delavce možnost, da se ta bolezen z njihove strani ugotovi, denar za ekspertne komisije? Kdaj, spoštovana ministrica, se bodo lahko redno odpravljale te posledice azbesta? Veste, tukaj notri tudi piše, da do pravic v tem zakonu so upravičene tiste osebe v gospodarskih družbah, ki odpravljajo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]posledice z azbestom. To je pa 2. člen. Tudi tega denarja nočete sprostiti. Torej, imamo še osebe, ki so ogrožene in ki se še ogrožajo. Spoštovanje tega zakona je vprašljivo.
Hvala lepa. Ponovno gospa ministrica.
Ločiti moramo postopke, ki se končajo s poravnavo oziroma z vložitvijo vloge na ministrstvo, drugi so pa postopki, ki se končajo pred sodiščem, kadar se stranka ne strinja s poravnavo. In to moramo ločiti. Tiste postopke, ki jih vodi sodišče, jih vodi pravobranilec, te postopke, ki pa jih vodimo na ministrstvu, smo pa sprotno reševali vse vloge. In mi nimamo zaostankov s temi vlogami. Če ne bi bile komisije plačane, potem tudi ne bi mogli sproti reševati vlog. In z vlogami smo na čistem v aprilu mesecu.
Hvala lepa. Gospod Prijatelj ima verjetno postopkovni predlog.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani predstavniki Vlade. Jaz ne morem reči drugače, kot da sem žalosten. Sprašuješ nekaj, dobiš v odgovor drugo. Skladno z 246. členom, drugim odstavkom, predlagam razpravo v Državnem zboru, da spregovorimo na odprt način o teh vprašanjih in da dejansko izpostavimo tudi vašo odgovornost, spoštovana ministrica, ker vidim, da bežite od nje. Preberite si vaše dolžnosti v vašem opisu delu in nalog, pa boste videli, da je to vaša sestavna naloga. In zjutraj, ko pridete, prosim, delajte tako, kot vam vest nalaga, da ne bodo ljudje umirali.
Hvala. O vašem predlogu bomo v skladu s prakso in Poslovnikom odločali jutri v okviru glasovanj. Besedo ima kolega Janc, ki bo postavil vprašanje ministru za zdravje. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! V lanskem letu se je eden izmed najbolj odmevnih zapletov na področju zdravstva vrtel okoli operacijskih miz. Najglasnejši pri opozarjanju na te probleme in teh miz je bil Onkološki inštitut, saj je to neposredno povezano tudi s selitvijo bolnikov iz nemogočih bivalnih razmer v prostorih avstroogrske konjušnice v novo gradnjo, za katero je bil temeljni kamen položen že davnega 16. junija 1997. Problem se stopnjuje z bakterijo legionelo, vrh pa je dosegel s čakanjem na samo opremo. Sprašujem, spoštovani gospod minister: Kam je izginil ta čut do sočloveka, do bolnega človeka, ki se bori za svoje življenje? Zakaj se za prvo silo v nove prostore ne preselijo s starimi posteljami? V nekaterih oddelkih ljudje sedijo na hodnikih, ko jim teče kemoterapija, ali pa čakajo več ure na posteljo, čeprav jim zavarovalnica poleg zdravila plača tudi posteljo. Odvzemi krvi se opravljajo kar na hodnikih. Bolniki čakajo na vrsto, da lahko za mizo pojedo kosilo ali pa zaužijejo kar na hodniku. Skrajno nedopustno, nečloveško je, da takšni bolniki niso deležni osnovne komunitete, ki jim pripada. Zakaj si v Sloveniji zatiskamo oči pred dejstvom, da pri nas vsako leto strmo narašča število ljudi, ki zbolijo za rakom? Bolezen ne izbira samo med starejšimi, zboli tudi vse več otrok. Ko nekako neprizadeto gledamo, kaj morajo osebnostno preživljati ti bolniki ter se ob tem spopadati še z neprimernimi pogoji za zdravljenje, bi vas rad spomnil, da se lahko na isti poti usode znajde vsakdo izmed nas. Spoštovani gospod minister, zgodba je dolga, pa vendarle me zanima: Kdaj se bo končno po 10 letih ta neskončna agonija končala za bolnike, pa tudi za zaposlene, da bodo na dostojen način deležni svojega zdravljenja? Verjamem in močno upam, da je že skrajni čas in da to ni v ponos Ministrstva za zdravje, ne v ponos Slovenije, še manj pa v zadovoljstvo vseh rakavih bolnikov v Sloveniji, ki jih je že tako prizadela ta bolezen. Upam, gospod minister, da bo res konec te zgodbe in da bomo res lahko enkrat zaključili ta dolgotrajen proces, ki se vleče mnogo mnogo predolgo. Hvala za odgovore.
Hvala lepa. Minister Bručan.
Gospod predsedujoči, poslanke in poslanci! Gospodu Jancu sem za tole vprašanje, moram reči, kar hvaležen. Bom lahko vsaj povedal nekaj stvari, ki jih sicer ni mogoče povedati. Kar se tiče novih prostorov Onkološkega inštituta, se z ugotovitvami glede stare stavbe A strinjam, da so tam pogoji nemogoči, da ti nemogoči pogoji trajajo bistveno predolgo časa in da je tako stanje treba čim hitreje urediti. Zadovoljen sem zaradi tega, ker bo po 10 letih teh različnih odlaganj te selitve končno prišlo do selitve v najkrajšem času. Postopek za opremo, ki je potrebna za preselitev v nove prostore Onkološkega inštituta, je v zaključni fazi in od podpisa pogodbe je potem maksimalno še tri mesece do možne preselitve vseh pacientov. Moram reči, da se moram vrniti še nazaj na obdobje leta 2000, ko sem prvič v tistem kratkem času šestih mesecev prekinil z zagotovitvijo dodatnih sredstev za gradnjo Onkološkega inštituta dodatna sredstva za gradnjo Onkološkega inštituta, ki je v tistem času obstala prav zaradi tega pomanjkanja. Na podlagi tega je potem prišlo do dokončane gradnje Onkološkega inštituta, ki se je kasneje komplicirala z znanim razpisom za operacijske mize, za katere sem pa že takrat ves čas govoril, da glede na razpise, ki potekajo tudi na drugih področjih, same operacijske mize ne bodo pripeljale do selitve, dokler ne bo zaključen tudi postopek za opremo. Tu seveda številne pritožbe, tudi neupravičene pritožbe, kar je v zadnjem času tudi dokaz sklep Državne revizijske komisije, ki je zahtevek enega ponudnika v zvezi z nabavo in montažo splošne pisarniške opreme za Onkološki inštitut zavrgel oziroma ga opredelil zaneustreznega oziroma brez vsake podlage. Moram reči, da takih postopkov je kar veliko na področju zdravstva in ti razpisi na področju zdravstva, tudi na onkologiji, so izredno komplicirani in pripeljejo potem do podobnih rezultatov, kot je bilo sedaj glede opreme. Vaše vprašanje se nanaša tudi na to, zakaj ni prišlo prej do preselitve. Moram reči, da sem ves čas dobival od Onkološkega inštituta podatke, da s staro opremo selitev ni možna. In to je bilo tudi s strani Onkološkega inštituta večkrat zagotovljeno. In velja tudi za legionelo, ki se je zdaj pojavila, vendar je ta problem zdaj, hvala bogu, rešen, legionele v taki koncentraciji, ki onemogoča delovanje bolnišničnih oddelkov, v tej vodi ni več, tako da to ni nobena ovira. Ampak kljub temu, za legionelo je pač potreben določen postopek, ki ga mora Onkološki inštitut izvajati, da se legionela ne pojavi v večji koncentraciji tudi tam, kjer nekateri prostori še ne obratujejo. To je bil tudi sklep oziroma ugotovitev inšpekcijskih služb, ki so tako ugotovitev tudi poslale. Ob tem bi bilo treba povedati še eno zadevo, ki je zelo pomembna za Slovenijo. Na področju onkologije se pogovarjamo o stavbi A. Tam, kot sem že uvodoma rekel, so razmere res take, kakršne so, so slabe in bodo v roku najkasneje štirih mesecev od današnjega dneva popolnoma urejene s preselitvijo. Vendar gre tu za določen procent, ki pa ni prav velik glede razmer na slovenski onkologiji. Slovenska onkologija deluje zelo dobro. Tudi zadnjič, ko smo bili na sestanku Društva onkoloških bolnikov, v soboto, je bilo jasno rečeno s strani naših predstavnikov v evropskih zvezah, da je onkologija in register raka v Sloveniji med najboljšimi pravzaprav v Evropi, da pa so posamezna področja, kjer pa so določene težave. To je povedala, ker odkimavate, gospa Čufarjeva, ki je predstavnica ene evropskih zvez. Je pa res, da smo na področju mamografije zaenkrat uporabili samo oportuno presejanje raka dojke, kar bomo v letošnjem letu še realizirali v smislu presejanja tistega, ki je potreben za boljše rezultate, kot je oportuno presejanje.
Hvala lepa. Kolega Janc želi dopolnitev odgovora. Prosim.
Spoštovani minister, jaz se vam zahvaljujem za te odgovore in verjamem tem besedam, ki ste jih tu izrekli, da je vendarle konec te zgodbe in da bo tudi končno na onkološkem inštitutu posijalo sonce za tiste bolnike in za zaposlene, ki tam živijo. Jaz popolnoma zaupam slovenski stroki na tem področju in mislim, da je vrhunska, evropsko primerljiva, ampak vendarle dobro veste tudi vi, da težave z razpisi, postopki, pritožbami in včasih počasnimi uradniki, verjetno težko to razumejo rakavi bolniki. Verjamem, da niste tega krivi niti vi, niti vaši uradniki ampak celoten splet dogodkov je, da se je prav na tej zgodbi, najbolj občutljivi, zgodil tako dolg proces izvajanja te zgodbe. Ampak vidim, po vašem odgovoru, da bo ta zgodba končana in bodo dokončno tudi odkljukali ta velik projekt, ki se je vlekel 10 let, torej dokončanje onkološkega inštituta. Zahvala vsem tistim, ki so me prosili za to vprašanje, upam, da je ta odgovor tudi njih zadovoljil. Hvala lepa.
Ja, hvala lepa, čeprav ne vem, kje je bila tukaj zahteva po dopolnitvi odgovora, ampak vendarle dam besedo še ministru [[...]]
Imam pa čas. Hvala. Prej nisem mogel dokončati zadeve glede nekaterih ugotovitev. Moram reči, da smo mi prav v lanskem letu ali pa v teh zadnjih letih bistveno povečali sredstva za delovanje onkologije v Sloveniji, tudi onkoloških oddelkov. Tu ni samo Onkološki inštitut. Onkologija se izvaja marsikje drugje, ne samo Onkološkem inštitutu. Tam so razmere čisto drugačne, kot jih zdaj za te bolnike, ki so v stavbi A, opisujemo. Moram reči, da smo povečali sredstva v tem času, za onkologijo za 80%. Za 80% so se povečala sredstva. Da bo situacija jasnejša - povečanje sredstev za vsa ostala področja, od bolnišničnega zdravljenja v Sloveniji v tem času za 40%, se pravi onkologiji dajemo absolutno prednost in onkologiji bomo dali prednost tudi v prihodnje, tako kot smo jo dajali do zdaj. Nesrečen slučaj je samo v tem, da je tudi zakonodaja, nesprejeta, ampak v prejšnjem mandatu, tako slaba, tako neprimerna za izvajanje razpisov, da prihaja do teh pritožb, o katerih sem prej govoril. Pa nič ne izključujem kakšne nerodnosti tudi na področju samih razpisovalcev, ki pa so večinoma posledica nekih strokovnih zahtev, ki se med samo izvedbo teh razpisov razlikujejo od meseca do meseca. In to zakomplicira ves postopek, moram reči, v nedogled, kot se je tudi tu zgodilo. Sem pa zelo vesel, da lahko sporočim, da se bo ta zgodba res končala. Upam, da bo tudi ugodno rešena še ena pritožba, ki teče na državni revizijski komisiji in bo zaključena v tem letu. Rad bi povedal, da smo v okviru teh sredstev, o katerih zdaj govorim, povečanje sredstev za onkologijo, rešili problem linearnih pospeševalnikov, obsevalnih naprav, zaradi katerih je bilo potrebno dodatno zagotoviti skoraj da 2 milijardi, takrat še tolarjev, za nabavo. V postopku je še ena nabava takšne aparature in da smo s tem praktično rešili problem čakalnih vrst na tem področju, predvsem pa rešili problem, da te bolnike ni več potrebno voziti, kakor je bilo potrebno prej, v sosednjo državo na obsevanje. Tretja država v Evropski uniji ali pa v Evropi smo, ki smo zagotovili iz obveznega zdravstvenega zavarovanja sredstva za Herceptin. Ko je stroka ugotovila, da je to potrebno, sem se takoj odločili za to in sredstva zagotovili in to teče normalno. To je za zdravljenje raka dojke. Je pa res to, da še enkrat ponovim na koncu, ko imam samo še nekaj sekund časa, da je ta zgodba s stavbo A posledica dolgotrajnih težav v zvezi s preselitvijo, ne tega mandata, ampak mandatov, ki so tudi pred nami.
Hvala lepa. Naslednja ima besedo mag. Potrata. Ministra za šolstvo sicer še ni, ampak verjetno mu boste vseeno postavili vprašanje.
