Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 13. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: mag. Jana Jenko, gospod Andrej Čuš, dr. Vinko Gorenak, dr. Milan Brglez do 11. ure, gospod Marjan Dolinšek do 12. ure, mag. Aleksander Kavčič do 12. ure, mag. Branislav Rajić do 15.30, gospod Žan Mahnič do 12. ure, gospod Franc Breznik do 12. ure, gospod Danilo Anton Ranc od 12. do 16. ure ter gospod Ivan Škodnik od 12. do 16. ure. Nadaljujemo s 3. točko dnevnega reda, to je z Dopolnjenim predlogom Proračuna Republike Slovenije za leto 2017. Prehajamo na razpravo o Dopolnjenem predlogu Proračuna. Razpravljali bomo o posameznih delih Dopolnjenega predloga Proračuna in vloženih amandmajih. Kot posamezni del je šteti Splošni del, Posebni del in, tretjič, Načrt razvojnih programov. Prehajamo na obravnavo Splošnega dela Dopolnjenega predloga Proračuna. Kdo želi razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Luka Mesec.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! Včeraj smo obravnavali proračun za leto 2016 in v Združeni levici smo povedali svoje zadržke na prihodkovni in odhodkovni strani. Na prihodkovni strani, smo večkrat poudarili, da vlada ni napravila nikakršnega napora, da bi povečala prihodke, da bi nas popeljala v bolj pravičen davčni sistem, ki ne bi obremenjeval samo dela in tistih, ki imajo najmanj, z raznimi posrednimi davki, kakršen je DDV in trošarine; ampak ki bi zajel večjo vsoto pri tistih, ki so v Sloveniji glede na evropske standarde podpovprečno obdavčeni. Govorimo seveda o davkih na kapital, o davkih na kapitalske dohodke in davkih na bogastvo in premoženje. Naša četrta dohodninska stopnja je postavljena tako nizko, da trenutno zajame samo 3,4 promila najbolje plačanih v tej državi; ker letno 71 tisoč evrov zaslužka dosega samo 3,4 promila najbolje plačanih; medtem ko smo mi predlagali, da se mejo spusti na 38 tisoč evrov letno, s čimer bi zajeli približno 3 % plačanih in bi v proračun zajeli dodatnih 15 milijonov evrov. Nadalje smo predlagali, da bi davek na dohodke pravnih oseb dvignili z zdajšnjih 17 % na 20 %, kar bi bilo še vedno bistveno pod evropskim povprečjem, ki znaša 22,6 %, in bistveno pod ravnjo, ki jo imajo sosednje države. Recimo Avstrija ima 25 %, Italija 27,5 %. Če bi samo s 17 % prešli na 20 %, bi bili še vedno pod vsemi temi ravnmi, vendar bi lahko na ta način v proračun zajeli dodatnih 84 milijonov evrov. Ob tem smo predlagali še tretjo reformo, manjše korekcije davka na kapitalske dohodke, s čimer bi kumulativno v proračun dobili dodatnih 140 milijonov evrov. To pomeni, da bi dobili denar za zagotavljanje boljše zdravstvene oskrbe, za zagotavljanje boljše socialne oskrbe, za zagotavljanje različnih programov, ki bi lahko tej državi pomagali pri stabilizaciji rasti. Če pogledamo proračun za leto 2017, ugotovimo, da je na prihodkovni strani enak ali pa še slabši od leta 2016, ker kljub temu, da tukaj govorimo o enem letu prostora, ki ga ima še vlada do leta 2017, ampak očitno ne predvideva nikakršnih ukrepov za povečanje prihodkov v proračun. Še naprej bo zavezana striktno zmanjševanju na odhodkovni ravni; se pravi, rezi tam, kjer na žalost najbolj bolijo, če jih pogledamo samo nekaj. Recimo Ministrstvo za delo bo v primerjavi z letom 2016 v letu 2017 izgubilo kar 65 milijonov. Od tega bo 11 milijonov prihranka na postavki Denarna nadomestila brezposelnim, 24 milijonov prihranka na postavki Socialna pomoč. Če pogledamo zdravstveno varstvo, vidimo, da se bodo v letu 2016 sredstva za zdravstvo zmanjšala za 27 milijonov evrov, v letu 2017 pa bodo ostala praktično na isti ravni, kljub temu da imamo za obe leti predvideno gospodarsko rast. Če to prevedemo v odstotke BDP, ker se potrošnja za zdravstvo se meri v odstotkih BDP, v letih 2016 in 2017 bomo kljub temu, da smo pod evropskimi ravnimi, kar se tiče financiranja zdravstva v deležu BDP, izgubili v vsakem letu še dodatnih 0,05 % BDP v ta namen. Sredstva za visokošolsko izobraževanje se bodo zmanjšala v naslednjem letu za 30 milijonov evrov, v letu 2017 se praktično ne bodo povečala, kar pomeni, da ne bo sredstev za raziskave, ne bo sredstev za razvoj in ne bo sredstev za reprodukcijo visokošolskega aparata, kjer vidimo, da predvsem mlajši akademski kader dela v popolnoma prekariziranih oblikah zaposlitve. Ti ljudje so praktično podvrženi suženjskemu delu na fakultetah in lahko naslednjih 20 let svoje kariere samo čakajo, da se bo nek redni profesor upokojil, da mogoče oni pridejo do kakšnega boljšega življenjskega in materialnega položaja. Sicer pa so naše fakultete finančno podhranjene. Pretežno breme tega pa nosijo ravno mlajši raziskovalci, asistenti itd. Vlada s temi dodatnimi rezi v visokošolsko izobraževanje najbolj bremeni ravno njihov položaj. Na drugi strani pa je zaskrbljujoče, da kljub splošnim rezom v področja, ki sem jih sedaj opisal – v zdravstvo, socialo, visoko šolstvo – pa vidimo, da se bodo v letu 2017 povečali izdatki za obrambo. V letu 2016 se bodo že povečala sredstva za članarine v mednarodnih organizacijah in za mednarodno obrambno sodelovanje. V letu 2014 so le-ta znašala 12 milijonov evrov, naslednje leto in v letu 2017 bodo znašala 18 milijonov evrov. Tukaj gre za skoraj 50-odstotno povečanje, pri čemer največji del odpade na članstvo v zvezi Nato, kar je nelogično. Po eni strani zategujemo pasove doma, zategujemo pasove tam, kjer zares boli; po drugi strani pa povečujemo sredstva tam, kjer je to res nepotrebno; oziroma kot vidimo sedaj na Bližnjem vzhodu celo kontraproduktivno. S tem, ko vlada viša sredstva za članstvo v mednarodnih organizacijah in za mednarodno vojaško sodelovanje, hkrati pa zmanjšuje sredstva za zaščito in reševanje, zmanjšala se bodo za 2 milijona glede na letos oziroma za kumulativno 6 %; te poteze so nekako zaskrbljujoče, ampak po drugi strani simptomatične, ker v obeh proračunih ne vidimo nobene vizije, kako bi v tej državi začeli gospodarsko rast, ki se je zdaj pojavila, v zadnjih dveh letih, graditi na srednji in dolgi rok. Ampak vidimo slepo politiko varčevanja, ki je, prvič, nevarna, ker z radikalnim zmanjševanjem investicijske in socialne potrošnje, krčenjem v javnem sektorju se lahko kaj hitro ponovi scenarij iz leta 2012, ko smo po dveh letih rasti zopet zdrsnili v recesijo. Tokrat ekonomisti ponovno opozarjajo, da ta nevarnost ni za nami, ampak se lahko kaj hitro v njej znajdemo. Po drugi strani pa vidimo proračuna, ki sta izjemno socialno nepravična. Podobno kot pri proračunu za leto 2016 v Združeni levici tudi proračuna za leto 2017 ne moremo podpreti ravno iz teh razlogov. Na prihodkovni strani ni nobene odločnosti, nobene evropskosti, če lahko temu tako rečemo. Vlada niti toliko ni pripravljena storiti, da bi se glede na davke na kapital, kjer smo na repu Evropske unije, pri davkih na kapitalske dohodke, kjer smo na repu Evropske unije, poskušali vsaj približati nekim evropskim povprečjem. Po drugi strani se pa trudi biti bolj papeška od papeža na odhodkovni ravni, kjer bomo dosledno upoštevali fiskalno pravilo, kjer bomo dosledno sledili politiki varčevanja, ki nam jo Bruselj zapoveduje. Ampak če ste nagnjeni v to smer na odhodkovni ravni, bi bilo vsaj toliko fer, da podobno storite na prihodkovni ravni in se zamislite, kako v Sloveniji vzpostaviti pravičen davčni sistem. Časa do leta 2017 je še eno leto. Upam, da boste vsaj z rebalansom te napake naslednje leto odpravili.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Šircelj, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Predstavniki Vlade, kolegi in kolegice! Če govorimo o proračunu za leto 2017, potem lahko z enim stavkom ugotovimo, da je pri tem proračunu še več megle, kot jo je pri proračunu za leto 2016, oziroma ta megla je še bolj gosta. Zakaj je gosta? Ker enostavno Vlada ne pokaže niti ciljev niti poti, kako do teh ciljev, niti za leto 2016; kaj šele za leto 2017. Če ni vizije in če ni strategije za leto 2016, kako naj bi bila strategija in vizija za leto 2017. Kaj zdaj pomeni, da bi morali imeti strategijo tudi za 2016 in 2017, da bi morala Vlada opredeliti cilje za leto 2016 in 2017?! Na odhodkovni strani imamo proračun, iz katerega se financirajo odhodki po posameznih sektorjih ali, če želite, po posameznih ministrstvih. Nobeno ministrstvo ni postavilo neke strategije glede tega, kaj pravzaprav narediti. Če govorimo o šolstvu, verjetno bo šolstvo še vedno delovalo na tem, da bo vsako leto toliko in toliko diplomantov. Težava s temi diplomanti je ta, da je precej njih nezaposljivih. Če šolski sistem, Ministrstvo za šolstvo ne prilagodi dejanskim potrebam gospodarstva, pa ne samo gospodarstva – tudi negospodarstva, potem smo v situaciji, ko diplomanti končajo svoje šolanje, pridejo na tako imenovani trg dela in za njih ni zaposlitve. Ves ta denar, ki bo šel v to šolstvo, bo na nek način uporabljen neučinkovito. In tudi zaradi tega, ker je šolski sistem neprilagojen, imamo vsakoletni odhod diplomantov v tujino; v zadnjem obdobju več kot 8 tisoč. Tu ljudje pač ne vidijo perspektive in iz tega zornega kota tudi za leto 2017 ni nič drugače. Podobno je z ostalimi ministrstvi, na primer Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti – tu ni načrtov za reorganizacijo, prezaposlitve, došolanja, skratka prilagoditev izobrazbene strukture, delovnih navad in tako naprej tistemu, kar je dejansko zaposljivo. In ker ni teh posameznih ciljev, ni posameznih strategij, kaj pravzaprav želimo, zaradi tega tudi ni nekega splošnega cilja, kaj želimo na posameznih področjih. Jaz ne vidim niti na enem področju nekega cilja, neke strategije, kaj želi Slovenija, kaj želi ta vlada doseči. Če pogledamo gospodarstvo in če pogledamo, na primer, odhodke Ministrstva za gospodarski razvoj na področju podjetništva, sicer vidimo, da se bodo odhodki povečali približno za skoraj 21 milijonov v letu 2016; vendar v letu 2017 bodo ti odhodki spet padli, kot da se takrat podjetništvo ne bo več razvijalo. Če pogledamo na področje investicij, vidimo, da so te investicije upadle, da država in vlada nimata idej o tem, kaj pravzaprav investirati, čeprav so projekti na mizi. Nekateri projekti so bili zamrznjeni že v letih 2013 in 2014 zaradi krize. Te projekte bi bilo treba samo odmrzniti, novelirati, posodobiti in jih enostavno zagnati. Tako imamo cesto od Dravograda do Šentruperta, imamo železniško povezavo do Kopra, vendar tu ni nobenega projekta, ki bi naredil ne samo ceste in železnice, ampak tudi neke sinergijske učinke. In zaradi tega je za leto 2017 še veliko bolj meglena situacija pri tej vladi, pri ciljih, pri strategijah, kot je za leto 2016. In tudi to leto 2017 je oddaljeno. Zakaj Vlada sprejema proračun in zakaj danes govorimo o proračunu za dve leti? Eden izmed razlogov je tudi ta, da vsakokratna vlada – in ta proračun je prvi proračun te vlade – pokaže cilje, strategijo in ekonomsko politiko, kako bo do teh ciljev prišlo. Vendar je to, da dobimo samo nek računovodski dokument, ki ima na eni strani prihodke, na drugi strani odhodke, seveda premalo. To je absolutno premalo. Če ni cilja in vizije, potem so ti proračuni nepomembni, ker bo tako ali tako pri njih prišlo do spremembe; in na podlagi teh sprememb bodo odhodki nekoliko drugačni. Tisto, kar je glede na napovedi dokaj verjetno, napovedana je gospodarska rast tudi za leto 2017 v višini 2,3 %. Nekoliko se bo zmanjšal izvoz, kar je zaskrbljujoče; na drugi strani se bo povečal uvoz. Stopnja brezposelnosti naj bi se po Umarjevih napovedih tudi nekoliko znižala. Ti gospodarski kazalci in te projekcije lahko pri nekomu ne povzročajo zaskrbljenosti, razen če pri tem opažamo, da se bo povečala tudi zadolženost. In sicer naj bi se prav v letu 2017 država zadolžila po napovedih za več kot 4 milijarde, odplačilo glavnic pa naj bi znašalo manj kot 3 milijarde, kar spet pomeni več kot milijardno razliko. In z drugimi besedami to pomeni, da bomo plačevali več obresti ne samo v letu 2017, ampak tudi v letu 2020, 2025 in 2030 in tako naprej. To zadolževanje je iz tega zornega kota problematično. Ne samo problematično, ampak je tudi nemoralno, da stalno zadolžujemo prihodnje rodove. Mislim, da bi tukaj eden strateški cilj poleg konsolidacije javnih financ za to vlado vsekakor lahko bil, da enostavno zaustavi to neto zadolževanje javnega sektorja in predvsem državnega proračuna. Ta napor bi lahko bil narejen tudi s strani Vlade Republike Slovenije, vendar, kot kaže, se to ne bo zgodilo. Tisti sektorji, ki pa po mojem mnenju bodo imeli vedno večjo veljavo, pa so sektorji, ki bodo skrbeli za varnost. Tukaj govorim o Ministrstvu za obrambo, Ministrstvu za notranje zadeve, o vseh službah – protiobveščevalne, obveščevalne, ki so podhranjene. Oziroma bom tako rekel, mislim, da so na mejah tega, da lahko opravljajo svoje delo glede na opremo, glede na plačilo ljudi, ki tukaj delajo. Kot vemo, so danes pogovori vladnih predstavnikov s sindikatom policistov, za jutri je napovedna stavka policistov. Mislim, da tukaj se že nekaj let, najmanj dve oziroma tri leta, opozarja na to, da policisti nimajo opreme, da so sami varni, da sami varujejo, ko opravljajo svoja dela. Tukaj je sedaj vprašanje, ker tudi tukaj ne vidim nobene strategije, niti ob zadnjih dogodkih, ki se dogajajo, kaj narediti; ampak se vse pušča, kot dejansko je. Mislim, da bo pač ta vlada prisiljena, da bo prerazporejala sredstva za te namene, za varnost in predvsem za migracijsko krizo oziroma tudi za to, da se bo zagotavljala humanitarnost do prebežnikov iz teh držav. Tukaj bi vlada lahko naredila večji napor. Večji napor, da bi vsaj pokazala na to, da se zaveda določenih težav na tem področju, da se zaveda določenega problema in da se bo to dejansko zgodilo. Varnost bo postala dobrina, veliko bolj pomembna, kot je danes. In zaradi tega bo to dobrino treba plačati in najbrž veliko bolj, kot se jo plačuje danes; to se bo pokazalo tudi preko Proračuna Republike Slovenije za leto 2017. Na odhodkovni strani, kot sem že rekel, se ta proračun za leto 2017 načrtuje po neki inerciji. Načrtuje se pač tako, da se enostavno prepisuje oziroma morda nekoliko popravlja obstoječe številke glede na prihodke, tako da se načrtuje zadolževanje v višini, ki zagotavlja neko zelo veliko vsoto na posebnem računu, ki ga ima država. Skratka, da se zagotavlja ta stabilnost. Ta denar je neobrestovan ali pa je vsaj negativno obrestovan, kar z drugimi besedami pomeni, da veliko več plačujemo za obresti, ki jih moramo plačevati posojilodajalcem, kot dobimo za ta denar obresti, če mi ta denar kjerkoli naložimo. Tukaj je tega denarja na Ministrstvu za finance na zakladniškem računu okoli 6 milijard, vse skupaj za celotni javni sektor. Ta denar tam leži. Uporabilo se ga bo nekaj drugo leto, čez pol leta, čez 18 mesecev in tako naprej. To gospodarjenje ni najbolj umno in tudi najbolj učinkovito iz tega zornega kota. Zdaj v Sloveniji lahko vračunamo, če sem že omenil povečano zadolževanje in inercijo na področju odhodkov brez kakršnihkoli posebnih ciljev, načrtov in tako naprej; pa lahko na prihodkovni strani pričakujemo dodatno presijo na davkoplačevalce. Tukaj mislim predvsem s tem, da se bo želelo pokazati, kako uspešne in učinkovite bodo davčne blagajne. Ali se bo to delalo tako, kot je ta Finančna uprava že delala, da se bo z avtomobili, maricami pripeljala pred nek lokal, zaprla ta lokal in tako naprej, so že bili taki postopki, predvsem za televizijo; ali ne; to je seveda zdaj drugo vprašanje. Ampak s tem se bo povečala neka administrativna zahtevnost, neka birokratizacija, oteževalo se bo poslovanje, kaj več zaradi te administracije in teh finančnih prihodkov ne bo. To se bo nekaj časa vleko, porabilo se bo precej denarja; že včeraj smo govorili, da samo za EPP je bila številka več kot 90 milijonov, da se bo promovirala davčna blagajna. To se bo seveda nadaljevalo tudi v prihodnje. Tega učinka tukaj ne bo. Če se toliko namenja za davčne blagajne in če se na drugi strani govori, da bo učinek 50 do 100 milijonov, glejte – že zdaj se dejansko ne izide. Včeraj se je številka 93 milijonov tukaj vrtela – samo za propagando, da se bodo uvedle davčne blagajne, včeraj popoldne oziroma zvečer. Verjetno povečana administracija se bo na tem področju dejansko dogajala. Tudi če pustimo zdaj vse te zadeve, lahko pričakujemo tisto, kar je že napovedano tudi v letu 2017 – večje davčno breme, večje davčno breme predvsem za podjetja. To pomeni, da se bo marsikatero podjetje odločilo, da bo zapustilo državo. Tukaj razne primerjave in tudi če imate statistiko s strani Evropske komisije o tem, kakšne so davčne stopnje, ne pomagajo kaj dosti. To vam lahko povem, da podjetja veliko bolj natančno izračunajo, ker upoštevajo poleg davčnih stopenj tudi olajšave, oprostitve, tudi rešitve v sporazumih o izogibanju dvojne obdavčitve in tako naprej, kje poslovati. In kakšno je ne samo davčno okolje, ampak tudi okolje, ki zahteva administracijo, birokracijo, pridobitev dovoljenj. In tukaj je Slovenija na slabem mestu in ima slab imidž o tem, kje dejansko je. Zaradi tega se načrtuje ob tem, da vlada ne bo tukaj nič naredila, odhod še nekaterih drugih podjetij v tujino, vsekakor ne prihod tujih podjetij, niti investiranja domačega kapitala v Sloveniji. Bomo verjetno glede ekonomije, glede gospodarjenja bolj pozabljena država; verjetno se bo dogajalo kaj na turizmu. Turisti bodo prihajali, kaj več pa dejansko ne, da bi zagnali tukaj nova podjetja, odpirali delovna mesta, predvsem tam, kjer je danes dejansko tržna niša. To delajo druge države, tudi start-upi, kjer imajo seveda prijazno, davčno in poslovno okolje. Verjetno se bo tudi povečala sama obremenitev, take napovedi so; in to bo pomenilo odliv kapitala, odliv podjetij, manj delovnih mest. In zaradi tega so te napovedi, mislim, lahko tudi preoptimistične. Od te vlade bi pričakovali, da pove, kaj želi na posameznem področju, kaj so cilji, kakšna je strategija, kakšna je vizija, da proračunski memorandum zgleda nekoliko drugače kot ta. In potem ne reči – saj to se bere še z nekim drugim dokumentom skupaj. Mislim, da je proračunski memorandum samostojen dokument, ne glede na dokumente, ki se pošiljajo Evropski komisiji. Zaradi mene ima lahko 11, 12 strani ali 13, ni težava v tem; če so tu jasno napisani cilji in vsaj nakazane poti, kako do teh ciljev priti. To, da se reče, da se to bere še s tistimi dokumenti, ki jih pošiljamo Evropski komisiji, to je do Državnega zbora, ki to potrjuje, ni najboljši občutek pri tem, ko nam daste še neke druge dokumente zraven. To je tako, kot če bi rekli – preberite to knjigo, ampak zraven morate prebrati še dve drugi knjigi, da prvo sploh lahko začnete brati. Tako so te zadeve nekoliko podcenjujoče s strani te vlade do Državnega zbora. Ker nismo podprli oziroma ne bomo podprli proračuna za leto 2016 iz razlogov, ki smo jih včeraj navedli; tudi ne bomo podprli proračuna za leto 2017.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branko Grims.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Varnost je temelj razvoja. Če podjetniki nimajo občutka varnosti, če ne zaupajo v varnost države, ne bodo investirali, ne bodo zaposlovali, ne bo blaginje ljudi. Če ljudje, navadni državljanke in državljani, zaposleni nimajo občutka varnosti, bodo hranili denar doma, denar ne bo krožil in ekonomija se bo zaustavila. Spirala nove stagnacije, novega gospodarskega nazadovanja je že pognana, če kdo tega ne razume. Ne samo neto stroški migracij, ki so ogromni – do zdaj smo poslušali pravljice o nekaj tisoč, deset tisoč evrih; v proračunu za prihodnje leto je predvidenih 123 milijonov evrov, kar je ogromen denar, če kdo ni opazil, ob tistih pravljicah, kako to nič ne stane. Ampak v tem proračunu, ki ga obravnavamo danes, je pa postavka nič, kar je zelo zanimivo. Ne glede na to, kaj naj bi to pomenilo – to bi bilo zelo zanimivo slišati s strani tistega, ki je pripravil ta proračun –, pa opozarjam na naslednje. Državni zbor je sprejel približno dva meseca nazaj na predlog komisije, ki jo vodim – njej pa sem ta predlog sklepa predlagal jaz –, sklep, da je treba spremeniti politike, da je treba posvetiti varnosti bistveno več pozornosti in materialnih sredstev kot doslej. Vedno doslej je bil občutek varnosti v Sloveniji izjemen in tudi dejanska varnost je bila izjemna. Zato se je varčevalo vedno na področju varnosti, kar je bilo vse čisto v redu do trenutka, ko je ta vlada s svojo napačno politiko, s svojo cagavostjo izpostavila Slovenijo temu, da gre zdaj celoten migrantski tok preko nje. In kar je že huje, vse to, kar se dogaja, je nezakonito. Tista postavka 123 milijonov za migracije bi se lahko imenovala tudi nezakonite dejavnosti Vlade Republike Slovenije, pa bi bila točno enaka vsebina. Kajti vse, kar se na tem področju dogaja, je v nasprotju s predpisi države Slovenije in je v nasprotju s predpisi Evropske unije, ki zavezujejo državo Slovenijo. In da se bo to nadaljevalo, je povedal tudi predsednik Vlade včeraj, ko je tu govoril. Veste, da veljajo predpisi, kako lahko nekdo vstopi, kako ga je treba beležiti, koliko ima lahko denarja pri sebi. On je rekel, mi nikomur ne bomo jemali denarja. To se pravi, zelena luč za vse švercarje denarja. Vsi, ki so iz, ne vem, Srbije ali pa od kjerkoli, konec koncev katerakoli mafija tega sveta se lahko sedaj s kuferčki denarja postavi v vrsto, se razglasi za migrante, itak imajo vsi ponarejene dokumente ali pa jih nimajo, in veselo tovori denar iz ene države v drugo brez vseh omejitev. To je povedal gospod Cerar in mimogrede – on ni prava neuka oseba, ampak je profesor prava. Zato še enkrat povem. Obupno in nesprejemljivo je, da se ena od postavk v Proračunu Republike Slovenije lahko mirno imenuje zavestne nezakonite dejavnosti Vlade Republike Slovenije. Mimogrede, zanimivo je, da ista vlada, kateri zunanji minister, to je bil gospod Erjavec, je dejal, da lahko to z migranti pričakujemo še za obdobje naslednjih 10 letih. Za leto 2017 predvideva tam stroške nič. In bi rad vedel, zakaj? Tudi če je to obet neke drugačne politike, ostane osnovno vprašanje, zakaj se ni realiziralo sklepa, da je treba več nameniti za policijo, za vojsko; in to bistveno več. Ne samo toliko, da se zaustavi padanje in da se najbolj nujno uredi, ampak toliko, da se vzpostavi neko osnovo, ki bo zagotavljala varnost sedaj in tudi v prihodnjih letih, v spremenjenem evropskem okolju. Kajti to okolje, gospe in gospodje, je trajno spremenjeno, to se je, žal tragično, videlo pred nekaj dnevi. Opozorila o tem, da bo do tega prišlo sem mesece in mesece dajal očitno gluhim ušesom. Kljub temu je to opozorilo za ta naš proračun pravočasno, samo če se mu hoče prisluhniti. Tukaj vlada svojega ni storila in noče storiti. In ne razume nečesa, da je vlaganje v varnost danes tudi vlaganje v razvoj. Še enkrat ponovim, če kdo te temeljne logike ekonomije ne razume, če ni občutka varnosti in stabilnosti v državi, če podjetniki nimajo zaupanja v svojo državo in v varnost v njej, fizično, materialno in vsestransko varnost, ne bodo investirali, ne bo novih produktivnih delovnih mest in tudi prihodki ne bodo taki, kot bi lahko bili. Še huje je tisto, gospe in gospodje, o čemer molčijo vsi slovenski mediji kot grob, to je prav zanimivo, pa sem o tem že nekajkrat govoril. Nekatere gospodarske panoge so v tem trenutku klinično mrtve zaradi nesposobne vlade, kakršno imamo. Na prvem mestu je to zagotovo turizem. Vprašajte v turističnih središčih, kaj se je zgodilo, ko so po Evropi pokazali tiste goreče šotore migrantov v Brežicah. Zadnje odpovedi so bile vsega, kar je bilo do takrat prijavljeno. Turizem je v tem trenutku panoga, ki se ji strahovito slabo piše, pa še gostinstvo ter nekaterim drugim panogam, da jih ne naštevam naprej. Prihodki, ki so predvideni za leto 2017, ob tem da očitno iz obeh proračunov 2016 in 2017 izhaja, da se z varnostjo še vedno misli neodgovorno igrati, so postavljeni napačno. Predvidevanja so očitno preoptimistična ali pa je v ozadju tiha želja po še nadaljnjem zadolževanju in še nadaljnjem povečevanju davčnega primeža čez vse razumne meje, ker je čez vse razumne meje že itak sedaj, zato da se bo iz 6 tistih, ki še vztrajajo v Sloveniji in še nekako poslujejo, iztisnilo še več. To bo šlo toliko časa, dokler ne bodo vsi ušli v tujino ali pa zaprli svoja vrata. To je očitno edina politika, ki jo vlada ima. To je problem, gospe in gospodje. Zaradi tega sta ta dva proračuna, pri proračunu 2017 je to še bolj očitno, v nebo vpijajoče napačno zastavljena, ker sploh ne odražata ne realnega stanja v Sloveniji, ne realnega stanja v Evropi in ne predvidevata tistih ukrepov, ki bi za zagotavljanje varnosti – in s tem za zagotavljanje stabilnega okolja tudi za ekonomijo, za gospodarstvo, za podjetništvo – morali biti. Tukaj se pozablja, če se bo tako nadaljevalo, kot se je, bo prihodkovna stran bistveno okrnjena. Ne samo, da ne bo sredstev iz tistih panog, ki so v tem trenutku klinično mrtve zaradi cagave vlade, kakršno imamo, naj rečem nesposobno. Ampak problem je, da bo tam prišlo do odpuščanj in bo še več ljudi na sociali. Razen če je to cilj, ker jaz že nekaj časa opozarjam, da imamo v Sloveniji krasno reciklažo socializma pri vladah tranzicijske levice. Ljudje volijo tranzicijsko levico, prikrito z nekimi novimi obrazi ali čemerkoli; zmeraj eno in isto dobijo nazaj, pa jih še ni izučilo, že štirikrat so nasedli. In kaj potem naredijo te Vlade? Naredijo še več socialnih primerov, razvoj še nazaduje, še več ljudi se postavi na socialo, zraven se še odprejo vrata, da gre čim več migrantov notri, pa imamo še dodatne stroške. In ljudje še slabše živijo. In zanimivo pod vplivom medijev potem še bolj volijo levico. Naslednjič je še več nazadovanja, še več revežev, pa še bolj volijo levico. Super, zdaj smo prišli že do dvotretjinske večine v Državnem zboru in jaz se pri teh proračunih sprašujem, če je to cilj, da se še pozabi na varnost in da bo še več revežev. Tisti, ki imajo kaj, bodo verjetno spakirali in šli v kakšno drugo državo, imajo vsaj pametno [[nerazumljivo]]normalno. Potem bodo tukaj sami reveži, sama socialna, verjetno bodo vsi do zadnjega levico volili v dobri veri, da jim bo samo ta zagotovila neko blaginjo. In se bodo seveda nategnili kot dolgi in široki, kot se je še vsak, ki za levičarje volil. Ampak če je to cilj, potem sta ta dva na nek način logična in razumljiva, nikakor pa nista vredna moje podpore. Ampak taka proračuna zavračam, gospe in gospodje. Ta dva proračuna nista skladna s tistim, ker se je ta državni zbor že odločil. Ne vem, zakaj vlada tukaj naletela na gluha ušesa. Sprašujem se o sposobnosti resorskih ministric, ki ne znata izkoristiti niti tega, da je Državni zbor potrdil, da jim je treba več dati, da je treba več dati za policijo, da je treba več dati za vojsko, da je treba več dati za civilno zaščito in za vse druge službe; konec koncev tudi z obveščevalnimi vred, kar je še kako pomembno glede na dogodke, ki smo jim bili priča, na tragedijo pred nekaj dnevi. Ampak tega iz teh proračunov ni videti. Tukaj se gre, kot da se ni nič zgodilo, da se vse dogaja po starem. Ampak rezultat tega, gospe in gospodje, bo slab, še slabši, kot je bil rezultat do zdaj. Če se stvari ne bodo spremenile, če se ne povrne v ljudeh zaupanje v to državo – in verjemite, da so ga zgubili – če ne bodo v ljudeh prisoten občutek varnosti, bo denar ostajal doma in kvečjemu v bankah, ampak najbolj verjetno kar doma ali skrit nekje v tujini, ter ne bo poganjal ekonomije. Temu dodajte še to, da bodo nekatere že zdaj klinično mrtve panoge dobesedno odmrle, na čelu s turizmom, če se ta norost s temi ilegalnimi migracijami ne ustavi. Potem bodo prihodki še manjši, nezaposlenih bo pa še več. Pa še tukaj bo ostalo 10 tisoč ljudi, s katerimi verjetno ta država ne bo vedela, kaj početi. Pa bo nastal problem varnosti, problem sociale in še vsega zraven, ker se ne stori tistega, kar bi bilo že zdavnaj treba storiti; ali pa se to dela tako mlačno, da se ne ve, ali bi, ali ne bi. Kot kmečka nevesta – saj bi meje zaprli, tako bi pasalo; ampak dajmo jih še malo notri spustiti. Ljudje božji, tako se ne dela z ekonomijo ene države. To vodi v razkroj, to vodi v odsotnost vsakega zaupanja ljudi v to državo, ljudje se pogovarjajo o tem, kako se bodo sami organizirali, in take stvari. Ne vem, kje pravzaprav ta vladajoča elita v tem trenutku živi, da tega ne zazna. Pa se zaveda, kaj to potem v perspektivi pomeni, če bi do takšnih stvari prihajalo. Zaradi najbolj preprostih osnovnih stvari, ki se jih ne dela zaradi tega, ker se sistematično in načrtno ne spoštuje prava te države, ne spoštuje mednarodnih predpisov in se jih zavestno krši po dolgem in po čez, prihaja do usodnih nepopravljivih posledic tudi za varnost in gospodarstvo, za ekonomijo. In proti temu bi morala vlada storiti vse, kar je v njeni moči. V prvi vrsti pri stvari, ki jo obravnavamo danes, pri proračunih; pri proračunu za naslednje leto in pri proračunu za leto 2017 še toliko bolj. Ampak od tega, gospe in gospodje, ni nič. Brez varnosti pa razvoja ne bo! To se je zdaj zelo jasno videlo v Franciji; ne misliti, da je Slovenija pred tem imuna. Žal zaradi te napake, da se je ves migrantski tok poslalo čez Slovenijo, je Slovenija še kako izpostavljena. Kdor je preslišal ali pa hoté preslišal, so zdaj že prišla prva opozorila, naj se kar pripravimo, da bo na desettisoče teh ljudi ostalo tukaj. In verjemite, če bodo ostali, bodo zelo slabe volje. Ne misliti, da je to neka bodoča delovna sila, oni bodo želeli drugam, tja, kjer so si predstavljali, da jih čaka obljubljena dežela, kot so jim bile dane obljube. Njihov cilj ni bil Slovenija in tudi ne bo. In ne bodo prav nič prijazni in prav nič dobre volje in ne bodo prav nič zainteresirani za ekonomsko in siceršnjo varnost ter blaginjo v tej državi. In vse to je posledica napačne politike te vlade, ki jo ta dva proračuna, žal, samo še betonirata. Ta dva proračuna nista vredna podpore, zaradi tega, gospe in gospodje, varnost je stvar, je vrednota, ki mora biti na prvem mestu. Kako je možno, da se lahko 123 milijonov za migrante takole da, ne da pa se recimo 2 milijonov evrov, kar ste to spet zavrnili kot amandma, za neko cesto tamle gor Hotemaže–Britof, kjer je bilo največ povoženih otrok na kilometer kot na katerikoli slovenski cesti. Ampak ne, tega se pa ne bo naredilo, ker to je za razvoj naše države in za varnost njenih ljudi. Ampak očitno to nekomu ni v interesu, in to vladi in vladajočim. Vendar, oprostite, taki potem ne zaslužijo, da so tam, kjer so. Če pa se te stvari sprejme v taki obliki, kot so predlagane, potem je posledica na dlani – še manj bo varnosti, še manj bo blaginje ljudi, ekonomija bo zaškripala še v tistem delu, kjer se je zdaj začelo kazati neko oživljanje, prihodki se bodo zmanjšali, povečalo se bo zadolževanje in povečal se bo davčni primež še za tiste, ki v Sloveniji iz takega ali drugačne razloga v podjetništvu vztrajajo. In to bo usodno in nepopravljivo. Jaz ne vem, kako lahko vlada s takimi predlogi pride pred parlament. In ne samo to, da nekateri to sprejmejo kot zveličavno; isti ljudje, iste gospe in gospodje, isti poslanci, iste poslanke, ki ste glasovali za to, da je treba dati vrednoti varnosti večjo težo, da mora biti to prioriteta, ste v svojih razpravah včeraj podpirali predloga proračunov. In jih boste po napovedih tudi danes. Zdaj se pa odločite, ali eno ali drugo, to dvoje skupaj ne gre. Kajti ti proračuni z varnostnega vidika niso ustrezni, niso niti nek higienski minimum, ampak so tako, kot bi živeli tamle na Vladi na nekem drugem planetu. Če želimo, da se ohrani, pospeši zagon razvoja Slovenije, potem je treba stvari postaviti drugače. Treba je takoj sredstva za migrante nameniti za to, da se ustrezno postavi in zaščiti meja, da se prepreči, da za božjo voljo ne bi prišlo do nekega novega schengna – lahko pod tem ali drugim imenom – na avstrijski meji, ker se to pripravlja, če komu slučajno to še ni jasno. Zakaj pa mislite, da oni zdajle 25 kilometrov ograje gradijo, ampak ne take kot mi, temveč kvalitetne ograje, in pripravljajo z vojsko zaporo vseh dolin. Če ne verjamete, pojdite pogledat, ker se premiki vojske že dogajajo. Tega pa ne veste, kajne. Potem je treba izvajati schengen, brez izjem in brez pardona, kot je vendar vlada dolžna! Saj nihče ne zahteva ničesar, kar bi bilo nezakonito. Mi zahtevamo, da se zakon spoštuje, če komu to še ni jasno. Samo to zahtevamo. To, kar bi moralo biti najbolj samoumevno v vsaki pravni državi in ker je v tem primeru edino, kar je v ekonomskem razvojnem interesu, ne samo varnostnem, tudi v razvojnem interesu države Slovenije. Treba je spoštovati vso zakonodajo, za vse na enak način, za vse z enakim vatlom in brez izjem. Če nekdo šverca denar, oprostite, se ve, kakšne so posledice. Ne morajo veljati za te ljudi to, za one ljudi pa to. To ne vodi več nikamor, to vodi v ekonomski kaos in v ekonomsko krizo. In tisti, ki pravijo, da bodo to dopuščali, so zato odškodninsko, osebno, politično in tudi kazensko odgovorni.
Hvala lepa. Besedo ima državna sekretarka mag. Mateja Vraničar Erman, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Ne morem se strinjati s stališčem, da sta proračuna za leti 2016 in 2017 pripravljena brez vizije oziroma da ne odgovarjata na ključne izzive, ki jih pred nas postavljajo trenutne razmere. Oba proračuna sta na prihodkovni strani zastavljena z upoštevanjem tega, da ni dopustno dodatno poviševanje davčnih obremenitev, da pa je treba povečati učinkovitost pobiranja obstoječih dajatev. Na odhodkovni strani oba proračuna dajta jasne prioritete in skozi povečanje predvsem integralnih sredstev dajeta poudarke na varnost, prometno varnost, zdravstvo, pravosodje in izobraževanje. Zdaj pa glede posameznih navedb v dosedanji razpravi. Kar se tiče povišanja postavk za mednarodne članarine pri Ministrstvu za obrambo, kar je omenjal gospod Mesec, gre za odločitev vlade, da bo Ministrstvo za obrambo prevzelo nadaljnje plačevanje članarin v zvezi z mednarodnimi mirovnimi misijami. To so misije v okviru Združenih narodov in nimajo nobene zveze s članstvom v Nato. Poleg tega in zaradi tega tudi tako visoko povišanje, ki se izkazuje v letu 2016 in nadaljuje v letu 2017. Kar se tiče varnosti oziroma varnostne politike, je treba povedati oziroma ponoviti, kar sem povedala že včeraj, da na področju varnosti zagotavljamo Ministrstvu za notranje zadeve za leto 2016 in za leto 2017 dodatnih 30 milijonov evrov, kar v letu 2017 pomeni indeks 118 oziroma za 118 % višje pravice porabe samo iz naslova integralnih sredstev. Pri Ministrstvu za obrambo pa je povišanje nekoliko nižje in znaša 102,66 %. Dodatna sredstva so bila zagotovljena tudi za Slovensko obveščevalno-varnostno agencijo, indeks oziroma odstotek povečanja je tu 6,86 glede na rebalans letošnjega leta. To so povečanja odhodkov oziroma sistemski ukrepi, ki krepijo proračune treh ključnih resorjev, ki so odgovorni za varnost. Povsem ločeno od tega pa je obravnavano vprašanje migrantske problematike. Glede na trenutna dogajanja in trenutno ugotovljene stroške smo ugotovili oziroma smo ocenili, da bi glede na stroške, ki so nastajali doslej v Sloveniji in glede na primerljive stroške v drugih državah, da je v primeru, da dobimo v prihodnjem letu oziroma da Slovenijo preide v prihodnjem letu vsak dan med 8 in 9 tisoč beguncev oziroma migrantov, to povezano s stroškom približno 123 milijonov evrov. Zavedamo se, da je ta ocena precej negotova in povezana z veliko neznankami. Še več neznank pa je za leto 2017 in enostavno je ocena za leto 2017 za te specifične stroške migrantske krize tako negotova, da je v tem trenutku ni bilo mogoče podati. Zaradi tega v letu 2017 spremembe v Dopolnjenem predlogu Proračuna nismo predvideli. Ob tem upoštevamo tudi običajen postopek sprejemanja oziroma spreminjanja proračunskih dokumentov, kjer je predvideno, da se v prihodnjem letu, torej v mesecu septembru predloži Državnem zboru spremenjeni predlog proračuna, kjer bo tudi ta poseben strošek mogoče dodatno utemeljiti oziroma ga z večjo gotovostjo predvideti. Ne bo odveč poudariti tudi, da gre tukaj za specifične stroške, predvsem stroške, ki so povezani z migranti, ki samo prehajajo Slovenijo in jih lahko štejemo kot izjemne oziroma enkratne dogodke. Tudi ko se presoja ustreznost slovenskega proračunskega načrtovanja in izvrševanja proračuna ali, če hočete, ustreznosti javnofinančne konsolidacije s strani Evropske komisije in Mednarodnega denarnega sklada se ti stroški tretirajo posebej oziroma ločeno. Zaradi tega moramo zagotoviti, da so ti stroški v proračunu pri pripravi in pri izvajanju izkazani ločeno in tudi da se te pravice porabe ne smejo porabiti za druge namene. Pomembno je, da imamo to možnost vključeno v proračun za leto 2016, ker nam omogoča hitro in normalno odzivanje na spremenjene okoliščine. Kako hitro se na tem področju okoliščine spreminjajo, pa vidite tudi sami, če pogledamo nazaj, že samo na pretekli mesec. Še nekaj besed v zvezi z zadolževanjem v letu 2017. Zadolževanje, ki je predvideno v C bilanci predloga proračuna za leto 2017, naslavlja deficit A bilance, deficit B bilance in odplačilo glavnic, ki zapadejo v letu 2017. Ker se predvsem deficit A bilance konstantno zmanjšuje, ne more pa se odpraviti takoj in v celoti, bo v tem obdobju konsolidacije, zaenkrat predvidoma do vključno leta 2019, še vedno potrebno dodatno zadolževanje za pokrivanje tega deficita. V zvezi s stanjem sredstev na računu pa je treba povedati, da je v obdobju krize Slovenija ustvarila večjo razliko v likvidnostno rezervo, ki je položena na različnih računih v skladu z ustreznimi akti oziroma naložbeno politiko; z namenom, da je zagotovljena določena stabilnost oziroma varnost financiranja državnega proračuna in zagotovljena varnost pri odplačilu glavnic. Kot smo povedali že včeraj ob obravnavi Proračuna za leto 2016, se v letu 2016 znižujejo sredstva na računih za 2 milijardi in pol; zaradi tega tudi toliko nižje zadolževanje v letu 2016. V nadaljevanju pa se bo obseg potrebnih sredstev na računu ocenjeval glede na razmere. Povedati je treba tudi to, da je del teh sredstev položen pri Banki Slovenije, kar dejansko v sedanjih razmerjih pomeni negativne obrestne mere. Pretežni del pa je naložen pri poslovnih bankah v skladu s politiko, ki jo na tem področju vodimo v državni zakladnici. Zaradi tega ne drži trditev, da je cel ta znesek neobrestovan oziroma da cel ta znesek nosi zgolj negativne obresti. Toliko za ta krog. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Violeta Tomić.
Hvala za besedo. V Združeni levici smo od obeh proračunov pričakovali, da bosta zagotovila zadostno financiranje področij, ki so za Slovenijo in njene prebivalce vitalnega pomena. Ta področja pa so definitivno socialno varstvo, zdravstveno varstvo, šolstvo, kultura in tako naprej. Na teh področjih je bila doslej storjena največja škoda, ki je bila povzročena z zategovanjem pasu in politiko varčevanja. Žal ta dva proračuna za 2016 in 2017 naših pričakovanj nista uresničila. Vlada še kar naprej varčuje pri najšibkejših in daje odpustke najbogatejšim. Na tak način ustvarja še večji razkorak med revnimi in bogatimi. V letu 2017 je sicer predvidena solidna gospodarska rast, po drugi strani pa se bodo številni varčevalni ukrepi nadaljevali tudi v letu 2016. Popolnoma nesprejemljivo je, da proračun za leto 2017 ne prinaša prav nobenega koraka naprej, v bistvu se pomikamo nazaj. Vlada bo spet varčevala pri socialno ogroženih, varčevala bo na račun zdravstvenega varstva, varčevala bo na račun visokega šolstva, kulture in tako naprej. Vlada je v proračunskih dokumentih zapisala, da bodo prioritete zdravje, izobraževanje in razvoj. V isti sapi pa ravno tem področjem v letu 2016 in 2017 zagotavlja manj sredstev kot v letošnjem letu. Zapisala je tudi, da bo proračun zagotovil zadostno stopnjo pravičnosti in socialne vključenosti. Sprašujem se, od kdaj pravičnost pomeni to, da namesto pri kapitalu in pri bogatih varčuješ pri tistih najrevnejših in da prihodke pobiraš pri davkih na potrošnjo, ki nesorazmerno prizadenejo ravno tiste ljudi s podpovprečno nizkimi dohodki. Sprašujem se, kako lahko mislite, da socialna vključenost pomeni životarjenje s socialno pomočjo, ki je 300 evrov pod statističnim pragom revščine. Ta proračun je mogoče socialno pravičen in vključujoč v vašem neoliberalnem svetu, nikakor pa ni pravičen in socialno vključujoč v svetu tistih, v imenu katerih vladate in v imenu katerih tukaj sedimo. Zato tega proračuna v Združeni levici nikakor ne bomo podprli, predvsem pa tudi ne zato, ker nam je minister Mramor dal ta dokument, odšel in dal navodilo koaliciji, naj ne podpre nobenega od amandmajev s strani opozicije. Pa vendar, da ne bomo tukaj sedeli popolnoma brez smisla, bodimo tukaj za voljo državljanov, ki bodo na tak način slišali naše predloge in sami presodili o tem, kakšna gluha ušesa nas tukaj poslušajo in na kakšno aroganco koalicije naletimo. V Združeni levici smo predlagali kar nekaj amandmajev, včeraj sem predstavila amandma za kulturo, ohranjanje kulturne dediščine in za umetnostne programe. Pa naj vam predstavim še amandma, ki zadeva kmetijstvo, ki je strateška panoga in s katerim bi lahko še kako povečali prihodkovno stran tega proračuna, če bi seveda delali bolj načrtovano in bolj racionalno. Z amandmajem povečujemo sredstva na podprogramu Prilagajanje podnebnim spremembam za en milijon evrov, ki bi ga vzeli Ministrstvu za finance iz naslova Finančna stabilnost in plačila sredstev v proračun Evropske unije. Zakaj? Ker so podnebne spremembe naša prioriteta. Govorimo o dvigu prehranske samooskrbnosti, o akciji Jejmo slovensko. Vedno znova pa nam podnebne spremembe uničijo kar precejšen del pridelka. S sprejemom tega amandmaja bi zagotovili sredstva za pripravo bolj ambicioznega programa, s katerim bi spremenili in izboljšali načine kmetovanja, kot jih imamo zdaj. Govorim o novem zagonu, kjer se ukrepi trenutno ne izvajajo. Izvaja se samo subvencioniranje zavarovalnin za škodo na pridelkih. In s temi subvencijami v resnici odvračamo kmete, da bi prilagodili izbiro kulture ali način pridelave in da bi trajno ščitili kmetijske površine, na primer s protitočnimi mrežami. Če pogledamo na spletno stran Ministrstva za kmetijstvo, vidimo, da je v letih 2010 in 2011 obstajal nekakšen program, nekakšna strategija prilagajanja slovenskega kmetijstva podnebnim spremembam. Narejen je bil akcijski načrt, vendar so bile te dejavnosti omejene samo na leti 2010 in 2011, kot da so se takrat podnebne spremembe prenehale. Ne, spoštovane in spoštovani, podnebne spremembe so se takrat šele močno in dobro začele. Ministrstvo pravi, da bo zdaj prevetrilo ukrepe, ampak ekipa na ministrstvu je danes približno ista, minister je isti. Sprašujem se, kaj so počeli zadnja štiri leta od izteka tega njihovega akcijskega načrta. V Sloveniji imamo vrhunske strokovnjake na tem področju. Potrebe po prilagoditvah so enormne. V povprečju imamo sicer dovolj padavin, toda popolnoma nesorazmerno so razporejene; na eni strani imamo močo, potem imamo suše. S pametnimi ukrepi bi lahko te padavine razporedili tako, da bi bili naši pridelki ohranjeni. Potrebujemo tudi spremembo kultur. Tipičen primer take kulture je koruza. Kar naprej, vsako poletje gledamo suha koruzna polja, kmetje potem dobijo za to odškodnino in nimajo potrebe, da bi sejali nekaj bolj primernega. Še vedno bodo sejali koruzo na peščenih tleh, prepričani, da ne bodo oškodovani, kajti če bo cel pridelek uničen, bodo dobili pač subvencije za uničeno. Kmetijstvo na tak način ne bo šlo nikamor naprej. Tu je treba nekaj spremeniti in ukrepati je treba hitro. Ukrepati bi morali že pred štirimi, petimi leti. Podnebne spremembe so stalnica in niso neko presenečenje, kot preseneti recimo zimsko službo sneg sredi decembra. Zato vam predlagam, da potrdite naš predlog amandmaja za podprogram Prilagajanje podnebnim spremembam, ker je nujen za naše preživetje, za preživetje našega kmetijstva in za našo prehransko samooskrbnost. Hvala.
Hvala lepa. Ker želite še razpravljati, prosim za prijavo. Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovani državni sekretar! Gotovo je sestavljavcem oziroma predlagateljem Proračunov Republike Slovenije za leti 2016 in 2017 težko; tudi zaradi tega, ker pravzaprav ne vemo, v katero smer želimo iti. Če bomo imeli na morju srečo z vetrom, bomo prišli na neko ugodno destinacijo; če te sreče ne bo, bomo prišli nekam v izgubljeni kraj. Zakaj govorim o tem in zakaj tako govorim? Ker mi še vedno nimamo Strategije razvoja Slovenije za obdobje 2014–2020. In ta bi, po mojem razumevanju, gotovo morala biti podlaga tudi za sestavo proračunov naše države za leto 2016 in leto 2017. Za obdobje 2014–2020 govorim, praktično sta dve leti tega obdobja že mimo. Ne vem, kdaj bomo to strategijo sprejeli. Morda leta 2020? Toliko morda namesto uvoda. Se bom pa v svoji razpravi osredotočil na morda nekoliko zahtevno temo, to je dinamika strukturnih naporov, dinamika strukturnega prilagajanja, odprava strukturnega primanjkljaja. Z drugimi besedami, govoril bom, kako uveljavljamo ustavne spremembe oziroma kako uveljavljamo v Državnem zboru z dvema tretjinama glasov poslancev sprejeti Zakon o fiskalnem pravilu. To je izjemnega pomena in tudi na Odboru za finance sem povedal, da smo z uveljavitvijo Zakona o fiskalnem pravilu vstopili v neko novo obdobje sprejemanja državnih proračunov. Bil sem kritičen na odboru, ker v proračunskih gradivih, praktično vsaj v tistih začetnih, ni bilo pravzaprav niti enega odstavka o strukturnem primanjkljaju, o strukturnem naporu, o dinamiki strukturnih naporov do leta 2020. Pa bi to bilo potrebno. Na to temo se je oglasila tudi Komisija za nadzor javnih financ, pozneje je odgovorilo tudi Ministrstvo za finance. Kolegice in kolegi, mi se tokrat nahajamo v eni kritični fazi, ko Zakon o fiskalnem pravilu že velja, nimamo pa še neodvisne institucije, ki smo jo poimenovali v zakonu fiskalni svet, ki bi preverila, ali so dane zaveze skladne s sprejetim zakonom. In prav zato, ker še ni neodvisnih informacij, je prav na nas, poslancih Državnega zbora, še toliko večja odgovornost, ki pa jo lahko nosimo le, če imamo več in ne manj informacij. Vlada in Ministrstvo za finance bi zato morala v proračunskih dokumentih nam, poslancem resnično zagotoviti celoten nabor informacij, na podlagi katerih bi poslanci lahko preverili skladnost predloženih proračunskih dokumentov z veljavnimi predpisi, še posebej s poleti sprejetim Zakonom o fiskalnem pravilu. Čeprav se Zakon o fiskalnem pravilu v glavni določbi še ne izvaja, pa nas že zavezujejo njegove prehodne določbe. Opozarjam predvsem na 15. člen, ki govori o izvajanju srednjeročne uravnoteženosti v obdobju približevanja srednjeročnemu fiskalnemu cilju. In zdaj o dinamiki. Dinamika strukturnega prilagajanja je določena v 5. členu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011. Naj poenostavim, kakšen je povzetek. Naslednje je za nas, poslance zelo pomembno. Pomembno je, da za države članice, katerih raven dolga presega 60 % bruto družbenega produkta – in Slovenija je med temi državami, vemo, da smo zadolženi za več kot 80 % BDP –, ali za države članice z izrazitim tveganjem glede splošne vzdržnosti dolga Svet in Komisija preučita, ali je letno izboljšanje ciklično prilagojenega proračunskega salda z izločenimi enkratnimi in drugimi začasnimi ukrepi višje od 0,5 % BDP. Višje od 0,5 % BDP. Svet in Komisija pri oceni upoštevata, ali so prizadevanja za prilagajanja večja v času dobrih ekonomskih razmer, medtem ko so lahko prizadevanja v času slabih ekonomskih razmer manjša. In če zdaj pogledamo dokument Program stabilnosti, ki ga je slovenska Vlada poslala Komisiji spomladi letos, in pogledamo dinamiko strukturnega napora oziroma fiskalnega napora, če hočete; je ta naslednji. Najprej pa, strukturni primanjkljaj Slovenije. Za letos bi ta naj znašal 2,2 % BDP; za naslednje leto 1,6 % BDP, torej je strukturni napor 0,6-odstotne točke. Isti strukturni napor bi pričakovali tudi za leto 2017. Ampak tam se načrtuje strukturni primanjkljaj 1,3 % oziroma bolj točno 1,34 % BDP. Torej strukturni napor ni 0,6 % in tukaj je problem, tukaj jaz vidim problem. V letu 2017 bi moral biti strukturni primanjkljaj 1 % BDP, kar bi sledilo strukturnemu naporu 0,6-odstotne točke. Zahtevna, suhoparna razprava morda, ampak če se dejansko te dinamike ne bomo držali, potem, kolegice in kolegi, ne vem, če smo ravnali prav, ko smo sprejeli Zakon o fiskalnem pravilu. Jaz sem ga potrdil zaradi tega, ker pričakujem takšen strukturni napor, kot je zapisan v uredbi, kot je zapisan v Zakonu o fiskalnem pravilu; ne pa takšnega, kot je zapisan v Programu stabilnosti. In tukaj je sedaj ključno vprašanje. Če se teh naših rešitev, določb, ki jih je Državni zbor sprejel, ne bomo držali, se nam slabo piše. Pregled zneskov nam pove, da bi morali za odpravo cirka 850-milijonskega strukturnega primanjkljaja, to je 2,2 % od 38 milijard BDP, v nekaj naslednjih letih vsako leto izvesti 230-milijonsko strukturno prilagoditev. Fiskalni napor v višini 0,6 % BDP namreč nominalno znaša približno 220, 230 milijonov evrov. Ne pozabimo, pri strukturnih prilagoditvah gre za trajno znižanje primanjkljaja, zato ciklični učinki, da njegovo znižanje nimajo vpliva. Nujno je, da se striktno držimo Zakona o fiskalnem pravilu, sicer se bomo, kolegice in kolegi, dolga leta pogovarjali o tem, da ne zagotavljamo zadostnih finančnih sredstev našim občinam. Kot vidimo, jim na nek način dolgujemo okoli 260 milijonov evrov, če se striktno držimo Zakona o financiranju občin in metodologije, po kateri se izračunava povprečnina; o takih številkah govorimo za občine. 260 milijonov je razkoraka med 522 in 652, kar je rezultat izračuna povprečnine po metodologiji. Zaradi tega smo mi tudi vložili amandma, ki bi povečal sredstva za finančno izravnavo občinam za 60 milijonov evrov, ker v letu 2017 je enostavno ta postavka prazna. In to je problem. To je velik problem zaradi neenakomernega, neskladnega razvoja Slovenije. Škarje se vedno bolj odpirajo in imamo vedno manj razvito periferijo in vedno bolj razvit center. A želimo samo center v tej državi?!
Hvala lepa. Besedo ima mag. Anže Logar, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Pa smo spet tam, pri proračunu Ministrstva za finance in ministra za finance, ki ga tudi danes ni tukaj med nami. Mislim, da ni bil niti minute tukaj, da bi predstavil svoj finančni konstrukt za leto 2017. Naj vas spomnim, da je medtem, ko ministra za finance gospoda Mramorja, ni na spregled, za leto 2017 še dodatno odvzel sredstva Državnemu zboru. Že za leto 2016 odvzema 600 tisoč evrov, za leto 2017 pa še dodatno odvzema sredstva. Za koalicijo je to očitno normalno, da se najvišjim predstavnikom ljudstva, torej edino tistim, ki so bili neposredno izvoljeni, pač odvzemajo sredstva. Zato ne rabimo niti ministra za finance, da bi prišel sem to predstaviti ali pa vsaj povedati, zakaj to počne. Večkrat smo slišali včeraj s strani predsednika Vlade, da je ta država humanitarna, humana in tako naprej. Sedaj pa poglejmo, kako je ta država humana in humanitarna do državljanov. Najprej poglejmo, kako je humanitarna do naslednje generacije. V predlogu proračuna za 2017 se namerava Mramor zadolžiti za dodatne dobre štiri milijarde. Za dodatne dobre štiri milijarde namerava obremeniti naše otroke, prihodnje rodove, češ, saj bo bodo oni odplačevali. In če gremo naprej po tem proračunu. Poglejmo primer Desus, upokojencev. Glede na leto 2015, za pokojninsko varstvo, za pokojnine je na voljo 8 % manj sredstev kot v letu 2015. Nobene težave, verjetno, saj bomo stisnili, saj smo humanitarni in humani. In če naprej malce potujemo po tem našem proračunu, ki ga je pripravil gospod Mramor, pridemo do Ministrstva za zdravje, kjer je v letu 2017 za 20 % manj predvidenih sredstev. Za investicijska vlaganja na sekundarni in terciarni ravni je kar 37 % manj sredstev, smo humani in humanitarni; in kot smo slišali, je zdravje ena od prioritet te vlade. In če gremo potem naprej, enaka zgodba je pri visokem šolstvu. Visoko šolstvo ima za 30 milijonov evrov manj sredstev in tudi v tem pogledu ne slišim nobenih dodatnih razburjenj s strani koalicije. Slišali smo, izobraževanje je ena od treh prioritet tega proračuna. In recimo šport in rekreacija. Danes boste vsi navijali za našo nogometno reprezentanco, ta vlada pa športu in rekreaciji jemlje 75 % sredstev glede na predvidena sredstva oziroma realizirana sredstva 2015. Iz 37 milijonov na 9,9 milijonov evrov. Seveda gre za humanitarni in humani ukrep te vlade. In potem naprej, če gledamo investicije v infrastrukturo. Železniška infrastruktura glede na leto 2015 za leto 2017 prepolovi sredstva. Integriran sistem javnega potniškega prometa, torej investicija v zeleni transport, v uporabo javnega transporta – 20 % manj kot v letu 2015. Investicijsko vzdrževanje in gradnja državnih cest; vemo, v kakšnem stanu so – 20 % manj, seveda humana in humanitarna odločitev. Varovanje okolja in okoljska infrastruktura; glede na leto 2015 bo ta vlada za leto 2017 namenila samo eno petino sredstev; pri ravnanju z odpadki pa 3 % glede na leto 2015. Si predstavljate, 97 % sredstev pri ravnanju z odpadki bodo namenili za neke druge namene. Državljani lahko potrpijo, ali kako?! Lahko trpijo za leto 2016, lahko potrpijo za leto 2017. In če gremo potem še naprej, govorimo o pomenu promocije države; zunanje ministrstvo – dodatne 3 milijone manj. Že sedaj je po besedah zunanjega ministra stanje v proračunu na zadnji točki. Vi za leto 2017 jemljete še dodatne tri milijone. Na področju predstavljanje Republike Slovenije v tujini, torej fokus Ministrstva za zunanje zadeve, jemljete 12 % sredstev. Jaz ne vem, kako si predstavljate?! Računate, da bodo migranti, ki bodo šli prek Slovenije, predstavljali Slovenijo v tujini?! In zato na Ministrstvu za zunanje zadeve iz te ključne postavke jemljete sredstva. Je pa seveda po drugi strani nekaj zmagovalcev, to pa je treba priznati. Recimo splošne javne storitve in skupne administrativne službe. Tu pa je za 25 % več sredstev. Poglejte tudi to humanitarno gesto, prostorski in drugi pogoji za delo državnih organov, tukaj ste sredstva podvojili. Lepo, lepo. Kaj bodo lepše pisarne, bodo, ne vem, boljši, udobnejši stoli za delo državnih organov?! To je tisto nujno potrebno. Torej ne promocija Slovenije v tujini, ampak prostorski in drugi pogoji za delo državnih organov; ob tem da javnim uslužbencem dajete 148 dodatnih milijonov ter ključni vzgojni ukrep na Ministrstvu za pravosodje – iz 51 milijonov na 70 milijonov za zapore. Seveda, pravilno. Tisti, ki ne bo ubogal, mora iti v zapor, čeprav – ko gledamo, kako naše sodstvo deluje – bi prej rekel, da zaradi procesnih napak tam vse zadeve padajo. Razen če ne boste tistih samostojnih podjetnikov, ki zaradi slabe internetne povezave ne bodo mogli poslati tistega računa na davčno blagajno, z 200 policisti – ne, saj jih ne bo, ker bodo na meji – ne vem, z davčnimi inšpektorji v slogu vesterna in ob televizijskih kamerah za tistih 200 evrov odpeljali v zapor na pravično kazen. Za tiste bodo potem očitno ti zapori. Ne morem si kaj, včeraj sem že tudi omenjal to, jaz ne pristanem na to, da ob finančni krvni sliki naslednjih dveh let, ki jo imamo pred seboj, med nami ni ministra za finance. In se mi zdi, da smo si v tej razpravi v opoziciji relativno enotni; in se mi zdi, da poudarjamo prave stvari ne glede na to, iz katere strani izhajamo. Prvič v letu in pol, kar sem tukaj, lahko vse podpišem, kar je kolegica iz Združene levice prej razlagala. Vse. Drži točno tako, kot je povedala. Ampak ministra za finance ni tukaj, da bi nam obrazložil; koalicija pa molči. Koalicija bo pa upoštevala navodila ministra za finance, ki jim sicer jemlje, da naj ne podprejo nobenega amandmaja; in bodo s tem proračunskim invalidnim dokumentom Slovencem oblikovali naslednje dve leti. Kot sem dejal, prišel je članek z zelo pomenljivim naslovom – Mramor uničuje srednji razred. In še tisti podnaslov bolj, za katerega mislim, da kar precej dobro povzema, pa niso to moje besede – Mramor ni več najpomembnejši del Vlade; je računovodski fikus; Štrukljev božiček. Ta proračun in ukrepi, ki jih pripravlja minister za finance, so dejansko živi dokaz besed, ki so zapisane v enem od novinarskih komentarjev. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima državna sekretarka mag. Mateja Vraničar Erman; izvolite.
Hvala lepa. V zvezi z zadnjo razpravo bi rada opozorila na nekaj dejstev. Prvič, zadolžitev v letu 2014 je 4 milijarde bruto, vendar zaradi odplačila 2,9 milijarde dolga oziroma glavnice pomeni, da se zadolžitev ne povečuje za 4 milijarde; ampak milijardo 100. Drugič, zmanjšanje sredstev za transfere v pokojninsko blagajno ni posledica zniževanja pravic upokojencev, ampak je posledica načrta, finančnega načrta Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, ki izkazuje višje prihodke v naslednjih dveh letih in posledično potrebuje manj transfera iz državnega proračuna. Tretjič, investicijska vlaganja v zdravstvo se zmanjšujejo zaradi spremembe usmerjanja evropskih sredstev glede na staro perspektivo v novi perspektivi. Pa vendar, za zdravstvo se v integralnih sredstvih za leto 2017 namenja 34,90 % sredstev več kot v letu 2015. Na področju šolstva se zagotavlja 4,93 % sredstev več samo iz integralnih sredstev kot v letu 2015. Tudi na Ministrstvu za okolje in prostor je dinamika podobna oziroma še višja – 23,4 % integralnih sredstev več, pri čemer Ministrstvo za okolje in prostor načrtuje tudi več namenskih sredstev, ki so praktično vsa namenjena za investicijska vlaganja. Povišanje sredstev na postavkah Ministrstva za javno upravo na področju skupnih storitev in prostorskih pogojev za delo državnih organov ni posledica povečanja sredstev v globalu; ampak posledica centralizacije upravljanja s stvarnim premoženjem države, ki se uporablja za izvajanje dela posameznih državnih organov. V nobenem primeru pa ne s proračunom 2016 ne s proračunom 2017 brez dodatnega zadolževanja ni mogoče v celoti nadomestiti sredstev, ki so bila namenjena v stari finančni perspektivi za ukrepe na posameznih področjih; saj se usmeritve glede porabe sredstev nove finančne perspektive, kot sem omenila že včeraj, razlikujejo od stare. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miha Kordiš. Pardon, se opravičujem. Proceduralno, gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospod podpredsednik. Verjamem, da ni bilo namerno, ampak bi res prosil spoštovano državno sekretarko, da bi nam pojasnila, kakšna bo dinamika zmanjševanja strukturnega primanjkljaja. Ali bo dejansko takšna, kot smo jo zapisali in poslali v Bruselj v dokumentu Program stabilnosti; ali bo drugačna? Ali bo fiskalni napor v skladu z Zakonom o fiskalnem pravilu? Se vnaprej lepo zahvaljujem.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš, izvolite.