Hvala, gospod podpredsednik. Seveda pričakujem ustni odgovor ministra dr. Zvera na naslednji seji, če ga danes ne bo. V nekaterih slovenskih občinah že zelo dolgo delujejo svetovalni centri za otroke, mladostnike in starše in posvetovalnice za učence in starše. V njih pomagajo staršem in poklicnim vzgojiteljem pri vzgoji otrok, ko se pojavijo težja vzgojna vprašanja iz področja otrokovega oziroma mladostnikovega odzivanja in vedenja. Ti centri in posvetovalnice ustvarjajo pogoje za vzgojo in izobraževanje v skladu z otrokovimi interesi in zagotavljajo kakovostno vzgojo otrok za medsebojno strpnost, zmanjševanje neenakosti v družbi in prispevajo k dvigu izobrazbene ravni, zaščiti otrok pred revščino in preprečevanju socialnega izključevanja. Posvetovalnice pa še dodatno opravljajo vzgojno-svetovalno delo, organizirajo strokovna predavanja za otroke, starše, učence in učitelje, pomagajo otrokom in mladostnikom, ki imajo različne učne, vedenjske, čustvene, vzgojne težave. Poleg tega pomagajo družinam pri urejanju medsebojnih odnosov in so pomemben del vzgoje, prostovoljstva in z njimi povezanega mentorskega dela. Stiki strokovnih delavcev, posvetovalnice s starši, učitelji in svetovalnimi delavci iz osnovnih in srednjih šol so priložnost za poglabljanje medsebojnega sodelovanja. Svetovalni centri in posvetovalnice delujejo v okviru občin, ki so njihove ustanoviteljice. Njihovo financiranje je lahko ogroženo ob vsakokratni zamenjavi občinske oblasti. Skrb za otroke in mladostnike pa ne bi smela ostati odvisna od lokalnih politikov in politik. Poleg tega so slovenski svetovalni centri za otroke, mladostnike in starše ter posvetovalnice za učence in starše, v septembru 2006 naslovili na ministra pobudo za umestitev njihove dejavnosti v zakonu o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja. Zato me zanima, ker so napovedane spremembe zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izibraževanja: Ali namerava ministrstvo kaj storiti z zagotavljanjem trajnih virov financiranja dejavnosti svetovalnih centrov za otroke, mladostnike in starše ter za posvetovalnice za učence in starše? Kako namerava umestiti svetovalne centre in posvetovalnice v mrežo javnih zavodov na lokalni, regionalni in državni ravni? Za odgovor se zahvaljujem, kot rečeno, pričakujem ustni odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Naslednja ima besedo kolegica Žgajner Tavš, in sicer za ministrico za delo, družino in socialne zadeve. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica in vsi prisotni na seji! V Sloveniji smo ratificirali konvencijo Združenih narodov o otrokovih pravicah. Gre za enega izmed šestih najpomembnejših mednarodnopravnih dokumentov s področja človekovih pravic. Leta 2007 pa je Slovenija, žal, ena redkih držav v okviru EU, pa tudi Evrope, ki ne izpolnjuje zahtev iz omenjene konvencije. Omenila bom samo 4. člen, ki zahteva, da države pogodbenice sprejmejo vse ustrezne zakonodajne, upravne in druge ukrepe za uresničevanje otrokovih pravic, priznanih v omenjeni konvenciji. Ampak v Sloveniji danes nimamo niti zakona o varstvu otrok, ki bi otroka postavil v središče pozornosti, niti zakona o preprečevanju nasilja nad otroki. Nimamo pravnega akta, ki bi otroka obravnaval kot poseben individum. Nimamo inštitucije, ki bi dajala konzilijarno izvedeniško mnenje v pravnih postopkih in bi se s tem postopki skrajšali. Nimamo organa, ki bi skrbel za koordinacijo med ministrstvi na tem področju. Nimamo zakona o zgodnji intervenciji otrok s posebnimi potrebami. Nimamo varuha, ki bi skrbel zgolj za varstvo otrokovih pravic. Sprejeli smo sicer program za otroke in mladino od leta 2006 do leta 2016. Akcijskega načrta za uresničevanje tega programa nimamo. Nimamo nacionalne doktrine trpinčenega otroka. Imeli smo oddelek za otroke in mladino v okviru Inštituta za varovanje zdravja, a je bil ukinjen. V okviru Ministrstva za delo smo imeli vladni organ, tako imenovani Svet za otroka, a je bil ukinjen na začetku tega mandata. Imeli smo komisijo pri Ministrstvu za šolstvo, ki se je ukvarjala z nasiljem v šoli, a je bila tudi v začetku tega mandata ukinjena. Tega organa ni več. Naša država danes nima mehanizma, da bi pomagala trpinčenemu otroku. Statistika pa govori, da je nasilja med vrstniki vse več, da je nasilja nad otroki vse več, da se nasilje nad otroki po teži dejanj stopnjuje, da je vse več najtežjih oblik tudi spolnega nasilja nad otroki. In ravno otroci so tista skupina, ki v okviru naše države nimajo svojega zagovornika, pa bi ga zaradi svoje neslišnosti in nemoči pravzaprav prvi potrebovali. Da preidem k vprašanju, spoštovana ministrica. Napovedali ste zakon o preprečevanju nasilja v družini do začetka julija. V kazenski zakonik naj bi vnesli poglavje o preprečevanju nasilja v družini. Nasilje v družini naj bi postalo kaznivo dejanje. Napovedali ste družinski zakonik. Otrokove pravice skušamo strpati pod okrilje ženske enakopravnosti in nasilja v družini. To je sicer bolje od nič, pa vendar ministrica, to je slabo. In ne nazadnje: Kakšno je vaše konkretno stališče do oblikovanja celovite zakonodaje na področju otrokovih pravic?
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo.
Hvala lepa za vprašanje. Tudi naše ministrstvo in jaz osebno se zavzemam za čim večje varstvo otrokovih pravic. Zato Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve pripravlja predlog družinskega zakonika, katerega namen je predvsem večja zaščita otrokovih pravic oziroma izboljšanje položaja v vseh postopkih, ki ga zadevajo. V tej smeri predvidevamo tudi številni prenos pristojnosti v postopkih oziroma sedanjih upravnih postopkih na centrih za socialno delo na prenos na sodišča, kjer bi pač povečali zaščito otrokovih interesov. Pri Varuhu človekovih pravic, pa trenutno poteka pilotski projekt Zagovornik - glas otroka, pri katerem aktivno sodeluje tudi naše ministrstvo. Po zaključnem projektu se predvideva poseben zakon, ki bo urejal postopek pristojnosti in delovanje navedenega inštituta. Ker je ureditev zagovorništva odvisna predvsem od rezultatov navedena pilotskega projekta, v okviru katerega trenutno potekajo tudi izobraževanja za kandidate za zagovornike in druge dejavnosti v zvezi z delovanjem zagovornika, se v okviru predloga družinskega zakonika v tej fazi predvideva določba, ki bo posebej napotovala na poseben zakon o zagovorniku otroka. Predlog posebnega zakona o zagovorniku otroka temelji prav na 4. členu Evropske konvencije o uresničevanju človekovih pravic, ki ste jo tudi vi citirali. Otroku se bo postavilo iz uradnega seznama zagovornikov, zagovornika v primeru, ko so ogroženi njegovi interesi, in v postopkih in dejanjih, ko so koristi staršev oziroma interesi staršev in otroka različni oziroma v nasprotju, ko starši zaradi različnih razlogov ne morejo ali celo ne želijo zaradi zasledovanja svojih lastnih ciljev zagovarjati stališča otrok oziroma jih zagovarjati v njihov dobrobit. Predvsem gre to v primeru, kadar gre za maščevanje drugega starša, pridobitev lastne materialne koristi in tudi varovanja družinskega ugleda, kadar gre za kazniva dejanja, storjena nad otrokom, zaradi solidarnosti do drugega starša. Uradna oseba, ki bo pridobila informacijo o tem, da so interesi otroka ogroženi, bo dolžna takoj obvestiti center za socialno delo. Otroku pa bo potrebno postaviti zagovornika, če je uveden katerikoli postopek in če njegov interes ni mogoče zaščiti na drug primeren način. S posebnim zakonom o zagovorniku bodo opredeljene tudi naloge otrokovega zastopnika. Osnovna naloga zagovornika pa bo predvsem skrb za uveljavljanje predvsem otrokovih koristi v primeru, ko zakoniti zastopniki odpovedo. Zagovornik bo pri zaščiti otrokovih koristi sodeloval z otrokom in pri tem upošteval predvsem otrokovo mnenje. Sodeloval bo tako, kadar bodo koristi otrok kršene v pravnem, izobraževalnem, ekonomskem, tudi v medicinskem, zdravstvenem razvoju, čustvenem in v kateremkoli drugem smislu. Predlog zakona o zaščiti pred nasiljem v družini bo uvedel prepoved fizičnega kaznovanja otrok in varovanje otrok pred medijskim izpostavljanjem otrok v vseh zadevah, ki bi bile v škodo otrok. Hvala.
Hvala lepa. Ponovno ima besedo gospa Žgajner Tavš. Prosim.
Hvala lepa. No, ministrica, rekli ste, "se zavzemamo..., da bi povečali zaščito interesov otrok." Pa se bom navezala tudi na to, kar ste čisto na koncu rekli, izpustila bom seveda zagovorništvo, ker je zgolj in samo en vidik reševanja problematike na področju zaščite otrokovih pravic. Rekli ste pred kratkim, tudi nasilje nad ženskami, vključno z nasiljem v družini, je družbeni problem, o katerem moramo spregovoriti naglas in ga izključiti iz spon predsodkov. Verjamem, da stojite za temi besedami, in verjamem, da v tem kontekstu mislite tudi na otroke in njihove pravice. In če vas zdajle citiram: "Zato je toliko bolj pomembno, da nasilje vedno in povsod glasno obsodimo. S svojim delovanjem moramo zagotoviti ničelno toleranco do nasilja v družini in družbi." To so vaše besede, ministrica. Prepričana sem, da se boste v tem trenutku strinjali z mano, da je pravzaprav pomembno, kakšne signale dajemo družbi kot posamezniki, ne nazadnje, ker smo na tem položaju kot tisti, ki oblikujemo politiko. Če stojite za prej omenjenimi besedami, ki sem jih citirala, pa ne nazadnje tudi tistim, kar ste rekli v prvem delu oziroma odgovoru na moje poslansko vprašanje, če ne nazadnje podpirate potrebo po zakonski ureditvi področja otrokovih pravic, v želji postati družba, naklonjena in prijazna otrokom, vas sprašujem še enkrat: Na kakšen način boste uredili in kdaj bomo dobili zakonsko podlago? Kakšno je vaše stališče do javnega obsojanja domnevne mladoletne žrtve spolnega nasilja in po moji oceni skrajno žaljivega odnosa do taiste domnevne žrtve in njene družine s strani pomembne politične osebe? Pa verjamem, da vam ni treba posebej izpostavljati javnega pisma, ki je bilo namenjeno Vladi Republike Slovenije. Čudi me, ministrica, navkljub vašim besedam ali pa ravno zaradi vaših besed, ko v današnji Mladini berem, da ministrstvo do takega početja [[opozorilni znak za konec]] nima posebnega stališča. Še več, da ste omenjeni politični osebi v podporo zapisali, da ima le-ta pravico do izražanja svojega mnenja. Vsakdo jo ima, to je ustavna pravica, ministrica, ampak na kakšen način, pa je [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa. Gospa ministrica.
Že prej sem naštela, kako bomo varovali otrokove pravice v zakonodaji. To bo družinski zakonik, zakon o preprečevanju nasilja in poseben zakon o zagovorništvu. V prihodnjih dneh se nameravam tudi sestati z varuhinjo človekovih pravic in tudi z njo sprejeti neka skupna stališča glede varovanja otrokovih pravic tudi na področju varuha, pristojnosti oziroma tudi sodelovanje varuha človekovih pravic pri pripravi te zakonodaje, ki sem jo omenila. Že sedaj pa sodelujemo tudi pri projektu Zagovornik - glas otroka. Večkrat je bilo tudi izpostavljeno vprašanje, ali potrebujemo posebnega namestnika varuha človekovih pravic za otrokove pravice. Tudi o tej tematiki se nameravam pogovoriti z varuhinjo, ali bo to urad ali bo to poseben namestnik. V kratkem se bom sestala z varuhinjo človekovih pravic, ker mislim, da imamo veliko skupnega predvsem pri varovanju otrokovih pravic. Glede zakona o nasilju. Še sedaj moramo imeti ničelno toleranco do vsakršnega nasilja, ki nastaja v naši družbi, tako glede otrok, tako glede žensk, tudi pri starejših v zadnjem času govorimo o nasilju in ravno tako na področju otrok. Zato ravno zakon o preprečevanju nasilja razširjamo ne samo na nasilje proti ženskam, temveč do družinskih članov, katere naštevamo in tudi širše - družinski člani v krvnem sorodstvu in tudi v svaštvu, da zajamemo tudi družine, kjer se nasilje izvaja tudi nad posvojitelji, posvojenci, v skrbništvu in vseh oblikah, tudi širših, kjer se izvaja nasilje. Pred nami so številni zakoni, v katerih želimo predvsem zagotoviti večje pravice otrok in jih tudi obvarovati v posameznih postopkih, naj bodo to sodni ali tudi upravni.
Hvala lepa. Kolegica Žgajner Tavševa ima postopkovni predlog.
Hvala lepa. Tudi jaz bom izkoristila drugi odstavek 246. člena Poslovnika in pravzaprav zaprosila za to, da me bodo poslanske kolegice in kolegi podprli pri moji zahtevi za razširjeno razpravo o odgovoru ministrice. Jaz sicer v celoti podpiram, spoštovana ministrica, vaša prizadevanja, pa tudi optimistične besede, pa vendar, kot sem dejala, zgolj primer, ki me je pošteno dvignil že pred časom, ko sem brala dnevno časopisje, kajti jaz tega javnega pisma nisem videla. Ampak toliko bolj danes, ko sem prebrala uradno stališče Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve v Mladini. Namesto da bi se - ali distancirali od takega početja, pa ne bom javno in glasno izpostavljala pisma in imena tistega funkcionarja, političnega funkcionarja v naši državi, ki si je dovolil takšno moralno sporno pisanje. Črno na belem piše, da je ministrstvo podprlo, podprlo takšno početje. Ampak veste, to je v nasprotju z vsemi velikimi obljubami po ničelni toleranci, po ne vem, doseganju ali v prizadevanjih po destigmatizaciji in pomoči žrtvam, ki so, ne vem, predvsem žrtve spolnega nasilja, kot ene izmed najhujših oblik nasilja. Še posebej, ko govorimo o otrocih. Tudi zato, in verjemite, tudi zato, ker so s strani Unicefa - Slovenskega odbora Unicefa prišli še pred nastopom vaše funkcije oziroma pred nastopom prejšnjega varuha človekovih pravic zelo konkretni predlogi v smeri zakonske ureditve področja otrokovih pravic v naši državi, je smiselno, da tudi vi, ministrica, podprete, da se v parlamentu opravi širša razprava. Gre za zelo široko področje, tudi šolstvo je povezano s tem, zdravje je povezano s tem. Slišali smo, da je na Inštitutu za varovanje zdravja pred časom sicer bil nek poseben organ, ki pa so ga ukinili. Ampak je zdravje dobrina. In dobrina mora ostati tudi, ko govorimo o otrocih. V naši državi pa nihče ne spremlja niti zdravja, niti psihičnega niti fizičnega stanja otrok. Vlada deluje popolnoma nepovezano. Kot že rečeno, na področju vlade ali pa države nimamo ene institucije, ki bi se celovito ukvarjala s tem vprašanjem. Zato je smiselno s tega vidika podpreti zahtevo po razširjeni razpravi. Tudi zato, da dobimo konkretne odgovore na vprašanja, ki sem jih danes izpostavila z vaše strani, ministrica.
Hvala lepa. O vašem predlogu bomo, kot je to običajno, glasovali jutri zvečer v okviru glasovanj. Sedaj pa ima besedo gospod Jelen, ki bo postavil vprašanja ravno tako ministrici za delo, družino in socialne zadeve. Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Kolegi, kolegice, ministri, spoštovana gospa ministrica! Znano vam je, da se učinki pokojninske reforme pokažejo šele v daljšem časovnem obdobju. Iz nekaterih analiz, ki se nanašajo na izvajanje pokojninske reforme, izhaja, da je posledica le- te konstantno slabšanje dohodkovnega položaja upokojencev, ki se kaže v tem, da je vedno večji delež upokojencev pod pragom revščine oziroma je izpostavljen tveganju revščine. Revščina starih ljudi namreč postaja v Republiki Sloveniji osrednji problem, še zlasti, ko vemo, da je revščina starih 65 in več skoraj 2-krat višja od povprečja celotnega prebivalstva. Tveganje je še posebno visoko pri starejših ženskah, zlasti tistih, ki same živijo. 56. točka - resolucije evropskega parlamenta o demografskih izzivih in medgenaracijskih solidarnosti govori o tem, da se reforme nacionalnih pokojninskih sistemov ne bi smele osredotočiti zgolj samo na oblikovanje sistemov v smislu finančne vzdržnosti, ampak bi morali probleme reševati tako, da bi upoštevali tudi socialno vzdržnost pri iskanju finančne vzdržnosti pokojninskega sistema. Kot sem že omenil, je revščina starih ljudi v naši državi problem, saj je imela na primer leta 2000 ob uvedbi pokojninske reforme 37,5% upokojencev pokojnino manjšo od povprečne plače. Leta 2002 pa je bil ta odstotek že kar 42,4%. Ob tem moram izpostaviti tudi, da naj bi se pokojnine usklajevale z rastjo plač, in da se kljub temu, da se le te usklajujejo z rastjo plač, delež revnih upokojencev povečuje. Ne upam si pomisliti, kakšen bo delež revežev šele takrat, ko se bodo pokojnine, kar si želijo nekateri v vladnih krogih, usklajevale z rastjo življenjskih stroškov. Zato vas sprašujem, gospa ministrica: Kakšen delež starostnikov pod pragom revščine bi bil za vas oziroma za vlado še sprejemljiv? Morda 50, 60, 70% upokojenske populacije? Navedeno vprašanje postavljam zaradi tega, ker lahko v sredstvih javnega obveščanja dnevno beremo oziroma poslušamo zahteve po odločilni in radikalni reformi obstoječega pokojninskega sistema z vidika finančne vzdržnosti. Ob tem pa se ne zavedamo, da je že sedaj, ob sedanjem načinu usklajevanja pod pragom revščine približno 40% upokojenske populacije. Kaj boste storili za razrešitev te problematike, gospa ministrica?
Hvala lepa. Gospa ministrica, ponovno je vaša beseda.
Hvala, gospod predsedujoči. Hvala gospodu poslancu za vprašanje. Na zmanjševanje revščine vplivamo v slovenskem prostoru z različnimi zakonskimi rešitvami, predvsem pa nam je skupni cilj pomagati materialno šibkim in posledično zmanjšati stopnjo tveganja revščine predvsem na področju zaposlovanja, kjer želimo brezposelne z raznimi ukrepi stimulirati v čim večje vključevanje v zaposlitev, na področju sociale z denarno socialnimi pomočmi, doplačilom, domskega varstva in tudi s štipendijami. V letu 2005 je bilo prejemnikov denarne socialne pomoči 62.000, v letu 2006 pa je padlo na 54.500 denarnih socialnih pomoči. Na področju družine imamo otroške dodatke in druge družinske prejemke. Pri pokojninah oziroma invalidskem zavarovanju pa varstveni dodatek pokojnini in državna pokojnina, ki tudi občutno nižata raven revščine med starejšim prebivalcem. Stopnja tveganja revščine znaša v Sloveniji po podatkih SURS-a 12% in je od leta 1997 postopoma padala, kajti medtem je bila tudi že 14%. Slovenija se tako uvršča v skupini držav z najnižjo stopnjo revščine, pred njo so samo še tri države. Socialni transferi služijo svojemu namenu, izboljšujejo dohodkovni položaj prejemnikov ter tako vplivajo na celotno zmanjšanje revščine. Analize pa res kažejo, da je stopnja revščine višja pri starejših od 65 let, še posebej pri samskih ženskah, vendar pa pokojnina ne more biti edino merilo za ugotavljanje stopnje tveganja revščine. Veljavna zakonodaja predvsem pri pokojninah omogoča, kot sem že omenila, varstveni dodatek, dodatek za pomoč in postrežbo, ki zagotavlja prejemek za človeka dostojno življenje. Ta meja predstavlja 369 evrov. Poleg navedenega pa je potrebno opozoriti, da podatki o premoženju posameznikov tudi bistveno vplivajo na položaj revščine in tudi na dohodke pri pokojninah, kajti prav kmetje, ki jih je tudi veliko število populacije, imajo še svoje premoženje oziroma so lastniki zemljišč. Kljub temu, da je stopnja revščine pri upokojenski populaciji višja od stopnje pri ostali populaciji, pa struktura prosilcev za denarno socialno pomoč kaže, da pri starejših od 60 let je samo 5%, nad 65 let pa samo 3%. Glede na to, da je cenzus za pridobitev denarne socialne pomoči 200,5 evra, imajo možnost pridobiti denarno socialno pomoč, če sami želijo, tudi tisti, ki pridobivajo državno pokojnino, ta znaša 149,88 evra oziroma kmečka pokojnina pa znaša 191 evra, seveda če izpolnjujejo pogoje, da nimajo družinskih članov, ki so dolžni skrbeti za njihovo preživetje. Hvala.
Hvala lepa. Ponovno gospod Jelen, prosim.
Za odgovor se zahvaljujem. Pa vendar. Poglejte, imamo kar 45% starejših, ki živijo sami v revščini, 25% brezposelnih državljanov, 22% je staršev samohranilcev v slabem gmotnem položaju, 26% ljudi, starejših od 65 let, ki se težko preživljajo. Med prejemniki socialnih pomoči je kar 41% mlajših od 27 let. 15% ljudi je dolgotrajno brezposelnih, 12% vseh prebivalcev je na pragu revščine, to drži, tako kot ste rekli, gospa ministrica, pa kar 48 tisoč upokojencev dobiva varstveni dodatek. Mislim, da je moja zaskrbljenost upravičena: Kje se bomo ustavili?
Gospa ministrica, želite še besedo?
Pri tem podatku, ki sem ga navedla, da do 60 leta zaprosi 5%, ki so ogroženi, nad 65 let pa 3%, v bistvu kaže na nek način, da upokojenci ne zahtevajo, če so ogroženi, denarne socialne pomoči, seveda če bi izpolnjevali pogoje, da jih niso dolžni preživljati družinski člani. Zaenkrat pa, mislim, kriteriji so dani. Če ne bi imeli dovolj sredstev za preživljanje, bi lahko tudi zaprosili za denarno socialno pomoč, če nimajo družinskih članov.
Hvala lepa. Na vrsti je gospod Potrč, ki bo postavil vprašanje odsotnemu ministru za finance.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Ker želim, da bi imel gospod minister za finance priložnost temeljito razmisliti o odgovoru, mu vprašanje kljub odsotnosti postavljam ustno. Davčna uprava Slovenije gotovo opravlja izjemno zahtevno delo. Veliko je bilo v zadnjih letih sprememb zakona, njen odnos seže praktično v sleherno gospodinjstvo in ima pomemben položaj za vpliv vsakega državljana, pa tudi vseh pravnih oseb. Kljub temu in morda prav zaradi tega pa ni prijetno, da se, morda objektivno upravičeno, morda tudi po subjektivni krivdi, pojavlja kar vsake toliko časa kakšen dogodek, ki ga je težko oceniti kot sprejemljivega za tako pomembno institucijo. Naj začnem pri problemih, ki so bili z izjemno zahtevnimi dohodninskimi obrazci in so se mnogi državljani pritoževali zaradi njih ali so jih izpolnjevali napačno. Nadaljevalo se je z zamujanjem dodelitve odločb o dohodnini za leto 2005, kar v nesorazmerno velikem številu in pozno v jeseni. Dobili smo podatke o tem, da je bil za cca. 11 tisoč zavezancev opravljen obračun, ki je bil napačen in bodo dobili ponovne odločbe, kjer bo popravljen znesek njihovih obveznosti, kar gotovo ni prijetno, posebej ker vemo, da če izpolnimo napačno obrazec, je to naša krivda in smo pred davčno upravo odgovorni. Nerešena so še vedno vprašanja plačevanja davkov rezidentov v Avstriji, ker so nezadovoljni z dejstvom, da čeprav je to urejeno v zakonu, morajo plačevati večjo dohodnino, glede na odmero v naši državi. In končno smo bili priča ob velikih napovedih, kaj bo prinesla nova možnost predizpolnjenih dohodninskih obrazcev, da so mnogim državljankam in državljanom ti bili poslani v odprtih ovojnicah in je s tem obstojala možnost zlorabe osebnih podatkov. In končno, postavljajo se tudi vprašanja ali je res nesporno jasno, da so inšpektorji pri opravljanju svojih nalog strokovno samostojni in [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]v celoti odgovorni, ali pa formalno odvisni tudi po vsebini svojega dela od direktorja veterinarske uprave. Na vse to bi želel odgovor in tudi oceno ministra [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Bevk, ki bo postavil vprašanje dvema ministroma, in sicer ministru brez listnice, zadolženemu za lokalno samoupravo in regionalno politiko, ter ministru brez listnice, odgovornemu za usklajevanje in sprejemanja izvajanja strategije razvoja Slovenije. S tem v zvezi tudi opozarjam, da si bosta morala ministra razdeliti čas. Gospod Bevk, beseda je vaša.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! V nacionalni strateški referenčni okvir so vključeni vsi tisti razvojno investicijski projekti in programi v Sloveniji za obdobje od 2007 do 2013, ki bodo financirani iz državnega proračuna, občinskih proračunov in še posebej iz evropskih sredstev s področja kohezijske politike. Tako je bil v tem sklopu pripravljen tudi operativni program razvoja okoljske in prometne infrastrukture za obdobje 2007-2013. Dejstvo je, da je gospodarskemu razvoju sledila prometna politika z vlaganji v avtocestni križ, obenem pa zelo zaostajala pri financiranju obnove regionalnih in lokalnih prometnih povezav. Na področju cest predstavlja ključno pomanjkljivost slaba povezanost obrobnih regij, kot sta idrijsko-cerkljanska regija in zgornje Posočje, z osrednjo Slovenijo in na mednarodno cestno omrežje. Ta območja zaradi tega postajajo lokacijsko nekonkurenčna, četudi imajo druge, za razvoj potrebne, dejavnike, kot sta pri nas gospodarska stabilnost in razvoj. Žal pa v operativnem programu razvoja okoljske in prometne infrastrukture za obdobje 2007-2013 ni državne ceste Keltike, od Želina do Idrije in naprej do avtoceste v Logatcu. Ta cestna povezava je izpadla tudi iz nabora projektov iz državne resolucije za obdobje 2007-2023. Četrta razvojna os je zaradi tega invalidna, saj izključuje gospodarsko najbolj razvito območje regije in države. Predstavniki Vlade so v minulem obdobju obljubili, da se bo prezrta cestna povezava vključila med projekte, ki bodo lahko kandidirali za evropska sredstva. Kljub tem obljubam je KeLltika ponovno izpadla iz obeh najpomembnejših državnih razvojnih načrtov oziroma projektov. Po letu 2009 pa je ni niti v razvojnih načrtih države, niti v osnutkih proračunov. Ministra dr. Žagarja in dr. Turka, ki sta pristojna za oba najpomembnejša razvojna dokumenta v državi sprašujem: Zakaj sta neupravičeno izločila našo regijo? Pozivam ju, pozivam, da projekt Keltike oziroma celotno četrto razvojno os v skladu s strategijo prostorskega razvoja Slovenije in resolucijo o prometni politiki države vključita v nacionalni strateški referenčni okvir za obdobje 2007-2013 in v resolucijo o nacionalnih razvojnih projektih za obdobje 2007 do 2023. Obema ministroma se najlepše zahvaljujem za njun odgovor. Po potrebi bom postavil še dodatno vprašanje.