Hvala še enkrat. Vlada je v svojih proračunskih dokumentih zapisala, da so njene prioritete zdravje, izobraževanje in razvoj. V praksi je pa naredila – kaj?! Ja, v isti sapi je točno tem področjem v letih 2016 in 2017 zagotovila manj sredstev kot v letošnjem letu. Hkrati je vlada zapisala tudi, da bo proračun zagotovil zadostno stopnjo pravičnosti in socialne vključenosti. Vendar materialna resnica tega proračuna pa je, da je na odhodkovni strani izrazito socialno nepravičen; na prihodkovni strani pa ne dela nič v smeri večje enakosti v naši družbi Ponavlja torej isto napako, kot jo izkazuje že pri odhodkih, torej veliko stopnjo socialne nepravičnosti. In to je seveda nekaj, pod kar se socialisti, Združena levica in njeni poslanci nikakor ne moremo podpisati. Proračun je zgrajen na ideoloških temeljih neoliberalizma, neoliberalnega kapitalizma, zaradi tega ga z opozicije s šestimi poslanci, žal, ne moremo sanirati in korigirati, kot bi ga sicer želeli. Lahko pa ga poskušamo v njegovih zablodah omiliti in popraviti vsaj nekje na obronkih, na najbolj socialno izpostavljenih točkah. Zato smo pripravili neko socialistično proračunsko alternativo. Ključni del te alternative je višja obdavčitev kapitala in visokih dohodkov. Z amandmaji k Zakonu o izvrševanju proračuna smo predlagali ukrepe za povečanje prihodkov. In to so ukrepi, ki niso strašno zapleteni, ne zahtevajo veliko administrativnih akrobacij; ampak so izvedljivi takoj in so maksimalno socialno pravični. Te ukrepe, ki jih predlagamo, bi lahko razdelili v tri sklope. Najprej tu vrnitev stopnje davka na dobiček podjetij iz 17 % na 20 %, kar je popolnoma normalno in še celo pod evropskim povprečjem. Najprej. Predlagamo znižanje meje četrtega dohodninskega razreda na način, da ne bo zajel samo 3,4 promile najbogatejših oziroma najbolj plačanih ljudi v naši družbi, ker to je res izjemno malo, to je 3 tisoč ljudi; ampak predlagamo, da zajame 3 % tistih, ki so v naši družbi najbolje plačani. Naj to predstavitev zaključim z višjo obdavčitvijo dohodkov fizičnih oseb od kapitala, se pravi od obresti, dividend in kapitalskih dobičkov. Tudi to predlagamo, da se uredi. S predlaganimi ukrepi bi v proračun priteklo dodatnih 140 milijonov evrov, ne da bi na ta račun kogarkoli prikrajšali za karkoli; oziroma ne da bi kogarkoli prikrajšali za karkoli drugega kot zgolj za drobec njihovega luksuza. Že s samo temi kratkoročnimi ukrepi bi lahko bistveno izboljšali položaj ljudi, ki živijo v absolutni revščini. Tukaj govorim o 60 tisoč prejemnikih denarne socialne pomoči in varstvenega dodatka. Govorim tudi o 10 tisoč drugih ljudi, ki so v izraziti socialni stiski; pa zaradi prenizko postavljenega cenzusa niso upravičeni do nikakršne socialne zaslombe in socialne varnosti, s katero bi priskočila na pomoč naša družba. Socialisti nimamo nikakršnih iluzij, da bodo v tej politični konstelaciji naši predlogi uslišani. Da bi v tem trenutku koalicija pristala na take predloge, četudi predstavljajo zgolj minimalni obrat, je precej utopično; iz preprostega razloga, da to, kar v tem trenutku predlagamo, bi bilo še vedno manj od tega, kar smo imeli leta 2006, ko je prva Janševa vlada izvedla prvo veliko davčno razbremenitev visokih plač in dobička. Skupine, na katere se vlada in vladna koalicija naslanja, da ohranja in gradi svojo moč, takim predlogom nasprotujejo; tudi če so še tako minimalni, ker bi posegli v njihove privilegije, ne v njihove pravice; v njihove dohodkovne privilegije v tej družbi. Če imamo vlado in vladno koalicijo, ki se na te družbene skupine privilegirano opira, potem bo seveda nasprotovala tem predlogom, ki jih v Združeni levici predlagamo, čeprav so še tako razumni in minimalistični. Kar je bistveno za našo razpravo o proračunu, je pa tole. Dokler bodo proračuni temeljili na neki neoliberalni ideologiji – in proračun za leto 2017 vsekakor temelji na neoliberalni ideologiji – bo vedno premalo sredstev v njem, s katerimi bi lahko vzpostavili kvalitetno zdravstveno varstvo, socialno varstvo, s katerimi bi lahko zagotovili dostojno preživetje našim javnim uslužbencem. Vedno se bo v taki politični konstelaciji znašla kot prioriteta interes višjih srednjih razredov oziroma zgornjih razredov; nikoli pa ne bodo prišli na prvo mesto tisti, ki resnično trpijo v tej družbi in ki so resnično potrebni nekih proračunskih ukrepov. Eden izmed najvidnejših predstavnikov v tem trenutku, ki zagovarja tako doktrino, ki ob praksi izvaja tako doktrino, je finančni minister gospod Dušan Mramor. Na prejšnji seji sem gospoda Mramorja spraševal, zakaj ne bi 16 milijonov evrov, ki jih pridobimo z ohranitvijo četrtega dohodninskega razreda, kar socialisti predlagamo, zakaj teh sredstev ne bi porabili za dvig socialne pomoči. 16 milijonov evrov namreč zadošča, da dvignemo socialno pomoč na 308 evrov, se pravi na 80 % zneska, ki uradno velja za minimum. Ta znesek so na Ministrstvu za delo že leta 2009 določili kot neki kompromis, ker je bila takrat minimalna plača samo 460 evrov neto. Minister je takrat odgovoril, to je bil slab mesec dni nazaj, da bi bila to velika napaka, ker naj bi s tem porušili razmerje do minimalne plače in na ta račun ohranili dohodek 3,4 promilov najbolje plačanih ljudi v tej državi. To je bil njegov odgovor, ki ga moram kar citirati, poslušajte dobro: "Teh 16 milijonov naslavlja vprašanja konkurenčnosti slovenskega gospodarstva tam, kjer smo najmanj konkurenčni; in to je pri relativno najbolj produktivnih, pridnih, pametnih in izobraženih zaposlenih." Te izjave govorijo same zase. Take izjave, taki ideološki postulati so tipičen primer neoliberalizma. Neenakost obravnava v tej svoji izjavi gospod minister Mramor kot neko naravno stanje; po njegovo so avtomatsko najbolj plačani ne tisti, ki so najbolj privilegirani, ampak tisti, ki so najboljši. In tisti, ki pa sploh nimajo plače, so po tej isti logiki očitno v naši družbi relativno najmanj produktivni, najbolj neumni, najmanj pridni. In seveda je normalno, da si na ta račun zaslužijo nek minimalni prihodek oziroma še več – da ostanejo kar brez njega. To, spoštovani, ni zapis nekega skrajneža na forumih, na socialnih omrežjih ali na nekih na pol inkognito izpostavah; to so uradne izjave ministrov, ki ste jim vi, danes tukaj zbrane politične grupacije, prepustili vodenje fiskalne politike v naši državi. In to je logika, na podlagi katere je zgrajen tudi ta proračun, o katerem danes odločamo in o katerem danes tukaj tečejo besede. Vsega tega ne govorim po naključju kot neke brezzvezne digresije, ker tudi ti predlogi in opravičevanja z vladne, z koalicijske strani niso stvar naključja; ampak so ključni element vladajoče ideologije, ki odraža in zrcali razmerja moči v tej naši družbi. In resnici na ljubo – v tej naši družbi šteje samo interes bogatih in močnih, čeprav gre za izrazito manjšino. To se odraža tudi na prihodkovni strani proračuna. Največja manipulacija pri navijanju ideološkega koluta neoliberalizma pa je ta, da se nihče ne vpraša, kakšen bo učinek takih ukrepov na javne finance; čeprav take izjave s strani ministrov poslušamo ravno v imenu javnih financ. Kaj pomaga delavcu z minimalno plačo, če dobi dodatnih 50 evrov, če se mu hkrati zaradi varčevalnih politikov odseka stran otroški dodatek oziroma se mu le-ta dodatek zniža?! In kaj pomaga delavki z minimalno plačo to, da se ji sprosti nekih 50 evrov, ko bo morala v isti sapi plačevati komercialno zdravstveno zavarovanje, ker v javnem sistemu preprosto ne bo več prišla na vrsto?! Če bo hotela preživeti, se bo morala zateči v skomercializirani zdravstveni sistem. Kaj pomaga srednjemu razredu nekaj odstotkov višja plača, če bo hkrati bistveno manj delovnih mest v javnem sektorju, ki je materialna podlaga velike večine slovenskega srednjega razreda. Z dohodnino zberemo skoraj štirikrat več kot z davkom na dobiček podjetij. Veste, to je abnormalno, to je tudi za evropske razmere popolnoma abnormalno. S takimi davčnimi izpadi in izpadi prispevkov je jasno, da moramo, če naj proračun drži pokonci, zarezati v javni sektor. To pa je zelo velik problem, ki je hkrati deklariran cilj tudi te vlade. V nacionalnem reformnem programu zelo lepo piše, da se bo delež države v BDP znižal na 41,4 % po prihodkih oziroma na strani odhodkov na 42,45 %. Povprečja v Evropski uniji se tukaj gibljejo nad 45 % BDP, v razvitih državah nasploh tudi nad 50 %. Ko se začnemo enkrat bližati tej meji 40 %, zelo težko še govorimo o socialni državi in potem se nam začnejo v družbi dogajati še kakšne druge oblike neenakosti, potem državljani ne postajajo neenaki samo po dohodkih in premoženju, ampak tudi v stvarnih dostopih do izobrazbe, do zdravja in dostojanstva. In točno na gradnjo neenakosti meri tudi proračun za leto 2017, zato ga kot socialist nikakor ne morem podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Marko Pogačnik, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Jaz tudi obžalujem, da z nami ni prisotnega ministra za finance. Ni ga bilo včeraj, ni ga danes. Sprejemamo dva najpomembnejša dokumenta za državo. Danes govorimo o proračunu za leto 2017 brez prisotnosti ministra za finance. Lahko si razlagamo eno zadevo. Ministra za finance tukaj ni zato, ker ne zaupa proračunu, ki ga je predlagal. Ali pa ne upa priti, da ne bo razlagal zadev. Mislim, da je zelo malo evropskih parlamentov, kjer parlament sprejema proračun in ga ni prisotnega ministra za finance. In da se ta praksa te koalicije in vlade Mira Cerarja ponavlja. Ne vem, kakšni so razlogi, spoštovana državna sekretarka. Kje je danes minister za finance, kjer je minister za finance? Spoštovana koalicija, jaz tudi ne vem, zakaj vi ne pritisnete na ministra za finance, da bi bil prisoten pri tem proračunu. Jaz osebno si razlagam, da ministra za finance ni tukaj zato, ker v ta proračun ne verjame tudi sam in se boji priti pred Državni zbor. Po drugi strani mislim, da smo včeraj poslušali kar konstruktivno razpravo pri proračunu za leto 2016. Enako pričakujem danes pri proračunu za leto 2017. Me pa skrbi predvsem razprava s strani koalicije, Stranke modernega centra, Socialnih demokratov in Desusa, kajti – kot je že poslanski kolega Horvat omenil – na tem proračunu piše Proračun Republike Slovenije, ne piše Proračun koalicije oziroma vlade Mira Cerarja. 45 amandmajev smo vložili, 45 amandmajev! V prejšnjih mandatih jih je bilo bistveno več, krepko čez 100. To pomeni, da je opozicija resno pristopila k temu in da smo vložili življenjske amandmaje – amandmaje, ki bi bili lahko vključeni v ta sistem. Vendar ne – glasovalni stroj te koalicije, vlade Mira Cerarja, Stranke modernega centra, Socialni demokrati in Desus, je rekel "ne" opoziciji. Ne bomo podprli niti enega vašega amandmaja. Tudi na sami predstavitvi, ko je bil prisoten minister za finance, so bile prve njegove besede – apeliram na koalicijske poslance, da ne sprejmete niti enega amandmaja. Zakaj, spoštovana državna sekretarka, zakaj takšen odnos? In da ne sprejmete niti enega amandmaja koalicije. Vsaj obrazložite, zakaj. Verjamem, da so bile določene postavke v proračunu mogoče nespretno narejene in- da se vzame del sredstev tam, kjer naj ne bi šlo. Tukaj mislim predvsem pri plačevanju obresti in mogoče pri določenih članarinah. Vendar, spoštovana državna sekretarka, zakaj ne daste sredstev za preiskovalno komisijo Državnega zbora? Zakaj ne povečate sredstev za izgradnjo in obnovo cest? Zelo malo je teh zadev. Tukaj ne morete dati 10 tisoč evrov za eno zadevo, po ZIPro boste imeli pa možnost, da bo vlada sama prekladala eno milijardo evrov; eno milijardo evrov boste lahko iz levega v desni žep premetavali. Tukaj notri pa ne morete dati enega amandmaja za 10 ali za 150 tisoč evrov. Z eno milijardo boste pa operirali, približno. Ampak bistveno več kot s 100 milijoni evri pa boste, prekladali iz levega v desni žep. Tukaj pa ne morete podpreti enega našega amandmaja. Spoštovana koalicija, jasno ste dali povedati Sloveniji – pod vašo vlado v letu 2016 in 2017, dve izgubljeni leti. Najmanj, kar je, da je ta proračun narejen ciljno in razvojno, ker bi moral biti, ker bi moral dati dodatno težo predvsem gospodarstvu in realnemu sektorju. Gospodarstvo in realni sektor se bremeni že kar nekaj let tukaj v Sloveniji. Kdaj lahko pričakujemo, spoštovani, da bomo imeli proračun ciljno naravnan, razvojno naravnan ter prijazen do realnega sektorja in gospodarstva? Nove volitve in nova Vlada. Pod to vašo vlado se jasno vidi, da teh zadev ne akceptirate, da obremenjujete gospodarstvo in obremenjujete državljanke in državljane Republike Slovenije. Na zanimiv način ste se lotili konsolidacije javnih financ. V konsolidacijo javnih financ bo vlada Mira Cerarja in koalicija Stranke modernega centra, Socialnih demokratov in Desusa šla z dodatnim zadolževanjem, z dodatnimi davčnimi obremenitvami in ostalimi obremenitvami državljank in državljanov Republike Slovenije ter gospodarstva. Takšen način Sloveniji ne bo prinesel ne razvoja ne višjega življenjskega standarda. In verjetno tudi v letih 2016 in 2017 lahko pričakujemo, da se bodo podjetja, ki danes delujejo v Sloveniji, odločala za selitev v tujino. Zanimive so razprave s strani Združene levice, ki pravi, da je kapital v Sloveniji bistveno premalo obdavčen, da imamo prenizke davčne stopnje; na drugi strani pa lahko verjetno vsak mesec v slovenskih medijih preberemo, kako se je ena izmed multinacionalk odločila, da zapusti Slovenijo in svoj sedež preseli v Zagreb, Beograd, Budimpešto ali Bratislavo. Zadnji tak primer je Hewlett-Packard. Spoštovane in spoštovani, razlogi so jasni – preveč administrativnih bremen, predolgo odločanje za pridobitev raznoraznih soglasij, previsoka obdavčitev dela in neugodno podjetniško okolje. To so dobro plačana delovna mesta; o tem mediji ne pišejo. Vi se raje ukvarjate s tistimi velikimi sistemi, predvsem s sistemi, kjer se potem na hitro odločite, da daste državno poroštvo ali državno pomoč. Milijardo državnih poroštev predvidevate, spoštovana državna sekretarka. Milijardo državnih poroštev! Za kaj bodo ta poroštva namenjena in ali bodo tu ponovno neke subvencije?! In bomo metali milijarde in milijone v podjetja, ki bi morala že zdavnaj na smetišče, saj bi bil večji učinek od tega. Mi pa rešujemo razne Polzele, razne Adrie in ne vem kakšna podjetja. In kdo ima korist pri teh podjetjih – raznorazni svetovalci, raznorazne svetovalne agencije, raznorazne odvetniške pisarne. Po drugi strani pa DUTB dobro stoječe firme pošilja v nezakonit stečaj, da mora potem posredovati Ustavno sodišče. 200 milijonov evrov boste predvideli za prestrukturiranje slovenskih podjetij. Želim imena in številke, spoštovana državna sekretarka. Katera podjetja boste ponovno prestrukturirali z davkoplačevalskim denarjem, z 200 milijoni; in kaj pričakujete od tega? Poglejte si zgodovino prestrukturiranja slovenskih podjetij, kaj se je dogajalo. Vreča brez dna ali pa vreča, ki ima spodaj luknjo; pod to luknjo pa nekateri ljudje na veliko služijo. Dogovor s sindikatom vam je uspel. Kdaj se boste začeli pogovarjati z gospodarstveniki in malimi podjetji? Kdaj? Zakaj so vam vedno sindikati in javna uprava prioriteta pred realnim sektorjem in pred gospodarstvom? Spoštovana koalicija, javna uprava živi na račun gospodarstva. Ne morem reči, da javne uprave ne potrebujemo, vendar javna uprava in vsi mi, ki tu sedimo, dobivamo plače na račun gospodarstva. Plače na račun gospodarstva dobivamo! Če bo gospodarstvo crknilo, tudi tega državnega zbora ne bo. Ne bo ga, ker ne bo plač. Spoštovana koalicija, ta proračun je narejen premalo pogumno glede na makroekonomsko okolje in makroekonomske podatke, ki so bistveno ugodnejši, kot so bili pri pripravi proračuna za leto 2013, 2014. In niti ene razvojne strategije niste dali notri. Niti ene. In ne pripravljate niti ene reforme, ki bi bila ključna, da bi se naredil en preobrat. Ne delate nič na zdravstveni reformi; delate pa davčno reformo, to pa lahko v vseh medijih preberemo, da bo katastrofa. Spoštovana koalicija, davčna reforma ne more biti na način, da vi višate davke in delate dodatne obremenitve. V današnjih Financah lahko beremo, kako bo Mramor uničil srednji razred. Srednji razred, za kar se vi najbolj zavzemate. Ste pa uspešni pri kadrovanju, to pa vam moramo povedati, kadrovsko politiko pa obvladate; predvsem pri postavljanju svojih ljudi. In ta praksa, slaba praksa prejšnjih vlad se nadaljuje tudi pod mandatom Mira Cerarja. Zakaj ne naredite nečesa, da bi lahko povečali prihodke v proračunu?! Prihodke v proračun z nekimi spodbudnimi ukrepi za gospodarstvo, kajti prihodke v proračun lahko dajo zgolj gospodarstveniki; ne more dati javni sektor. Javni sektor mora biti pa suport. Davčni dolg – 1,4 milijarde evrov. Kaj boste naredili? Če tukaj prištejemo še več kot eno milijardo obresti in če to seštejemo, pridemo že skoraj na polovico letnih prihodkov, ki jih ima proračun. 1,4 milijarde evra nepobranega davka. Pa če bi desetino tega si dali v plan, da boste pobrali. Zanima me, ali ima Furs, spoštovana državna sekretarka, kakšne plane pri tem davčnem dolgu? Ali naj kdo da komando, če je danes davčni dolg 1,4 milijarde; ob koncu leta 2017 mora ta davčni dolg biti, ne vem, eno milijardo. Ali imajo takšna navodila, ali imajo takšne cilje? In če ta cilj ne bo dosežen, ali bo kdo za to odgovarjal, ali bo kdo za to razrešen, ali bo dal odstopno izjavo. 1,4 milijarde evrov. Meni tukaj ni jasno. Na kakšen način je sploh do tako visokega davčnega dolga lahko prišlo. Na drugi strani pa ne morete najti 150 tisoč evrov ali pa 1 milijon, 2 milijona za izgradnjo ene ceste, ki je nujno potrebna. V Mednu ne morete postaviti novega mostu. Pa to se dela, spoštovani, gospodarska škoda. Logistika je pomembna danes. Logistika je danes pomembni faktor pri konkurenčnosti. In s tem načinom in s tem delom, ki ga je pokazala vlada Mira Cerarja, slovensko gospodarstvo izgublja na konkurenčnosti. Izgublja na konkurenčnosti vsak dan. Zvišanje davkov in zadolževanje – to je edina stvar, ki jo znate; najlažje. Zaprete se v pisarno in rečete – prihodke bomo v proračun dali s tem, da bomo povečali davke ali pa naredili dodatne obremenitve. Umik države iz gospodarstva. Boste temu sledili, ali ne? Jaz mislim, da ne, ker ste napovedali 200 milijonov evrov za prestrukturiranje. Spremenili ste glavno poslanstvo slabe banke. Namesto da bi terjatve prodajali, ste sedaj s spremembo zakona šli, da bo njeno glavno poslanstvo bo sedaj prestrukturirano. Sedaj bomo dobili nov državni holding, imeli bomo dva. Spet se ne bo vedelo, kaj dela leva in kaj dela desna roka. Važno, da boste skadrovali, da boste imeli svoje upravne odbore, da boste imeli svoje nadzorne svete in da boste imeli ljudi, ki znajo poskrbeti še za kaj drugega. Na takšen način se Sloveniji ne obeta nič dobrega. Proračun 2017, ki ga imamo pred seboj, kot sem že omenil, ni razvojno, ni ciljno naravnan. Mislim, da s tem Slovenija na konkurenčnosti ne bo pridobivala, glede na vse te zadnje dogodke, ki smo jih priča tako v Evropi in po svetu. Se pa lahko državljani Republike Slovenije upravičeno bojijo tudi za varnost, kajti varnost in sredstva, ki so namenjena za ta segment, so podcenjujoča za vojsko, policijo in za civilno zaščito. In dogodki, ki smo jim priča v zadnjih dneh, narekujejo, da bi vlada in ta koalicija morala bistveno več časa in bistveno več sredstev dati tudi temu segmentu. Poglejte si samo, s kakšno opremo razpolagata slovenska policija in slovenska vojska; in vam bo vse jasno. Verjetno obstaja veliko tveganje, da bo prišlo do kakšnih izgredov, nemirov tudi na teh mejah oziroma v migrantskih centrih. In na kakšen način bo lahko tukaj ustrezno policija in slovenska vojska varovala interes Slovenije ter zadostila varnost državljankam in državljanom Republike Slovenije, če nimajo osnovne opreme, s katero bi lahko to naredili. Mislim, da nismo daleč od dne, ko se bodo na teh točkah v Sloveniji pojavile velike težave. Spoštovana koalicija, čas je še, da na glasovanju podprete kakšen amandma, ki so ga predlagale opozicijske stranke. Čas je še. Lahko se usedete, lahko še prediskutirate z Ministrstvom za finance, vendar mislim, da je rešitev tudi v tem, da bi pač z neko pozitivno smerjo poskušali tudi koalicijski poslanci pritisniti na vlado. Je pač vrag vzel šalo in je treba nekaj tu odreagirati. Zaskrbljujoči sta današnji dve informaciji. Kremelj je uradno potrdil, da je bilo strmoglavljenje letala na Egiptom plod terorističnih dejanj. Uradna potrditev Kremlja. Dogodki v Parizu v petek. Danes lahko preberemo, da so varnostne službe prestregle mail, ki direktno nakazuje na to, da naj bi se pripravljal napad na švedsko vlado, švedski parlament in švedskega predsednika. Mislim, da smo lahko zaskrbljeni zaradi teh dogodkov. Edina zadeva pri tej obrambi je, da imamo mi resurse, ki bodo to zadevo lahko korektno naredili; ampak brez denarnih sredstev tukaj ne more biti. Spoštovana koalicija, spoštovana vlada, kdaj boste šli v spremembo azilne politike? Večina evropskih držav se je na zadnje dogodke odzvala s spremembo azilne politike. Spoštovana državna sekretarka, pričakujem, da boste povedali, kakšne finančne bonitete oziroma kakšne finančne stroške imajo oziroma so upravičeni tisti, ki zahtevajo azil v Sloveniji; na mesečni in letni ravni. Mislim, da bomo prišli do spoznanja, da so azilanti upravičeni do višjih sredstev, kot je minimalna plača v Sloveniji ali kot je povprečna pokojnina. Tu je pa nekaj hudo narobe. Vse lepo in prav, vendar jaz sem osebnega mnenja, da je treba prvo poskrbeti za naše ljudi. Kako boste upravičili pred ljudmi, da nekdo, ki je delal 30, 35 let, dobiva danes manjše mesečne prihodke kot nekdo, ki zahteva azil v Sloveniji?! Kako boste to zahtevali? Ali so ti stroški, ki ste jih navedli v proračunu v višini 123 milijonov, sploh realni glede na zadnje dogodke, ki smo jim priča.
Besedo ima mag. Mateja Vraničar Erman.
Hvala lepa. Najprej bi želela odgovoriti na vprašanje gospoda Horvata v zvezi s strukturnim naporom za leto 2017. Proračun je pripravljen v skladu s Programom stabilnosti in strukturni napor, kot ga izkazuje predlog proračuna za 2017, je 0,3 % BDP. Vendar pa se bo ta strukturni napor v nadaljevanju še spreminjal oziroma prilagajal. Razlog, zakaj je temu tako, je pojasnil že minister v svojem uvodnem nastopu; pa naj še enkrat ponovim. Za izračun strukturnega salda je treba najprej določiti stanje gospodarstva v poslovnem ciklu z določitvijo ciklične komponente v saldu sektorju države. Stanje gospodarstva v poslovnem ciklu se izračuna glede na vrednost potencialnega bruto domačega proizvoda. Ta ocena za leto 2017 je zaenkrat narejena iz naše strani in upoštevaje podatke, s katerimi razpolagamo, in makroekonomske ocene Umar, je proračun za leto 2017 skladen z Zakonom o fiskalnem pravilu. Evropska unija pa bo proizvodno vrzel za leto 2017 šele določila, kar pomeni, da bo mogoče slovensko in evropsko oceno medsebojno primerjati šele v prihodnjem letu. Na kratko, če povzamem, naša ocena je, da sta proračun za leto 2016 in tudi proračun za leto 2017 skladna z Zakonom o fiskalnem pravilu. Druga zadeva, glede odsotnosti ministra za finance naj pojasnim, da se danes začenja obisk misije mednarodnega denarnega sklada in mora minister sodelovati na teh uvodnih razgovorih, zato ne more biti prisoten ob današnji obravnavi te točke. Kar se tiče poroštev, ne gre za poroštva, ki so povezana z ukrepi državnih pomoči, ampak gre za splošno kvoto poroštev, ki jih država v določenem letu sploh lahko zagotovi. Povsem drugo je vprašanje pomoči podjetjem v težavah, kar je v pristojnosti ministrstva za gospodarstvo in za kar ima ministrstvo za gospodarstvo zagotovljena druga sredstva bodisi v obliki subvencij bodisi v obliki ugodnih povratnih sredstev. Kar se tiče poplačila davčnega dolga, če pogledate trend nastajanja davčnega dolga, boste ugotovili, da se je davčni dolg drastično povišal v obdobjih ekonomske krize in da je v veliki meri povezan s stečaji oziroma prisilnimi poravnavami številnih podjetij. Aktivni dolg od te milijarde 400 znaša tam okrog 600, 700 milijonov; preostanek je pogojno izterljiv dolg, torej dolg, ki je prijavljen v stečajnih postopkih oziroma v drugih insolvenčnih postopkih in se izterjuje v skladu z insolvenčno zakonodajo. Glede na spremembe insolvenče zakonodaje so se ti postopki v letošnjem letu močno pospešili, kar pomeni, da se hitreje pride tudi do končne odločitve glede davčnega dolga v teh insolvenčnih postopkih. Poleg tega pa je zakon, ki ureja insolvenče postopke, v lanskem letu prinesel še eno novost, in sicer preventivno poslovno in finančno prestrukturiranje podjetij, za katerega se lahko odločijo podjetja, nad katerimi postopek stečaja ali prisilne poravnave še ni začet; jim pa grozi. V sodelovanju z vsemi upniki poiščejo najprimernejši način za prestrukturiranje podjetja, ohranitev delovnih mest in preživetje posamezne dejavnosti. In zato, da bi lahko država aktivno sodelovala v tovrstnih postopkih, oziroma tudi zato, da bi lahko država aktivno sodelovala v tovrstnih postopkih, kjer bi se ocenilo, da je primerno sodelovati na tak način, so zagotovljena sredstva, ki omogočajo dokapitalizacijo. Tukaj govorimo o družbah, kjer ima država velik dolg do njih, govorimo o družbah, s terjatvami do katerih se ukvarja tudi DUTB. Prav je, da so akterji, ki imajo odločilen vpliv na prestrukturiranje gospodarskih družb v težavah, to so DUTB, do določene mere SDH in država, usklajeni in da imamo možnost aktivnega delovanja. Glede načrta poplačila davčnega dolga – takšni načrti oziroma strateški cilji za poplačilo obstajajo. Gredo po eni strani v smeri, da se čim prej po ugotovljenem nastanku zamude začnejo ti predhodni postopki opozarjanja oziroma telefonskega opominjanja in nato sprožijo formalni postopki, neformalni postopki na začetku zaradi tega, da se zmanjšajo stroški izterjave tudi pri davčnih zavezancih. Ta ukrep je izredno učinkovit. Dejansko se davčni dolg zmanjšuje, v letošnjem letu se je zmanjšal za okrog 5 %, nimam čisto dokončnih številk pri sebi. V lanskem letu se je zmanjšal za 10 %, kar so vrednosti, ki so ustrezne oziroma ki kažejo na veliko intenzivnost pri poplačilu davčnega dolga. Z že prej omenjenim hitrejšim poplačilom v okviru insolvenčnih postopkov pa se bo pospešeno začel zniževati tudi pogojno izterljivi dolg in ne samo aktivni. Se pa tako kot v lanskem letu tudi v letošnjem letu nadaljuje trend, po katerem se aktivni dolg zmanjšuje veliko hitreje, kot pa v določeni meri narašča pasivni dolg, ker se še vedno sprožajo določeni insolvenčni postopki. V zvezi z azilno politiko – možne spremembe se na tem področju pripravljajo. Odgovorno za pripravo je Ministrstvo za notranje zadeve v sodelovanju z drugimi pristojnimi resorji. Po trenutno veljavni zakonodaji je za posameznega azilanta predvidenih 18 evrov tako imenovane žepnine na mesec, ob izselitvi iz azilnega doma enkratna denarna pomoč in ob izselitvi iz azilnega doma pomoč za zagotovitev nastanitve za obdobje treh let, pri čemer pa so do tega zadnjega upravičeni samo tisti, ki bi po odhodu iz azilnega doma dejansko ostali na območju Slovenije. Teh možnosti oziroma koliko bi bilo tega, pa v tem trenutku ni mogoče predvideti. Treba je omeniti, da je med migranti, ki prehajajo Slovenijo, izredno majhno število ljudi, ki zaprosijo za azil v Sloveniji. Določene odhodke v zvezi s tem ima Ministrstvo za notranje zadeve planirane, za določene odhodke računamo tudi na sredstva evropskega Sklada za azil. V prihodnjem letu, kot sem že včeraj omenila, se pričakuje, da bo prehod azilantov oziroma prosilcev za azil, ki naj bi bili premeščeni v Slovenijo v skladu z dogovorom na ravni Evropske unije, postopen. Iz tega zornega kota ne pričakujemo večjih dodatnih stroškov. Sredstva, ki so posebej namenjena za obvladovanje migrantske problematike, kot rečeno, so namenjena prvenstveno obvladovanju stroškov, ki so povezani z migranti, ki samo prehajajo ozemlje Slovenije. Ti stroški zajemajo posebne stroške materiala za nastanitev, za oskrbo beguncev oziroma migrantov, nadalje za stroške prostovoljcev, vojakov in policistov ter drugih služb, ki sodelujejo pri njihovi oskrbi. Gre za dodatne stroške, ne za redne stroške, recimo zaposlitve, ker le-ti se plačujejo iz rednih proračunskih postavk. Hvala lepa.
Sedaj imam eno proceduralno in eno repliko, potem bom pa zopet odprl prijavo. Najprej ima proceduralno gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Najprej bi se želel spoštovani državni sekretarki zahvaliti za odgovor. V okviru proceduralnega mojega predloga, spoštovani gospod predsednik, bi želel, da vi v imenu vseh nas pozovete Vlado oziroma Ministrstvo za finance, da nam pred odločanjem o proračunskih dokumentih pripravi naslednje. Pripravi naj, kakšna bo dinamika strukturnega primanjkljaja Slovenije do leta 2020 – recimo da je to v obliki histograma ali tabele – in sicer, prvič, po Zakonu o fiskalnem pravilu; drugič, to, kar sem tukaj prikazoval, kar je dejansko prikaz podatkov iz Programa stabilnosti. Zakaj je to moja prošnja? Zato, ker imamo problem, imamo Zakon o fiskalnem pravilu, to je eno zelo dobro orodje; nimamo pa mojstrov, ki bi to orodje uporabljali. Ti mojstri pa so v fiskalnem svetu. Ker smo vstopili v novo ero, novo obdobje sprejemanja proračunskih dokumentov, najbrž bomo enkrat v prihodnje, recimo pri proračunu za leto 2018, imeli tudi mnenje fiskalnega sveta, ki bo rekel, da je strukturni primanjkljaj okej, strukturni oziroma fiskalni napor je okej. In mi bomo pomirjeni. Sedaj pa je na nas poslancih, ker fiskalnega sveta še nimamo, toliko večja odgovornost. To bi želel, gospod predsednik, da pozovete Ministrstvo za finance, da na eni strani pripravi tabelaričen, grafičen, kakršnikoli pregled glede na Program stabilnosti, glede na Zakon o fiskalnem pravilu. In kar sem skoraj pozabil, pa bi bilo škoda, glede na 5. člen Uredbe št. 1175/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o spremembi Uredbe št. 1466/97 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik. Kaj prava ta uredba? Za države članice, katerih raven dolga presega 60 % BDP, ali za države članice z izrazitim tveganjem glede splošne vzdržanosti dolga Svet in Komisija proučita, ali je letno izboljšanje ciklično prilagojenega proračunskega salda z izločenim enkratnimi in drugimi začasnimi ukrepi višje od 0,5 % BDP. To je ključno – višje od 0,5 % BDP. Mi imamo tukaj za leto 2017 fiskalni napor samo 0,3 %, zato mislimo, da je to v nasprotju z uredbo, ki sem jo prebral. Prosim, gospod predsednik, za realizacijo moje prošnje.
Sedaj ima repliko mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Spoštovana državna sekretarka, hvala za odgovore, ki ste mi jih dali. Pričakoval pa bi še dodatna pojasnila, in sicer predvsem pri teh 200 milijonih za prestrukturiranje. Sem vas prosil, če lahko poveste s konkretnimi imeni, za katera podjetja je to planirano. Verjetno niste na pamet dali teh številk. To številko 200 milijonov ste morali od nekje dobiti. Med besedami ste omenili, da je to pristojnost tudi Ministrstva za gospodarstvo. Pričakujem, da ste danes tukaj kot državna sekretarka in tudi predstavnica Vlade, 4 ure in 15 minut imamo še časa pri tej razpravi. Naprošam vas, da v roku štirih ur pridobite ta podatek, če ga nimate; in ga posredujete tudi Državnemu zboru. Drugi del je pa predvsem ta davčni dolg. Vi ste omenili, aktivni davčni dolg se zmanjšuje. Res je, zmanjšuje se; vendar pa se na drugi strani povišuje neaktivni davčni dolg, tega pa niste povedali. In to je posledica tega, da neaktivni davčni dolg je tisti dolg, ki je problematičen zaradi stečajnih postopkov. Me pa zanima še ena zadeva – koliko davčnega dolga je bilo v letu 2015 oziroma v letu 2014 odpisanega? Zanima me segment neaktivnega davčnega dolga, ki je bil odpisan zaradi zaključka stečajnih postopkov. Davčni dolg lahko vi odpišete takrat, ko se stečajni postopek zaključi. In jaz verjamem, da vi v tem potencialnem izterljivem davčnem dolgu, ki ga vodite kot neaktivni davčni dolg, imate takrat 100-odstotni davčni dolg. Vemo pa, kakšna so potem izplačila takrat, ko podjetje gre v prisilno poravnavo ali ko gre v stečaj. Ta stečajna masa je zelo majhna, nizka in vprašanje je, po kakšni vrednosti so potem tudi ta izplačila dana ven. Zato me zanima, koliko je bilo odpisa davčnega dolga v letu 2014 in v letu 2015? Odgovor pričakujem še v zvezi s podjetji, ki jih nameravate prestrukturirati v letih 2016 in 2017, kjer je postavka v proračunu približno 200 milijonov evrov. Mislim, da v času 4 ur in 15 minut lahko dobite odgovore na ta vprašanja.
Preden bom dal zadevo naprej, ugotavljam, da vprašanja niso replika, ampak pa prispevajo k razpravi. Ker gre znotraj razprave, bomo to jemali kot del razprave. In sedaj za vse ostale, ki se želite prijaviti k razpravi, odpiram možnost prijave; prosim. Besedo ima gospa Erika Dekleva.
Hvala za besedo. Danes je že drugi dan, ko razpravljamo o proračunu za leti 2016 in 2017. Velikokrat smo že slišali, da proračun ni razvojno naravnan, da je izključno varčevalen. V Združeni levici nam predvsem očitajo, da bomo varčevali na račun socialno ogroženih. Osebno menim, da temu ni tako. Seveda, strinjam se, lahko bi namenili več za socialno ogrožene, lahko bi več namenili za zdravstvo, infrastrukturo, znanost, tudi varnost; vendar je treba povedati, kako. Morda z dodatnim zadolževanjem. Treba je vedeti, da ima državni proračun še vedno visoke stroške glede odplačevanja dolga. Samo za obresti damo več kot milijardo evrov; in to je tisto, kar so naredile prejšnje vlade. Kolega Pogačnik se je spraševal, kako to, da je tako visok dolg. Ne vem, mislim, da je vprašanje napačno naslovljeno. To je tisto, kar so storile prejšnje vlade, in zato je Slovenija tam, kjer je. In prav zato so vsi ukrepi sedanje vlade podrejeni glavni prioriteti; in to je zmanjševanje primanjkljaja. To ni zato, kot je kolega Logar rekel, da ta država skrbi samo za to, da bodo naslednje generacije imele velik dolg. Prav obratno je. Ravno zato, ker ne želimo, da bi naslednje generacije podedovale samo velik dolg, je glavna prioriteta teh dveh proračunov zmanjševanje primanjkljaja. In v letu 2017 se uresničuje načelo zlatega fiskalnega pravila, ki pravi, da je dovoljeno zadolževanje le za investicije. Pa naj se osredotočim bolj na trg dela, delovne pogoje in socialno varnost. Kolega Luka Mesec pravi, da bo za leto 2017 namenjenih manj sredstev za brezposelne. Jaz pa ne razumem, zakaj to opredeli kot kritiko. Če se z leti zmanjšuje število brezposelnih – in prav ta vlada to počne, zmanjšuje število brezposelnih –, potem je logično, da je za vsako leto potrebnih manj sredstev. Ukrepi na trgu dela so usmerjeni v povečevanje zaposlenosti, s poudarkom na tem, da so ciljne skupine dolgotrajno brezposelni, se pravi starejši in tisti z nižjo izobrazbo. Povečujejo se sredstva za aktivno politiko zaposlovanja. Vlada s proračunom počne ravno obratno od tistega, kar se ji danes očita, saj zasleduje predvsem cilje na področju socialne varnosti. Dodatno bomo zaščitili socialno najbolj ogrožene, saj bomo dvignili denarno socialno pomoč s trenutnih 270 na 288 evrov, zvišali bomo posamezne transferje družinam, dijakom in študentom. Strinjam se, da je proračun varčevalno naravnan, je pa hkrati tudi socialno naravnan. In menim, da z ohranjanjem ali celo višanjem višine nekaterih socialnih pravic proračun zagotavlja visoko raven socialne varnosti, saj je raven sredstev višja od sredstev iz predkriznega obdobja. Vlada z namenom obvladovanja kriznih razmer pač sprejema ukrepe, ki so namenjeni državi, gospodarstvu in prebivalstvu. Vsi ti ukrepi pa so usmerjeni v povečevanje zaposlitvenih možnosti in zmanjševanje števila brezposelnih oseb na eni strani, ob skrbi za najranljivejše; odgovorno in predvsem v skladu z zmožnostmi državnega proračuna. Kolega Marko Pogačnik je polovico svojega časa za razpravo namenil očitkom, da koalicija ne želi ali ne zmore podpreti niti enega samega amandmaja opozicije. Želela bi slišati, koliko amandmajev opozicije so sami sprejeli v času vlade Janeza Janše, ko so sprejemali proračun. Po mojih informacijah – nobenega. Zato ne vem, zakaj sedaj ta očitek; in ne vem, ali je smešen ali je samo žalosten. Hvala.
Besedo ima gospa Irena Kotnik. Pripravi naj se gospa Urška Ban.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani kolegice in kolegi! Osredotočila se bom na proračunska sredstva na Ministrstvu za izobraževanje, znanost, šport in mladino, ker menim, da so ciljno in razvojno naravnana. Pri tem bi rada poudarila, da je ena od razvojnih prioritet državnega proračuna za leti 2016 in 2017 področje znanosti in informacijske družbe, saj gre za področje, ki v skladu z mednarodnimi evropskimi in nacionalnimi strateškimi dokumenti omogoča dolgoročno povečanje konkurenčnosti in dodane vrednosti gospodarstva. Pri izvajanju proračuna so ključne tri krovne razvojne usmeritve: zagotavljanje kakovosti izobraževalnega procesa, odprtost izobraževalnega prostora in povezovanje. In eno od krovnih razvojnih usmeritev pri izvajanju obeh proračunov predstavlja prav povezovanje izobraževalnega sistema z gospodarstvom, kar kaže na resen in odgovoren odnos pristojnega ministrstva do tega področja. Pomembno je, da se šolski sistem, predvsem na srednješolski poklicni ravni, na primer uvajanje vajeništva, prilagaja gospodarstvu. Prav tako je treba poudariti, da je v letu 2016 predvidenih kar 5,6 % integralnih sredstev več za področje visokega šolstva, ki so se v zadnjih letih najbolj zmanjševala. Prioritetni ukrepi se osredotočajo na spodbujanje raziskovalnih odličnosti, financiranje razvojnih shem za doktorski in postdoktorski študij ter začetek reševanja prostorske stiske vseh treh umetniških akademij. Treba je izpostaviti tudi področje osnovnega šolstva, kjer se po nekaj letih premora pozornost tudi v okviru obravnave obeh proračunov namenja kakovostnemu izvajanju vzgojno-izobraževalnih programov, delu z ravnatelji in učitelji oziroma njihovemu profesionalnemu razvoju. V integralnem delu proračuna se večajo sredstva za dopolnitev subvencioniranja kosil učencev v najnižjih dohodkovnih razredih. Predlog proračuna za leto 2016, kjer je predlog finančnega načrta 17 % vseh izdatkov državnega proračuna, je od realizacije za leto 2015 nižji za 16,1 milijonov evrov. Predlog finančnega načrta za leto 2017 znaša milijardo 640 milijonov in je glede na leto 2016 višji za 37,9 milijonov. Hvala.
Besedo ima gospa Urška Ban, pripravi naj se gospod Tomaž Lisec.
Predsednik, hvala lepa za dano besedo. Spoštovani kolegi in kolegice! Nadaljujemo z včerajšnjo razpravo o proračunu, tokrat bolj osredotočeno na leto 2017, pa vendar smo bili v parlamentu z obema predlogoma proračuna za leto 2016 in 2017 in z vso spremljajočo zakonodajo seznanjeni oziroma se seznanjamo s prioritetami in uresničevanjem ključnih izzivov, ki so pred nami za naslednji dve leti. Še enkrat bi rada poudarila, ko se dotikamo te proračunske obravnave, da moramo kljub na eni strani ugodnim in optimističnim makroekonomskim napovedim, ki kažejo, da se gospodarska situacija v Sloveniji izboljšuje, imeti v vidu tudi to, da je razpoložljivi BDP za domačo potrošnjo v letu 2015 realno še vedno za 15 % nižji kot tisti v letu 2008, se pravi v zadnjem letu pred nastopom krize. To pomeni, da vseh pravic, ki smo si jih oziroma smo takrat imeli tudi planirane skozi različne proračunske uporabnike, programe in podprograme, ni možno prenesti nazaj v isti višini, ker bo potrebnih še kar nekaj let rasti, da bo razpoložljivi BDP za domačo potrošnjo dosegel tisto raven izpred krizne ravni. Zato je vlada pri pripravi obeh proračunskih dokumentov sledila najprej načelu zniževanja primanjkljaja, ki se vrši tako, da ne bi s prehitrim omejevanjem javne porabe negativno vplivali na okrevanje gospodarstva. Večkrat je bilo že pojasnjeno, da bo to zniževanje premišljeno in postopno. To kažejo tudi proračunski dokumenti, tudi proračun za leto 2017 sledi ukrepom, ki so potrebni za nadaljnje zmanjševanje primanjkljaja. Proračunski primanjkljaj bo v letu 2016 najnižji po začetku krize, in sicer je predviden v višini 840 milijonov evrov ali 2,1 % BDP; ter 717 milijonov evrov ali 1,74 % BDP v letu 2017. Dejansko se proračunski primanjkljaj znižuje, in sicer za 39,1 % v letu 2016 glede na leto 2015 in za 47,9 % v letu 2017 glede na leto 2015. Vsekakor lahko tudi rečemo, da se bo dolg sektorja države v deležu BDP znižal z 84,2 % BDP na 80,9 % BDP in na 78,3 % BDP. Če pogledamo primerjavo z evroobmočjem, je nižji od povprečja in se hitreje tudi znižuje. Kar se tiče gibanja strukturnega salda v letu 2015, bo le-ta na 1,82 % potencialnega BDP in na 1,27 potencialnega BDP v letu 2016, kar kaže na to, da gre Slovenija po pravi poti do uravnoteženega strukturnega primanjkljaja. Strukturno uravnoteženi saldo širšega sektorja države v več kot zadnjih desetih letih še ni bil dosežen, sedaj se bomo pač temu cilju približevali. Kar se tiče politike proračunskih prihodkov, že včeraj sem povedala, veliko je bilo povedanega s strani koalicije in vlade, kakšna je politika proračunskih prihodkov za leto 2016 in 2017, da bodo aktivnosti vlade tudi v prihodnjem letu na prihodkovni strani usmerjene predvsem v povečanje učinkovitosti pobiranja dajatev. Na drugi strani pa se s predlaganimi in tudi že sprejetimi ukrepi sledi zagotavljanju izboljšanja konkurenčnosti poslovnega okolja, predvsem za odpravo administrativnih ovir ter prestrukturiranjem javnih bremen. Sprejet je bil z vidika povečanja učinkovitosti pobiranja javnih dajatev in odpravo anomalij obstoječega sistema ter možnosti izogibanja plačila javnim dajatvam in bo z letom 2016 stopil v veljavo Zakon o davčnem potrjevanju računov. Na področju obdavčitve pravnih oseb je že sprejeta novela Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb. Kot prvi pomemben korak k zmanjševanju administrativnih ovir in s tem možnosti po izboljšanju konkurenčnosti je Vlada že sprejela Zakon o davčnem postopku, ki ga imamo tudi na mizi. Pripravlja se nov Zakon o trošarinah, pripravljal se bo v tem obdobju tudi Zakon o davku na nepremičnine kot pomemben ukrep za dolgoročno izboljšanje strukture davčnih virov in v povezavi s tem tudi premik davčnega bremena med potrošnjo, dohodkom in premoženjem. Toliko glede prihodkov. Zdaj pa še nekaj o odhodkih, o katerih je bilo danes tudi kar nekaj že rečenega. Pa bi na tem mestu vseeno povedala nekaj številk, da se ne bom ponavljala. Glede načrtovanih prihodkov v letu 2016 jih je za 9,5 milijard evrov oziroma 23,9 % BDP, kar se je znižalo glede na predhodno leto oziroma sedanje leto 2015, ko je bil delež odhodkov v celotnem BDP 25,61 %; in v letu 2014, ko je delež odhodkov znašal 25,88 %. Iz tega je razvidno, da je vlada naredila napore v zmanjševanju proračunske porabe, ker se proračunski odhodki v deležu BDP znižujejo na najnižjo raven po letu 2008. Če združimo vse sektorje države skupaj, se izdatki sektorja države znižujejo z 47,7 % BDP v letu 2015 na 45,8 % BDP v letu 2016 in na 44,4 % BDP v letu 2017. V primerjavi z evroobmočjem je ta struktura, to, kar sem zdaj povedala, nižja od povprečja držav Evropske unije in tudi evroobmočja ter tudi nižja od držav Evropske unije in se v deležu BDP tudi hitreje znižuje. Lahko rečemo, da država uspešno znižuje proračunsko porabo v obdobju višje gospodarske rasti, kar pa ne vpliva negativno na gospodarsko rast, kot bi recimo v obdobju ničelne gospodarske rasti ali recesije. Glede kompozicije oziroma sestave odhodkov je treba poudariti, da ima državni proračun še vedno visoke stroške za odplačevanje dolga. Raven obresti je v letu 2016 nekaj več kot milijarda evrov, sredstva se bodo za te namene zniževala postopno, ker bo država z ustvarjanjem primarnih presežkov in privatizacijo zniževala dolg. Vseeno pa se v deležu BDP obresti za odplačilo dolgov državnega proračuna znižujejo z 2,69 % BDP v letu 2015 na 2,65 % BDP v letu 2016. Hitrejše zniževanje obresti bi pač ogrozilo razvojni del proračuna. Glede prioritet državnega proračuna se raven investicij v letu 2016 znižuje glede na leto 2015; je pa vsekakor treba povedati, da so investicije višje kot v letu 2012; investicijski transferji so znašali 741 milijonov v letu 2012 in 804 milijone v letu 2016. Preteklo leto ni primerljivo leto, ker vemo, da je bila raven investicij v letu 2014 in 2015 izrazito visoka zaradi dejstva, da se 31. 12. 2015 zaključuje obdobje upravičenih stroškov financiranja finančne perspektive 2007–2013. In kljub zniževanju ravni investicij glede na leto 2015 z 5,6 % BDP na 3,7 % BDP v letu 2016 in 3,6 % BDP v letu 2017 ohranja Slovenija visoko raven javnih investicij v deležu BDP glede na povprečje držav evroobmočja, ko je to znašalo za leto 2015 2,7 % BDP, leta 2016 2,6 % BDP in leta 2017 2,6 % BDP. Ohranjamo tudi v tem delu nekako primerljivo sliko z evroobmočjem. Sama sem res poskušala s temi številkami nekako odgovoriti na nekaj dejstev oziroma tez, ki so bile v tej razpravi že izpostavljene. Podpiram oba predloga proračuna, ker sta naravnana tako, da se nekako soočata in uspešno zoperstavljata ter vključujeta vse te izzive, ki jih je tudi včeraj minister Mramor povedal – od zmanjšanja primanjkljaja do zmanjšanja EU, uresničevanja socialnega sporazuma, prekomernih pričakovanj, spodbujanje gospodarske rasti in zaposlenosti. Menim, da številke skozi uporabnike, programe, podprograme ustrezno naslavljajo te izzive in da bomo tak proračun na koncu tudi realizirali in uresničili zastavljene cilje. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Tomaž Lisec.
Hvala, spoštovani predsednik, za besedo. Predstavniki Vlade, kolegice in kolegi, lep pozdrav tudi v mojem imenu! Dovolite, da nadaljujem z bralnimi vajami. Temeljna izhodišča in vrednotna načela delovanja vlade. Osnovno izhodišče in hkrati načelo delovanja te vlade je odgovorno, konstruktivno, povezovalno, transparentno reševanje družbenih problemov ter iskanje najboljših rešitev za človeka kot posameznika, za posamezne družbene skupine, nevladne organizacije, gospodarski sektor in državo kot celoto. V koaliciji bomo med svoje prioritete postavili večanje mednarodne konkurenčnosti in gospodarske uspešnosti Slovenije kot članice Evropske unije v konkurenčnem globalnem okolju. To so prvi stavki koalicijske pogodbe. Delate pa popolnoma nekaj drugega. Pustimo ob strani vse zakone, ki jih sprejemate, preberite malo proračuna za leti 2016 in 2017 – gospodarska uspešnost, iskanje najboljših rešitev za posameznika, družbene skupine in tako naprej. Ta vlada je prišla na oblast z neko paradigmo, poleg tiste etične in moralne pravne države, kako bo drugačna in boljša. In po enem letu, torej prvem vašem konkretnem proračunu vidimo, na žalost, če beremo proračune, da ne bo pomote, je ta vlada slabša. Še več, ta vlada govori v tem smislu, kar je bilo včeraj že nekajkrat rečeno – kar je dobro, gre zahvala nam; kar pa je slabo, so pa itak prejšnje vlade krive. Najlažje se govori o mandatu 2004–2008, ko je bil Janez Janša; in potem vse ostale vlade, kot da ne znamo brati kakšnih grafov, mednarodno primerljivih. Recimo SD in Desus so bili v mandatu 2008–2011, ko smo imeli najslabšo vlado po vseh mednarodnih, ekonomskih, fiskalnih, gospodarskih in še kakšnih drugih kazalcih; ampak ne. Zdaj, ko sta ti dve stranki v tej vladi, je neka nova politika; se pa nadaljuje skoraj polomija tiste vlade. Tudi razprava pri proračunu kaže, da se v bistvu niti vlada sama niti vladni predstavniki nimajo nekega namena spopasti realno z realnimi problemi. Pa poglejmo samo za leto 2017. SDS – 80 minut, celotna koalicija – 120 minut, skupaj z vlado – 165 minut. Končno smo spodbudili koalicijske poslanke, da so govorile 15 minut v skoraj opravičilo, zakaj sprejemajo takšen proračun, kot je. In spet se je ponovila paradigma – kar je dobro, smo mi dobri; kar pa je slabo, so pa itak prejšnje vlade krive z vsemi tistimi, tudi bivšimi predsedniki vlad, ki tudi tukaj sedijo v državnem zboru. Najbolj me je strah pri naslednjem proračunu, ker nimamo občutka. Ponavadi se je vedno vedelo – proračun, zakonodaja. Pri tej vladi, oprostite, pa ne vem, kdo komu sledi. Ali bodo zakoni sledili proračunu, ali pa morda proračun sledi nekaterim takšnim in drugačnim ukrepom teh zakonov. Še več, vsi zakoni, ki so bili sprejeti, se tudi na tej seji sprejemajo, in ki so napovedani, imajo eno rdečo nit – filanje državnega proračuna. Edina nit. In prej je ena izmed predhodnic rekla – ja, se, velik dolg prejšnje vlade. Pa dovolite, ker ste več kot eno leto na oblasti in filate državni proračun z zakoni; nočem se hvaliti, ampak morda samo kot opomin, kaj vse je naredila tista bogokletna vlada Janeza Janše v času od februarja 2012 do januarja 2014. ZUJF – danes in včeraj vsaj ne slišim, kako je bilo to nekaj najslabšega, ampak očitno se bomo postopoma res strinjali, da je bilo to nekaj najbolj realnega, kar je bilo treba narediti v tistih časih, ko smo prevzeli oblast in začeli zmanjševati primanjkljaj prejšnje vlade iz mandata 2008–2011. ZUJF, nastavili smo osnutke za zlato fiskalno pravilo. V našem mandatu se je začelo razpravljati o tako imenovani slabi banki. Deloma smo sprejeli spremembo Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, Zakon o delovnih razmerjih. Dvig olajšav za investicije in raziskave smo dvignili, kaj delate oziroma kaj boste pa vi naredili – znižali jih. Torej manj za ljudi in gospodarstvo, več za filanje državnega proračuna. Ja, res ste drugačni, ampak na žalost v napačno smer. Meni je bil recimo v tistem mandatu zelo všečen, ampak na srečo tudi konkreten ukrep – energetska sanacija stavb v lasti lokalnih skupnosti. Če bi imeli vsaj še eno leto mandata, bi vsaj še 100 milijonov zagotovili za energetsko sanacijo stavb v lasti lokalnih skupnosti, pa verjetno tudi v lasti države. Potem je prišla druga vlada, njen minister je skoraj del razpisa potegnil v Stožice, sedanjo vlado pa že eno leto sprašujem, kdaj bo spet kakšen konkreten razpis v prid občin. Pa ga ni. In z občino bom tudi nadaljeval. Povprečnina – neka žalostna zgodba zadnjih let, ko na žalost občine nimajo sindikalnih predstavnikov z imeni Branimir Štrukelj in podobno, kajti, če bi se oni pogajali, bi bila povprečnina verjetno tistih potrebnih 636 evrov, ne pa da povprečnina od leta 2012 celo pada, dejansko in tudi realno. Sicer v tem državnem zboru ni več Gregorja Viranta, ki je marsikaj takšnega ali drugačnega naredil; ampak politika na področju občin je katastrofalna. Občine se sprašujejo, ali bodo preživele leto 2015 z zaključnimi računi. Kar se obeta za povprečnine za leto 2016, bo životarjenje in se sprašujejo, tako vsaj pravijo župani, ali bodo v letu 2017 sploh še obstajali. In nekateri si želijo, da čim prej pridejo pod oblast države, in če država pogrne, bodo z njo tudi občine. In prav občine so poleg navadnega državljana in gospodarstva največje poraženke teh dveh proračunov za leti 2016 in 2017. Vsi pa vemo, kdo je zmagovalec teh dveh proračunov, to pa je tisti sektor, ki je tej vladi tudi pomagal na volitvah. Še več, začasni ukrepi, ki smo jih sprejeli v zloglasnem ZUJF, so imeli neko prehodno in končno določbo – ko bo gospodarska rast, s temi začasnimi varčevalnimi, bi rekel kolega Križanič, ki je bil včasih v parlamentu, ukrepi prenehamo. In kaj dela ta vlada – začasne ukrepe v času gospodarske rasti spreminja v stalne. Jemljete državljanom, da polnite državni proračun, kljub temu pa se bomo še vedno lepo in, verjamem, zelo neučinkovito zadolževali. Še več, sprejemajo se ukrepi, ki delajo škodo; po drugi strani pa ne sprejemate ukrepov, da se ne bi delalo škode. Pa bom povedal na lastnem primeru. Za leti 2016 in 2017 sem predlagal tri amandmaje. Eden je splošen, ki se verjetno ponavlja od leta 1990, sanacija državnih cest. Pa poglejmo v proračun, koliko je namenjenih sredstev za obnovo in novogradnje v državnem cestnem prometu, in za 2017, pa boste videli, da bo dolgoročno to vaše nedelovanje potrebovalo še več sredstev. Čigavih? Vsi vemo, kakšna je EU perspektiva 2014–2020, da cest ne bomo več gradili z evropskimi sredstvi, v državnem proračunu pa sredstev skorajda ni. Leta 2018 se bomo spet spraševali, zakaj je toliko smrtnih žrtev – slabe ceste, nespametni vozniki, denarja v državnem proračunu pa ni. Drugi primer, športna infrastruktura. V proračunu za leto 2016 –100 tisoč evrov, za leto 2017 – 100 tisoč evrov. Jaz apeliram vsaj na tiste, ki ste bili kadarkoli blizu delovanja lokalne skupnosti kot občinski svetniki, krajevni svetniki, župani, da se zavedate, kaj pomeni 100 tisoč evrov za državo Slovenijo. Nič! Tri ograje boste premaknili, neko malo nogometno igrišče asfaltirali, pa morda naredili eno beach volley igrišče. In to je to, investicije državnega proračuna za športno infrastrukturo, za katero že vemo, da je v povprečju stara 27 ali 37 let. Kar spet pomeni, ker se ne bomo lotili tega problema, se bo problem odlagalo in večji bodo v prihodnje stroški. In še zadnji amandma, ki sem ga predlagal, spodnja Sava. Prihajam iz kraja ob Savi. Spomnim se, ko je bila prejšnja predsednica Vlade na otvoritvi izgradnje hidroelektrarne Brežice. Verjeli smo, da bo ta hidroelektrarna zgrajena v sklopu, kot ga določa zakonodaja; ampak ne, ta vlada ni zagotovila sredstev za dokončanje izgradnje hidroelektrarne Brežice. In potem prejmem dopis, da zaradi tega, ker hidroelektrarna Brežice ne bo dokončana do konca leta 2016, kot je po terminskem planu, ampak ker je ta koalicija odločila, da bo končana v letu 2019, je po grobih izračunih od 15 pa tudi čez 20 milijonov evrov škode, ki se bo naredila. Da ne govorimo še o okoljski škodi in protipoplavni varnosti, za katero vemo vsaj tisti, ki prihajamo iz krajev ob reki Savi in verjetno tudi morda kdo drug, ki se bori z protipoplavno zaščito. Ampak ne, ta koalicija z lahkoto za tri leta premakne v svojih proračunskih dokumentih dokončane hidroelektrarne Brežice, hidroelektrarno Mokrice so pa itak kar ven vrgli iz NRP. Bomo že enkrat delali ali pa naj se s tem spopada neka nova vlada po letu 2017 in 2018, ko bo prišla druga vlada. Glej ga zlomka, na drugi strani pa je denar za posvečene in privilegirane. Minister Židan se z lahkoto izpogaja 20 milijonov za ustanovitev državnega podjetja za gozdove, kljub temu da imamo GG, Zavod za gozdove, sklad, da imamo opremo, treba je samo vse skupaj malo povezati. Minister Židan samo za vzpostavitev potrebuje 20 milijonov evrov za državno podjetje in jih bo tudi dobil, z lahkoto. Nam, opozicijskim poslancem pa na drugi strani pravite, kje pa naj dobimo. Jaz upam, da se še vedno zavedate, da so vsi amandmaji, ki smo jih predlagali, finančno uravnoteženi. Kamor smo hoteli dati, toliko smo vzeli. Jaz upam, da toliko pa ste se naučili v tem mandatu, da se amandmaji lahko vlagajo. Ampak ne, za državne ceste ni, za železnice ni, za kulturo ni. Jaz sem bil takrat zelo blizu, ko je eden tako imenovani superminister zagotovil znotraj svojega superministrstva 185 milijonov evrov za kulturo; pa so mu kulturniki pljuvali v obraz. Sedaj pa mislim, da je za kulturo 142 milijonov, in ti isti kulturniki ploskajo, kako fino je področje kulture urejeno. Za moje pojme sicer sprevrženo, ampak prosim, da kulturniki ne pljuvajo po bivših ministrih, ampak naj gredo na obisk k aktualni ministrici in jo malo vprašajo po kulturi do kulturnega ministrstva. Na drugi strani imamo tudi okoljske zadeve. Jaz itak trdim, da bi morali okoljsko ministrstvo popolnoma na novo narediti, ampak glede na višino zneska, ki ga namenjate Ministrstvu za okolje in prostor, bomo itak lahko tako kot občine de facto kmalu to ministrstvo skenslali. Tako kot pada višina sredstev na tem področju, se lahko sprašujemo, kdo, na kakšen način in s kakšnimi sredstvi se bo kdaj še ukvarjal z zaščito, proti poplavam in vsem tem, na kar se spomnimo takrat, ko se ukvarjamo s kurativo, ne pa preventivo. Investicije. Mislim, da je včeraj rekla gospa Bratušek 600 milijonov evrov manj, če sem si prav zapolnil in zapisal, 600 milijonov manj. To govori vlada, ki govori, kako bo gospodarsko uspešna, nimamo pa niti cest, niti železnice, da bi lahko šli z lahkoto naši izdelki v tujino. V tujino gresta dve zadevi. Izvozniki, torej kapital, in mladi ljudje, ker v proračunu z napovedanimi davčnimi obremenitvami ne najdejo nič več pametnega v tej državi. V teh dneh, ko se napoveduje dvig stopnje DDV oziroma nov davek, ki gre iz začasnega v trajni, se sprašujejo, zakaj bi sploh še ostajali v tej Sloveniji; gremo na Slovaško, Češko, v tiste države, iz katerih smo se včasih norca iz njih delali. Ko je recimo gospod Janez Janša rekel EDS (enotna davčna stopnja), je imel v soboto 10 tisoč ljudi na ulicah – ne, enotne davčne stopnje pa ne. Sedaj, ko bo pa 22 %, je pa ta davčna stopnja vrhunska za našo Slovenijo. Neverjetno, kako se hitro časovnica in razmišljanje v glavah določenih ljudi spreminja. Znižujejo se sredstva oziroma olajšave za raziskave in investicije. Govoril sem z bratom, ki dela v enem večjem, celo po številu zaposlenih največjem slovenskem podjetju, razmišlja o dveh stvareh. Najprej bodo visokoizobražen in plačan kader preselili v tujino, v roku enega leta pa bodo razmislili, če bodo tudi proizvodnjo fizično preselili v tiste države, ki sem jih prej omenjal. Slovaška, Češka, Litva, Latvija so očitno obljubljena dežela za vse; samo za naše uradnike, da bi spremljali, zakaj so oni tako uspešni, očitno to niso več uspešne države. Naj se vrnem nazaj na amandmaje, verjamem, da je minister rekel – nema trte mrte, od opozicije ne bomo sprejeli nobenega amandmaja. Ampak če se prav spomnim, sta se vedno vsaj en ali dva amandma sprejela, da se je opozicijo malo pobožalo in da nismo mogli reči, saj se nič ne da. Ta koalicija, kot sem že rekel, je res drugačna – nobenega amandmaja, ne iz tako imenovane leve opozicije, ne iz tako imenovane desne opozicije, verjetno sredinske opozicije, nobenega amandmaja se ne bo sprejelo. Potemtakem mislim, da ta proračuna nista optimalna, verjetno sta idealna, če ni niti 15 tisoč evrov za neko investicijo, niti ni 60 milijonov za investicijo, kjer se bo posledično zaradi nesprejetja delala 20-milijonska škoda. Očitno je proračun idealen. Očitno je tudi idealen zaradi tega, ker koalicijski poslanci niti nimajo želje, da bi razpravljali, kaj in kako. Naj počasi zaključim. Ko prebiram ta proračun za leto 2017, ko vidim, kje vsepovsod se zmanjšuje, predvsem gospodarstvo, okolje in prostor, infrastruktura, zdravstvo, ki je že pokleknilo in nič več ne dobi, kmetijstvo bo tudi slej ko prej šlo v tujino. Edino, kar nam bo v državi ostalo, bo Židanovo državno podjetje. Pa še to me je strah, ker je to bolj kot ne spisek želja. Ko boste prišli v Državni zbor z zakoni, ki bodo posledica teh sprejetih proračunov, me resnično strah, da boste nadaljevali s to politiko, ki ste jo začrtali – vzeti državljanom in filati državni proračun. Kot je prej rekel kolega Pogačnik, jaz upam, da se boste prej streznili, preden bo slovensko gospodarstvo – se opravičujem, predsednik – crknilo, ker potem ne bo za plače javnih uslužbencev in državnih funkcionarjev, ne za penzije, štipendije in tako naprej. Ko se bomo enkrat zbudili in rekli – uf, brez gospodarstva nas ni, potem bomo lahko začeli pametno razmišljati; ampak v proračunih za leto 2016 in 2017 teh napovedi na žalost ni. Slabi obeti, ki jim očitno sledijo še slabša izvršena dejstva. Hvala.
Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima mag. Alenka Bratušek, pripravi naj se gospa Suzana Lep Šimenko.
Najlepša hvala. Ker sem včeraj povedala veliko o proračunu za leto 2016 in za leto 2017, se danes nisem mislila oziroma želela oglašati; ampak me kolegi in kolegice iz največje vladne stranke vedno spodbudijo k temu. Včeraj smo ob koncu razprave zvečer poslušali o ustavljanju vlaka. Se strinjam, res ga ustavljate. Danes je pa kolegica Dekleva govorila o tem, kako vlada znižuje brezposelnost. Na žalost se tudi s tem strinjam, sem vedno mislila, da to dela gospodarstvo. Bi si želela, da dela gospodarstvo. Prosila bi državno sekretarko, če nam postreže s podatkom, za koliko se je število zaposlenih v državni in javni upravi v mandatu te vlade zvišalo. Vem, da se je zvišalo; razpolagam tudi z oceno, ampak želim od vladne strani slišati, koliko je ta vlada na račun zaposlovanja v državni oziroma javni upravi znižala število brezposelnih. S tem se ni za hvaliti, mimogrede. Tudi to neprestano obračanje nazaj, spoštovani kolegice in kolegi, vas ne bo peljalo naprej. Za marsikaj so pretekle vlade odgovorne ali krive, kot vi govorite. Jaz lahko rečem, da tudi za to, da smo državo iz globoke recesije – skoraj 5 % padec gospodarske aktivnosti smo beležili –pripeljali do 3-odstotne gospodarske rasti. Kot vem, je napoved za leto 2015, 2016 in 2017 nižja od 3 %. Ne se preveč obračati nazaj, ukvarjajte se lahko, skupaj z nami, s prihodnostjo. Skupaj z nami sem rekla zato, ker tudi ko ste govorili ali pa smo govorili o amandmajih, je bil dan očitek, da pretekle koalicije nobenega amandmaja opozicije niso potrdile. Tudi če bi to bilo res, a niste vi, vas 35 ali 36 v tem državnem zboru zato, ker ste rekli, da boste drugačni, da boste delali drugače, nam ponujate roko; potem pa niti prsta ne primete. 45 amandmajev, jaz sem včeraj povedala, koliko so vredni naši, tako da ne pristajam na obrazložitve o 43-milijonskih amandmajih in zakaj niso izvedljivi. Želim konkretno vedeti, zakaj naš cestni amandma, ki je težek manj kot milijon, ni sprejemljiv za vlado in vladajočo koalicijo. Gre pa za dve cesti, eno v Prekmurju in eno na Primorskem. O Kranju niti ne govorim, čeprav sem poslanka tam, ker smo ocenili, da sta ta dva tam bolj potrebna, in ker se zavedam, da so proračuni omejeni. Ne meni razlagati o 43 milijonih, ampak mi povejte, zakaj amandmaji za manj kot milijonček ali pa za mediacije 100 tisoč evrov niso sprejemljivi. In še ene stvari se bom dotaknila – nove finančne perspektive, to sem včeraj izpustila. Dve leti, se pravi leto 2016 in 2017, nova finančna perspektiva se je začela z letom 2014. Se pravi štiri leta, pa praktično nič od nove finančne perspektive v proračunu ni, kar pomeni, da se bo na žalost zgodba prejšnje, ko je bilo treba ob koncu, ob izteku finančne perspektive delati skoraj čudeže, da smo večji del ali pa da bomo večji del denarja, ki je Evropi na voljo za našo državo, počrpali; zdaj pa smo tudi štiri leta nove finančne perspektive tako rekoč vrgli stran. Na žalost. In vem, da smo z domačim proračunom omejeni, zato bi bil ta evropski še toliko bolj dobrodošel. Želim številko o povečanju zaposlenih v državni oziroma javni upravi, da bomo lahko koaliciji čestitali, da je resnično znižala število brezposelnih na račun zaposlovanja v javni upravi. In še ena stvar me je zanimala, smo tudi včeraj imeli kar malo vročo debato, in sicer koliko se bodo pokojnine v letu 2017 skladno z dokumenti, ki jih imamo danes na mizi, povišale.
Besedo ima gospa Suzana Lep Šimenko; pripravi naj se gospa Anja Bah Žibert.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovana državna sekretarka, lepo pozdravljeni! Danes je pred nami proračun za leto 2017, pa bom uporabila kar besede poslanskega kolega gospoda Širclja, v katerem je še malo več megle kot v letu 2016. Kaj me moti, podobno kot v proračunu za leto 2016 tudi iz proračuna za leto 2017 ni mogoče razbrati prav nobene za državo še kako potrebne reforme ne na področju zdravstva, pravosodja, tudi ne na področju izobraževanja. Zavedati se moramo, da šolamo ljudi, ki so v državi nezaposljivi. Številni družboslovni poklici so v državi nezaposljivi, medtem pa podjetja izpostavljajo, da jim primanjkuje tehnični kader, primanjkuje jim poklicev. Mislim, da na tem področju nismo naredili zaenkrat še popolnoma nič in tudi nič od tega ni na vidiku. Reforme javnega sektorja, kot sem že tudi včeraj povedala, ni, čeprav je bila zelo obljubljena in je še kako potrebna. Tisto, kar pa mene osebno najbolj moti, je pa to, da ni razbremenitve gospodarstva. S tem sklopom, s to mini davčno reformo, ki bo v javni obravnavi še naslednje tri dni, zagotovo gospodarstva ne bomo razbremenili, to lahko beremo že nekaj dni po vseh medijih. Tudi vsi predstavniki gospodarstva in direktorji raznih družb to poudarjajo. Ne glede na to, trenutno je ta zakonodaja v javni obravnavi žal zgolj 10 dni, jaz upam, da to ne pomeni tega, da teh pripomb ne nameravate upoštevati na ministrstvu. Si želim, da bi se dejansko naredila ena prava davčna reforma, ki bi jo država Slovenija nujno potrebovala; iti pa bi morala v smeri razbremenitve gospodarstva. Zdaj me pa skrbi, kar se tiče te davčne reforme, te mini davčne reforme ali pa teh treh zakonov, kako jih lahko sprejmemo kasneje, kot bomo pa sprejeli proračun. Resnično bi prosila odgovor na to vprašanje, ali je to v skladu z nekimi pravnimi postopki. Jaz verjamem, da ste te spremembe v proračunu za 2016 in 2017 že upoštevali, dejansko bo pa zakonodaja – če bo – sprejeta konec leta. Saj zato verjetno nujni postopek in zato verjetno tako kratek čas za pripombe zainteresirane javnosti. Ukrepi, ki jih sprejemate, potencialne vlagatelje odvračajo od Slovenije. Že tako smo na samem repu, če pogledamo po neto investicijah v Sloveniji in v primerjavi z ostalimi državami Evropske unije. S tem, ko se zmanjšujejo olajšave za raziskave in razvoj, ko se zmanjšujejo olajšave za investiranje in zaposlovanje, odganjate tuje investitorje. Nimamo jih veliko, nekaj malega jih imamo, ampak vseeno zaposlujejo pomembno število ljudi, se bodo pa zaradi podobnih ukrepov raje obrnili in šli drugam. Ali ne bodo morda več širili proizvodnje pri nas; pa marsikdo izmed njih ima takšen namen, na srečo. Resnično težko razumem, na eni strani poslušam ministra, da se zavzema za investicije, po drugi strani pa sprejema takšne ukrepe, ki so po moji oceni čisto kontra temu. Tukaj si enostavno ne znam tega razložiti. V Sloveniji imamo tudi konstanten problem, da imamo preveč podjetij v državni lasti. To se kaže kot slabost na vseh področjih. Kakorkoli je ta največja koalicijska stranka SMC v samem začetku oziroma še v tisti volilni kampanji na nek način obljubljala, kakšne etike in morale boste se šli, ko pogledamo zdaj kadrovanje in to, kar se dogaja, ni prav nič drugače, ampak je še bistveno slabše, kot je bilo kadarkoli prej. Ampak problem tega je podjetje v državni lasti. Zakaj? Ker je zelo dober vir za zaposlovanje političnih kadrov, ne strokovnjakov, dober vir za razne svetovalne pogodbe. Tisti tvit, ki je že dolgo nazaj letel po Twitterju, se mi je zdel zelo tak dober – da ni več najdražja ptica galeb, ampak kos. Zelo paše v ta kontekst, ampak kakorkoli so potem za razne svetovalne pogodbe, za odvetniške pogodbe, piar pogodbe in tudi za napajanje medijev. In to je problem in to je razlog, zakaj tuji investitorji ne pridejo radi v Slovenijo. Sprašujem se glede samih številk, če pogledamo malo, kaj imamo na strani prihodkov, kaj imamo na strani odhodkov. Če pogledamo, kaj v državni proračun 2017 dobimo – skupno 8,7 milijard evrov. Če pogledamo, največ od tega dobimo iz naslova davka na dodano vrednost. In tukaj me skrbi to sistemsko podaljšanje, da se ne bom napačno izrazila. Zvišana stopnja davka na dodano vrednost je bila potrjena v Zakonu o izvrševanju proračunov za leti 2014 in 2015. To pomeni, omejena na ti dve leti, četudi je mogoče bil že takrat namen tega ukrepa drugačen, ampak v sklopu teh proračunskih zakonov pa vi to sistemsko rešujete s tem, da fiksirate to višjo stopnjo davka na dodano vrednost. Saj razumem, ker je to največji vir prihodkov v državni proračun, ampak zavedati se je treba, da pa to najbolj bremeni državljanke in državljane Republike Slovenije. Iz katerih naslovov še veliko dobimo? Iz naslova trošarin dobimo milijardo in pol, iz naslova dohodnine dobimo eno milijardo, nekje pol milijarde pa iz naslova davka od dohodkov pravnih oseb. Prejetih sredstev Evropske unije bomo v letu 2017 prejeli manj kot v letu 2016, ocenjujete na 850 milijonov evrov. Včeraj sem že izpostavila, da sem nekoliko skeptična okoli te ene milijarde evrov, ki se planira, da bomo dobili povrnjeno, glede na to da še iz nove finančne perspektive nimamo niti enega razpisa. Tukaj planirate manj. Tu gre samo za novo finančno perspektivo in tudi za ostale sklade. Dejansko me skrbi, ali so te številke realne; tudi v tem primeru v proračunu za leto 2017. Ko pogledamo pa odhodke, pa vidimo, da imamo skupno za okoli 9,4 milijarde evrov odhodkov. Ogromno jih imamo za obresti, več kot eno milijardo evrov, za plače več kot eno milijardo evrov. Ko pogledamo tekoče transfere, vidimo, da imamo skupno več kot 5 milijard evrov. Od tega gre posameznikom in gospodinjstvom 1,2 milijardi; 1,5 milijarde evrov v sklade socialnega zavarovanja, to so verjetno pokojnine, tista razlika, ki jo moramo kriti še v pokojninsko blagajno. Ko se je delala pokojninska reforma v letu 2012, je bilo resnično poudarjeno, da je nekako vzdržna do leta 2020. Tukaj je proračun za leto 2017, nič ni na vidiku kakšne priprave nove pokojninske reforme. Zelo dobro je, to ste tudi tukaj poudarili, da se kažejo pozitivni učinki te, ki je bila narejena v letu 2012, v tistem zelo kratkem mandatu druge Janševe vlade, ampak kakorkoli, treba je razmišljati o novi pokojninski reformi. Milijardo in pol moramo dati vsako leto iz proračuna v pokojninsko blagajno, da imajo lahko naši upokojenci pokojnine. Mene zelo pogosto skrbi, ko na terenu ljudje pogosto rečejo, saj sem 40 let delal, to se je nekje nalagalo na računu in iz tega računa jaz sedaj dobim. Težko je ljudem razložiti, da tistega njihovega denarja ni. To, kar oni danes dobijo, je to, kar vplačujemo vsi tisti mi, ki delamo; plus še milijardo in pol je treba k temu dodati. Takšen sistem pač imamo, ampak problem je, da bo dolgoročno nujno potrebno, da se tukaj nekaj naredi. Za javne zavode damo 1,7 milijarde evrov, kar je tudi veliko denarja. Ko pogledamo investicije, vidimo, da imamo investicijskih odhodkov za pol milijarde in investicijskih transferjev za 385 milijonov. Tu pa smo zelo skopi, tu pa že več ne moremo govoriti o milijardah. In to je to, kar me tudi dejansko skrbi v tem proračunu – tako rekoč ni investicij, skoraj ni vlaganj v infrastrukturo. Bila sem zelo vesela, ko je bila otvoritev – kar je bilo že zelo sramotno – manjkajočega odseka Draženci–Gruškovje, da bomo sedaj imeli celovit avtocestni prehod. Zelo velik dogodek se je takrat organiziral, super. Žalostno je le to, da bo takih projektov v državi tudi v letu 2016 in 2017 zelo malo; in to me skrbi. Tudi takšne investicije so zagotovo pomembno gonilo razvoja države, poganjajo gospodarstvo, ustvarjajo nova delovna mesta. Resnično me skrbi, da tega ne bo. Kar se tiče samih občin, dogovor okoli povprečnine več kot očitno ni uspel. Ne vem, ali še obstajajo, ali še bodo kakšna dogovarjanja, ne vem, na kakšno povprečnino boste na koncu pristali. 536 evrov je resnično, kar tudi občine pričakujejo, tisti minimum, ki bi ga občine za svoje funkcioniranje potrebovale. Zavedati se je treba, da jim nalagamo vedno več obveznosti, ki jih morajo že po zakonodaji izvrševati. Imamo vedno več starejših ljudi, da imajo vedno večje stroške z domovi za ostarele in da je tudi dodatno subvencioniranje vrtcev za občine velik strošek. To je nekaj, kar občine morajo dati. Resnično jih razumem, da vztrajajo pri tej številki. Zavedali so se, ja, treba je varčevati; zdaj pa se na eni strani določenim nekaj spušča, pri njih pa bi se še vedno zategovalo. Tudi to, da se bodo povečale plače javnim uslužbencem, vpliva na občine, tudi zaradi tega bodo imele občine več stroškov. In vse to je treba upoštevati, če že ne kaj več od tega. Skrbi me tudi to, da v proračunu za leto 2017 niso planirana sredstva za migrantsko problematiko. Seveda je težko napovedati, kaj se bo dogajalo na tem področju v letu 2017. Verjetno si vsi želimo, da bi bila številka 0 primerna številka. Je pa mogoče malo nerealno, da se za to sredstev ne planira; oziroma se že kar v startu, ko sprejemamo proračun, s tem napove, da bo potreben rebalans tega proračuna. Moram izraziti razočaranje, da niste sprejeli nobenega našega amandmaja, kar so izpostavili že predhodniki. No, saj še nismo glasovali o amandmajih, zato mi kanček upanja še vedno ostaja. Ne morem mimo tega, da spet ne izpostavim Haloz, čeprav jih zmeraj; in moram jih. Zakaj? Vse parlamentarne stranke ste se strinjale, Haloze so območje, ki se zarašča, kjer se zmanjšuje število prebivalcev, kjer obstaja velik potencial. Enotno smo se zavzeli, da je treba temu območju pomagati. Žal brez dodatnih finančnih sredstev to ni mogoče. Vlada je imenovala delovno skupino, ki pripravlja konkretne ukrepe za celostni razvoj Haloz. Mandat se ji je podaljšal do konca leta 2015, do takrat morajo biti ukrepi pripravljeni. To pomeni, da bi se v letu 2016 in 2017 izvrševali. In zdaj, ko sprejemamo proračun, bi na to morali in moramo o tem razmišljati. Zato smo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke vložili ta amandma, če ste slučajno nehote pozabili na to. Zato predlagamo, da se tudi v letu 2017 nameni 5 milijonov evrov – kar vemo, da ni veliko – za dodatno okrevanje tega območja. Primerno bi bilo govoriti o večjih zneskih, ampak to je vsaj nekaj, da se lahko določene stvari zaženejo, da si lahko ta območja vsaj na nek način deloma opomorejo. Ker ste se vsi s tem strinjali in da so bili na tem območju številni ministri, predsednik Vlade, predsednik države, da so vsi ti ljudem nekaj obljubljali, resnično upam, da jih sedaj ne boste pustili na cedilu. Ljudje me namreč sprašujejo, kaj bo zdaj iz tega, kaj imajo od tega, da je bil predsednik Vlade pri njih. Točno to me vprašajo. Zaenkrat jim še vedno lahko rečem, da delovna skupina dela, do konca leta ima čas, da pripravi ukrepe. Ampak zdaj imamo tu proračuna in teh sredstev v njiju ni. Resnično, ne se igrat! Igrate se z ljudmi! Ampak imate še to možnost, ko bomo glasovali o tem amandmaju, in resnično računam na to, da ga boste tudi podprli. Proračuna za leto 2017 ne podpiram. Zakaj? Ker gre dejansko za varčevanje predvsem na račun investicij, kar se mi zdi zelo slabo; ker se na nek način ohranja socialni mir, kar ne bi bilo potrebno, če bi dali malo več poudarka razbremenitvi gospodarstva, ker bi imeli več ljudi zaposlenih. Zato, ker ni nobenih za državo nujno potrebnih reform ker dejansko niti ne vemo, kam bo Slovenija v prihodnjih letih šla, kar je spet velik problem. Pa sta to prva dva vaša proračuna in bi se morali še toliko bolj potruditi, da bi kazala neke smernice. Najbolj pa me moti dodatno obremenjevanje gospodarstva. Gospodarstvo bi moralo biti srce, hrbtenica Slovenije v situaciji, v kateri smo danes. Vse ostalo bi se moralo podrejati temu, saj je od dobro delujočega gospodarstva odvisno, kakšen bo razvoj države. In od tega zasebnega sektorja je odvisno, kaj si v javnem sektorju lahko privoščimo. In javni sektor bi moral biti v prvi vrsti dober, odličen servis državljankam in državljanom ter gospodarstvu, zato ga imamo; saj ne vem, zakaj bi ga drugače potrebovali. Socialna država, tudi jaz se strinjam, socialna država, ki pa mora biti tudi pravična država. Vedno, ko nekomu nekaj damo, moramo pač drugje vzeti, tako je tudi v proračunu. Tako smo morali pripravljati tudi amandmaje k temu proračunu, če smo hoteli nekomu nekaj dati, smo morali drugemu nekaj vzeti. Saj to razumemo, ni prav, da se dodatno zadolžujemo in s tem bremenimo mlajše generacije za nami. Sistem države mora biti pravičen. Poslanci smo veliko na terenu, kolikor nam to omogoča nedelo tukaj v tej instituciji. Boleče je, ko od ljudi slišiš – ta dva nikjer ne delata, kot družina dobijo toliko in toliko socialnih transferov; midva z možem trdo garava nekje v proizvodnji za minimalno plačo, pa smo na koncu meseca na istem. Jaz verjamem, meni se takšna država ne zdi pravična država. In če takšni primeri resnično obstajajo, bi morali kaj več narediti tudi na tem področju. Ampak o neki reformi socialnega sistema nismo nič slišali. Da dejansko stvari v državi ne funkcionirajo tako, kot bi morale, pa kaže tudi to, koliko ljudi se seli v tujino. Samo v sosednji Avstriji je 14 tisoč Slovencev, večinoma mladih. Vse te smo mi izšolali. V vse te smo ogromno vložili kot država in v nekem obdobju, ko bi nam ti začeli vračati, so se raje odselili. Ko dobivajo odločbe, da morajo doplačati dohodnino, ker so pri nas razredi drugače nastavljeni kot v Avstriji, potem žalostni to plačajo, ampak si rečejo – v redu, potem se bom raje preselil v Avstrijo. Tam dobijo še vse ugodnosti, da si postavijo hišo, za otroka je lepo poskrbljeno; žalostne so te zgodbe. Mogoče jih tu, v centru Ljubljane ne občutite, ampak mi, ki smo bolj s štajerskega konca, pa to zelo pogosto slišimo. In ko bo sistem v državi drugačen, verjamem, da se bo mogoče, upajmo, tudi kdo od njih z veseljem vrnil nazaj v Slovenijo. Žal proračun za leto 2017 ni razvojen in po moji oceni ne gre v pravo smer, zato ga ne bom podprla. Hvala.
Besedo ima gospa Anja Bah Žibert.