Hvala lepa. Prvi bo dr. Žagar.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Hvala tudi za vprašanje. Spoštovani zbor! To vprašanje posega, kot je že bilo omenjeno, na področje črpanja evropskih sredstev s področja kohezijske politike za naslednje razvojno obdobje, in sicer v povezavi z nacionalnim strateškim referenčnim okvirom in operativnimi programi, ki sledijo iz tega obdobja. Vseeno je potrebno omeniti v izhodišču nekaj številk. Področje kohezijske politike za naslednje obdobje bo imelo na voljo 4,1 milijarde evrov brez teritorialnega sodelovanja. Tukaj imam v mislih prekomejno sodelovanje. In od tega je 915 milijonov evrov oziroma 22,3% sredstev namenjenih za prometno področje. Ob upoštevanju drugih investicijskih in razvojnih potreb, posebej na področju kohezijskega sklada, kjer je poseben poudarek dan tudi področju okolja oziroma trajnostne rabe energije ni bilo mogoče več iz tega naslova sredstev nameniti za to področje. Ne nazadnje je potrebno te dokumente uskladiti na stvari dokončno tudi z Evropsko komisijo. Ne glede na to, na področju cestne infrastrukture odpade potem 461 milijonov evrov oziroma 11,2% sredstev, ki jih je treba ločiti na dva dela, in sicer tiste, ki gredo na avtocestni del in se financirajo iz kohezijskega sklada, in pa tiste za državne ceste. Tukaj pa so zajete razvojne osi, ki se financirajo iz evropskega sklada za regionalni razvoj. Tudi zato smo mi del sredstev iz tega sklada namenili, ker se zavedamo pomena razvojnih osi za skladnejši regionalni razvoj. Kar zadeva četrto razvojno os, se bo lahko ta financirala iz naslova tretje razvojne prioritete operativnega programa razvoja okoljske in prometne infrastrukture, in sicer ima ta prioriteta na voljo 224 milijonov evrov. Govorim izključno o evropskem delu financiranja. Nanaša se torej na razvojne osi. Nekaj sredstev pa je namenjenih tudi javnemu potniškemu prometu in pa področju letalske in letališke infrastrukture. V operativnih programih nismo natančno navedli konkretnih projektov. Res pa je to, kar trdite vi, da so omenjeni nekateri indikativni projekti kot prioritetni projekti. Vendar ponavljam še enkrat to pomeni oziroma, da to ne pomeni, da pa ni mogoče še drugih projektov iz tega naslova financirati tudi iz te vsebine. Je pa to stvar prioritet in pa ustrezno pripravljenih projektov, tudi umestitve v prostor in sicer same priprave. Še to bi mogoče omenil v zaključku, da v tem primeru govorimo izključno o evropskem delu razvojnih sredstev iz naslova kolezijske politike, ne smemo pa seveda zanemariti tudi drugih virov na tem področju, tudi javno-zasebnega partnerstva ne, posebej še zato ne, ker ti projekti, za katere imamo želje in potrebe, bistveno presegajo obseg teh sredstev, ki so na voljo v naslednjem sedemletnem obdobju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še gospod Turk. Prosim lepo, ja.
Razvojne osi razumem kot shematično ponazoritev oziroma naznačitev smeri, ki naj bi se prometno uredile in kjer naj bi se nekateri razvojni projekti koncentrirali. Četrto razvojno os razumem kot tisto, ki naj bi povezala Tolminsko oziroma Posočje z osrednjo Slovenijo oziroma z avtocestnim križem in obenem obredla čim bolj zanimive kraje, ki se nahajajo v tem sredogorju, to se pravi severno od avtoceste Ljubljana - Koper, pa zahodno od Ljubljanske kotline. Resolucija je bila v pripravi leta 2006, ko je minister za promet lahko posredoval samo okvirno shematsko skico tega četrtega koridorja. Mislim, da ministrstvo za promet skupaj z ministrstvom za okolje in prostor in pa v sodelovanju s SVRL-jem naroča pripravo podobne študije, kje naj bi konkretne te ceste šle. Taka študija bo verjetno vključevala tudi možnost, da je Idrija tukaj notri vključena. Če do tega ne bi prišlo, potem je predlog oziroma izbor variante te četrte razvojne osi pravzaprav lahko vsebuje tudi predlog navezovalnih cest na to osnovno os, kar pravzaprav potem pomeni drugo oziroma dodatno možnost za to, da pridemo do tega, da je tudi Idrija nekako priključena na cestni oziroma avtocestni sistem. Sedaj, na tem mestu bi pravzaprav nehal, pa mogoče za naslednjo misel, če bo potem vprašanje.
Hvala lepa za oba odgovora. Gospod Bevk, imate zahtevo po dopolnilnem odgovoru.
Hvala lepa za besedo, tudi zaradi tega, da bo imel gospod minister še možnost nadaljevati svojo misel. Ni osnovne osi, po strategiji prostorskega razvoja Slovenije, je 4. os vrisana v vse najpomembnejše dokumente, kot os v obliki črke Y, ki gre od Robiča do Želina in se tam razcepi na levi in desni krak. Se pravi, da bi apeliral na vlado in na predstavnike ministrstev in na ministre, da upoštevajo sprejeto strategijo prostorskega razvoja Slovenije in tudi resolucijo o prometni politiki. Tako se meni ne bi bilo potrebno že dve leti boriti za to, da bi idrijsko in tudi del cerkljanske vključili v to celotno 4. razvojno os. Glede indikativnega seznama ključnih projektov pa je na tem prioritetnem seznamu v operativnih programih prometne infrastrukture na strani 75, so izrecno napisane 3. razvojna os in sicer Avstrija do Šentilj - Koper in naprej do Novega mesta in Hrvaške oziroma od Avstrije po tej diagonali do Hrvaške, potem posodobitev cestne povezave Jeprca - Zminec - Želin, potem Želin - Peršeti - Kobarid - Robič, potem Ljubljana - Škofljica - Kočevje, za to je predvidena velika večina denarja, potem je pa tudi še nekaj pod postavko - skupaj ostale državne ceste v višini 124 milijonov evrov, medtem ko je celoten preostali projekt vreden milijardo 220 milijonov evrov. Tako, da se pravi, če bomo vse skupaj zbasali pod ostale državne ceste, potem ne bo na koncu ostalo nič, da bi imeli 4. razvojno os v celoti vgrajeno v te načrte. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predvidevam, da bo odgovarjal dr. Turk. Je tako?
Hvala lepa. Torej jaz mislim, da so dopolnitve vedno mogoče. Zemljevidi, karte, slike, ki so narisane v dokumentih so različne - nekatere so dejansko zelo na široko in shematično narisane, nekatere so zelo podrobne - vseeno mislim, da jih je treba razumeti predvsem shematično. Bi pa rad poudaril naslednje. Mi imamo vedno, ko se odločamo za gradnjo cest v prvi fazi pravzaprav neko veliko lobiranje, da naj bi šla ta cesta natančno skozi ta ali drugi kraj, potem v drugi fazi se pojavljajo vse mogoče težave z zemljišči, s prostorskimi plani, s terenom, in tako naprej. Jaz mislim, da bi morali vzpostaviti, bom rekel, način oziroma pristop ko bi država povedala: "Približno na tej relaciji bi radi naredili povezavo." Potem bi morale pa lokalne skupnosti na tej povezavi nekako tekmovati katera državi pripravi najboljše pogoje, kje so prostorskih in drugi akti najbolj urejeni, da hkrati zadovoljimo lokalni interes in tudi interes države, da je med seboj povezana. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Žagar bi želel dopolniti ta odgovor. Prosim.
Hvala še enkrat za besedo. Jaz bi še enkrat poudaril to, da tako Nacionalni strateški referenčni okvir kot tudi operativni programi ne izključujejo financiranje tega nadaljevanja kar zadeva razvojne osi. Je pa res, da bo potrebno te stvari uskladiti in ravno minister tukaj pravi, da bo šlo za dopolnitev v tem delu. Vendar so ti nekateri projekti, ki so navedeni v tem trenutku v samem operativnem programu, povezani s tako imenovanimi velikimi projekti okrog 50 milijonov evrov vrednosti. Te projekte je treba posebej posredovati na komisijo in jih tudi komisija posebej odobri. Je pa tudi sama stvar prioritet v tem kako uspešno hitro bodo umeščene v prostor in kako uspešno in hitro bodo sledile doseganju ciljev, ki jih želimo s tem doseči in razvojne osi imajo v teh dokumentih tudi prioriteto.
Hvala lepa. Gospod Bevk ima postopkovni predlog. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz se redkokdaj odločim, da izkoristim to priložnost, ki jo daje Poslovnik Državnega zbora, da bi zaradi tega, ker nisem bil zadovoljen z odgovori ministrov zahteval razpravo o tem vprašanju. To moram sedaj narediti tudi zaradi tega, da bom nekaj pojasnil. Te karte niso kar tako ali pa shematične in tako naprej. Ta karta, ki sem jo pokazal, in takšnih kart je še nekaj, so odločilnega pomena za nadaljnji razvoj naše države, kajti to so sestavni in enakovredni dokumenti v okviru Strategije prostorskega razvoja Slovenije. In če so tukaj v tej publikacijski karti številka 4 k poglavju 3/2/1 Razvoj gospodarske javne infrastrukture, usmeritve za razvoj prometnega sistema, potem je to za ministrstva in za vlado pokazatelj, kako je treba delati tudi druge dokumente. Če smo sprejeli Strategijo prostorskega razvoja Slovenije, kjer je zapisano kakšne so usmeritve za razvoj prometnega sistema in potem to ne upoštevamo pri drugih razvojnih projektih, potem je to nekaj narobe. Zato bi jaz še enkrat apeliral, da se spoštuje sprejeto Strategijo prostorskega razvoja Republike Slovenije, ki jo je ta Državni zbor sprejel leta 2004 in da se upošteva tudi resolucija o prometni politiki naše države, ki je bila sprejeta v tem Državnem zboru lansko leto, zato spoštovani gospod podpredsednik izkoriščam to priložnost, ki mi jo daje Poslovnik in prosim, da se o odgovoru ministrov opravi razprava še na tej oziroma naslednji seji Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bomo razpravljali oziroma glasovali jutri zvečer, v okviru glasovanj. Mi pa nadaljujemo s poslanskimi vprašanji. Besedo ima mag. Drobnič, ki bo postavil vprašanje ministru za javno upravo. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Gospod minister, verjetno se boste strinjali vi pa tudi kolegice in kolegi v Državnem zboru, da se je študentsko delo zelo liberaliziralo in ne dosega tistih ključnih učinkov oziroma ciljev, torej da se poveže študij z delom, z usposabljanjem in da se pridobi tista osnovna sredstva morda za nekatere, da lažje opravljajo študij. Torej, izrodilo se je in ima vrsto kvarnih učinkov za študente, mlade družine in tudi narod. Tega študentskega dela, če ga preračunamo, je v Sloveniji za približno 25 tisoč delovnih mest, opravlja se tako v javni upravi kot v gospodarstvu. Nekateri delodajalci seveda to izrabljajo ali pa kar velika večina, zato da uveljavljajo fleksibilni trg dela. Za kaj gre? Pri študentskem delu ni potrebnih nobenih objav, nobenih posebnih postopkov sprejemanja, odpovednih rokov, odpravnin, malic, katerihkoli odmorov - dnevnih, tedenskih: Tarife glede plačila so različne, pokojninskega in invalidskega zavarovanja ni, samo za primer nesreče pri delu. Skratka, takšno delo, ki spada nekam v prejšnje stoletje ali pa še nekoliko nazaj. To se uporablja tudi v javni upravi. Zaradi teh posledic mnogi študentje ne dokončajo študija, in potem ostanejo kar na študentskem delu še naprej in se vpisujejo na fakultete. Imamo enega najdaljših časov študija v Evropi in zelo visoko brezposelnost tistih do 30 let. To je zagotovo tudi posledica študentskega dela, ki ni pravilno regulirano. Sindikalni voditelji pravijo, ko se pogajajo o prožnem trgu dela, da ne bodo popustili niti za milimeter. Ko primerjamo pravice študentov in delavcev, je to kot noč in dan, nihče pač ne stoji za njimi. Torej, za študente se ne pogaja nihče. Eden izmed velikih delodajalcev je torej tudi javna uprava. Spoštovani minister, verjetno se zavedate in ugotavljate, kolikšen je obseg tega dela, ali dosega namen, zaradi katerega je tudi ustanovljeno? Zanima me: Koliko je v javni upravi študentskega dela, ki se je opravilo v prvih dveh mesecih letošnjega leta, po ministrstvih in v organih v sestavi? In koliko je takšnih, ki delajo na sistemiziranih delovnih mestih in bi se pravzaprav morali realno zaposliti? Namreč, veliko primerov je, če greste od pisarne do pisarne v javni upravi, da nekateri opravljajo delo tudi že več let, študentje namreč. To je čista zloraba študentskega dela.
Hvala lepa. Besedo dajem dr. Virantu.
Hvala. Vprašanje glede politike študentskega dela je mogoče malo napačno naslovljeno, jasno, da sodi v resor Ministrstva za delo. Sam lahko na to vprašanje dejansko odgovorim z vidika delodajalske strani, torej z vidika državne uprave, ki študente zaposluje. Podatke smo zbrali, če vas zanimajo, vam jih lahko tudi pošljemo v natančni tabeli po ministrstvih in organih v sestavi. Skupni seštevek vseh študentov na delu v mesecu marcu, do 15.3.2007, v različnih časovnih obsegih, to so lahko manjši obsegi, selitve in podobno, je 900; to je skupni seštevek. Od tega je nekaj organov, ki izrazito izstopajo. To je GURS s približno 240, kmetijstvo s približno 200, direkcija za ceste s 50, za štetje prometa, in Durs s 115. Na vseh teh področjih gre dejansko za enostavnejša pisarniška dela. In na vseh teh področjih, zlasti pa na področju Dursa in Agencije za kmetijske trge, gredo procesi informatizacije postopkov v to smer, da bi potrebovali tega študentskega dela čim manj. Študentsko delo pride v poštev za enostavnejša pisarniška dela, za občasna dela, kot so: selitve, urejanje arhivov in podobno. Če vam dam primer: Ministrstvo za javno upravo, mi imamo trenutno, torej v mesecu marcu, na delu 29 študentov za potrebe, kot sem jih opisal. Imamo pa recimo tudi specifičen primer informatikov, ki so naši štipendisti, ker preprosto na trgu ni mogoče dobiti informatika z univerzitetno izobrazbo za delo na ministrstvu, za delo v državni upravi. Tako nam pač pomagajo pri delu tudi naši štipendisti, še v času, ko imajo status študenta. Vprašali smo na inšpektorat za delo ali so na tem področju zaznali kakšne zlorabe, v državni upravi konkretno. Postregli so nam s podatki o številu kršitev, ki jih označujejo kot zaposlovanje na črno. V letošnjem letu jih je bilo 45. nasploh, gospoda Brezovarja - direktorja oziroma glavnega inšpektorja smo vprašali ali je bil kakšen od teh primerov v državni upravi in odgovor je bil: "Ne." Tako da, če poznate kakšne konkretne kršitve, potem predlagam, da to prijavite inšpektoratu za delo zato, da bodo lahko preverili. Glede politike študentskega dela, pa kot rečeno - sam tega ne bi komentiral, ker je to stvar ministrstva za delo. Čisto osebno, moje stališče je, da študentsko delo za študente ni škodljivo. Sam imam osebne izkušnje s tem, sem kot študent veliko delal: od fizičnih do intelektualnih del, pa sem študij, vsak letnik, zaključil v roku tako, kot je treba. Jaz mislim, da, to je moje osebno mnenje, da študentsko delo ne vpliva negativno na študenta in na njegov študij.
Hvala lepa. Mag. Drobnič, prosim.
Dodatno vprašanje se ravno v tej smeri glasi. Glede na to, da je toliko študentskega dela v Republiki Sloveniji, seveda tudi v državni upravi in da, vprašanje, če izpolnjuje te osnovne kriterije za kar se namenja, lahko greste povprašati po ministrstvih in boste ugotovili, da nekateri delo že tri leta kontinuirano opravljajo, ne samo tisto občasno ampak 8 ur dnevno in nekateri nikoli ne dokončajo študija. To je način uvajanje prožnosti trga dela. Čeprav v zakonodaji piše "3 mesece" vendar po izteku treh [[ali 3]] mesecev se ponovno nadaljuje in tako naprej. Skratka, zavajamo sami sebe. To je nedvomno tudi razlog za to, da nekateri pač ne dokončajo študija in je to njihov ključni način zaposlovanja in zagotavljanja socialne varnosti. To seveda vpliva na brezposelnost in tudi na 25.000 delovnih mest, če jih preračunamo, ne samo v javni upravi. Torej zanima me: Kaj boste naredili, tudi v sodelovanju z ostalimi ministrstvi, da študentsko delo ne bo več, vsaj v teh smislih ne, predstavljalo kvarnega vpliva na študij, na zaposlovanje in da ne bo spodkopavalo rednega zaposlovanja? Zanima me, kakšni so načrti Vlade, da bi to odpravili. Ker veliko pisem dobivam s strani mater, študentov, da so bili zavedeni in da težko, če bodo kdaj doživeli polno pokojninsko dobo.
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala lepa. Tole zadnje me čudi, saj se nobenega študenta ne sili k temu, da bi delal. Če ne želi več opravljati dela lahko kadarkoli to pusti. Tako, da ne vem v čem bi bil problem, kako bi bili lahko zavedeni. Mi ne načrtujemo nobenih posebnih ukrepov glede študentskega dela v državni upravi. Kakšna je predvidena politika študentskega dela nasploh, kot sem že rekel, bi bilo vprašanje za kolegico ministrico Cotmanovo. Seveda pa nameravamo v državni upravi, tudi na področju študentskega dela, delati zakonito. Torej, če menite, da so kakšne zlorabe, konkretno nezakonitosti, predlagam, da jih sporočite ali inšpektoratu za delo ali pa na Ministrstvo za javno upravo. Preverilo se bo in se bo te nezakonitosti poskušalo odpraviti. Mislim pa, da je normalno, da vlada kot delodajalec, torej državna uprava, uporabi zakonske možnosti študentskega dela, tako kot vsi drugi delodajalci.
Hvala lepa. Na vrsti je gospod Zagorac, ki bo postavil vprašanje odsotnemu ministru za zunanje zadeve.
Hvala. Moram reči, da imam že, mislim, da tretjo sejo zapored, to srečo ali pa smolo, da postavljam vprašanja nekomu, ki ga ni. Pa potem ko pride do tega, da bi bilo potrebno na njih odgovoriti, tudi takrat načeloma tistih ministrov ni, ampak sem slišal, da naj bi Kolegij odločal o tem, da naj bi to zadevo tudi uredili in toliko bolj se mi zdi smiseln proceduralni predlog, ki ga je na začetku današnje seje podal moj poslanski kolega Srečko Prijatelj. Moje vprašanje ministru za zunanje zadeve se lahko glasi tudi zelo kratko: "Kakšne namene oziroma katere vzvode bo Vlada Republike Slovenije uporabila za to, da bi zaščitila severovzhodno mejo Republike Slovenije, ki meji na Republiko Avstrijo?" Imamo težave na južni meji, zdaj se pojavljajo na severovzhodu. Moram reči, da je bila Slovenska nacionalna stranke zopet prva, ki je javno opozorila na ta problem tudi s pisnim oziroma slikovnim materialom. In v tem pogledu moram čestitati županu ene izmed občin v severovzhodni Sloveniji, ki je tablo z nemškim napisom, ki je stala na slovenski strani, lastnoročno odstranil, ker tega Vlada očitno ni zmogla. Pa da ne bo kdo rekel, da hvalim župana kar tako, župan prihaja iz največje vladne stranke. Župan tudi opozarja, namreč pojavljajo se vse večji nakupi slovenskih zemljišč ob samem robu slovenske meje na slovenski strani, da bi Vlada Republike Slovenije morala nekaj storiti, mogoče celo omogočiti, ker gre v večji meri za kmetijska zemljišča, mogoče tudi omogočiti Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije, ki ima predkupno pravico, da to zemljo odkupi, kajti drugače se bo ta meja drastično širila v notranjost na račun Republike Avstrije. Prišli smo namreč že tako daleč, da celo avstrijski zvezni poslanec kupuje zemljo v Sloveniji oziroma na samem robu, in to po tako smešnih cenah, da se mi zdi, da bi pa takšne stvari bilo potrebno preprečiti, onemogočiti, sankcionirati pa se jih tako ali tako, kot sami vemo, ne da. Če bo šlo tako naprej, pa bom uporabil izraz, ki je bil v enem izmed slovenskih časnikov kot naslov, bo Maistrova meja očitno res na razprodaji. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil vprašanje gospod Jurij, in sicer ministru za zdravje ter ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Gospod Juri, na vrsti ste, prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Torej, vprašanje imam za dva ministra, ministra za zdravje dr. Bručana in za ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo dr. Zupana. Ob nedavnem obisku vlade v slovenski Istri in na Krasu ter ob vašem, gospod minister za zdravje, v Splošni bolnišnici Izola so lokalni mediji obelodanili neko vašo namero, da bi iz objekta, kjer bolnišnica domuje, izselili Visoko šolo za zdravstvene delavce ter namesto nje tja umestili urgentni center zato, da bi mu skrajšali odzivni čas. Če informacija drži, vas sprašujem gospod minister: Ali veste koliko je nedavna ureditev prostorov Visoke šole za zdravstvene delavce v objektu bolnišnice stala - nedavna, ker še diši po "frišni" barvi - ter koliko je vredna stavba stare italijanske šole v katero naj bi se zdravstvena šola preselila in koliko bi stala njena popolna rekonstrukcija - torej te stare šole glede na častitljivo starost preko 100 let? Kaj bi finančno pomenila ponovna predelava prostorov zdravstvene šole pri bolnišnici za potrebe urgentnega centra in ali se vam zdi tak načrt, takšna namera skladna z načelom smotrnega in gospodarnega ravnanja z javnim denarjem? Mediji so poročali tudi o vašem začudenju, kot smo brali v Primorskih novicah, nad tem, da je izolska reševalna postaja tam kjer je. Zato vas sprašujem, gospod minister: Ali ste pozabili, da ste sredstva za njeno gradnjo odobrili vi, da ste bili povabljeni na polaganje temeljnega kamna zanjo in da ste jo skupaj z županjama in županom treh istrskih občin tudi odprli? V zvezi z odzivnim časom pa: Ali poznate, odzivni čas za reševalna vozila, ki krenejo s te lokacije oziroma kakšen je bil čas iz stare lokacije v mestu in predvsem kakšen je odzivni čas za vozilo, recimo, prehospitalne enote, ki štarta s hriba oziroma bolnišnice? Sedaj pa gospodu ministru Zupanu vprašanje, ki je vezano na to tematiko: Ali se strinjate z načrtom, da bi Visoko šolo za zdravstvene delavce izselili na lokacijo, ki utegne, kot sem dejal, požreti veliko denarja? To sprašujem, ker ste znani kot dokaj nenaklonjeni vlaganju v gradnjo novih objektov za Univerzo na Primorskem. V mislih imam predvsem vaš "ne" univerzitetnemu kampusu v Izoli za potrebe naravovarstveno-tehnološkega študija. Pri tem me zanima: Ali res takšna fakulteta ne sodi, po vaših načrtih, v sestavo visokega šolstva v Istri? Zanima me vaše izmikanje pri razreševanju finančnih težav, ki so nastale s prenovo Armerie in Foresterie v Kopru. Hvala.
Hvala lepa. Prvi ima besedo dr. Zupan.
Hvala lepa. Bom jaz naprej na kratko odgovoril na prvo in na tretje vprašanje. Kar se tiče stroškov - tretje vprašanje - potem bo pa gospod minister Bručan odgovoril. Odgovor na prvo vprašanje: Celotni stroški za Visoko zdravstveno šolo v Izoli znašajo 610 milijonov 630 tisoč 590 celih 84 tolarja in če želite po letih, je bilo v letu 2003 približno 60 milijonov, leta 2004 230 milijonov, leta 2005 410 milijonov, potem leta 2006 14 milijonov. Takšni so bili ti stroški. Skupaj 610 milijonov, na kratko. Na vprašanje, kaj mi menimo o tej šoli: Jaz sem bil s tem seznanjen iz intervjuja. O tem nismo vedeli ničesar. S tem se seveda ne strinjamo. Dejstvo je, da smo investirali skoraj 600 milijonov v to šolo, ne vidimo nobenega razloga, da bi se šola kamorkoli selila. Tudi glede tega, se pravi, kar se tiče samega procesa, menimo, da bi bilo to slabo. Kar se tiče pa tretjega dela, to se pravi naslednjega vprašanja o Livadi: Moram reči, da sem kampus seveda vedno podpira. Še danes ga podpiramo. Nikoli nismo rekli: "Ne." Dejstvo pa je, da mora biti ta zadeva najprej speljana na Univerzi na Primorskem. In mora biti ti zadeva uvrščena v njihove plane, morajo biti te plani potrjeni na upravnem odboru in iz tega stališča imamo določene indikacije, da je to v nekem daljnem načrtu, je to v načrtu za 2007-2013, vendar pa v tem delu od leta 2007 do 2008 sredstva niso predvidena. Torej, ko bo zadeva urejena z zemljiščem, s samim tem, karkoli že bodo tam imeli, tukaj ne vidimo nobenega problema, da ne bi šli v to investicijo, vendar se mora to Univerza na Primorskem odločiti. Problem Univerze na Primorskem, če se vrnemo še k tistemu vašemu vprašanju: Jaz nikakor nisem nenaklonjen Univerzi na Primorskem. Z veseljem bi to zadevo plačal, če bi imel za to ustrezne dokumente. To se pravi, obstojati morajo računi, ki morajo biti potrjeni na upravnem odboru. Stvari morajo biti sprejete, morajo biti, kot se temu reče, v skladu z vsemi postopki. Denar je na voljo, iz kreditov so na razpolago določena sredstva, vendar če to ni bilo sprejeto, je pa vprašanje ali so ta sredstva lahko za to namenjena. S tem stališčem vam lahko, kar se tiče financiranja Univerze na Primorskem, damo kompletno informacijo, če želite. Hvala lepa. Bom še pustil čas za gospoda Bručana.
Hvala. Še minister Bručan.