Hvala, predsedujoči za besedo. Že zaradi ogorčenja številnih državljanov, ki nam že po včerajšnji seji proračuna za 2016 in danes, ko obravnavamo proračun za 2017, pišejo in nas kličejo, kaj se pravzaprav dogaja, moram jasno povedati, da ta proračun je proračun te vlade in te koalicije. Tretjino državnega zbora ste dobesedno izključili. Nobenega amandmaja ne boste upoštevali, nobenemu predlogu ne mislite prisluhniti. To ste pokazali že na odboru, to ste pokazali tudi v razpravi. In to je nujno, da državljani vedo. Zato jaz predlagam, spoštovana koalicija, da takoj po sprejetju obeh dokumentov posežete tudi v koalicijsko pogodbo. Veste, to ni skrb za ljudi, to je skrb samo za del ljudi. Ostalega ste enostavno odstranili, ne želite slišati, niti prisluhniti. In to je slabo. Zakaj so ogorčeni, vam bom povedala. Javljajo se cele krajevne skupnosti, polovice občin. Kaj se dogaja z investicijami v infrastrukturo? Kdo se tukaj heca iz njih?! Na eni stran ves čas poslušajo, kako bomo poskrbeli za to, da bodo področja, ki so gospodarsko izžeta, kjer praktično ni več ostalo nič; in so tisti, ki so še tam ostali in bijejo bitko, nekako prisiljeni, da hodijo po kruh nekam drugam. Vozijo po makadamskih cestah, regionalne ceste so v tej državi še vedno makadamske. Na drugi strani še vedno številni naši državljani nimajo dostopa do pitne vode in kanalizacije. In tako bo ostalo tudi naprej. Nič od nič. Če pogledamo na drugi strani podatek, zadolžili se bomo za 4 milijarde. Kam grejo? Štiri milijarde. Socialnega miru ne boste reševali na ta način. Ne boste ga, če boste na drugi strani dušili gospodarstvo. To ni mnenje samo Slovenske demokratske stranke, gospodarstvo vas opozarja, da investicij ni in da je to problem. Saj si nismo tega spet izmislili mi. Prej je ena do kolegic, gospa Dekleva, rekla, saj ta proračun je socialno usmerjen in to pa ne bo držalo. Kako je socialno usmerjen, če ukrep, ki je veljal za čas krize – danes pa se je s kazalci, da krize ni več, ki seveda niso posledica vašega dela, ampak so posledica ravnanja in dela enih vlad prej, ker vedno radi poudarjate, za kaj vse so krive – ne samo podaljšujete, ampak ga za stalno uveljavljate, davek na dodano vrednost. Ta bo obremenil enako gospodinjo, ki zasluži 600 evrov, ko bo šla po košarico nujnih živil, ali pa tistega gospoda, ki za superpogodbo v dveh urah zasluži minimalno plačo. Tako je to, to je vaš korak k socialni državi. Ej, ej, ej, ne bo šlo tako. Minister za finance, že drugi dan ga nismo videli, je izjavil, da je ta proračun predvsem usmerjen v varnost, v zaščito varnosti. To je njegova izjava. Sedaj pa poglejmo številke. Res je, v letu 2016 ste za policiste namenili več sredstev. Kaj pa 2017? Ta denar, ki ste ga vi namenili za policiste, to še za opremo ni, za tiste postaje ni, kjer dobesedno ne upajo več v tistih škornjih hoditi, da ne bodo padli dol v spodnje nadstropje. To sporočajo. Danes so posamezne policijske postaje skoraj prazne, ker so okrepljeni mejni prehodi, ker pač nimamo zadostnega števila policistov. To zviševanje, ki je bilo namenjeno za 2016, bi pravzaprav moralo iti v celoti za krepitev tega resorja kot takega; ne glede na to, kakšne razmere so v državi. Danes, ko pa vsi vemo, da so zaostrene, vi pa 2017 zopet spuščate ta sredstva, pa kaže na to, da hočete na nek način tolažiti državljane, tudi tolažiti policiste, čeprav se vam najbolj ne dajo glede na napovedano stavko, in niso tako neumni, kot jih nekateri hočete imeti. Ampak dejstvo je, da iz 330 milijonov boste vi šli potem nazaj na 318 v letu 2017 za policiste. To je realno stanje. Finančni minister pa poudarja, da bomo v proračunih poskrbeli za varnosti. Pa se dajmo še malo ustaviti na Ministrstvu za obrambo. So tam kakšna povečanja? Jih sploh opazite? Mi pa govorimo, da je proračun varnostno naravnan. Priležen in dober izgovor v tem času stiske državljanov, ki se bojijo zase in svoje premoženje; ampak to ni res. Proračun ni prav nič varnostno naravnan. Ta denar, ki ga bomo zopet na nek način dali na pleča našim rodovom, ker bodo morali zadolževanje plačevati, zagotovo ne bo porabljen v pravo smer. Res je tudi, da se povečujejo sredstva za področje pravosodja. Če pogledamo, zakaj – samo zato, ker naše sodstvo krši človekove pravice, potem pa sodbe padajo na Evropskem sodišču in seveda moramo zdaj poskrbeti, da bomo te zadeve uredili. Nimamo reforme pravosodja na mizi, pa bi rekli, da bomo zaradi reforme pravosodja in učinkovitejšega pravosodja namenili v ta resor več sredstev; ampak plačujemo tisto, za kar nimamo. Plačujemo tisto, kar je najslabše, plačujemo za kršitve človekovih pravic, namesto da bi poskrbeli za to, da pravosodni sistem funkcionira. Največji problem tega proračuna je to, da posamezni resorji znotraj sistema sploh nimajo programov. Občutek imam, da so pač neka sredstva razdeljena malo na oko, potem pa bodo že videli, kaj bodo s tem denarjem počeli. Številna področja so brez programov, ni načrtov, ni jasne slike, kaj sploh hočemo. Hočemo gospodarsko zdravo državo – očitno ne, ker jo z davki in s tem, da investicije ostajajo na mrtvilu, dušimo. Gospodarstvo dušimo. Z davki zopet dajemo bremena državljanom, po drugi strani pa v eni in isti sapi hitro radi poudarjate, da je to prvi proračun po krizi. Tudi to je rekel minister Mramor. Ja, potem pa dajmo v investicije, da bo naslednjič še boljši. Seveda ne in tega nočete poslušati. Ko smo dali konkretne, res konkretne predloge v amandmajih; eden od teh je bil, da dajmo nameniti še nekaj več za policiste. To seveda ne bo rešilo vsega problema, bo pa gotovo pokazalo na našo voljo. Ne, vi raje obdržite več sredstev v tako imenovanem informacijskem oblaku. Saj po moje ta beseda oblak kar nekako paše tej koaliciji, ker je marsikaj v oblaku. Ta informacijski oblak naj zagotovo kar ostane tako, kot je – oblak. Ampak nočete slišati, kaj nam bo informacijski oblak, če tam ljudje nimajo za osnovno opremo. In še nekaj, veliko je govora tudi o dogovoru sindikatov javnega sektorja in pogajanjih ministra za javno upravo. Naj vas spomnim, da tega sporazuma niso podpisali vojaki, ni ga podpisal del policistov in tudi ga ni podpisal Fides. Gre pa ravno za področja in sektorje, ki so ta trenutek v državi najbolj izpostavljena, najbolj potrebna; in pokazalo se je, kako zelo so podhranjena. Minister Mramor pa govori, da je proračun varnostno naravnan. Oprostite izrazu, ampak mislim, da dobivamo v Sloveniji kar dolgotrajnega Ostržka. Hvala lepa.
Besedo ima državna sekretarka na Ministrstvu za finance mag. Mateja Vraničar Erman.
Hvala lepa za besedo. Najprej nekaj odgovorov na vprašanja, ki sem jih še dolžna. V zvezi s prestrukturiranjem oziroma 200 milijoni, ki so namenjeni v B bilanci za možna prestrukturiranja. Konkretnih podjetij ne morem na tem mestu omenjati. Gre za potencial oziroma za sredstva, ki jih imamo na razpolago, ni pa še določeno, v katera podjetja oziroma pri katerih postopkih bodo ta sredstva uporabljena. To se bo odločalo sproti, glede na stanje oziroma glede na potrebe, ki se bodo sproti pokazale. Kar se tiče davčnega dolga. V letu 2014 je bilo odpisanega za 206 milijonov evrov, od tega je bil postopek v stečajih in prisilnih poravnavah zaključen za 74 milijonov evrov oziroma za 74 milijonov evrov je bilo odpisov. V letošnjem letu do oktobra je bilo zaključenih postopkov stečajev in prisilnih poravnav oziroma odpisov v zvezi s tem za 82 milijonov; vseh odpisov pa za 134 milijonov. Ti drugi odpisi so povezani s smrtjo dolžnikov, zastaranjem in odpisom po 101. členu Zakona o davčnem postopku. V zvezi s pokojninami, to sem sicer odgovorila že včeraj, pa bom ponovila. Povišanje pokojnin je predvideno v višini 0,7 %. In ob upoštevanju zadnjega podatka o povprečni starostni pokojnini, če govorim samo o starostni pokojnini, je ta podatek, da je v mesecu septembru znašala 610 evrov; kar pomeni 4,27 evra povišanja pri mesečni pokojnini. Če pa upoštevamo poleg starostnih tudi druge pokojnine, potem je povprečje nekoliko nižje – 562,7 evrov. Povišanje v tem primeru bi bilo 3,75. Seveda pa je konkretna številka povišanja pri vsakem upokojencu odvisna od njegove dejanske pokojnine, saj se njemu pokojnina povečuje za 0,7 % in se mu ne povečuje z nekim povprečjem. Kar se tiče zakonov. Ta proračun spremljajo vsi zakoni, ki imajo vpliv na prihodkovno ali odhodkovno stran proračuna in morajo biti po Zakonu o javnih financah priloženi proračunski dokumentaciji. Predlog davčne reforme, ki je v javni obravnavi in predvideva sprejetje treh zakonov, dveh novel in enega novega zakona, bo imel vpliv na prestrukturiranje, torej na vrsto davčnih prihodkov, ki bodo pobrani v naslednjih letih; ne pa na sam obseg pobranih davkov. Zaradi tega teh treh zakonov ne štejemo v proračunski paket. Če bi želeli postopati drugače, potem bi tudi vse ostale predpise, ki so bili sprejeti med letom in imajo kakršnekoli finančne posledice, morali sprejemati prav v trenutku obravnave proračuna ali pa njihovo uveljavitev zamakniti za eno leto. Glede nove finančne perspektive so v proračunu zagotovljena sredstva, tako v proračunu za leto 2016 kot tudi za leto 2017. Za leto 2016 se predvidevajo še prihodki stare finančne perspektive, ki jih v letu 2017 ne pričakujemo. Preostanek 5 %, ki čakajo na potrditev vseh izvedenih operacij, bo mogoče pričakovati šele v letu 2018. To pomeni, da so v letu 2017 evropski prihodki načrtovani v višini 845 milijonov in skoraj 846 milijonov in pomeni to približno za 9 % manj kot v letu 2016. Prav iz tega naslova, ki sem ga omenila, ni več v letu 2107 prihodkov iz stare finančne perspektive. Ko se govori o tem, da ni pripravljenih nobenih razpisov za sredstva nove finančne perspektive, moramo ločiti v bistvu dve zadevi; eno je, kjer so koristniki sredstev posamezna resorna ministrstva, in drugo tam, kjer se sredstva namenjajo naprej, drugim končnim uporabnikom. Za leto 2016 so investicijski programi pripravljeni. Tisti, ki so bili za približno 60 % sredstev, ki so bili pripravljeni že ob začetku septembra, so vključeni in po resorjih porazdeljeni tudi v predlogu proračuna 2016 in za 2017 tudi naprej, medtem ko so ostala sredstva načrtovana na Službi Vlade za kohezijo in razvoj. Ta sredstva bodo v skladu z določbami zakona o izvrševanju proračuna prenesena na resorje, kakor hitro bodo investicijske dokumentacije pripravljene. V zvezi s transferom v pokojninsko blagajno bi rada samo še opozorila, da se ta transfer zmanjšuje, pa ne samo zaradi učinkov reforme iz leta 2012, ampak tudi zaradi izboljšanja ekonomske situacije in povišanega priliva prispevkov v pokojninsko blagajno. Še to v zvezi s pokojninami; nadaljnji koraki za nadaljnjo reformo pokojninskega zavarovanja so v pripravi in bodo tudi v nadaljevanju podrobneje predstavljeni oziroma debatirani, kakor hitro bo delovna skupina prišla z nekim predlogom rešitev. Zagotovo pa to ne more še vplivati na prihodke oziroma odhodke državnega proračuna za leto 2016 ali 2017. V zvezi z investicijskimi odhodki bi še enkrat rada poudarila, da so za leto 2017 načrtovani v skupni višini 863 milijonov, kar nas postavlja nekje na raven investicijskih odhodkov, realiziranih v letu 2013. V letu 2014 in 2015 ti odhodki močno odstopajo zaradi že prej in večkrat omenjenega zaključka stare finančne perspektive. Če pa zraven upoštevamo še sredstva, ki jih zagotavljamo za investicijska vlaganja v B bilanci in so namenjena temu, da se še dodatno oplemenitijo z zasebnim investicijskim kapitalom, potem je teh sredstev na razpolago še mnogo več – javnih sredstev 926 milijonov vsega skupaj. V zvezi z občinami: pri izračunu oziroma v pogajanjih z občinami smo upoštevali tudi povečane stroške občin v zvezi z dogovorom s sindikati. Ti stroški po naši oceni znašajo 13 in pol milijona evrov in hkrati smo občinam zagotovili prihranke pri njihovem delovanju v višini približno 20 milijonov evrov. Za 5 milijonov evrov je bilo v letošnjem letu že realiziranih prihrankov. Torej, v bistvu ne glede na povečevanje plač tudi v tistem delu javnega sektorja, ki ga financirajo občine, je v bistvu celoten mehanizem zastavljen tako, da bi lahko občine normalno poslovale tudi s predlagano povprečnino, sploh če upoštevam še zadnji predlog, ki je bil dan na mizo včeraj. V zvezi z zadolžitvijo še enkrat ponavljam, 4 milijarde je bruto zadolžitev v letu 2017 in 2,9 milijarde je odplačilo glavnic, torej je dodatnega zadolževanja ne za 4 milijarde, ampak za milijardo 100, to je za pokritje primanjkljaja v A in B bilanci. Kar se tiče Ministrstva za notranje zadeve, se jim je ob pripravi proračuna zagotovilo tako za leto 2016 kot za leto 2017 po 30 milijonov dodatnih sredstev glede na prvotne izračune. To je tisti obseg sredstev, ki po našem mnenju še zagotavlja uravnoteženost med različnimi cilji, ki si jih je Vlada s tema proračunoma zadala, pa vendarle pomeni to znatno povečanje sredstev prav na segmentu varnosti. V zvezi s sredstvi, ki so namenjena za informacijsko podporo delu javne uprave, tako imenovani računalniški oblak, pa gre za projekt centralizacije informacijske podpore delu državni upravi, ki bo imel prihranke tako na ravni javni uprave, državne uprave kot tudi na ravni javnega sektorja občin oziroma širšega javnega sektorja. Podatke v zvezi z zaposlitvami, konkretne, še čakam, upam, da jih bom do konca razprave dobila, v splošnem pa bi rada opozorila na določbo zakona o izvrševanju proračuna in pa na dogovor s sindikati javnega sektorja, ki omogoča nadomestne zaposlitve, le izjemoma povečanje števila zaposlenih v bruto smislu, se pravi, dopustno je nadomeščanje v okviru kadrovskih načrtov, ki morajo zagotoviti v povprečju enoodstotnega znižanja števila zaposlenih. Hvala lepa.
Bi še en krog? Replika ima prednost. Replika mag. Alenka Bratušek.
Najlepša hvala. Želela bi dobiti podatke o številu zaposlenih, ker sem prepričana, da ne samo da se znižujejo minus ena, ampak se povečujejo več kot plus 1. Kar pa se tiče pokojnin, hvala za odgovor, za leto 2016 smo tudi tukaj skupaj včeraj izračunali, kaj to pomeni, ampak želim jasen odgovor, kaj v tem trenutku dokumenti, ki so pred nami, predvidevajo za leto 2017 – ker zdaj govorimo o letu 2017 – in tudi finančni načrt pokojninske blagajne, imamo priložen proračunu in tako naprej. Se pravi, za leto 2017, če lahko dobimo še ta odgovor. Prosim.
Tudi to ni replika, ampak gre v razpravljalni čas, tako da ne bom delal problema. Ali naredimo še en krog? Prosim za prijavo. Besedo ima mag. Marko Pogačnik. Pripravi naj se gospod Uroš Prikl.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Spoštovana državna sekretarka, hvala za tisti odgovor glede odpisa davčnega dolga. Mislim, da so se tiste vaše hipoteze oziroma vaše teorije, da se je davčni dolg znižal, uresničile pa potrdile, ampak ni se znižal iz naslova tega, da bi proračun dobil dodatne prilive, ampak se je znižal zaradi tega, ker ste imeli, tako kakor sem vas jaz razumel, samo do zdaj v letu 2015 za 137 milijonov davka je bilo odpisanega. Mislim, da na tej segmentiki bo treba delati še marsikaj naprej in pričakujte vsaj dve pisni poslanski vprašanji še na to temo, kajti zdaj se vidi, da dejansko država ne zna pobrati davčnega dolga. Če odpišem pri 1 milijardi 400 davčnega dolga, vi samo v letošnjem letu odpišete 137 milijonov davčnega dolga. 137 milijonov davčnega dolga odpišete! Ali res država pa Furs ne znata poskrbeti, da bi tisti, ki je davek dolžen, ga dejansko plačal, pa da bi bil pobran? In eno izmed zanimivih poslanskih vprašanj bo verjetno, koliko od tega davčnega dolga je pa dejansko Dursu uspelo izterjati in je prišel priliv v proračun, ne da je bil odpisan. Mislim, če razpolagate s tem podatkom, bi ga že naprosil tudi danes. Da se malo vrnemo še k proračunu, ker je bilo danes že povedanega v moji prvi razpravi, bi se rad malo bolj fokusiral v danem trenutku še na vse te obremenitve, ki jih država nalaga gospodarstvu in davkoplačevalcem. Recimo, poglejmo si položnico za električno energijo. Rekel bi, hvala Časniku Finance, da je razkril vse, kaj plačujemo iz naslova te položnice. Mislim, da bi bilo enkrat smiselno, da bi v Državnem zboru osvojili takšen zakon, da bi dejansko vse te postavke in bremenitve na raznoraznih položnicah morale biti razkrite. Recimo, pri 38 evrih zneska položnice, ki ti ga pošlje Elektro Slovenija, ali Elektro Maribor,,ali Gorenjska, je dejanskega stroška za električno energijo 12 evrov, 26 evrov pa plačamo za razne dajatve, za razne agencije in vse ostale bedarije, ki se podpirajo v okviru te države. Pa oprostite izrazu. Enaka zgodba je pri trošarinah za naftne derivate. Razmislite, da bodo te trošarine nižje in vse te, bi rekel, cvetke, ki jih še prilepite, obremenitev na maloprodajno ceno tako bencina kot nafte. Lep izračun primera je bil, tudi če bi bila nafta na svetovnem trgu 1 cent, bi v Sloveniji plačali za liter nafte 80 centov, zaradi tega ker imamo take ekstremne obremenitve: tako trošarin kot CO₂, potem plačujemo za proizvodnjo električne energije, s tem se verjetno napaja TEŠ in ostali nasedli projekti. Če hočemo narediti konkurenčno gospodarstvo, mislim, kot sem že prej omenil, da verjetno moramo dobiti novo vlado, kajti pod to vlado in pod to koalicijo stranke Mira Cerarja, Desusa in pa SD se te zadeve ne bodo spremenile. To se vidi tudi pri proračunu 2016, 2017, da ne govorim o teh amandmajih, zgolj 45 – niti enega ne boste sprejeli! Zanima me še, spoštovana državna sekretarka, ali v letu 2016, 2017 nameravate ukiniti ali pa zapreti kakšno izmed državnih agencij. Teh agencij imamo preko 200, verjetno še tisti, ki so tam zaposleni, na kateri agenciji, točno ne vedo, zaradi česa so v službi, vežno pa je, da pa dobijo potem plačo. Zanima me, ali imate v planu zapreti kakšno agencijo oziroma jo ukiniti ali pa vsaj združiti kakšno agencijo, pa če se bo na osnovi tega zmanjšala [[…]] En odgovor, mislim, da ga je posredovala kolegica Bratušek, pa ne vem, če je bil že odgovorjen – za koliko je vlada Mira Cerarja povečala zaposlitev v javni upravi od prevzema oblasti. Pričakujem ta odgovor. Številka. In kaj to tudi finančno pomeni. Kadrovanje, državna podjetja. To je pa verjetno tisti del parketa, kjer pa se tukaj odlično pleše. Ne da se samo iskri, ampak verjetno je v zadovoljstvo vsem. Danes si preberite v časopisu Finance, zdaj se točno vidi, zakaj ste pod upravljanjem državnega premoženja in pripravi strategije tako zagovarjali, da pa zavarovalništvo mora ostati v državni lasti – zato ker ves odpisan kader iz vaše koalicije zaposli Zavarovalnica Triglav. Res ni normalno, da v zadnjih petnajstih letih niti en predsednik uprave Zavarovalnice Triglav ni končal svojega mandata. Ampak, več kaj o tem verjetno še pri zakonu o zavarovalništvu, ki je na spisku tudi na tej redni seji. Skratka, razočaranje, predvsem pa ta proračun 2016–2017 je razočaranje za vse državljanke in državljane Republike Slovenije in predvsem razočaranje za gospodarstvo in podjetja.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Uroš Prikl, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Resnično se nisem imel namena oglašati pri tej razpravi o proračunu za 2017 predvsem iz razloga, ker poslušamo dosti podobno, če že ne identično razpravo kot včeraj o proračunu za leto 2016, kjer smo na nek način tudi malo širše razpravljali tudi o proračunu za leto 2017. Nekaj razpravljavcev pred menoj je izpostavilo problem teh amandmajev in zavračanja vseh s strani opozicije. Seveda bi lahko na nek način za umetniški vtis, bom temu rekel, kakšen amandma opozicije tudi podprli, kot je bila to praksa – mislim, da je kolega Horvat o tem govoril – in bi na ta način nekako pokazali, da vendarle nekaterim zadevam opozicije prisluhnemo. Mislim, da ta umetniški vtis ni nič drugega kot neko licemerstvo. Če smo se odločili, tako kot smo se, in tudi jaz sem glasoval.–, ne za, ampak proti tem amandmajem –, na nek način s tem nalagamo tudi posameznim ministrom in ministricam, da s takšnim proračunom, kot ga imajo, da so se tudi oni z njim strinjali, ne nazadnje pri razrezu na vladi, nalagamo sigurno veliko odgovornost, da bodo s temi sredstvi – včeraj sem govoril, da so vedno bila in vedno bodo limitirana – morali svoje programe, ki jih imajo na papirju, v glavi, tudi realizirati. To je velika odgovornost, to pričakuje cel ta parlament, in opozicija in koalicija, pa ne samo parlament, to pričakujejo ljudje, ki so nas na te položaja izvolili. To je velika odgovornost te vlade in koalicije, če hočete, in mi jo seveda, hočeš nočeš, prevzemamo in stojimo za tem. Zakaj je proračuna takšen, kot je? Na nek način je treba, ne na nek način, zagotovo je treba uskladiti vse prihodke, ki pridejo v proračun in jih razdeliti tja, kamor jih je treba dati, torej socialno ogroženim ciljnim skupinam. Poslušam en del opozicije, ki govori o asocialnosti tega proračuna, težko s tem soglašam. Ni ga segmenta na področju socialne in družinske, zaposlovalne, skratka teh subtilnih področij v proračunu, ki bi rezale pravice končnim upravičencem, posameznikom, gospodinjstvom, primerjalno z letom 2015 in še nazaj. Na vsakem segmentu je pomik naprej, je na nek način – če hočete slišati, ali pa če nočete slišati – mehčanje tako famoznega ali razvpitega ZUJF, in to je seveda korak naprej. Tisti, ki govorite, da je ta proračun neambiciozen, tudi tistim težko pritrdim, morda bi lahko bil bolj ambiciozen, morda bi lahko bili prihodki ocenjeni več, kot so, ampak bilo bi to nerealno, potem bi dejansko lahko že zagotovo v prvi četrtini leta o kakšnem rebalansu govorili. Morda bo – ne bom rekel verjetno ali pa verjetno – ta rebalans za 2016, verjetno tudi za 2017, potreben. So pač okoliščine na trgu in v svetu takšne, kot so in to ni nič nenavadnega, da se rebalans proračuna dela, ampak zdaj se mi zdi je brez zveze o tem, ko še sprejet ni proračun, o rebalansu govoriti. Če mene vprašate ali pa Desus vprašate, mi bi z največjim veseljem zagotovili upokojencem, družinam, socialno ogroženim, brezposelnim, da ne naštevam vseh teh ciljnih skupin, kar najvišje prejemke, ampak to enostavno ne gre. Če bi začeli po nekih prioritetah, ki sem jih zdaj našteval, dajati, dajati in samo dajati, potem bi nekje zmanjkalo. Potem bi nekje zmanjkalo; če obramba in varnost, policija ne bi prišle v to prioritetni seznam, bi zmanjkalo pri kulturi, bi zmanjkalo pri raziskovanju, bi zmanjkalo pri šolstvu. Tako pa je ta proračun kompromis, kompromis mogočega in verjetno si je vsak minister, vsaka ministrica na svojem področju nečemu odrekel, pa vendarle zagotovil tiste prednostne naloge posameznega resorja, ki jih ocenjuje, ki jih ocenjujemo, da so potrebne. Če bi samo tako dajali na eni strani, potem bi morali tudi dodatno obdavčiti, prekomerno obdavčiti realni sektor, ki ga pa enostavno ne moremo in ne smemo zadušiti. Po drugi strani, če bi pa ta realni sektor in vse tiste, ki resnici na ljubo vemo, da je temu tako, proizvajajo in delajo dodano in dodatno vrednost, povsem razbremenili; ja potem pa vsaj na kratki in na srednji rok ne bi imeli komu dajati in potem bi, dragi moji, crknila socialna država. Tega si pa tudi ne smemo privoščiti. Mislim, da takšen proračun, kot je tudi za 2017, je optimalen in sem prepričan, da se bo uspešno realiziral. Še enkrat več obžalujem, če je to dokončna odločitev predstavnikov lokalnih skupnosti, da ne sprejmejo zadnje ponudbe. Resnično obžalujem. Moj predlog bi bil in je bil, ko sem imel priložnost govoriti tudi s svojim županom v Mariboru: za vraga, sprejmite teh 525, sedaj je več, kot je v tem trenutku v proračun. Seveda pa vsi skupaj, brez nekih miškulanc in brez nekega zakulisnega igranja, dajmo čim več teh varčevalnih ukrepov, pa ne mislim varčevalnih v smislu zategovanja pasu, ampak teh ukrepov prihrankov na področju lokalnih skupnosti, ki jih država v sodelovanju z občinami pač mora realizirati, in se na ta način sredstva, govorimo o lokalni skupnosti, znižuje in potem bomo prišli do tistega optimuma. Če je uspelo državi, za kar sem pa po drugi strani seveda vesel, s sindikati javnega sektorja po nekaj krogih tekanja ali pa pogajanj, če hočete, doseči socialni sporazum in dogovor, pa verjamem, da se to lahko zgodi tudi v sodelovanju država-lokalne skupnosti. Saj pa ni neki bavbav to. Vsi mi prihajamo iz lokalnih skupnosti, pa tudi ste nekateri iz Ljubljane, ki imajo pač poseben status in morda je celo prav tako. Seveda moje izvajanje ne bo čisto brez pokojnin, pa ne zato, ker bi si še enkrat znova želel govoriti o pokojninah, ampak zato ker so bile izpostavljene pokojnine. Pač, rečem, da dokler je Desus v vladi, ne vidim straha za upokojence, pa je mogoče malo preveč narcisoidno, ampak dokler je temu tako, kar je, in dokler piše, da je na Politiki 21, kjer so obveznosti za pokojninsko varstvo pač določene v ZIPRO za leti 2016 in 2017, se bodo sredstva tudi normalno in nemoteno za pokojnine izplačevala. Če bi se pokazala potreba, ne bom prejudiciral, če bi se potreba pokazala, da je teh sredstev premalo, se jih bo pač zagotovilo, ker to je zakonska, da ne rečem ustavna kategorija, da tisti, ki so 30, 40 pa več let plačevali v penzijsko blagajno, v zdravstveno blagajno in kateri so davke plačevali v proračune ne vem od kdaj, morajo to svojo pokojnino normalno pridobiti, dobiti izplačano. Predvideno je v letu 2017 nekoliko manjši transferni odhodek iz proračuna v ZPIZ, kot je bil to primer oziroma je primer v letošnjem letu. Tukaj računamo na večje prihodke tudi ali pa predvsem seveda, ko govorimo o penzijah, izključno v penzijsko blagajno, ker kot vemo, mnoga dela, tudi študentsko delo med drugim, štejejo in se zanje plačujejo tudi prispevki. Verjamemo, da bodo tudi ukrepi na področju aktivne politike zaposlovanja pomenili več zaposlitev, posledično več prihodkov v proračun in v obe blagajni, tako da verjamem, da bo teh sredstev vedno manj potrebnih. Ob tem pa velja opozoriti tudi – mislim, da sem danes prebral ali pa včeraj, saj ne vem čisto natančno ta podatek –, da se je trend oziroma število brezposelnih ponovno znižalo. Mislim, da je ta na številki 110 tisoč. Temu bi rekel, da se je zelo nežno znižalo, ampak vendarle trendi so takšni, kot so, se to število znižuje, verjamem, da tudi ukrepi pomagajo in bodo pomagali pri tem trendu zniževanja brezposelnih in da tudi makroekonomske napovedi za Slovenijo in širše bodo pripomogle k temu, da se bo več denarja v ta namen nabralo. Pričakujem pa veliko od tako imenovanega rezervnega demografskega sklada, kar smo tudi v koalicijsko pogodbo zapisali, in komaj čakam, da bo žarilna nitka na tej lučki zagorela in bo zaživel v pravem pomenu in bo dolgoročno – težko je reči, da že v letu 2016, zagotovo ne, v 2017 tudi težko, zagotovo pa v bližnji prihodnosti, srednjeročni – nosil pozitivne rezultate, omogočal vzdržnost javnih financ in razbremenil proračun v smislu zagotavljanja transfernih sredstev v pokojninsko blagajno. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jože Tanko. Replika? Izvolite, gospod mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Ta zadnja razprava poslanca Desusa je pa res malo [[…]]Rekli ste, da so naši amandmaji za umetniški vtis. Trikrat ste uporabili to besedo, umetniški vtis. Tu se točno vidi, kako diha in kako razmišlja koalicija – da so amandmaji, ki so jih predlagale opozicijske stranke k proračunoma za leti 2016 in 2017, zgolj za umetniški vtis. Nekaj amandmajev, ki jih je predlagala Slovenska demokratska stranka, bom prebral, navedel njihove postavke in potem naj vsak pri sebi pride do zaključka, ali gre za umetniški vtis ali ne. Izzval pa bi tudi spoštovano državno sekretarko, ali se tudi ona strinja s tem, da so amandmaji SDS zgolj za umetniški vtis. Recimo, 150 tisoč evrov več sredstev za delovanje preiskovalne komisije v zvezi z zlorabo bančnega sistema. Ali je to za vas umetniški vtis? Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, Lokalna samouprava, 5 milijonov. Prostorski in drugi pogoji za delo državnih organov; Direkcija Republike Slovenije za infrastrukturo, Promet in infrastruktura, Sredstva za investicije, vzdrževanje in gradnjo državnih cest, 150 tisoč evrov, 150 tisoč evrov, 15 milijonov Promet in prometna infrastruktura. Ali so ta sredstva za vas umetniški vtis, izgradnja in vzdrževanje cest? To ni umetniški vtis. Tudi, recimo, amandma, ki smo ga vložili za področje Kultura in civilna družba, Umetnostni programi, v višini 1,5 milijona evrov, tudi to ni umetniški vtis, pa četudi gre za program kulture. Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport, da se poveča program za 5 milijonov evrov. Skozi razpravo koalicijskih poslank in poslancev se šele vidi, kako dejansko koalicija razmišlja. Žalostno je, da rečete, da so amandmaji opozicije k temu proračunu za umetniški vtis. Vsaj štirikrat ste to besedo ponovili, preberite si magnetogram!
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Že včeraj smo opozorili, da imamo pred sabo enega najpomembnejših razvojnih aktov te države, če uporabim terminologijo koalicije in obeh včerajšnjih uvodničarjev, predsednika Vlade in ministra za finance. Ampak, žal, ministra za finance danes še ni bilo tukaj, žal ga ni bilo. Glede na to, da imamo v poslovniku določeno sodelovanje vlade pri delu Državnega zbora, so take odsotnosti, ko obravnavamo proračun, mogoče le v izjemnem primeru. Se pravi, če ima minister za finance neodložljive obveznosti zunaj države, v institucijah Evropske unije. Pa tudi če bi jih imel, bi moral biti tukaj, saj je najbrž nepredstavljivo, da bi minister za finance, recimo, nemški, francoski ali katerikoli manjkal takrat, ko obravnavamo njegov ključni dokument celega leta. Tukaj ni opravičila, tukaj ni opravičila! Predlagam, gospod predsedujoči, da na Vlado in na ministra naslovite oster protest in zagotovite, da bo gospod tukaj. Druga stvar, kar je, je to neznansko govorjenje o tem, ko smo poslušali razprave nekaterih koalicijskih poslancev, da je Vlada na pravi poti, da so se začele dogajati spremembe, začela se je dogajati gospodarska rast. Včeraj sem vprašal državno sekretarko, ki nadomešča odsotnega ministra, kateri so tisti ukrepi, s katerim je Vlada povzročila gospodarsko rast. Omenil sem dve poslanski vprašanji iz letošnjega leta, eno z 11. junija in drugo z 20. avgusta, da bi dobil specifikacijo ukrepov, ki so pripeljali do gospodarske rasti. Še eno poslansko vprašanje sem naslovil na Vlado, da mi povedo, s katerimi ukrepi se je dvignilo zaposlovanje v letošnjem letu. Poglejte si odgovore – so v Lotus Notesu, so v dosjeju Državnega zbora – in preberite, kaj je Vlada, katere člani ste, in to je koalicijska vlada sprejela, da se je to zgodilo. Lahko še enkrat preberem; nič, niti enega ukrepa ni Vlada napisala ne za dvig gospodarske rasti ne za zboljšanje poslovnega okolja, razen da se je spomnila vezane knjige računov, ki je pravzaprav dokument ali pa karkoli brez neke posebne vrednosti – gre za tehnično [[…]]Nič! Razumem vas, da se počutite neznansko dobro, ko se po volitvah, ne da bi karkoli storili, zgodila gospodarska rast v višini 2,6 %; ne da bi karkoli storili ,se je to zgodilo! Rekli smo, če boste predlagali gospodarske ukrepe, pridemo tudi v nedeljo, tudi v soboto, tudi v soboto pridemo, če bo tako. Ampak glejte, teh ukrepov v tem mandatu ni. Pika. Ni ne na področju zaposlovanja, ne na področju stimulacije gospodarske rasti, ne na področju razbremenitve, ne na področju stimulacije izvoza ne nič. Zmanjšali ste investicijske olajšave, to se je pa zgodilo najbrž, skoraj zagotovo. Torej to hvaljenje, to hvalisanje, za kaj vse ste zaslužili v tem mandatu, nima nobene realne podlage. Če jo imate, naštejte in povejte, kakšen je učinek ukrepa, ki ste ga sprejeli. Ni težave, bomo poslušali, se opravičimo, kakorkoli naredimo, vse druge stvari lahko, samo naštejte in povejte. Ko sem dodatno vprašal, se je potem Vlada začela izgovarjati na ukrepe preteklih vlad, kar je logično, ker po 3 mesecih ne moreš skočiti z minus 5 ali pa minus 3 na plus 2,6 ne da bi vmes karkoli storil. To je tipičen rezultat zunanjih dejavnikov, to je tipičen rezultat dela gospodarskega segmenta, industrije in storitev in tako naprej, ne pa ukrep vlade, ki bi karkoli k temu pripomogel. Če imate drugačne podatke, če lahko to nekako drugače zaprete, potem bi bil zelo vesel, da sem se zmotil in bi se še naprej tudi priporočil in gojil to upanje, da vendarle nekaj delate, ampak nič od tega ne drži. Prej je državna sekretarka govorila o prejšnji finančni perspektivi. Tisti del sredstev, ki iz stare finančne perspektive niso počrpana, ne moremo več označiti kot perspektiva. Tisto je izgubljeno, treba izmisliti, vzemite si tudi tukaj kakšen mesec dni časa in izumite nov pojem. Tako kot ste za ograjo izumili tehnične ovire, boste najbrž tudi za ta neizkoriščen del evropskih sredstev izumili nek pojem, ki bo to perspektivo drugače zamejil. Moram reči, da me čudi tudi ta, bom rekel, netoleranca, netolerantnost koalicijskih poslancev do naporov, ki jih vlaga opozicija pri proračunih in tudi pri drugih aktih, saj tam ni popolnoma nič drugače. Pravzaprav vsak amandma, vsak predlog, ki ga damo v zakonodajni postopek kot predlog za izboljšavo določnega akta, proračuna ali zakonov, je pospremljen z nekimi opazkami, z nekimi kritikami, z nekimi podcenjevanji, s tem, da skuša opozicija vtikati kol v kolesje in tako naprej. Zakaj je to? Ko sem jaz vodil, pa ne enkrat, verjetno dvakrat, in ko smo sprejeli z največjo koalicijsko stranko, in sem bil zadolžen za te stvari, smo sprejeli, pa to lahko tudi preverite v Državnem zboru tudi predloge opozicije. Tudi predloge opozicije. Včeraj je gospod Horvat spomnil na en amandma, ki je bil sprejet v tistem času in ki se je rezultiral s slavnostnim rezanjem traku sedanjega predsednika vlade, pa tudi za Maribor – predlagala ga je Slovenska nacionalna stranka –, smo sprejeli amandmaje za šole in ne vem kaj. Nikoli v tem državnem zboru se koalicija do opozicije ni obnašala tako izključevalno. Tako izključevalno. Tudi takrat ni bilo nobenega potrebe, da bi komurkoli ugodili s kakšnim amandmajem, ampak smo, zato ker vemo, da to, kar pripravi Vlada, ni absolutno zveličavno in točno. Če bi to držalo in kakor vi govorite in kakor je zapisano v teh spremljajočih dokumentih in opredelitvah Vlade do zakonov ali aktov, ki jih mi predlagamo, potem ne bi bilo treba popolnoma nobenega amandmaja. Kar zadeva Vlado, pa sploh ne, ker ima še posebej svojo zakonodajno službo, 30 tisoč uradnikov pod seboj in bi ja prepisali, napisali zakon, ki ne potrebuje nobene redakcije. Pa ne samo, da ne potrebuje redakcije, tukaj se ukvarjamo s temeljnimi korekturami vladnih predlog zakonov. Nekatere boste verjetno morali še dodatno sami izločiti iz procesa odločanja v Državnem zboru. In potem vi, ki ste to čez koalicijsko mrežo, čez koalicijski postopek vse spustili, pripeljali v Državni zbor, nam očitate, da skušamo nekaj nagajati ali pa poslabševati, od tistega kar predlaga Vlada ali kar predlaga koalicija. Poglejte, kolega Pogačnik je naštel tri amandmaje, ki se nanašajo na en cestni koridor, to je cesta G2-106, to je Škofljica–Brod na Kolpi in tam so predlagani amandmaji za tri obvoznice; obvoznico Kočevja, obvoznico Ribnice in obvoznico Velikih Lašč. So pač nujno potrebne zadeve, ker ni nobene potrebe, da gospa ali gospod, gospa poslanka ali gospod poslanec iz Kočevja, potrebuje do Ribnice in mimo Ribnice deset minut, ker je omejitev 50 in rabi za 50 kilometrov uro 20, da pride v Ljubljano. Več rabi iz Kočevja, ki je prav skoraj zraven Ljubljane, kot iz najbolj oddaljenega kraja v Sloveniji do Ljubljane. Ampak vam bom samo prebral, kaj je Vlada k tem predlogom zapisala. Tukaj imate pri Proračunu 2017, vam bom prebral, ker ga obravnavamo, in je takole zapisala: V letu 2017 se pričakuje strošek za dokončanje IDP in OP – to je za DPN, to je Državni prostorski načrt – in sredstva bi za ta namen po oceni zadoščala. Amandma je tehnično izvedljiv, vendar ga Vlada zavrača, ker posega v načrtovane obveznosti Ministrstva za javno upravo. Trikrat zelo podobna obrazložitev. Zelo podobna obrazložitev! Poglejte si stran, ne vem katera je to, 2017, amandmaji 2, 3 pa 4 pri Ministrstvu za infrastrukturo. Torej, Vlada se zaveda problema, Vlada ocenjuje, da je to potrebno, če hoče sploh začeti s postopkom umeščanja v državni prostorski načrt. Pove celo, da je zadeva izvedljiva in zadošča, ampak ga ne podpira, ker bi to vzelo 150 tisoč evrov pri Ministrstvu za javno upravo. Istočasno pa ima ta ista vlada, celo minister sam pooblastilo, da prerazporedi 10 % proračuna svojega ministrstva ali Vlada lahko 20 % proračuna premeša levo–desno. Sedaj mi pa povejte, kdo je tukaj problem? Predlagatelj, tisti, ki to cestno potrebujejo – gospa Levičar ali gospod Veber jo potrebujeta, ker mimo Ribnice morata na nek način priti, fino bi bilo, če bi prišla varno in dobro, ali kdo drug. Ali tisti, ki pove vse, da je to potrebno, in pravi, da ga ne podpirajo. Ministrstvo za javno upravo se 150 tisoč evrov ne bo poznalo popolnoma nič. Verjemite mi, da tisti, ki poznate logiko delovanja proračunov ali načrtovanje proračunov, veste, da je to marginalija. Tudi če bi desetkrat po 150 tisoč evrov napisali, je to za Ministrstvo za javno upravo marginalija. Ob tem, da imate zraven še pooblastila, ste dali neomejena pooblastila Vladi, da praktično dela, kar hoče s proračunom. Od tega proračuna na koncu leta, ko boste dobili zaključni račun, ne bo ostalo skoraj nič; samo naslovi ministrstev, proračunskih postavk, številke, kar zadeva zneske, pa popolnoma drugi. In sedaj se nekdo pojavi in reče, da to pa ni pravo in tu razpreda uro in ne vem koliko časa še in podučuje, kaj vse je s temi našimi predlogi narobe. Nič ni narobe! Sedaj pa še vprašanje za državni sekretarko oziroma za ministra za finance. Teh 150 tisoč evrov, ki ne pomeni v strukturi Ministrstva za javno upravo nič, naj bi po splošni definiciji pomenilo pomemben odstop od začrtane poti javnofinančne konsolidacije. Tako je v zaključku včerajšnje razprave, predstavitve povedal minister za finance, ko je povedal, da amandmajev ne smete podpreti in je to oprl na to definicijo. Če bo 150 tisoč evrov za začetek postopkov za umeščanje v prostor neke obvoznice zrušilo javnofinančno konsolidacijo proračuna pri 9 milijardah evrov, potem je nekaj narobe z državo in tudi tistimi, ki upravljajo z javnimi financami, ki si upajo tako definicijo izreči. Poglejte, to je nekaj narobe, nesprejemljiva je taka izjava, da 150 tisoč za eno obvoznico v Kočevju, Laščah ali v Ribnici pomeni pomemben odstop od začrtane poti javnofinančne konsolidacije. Razumi, če kdo more! Torej, proračun, ki ga je sprejela Vlada, je božja milost, tja se ne posega, to je aksiom, teorem ali kakorkoli temu rečete. Zadeva je nedotakljiva. Ampak očitno temu ni tako. Predlagam, spoštovani, da pripeljete v Državni zbor tudi osebe, s katerimi se bomo lahko sploh pogovarjali o tem, kaj pomenijo take izjave in zakaj so te izjave take. Še nikoli se ni zgodilo v tem državnem zboru, da bi minister za finance povedal tak stavek glede vloženih amandmajev proračuna. Nekateri ste tukaj, strokovci, morda še dlje kot jaz, pa, prosim, poiščite v magnetogramov sej Državnega zbora, da bi minister za finance priporočil posebno previdnost poslancu koalicije pri sprejemanju ali da bi potrdili kakšen opozicijski amandma, in da bi uporabil tako definicijo. To se najbrž še ni zgodilo in upam, da se najbrž tudi nikoli več ne bo. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Tanko. Kar se tiče vašega prvega stavka, torej okoli prisotnosti gospoda ministra, po poslovniku je gospa državna sekretarka enakovredno nadomestilo za ministra in z mednarodnimi odnosi to nima nikakršne zveze. Drugo, seveda, je vprašanje njegove politične ocene [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Izvolite, gospod Tanko, postopkovno.
Minister bi pri tej razpravi bil lahko odsoten le v primeru, če bi imel neodložljive mednarodne obveznosti oziroma obveznosti v institucijah Evropske unije. To, da ga pa kar ni, da pa ima pomembnejše obveznosti v kakšni krajevni skupnosti – ali ne vem, morda je v Ribnici na obisku, ne vem –, to pa ni razlog, da ga ni pri razpravi pri sprejemanju proračuna Republike Slovenije za dve leti. Ni razloga! Poglejte si kakšno definicijo pa smiselno razlago poslovnika, pa boste videli, da je to nemogoče. To, da se je ustalila navada v Državnem zboru, da ni tistih, ki predlagajo ključni akt iz svojega resorja, v Državnem zboru, je nedopustno, gospod predsedujoči. Predlagam, da naslovite na Vlado milostno prošnjo, da omogoči ministru, da se udeleži sej Državnega zbora in obrazloži kakšne pojme, ki jih je uporabil pri svojem uvodnem nastopu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predsednik Državnega zbora se je že obrnil na Vlado z neko zahtevo oziroma prošnjo, da se ministri čim več udeležujejo sej, ampak poslovniško 235. člen pravi, tretja alineja, da "na seji Državnega zbora lahko predstavlja Vlado minister ali predstojnik vlade službe, ki ga določi Vlada. Tisto okoli mednarodnih odnosov je samo v primeru, če imata minister in državna sekretarka mednarodne obveznosti za Evropsko unijo, potem lahko nadomešča tudi šef kakšne službe s pooblastilom Vlade. Samo tisti del je pa [[…]] Izvolite, gospod Tanko. Proceduralno.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. To, kar vi govorite glede odsotnosti ministra, je sprejemljivo samo v primeru, da je ta minister begunec ali migrant. Ker pa ni in ker je včeraj prišel predstavit proračunski akt, potem pa spokal kovček in odšel, ga, prosim, povabite, da bo prišel sem in povedal, kaj je mislil s temi svojimi izjavami, ki jih je imel v svojem uvodnem stališču. Ker v veliki meri determinirajo te razprave, vse, kar zadeva odnos do amandmajev, do vsebine, do posamičnih poglavij proračuna in tako naprej. Kaj pomeni to "odstop od začrtane poti javnofinančne konsolidacije", pa govorimo pri nekaterih amandmajih o 5 tisoč evrih. Kakšen odstop je to? Včeraj smo slišali še nek drug podatek, da naj bi to predstavljal, ne vem 93 ali 98 milijonov, ti amandmaji, povečanje primanjkljaja – posredno. V vladnem mnenju tega nikjer ne piše in tako naprej. Zato pripeljite odgovorne ljudi v Državni zbor, da bomo o tem dokumentu, ki naj bi bil ključen za naslednji dve leti, tudi imeli primernega partnerja za komunikacijo in za pojasnilo. Hvala.
Hvala lepa. Seveda temu nimam kaj dodati, ker poslovnik je popolnoma jasen. Besedo ima gospa mag. Lilijana Kozlovič, izvolite.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana državna sekretarka! Državni proračun je vsakokrat, ko se sestavlja, trdo delo resornih ministrstev skupaj s finančnim ministrom in ministrstvom in na koncu je nek konsenz, katere so tiste prioritete, ki se bodo izvajale in kako se bodo izvajale. Mag. Pogačar je rekel, da proračuni ni niti prijazen in niti ciljno naravnan, pa ni tako. Gre za stvar, kako zadevo vidiš. Namreč, proračun za leto 2016 in 2017 je prijazen, in sicer z dveh vidikov. Kot prvo ne določa dodatnih bremen za prebivalstvo, se pravi, ni novih davkov, in drugo, gospodarsko rast, ki smo jo čutili v naši državi, se pozitivni učinki s proračunom razporejajo med različne deležnike in različne skupine. Kar se tiče ciljne naravnanosti predvsem na odhodkovni ravni, pa je tudi državna sekretarka jasno povedala in ko pogledamo proračun, je iz njega razvidno, kaj so prioritete in kaj so cilji. Na prvem mestu je varnost, na drugem je prometna varnost, zdravstvo, pravosodje in izobraževanje. Vsa resorna ministra pa so bila deležna tistih prioritet, ki so najnujnejša. Dejstvo je, da vsega, kar se je v preteklih letih varčevalo in privarčevalo na posameznih ministrstvih, ni mogoče rešiti niti v nadaljnjem proračunu dveh let. Pa to ni očitek nobeni vladi v preteklosti, morale so tako ravnati, ampak je treba razumeti, da vsega preprosto ni mogoče v enem nadaljnjem proračunu urediti. Naj se nekoliko ustavim pri varnosti. V preteklosti se nismo zavedali njenega pomena, kako pomembna je, in ukrepi varčevanja so posegali tako na policijo kot na vojsko in obveščevalno službo. Brez da bi prišlo do situacije, ki je nastala v tem polletju, se je Vlada zavedala, da so potrebne sistemske ureditve predvsem na področju policije. Vemo, da se približuje rok, ko želi policija stavkati zaradi slabe opreme, zaradi plač in vsega ostalega, zaradi delovnih pogojev. Tako se je Vlada vsega tega zavedala in je za policijo namenila sredstva v proračunu, in sicer je indeks 118, kar pomeni, da je za vsako leto namenila dodatnih 30 milijonov, prvenstveno zato da se sanira stanje, v katerem se trenutno nahaja. Na področju obrambe je indeks 102,66. Seveda ne zadošča za vse potrebe, ki jih obramba ima, ampak, kot sem dejala, postopno je treba to urejati. Ravno tako na področju obveščevalnih služb. Kar se tiče begunske problematike in stroškov, ki v zvezi s tem nastajajo. Dejansko so nepredvidljivi in jih je težko oceniti, koliko bodo znašali. Tečejo pa pogajanja, da bi čim več sredstev pridobili iz evropskih skladov, tako migracijskih kot azilnih, nekako se govori o 73 milijonih. Kar se tiče azilne zakonodaje, ki je bila omenjena. Res trenutno zakonodaja določa tudi denarna nadomestila za prosilce in imetnike mednarodne zaščite. Vlada ima pripravljen predlog, in sicer tri variacije, na podlagi katerih naj bi se v primeru večjega števila beguncev znižale neposredne finančne pomoči ali pa v celoti ukinile. Moramo pa se zavedati, da denarna sredstva, ki so namenjena tem skupinam, ki so ranljive, seveda, če jih je veliko, je upravičeno, vendar so pa dolgoročno namenjene njihovi lažji integraciji. Dejansko gre za ranljive skupine, ki potrebujejo nekoliko drugačno pomoč, kot jo potrebuje morda naše prebivalstvo. Je pa razumljivo, da je v tej situaciji treba razmišljati tudi o tem, da se pravice zmanjšajo. Kar se tiče amandmajev, kar je rekel gospod Tanko, da nimamo posluha, in pravi, da govorimo o tem, da so upravičeni, pa jih nočemo potrditi. Ne gre za to, da nimamo posluha, vse bi lahko amandmirali, vsako ministrstvo potrebuje dodatna sredstva, ampak kot sem uvodoma rekla, gre za nek konsenz, ki so ga ministrstva dogovorila med seboj, kako bodo izvajala finančno politiko v nadaljnjih dveh letih. Govora je bilo tudi o pravosodju, ki je ena od prioritet. Gospod Logar je rekel, da namenjamo pravosodju veliko več denarja in da razume to kot represivne ukrepe, kako bomo pošiljali ljudi v zapor, ker ne bodo poslušni. Še nedolgo nazaj smo imeli izredno sejo, ki jo je sklicala opozicijska stranka, zaradi kršitev človekovih pravic, ki jih je ugotovilo Evropsko sodišče. Ta sredstva, ki so namenjena pravosodju, so posledica prav tega; torej, gre za ureditev razmer v zaporih, ki so bile ugotovljene kot kršitev človekovih pravic, in za organizacijo probacijske službe. Naj se dotaknem našega javnega sektorja in javnih uslužbencev. Rečeno je bilo, da so financirani oziroma da se hranijo iz gospodarstva. To je dejstvo, povsod se hranijo iz gospodarstva, ne samo v Sloveniji, in to ni nikakršen greh. Istočasno je bilo rečeno, da nobenega ukrepa za naše gospodarstvo nismo predvideli, nobenih učinkov, na podlagi katerih naj bi se ta razvoj v gospodarstvu poznal, da to ni noben učinek vlade. Pa naj navedem samo nekaj stvari, tematskih. Ne gre vedno za to, da se neposredno da denar, gre tudi za druge ukrepe, ki se izvajajo skupaj s financiranjem in tudi s spreminjanjem zakonodaje. Tako imajo na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo številne ukrepe finančne podpore za podjetje, od start-up podjetij do različnih faz razvoja. Tu govorimo o garancijah, subvencijah, obrestnih merah, mikrokreditih. Oblikovali so sklad virov financiranja v vrednosti 500 milijonov evrov, kjer so podjetjem pod ugodnejšimi pogoji na voljo viri financiranja za različne oblike poslovanja, od obratnega kapitala do investicij. Uvedel se je tudi nov ukrep, imenovan potrpežljiva posojila. Gre za podjetje, ki so prestrukturirana in imajo dober poslovni model, so upravičene do kreditov in se lahko ti krediti zamaknejo tudi za obdobje do 12 let; in še in še na področju tega kreditiranja. Potem na področju internacionalizacije in podpore tej internalizaciji in tujim neposrednim investicijam. To je prioriteta našega ministrstva za gospodarstvo in na novo je bil opredeljen program internacionalizacije za obdobje do leta 2020. Namenjenih je veliko – torej namenjena so za različna področja podjetij tudi v različnih fazah razvoja in za različne potrebe od osnovnega izobraževanja, informacij na trgih, od delegacij, razne tržne raziskave in podobno, vključevanje v globalne verige, verige vrednosti in podobno. Potem gre za naslednje področje sodelovanja na ravni Evropske unije pri mednarodnih pogajanjih pri sklepanju prostocarinskih sporazumov. Tukaj si ministrstvo izjemno prizadeva pomoči našemu gospodarstvu. Prav tako se vzpostavlja v okviru odpravljanja administrativnih ovir enotna točka e-VEM, ki bi te administrativne ovire odpravila, in naj povem, da je tudi v novi finančni perspektivi predvideno, da bi se iz dosedanjih 160 tisoč evrov črpalo letno po 7,5 milijonov prav v ta namen. Prav tako je bilo rečeno, da na področju izboljšanja poslovnega okolja ni bilo nobenih ukrepov, pa naj povem, da uvajamo tako imenovani MSP test, prav tako pa tudi test presoje vplivov zakonodaje na gospodarstvo in še in še drugih ukrepov, da jih tukaj na področju gospodarstva ne naštevam, ki so bili sprejeti, zato da to gospodarstvo je konkurenčno in da se njegova rast povečuje. Kar se tiče neposredno javnih uslužbencev, naj povem, da se je v preteklosti, v času, odkar so bili uvedeni varčevalni ukrepi, skupaj privarčevalo 2 milijardi. To ni zanemarljiv znesek in zavedati se moramo, da je naš javni sektor pomemben del našega družbenega življenja. Z zadovoljstvom ugotavljamo, da so sindikati in Vlada dosegli sporazum, da so se zavedali tega pomena našega javnega sektorja, predvsem pa, kakšno breme so do sedaj nosili in da so se zavedali tudi to, da to breme, ki ga je javni sektor nosil, ga je treba počasi sprostiti. Govorimo o 148 milijonih in v okviru tega naj povem, da se bo to poznalo tudi pri teh skupinah, kot so policisti in vojska, ko je bilo prej rečeno, da se največ na njih varčuje. Namreč, imamo zaposlenih 8 tisoč policistov in 7 tisoč vojakov in vsi ti bodo deležni vseh teh ukrepov, ki so bili dogovorjeni in sproščeni v okviru tega sporazuma. Istočasno naj povem, da bo tudi 8 tisoč javnih uslužbencev, ki je na minimalni plači deležno nekega dodatka na podlagi tega, kar prinašajo ti ukrepi; se pravi, da se bo tudi njihov položaj izboljšal. Dejstvo, ki je bilo navedeno, da sindikati niso vsi podpisali; res je, gre tukaj za Konfederacijo slovenskih sindikatov, vendar to ni očitek Vladi, gre za to, da v okviru dogovarjanja pogajalskih strani se sindikati med seboj niso mogli dogovoriti, kdo bo v pogajanjih sodeloval, in tukaj nikakor ta očitek ne gre Vladi, ampak gre sindikatom samim, ki se morajo dogovoriti, kdo je tisti. Ravno tako je bilo rečeno, da skupaj z našim proračunom ni razvidno, ali bomo izvedli kakšne sistemske ukrepe, na nobenem področju, da ni zakonodaje. Tukaj naj povem, da na področju Ministrstva za javno upravo je že sprejeta, odločiti moramo še o vetu, zakonodaja na področju javnega naročanja, ki naj bi prenesla velike prihranke. Prav tako je v zaključni fazi zakonodaja na področju Zakona o sistemu plač v javnem sektorju in Zakona o javnih uslužbencih, kjer se bodo določali cilji na ravni posameznega organa in tudi na ravni posameznika in odpravili določeni instituti, ki so zdaj javno upravo delali neučinkovito in neracionalno. Seveda pa bodo pogajanja s sindikati težka in verjamem, da se bodo tudi sindikati odgovorno vključili v to sodelovanje in pripomogli k temu, da bo naš javni sektor dejansko postal tak, kot si ga želimo, predvsem pa, da bo temeljni nosilec naše pravne kulture. Naj se dotaknem še lokalne samouprave. Lokalna samouprava je tudi ena naša velika pridobitev in tudi dejstvo, da imamo tako veliko število občin, je pripomoglo k temu, da se je enakomerno razvila naša lokalna raven na vseh področjih. Časi pa se spreminjajo. Dejstvo je, da če varčuje država, mora varčevati tudi lokalna samouprava, pa to ne mislim in nimam nikakor namena govoriti o tem, da je treba ukinjati občine, govorim o tem, da je treba tudi znotraj samih lokalnih skupnosti iskati rezerve. Dejstvo je, da so med seboj različne, dejstvo je, da so nekatere veliko bolj varčne, kot so druge, vsekakor pa je še veliko manevrskega prostora na področju njihovega medsebojnega povezovanja tako glede občinskih uprav kot drugih logističnih služb, seveda tudi javnih zavodov, javnih gospodarskih služb in podobno, najbolj pa seveda na vsebinskem povezovanju, kajti to bi bila tista dodana vrednost, ki bi tudi lokalnim skupnostim in lokalnemu prebivalstvu dala veliko več. Tukaj morda v bran Vladi oziroma temu – ne razumem, da občine niso sprejele v fazi dogovarjanja. Naj povem, da se je [[…]]Namreč očitek je bil, da ta dogovor med sindikati in Vlado bo dodatno breme za občine. Naj povem, da v času, ko se je v državni upravi zaposlovanje zmanjšalo za 8 %, se je v lokalni samoupravi povečalo za 9 %. Rečeno je bilo oziroma njihova obrazložitev, da je to iz naslova uresničevanja evropskih projektov in črpanja evropskih sredstev in da so to začasne zaposlitve, tako da se torej pričakuje, da bo tudi lokalna samouprava na tem področju morda ta delež zmanjšala. Naj s tem zaključim in ponovno poudarim, da stvari se pozitivno premikajo, ni pa mogoče v enem proračunskem obdobju rešiti vsega tistega, kar se je nabralo, in je za to potreben nek določen čas. Hvala.
Hvala lepa. Repliko ima gospa Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa. Bilo je izpostavljeno nekaj, kar očitno ni bilo pravilno razumljeno ali pa ni bilo slišano tako, kot je bilo izrečeno. Gre namreč za področje dogovora plač oziroma za dogovor s sindikatom. Ne govorimo o tem, kdo je kriv za to, da se sindikati med seboj niso znali sporazumeti, ampak dejstvo, da k podpisu tega oziroma da so kritični do dogovora ravno tisti sektorji, ki so trenutno najbolj izpostavljeni. Jasno je bilo povedano, da je minister napovedal, da gre za proračun, ki je naravnan varnostno. Če bi šlo res za to, potem bi zagotovo tudi minister pri pogajanjih moral to bolj upoštevati. Vemo, da je obseg dela iz naslova dodatne obremenitve še vedno omejen, in ravno ta področja, ki so danes tako zelo kritična, bi morala tukaj dobiti več. Mi smo nekatere zadeve želeli rešiti s predlaganim amandmajem, ampak ste ga v koaliciji zavrnili, še predno smo ga uspeli sploh obrazložiti. To so dejstva in to je tisto, kar se mi zdi v danem trenutku nesprejemljivo in je zato treba izpostaviti to, da tudi s tega gledišča ne bi prišlo do kakšnih nesporazumov.
Hvala lepa. K razpravi se je prijavila tudi mag. Mirjam Bon Klanjšček, izvolite.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni! Verjamem, da je težko sestaviti proračun tako, da bo volk sit in koza cela, saj vemo, da je potreb zelo veliko. Potrebno je veliko dela, veliko usklajevanja in dogovarjanj, vendar mislim, da bi morala vladna koalicija upoštevati tudi ideje in potrebe s terena, ki jih vidimo opozicijski poslanci, in tudi potrditi kakšen amandma, ki ga vložimo opozicijski poslanci. Sama prihajam z Goriškega. V naši poslanski skupini smo vložili amandma za zagotovitev sredstev, da bi se uredili dve križišči, in sicer križišče trikrako križišče na Ajševici in krožišče pri gostilni Hrast v Kromberku. Namreč, ti dve križišči ležita na regionalni cesti, ki je vpadnica v Novo Gorico in obenem tudi glavna pot za smer Soške doline in Goriških brd. Tukaj je zelo veliko prometa in s preureditvijo teh dveh križišč bi se povečala pretočnost tako tovornega kot tega osebnega prometa. Denar, 370 tisoč evrov smo predlagali, da se prenese s postavke plačila v Evropsko unijo na Ministrstvo za finance. Tam smo zapisali: "Srejetemu proračunu Evropske unije vsako leto sledi več dopolnitev proračuna, ki do konca leta običajno znižajo potreben obseg plačil držav članic. Glede na izkušnje preteklih let je možno pričakovati, da se bo prav na tej postavki Plačilo prispevkov v proračun Evropske unije lahko malenkostno znižala višino obveznosti Republike Slovenije. V kolikor se to ne bo zgodilo, ima minister za finance še vedno možnost v okviru svojih 10 %, da teh 370 tisoč evrov dobi iz kakšne druge postavke." Zato apeliram na vse poslance, da podprejo ta amandma. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ugotavljam, da je še želja po razpravi, zato prosim za prijavo. Besedo ima gospod Ljubo Žnidar, pripravi naj se gospod Uroš Prikl, za njim gospa Irena Grošelj Košnik, za njo pa gospod Andrej Šircelj. Izvolite, gospod Ljubo Žnidar.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Proračun za leto 2017 je res nekoliko, ampak to bi rekel v zelo malem delu, bolje investicijsko naravnan kot za leto 2016, ko je dejansko investicij v državi Sloveniji res relativno malo in s tem tudi izjemno malo dela za gospodarstvo. Vendar v letu 2017 pogrešam v večji meri učinek v številkah in v nadaljevanju tudi v delu finančno perspektivo 2014–2020. Leta 2017 je dejansko tisti čas, ko smo ga že pol porabili od finančne perspektive 2014–2020, pa je ta odraz te finančne perspektive izjemno majhen, ni dosti opazen. Včeraj sem poslušal odgovor spoštovane državne sekretarke, da res ni toliko namenjeno za osnovno infrastrukturo, ampak da je sedaj črpanje evropskih sredstev bolj namenjeno za mehke vsebine. Ne vem, ampak mehkih investicij ne poznam. Sem gradbenik, pa vem, kakšna je marka betona 30. Karikiram. To se pravi, da zopet nekoliko pihamo v tisti rog za javni sektor. Tako je res kritika z moje strani, da je učinek finančne perspektive v investicijskem delu tudi v proračunu leta 2017 zelo boren. Zaradi tega smo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke pripravili amandmaje, predvsem tiste amandmaje na infrastrukturnem delu, ki so absolutno v korist gospodarstvu. Ne gledamo toliko za lokalno okolje ali za ostale interese, ampak izključno v korist gospodarstvu. Tako smo na Direkciji Republike Slovenije namenili povečanje za 15 milijonov, ker smo predlagali tiste odseke, tiste projekte, ki so v pomoč, kot sem rekel, gospodarstvu, če vzamem kar na področju turizma tiste odseke, ki vodijo do določenih turističnih središč, ki so dosti obiskani, tako v smeri proti Zgornji Savinjski dolini, kjer predlagamo že dolgo dolgo načrtovano in umeščeno v državni proračun obvoznico Luče, katere investicija se seveda iz leta v letu odmika. To se dogaja, mislim da, že sedem, osem let, tako predlagamo, da se ta obvoznica Luče, ki je res ozko grlo za Zgornjo Savinjsko dolino končno prične graditi. Ravno tako proti smučarskem središču Golte, odsek Mozirje–Žekovec, kajti to je pomemben odsek, ki vpliva na razvoj turizma v tem delu. Ravno tako pa je velika ovira tudi magistralna cesta v odseku, če rečem, od Celja do Vranskega – govorim o stari magistralni cesti –, vedno, kadar je na avtocesti zamašek, zastoj, karambol, dejansko ves promet v tem odseku od Celja do Vranskega popolnoma obstane. Tu predlagam ureditev križišč na žalski obvoznici, ureditev centra, prometnega usmerjanja v Šempetru v Savinjski dolini in s tem se reši ta zamašek, ki se povzroča ob vsakokratni zapori avtocestnega dela. Kar 18 občin je podalo pobudo in se že veliko let trudi za začetek priprav gradnje povezovalnega mostu preko struge Drave med občino Starše in občino Duplek in občino Ptuj. Vemo, da se je tam zgradila hidroelektrarna Zlatoličje in da je že takrat ob izdaji gradbenega dovoljenja bil pogoj, da se zgradi nadomestni most. Tega nadomestnega mostu po dolgih dolgih letih te občine še niso dočakale, tako da tukaj predlagam, da se dejansko začne osnovni postopek za izgradnjo tega povezovalnega mostu, ker predlagamo, jaz bi rekel, borih 150 tisoč evrov, da se ta projekt začne in tu skrajša potovalno pot v obe smeri za 40 kilometrov. Lahko zamislite, kako velik učinek prihranka lahko ustvarimo v gospodarstvu, vsem kmetijam, ki imajo zemljišča na eni ali na drugi strani; skratka, tu gre res za izjemno pomemben most, ki dejansko še ni niti v samem začetku. Predlagamo zgolj začetne korake, da se ta zadeva začne. Nadalje, izključno v pomoč gospodarstvu v šaleški regiji in koroškem delu. Govorim o povezovalni cesti Polzela–Velenje. Vemo, da je regionalna cesta Šentrupert–Velenje ena najbolj obremenjenih v Sloveniji, kajti vse gospodarstvo šaleške in koroške regije se napaja po tej cesti. Povezovalna cesta Polzela-Velenje je izjemnega pomena, da ne govorim, kako izjemnega pomena bo, ko se bo začela graditi tretja razvojna os. Pred pričetkom tretje razvojne osi je treba ta krak nujno rekonstruirati in ga pripraviti, da prevzame vso težo prometa, ki bo med izgradnjo otežen na drugih lokacijah. O teh nadomestnih odsekih in povezovalnih poteh je treba razmišljati danes. Zato predlagamo, da se ta odsek umesti v proračun za leto 2017. Poplavna varnost. Temu področju so v proračunu namenjena zelo revna finančna sredstva. Izpostavil bi pomemben odsek ob reki Savinji, odsek Ločica ob Savinji proti Letušu, kjer je izdelan državni prostorski načrt za varovanje in ureditev brežin reke Savinje na tem odseku. Naj poudarim, da je na obeh bregovih, na levem in desnem, že zgrajena popolna urbanizacija naselij in ob povečanju količin padavin Savinja na tem odseku izjemno resno ogroža vsa ta naselja ob Savinji. Ampak ob poplavi ne bo šlo, bi rekel, za elementar, na tem odseku bo šlo za opustitev vzdrževanja na tem odseku. Nasipi so dotrajani in je v realnem ali fizičnem stanju danes teh nasipov še približno od 20 do 30 %, ostali del varovalnih nasipov je reka Svinja že odnesla. To pomeni, da tu ne bo šlo za elementar, tu bo šlo za opustitev vzdrževanja lastnika. Lastnik pa vemo, kdo je – država. V tem primeru, kot sem rekel, ne bo šlo za elementar, ampak opustitev osnovne naloge vzdrževanja. In kaj je posledica tega – lokalne skupnosti lahko iz naslova tega vložijo tožbo proti lastniku, se pravi, Ministrstvu za okolje in prostor. Tako pozivam Ministrstvo za okolje in prostor, da ta odsek resno prouči, da ne bo hujših posledic na tem odseku. Gre za zelo resne zadeve, zato naj ta projekt vzamejo resno. To je dobronamerno, konstruktivno priporočilo, da se ne dela večjih škod, kot jih bo dejansko sama poplava naredila. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Uroš Prikl.