Hvala lepa za to vprašanje. Zdaj, tudi v samem tekstu vprašanja, ga imam pred seboj v tem citatu iz Primorskih novic je nekaj netočnosti. Nikoli nismo rekli, da bi Visoko zdravstveno šolo preselili iz bolnice v center Izole in to uporabili za urgentni center. Tega se jaz ne spomnim. Res pa je, da smo se pogovarjali o prehospitalni enoti urgence, ki naj bi bila na področju bolnišnice Izola in bi bila tako centralna urgenca za celotno obalo ob sami bolnici ali pa v sami bolnišnici, nič pa nismo govorili o lokaciji znotraj same bolnišnice. Ob tem smo tudi jasno povedali, da je potrebno v poletnem času okrepiti delovanje te službe z nekaterimi postajami ali pa dislociranimi enotami, predvsem v Luciji, in na ta način omogočiti hitro intervencijo v nekaterih najbolj nujnih primerih. Potem je pa še vprašanje o moji izjavi glede reševalne postaje: Moram reči, da sredstev za to gradnjo nismo mi odobrili. Sodelovali smo minimalno. Da, kamen smo res skupaj postavili. To je res. Pri otvoritvi pa nisem bil zraven, pa bi bil rad, če bi lahko šel, vendar nisem imel časa. Ta reševalna postaja ima svoj pomen v Izoli. Vsekakor pa, ko bo enkrat prehospitalna enota delovala v vsej svoji veličini, če temu tako rečemo, na področju bolnišnice Izola, bo pa nujno, da bo reševalno vozilo tam, na tistem mestu, kjer bo tudi ostala ekipa in ni nobene variante, da bi bilo to drugače. Ni možnosti. Reševalna postaja pa je še vedno lahko locirana tam kjer je, za druge reševalne potrebe. Saj ni urgenca edina potreba reševalnih vozil. Tako, da mislim, da tukaj ni pravzaprav dejansko nič narobe. Kar se tiče pa odzivnega časa za kraške občine: Vam pa garantiram, da je iz splošne bolnice popolnoma enak čas kot pa od, saj poznate boljše predel kot jaz, ampak vem pa, da imam prav, da je enak čas od bolnice Izola kot od obeh postaj, ki sta sedaj v Izoli in Kopru do vseh kraških občin, ki obstajajo. Tako, da tukaj kakšne velike razlike ni. Nasprotno, mislim, da je celo krajši odzivni čas.
Hvala lepa. Gospod Jurij, želite dopolnitev odgovora. Prosim.
Morda vzamemo en rešilni avto in naredimo preizkus. Poznavajoč razmere na tem prostoru, opozarjam, ker tudi drugi, ki dobro poznajo prometnice, vedo, da temu ni tako. Sicer pa, če Primorske Novice in drugi mediji slabo poročajo, bi bilo dobro, minister, da ustrezno in pravočasno demantirate objavljeno, sploh kadar pišejo stvari, ki ne odgovarjajo resnici. Bom pa izkoristil še to priložnost, da bom ministra Zupana pohvalil, da ne bomo samo kritični, za podpis pisma o nameri za ustanovitev, za sedež, morebitni sedež, Mediteranske univerze v Piranu, v kolikor bo euromediteransko partnerstvo odločilo, da se ustanovi in veste, da počno, tukaj vsi delamo temu v prid. In vas bom tudi pohvalil za, jaz bi rekel, pa ne zamerite salto mortale, ki ste ga storil v tem času. Se spomnite, pred dvema letoma, ko sem take pozive in tako pobudo dajal, so bili vaši odgovori prej nikalni kot naklonjeni. No, me veseli, da je prišlo do te spremembe, in da ste sprejeli to odločitev. Hvala.
Hvala lepa. Pravzaprav to ni bilo dopolnilno vprašanje, ampak vendarle, gospod Bručan.
Spet sem v isti situaciji kot prej, da lahko izkoriščam čas za nadaljevanje tistega česar prej nekako nisem uspel čisto dokončati. Direktor zdravstvene postaje zdravstvenega doma v Kopru, je pristaš, navdušen pristaš, te ideje, da se stvari locirajo za prehospitalne enote ob izolski bolnišnici in ne tam, kjer so zdaj v okviru zdravstvenih domov. Mislim, da oni dobro poznajo kraj, dobro poznajo odzivne čase, dobro poznajo tudi lokacijo in ceste ter cestne povezave, ki obstajajo. Tako da mislim, da je zdaj tu težko debatirati. Jaz sicer ne poznam tako dobro kraja kot vi, ampak na vsak način je odzivni čas iz te prehospitalne enote primeren za delovanje urgentne službe. Morate mi tudi verjeti, da urgenco zelo dobro poznam. O organizaciji urgence bomo težko debatirali, glede na to, da sem bil šest let podpredsednik Evropskega združenja za urgentno medicino in sem organiziral kar precej teh stvari po svetu. Moram reči, da me čudi, da je prišlo zdaj do teh problemov, ko imamo v načrtu gradnjo urgentnega centra v Izoli. Urgentnega centra za katerega so se obalne občine ves čas prizadevale, da bi ga zgradili. Tako da mislim, da tu ni velikih zadržkov in bo ta urgentni center na tisti stopnji, kakršnega ti kraji pravzaprav morajo imeti oziroma ga tudi zaslužijo. To bo urgentni center, ne najvišjega ranga, ampak ranga dva, brez nevrokirurgije, ki bo pač samo v dveh krajih v Sloveniji, kar je tudi mogoče drugače organizirati. Ampak na vsak način bo ta urgentni center eden tistih urgentnih centrov, ki bo omogočal dejansko dobro funkcioniranje urgentne službe, z vsemi temi pogoji, o katerih sem že prej govoril, predvsem z vzpostavitvijo dislociranih enot za posamezne postopke, kar se urgence tiče. Tu predvsem mislim za res tista najnevarnejša življenjska stanja, se pravi, za oživljanje in podobno, za kar pa lahko usposobimo tudi nekatere druge kadre v zdravstvu, ni nujno treba, da so za to tudi samo zdravniki. Toliko mogoče. Saj lahko bi predaval zdaj o urgenci zelo dolgo časa, ampak garantiram vam, da so odzivni časi primerni ob izolski bolnišnici, če bo prehospitalna enota tam.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Barovič, ki bo postavil vprašanje ministru za promet. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovana kolegica poslanka in kolegi poslanci, spoštovana ministrica in gospodje ministri! Slovenija bo čez dobrega pol leta predsedovala Evropski uniji. Veste, da je bila Slovenska nacionalna stranka vseskozi evroskeptična ali pa evrorealistična in je opozarjala na vse pasti ob veliko dobrega povedanem o tem, kaj vse bo lepo in drugače. Prav, Slovenke in Slovenci smo se odločili in v Slovenski nacionalni stranki smo z veseljem spremljali dogajanja in podpirali - enako - vse zahteve Evropske unije, parlamenta, Sveta Evrope in zahtevali, da so vse enake. Kot rečeno, čez dobrega pol leta bo Slovenija predsedovala in nobena država v sedmih letih, kar spremljam razvoj Evropske unije, ki je predsedovala, ni izpustila priložnosti, da bi si izborila neko veliko prednost. In to veliko prednost nam je pravzaprav Svet Evrope dal, imenoval jo je Galileo. Dejal je, da mora biti sedež Galilea, Evropske vesoljske agencije, v novih članicah, teh nas je bilo takrat 10. Jaz opozarjam, in se mi že vsi smejijo, na ta Galileo, in ga iščem, in ga iščem in ga ne najdem, razen, hvala bogu, da jutri govorimo o deklaraciji, na 40. strani prednostnih nalog Sveta Evrope, kjer pa seveda prebiram idealno knjigo kako naj bi si Slovenija prizadevala in lobirala, da bi, če bo, ko bo, da bo, se potrudila da bi imela sedež. Ampak dobesedno tako piše, poglejte si prvi odstavek na strani. Meni je zelo žal, ker jaz mislim, da je minister, ki ga sprašujem, edini, ki zadevo dovolj dobro pozna, pa mogoče niti ne sodi v njegove zadeve ampak na žalost to področje sodi med tako imenovane horizontalne zadeve. Zdaj kakšne so te, ne vem. Mene zanima eno zelo konkretno vprašanje: Kaj konkretno bo, je in kje in kdaj Slovenija storila oziroma s kom lobirala, da bi Ljubljana - glavno mesto države Republike Slovenije, ki se je tudi prvo prijavilo, med prvimi - dobila sedež Galileo.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Božič, prosim.
Hvala lepa za besedo gospod podpredsednik. Hvala lepa za poslansko vprašanje. Poslanke in poslanci! Dober večer. Najprej bi želel temu Državnemu zboru pojasniti določene okoliščine. Nekaj informaciji in podatkov tudi za nazaj. Predsedniki vlad držav Evropske unije so decembra 2003 na Evropskem svetu med drugim sprejeli sklep, ki pravi: "Prednosti in razpored sedežev bodočih agencij in pisarn naj bo dodeljen novim državam članicam." Do sedaj je bil ta sklep spoštovan pri določitvi sedeža Agencije za zunanje meje EU, to je Frontex, ki je na Poljskem, v Varšavi in Inštituta za enake možnosti s sedežem v Litvi, v Vilni. Ta sklep je tesno povezan z izborom bodočega sedeža nadzornega organa satelitsko navigacijskega sistema Galileo. Vodenje delovne skupine za slovensko kandidaturo je Vlada Republike Slovenije zaupala Ministrstvu za znanost in visoko šolstvo. Za sedež te evropske agencije kandidira 11 držav članic, med katerimi so 3 nove, to so: Slovenija, Malta in Češka. Izbor sedeža novih evropskih agencij običajno vodi predsedujoča država Sveta Evropske unija. Končni izbor bo v primeru sedeža Galilo potrdil Svet ministrov za promet oziroma Evropski svet. Izbora sedeža nadzornega organa Galileo se je, žal neuspešno, lansko leto lotila predsedujoča Finska. Začetek procesa izbora je vključila na zasedanje Sveta ministrov za promet 12.12.2006. Ministri smo o tem vprašanju razpravljali v času delovnega kosil, kjer sem zastopal sprejeto stališče Vlade Republike Slovenije, da je pri izboru sedeža nadzornega organa Galileo potrebno dosledno spoštovati na začetku citiran sklep Evropskega sveta. To stališče smo zastopali v vseh mednarodnih stikih, tako na nivoju predsednika vlade, zunanjega ministra in ministra za visoko šolstvo in znanost. V procesu pridobivanja podpore slovenski kandidaturi so bile posebej za ta namen organizirane skupine visokih državnih uradnikov, ki so obiskale Ministrstvo za promet in Ministrstvo za zunanje zadeve članic Evropske unije. V svojih predstavitvah so, kot vedno, tudi poudarjali doslednost in pomembnost spoštovanja sklepa Sveta Evropske unije. Kot veste je proces izbora sedeža nadzornega odbora Galileo, zaradi nerešenih strateško pomembnejših vprašanj, v tem trenutku, povezanih z bodočimi koncesionarji v javno-zasebnem partnerstvu uvajanja sistema Galileo, zastal. To smo tudi poslušali v eni izmed točk na zadnjem zasedanju sveta ministrov za promet Evropske unije. Ne glede na to pa promocija ter pridobivanje podpor slovenski kandidaturi poteka organizirano dalje. V naslednje pol leta bom v vseh svojih predvidenih mednarodnih stikih pridobival naklonjenost tej naši kandidaturi pri evropskih prometnih ministrih. Konkreten korak bom storil že naslednji četrtek, ko se bom v Lizboni srečal z nemškim in portugalskim kolegom. V tem primeru bom posebej izpostavil portugalsko priložnost predsedovanja, da kot država, ki ne kandidira za sedež nadzornega organa na dnevnih redih svetov ponovno aktualizira vprašanje izbora sedeža. Ob tem pa bom, tako kot vedno, poudaril tudi pomembnost decembrskega sklepa evropskega sveta iz leta 2003. Dodatno vas tudi obveščam, da bom v kratkem pripravil eno posebno gradivo za Državni zbor, kjer bo podrobno prestavljena slovenska kandidatura za sedež nadzornega organa Galileo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Barovič.
Jaz bi zelo rad rekel hvala. Zelo konkreten odgovor, primer konkretnega odgovora na vprašanje kaj se bo dogajalo na srečanju ministra z Nemci in Portugalci in kaj se bo še zgodilo v tem primeru. Ampak, tako kot ste sami dejali, jaz sem tudi na začetku, če ste me pozorno poslušali, spoštovani gospod minister, nam je žal, da ste zdaj vi tisti, ki ste vključeni v promet in celo prvi Galileo se omenja v pomorskem prometu, ko sem pa jaz popolnoma prepričan, tako kot vi, da to področje sodi v Ministrstvo za znanost, tehnologijo in razvoj. Drugič. Zelo eksaktno ste našteli dejstva, ki so vam jih najbrž že strokovne službe, ki se ukvarjajo z evropskimi zadevami na vašem področju naštele. Ampak, veste, jaz sem hvaležen za konkreten odgovor, vi morate pa tudi nas razumeti, da je za nas Slovenke in Slovence v predsedovanju bistvo to, kar je bilo povedano leta 2003 na Svetu Evrope, kar je bilo predlagano in sami ste omenili, še vedno sta uradno omenjeni Malta in Češka poleg Slovenije, no mene pa je strah, zato vas še enkrat, spoštovani minister, vprašam, mene je pa strah, da ne bo tega prevzela, med nami povedano zelo odkrito, spoštovana predsedujoča Nemčija, ker ti indici so. Zato vas vprašam: Ali ste, glede na to, da ste kot Ministrstvo za promet sedaj Galileo dobili na svoja pleča, in mene - tistega, vam bom stalno stal za vratom - ali ste bili vi priča tudi zdaj, če ste bili zraven, na zadnjem Svetu Evrope, kakršnimkoli domnevam, pogovorom ali dogovorom o kakšni menjavi, pa naj mi ne zameri kolega, da bi mi dobili Mediteransko univerzo, Nemci ali pa kdo drug, pa Galileo? Samo sprašujem, če ste to slišali ali ne?
Hvala lepa. Minister Božič.