Hvala lepa, predsedujoča. Pojasniti moram tisto svoje izvajanje, in sicer besedno sintagmo umetniški vtis. Prvič, da se razumemo, nisem govoril, da so katerikoli amandmaji opozicije, tudi SDS seveda, pripravljeni in vloženi zaradi umetniškega vtisa, verjetno sem se res narobe izrazil. Hotel sem povedati, da ne bi bilo v redu, da bi koalicija zaradi umetniškega vtisa spustila en ali pa dva amandma, češ naj se vidi, da dajemo tudi opoziciji neko možnost soodločanja in vplivanja in jih upoštevamo. To se bi mi zdelo resnično licemerno. Upam, da sem zdaj bil zelo, zelo jasen in zelo natančen. Seveda respektiram vsak amandma, ki ga kdorkoli, katerakoli politična opcija ali posameznik vloži. Če sem čisto iskren in ne vidim razloga, da ne bi bil, tudi jaz bi si želel, ne kakšen milijonček, kar več njih za področje sociale, za področje zaposlovanja pa ne nazadnje tudi, da se kakšna cesta ali pa pločnik v ali ob Mariboru dodatno naredi. Pa je s tem na nek način pozitivno diskriminiran tudi ta konec Slovenije, ki to pozitivno diskriminacijo potrebuje. Povedal pa sem tudi in to je bila moja poanta, da ministrska ekipa, vlada se je odločila za tak razrez, ministri, ki so odgovorni za porabo teh proračunskih sredstev, za izvajanja proračunskih nalog, torej svojih nalog, svojih programov na posameznem resorju, pa so s tem prevzeli odgovornost, veliko odgovornost, in bodo morali tudi za svoje delo položiti račune pred vsemi nami. Verjamem, da bodo predvsem o svojem delu, dasiravno z omejenimi resursi, seveda tudi uspešni. Še samo en stavek, ker res se nismo dotaknili, pa je bila nekajkrat omenjena – pokojninska reforma. Spremembe zakona na področju pokojninske, invalidske zavarovanja so nekaj časa nazaj bile sprejeti. Prvi pozitivni učinki se kažejo, veseli smo lahko, da je temu tako, ampak tukaj ne velja ostati križem rok in nič na tem področju narediti. Pripravlja se bela knjiga, če so moji podatki točni, verjamem, da so, konec leta v začetku naslednjega leta boste začela o tej beli knjigi pogovarjati, kar bo tudi osnova, platforma za – težko temu rečem, ker sem zelo alergičen na izraz reforma – za neke nove dopolnitve, spremembe, močnejše, večje na področju pokojninskega, invalidskega zavarovanja, ki pa, kot to vemo vsi, bi nekje do leta 2020 zdržala, potem pa bo neke premike, neke modifikacije treba narediti. To se zagotovo dela. So pa to aktivnosti, ki seveda niso direktne niti indirektno vezane na sprejemanje in izvajanje proračunov za leti 2016 in 2017. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Irena Grošelj Košnik. Pripravi naj se mag. Andrej Šircelj.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovani predstavniki ministrstev, kolegice in kolegi! Danes smo v tej dvorani večkrat slišali, da je ta proračun na odhodkovni strani premalo socialno naravnan. To je mogoč pogled, čeprav mislim, da številke in posamezne postavke lahko gledamo tudi drugače. Seveda sredstva za nadomestila, za brezposelnost logično padajo. Umar nam napoveduje, da bo v letu 2016 5 tisoč manj brezposelnih, v letu 2017 pa 11 tisoč manj, kar je seveda razveseljujoče. Logično pa je, da se temu primerno potem tudi znižajo sredstva za nadomestila za te osebe. Seveda še vedno ostaja veliko brezposelnih, problem pa je struktura teh brezposelnih oseb, saj prevelik delež zajemajo starejši, stari nad 55 let, dolgotrajno brezposelni, hvala bogu pa se je delež mladih brezposelnih začel postopoma manjšati. Ravno ukrepi aktivne politike zaposlovanja in spodbujanja zaposlovanja teh kategorij oseb so takšni, da spodbujajo, da se bodo mladi lažje zaposlovali, pa tudi starejši nad 55 let. Tako skupno za te ukrepe politike aktivnega zaposlovanja namenjamo 1,4 milijona več na letni ravni, skupaj z evropskimi sredstvi, s sredstvi Evropskega socialnega sklada pa bomo lahko letno črpali za 30 milijonov več. Na ta način bodo te strukture brezposelnih lahko dobile možnost, da ohranijo spretnost in kompetence in jih še nadalje razvijajo, s tem bodo bolj konkurenčni na trgu dela in na ta način bodo seveda tudi lažje poskrbeli za lastne zaslužke in preživetje svojih družin. Sprošča se tudi zakonodaja oziroma varčevalni ukrepi na družinskem in socialnem področju. 3 tisoč 200 več šolajočih otrok bo upravičenih do štipendij. Na področju otroškega dodatka pa deloma sproščamo varčevalne ukrepe, tako da se bodo v petem in šestem dohodkovnem razredu ti zneski za otroški dodatek povečali za 10 %. Na ta način nekako poskrbimo za srednji sloj, ki je bil ob uvedbi varčevalnih ukrepov najbolj prizadet. Seveda pa je v tem sklopu še zelo pomemben tudi dvig minimalnega dohodka, ki vpliva na višino denarnih socialnih pomoči in varstvenega dodatka, ki se sedaj zvišuje na 288 evrov, to je znesek, ki je bil veljaven v zakonodaji pred uvedbo varčevalnih ukrepov z ZUJF. Na ta račun bo na letnem nivoju uporabljenih 22,4 milijona več sredstev. Poleg tega bi še omenila,da se sproščajo tudi prosta mesta v varstveno-delovnih centrih, kar je bilo res že nujno, saj je bilo preveč čakajočih, ki niso dobili možnosti za vodenje, zaposlitev in varstvo pod posebnimi pogoji. Res je, da na ta način s sproščanjem 100 mest za res potrebne uporabnike sproščamo komaj 22 % čakajočih, ampak vendarle je to korak v pravo smer. Tudi sredstva za socialno vključenost invalidov se sproščajo za 13%. Omenila bi tudi to, da socialna politika ostaja takšna, da se ohranjajo nekateri cenzusi za pridobitev pomoči, tako tudi na primer pri družinskih prejemkih, kjer ostaja cenzus 64 % neto dohodka na družinskega člana. To je predvsem pri dodatku za veliko družino in pomoči ob rojstvu otroka. To je na nek način logično, da omejena sredstva ciljno namenimo tistim skupinam in družinam, ki so jih dejansko potrebni. Menim, da je ta vstopni cenzus, ta meja zadosti sprejemljiva, saj 64 % neto dohodka pomeni to, da ne dobijo pomoči tiste družine, kjer je pri štirih članih ta dohodek večji od 2 tisoč 570 evrov, pri treh članih pa od tisoč 930 evrov dohodka v družini. Na ta način moramo doseči, da so namenjena sredstva res ciljno usmerjena in da imajo na ta način tudi večji učinek. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica, predstavniki Ministrstva za finance, kolegi in kolegice! V zadnjih razpravah se pač na podlagi zagotavljanja predstavnice Vlade, državne sekretarke gospe Vraničar Erman, in tudi nekaterih poslank ustvarja vtis, da bomo s proračunom za leto 2016 in 2017 ustvarili prijazno okolje za ljudi, ker ne bo novih obremenitev in ker jih ni novih obremenitev. Mislim, da tu gre pa za kar precejšnjo ali nevedenje, ali zablodo, ali izgubo spomina, ali nevidenja tistega, kar se pripravlja. Namreč, prebivalstvo in ljudje v Sloveniji so, odkar je na oblasti vlada Mira Cerarja, dodatno obdavčeni, ko plačajo položnice za finančne storitve. Ta davek se je povečal s 6,5 % na 8,5 %. To plačajo ljudje. V končni fazi se davek prenaša, če želite, iz faze v fazo in v ceni plačajo ljudje. Tega ne plačujejo finančne institucije. Dejansko odvedejo davek finančne institucije, tistega, ki ga poberejo od ljudi. Podobno je z zavarovalnimi storitvami, če se nekdo zavaruje, bo seveda zaradi tega tudi dodatno obdavčen in ta vlada je povečala davek s 6,5 na 8,5 %. Danes bomo obravnavali tudi spremembe zakonodaje s področja davka na dodano vrednost – ali morda jutri dopoldne, kakorkoli bo že tekla ta seja –, kjer je bilo pred dvema letoma, ob največji krizi odločeno, da se bo stopnja davka na dodano vrednost povečala z 20 na 22. Začasno. O tem je tekla že razprava na Odboru za finance tudi med nekdanjo premierko in sedanjo državno sekretarko, ali je to začasno ali ni začasno in tako naprej in kaj smo Evropi sporočali, ampak dejstvo je, da so ti ljudje, za kater vi pravite, da bodo živeli v prijaznem davčnem okolju, bili takrat dodatno obdavčeni in bodo zdaj z nadaljevanjem, ker se bo začasen ukrep spremenil v stalnega, obdavčeni več še naprej in to seveda tisti z najmanj dohodka; tisti veliko bolj kot tisti, ki imajo več dohodka, pač takšna je narava davka na dodano vrednost in ta davek na dodano vrednost se pobira nevidno. Ko človek, ko ljudje mislijo, da kupijo kruh, dejansko ne vedo, da zraven plačajo tudi davek; ali katerokoli drugo dobrino ali storitev, ko plačajo, ne vedo, da hkrati s to dobrino, to storitvijo plačajo tudi davek na dodano vrednost. To ni prijazno do ljudi, če povečate stopnjo davka na dodatno vrednost. Za stalno! Ni prijazno do ljudi, če imamo pač dražje cene bencina kot na primer v sosednjih državah, kot plačujejo ceno bencina na primer Avstrijci, ki imajo v povprečju seveda večje dohodke. To ni prijazno. Tudi ni prijazno, da z ukrepom na področju dohodnine ukinete prilaganje dohodninske lestvice in olajšav življenjskim stroškom, rasti življenjskih stroškov. To ni prijazno za ljudi, ker bodo vedno plačali več davka. Zaradi tega je o tej prijaznosti, upam, da ne mislite tukaj cinično, da je ta davčni sistem bolj prijazen. Če gledamo na podjetja, tudi ni prijazno za podjetja, da jim prepolavljate investicijske olajšave, da jim prepolavljate olajšave za raziskave in razvoj, da ukinjate olajšave za novo zaposlene in tako naprej. To je glede prijaznosti davčnega sistema in prijaznosti te vlade do ljudi. Skratka, oprostite, temu mnenju se ne morem pridružiti, čudi pa me, da se povečane obdavčitve tukaj prikazujejo kot prijazne. Veste, to se mi zdi, da je do ljudi precej nefer, in predvsem mislim, da se lahko tudi ljudi – ne vem, koliko se jih jemlje resno, ampak mislim, da jih je treba pa toliko spoštovati, da če se že davki povečujejo in za ljudi in za podjetja, da jim je treba to tudi povedati. To je vsekakor boljše, kot da se jim ne pove in se jim potem na skrite načine davke dejansko pobira. Potem je naslednje vprašaje, ki se tukaj pojavlja in ki je bilo tudi odgovorjeno s strani državne sekretarke, to je, ali so novi davki, da tako rečem, ali pa višji davki – da niso novi davki, višji davki –, ki bodo nastali na področju sprememb Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb in Zakona o dohodnini, vključeni v proračun za leto 2017. Pred dobre pol ure sem slišal odgovor, da ne. Po Zakonu o javnih financah morajo biti vsi predpisi sprejeti v Državnem zboru pred proračunom. Mi pa tu napovedujemo neke nove davke oziroma napovedujemo spremembo zakonodaje in tu ne gre za davčno prestrukturiranje, to ni pravni temelj, to ni pravni termin, to ni pravni izraz, o tem se lahko pogovarjamo na fakultetah ali na seminarjih, ne moremo se pa v pravu o daljšem prestrukturiranju, kar pomeni, da boste enemu davčnemu zavezancu vzeli, zato da boste drugemu nekaj dali. To je ekonomski pojem in tu ne moremo govoriti o tem, da gre za to. Ampak že vseskozi trdim, že včeraj sem trdil, da ta proračun ni v skladu z Zakonom o javnih financah, ki določa, da morajo vsi predpisi, ki bodo vplivali na proračun, biti sprejeti vnaprej. Tudi ta odgovor od maloprej me potrjuje v tem, da temu ni tako. Ko govorim o tem, da ta proračun ni strateško naravnan, moram reči tudi to, kar je tudi bilo zdaj s strani koalicijskih poslank rečeno, da se opravljajo testiranja na Ministrstvu za gospodarski razvoj, kako se bodo zmanjšale administrativne ovire, da so ustanovljene delovne skupine za področje pokojnin, da je ustanovljena delovna skupina za področje zdravstva, da je ustanovljena delovna skupina za področje davka na nepremičnine in tako naprej. Ampak, gospe in gospodje, od delovnih skupin ni nobenega rezultata, ta rezultat pa bi moral biti jasen in viden ob sprejemanju proračuna za leti 2016 in 2017. Te delovne skupine bodo lahko delale še naslednje mesece in leta, ampak, glejte, od tega ni nič. Takrat, ko ne veš, kaj narediti, takrat, ko ne veš, ali bi sploh kaj naredil, ker so tako različna mnenja ali ker ne veš sam, kaj bi hotel, pač ustanoviš delovno skupino, komisijo ali pa kaj podobnega. To so preizkušeni recepti, mislim, da je z njimi začel že Churchill pa še kdo pred njim. Skratka, skozi vse sisteme se enostavno vlečejo eni in isti sistemi, ne veste kaj, pa dajmo eno komisijo, pa bo ta ugotavljala in mlela naslednjega pol leta ali pa eno leto. Glejte, trenutek in časi so taki, da zahtevajo odločitve. Ne ustanavljanja delovnih skupin, ampak odločitve! Tako se s tem ne morem strinjati. Skratka, ustanavljanje delovnih skupin ne bo vplivalo ne na večje zaposlovanje, ne na večji bruto družbeni proizvod, ne na lepše življenje ljudi, razen morda tistih, ki bodo v teh delovnih skupinah in bodo dobili kakšen honorar več. Tudi za področje zdravstva je ministrica za zdravje rekla spomladi, da zdravstvena reforma bo pa septembra tega leta. To je povedala na komisiji, to je povedala v Državnem zboru. Od tega ni nič, verjetno imamo še eno delovno skupino več. Če govorimo o evropskih sredstvih. Niso problem samo projekti. Res je, da morda kakšen projekt zamuja, ampak največja težava je v tem, da Vlada ni pripravila ključnih programskih dokumentov in vseh potrebnih postopkovnikov za izvajanje kohezijskih projektov. Vlada ni pripravila postopkov za to, da bi jih verificirala v Bruslju! Zaradi tega se sploh ne morejo ti projekti začeti in zaradi tega bomo čakali do sredine leta 2016 in potem je že prvi nadzor leta 2018 in če do takrat ne bo narejeno, bo kohezija izgubljena. V tem je težava, da Vlada ni naredila svoje naloge na tem področju in zaradi tega so vsa sredstva zdaj na službi Vlade za kohezijsko politiko in potem se bodo pač enostavno premešala in dala na posamezna ministrstva. Ampak problem je, da Vlada ni naredila domače naloge in da ima Vlada posebno ministrico za to, da bi to morala narediti, to je glavna težava. Tako mene ta proračun skrbi s tega zornega kota. Tudi če ni sistemskih ukrepov, tudi napovedano ni ničesar od sistemskih ukrepov. Tudi glede tega, kaj je že vse bilo narejeno in kaj ni bilo narejeno, tudi na področju gospodarjenja, razen testiranja raznih projektov in tako naprej, ne prinesejo sama po sebi ničesar in zaradi tega bi bilo res dobro ne samo zaradi proračuna, ampak da dejansko ta vlada, ne bom rekel, da začne delati, ampak da nekaj naredi; da da en rezultat od sebe. Mislim, da tega v tem trenutku ni sposobna in da ta proračun odraža dejansko delo oziroma nedelo oziroma učinkovitost te vlade. Zaradi tega vsekakor takemu proračunu, ki navsezadnje tudi ni dogovorjen z občinami, kjer nimamo četrte blagajne tukaj v občinski blagajni, kjer nimamo blagajne in podatkov o Zavodu za zdravstveno zavarovanju, Zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in tako naprej – glejte, tega ne moremo podpreti s samega strokovnega vidika, s strokovnega zornega kota se takega proračuna ne podpre. Vlada naj pride s programom, ga pove, pove naj ga ljudem, ampak realističen progam, ne samo da je davčni sistem prijazen, če nekoga bolj obdavči. To ni prijaznost davčnega sistema in najbolj obdavči ljudi.
Hvala lepa. Besedo ima državna sekretarka na Ministrstvu za finance gospa mag. Mateja Vraničar Erman. Izvolite.
Hvala lepa. Nekaj vprašanj je še ostalo za odgovor. Najprej, kar se tiče pokojnin, usklajevanja pokojnin v letu 2017. Zakon o izvrševanju proračuna v primeru javnofinančnih potreb poseže v Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju in s Predlogom zakona o izvrševanju proračuna posegamo v sistem usklajevanja pokojnin za leto 2016, kar pomeni, da za leto 2017 bo uveljavljen mehanizem, kot velja po Zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Ni na odmet tudi povedati, da je v predlogu finančnega načrta zavoda za leto 2017, enako kot v finančnem načrtu za leto 2016, predvideno, da bo Kad oziroma njegov pravni naslednik zagotovil 50 milijonov evrov sredstev v skladu z Zakonom o Slovenskem državnem holdingu, kjer jasno piše, da se ta sredstva prvenstveno porabijo za usklajevanje pokojnin. V zvezi z davčnim dolgom; z ukrepi, ki dajo največ učinka pri poplačilu davčnega dolga oziroma v okviru davčne izvršbe, to je na podlagi ustnih oziroma telefonskih in pisnih opominov in na podlagi izdanih sklepov o davčni izvršbi, je bilo poplačanega – to so sklepi o davčni izvršbi na denarna sredstva na računih oziroma plačane dohodke –, poplačanega je bilo, imam podatke samo za leto 2014, ne za leto 2015, terjanega milijarda 197 in poplačanega dobrih 509 milijonov evrov z vidika davčnih obveznosti in še dodatnih 27,8 milijona drugih obveznosti, ki jih po Zakonu o davčnem postopku izterjuje Finančna uprava. V zvezi z morebitnim ukinjanjem ali združevanjem državnih agencij, lahko povem, da v tem trenutku teče analiza delovanja posameznih agencij, ki so v pristojnosti Vlade oziroma države, z namenom, da se uskladi oziroma uredi njihovo poslovanje v skladu s priporočili Računskega sodišča. V tem okviru pa teče tudi analiza mogočega ukinjanja ali združevanja posameznih agencij. Če omenim samo agencije, ki so v pristojnosti našega ministrstva. Pri nas posebej intenzivno potekajo pogovori o možnosti združevanja nadzornikov finančnega sistema, torej Agencije za zavarovalni nadzor, Agencija za trg vrednostnih papirjev in dela Banke Slovenije, vendar je treba biti tukaj previden, tako da tukaj bo šlo za dolgotrajnejši proces. V zvezi očitanim poviševanjem davčnih obveznosti naj opozorim, da je vprašanje indeksacije oziroma neindeksiranja davčnih lestvic oziroma zneskov zadeva, ki je ni uveljavila ta vlada, hkrati pa ne gre za absolutno prepoved indeksiranja, ampak gre samo za omejitev, da dokler ne doseže inflacija določenega obsega oziroma določene višine, da toliko časa do usklajevanja ne pride. V nadaljevanju pa je usklajevanje mogoče oziroma v vsakem primeru je usklajevanje mogoče, ni pa avtomatizma, tako kot je bilo do konca leta 2013. O ostalih davčnih temah, sem prepričana, da bomo lahko rekli kaj več, ko bodo zakoni vloženi. Še enkrat pa ponavljam, da po našem mnenju zakoni, ki predstavljajo prve ukrepe za prerazporeditev davčnih obveznosti, ne predstavljajo sestavnega dela s proračunskim paketom in so zaradi tega pripravljeni v ločenem paketu. Ne nazadnje bi v primeru, če bi striktno sledili tezi gospoda Širclja, Državni zbor moral čisto vse zakone, ki imajo kakršnekoli finančne učinke, sprejemati hkrati z državnim proračunom, ne pa tekom celega leta, kot se dejansko tudi dogaja. Pa še vprašanje v zvezi s številom zaposlenih. V zvezi s tem obstajata dve metodologiji, po katerih se meri število zaposlenih v javnem sektorju. Ena metodologija šteje prav posamezne zaposlene, to je po Uredbi o načinu priprave kadrovskih načrtov posrednih uporabnikov proračuna in metodologiji spremljanja njihovega izvajanja. Podatke po tej metodologiji imam od 1. julija 2014 do 1. 10. 2015 in po tej metodologiji se je število zaposlenih povečalo za približno 4 tisoč oseb, od tega 2 tisoč 700 oseb, ki se financirajo iz javnih sredstev, in tisoč 300 oseb, ki se financirajo iz nejavnih sredstev. Od teh 2 tisoč 700, ki se financirajo iz javnih sredstev, jih je tisoč, ki se financirajo iz proračuna občin, in tisoč 300, ki se financirajo iz državnega proračuna. Večina tega povečanja gre na račun dejavnosti šolstva oziroma izobraževanja. Moram pa poudariti, da ta metodologija, recimo v primeru, ko pride do nadomeščanja enega zaposlenega z drugim zaposlenim, šteje dva zaposlena in ne samo enega zaposlenega. Druga metodologija, ki šteje število zaposlenih na podlagi preračuna števila ur – torej, en zaposlen 8 ur dela –, pa kaže, da je v obdobju september 2014–avgust 2015, to so zadnji podatki, ki jih imam na razpolago, bilo v javnem sektorju 201 manj zaposlenih v avgustu 2015 kot septembra 2014. Povečanje se kaže na področju zdravstva, socialnega varstva, tukaj je največje odstopanje navzgor, največ znižanja pa je na vladnih službah in ministrstvih in organih v sestavi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Marko Pogačnik, pripravi naj se gospa Jelka Godec, za njo Tilen Božič.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovana državna sekretarka, mislim, da tudi Bruselj ne gleda na proračun tako pozitivno, kot ste ga vi hoteli predstaviti. Sedaj vam bom prebral to zadnjo informacijo, ki se je pojavila v časniku Finance: Tudi Bruselj nad Mramorja, država preveč zapravlja in: Komisija v oceni slovenskega proračuna za leto 2016 opozarja, da malo tveganje lahko postane veliko tveganje. To poročilo Evropske komisije je bilo objavljeno danes. Kaj so sedaj glavne pripombe? In sicer, da Slovenija strukturnega primanjkljaja ni zmanjšala. Nasprotno, Slovenijo zlasti opozarja, da ima težave z izravnavo strukturnega primanjkljaja. Skladno s priporočili bi morala strukturni primanjkljaj v obdobju med letom 2013 in 2015 zmanjšati za 1,7 odstotne točke BDP, dejansko pa je storila nasprotno in ga še povečala, in sicer za 0,8 odstotne točke BDP. Evropska komisija ugotavlja, da Sloveniji ni uspelo izkoristiti poceni zadolževanje za znižanje stroškov financiranja, ampak se je predvsem dodatno zadolžila. Tako znašajo stroški financiranja dolga 3 % BDP in se bo leta 2016 nekoliko zmanjšal le relativno zaradi gospodarske rasti. Ob tem pa v Bruslju dodajo, da se javni dolg lani sicer ni močno povečal, a gre za refinanciranje, zato pričakujejo, da se bo zadolženost Slovenije v letu 2016 uskladila z načrti. Komisija ocenjuje, da javnofinančni primanjkljaj znižala za 2,4 % BDP. Temelji na zelo optimističnih predpostavkah – gospodarski rasti in domači končni porabi. Tudi slovenska vplačila v proračun Evropske unije bodo večja, kot jih država predvideva v proračunu. In da ne vključuje tveganj, ki jih proračun zajema, in sicer Komisija opozarja na stroške v zvezi z begunsko krizo – to, kar smo mi tudi že večkrat poudarjali – ter na pogajanje s sindikati. V tistem času, ko je Bruselj to zadevo gledal, pogajanja s sindikati še niso bila končana, to pomeni, da so te predpostavke bistveno višje. Sindikati so v tem delu iztržili bistveno več. Poleg tega Komisija opozarja, da bo imel dolg DUTB in njegovo počasnejše unovčevanje naložb tudi večji vpliv na javne finance, kot predvideva Slovenija v načrtu proračuna za leto 2016. Sedaj pa želim vaš komentar na to.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Jelka Godec.
Najlepša hvala. Reda bi se odzvala na besede koalicijske poslanke. Namreč, kako dobra je država oziroma kako dobro je sestavljen proračun na področju socialnih transferjev. Res je, da se povečujejo socialni transferji, treba pa je vedeti, da Vlada povečuje oziroma podaljšuje varčevalne ukrepe, ki so bili zapisani v ZUJF, tako opevanem ZUJF, ki ga vedno radi kritizirajo. Treba je povedati, da se vse tiste pogoje iz ZUJF na področju državnih štipendij in otroških dodatkov podaljšuje in da se tudi hkrati povečujejo pogoji za izpolnitev, torej kdaj naj bi prenehalo varčevanje. Namreč, pri državnih štipendijah je bilo sedaj navedeno, da se sprostijo, ko je gospodarska rast 2,5 % BDP. Takrat se sprostijo za 6., 7. in 8. dohodninski razred državne štipendije. No, Vlada pa sedaj ta pogoj podaljšuje, hkrati pa dodaja pogoj, da mora biti rast stopnje delovne aktivnosti v starostni skupini od 20 do 64 let 1,3 odstotne točke. Torej, takšni pogoji, ki jih sedaj Vlada z novim Zakonom o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev določa za naprej – verjetno bo ta zakon sprejet, kolikor sem videla na odboru –, to pomeni, da se za državne štipendije v delu 6. razreda in 7. in 8. dohodninskega razreda ne bodo nikoli izpolnili ti pogoji. Namreč, ta delovna aktivnost v starostni skupini od 20 do 64 let je bila 1,3 odstotne točke samo leta 2003). Tako govoriti, kako dobra je države, treba je tudi to, je nesmiselno oziroma zraven tudi povejte, kakšne pogoje za tiste dohodninske razrede do 6. uveljavljate in da se za tiste, ki so najbolj socialno potrebni teh pomoči, torej od 1. in nekje do 5. dohodninskega razreda, ne bo zdaj popolnoma nič spremenilo: ne bodo imeli višjih otroških dodatkov, ne bo dodatnih državnih štipendij. Hkrati pa je treba povedati, da misli država v naslednjem letu na račun socialno šibkih privarčevati 9,82 milijonov evrov na državnih štipendijah in 16,2 milijona evra na otroških dodatkih. To je skupaj 26,02 milijona evrov, kar je tudi zapisala Vlada v svoji razlagi Zakona o uveljavljanju iz pravic iz javnih sredstev. To je, kar se tega tiče. Kar se tiče pa zdravstvene reforme, ko v koaliciji zatrjujete, da zdravstvena reforma je na vidiku, da bo, da bo prinesla izboljšanje zdravstvenega sistema. Lahko si preberete, da so od te davčne reforme ostali le predlogi po novih prispevkih s strani Ministrstva za zdravje, in sicer načrtuje se 20 % višja prispevna stopnja za upokojence, za 3 % višje premije za obvezno zavarovanje, novi zdravstveni davek v višini 2 %. Če je to za vas zdravstvena reforma, potem verjamem, da vas bodo ljudje kar vprašali po zdravju. Kar pa se tiče amandmajev, ki so bili že danes označeni malodane kot protiustavni, moram povedati, da v Slovenski demokratski stranki smo dali, recimo, tudi amandma za povišanje na področju oziroma na postavki Državne štipendije in štipendije za nadarjene, ker vemo, kako je s štipendijami, kaj se je zgodilo s projektom na deficitarnih štipendijah, da ste imeli v bistvu razpis do porabe sredstev in da tisti, ki so ob 9. uri, ko se je razpis začel, vložili, so v bistvu že bili prepozni. S takšnimi in podobnimi akcijami pripomorete samo k temu, da ljudje govorijo, da se v bistvu delate norca iz njih. Naslednja stvar so infrastrukturni amandmaji na področju infrastrukture, o katerih je že govoril kolega Žnidar. Tudi ti niso lepotni popravki, ampak očitno se v koaliciji ne zavedate pomena infrastrukture, razvoja infrastrukture v naši državi, zato smo v opoziciji in Slovenski demokratski stranki vložili te amandmaje. Sama moram poudariti, da v teh amandmajih tudi državna cesta, ki je obvozna cesta v primeru nesreč na avtocesti Ljubljana–Maribor, ki je v takšnem stanju, da v bistvu ni več prevozna, kajti v tem letu je zaradi popravil na železniški infrastrukturi država uporabljala to cesto, to je na relaciji Dramlje–Loče oziroma Dramlje–Ponikva–Loče in je cesto tako uničila, da je v bistvu na enem delu popolnoma neprevozna. Zdaj pa se država v proračunu obnaša tako, kot da ni te ceste uničila. Predlagam, da vsaj tisti, ki ste iz te regije, ta amandma podprete.Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Tilen Božič, izvolite.
Hvala za besedo. Moram eno zadevo najprej demantirati, za katero mislim, da je bila že večkrat ponovljena, nazadnje jo je izrekel gospod Šircelj, zaradi tega, ker mislim, da se je tolikokrat že ponovila, da se zna zgoditi, da bo še kdo mislil, da je res, pa mislim, da to ni prav. In sicer to, kar se tiče evropskih sredstev oziroma SVRK – razporejanja, kako je s tem. Dejstvo je, da smo – in tudi gospod Šircelj je sedel na Odboru za finance – pred kratkim tudi sprejemali spremenjeno zakonodajo oziroma nekatere določbe v členih, ki so dejansko priznale oziroma uredile tudi ta nov koncept razporejanja evropskih sredstev, ki predvideva, da se lahko ta sredstva razporedijo – ne tako, kot je bilo včasih, ko se je najprej naredilo razrez, vsem se je lepo dalo ta denar, potem smo pa začeli razmišljati, kaj bomo z njim delali, ampak tako da se je ta stopnja nekako zaustavila na SVRK in potem gredo ta sredstva naprej. Zaradi tega je tudi letos v proračunu tako rešeno, zaradi tega tudi imamo že v zakonodaji pripravljene določbe, ki nam omogočajo nov način razporejanja teh sredstev. Da bi država zamujala oziroma Vlada zamujala s pripravo aktov, ki bodo omogočali črpanje sredstev oziroma uporabo sredstev iz druge perspektive – morda bi se jih dalo narediti hitrejše, ampak vsekakor to ne drži. To je prva stvar. Druga stvar, ki se tiče poročila Evropske komisije, s katerim smo bili danes torej seznanjeni, smo ga dobili, tudi tukaj gospod Pogačnik ga je omenil v določenih delih; pa niso samo določeni deli, je več delov. Mislim, da prvi del, ki je nekako ključen, in prvo sporočilo, ki ga je treba dati, je naslednje: Slovenija je ustrezno pripravila proračunski načrt za leto 2016. Ključni del – če ga še enkrat ponovim, ker je treba ponavljati tiste stvari, ki držijo, zaradi tega, da si zapomnimo tisto, kar drži, ne tistega, kar ne drži –: Slovenija je ustrezno pripravila proračunski načrt za leto 2016. Planirano je, da bomo v letošnjem letu izšli iz postopka presežnega primanjkljaja, kar pomeni, da se za nas izboljšujejo pozicije, bomo manj pod drobnogledom in tako naprej, imamo nekaj več manevrskega prostora. Za leto 2016 tudi piše, da je proračun, predlog, pretežno skladen z zahtevami Pakta stabilnosti in rasti, kar je tudi ključno. Je pa res, tu se pa pridružujem nekemu bolj omejenemu obsegu gospodu Pogačniku, imamo zelo malo manevrskega prostora, to je dejstvo, smo zelo na tesno, treba bo nadaljevati z reformami in obvladovati bo treba tveganja. Tveganja so zelo različna, nekatera smo tukaj slišali, govorilo se je tudi o migrantih, recimo. Ravno glede tega, mislim, da je tudi že minister za finance govoril, kaj si v zvezi s tem prizadeva, kar se tiče evropskih sredstev, vključevanja tega v deficit in tako naprej. Nekaj tveganj tudi potem tisto, kar smo dali, se pravi strukturnega primanjkljaja in tako naprej. Na tem bo pač treba delati naprej. Ampak, če še tretjič ponovim, Slovenija je ustrezno pripravila proračunski načrt za leto 2016. To je poročilo Evropske komisije, ki je prišlo danes. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Mateja Vraničar Erman, državna sekretarka na Ministrstvu za finance, izvolite.
Hvala lepa za besedo. V zvezi z oceno Evropske komisije je treba poudariti v bistvu dvoje. Evropska komisija ocenjuje, da bo letošnji primanjkljaj dosežen v obsegu 2,9 % BDP, kar je tudi naša napoved oziroma naš cilj, in s tem pravzaprav potrjuje izvrševanje proračuna letošnjega leta. Kar se tiče proračuna oziroma osnutka proračuna za leto 2016, Evropska komisija ugotavlja, da je osnutek proračunskega načrta ustrezno pripravljen in da je pretežno skladen z zahtevami Pakta rasti in stabilnosti. Tam, kjer se razhajamo z Evropsko komisijo oziroma razhajamo se z Evropsko komisijo z vidika doseganja strukturnega napora oziroma zniževanja strukturnega primanjkljaja, in sicer zaradi tega, o čemer sem govorila že prej, to je izračuna proizvodnje vrzeli v primerjavi z našimi izračuni in po drugi strani evropskimi izračuni. To je še eno od odprtih vprašanj, ki se bo obravnavalo v naslednjih obravnavah tega dokumenta oziroma tega odgovora, odziva Evropske komisije. Nesporno pa ostaja dejstvo, da moramo nadaljevati z začrtanimi ukrepi tako na področju fiskalnih kot tudi drugih strukturnih reform in da tukaj ni prostora za omahovanje oziroma za zavlačevanje, zaradi tega bo treba temu v naslednjem obdobju posvetiti tudi veliko pozornosti. Mogoče samo še nekaj primerjav. Ni danes izdala Komisija ocene samo za Slovenijo, večina oziroma pet držav, ki imajo ustrezne osnutke, enako kot Slovenija so ocenjene Belgija, Latvija, Malta in Finska, tveganje neustreznosti velja za tri pomembne države. Hvala.
Hvala lepa. Postopkovno, mag. Marko Pogačnik, izvolite.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovana državna sekretarka, predlagam, da se s to oceno, ki jo je podala Evropska komisija, poslanke in poslanci seznanimo, preden bomo glasovali o proračunu za leti 2016 in 2017, in naj Vlada poskrbi, da to poročilo dobimo na klopi, tako poslanci opozicije kot koalicije. To je moj predlog, pred glasovanjem o proračunih za leti 2016 in 2017. Mislim, da bi bilo to pošteno, ker zdaj pa lahko nekdo razlaga tako, nekdo lahko razlaga drugače. Predlagam, ker je smiselno, da si vsi lahko to oceno preberemo [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] [[…]]Glejte, povedal sem svoj proceduralni predlog. Javno je marsikaj objavljeno, tudi v medijih. Vendar mislim, da je nekorektno, nepošteno od te vlade, da bi poslankam in poslancem glede poročila Evropske komisije o dveh najpomembnejših dokumentih za državo v letih 2016 in 2017 rekli: Preberite si v Financah. [[oglašanje iz dvorane]] No, rekli ste, da so javno objavljeni. Poskrbite za to, da bodo prišli na klopi in da bomo mi to poročilo dobili. Kakor pa zdaj zgleda, pa tudi Evropska komisija ocenjuje, da pač preveč zapravljate, na kar mi že vseskozi opozarjamo. Predvsem ta dogovor s sindikati me zanima. Ali je takrat, ko je bila zadeva v Bruselj poslana, ko je Evropska komisija to oceno dala, ali je že takrat bil znan zadnji dogovor s sindikati ali ne?
Hvala lepa. Sicer moram reči, da to ni bil ravno postopkovni predlog. Vlada je vzela na znanje in če nam bo predložila gradivo, ga bomo tudi v Državnem zboru distribuirali naprej. Ali želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Glasovanje o Splošnem delu dopolnjenega predloga proračuna bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 37. točki dnevnega reda. Prehajamo na obravnavo Posebnega dela dopolnjenega predloga proračuna. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo o vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 14. 11. 2015. Prehajamo na proračunskega uporabnika 1211, Državni zbor, in na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Dejavnost Državnega zbora ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 1611, Ministrstvo za finance, in na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Finančna izravnava občinam in amandma Poslanske skupine NSi. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 1811, Ministrstvo za zunanje zadeve, in na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Razvojno sodelovanje in mednarodna pomoč ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2130, Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, in na razpravo o vloženih amandmajih pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Lokalna razvojna infrastruktura ter amandma Poslanske skupine NSi in amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2330, Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, in na razpravo o vloženih amandmajih k dvema podprogramoma pri tem proračunskem uporabniku. Najprej dajem v razpravo podprogram Prilagajanje podnebnim spremembam ter amandma Poslanske skupine Združene levice. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem še podprogram Razvoj podeželja ter amandma Poslanske skupine NSi. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2431, Direkcija Republike Slovenije za infrastrukturo, in na razpravo o vloženih amandmajih pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Investicijsko vzdrževanje in gradnja državnih cest ter amandma Poslanske skupine NSi in 5 amandmajev Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2550, Ministrstvo za okolje in prostor, in na razpravo o vloženih amandmajih pri tem proračunskem uporabniku. Najprej dajem v razpravo podprogram Upravljanje z vodami ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi več nihče razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2551, Agencija Republike Slovenije za okolje, in na razpravo o vloženim amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Spremljanje stanja okolja in hidrološka dejavnost ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2611, Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, in na razpravo o vloženih amandmajih k dvema podprogramoma pri tem proračunskem uporabniku. Najprej dajem v razpravo podprogram Usposabljanje in izobraževanje ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem še podprogram Štipendije ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi več nihče razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2613, Inšpektorat Republike Slovenija za delo, in na razpravo o vloženim amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Urejanje in nadzor na področju dela ter Storitve za trg dela ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2711, Ministrstvo za zdravje, in na razpravo o vloženih amandmajih k dvema podprogramoma pri tem proračunskemu uporabniku. Najprej dajem v razpravo podprogram Investicijska vlaganja na primarni ravni ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Ker nihče ne želi več razpravljati, zaključujem tudi to razpravo. V razpravo dajem še podprogram Investicijska vlaganja na sekundarni in terciarni ravni ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 3330, Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport, in na razpravo o vloženih amandmajih k trem podprogramom pri tem proračunskem uporabniku. Najprej dajem v razpravo podprogram Mladi raziskovalci, mobilnost in spodbude najboljšim raziskovalcem ter amandma Poslanske skupine NSi. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem podprogram Dejavnost visokega šolstva ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem še podprogram Športna infrastruktura ter amandma Poslanske skupine NSi in amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 3340, Ministrstvo za kulturo, in na razpravo o vloženih amandmajih k dvema podprogramoma pri tem proračunskem uporabniku. Najprej dajem v razpravo podprogram Varstvo kulturne dediščine, arhivska in knjižnična dejavnost ter amandma Poslanske skupine NSi in amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem tudi to razpravo. V razpravo dajem še podprogram Umetnostni programi ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem to razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 3341, Arhiv Republike Slovenije, in na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Urejanje sistema in podporne dejavnosti na področju arhiviranja ter amandma Poslanske skupine NSi. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Glasovanje o amandmajih in o Posebnem delu dopolnjenega predloga proračuna bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 37. točki dnevnega reda. Prehajamo na obravnavo Načrta razvojnih programov. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem tudi to razpravo. Glasovanje o Načrtu razvojnih programov bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 37. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na obravnavo PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O SOCIALNO VARSTVENIH PREJEMKIH, po nujnem postopku. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve in enake možnosti gospe Martini Vuk.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovane poslanke in poslanci! Pred vami je prvi iz paketa zakonov Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, ki so povezani s sprejemanjem proračunov za leti 2016 in 2017 in ki vsaj delno sproščajo varčevalne ukrepe. Gre za Zakon o socialno varstvenih prejemkih, ki določajo osnovni znesek minimalnega dohodka, le-ta pa je podlaga za izračun denarne socialne pomoči in varstvenega dodatka. Bistvena sprememba zakona je ravno dvig višine minimalnega dohodka na 288,81 evra. S tem želimo preprečiti poslabšanje socialnega stanja najšibkejšim, ki so upravičeni do denarne socialne pomoči oziroma varstvenega dodatka, in ohraniti njihovo socialno varnost. Zakon o dodatnih interventnih ukrepih in ZUJF sta leta 2012 osnovni znesek minimalnega dohodka določila v višini 260 evrov ter njegov dvig vezala na leto po letu, ko bo gospodarska rast presegla 2 %. In zdaj je ta pogoj dosežen. Tako se bo s 1. 1. 2016 minimalni dohodek dvignil z zdajšnjih 270,82 evrov na 288,81 evra. To pomeni dodatnih 18 evrov za posameznika, ki prejema denarno socialno pomoč. Pomembno pa je poudariti, da se hkrati spreminja tudi ekvivalenčna lestvica, ki določa, kako se višina minimalnega dohodka odmeri ostalim družinskim članom. Če bi namreč dvignili samo minimalni dohodek, lestvica pa bi ostala enaka, bi se zgodilo, da bi bile družine na slabšem, tega pa nikakor nismo želeli dopustiti. Naj navedem samo primer, enostarševska družina z dvema otrokoma bi ob novi višini minimalnega dohodka 288,81 evrov in hkratni uporabi trenutno veljavne ekvivalenčne lestvice bila upravičena celo do nekaj evrov nižje denarne socialne pomoči, kot je upravičena danes. Z uporabo nove sistemske lestvice pa bo ta družina prejela približno 30 evrov mesečno več denarne pomoči, kot jo prejema danes. Spoštovani poslanke in poslanci! S sprejemom tega zakona bo višina zneska minimalnega dohodka postavljena na sistemsko ravne. V skladu s socialnim sporazumom, ki smo ga letos sklenili socialni partnerji, pa bomo minimalni osebni dohodek ponovno izračunali prihodnje leto. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Urošu Priklu.
Hvala lepa, predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim v dvorani! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na svoji 21. seji kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah Zakona o socialno varstvenih prejemkih, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada. Kolegij predsednika Državnega zbora je na svoji seji sklenil, da se Predlog zakona o spremembah Zakona o socialno varstvenih prejemkih obravnava po nujnem postopku. Na odboru so sodelovali pristojno ministrstvo ter zainteresirana javnost. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog zakona proučila z vidika njegove skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in zakonodajno-tehničnega vidika ter imela pripombe na 4 . in 5 člen zakona, ki so bile upoštevane s predlogom koalicijskih amandmajev. Prav tako je odbor prejel mnenje Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide, ki ga je predstavil predsednik tega odbora gospod Peter Požun. Državni svet podpira predlagane ukrepe, komisija podpira predlagane spremembe zakona, saj izboljšuje dosedanji socialni položaj upravičencev do denarne socialne pomoči in varstvenega dodatka z uveljavitvijo sistemsko določene višine zneska minimalnega dohodka, od katere je odvisno uveljavljanje vseh pravic iz naslova obravnavanega zakona. V sami razpravi oziroma na seji je bilo predstavljeno s strani predlagatelja oziroma dan poudarek, da se s predlogom zakona omogoča začetek uporabe osnovnega zneska od minimalnega dohodka v polni višini, to je 288,81 evrov od 1. januarja 2016 naprej, torej v znesku, kot je bil določen v sistemskem zakonu o socialnovarstvenih prejemkih ob njegovem sprejemu. Znesek minimalnega dohodka je bil v vmesnem času na podlagi določb Zakona o dodatnih intervencijskih ukrepih in Zakona za uravnoteženje javnih financ do konca leta [[nerazumljivo]]določen v višini 260 evrov. V razpravi, ki je potekala o 1. členu predloga zakona in tudi o členih, ki temu seveda sledijo, je bilo izpostavljeno stališče, da v resnici ne gre za dvig sredstev, ker dejansko ne gre za obe navedeni pravici, ampak zgolj za vračanje na raven pravic, ki so že bile pridobljene. Nekateri razpravljavci so menili, da je ne glede na vse ta znesek pomoči še vedno premajhen. Revščine s takimi tako imenovanimi drobtinicami ne bomo ustavili, znesek bi moral biti vsekakor višji. Ministrica je poudarila, da je treba gledati celoto, ne le delčke celote, dejstvo pa je, da je to dejansko praktično dvig. Zagotovilo imamo, da se bodo v skladu s socialnim sporazumom minimalni osebni dohodki znova izračunali oziroma dvignili prihodnje leto. Odbor je po razpravi sprejel koalicijske amandmaje k četrtemu in petemu členu ter tudi glasoval in izglasoval vse člene predloga zakona. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerem so vključeni tudi sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog tega zakona je tudi sestavni del poročila, ki ste ga prejeli. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč Poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospa Erika Dekleva.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Na novembrski seji državnega zbora ob sočasni obravnavi državnega proračuna za leti 2016 in 2017 bomo obravnavali tudi štiri zakone s področja trga dela, družine in socialnega varstva, ki se neposredno nanašajo na izvrševanje proračuna. Prvi, ki ga imamo na dnevnem redu, je Predlog zakona o spremembah Zakona o socialno varstvenih prejemkih, ki uvaja minimalni dohodek v polni višini, kot je bil predviden že leta 2010 v sistemskem zakonu, kar pomeni zvišanje s trenutnih 270,82 evrov na zakonsko predvidenih 288,81 evrov ter novo ekvivalenčno lestvico za denarno pomoč in varstveni dodatek. V dosedanjih razpravah o osnovnem minimalnem dohodku je bilo veliko govora o ustreznosti višine zneska minimalnega dohodka ter potrebi po novem izračunu višine življenjskih stroškov. Znesek 288 evrov je nizek, za marsikoga prenizek za zadovoljevanje minimalnih življenjskih potreb. Strinjamo se, da je treba določiti novega, ki bo odražal bolj realno višino življenjskih stroškov, saj je bi zadnji znesek osebnega minimalnega dohodka izračunan leta 2009. Treba pa je izpostaviti tudi višino zneska minimalne plače, ki trenutno znaša 561,46 evrov oziroma 604,35 evrov, in od katere je prav tako odvisen osnovni znesek minimalnega dohodka. Na žalost so to zneski, ki jih naš sistem še vzdrži, vendar pa moramo spomniti tudi obljubo iz socialnega sporazuma, v skladu s katero naj bi se minimalni dohodek ponovno uskladil z novim izračunom višine minimalnih življenjskih stroškov v prihodnjem letu. Kot že uvodoma omenjena je ena pomembnejših rešitev predloga zakona tudi uvedba nove ekvivalenčne lestvice, ki bo predvsem družinam prejemnikom denarne pomoči in varstvenega dodatka omogočala izboljšanje socialnega položaja. Enostarševske družine z dvema otrokoma bodo v skladu s predlogom zakona in novo ekvivalenčno lestvico lahko upravičene do 814 evrov denarne pomoči, kar je za 29 evrov več kot trenutno. Dvostarševske družine z dvema otrokoma bodo lahko upravičene tudi do 836 evrov denarne pomoči oziroma za 24 evrov več kot trenutno. Pri tem ne smemo pozabiti na samske osebe, upravičene do varstvenega dodatka, ki bodo po novem predlogu zakona in novi lestvici – upoštevajoč kot primer cenzus 470 evrov in hipotetičen primer, da oseba prejema 400 evrov pokojnine – lahko upravičene tudi do 70 evrov varstvenega dodatka namesto 50 evrov, kot je predvideno, če bi stopila v veljavo zakonsko predvidena sistemska lestvica. Velikokrat je bilo slišati, da so nova delovna mesta najboljša rešitev za izhod iz krize, revščine in socialne izključenosti. Res je, vendar trenutno želimo pomagati socialno najbolj ogroženim, tistim, katerim bi morala denarna socialna pomoč pomeniti le začasno rešitev. Obravnavani predlog zakona rešuje samo en segment pomoči, namenjene prejemnikom socialnih transferjev. V nadaljevanju bomo obravnavali tudi druge zakona, ki kumulativno izboljšujejo socialni položaj družin, predvsem prejemnikov otroškega dodatka in državnih štipendij, pa tudi dolgotrajno brezposelnih, starejših od 55 let. Predlog novele Zakona o socialno varstvenih prejemkih pa bomo v Poslanski skupini SMC podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Marijan Pojbič.
Spoštovani! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlog spremembe Zakona o socialno varstvenih prejemkih podpiramo. Razlogi za podporo izhajajo iz določil zakona, ki delno izboljšujejo dosedanji socialni položaj upravičencev do denarne socialne pomoči in varstvenega dodatka, od katerega je odvisno uveljavljanje vseh pravic iz naslova obravnavanega zakona. Cilj predlaganih sprememb zakona namreč je, da se določi nova ekvivalenčna lestvica za državno pomoč, tako da od 1. januarja 2016 dalje velja znesek minimalnega dohodka v polni višini 288,81 evra. Hkrati s tem se poviša tudi varstveni dodatek. Dejansko drži, da nihče od upravičencev ne bo na slabšem, vendar se moramo zavedati, da ta minimalna povišanja ne bodo vplivala na samo povečevanje stopnje revščine v Republiki Sloveniji. V Slovenski demokratski stranki opozarjamo, da se nekateri ukrepi na področju sociale, ki izhajajo iz ZUJF, še kar podaljšujejo, kljub temu da so izpolnjeni vsi pogoji, ki so potrebni za njihovo prenehanje. Tako lahko vidimo, da se na eni seji obravnava ta zakon, ki minimalno povečuje denarne socialne pomoči in varstvene dodatke in predstavlja strošek v višini okoli 13 milijonov evrov, hkrati pa koalicija s podaljševanjem ZUJF državljankam in državljanom Republike Slovenije jemlje več kot 52 milijonov evrov na področju starševskih prejemkov, otroških dodatkov in štipendij. Zato pozivamo vlado, in koalicijo, da neha polniti proračun na hrbtih najbolj socialno problematičnih skupin prebivalstva in išče prilive v proračunu tam, kjer se denar dejansko meče skozi okna. S takšnimi drobtinicami, ki jih država namenja najbolj ranljivim skupinam prebivalstva, ne bomo nikoli zajezili revščine in socialnega dna. Naš cilj mora biti pospešen razvoj in razcvet gospodarstva ter nove zaposlitve z višjo dodani vrednostjo, kjer si bodo ljudje s svojimi prihodki z lahkoto pokrivali življenjske stroške sebi in svojim najbližjim. Le tako se lahko odmaknemo od socialnega dna in od revščine, ki jo je na našo žalost stalno več.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Uroš Prikl.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, ministrica, lep pozdrav še enkrat! Predlog novele Zakona o socialno varstvenih prejemkih končno, končno omogoča začetek uporabe osnovnega zneska minimalnega dohodka na polno vrednost, ki je bil sicer postavljen s tako imenovanim sistemskih predpisom, sistemskim zakonom, pa hkrati kasneje zaradi interventnih ukrepov varčevanja neuporabljen. Po tem predlogu, ki ga imamo zdaj na mizi, se osnovni znesek, prvotni je bil sicer 260 evrov pa potem preko sedanjega še veljavnega 270,82 evra, viša, veča na 288,81, kar pomeni skoraj 18 evrov oziroma procentualno 6,6 %. Hkrati se je z namenom izboljšanja položaja oziroma ohranitve položaja upravičencev do denarne socialne pomoči in varstvenega dodatka uveljavlja nova ekvivalenčna lestvica za ti dve pravici, in sicer na način, da nobena od obeh omenjenih skupin, torej od prejemnikov enega in drugega, ne bo na slabšem. Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti je namreč ugotovilo, da bi se z uporabo polne vrednosti zneska minimalnega dohodka in hkratno uporabo sistemske ekvivalenčne lestvice oziroma z ohranitvijo sedaj veljavne prehodne lestvice zgodilo prikrajšanje upravičencev do denarne socialne pomoči, zlasti tistih družin z otroci, kar pa seveda ne bi bilo prav. Ti upravičenci, tudi upravičenci do varstvenega dodatka, torej drugega transferja, med katerimi je tudi veliko število starejših, upokojencev, bi bili ob upoštevanju osnovnega zenska minimalnega dohodka ob polni višini ob hkrati uporabi sistemske lestvice prikrajšani za ne tako majhen, za ne tako zanemarljiv znesek sredstev. Kot sem že povedal, v Poslanski skupini Desus seveda podpiramo predlagano rešitev, predlagano spremembo zakona, saj ocenjujemo, da je prav in pošteno, da nobena od skupin, nobena od ciljnih skupin, ki že itak živi v revščini ali pa na njenem robu, ne sme biti tako ali drugače pri dodeljevanju te pomoči, te podpore, ni še v slabšem oziroma v neenakopravnem položaju glede na druge ciljne skupine. Kot rečeno, mi bomo zakon podprli, saj zakon, ob tem da preprečuje poslabšanje gmotnega socialnega položaja stanja določenih skupin upravičencev do socialno varstvenih prejemkov, tudi nekoliko sprošča več let trajajoče varčevanje na ljudeh, zategovanje pasu pri tistih, katerih preživetje je odvisno prav od pomoči države. Seveda bi bilo tukaj fino še dodati, da se v Desusu kot stranki, ki je socialno občutljiva, zavedamo, da osnovni socialni transferi posameznikom in družinam ne omogočajo doseganje tistega minimuma, tiste košarice, ki je nekako po izračunih, po statističnih podatkih potrebna za normalno človeka dostojno življenje. Na vsak način je treba s parcialnimi politikami, parcialnimi sektorskimi politikami jih peljati tako, da jih obravnavamo nekako celovito in ne ene neodvisne od druge. Treba je na vsak način peljati takšno politiko, da bo čim manj ljudi, ki bodo pod pragom revščine, oziroma da sploh ne bo ljudi, ki bodo pod pragom revščine, in tudi ne ljudi, ki bodo na robu ali pa pod robom tveganja socialne izključenosti. To je naloga te države, to je naloga te politike, to je naloga te koalicije in če je tukaj neuspešna, je neuspešna na celi črti. Z veseljem pa lahko ugotavljam, da premalo zaznavno, pa vendarle se mehča ta razvpiti ZUJF, se mehča. Na žalost zaradi tega, ker vendarle še situacija v tej državi ni takšna in tudi širše ni takšna, da bi ga lahko povsem odmislili, povsem omehčali, povsem anulirali, povsem odpravili, pa vendarle nekateri ukrepi so. Težko je spremljati kritiko, ki je neupravičena, da postajajo vsi začasni ukrepi trajno, temu ni tako, verjamem pa, da ob pametni politiki, tudi gospodarski, ne samo zaposlovalni socialni in družinski, stanovanjski, bo vendarle ta ZUJF čez kako leto, dve postal neprijeten spomin na preteklost. Kot rečeno, socialna politika je potrebna, verjetno bo zmeraj in vedno, ne pa je tretirati in obravnavati kot parcialno, kot eno in edino, ampak v kombinaciji z ostalimi politikami gledati, saditi drevesa in hkrati tudi videti gozd. Kot rečeno, Poslanska skupina Desus bo brez zadržkov podprla spremembo Zakona o socialno varstvenih prejemkih. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospa Marija Bačič.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovana ministrica, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Zakon o dodatnih interventnih ukrepih in Zakon o uravnoteženju javnih financ sta znesek minimalnega dohodka določila v višini 260 evrov, po dveh usklajevanjih trenutno znaša 270,82 evra. Minimalni dohodek je znesek, na podlagi katerega se določata višina denarne socialne pomoči in varstvenega dodatka, ki naj bi preprečevala absolutno revščino in zagotavljala sredstva za zadovoljevanje minimalnih potreb. Kadar si posamezniki in družine ne morejo sami zagotoviti socialne varnosti, so upravičeni do pomoči, ki jo v okviru aktivne socialne politike zagotavljata država in lokalna skupnost. Do denarne socialne pomoči je upravičen posameznik, ki si sam materialne varnosti ne more zagotoviti zaradi okoliščin, na katere ne more vplivati. Varstveni dodatek pa je namenjen osebam, ki so trajno nezaposljive ali trajno nezmožne za delo ali so nezaposlene in starejše od 63 let za ženske oziroma 65 let za moške in so upravičene do denarne socialne pomoči oziroma bi do nje lahko bile upravičene. Vse od začetka gospodarske krize, večjega skoka brezposelnosti in stisk prebivalstva zaradi zmanjšanih dohodkov je poudarek socialne politike predvsem na blažitvi socialnih stisk s pomočjo socialnih transferjev oziroma zagotavljanja osnovnega dohodka za preživetje tistim, ki si ga sami ne morejo zagotoviti. Pasivni pristop sicer relativno uspešno preprečuje absolutno revščino, hkrati pa po drugi strani revščino stabilizira in zvišuje dolgoročno tveganje za socialno izključenost. Slovenija je kljub padcu BDP z interventnim zakonom in varčevalnimi ukrepi, v celoti gledano, z izrazitim povečanje ciljnosti transferjev in opustitvijo univerzalnega pristopa sicer uspela zaščititi najbolj ranljive skupine, ker je sistem socialne zaščite v času krize dovolj uspešno deloval kot blažilec. Kriza je pustila močne posledice, ki jih je nadgradilo še varčevanje. Tako že dalj časa z več strani prihajajo opozorila, da je varčevalna politika neuspešna, da ubija socialno državo, da bogati bogate in jemlje revnim. Nič kolikokrat smo tudi Socialni demokrati izpostavili dejstvo, da so posledice gospodarske in finančne krize premočno posegle tudi v socialni položaj naših prebivalcev in jih je treba primerno sanirati. Odrazili so se v zmanjšanju socialnih pravic in standarda ljudi. Stopnja tveganja revščine dosega najvišjo raven do sedaj in kar nas še posebej skrbi, je povečanje stopnje tveganja revščine med zaposlenimi. A danes Slovenija uspešno okreva. V tujini predstavniki Vlade poudarjajo, da je Slovenija spet uspešna, da imamo zmerno gospodarsko rast, število brezposelnih pada. Za Socialne demokrate je nujno, da se ta gospodarska rast odrazi tudi v dvigu standarda naših ljudi. Ker je Statistični urad ugotovil, da je gospodarska rast v letu 2014 presegla 2 % BDP, se s 1. 1. 2016 začne uporabljati osnovni znesek minimalnega dohodka v polni višini 288,81 evra. Verjetno pa se vsi dobro zavedamo, da je dvig minimalnega dohodka le obliž na rano, zgolj s socialnimi transferji namreč revščine ni mogoče zmanjšati. Mogoče je le blažiti njene posledice in ljudem omogočati preživetje. Problem revščine je nujno začeti reševati bolj aktivno in inovativno, samo pasivni pristopi revščine ne bodo zmanjšali. Bistveno je preseči ločeno gledanje na sistem socialnega varstva in povezano zajeti vse pomembne elemente, ki imajo učinke na socialni položaj posameznikov in družin – socialna politika, plus politika zaposlovanja, plus davčna politika. Samo spremembe socialne zakonodaje ne zadostujejo, potrebni so še drugi ukrepi, predvsem ukrepi, povezani s trgom dela, ter večja usklajenost delovanja vseh politik in ukrepov. Socialni demokrati bomo seveda predlog novele Zakona o socialno varstvenih prejemkih podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo Miha Kordiš.
Hvala za besedo. V Združeni levici zakona ne bomo podprli. Če bi ga podprli, bi podprli kozmetični poseg tam, kjer naša družba potrebuje resno operacijo. Ta operacija je dvig minimalnega dohodka na znesek, ki bo omogočal dostojno preživetje. Ta znesek je znan, izračunala sta ga dva raziskovalna inštituta po naročilu Ministrstva za delo že leta 2009. Ta znesek je 385 evrov, ne pa 289 evrov, ki jih je Pahorjeva vlada zapisala v 8. člen Zakona o socialno varstvenih prejemkih. Vmes je bil ta znesek znižan na 308, pardon na 260 evrov, zaradi interventnih ukrepov in to je edini razlog, zakaj se lahko danes Vlada hvali, da je dvignila minimalni dohodek, čeprav ga je v resnici zgolj vrnila na neko prejšnjo raven. Še enkrat bom jasno povedal, leta 2009 je ministrstvo ugotovilo, da je potreben znesek za samsko osebno 385 evrov. Ker je bila takrat minimalna plača samo 450 evrov neto, so si za cilj postavili 308 evrov. Ker je danes minimalna plača 560 evrov neto, so tudi po logiki samega ministrstva odpadli ekonomski razlogi za to, da se ne realizira znesek 385 evrov. Za dvig na 308 evrov bi potrebovali 16 milijonov evrov, za dvig na 385 evrov pa 60 milijonov evrov. To je majhen znesek za socialno nujen ukrep, ki je tudi ekonomsko upravičen, ker se vsi ti dohodki v celoti prelijejo in v davke in v potrošnjo. Ta ukrep je izvedljiv takoj z naslednjim letom brez zadolževanja, pod pogojem, da Vlada realizira svojo mini davčno reformo, to je, da ohrani četrti dohodninski razred in poveča efektivno stopnjo davka na dobiček podjetij. Torej, ne gre za to, da Vlada tega ne more storiti, ampak noče storiti. Minister Mramor je to zadnjič tudi iskreno povedal. Če bi ljudem omogočili človeku vredno preživetje, ne bi hotel delati za minimalne plače, ki so pod pragom tveganja revščine. Namesto da bi dvignili minimalno plačo, torej Vlada raje pušča ljudi na cedilu. Pri tem očitno ne pomagajo nobena pojasnila, da je 385 evrov bistveno slabše od 680 evrov mesečno, kolikor z obveznimi dodatki znaša minimalna plača, h kateri brez cenzusov spadajo tudi vse pravice iz socialnih zavarovanj. Odveč je tudi argument, da prejemniki varstvenega dodatka po definiciji niso delovno aktivne osebe in da je med prejemniki socialne pomoči velik del težko ali celo trajno nezaposljivih. Oni so pač kolateralna škoda slovenskega neoliberalizma. V Združeni levici te socialne hipokrizije ne bomo podprli. Priznamo, da vsebuje pozitiven element, ki bo dejansko izboljšal položaj nekaterih prejemnikov socialnih pomoči, ampak tudi tukaj je Vlada v resnici nedosledna. Po eni strani ohranja prehodno ekvivalenčno lestvico za prejemnike socialnih pomoči, ker je sistemska zanje tako zelo neugodna, da bi kljub navideznemu dvigu minimalnega dohodka vzdrževani člani dobili celo manj kot zdaj, po drugi strani pa uvaja novo ekvivalenčno lestvico za določanje varstvenega dodatka, kjer bi prejemniki po njenem mnenju zaradi uporabe sistemske lestvice dobili preveč. Posledica tega je, da bo samski prejemnik varstvenega dodatka dobil samo dva in pol evra več kot dobiva danes, kljub navideznemu dvigu minimalnega dohodka. Deklarirani zagovorniki upokojencev, prejemniki varstvenega dodatka so namreč skoraj brez izjeme upokojenci, se ob tem očitno ne bodo zganili. V Združeni levici pa bomo jasno povedali: ne pristajamo na vašo farso z dvigom minimalnega dohodka, ki je 100 evrov pod minimalnim zneskom, ki je bil ugotovljen že leta 2009, in 300 evrov pod pragom tveganja revščine. Lepo vas prosim, kdo se hvali z ukrepi, ki puščajo ljudi 300 evrov pod pragom tveganja revščine! Ne boste nas preslepili z dvigom varstvenega dodatka za dva in pol evra in naše podpore ne boste dobili. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije - krščanskih demokratov, zanjo gospa Iva Dimic.
Spoštovani predsednik. Ministrica, kolegice in kolegi! V Sloveniji imamo pol milijona socialno šibkih državljank in državljanov. Kaj torej zanje pomeni denarna socialna pomoč in varstveni dodatek? To sta socialnovarstvena prejemka, ki bi jim morala omogočiti vsaj osnovne pogoje za dostojno življenje. Stopnja tveganja revščine se od leta 2008 nezadržno povečuje. Število prejemnikov denarne socialne pomoči se od leta 2012, ko jih je bilo 533 tisoč, stalno povečuje, v letošnjem letu jih je samo do septembra bilo več kot 483 tisoč. Krščanski demokrati na ta problem ves čas opozarjamo. Ponovno ocenjujemo, da številni ukrepi levih vlad niso prijeli. Po uveljavitvi sprememb socialne zakonodaje takratnega ministra Svetlika leta 2012 se je znižalo število prejemnikov varstvenega dodatka. To pomeni, da so se številni starejši odpovedali prejemanju varstvenega dodatka iz strahu, da bi ostali brez nepremičnine, v kateri živijo oziroma brez možnosti razpolaganja s to nepremičnino, če bi jim država nanjo vpisala prepoved razpolaganja. S prenosom varstvenega dodatka po Svetlikovi reformi se je sistem socialnih transferjev radikalno spremenil. Upadlo je število prejemnikov varstvenega dodatka. Žal se v predlagani noveli znova pogovarjamo o drobtinicah, minimalnih spremembah ekvavilenčnih lestvic in cenzusov denarne pomoči, ne odpravimo pa vzrokov za naraščajočo revščino prejemnikov denarne socialne pomoči in varstvenega dodatka. Ravno zaradi tega krščanski demokrati predlagamo predloga za nižje davke in razbremenitev dela. S tem bi spodbudili odpiranje novih delovnih mest, da bi si ljudje lahko s svojim delom zagotovili dostojno življenje. Naš predlog je, da prejemnikom minimalnega plače ostane 50 evrov mesečno več, kar je 600 evrov na leto. Opozoriti pa moramo tudi na kmečke pokojnine, ki so bile leta 2012 s Svetlikovim zakonom ukinjene in so se prenesle v kategorijo socialovarstvenih prejemkov oziroma varstvenega dodatka, to pa je povezano z obveznostjo vračila zakonitih dedičev, zaradi tega se veliko upravičencev ne odloča za prejemanje teh transferjev. Po podatkih Statističnega urada Republike Slovenije je revščina na podeželju še posebej izrazita. Vse to so uničujoče posledice slabega odziva levih vlad na gospodarsko in socialno krizo. Mi bomo sicer ta predlog novele podprli, ker najšibkejšim prinaša vsaj nekaj, ni pa to dolgoročna sistemska rešitev. Vlado Republike Slovenije ponovno pozivamo, da v najkrajšem času celovito uredi področje socialne politike na način, ki bo spoštoval človekovo dostojanstvo.
Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo mag. Mirjam Bon Klanjšček.
Hvala lepa. Spoštovani! Pred nami je prvi izmed štirih zakonov s področja dela, družine in socialnih zadev, katerih sprejem je vezan na sprejem proračuna. Kljub temu da zakone obravnavamo na isti seji, pa v Poslanski skupini nepovezanih poslancev nimamo enakih stališč do vseh predlogov. V naši poslanski skupini podpiramo dvig oziroma odmrznitev minimalnega osebnega dohodka na nekaj več kot 288 evrov, ki jo predvideva novela, ki je danes pred nami. Kljub temu da ne moremo govoriti o velikih zneskih oziroma da se bo posameznikom 18 evrov močno poznalo, se nam zdi pomembno, da smo ponovno prišli na višino socialnovarstvenih prejemkov, ki je veljala pred letom 2012. Seveda bi si želeli, da bi bila sprememba lahko bolj občutna, a to so zneski, ki jih državni proračun ob številnih potrebah na vseh področjih še lahko prenese. Podpiramo tudi spremembo sistemske ekvivalenčne lestvice, ki jo predvideva zakon, saj bi samo z dvigom minimalnega osebnega dohodka v slabši položaj postavili tako družine kot posameznike. Naj poudarim, da bi si želeli, da bi živeli v državi, kjer takšni in podobni zakoni sploh ne bi bili potrebni. Da ne bi potrebovali socialnovarstvenih prejemkov in da bi bilo družbeno premoženje razdeljeno na takšen način, da državi ne bi bilo treba skrbeti za najranljivejše skupine. Vendar si ne smemo zatiskati oči, številno socialno ogroženih je v naši državi še vedno veliko, že dvig za 18 evrov za državni proračun letno pomeni 13 milijonsko povečanje dohodkov. A tu so kategorije, za katere v proračunu enostavno moramo najti sredstva, saj moramo ostati socialna in pravična družba. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev, kot že rečeno, novosti v Zakonu o socialno varstvenih prejemkih podpiramo, saj gre za ukrep, ki ni samo dobrodošel, ampak tudi nujno potreben. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 37. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na obravnavo PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O STARŠEVSKEM VARSTVU IN DRUŽINSKIH PREJEMKIH. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Spoštovani predsednik, dragi poslanke in poslanci, hvala za besedo! Če smo s predhodnim, prej obravnavanim zakonom del ukrepov ZUJF sprostili in s tem dvignili minimalni dohodek, ki je osnova za določitev višine denarne socialne pomoči in varstvenega dodatka, pa žal pri tem predlogu zakona podaljšujemo del ukrepov, ki so bili določeni z ZUJF in se ne nanašajo na socialno politiko, ampak predvsem na družinsko politiko in zadevajo, na žalost, kljub temu da bi želeli sprostitev, predvsem srednji sloj. S tem zakonom, ki je pred vami, gre za podaljšanje predvsem omejitve najvišjega nadomestila s področja starševskega varstva na dvakratnik povprečne bruto plače, ki znaša, za september sem pogledala, 3 tisoč 44 evrov. Nadomestilo še vedno za starševsko varstvo in kar se tiče očetovskega dopusta ne bo odmerjeno 100-odstotno glede na osnovo, ki je izračunana za posameznika, ampak v 90 odstotkih in pomoč ob rojstvu otroka in dodatek za velike družine, ki je bila pred ZUJF uveljavljena pravica v naši družinski politiki na univerzalni osnovi, torej da so bili upravičeni vsi starši, bo ostala omejitev še v veljavi, da to pravico lahko pridobijo tisti do 6. razreda, to pa je do 64 % povprečnega neto dohodka na osebo, kar za štiričlansko družino znaša 2 tisoč 553 evrov neto, za petčlansko družino, na primer za dodatek za veliko družino pa je meja 3 tisoč 217 evrov – neto zneski so to. Varčevalni ukrepi se torej podaljšujejo, podajamo novo sidrišče, torej nove pogoje, v katerih se bodo ti varčevalni ukrepi s področja družinske politike sprostili. To je pogoj, da hkrati dosežemo 2,5-odstotno gospodarsko rast ob hkrati tudi 1,3-odstotni rasti delovne aktivnosti. O tem bo sicer več teklo govora v nadaljevanju, vendar je treba povedati, da gospodarska rast žal kaže, da ni dovoljšnja za to, da lahko sprostimo, ker morate vedeti, da pravice iz naslova zavarovanja – in naš sistem temelji na tem, da plačujemo prispevke iz dela, je mnogo bolj povezan z delovno aktivnostjo, ta je seveda povezana z gospodarsko rastjo, vendar ni pa v neposredni korelaciji in se, žal, dogaja z zamikom. Na to smo nekako na Vladi pristali, nismo pa želeli, da bi katerikoli od varčevalnih ukrepov s področja družinske politike, ki so bili univerzalni, na katere smo lahko v Sloveniji ponosni, s tem zakonom tako spreminjali, da bi postajali trajni. Torej samo podaljšujemo določene ukrepe in naredili bomo vse, kar je v naši moči skupaj, da tako gospodarsko rast dvigujemo kot tudi delovno aktivnost, da dosežemo te pogoje, zato da bodo lahko predvsem ljudje iz srednjega sloja, očetje, matere, starši dobili te prejemke nazaj. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Urošu Priklu.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovana ministrica, spoštovane kolegice in kolegi! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na svoji 21. seji 11. 11. obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada s predlogom za obravnavo in sprejetje predloga zakona po nujnem postopku. Kolegij predsednika Državnega zbora je sklenil, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih obravnava po nujnem postopku, zato ga je odbor obravnaval na podlagi 144. člena našega poslovnika. Na odboru so sodelovali pristojno ministrstvo ter zainteresirana javnost. Odboru je bilo posredovano tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog zakona proučila z vidika njegove skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in zakonodajno-tehničnega vidika ter podala pripombe na 2., 3. in 4. člen, kar je bilo upoštevano tudi ob pripravljenih in sprejetih amandmajih. Odbor je prav tako prejel mnenje Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide, ki predlog zakona podpira. Komisija k predlogu zakona ni imela pripomb, je pa razpravljala o ustreznosti in razlogih za uvedbo dodatnega tako imenovanega kumulativnega kriterija za prenehanje veljavnosti varčevalnih ukrepov, ki se ob zahtevi gospodarske rasti v višini čez 2,5 procenta bruto domačega proizvoda nanaša tudi na zahtevo po doseganju skupne rasti delovne aktivnosti v starostni skupini 20 do 64 let za 1,3 odstotne točke. S strani predstavnice predlagatelja je bilo povedano, da se s predlagano spremembo ne posega v vsebino zakona, ampak se zgolj podaljšuje veljavnost omejitve posameznih pravic iz naslova starševskega varstva in družinskih prejemkov, ki sta jih na tem področju uvedla Zakon za uravnoteženje javnih financ in Zakon o interventnih ukrepih na področju trga dela in starševskega varstva. Pravica do materinskega, očetovskega in starševskega nadomestila tako ostaja omejena z dvakratnikom povprečne plače, višina očetovskega in starševskega nadomestila pa ostajata znižani na 90 % osnove. Prav tako dodatek za velike družine in pomoč ob rojstvu otroka ostaja omejen na materialni položaj družine, sicer je cenzus postavljen na 64 % neto mesečne plače na osebo v gospodinjstvu. Poglavitna rešitev je torej podaljšanje varčevalnih ukrepov na področju starševskega varstva in družinskih prejemkov, ne pa trajnost teh ukrepov. V razpravi, ki je potekala o posameznih členih predloga zakona, je bilo izpostavljeno predvsem stališče predstavnikov nekaterih poslanskih skupin, da predloga zakona ne bodo podprli, saj nasprotujejo vsakršnemu podaljševanju varčevalnih ukrepov na področju starševskega varstva in družinskih prejemkov. Da bi dosegli prihranke, se predlaga vpeljava novega dodatnega kumulativnega kriterija za prenehanje veljavnosti varčevalnih ukrepov, in sicer to, kar sem že povedal, kumulativno dveh kriterijev, vezanih na bruto družbeni proizvod in na delovno aktivnost prebivalca med 20. in 64. letom. Kot rečeno, ti predlagani predlogi spremembe zakona – torej, zakon, ki ga imamo pred seboj, ima za svoj namen podaljševati nekatere interventne, nekatere varčevalne ukrepe, ne pa jih zacementirati in jih uveljaviti kot trajne. Pri tem pa je bilo izpostavljeno tudi to, da tiste najranljivejše ciljne skupine ne bodo dodatno prizadete oziroma da se njihov gmotni socialni položaj z rešitvami tega zakona ne bi poslabšal. Odbor je v skladu z določili Poslovnika Državnega zbora glasoval o posameznih amandmajih, ki jih je pripravila koalicija, in jih izglasoval. Razpravljal je tudi o vseh členih predloga zakona, ki jih je tudi sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila, ki ste ga prejeli. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Marijan Pojbič.
V Slovenski demokratski stranki bomo Predlogu zakona o spremembah Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih nasprotovali. Dejstvo je, da so družine in družinska politika za to vlado zapostavljena, zato je jasno, da od te vlade in koalicije ni pričakovati kakšnih pomembnih spodbud v tej smeri, razen ko gre za ideološka vprašanja pri družinski politiki, kot je, na primer, revizija zakonske zveze. Prav zato je Vlada predlagala to spremembo zakona, ki podaljšuje veljavnost omejitve posameznih pravic iz naslova starševskega varstva in družinskih prejemkov, ki sta jih na tem področju uvedla Zakon o uravnoteženju javnih financ in Zakon o interventnih ukrepih na področju trga dela in starševskega varstva. Poleg prvega kriterija, to je 2,5-odstotna gospodarska rast, je ta vlada uvedla še dodaten kriterij, ki se nanaša na zahtevo po preseganju rasti stopnje delovne aktivnosti za 1,3 odstotne točke v starostni skupini od 20 do 64 let. To seveda pomeni, da morata biti hkrati izpolnjena oba pogoja, sicer do sprostitve teh ukrepov ni mogoče priti. Iz vsega navedenega je povsem jasno, da so takšne rešitve postavljene tako, da so praktično neuresničljive, kar pomeni, da bo takšna rešitev praktično postala trajna. Očitno je za Vlado Republike Slovenije sprejemljivo, da se v prvi vrsti proračun polni na račun družinskih prejemkov, ne samo na račun materinskih, očetovskih in starševskih nadomestil, ampak, kot vidimo tudi v drugem zakonu, tudi na račun otroških dodatkov. Torej, Cerarjeva vlada bo na račun slovenskih družin privarčevala preko 50 milijonov evrov. V Slovenski demokratski stranki takšnemu zakonu nasprotujemo, saj menimo, da se državno varčevanje ne bi smelo več izvajati na račun slovenskih družin, saj je bil pogoj za odpravo ukrepov, 2,5-odstotna gospodarska rast, kot ga je določil ZUJF, že izpolnjen. Zato naj še enkrat za konec povem, da takšnih zakonov v Slovenski demokratski stranki ne bomo podpirali, ker s tem tudi Vlada kaže odnos do družin in družinske politike v naši družbi.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Uroš Prikl.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovani, lep pozdrav še enkrat! Sprejemamo Zakon o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, zakon, ki na področju družinske politike ne posega v vsebino, ki ureja pravice iz naslova starševskega varstva, prejemkov, nadomestil, družinskih prejemkov, in to na način, ki jih ne želi in jih ne klesti dodatno, ampak je njegov namen podaljševanje dosedanjega omejevanja posameznih pravic – pa ne vseh! Saj mi gre nekoliko težko z jezika, ko govorim o podaljševanju, ker bi si osebno in vsi v stranki Desus, trdno sem pa prepričan, da vsi v Državnem zboru želeli, da bi bil zloglasni ZUJF in vsi drugi omejevalni ukrepi stvar preteklosti, da bi bila zadeva pase, pa na žalost ni mogoče v tem trenutku tega tudi dejansko tako izvesti. Prihodnje proračunsko leto bi zaradi izpolnitve odloženega pogoja za polno uživanje pravic iz naslova starševskega varstva in družinski prejemkov prineslo dodatnih 17 in pol milijona težko obremenitev budžeta. Kljub temu da je Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti v proračunskem razrezu za leto 2016 uspelo zagotoviti dodatnih 65 milijonov, pa vendarle to ni bilo dovolj, da nekateri ukrepi ne bi bili podaljšani oziroma da nekateri ukrepi v prihodnje, omejevalni ukrepi, ne bi bili več potrebni. V naši poslanski skupini smo skušali biti vsa ta leta gospodarske krize, ki je narekovala močne restrikcije, močno zategovanje pasu prav na vseh področjih, strpni do varčevalnih ukrepov, ki jih je uvedla država. Verjemite, da ni enostavno dopuščati jemanje družinam, socialno ogroženim, upokojencem, pa še bi verjetno lahko našteval. Seveda se nikoli ni enostavno odločiti, komu in koliko vzeti, dosti lažje, dosti bolj všečno je, dosti bolj populistično, če hočete, nastopaško je, da daješ, pokažeš s prstom temu toliko, temu toliko in si zelo všečen. Pač danes nismo v stanju, da se na ta način obnašamo, verjamem, pa da bomo kmalu lahko sprostili vse ukrepe. Res je bilo težko takoj se opredeliti za podporo varčevanju na družinah, pri družinah, pri otrocih, torej pri starševskih nadomestilih in vseh občutljivih družinskih prejemkih, kot so pomoč, dodatek za veliko družino, pomoč ob rojstvu otroka, in še bi lahko našteval, zlasti iz tega razloga, ker je za uveljavitev polnih zneskov oziroma vrnitev upravičenj do pravic vezana na dodaten pogoj, to je ob preseganju 2,5-odstotne rasti bruto družbenega proizvoda, treba doseči tudi istočasno še 1,3-odstotno rast stopnje delovne aktivnosti. Verjamem, da bo s temi sredstvi, ki so limitirana, ta vlada, to ministrstvo doseglo preboj na tem področju, da bosta zelo kmalu izpolnjena in en in drug pogoj in da bodo ljudje prejeli vse tiste prejemke, ki bi jih nekako z uveljavitvijo teh predpisov pred uveljavitvijo varčevalnih ukrepov bili deležni oziroma bili do njih upravičeni. V Poslanski skupini Desus verjamemo, prepričani smo v to, da glede na napovedi gospodarske rasti, glede na relativno ugodne razmere, upam, da niso samo prehodne, ampak bodo tudi doživele svojo realizacijo v prihodnjih letih, ob tem, da se število brezposelnih tudi manjša, da bo mogoče dvigniti število zaposlenih, s tem bo priteklo več denarja v obe blagajni in proračun in hkrati, da bo tudi tisti drugi del kumulativnega bloka, torej 1,3-odstotna rast stopnje delovne aktivnosti, uresničen in bodo ljudje dobili polne prejemke, kot jim gredo po zakonu. Še enkrat pa želim poudariti, da smo v Sloveniji lahko ponosni na našo družinsko politiko, nikjer v svetu ni 365 dni porodniškega dopusta in porodniškega nadomestila, pred uveljavitvijo teh restriktivnih ukrepov tudi 100-odstotnega nadomestila, ki zdaj ne velja za vse skupine, to je treba priznati, in smo primerljivi in smo konkurenčni glede naše družinske politike, zato smo lahko ponosni. Kot rečeno, predlog zakona pa podpiramo.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Jan Škoberne.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Temeljna potreba za sprejem novele tega zakona, torej v svojem jedru izhaja iz ukrepov, ki jih je Državni zbor sprejemal s ciljem doseganja konsolidacije javnih financ v času, ko je bila finančna in gospodarska kriza v Sloveniji in svetu najbolj zahtevna in na višku svoje brutalnosti. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo ob sprejemanju ukrepov, kot je bil ZUJF, izrazili bojazen, da bo varčevalno spiralo težko ustaviti in da bo pot do stabilizacije sistemov solidarnosti in socialne države, ko bo enkrat v veljavo vstopil zakon tega tipa, zelo težko postaviti nazaj in da bo ta pot zelo zahtevna. Ko je namreč enkrat terapija določena, je prekinitev na sredini lahko še bolj nevarna kot morda ne najbolj optimalno zdravilo. Zato z Zakonom o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, ki je danes pred nami, žal še ne odpravljamo dela varčevalnih ukrepov, saj smo kljub pozitivnim kazalcem v letošnjem in predhodnem letu še vedno zavezani k izvajanju politik, ki omogočajo nadaljevanje krepitve javnofinančne stabilnosti Republike Slovenije. Slednja pa je, tukaj moramo biti odkriti, temeljni pogoj za to, da imamo možnost ponovne krepitve skupnostne solidarnosti in socialne kohezije, na nekaterih področjih s perspektivo, da segment teh sproščanj v bodoče širimo še v večji meri. Del teh zakonov bomo in jih obravnavamo tudi na tej redni seji. Tako je na nek način najpomembnejši ukrep te novele, da se eksplicitno določa robne pogoje, ob katerih bo predvidoma, pri čemer gre še vedno zgolj za napoved, v letu 2018 mogoče celostno sproščanje varčevalnih ukrepov, ki jih je treba jasno opredeliti kot začasne in izključno interventne narave. Tako zakon določa, da ti varčevalni ukrepi veljajo le, dokler ne bo dosežena 2,5-odstotna gospodarska rast ter 1,3-odstotna delovna aktivnost. Predvsem delovna aktivnost je ključna, zato da lahko dosežemo tudi trajno vzdržnost sistemov socialne varnosti in družbene kohezije, še posebej v času, ko se soočamo s tako zahtevno demografsko situacijo na eni strani in tudi izjemno zaostrenimi razmerami na mednarodnih trgih, kjer se v zadnjem obdobju vedno bolj uspešno borijo tudi slovenske gospodarske družbe. Ker kljub doseganju 2-odstotne gospodarske rasti še vedno ne dosegamo ekonomskih kazalcev z ravni leta 2008 in ker ocenjujemo, da zakon v danih okoliščinah vendar opravlja svojo nalogo, tokrat predvsem preprečevanja trajnosti varčevalnega ukrepa, bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov zakon podprli, predvsem zavedajoč se tega, da kljub podaljšanju tega zakona tudi na tej redni seji sproščamo določen del ukrepov s ciljem zaščiti na eni strani tako srednji razred kot tiste, ki so najšibkejši. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Predlog novele, ki je pred nami, podaljšuje tri varčevalne ukrepe na področju starševskega varstva. Negativne posledice teh treh varčevalnih ukrepov so precej različne, zato jih moram tudi v svoji obravnavi obravnavati ločeno. V Združeni levici izpostavljajmo in nasprotujemo znižanju nadomestila za starševsko varstvo, ki se s to novelo podaljšuje. Odkar je bil sprejet Zakon o uravnoteženju javnih financ, znaša nadomestilo samo 90 % plače, ki sta jo mati ali oče prejemala v zadnjih 12 mesecih pred nastopom starševskega dopusta. Torej ne več 100 %; s to novelo se ta ukrep podaljšuje. Tako varčevanje ima dve negativni posledici. Po eni strani zmanjšuje dohodek družin, v katerih imajo starši plače, ki so samo malo višje od minimalne plače, po drugi strani pa odvrača družine, v katerih imata starša podobno visoke plače, od tega, da bi starševski dopust koristil oče. Prva negativna posledica podaljšanja ukrepa je torej povečevanje socialne ogroženosti družin z nizkimi dohodki. Če tega varčevalnega ukrepa ne podaljšamo, dobijo starši dobrih 11 % višje nadomestilo. Mi imamo simulacijo za 2012 – za Združeno levico govorim. Mati samohranilka s povprečno plačo 1000 evrov bruto je dobila nadomestilo v višini 678 evrov. Če pa bi bila upravičena do 100 % nadomestila, bi mesečno dobila 744 evrov. Pri tem se je treba zavedati, da je taka družina v obeh primerih bivajoča pod statističnim pragom tveganja revščine, ki je za dvočlansko družino z majhnim otrokom postavljen na 788 evrov oziroma za leto 2012, za ta primer je bil. Druga negativna posledica pa je, da se s takimi ukrepa odvrača očete od koriščenja starševskega dopusta. Pri nas imajo moški praviloma višjo plače od žensk. In če se morata odpovedati desetim odstotkom svoje neto plače, se vam ne izplača teh 10 odstotkov izgubiti od višje plače, ki je, kot sem dejal, praviloma plača moškega. Zato je oče s to višjo plačo pogosto postavljen v položaj, da raje sploh ne vzame starševskega dopusta. V Združeni levici bomo ta zakon podprli samo, če bo sprejet naš amandma, s katerim predlagamo, da se nadomestilo za starševsko varstvo odmeri v višini 100 odstotkov osnove. Opredeliti pa se moram še do drugih dveh ukrepov. Tukaj podaljševanje varčevanja v resnici nima hujših socialnih posledic. Pomoč ob rojstvu otroka je enkratno izplačilo, ki znaša 280 evrov. Dodatek za veliko družino je letni transfer, ki znaša 395 evrov za tričlansko družino. Cenzus je postavljen zelo visoko, in sicer na dobrih 634 evrov na družinskega člana, to je 64 odstotkov povprečne neto plače na člana gospodinjstva. Tak cenzus preseže samo družina, v kateri vsak od staršev zasluži približno 1,3 povprečne plače. V Sloveniji pa ima manj kot ena tretjina zaposlenih plačo, ki je višja od povprečne, zato ta varčevalni ukrep ne prizadene družin s povprečnimi in podpovprečnimi dohodki in za nas ni problematičen v tako veliki meri. Vsekakor pa so resen problem nizka nadomestila za starševsko varstvo, zato smo v Združeni levici predlagali amandma, s katerim bi se nadomestilo povečalo za dobrih 11 odstotkov. Če amandma ne bo sprejet, predlaganega zakona tudi mi sami ne bomo podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije - krščanskih demokratov, zanjo gospa Iva Dimic.