Hvala lepa za možnost dodatnega odgovora. Zelo na kratko. Tema, ki je bila močno izpostavljena je bila predvsem izbor koncesionarja za začetek pogajanj za bodočo skupno grupacijo, ki bo nastopala kot en koncesionar. Ta pogajanja so v zamudi in nihče ni odpiral vprašanje, ne uradno, tudi ne neuradno, čeprav sem na kratko uspel spregovoriti s predsedujočim, to je nemškim ministrom Tiefenseejem. Vendar, kot sem povedal, srečamo se v kratkem času in mislim, da bo takrat dejansko priložnost, da vidim, kakšno je njihovo stališče, ali še vedno prepuščajo to odločitev kasnejšim predsedujočim državam. Zelo na kratko, danes je to težko napovedovati, vendar, tisto kar je dobro, je to, da imamo konec koncev tako pravno podlago, na osnovi katere bomo lahko izpostavili svoj veto v bodočem izboru države, ki bo kandidirala. Torej, imamo dejansko vzvode v svojih rokah. In glede na moje stališče, ki sem ga zelo jasno in odprto povedal na lanskoletnem srečanju, ob času delovnega kosila, da je Slovenija resna kandidatka, da izpolnjuje vse pogoje in da Slovenija ima vse potrebne predispozicije za to, da lahko ta center oziroma ta nadzorni organ v Sloveniji odlično funkcionira. Razumljeno je bilo, da je Slovenija dobra kandidatka. Ampak govoriti od tu naprej, glede na izpostavljena druga vprašanja, ki sem jih prej omenjal na odboru za mednarodne zadeve, da gre za vprašanje o bodoči organiziranosti Galilejo odbora, o delitvi vlog in funkcij, je danes še preuranjeno. Glede na to, da bo informacija korektno podana Državnemu zboru, vas bomo tudi sproti obveščali o vseh nadaljnjih aktivnostih. Nenazadnje je res, da je ta naloga deloma dana meni, saj je predsedujoči, komisar Barrot, odgovoren za ta projekt, kot komisar za transport oziroma promet. In glede na to, da to pri nas spada pod ministra Zupana smo se organizirali tako, da vodi, na nek način, pripravo za vsa pogajanja, postopke in procedure minister Zupan, jaz pa seveda sodelujem v tej delovni skupini s svojimi kolegi. Upam, da bomo, v nadaljevanju z vso pomočjo politike, tako poslancev evropskega parlamenta, kot vseh tistih, ki hodijo v Bruselj in so tam prisotni, uspeli zmagati. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Horvat, ki bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino in socialne zadeve.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovana kolegica poslanka, kolegi poslanci, spoštovana gospa ministrica, gospoda ministra! Mi vsi z veliko mero zaskrbljenosti spremljamo demografsko sliko Evrope, ki se spreminja. Problem je v tem, da se spreminja v negativno, skoraj dramatično smer. Vedno več je starejšega prebivalstva oziroma bolje rečeno vedno manj in premalo je rojstev otrok. Seveda tudi v Sloveniji. Na drugi strani pa se soočamo s problemom mladih, ki si želijo ustvariti družino, vendar pri tem naletijo na številne težave, kot sta iskanje službe in iskanje stanovanja. Po raziskavah sodeč bi se mladi odločali za večje število otrok, če bi lahko hitreje, po končanem študiju, našli zaposlitev in rešili stanovanjski problem. Spoštovana gospa ministrica, sprašujem vas, kakšni so vaši napori v smislu izboljšanja položaja mladih, da bi lahko hitreje našli prvo zaposlitev, si ustvarili družino, ter se posledično odločili za večje število otrok? Ali ste na tem področju že sprejeli kakšne konkretne ukrepe in kaj morda še nameravate storiti? Že vnaprej se vam za vaše odgovore iskreno zahvaljujem.
Hvala lepa. Gospa ministrica.
Hvala, gospod predsedujoči. Hvala za vprašaje gospodu poslancu. Novosti na področju družinske politike so bile sprejete že v letu 2006, nekaj pa jih predvidevamo tudi v letošnjem letu. Predvsem so bile novosti v letu 2006 na področju Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih. Na novo je bila dana pravica do krajšega delovnega časa, zaradi starševstva, pri tem je bila razširjena na samozaposlene in na kmete. To pomeni, da pridobijo pravico do plačila prispevkov do socialne varnosti do tretjega leta otrokove starosti. V primeru, da pa imajo dva otroka, pa do 6. leta starosti starejšega otroka. Razširjena je bila tudi pravica do delnega plačila za izgubljeni dohodek. Pravico ima v tem primeru eden izmed staršev, ki varuje dva ali več otrok z zmerno oziroma težjo motnjo v duševnem razvoju oziroma zmerno ali težjo gibalno oviranostjo. Uveljavljena je bila tudi pravica do dodatka za veliko družino, pri treh otrocih na 350 evrov in pri štirih otrocih 427 evrov. Uveljavljena je bila tudi pravica do kritja prispevkov za socialno varnost enemu od staršev, če ima družina štiri ali več otrok, s tem, da država krije v tem primeru prispevke do 10. leta starosti najmlajšega otroka v družini. Uvedena pa je bila tudi sprememba na področju otroških dodatkov, in sicer da ni več pogoj stalno prebivališče, ampak samo prebivališče. V zakon sta bila uvedena tudi koriščenje plačanega očetovskega dopusta, 15 dni do 6. meseca otrokove starosti in koriščenje očetovskega dopusta do 3. leta otrokove starosti. Zakon je omogočal tudi dopust za nego in varstvo otroka, v številu 75 dni, ki se prenesejo do tretjega leta otrokove starosti. To so bile predvsem novosti na podlagi Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, bile pa so tudi novosti na podlagi Zakona o zaposlovanju in zavarovanje za primer brezposelnosti. V primeru, da delodajalec zaposli mlajšo osebo, do 26 let, ki je brezposelna in prijavljena na Zavodu za zaposlovanje, ima soficitarni poklic, se delodajalcu povrnejo vsi prispevki za eno leto. Ravno tako povrne zavod delodajalcu prispevke za eno leto. V primeru, ko zaposli osebo mlajšo od 28 let, ki je prijavljena na Zavodu za zaposlovanje 24 mesecev. Delodajalcu, ki zaposli brezposelno osebo in ta nadomešča delavko na porodniškem dopustu, se ravno tako povrnejo prispevki, največ za 15 mesecev kolikor bi naj trajal porodniški dopust. Nove spremembe so pa predvidene tudi v letošnjem letu, z zakonom o štipendiranju. Mati študentka lahko uveljavlja štipendijo, če se poveča družina, tudi med samim študijskim letom. Prej je bilo samo v začetku šolskega leta. Po Zakonu o subvencioniranju študentske prehrane dobijo študentske družine pet dodatnih bonov. V okviru programa Equal pa smo pričeli izvajati tudi program, projekt "Družinam prijazno zaposlovanje" katerega cilj je predvsem, da bi delodajalce z različnimi nagradami in stimulacijami stimulirali, da zaposlujejo čim večje število mladih. Ključni cilj projekta je tudi zagotoviti mladim staršem take pogoje na njihovih delovnih mestih, da lahko uresničujejo načelo povezovanja in usklajevanja poklicnega in družinskega življenja. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s tako imenovanim prvim krogom poslanskih vprašanj. In imamo še tri vprašanja v drugem krogu. Prva je na vrsti gospa Pečanova, za ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik za besedo. Spoštovani gospod minister, Pravzaprav ste šele pred kratkim prevzeli posle, zato verjetno niste imeli časa spoznati vse problematike ministrstva. V medijih sem zasledila, da ste ob obisku v slovenski Istri, kar moram reči za naše ribiče - da ste jih po mojem opogumili, ko ste povedali, da je ta sektor morskega ribištva, jaz sem vsaj razumela, da gre za morsko ribištvo, glede na to, da ste bili pri nas v Istri, šibak in da je ministrstvo dovolj veliko, da bi lahko imeli človeka, ki bi se ukvarjal samo s tem. Treba je povedati, da je do sedaj tako imenovana ribiška pisarna - vi ste danes povedali malo daljše ime, ki si ga jaz nikoli nisem mogla zapomniti - delovala v vseh teh štirih letih v bistvu samo na račun sredstev predvsem občine Izola, po 1 milijon sta pa dajali mestna občina Koper in občina Piran, vendar samo zadnji dve leti. In mislim, da je bila ta odločitev, da smo mi to ribiško pisarno ustanovili, zelo koristna, zaradi tega, ker praktično vse stvari, ki so se začele dogajati, od tega, da je, če smem uporabiti pravo besedo, pritisk na ministrstvu za kmetijstvo pravzaprav povzročil, da so bili ribiči vključeni v pripravo tega programa 2007-2013, da tega, da se tudi zdaj v operativni program vključujejo. Mislim, da je ta stvar premaknila dogajanja in da smo tudi to, da je ministrstvo prispevalo 42 milijonov tolarjev za rekonstrukcijo objekta, ki je sicer že pred sto in toliko leti bil majhna ribja borza, da bo tam lahko prvo mesto prodaje in veterinarski nadzor. Vendar so se pa v Izoli začele širiti nenavadne govorice, in avtor teh je baje tudi eden od sodelavcev v vašem ministrstvu, ki dela na področju nadzora morskega ribolova, po katerih naj bi bila tako imenovana ribja tržnica, kar v resnici predstavlja prej omenjeno mesto prve prodaje in prostor za veterinarski nadzor, popolnoma nepotrebna in da bi bilo bolje, da bi stavbo, ki je sicer res na atraktivnem mestu, namenili za turizem in gostinstvo. Ali je vaše ministrstvo, gospod minister, seznanjeno s tovrstnimi idejami? In kako bo ravnalo v primeru, da bo občina Izola spremenila namembnost objekta, katerega ureditev je ministrstvo sofinanciralo? In drugič: Kako namerava ministrstvo urediti področje prve prodaje rib in sploh sistem trgovanja s svežimi morskimi ribami v slovenski Istri, zlasti še, odkar so začeli dvigovati glas proti konkurenci slovenskih ribičev na tržaški borzi italijanski ribiči iz Tržaškega zaliva? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane in spoštovani! Hvala za to pomembno vprašanje. Torej, glede financiranja: V uredbi o financiranju in sofinanciranju morskega in sladkovodnega ribištva za leti 2007 in 2008 je, v skladu s skupno ribiško politiko s področja tržne ureditve z ribami in ribiškimi proizvodi, vzpostavitvi mesta prve prodaje letos namenjenih 83 tisoč 459 tisoč evrov. Objekt bo v Izoli zgrajen v skladu z veterinarsko-sanitarnimi predpisi in bo omogočal prvo prodajo rib na dražbenem centru. Investitor je občina Izola. Rok za oddajo vlog za pridobitev sredstev je 31.3.2007. Do sedaj naše ministrstvo ni bilo obveščeno, da občina ne želi nadaljevati z začeto gradnjo ter kandidirati za drugi del sredstev. V pogodbi, ki pa je bila podpisana z občino za leto 2006, so točno navedene pravice in dolžnosti obeh strank, to sta občina Izola ter ministrstvo. V zvezi z načinom prvega dajanja v promet navajam, da to področje ureja uredba iz leta 1993, podrobneje pa bo to urejeno z uredbo vlade, ki je trenutno v medresorskem usklajevanju, in sicer, prodaja se lahko vrši na tri načine: končnemu potrošniku, pooblaščenemu kupcu ali pa na dražbenem centru - ribiški borzi. To se pravi, na tri načine. Prodaja končnemu potrošniku pomeni, da lahko ribič, katerega plovilo izpolnjuje predpisane veterinarske pogoje, ribe in ribiške proizvode dnevno neposredno proda s plovila končnemu potrošniku za zasebno porabo v vrednosti posamične prodaje do 20 evrov in ne več kot v skupni količini 50 kilogramov ekvivalenta žive teže. Prodaja pooblaščenemu trgovcu oziroma kupcu pomeni, da ribič lahko prodaja ribe veletrgovcu, ki pa mora biti registriran v skladu s predpisi Veterinarske uprave. Tretja možnost je tudi, da se proda na tako imenovani borzi oziroma dražbenemu centru, ki pa mora delovati po določenih pravilih. Hvala.
Hvala lepa. Še gospa Pečanova, dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Glede na to, kar ste zdaj povedali, ker to uredbo, ki jo pripravljate tudi poznam - moram povedati pošteno - vendar jo ravno vaš ribiški inšpektor, eden od obeh, razlaga tako, kot da je ta prva prodaja s plovila dovoljena v kakršnemkoli obsegu in da zato ni potrebno imeti mesta prve prodaje v skladu s predpisi urejenem prostoru. Moram vam povedati, da se dela v tistem objektu nadaljujejo. Mislim, da bodo dejansko v zelo kratkem času tudi zaključena. Vendar moram povedati tudi to, da se mi zdi katastrofalno, da pri takem napredku ali pa bom rekla zlasti s pomočjo ministrstva, ker veste, ko se je enkrat ministrstvo odločilo sodelovati pri ureditvi tega prostora, je to pomenilo, da je ministrstvo spoznalo, da morsko ribištvo vendarle, kljub svojemu zelo majhnemu obsegu, v tej državi nekaj pomeni. In zato me skrbi, da bi ti apetiti po drugačni rabi lahko, morda, zaradi napačnega tudi informiranja ribičev, pripeljali do zelo negativnih, slabih rezultatov, in da bi v bistvu vso vloženo delo, ki je bilo do sedaj narejeno, pravzaprav propadlo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite še besedo gospod minister? Ni pa nujno. Vseeno vprašam. Naslednji ima vprašanje mag. Drobnič za ministra za gospodarstvo.