Spoštovani predsednik, spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Novela Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih za nas ni sprejemljiva in je krščanski demokrati ne bomo podprli. Zakaj je ne bomo podprli? Nesprejemljivo se nam zdi, da predlagatelji govorijo, da ta novela zgolj podaljšuje veljavnost omejitve posameznih pravic iz naslova starševskega varstva in družinskih prejemkov, ki sta jih uvedla ZUJF in interventni zakon. Oba naj bi s 1. 1. 2016 prenehala veljati, ker je gospodarska rast presegla mejo 2,5 odstotka. Predlagatelji namreč poleg stopnje rasti BDP nad 2,5 odstotka uvajajo še dodaten kumulativni pogoj, in sicer da rast stopnje delovne aktivnosti v starostni skupini od 20 do 64 let preseže 1,3 odstotne točke. Predstavniki ministrstva poslancem na seji matičnega odbora niso znali pojasniti, kdaj oziroma kolikokrat v zgodovini samostojne Slovenije sta bila ta dva pogoja dosežena istočasno. Ob dejstvu, da odgovora ni bilo, se lahko le zamislimo, kaj to pomeni. Ob sprejemanju ZUJF smo si še posebej na področju ukrepov družinske politike vsi skupaj želeli, da ti ukrepi čim prej minejo. Takratni poslanci se gotovo še spomnite tistega časa, s kakšno težavo smo sprejeli te ukrepe, sedaj pa se ti ukrepi ne samo podaljšujejo, ampak se pogoji za sprostitev teh določb še močneje zaostrujejo. Na novo vneseni kumulativni pogoj je v resnici neuresničljiv. Slovenija naj bi le enkrat v zgodovini, leta 2003, dosegla takšno stopnjo rasti delovne aktivnosti in to v vsej 25-letni zgodovini. Predstavnika Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve in enake možnosti ter koalicijski poslanci s takšnim pogojem delate ukrepe trajne. To je nesprejemljivo in krščanski demokrati temu ostro nasprotujemo. V imenu državljank in državljanov pa ponovno javno sprašujem ministrico, kdaj bo po predvidevanju ministrstva dosežen ta kumulativni pogoj, ki bi sprostil omejitev starševskega nadomestila, pomoč ob rojstvu otroka in dodatek za veliko družino. Na odboru smo slišali zgolj besede upanja, da bo do tega prišlo čim prej. Krščanski demokrati menimo in zagovarjamo, da moramo odgovorni politiki delati v dobro državljank in državljanov in ne samo govoriti in upati. Glasovali bomo proti predlagani noveli.
Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo mag. Mirjam Bon Klanjšček.
Hvala lepa. Spoštovani, še enkrat lepo pozdravljeni! Pri noveli zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, ki je pred nami, gre za podaljšanje veljavnosti varčevalnih ukrepov, ki so bili sprejeti z Zakonom za uravnoteženje javnih financ v letu 2012. Pri tem v Poslanski skupini nepovezanih poslancev poudarjamo, da smo, ne glede na to, kaj si mislimo o načinu sprejetja zakona o uravnoteženju javnih financ, znižali izdatke v času padca gospodarstva z mislijo, da bomo omejitve sprostili, ko se bodo začeli kazati znaki okrevanju. Večina ukrepov je bila tako začasne narave. Kljub temu da smo določeno stopnjo rasti dosegli, pa v državnem proračunu še vedno ni dovolj sredstev za vse ukrepe, ki bi si jih želeli v socialni državi. Vendar pa zaradi pozitivnih gospodarskih kazalcev in znakov okrevanja vsekakor ne bi pričakovali, da se bo vlada odločila tudi za dodatno zaostritev pogojev za sprostitev ukrepov. Ker moramo poleg rasti BDP po novem hkrati doseči tudi 1,3-odstotno stopnjo delovne aktivnosti, se lahko upravičeno sprašujemo, ali ne gre morda v tem primeru za prekvalifikacijo začasnega ukrepa v trajnega. V državi, kjer večjo pozornost namenjamo mladim, mladim družinam in posebej ranljivim skupinam, bi pričakovali, da bi se to odražalo tudi v ukrepih, ki jih sprejemamo. Zato iskreno upamo, da se bodo uresničile napovedi ministrstva, da bomo takšno stopnjo delovne aktivnosti dosegli že v naslednjih letih. Se pa bojimo, da temu kljub vsemu ne bo tako, zato takšne zaostritve in s tem predloga zakona v Poslanski skupini nepovezanih poslancev ne podpiramo. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo mag. Tanja Cink.
Spoštovani predsednik, predstavniki ministrstva, drage kolegice in kolegi! Novela Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih podaljšuje dva varčevalna ukrepa. Ohranja omejitev materinskega, očetovskega in starševskega nadomestila na dvakratnik povprečne plače ter znižanje višine očetovskega in starševskega nadomestila na 90 % osnove, razen v primeru, ko osnova vlagatelja ne presega minimalne plače in znaša nadomestilo sto odstotkov osnove, ter ohranja pogojevanje dodatka za veliko družino in pomoč ob rojstvu otroka z materialnim položajem družine, kar pomeni, da sta obe pravici vezani na cenzus 64 % povprečne neto mesečne plače na osebo oziroma na 6. dohodkovni razred. Pri obeh ukrepih je treba izpostaviti temeljna izhodišča, ki tvorijo okvir pravic, o katerih se danes pogovarjamo. Obseg pravice, kot so materinski, očetovski in starševski dopust se s predlogom zakona ne spreminjajo. Starševska ureditev ni opredeljena samo z višino nadomestila za čas porodniškega in starševskega dopusta, temveč tudi s trajanjem obeh odsotnosti. Materinski dopust tako ostaja v trajanju 15 tednov oziroma 105 dni in v tem času znaša nadomestilo 100 % osnove. Za očetovski dopust ter starševski dopust, ki pripada obema staršema v trajanju 130 dni, pa ostaja nadomestilo znižano za 10 %. Slovenija se primerja tudi s Švedsko, Francijo, Nemčijo, Nizozemsko, Belgijo, Avstrijo, Madžarsko, Portugalsko in Kanado. Raziskava o materinstvu in očetovstvu na delovnem mestu, ki je bila leta 2014 objavljena v okviru mednarodne organizacije dela, kaže, da 53 % držav oziroma 89 od 185, ki so bile zajete v raziskavo, izpolnjuje minimalni standard trajanja materinskega dopusta, to je 14 tednov, med katerimi je tudi Slovenija. 42 držav omogoča materinski dopust v trajanju najmanj 18 tednov, 60 držav trajanje od 12 do 13 tednov, 27 držav pa trajanje manj kot 12 tednov. Po nekaterih drugih podatkih pa je Slovenija ena redkih držav, ki omogoča prejemanje 100 % nadomestila za celotno odsotnost v trajanju enega leta, tako za čas materinskega kot starševskega dopusta. V razpravi o cenzusu za pomoč ob rojstvu otroka in za dodatek za veliko družino je prav, da se seznanimo tudi s konkretnimi številkami oziroma povemo, katere družine so že zdaj in bodo tudi v prihodnje upravičene do obeh dodatkov. To so tiste družine, katerih mesečni dohodek na družinskega člana ne presega 643,46 evrov. Te družine so upravičene do pomoči ob rojstvu otroka v enkratnem znesku 280,75 evrov. Ko pa govorimo o dodatku za veliko družino, moramo vedeti, da so do tega dodatka upravičene družine, ki razpolagajo z mesečnim dohodkom, ki je nižji od približno 3 tisoč 217 evrov in imajo 3 otroke oziroma družine, ki razpolagajo z mesečnim dohodkom, ki je nižji od približno 3 tisoč 860 evrov in imajo 4 otroke. Številke bi bile lahko drugačne, nadomestila pa ugodnejša za upravičence, če bi bil javnofinančni položaj države drugačen. V danih možnostih pa se moramo vprašati, kakšna je korelacija med prispevki za socialno varnost in višino nadomestila, ki jo država zagotavlja za enoletno odsotnost z dela za čas materinskega, očetovskega in starševskega dopusta. Gospodarska rast ne pomeni nujno tudi novih delovnih, več zaposlitev in več vplačanih prispevkov iz naslova delovnega razmerja. Zato je pomembna tudi stopnja delovne aktivnosti. S tega vidika se za sprostitev varčevalnih ukrepov s področja socialnega varstva in družinskih prejemkov zahteva, da gospodarska rast preseže 2,5 % bruto domačega proizvoda in rast stopnje delovne aktivnosti v starostni skupini od 20 do 65 let preseže 1,3-odstotne točke. Treba pa je še enkrat poudariti, da gre za začasne ukrepe. V Poslanski skupini SMC bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju. V razpravo dajem 2. člen ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima mag. Tanja Cink.
Hvala lepa za besedo. S predlagano spremembo v bistvu razumemo, in to hočem tudi poudariti, da gre s takšnim predlogom za podaljšanje veljavnosti omejitev posameznih pravic iz naslova starševskega varstva in družinskih prejemkov, ki so bile uvedene z Zujfom, kar je ob trenutni finančni situaciji pričakovano in tudi neizbežno. Četudi zdaj govorimo o družinskih prejemkih, bi kljub temu na splošno omenila tudi ostale spremembe, če temu rečem kar socialne zakonodaje, ki jih imamo trenutno v paketu na dnevnem redu. Treba je nujno gledati na celoto sprememb, ker gre za proračunske zakone in ker se v tem smislu tudi išče ravnotežje, da ne bi posebej prizadeli nekaterih upravičencev, sploh če moramo ostati znotraj finančnih okvirov, ki so na voljo, glede na trenutno gospodarsko rast. Naj omenim, da v Sloveniji živi pod pragom revščine 14,5 % ljudi, kar je problem in nas mora skrbeti. Je pa zagotovo bolj optimističen podatek, da se je naraščanje stopnje tveganja revščine v letu 2014 vendarle zaustavilo in je ostala enaka kot leto poprej. Tako da kaže, da imamo pri nas vendarle učinkovit sistem socialnih transferjev. Tudi po podatkih Statističnega urada Republike Slovenije se stopnja tveganja revščine na ta način skoraj razpolovi, sicer bi znašala celih 25 %. Na področju socialne varnosti je največji problem ravno revščina tistih, ki nimajo rednih dohodkov, razen socialne pomoči. Tudi na tej proračunski postavki vemo, da se predvideva dvig osnovnega zneska minimalnega dohodka za ohranjanje meje socialne varnosti upravičencev in tudi ob vseh ostalih ukrepih, ki so usmerjeni k najranljivejšim skupinam prebivalstva in so naravnani tako, da v celoti gledano pomenijo tudi zagotavljanje socialne varnosti oziroma socialne blaginje, je razumljivo, da bomo podprli tudi podaljšanje omejitev pravic iz naslova starševskega varstva in družinskih prejemkov, ki sem jih pri predstavitvi našega stališča tudi že omenila in je v tem trenutku to zagotovo edina in prava pot glede na finančno situacijo države. To kar bi želela poudariti je, da je v celoti gledano zagotavljanje socialne varnosti ciljno naravnano, torej s poudarkom na najbolj ranljivih skupinah prebivalstva, kar je pravzaprav najpomembnejše glede na trenutno finančno stanje države in razpoložljive možnosti, zato tudi amandmajev Združene levice ne bomo podprli. Hvala.
Besedo ima Miha Kordiš.
Najlepša hvala za besedo. V uvodu v svojo razpravo bi se oprl na to, kar sem uspel zaslediti s strani kolegice iz Poslanske skupine SMC. Govorila je o pragu tveganja revščine in je omenila, da 14,5 % slovenskih državljank, državljanov živi pod tem pragom tveganja revščine. Drži. Ta številka je visoka, je zastrašujoča. In drži tudi, kar je kolegica povedala, da se je rast med leti 2014 in 2015 zaustavila. Ampak, oprostite, ta rast tveganja revščine pri nas se je zaustavila na rekordno visoki ravni in na podlagi tega podatka nikakor ne moremo in ne smemo sklepati, da sistemi socialnega varstva v naši državi dobro delujejo. Če nas naj ta številka in ta grozovita stopnja tveganja revščine na kaj napotuje, je to, da moramo socialo na točki skrbi za najbolj odrinjene, za najšibkejše in najrevnejše v naši družbi okrepiti. Sredstva za to pa lahko pridobimo, brez da prelomimo fiskalne okvirje obstoječega proračuna, s tem da posežemo po redistributivnih ukrepih, ki nam jih omogočajo vzvodi države na prihodkovni strani. In ne nazadnje smo to v Združeni levici tudi predlagali, ko smo predlagali in še vedno predlagamo dvig denarne socialne pomoči na 385 evrov, za kar bi potrebovali z vidika proračuna borih 60 milijonov evrov. Glede na podatke, ki jih je navedla kolegica iz Poslanske skupine SMC, glede na njeno skrb, ki jo je izrazila nad revščino in trendom revščine v slovenski družbi, bi v resnici pričakoval, da boste podprli naše amandmaje in naše predloge ne samo na področju novele, ki jo ravnokar obravnavamo, ampak tudi na področju denarne socialne pomoči in varstvenega dodatka na sploh. Žal ste iz istih podatkov, s katerimi operiramo tudi v Združeni levici in kažejo na grozljivo stanje socialne izključenosti in tveganja revščine v slovenski družbi, izpeljali diametralno nasprotne zaključke, kot smo jih izpeljali v Združeni levici. Za Združeno levico ti podatki govorijo, da je stanje skrajno in da je treba zoper revščino ukrepati in ukrepati nemudoma, za vas pa to pomeni podaljševanje obstoječih varčevalnih ukrepov. Mislim, da to nikakor ni v redu in vas bom pozval v imenu vaših lastnih podatkov in vaših lastnih statistik, da premislite svojo politično pozicijo in nemara namenite podporo našim predlogom in našim amandmajem. S to novelo se podaljšuje varčevalni ukrep, zaradi katerega starševsko nadomestilo znaša 90 % osnove, razen če je ta osnova nižja od minimalne plače, v tem primeru ta osnova znaša 100 %. To pa pomeni, da gospodinjstva, ki imajo dohodke tik nad minimalno plačo, dobijo zelo nizka nadomestila za starševsko varstvo. Ponovil bom primer, ki sem ga navedel že prej, matere z enim otrokom, ki je imela tisoč evrov bruto plače. Kot omenjeno, je simulacija narejena po podatkih za leto 2001 iz preprostega razloga, ker smo se za informacije in številke zatekli k aplikaciji enega od centrov za socialno delo, ki pa pač žal ni bila posodobljena. Če bi računali iste stvari za leto 2016, bi se spremenile samo absolutne številke, bistvo pa ostaja enako. In to bistvo je, da se mora nadomestilo povečati za dobrih 11%. In točno to z našim amandmajem socialisti predlagamo. Če se vrnem nazaj na primer te matere samohranilke. Ta mati samohranilka, ki je prejemala povprečno tisoč evrov bruto plače, je dobila nadomestilo v višini 687 evrov. Če pa bi nadomestilo odmerili od 100 %, bi mesečno dobila 744 evrov. Ko se pogovarjamo o socialno tveganih primerih ali pa primerih, ki so odrinjeni na rob, so to zneski, ki izdatno pripomorejo k socialni dobrobiti posameznika in izdatno pripomorejo k njegovi sposobnosti delovanja, funkcioniranja v naši družbi, ne da bi bil porinjen na neko socialno, pa še kakšno drugačno margino. Nasploh se pa pogovarjamo o razlikah, ki so z vidika proračuna relativno zanemarljive. Za gospodinjstva, ki pa so zašla pod statističnim pragom tveganja revščine, se pa to strašno pozna in ta prag tveganja revščine je znašal 788 evrov mesečno. Danes je ta številka nekoliko drugačna, je 771 evrov. Zaradi vsega naštetega bi sprejetje tega amandmaja, ki ga socialisti predlagamo, bistveno izboljšalo socialni položaj tudi mladih družin z nizkimi dohodki. Drug pozitiven učinek bi se pa pokazal v tem, da bi spodbudili tudi očete, da bi se pogosteje odločali za starševski dopust in ko bi prevzeli del skrbi, bremena, ki ga prinese novorojeni otrok v družino, bi prispevali k enakosti spolov. Ne nazadnje imamo tudi danes ministrico, ki ni samo ministrica za delo, ampak je tudi ministrica za družino, pa tudi ministrica za enake možnosti. Ta naš amandma prispeva naravnost k družini in k enakosti spolov v družini. Seveda dobro vemo, da to ni zadosten ukrep. Problem je tu ukoreninjen izven družine. Problem je v tem, da moški praviloma prejemajo višje plače od žensk, zato se jim očetovski dopust preprosto ne splača. Ampak vendarle, ko zamejimo krog debate na samo družino, je treba to vzeti kot neko delovno dejstvo in socialne predloge graditi na tem dejstvu, da v sferi družin in v seriji nadomestil poskušamo kompenzirati tudi delno za neenakost, ki med moškimi in ženskami nastaja pri dohodkih iz dela, ki nastajajo v nekem delovnem procesu. Zaradi tega bi ta naš amandma vseeno nekoliko izboljšal tudi stanje na tem področju. Če danes oče vzame starševski dopust, se dejansko odreče 10 % neto plače. Če ima oče višjo plačo kot mati, kar je v naši družbi žal še vedno pogosto, se jima taka računica preprosto ne izplača. Rezultat, ki ga dobimo, je, da se očetje ne odločajo za starševski dopust, materi je potem to gospodinjsko delo in delo reprodukcije v družini naloženo na pleča s polno težo, kar pač ni urejeno, kot poudarjam, pa bom še enkrat poudaril, enakost med spoloma je pomembna kategorija, za katero si moramo prizadevati v naši družbi. Situacija pa je s socialnega vidika v resnici še hujša. Če imata oba v družini nizke plače, se z očetovskim dopustom dejansko ogrozi kar socialni položaj družine. Poglejte, to je pa popolnoma nesprejemljivo, da oče vzame očetovski dopust in s tem pod vprašaj postavi eksistenco družine kot take. Poglejte, taka ureditev ni pravična, ni socialna, ni družinska in ne prispeva k enakosti med spoloma. Taka ureditev je kontraproduktivna in je disciplinska za člane družine, za očete in za matere. In to ni v redu. O tem bi se morali pogovarjati, kako to popraviti. Z našim amandmajem poskušamo vsaj droben korak narediti v tej smeri. Če povzamem. Z našim predlogom bi pomagali družinam z nizkimi dohodki, pomagali bi materam nasploh, ne nazadnje pa bi prispevali tudi k enakosti med spoloma. Hvala.
Besedo ima ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Morda samo nekaj pojasnil glede vloženega amandmaja. Dejansko se s tem amandmajem želi poseči v sistem socialnega zavarovanja v Sloveniji. Sistem socialnega zavarovanja je sistem, ki je vpeljan v vseh sistemih socialnega zavarovanja in tudi starševskega varstva, ki je eden izmed. Torej velja enako na področju pokojninskega in invalidskega zavarovanja, zdravstvenega, za denarna nadomestila, torej za zaposlovanje in tudi na področju starševskega varstva. To je zelo jasen princip. Princip zavarovanja pomeni, da ko sem zaposlen, plačam prispevke, da dobim nadomestilo, ko pride do socialnega primera. V tem primeru starševstva. Princip socialnega zavarovanja temelji na meritokraciji. Logika je, višjo plačo imam, več plačam in potem imam tudi višje nadomestilo. V sistemu imamo vedno postavljeno najvišjo možno nadomestilo, najnižje možno nadomestilo, ker gre tu znotraj za solidarnost. Ampak znotraj tega pa, toliko kot plačaš, dobiš. seveda Varovalo je, da tisti, ki dobi, pa je najmanj višina minimalne plače. Če bi sledili amandmaju, ki je predlagan, to pomeni, da bi vsi tisti, ki imajo manj kot povprečno plačo v Republiki Sloveniji – in teh je, žal, ne boste verjeli, dve tretjini plač – bi v naši državi njim naredili uravnilovko in bi vsi dobili enako. To pomen rušitev samega sistema socialnega zavarovanja. Po drugi strani pa, ko se govori o tem, kaj to pomeni za družino, pa na nek način kaže nepoznavanje celotnega sistema. Ker na primer mama, ki je na porodniški ali na starševskem nadomestilu, dobi minimalno plačo, torej vsaj minimalno plačo. Če bi imela povprečno plačo, bi to pomenilo, da dobi samo nižji otroški dodatek in z višino otroškega dodatka pokompenzira, ker se višina otroškega dodatka odmeri glede na višino dohodka v družini. Ne pozabiti, leta 2013 smo že spremenili Zakon o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, kar se tiče višine denarne socialne pomoči pri odmeri za enostarševske družine, kjer se je izkazalo, da je revščina najhujša, in tudi višino otroškega dodatka smo za enostarševske družine dvignili. Torej ne moremo gledati samo ukrepa starševskega nadomestila, in to enoznačno enačiti s problemom dohodkov v teh družinah. Sistemi so res med seboj povezani, zato je pomembno, da gledamo celoto, ker celota ima potem vpliv na materialni in socialni položaj. Kat se tiče pa enakosti spolov, je verjetno tudi prav, da povemo, da se uveljavlja. Očetje dobijo dodatne 3 dni očetovskega dopusta plačane, da smo država, ki imamo eno najnižjih tako imenovanih razlik v plačah med moškimi in ženskami znotraj Evropske unije. Priznavajo nam, da na tem področju enakosti v zaposlovanju med moškimi in ženskami, je Slovenija vzor. Pred tem sem imela sestanek z odhajajočo norveško veleposlanico, ki je to tudi zelo jasno izrazila. Slovenija je na področju enakosti spola tudi z vidika človekovih pravic sigurno država, ki veliko stori in je tako prepoznana tudi v mednarodni skupnosti. Hvala.
Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Jan Škoberne.
Najlepša hvala, spoštovani predsednik. Ministrica, kolegice in kolegi! Kot je bilo izpostavljeno že v stališču Poslanske skupine Socialnih demokratov, je pri obravnavi te novele zakona treba razmišljati predvsem o celostnem okviru, ki zadeva to vprašanje. Nemogoče je ta zakon tudi s stališča realnega dohodka družine obravnavati ločeno od tega, da danes na tej seji govorimo tudi o tem, da se za 10 % povišuje otroški dodatek 5. in 6. dohodninskega razreda, da bomo pri naslednji točki oziroma eni za tem, govorili o dvigu cenzusa za štipendije, da bomo odprli prostor za 3tisoč 200 novih štipendij. In ko govorimo o vprašanju socialne politike in družinske politike, je pomembno razmišljati ne samo o tem pasivnem delu, o transferih, o tem, kar lahko država interventno ponudi za to, da ohranja nek socialni status, da ohranja nek standard, ampak predvsem o aktivnem delu družinske in socialne politike. Danes oziroma v teh dneh smo dobili denimo podatek, da se je stopnja brezposelnosti znižala na nekaj malega več kot 104 tisoč brezposelnih, kar je bistven napredek od leta 2012, ko je ta brezposelnosti denimo dosegla enega svojih vrhuncev. To je izjemno pomemben segment, ki je bil dosežen skozi aktivno politiko zaposlovanja, skozi interventne ukrepe, ki so sledili tako delu politik Evropske unije kot tudi delu ukrepov, ki jih je izvajala ta pa tudi predhodna vlada. Če lahko rečemo, da je v proračunu in v finančni perspektivi za naslednje obdobje zagotovljenih več kot 90 milijonov evrov za socialno aktivacijo, da se lotevamo neke koherentne družinske politike in ne nazadnje, da se od vprašanja samo nezaposlenosti mladih pristopa zdaj bistveno bolj celovito k vprašanju delovne aktivnosti celotne populacije, torej tudi z interventnimi ukrepi na področju trga dela poskušamo reševati vprašanje brezposelnih v populaciji od 55 in naprej, je bistveno lažje razumeti tudi to, da za vse v polnem obsegu v danem trenutku in ob zavezah, ki smo jih sprejeli, tudi fiskalnem pravilu, enostavno ni mogoče poskrbeti takoj. In če želimo te politike razumeti, jih moramo razumeti ne samo skozi logiko, da je treba neprestano dvigovati transferje, neprestano poskušati zgolj gasiti požar, ampak predvsem se ozreti na tisto stran, ki govori o aktivnem delu teh politik. Torej aktivni politiki zaposlovanja, krepitvi gospodarske aktivnosti, internacionalizacije in tako naprej. Samo to namreč prinese rezultat, ki je bil danes objavljen, ponovno zmanjšanje brezposelnosti in najnižjo stopnjo brezposelnosti v zadnjem triletnem obdobju. Ta podatek pomeni hkrati tudi najbolj učinkovito družinsko in socialno politiko, torej skozi delovna mesta zagotavljati stabilen, varen dohodek ljudi in ne govoriti zgolj o pasivnih ukrepih, ampak predvsem ljudem omogočiti, da si sami s svojim poštenim delom zagotovijo tudi pravično plačilo in od tega preživijo sebe in svojo družino, kar je tudi osnovna doktrina Mednarodne organizacije dela. V ta kontekst je treba postaviti tudi podaljšanje tega ukrepa, za katerega pa seveda upamo, da bo čim prej prišel v svojo fazo, ko bo lahko tudi sproščen. Hvala lepa.
Besedo ima Miha Kordiš.
Najlepša hvala. Se bom poskušal odzvati po točkah, pa v resnici ne vem, kje naj začnem. Mogoče pri najbolj, v narekovajih rečeno, suhoparnem delu. Naš amandma je bil s strani ministrstva deležen očitka, da odstopa od sistemske ureditve. To preprosto ni res. Poglejte, to je navadna pravniška fikcija. Poleg tega pa niti v neki stvarnosti, ne samo pravno, ampak v stvarnosti, na terenu, med ljudmi ne zdrži. Ker socialisti se ne odločamo na podlagi pravnih fikcij, ampak na podlagi tega, ali je nek ukrep koristen ali pač ne. V tem primeru bi mati samohranilka, ki ima nizke dohodke, dobila višje nadomestilo in zato predlagamo, kar predlagamo. In če je sistem starševskega varstva res namenjen pomoči družinam, se pravi starševskemu varstvu, potem je naš ukrep več kot sistemski. Lahko pa se seveda zgodi, kot kaže, se bo to zgodilo in ne bi bilo prvič, da se bo konkretno ljudi z njihovimi konkretnimi stiskami preprosto prepustilo računicam in kolesju sfabriciranega sistema in se jih pač kratko malo žrtvovalo, skupaj z njimi pa neko socialno stabilnost. Ne bi bilo prvič. Smo bili v tej državi že večkrat, da ne rečem vsakodnevno soočeni s tem, kako se socialno izključene, deprivilegirane, revne, zaposlene z nizkimi dohodki, prekarce in tako naprej pušča same sebi, namesto da bi se bistveno poseglo v tako ureditev in jim omogočilo neko normalno življenje in funkcioniranje. Kar se tiče otroškega dodatka, ki je bil tudi omenjen v tej debati. Poglejte, mi pravimo samo, da bi družina, če upoštevamo samo dohodke od nadomestila živela pod statističnim pragom tveganja revščine in nikoli nismo v to debato mešali zraven otroškega dodatka. Se pa moramo spet čisto življenjsko vprašati, ali se nam zdi normalno, da nekdo, ki plačuje prispevke za starševsko varstvo, v času starševskega dopusta dobi tako nizko nadomestilo, da ga je treba z otroškim dodatkom reševati revščine. To je tisto stvarno socialno dejstvo, s katerim se soočamo v tej diskusiji in nobeno frazarjenje o sistemskih ureditvah nam tega dejstva ne more izbrisati izpred oči. Mogoče je to komunikacijsko učinkovito, ja. Materialni učinek tega na terenu pa je, da pušča ljudi v socialni stiski, kar je naravnost kontra od deklarirane intence sistemske ureditve. Potem pa je še en argument oziroma protiargument na naš amandma, ki je bil moj najljubši, če se nekoliko cinično izrazim, in sicer argument o uravnilovki, da kar socialisti predlagamo, pravzaprav pomeni uravnilovko. Poglejte, nič ne bi moglo biti dlje od resnice, mi še vedno predlagamo, da posamezniki prejemajo 100-odstotno nadomestilo od svoje osnove, se pravi od tega, kar so iz svojega dela prejemali v zadnjih dvanajstih mesecih. Edino, kar spreminjamo, je, da se meja za teh 100 % prejemanja nadomestila dvigne od tistih, ki imajo minimalno plačo, do povprečne plače. Na ta način v resnici zajemamo vse, ki imajo podpovprečne dohodke, hkrati pa ne subvencioniramo nikogar, ki bi imel nadpovprečne dohodke. Če kaj, posegamo v situacijo z maksimalno mero zdrave socialne pravičnosti, elementarne socialne pravičnosti in nikakor ne uvajamo na silo kakršnekoli uravnilovke. Tako da bi prosil, če se takih komentarjev, karakterizacij in vrednostnih oznak v tej diskusiji vzdržimo, ker ne prispevajo k tvorni debati o problemu, ki je pred nami, kaj šele k reševanju tega problema. Prispevajo pa, saj veste, k tisti fami slovenskega parlamentarizma, saj tam se pa samo obmetavajo, interes ljudi jim je pa španska vas. In tega ravno pri družinah, pri enakih možnostih med spoloma nikakor ne smemo dopustiti. Gre za preveč pereče socialne teme, da bi jih potisnili v temo in omalovaževanje s takim načinom debate. Hvala.
Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Marijan Pojbič.
Spoštovani gospod predsednik, hvala lepa za besedo. Najprej moram reči, da sem spet poslušal demagoško razpravo, ki nima nobene zveze z realnostjo. In lepo prosim tiste, ki sedijo v tem parlamentu, da začnejo enkrat resnično govoriti o realnosti. Eno je tisto, kar je napisano v komunističnem manifestu, drugo je tisto, kar je realno življenje v slovenskem političnem prostoru. Prosil bi, da tisti, ki tega ne obvladajo, je boljše, da pri nekaterih točkah ne razpravljajo. Kar se tiče amandmaja, ki ga je vložila Združena levica, moram povedati zelo jasno, da ga v Slovenski demokratski stranki ne bomo podprli. Ne zaradi vsebine predloga, ampak predvsem zaradi tega ker smo jasno povedali, da tega zakona ne podpiramo. In potem je logično, da ne podpiramo tudi amandmajev. Ko govorimo o družinski politiki, je tudi zelo jasno, da bo na račun slovenskih družin ta vlada s tem zakonom privarčevala 50 milijonov evrov. Če je to za to vlado pozitivna družinska politika, potem ne vem, resnično ne vem. Ali sem jaz tudi demagog ali pa malce, ne vem, čez les ali kaj, da ne razumem. Kako lahko govoriš ti v eni sapi o pozitivni družinski politiki, na drugi strani pa vzameš 50 milijonov evrov? Naj mi to nekdo razloži. Hkrati sprašujem vlado, ker je sedaj tu ministrica in sem zelo vesel [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Jaz bi vas prosil, ker nisem nikogar motil, ko sem razpravljal [[…]]
Tišina, prosim!
[[…]]da se tudi šef Poslanske skupine SD resnično nauči obnašati tako, kot je temu primerno. Lepo prosim, gospod vodja poslanske skupine. Poglejte, moje vprašanje, ki je pomembno, je naslednje: zakaj se v tem predlogu zakona uvaja drug kriterij? Zakaj? Vsi tisti, ki smo to prebrali, se skoraj 99 % zavedamo, da gre to zato, da nikoli ne bi bili izpolnjeni ti kriteriji. Ker če upoštevate oba kriterija, se točno ve in jasno je, da je vlada tukaj namensko vpeljala ta kriterij, da to nikoli ne bi bilo izvedljivo. Jaz sem prepričan. Želim tudi, da mi vlada na to vprašanje odgovori. Jaz sem sicer sam pojasnil, kaj pravzaprav mi mislimo, zakaj je bil uveden ta drugi kriterij. Ker ta drugi kriterij ni bil potreben. 2,5 -odstotna gospodarska rast je bila dosežena. V Zujfu je bilo jasno zapisano, do katerega trenutka ti ukrepi veljajo. 2,5- odstotna gospodarska rast je bila dosežena in mi v taki situaciji jemljemo družinam 50 milijonov evrov. In to naj bi bila pozitivna družinska politika!? Ali se hecate, no? Spoštovane kolegice in kolegi koalicije, ne govoriti eno, delati pa drugo. Saj slovenski ljudje niso čisto tako, da bom rekel [[…]]Še nekaj takih je notri, tudi če smo s kmetov doma, da razumemo približno, za kaj gre. Brati je treba skozi vrstice, in to je ključno vprašanje. Mislim, da ima slovenski narod dovolj zavajanj. Dajmo si naliti čistega vina in povejmo, da zaradi takšnih in drugačnih razlogov, zato da smo lahko dali javni upravi 180 milijonov evrov, ker je Štrukelj to izsilil zaradi svoje politične zgodbe, izsilil, moramo jemati družinam 50 milijonov evrov. To povejte. In če boste to povedali, bomo vsi rekli okej, pošteni ste, ste odkrito povedali slovenskemu narodu, kaj si mislite o njem in o družinah. In potem bomo vsi veseli in bomo rekli, evo, imamo prvič tudi levo vlado, ki se zaveda, da je treba ljudem naliti čistega vina, povedati resnico, ki je takšna ali pa drugačna. Najbolj sem pa danes vesel, moram povedati, da sem danes slišal stavke, ki sem jih jaz povedal že dvajsetkrat ali tridesetkrat, da ni socialna politika tista, ki deli socialno pomoč, ampak je predvsem ključna in izhaja iz tega, kako smo mi pripravljeni in sposobni ustvarjati primerno okolje za to, da se lahko podjetja širijo, zaposlujejo in tako dalje. To je prava socialna politika. To je gospod na moji levi strani danes zelo jasno povedal. In hvala bogu, počasi moj glas doseže tudi tiste, ki ste v preteklosti precej drugače razmišljali o tem vprašanju. No, vidite, kdo pravi, da mi počasi ne bomo prišli do neke skupne točke in bomo začeli resnično delovati v interesu slovenskega ljudstva in slovenskega naroda, pa tudi seveda slovenskih družin. Hvala lepa.
Želi še kdo razpravljati? Besedo ima Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Bom kratek. V tej diskusiji bi rad spomnil vlado na njihove obljube o tako imenovani mini davčni reformi. Govorim o ohranitvi četrtega dohodninskega razreda, s katerim dobimo v državni proračun dodatnih 16 milijonov evrov. Govorim o stopnjevanju progresije na obdavčitve dobička pri podjetjih in vseh teh prilivov, s katerimi lahko okrepimo proračun v prihodnjih letih, pa ne nazadnje tudi za leti 2016 in 2017, s temi sredstvi potem lahko servisiramo našo socialno politiko. Naša socialna politika je v takem stanju, da ta sredstva in tako servisiranje v tem trenutku krvavo potrebuje. Nobena gospodarska rast ne bo revščine odpravila sama po sebi. Za čisto empirično stvarno podlago tega naj spomnim na leto 2008, ko smo imeli zaradi pregrevanja gospodarstva rekordno gospodarsko rast, hkrati je pa v istem letu število revnih naraslo za 16 tisoč. Zaradi tega je debata o tem, kako zgolj gospodarska rast lahko odpravlja revščino, čista demagogija. Kar potrebujemo, je aktiven političen poseg, je aktivna zaslomba na Vladi za drugačno napredno socialno politiko. Hvala.
Besedo ima ministrica za delo, družino, socialne zadeve, enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik Državnega zbora. Tokrat se pa z vami, kolega Kordiš, strinjam. Gospodarska rast sama po sebi ne more rešiti, žal, tako odgovor, zakaj je potrebno novo sidrišče. Gospodarska rast kaže, da je gospodarstvu gre bolje, vendar brez delovnih mest, brez plačevanja prispevkov, socialna politika je politika prerazporeditve, dejansko nimamo dovolj denarja za prerazporejati. Tako da za to, če odgovarjam gospodu Pojbiču, za to je novo sidrišče, 2,5-odstotna gospodarska rast je bila dosežena, zelo smo jo veseli in vse bomo naredili, da gospodarska rast ostane tudi v bodoče. Problem pa je, da gospodarska rast sama po sebi ni povezana takoj z novimi delovnimi mesti, dogaja se v zamiku, tako kot na primer, se spomnite leta 2009, ko smo imeli največji padec bruto domačega proizvoda, je v bistvu stopnja brezposelnosti začela postopno rasti in smo imeli največji problem dejansko leta 2012. Povezava med gospodarsko rastjo in potem dogajanjem na trgu dela vedno odreagira z zamikom. Ta zamik je sicer različen in šele delovna aktivnost, ker pač naša politika predvsem socialna temelji na zavarovanju, je povezana z vplačilom prispevkov. Zato je tako pomemben tudi ta hkratni kriterij delovne aktivnosti. Če me sprašujete, nismo dali ta pogoj v vladi zato, ker ne bi želeli, da se to ne zgodi, in da smo dali nek umišljen kriterij, vendar verjamemo in z zakonom, ki bo kasneje obravnavan, v bistvu prvič zelo aktivno posegamo v to, da naslovimo vprašanje delovne aktivnosti starejše populacije in s tem prispevamo aktivno k dvigovanju točno tega pogoja, ki ga moramo v državi, če želimo imeti dovolj denarja za prerazporeditev, naslavljati. Tako kot poslanci državnega zbora 2012, ko se je sprejemal Zujf, niste mogli vedeti, kdaj bo 2,5-odstotna rast dosežena in kdaj se bodo ti ukrepi lahko sprostili, danes so ocene Umarja, vemo, da drugo leto je že pričakovana stopnja rasti delovne aktivnosti za 1,1, tako da verjamemo in z našimi ukrepi bomo storili vse, da ta dva pogoja čim prej dosežemo in da te ukrepe sprostimo, kar je cilj. Mi želimo imeti družinsko politiko, ki ima določene elemente, ki so univerzalni: dodatek za veliko družino, dodatek ob pomoči otrok. Ne pa prosim govoriti, da gre za popoln napad na družine, ker bomo z enim drugim zakonom vrnili del otroških dodatkov in državne štipendije, ki pa so za družine tudi pomemben dohodek.
Želi še kdo razpravljati? Ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 37. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O INTERVENTNEM UKREPU NA PODROČJU TRGA DELA PO NUJNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, Ministrici za delo, družino, socialne zadeve, enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Za slovenski trg dela je v zadnjih letih značilno dvoje: nizek delež aktivnih v starosti med 55. in 64. Letom, ki trenutno znaša zgolj 35 %, povprečje držav EU pa je skoraj 52 %, ter zaskrbljujoč trend naraščanja dolgotrajno brezposelnih, kar pomeni, da so brezposelni dlje kot 12 mesecev. Med dolgotrajno brezposelnimi pa seveda narašča delež tistih, ki so starejši od 55 let. Trenutno je namreč 55 % odstotkov brezposelnih, starejših od 55 let, brezposelnih že več kot 2 leti. Zaskrbljujoče so posledice dolgotrajne brezposelnosti med starejšimi, ki pogosto vodijo v socialno izključenost, poslabšanje zdravstvenega stanja in posledično med prejemnike denarno socialnih pomoči. Problematika starejših brezposelnih v Sloveniji je izpostavljena tudi v priporočilih Sveta Evropske unije. Vlada ocenjuje, da je k reševanju problematike brezposelnih starejših treba pristopiti brez odlašanja ter s celostnim pristopom. Predlog zakona vsebuje interventni, začasni ukrep na trgu dela, ki delodajalcu prinaša spodbudo v primeru zaposlitve brezposelne osebe, starejše od 55 let, in sicer v obliki oprostitve plačila prispevkov delodajalca za socialno varnost, in sicer za največ prvih 24 mesecev zaposlitve, lahko pa tudi za krajše obdobje. Predlog zakona natančno določa, katere pogoje mora izpolnjevati delodajalec, ki želi uveljaviti oprostitev plačila prispevkov, in sicer: v zadnjih treh mesecih ni odpuščal iz poslovnih razlogov, v zadnjih šestih mesecih je redno izplačeval in plačeval socialne prispevke in nima blokiranega transakcijskega računa. Pomembno je poudariti, da bo navkljub dejstvu, da delodajalec ni plačal svojega dela prispevkov za socialna zavarovanja, starejši delavec upravičen do enakega obsega pravic iz socialnih zavarovanj, kar pomeni, da neplačilo prispevkov ne bo vplivalo na socialno varnost delavca. Pomembno je poudariti, da se Vlada kot predlagatelj zakona po tehtnem premisleku ni odločila za omejitev ukrepa samo v primeru sklenitve pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas, sicer bi bilo to idealno, a žal pri dolgotrajno brezposelnih osebah smo mnenja, da bi omejitev tega ukrepa zgolj za nedoločen čas pomenila, da se številni delodajalci zaradi razlogov, ki so širši, povezani s trgom dela, z zakonom o delovnih razmerjih in drugimi za to sploh ne bi odločili. Osnovne namen je, da damo možnost, da starejši brezposelni pridejo v stik s trgom dela, da jim damo možnost, ker verjamemo, da samo z delom, z vključitvijo na trg dela se jim bodo tudi kasneje ponudile možnosti. Jaz vas prosim, da omenjen predlog zakona podprete. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide, kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Urošu Priklu.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovani prisotni! Kot rečeno, je zakon o interventnih ukrepih na področju trga dela matično delovno telo Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide obravnavalo na svoji 21. nujni seji in ga tudi sprejelo. Kolegij predsednika Državnega zbora je sklenil, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku. V delu odbora so sodelovali za to pristojno ministrstvo za delo ter zainteresirana javnost. Odbor je prejel tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog zakon preučila z vidika njegove skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in zakonodajno tehničnega vidika ter nanj dala pripombe, kar je bilo upoštevano tudi v predlaganih in sprejetih amandmajih. Prav tako je odbor prejel mnenje Komisije državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide, ki ga je predstavil njihov predsednik Peter Požun. Odbor podpira predlagane ukrepe pod pogojem, da se v nadaljevanju z zakonsko določbo izrecno zagotovi kritje izpada prihodkov iz naslova socialne varnosti zaradi oprostitve plačila prispevkov delodajalcev za socialno varnost iz državnega proračuna in natančno uredi postopek zagotavljanja izpolnjevanja pogojev za upravičenost do oprostitve plačila prispevkov delodajalcev. S strani predlagatelja je bilo poudarjeno, da je osnovni cilj predlaganega zakona zagotovitev možnosti uveljavljanja začasne spodbude za zaposlovanje starejših brezposelnih oseb v obliki oprostitve plačila prispevkov delodajalca za socialno varnost za največ dve leti. Zaradi povečanja zaposlitvenih možnosti starejših brezposelnih oseb se namreč uvaja možnost uveljavljanja spodbude delodajalcem za zaposlovanje brezposelnih oseb, ki so starejše od 55 let, ki pa so pred zaposlitvijo vsaj šest mesecev prijavljene v evidenci brezposelnih oseb. V primeru zaposlitve takšne brezposelne osebe, ki bo sklenjena v času od 1. 1. 2016 do konca leta 2017, bo delodajalec ne glede na sistemske predpise, ki določajo obveznost plačila prispevkov za posamezna socialna zavarovanja za obdobje največ dveh let, v celoti oproščen plačila prispevkov delodajalca za socialno varnost. Razprava je potekala predvsem o spodbudi za zaposlovanje starejših brezposelnih oseb in o namenu samega zakona. Nekateri razpravljavci so menili, da je namen zakona dober, vendar bi bilo treba zmanjšati prispevke za vse starostne skupine, saj bo le-to prineslo tudi več delovnih mest. Vprašljiva je tudi pogodba o zaposlitvi, če ta ne bo za nedoločen čas, saj bodo lahko brez te varovalke zaposlovalci ukrep izkoristili in izkoriščali za sklepanje pogodb za določen čas, kar postavlja starejše delavce, ki so težko zaposljivi, v še slabši položaj, prekaren položaj. Opozorjeno je bilo tudi, kot sem že uvodoma povedal, kar je bilo tudi mnenje odbora Državnega sveta, na možen izpad sredstev Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije ter Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije, ki so že brez oprostitev premajhna za normalen razvoj zdravstvenega sistema ter za nemoteno – ko govorimo o nemotenem, mislim predvsem brez pomoči državnega proračuna – izplačevanje pokojnin. V nadaljevanju je odbor v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o predlaganih amandmajih koalicije,ki jih sprejel, ter tudi o vseh členi predloga zakona, ki jih je tudi sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjeni predlog zakona je tudi sestavni del tega poročila, ki ste ga prejeli. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Uroš Prikl.
Še enkrat lep pozdrav vsem skupaj. Na kratko bi vam želel predstaviti stališče Poslanske skupine Desus glede zakona o interventnem ukrepu na področju trga dela. V naši Poslanski skupini Desus se zavzemamo za resen in za kompleksen pristop k reševanju celovite in sistemske problematike brezposelnosti v Sloveniji, saj se na splošno stanje brezposelnosti že nekaj let, še posebej pa je bilo to kritično v času gospodarske krize, giblje precej blizu tistega kritičnega vrha, blizu kritičnega limita 130 tisoč brezposelnih, ki smo ga dosegli v letih takoj po osamosvojitvi. V zadnjem obdobju pa je sicer zaznati trend upadanja, število brezposelnih oseb, prijavljenih na zavodu za zaposlovanje, je seveda bistveno nižje od tistega zgornjega limita, pa vendarle še krepko čez 100 tisoč, kar je občutno preveč. Jaz temu rad rečem, da je to sramežljiv, pa vendarle zaznaven upad brezposelnosti, in če bi tak trend nadaljevali, še mogoče malo pospešeni trend upadanja števila brezposelnosti, bi lahko z optimizmom zrli v prihodnost. Čeprav je strukturna brezposelnost temeljni problem v naši državi, pa je še posebej zaskrbljujoče dejstvo, da v celostni zgodbi vedno bolj nastopa tudi tako imenovana dolgotrajna brezposelnost. Med ranljive ciljne skupine brezposelnih, za katere je značilna tudi dolgotrajna brezposelnost, sodijo predvsem starejše osebe, osebe starejše od 55 let. Naša država ima eno najnižjih stopenj delovne aktivnosti starejših glede na države Evropske unije, saj je ta v letu 2014 znašala čez 38 %. Stopnja brezposelnosti starejših narašča. Od leta 2008 se je v naši državi zvišala s 4 % na skorajda 8 % leta 20014. Trend rasti brezposelnosti starejših je precej hitrejši kot v Evropi. Po podatkih zavoda za zaposlovanje se je število starejših brezposelnih oseb od leta 2008 do prve polovice letošnjega leta kar podvojilo in doseglo številko čez 21 tisoč oseb. Med vsemi zaposlenimi osebami, starejšimi od 55 let, predstavlja skoraj 19-odstotni delež. Izrazito se je delež starejših povečal tudi med dolgotrajno brezposelnimi osebami in letos predstavljajo starejši od 55 let že kar eno četrtino vseh dolgotrajno brezposelnih oseb. Številke, ki sem jih prebral, so alarmantne, so dosti zgovorne, zato je seveda treba ukrepati. In tudi z ukrepi, ki so v predlogu zakona, je očitno, da je država oziroma vlada začela ukrepati. Upam tudi, da bodo rezultati čim hitreje vidni. Po zgledu ukrepa za mlade izpred dveh let je danes pred nami, kot rečeno, tak zakon. Jaz iskreno upam, pričakujem, da bo tudi ta zakon prinesel vsaj takšne rezultate, kot jih je tisti zakon, pri katerih smo spodbujali in uspešno spodbudili dodatno pospešeno zaposlovanje med mladimi. V Poslanski skupini Desus pričakujemo dobro odzivnost delodajalcev za uporabo tega ukrepa, saj bodo oproščeni plačila obveznih prispevkov delodajalca tako za pokojninsko, invalidsko, zdravstveno ter socialno zavarovanje. Še raje bi videli pri vsem tem, da bi te zaposlitve bile za nedoločen čas. Ampak verjamemo tudi, da bo ta določen čas prišel v dejansko nedoločen čas in kasneje v polno upokojitev z dostojno pokojnino. Ta ukrep zagotovo pomeni več možnosti za dvigovanje stopnje rasti delovne aktivnosti. Ne nazadnje in to, kar je najpomembnejše, kar prinaša ta zakon, pa je možnost in priložnost, da te osebe po daljšem času izstopijo iz začaranega kroga nezaposlenosti in ponovno dobijo stik s trgom dela, z delom, z delodajalci. Na ta način se jim odpre tudi več možnosti za nadaljnje zaposlovanje, postanejo konkurenčni, pri tem pa izkoristijo svoje nesporno znanje in dolgoletne izkušnje. Poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus smo takemu in takim ukrepom zelo naklonjeni in ga bomo z veseljem podprli v upanju, da bo prinesel želene rezultate, kot so jih prinesli nekateri drugi ciljani ukrepi, ciljane spremembe zakonov na področju zaposlovanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Marija Bačič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Vsi lepo pozdravljeni! V Republiki Sloveniji se zaradi staranja prebivalstva postopno povečuje tudi število brezposelnih oseb, starejših od 55 let. Njihov položaj na trgu dela je v primerjavi z drugimi starostnimi skupinami slabši, saj so starejši za delodajalce manj zanimivi. Starejši brezposelni tako ostajajo brezposelni dlje časa in so v veliki meri izpostavljeni dolgotrajni brezposelnosti, le-ta pa negativno vpliva tudi na izpolnjevanje pogojev za upokojitev in s tem na socialno varnost posameznika. Socialni demokrati socialno varnost razumemo kot aktivno pomoč javnega sistema pri zagotavljanju kakovosti in človeka dostojnih življenjskih razmer. Država ima pri zagotavljanju enakosti med posamezniki pomembno nalogo, da predvsem z davčno in socialno politiko odpravlja krivice tržnega gospodarstva in zagotavlja socialno varnost, ki je temelj in najpomembnejši učinek solidarne družbe. Prizadevanja države za zmanjšanje negativnih učinkov staranja prebivalstva s spodbujanjem čim kasnejšega umika starejših s trga dela, torej s spodbujanjem zaposlenosti starejših oziroma z večjim vključevanjem neaktivnih delovno sposobnih prebivalcev na trg dela je torej ključnega pomena. Cilj predloga tega zakona je zagotoviti možnosti uveljavljanja začasne spodbude za zaposlovanje v obliki oprostitve plačila prispevkov delodajalca za socialno varnost za največ dve leti, če zaposli brezposelno osebo, starejšo od 55 let, ki je pred zaposlitvijo vsaj 6 mesecev prijavljena v evidenci brezposelnih oseb. Delodajalec bo tako v celoti oproščen plačila prispevkov delodajalca za socialno varnost v celoti, torej prispevka delodajalca za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, zdravstveno zavarovanje, zavarovanje za starševsko varstvo in zavarovanje za primer brezposelnosti. Ocena predlagatelja je 2 tisoč 500 novih zaposlenih oseb, starejših od 55 let. Država mora imeti v rokah mehanizme za korektive nepravičnosti in neenakosti, za vzpostavljanje varnosti in za usmerjanje razvoja. Država in lokalne skupnosti so v okviru politik socialnega varstva dolžne zagotavljati pogoje, v katerih lahko posamezniki ustvarjalno sodelujejo in uresničujejo svoje razvojne možnosti ter s svojo dejavnostjo dosegajo raven kakovosti življenja, ki ustreza merilom človeškega dostojanstva. Predlog zakona v svojem cilju sledi navedenim zahtevam. Zagotovitev možnosti uveljavljanja začasne spodbude za zaposlovanje starejših brezposelnih oseb v obliki oprostitve plačila prispevka delodajalca za socialno varnost za največ dve leti razumemo kot pozitiven ukrep, ki za določeno skupino težko zaposljivih ustvarja pogoje za ponovno vključenost na trg del in s tem izboljšanje socialne varnosti. Socialni demokrat verjamemo, da je dolžnost države ustvarjati enake možnosti za vse ljudi, zato tak ukrep pozdravljamo in bomo predlog zakona tudi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš bo predstavil stališče Poslanske skupine Združena levica.
Hvala za besedo, predsedujoči. V Združeni levici zakonu načeloma ne nasprotujemo. Drži, da na splošno ne podpiramo subvencioniranja zaposlovalcev. Zaposlovalec namreč tudi brez subvencije od dela dobi veliko več, kot porabi za plačo. Subvencioniranje zaposlovanja je za nas sprejemljivo samo pogojno, če gre res za ranljive skupine na trgu dela. Brezposelni delavci, ki so starejši od 55 let, so zagotovo taka ranljiva skupina. To pa ne pomeni, da predlog, ki je danes pred nami, nima pomanjkljivosti. Glavna pomanjkljivost je, da premalo varuje delavca, ker dopušča zaposlovanje za določen čas. Drugi problem pa je, da bosta zaradi oprostitve zdravstvena in pokojninska blagajna imeli manjše prihodke. Oproščenih prispevkov po tem predlogu namreč ne bo plačala Republika Slovenija, kar smo v Združeni levici sicer predlagali z amandmajem, na odboru pa je bil ta amandma, žal, zavrnjen. Izpad sredstev za zdravstveno blagajno je resen problem, ker so ti prihodki že tako bistveno prenizki. Vlada sicer predvideva, da bo zaradi tega ukrepa zavod, pod črto, dobil več sredstev, kot če ukrepa ne bi uvedli. Ampak je to predvidevanje neutemeljeno. Zaposlovalci namreč na podlagi tega ukrepa ne bodo šli v odpiranje nekih novih delovnih mest, ampak bodo namesto mladih zaposlovali starejše delavce preprosto zato, kr so ti cenejši, ker pridejo skupaj s subvencijo. Izpad je sicer sprejemljiv do neke mere, ker se pogovarjamo o težje zaposljivih delavcih, ampak bi ga bilo treba na drugi strani zato kompenzirati. Zagotovo bi bila najboljša kompenzacija vseh takšnih ukrepov ukinitev dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja in njegova nadomestitev s solidarno javno dajatvijo. Večji problem za nas je možnost zaposlovanja za določen čas. Po izteku oprostitve delavcu pogodbe preprosto ne bodo podaljšali. Po dveh letih bo tak delavec ponovno pristal na zavodu kot težko zaposljiva oseba in problem takega človeka dolgoročno nikakor ne bo rešen. Mi sicer vemo, zakaj so socialni partnerji pristali na take pogoje. Starejšega delavca zaposlovalec, delodajalec, kakor želite, težje odpusti in zaradi tega bi se lahko v praksi zgodilo, da tak ukrep ne bi zaživel. Tu naj izpostavim, da je takšno razmišljanje napačno. Mi v politiki v Državnem zboru in v Vladi konec koncev smo tisti, ki določamo minimalne pogoje zaposlovanja v tej državi. Škarje in plato so v naših rokah, zato taki argumenti, izgovori, če hočete, preprosto ne pijejo vode. Država daje zaposlovalcu subvencijo, zaradi katere ima podjetje nižje stroške in pridobi konkurenčno prednost pred svojimi tekmeci na trgu. Pri plači tisoč evrov bruto taka oprostitev po dveh letih znese kar 3 tisoč 864 evrov subvencije. V zameno za ta sredstva, ki bodo zmanjkala v naših socialnih blagajnah, smo dolžni zahtevati zaposlitev za nedoločen čas. Zaposlitev za nedoločen čas vendarle ni nek luksuz v naši državi, zaenkrat ne, hvala bogu, ampak zakonska norma. In če bomo tu popuščali, se bo tudi poslabšal standard vseh zaposlenih v državi, ker pač socialno delovno sidrišče postavljamo nižje po lestvici. V preteklih letih je bilo veliko subvencioniranja zaposlovanja predvsem mladih delavcev. In takrat se je na njihovem primeru že pokazalo, da zaposlovalci zaposlijo delavca za določen čas, to drži, in na ta račun poberejo subvencijo, pač pa pogodbe po izteku ukrepa ne podaljšajo. Zato je ministrstvo sistematično spremenilo svojo politiko in sedaj dosledno zahteva zaposlovanje za nedoločen čas, kar je pravilna odločitev, pravilen ukrep, ki bi ga morali zaposlovati tudi pri tej zadevi, ki je danes pred nami. Vse, kar v Združeni levici zahtevamo, je, da to, kar smo zagotovili mlajšim delavcem, zagotovimo tudi starejšim. Zaposlitev za nedoločen čas namreč ni noben luksuz, ampak je pravilo. In če ga ne bo dosledno uveljavljal zakonodajalec, potem ga bodo seveda z velikim veseljem kršili tudi zaposlovalci. V imenu vzdrževanja delovnopravne zakonodaje kot sredstva za zavarovanje delavca smo v Združeni levici k proračunu predlagali tudi amandma in delovni inšpekciji namenjamo pol milijona evrov več za njihovo delovanje. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov.
Spoštovani predsedujoči, spoštovana ministrica s kolegi, kolegice in kolegi, vsi prisotni! Osnovni cilj predlaganega zakona je odgovoriti na naraščajočo dolgotrajno brezposelnost ljudi, starih nad 55 let. Predlagatelji sicer pričakujejo, da se bo trend zaposlovanja nadaljeval in se bodo posledično izboljšale razmere tudi na trgu dela. Je pa Slovenija močno pod povprečjem EU glede na delovno aktivnost in stopnjo zaposlenih, in to je za nas krščanske demokrate zelo zaskrbljujoč podatek. Ministrstvo predlaga, da se delodajalca, ki zaposli brezposelno osebo, starejšo od 55 let, ki je bila pred tem vsaj šest mesecev prijavljena v evidenci brezposelnih oseb, za največ dve leti oprosti plačila prispevkov za socialno varstvo. Ta možnost velja za pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas in za pogodbe za določen čas. Je pa pogoj, da ni vmesne prekinitve. Krščanski demokrati ugotavljamo, da so rezultati ukrepov Jamstva za mlade in predlagana rešitev obravnavane novele dokaz, da razbremenitev delodajalcev in zaposlenih pri plačevanju socialnih prispevkov dejansko daje pozitivne rezultate. Nova Slovenija v svojih ukrepih predlaga tudi ukrep razbremenitve prispevkov vseh delodajalcev in vseh zaposlenih. Upamo si trditi, da bi razširitev ukrepa na vse starostne skupine prinesla več delovnih mest in več zaposlitev tudi za nedoločen čas. Kot kaže, se pristojno ministrstvo zaenkrat še poslužuje delnih rešitev, s katerimi se gasijo posamezni požari. Krščanski demokrati pa pozivamo vse, da sprejmejo celovite sistemske ukrepe, s katerimi bomo povečali zaposlenost. Le z novimi delovnimi mesti lahko obrnemo tok razvoja naše države in omogočimo dostojno plačilo za pošteno delo. Poslanci Nove Slovenije bomo predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Mag. Mirjam Bon Klanjšček bo predstavila stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Hvala lepa. Spoštovani, ponovno lepo pozdravljeni! V Poslanski skupini nepovezanih poslancev pozdravljamo namero Vlade, da s spodbudami za zaposlovanje starejših brezposelnih oseb poskuša prispevati k doseganju njihove čim hitrejše in stabilnejše zaposlitve. V Sloveniji smo si v zadnjem času prizadevali predvsem za spodbujanje zaposlovanja mlajših oseb, ki so prav tako ranljiva skupina in zaradi pomanjkanja delovnih izkušenj težje dobijo službe. Premalo pa se je govorilo o starejših brezposelnih, ki morda te delovne izkušnje imajo, vendar so za delodajalce manj zanimivi iz drugih razlogov. Starejše brezposelne osebe pri pridobitvi zaposlitve večkrat ovira neprimerna stopnja izobrazbe, ki je v primerjavi z mladimi, ki kandidirajo za ta ista delovna mesta, veliko nižja. Sama zelo dobro vem, da nas je bilo tistih, ki smo se pred več kot 40 leti odločali za srednje šole in kasneje fakultete, samo za peščico v primerjavi z današnjim časom. Zato je delež registriranih brezposelnih, ki so starejši od 50 let in imajo samo osnovnošolsko izobrazbo, največji. Poleg tega po podatkih Andragoškega centra Slovenije starejšim brezposelnim najpogosteje primanjkuje tudi veščin uporabe sodobnih tehnologij ter znanja tujih jezikov in podjetništva. Tudi zato so za delodajalce manj zanimivi, saj danes delodajalci najpogosteje ne želijo vlagati v razvoj kadrov, ko si ti enkrat del podjetja, temveč želijo takšen kader že zaposliti. Zato v Poslanski skupini nepovezanih poslancev podpiramo predlog zakona, ki je pred nami in ki predvideva začasne spodbude za zaposlovanje starejših brezposelnih oseb v obliki oprostitve plačila prispevkov delodajalcev za socialno varnost. Starejši delavci so za delodajalce zagotovo manj zanimivi, vsekakor pa še ne za odpis. Zato lahko takšne spodbude pozitivno vplivajo na boljšo vključenost starejših v družbo in manjšo socialno ogroženost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Janja Sluga bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Spoštovani predsedujoči, spoštovana gospa ministrica z ekipo, kolegice in kolegi! Predlog zakona o interventnem ukrepu na področju trga dela naslavlja eno od ranljivih skupin posameznikov, to so starejši od 55 let. Po vzoru interventnega ukrepa za spodbujanje zaposlovanja mladih, ki se je v zadnjih štirih letih izkazal za uspešnega, se s predlogom zakona na podoben način želi spodbuditi delodajalce k zaposlovanju dolgotrajno brezposelnih oseb, starejših od 55 let. V primeru zaposlitve brezposelne osebe iz te ciljne skupine bo delodajalec oproščen plačila prispevkov za obdobje največ 24 mesecev, zavarovanec pa bo kljub temu upravičen do enakega obsega pravic iz socialnih zavarovanj, kot če bi bili ti prispevki plačani. Z vidika financ ima ukrep pozitivne učinke na proračun in socialno blagajno. Po hipotetičnem izračunu, ki predvideva okoli 7 tisoč ciljnih zaposlitev letno, je mogoče v dveh letih pričakovati 18,2 milijona evrov dodatnih prihodkov v proračun iz socialne blagajne. Z vidika posameznika oziroma starejših oseb pa je učinek mnogo večji. Starejšim brezposelnim lahko s predvidenim ukrepom omogočimo ponoven vstop na trg dela in v družbo, stik z novimi znanji, osvajanje veščin in predvsem, kar je najpomembnejše, lahko preprečimo tudi potencialno socialno izključenost starejših. Po podatkih Zavoda za zaposlovanje je brezposelnost starejših v primerjavi z gibanjem celotne brezposelnosti manj izrazita v letih, ko brezposelnost hitro narašča. Ravno nasprotno pa se nam dogaja v obdobju, ko se brezposelnost zmanjšuje in se hitreje zaposlujejo mlajši iskalci zaposlitve. Takrat je namreč zaznaven trend povečevanja brezposelnosti starejših in v največjem deležu gre tu za dolgotrajno brezposelnost. Ne moremo mimo dejstva, da je zanimanje za zaposlovanje starejših pri delodajalcih manjše kot za druge starostne skupine. Taki odločitvi botrujejo nekatera dejstva, pa tudi pripisane lastnosti, kot je na primer, da so starejši manj fleksibilni kot mladi, da jim motivacija za delo z leti upada, da znanje, ki so ga pridobili v procesu formalnega izobraževanja, ne sovpada z današnjimi razmerami na trgu dela, da težko pridobivajo nova znanja in podobno. V 90. letih se je problem brezposelnosti starejših omejeval s predčasnim upokojevanjem, danes pa stremimo k podaljševanju pokojninske dobe in višanju starostne meje za upokojitev. Ena takih spodbud je bila določena tudi v 156. členu Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki delodajalcem omogoča delno oprostitev plačila prispevkov za starejše delavcev, in sicer v višini 30 % za tiste, ki so dopolnili 60 let, in v višini 50 % za tiste, ki izpolnjujejo pogoje za predčasno upokojitev. Želenih rezultatov tega ukrepa pa zenkrat ni. Zaradi staranja prebivalstva in čedalje večjih izdatkov za pokojnine bomo v prihodnje morali poiskati trajne rešitve tudi za zaposlovanje starejših in še naprej spodbujati podaljševanje pokojninske dobe. V Poslanski skupini SMC bomo predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Jelka Godec bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Predsedujoči, hvala za besedo. V Sloveniji že več let govorimo o demografski problematiki, ne samo v Sloveniji, tudi v Evropski uniji. Zaradi staranja prebivalstva in slabega gospodarskega stanja se v Sloveniji povečuje število brezposelnih, starejših od 55 let, delodajalci pa pri tem ne kažejo veliko zanimanja za zaposlovanje te starostne skupine. Namreč pravijo oziroma to utemeljujejo s tem, da so starejše osebe slabše prilagodljive, da imajo manj IKT kompetenc in podobno. V Sloveniji imamo tako eno najnižjih stopenj delovne aktivnosti starejših nad 55 let, in sicer v letu 2014 je bila ta stopnja 38,4 %. Tudi v Sloveniji narašča stopnja brezposelnih starejših od 55 let hitreje kot v drugih evropskih državah in ocenjuje se, da bo stopnja delovne aktivnosti nad 55 let ostala še naprej pod povprečjem Evropske unije. Zakon o interventnem ukrepu na področju trga dela, ki ga imamo pred seboj, omogoča spodbude za delodajalce, ki bi pod določenimi pogoji zaposlili starejše nad 55 let. Delodajalci bi bili pri teh zaposlitvah oproščeni plačila prispevkov za socialno varnost za največ dve leti, kandidat pa bi moral pred tem biti zaveden v evidenci brezposelnih oseb vsaj 6 mesecev. Vlada s tem interventnim ukrepom načrtuje, da se bo letno zaposlilo nekje 7 tisoč oseb več. Pojavlja pa se nam dilema, kaj bo s temi starejšimi po dveh letih. Torej zakon bo veljal do decembra 2017 in kaj bo po teh dveh letih? Se bodo lahko tisti, ki bodo za določen čas, mogoče zaposlili po nekem drugem interventnem ukrepu ali kako drugače? Še vedno ne rešujemo sistemsko te visoke brezposelnosti starejših nad 55 let. Seveda je situacijo o brezposelnosti treba gledati tudi širše. Še vedno imamo na določenih delovnih mestih zaposlene ljudi, ki izpolnjujejo pogoje za upokojitev, pa so še vedno na delovnih mestih. Nimamo sistemske rešitve za reševanje problematike dolgotrajno brezposelnih oseb. V bistvu s takšnimi interventnimi ukrepi, kot so Jamstvo za mlade in s tem interventnim ukrepom na področju trga dela za starejše nad 55 let, lahko rečemo, da le gasimo požare. V Slovenski demokratski mislimo, da so potrebne večje aktivnosti in več ukrepov, konkretnih ukrepov, da se vzpostavi večja fleksibilnost na trgu dela, da se postavijo strategije in ukrepi za večjo zaposljivost, za več delovnih mest. Potem ne bodo potrebni takšni interventni ukrepi, kot je ta, ki je danes pred nami. Hkrati pa se pojavlja tudi vprašanje dolgotrajno brezposelnih oseb v starostni skupini od 30 do 55 let. V Slovenski demokratski stranki smo na to področje oziroma na dolgotrajno brezposelne v tej ciljni skupini že večkrat opozarjali. Imamo Jamstvo za mlade, nekje do 30 let, imamo sedaj interventni ukrep na področju trga dela za tiste nad 55 let. Kaj se dogaja pa med 30. in 55. letom, pa lahko rečem, da si le zatiskamo oči. V tem starostnem obdobju si mladi, pa tudi tisti, že malo starejši, imajo družine in so lahko zelo velike socialne stiske, kajti to so družine tudi z več otroki. Jaz mislim, da ti interventni ukrepi, še enkrat, z njimi gasimo požare, nimamo pa sistemske ureditve, kako v bistvu zmanjšati dolgotrajno brezposelnost in nimamo ukrepov, s katerimi bi povečali število delovnih mest, da do takih interventnih ukrepov ne bi prihajalo. V Slovenski demokratski stranki bomo kljub tem pomislekom zakon podprli, pravim pa še enkrat, gre samo za gašenje požara. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju. V razpravo dajem 2. člen ter amandma Poslanske skupine Združene levice. Kdo želi razpravljati? Prosim za prijavo. Gospod Miha Kordiš, izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. V Združeni levici res predlagamo amandma, s katerim nadomeščamo pogodbo o zaposlitvi s pogodbo za nedoločen čas. Če sprejmemo ta naš amandma, bo moral zaposlovalec, ki bo upravičen do oprostitve, delavca zaposliti za nedoločen čas. Kar bi radi z našim dosegli, je, da se izognemo zlorabi takih interventnih ukrepov, ki so bile v preteklosti pogoste, jih je ministrstvo tudi samo že identificiralo, in ko se pogovarjamo o primeru mladih in o subvencioniranju zaposlovanja mladih, je svojo politiko na podlagi teh ugotovitev tudi temu primerno nadgradilo. Nekoga se je takrat zaposlilo za določen čas, po dveh letih pa mu preprosto niso podaljšali pogodbe. In to je nesprejemljivo navsezadnje ne samo iz moralnih razlogov, ampak tudi iz zakonskih razlogov. Zaposlovanje za določen čas je pri nas po zakonu načeloma dovoljeno samo izjemoma, kar se pa dogaja, je, da se v praksi te varovalke zelo pogosto izigrava in se jih ne spoštuje. Delovna inšpekcija pri nas je vse preveč podhranjena, finančno, kadrovsko, da bi lahko vse primere takih zlorab delovnopravne zakonodaje, ki se pojavljajo, sankcionirala, ker je podjetij, ki zaposlujejo, preprosto preveč. Število zaposlenih na delovni inšpekciji se niža, medtem pa število nekih gospodarskih subjektov narašča. Tudi zato smo v Združeni levici predlagali amandma, s katerim namenjamo delovni inšpekciji pol milijona evrov več denarja. Seveda se v Združeni levici strinjamo z dilemami predlagateljev tega zakona v zvezi s tem, ali naj vključijo kot pogoj za subvencioniranje tega zaposlovanja tudi pogodbe za nedoločen čas. Delavca, starejšega od 58 let, je v resnici precej težko odpustiti iz poslovnih razlogov. In, ja, v resnici bo nekatere izmed zaposlovalcev to odvrnilo od zaposlovanja. Ampak moramo se tu vprašati, vrednostno moramo stehtati, če želite, ali sploh želimo subvencionirati tiste zaposlovalce, ki počnejo kaj takega. V tej državi naj bi bila zaposlitev za določen čas norma, ne izjema. Če mi dovolimo nekomu, da se ne drži te norme, hkrati ga pa še nagrajujemo s subvencijo, težko slabih 4 tisoč evrov, za tako delovanje, potem smo v resnici sami krivi za to, da nam družba drsi v vedno večjo prekarizacijo delovnih razmerij in da so zaposlitve vedno manj stabilne in omogočajo zaposlenim delavcem, delavkam vedno manj socialne varnosti. Z našim amandmajem v Združeni levici želimo preprečiti natančno to. Socialisti tudi razumemo, da se pogovarjamo o interventnem ukrepu, vendarle je delež starejših brezposelnih zelo visok. Ampak hkrati, še enkrat ponavljam, v tej diskusiji ne smemo pozabiti, da bo zaposlovalec v zameno za to, da bo zaposlil nekoga starejšega, pridobil znatno finančno korist in s tem konkurenčno prednost na trgu. In lahko se zanesemo na profitni motiv, ki žene naprej kapitalistično ekonomijo, da nekdo, ki bo zaposloval s subvencijo ali brez, zagotovo ne bo zaposlil nekoga, ki ni več sposoben delati. Zaposloval bo ljudi, ki lahko normalno delajo, ki mu lahko normalno nosijo denar v firmo in ki bodo zato zanj ne nazadnje tudi cenejši. Take ljudi za zaposlovalce s tem ukrepom subvencioniramo. Če še enkrat navedem in poudarim primer. Pri plači tisoč evrov bruto ta oprostitev prinese zaposlovalcu slabih 4 tisoč evrov konkurenčne prednosti na trgu v dveh letih. In če to za nekoga ni dovolj, da zaposli delavca za nedoločen čas, potem res ne vem, kaj lahko še naredimo, brez da kratko malo kršimo vse norme zaposlovanja v tem državi. Če bi pristali na zaposlovanje za določen čas, bi pristali na socialni damping. In to je nekaj, česar si v Združeni levici vsekakor ne želimo in ne nazadnje je to nekaj, česar si v tem celotnem državnem zboru ne bi smeli želeti. In če grem od enega poslanca do drugega, sem prepričan, da mi bo vsak odgovoril, da je socialni damping slaba stvar. Tukaj bi apeliral na vašo poslanstvo, na vašo zavezo socialni državi, ki jo pogosto izrekate, da podprete naš amandma in omogočite zaposlovanje starejšim pod pogoji socialni varnosti, pod pogoji zaposlovanja za nedoločen čas. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati. Izvolite, gospa Janja Sluga.