Hvala lepa za besedo. Sprejet je bil zakon o prepovedi proizvodnje in prometa z azbestnimi izdelki in zagotovitvi sredstev za prestrukturiranje podjetij na osnovi katerega je država Slovenija zagotavljala potrebna sredstva za ukinitev proizvodnje, za pomoč družbam pri prestrukturiranju in za odpravljanje socialnih posledic v zvezi s tem, torej s prejšnjo uporabo azbesta in potem pri uvajanju nadomestne proizvodnje. Ravno tako je bil tudi sprejet Zakon o odpravljanju posledic dela z azbestom. Ko gledamo te zakone, bi lahko ugotovili, da je za vse dobro poskrbljeno - po eni strani za odstranitev take azbestne proizvodnje in po drugi strani tudi za odpravljanje posledic. Bojan Goljevšček, to je tisti, ki je vodil Zvezo sindikatov azbestnih bolnikov, verjetno se spomnite, da je pripeljal veliko ljudi, somišljenikov, članov sindikata, verjetno tudi kakšnih obolelih, tudi tukaj na balkon, je dejal, da so sanacije gospodarskih družb, kjer so uporabljali azbest, že končane. Zato se je treba osredotočiti na zdravje ljudi. To je bilo 24.2.2006. Spoštovani gospod minister postavljam vam vprašanje: Ali so sanacije gospodarskih družb, ki so poslovale z azbestom že zaključene? Ali je azbest iz njihove proizvodnje že odstranjen in torej zdravje ni več ogroženo?
Hvala lepa. Gospod minister beseda je vaša.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec, Osnovni namen zakona iz leta 1996, to je zakona o prepovedi proizvodnje in prometa z azbestnimi izdelki, je, kot pove že sam naslov, takojšnja in enkratna ukinitev proizvodnje azbestno cementnih izdelkov, uvedba neazbestne tehnologije in proizvodnje blatno cementnih izdelkov, postopna ukinitev oziroma nadomeščanje druge azbestne proizvodnje v neazbestno, kakor tudi zagotovitev socialne varnosti delavcev zaradi posledic ukinitve omenjenih proizvodov. Programe prestrukturiranja so po tem zakonu pripravile vse družbe, ki so to imele in programi prestrukturiranja po tem zakonu so zaključeni. Kar pomeni, da proizvodnje azbestno cementnih izdelkov ni več, prav tako tudi prometa z azbestnimi izdelki ne. Seveda to je bilo tudi srčika vprašanja, ki ste ga postavili. Seveda pa se z azbestom, vgrajenim v stavbe, izolacije, strešne kritine, recimo tudi v tirna vozila, v vodovodne cevi in tako dalje še srečujemo. Vendar je način rokovanja predpisan. Ministrstvo za okolje in prostor ima pravilnik o odstranjevanju azbesta in podobno. Tu se še merijo koncentracije prašnih delcev in tako naprej. Skratka, določene aktivnosti v tem smislu še potekajo. Gospodarsko ministrstvo je z zaključkom po tem zakonu o prestrukturiranju in prepovedi prometa z azbestnimi izdelki opravilo svoje poslanstvo. Tako je nadaljnje reševanje azbestne problematike v skladu z dogovorom na Vladi predvsem pristojnost Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, Ministrstva za zdravje, Ministrstva za okolje in prostor in verjetno še katerega, recimo Ministrstva za promet, kar se tiče Slovenskih železnic in podobno. Tako sedaj poteka sanacija tistega, kar je ta proizvodnja na nek način v preteklosti povzročila in poslanstvo ministrstva je bilo z zaključkom prestrukturiranja in ukinitvijo proizvodnje in prometa tudi končano.
Hvala lepa. Še mag. Drobnič.
Dodatno vprašanje, ravno to, kar ste nekoliko namignili, torej, da je vgradnja nekaterih elementov pa še ostala. In konkretno vam lahko navedem, da ravno pri Slovenskih železnicah je tega ogromno. Za primerjavo naj vam povem, da je v posameznem vagonu približno 1.000 kilogramov azbestnih izdelkov. In pri popravljanju ali kakorkoli že, tudi rokovanju, tudi proizvodnji in servisiranju se ta azbest pojavlja in kvarno vpliva na zdravje ljudi. To se je tudi pokazalo. Poglejte, tudi inšpektorat za delo je ugotovil pri svojem pregledu 5.10.2006, pred približno 5 meseci, zelo velike koncentracije azbesta. In da bo mera več kot polna, se pravzaprav pojavlja tudi dejstvo, da je ta firma, torej to podjetje, dobilo certifikat za čisto proizvodnjo. Torej bi moralo izpolnjevati tudi te pogoje glede azbestne proizvodnje, glede uporabe azbesta. Zanima me: Kako boste to zagotovili? Torej verodostojnost certifikata. In drugo: Kako je z navzočnostjo azbesta v takšnih velikih količinah na Slovenskih železnicah, ker ni v nekem zaprtem sistemu, ampak prosto gre po proizvodnji. Še vedno.
Hvala lepa. Ponovno gospod minister Vizjak.
Kot sem že povedal, se je poslanstvo ministrstva z ukinitvijo proizvodnje in prometa z azbestnimi izdelki zaključilo. Vlada, katere član ste tudi bili, je zelo jasno zavzela stališče, da s tem problematika azbesta seveda ni končana in da je potrebno preko ustreznih resorjev, ki imajo škarje in platno, v teh konkretnih primerih in problemih tudi odgovorno poseči in zaščitito ljudi, uporabnike pred negativnimi vplivi. In to so tudi dolžne narediti. Koordinacija nad tem, in tudi pri pripravi novega zakona je na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve, kar dobro veste. In še enkrat poudarjam, problematika se nanaša predvsem, ne več na proizvodnjo in promet z azbestnimi izdelki, ampak na posledice pretekle uporabe in vgradnje teh elementov v sisteme, vozila, stavbe, inštalacije in podobno. Jaz pričakujem, da bodo tudi pristojna resorna ministrstva, v skladu tudi z vašim vprašanjem in pobudo, preprečila kakršne koli negativne pojave v smeri uporabe, še tistega pri vzdrževanju, kar pri tem obstaja. Poudarjam pa, da je ključna problematika proizvodnje same zaradi vpliva azbestnih vlaken na zdravje in življenje ljudi z ukinitvijo proizvodnje in prometa zreducirano zgolj na te zadeve, ki jih tudi omenjate: na servisiranje nekih izolacij, nekih elementov, kjer seveda morajo potekati tudi delovanja pod strogimi varnostnimi ukrepi in preprečiti je treba kakršnokoli izpostavljanje, ogrožanje zdravja delavcev. Ob primernem tretmaju, tudi v Slovenskih železnicah, da seveda ne pride delavec v stik z vlakni, temveč je za to primerno zaščiten, se seveda tudi da preprečiti. Seveda pa je cilj zamenjati te materiale z nenevarnimi materiali tudi tekom rednega vzdrževanja.
Hvala lepa. In še poslednji bo postavil vprašanje gospod Bevk ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor. Vprašanje v zvezi s pojavom majskega hrošča in ogromne škode, ki jo povzroča, sem večkrat postavil že prejšnji ministrici Mariji Lukačič. Pošteno moram povedati, da se je glede tega problema zelo aktivno angažirala. Moj namen je, da na ta problem opozorim tudi vas, spoštovani gospod minister. Zaradi majskega hrošča v občini Idrija že od leta 2002 dalje beležimo veliko škodo na kmetijskih rastlinah, najbolj pa so prizadeta kmetijska zemljišča v Zalogu, Idrijskem Logu, Črnem Vrhu in Godoviču v občini Idrija, pojav pa se širi tudi drugod po Sloveniji. Po dveh zaporednih hroščevih letih v letih 2001 in 2004 se nam letos obeta novo hroščevo leto. Škode pa so bile že doslej zelo velike. Majski hrošči oziroma njihove ličinke dobesedno požirajo travnike. Samo v letu 2005 je bilo uničenih več kot 800 hektarjev travnikov. Nekaterim kmetov na prizadetem področju je pobral tudi več kot 70% krme za živino. Pri tako veliki populaciji majskega hrošča, še ni kmalu pričakovati naravnega zmanjšanja na neškodljivo raven, zato je potrebno organizirati zatiranje ogrcev in prizadetim kmetijam pomagati ohranjati pridelavo ter omogočiti preživetje. Kot sem že večkrat povedal v tem Državnem zboru, kmetje razmišljajo celo o tem, da bi prodali svojo živino, ker ne vidijo več perspektive v kmetovanju. Ker bo leto 2007 na Idrijskem in v Sloveniji ponovno že tretjič zapored hroščevo leto, sprašujem ministra za kmetijstvo, gospoda Iztoka Jarca: Kaj boste naredili, da bodo vse pristojne službe pravočasno reagirale, in da ne bo ponovno prišlo do nedopustnih zamud pri ukrepanju? Kmetje so danes pri nas, predvsem na črnovrški planoti, zelo zaskrbljeni. Ne vidijo perspektive. Ministrica Lukačičeva mi je decembra lani na moje vprašanje zagotovila, da na ministrstvu vedo, da bo leto 2007 tako imenovano hroščevo leto, in da bodo v skladu z dobro kmetijsko prakso začeli načrtovati zatiranje tega škodljivca, za kar pa je potrebno zagotoviti ustrezno pravno podlago. V ta namen naj bi pripravili spremembo zakona o zdravstvenem varstvu rastlin, ki bo vložena v postopek na vlado v mesecu januarju 2007, mi je še zagotovila. Zato me zanima, gospod minister: Kaj je ministrstvo v tem času ukrenilo za rešitev tega nadvse perečega problema in kaj še načrtujete? Prav tako pa me zanima: Kdaj bo pripravljen zakon o zdravstvenem varstvu rastlin in kakšne rešitve so v tem zakonu predvidene glede sanacije problema majskega hrošča in posledic, ki so zaradi tega na kmetijskih površinah? Kako bo sanirana škoda, ki so jo utrpeli kmetje? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Hvala, gospod predsedujoči. Hvala za vprašanje. Spoštovani! Glede tega problema. Ministrstvo se je aktivno vključilo v reševanje problematike v letu 2006, ko so bila zagotovljena določena proračunska sredstva za ukrepanje, ko so lahko oškodovanci v skladu s programom preprečevanja prekomerne razmnožitve ogrcev poljskega majskega hrošča vložili zahtevo za povrnitev stroškov ukrepov v letu 2005 in 2006. Deloma je bilo to tudi izvedeno. Glede zakona. Z namenom zagotovitve pravne podlage za izvedbo uradnih ukrepov obratovanja izbruhov škodljivih organizmov, ki imajo lahko značaj večjih naravnih nesreč, je v teku priprava in sprejem spremembe zakona o zdravstvenem varstvu rastlin. Predlog bo dal učinkovito podlago za ukrepanje na celotnem okuženem območju, da se zadrži populacija škodljivega organizma na sprejemljivi ravni in s tem prepreči nadaljnja gospodarska škoda. Zakon je v končni fazi medresorskega usklajevanja. O tem smo imeli tudi sestanek na ministrstvu, predlagali pa bomo, da bi bilo njegov sprejem po hitrem postopku. Na podlagi tega zakona je predviden sprejem vladne uredbe, ki bo določila mejo posebnega nadzorovanega območja, ukrepe za preprečevanje širjenja in zatiranja škodljivih organizmov ter stroške izvedbe predpisanih ukrepov. Po informaciji strokovne službe, to je Fitosanitarne uprave Republike Slovenije, zaradi razvojne biološke faze poljskega majskega hrošča v letu 2007 ne bodo povzročene nove škode na travinju. Odrasli hrošči bodo objedali listje dreves in odlagali zarod v travinje. Razvoj ogrcev pa traja 3 leta. Proti odraslim hroščem ni na voljo učinkovitih metod zatiranja. V informaciji, ki sem jo dobil s strani FURS-a, predvideno je sicer, da se bo ob koncu avgusta in septembra 2007 začelo z zatiranjem ličink ogrcev in da se bo to nadaljevalo spomladi in jeseni 2008 in končalo spomladi 2009. Ocenjuje se, da bi za zatiranje današnjega obsega poškodovanih površin potrebovali približno 500 tisoč evrov. Glede na upoštevanje dobre kmetijske prakse je za zatiranje možno uporabiti okolju prijazen biotični pripravek melokont, na travnikih, na njivah pa je možna uporaba insekticida volaton G5. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Bevk, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Hvala tudi vam, gospod minister za odgovor. Rad bi povedal samo to, da kmete na tem področju skrbi, kako naj ukrepajo sedaj, ko bodo odrasli hrošči vzleteli in ko bo invazija teh žuželk v tem okolju. Res, da ne bodo škodovali travinjam, bodo pa škodovali listom na drevesih in tudi sicer bo nastala škoda. Vem, da se strokovno s tem problemom in s problematiko zatiranja majskega hrošča ne ukvarjajo kot z nekim znanstvenim projektom. Stroka ima premalo znanja, kako se lotiti tega problema, zato bi bilo po mojem mnenju dobro, da bi spodbudili tudi kakšen raziskovalni projekt v zvezi z vprašanjem majskega hrošča. Namreč, zelo težko ga je zatirati, sploh kako preprečiti množični vzlet tega majskega hrošča. Neke metode so, treba je tudi upoštevati, da je to področje črnovrške planote ekološko zelo občutljivo zelo občutljivo področje, je namreč vodozbirno področje, je kraški svet in ima vpliv na vodne vire tako na idrijsko dolino kot na vipavsko stran. Zato je treba zelo občutljivo reševati ta problem. Bojim se, da bomo zopet zamudili tisti naravni ciklus tega majskega hrošča oziroma bo ta naravni ciklus prehitel ukrepe, tudi zakon, ki je v pripravi. Po zagotovili prejšnje ministrice naj bi zakon bil na vladi sprejet že januarja. Se pravi, da približno dva meseca zamujamo, zato bi apeliral na vas, gospod minister, da pospešite ta sprejem in tudi ukrepanje glede tega problema.
Hvala lepa. Če ni potrebe za dodaten komentar oziroma odgovor, se celotni vladni ekipi zahvaljujem za odgovore, kakor tudi kolegicam poslankam in poslancem za vprašanja. Vsem tistim, ki pa še vedno vztrajate, pa seveda prijeten, lep spomladanski večer! S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 26. sejo našega državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Po novem, seveda. Hvala!