Hvala lepa za besedo. Ge za vsebinsko enak amandma, kot ga je Združena levica vložila že na odboru. V zvezi s tem je po moji oceni treba povedati, da se zaradi posebnega položaja starejših na trgu dela s predlogom tega zakona spodbuja sklenitev pogodbe o zaposlitvi za kakršenkoli čas, torej za določen ali nedoločen čas, ker gre za zaposlitev kot izhod iz neke brezposelnosti, ki ima tudi še neke druge učinke za posameznika. Z vidika starejših oseb so ti učinki mnogo večji, kot pa sama zaposlitev. To je nek ponoven vstop na trg dela, v družbo, v stik z novimi znanji, v preprečevanje socialne izključenosti in tako naprej, in mislim, da je pri tem treba predvsem tudi to upoštevati. Če pa primerjamo ta interventni ukrep z interventnim ukrepom za zaposlovanje mladih, s katerim ga primerjate, je pa ta pri mladih na oprostitev plačila prispevkov vezal pogoj zaposlitve za nedoločen čas. Zato je treba izpostaviti, da je bila leta 2011, ko se je prvič oblikoval interventni zakon za zaposlovanje mladih, na trgu dela izrazita segmentacija. Med zaposlenimi mladimi je bilo kar okoli 66 % takih, ki so bili zaposleni za določen čas. Ko pa smo jih primerjali s skupino zaposlenih, starejših od 55 let, smo lahko ugotovili, da je v tej starostni skupini pa le okrog 4 % takih, ki so bili zaposleni za določen čas. Torej je bistvena razlika. Pogodba za določen čas je bila v času, ko se je sprejemal interventni zakon za zaposlovanje mladih, prej pravilo kot izjema med mladimi, v starostni skupini nad 55 let pa ravno obratno. Torej prej izjema kot pravilo. Mladi so posebna kategorija na trgu dela in pogodba za nedoločen čas je za njih izjemnega pomena tudi iz nekega drugega vidika. Tako kot so posebni vidiki pri starejših od 55 let, ki sem jih prej navedla, so pa pri mladih pomembni drugi vidiki. Gre za obdobje, ko si mladi ustvarjajo družine, ko naj bi zapustili svoj primarni dom, prevzeli neko družbeno odgovornost, gre za neko varnost, ki jo potrebujejo in tako naprej. To je bistveni razlikovalni element med eno skupino in drugo skupino in mislim, da ga ne gre spregledati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kdo želi razpravljati? Gospod Matjaž Han, izvolite.
Hvala lepa. Če bi se svet idealno vrtel, potem se jaz takoj podpišem pod amandma Združene levice. Ker se pa svet vrti kruto, pa moram reči, da bi bilo dobro, da se kdaj tudi pohvali ministrstvo za delo, pa kljub temu da si socialist oziroma tudi jaz sem sem socialni demokrat. Če bi bilo vse tako enostavno, kot navaja Združena levica, potem ne bi bilo tega problema, potem ne bi bilo treba interventnega zakona sploh sprejemati, potem bi delodajalci zaposlovali izkušene delavce, delavce z nekimi navadami in ne bi bilo tega. Danes, če pogledamo, vidimo poleg mladih na zavodu za zaposlovanje največ starejših ljudi. Sploh v tem času, ko so šle firme v stečaj in so pristali na zavodu za zaposlovanje. In sedaj ta realnost, ki bi jo rad povedal Združeni levici, nobenega delodajalca v Sloveniji ni, žal, ki bi zaposlil starejšega človeka. Prvič zato, ker se boji bolniških, in, drugič, ker ve, da bo šel kmalu v pokoj in bo treba dati odpravnino. Bodimo realni, takšna je situacija. Ker je ministrstvo zaznalo problem, je šlo s tem interventnim zakonom in s tem bo sploh delodajalcem dalo malo za misliti, da se pa mogoče splača. Ker narod pa gleda samo čez finance. Če se splača zaposliti starejšega z izkušnjami, pa da bo za to še nekaj dobil. In verjemite mi, na tak način se bodo sploh odločali delodajalci, da bodo zaposlovali starejše. In verjemite, tisti starejši, ki bo dober delavec, mu bo sigurno dober delodajalec podaljšal zaposlitev tudi do penzije, če temu tako rečem. Fino je biti idealist, ampak mislim, da je bolj modro biti realist v teh težkih časih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš, izvolite.
Hvala za besedo. Se bom samo odzval na zadnji dve intervenciji. Gospa Janja Sluga je navajala vse lepote družbenih učinkov zaposlovanja za določen čas, vse lepote, samo med njimi pa manjka tista ključna – socialna varnost. In ljudje ne potrebujejo vseh nekih zunanjih pozitivnih družbenih učinkov, ko iščejo svojo zaposlitev, ampak iščejo in potrebujejo predvsem neko socialno varnost. Vse ostalo je zgolj olepševanje neke drastične situacije v neki težko zaposljivi skupini na trgu dela. Slišali smo lahko tudi od kolegov na sosednjih sedežih, kako so soočeni s krutim svetom. Očitno nismo soočeni s tako krutim svetom, da zaposlovalcem ne bi omogočili subvencije v višini slabih 4 tisoč evrov, kar je hkrati tudi odgovor na pomislek, da pa nekdo ne bo pripravljen zaposliti nekoga, ki je starejši od 55 let. Ja, pač ni res, saj zato mu pa damo subvencijo. Zato bo pa pridobil konkurenčno prednost na trgu med tekmujočimi gospodarskimi subjekti. Pač zato tudi ne nazadnje namenjamo sredstva. Kar se tiče pa primerjave z mladimi, ravno pri mladih se je pokazalo, zakaj potrebujemo pogoj zaposlovanja za nedoločen čas. Ker drugače zaposlovalci samo zlorabljajo, vzamejo človeka za tisti dve leti namesto nekoga drugega, "pobašejo" subvencijo, po preteku tistih dveh let pa se situacija resetira. In dolgoročno položaj človeka v vprašanju na trgu dela nikakor ni urejen. Hvala.
Hvala lepa. Še kakšna razprava mogoče? Ne. Hvala lepa. Potem zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 37. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 6. točko dnevnega reda. PREHAJAMO NA 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O UVELJAVLJANJU PRAVIC IZ JAVNIH SREDSTEV PO NUJNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade dr. Anji Kopač Mrak, ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Drage poslanke in poslanci! Sedaj je še zadnji v sklopu proračunskih zakonov, vezanih na področje Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Želeli smo, da te vse štiri zakone obravnavate kot paket znotraj katerih smo poskušali maksimalno sproščati ukrepe, ki so bili z Zujfom vzpostavljeni. V tem predlogu ZUPJS, ki je pred vami, dejansko urejamo tri področja in del ukrepov Zujfa sproščamo. Družine, ki prejemajo 5. in 6. razred otroškega dodatka, ne bodo imele več znižanja teh vrednosti otroških dodatkov za 10 %. 3 tisoč 200 več študentov in dijakov bo dobilo pravico do državne štipendije, ker sproščamo del 5. razreda državnih štipendij. Podaljšujemo pa, to je treba povedati, varčevanje na področju uveljavitve otroškega dodatka, ki bi ga prejemali starši v 7. in 8. razredu, to je tisti, ki imajo neto povprečne dohodke višje oziroma med 64 in 90 % povprečne neto plače v Republiki Sloveniji. Drugi sklop ukrepov, ki so predlagani v tem zakonu, pogoji za dodatni odpust dolgov za določen ožji segment oseb, ki so z 31. 12. 2011 bile upravičene do denarne socialne pomoči in bi potem z uveljavitvijo nove zakonodaje, tega zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev morale poplačati preveč izplačane socialne transferje. In pa potem še tretja novost, predlagamo, da država lahko izplačuje socialne transferje tudi na predplačniško kartico, ki je del paketa pomoči, sprejete letošnjega poletja. S tem predlogom želimo, da bi najbolj ogroženi prejemniki pravic po zakonu o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, torej tisti, ki prejemajo denarno socialno pomoč, varstveni dodatek, otroški dodatek, kadar je oseba prejemnik denarne socialne pomoči ali varstvenega dodatka in ne more odpreti bančnega računa, in prejemniki, ki zaradi različnih izvršb ne morejo razpolagati s temi sredstvi v celoti, bi te prejemke prejemali prek predplačniške kartice. S tem predlogom se ne ureja sama vsebina predplačniške kartice, ampak dejansko podlaga, da bomo lahko to predplačniško kartico tudi v praksi udejanjili. Tako da vas prosim tudi za podporo tem predlogom zakona. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Urošu Priklu.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Lepo pozdravljeni še enkrat vsi prisotni! Kot rečeno, je Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide obravnaval Predlog zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev kot matično delovno telo na svoji 21. seji 11. 11. 2015, in sicer na podlagi sklepa Kolegija predsednika Državnega zbora po nujnem postopku. Pri samem delu odbora so sodelovali za to pristojno ministrstvo za delo ter zainteresirana javnost. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, ki je predlog ocenila oziroma ga proučila z vidika njegove skladnosti z ustavo, s pravnim sistemom in z zakonodajnotehničnega vidika ter podala nekatere pripombe, ki so bile upoštevane skozi sprejete amandmaje. Odbor je prav tako prejel mnenje Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo, invalide, ki predlog zakona podpira. V mnenju so med drugim izrazili zadovoljstvo, da se s spremembo zakona delno izboljšuje oziroma vsaj ne slabša socialno-ekonomski položaj upravičencev do pravic iz javnih sredstev. Pozdravili so vračanje pravice do državnih štipendij vsem tistim, katerih povprečni mesečnih dohodek na osebo ne presega 56 % plače ter povišanje zneska otroškega dodatka v 5. in 6. dohodninskem razredu na raven pred uveljavitvijo tako imenovanih varčevalnih ukrepov. S strani predlagatelja je bilo poudarjeno, da s predlagano spremembo zasledujemo ukrepe za nadaljnjo javnofinančno konsolidacijo, ki med drugim določajo, da bodo na področju transferjev posameznikom in gospodinjstvom sprejeti takšni ukrepi, ki bodo ob upoštevanju cilja doseganja srednjeročnega strukturnega salda zagotavljali tudi ustrezen socialno-ekonomski položaj posameznikov. Povedano je bilo tudi, da zaradi predlaganih sprememb zakona, o katerem se sedajle pogovarjamo, je v državnem proračunu treba zagotoviti dodatnih 3,7 milijona evrov za 3 tisoč 218 novih upravičencev do državnih štipendij. V tem prehodnem obdobju bodo do te državne štipendije upravičeni vsi tisti, katerih povprečni mesečni dohodek na osebo ne presega 56 % neto povprečne plače, ob upoštevanju obeh kumulativnih pogojev, o katerih je bilo že govora v prejšnjih predlogih zakona. Morda še o otroškem dodatku. Pojasnjeno je bilo, da gre v predlagani noveli za podaljšanje ukrepov omejitve otroškega dodatka za upravičence iz 7. in 8. dohodkovnega razreda. Zneski otroškega dodatka v 5. in 6. razredu pa se povečajo na raven pred uveljavitvijo varčevalnih ukrepov, pri čemer ostanejo zaradi delne sprostitve varčevalnih ukrepov na področju državnih štipendij za upravičence od 56 % do 64 % povprečnega mesečnega dohodka na osebo zneski višji. V nadaljevanju je razprava potekala predvsem o predvidenih ukrepih za nadaljnjo finančno konsolidacijo na področju transferjev, torej dajatev posameznikom in gospodinjstvom. Nekateri razpravljavci so menili, da podaljšanje ukrepa po Zakonu za uravnoteženje javnih financ, tako da se poleg že izpolnjenega pogoja gospodarske rasti zahteva hkratno in v istem letu izpolnitev pogoja, da rast stopnje delavne aktivnosti v starostni skupini od 20 do 64 let preseže 1,3-odstotne točke, kar pomeni po njihovem mnenju zaostrovanje pogojev na področju izplačevanja transferjev posameznikom in gospodinjstvom. Po dokaj dolgi razpravi je odbor v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o predlaganih amandmajih koalicije, posledicah priporočil oziroma ugotovitev Zakonodajno-pravne službe in jih je sprejel, kakor tudi o vseh členih predloga zakona, ki jih je tudi sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjeni predlog zakona je tudi sestavni del poročila, ki ste ga prejeli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Jan Škoberne bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani gospod podpredsednik, državna sekretarka, kolegice in kolegi! Zakon o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev spada v kategorijo tistih normativnih aktov, ki v pomembnem delu zagotavljajo sistemsko solidarnost in socialno kohezijo. Iz njegove pomembnosti tako izhaja, da gre za enega izmed zakonov, za katerega je najbolj nujno, da se v okviru možnosti in javnofinančnega stanja razbremeni omejevanje izvrševanja pravic, ki izhajajo iz Zakona za uravnoteženje javnih financ, ki je bil sprejet kot odgovor, ne nujno sicer najoptimalnejši, na finančno in gospodarsko krizo, ki je Slovenijo in Evropo pestila po letu 2008. Pričujoča novela tako odgovarja na tri pomembne sklope, v katerih v največji možni meri glede na še vedno zaostreno situacijo sprošča uveljavljanje pravic iz javnih sredstev. Na področju otroških dodatkov se tako za 5. in 6. dohodninski razred predlaga povišanje zneskov za okoli 10 %, torej na raven pred uveljavitvijo začasnih varčevalnih ukrepov. Ker je upravičencev v 5. in 6. dohodkovnem razredu približno 97 tisoč, to pomeni, da za precej pomemben segment populacije zvišujemo znesek otroških dodatkov in jih razbremenjujemo učinkov Zujfa. Na področju državnih štipendij lahko nadalje računamo na sprostitev začasnega varčevalnega ukrepa, zaradi česar bo do državnih štipendij dodatno upravičenih približno 3 tisoč 200 štipendistov, kar je pomemben napredek pri zagotavljanju enakih možnosti dostopa do izobraževanja in pridobivanja znanja ter dostopa do kvalitetnega eksistenčnega okvira. Vsebinsko in finančno precej obsežno novelo tako dopolnjuje tudi dodaten odpust dolgov za nekoliko manjši okvir socialno najšibkejših ter ureditev nekaterih elementov, ki so nujni za izvedbo ukrepa predplačniške kartice, s katero se želi najbolj ogroženim prejemnikom pravic, ki ne morejo odpreti bančnega računa, in prejemnikom, ki zaradi izvršb ne morejo razpolagati s temi sredstvi v celoti, da na primer otroške dodatke prejmejo preko te predplačniške kartice. Ker s predlaganimi spremembami nadaljujemo javnofinančno konsolidacijo in hkrati krepimo sistem solidarnosti in položaj srednjega razreda ter najšibkejših, bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov predlog novele podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš bo predstavil stališče Poslanske skupine Združena levica.
Hvala za besedo, predsedujoči. V Združeni levici tega predloga ne podpiramo. Novela je po našem mnenju nepotrebna, ker bi bilo vse omejitve preprosto treba odpraviti. Ukrepi, ki so bili sprejeti z Zakonom za uravnoteženje javnih financ, so bili namreč že v času sprejetja popolnoma neupravičeni. Socialni transferi imajo namreč tudi zelo koristne ekonomske učinke, ker v krizi funkcionirajo kot ekonomski stabilizator. Zmanjšujejo prevelik padec povpraševanja in s tem blažijo zmanjševanje bruto družbenega proizvoda, s tem pa pomagajo ohranjati gospodarsko aktivnost. Glede na to, da sta zdaj za nami že dve leti rastočega bruto družbenega proizvoda, odpadejo torej tudi ti navidezni ekonomski razlogi za omejevanje socialnih pravic. Državna štipendija je namreč tudi socialna pravica, čeprav je cenzus postavljen dovolj visoko in tega ne smemo pozabiti ter moramo to čisto iskreno in odkrito povedati. Dohodki teh družin, ki zdaj niso upravičene do državnih štipendij, so nadpovprečni. V primeru štiričlanske družine namreč tak cenzus presežejo šele, če imata oba starša osebni dohodek v višini vsaj 1,3 povprečne plače. To pa so vsekakor gospodinjstva srednjega sloja oziroma govorimo številčno o manj kot tretjini gospodinjstev, in to v zgornji tretjini. Ampak tukaj tudi ne gre za običajen socialni transfer, ki bi bil namenjen odpravljanju revščine. Štipendija je dohodek mladega človeka, dijaka, ki je konec svojega šolanja že polnoleten. Se pravi, gre za dohodek neke mlade avtonomne osebe. S štipendijo omogočamo ali pa vsaj krepimo to neodvisnost, zato je prav, da jo prejemajo tudi dijaki iz družin, ki nedvomno ne padejo v kategorijo revnih družin. Vprašanje tukaj je podobno vprašanju porodniškega nadomestila, ki ni ukrep proti revščini, ampak je ukrep v smeri zmanjševanja neenakosti med spoloma. Tukaj dosegamo v širšem smislu podobne družbene učinke, s tem ko omogočamo avtonomijo nekega mladega doraščajočega človeka. Poleg tega se moramo zavedati, da se številni dijaki ne šolajo v kraju, kjer so sicer stalno nastanjeni. Zaradi tega jim nastajajo dodatni stroški, ki prav tako opravičujejo štipendiranje. Tu je treba še posebej poudariti, da sta na štipendije vezana dva zelo pomembna dodatka. Štipendist, ki živi doma, ni upravičen do dodatka za bivanje, štipendist s posebnimi potrebami pa do dodatka za posebne potrebe. In dijak, ki ne dobi štipendije, tudi ne prejema teh zelo pomembnih dodatkov, ki pa verjetno že tako ali tako ne pokrijeta dodatnih stroškov, ki nastajajo. Na podlagi vsega tega smo v Združeni levici presodili, da bi bilo treba omejitve štipendiranja odpraviti. Še enkrat danes poudarjam, da bil lahko dodatna sredstva, v tem primeru slabih 14 milijonov evrov pridobili brez zadolževanja, samo če bi vlada dosledno izvedla svojo mini davčno reformo. Zato je za nas precej nerazumljivo, zakaj vlada, ki že danes ve, da bo z naslednjim letom prišla na mizo z davčno reformo in z njo povečala prihodke, teh dodatnih prihodkov ne uporabi za reševanje perečih socialnih zadev. To pač nekako ni preveč smiselno. Ponavljam pa tudi, da bi na dolgi rok z resno obdavčitvijo kapitala in z uvedbo socialno pravičnega davka na nepremičnine dosegli še veliko več od teh malih urgentnih popravkov. Poleg davčnih ukrepov pa bi prihodke v smeri naših javnih sredstev dodatno povečali tudi z odpravo dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja in uvedbo solidarnega javnega zavarovanja za dolgotrajno oskrbo. Zato so v tem kontekstu trditve vlade, da je na socialnem področju naredila vse, kar je bilo mogoče, kratko malo zavajanje. Če je storiti vse, kar je mogoče, res iskrena namera s strani vlade in vladne koalicije, potem lahko podpre naše predloge, ki v slovenski proračun prinašajo dodatnih 140 milijonov evrov na leto, ki smo jih predložili v Združeni levici in podpre naše predloge za odpravljanje skrajne revščine v slovenski družbi s sredstvi, ki bi jih na tak način pridobili. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani predstavniki ministrstva, kolegice in kolegi! Novela Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, ki jo predlagatelji štejejo v proračunski paket zakonov za zaprtje proračunov za leti 2016 in 2017 prinaša podaljšanje, delno sprostitev ukrepov ZUJF na področju otroškega dodatka, na področju štipendij za mladoletne dijake in obenem zaostritev pogojev za njihovo popolno sprostitev. Predlagatelji sami priznavajo, da bi morale omejitve iz ZUJF prenehati s 1. 1. 2016. Ker pa bi bila to po njihovem mnenju prevelika finančna obremenitev za državni proračun, predlagajo podaljšanje in še dodatno zaostritev pogojev za njihovo sprostitev. Gospe in gospodje! Vložek v ukrepe družinske politike ni in ne sme biti breme, ampak najboljša investicija v prihodnost te države. V Novi Sloveniji se nam zdi nesprejemljivo, da se zaostrujejo pogoji za popolno sprostitev ukrepov ZUJF za otroški dodatek in štipendije. Podobno kot pri noveli Zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih se lahko vprašamo, kaj v prihodnosti in kdaj bo ta kumulativni pogoj sploh izpolnjen. Tudi pri tem zakonu krščanski demokrati trdimo, da koalicija iz začasnih ukrepov dela trajne. Ponovno smo vložili amandma k 2. členu, s katerim želimo odpraviti nepravično določbo Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, ki z upoštevanjem prejetih otroških dodatkov mlajših otrok, lahko zniža ali pa celo odvzame možnost prejema državne štipendije starejšim otrokom iz iste družine. Ta krivica najbolj boli in prizadene velike družine in družine s podeželja. S tem amandmajem želimo zagotoviti enake možnosti za izobraževanje dijakom iz perifernih območij Slovenije v primerjavi s tistimi, ki bivajo v kraju šolanja. In kar je za nas zelo pomembno, učinek te krivične določbe, ki jo želimo spremeniti, je večji pri družinah, ki imajo zaradi nizkih dohodkov višje otroške dodatke. Šibkejši so torej na slabšem. Krščanski demokrati bomo zakon podprli le v primeru, če bo naš amandma sprejet. Sicer pa bomo noveli nasprotovali.
Hvala lepa. Mag. Mirjam Bon Klanjšček bo predstavila stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Hvala lepa. Spoštovani, še zadnjič s tega mesta v tem paketu zakonov, lepo pozdravljeni! Zakon o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev po eni strani prinaša podaljšanje nekaterih varčevalnih ukrepov, po drugi strani pa zvišuje zneske otroškega dodatka za 5. in 6. dohodkovni razred oziroma jih vrača na raven pred letom 2012, ko so bili zmanjšani za 10 %. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev seveda razumemo, da gre za dogovor vlade glede razreza sredstev, ki bodo pripadla Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti in da je vlada pri povečevanju sredstev močno omejena. Podpiramo napore ministrice, da je za nekatere ukrepe zagotovila sprostitev sredstev, hkrati pa ne moremo mimo dejstva, da za druge ukrepe velja obratno. Ne samo da se sredstva ne sproščajo, temveč se po našem mnenju spreminjajo v trajne ukrepe, saj mora biti za sprostitev tudi v primeru zakona, ki je pred nami, kumulativno izpolnjenih več pogojev. Ker moramo poleg rasti BDP po novem hkrati doseči tudi 1,3-odstotno rast stopnje delovne aktivnosti, se v Poslanski skupini nepovezanih poslancev sprašujemo, kdaj bomo dosegli tako visoke vrednosti oziroma ali ne gre morda v tem primeru za prikrito spreminjanje začasnega ukrepa v trajnega. Ob obravnavi predloga novele Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, želimo opozoriti tudi na dejstvo, da se nam zdi zavajajoče navajanje, da se bodo otroški dodatki povišali. Res je, da se bodo za 5. in 6. dohodkovni razred vrnili na vrednost pred Zujfom, a se za najranljivejše skupine, osebe do 5. dohodkovnega razreda, na žalost letos še ne povišujejo, temveč ostajajo na enaki ravni. Kot smo poudarili že večkrat, je razumljivo, da za vse ukrepe, ki bi jih želeli sprostiti, v proračunu ni dovolj sredstev, vendar bi nas moralo okrevanje gospodarstva navdajati z optimizmom, da bomo lahko ukrepe sprostili v najkrajšem možnem času in na tak način še bolj poskrbeli za najranljivejše skupine. Zato res preseneča dejstvo, da se je Vlada odločila za dodatno zaostritev pogojev za sprostitev ukrepov, ki so bili ob uvedbi jasno označeni kot začasni. Kljub temu upamo, da bomo v prihodnjih letih vseeno dosegli tudi zahtevano rast stopnje delovne aktivnosti in da se Vlada takrat za razliko od danes ne bo odločila za ponovno zaostritev pogojev. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev predlogu zakona ne bomo nasprotovali. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospa Irena Grošelj Košnik bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Spoštovani predsedujoči, predstavniki ministrstva, kolegice in kolegi! V sklopu zakonskih predpisov, ki se nanašajo na izvrševanje državnega proračuna za leti 2016 in 2017, obravnavamo tudi novelo zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, ki deloma sprošča varčevalne ukrepe na področju otroških dodatkov in državnih štipendij. Predlog zakona podaljšuje omejevanje otroškega dodatka za upravičence v 7. in 8. dohodkovnem razredu oziroma za tiste družine, katerih mesečni dohodek na družinskega člana znaša nad 44 % povprečne neto plače. Znesek otroškega dodatka se v 5. in 6. razredu vrača na raven pred uveljavitvijo Zujfa in se torej zvišuje za 10 %. Z uveljavitvijo predloga zakona bo tričlanska družina z enim otrokom, katere dohodek sodi v 5. dohodkovni razred, na letni ravni upravičena do dobrih 57 evrov več kot do zdaj, 4-članska družina z dvema otrokoma pa do približno 124 evrov več kot do zdaj. Če pogledamo novo višino zneska otroškega dodatka za družine, ki sodijo v 6. dohodkovni razred, pa ugotovimo, da bo 3-članska družina z enim otrokom na letni ravni po novem upravičena do približno 36 evrov več, 4-članska družina z dvema otrokoma pa do 82 evrov več kot zdaj. Ta ukrep pa bo zajel okrog 98 tisoč upravičencev, kar pomeni, da bomo z njim nekoliko izboljšali položaj srednjega razreda. Z otroškim dodatkom je povezana tudi višina državne štipendije. Do državne štipendije bodo po novem upravičeni tisti, katerih povprečni mesečni dohodek na osebo ne presega 56 % neto povprečne plače. Na ta način bo okrog 3 tisoč 200 novih upravičencev do državnih štipendij. Tako ukrep, s katerim zvišujemo zneske otroškega dodatka v 5. in 6. dohodkovnem razredu, kot ukrep, s katerim se sprošča del 5. dohodkovnega razreda za državne štipendije, bosta v veljavi do takrat, ko gospodarska rast doseže 2,5 % bruto domačega proizvoda in stopnja delovne aktivnosti ne preseže 1,3 %. Ta pogoj je bil predhodno že pojasnjen v zvezi s socialnimi pravicami, pravicami iz delovnega razmerja, plačanimi prispevki ter sposobnostjo okrevanja trga dela ter novimi zaposlitvami. Predlog zakona uvaja še eno pomembno rešitev. To je možnost odpusta dolga tistim upravičencem do denarne socialne pomoči in varstvenega dodatka, ki so s 1. januarjem 2012 že bili prejemniki denarne socialne pomoči ali varstvenega dodatka ter prejeli preveč izplačana sredstva glede na Zakon o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev ter Zakon o socialnovarstvenih prejemkih. Dolg je star več kot tri leta, verjetnost izterjave pa je zelo majhna. Med novostmi predloga zakona so tudi uvedba zakonske podlage za izplačilo nekaterih socialnih transferjev, to je denarne socialne pomoči, varstvenega dodatka in otroškega dodatka, na predplačniške kartice, s čimer se bo prejemnikom teh dodatkov omogočila večja socialna varnost v primeru, ko gre za izvrševanje sklepa o izvršbi ali ko oseba, ki prejema omenjene socialne transferje, ravno zaradi tega ne more odpreti transakcijskega računa, na katerega bi se lahko nakazovala ta sredstva. Predlog zakona omogoča izboljšanje materialnega položaja družinam, ki sodijo v 5. in 6. razred za otroški dodatek ter deloma tistim, ki so v 5. dohodkovni razred za državne štipendije. V Poslanski skupini modernega centra bomo ta zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Jelka Godec bo predstavila stališča Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala za besedo. Predlog zakona o spremembah Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev naj bi po besedah vlade sprostil določene varčevalne ukrepe na področju družinske politike oziroma na področju otroških dodatkov in državnih štipendij. Hkrati pa je predlagatelj jasno zapisal sledeče: "S predlagamo spremembo zasledujemo ukrepe za nadaljnjo javnofinančno konsolidacijo." Beremo lahko, da gre za podaljševanje veljavnosti posameznih varčevalnih ukrepov. Če bi veljala do sedaj obstoječa zakonodaja, ki v Zakonu o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev določa, da se ob 2,5-procentni gospodarski rasti sprostijo varčevalni ukrepi na področju državnih štipendij in bi se torej sprostile državne štipendije v 6., 7. in 8. dohodninskem razredu. V tem primeru je vlada zapisala, da bi bilo treba zagotoviti 13,5 milijonov dodatnih sredstev za okoli 11 tisoč 800 novih upravičencev. Vlada navaja, da bilo to za proračun prevelika obremenitev. Zato s predlogom zakona podaljšuje prehodno obdobje oziroma določa nove varčevalne omejitve. Novi pogoji so 2,5-odstotna rast BDP in hkrati rast delovne aktivnosti v starostni skupini od 20 do 64 let, torej stopnja mora biti 1,3-odstotne točke. Cenzus pa se določi 56 % povprečno neto plače na družinskega člana. Torej veljajo ukrepi še naprej za 7. in 8. dohodninski razred kot nek grenak bombonček pa se delno sprosti za 6. dohodninski razred. Enaki oziroma celo strožji pogoji pa veljajo na področju otroških dodatkov. V sedanji zakonodaji je določeno, da se sprostijo varčevalni ukrepi, ko je dosežena 2-odstotna rast BDP. Nov predlog zakona pa določa nove varčevalne pogoje, in sicer rast BDP 2,5 % in hkrati rast stopnje delovne aktivnosti v starostni skupini od 20 do 64 let 1,3- odstotne točke. Spet z grenkim priokusom pa se otroški dodatki povečajo delno v 6. dohodninskem razredu. Iz predlogov zakona o spremembah Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev lahko zaključimo, da se na področju državnih štipendij in otroških dodatkov popolnoma nič ne spremeni za družine, ki so socialno najbolj šibke. Otroški dodatki se ne zvišujejo za družine z nižjimi dohodki, prav tako se ne dodeljujejo višje državne štipendije. Ukrepi, ki jih uvaja vlada, so po našem mnenju trajni. Stopnja delovne aktivnosti v starostni skupini od 20 od 64 let 1,3-odstotne točke, je bila v zgodovini slovenske države dosežena samo enkrat, in to v letu 2003. Zato lahko rečemo, da so predlagani varčevalni ukrepi trajni. Država namerava na račun socialno šibkih privarčevati 9,82 milijona evra na državnih štipendijah in 16,2 milijona evra na otroških dodatkih. Skupaj torej malo več kot 26 milijonov evrov. Vlada prav tako navaja, da predlog ne bo imel drugih posledic na javnofinančna sredstva, bo pa imel posledice za državljane, in to predvsem pri tistih, ki živijo pod pragom revščine oziroma so na socialnem dnu. V Slovenski demokratski stranki predlagamo dva amandmaja, s katerima dodatne varčevalne ukrepe ukinjamo oziroma se vrnemo na ukrepe, ki veljajo v tako kritiziranemu zakonu, v Zujfu. Pogoji v Zujfu so izpolnjeni in bi s 1. 1. 2016 pomenili konec varčevanja. Na odboru so bili naši amandmaji žal zavrnjeni, torej lahko sklepamo, da koalicija ne želi odpraviti varčevalnih ukrepov na področju državnih štipendij in otroških dodatkov. Kljub temu pa pozivamo, da podprete naše amandmaje, ki omogočajo takojšnjo sprostitev varčevalnih ukrepov na področju otroških dodatkov in državnih štipendij. V Slovenski demokratski stranki Predloga zakona o spremembi Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev ne bomo podprli.
Hvala lepa. Gospod Uroš Prikl bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Na kratko v stališču Poslanske skupine Desus glede Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, t. i. ZUPJS, žargonsko seveda. To je zakon, četrti danes, ki ga obravnavamo iz t. i. socialnega paketa zakonov, vezanih na izvajanje proračunov v letih 2016 in 2017, in kot tak na nek način narekuje, ima potrebo po podaljševanju nekaterih varčevalnih ukrepov. V tem konkretnem zakonu, Zakonu o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev gre za varčevanje pri otroških dodatkih in državnih štipendijah. Ne gre za popolnoma sproščanje določil zloglasnega Zujfa, pa vendarle je pri segmentu starševsko varstvo in družinski prejemki zagotovljenih dodatnih skoraj štiri milijone evrov v proračunu za leto 2016, primerjalno gledano z letošnjim letom, na področju štipendij za nadarjene, državnih štipendij in tako dalje pa skoraj 32 milijonov dodatnih sredstev. A na žalost ugotavljamo, da to ni dovolj. Kljub 65 milijonom dodatnih sredstev v proračunu ministrstva za delo to ni dovolj, da bi dokončno odtegnili ročno pri varčevalnih ukrepih na področju starševskega varstva, družin in tako dalje, tako da so ti ukrepi še potrebni. Nikakor ne gre za ukrepe, ki bi se zacementirali, ki bi postali trajni, ampak vendarle jih na nek način še podaljšujemo. Upam, da ne več dolgo. Kljub temu da v večjem delu država še namerava varčevati pri izdatkih za kategorijo teh dveh pravic, ki sem ju navedel, pa je treba vedeti, da se finančna sredstva vsaj delno sproščajo. Sproščajo se sicer na način, da se sprostijo omejitve pri otroškem dodatku za 5. in 6. razred, ko ne bo več omejitve minus 10 %, kar realno dejansko pomeni zvišanje za 10 %, če hočete na ta način interpretacijo, ali pa se ukine tisto varčevanje v 5. in 6. razredu za zujfovskih 10 %, na pa tudi za 7. in 8, razred, dva najvišja razreda. Na ta način mi mehčamo Zujf,, to mislim, da je evidentno. Prav tako se sproščajo tudi sredstva za državne štipendije, in sicer v okviru 5. dohodkovnega razreda. Do državnih štipendij bo upravičeno po novem več kot 3 tisoč 200 oseb oziroma družin, torej več kot doslej, za kar je namenjeno več kot 3,7 milijona evrov v proračunu prihodnjega leta na tem segmentu. Za Desus sem v enem izmed prejšnjih izvajanj že povedal, da smo socialno občutljivi. In to je evidentno. Pa vendarle si želimo več od tega, kar ponuja država, tako v zvezi s temi pravicami kot tudi v zvezi s pravicami na drugih področjih oziroma pri drugih transferjih posameznikom in gospodinjstvom. Seveda pa se zavedamo, da ena lastovka še ne prinese pomladi. Naše gospodarstvo okreva, tudi to je evidentno. Delež brezposelnih se zmanjšuje, ugodni so makroekonomski obeti za naslednja leta, pa vendarle moramo biti tukaj previdni in ne takoj odtegniti ročne zavore, imeti v mislih predvsem to, da bomo javne finance konsolidirali srednjeročno, predvsem pa seveda dolgoročno, in imeti v vidu tudi to, da smo nekaj časa nazaj, morda se mi bo kdo nasmejal, ko bom še enkrat to ponovil, z nekoliko tresočo roko tresočo podprli Zakon o fiskalnem pravilu, ki so ga nekateri poimenovali tudi zlato fiskalno pravilo, ki pa zdaj, ko se pogovarjamo o sproščanju ukrepov, ni tako zlato, kot se mogoče na prvi pogled vidi ali pa sliši. Treba se je še naprej obnašati previdno, predvsem pa racionalno in učinkovito voditi politiko na področju izplačevanja socialnih transferjev in zagotavljanja starševskega varstva. Kot rečeno, v Poslanski skupini Desus bomo ta zakon podprli podobno kot predhodne tri socialne zakone v razmerah, ki obetajo, pa vendarle še niso takšne, kot bi si jih vsi skupaj želeli. Z željo, da nikakor ne poslabšamo, nasprotno, da izboljšamo socialni položaj najranljivejših ciljnih skupin, upamo, da bo to dejansko tudi realizirano. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženih amandmajih. V razpravo dajem 2. člen ter dva amandmaja Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke in amandma Poslanske skupine Nove Slovenije Krščanskih demokratov. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Uroš Prikl.
Hvala lepa za besedo. Ne le, da imam upanje, da gojim upanje, ampak sem prepričan, da vse to, kar je bilo povedano v mojih predhodnih razpravah, v razpravah koalicijskih poslancev in poslank, se bo dejansko udejanjilo v realizaciji zastavljenega te vlade, v realizaciji zastavljenega Ministrstva za delo, ki nima lahke naloge. Praktično povsod so še neki omejevalni ukrepi in če bi želelo biti stoprocentno učinkovito in stoprocentno realizirati to, kar ima v svojih programskih izhodiščih zapisano, bi bil kakšen milijon evrov na posameznem segmentu potreben, da bi to dejansko realizirali. Zavedati se je pa treba nečesa. Ko sem skozi proračunske razprave in skozi razpravo o tem paketnem obravnavanju teh štirih "socialnih" zakonov slišal, da zelo lepo bi bilo, da bi lahko sprostili čisto vse ukrepe, da bi se tudi 8. in 9. razred vrnila, da se praktično ne bi bilo treba odločati, kateri segment dolgotrajno brezposelnih oseb favorizirati, mu pomagati, da ne bo v začaranem krogu brezposelnosti dlje časa, da bi zvišali vse vrste starševskih nadomestil na 100 %, če jih že imamo 365 dni kot edina država v svetu. Ampak na žalost to seveda ne gre. Fino bi bilo, če bi lahko to naredili. Hkrati bi bilo tudi zelo priporočljivo, zelo fino, da bi razbremenili gospodarstvo do fundamenta. Ampak potem se pa sprašujem, na eni strani bi dali vsem, resnično in iskreno verjamem, da si to vsi želimo. Po drugi strani pa – ta, pa ta, pa ta je razbremenjen plačila prispevkov. Ampak to na žalost ne gre skupaj. To na žalost ne gre skupaj vsaj po moji logiki. Hitro bi prišli do te zadrege, da bi teh sredstev, ki jih želimo podeliti, želimo nameniti tistim, ki jih dejansko potrebujejo, zmanjkalo, glede na to, da toliko jih ne bi prišlo v sam proračun in tudi v tudi obe blagajni, tako zdravstveno kot pokojninsko. Jaz iskreno upam, da bodo vsi ti cilji, ki so tukaj v obrazložitvah zapisani, ki jih je tudi ministrstvo povedalo, ne nazadnje tudi finančno ministrstvo, da bodo zadostovali tistim ambicijam, tistim željam, nekateri ste ocenili, da so to premajhne ambicije, premalo ambiciozen plan, da vendarle tiste ciljne skupine, ki si na žalost iz tega ali onega razloga same ne morejo pomagati in so potrebne pomoči države, zato tudi je država, zato ni tukaj džungla, da dejansko ne bodo prizadeti in da se bodo tisti, ki so brezposelni, vrnili čim hitreje v cikel trga dela in unovčili svoje znanje in pomagali družbi do boljših rezultatov. In seveda vsi tisti, ki pa ustvarjajo, kar je nesporno, in tukaj se z vsemi vami ne morem strinjati, to pomeni gospodarstvo, da bo zadihalo, da bo čim manj teh administrativnih ovir, da bo čim manj neumnih birokratskih predpisov in da bodo lahko svoje ideje, svoje poslovne ideje zaživeli. In tukaj vidim tisto simbiozo. Simbiozo med realnim sektorjem in med tistim, recimo nerealnim sektorjem, ko je treba financirati na podlagi tega, kaj izbereš v proračunu. In še morda ena misel. Tukaj se mi zdi delati umetelno neke bariere med tremi sklopi, tremi segmenti upravičencev, ki prejemajo sredstva iz državnega proračuna, to so javni uslužbenci na eni strani, prejemniki socialnih, družinskih in ostalih transferjev, na drugi strani, in pa, če hočete, tudi upokojenci na tretji strani, mislim, da ni smiselno. Vsi potrebujejo ta sredstva. Celovita državna politika, ne sektorska politika, ampak celovita, v en zaključen krog sklenjena politika, tako socialna družinska zaposlovanja, stanovanjska in še bi lahko našteval, morajo tukaj seveda iti z roko v roki in potem jaz ne vidim razloga, da ne bi bili na tej svoji poti uspešni. Ne smemo se prenagliti, včasih smo prehitro kakšno stvar naredili ali pa so ali pa ste ali pa so naredili, tako da tukaj ne velja prehitevati časa. Velja pa biti racionalen, biti smotrn in upoštevati vse tiste konkurenčne prednosti, ki jih imamo, in vse tiste pozitivne napovedi, ki smo jih deležni s strani mednarodnih tujih inštitucij, in jih maksimalno izkoristiti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Jelka Godec.
Najlepša hvala. Ko poslušam kolega iz Desusa, jaz le upam, da bo Vlada končno prinesla v Državni zbor vse tiste ukrepe, strategije, ne vem, konkretne cilje, ki bodo odpravili vse te administrativne ovire, birokracijo, povečali razvoj gospodarstva. Moram pa reči, da pa težko verjamem, da se bo to zgodilo. Če en minister reče, da je javni sektor gonilo razvoja, potem se take stvari težko pričakujejo. Tako da dajte biti tudi vi malo racionalni, pa realni, ko govorite o teh zadevah, in ne imejte dvojnih vatlov. Ko govorimo o pokojninah, se morajo varčevalni ukrepi po vašem takoj prenehati, ko je rast BDP 2,5 %. Nimam nič proti, se strinjam. Ampak potem ne vem, zakaj je pri otroških dodatkih in štipendijah takšen problem. Tukaj pa nimate istih vatlov, ko rečete ukiniti varčevalne ukrepe. Da ne bomo sprožili ali pa da ne boste sprožili na vladi medgeneracijskega spora, če veste, kaj mislim s tem. Ne boja, ampak spora. Ker ko gre za pokojnine, govorimo takoj sprostiti. Ko govorimo za otroške dodatke, štipendije za mlade, takrat pa bodimo realni in glejmo z realnimi očmi. Nimam nič proti, da se usklajujejo pokojnine z rastjo BDP, nimam proti, da se povečujejo otroški dodatki. ampak dajmo gledati vse potem enako, zakaj enkrat varčevalne ukrepe prekiniti, drugič pa ne. Kar se tiče stopnje brezposelnosti, ko govorite, kako je vedno nižja. Mene bi zanimalo, da bi jaz videla statistične podatke, ki jih ima zavod za zaposlovanje. Ima namreč dvoje vrst statističnih podatkov. Brezposelnost, ki jo prikazujejo, da se niža, nastaja tudi zaradi tega, ker imamo določene interventne ukrepe. Zdaj bomo imeli še interventni ukrep na področju zaposlovanja starejših od 55 let, tako da ti tudi se ne bodo smatrali kot brezposelni, potem imamo Jamstvo za mlade, ti tudi niso smatrani kot brezposelni, potem imamo aktivno politiko zaposlovanja, izobraževanja, usposabljanja na delovnem mestu, javna dela, tudi ti niso brezposelni po tej statistiki. Ampak to ni res, to je navidezno zmanjševanje stopnje brezposelnosti. Dajte tiste realne številke. Ker ta, ki je v javnih delih, je eno leto zaposlen, potem je pa spet brezposeln, dosti je takih. In potem usposabljanje na delovnem mestu, dva meseca, tri mesece, potem je brezposeln naprej, večinoma. Ker vsi tisti, ki gredo v to, delodajalci tam obkrožijo, da ni možnosti nadaljnje zaposlitve. S temi statistikami dajte operirati oziroma bi bilo dobro videti tisto realno statistiko. Kar se pa tiče teh varčevalnih ukrepov oziroma podaljševanja varčevalnih ukrepov na področju državni štipendij in otroških dodatkov. Če gledamo otroške dodatke, pri otroških dodatkih tisti strašni Zujf, o katerem poslušamo nenehno v tem državnem zboru, pa še nihče od koalicijske stranke ni predlagal, da se spremenijo njegovi členi. Leta 2012 je bilo zapisano, da se omejitve naredijo na otroških dodatkih, dokler gospodarska rast ne preseže 2,5 % BDP, omejitev 64 % neto povprečne plače, torej do 6. dohodkovnega razreda in znižanje 10 % v 5. in 6. dohodninskem razredu. To naredi Zujf. Kaj ste sedaj vi naredili? Vi pa ste dodali dodatni pogoj, 2,5 % gospodarska rast, hkrati pa zahtevate, da je izpolnjen tudi pogoj, da rast stopnje delovne aktivnosti v starostni skupini od 20 do 64 let mora preseči 1,3-odstotne točke. In sedaj vi pravite, da ne zaostrujete pogojev. V Zujfu je bilo 2,5 % BDP, vi pa poleg tega dodate še dodatni pogoj: stopnja delovne aktivnosti 1,3-odstotne točke. Pa vemo vsi, da je bil ta pogoj dosežen samo leta 2003. In sedaj vi meni trdite, da niste dali dodatnih pogojev. Ta dva pogoja hkrati ne bosta izpolnjena nikoli, ne čez dve leti, ne čez tri, tako kot je bilo rečeno na odboru s strani, mislim da, sekretarja. Komu vi sedaj pesek v oči mečete? In na koncu pravim še enkrat, tako kot z odbora bo šlo piarovsko, da ste povišali otroške dodatke za en del, ne pa od ena do pet dohodkovnega razreda, ki so najbolj socialno šibki. Tam pa nič. Tam ste jim pa dali dodatni pogoj. Ne boste delali nič na tistem področju, dokler ni to izpolnjeno, hkrati pa tisti, ki so višje od šestega dohodkovnega razreda, sedmi, osmi razred, ne bodo dobili otroških dodatkov. Podaljševanje varčevalnih in zaostrojevanje varčevalnih ukrepov je to, ker želite privarčevati. Saj je Vlada sama napisala, da ni sposobna dobiti dovolj denarja in da bo na otroških dodatkih privarčevala malo več kot 16 milijonov evrov. In sedaj vi rečete, ja, malo smo pa le dali. Drobtinico ste dali, pa zaostrili pogoje. In ko ti poveš človeku, ki je v četrtem dohodninskem razredu, ki je v tem cenzusu, da se mu nič ne spremeni, da ne bo dobil višjih otroških dodatkov, pa ven pade. Ne razumejo. Ampak vi prodajate, da povečujete otroške dodatke in da zmanjšujete varčevalne ukrepe. Ja, samo v tistem segmentu, v tistem enem delčku šestega dohodkovnega razreda. Zato naš amandma črta ta odstavek. Še enkrat naj ponovim, da je Zujf določil omejitve za otroški dodatek, in sicer tako, da so do njih upravičeni le tisti, katerih povprečni mesečni dohodek na osebo je na meji 631 evrov, to je šesti dohodkovni razred, hkrati določil omejitve, da ti varčevalni ukrepi prenehajo z letom, ki sledi letu, v katerem bo gospodarska rast 2,5 % BDP. Vi, še enkrat poudarjam, ste poleg teh ukrepov dodali še dodatno, torej delovna aktivnost 1,3-odstotne točke, mi pa s tem amandmajem v bistvu te vaše varčevalne ukrepe, ki so ostrejši od Zujfa, črtamo, in želimo, da se varčevalni ukrepi na področju otroških dodatkov sprostijo, kajti gospodarska rast je bila 2,5 %. Ko se je sprejemal Zujf, je bilo jasno rečeno, ko bodo določeni pogoji izpolnjeni, bo varčevalnih ukrepov konec. Vam pa ustreza ta zadeva. Vam pa pride ravno prav, da se lahko izgovarjate na Zujf, pa potem sedaj malo še zraven dodaste, pa rečete, eh, saj to je pa že tako Zujf predpisal, mi bomo pa sedajle malo tukaj povečali, da ne bomo tako grdi. Povejte realno, da zaostrujete pogoje. Enako je pri državnih štipendijah. Pri državnih štipendijah so bile prav tako omejitve, po Zujf 2,5-odstotna rast BDP, no vi ste sedaj dodali še rast stopnje delovne aktivnosti v starostni skupini od 20 do 64 let 1,3-odstotne točke. Dodali ste zraven. Tisti, ki je matematik ali pa je elektrotehniko študiral, ve, kaj pomeni in, ali, hkrati. Tukaj ni ali – ali, en pogoj ali drug pogoj, ampak oba pogoja hkrati. Jaz bi vprašala predstavnike Vlade, kdaj bosta ta dva pogoja hkrati dosežena, da se bodo sprostili varčevalni ukrepi na področju državnih štipendij in otroških dodatkov. Kdaj bosta ta dva pogoja hkrati izpolnjena? Torej 2,5 % rast BDP in hkrati rast stopnje delavne aktivnosti od 20 do 64 let 1,3-odstotne točke. To je eno vprašanje za vlado. Drugo vprašanje za vlado pa je – kakšne bi bile štipendije, državne štipendije, otroški dodatki, starševsko nadomestilo, ali bi bili večji ali manjši, če ta zakon ne bi bil sprejet?, Jasen odgovor, kakšni bi bili otroški dodatki, državne štipendije, če smo sedaj pri tem zakonu, če ta zakon ne bi bil sprejet. Večji, manjši, enaki, v katerem dohodkovnem razredu? Prosim za konkretne odgovore, ker potem bo javnosti jasno, kaj vi s tem zakonom delate. Jaz bi na tem mestu še enkrat pozvala v bistvu koalicijo oziroma vse, ki ste v dvorani, da le glasujete za naša dva amandmaja, ki odpravljata te zaostrene varčevalne pogoje, ki v bistvu postavljata nazaj na Zujf, ki govori o 2,5 % BDP, potem se začasni varčevalni ukrepi ukinejo, vi pa jih s tem podaljšujete. Naši amandmaji to odpravljajo. Prosila bi za odgovore s strani Vlade, kaj bi se zgodilo, če ta zakon ne bi sprejet in kdaj bosta ta dva pogoja, ki ste ju dali v ta zakon, izpolnjena hkrati. Ampak prosim ne za takšne odgovore, ki so bili na odboru, češ, ja mi bomo naredili tako, da bo sedaj čez dve leti mogoče pa mogoče čez tri leta. Kdaj natanko vi predvidevate, da bodo ti pogoji izpolnjeni hkrati?
Hvala lepa. Gospod Uroš Prikl, replika.
Hvala lepa. Pokojnine niso kako desetletje bile usklajevane, vmes za 0,1 % je bilo pred nekaj leti uskladitve. Toliko v ilustracijo. Najslabše, kar se nam lahko zgodi zdajle in tukaj, je to, da začnemo v tem trikotu plače javnih uslužbencev, izplačevanje pokojnin in izplačevanje vseh možnih transferjev iz proračuna posameznikom in gospodinjstvom zaostrovati razmere in delati na nek način tekmovalnost med temi tremi skupinami, če lahko temu tako rečem. To nima nobenega smisla. So čisto posebne kategorije. Jaz se strinjam, da gonilo uspeha javni sektor ne more biti. Jaz si upam reči, da je javni sektor matematično povedano potreben, ampak je nezadosten pogoj. Mora biti, da spremlja, da učinkovito spremlja gospodarstvo. Tukaj se menda strinjamo vsi, ki smo v tem prostoru. Da so upokojenci upravičeni do pokojnin, ki ohranjajo realno vrednost. Ohranjajo pa realno vrednost skozi usklajevanje. Menda nima nobeden kaj zoper to. So verjetno potrebne. Čez 40 let delaš in plačuješ v pokojninsko in zdravstveno blagajno, pa še davke ti poberejo za proračun, pa menda lahko imaš prejemek za dostojno življenje, ne pa za životarjenje ali pa "crkovanje" na stara leta, oprostite na tem izrazu. Seveda pa tudi nekateri ljudje, ki so na robu ali pa pod robom eksistencialnega minimuma, pa verjetno tudi potrebujejo državne transferje, socialne transferje. Pa verjemite mi vsi skupaj, ni ga bolj zadovoljnega človeka, kot bi bil jaz, če bi lahko v tem trenutku rekel, da je Zujf zgodba o preteklosti, tega ni več. Ampak na žalost to ne gre. Tukaj imamo Zujf, ta vlada, ta koalicija, če hočete, ga na nek način podaljšuje, ampak ga hkrati tudi mehča. Ni povsem korektno, kolegica Godec, da rečemo, da se pa na otroških dodatkih pa na štipendijah čisto nič ni zgodilo. Upokojenci bodo dobili povprečno nekaj 10 evrov na letni ravni valoriziranih pokojnin. Nekaj 10 evrov, ki jih že 10 let niso dobili. Evo, to bodo dobili. In hvala bogu, da je Desus uspel to doseči oziroma ta koalicija, se opravičujem, na vztrajanje Desusa. Vesel sem, da se tistih minus 10 % pri 5. in 6. razredu črta. Tega ni več. Zdaj pa če hočete to interpretirati, da je to 10 % povišice otroškega dodatka, lahko, lahko pa tudi interpretiramo tako, da otroški dodatki v 5. in 6. razredu pridejo na tisto raven, ki bi morale po matičnem zakonu biti brez razvpitega Zujfa. Pri štipendijah pa ni bolj veselega človeka, kot sem jaz [[…]]
Tri minute.
Čas mi še teče, pa nič mi še ni zapiskalo. No, se bom pa še potem prijavil k razpravi. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Iva Dimic, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Dejstvo je, da ta vlada nima posluha za družinsko politiko. Ker če bi jo imela, bi razumela, kaj je otroški dodatek, da bi moral biti otroški dodatek ukrep družinske politike. Ga pa razumete kot socialno politiko oziroma socialni transfer. To zdaj poslušam. Ampak če se želimo resno ukvarjati z družinsko politiko, potem ne bi smelo biti tako. Če bi se pa želeli ukvarjati resno z družinsko politiko, potem bi pa morale biti družine enakopravno, enakovredno obravnavane kot vsi sindikati, javni uslužbenci in tudi upokojenci. Pa temu tokrat ni tako. Ker Vlada temu ni bila naklonjena, zato za družinsko politiko veljajo vsi ukrepi iz Zujfa, še zaostrujejo se, za druge pa ne. Pa ste rekli, hvala bogu, da je Desus tukaj, da se bori. Res je, ampak jaz moram ponovno ponoviti. Nekaj let je že, kar ste obljubljali "jurja penzije". In tega ljudje še vedno nimajo. Moram ponoviti, vem, da boste replicirali, ampak ne govoriti, hvala bogu, da smo tukaj. Ja, vsi skupaj moramo biti tukaj. Ampak družinska politika mora biti enakovredna vsem ostalim politikam v tej državi. Še na prvem mestu bi morala biti! Ker od družinske politike, od mladih, od inovativnih ljudi bo ta država lahko čez 3 leta, 5 let nekaj imela. Brez tega ne bo ne razvoja, ne preboja v državi. To že vsi govorijo, to že vsi ptiči čivkajo, vi v vladi pa se tega še vedno ne zavedate. Ne vem, kako naj vas pripravimo do tega. Zato je Nova Slovenija vložila amandma k 2. členu, ki končno spregovori o tem, da otroški dodatek ne sme vplivati na pravico do državne štipendije in njeno odmero. Preveč je teh primerov, poslušamo jih od leta 2012, kaj se bo zgodilo s spremembo Svetlikove zakonodaje, starejši nad 18 so bili ob otroški dodatek, da jim bo to višina štipendije nadomestila, pa temu ni bilo tako, in mlajši od 18 let ne bodo več prejemali štipendij za mladoletne, ampak bodo dobili višji otroški dodatek, pod črto naj bi bilo suma sumarum isto, pa temu ni bilo tako. Če bi bilo, potem ne bi dve leti nazaj sprejemali popravka in dodali štipendije za mladoletne. Toliko o družinski politiki v tej državi, ko nihče ne razume, kaj pomeni ukrep družinske politike za družine, za velike družine, pa tudi za tiste, ki so nizko dohodkovne. Najbolj udari ta ukrep tiste družine, zato smo mi vložili amandma, ki zaradi nizkih dohodkov prejemajo višje otroške doklade, kar pomeni, če imaš pet, sedem otrok, trije prejemajo otroški dodatek in potem na račun tega, ker se to všteje v cenzus družine, ne dobijo študentje, pa tudi če so iz Maribora v Ljubljani, štipendije, in se jim to ne upošteva. Jaz vendarle pričakujem, da ste pa v koaliciji vendarle predebatirali naš amandma, proučili naš amandma, ki govori samo o tem, da ne glede na določbo 7. člena otroški dodatek ne vpliva na pravico do državnih štipendij in njeno odmero, da se ga izvzame. Zakaj? V Novi Sloveniji ocenjujemo, da bi se tako število štipendij na ta račun povečalo od sto do največ tristo v 5. dohodkovnem razredu, kar bi po predpostavki, da bi petin dijakov in dve tretjini študentov prejemalo še dodatek za bivanje zunaj domačega kraja, pomenilo letno zvišanje sredstev za državne štipendije največ 300 tisoč evrov. Govorimo o 300 tisoč evrih letno v tej državi za študente, ki živijo izven domačega kraja, kot sem omenila, oziroma v kraju, kjer se izobražujejo. Število dijakov in študentov v nižjih dohodkovnih razredih, ki bili ob uveljavitvi tega amandmaja upravičeni do višje štipendije kot sedaj, je brez podatkov ministrstva nekoliko težje oceniti, zato smo vas že takrat spraševali, kakšna je ta številka. Nekako ocenjujemo, da bi bilo takih dijakov in študentov nekaj odstotkov. Če bi jih bilo 10 %, pa močno dvomim, da je ta številka višja ali sploh da je ta številka 10 %, bi se izdatki za državne štipendije povečali za približno milijon 250 evrov letno. Ampak veste, kaj bi vse zajeli notri? Vse, tudi 5. dohodkovni razred. To pomeni, da bi za odpravo očitne in grobe diskriminacije, ki traja že vse od uveljavitve ZUPJS, to pomeni že od leta 2012, potrebovali največ 1,5 milijona evrov letno za družinsko politiko. Zdi se mi, da v primerjavi z vsemi stroški, ki jih ima ta država, pa še kaj drugega bi lahko naštela, to ne sme predstavljati nedosegljive ali nerealne številke. Pred očmi imejte predvsem mlade, ki se želijo izobraževati in bodo čez tri do pet let dvignili gospodarstvo v tej državi. Mislim, da je treba upoštevati še dejstvo, da Vlada ravno pri družinski politiki predlaga najmanjše rahljanje omejevalnih ukrepov. To, kar sem že prej povedala, vsi so več vredni kot otroci, kot družine, kot študentje v tej državi, vsi več vredni, se mi zdi, da je ta znesek še bolj upravičen. Pa vendarle pričakujem, da sem dovolj tehtno že na sami seji odbora upravičila amandma k 2. členu, da za polnoletne otroke vlogo otroškega dodatka prevzema državna štipendija. Lepo vas prosim, razumite, da nekdo zaradi tega ker njegov mlajši bratec ali sestra prejema otroški dodatek, kar pomeni, da so upravičeni, to pomeni tudi nižje dohodkovni, če prejemajo otroški dodatek, da se jim ta otroški dodatek upošteva pri izračunu in pri cenzusu štipendije. Ne vem, kako naj vam še bolj preprosto razložim, da boste razumeli, da gre za nek popolnoma nerazumevajoč ukrep, ki se ga s podporo našega amandmaja da upoštevati, da vendarle se ta otroški dodatek izvzame iz obračuna, preračuna državne štipendije. Bolj enostavno ne znam povedati. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Irena Grošelj Košnik.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani predstavniki ministrstva, kolegi in kolegice! Tu smo slišali kar nekaj različnih percepcij, kaj se zdaj dogaja z otroškimi dodatki in kaj štipendijami. Ena stran trdi, da jih dodatno omejujemo, druga stran da jih sproščamo. Jaz pravim, da je resnica, da jih deloma sproščamo oziroma da deloma varčevalni ukrepi še ostajajo. Da pa bi lahko rekli, da je nekako smotrno, da deloma varčevalni ukrepi ostajajo, pa je morda dobro, da le pogledamo, kje je zgornja meja tega cenzusa. Na primer, pri otroških dodatkih je zgornja meja za štiričlansko družino 2575 evrov. Jaz mislim, da je to vendarle neka razumna meja, razumni zgornji vrh, da potem po tem znesku, po teh 2570 evrih je nekako sprejemljivo, da ljudje ne potrebujejo še dodatnih transferjev. Za tričlansko družino pa je ta meja 1930 evrov. Jaz mislim, da je to razmeroma zadosti visoko, sploh če upoštevamo dejstvo, da nimamo proračuna, ki bi ga lahko raztegovali, za katerega bi se lahko dodatno zadolževali, sredstva so omejena in je nekako razumljivo, da se skušajo ciljno usmeriti k tistim, ki so bolj ranljivi, in da se postavijo neki mejni cenzusi. Meni je to sprejemljivo in nekako logično. Podobno je pri štipendijah. Kljub temu pa se le delno sproščajo zadeve, kajti 98 tisoč otrok bo imelo višji otroški dodatek za 10 % in 3 tisoč 200 štipendij bo vseeno več, kot jih je bilo do zdaj. Kar se tiče amandmajev. Jaz bi mogoče samo komentirala ta amandma, da se otroški dodatki ne bi več šteli kot dohodek, ko se presoja upravičenost do štipendije. Ko poslušaš to vsebino od kolegice, je nekje razumljivo, da se lahko gleda na ta problem tudi s te plati. Jaz pa bi odprla še eno drugo plat, to je, da ko se je spremenil ZUPJS leta 2012, se je ponovno po dolgih letih uvedel spet nek vrstni red socialnih transferjev oziroma družinskih prejemkov in socialnih pomoči. Ta vrstni red je povzročil tudi to, da so se med dohodke upoštevale tudi tiste pomoči, ki jih je nekdo dobil pod, na primer, pod številko 1, 2, pri tretjem transferju pa se je to že upoštevalo kot dohodek. Tak pristop se je začel zaradi tega, ker se je ugotovilo, da se pri določenih skupinah ljudi, pri določenih družinah nekatere socialne pomoči in družinski prejemki kopičijo. To pomeni, da smo imeli na eni strani skupine družin, kjer na primer ni bilo nobenega lastnega dohodka in se je ves ta sistem nekako socialno nepravično sešteval in nakopičil, in so bile v nekaterih primerih v boljšem položaju kot družine, kjer je bil nekdo od staršev zaposlen. To je bil razlog, da se je uvedel ta vrstni red in tudi upoštevanje teh dohodkov. Če bi to začeli spreminjati, mislim, da bi bilo treba zelo podrobno proučiti, kaj bi se zgodilo. Tako da je to tudi eden izmed razlogov, zaradi katerega tega amandmaja ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Sklepam, da je še prijava za razpravo. Prosim, če se prijavite. Besedo ima gospod Uroš Prikl.
Zdaj bom pa resnično moral biti kratek. Najprej Ivi. Tisoč evrov, to je želja mojega Karla, mojega predsednika, ni bilo, da je nekaj obljubil, da bo nekaj zagotovil, pač mojega predsednika nisi najboljše razumela. Še enkrat poudarjam, ne delati konkurenčnosti, ne delati fronte med temi tremi na tem trikotniku, javni uslužbenci, prejemniki transferjev in upokojenci. Vsi so potrebni, vsi si zaslužijo in vsi bodo dobili, morajo dobiti to, kar jim gre. Na dve stvari sem še hotel samo opozoriti. Ko se pogovarjamo o posameznih politikah, naj si bo to politika družinskih prejemnikov, politika vrtcev, politika štipendij, socialna politika, da ne naštevam še dalje. Treba jih je gledati celovito, povezati eno z drugim. Saj nekaj takega je prej verjetno hotela tudi kolegica iz SMC povedati. Ko se pa nekako tukaj transferji malo sumirajo, pa je vendarle nek učinek celovito gledano. Če pa gledaš parcialno, normalno, premalo je otroških dodatkov, v 7. in 8. razredu bi ga morale družine dobiti. Premalo je štipendij, se zavedam, pa vendarle delamo, delamo, odtaljujemo ali kakorkoli mehčamo ta razvpiti Zujf. In vsako leto, verjemite, bo več tega. Ne zaostrujemo pogojev, ampak dodajamo. Kar pa je mogoče najbolj pomembno pri tej celi stvari, pa je to, ne, da ne prizadanemo, ampak da izboljšujemo gmotni, socialni, materialni položaj tistim najranljivejšim ciljnim skupinam. Tukaj pa se lahko verjetno lahko strinjamo, da v nobenem izmed teh paketov štirih socialnih zakonov nismo, če se smem tako izraziti, po žepu udarili tiste populacije, tistih ciljnih skupin, ki pač nujno za svoje življenje to potrebuje. in če mene vprašate na koncu, ali maslo ali topovi: maslo, maslo in samo maslo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Iva Dimic.
Hvala lepa še enkrat. Nisem želela replicirati gospe kolegici Grošljevi, ampak res je, vaša teorija drži. Drži na družini dvo-, tri-, štiri-članski. Ne stoji pa teorija in ni pošteno do velikih družin, da tam, kjer je 7, 8 otrok, kjer so 3 študentje, 5 pa mladoletnih, tam, kjer so starši brezposelni ali pa eden od staršev je brezposeln, tam pa vaša teorija ne drži. In tam se upoštevajo otroški dodatki za izračun tistih dveh, treh štipendij mladoletnih. Tudi na višino vplivajo, zato govorim, da politika v tej državi ni prava, da bi moral biti otroški dodatek del družinske politike. Verjamem, kako preračunavajo, če je manjše število otrok v družini, je to drugače, in se drugače zajema in je tudi drugače razumljivo in je tudi drugačen rezultat. Opozarjam pa na družine, še posebej tiste, ki so velike. Gospod Prikl, danes se ne bom pri teh zadevah več oglasila, ste rekli, to so bile besede mojega predsednika. Res je. Pa ne samo besede, to je bilo zavajanje in predvolilne obljube. Ne morem mimo tega. In dokler bom v tem državnem zboru, bom to ponavljala. Zato ker je zadeva pri družinski politiki tako občutljiva, da bi morala biti prva, na katero bi bili vsi poslanci pozorni. Zato predlagam, razmislite in podprite naša amandma, da se pri izračunu in dodelitvi štipendij starejšim od 18 let izvzamejo otroški dodati pri izračunu cenzusa. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Jelka Godec. Postopkovno, gospod Uroš Prikl, izvolite.
Hvala lepa. Jaz verjamem, da se je Ivi malo tukaj zareklo. Prvič, ne pogovarjamo se o višini pokojnin, pogovarjamo se o ZUPJS oziroma o Zakonu o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, tako da niti ni na mestu, da tukaj govorimo o nekaterih izjavah, ki jih niti prav ne razumemo očitno ali pa jih nočemo razumeti. Še enkrat bom ponovil tukaj, da bo jasno vsem. Moj predsednik je povedal, da si bi želel, da ima vsak najmanj, ne tisoč, ampak najmanj tisoč, če sem ga prav razumel, da ima vsak tisoč evrov pokojnine. Ni pa bila to nobena obljuba in nobeno zavajanje in nobeno manipuliranje.
Postopkovni predlog? Sem povedal, da postopkovnega predloga ni bilo. Sem dal vedeti. Gospa Jelka Godec, izvolite.
Jaz bi kolegu Priklu rekla samo to, da vaš predsednik naj pazi, kako izraža želje: na glas, potiho, si v glavi zaželi. Če ga sliši zlata ribica in mu to izpolni, bomo pa imeli – kakšen proračun? Rebalans takoj. Tako da ne s takim, to je bilo izrečeno jasno in glasno. Če predsednik vaše stranke nekaj pove, potem to verjetno drži. Če je pa to njegova želja pa si jo naj govori tam v ogledalo, pa si naj govori, kaj želi. Ne zdaj nekaj vleči. Pa pustimo to, ker tisoč evrov pokojnine, to bomo še verjetno čakali, gospod Prikl, Jaz ne vem, no, bova videla. Treba je še nekaj povedati. Jaz moram tudi sama sebe popraviti. Ne podaljšujemo Zujfa, na novo postavljate varčevalne ukrepe. Zujf se konča pri 2,5 BDP, začasni varčevalni ukrepi, in to je to. Vi pa zdaj delate na novo. Te varčevalne ukrepe iz Zujfa ste malo potegnili ven, dodali hkrati še en pogoj. Pa še vedno bi prosila vlado, da mi pove, kdaj bosta ta dva ukrepa izpolnjena, lepo prosim! Ne sedeti zdajle ob tej uri tukaj, pa me gledati [[…]]Ali ne veste odgovora? Prosim, dajte nam odgovor, kdaj bosta ta dva ukrepa hkrati izpolnjena. kdaj lahko pričakujejo tisti v 7. in 8. razredu sprostitev varčevalnih ukrepov, ki jih vi danes postavljate v tem zakonu. In nehajmo govoriti o podaljševanje Zujfa. Zujf se je zaključil. V Zujfu jasno piše, kdaj je konec teh varčevalnih ukrepov, vi pa z današnjim dnem oziroma kdaj bo glasovanje, sreda, četrtek, postavljate nove varčevalne ukrepe. To je ena zadeva. Pa to sem še pozabila gospodu Priklu povedati, preden gre, da privoščim upokojencem, da imajo predstavnike v Državnem zboru. Družine, pa otroci jih pa nimajo, da bi se bojevali za te štipendije in otroške dodatke. To je tudi parcialno. Naslednja stvar je, ko smo v Slovenski demokratski stranki predlagali spremembo Svetlikovega zakona, ki ga je takrat takratni minister Svetlik, pa tudi zdajšnja ministrica, označil kot zaščito socialne države. Takrat ste v koaliciji taisti, ki danes razpravljate, ugotavljali, kako ima ta zakon veliko anomalij. In ena izmed ugotovitev je bila tudi to, da se otroški dodatki štejejo v ta cenzus oziroma v te pogoje pri štipendijah. Danes govorite ravno obratno. Jaz res zadnje čase ne vem, vi v koaliciji dajte si magnetograme ven potegniti, pa jih berite, pa ko pridete do drugega zakona, poglejte, kaj ste govorili predvčerajšnjim. Ker danes govorite drugače: kako je Svetlikov zakon super, da ga ne bomo spreminjali, ne vem, kaj vse. Ampak zadnjič, ko smo mi dali predlog spremembe Svetlikovega zakona za varstveni dodatek in socialno pomoč, ste pa rekli, da je to takšen zakon, ki ga je treba takoj spremeniti. In v tistem zakonu so takšne anomalije, ki se danes tudi tukaj kažejo. Zaradi tistega zakona prihaja tudi do teh zadev. Še enkrat prosim vlado, da mi odgovori na vprašanje, kakšne bi bile danes štipendije ali pa s 1. 1. 2016, da bom bolj konkretna, da ne boste rekli, da že datume zamenjujem, kakšne bi bile štipendije, otroški dodatki, če ta zakon ne bo sprejet. Večje, nižje? Kdaj bosta izpolnjena oba pogoja, 2,5 % BDP in 1,3-odstotne točke delovne aktivnosti med 20 in 64 let, da se bodo sprostili vaši varčevalni ukrepi? Vse v dvorani prosim, vse poslance, da nehajo govoriti o Zujfu. Zujf je zaključen na tem področju. Pogoji Zujfa so izpolnjeni s 1. 1. 2016, vi pa danes postavljate nov zakon z novimi varčevalnimi ukrepi. Prosim odgovor vlade, kdaj bodo ti varčevalni ukrepi sproščeni.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Horvat, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana gospa podpredsednica. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi, pa spoštovana ministrica, lep pozdrav! Govorimo pravzaprav o družinski politiki. In sedaj, ko poslušam to razpravo, nekako pogrešam, čeprav bi bila anomalija, velika anomalija, če bi imeli tukaj v Državnem zboru tudi kakšno demokratično stranko slovenskih družin. Sicer vprašanje, kaj bi dosegla, ker človek bi pričakoval, da bomo vsi nekako delali v smeri dobre družinske politike. Tudi zaradi slabih demografskih kazalnikov, s katerimi se ukvarjamo, jih gledamo, beremo, pa ne reagiramo, kot da smo slepi in gluhi. Če kdo misli, če ta vlada misli, da je naložba v družino zgrešena naložba, potem je, gospe in gospodje, nekaj narobe z nami. In ta amandma, ki smo ga predlagali, če ni dobronameren, okej, potem ga zavrnite. Potem ga pač zavrnite in recite, da ni dober za slovenske družine. Poglejte, ob ukinitvi otroškega dodatka za polnoletne otroke je Vlada izrecno poudarila, da za polnoletne otroke vlogo otroškega dodatka prevzema državna štipendija. Zato je povsem nesprejemljivo, da mlajšim otrokom dodeljen otroški dodatek povzroči, da starejši otroci v družini dobijo nižjo državno penzijo ali pa jo sploh ne dobijo. Za nas je to nesprejemljivo. Zato smo vložili ta amandma. Za vse se najde denar, kljub temu da ga je, ko delamo državni proračun, vedno premalo. Ampak za nekoliko boljše spodbude za družine, to pa ne. Nimamo družinskih sindikatov, nimamo družinskih štrukljev, če hočete, ki dosežejo vse. In tudi ta vladna koalicija, ta vlada, bolj točno, je nekako nasedla sindikalnim pogajalcem, ki jih vodita dva eminentna politika, dva parlamentarca, in je dosegla sindikalni mir. Da ne bo slučajno kdo mislil, da sem naredil lapsus, da bi mogel reči socialni mir. Ma, kakšen socialni mir! Sindikalni mir! Ki bo pač omogočal neko preživetje. Ta sindikalni mir je med drugim občinam naložil trinajst milijonov več za plače občinskih uslužbencev, ki si jih zaslužijo, mimogrede, in seveda je ta ista vlada obrnila hrbet občinam, ko so se pogajale za vsaj nianso višjo povprečnino, kot je bila letos. Zato v novi Sloveniji vse svoje politične napore, od političnega programa pred volitvami do konkretnih ukrepov delamo izključno na tem, da bi naše družine vendarle živele v boljšem blagostanju. Kje pa se to doseže? To se doseže tako, da država ustvari boljše poslovno okolje, da se gospodarstvo lahko razvija, da se ustvarjajo nova delovna mesta, da imamo gospodarsko rast, kar je strast vsakega gospodarstvenika. Strast vsakega gospodarstvenika je rast, da njegovo podjetje raste, da ima večji promet, če hočete, da ustvarja nove produkte, osvaja nove trge, seveda posledično odpira nova delovna mesta. Edino to bo pomagalo, da bomo živeli v večji blaginji, pa če hočete, materialni in duhovni. Ko hodimo po terenu, in Nova Slovenija je naredila od leta 2012 do danes nekih 30 terenskih obiskov, principialno ne gremo k županom, ampak župane povabimo na delovno kosilo. Saj vam ne želim deliti nekih receptov. Drugače pa gremo k družinskim podjetjem, drugim podjetjem, obiskujemo kmetije, razne zavode, bolnice itn. Pod črto lahko ugotovimo, da imamo izjemno dobra, uspešna družinska podjetja, saj tudi druga, ampak ta nekako z vsem nam znanih razlogov funkcionirajo nekako boljše, je neka družinska kohezija, družinska solidarnost. Včasih se srečamo tam kar tri generacije, in to je prav lepo pogledati. In začnejo pogovor takole," mi smo malo družinsko podjetje, ki zaposluje 110 delavcev in delavci nimajo pravice, da nam kupijo jahto." Včasih poslušam kolege iz bolj levega političnega pola, da so ti delodajalci samo in samo izkoriščevalci ljudi. Pa ni res, poglejte, ni res. Ker vsak pravi lastnik podjetja, vsak pravi direktor – in teh je kakor koli že, večina – pravi, da so ljudje njihov najboljši kapital. Zato je treba, kolegice in kolegi, ustvarjati klimo, ustvarjati okolje, kjer se bo ustvarjala nova vrednost, ki bo tudi za naše družine, in predvsem za naše družine skrbela in omogočila dobrobit in boljši standard, ki bo omogočila šolajočim otrokom, da bodo morda izbrali študij kje v tujini in se potem vrnili bogatejši za nova znanja, za nove izkušnje. In mi moramo nekaj narediti za to, da ne bomo imeli bega možganov, ampak kroženje možganov. Tukaj mi enostavno ne vidimo nekih konkretnih ukrepov. In ne vem, zakaj je tako težko družinam omogočiti kakšno drobtinico, kakšen krajcar več in podpreti ta naš amandma. Zakaj je to problem? Ali ni v kontekstu? Kakšnem kontekstu? In s tem bi se morali ukvarjati. Ne želim zdaj nikogar žaliti, ampak poglejte, v tem državnem zboru je bil sprejet zakon, ki je omogočil odpis dolgov. Seveda je všečna zgodba odpisati dolgove tistim, ki svojih obveznosti ne morejo plačati. Mi bomo v kratkem zahtevali poročilo o tem, kakšni so bili učinki. Tam so se podpisovali eni sporazumi v soju reflektorjev in kamer in tako naprej, pa mi ocenjujemo in kot poslušamo tudi župane, da se je ta projekt zrušil in da je pravzaprav šlo, ne zameriti, za eno veliko socialno demagogijo. Ne zameriti! To nam govorijo ljudje po terenu, tega si nismo izmislili tukaj v naših klopeh, ampak tako je. Ampak za takšne ukrepe, kot je recimo ta naš amandma, ki bi šel v dobrobit družin, pa enostavno vidimo, da ni podpore. Najbrž zato ker ga je predlagala neka opozicijska stranka z desne. In tega pa ja ne bomo podprli. Najbrž zaradi tega. Upamo, da bo pred glasovanjem vseeno prevladal zdrav razum in da se bo vsak spomnil, da vsak pravzaprav izhaja tudi iz neke družine. Da je bil nekoč otrok, da je morda danes starš, da je morda kdaj šolal svoje otroke in tako dalje. Prosim za podporo.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Državna sekretarka na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, gospa Martina Vuk, izvolite, beseda je vaša.
Hvala lepa, spoštovane podpredsednica. Poslanke in poslanci! Danes je nekdo dejal, da Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti nima lahkega dela. Jaz bi rekla, hvala, ker razumete naš položaj in ker vidite, da nam je mar za vsa področja, ki jih pokrivamo. Teh področij in malo, ta področja se med seboj zelo dopolnjujejo, hkrati pa moramo ta področja tudi do te mere uravnotežiti in iskati takšne rešitve, da lahko pridemo do kar se da najboljših ukrepov v okviru tistega, kar imamo na razpolago. Če me zdaj vprašate o družinski politiki, se strinjam, bilo je rečeno, družinska politika niso samo transferi, družinska politika niso samo subvencije, družinska politika niso samo izplačila. Družinska politika je mnogo, mnogo več. In tukaj se nam zdi pomembno to družinsko politiko gledati celovito. Družinska politika je tudi to, da smo v tem prvem našem zakonu iz paketa, ki smo ga obravnavali, zagotovili to, da so se ponderji spremenili na ta način, da bo tudi za družine minimalni dohodek pozitivno vplival. Družinska politika je tudi to, da ohranjamo na vsak način dolžino materinskega in starševskega dopusta, da skušamo uravnotežiti delitev dela in skrbi za otroke med staršema, da uvajamo dodatni očetovski dopust. Družinska politika je tudi to, na kakšen način se odločiš za posamezne ukrepe, ko tehtaš, v okviru možnega tehtaš o tem, ali iti naproti najšibkejšim, ki težko živijo, ali širiti pravice in dohodke na ta način, da gremo naproti tistim, ki imajo nadpovprečne dohodke, tistim, ki niso na robu, kar ste tudi sami danes govorili. Ko se usmerjamo k najšibkejšim, ja, takrat gre za socialno politiko. Takrat so tudi družine tiste, ki jih moramo gledati v tej luči, da potrebujejo podporo tako socialnih transferjev kot celotne socialne politike, da lažje in bolje živijo. Če je bil očitek, da vsi pozabljamo, kaj se je zgodilo in da razpravljamo zelo na pamet vsakič drugače, kakor komu ustreza. To velja za marsikoga. Pozabili pa smo, da ta socialna zakonodaje, ki je tolikokrat omenjena, je že bila spremenjena, je že bila spremenjena na ta način, da se del otroškega dodatka ne všteva. In temu delu otroškega dodatka rečemo razvojni del, lahko rečemo družini namenjen širši del, ne samo kot socialni korektiv, ne samo zato da je življenja lažje in boljše s tega finančnega vidika. 20 % otroškega dodatka se ne všteva, pri enostarševskih družinah pa 30 % otroškega dodatka. To je že bilo spremenjeno. Velikokrat je bilo tudi že napovedano, da delamo na t. i. informativnem izračunu, ki bo temeljil na uvrstitvi posameznika oziroma družine v dohodkovni razred, in da se bodo vse pravice potem odmerjale od uvrstitve v ta dohodkovni razred. Če nam bo z vašo pomočjo in podporo uspelo ta informativni izračun uveljaviti, potem ne bo več vrstnega reda. Se je pa treba zavedati, da bo to pomenilo tudi spremembo in preračun lestvic. Če bi bil otroški dodatek zgolj in samo socialni korektiv, če bi bila štipendija zgolj in samo socialni korektiv, potem bi bili do tega transferja, do tega dohodka upravičeni samo tisti, ki so res najšibkejši. Pa smo danes na začetku slišali in ugotavljali, kaj pomeni 6. dohodkovni razred. A veste, kaj pomeni 64 % neto povprečne plače na družinskega člana? To pri štiričlanski družini pomeni približno 2 tisoč 600 evrov neto dohodka na mesec. To pomeni to. To je meja, to je cenzus, ko družina še prejema otroški dodatek. 2 tisoč 600 evrov neto dohodka pri štiričlanski družinski. Če je članov več, se pač prišteva za vsakega člana še dodatnih 643 evrov. To je ta meja, do katere smo šli. In ne moremo reči, da je tukaj rob revščine. In zdaj, ko je treba tehtati, ali povišati minimalni dohodek na 288 evrov ali sprostiti nekatere ukrepe, ali podaljšati očetovski dopust in vse te zadeve, koliko usmeriti v aktivno politiko zaposlovanja, ali omogočiti 100 novih vključitev v varstvenodelovne centre. Da ne naštevam več. Ko tehtamo vse te ukrepe, ko jih, če hočete, zelo grdo rečeno, preračunavamo, ampak, ja, to moramo delati, moramo preračunavati, ker smo pač omejeni s tistim, kar imamo. Takrat smo pretehtali, da enostavno tisti, ki zaslužijo, če govorimo spet o 4- članski družini med 2 tisoč 600 evri na mesec neto in 4 tisoč evri neto na mesec, da tisti nas bodo verjetno razumeli, če še nekaj časa do izpolnitve pogoja ne bodo prejemali po 20 evrov na mesec otroškega dodatka. Jaz močno upam, da bodo ti ljudje razumeli. Pa ne bi rada, da bi se napačno razumeli, zato ker, ja, v tej državi je treba graditi na srednjem sloju in ti isti ljudje tvorijo srednji sloj. Ampak s tem, ko jim bomo dali 20 evrov otroškega dodatka na mesec, njih ne bomo okrepili. Bi pa to pomenilo mogoče odpoved za marsikoga drugega, ki veliko bolj rabi to pravico. In, ja, s takimi premisleki se soočamo. Ko govorimo o državni štipendiji. Pravico do državne štipendije bodo zdaj imeli vsi tisti, ki imajo na družinskega člana neto mesečni dohodek približno 560 evrov. To za 4-člansko družino pomeni 3 tisoč 920 neto dohodka na mesec. To je cenzus za državno štipendijo. Namen državne štipendije pa je omogočiti študij tistim, ki bi si ga drugače teže privoščili. Zato je edini kriterij za pridobitev državne štipendije zgolj in samo dohodkovni cenzus. Seveda bi bilo lepše, če bi vsi študentje in študentke imeli štipendijo in vse dijakinje in dijaki štipendijo. Ampak ko se moramo odločiti in ko tehtamo, je pa 3 tisoč 920 evrov tisti znesek, ki se nam zdi, da pa štipendija ni tako zelo nujno potrebna, da bi se morali na ta način starši in študent skupaj odločiti ali bo šel študirat ali ne. Tako smo tehtali in se odločali, ker državna štipendija je del štipendijske politike. Če smo prej govorili o družinski politiki, pa je to tudi del družinske politike. In državna štipendija ni edina štipendija. Druge vrste štipendij pa niso na ta način vezane na dohodkovni cenzus in tam ni edini kriterij dohodek družine, ampak so drugi kriteriji. Tam se spodbuja na drug način študij. In tam lahko tudi tisti, ki presežejo cenzus za državno štipendijo, pridobijo na primer Zoisovo štipendijo, na primer kadrovsko štipendijo in tako dalje. To so pač različne politike, s katerimi se dnevno ukvarjamo in, ja, vem, lepo je govoriti, komu je bolj mar, komu je manj mar, kdo se bolj zaveda, kdo manj kaj dela in kakšne ukrepe sprejema. Ko pa pridemo na koncu do številk, do tistega, kar je možno izvesti, takrat je pa treba karte dati na mizo in povedati, kaj bomo naredili. Ko govorite o tem tako imenovanem sidru, če ga zdaj tako poimenujemo, in ko sprašujete, kdaj bodo ti pogoji izpolnjeni. Veste, jaz takrat sicer nisem bila državna sekretarka, se pa zelo, zelo dobro spomnim tistih razprav, ko se je določila višina 2,5 % rasti BDP kot prvotno sidro, kdaj se bodo sprostili ukrepi. Takrat so bile številke bistveno drugačne. Takrat smo se soočali s precejšnjim upadom gospodarske rasti. Takrat smo se soočali z zelo visoko rastjo brezposelnosti. Takrat, ko si se pogovarjal s tistimi, ki so to sidro pripravljali, ampak tako na tiho, v offu, ne na glas, ne pred kamerami. Takrat, a ne, so imeli v očeh en velik vprašaj, kdaj bo nastopil ta čas in kdaj bo ta kriterij uresničen. In ko me danes sprašujete, ko smo že govorili o različnih politikah, tudi politika zaposlovanja, aktivna politika zaposlovanja je ena izmed naši politik tega širokega spektra. In zdaj se začenja črpanje evropskih sredstev iz nove finančne perspektive, kjer je kar precej programov, s katerim bomo spodbujali zaposlovanje in pričakujemo, da se bo zaposlenost bistveno povišala. Zaposlenost se bo bistveno povišala in, če hočete, brezposelnost se bo zmanjšala. Zato bomo tudi to sidro dosegli. In ko govorite trajni ukrep. Trajni ukrep bi bil brez pogoja. In edina možna sprememba bi bila taka, da se spremeni zakon. Takrat bi priznali, ja, to se nam zdi zelo racionalen ukrep, to je prava družinska, socialna, zaposlovalna politika, da 7. in 8. dohodkovni razred sploh nikoli več ne prejema otroškega dodatka, da je meja za državno štipendijo 56 % povprečne neto plače na družinskega člana. Takrat bi to zabetonirali in bi rekli, ja, nam se zdi to prav. Pa tega nismo rekli. Zato smo postavili pogoj, ker se nam zdi pomembno, da ti ukrepi niso trajni, ampak da vztrajajo samo toliko časa, dokler jih ne bomo zmožni uresničevati na tak način. Veste, ko govorite "za najšibkejše pa s tem zakonom ne boste ničesar naredili, vi povečujete za 10 % otroški dodatek tistim v 5. in 6. dohodkovnem razredu, za najšibkejše pa ne boste ničesar naredili." Ampak z vloženimi amandmaji vi prav nič ne posegate v najšibkejše. Prav nič jim ne izboljšujete položaja, ampak izboljšujete položaj 7. in 8. dohodkovnemu razredu. S tem ni nič narobe, to je popolnoma legitimno. Ampak dajmo povedati tako, kot je. Bom zaključila. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospa Jelka Godec, izvolite.
Jaz bi se zahvalila sekretarki za 20-minutno podučevanje. Sem zelo vesela, da sem si zdaj razjasnila vse cenzuse, vse, kar narobe govorim, odgovora pa nisem dobila. Jaz prosim, Vlada še ima čas, da konkretno odgovori: kdaj bosta oba pogoja hkrati izpolnjena, 2,5-odstotna rast BDP in stopnja delovne aktivnosti 1,3? Pa prosim, ne mi govoriti o Zujfu pa o tem, kaj se je naredilo leta 2012, ko se je ta Zujf sprejemal. Nehajte se izgovarjati na nekaj, kar je bilo, kar je danes konec. Dve leti in pol in je konec. Vi pa ste se od 2009 do 2012 tako zadolžili, da je bilo treba sprejeti takšne ukrepe. Zdaj pa govorite, tudi tukaj v parlamentu poslušamo, ne vi, ampak v parlamentu poslušamo, kako je gospodarska rast, kako dobro živimo, vedno bolje bomo živeli. Prosim, povejte mi, kdaj bodo vaši varčevalni ukrepi predvidoma oziroma kdaj bosta oba pogoja izpolnjena in kakšne bi bile štipendije in otroški dodatki, če bi veljal Zujf oziroma če ta zakon danes ne bi bil sprejet, ki ga vi postavljate. Kakšne bi bile državne štipendije in otroški dodatki s 1. 1. 2016, seveda je veljala po Zujfu omejitev, ki ga je sprejela naša vlada, res je, ker so bili takrat takšni pogoji, da je bilo treba to sprejeti. In vam to očitno ustreza. Ker zdaj govorite, da podaljšujete Zujf. Ne, ga ne podaljšujete. Zujf se konča s 1. 1. 2016, vi pa postavljate nove pogoje. Kdaj bodo ti pogoji izpolnjeni in kakšni bodo, še enkrat vas sprašujem in odgovorite mi konkretno, državne štipendije, otroški dodatki, če ta zakon ne bo sprejet. In prosim, ne podučevati, samo dajte mi odgovoriti.
Ali želite odgovoriti? Besedo ima državna sekretarka na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnost gospa Martina Vuk.
Veste, gospa Jelka Godec, vedno na enak način razpravljava. Pa sedaj jaz ne vem, ali se nikoli ne slišiva dobro ali v čem je problem. Vem, da so spremenili to ozvočenje, pa je res malo več šundra v tej dvorani Državnega zbora. Pa vendar, veste, če želite, da jaz vam odgovorim [[…]] [[oglašanje iz dvorane]]
Besedo ima državna sekretarka [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Besedo ima državna sekretarka. Želi še kdo razpravljati? Gospa Jelka Godec, izvolite.
Jaz bi prosila državno sekretarko, da odgovori. Če pa ne zna odgovoriti na ti dve vprašanji, pa mi naj odgovori, kdaj sta bila ta dva pogoja že izpolnjena. Kdaj v preteklosti sta bila ta dva pogoja že izpolnjena? 2,5-odstotna gospodarska rast, še enkrat poudarjam, in hkrati delovna aktivnost 1,3-odstotne točke. Potem pa mi odgovorite na to vprašanje. Jaz vas dobro slišim in, predsedujoča, prosim, da predstavniki Vlade ne podučujejo poslancev. Jaz ne vem, ali so se to naučili od določenega človeka podučevati, kako naj slišimo in kako naj razumemo poslanci. Državna sekretarka ni odgovorila na moja vprašanja in jaz mislim,da imam pravico zahtevati ponovni odgovor. In dobro poslušam, čeprav mogoče včasih kaj drugega, ampak dobro poslušam. Odgovora ni bilo. In še enkrat bom postavila vprašanje: kakšne bi bile državne štipendije, otroški dodatki, če ta zakon ne bi bil sprejet, višje ali nižje? Kdaj bosta izpolnjena oba pogoja hkrati? Dobro veste, katera. Če pa na to ne veste odgovoriti, pa – kdaj sta že bila izpolnjena ta dva pogoja hkrati?
Državna sekretarka je imela besedo. Ali želi še dodatno obrazložitev? Državna sekretarka bo odgovorila. Besedo ima Martina Vuk, državna sekretarka na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Jaz odgovarjam na vprašanja. Zelo dobro odgovarjam na vprašanja. Ampak, veste, to ni kviz, da bi bili pravilni in napačni odgovori. Kakšna bi bila višina otroških dodatkov in štipendij, če ta zakon ne bi bil sprejet? Višina bi bila enaka, kot je danes. Do otroških dodatkov pa bi bil upravičen širši krog ljudi. Upravičeni bi bili tudi tisti, ki sodijo v sedmi in osmi dohodkovni razred. To bi bila sprememba tega zakona. In do državne štipendije bi bili upravičeni vsi do vključno 64-odstotka povprečne plače na družinskega člana, ne pa tako kot sedaj uvajamo, ko bo do 56 % povprečne plače na družinskega člana. To bi se zgodilo, če ta zakon ne bi bil sprejet. In drugo. Kdaj bodo ti pogoji izpolnjeni? Jaz se opravičujem, jaz vas res nočem podučevati, ampak na pravni fakulteti te že v prvem letniku naučijo, kaj pomeni pogoj. Samo toliko bom odgovorila. Hvala lepa, da ne bom spet žaljiva do koga.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 37. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O INVESTICIJAH V JAVNE ZDRAVSTVENE ZAVODE, KATERIH USTANOVITELJ JE REPUBLIKA SLOVENIJA, PO NUJNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade. Ministrica nam je ravnokar odšla. Nadaljujemo. Predlog zakona je obravnavala tudi Odbor za zdravstvo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predstavniku gospodu Tomažu Gantarju.
Hvala lepa, podpredsednica, spoštovane kolegice in kolegi. Odbor za zdravstvo je na svoji 8. seji 12. 11. kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o investicijah v javne zdravstvene zavode, katerih ustanovitelj je Republika Slovenija. Državnemu zboru ga je v obravnavo predložila Vlada s predlogom, da se obravnava po nujnem postopku. K predlogu zakona so bili vloženi amandmaji Poslanske skupine Združene levice k 5. členu in poslanskih skupin koalicije k 3., 4., 5. in 6. členu. Ministrica za zdravje gospa Milojka Kolar Celarc je uvodoma poudarila, da je cilj predloga zakona nadaljnja zagotovitev financiranja investicij v javne zdravstvene zavode, katerih ustanovitelj je Republika Slovenija in so zajeti v načrtu razvojnih programov. Predlog zakona tako zagotavlja stabilen sistem in vire financiranja investicij v zgradbe in opremo. Iz proračunske postavke 3564 – Investicije v javne zdravstvene zavode se z zakonom prinaša na proračunski sklad 50 % neporabljenih sredstev iz integralnega proračuna po stanju razpoložljivega proračuna po evidentiranju odredb na dan 8. decembra tekočega leta. O prenosu razlike do 100 % bo odločala Vlada Republike Slovenije. Zakon tudi določba, za kakšne namene se bodo zbrana sredstva uporabila. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je predstavila pisno mnenje Zakonodajno-pravne službe in poudarila, da vloženi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin navedene pripombe k posameznim členom v večini odpravljajo. Mnenje Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide je predstavil mag. Peter Požun. Poudaril je, da komisija predlog zakona podpira in pozdravlja namero predlagatelja, ki želi s predloženim zakonom trajno urediti vprašanje financiranja investicij v javne zdravstvene zavode, katerih ustanovitelj je Republika Slovenija, in ki so opredeljene v načrtu razvojnih programov. Predstavnik Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije gospod Janko Štok pa je povedal, da zavod obstoj posebnega sklada za investicije v zdravstvo podpira, a hkrati opozarja da predlagane zakonske rešitve niso sistemske in resnično dolgoročne. Po mnenju ZZZS bi bilo treba z zakonom investicije na področju zdravstva urediti na vseh ravneh, in za vse vrste zdravstvene službe, torej tudi za primarno raven. Hkrati tudi poziva k bolj sistematičnemu in na dolgi rok načrtnemu investiranju v opremo. Predstavnik Združenja zdravstvenih zavodov Slovenije Metod Mezeg je povedal, da združenje predlog zakona podpora. Združenje pa dodatno predlaga, da se podobna ureditev uvede tudi za primarni nivo, saj le redke občine uspevajo zagotavljati sredstva za investicijske potrebe, kar se kaže tudi v neenakomernem razvoju primarnega zdravstva. V razpravi je večina na članic in članov odbora predlogu zakona sicer izrekla podporo, so pa bili izraženi nekateri pomisleki. Tako pomemben zakon se ne bi smel obravnavati po nujnem postopku. Predlog zakona tudi ni sistemski, saj področje ureja parcialno. Ministrica za zdravje je na postavljena vprašanja podala odgovore in posebej poudarila, da se bo potrebno enkrat le vprašati, kakšno zdravstvo dejansko želimo in kako ga tudi financirati. Odbor je sprejel amandmaje poslanskih skupin koalicije k 3., 4., 5. in 6. Členu, ni pa sprejel amandmaja Poslanske skupine Združene levice k 5. členu. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji.Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališča poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo gospod Miha Kordiš.
Predsedujoča, najlepša hvala za besedo. Predlagani zakon ohranja praktično vse rešitve sedanjega zakona z eno izjemo, ki pa je bistvena. Stari zakon ni dopuščal javno-zasebnega partnerstva, in to je tudi tista točka, zaradi katere v Združeni levici tega zakona ne bomo podprli oziroma podprli ga bomo samo, če bo sprejet naš amandma, ki možnost javno-zasebnega partnerstva daje na stran in jo iz tega zakona črta. Predstava, da bodo neki zasebniki z investiranjem v javne zdravstvene zavode prispevali k njegovemu razvoju, je milo rečeno naivna. Možnost, da bi na drugi strani javna sredstva investirali v zasebne zavode, je pa kar precej nevarna. Uvajanje javno-zasebnega partnerstva bi namreč zaostrilo enega od glavnih problemov slovenskega zdravstvenega sistema. Eden od glavnih problemov tega našega zdravstvenega sistema pa je, kot vemo, to, da med javnim in zasebnim zdravstvom pri nas ni jasne in definirane ločnice. Posledično se soočamo s korupcijo, soočamo se z neracionalno porabo javnih sredstev, ki so tudi že itak prenizke, soočamo se s pojavom dvoživk in tako naprej. Skratka, sami zgledi, ki jih ne kaže posnemati in nadaljevati v bodočnost. In kjerkoli smo dosti kmalu imeli opravka z javno-zasebnimi partnerstvi, smo imeli probleme s sumi korupcije. In kadarkoli smo izvajanje javne službe prepustili privatnemu sektorju, so se storitve podražile. Primer so domovi starejših občanov. Zadnja leta se je večinoma gradilo v obliki javno-zasebnega partnerstva in bivanje v teh domovih je bistveno dražje kot v javnih, ker se mora seveda investitorju njegove investicija povrniti, in to z nekim običajnim dobičkom. In tudi po izteku tega prvega obdobja, v katerem lahko zaračunava višje cene, bo še vedno moral ustvarjati nek normalni profit, in to kljub reguliranim cenam pri nas ni problem, ker tudi javni domovi za starejše ustvarjajo velike presežke. V zadnjem letu se jih je nabralo skupno kar za 5 milijonov evrov. Kar želim povedati je, da zasebni investitor bo zainteresiran za vlaganje v naš javni zdravstveni sistem oziroma za vlaganje v zdravstveni sistem samo na način, da bo lahko na javnih financah oziroma na prispevkih bolnikov, pacientov skozi procese komercializacije koval dobiček. To je pa nasprotno, diametralno nasprotno od razloga, zakaj sploh želimo in zakaj je pomembna javna zdravstvena mreža, in zakaj je javno zdravstvo ena izmed tistih vrednot, ki jih v Združeni levici nikakor ne bomo spustili iz rok v nemirne vode tržne orientacije. Mikroekonomika javno-zasebnega partnerstva je torej neizprosna, in to pomeni v zadnji instanci, da smo mi kot slovenski državljani in državljanke kot skupnost, kot lastniki zdravstvenih zavodov v izgubi. Tisti presežek, ki bo nastal s to investicijo in bi ga lahko vlagali nazaj v zdravstveni zavod, bo pobral zasebni investitor, pač neko smetano, ki bi lahko doprinesla h kvaliteti naših javnih zdravstvenih storitev za vse državljanke in državljane, to smetano bo pobral nek privatnik. V Združeni levici se vsekakor zavedamo, da sredstev za investicije ta hip ni dovolj, ampak javno-zasebno partnerstva bi ta problem zgolj in samo zaostrila, ker namesto, da bi se krepila javna zdravstvena mreža, bodo sredstva odtekala v žepe privatnega profiterstva. V resnici se moramo za sanacijo nezavidljivega položaja ozreti drugam. Če bi cene zdravstvenih storitev krile amortizacijo in omogočile še nek presežek, bi bil to že korak v pravi smeri in bi stopili na neko pravo optimalno pot. To pa bo mogoče samo, ko bomo ukinili dopolnilno zdravstveno zavarovanje in ga nadomestili s solidarno javno dajatvijo. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Nova Slovenije – krščanski demokrati, zanjo gospod Jernej Vrtovec.
Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana gospa ministrica! Predlog zakona se po nujnem postopku sprejema ob predlogu proračuna za prihodnji dve leti, kar zagotovo, vsaj po našem skromnem mnenju, ni primerno, saj bo predlagani zakon namreč nadomestil zakon iz leta 1994, ki je bil sicer trikrat noveliran, nazadnje leta 2011, in se mu z letošnjim letom tudi izteka veljavnost. Zakaj govorim neprimerno? Ne zaradi same vsebine zakona, daleč od tega, ampak gre po hitrem postopku, to je ta težava. Spoštovane kolegice in kolegi, predlagani zakon je sicer potreben, vendar bi pričakovali, da bo Ministrstvo za zdravje pripravilo, kot sem že dejal, kvaliteten sistemski zakon, ki bo reševal celotno področje investicij v javnem zdravstvenem sistemu. Predlagani zakon tako deloma rešuje investicijske projekte v 26. slovenskih bolnišnicah, kjer je ustanovitelj država. Zakon torej ne posega na področje investicij primarnega zdravstva, saj so zdravstveni domovi v pristojnosti lokalnih skupnosti, kar pa je glede na neenakomeren razvoj Slovenije področje, ki ga je treba nujno sistemsko urediti. Torej s tem predlogom zakona ne bomo imeli nič boljših pogojev na primarnem nivoju, kar pomeni, da bodo občine še naprej prepuščene lastni iznajdljivosti oziroma dobesedno nemoči pri investicijah. S predlagateljem se pa strinjamo, da vedno večji tehnološki napredek in na drugi strani potrebe prebivalstva in zahteve po vedno višjih standardnih zdravstvenih storitvah zahtevajo stabilna vlaganja proračunskih sredstev v ohranjanje in posodabljanje celotne zdravstvene infrastrukture stavb in same opreme. Po drugi strani pa smo iz navedene revizije Računskega sodišča glede učinkovitosti upravljanja z drago medicinsko opremo razbrali, da naprave za magnetno resonanco in CT naprave niso bile polno izkoriščene, prav tako ni ministrstvo določilo standardov njihove optimalne izkoriščanosti. Torej se nam po eni strani dogaja, da je treba zagotavljati vedno več stabilnih virov za investicije, po drugi strani pa oprema ostane neizkoriščena. V Novi Sloveniji menimo, da je predlagani zakon daleč od sistemskega zakona, kot to sicer predlagatelj meni, ampak zgolj delen prispevek urejanja financiranja bolnišnic. Krščanski demokrati se namreč zavzemamo za spremembo same organizacijske strukture bolnišnic po vzoru gospodarskih združb, saj so prostovoljne zavarovalnice zagotovo pripravljene resno kapitalsko vstopiti v sistem financiranja na investicijskem področju. Monopol ene in edine zavarovalnice obveznega zdravstvenega zavarovanja ima za posledico nesorazmerne stroške poslovanja, kar pomeni manj sredstev za zdravstveno dejavnost, dobičke dobaviteljev medicinskih pripomočkov in opreme ter visoke stroške države za javni zdravstveni sistem. Spoštovana gospa ministrica, spoštovane kolegice in kolegi, v Novi Sloveniji predlagani ureditvi, ki jo predlagate, ne bomo nasprotovali, vendar pa zaradi prešibkega napora Ministrstva za zdravje za predvsem sistemsko ureditev tega področja investicij zakona tudi ne bomo podprli. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospa Maruša Škopac.
Hvala za besedo, predsedujoča! Spoštovana ministrica z ekipo, spoštovani kolegi in kolegice! Predlog zakona o investicijah v javne zdravstvene zavode, katerih ustanovitelj je Republika Slovenija, ureja zbiranje namenskih sredstev za investicije, ki se zbirajo na posebnem računu Ministrstva za zdravje. S sprejetjem tega predloga se izognemo pravni praznini, ki bi nastala s prenehanjem veljavnosti trenutnega zakona, kateremu se je veljavnost podaljševala od leta 1994 in do konca leta 2015. Nov predlog na področju investicij v javne zdravstvene zavode ureja trajno. Težava, s katero se srečuje Ministrstvo za zdravje, je namreč ta, da po veljavni zakonodaji ne more prenesti neporabljenih sredstev integralnega proračuna za investicije v javne zdravstvene zavode v naslednje koledarsko leto. 100% koriščenje teh sredstev je bilo v preteklih letih pogosto nerealizirano, saj je v trenutni praksi izvajanje investicij velikokrat upočasnjeno zaradi nepredvidljivih dejavnikov v postopku javnega naročanja. Do zastoja pri izvedbi postopkov javnaročanja prihaja zaradi revizij, neutemeljenih pritožb neizbranih ponudnikov, končnih izračunov investicij, zaradi nemožnosti izvedbe obstoječih pogodb in podobno. Vse našteto kaže na nujnost ureditve tega področja na sistemski ravni. Ministrstvo za zdravje je v dani situaciji poiskalo kompromisno rešitev in z Ministrstvom za finance doseglo dogovor, da se 50 % neporabljenih sredstev iz integralnega proračuna prenaša na proračunski sklad Ministrstva za zdravje neposredno. O prenosu ostalih 50 % neporabljenih sredstev iz integralnega proračuna pa odloča Vlada Republike Slovenije s sklepom na predlog Ministrstva za zdravje, kar v Poslanski skupini Stranke modernega centa štejemo za velik dosežek ministrice, ki se bo z gotovostjo odražal v bolj zanesljivem in bolj predvidljivem investiranju v javno zdravstvo. Poleg naštetega predlog uvaja tudi spremembe na področju odvajanja amortizacije, ki je javnim zdravstvenim zavodom priznana v ceni njihovih storitev kot dodatnega vira sredstev. K odvajanju dela amortizacije so bili v preteklosti zavezani vsi javni zdravstveni zavodi. Ta predlog zakona pa uvaja pomembno novost, saj je k odvajanju 20 % amortizacijskih sredstev zavezuje izključno tiste zavode, ki so zajeti v načrtu razvojnih programov in se pri njih investicija tudi dejansko izvaja. Na ta način se omogoči bolj sorazmerni pristop, saj del sredstev prispevajo samo tisti javni zdravstveni zavodi, ki so predvideni v srednjeročnem načrtu Vlade in imajo predvidene prioritetne ukrepe in investicije, torej tisti, pri katerih se bo v zgradbe in medicinsko opremo tudi dejansko investiralo. V Poslanski skupini Stranke modernega centra predlog zakona podpiramo, saj verjamemo, da bo na ta način omogočilo predvidljivo in kontinuirano investiranje v javne zdravstvene zavode, katerih ustanovitelj je Republika Slovenija, ter bolj zanesljivo izpeljavo posameznih investicij iz načrta razvojnih programov v predvidenih rokih.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospa Nada Brinovšek.
Hvala za besedo, predsedujoča. Lepo pozdravljene kolegice in pa kolegi! S predlogom zakona, ki je danes pred nami, želi predlagatelj trajno urediti vprašanje financiranja investicij v javne zdravstvene zavode, katerih ustanovitelj, kot smo že slišali danes, je Republika Slovenija. V Sloveniji smo to področje zakonsko uredili v letu 1994 in njegovo veljavnost podaljševali vse do letošnjega leta. Vlada v svoji obrazložitvi k temu predlogu pojasnjuje, da so se v času veljavnosti tega zakona pokazali veliki pozitivni učinki. Predlog zakona, ki je danes pred nami, zagotavlja trajen vir finančnih sredstev, in sicer iz naslova neporabljenih sredstev integralnega proračuna za investicije, amortizacije, sredstev od prodaje in oddaje v najem nepremičnin in opreme, odškodnine in tudi druge prihodke ter donacije. Neporabljena sredstva integralnega proračuna za investicije v javne zdravstvene zavode do 8. decembra tekočega leta, naj bi se v višini 50 % neposredno izločilo na proračunski sklad na Ministrstvo za zdravje, preostanek 50 % neporabljenih sredstev pa naj bi se na posebnem proračunskem skladu izločilo na podlagi sklepa Vlade. V veliki meri naj bi tukaj šlo za investicije, katerih obveznosti plačila so znana, niso pa še znani in pa izpolnjeni pogoji za plačilo do konca proračunskega leta. V Slovenski demokratski stranki se pridružujemo pripombam, ki jih je podal Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije, in sicer v tem smislu, da bi bilo treba s tem zakonom urediti investicije v javne zdravstvene zavode na vseh ravneh in za vse vrste zdravstvene dejavnosti omrežij javne zdravstvene službe, torej tudi za primarno raven. Znano je namreč, da občine kot ustanoviteljice javnih zavodov zagotavljajo sredstva za investicijske potrebe. To pa bo v bodoče zaradi okrnjenega financiranja občin s strani države privedlo do tega, da bodo zdravstveni zavodi na terenu v neenakomernem položaju, kar bo seveda vplivalo na razvoj primarnega zdravstva. V razpravi na odboru smo v Slovenski demokratski stranki vzpostavili kar nekaj dilem in sicer, kako bo ministrstvo zagotavljalo investicijska vlaganja v javne zdravstvene domove v skladu z mrežo javne zdravstvene službe, če pa te javne mreže še vedno ni. Ministrico smo tudi povprašali, na kakšen način in kdo bo izvajal kontrolo nad prenesenimi sredstvi na poseben sklad. Tukaj moram reči, da smo v Slovenski demokratski stranki malo v dvomu glede pravilne porabe teh sredstev. Če samo povzamem revizijsko poročilo Računskega sodišča iz letošnjega leta, ko le-to ugotavlja, citiram, "da ministrstvo kljub priporočilom revizije še vedno ni ugotovilo dejanskega stanja na področju medicinske opreme. Pričelo je z vodenjem evidence medicinske opreme, vendar pa je prenehalo zbirati podatke, saj se strokovne službe ministrstva niso uspele poenotiti glede vsebine obrazca. V temu primeru pa bo šlo za neporabljena investicijska sredstva", se pravi, za denar davkoplačevalcev. Ob koncu pa smo izpostavili tudi dejstvo, da je ta zakon diskriminatoren do koncesionarjev. Zakon o zdravstveni dejavnosti namreč določa, da zdravstveno dejavnost kot javno službo pod enakimi pogoji opravljajo javni zdravstveni zavodi ter druge pravne in fizične osebe na podlagi koncesije. V Slovenski demokratski stranki ne moremo podpreti tega zakona, kakor tudi ne besed predsednika Odbora za zdravstvo, ki je ob sprejemu tega zakona na seji dejal: "Če nam je všeč ali ne, je treba ta zakon podpreti." Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Tomaž Gantar.
Hvala lepa. Še enkrat, vsem lep pozdrav! Obstoječi Zakon o investicijah v javne zdravstvene zavode iz leta 1994 je na relativno učinkovit način zagotavljal dodatna sredstva za investicije, predvsem v bolnišnice, delno tudi v opremo zdravstvenih domov z načinom vzdrževanja dela amortizacijskih sredstev. To je bil dostikrat edini vir in zato seveda tudi lahko razumemo ta predlog in njegovo nadgradnjo, ki dejansko prinaša nekatere izboljšave. Kljub temu, da bomo poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus predlog zakona podprli, imamo nekaj pomislekov glede same vsebine zakona. Eden je gotovo ta, da predstavlja takšen način zbiranja denarja nek edinstven način, ki se ne uporablja pri drugih javnih zdravstvenih zavodih, praktično so samo bolnišnice tiste, ki združujejo svoj delež amortizacije za te investicije. Vendar pa tolaži dejstvo, da ta predlog vseeno izboljšuje veljavni zakon, saj je zožil krog zavezancev za vplačila v sklad na samo tiste zavode, ki so uvrščeni v načrt razvojnih programov. Predlog prinaša še eno izboljšavo veljavnega zakona – gre za določilo, da se v prihodnje za investicije predviden denar ne bo v celoti vračal v integralni proračun, če sredstev zaradi zamikov pri projektu ne bi smeli črpati v danem letu. Po novem je predvideno, da se bo 50 % neporabljenih sredstev neposredno preneslo na poseben proračunski sklad, nanj pa bo Vlada lahko prenesla tudi ostalih 50 % sredstev. Pomemben razlog za podporo zakonu je tudi možnost, ki jo nudi v nadaljevanju nekaterih investicij, ki bi se seveda v prihodnjem letu, če ta zakon ne bi bil sprejet, lahko ustavile. Govorimo o investicijah v urgenco Univerzitetnega kliničnega centra, izvedbo nadomestne gradnje za Oddelek za invalidno mladino v Stari gori. Zato smo se kljub pomislekom v naši poslanski skupni odločili za podporo predlogu zakona. Obenem velja poudariti, da se pridružujemo opozorilom Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije in združenja zdravstvenih zavodov Slovenije, da je treba poenotiti način reševanja problema pomanjkanja sredstev za investicije na vseh ravneh – torej ob bolnišnicah, kjer je ustanovitelj država, tudi za primarno raven oziroma zdravstvene domove, kjer se občine kot ustanoviteljice investicijskih vlaganj lotevajo zelo različno. Razmisliti velja tudi o dejstvu, da bi morala država, kolikor iskreno zagovarja javno zdravstvo, tudi sama nameniti več denarja tako za investicije kot za nujno potrebno opremo za celotno zdravstvo. Ob koncu pa želimo v naši Poslanski skupini poudariti, da se bomo morali vprašati, ali je zdravje res prioriteta in koliko smo zanj pripravljeni nameniti, ter tudi sprejeti ustrezne ukrepe, da bo lahko oprema učinkovito uporabljena in da bodo investicije učinkovite in v roku tudi izpeljane. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Bojana Muršič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Zakon, ki je danes pred nami, je del paketa proračunskih zakonov in nadomešča Zakon o investicijah v javne zdravstvene zavode, katerih ustanovitelj je Republika Slovenija. Veljati je začel davnega 28. aprila 1994, njegova veljavnost pa se je podaljševala vse do leta 2015. S predlogom tega zakona ministrstvo to področje ureja trajno. Dejstvo je, da je do zdaj veljavni zakon izkazoval pozitivne učinke zakonskih rešitev za izvajanje in zaključevanje investicij v javne zdravstvene zavode za to, ker je bil oblikovan poseben račun, na katerem se zbirajo sredstva za investicije ločeno od ostalih proračunskih sredstev. Da se zagotovi zadosten in konstanten obseg sredstev za nujne potrebne investicije v javne zdravstvene zavode, ki bo neodvisen od vsakoletnega sprejemanja proračunov, se s tem predlogom zakona navedeni model ohranja tudi v prihodnjih obdobjih. V predlogu zakona so navedeni viri sredstev za investicijska vlaganja v javne zdravstvene zavode. Eden izmed njih so tudi neuporabljena sredstva integralnega proračuna za investicije. Zakon omogoča tudi pridobivanje amortizacijskega vira sredstev kot enega najbolj zanesljivih virov proračunskega sklada. Ti viri so glede na konstanto zmanjševanje sredstev za investicije ključni, če želimo nadaljnji razvoj. Nemogoče je pričakovati, da se bo nivo zdravstvenih storitev v javnem zdravstvu ohranjal vsaj na istem nivoju, če ne bo omogočenih podlag, ki nesporno predstavljajo nabavo nove opreme pa tudi investicije v objekte. Tehnološki napredek in potreba prebivalstva ter zahteve po vedno višjih standardih zdravstvenih storitev zahtevajo stabilna vlaganja proračunskih sredstev v ohranjanje in posodabljanje celotne zdravstvene infrastrukture tako stavb kot tudi opreme. Zato socialni demokrati podpiramo predlagani zakon. Sprejetje zakona je namreč tisti instrument, ki bo še v nadaljnje stabiliziral financiranje investicij v javne zdravstvene zavode. Kot še navaja predlagatelj, je cilj zakona nadaljnja nujna zagotovitev financiranja investicij v javne zdravstvene zavode in so zajeti v načrtu razvojnih programov. Zakon omogoča tudi učinkovitejše izvajanje investicij in gospodarno rabo javnega denarja. Brez sprejetja navedenega zakona se obetajo težave pri financiranju in izvajanju predmetnih investicij. Socialni demokrati bomo Predlog zakona o investicijah v javne zdravstvene zavode, katerih ustanoviteljica je Republika Slovenija, kot sem že omenila, tudi podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o vloženem amandmaju, o členu in vloženem amandmaju. V razpravo dajem 5. člen ter amandma Poslanske skupine Združene levice. Kdo želi razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Hvala za besedo. Želela bi poudariti samo par ključnih sprememb, ki jih prinaša ta zakon in ki so dobrodošle novosti pri investiranju v zdravstvo, v javne zdravstvene zavode, katerih ustanovitelj je Republika Slovenija. Prva ključna novost je ta, da se združuje 20 % amortizacije v tistih zavodih, ki so v vključene v nacionalni razvojni program in pri katerih se za tisto leto opravljajo oziroma izvajajo investicije v te zavode. To je pomembna novost oziroma razlika od sedaj veljavnega zakona, ki je res imel svoj nastanek leta 1994 in se je podaljševal vse do letošnjega leta, vendar so v sedaj veljavnem zakonu vsi javnozdravstveni zavodi dolžni združevati amortizacijo. Naslednja pomembna novost je prenos neporabljenih sredstev investicije na integralnem delu proračuna, kar je zelo pomembno predvsem iz vidika upravljanja investicij in pa planiranja. Do zdaj se je na žalost dogajalo, da se je zaradi izvajanja javnih naročil pa številnih revizijskih postopkov, pritožb, da so se investicije zavlekle in da denar v tekočem proračunskem letu ni porabljen. V temu novemu predlogu zakona se avtomatsko prenese 50 % teh sredstev ostalih 50 % pa lahko vlada prenese s sklepom v ta sklad, kar pomeni, da dejansko ohranjamo ta vir in se ni treba ponovno pogajati. In še, zakaj je pomembno, da se sprejme ta zakon skupaj z Zakonom o izvrševanju proračunov za obe leti? Zaradi tega, ker če se ta zakon ne sprejeme, ne bomo uspeli realizirati celotnih investicij, ki so v teh predlogih proračunov. Veste pa, da so to pomembne, že začete investicije v naše zdravstvo, kot je tako imenovani DTS ali nova urgenca v Ljubljani, kot so oprema v bolnišnico Slovenj Gradec, kot je urgentni center Ptuj in še Stara gora in še nekatere druge manjše investicije. In na koncu bi samo še dodala, novost je tudi to, da uvajamo z drugim odstavkom 5. člena možnost javno-zasebnega partnerstva pri investicijah. Vemo, da ta zakon velja v Sloveniji že od leta 2006, s tem zakonom pa damo možnost, da bomo kdaj v zdravstvu šli tudi v takšne skupne investicije. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 37. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O UKREPIH NA PODROČJU PLAČ IN DRUGIH STROŠKOV DELA ZA LETO 2016 IN DRUGIH UKREPIH V JAVNEM SEKTORJU, PO NUJNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju.
Dober dan, spoštovane poslanke in poslanci, predsedujoča! Dovolite, da na kratko povzamem samo vsebino zakona, ki ureja plačna razmerja tudi za leto 2016 in temelji na dogovoru s sindikati, ki smo ga sprejeli pred kratkim. Ta dogovor pa tudi daje osnovo tako za ureditve nekaterih razmerjih v kolektivnih pogodbah in v zakonu, ki ga danes tudi predstavljamo. Bistvene spremembe so predvsem v tem, da smo se dogovorili, da se veljavnost plačne lestvice, ki je bila uveljavljena do 1. 6. 2012 vrne iz sedanjega znižanega obsega v višji obseg s 1. septembrom leta 2016, in s tem se preneha ta začasni ukrep znižanja plačne lestvice. Prav tako se do konca leta 2016 vrednost plačnih razredov in višina drugih prejemkov in povračil stroškov uredi tako, kot je bila v letu 2015 in je tako tudi določeno v kolektivni pogodbi za javni sektor. Redne delovne uspešnost se v letu 2016 ne izplačuje. Seveda se pa naprej z reprezentativnimi sindikati tudi dogovarjamo za merila in podlage za izplačilo delovne uspešnosti, tako da, ko bo uveljavljena, bo tudi dejansko tesneje povezala rezultate dela s samim plačilom javnega uslužbenca. Urejena pa je v zakonu tudi delovna uspešnost iz povečanega naslova dela, kot je bila v letu 2015. Ključna sprememba je na področju regresa, ki se v letu 2016 do 30. plačnega razreda izplačuje v višini 790 evrov, v višini minimalne plače, do 40. plačnega razreda v višini 696 evrov, od 41. do 50. plačnega razreda v višini 450 evrov, od 51. plačnega razreda navzgor pa v višini 350 evrov. Ti razredi pa v letošnjem letu dejansko niso prejeli regresa oziroma do njega niso bili upravičeni. Z zakonom se ureja tudi nadomestilo plače javnim uslužbencem za čas odsotnosti zaradi bolezni ali poškodbe, in sicer v višini 80 % plače, to pa predvsem zato, da je ta ureditev enotna tudi za tiste primere, kjer to ni urejeno ali je urejeno drugače ali v drugi višini. Za jubilejno nagrado se ponavlja določba, da jo lahko javni uslužbenec prejme za enak jubilej samo enkrat, zato ker je prišlo nedolgo nazaj do spremembe in so prihajali primeri, ko je dejansko bil javni uslužbenec lahko dvakrat upravičen do jubilejne nagrade za isti jubilej dela v javnem sektorju. Prav tako z zakonom dajemo osnovo za spremembo višine za dodatno pokojninsko zavarovanje, ki je lahko nižje od 240 evrov. To se pa ureja v kolektivnih pogodbah. Dogovorili smo tudi, da se še podaljša prenehanje pogodbe o zaposlitvi ob izpolnitvi pogojev za polno upokojitev, vendar je tudi tukaj v dogovoru z delodajalcem možno zaposlitev zaradi nemotenega procesa dela podaljšati večkrat, vendar vsakič samo za eno leto. Podaljšujemo tudi omejitev števila dni letnega dopusta, in sicer skupna omejitev največ 35 dni z možnostjo dodatka 15 dni letnega dopusta za posebne pogoje dela. In ta omejitev velja tudi v primeru, da so v področni zakonodaji oziroma kolektivnih pogodbah te omejitve postavljene tudi nižje. Podaljšujemo tudi omejitve sklepanja avtorskih in podjemnih pogodb, vendar smo ta del precej novelirali, zato so te omejitve bistveno bolj mile in smo odpravili tudi tiste primere sklepanja avtorskih in podjemnih pogodb, ki so dejansko v preteklosti prinašali določene probleme, predvsem na področju zdravstva in kulture, ker so te omejitve dejansko posegale v nemoteno zagotavljanje procesa dela oziroma so dogovorjene izjeme tam, kjer te omejitve dejansko so predstavljale neko administrativno oviro, ne pa samo omejitev zaradi varčevanja oziroma nepotrebnega sklepanja avtorskih pogodb. Ostale določbe, ki so bile urejene v tako imenovanem ZUJF zakonu, pa smo tudi odpravili, tako da se postopno tudi umikajo tiste določbe, ki so bile postavljene z ZUJF in dejansko zanje ni več nekih neposrednih potreb. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici mag. Lilijani Kozlovič.
Predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani minister! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na svoji 28. nujni seji 13. 11. 2015 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o ukrepih na področju plač in drugih stroškov dela za leto 2016 in drugih ukrepih v javnem sektorju, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada s predlogom za obravnavo po nujnem postopku. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 38. seji 29. 9. sklenil, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku. K predlogu zakona so bili vloženi amandmaji, in sicer poslanskih skupin koalicije in Poslanske skupine SDS. Predstavnik predlagatelja minister za javno upravo Boris Koprivnikar je v dopolnili obrazložitvi členov povedal, da so se po 13. sejah pogajalske komisije ter po štirih predhodnih srečanjih vladne in sindikalne strani v petek, 6. 11. 2015, zaključila pogajanja o ukrepih na področju stroškov dela in drugih ukrepih v javnem sektorju za leto 2016. Dne 10. 11. 2015 je bil sklenjen dogovor o ukrepih na področju stroškov dela in drugih ukrepih v javnem sektorju za leto 2016, ki je ena od ključnih podlag za dopolnjen predlog zakona. V nadaljevanju je tudi obrazložil vsebino dogovora. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je v predstavitvi njihovega pisnega mnenja posebej poudarila, da v prvotnem predlogu zakona njegova ureditev, ki je po naravi interventna, torej začasna, na več mestih ni bila natančno opredeljena glede časovnega okvira veljavnosti vsebovanih rešitev. Povedala je še, da so pripombe ZPS k posameznim členom v pretežni meri ustrezno upoštevane v vloženih amandmajih koalicije oziroma so bili s strani predlagatelja podana ustrezna pisna pojasnila in dodatne obrazložitve. Državni svet predlog zakona z vloženimi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin podpira, predvsem glede na to, da je odraz doseženega soglasja med vlado in sindikati javnega sektorja, ki omogoča socialni mir v državi. Svoje stališče so v nadaljevanju predstavili tudi vodje pogajalske skupine Konfederacije sindikatov javnega sektorja Branimir Štrukelj, vodja Pogajalske skupine javnega sektorja Drago Ščernjavič in pa predsednik Konfederacije slovenskih sindikatov Gvido Novak. V razpravi so koalicijski poslanci pozdravili sklenitev dogovora med vlado in sindikalno stranjo, strinjali pa so se, da so javni uslužbenci s privarčevanima dvema milijardama evrov pomembno prispevali k vzdržnosti javnih financ. Po njihovem mnenju je še veliko drugih rezerv v javnem sektorju in s tem namenom se na ministrstvu za javno upravo že pripravljajo spremembe glede ureditve plač v javnem sektorju kot tudi sistema javnih uslužbencev kot celote. Več bo treba narediti tako na področju motiviranja javnih uslužbencev kot njihovega primernega in učinkovitega sankcioniranja, če delajo slabo. Glede problematike lokalnih skupnosti pa poudarjajo, da bo treba več truda vložiti v povezovanju občin, kajti tu bo moč najti dodatne sinergije za izvajanje zaupanih nalog. Opozicijski poslanci pa so pri tem poudarili, da so plače dobrih javnih uslužbencev preslabe. Pozivajo k dodatnim reformam in zmanjšanju števila nepotrebnih institucij. Poudarili so tudi, da so nas rezi v javni sektor oropali velikega števila vojakov in policistov, ki bi jih v trenutni migrantski krizi še kako potrebovali. Strinjali pa so se s koalicijskimi poslanci in predstavniki sindikatov, da se je zaradi varčevalnih ukrepov nesorazmerno povečal delež tistih javnih uslužbencev, ki komaj dosegajo minimalno plačo, pri čemer gre za zaposlitvene profile, ki so dostikrat ključni za izvajanje pristojnosti javnega sektorja. V nadaljevanju je odbor sprejel amandmaje poslanskih skupin koalicije ter glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih tudi sprejel. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanski demokrati, zanjo gospod Jernej Vrtovec.
Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister, vsi navzoči! Zaveza Slovenije, da bo do leta 2020 zmanjšala proračunski primanjkljaj in uravnotežila proračun, je seveda zelo zahtevna naloga in na nek način bi lahko rekli, da celo bolj zahtevna, kot pa je pred našimi reprezentanti današnja tekma z Ukrajino za uvrstitev na evropsko prvenstvo. Vlada ima namreč kar se javnega sektorja tiče dve nalogi oziroma dve poti: z boljšo organizacijo in racionalizacijo dela lahko ustvari dodatna sredstva za notranje prerazporeditve med posameznimi porabniki ali pa enostavno le podaljša veljavne ukrepe zloglasnega ZUJF. Seveda je naša vlada ubrala to težjo oziroma to lažjo pot. Saj se še spomnite, spoštovane kolegice in kolegi, kako, tudi nekateri tukaj prisotni ste v letu 2012 protestirali proti uveljavitvi tako imenovanega zloglasnega ZUJF, Zakona o uveljavitvi javnih financ. O čem na področju plač v javnem sektorju se torej pogovarjamo danes? Še vedno smo namreč pri ZUJF, ki je edini doslej prinesel konkretne učinke za državni proračun. Res je pomenil zategovanja pasu javnim uslužbencem, pa vendar je prinesel prihranke, če sploh lahko govorimo o prihrankih, glede na to, da so ukrepi pomenili zgolj zmanjševanje primanjkljaja v državni blagajni. Res pa je tudi, da so bili varčevalni ukrepi časovno omejeni in da se danes ne bi smeli več pogovarjati o njihovem podaljševanju, medtem pa ne znamo pospešiti gospodarske rasti in postaviti trdnih temeljev slovenskega gospodarstva. V Novi Sloveniji smo za leto 2016 pričakovali drugačen vladni predlog. Predlog, ki ne bi pomenil povečanja mase plač v javnem sektorju, bi pa obstoječo maso pravilneje razporedil. Predlog, ki ne bi pomenil uravnilovke med javnimi uslužbenci. Predlog, ki bi glede na današnjo varnostno situacijo v svetu in v Sloveniji pomenil dodano vrednost za vojsko in policijo, ki že v normalnih razmerah komaj izpolnjujeta svoje naloge. In pričakovali smo predlog, ki bi več sredstev namenil tudi samim investicijam. Brez njih namreč ni našega razvoja, to vemo. Se sploh zavedamo, da ne ustvarjamo prav nobene dodane vrednosti? Da se le deli in se zadolžuje, ne ustvari pa popolnoma nič. Se zavedate, spoštovana Vlada, da boste morali našo državo že naslednje leto spet zadolžiti za polovico državnega proračuna. Kajti ne vemo, kaj bo sprejem tega zakona pomenil septembra naslednje leto, če gospodarska rast bo slučajno manjša od pričakovane. Krščanski demokrati smo prepričani, da bi morala Vlada poleg tega, da bo s septembrom 2016 sprostila plačno lestvico in bodo javni uslužbenci prejeli tako rekoč višje plače in poleg izplačila regresa za letni dopust tudi tistim javnim uslužbencem in funkcionarjem, ki so uvrščeni višje od 51. plačnega razreda, nujno poseči tudi po drugih ukrepih. Pri tem mislimo na nagrajevanje uspešnosti zaposlenih vsaj za povečan obseg dela kot obliko stimulacije, brez tega namreč počasi izenačujemo vse javne uslužbence, s tem pa ne zagotavljamo kvalitetne in uspešne javne uprave. In kakšne zaključke lahko ob vsem tem, če dodamo še lokalne skupnosti in občine, kakšne zaključke lahko ob vsem tem ugotovimo oziroma potegnemo? Namreč predvsem to, da je vlada v proračunu za leto 2016 na področju javnega sektorja, seveda tudi ob argumentu moči sindikatov, zgolj povečala maso plač in s tem proračun prikrajšala za 28 milijonov evrov. S tem pa je dosegla tudi svoj cilj in se vsaj za eno leto izognila socialnim nemirom. Nekako bi ta vlada namreč pripravila proračun, če se spet ponovno vrnem na ta zloglasni ZUJF, če le-tega ne bi bilo, zakona, ki danes tudi za vas, spoštovana koalicija, pomeni namreč edini ukrep v javnem sektorju, ki prinaša prihranke. Kljub temu, da smo ga v letu 2012 sprejeli kot začasen ukrep, proračuna za prihodnje leto očitno ne moremo sprejeti brez njegovega podaljševanja. Spoštovani gospod minister, kljub vsemu zavedanju v Novi Sloveniji predlogu vašega zakona ne bomo nasprotovali. Najlepša hvala, želimo pa tudi poslanci vso srečo našim nogometašem, da Ukrajini zabijejo 2 gola in polepšajo poletje 2016.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo mag. Lilijana Kozlovič.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica! Poslanci in poslanke Poslanske skupine Stranke modernega centra izražamo zadovoljstvo, da sta pogajalske strani, se pravi Vlada in pa sindikati dosegli konsenz v ukrepih na področju plač v javnem sektorju, ki omogočajo socialni mir v državi in obenem tudi omogočajo, da se sprejme predlagani zakon, ki je del proračunske zakonodaje. Namreč obe strani sta se zavedali, da so javni uslužbenci pomemben dejavnik naše družbe, da so od uveljavitve ukrepov na podlagi ZUJF veliko prispevali k zmanjševanju proračunskega primanjkljaja ter da je čas, da se javnim uslužbencem zmanjša breme, ki ga nosijo. Predvsem pa je tudi pomembno zavedanje, da je zmanjševanje tega bremena še vedno treba uvajati postopno in v skladu z dejanskimi zmožnostmi proračuna. V Stranki modernega centra in tudi v vladi se zavedamo, da je potrebno na področju javnega sektorja pripraviti normativno ureditev tako, da bo zagotavljala njegovo večjo učinkovitost. V ta namen je treba določiti kazalnik uspešnosti na ravni organa, na ravni posameznika, povečati strokovno znanje javnih uslužbencev, spremeniti določene institute in pravice, ki še vedno predstavljajo okostenelo ogrodje iz preteklosti ter onemogoča dosego želenih ciljev. Ministrstvo za javno upravo ima pripravljen osnutek zakona o sistemu plač v javnem sektorju in zakona o javnih uslužbencih in pri tem pozivamo sindikate, da v pogajanja vstopijo odgovorno in z vlado sooblikujejo institute, ki bodo našo javno upravo in javne uslužbence oblikovale v resnične ustvarjalce pravne kulture v vseh pogledih. Delno je Vlada upoštevala tudi pripombe lokalne samouprave, se pravi občin, v tem, da potrebujejo dodatna sredstva zaradi sproščenih varčevalnih ukrepov. Pri tem pa ne moremo mimo dejstva, da se je v občinah v času, ko je državna uprava število zaposlovanja zmanjšala, število zaposlitev povečala, in to za 9 %. Poleg tega je Vlada občinam ponudila kar nekaj predlogov, na podlagi katerih bi lahko privarčevali pri svoji organiziranosti, pa se žal na temu področju ni veliko zgodilo. Občine in seveda lokalne skupnosti so naša velika pridobitev in se je izkazalo, da se je na podlagi te organiziranosti velik del naše države veliko in močno razvil. Zato pozivamo župane k povezovanju občinskih uprav in drugih služb na logistični ravni, kajti prav tu vidimo še veliko možnosti, veliko prihrankov, obenem pa bi s pričetkom logističnega povezovanja neminovno prišli tudi na vsebinsko povezovanje, ki bo prej ali slej nujno. Prej kot se tega zavedamo, prej bomo našemu lokalnemu okolju nudili novo dodano vrednost. Poslanci Poslanske skupine SMC smo zadovoljni, da bodo tudi javni uslužbenci čutili učinke boljših finančnih kazalnikov v naši državi, ker si to zaslužijo in bomo zakon podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospa Anja Bah Žibert.
Dober večer vsem skupaj! Vlada je ob predlogu zakona, ki ureja nujne ukrepe s področja plač in drugih stroškov dela javnih uslužbencev, zapisala, da sprejetje zakona predstavlja nujo, saj predlog zakona ureja podaljšanje nujnih ukrepov s področja plač in drugih stroškov dela javnih uslužbencev. Nesprejetje zakona pa bi pomenilo sprostitev varčevalnih ukrepov na področju plač in drugih stroškov dela. Zakon naj bi bil sestavni del ukrepov, ki so vključeni v predlog proračuna za leti 2016 in 2017. Nekoliko nenavadno sporočilo Vlade, ki sicer v isti sapi, ko je na sporedu populizem in lastna promocija hiti razlagati, da je Sloveniji napočil čas za optimizem, saj država beleži gospodarsko rast in dosega dobre makroekonomske kazalce. Proračun za leto 2016 pa naj bi veljal za prvi proračun po krizi, ko naj bi Slovenija lažje zadihala. Resnica pa je vendarle drugačna in Vlada pred njo ne sme bežati. Pozitivni kazalci, ki jih danes beležimo, so predvsem rezultat pravih in pravočasnih ukrepov takratne Janševe vlade, sprejetih v času, ko se je tudi Slovenija soočala s krizo evropske in širše dimenzije. Veliko je bilo in še danes je veliko slišanega in očitanega omenjenim začasnim ukrepom, tudi s strani te koalicije, ki pa danes te ukrepe podaljšuje, nekatere pa celo uvaja kot stalne. Skratka, ko v ostalih državah zategovanje pasu ni več potrebno, naša vlada nekatere takratne začasne ukrepe spreminja v stalne, druge, ki so predmet tudi tega zakona, se pravi Zakona o ukrepih na področju plač in drugih stroškov dela, pa pravzaprav določa na novo. V Slovenski demokratski stranki se vseskozi zavedamo, da v državi ne moremo trošiti več kot ustvarimo in da se ne moremo nenehno zadolževati. Zavedanje, da naše dolgove puščamo našim otrokom, bi nas moralo združevati in krepiti v stališču, da delujemo skrajno odgovorno. V Slovenski demokratski stranki se tudi zavedamo, da se državi glede na protiinvesticijski proračun 2016, na kar opozarja tudi gospodarstvo, ne obeta prav nič dobrega. Še toliko bolj, ker na eni strani vlada z zadolževanjem nadaljuje, na drugi strani pa nima pravih ukrepov za dvig konkurenčnosti in gospodarski razcvet. Tudi ukrepov, ki bi predstavljali več kot potrebno reorganizacijo javne uprave, še vedno ni. Predlagani predlog pa posega v maso plač, čeprav je bilo po zagotavljanju ministra Koprivnikarja pred pogajanji rečeno povsem nekaj drugega. Usodo te slike države mora, žal, poleg z davki obremenjeno gospodarstvo nositi tudi javni sektor. Kljub nekaterim pogajalskim uspehom sindikatov, so vaši ukrepi takšni, da bodo v javnem sektorju še naprej delali ljudje, ki bodo morali za poseg oziroma za doseg minimalne plače dobivati dodatek. Še vedno ne bomo nagrajevali tistih, ki delajo dobro in več in predstavljajo pomembno dodano vrednost. Prav tako pa je finančni minister zaradi slednjega dogovora s sindikati napovedal določene dodatne varčevalne ukrepe pri drugih storitvah v okviru javnega sektorja. Dosežen dogovor med ministrom Koprivnikarjem in prvim možem sindikalnih pogajalcev Štrukljem pa prav tako pušča precej slab priokus in ne daje pravega razloga za zadovoljstvo, saj po podatkih, da k podpisu sporazuma niso pristopili sindikati tistega dela javnega sektorja, ki je danes v času zahtevne varnostne situacije v državi najbolj na udaru, torej vojska, zdravstvo, zdravstveni delavci, gasilci. Še več, policisti zaradi svojega težkega položaja, na katerega opozarjajo že dlje časa, jutri začnejo s stavko. Dovolj zgovoren podatek. V Slovenski demokratski stranki smo že na pristojnem delovnem telesu poskušali z amandmajem doseči, da država poskrbi za primerno plačilo tistih, ki so v času zahtevnih razmer najbolj izpostavljeni, torej policisti, zdravstveni delavci, vojaki, gasilci, a je bil amandma zavrnjen, še predno smo ga sploh uspeli predstaviti. Odnos vladne koalicije, ki smo ga v opoziciji sicer vajeni, a tokrat kažete tudi na skrajno neodgovoren odnos do tistih, za katere radi poudarjate, kako ponosni ste nanje, ko gre za izjemne situacije in so vam na razpolago dan in noč. Skratka, danes smo ponovno vložili amandma in imate popravni izpit. Upam, da ga boste izkoristili.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Benedikt Kopmajer.
Spoštovani predsednik, minister, spoštovani poslanke in poslanci! V Poslanski skupini Desus pozdravljamo dogovor, ki so ga dne 10. 11. 2015 sklenili predstavniki 26 reprezentativnih sindikatov javnega sektorja in Vlada Republike Slovenije. Zadovoljni sta namreč obe strani, tako zaposleni v javnem sektorju, ki po več letih izboljšujejo svoj položaj, kot tudi država, ki bo lahko nadaljevala s stabilnim delovanjem. Z drugimi besedami, podpisani dogovor o plačah v javnem sektorju pomeni olajšanje tako za vlado kot sindikate. S podpisom dogovora ste uspeli zagotoviti, da bodo v letu 2016 javni uslužbenci začeli počasi pridobivati tudi na plačilu za svoje delo, hkrati pa zagotoviti stabilen državni proračun za prihodnje leto. Priznati je treba, da je pogajalcem obeh strani vendarle uspelo preprečiti najhujši scenarij, po katerem bi se v skladu z lanskim dogovorom z novim letom sprostili vsi varčevalni ukrepi. V tem primeru bi se namreč javnofinančni odhodki povišali kar za 350 milijonov evrov, tako pa bo za plače v prihodnjem letu odštetih dodatnih 148 milijonov evrov. V poslanski skupini nas veseli dejstvo, da sta obe pogajalski strani izrazili voljo po nadaljnjih usklajevanjih, tako se bosta vladna in sindikalna stran že v začetku prihodnjega leta pogajali o postopnem sproščanju ukrepov in o okviru za rast mase stroškov dela v javnem sektorju v obdobju od leta 2017 do 2019, dogovor pa bi lahko sklenili najpozneje do konca aprila. In kaj prinaša podpisan sporazum? Ob že predhodno dogovorjeni sprostitvi napredovanj v plačne razrede in nazive vključuje tudi sprostitev plačne lestvice s septembrom 2016. Osnovne plače javnih uslužbencev se bodo tako zvišale za pol do skoraj 5 %. Prihodnje leto bo višji tudi regres za letni dopust, a bo še naprej omejen. Zaposleni do 15. plačnega razreda, ki so lani in letos dobili 692 evrov bruto, bodo prihodnje leto dobili polni regres v višini minimalne plače. Zaposleni, umeščeni v 31. do vključno 40. Razreda, bodo dobili 696 evrov, tistih od 41. do 50. razreda 450 evrov. V nasprotju z letošnjim letom, ko niso dobili nič, bodo 350 evrov regresa dobili tudi tisti, ki so v 51. plačnem razredu ali višje. Javni uslužbenci pa se lahko najbolj veselijo sprostitve napredovanj, ki bodo nekaterim zvišala plače od 4 pa celo do 20 %. V Poslanski skupini Desus bomo glede na navedeno predlog zakona s sprejetimi dopolnili podprli. Od predstavnikov Vlade in sindikatov pa tudi v bodoče pričakujemo konstruktivno sodelovanje. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Predlog zakona, s katerim se urejajo ukrepi na področju plač in drugih stroškov dela v javnem sektorju za 2016, je Vlada pripravila skupaj s proračunskimi dokumenti za leto 2016 in 2017. Vsebina danes obravnavanega zakona je bila predmet pogajanj med sindikati in Vlado. Glede na to, da je bil sprejet dogovor ter bila podpisana izjava o stopnji usklajenosti besedila zakona s pripravljenimi amandmaji, ki smo jih poslanke in poslanci na matičnem delovnem podprli, bomo poslanke in poslanci skupine Socialnih demokratov dopolnjen predlog zakona podprli. Ob tem pa vseeno obžalujemo, da so dogovor podpisali predstavniki 26 reprezentativnih sindikatov od 40. Na podlagi sprejetega dogovora bodo javni uslužbenci glede na prejšnja leta upravičeni do višjega regresa. Uslužbencem, ki so uvrščeni do vključno 30. plačnega razreda, bo regres izplačan v znesku 790,73 evrov, od 31. do vključno 40. plačnega razreda bo izplačan v znesku 696 evrov, višjega izplačila regresa bodo deležni tudi uslužbenci, ki so uvrščeni v plačne razrede višje od 41. oziroma 51. plačnega razreda, in sicer v znesku 450 oziroma 350 evrov. S 1. 9. 2016 se začne uporabljati tudi plačna lestvica, ki je bila uveljavljenja 1. junija 2012. Spremembe, ki so v dopolnjenem predlogu zakona, pa se nanašajo tudi na prenehanje pogodb o zaposlitvi, omejitve števila letnega dopusta ter omejitve sklepanja avtorskih in podjemnih pogodb. Ocenimo lahko, da bo kljub dogovoru in sprejetemu predlogu zakona državni proračun stabilen, javni uslužbenci pa bodo nekoliko le občutili gospodarsko rast. Sproščanje napredovanj javnim uslužbencem ni bil predmet pogajanj oziroma tega dogovora, vendar bodo javni uslužbenci iz tega naslova končno lahko tudi napredovali. Ne glede na podpisan dogovor med sindikati in Vlado pa je treba opozoriti, da vsako nepremišljeno poseganje v javni sektor na dolgi rok lahko pusti posledice na kakovosti javnega servisa in tudi na finančnem področju. Vsi državljani in državljanke oziroma vsi tisti, ki bivamo v Sloveniji, smo z delovanjem javnega sektorja povezani od rojstva do smrti, v večjem deležu našega življenja bolj kot si mislimo ali pa si želimo tudi priznati. Zdravstveno varstvo otrok in mladine, vzgoja in izobraževanje, sociala, oskrba starejših in še bi lahko naštevala. Ne gre zanemariti, da nekdo v tej državi skrbi tudi za javni red in mir, za našo varnost, za pomoč v nesrečah. Nekdo tudi skrbi za zagotavljanje mirnega, stabilnega okolja, kjer se lahko razvijejo podjetniške in gospodarske ideje. Vse to pa žal stane. Ne pozabimo, da smo Slovenci narod, ki se stara in bo v javni sektor treba še veliko vložiti. Spoštovani, Socialni demokrati smo prepričani, da se bomo v naslednjih letih še velikokrat pogovarjali o razvoju kakovostnega javnega servisa za nas uporabnike in o tem, kako bomo uspeli zagotoviti ustrezna sredstva za plače tistih, ki bodo javni servis izvajali in ga tudi razvijali.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo dr. Matej T. Vatovec.
Hvala, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem! Predlog zakona o ukrepih na področju plač in drugih stroškov dela za leto 2016 ne predstavlja bistvenega napredka, še manj pa koraka k izboljšanju položaja zaposlenih v javnem sektorju. Pomeni zgolj eno – nadaljevanje varčevalnih ukrepov v javnem sektorju. Šlo naj bi za interventni zakon, ki vsebuje začasne ukrepe, a kljub temu ga obravnavamo vsako leto znova. Glede na to, da je bil prvi dogovor o varčevalnih ukrepih s sindikati sklenjen leta 2009, torej pred kakšnimi 6 leti, težko govorimo o tem, da gre le za začasne ukrepe. V Združeni levici s Predlogom zakona tako preprosto nismo zadovoljni. Glede na obljube koalicije in ministra smo namreč pričakovali, da bomo v tem času na mizo dobili še kaj drugega, kot zgolj podaljšanje varčevanja. Do danes na področju javnega sektorja in nujno potrebne odprave anomalij znotraj njega, minister ni pripravil niti ene same rešitve. Še več, občutek imamo, da so za ministra zaposleni v javnem sektorju zgolj številke in vemo, kakšne vrste, strošek v najbolj grobem smislu te besede. In da se raje prvenstveno posveča oblaku, informatiki ter stvarnemu premoženju države. In to kljub dejstvu, da bi bilo potrebno anomalije znotraj obstoječega sistema odpraviti že zdavnaj. Nov plačni sistem se je uveljavil let 2008, istega leta pa so se pričele kazati tudi prve anomalije znotraj njega. Odprava teh anomalij je vsako leto tudi ena izmed točk sporazuma, ki ga Vlada sklene s sindikati. Razen različnih analiz, ki obstoj anomalij potrjujejo, do danes ni bilo narejenega še ničesar. Minister sam rad pove, da je javni sektor motor razvoja države ter da je treba čim prej zagotoviti okolje za razvoj profesionalnih potencialov javnih uslužbencev in kakovostnih javnih storitev. V Združeni levici smo prepričani, da s podaljševanjem varčevalnih ukrepov ter ohranjanjem obstoječih anomalij, tega nikakor ne bo dosegel. Sploh pa tega ne bo mogoče realizirati dokler se v javnosti ustvarja vtis, da je naš javni sektor razbohoten ter poln luksuza, kar minister izreka v isti sapi s prejšnjo trditvijo. Takšen diskurz je treba odpraviti, saj predstavlja nevarno retoriko udejanjenja izkrivljene podobe z vztrajnim ponavljanjem. Resnica je seveda povsem drugačna. Razvitost javnega sektorja je dober kazalec življenjskega standarda v državi. V slovenskem javnem sektorju je zaposlenih 22,9 % vseh zaposlenih, kar nas uvršča točno v povprečje EU. Da izjave o prevelikem javnem sektorju kot krivcu za gospodarsko krizo ne držijo, dokazuje tudi dejstvo, da so krizo najmanj občutile ravno države z največjim javnim sektorjem. Na Danskem in Norveškem je ta delež na primer 35 %, na Švedskem 28 %, na nasprotni strani pa stojita Mehika in Čile pri 11 %. Če želimo javno, brezplačno in kakovostno šolstvo ter zdravstvo, moramo zagotoviti tudi dovolj javnih uslužbencev. V Združeni levici seveda nasprotujemo kakršnikoli privatizaciji javnih storitev ali krčenju ravni socialne države. Zaradi tega tudi nasprotujemo konstantnim rezom v javni sektor ter pozivom k zmanjšanju le tega. Kam vodi nenehno podaljševanje varčevalnih ukrepov, smo videli na primeru policije. Večletna vsesplošna prepoved zaposlovanja, prisilno upokojevanje, premalo sredstev za opremo in izobraževanje, vse to se nam danes vrača kot bumerang. Policija je kadrovsko močno podhranjena, plače policistov pa krepko prenizke. Tudi zaradi tega jutri stavkajo. In to prakso Vlada nadaljuje. Važno je le, koliko lahko privarčujemo danes, kaj to pomeni dolgoročno, te Vlade ne zanima. Kot smo videli skozi obravnavo proračunov za naslednji dve leti, ji tudi alternative na prihodkovni strani, ki se nanašajo predvsem na obdavčitev kapitala in bogatih, ne dišijo preveč. Najlažje je pač zarezati v javni sektor, varčevalne ukrepe pa predstaviti kot, da je bilo javnim uslužbencem nekaj podarjeno. Ne gre za nikakršno darilo, gre le za minimalno zmanjšanje obsega varčevalnih ukrepov, ki jih je uvedel ZUJF, s katerim je bilo javnemu sektorju odvzetih 460 milijonov evrov. Dejstvo, da je teh 460 milijonov evrov prihranka povzročilo 700 milijonski padec BDP, pa Vlade očitno ne gane. V Združeni levici torej Predloga zakona ne bomo podprli, saj ima podaljševanje varčevalnih ukrepov tako kratkoročne kot dolgoročne negativne posledice. Poleg tega v sistemu, kjer je prvi plačni razred določen pri 440 evrih, v sistemu, kjer je kar 15 plačnih razredov uvrščenih pod minimalno plačo, in v sistemu, kjer je v teh razredih zaposlenih kar 23 tisoč 560 javnih uslužbencev, res ne vemo, kje je ta luksuz, v katerega naj bi zarezali prav vsako leto. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke je vložila amandma k 14. členu predloga zakona, ki je objavljen na e-klopi. V zvezi s tem amandmajem ugotavljam, da je nepravilno vložen, zato o njem ne bomo niti razpravljali, niti glasovali. V skladu z drugim odstavkom 135. člena Poslovnika Državnega zbora je namreč mogoče k dopolnjenemu predlogu zakona vlagati amandmaje le k tistim členom, h katerim je matično delovno telo sprejelo amandmaje. Poslanska skupina SDS želi vsebino, ki se nanaša na 6. člen predloga zakona, to je delovna uspešnost iz povečanja obsega dela, urejati v 14. členu, ki pa se nanaša na omejitev sklepanja pogodb v izobraževanju. Matično delovno telo namreč k 6. členu ni sprejelo nobenega amandmaja, zato na seji zbora k temu členu amandmajev ni mogoče vlagati. Poslanska skupina SDS je amandma, ki bi bil lahko vložen le k 6. Členu, vložila k 14. členu, kamor ne sodi. Saj bi k temu členu bilo možno vlagati le amandmaje v zvezi z omejitvijo sklepanja pogodb v izobraževanju. Za takšno ravnanje ni podlage v Poslovniku Državnega zbora. V drugi obravnavi je na seji matičnega delovnega telesa Poslanska skupina SDS amandma s to vsebino pravilno vložila k 6. Členu, vendar ni bil sprejet. Če bi razpravo in glasovanje o navedenem amandmaju dopustil, bi bil to pomemben precedenčni primer za nadaljnje delo Državnega zbora, ki se nanaša na vlaganje amandmajev k drugi obravnavi na seji Državnega zbora k dopolnjenemu predlogu zakona. To bi praktično pomenilo, da ne bi veljale skoraj nikakršne omejitve glede vlaganja amandmajev, s čimer bi se zaobšlo odločitve, sprejete na seji matičnega delovnega telesa. Na podlagi tega ugotavljam, da v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi in zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 37. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O POGOJIH KONCESIJE ZA IZKORIŠČANJE ENERGETSKEGA POTENCIALA SPODNJE SAVE, PO NUJNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za okolje in prostor mag. Tanji Bogataj.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Veljavni Zakon o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala Spodnje Save je bil sprejet leta 2008 in nadomestil je zakon iz leta 2004, nato pa je bil še dvakrat spremenjen oziroma dopolnjen. Zdaj veljavni zakon določa pogoje za izvajanje koncesije za izkoriščanje vodnega energetskega potenciala na območju Spodnje Save od Suhadola do državne meje z Republiko Hrvaško, določa pogoje, ki jih mora izpolnjevati koncesionar pri načrtovanju izgradnje objektov za izvajanje koncesije, in ureja koncesijo za rabo vode, za proizvodnje elektrine energije v Hidroelektrarnah Vrhovo, Boštanj, Blanca, Krško, Brežice in Mokrice z izkoriščanjem vodnega potenciala Spodnje Save. Predlagana novela zakona, ki je danes v obravnavi, sodi v paket finančne zakonodaje. Njen namen je predvsem, da se podaljšajo roki izgradnje in s tem omogoči dejansko izvedbo zakona. Podaljšanje rokov se nanaša na samo izgradnjo in pridobitev uporabnega dovoljenja ter tudi na podaljšanje rokov, s katerimi se omogoči financiranje izgradnje iz Sklada za podnebne spremembe in iz Vodnega sklada. Podaljšanje roka je nujno potrebno zaradi zagotovitve finančnih sredstev, predlagani zakon pa predlaga tudi nekaj drugih sprememb, ki bodo omogočile lažjo izvedbo zakona. V zdanj veljavnem zakonu je določeno, da bi se cela veriga hidroelektrarn morala zgraditi najkasneje do konca leta 2016, uporabno dovoljenje pa bi bilo treba pridobiti do leta 2017. Rok za izgradnjo cele verige hidroelektrarn je po predlogu novele zakona konec leta 2019, nov rok za pridobitev uporabnega dovoljenja pa konec leta 2020. Popravljeni so tudi roki z predhodne določbe 17.a člena, tako da rok ni več 21. 12. 2015, temveč je mogoče prehodno določbo uporabiti do konca izgradnje Hidroelektrarne Brežice, ki je predvidena najkasneje do konca leta 2019. Na takšen način je omogočeno, da se v primeru, če ne bodo zagotovljena zadostna sredstva za financiranje infrastrukturnih objektov do konca letošnjega leta, ti financirajo iz Sklada za podnebne spremembe in Sklada za vode tudi najkasneje do zaključka leta 2019. Druge spremembe, ki jih predlaga novela – pravna podlaga za uvrščanje objektov, načrt razvojnih programov proračuna Republike Slovenije je tudi program izvedbe objektov, ki ga je vlada že sprejela na podlagi drugega odstavka 8. člena ZPKEPS. Dodana je pravna podlaga, zato ker je pomembno, ker gre za specifično ureditev izgradnje objektov, ki je urejena s posebnim zakonom. Vsebina investicijskega programa pa je že zajeta v programu izvedbe objektov vodne, državne, lokalne infrastrukture, ki ga je sprejela Vlada. S tem so že izpolnjeni elementi za sprejem odločitve o izvedbi konkretne investicije. Poleg tega novela zakona predlaga tudi, da se med vire financiranja objektov vodne energetske infrastrukture v nedeljivem razmerju dodat tudi možnost financiranja infrastrukturnih objektov iz lastnih sredstev koncesionarjev po predhodnem dogovoru s koncesionarjem. Gre za objekte, ki so sicer opredeljeni kot objekti vodne in energetske infrastrukture, vendar v nedeljivem razmerju. Naj zaključim. Z iztekom rokov po sedaj veljavnem zakonu bi bilo onemogočeno nadaljnje financiranje izgradnje cele verige hidroelektrarn, zato je predlagana novela nujno potrebna, da se omogoči izvedbo izgradnje in da se omogoči nadaljnje financiranje v skladu s predvidenim načinom in strukturo financiranja iz veljavnega zakona. Hvala lepa.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Igorju Zorčiču.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovana predstavnica Vlade! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 23. nujni sej, dne 12. 11. 2015 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala Spodnje Save, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po nujnem postopku predložila Vlada. Kolegij predsednika Državnega zbora je sklenil, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku. V imenu predlagatelja je ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen pojasnila, da veljavni zakon določa izgradnjo celotne verige hidroelektrarn najkasneje do konca leta 2016, uporabno dovoljenje pa bi bilo treba pridobiti do konca leta 2017. Predlog zakona predvideva podaljšanje roka za izgradnjo verige na konec leta 2019 in podaljšanje roka za pridobitev uporabnega dovoljenja na konec leta 2020. Drugo pomembno spremembo pa predstavlja popravljen rok iz predhodne določbe 17.a člena, ki trenutno omogoča, da se v primeru, če do 31. 12. 2015 ne bodo zagotovljena sredstva za financiranje infrastrukturnih objektov iz 60. točke 2. člena zakona, pri izgradnji HE na Spodnji Savi morebitna manjkajoča sredstva zagotovijo iz Sklada za vode ali iz drugih proračunskih sredstev. Predlog zakona ta rok podaljšuje, in sicer tako, da je mogoče prehodno določbo uporabiti do konca leta 2019. Predsednik komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj gospod Verbič je v predstavitvi njihovega mnenja dejal, da komisija ne podpira predloga zakona, izpostavlja pa, da je treba zagotoviti sredstva za pravočasno izgradnjo hidroelektrarn na Spodnji Savi, saj bo v nasprotnem primeru koncesionar utrpel veliko finančno škodo, Republiko Slovenijo pa lahko doleti tudi kazen Evropske komisije zaradi neizpolnjevanja zavezujočih ciljev glede obnovljivih virov energije. Direktor družbe Hdroelektrarna na Spodnji Savi je v zvezi s predvidenimi spremembami predlogov zakona opozoril, da je za njihovo družbo sporno zlasti podaljšanje roka izgradnje HE Brežice na leto 2019, saj kot koncesionar že gradi objekt, katerega izgradnja je v vseh poslovnih in razvojnih načrtih predvidena konec leta 2016, na ta rok pa so vezane tudi sklenjene pogodbe z izvajalci in poslovnimi bankami, ki so družbi odobrile kredit v višini 60 milijonov evrov. Predvideno podaljšanje roka lahko posledično družbi povzroči precejšnjo finančno škodo, zato je pozval k ohranitvi roka za izgradnjo infrastrukturnih objektov do konca leta 2016. V razpravi je bilo izraženo enotno mnenje, da investiranje v hidroenergijo oziroma gradnjo hidroelektrarn predstavlja največji multiplikativni učinek, saj gre za enega najcenejših načinov proizvodnje električne energije, ki je hkrati okoljevarstveno sprejemljiv oziroma spada med obnovljive vire energije, prav tako pa investicije v ta namen pomenijo odpiranje novih delovnih mest. Posledično je bila izražena enotna podpora vsem ukrepom, ki bodo omogočili čim bolj tekočo realizacijo projektov izgradnje HE na Spodnji Savi. Glede opozorila družbe HESS, da bo podaljšanje rokov za izgradnjo HE Brežice, koncesionarju povzročilo negativne finančne posledice, je bilo izpostavljeno, da trditev v formalnih sestavinah predloga zakona, da ta ne bo imel posledic na gospodarstvo, ne drži. Poudarjeno je bilo, da je treba preprečiti podaljševanje roka, po drugi strani pa so nekateri v zvezi z roki opozorili na smotrno določanje rokov, saj dejstva kažejo, da so v tem zakonu ti bili že do zdaj večkrat nerealno ocenjeni in posledično spremenjeni oziroma podaljšani. V povezavi s tem je generalni direktor Direktorata za vode in investicije na Ministrstvu za okolje gospod Leon Behin pojasnil, da se s predlaganim podaljšanjem prehodne določbe v 17.a členu zgolj daje pravna podlaga za financiranje infrastrukturnih objektov iz 6. točke 2. člena veljavnega zakona iz Sklada za vode oziroma državnega proračuna tudi po 31. 12. 2015, če bi bilo to potrebno, nikakor pa se s to dikcijo ne prejudicira zaključek gradnje HE Brežice. Posledično je bil s strani koalicijskih poslanskih skupin predlagan in sprejet amandma, ki dikcijo 3. člena predloga zakona korigira na način, s katerim se odpravlja dvom o morebitnem prejudiciranju podaljševanja roka izgradnje HE Brežice na konec leta 2019. Odbor ni sprejel amandmaja Poslanske skupine SDS k 3. členu. Sprejel pa je svoje amandmaje k 1., 2. in 3. členu ter nato v skladu s 128. členom Poslovnika glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospod Igor Zorčič.
Še enkrat hvala za besedo. Vlada je v zakonodajni postopek vložila Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala spodnje Save, s katerim se z namenom zagotavljanja financiranja obveznosti usklajujejo roki za izgradnjo celotne verige hidroelektrarn na spodnji Savi in na novo določa obdobje za zagotavljanje manjkajočih sredstev iz Sklada za vode ali drugih proračunskih sredstev za financiranje infrastrukturnih objektov iz 6. točke 2. člena zakona. Prvotni predlog zakona je na novo urejal tudi ustanoviteljske pravice Republike Slovenije v javnem podjetju Infra, d. o. o., vendar pa je bil zakon v tem delu na pripombe Zakonodajno-pravne službe z amandmajem koalicijskih strank umaknjen. V Poslanski skupini SMC ocenjujemo, da je treba podpreti vsakršno spremembo zakona, ki je namenjena zagotavljanju pravne podlage za financiranje izgradnje hidroelektrarn na Spodnji Savi, saj dokončanje tega projekta ena od zavez koalicijskega sporazuma. Izgradnja hidroelektrarn ima številne pozitivne učinke na gospodarstvo in okolje. V projekt so vključena številna domača podjetja, kar pomeni, da velik del investicije ostane tako rekoč na domačih tleh. Za izgradnjo infrastrukture ob hidroelektrarnah se urejajo tudi vodotoki tako, da se zagotavlja protipoplavna varnost, ki je v zadnjem desetletju izjemnega pomena, saj se vse bolj pogosto soočamo s poplavami. Poudariti je treba, da se je Slovenija tudi zavezala, da bo do leta 2020 dosegla vsaj 25 % delež obnovljivih virov energije v bruto rabi končne rabe energije. To zavezo pa bo v skladu za akcijskim načrtom za obnovljive vire dosegla prav z izgradnjo hidroelektrarn na Savi. V postopku sprejemanja zakona je prišlo do kritik spremembe 17.a člena, ki da spreminja rok HE Brežice na leto 2019, kar pa so predstavniki Ministrstva za okolje in prostor zanikali, saj se v tem členu ne določa rok za izgradnjo hidroelektrarn. Ta je določen v prvem odstavku 10. člena tega zakona, ki po novem predlogu določa, da mora biti cela veriga zgrajena najkasneje do konca leta 2019, uporabno dovoljenje pa pridobljeno do konca leta 2020. S 17.a členom se torej zgolj podaljšuje financiranje infrastrukturnih objektov iz 6. točke 2. člena zakona iz Sklada za vode in drugih proračunskih virov, in to tistih, ki bi se sicer financirali iz Sklada za podnebne spremembe v primeru, če bi teh sredstev iz tega sklada ne bi bilo dovolj. Na odboru je bil v zvezi s tem tudi sprejet amandma odbora, ki jasneje oblikuje 17.a člen tako, da se določi obdobje črpanja sredstev Sklada za vode, in tako kot je bilo urejeno doslej ne ureja roka izgradnje HE Brežice. Seveda pa se razume, da tudi takšna določba ne odvezuje Vlade, da za izgradnjo HE Brežice zagotovi potrebna sredstva, da ne bo prišlo do zapoznelega delovanja same hidroelektrarne in s tem tudi do gospodarske škode, na katero opozarja družba HES. Ker se torej s predlogom zakona podaljšuje obdobje za zagotavljanje sredstev za izgradnjo hidroelektrarn, ga bo Poslanska skupina SMC podprla. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovana predstavnica ministrstva, kolegice in kolegi! Pred nami je novela Zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala Spodnje Save. Ponovno je pred nami sprejem novele po nujnem postopku. Po besedah ministrice je potrebno ta postopek izpeljati; gre namreč za dve pomembni spremembi, prvič, novela zakona podaljšuje obdobje zaključitve investicij na Spodnji Savi, in drugič, še pomembnejša pa je sprememba 17. člena, ki zagotavlja sredstva za izgradnjo celotne investicije iz Podnebnega in Vodnega sklada kot proračunskih virov. Če ta sprememba zakona ne bo sprejeta konec leta 2015, ugasne možnost financiranja oziroma sofinanciranja teh investicij iz Podnebnega in Vodnega sklada. Na matičnem odboru je predstavila svoje stališče tudi Komisija za lokalno samoupravo in regionalni razvoj Državnega sveta, ki ni podprla predloga zakona, ker ne podpira podaljšanje rokov za izgradnje HE Brežice in Hidroelektrarne Mokrice. Komisija se pridružuje stališču Ministrstva za infrastrukturo, da je treba poiskati sredstva za pravočasno izgradnjo navedenih hidroelektrarn, saj bo v nasprotnem primeru koncesionar utrpel veliko finančno škodo, Republiko Slovenijo pa bo lahko doletela kazen Evropske komisije zaradi neizpolnjevanja zavezujočih ciljev glede obnovljivih virov energije. Dodatno je treba opozoriti tudi na neusklajenost predloga zakona, saj Ministrstvo za okolje in Ministrstvo za infrastrukturo nimata enotnega stališča. Dejstvo je, da se HA Brežice že gradi od marca leta 2014, izvajajo pa se tudi dela na infrastrukturi, ki je nedeljivi del celotnega projekta. Dela so v polnem teku, tako hidroelektrarna kot tudi infrastrukturni del mora biti zaključen do konca leta 2016. Vsi terminski plani so usklajeni in dela normalno potekajo, zato je nesprejemljivo, da bo prišlo v zakonu do spremembe, ki bi izvedbo te nedeljive infrastrukture podaljšala do leta 2019. Ta zamik za tri leta povzroči posledično veliko materialno škodo na energetskem delu. Energetska oprema, ki bo vgrajena, ne bo v funkciji in ne bo proizvajala električne energije. Opremo bo treba konservirati, treba bo reprogramirati kredite in podaljšati vse bančne garancije, ki se vezane na že podpisane pogodbe. Gre za zelo težko finančno situacijo z absolutno negativnimi gospodarskimi posledicami. Nenazadnje pa tudi državni proračun ne bo imel prilivov iz naslova proizvodnje energije in plačila vodnih nadomestil, saj objekt tri leta ne bo obratoval. Opozoriti pa moram tudi na nevarnost dodatnih posledic v primeru velikih voda, saj lahko pride do poškodb tako energetskega dela elektrarne kot nedokončanega infrastrukturnega dela. Zaradi nedokončanja objekta pa ni zagotovljena tudi poplavna varnost v širši okolici. Zato je nujno zagotoviti tako iz ekonomskega, tehničnega in varnostnega vidika, da se vsa dela zaključijo v skladu s predvidenim terminskim programom. Zato pričakujem, da poslanci ne podpremo podaljšanja rokov za izgradnjo hidroelektrarn na Spodnji Savi, ampak da podprete naš amandma. Ss tem omogočimo koncesionarju, da nadaljuje z izgradnjo hidroelektrarn na Spodnji Savi in jo tudi čim prej uspešno in varno zaključi. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo, če bo naš amandma izglasovan, podprli tudi zakon.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovana predstavnica Vlade! Pred nami je še en predlog zakona, ki je sestavni del ukrepov, ki so vključeni v predlog proračunov za leto 2016 in 2017, zato je zakon treba sprejeti hkrati s predlogom proračuna za leti 2016 in 2017 po nujnem postopku. Cilji zakona so predvsem trajnostna raba naravnih virov, zagotovitev izgradnje objektov za energetsko izkoriščanje Spodnje Save, glavni namen pa je zagotoviti nemoteno financiranje preostalega dela verige hidroelektrarn na Spodnji Savi. Gre za dve pomembni spremembi. Pri prvi se podaljšuje obdobje zaključitve investicije na Spodnji Savi. Še pomembnejša sprememba pa je sprememba 17.a člena, ki govori o tem, da se sredstva za zagotavljanje izgradnje investicije zagotavljajo iz proračunskih sredstev, in sicer Podnebnega in Vodnega sklada. Če te spremembe tega zakona ne sprejmemo v letu 2015, ugasne možnost financiranja oziroma sofinanciranja te investicije iz Podnebnega in Vodnega sklada. V Poslanski skupini Desus bi si seveda želeli, da bi izgradnja hidroelektrarn potekala hitreje, ne le zaradi možnosti izkoriščanja vodnega potenciala, ampak predvsem zagotavljanje protipoplavne zaščite. Žal smo skoraj vsako leto priča naravnim katastrofam, ki jih povzročajo narasle reke, ki ogrožajo stanovanjske hiše, poplavljajo objekte ter cestišča. Ob gradnji hidroelektrarne Brežice so zato veliko pozornosti namenili prav projektnim rešitvam, ki bi omejile poplave večjih razsežnosti na področju Krške vasi in Velikih Malenc. V Poslanski skupini Desus smo prepričani, da si bo Vlada prizadevala najti sredstva za izgradnjo hidroelektrarn še pred roki, kot jih določa ta zakon, zato bomo Predlog zakona seveda podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Jan Škoberne.
Spoštovani gospod predsednik, kolegice in kolegi! To, kar je najpomembneje, v Mariboru je 1 : 0. Sicer pa to, kar je dano dejstvo, je, da je čista, cenovno ugodna in glede dobave stabilna električna energija eden od temeljnih stebrov razvoja in rasti sodobne družbe, še posebej tistih, ki imajo ambicijo biti med najrazvitejšimi, ter svojim prebivalcem in gospodarstvu omogočati na eni strani zdravo življenjsko okolje in na drugi strani ustrezno oskrbo z viri energije, ki so potrebni za zagotavljanje ustreznih pogojev tako za družbeni kot za gospodarski razvoj. Ta karakteristika najuspešnejših držav je v tem pogledu tudi v tem, da so sposobne racionalno in trajnostno upravljati z naravnimi viri, s temi, ki so na razpolago, in s tistimi, ki jih lahko dobimo v domačem okolju. Zato je pomembno zavedanje, da ima Slovenija v tem pogledu veliko konkurenčno prednost, saj lahko kot enega temeljnih virov za proizvodnjo svoje energije uporablja vodo, hidroenergijo, ki spada med obnovljive vire, ki omogočajo čisto električno energijo, za ceno, ki omogoča povečano konkurenčnost slovenskega gospodarstva, tudi na račun možnosti, da koristi cenejšo energijo kot druga gospodarstva v sorodnih državah. Tudi če pogledamo skozi prizmo investicijskega potenciala, je investicija v hidroenergijo ena najbolj hvaležnih, saj dosega enega najvišjih multiplikacijskih učinkov na vložena sredstva. Če k temu dodamo tudi dejstvo, da imamo v slovenskem prostoru številna podjetja, ki so sposobna nastopati z vsemi referencami in znanjem kot izvajalci pri izgradnji hidroenergetskih objektov, potem je jasno, da investicije v hidroenergijo zaslužijo podporo in temu primerno ne potrebujemo niti odlašanj niti zamikov. Do zdaj je tako, kot je tudi logično, projekt izgradnje spodnjesavskih hidroelektrarn v večji meri potekal v skladu z začrtanimi terminskimi plani ter znotraj načrtovanih finančnih projekcij. Socialni demokrati smo bili tako precej negativno presenečeni nad napovedjo, da je mogoče pričakovati podaljševanje rokov izgradnje hidroelektrarne Brežice, kar bi lahko prineslo situacijo, ko bi imeli v državi energetski objekt, pripravljen na zagon, brez pripadajoče infrastrukture, ki bi omogočala da začnemo izkoriščati načrtovani hidropotencial. Zaradi predvidenega podaljševanja rokov pri financiranju izgradnje infrastrukturnega dela elektrarn, bi nastala vrzel med načrtovanimi finančnimi in gospodarskimi cilji ter časovno neusklajeno zmožnostjo izgradnje, ki bi postala tako velika, da bi jo lahko dolgoročno merili zgolj v izgubah. Kratkoročne proračunske prihranke pa bi na ta račun kmalu nadomestile večje izgube, finančne, gospodarske in okoljske. To je še posebej pomembno, ker vemo, da je cilj te vlade ohranjati stabilno gospodarsko rast, krepitev ekonomske aktivnosti in zagotavljanja najvišjih standardov okoljske in tudi protipoplavne zaščite. Zato smo po številnih posvetovanjih, na katerih smo Socialni demokrati tvorno sodelovali kot zagovorniki čimprejšnjega dokončanja verige hidroelektrarn na spodnji Savi, veseli, da je matični odbor prisluhnil argumentom investitorja in skozi amandma omogočil sinhronizacijo izgradnje energetskega ter pripadajočega infrastrukturnega dela investicije ter s tem vzpostavil pogoje, da ekonomsko, okoljsko in razvojno podaljšanje, ki bi se lahko zgodilo in bi bilo škodljivo, ne postane realnost. Ker so bila sprejeta, večinsko, tudi stališča Socialnih demokratov in bo omogočen pogoj za nadaljevanje enega najpomembnejših infrastrukturnih projektov v Republiki Sloveniji, bomo Socialni demokrati zakon podprli. Hvala lepa in čakamo 2 : 0.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo Violeta Tomić.
Spoštovani predsednik, spoštovani kolegice in kolegi, dober večer in hvala za besedo! Naj za začetek, preden preidem k detajlom, ki pa skrivajo bistveno, povem, da v Poslanski skupini Združena levica zadnjo verzijo predloga zakona podpiramo. Imamo pa z njim vseeno precej težav, predvsem pa s potjo, po kateri smo do te verzije predloga zakona sploh prišli. Ta pot v marsičem povzema to koalicijo, predvsem to, kako z mnogo všečnih besed skuša prikriti svojo neprijetno resnico, kako vladavina prava dejansko stoji za vladavino pravnikov, gesla, kot sta tisti o vključevalnosti in povezovalnosti, pa za samovoljnostjo koalicijskih ministrov in vladnih uradnikov. Pa naj vam pojasnim. Koalicijski sporazum o sodelovanje Vlade Republike Slovenije za mandatno obdobje 2014–2018, kot je ta vlada poimenovala svoj skupni program, govori tudi o investicijah v hidroelektrarne na Savi in poudarja, da je, če kar citiram: "skozi participativni proces odločanja", konec citata, treba zagotoviti, da ne bo prihajalo do zamud pri njihovi izgradnji ter da bo pokrito financiranje celotne investicije in ne le njenega energetskega dela. Na primeru tega konkretnega zakona lahko vidimo, kako si ta vlada predstavlja demokracijo in participativni proces odločanja, kot temu pravi sama. In kako si prizadeva za pravočasnost in racionalnost svojih investicij. Spomnimo se, predlog zakona je vlada v parlamentarno obravnavo vložila po nujnem postopku, z minimalno utemeljitvijo in obrazložitvijo. Zakonodajno-pravna služba je raztrgala prva dva člena, opozicija in zainteresirana javnost 3., ključnega, 4. pa tako in tako določa samo začetek veljavnosti zakona. Vlada se pri pripravi zakona ni posvetovala niti s koncesionarjem, sicer državno službo. Ta je morala vlado z uradnim dopisom opozoriti, da bi podaljšanje rokov za izgradnjo infrastrukturnega dela hidroelektrarne Brežice iz leta 2017 na leto 2019, zaradi izpada proizvodnje energije povzročilo neposredno škodo v višini najmanj 18 milijonov evrov. Vendar se zgodba tukaj ne konča. Ne-le da je vlada predlog zakona vložila po nujnem postopku in da je bil predlog po vseh kriterijih slabo pripravljen in očitno popolnoma neusklajen, Koalicijske stranke tudi niso vložile lastnih amandmajev, s katerimi bi popravile vtis hitenja in površnosti, če se brzdam in ne uporabim kakšnih hujših besed. Amandmaje so vložile in sprejele šele na seji delovnega telesa in to h kar trem od štirih členov, pri čemer je nespremenjen ostal samo 4. člen, tisti o začetku veljavnosti zakona. In tako, kolegice in kolegi poslanci, ta Vlada uresničuje svoje obljube začetka svojega mandata. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospod Jernej Vrtovec.
Spoštovani kolegice in kolegi! Bom skušal biti kratek, gremo naprej gledati tekmo, držati pesti za naše nogometaše. Ampak spoštovani predsedujoči, kolegice, zaveza Slovenije, da bo do leta 2020 glede obnovljivih virov dosegla vsaj 25 % delež v bilanci končne rabe energije, postaja vse bolj nerealna. Ker proizvodnja električne energije iz Hidroelektrarne Brežice in Hidroelektrarne Mokrice v tem obdobju predstavlja kar 28 % delež vse potrebe nove proizvodnje elektrike iz obnovljivih virov energije, Slovenija s tem podaljševanjem rokov cele verige hidroelektrarn ne bo dosegla tega obvezujočega cilja. Poleg tega ne smemo zanemariti dejstva, da koncesionar Hidroelektrarne na Spodnji Savi že gradi infrastrukturi objekt za Hidroelektrarno Brežice, saj je njegova izgradnja v vseh razvojnih načrtih predvidena konec leta 2016. Na ta rok pa so vezane tudi vse sklenjene pogodbe z izvajalci in z bankami, ki so za ta namen koncesionarju odobrile 60 milijonov evrov kredita. Ob tem, da Vlada o predlaganem podaljševanju rokov za izgradnjo infrastrukturnega dela koncesionarja ni niti obvestila, kaže na to, da se Vladi resnično, resnično mudi. Seveda, saj je novela zakona predlagana kar po nujnem postopku in je vezana seveda na sprejem proračuna za naslednji dve leti, torej ravno za toliko kot se podaljšujejo sami roki izgradnje. Vlada ob tem celo zatrjuje, da takšen predlog nima finančnih posledic. Pa poglejmo. Realna slika je povsem drugačna, kljub že zgrajenemu energetskemu delu koncesionar ne bo mogel začeti z obratovanjem in s proizvodnjo v Hidroelektrarni Brežice, s tem pa mu bo povzročena seveda gospodarska škoda. V družbi ob tem ocenjujejo, da v višini najmanj 18 milijonov evrov. Škoda pa ne bo povzročena samo njemu, če upoštevamo, da bodo imele Hidroelektrarne na Spodnji Savi multiplikativni učinek na državni proračun in na celotno gospodarstvo. V Novi Sloveniji zato nasprotujemo ad hoc reševanju zadev, posebno, ker je več kot očitno, da Vlada v tem primeru ni niti usklajena. Namreč Ministrstvo za infrastrukturo nasprotuje podaljševanju omenjenih rokov in opozarja na vsebino koalicijskega sporazuma sodelovanju v Vladi, ki pravi, da je z gradnjo verige hidroelektrarn na Savi treba nadaljevati brez zamud. In da je treba za to zagotoviti tudi finančna sredstva za celotno investicijo in ne le za energetski model. Ministrstvo kot resorno ministrstvo očitno misli popolnoma drugače. Še eno pomembno spremembo pa prinaša današnja novela zakona. V primeru, da do konca izgradnje Hidroelektrarne Brežice oziroma najkasneje do konca leta 2019 ne bodo zagotovljena zadostna sredstva za financiranje infrastrukturnih objektov pri izgradnji hidroelektrarne na Spodnji Savi, se bodo morebitna manjkajoča sredstva zagotovila iz Sklada za vode, iz drugih proračunskih virov ali sredstev koncesionarja po predhodnem dogovoru s koncesionarjem. Predlagatelj sicer trdi, da to ne pomeni prejudiciranja zaključka izgradnje Hidroelektrarne Brežice, vendar ob tem krščanski demokrati v to seveda močno dvomimo. Namreč, kako drugače razumeti dikcijo, citiram, "do konca izgradnje Hidroelektrarne Brežice oziroma najkasneje do konca leta 2019," kot tako, da obstaja tudi možnost, da lahko, da bo sama gradnja te hidroelektrarne trajala tudi do konca leta 2019. Spoštovani kolegice in kolegi, v Novi Sloveniji bomo zaradi številnih odprtih vprašanj in pa seveda tudi zaradi bojazni, da Republika Slovenija ne bo dosegla obvezujočega cilja glede obnovljivih virov energije do leta 2020, zaradi česar bomo zelo verjetno plačevali tudi kazni, predlogu teh sprememb zakona nasprotovali. Najlepša hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč Poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in o vloženem amandmaju. V razpravo dajem 3. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Besedo ima gospod Tomaž Lisec.
Hvala spoštovani predsednik za besedo. Kolegi, kolegice, ki še vztrajate! Par mojih misli glede na to, da prihajam iz Posavja. Vlada je v osnutku zakona zapisala, citiram, "da je predlagana sprememba zakona sestavni del ukrepov, ki so vključeni v predlog proračuna za leti 2016 in 2017, zato je zakon potrebno sprejeti hkrati s predlogom proračuna za ti dve leti po nujnem postopku". Kar pomeni med vrsticami, država v proračunih za leto 2016 in 2017 noče zagotoviti finančnih sredstev za dokončanje izgradnje hidroelektrarne na Spodnji Savi, zato je seveda najlažje, da spreminja zakon in podaljšuje dokončanje izgradnje hidroelektrarna na Spodnji Savi iz terminskih planov, ki jih zasledujemo tudi v našem amandmaju, to je, da se hidroelektrarna Brežice dogradi do konca leta 2016 in pa hidroelektrarna Mokrice do konca leta 2019. Še več, amandma, ki je bil sprejet na odboru s strani koalicije oziroma odbora, ki podaljšuje do konca leta 2019, je v bistvu še, če gledamo striktno po mesecih, še slabši, kot je sam predlog samega zakona. Tam je bilo rečeno v letu 2019, sedaj so si pa dali še koalicijski poslanci fore do konca leta 2016. Pa da še malo citiram člene zakona, ki se dotika tudi 3. člena našega amandmaja. Vlada napiše, "nemoteno želimo financirati preostali del hidroelektrarn na Spodnji Savi", ob tem pa ne da denarja, spreminja zakon in podaljšuje čas za izgradnjo. V drugem stavku pa ta ista vlada, ki podaljšuje izgradnjo hidroelektrarn, zapiše, "nezanesljivo financiranje nadaljnje gradnje oziroma nezagotovitev financiranja bi povzročilo veliko materialno škodo in posledično višje cene električne energije". Pa glej ga zlomka, v zakonu in v amandmajih pa popolnoma drugo. Očitno ta vlada nadaljuje s to politiko, ki se ji veselo dogaja iz dneva v dan. Eno so besede, drugo pa dejanja. Še več, Vlada zapiše, citiram, "predlog zakona nima posledic za državni proračun". Popolna laž. Preberite si pa vam bom kasneje prebral, kaj je zapisal koncesionar, kaj je zapisalo Ministrstvo za infrastrukturo. Ker se pomika izgradnja hidroelektrarn Brežice in Mokrice, kasnejši prilivi iz koncesijskih dajatev in vodnega povračila nazaj v proračun, torej se dela finančna škoda in ne to, kar trdi Vlada. Nadalje, Vlada zapiše, "zakon nima posledic za gospodarstvo". Še ena laž. Koncesionar je sam izračunal, da se bo gospodarska škoda samo zaradi izpada proizvodne energije v dveh letih gibala med 15 in 20 milijonov, nekatere številke kažejo 14, 18, plus dodatna sredstva pa bodo potrebna še za konzervacijo zgrajene opreme, za poplačilo škode izvajalcem in še kaj. Dela se gospodarska škoda – Vlada zapiše, ni posledic. Nadalje, Vlada napiše, "predlagani zakon vključuje spremembe, ki imajo posledice za okolje", a pozabi dodati, da negativne. Zanima me, kdo bo spet odgovarjal, če bog ne daj, se zgodijo kakšne poplave v tem času zaradi zavlačevanja, ki ga boste očitno danes potrdili, kdo bo odgovarjal za škodo na infrastrukturnem delu, na energetskem, na področju kmetijstva, gospodarskih subjektov in pa predvsem, kdo bo odgovarjal za škodo ljudi, ki živijo ob hidroelektrarni na Spodnji Savi, torej v Velikih Malencah in ostalih vaseh tam ob Savi. Prihajam iz občine Sevnica in vem, o čem govorim, ko so nas večkrat v preteklosti prizadele poplave in tudi zaradi izgradnje hidroelektrarne na Spodnji Savi so se nam te poplave oddaljile. Naslednji, ki so bili, da so jih potem poplave prizadele, so bili Krčani, pa se je zgradila hidroelektrarna Krško in v Krškem ni poplav. In sedaj veselo Sava pluje proti Brežicam in nobeden nima problema, da ne bi verjetno kdaj v prihodnosti odgovarjal za okoljsko škodo. Zato jaz resnično apeliram, pripravil sem tako v sodelovanju s kolegi iz Poslanske skupine amandma za odbor, ste ga zavrgli, pripravil sem ga tudi danes za sejo Državnega zbora in apeliram na vse tiste, ki vam je kaj do tega, da se ne dela finančna škoda v proračunu, da se ne dela gospodarska škoda in da se ne dela okoljska škoda, da podprete ta amandma in sledite terminskim planom prejšnjih vlad in pa predvsem koncesionarja. Pa prehajam na njegovo pismo. Prva napaka, ki si jo je ta vlada privoščila, ta ministrica očitno ne posluša nikogar razen samo sebe, HESS zapiše: "Kljub temu, da vsaka sprememba predmetnega zakona lahko bistveno vpliva na poslovanje naše družbe, o predlaganih spremembah nismo bili uradno obveščeni." Tako si predstavlja ta ministrica za okolje in prostor in verjetno tudi celotna vlada, post festum bomo pa že reševali, pa tudi če bo finančna škoda, gospodarska ali pa okoljska, mi bomo svoje naredili, državljani pa naj se pod nosom obrišejo. In tukaj v nadaljevanju natančno razložijo, kaj in kako se lahko naredi, če se bo podaljšalo dokončanje izgradnje hidroelektrarne. Koalicijski poslanci in Vlada pa nič. Ampak očitno v Vladi nekdo pa le razmišlja o infrastrukturi in investicijah. Dva dopisa smo dobili s strani ministra Gašperšiča, ministra za infrastrukturo, kjer sam piše: "V vednost smo prejeli dopis HESS in se s predlogom v celoti strinjamo." In potem, "izgradnja hidroelektrarne na Spodnji Savi je ključnega pomena za doseganje obvezujočega cilja Republike Slovenije glede obnovljivih virov, na kratko, projekta predstavljata tretjino ciljev, ki ga moramo doseči oziroma tretjino ukrepov obveznosti, ki jih moramo izvršiti do leta 2020, če želimo nekaj narediti glede obnovljivih virov, ne pa samo govoriti." In kaj bo naredila koalicija? Podprla bo podaljšanje dokončanja izgradnje hidroelektrarne. Še tiste redke investicijske projekte, ki so v državnih proračunih, podaljšujete. Včeraj in danes pa poslušamo: " Ni res, kar govori opozicija, mi delamo investicije." Katere? Tukaj piše, da je največji investicijski projekt v gradnji, vi pa ga podaljšujete. In s tem delate državnemu proračunu škodo, gospodarskim subjektom in upam, da ne, resnično upam, da ne okoljske škode, če se bo karkoli zgodilo jeseni, pozimi, spomladi leta 2015, 2016, 2017, 2018 in 2019. Če bodo kakšne poplave, – od koga lahko Posavci terjamo odgovore in pa materialno in pa kakšno drugo škodo? Od koga? Od poslancev Državnega zbora, ki boste podprli ta zakon, in pa seveda od ministrice, ki tak neumen zakon sploh predlaga. Pa me zanima, kakšno bo glasovanje predvsem tudi posavskih poslancev v tem državnem zboru, ali bodo za Posavje samo v besedah ali tudi v dejanju. Hvala.
Ja, najprej ima besedo gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik! Tudi sam bom podprl ta amandma. Enak amandma je bil vložen tudi na matičnem delovnem telesu in kaj veliko ni za dodati k tej argumentaciji, ki je bila že podana. Res bi pa rad opozoril, da smo na tej seji matičnega delovnega telesa obravnavali dva podobna zakona, ki se dotikata tematike vodnih povračil koncesij in tako naprej. Tudi v tistem drugem primeru je v obrazložitvi Vlade, da je to zakon po nujnem postopku, ki mora biti v sklopu proračunskih razprav potrjen, vendar ste vsi v koaliciji na koncu zavrnili ta zakon, to pa pomeni, da očitno bo imela Vlada težavo pri proračunskem usklajevanju. V tem primeru gre pa za podobno zadevo, kjer dejansko premeščamo izvedbo neke investicije v neko bodoče obdobje najmanj za tri leta. Glede na razprave, ki sem jih poslušal, vseh poslanskih kolegov, se vsi zavzemate, da se ta investicija čim prej izvede, ker se vsi zavedate posledic, nanje je opozorjeno tudi v gradivih Ministrstva za infrastrukturo. Vsaj po mojih izkušnjah se prvič dogaja, da prideta dve ministrstvi z različnimi stališči v Državni zbor na sejo matičnega delovnega telesa in da se niti poslanci koalicije ne potrudijo ugotoviti, zakaj dva ministra iste vlade z različnimi stališči do enega problema. In ko vsi opozarjamo, da bo nastajala in gospodarska škoda in škoda na objektih in nenazadnje tudi škoda, ki je potencialna v primeru poplav, vsi na nek način samo poslušate, pri odločitvi pa očitno ne boste spremenili svojega mnenja. Zakaj je tako pomembno, da se zapišejo roki tako, kot jih imamo mi v amandmaju? Če pustimo odprto možnost, da se dokončujejo objekti do 2019, bo to ne več samo hipotetično, ampak bo to dejstvo za državni proračun, za ministrstvo, kajti kdorkoli je že kadarkoli izvajal neko zakonodajo, kjer je bila dopuščena neka možnost, da se neke stvari prolongira, se je to tudi izvedlo. Imamo veliko izkušenj in z zakoni o plazovih velikega obsega, ki so vezani na isto ministrstvo, popotresni zakon pa še druge stvari, kjerkoli ni bilo jasno zapisano, je ministrstvo ubralo vedno lažjo pot. In glede na obrazložitev, da rabijo dejansko te vire na drugih področjih, je čisto jasno, da ta investicija ne bo v roku zgrajena. In takrat bomo mi v državnem zboru ponovno parlamentirali in govorili na odborih za gospodarstvo, infrastrukturo, kako so investicije slabo vodene, se ne zaključijo v rokih, ki smo jih na nek način najprej dobili na mizo, jih potrdili, prejšnje vlade so jih sprejele, v zakonu so se zapisale. Potem pa poslanci, meni nič, tebi nič, brez obvestila teh investitorjev, teh koncesionarjev, teh ljudi, ki se ukvarjajo s projekti, podaljšamo rok za tri leta. In mi bomo spet pametni in bomo rekli, vse je narobe v tej državi, nihče ne zna voditi investicije, noben se pa ne bo vprašal to, da smo mi zakrivili to, da projekt ni zaključen. In v temu primeru gre točno za to dejstvo. In, kot pravim, v naslednjem zakonu, za katerega ste se vsi na koncu odločili, da je neprimeren za nadaljnjo obravnavo, je bila enaka zgodba. Ministrstvo je prišlo z neko rešitvijo, ki je ni uskladila niti z eno lokalno skupnostjo, odvzemala je pa lokalnim skupnostim veliko sredstev, ne glede na to, da imajo oni že proračune sprejete. In v temu primeru gre za isto zadevo. Ena gospodarska družba, ki se je odločila na osnovi sklepov tega Državnega zbora, da gre v investicijo, podprto tudi z vsemi resolucijami in vsemi usmeritvami te države, da bo zagotovila obnovljive vire pripravila projekt, se izvaja po terminskem planu. V nekem trenutku se mi oziroma vi odločite, da te zadevo ne bomo več izvajali po terminskem planu, ampak jo podaljšamo za tri leta. In zdaj boste rekli ne, saj piše najkasneje do leta 2019. Zdaj, upam, da se res kolegi poslanci vsaj malo posvetujete s tistimi ljudmi, ki na terenu delajo, ki imajo neke izkušnje z zakonodajo in naj vam razložijo, kaj pomeni takšna dikcija. Vi mi lahko še dva dni govorite, da to ne pomeni, da ni možno zadeve zgraditi v letu 2016. Po vseh izkušnjah vam zagotavljam, da to pomeni točno to, kar piše. In ta projekt se ne bo zaključil leta 2016, kot je po terminskem planu, ampak bo država temu investitorju povedala, da denarja za to, da se zagotovi oziroma dokončno zgradi vodni objekt, govorimo jasno o nekem jezu, ki zagotavlja neko akumulacijo vode za to hidroelektrarno, s tem pa tudi poplavno varnost za to območje, enostavno ne bo zgrajen. In bodo rekli, ta sredstva boste dobili v naslednjem proračunu. V naslednjem proračunu jasno ne bo, zagotovile se bodo leta 2019, vmes pa boste seveda vsi govorili, kako je bil slabo voden projekt. Jaz res upam, da je kaj zdrave pameti in da boste razmislili o podpori temu našemu amandmaju, ki dejansko obvezuje investitorje, da se držijo predvidenih rokov in s tem tudi zagotovijo dokončanje teh investicij.
Besedo ima gospod Igor Zorčič.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi! Najprej se moram odzvati na razpravo kolegov iz vrst SDS – pa ne želim tu biti, zdaj bom rekel, zagovorniški do Vlade, tudi tam bom mogoče plasiral eno kritiko. Ampak to, kar ste zdaj povedali, to enostavno ne drži, niti en stavek od tega ne drži, ker niste prebrali amandmaja, ki je bil sprejet na matičnem delovnem telesu. Problem vse te zadeve in teh rokov, ki je bil izpostavljen v zadnjih mesecih, je v tem, da je v tem 17.a členu, ki temu sploh ni namenjen, določen rok izgradnje HE Brežice za leto 2019. In kot ste slišali na matičnem delovnem telesu, je gospod Behin povedal, mi nismo želeli opredeliti datuma izgradnje HE Brežice. Ta člen je namenjen nečemu povsem drugemu. Namenjen je črpanju sredstev Sklada za vode, kadar ni dovolj denarja v Podnebnem skladu. Samo temu je namenjen in zato smo sprejeli ta amandma, kjer smo tisto letnico izgradnje HE Brežice vrgli ven. Izgradnja HE Brežice in HE Mokrice je določena v 10. členu, če se ne motim, prvem odstavku, ki je tudi popravljen. Popravljen je tako, da je pravzaprav podaljšan rok na leto 2019 za obe hidroelektrarni, uporabno dovoljene pridobitev 2020. Vi pravite, držite se naših terminskih planov. Če bi se vaših terminskih planov držali, bi bila katastrofa. Zaradi tega, ker ti vaši terminski plani, ta zakon je od prej in je bil vedno napačen po rokih. Če bi se držali teh terminskih planov, bi bila naslednje leto zgrajena HE Mokrice, pa ni niti lopata zapičena. In problem te vlade je in tega ministrstva, kako zagotoviti denar, financiranje izgradnje bazena za HE Brežice, kaj šele HE Mokrice. In to je ta problem, da 17.a člen, o katerem ste govorili, ne določa izgradnje HE Brežice, pač pa 10. člen, ki govori o obeh hidroelektrarnah. Vaš amandma pravi, HE Brežice v 2016, potem 2019 HE Mokrice. Zakaj pa tega doslej nikoli ni bilo v zakonu? Zakaj ni bilo? Nikoli ni bilo tega. Zdaj bi pa kar naenkrat dali. Pa veste, da je nerealno, ker izgradnja HE Brežice ni samo akumulacijski bazen in mora biti izgrajen zato, da ne bo prišlo do škode, ampak je še protipoplavna zaščita. Vstavljanje nekih rokov, ki jih doslej ni bilo, pa da bodo potem še nerealni, nima nobenega smisla. Jaz se strinjam s tem, da je treba zagotoviti protipoplavno zaščito. Kolega Lisec se je pohvalil, da je iz Posavja in da ve, kako je to s poplavami v Krški vaši in v Velikih Malencah. Jaz vam povem, da jaz živim Velikih Malencah, jaz že bolje vem, kako je, in si želim to, da bi bilo to čim prej urejeno. Ampak problem, na katerega je opozoril HESS je pa ta, da je treba najprej zagotoviti sredstva za bazen, če ne bo prišlo do gospodarske škode. In tukaj na tem mestu apeliram tudi na ministrstvo, na vlado, jaz upam, da se vsi tega zavedate, denarja je nekje do polovice naslednjega leta, potem bo pa treba zagotoviti vsa ostala sredstva, da se bo to do konca zgradilo. Problem, ki ga imamo v tem sklopu sprejema proračuna in teh zakonov, je morda večji v tem, da v NRP ni HE Mokrice. Ampak tam je res problem v tem, da projekt je še daleč, bom rekel, pred nami, ni do te mere niti izpeljan, ampak ne vem, če se bo zgodil kakšen rebalans proračuna, bo tudi to treba dati notri, če želimo izpolniti zaveze Republike Slovenije glede obnovljivih virov energije. Kar se tiče same HE Brežice je treba zagotoviti to dinamiko plačil do konca leta 2016. Tega zakon do zdaj ni opredeljeval, ampak bo pa morala vlada ta denar zagotoviti. Zagotoviti bo pa seveda treba tudi uvrstitev HE Mokrice v NRP in zagotoviti določena sredstva in financiranje. Zaenkrat je res to financiranje, ki je dopolnilno, zagotovljeno, se pravi zakon pravi, nekaj gre iz Vodnega sklada, nekaj gre iz Podnebnega sklada za tiste zadeve, ki gredo iz Podnebnega sklada, če zmanjka denarja, se uporablja Vodni sklad najkasneje do konca leta 2019. Jaz upam, da bo to v tem roku bolj kot ne narejeno. Tu imam v mislih tudi HE Mokrice, če pa ne bo, bo pa to še en nerealen datum v zgodovini tega zakona, ki je star 15 let, ki ga bo spet treba nekoč podaljšati. Ampak zaenkrat sem optimist, da bo to realizirano tako, kot je predvideno. Hvala.
Postopkovno? Postopkovno, gospod Tomaž Lisec.
Ja, hvala, predsednik! Pa dovolite najprej obrazložitev, pa potem proceduralni predlog. Zbodlo me je, ker je Desus rekel: Vlada si bo prizadevala najti sredstva. SD je rekel: investicije v hidroelektrarne potrebuje podporo brez zavlačevanj. Gospod Zorčič je rekel: apeliram na vlado, da najde sredstva, da je trenutno postavka nerealna, ob tem pa sam ve, da ta vlada ni zagotovila sredstev. In proceduralno, gospod predsednik, predlagam, da gospoda Zorčiča pred glasovanjem o proračunu za leto 2016 opozorite, da je vložen amandma, ki zagotavlja v skladu s predlogi Odbora za hidroelektrarne na Spodnji Savi 59,5 milijona, 58,5 za dokončanje hidroelektrarne Brežice, na eni strani lepo obrazloženo, in en milijon za začetek tistega, kar vi pravite, da ste zbrisali iz NRP. Tako da, gospod predsednik, pred glasovanjem predlagam, da gospoda Zorčiča obvestite, da ima možnost s svojimi dejanji podkrepiti tudi svoje besede. Hvala.
Bom odgovoril. Vsekakor bi si želel pri vsakem proceduralnem predlogu najti mesto v poslovniku, na osnovi katerega naj bi bilo takšno opozorilo dano. Dokler tega mesta ne bo, takšnega opozorila tudi ne bo. Besedo ima gospod Matjaž Han.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Kljub temu, da nas verjetno gledajo točno eni štirje ljudje, ker drugi gledajo nogomet, sem vseeno ostal v dvorani in bom poskusil malo pomagati, da ta dva Posavca malo umirim, in enega in drugega. Zdaj, Tomaž, zaradi te tvoje silne borbe za hidroelektrarno Brežice ne boš dobil spomenika v Posavju, ker ti moram eno stvar vendarle povedati, da kar nekaj časa niste na oblasti, pa se hidroelektrarne kar gradijo, pa so se zgradile, pa so se otvorile in verjemi, da bo tudi temu tako, kar se tega tiče. Drugo. Moram reči, da morajo v vladi, predvsem na Ministrstvu za okolje začeti malo razmišljati, kaj sploh pomeni izgradnja hidroelektrarn za Slovenijo. Tukaj me je strah, da vendarle tega točno najbolj ne vedo. Upam, da se bodo tudi dokler bomo vladali naučili. Prvo, zakaj mislim, da ne vedo. Ker so dokazali z obema zakonoma, ki so ju vložili. Najprej Zakon o varstvu okolja, kjer ste hoteli vzeti koncesijo občinam ali pa rento občinam, ki imajo hidroelektrarne v svojih okoljih, verjetno zato, da bi dobili sredstva za izgradnjo hidroelektrarne v Posavju. Ampak ne, istočasno ste pa podaljšali izgradnjo hidroelektrarn v Posavju. Tako da že ta vidik mini šel skupaj in mislim, da niste najbolje vedeli kaj delate. Okej, Zakon o varstvu okolja bo, hvala bogu, padel iz enega razloga. Če ta zakon ne bi padel, mi nikdar več nobene hidroelektrarne, ki jih pa vendarle potrebujemo predvsem iz treh razlogov, ne bi več umestili v nobeno občino. Prvič, lokalne skupnosti ne bi bile zainteresirane, da bi se hidroelektrarne umeščale in da bi se degradiralo okolje. Drugič, ne bi imeli protipoplavnih zaščit v teh občinah, in tretje, kar je zelo pomembno pa se premalo zavedamo, izgradnja hidroelektrarn ima tak gospodarski potencial za to državo, da zvišuje celo lahko za 2 odstotni točki GDP. In četrto, kar bi rad opozoril, 90 % izgradnje hidroelektrarn lahko delajo slovenska podjetja, tega se moramo zavedati. Zdaj pa, kar se tiče tega amandmaja, ki je seveda poleg tega, da je lahko čisto dobronameren, je predvsem promocijski. To zadevo in to tudi Tomaž zelo dobro ve, ampak normalno, ker je pač politika tukaj in promocija bistveno bolj pomembna, zelo dobro ve, da amandma, ki smo ga sprejeli na Odboru za infrastrukturo, seveda omogoča, da se ne bo naredila gospodarska škoda v primeru, da je Ministrstvo za okolje iskreno in da bo resnično zagotovilo denar za izgradnjo bazena. Zdaj, jaz vem, Dani, kaj boš naprej rekel, ni čisto res, kar misliš, ja, če ne bo v zakonu, sploh ne bo denarja. Mi imamo kupico zakonov v tej Sloveniji, ki imajo in proračunske postavke in ne vem kaj smo imeli. Pa se je kaj naredilo? Samo zakoni za programska območja – jasno piše, kaj mora država zagotoviti za Pokolpje, za Zasavje, za, ne vem kaj, imamo vse zapisano, statistiko, pa ni denarja na proračun. Če vlada ne bo zagotovila denarja, imaš lahko zlat zakon s petnajstimi členi, kjer točno piše datum, uro in tako naprej, če vlada denarja ne bo zagotovila, ne bo zgrajen. To mi dobro vemo. Če ima pa ta vlada in jaz upam, da ima, ker smo imele vse tri stranke v programih, da bomo gradili hidroelektrarne na Spodnji Savi, Srednji Savi in še imamo idejo tudi na Muri, če tega ne bo storila, potem pa res ni tej vladi pomoči. Jaz mislim, da je ta amandma zadostuje, in verjamem, Tomaž, tako kot ti, si tudi Igor in jaz pa še cela dvorana tukaj želi, da bi te hidroelektrarne bile hitro zgrajene. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Danijel Krivec.
Hvala. Ker imamo malo časa, amandma jasno govori o tem, da za hidroelektrarno Brežice se podaljša do 2016 in za hidroelektrarno Mokrice do 2019, tako da ne bo pomote, amandma je zelo konsistenten, kar se tega tiče. Vseeno me malo skrbi, če na takšen način razpravljamo, da na koncu koncev zakon ni važen, po drugi strani bi človek razumel predhodno razpravo, da sploh nima nobene veze kaj mi tukaj razpravljamo pa kaj sprejmemo, tako ali tako nekdo naredi po svoje. Jaz na to ne pristajam. Še enkrat pa povem, da če v zakonu ni eksaktno zapisano, se vedno izkoristi v ministrstvu tisti alibi, da se to odlaga, ker v naslednjem letu spet ne bo zadosti sredstev, pa bodo rekli do 2019. Če je pa to v zakonu precizirano ima Vlada, ministrstvo, vsaj neke obveznosti. V nasprotnem primeru pa še tega ni. Jaz tukaj predlagam, da razmislite [[izklop mikrofona]]
Želi še kdo razpravljati? Ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 37. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVI ZAKONA O VARSTVU OKOLJA PO NUJNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. V zvezi s tem predlogom zakona Odbor za infrastrukturo, okolje ni prostor predlaga Državnemu zboru sprejem sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa dajem besedo predstavniku odbora gospodu Igorju Zorčiču.
Hvala za besedo. Odbor za infrastrukturo, okolje ni prostor je na 23. nujni seji dne 12. 11. 2015 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o varstvu okolja, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po nujnem postopku predložila Vlada. Na seji odbora so sodelovali predstavniki Ministrstva za okolje ni prostor, Komisija Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj in Zakonodajno-pravne službe. V dopolnilni obrazložitvi k predlogu zakona je v imenu predlagatelja, ministrica za okolje ni prostor gospa Irena Majcen pojasnila, da je področje upravljanja z vodami zelo obsežno, saj je Slovenija z vodami izredno bogata država, zato je namen predloga zakona, s katerim bi se plačilo za podeljeno koncesijo za rabe vode v celoti stekalo v državni proračun, zagotoviti več sredstev za sistemsko upravljanje z vodami na državni ravni. Izpostavila je, da se koncesije podeljujejo tam, kjer naravne danosti omogočajo rabo vode v določen namen oziroma tam, kjer obstaja gospodarska pobuda za posamezno rabo, zato se posamezne koncesije koncentrirajo na posamezna zaokrožena območja. V povezavi s tem je poudarila, da bi predlog zakona lahko imel zelo različne finančne učinke na posamezne občine, še posebej ob upoštevanju siceršnjega proračuna občin oziroma njihovih velikosti. Po drugi strani pa občine v nekaterih primerih, kot na primeru hidroelektrarn, tudi niso upravičene do zaračunavanja nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča. V primeru nekaterih drugih gospodarskih rab, kot je primer kopališč, pa so do nadomestil iz tega naslova upravičene. Zaradi izpostavljenih neenakih finančnih učinkov je izrazilo mnenje, da je vsebino, ki se je nameravala urediti s tem predlogom zakona, smiselno urediti istočasno s spremembo zakonodaje, ki ureja nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča. Posledično je predlagala, da se ustavi postopek sprejemanja tega predloga zakona in hkrati napovedala celovito ureditev obravnavane problematike v prihodnjem letu. Zakonodajno-pravna služba je zakon proučila z vidika njegove skladnosti. Po mnenju te službe bi bilo razmisliti o ureditvi vseh tovrstnih vprašanj koncesij za rabe vode v Zakonu o vodah. Državni svet je prav tako obravnaval ta predlog zakona in ga ne podpira. Po uvodnih obrazložitvah je bilo upoštevajoč izraženo stališče predstavnice predlagatelja, to je ministrice, na podlagi drugega odstavka 128. člena predlagan sklep, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. V kratki razpravi je bila izražena enotna podpora vseh poslanskih skupin predlaganemu sklepu, zlasti pa izraženo pričakovanje, da se v bodoče občine vedno vključi v pripravo tiste zakonodaje, ki posega v njihove pravice in pristojnosti, še zlasti pa v njihovo financiranje. V nadaljevanju je odbor s 15 glasovi za in nobenim proti sprejel sklep, da Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o varstvu okolja ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Za predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa dajem besedo predstavnici vlade kot predlagateljici predloga zakona, in to je državni sekretarki na Ministrstvu za okolje in prostor mag. Tanji Bogataj.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani poslanke, poslanci! Zakon o varstvu okolja določa različne koncesije in koncesnine za naravne dobrine na splošni ravni, za posamezne naravne dobrine pa so koncesije urejene posebej s specialnimi zakoni, kakor to velja tudi v primeru rabe vode, kjer je sprejet oziroma v veljavi Zakon o vodah. Kljub specialni zakonski ureditvi so se dejansko pri dodeljevanju koncesij za rabo vode v preteklosti uporabljale določbe Zakona o varstvu okolja in na njegovi podlagi dodeljevali deleži koncesnin občinam. Takšna praksa ni pravno ustrezna, prav tako ni v skladu z 9. členom direktive 2000/60 Evropske skupnosti, ker ni zagotovljena namenskost porabe sredstev. Koncesnine bi se morale v polni višini stekati v Sklad za vode, tako pa se precejšnji deleži koncesnin stekajo v integralne proračune občin. Namen predlagane novele Zakona o varstvu okolja-1H je bil ravno to, da se uredi pravno stanje, da se zagotovi namenskost porabe sredstev, da se zagotovi izvajanje evropske vodne zakonodaje, da se zagotovijo sredstva za izvajanje nalog upravljanja voda iz Sklada za vode in s tem tudi zagotovi sistemsko financiranje protipoplavne zaščite v Republiki Sloveniji. Novela Zakona o varstvu okolja-1H je uvrščena v paket finančne zakonodaje, zato je bila tudi obravnava v skladu s postopkovnimi pravili za sprejemanje finančne zakonodaje. Glede na to, da se koncesnine podeljujejo tam, kjer naravne davnosti omogočajo rabe vode za določen namen oziroma tam, kjer obstaja gospodarska pobuda za posamezno rabo, se posamične koncesije koncentrirajo na posamično zaokrožena območja. Navedeno ima za posledico, da se deleži koncesnin izplačujejo različnim občinam v različnih višinah. Posamezne občine so iz tega naslova lahko prejele zelo različno visoke zneske, od ca 1,5 milijona evrov, nekatere pa samo 3 evre. Večina občin pa iz tega naslova ne prejema sredstev zaradi lokalne pogojenosti rabe voda. In predlagana novela Zakona o varstvu okolja-1H bi imela lahko zelo različne finančne učinke na posamične občine, še posebej ob upoštevanju siceršnjega proračuna občin oziroma njihove velikosti. Po drugi strani pa občine niso upravičene do zaračunavanja za nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča v posamičnih primerih, kot na primer v primeru hidroelektrarn, v primeru drugih gospodarskih rab, kot so kopališča, pa so upravičena do teh nadomestil. Glede na navedene razloge je bila sprejeta odločitev, da se predlog zakona izvzame iz nadaljnje obravnave. Zaradi navedenih neenakih finančnih učinkov je namreč treba vsebino, ki se je nameravala urediti z novelo Zakona o varstvu okolja-1H, ureditev v sklopu noveliranja zakonodaje, ki ureja nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča. Ureditev obravnavane problematike pa je nujna, zato bo v prihodnjem letu pripravljena novela zakona po rednem postopku, ki bo celovito uredila področje koncesij, obenem pa bo urejena tudi preveritev zakonodaje z vidika upravičenosti do nadomestil za uporabo stavnega zemljišča. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospod Igor Zorčič.
Hvala za besedo. Poslanska skupina Stranka modernega centra podpira odločitev Vlade, da predlog novele Zakona o varstvu okolja umakne iz zakonodajne procedure. Cilji, ki ga z novelo zakona zasleduje Vlada, to je povečanje sredstev Sklada za vode, in sicer za namene urejanja voda in protipoplavne ureditve, je legitimen in nujen in ga Poslanska skupina SMC podpira. Sedaj že skoraj vsakoletno poplave terjajo ureditev vodotokov za namenom regulacije visokih voda. Vsi ti posegi pa so povezani z znatnimi finančnimi sredstvi. Vendar pa je vsak dodaten vir finančnih sredstev z namenom zagotavljanja protipoplavne varnosti treba uskladiti in dogovoriti z vsemi deležniki, ki bi jih nabiranje dodatnih finančnih sredstev utegnilo prizadeti. Iz predloga zakona izhaja, da se kot dodaten vir financiranja Sklada za vode zagotavljajo sredstva oziroma del plačila za koncesijo, ki na podlagi 164. člena Zakona o varstvu okolja pripada občinam. Sprejem zakona bi torej imel neposredne finančne posledice za občine, ki prejemajo takšna sredstva, pri čemer ti prejemki pri nekaterih manjših občinah predstavljajo pomemben del njihovega proračuna. Obravnavani zakon je proračunski zakon, ki se obravnava po nujnem postopku, prav ta nujen način sprejema zakona pa je zaradi kratkih rokov omejil potrebno javno razpravo o vsebini zakona, ki se je v pretežni meri odvila šele po vložitvi zakona v državnozborsko proceduro. V Stranki SMC torej pozdravljamo odločitev Vlade oziroma Ministrstva za okolje in prostor, ki je prisluhnilo pomislekom zoper novo ureditev, hkrati pa tudi Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, ki je v svojem mnenju izpostavila, da bi bilo po njenem stališču nomotehnično primerneje, da se materijo, ki ureja Zakon o varstvu okolja, uredi v specialnejšem področnem zakonu o vodah. Vlada oziroma ministrica za okolje in prostor je na seji matičnega delovnega telesa ob obravnavi zakona pojasnila, da se bo ministrstvo ob prihodnjem zakona, ki bo zagotovil več finančnih sredstev v Skladu za vode, posvetovala z vsemi deležniki, to je po potrebi tudi z občinami, upoštevajoč tudi mnenje ZPS. Glede na navedeno bo Poslanska skupina SMC sklep, da Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o varstvu okolja ni primeren za nadaljnjo obravnavo, podprla.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Tomaž Lisec.
Hvala, predsednik, za dano besedo. Prejšnji zakon in ta zakon sta tipičen dokaz, kako se politike v državi ne sme voditi. Ministrstvo proti ministrstvu, koalicijska stranka proti koalicijski stranki, koalicijski poslanci proti Vladi. Narobe svet. Pravna podlaga za podeljevanje vodnih pravic je določena z Zakonom o vodah, koncesijo pa ureja Zakon o varstvu okolja. Ta v še veljavnem 164. členu določa, da se plačilo za upravljanje, rabo in izkoriščanje naravne dobrine na podlagi koncesije ta deli med državo in občino, natančneje pa se določi v koncesijskih aktih. S spremembo, ki je bila predlagana, bi se plačilo koncesije za rabo vode v celoti stekalo v državni proračun. Predlagani ukrep gre na škodo približno tretjine občin, ki gravitirajo na Sočo, Dravo in Savo, ki so v skladu z veljavno ureditvijo upravičene do prihodkov iz tega naslova. Po mnenju Poslanske skupine SDS gre za popolnoma nepremišljen in neprimeren ukrep, saj velikemu številu občin odvzema pomemben del proračunskih sredstev, in to v času, ko so občine itak eden izmed najbolj tepenih subjektov v tej državi. Na nedomiselnost ukrepov je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora, proti zakonu pa sta tako Skupnost občin kot pa Združenje občin, ki se tudi čudita, kako lahko vlada brez njunega soglasja v zakonodajni postopek vlaga zakone, ki so popolnoma neusklajeni. Tudi v SDS smo pripravili predloge amandmajev na matičnem delovnem odboru, da se členi zakona črtajo. Pri pripravi predloga zakona je vlada kršila pravila, ker, kot rečeno, ni povabila reprezentativnih združenj občin. Jaz predlagam, v imenu Poslanske skupine SDS, da se koalicija naslednjič posvetuje z zainteresirano javnostjo, kajti ob začetku mandata ste rekli, kako se boste posvetovali, že po enem letu pa je to posvetovanje le v besedah, nikakor pa ne v dejanju. Skratka, nas veseli, da se je koalicijska večina skupaj z ministrstvom odločila, da zakon umakne iz parlamentarne procedure. Predlagam pa tako predstavnikom Vlade kot pa tudi koalicijskim poslancem, da po koncu enega leta vladanja dokončno osvojijo termin koalicijsko usklajevanje, kajti prevelikokrat se v temu mandatu dogaja, da koalicija sama ali pa na predlog vlade zavrača zakone, ki jih sama pripravlja. V prejšnjih mandatih se to ni dogajalo in resnično smo priča novi in drugačni politiki. Dobronameren nasvet koaliciji: Poslušajte se med seboj pa bo delovanje tako vas kot tudi Državnega zbora lažje. S takšnimi poskusi, ki bodo na srečo priča njihovemu koncu, pa koalicija tudi potrjuje mačehovski odnos do lokalnih skupnosti, kjer pa je z delovanjem v temu mandatu na žalost ustvarila več težav, kot pa jih je rešila. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani poslanke in poslanci, spoštovana predstavnica Vlade! Poslanci in poslanke Poslanske skupine Desus v skladu z razpravo, ki je potekala na matičnem delovnem telesu o obravnavi predloga novele Zakona o varstvu okolja ne bomo nasprotovali predlogu sklepa, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. To pa ne pomeni, da Poslanska skupina Desus večinsko ne podpira predloga zakona. Pomeni pa, da bomo prisluhnili večini, ki je na matičnem delovnem telesu izrazila nestrinjanje z vsebino zakona. Poglavitni vzrok za nasprotovanje temu zakonu s strani občin, ki prejemajo koncesije iz naslova takšne ali drugačne rabe vode, je v tem, da se koncesnine ne bi več stekale na občinske proračune. Zakon o varstvu okolja v 164. členu določa, da se plačilo za opravljanje rabo ali koriščenje naravne dobrine na podlagi koncesije deli na državo in občine, razmerje razdelitve pa določajo koncesijski akti. Prihodek države se steka v Sklad za vode kot posebno proračunsko postavko in se uporablja izključno za upravljanje z vodami. Koncesnine se plačujejo v občinah, kjer se izvaja raba vode v gospodarske namene – hidroelektrarne. Zato se posamezne koncesije plačujejo na posameznih zaokroženih območjih. Deleži koncesnin, ki se izplačujejo posameznim občinam, pa so zelo različni. Večina občin koncesnin zaradi lokalne pogojenosti rabe vode ne prejema. Dejstvo je, da občine v nekaterih primerih, na primer v primeru, ko se koncesnina plačuje za koriščenje rečne vode za hidroelektrarne, te občine niso upravičene do zaračunavanja nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča. Nasprotno pa je v primeru, ko gre za rabo vode v druge gospodarske namene, na primer za kopališča, so občine iz tega naslova upravičene do nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča. Zaradi tega smo v Poslanski skupini Desus sprejeli sklep, da podpiramo stališče Ministrstva za okolje ni prostor, ki meni, da je smiselno istočasno s spremembo zakonodaje o koncesninah urediti tudi zakonodajo, ki ureja nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča. Ker je torej ureditev obravnavane problematike nujna, je ministrica, ki je vložila velike napore v to, da bi z občinami našla nek za obe strani sprejemljiv sprejemljiv kompromis, napovedala, da bo ministrstvo v prihodnjem letu pripravilo novelo zakona, ki ga bo v Državni zbor vložilo po rednem zakonodajnem postopku. Ob zaključku še enkrat ponovim, Poslanska skupina Desus predlogu sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo, ne bo nasprotovala. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Socialni demokrati, zanjo gospod Jan Škoberne.
Spoštovani gospod predsednik, kolegice in kolegi! Socialni demokrati smo predlogu tega zakona nasprotovali že od začetka, iz preprostega razloga. Obstoječih dogovorov, na podlagi katerih so občine umeščale velike energetske projekte v prostor, se je treba držati. Spreminjanje tako pomembnih aktov brez njihovega soglasja oziroma brez dogovora z občinami ne more biti. Zato pozdravljamo odločitev ministrstva, da predlog tega zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Ob tem želimo predvsem to, da se nam v naslednjem letu ta zgodba ne bi ponovila še enkrat, ker neobhodno za večino občin, ki to koncesnino prejemajo, je ta koncesnina izjemno pomemben segment, za nekatere lahko predstavlja celo več kot 10 % proračuna teh občin. Zato je izjemno pomembno, da jih – pred sprejemom tovrstnih aktov je treba poudariti, to so dogovori, ki so bili sprejeti ob umeščanju; mnoge občine teh objektov ne bi sprejele, če ne bi bile dogovorjene tovrstne koncesije – spoštujemo. V primeru pa, da čutimo potrebo, da se stvar predmetno uredi, drugače to dogovorimo skupaj in v skladu z lokalnimi skupnostmi. Hvala lepa in lep večer.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo Violeta Tomić.
Hvala za besedo. Zakaj je bil predlog zakona na seji delovnega telesa prepoznan kot neprimeren za nadaljnjo uporabo in obravnavo, je jasno iz vsega odpora in kritik, ki jih je povzročil. Odpor in kritike prihajajo večinoma od občin, predvsem od tistih, ki bi jih uveljavitev zakona finančno najbolj prizadele. Tukaj ne moremo le zamahniti z roko ter odpor in kritike razumeti kot interesne. Razmere še zdaleč niso tako preproste. Občine so dejansko podfinancirane in poplavna varnost je dejansko ogrožena. Obstoječe stanje ni zadovoljivo, vendar je dejstvo, da bi uveljavitev tega zakona to stanje vsaj delno, torej vsaj v delu, ki zadeva financiranje občin, to stanje še celo poslabšalo. To ni nujno argument proti temu zakonu, če bi vlada financiranje občin uredila drugače, vendar je to drugo dejstvo, da tega pač ni naredila. Treba je poudariti še nekaj. V Poslanski skupini Združena levica načeloma podpiramo poglavitno rešitev, ki jo predvideva predlog zakona. Namreč to, da se bodo vsi prilivi iz koncesij, ki so se doslej iztekali v občinske proračune, zdaj iztekali v namenski Sklad za vode ter se porabljali za gradnjo in vzdrževanje vodne infrastrukture, nakup vodnih in priobalnih zemljišč ter med drugim tudi za medobčinske in regionalne projekte, namenjene gospodarjenju z vodami. Pa vendar hkrati vztrajamo pri tem, da zakonske predloge ta Državni zbor sprejema šele takrat, ko so predebatirani in usklajeni vsaj z deli družbe, ki jih zadevajo. Ta vlada kot tudi druge vlade pred njo to preprosto in samoumevno pravilo stalno kršijo, vključno s tem predlogom zakona. Naj bodo rešitve, ki jih nek predlog predvideva še tako domišljene, bi morala koalicija to prepoznati v široki javni razpravi, zato pa je nujni postopek, po katerem je bil obravnavan ta zakon, popolnoma neprimeren. Drugi bistveni problem tega zakona pa sem omenila že na začetku. Izkoriščanje vodnih virov, ureditev vodnih koncesij, poplavna varnost in druga povezana vprašanja, vključno s financiranjem občin, sestavljajo kompleksno in pomembno problematiko, ki jo je treba misliti in urediti celostno. Kot kaže ravno problem premajhnega financiranja, Vlada ni naredila tudi tega. Ponovno. V Poslanski skupni Združena levica mislimo, da gre poglavitna rešitev Predloga zakona v pravo smer, v smer javnega urejanja z javnim na najvišji ravni, saj problematika voda tudi ni le problematika, ki se tiče občin z na primer termalnimi vrelci, ampak je problematika, ki se tiče celotne države in vseh njenih prebivalcev, zato pozivamo, da Vlada o tem čim prej začne široko javno razpravo, ki bo pripeljala do prav takšnega demokratičnega, jasnega in celostnega premisleka ter tudi do demokratičnih, jasnih in celostnih rešitev. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina krščanskih demokratov, zanjo gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana državna sekretarka, drage kolegice in kolegi! Poslanci Nove Slovenije spoštujemo odločitev vlade, ki je vsaj enkrat priznala, da je v Državni zbor vložila predlog zakona, ki ni niti vsebinsko primeren niti usklajen z lokalnimi skupnostmi, in je bil njegov namen le krpanje proračunskega primanjkljaja. Na tej redni seji imamo kar nekaj predlogov zakonov, ki jih moramo sprejeti po nujnem postopku, ker bi sicer lahko nastale težko popravljive posledice za delovanje države. Ker je sama ministrica za okolje in prostor v imenu predlagatelja predlagala ustavitev postopka in napovedala celovito ureditev področja podeljevanja koncesij za rabo vode ter plačevanje koncesnin vidimo, da to ne drži. Le ostrim odzivom in nasprotovanjem vseh reprezentativnih združenj občin ter opozicijskih poslancev se lahko zahvalimo, da bodo občine obdržale prihodke iz naslova koncesnin za rabo vode. Predlog dopolnitve Zakona o varstvu okolja je namreč predvideval, da bi se prihodki iz naslova koncesnin za rabo vode stekali v Sklad za vode. Ta je namreč z letošnjo predhodno novelo zakona dobil spremenjene naloge, ki potrebujejo tudi vire financiranja. Logično, vendar ne račun občin. Gre namreč za še en nesorazmeren rez v njihove proračune, občinske namreč, v skupni višini okrog 6 milijonov evrov. Za občine bi to pomenilo izpad prihodka, ki je zdaj namenjen financiranju njihovih infrastrukturnih projektov, in predstavlja nadomestilo za izkoriščanje vodnih virov na njihovem območju. Poleg tega je bil nekaterim občinam, na primer Sevnica, Krško, Brežice za gradnjo hidroelektrarn vzet velik del zemljišč. Pravico do koncesnine pa jim je dal že Zakon o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala Spodnje Save ter koncesijska pogodba, torej so to pravico že pridobile. Predlagana novela je tako posegla v že pridobljene zakonske pravice do dela koncesijske za rabo vode na območju posamezne občine, s tem pa je selektivno posegla v njihove lastne finančne vire. Gre kar za tretjino občin, ki gravitirajo na reke Sočo, Dravo in Savo, in so v skladu z veljavno ureditvijo upravičene do teh prihodkov. Dejstvo pa je tudi, da ravno občine na ogroženih območjih zagotavljajo načrtovanje, gradnjo in upravljanje vodne infrastrukture, predvsem visokovodnih nasipov, zadrževalnikov in tako dalje. Veliko sredstev na leto namenjajo za sanacijo škode na gospodarski infrastrukturi, ki jo povzročijo nevzdrževani vodotoki. Prihodki od koncesnin torej občinam omogočajo vlaganje v varstvo okolja in to nalogo občine zdaj opravljajo mnogo bolje, kot bi jo država. Poleg omenjenih dejstev lokalne skupnosti ob predlogu novele zakona niso bile predhodno obveščene, in to kljub temu, da je posegala ravno v njihove proračune. Vlada Republike Slovenije istočasno predlaga, to smo že velikokrat rekli te dni, tudi znižanje povprečnine v letih 2016 in letih 2017 in s tem občinam še dodatno odvzema finančna sredstva. Skratka, Vlada občinam želi jemati, kjer se le da, in to je nedopustno. Zato je bil predlog Vlade, da se postopek sprejemanja dopolnitev Zakona o varstvu okolja po nujnem postopku ustavi. V tem trenutku je to edina sprejemljiva in logična rešitev, ki jo seveda podpiramo.
Besedo ima Poslanska skupina Nepovezanih poslancev, zanjo mag. Mirjam Bon Klanjšček.
Hvala lepa. Spoštovani! Zakon predstavlja del proračunskega paketa, s katerim je vlada želela dodatno zagotoviti približno 6 milijonov evrov, in sicer na račun odvzema koncesijske dajatve za rabo voda, in to občinam. Kot vemo, so se do sedaj koncesnine, zaradi rabe voda delile med državni proračun, in sicer okoli 60 % zbranega denarja, preostali delež pa med občine, pri katerih se izvaja dejavnost, za katero je koncesija dodeljena. Koncesija je dodeljena za koriščenje potenciala Drave, Soče, Idrijce, Bače in Save. Ob umeščanju hidroelektrarn na dogovorjeno območja, se je država zavezala, da bo del koncesnin zaradi degradacije območja pripadal občinam. Na primer, ko je šlo za gradnjo energetskih objektov na Soči, je šlo za zelo velike posege v prostor, z mnogimi negativnimi vplivi, zlasti med gradnjo. Ti negativni vplivi pa se nadaljujejo tudi v obratovanju. Glavni posegi so bili prav v občini Kanal ob Soči, kjer je bil prizadet ves dolinski dol z lokalnimi cestami vred, potrpeti z gradnjo pa so praktično morali vsi občani. Na osnovi uredbe je bila leta 2002 podpisana koncesijska pogodba med Republiko Sloveniji in Soškimi elektrarnami Nova Gorica za dobo 30 let. Poudarjam, za 30 let. V pravni državi smo vsi, tudi država dolžni izvajati določila pogodb, in poudarjam, koncesnine in njihova delitev so opredeljeni v koncesijskih pogodbah. Nikakor ni primerno, tudi pravno sporno je, da z eno alinejo v zakonu posežemo v ta razmerja. Spreminja se Zakon o varstvu okolja. Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora, pa je opozorila, da bi bilo primerno spreminjati Zakon o vodah, kjer se ureja sklad o vodah, za katerega je treba zagotoviti dodatna sredstva. Naj spomnim, Zakon o vodah se je sprejemal julija, takrat je bilo dodeljenih nekaj novih nalog, ni pa bilo govora o tem, da se bo delitev koncesij kakorkoli spreminjala. Zato tudi v Poslanski skupini nepovezanih poslancev menimo, da če že, naj se delitev koncesije izrabe voda ureja znotraj Zakona o vodah. Ne strinjamo se s tem, da je prihodke za delovanje sklada za vode treba pridobiti iz koncesnin. Menimo, da je sedanja ureditev, ko si prihodke delita občina in država, ustrezna. Seveda pa je tu pomembno izpostaviti potrebo po jasni razdelitvi nalog enih in drugih, ki naj se jih financira iz naslova teh prihodkov. Država oziroma Sklad za vode pa bi po našem mnenju moral izvajati nadzor nad namenskostjo porabe teh sredstev. Nenazadnje se na tak način občinam odtegne velik del proračuna, s katerim sicer razpolagajo. S sprejemom tega zakona bi občine, ki so računale na koncesnino za leto 2016, ostale brez tega denarja. V naši poslanski skupini smo mnenja, da se zakoni, ki se dotikajo tudi financiranja občin, in v tem primeru gre za tak zakon, ne smejo sprejemati po nujnem postopku in brez potrebnega soglasja na občinski strani. Zato apeliramo na vlado, da se v bodoče zakoni, ki zadevajo financiranje občin, pripravljajo izključno in samo izključno v sodelovanju z občinami. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev podpiramo umik zakona in se strinjamo, da je zakon neprimeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 37. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda ter sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri.