Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 25. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: mag. Barbara Žgajner, gospa Irena Tavčar, gospa Kristina Valenčič, mag. Katarina Hočevar do 15. ure, gospa Alenka Lampe, gospod Zvonko Lah, gospod Branko Ficko in gospod Dragutin Mate. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PONOVNO ODLOČANJE O ZAKONU O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O LASTNINSKEM PREOBLIKOVANJU LOTERIJE SLOVENIJE. Državni svet je na 11. izredni seji 5. maja 2014 zahteval, da Državni zbor na podlagi tretje alineje prvega odstavka 97. člena Ustave Republike Slovenije pred razglasitvijo ponovno odloča o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije. Za obrazložitev zahteve dajem besedo predstavniku Državnega sveta gospodu Bojanu Kekcu.
Spoštovani predsednik, spoštovani poslanke in poslanci, spoštovani predstavniki ministrstva! Dovolite mi, da v kratkem povzetku predstavim stališča Državnega sveta do omenjenega zakona. Državni svet ugotavlja, da Vlada kot predlagatelj sprememb in dopolnitev zakona v njegovi obrazložitvi navaja, da je prejšnja novela iz leta 2012 določila zelo zapleten in nejasen postopek imenovanja članov Sveta Fundacije za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji. Državni svet meni, da je prav novela zakona iz leta 2012 vzpostavila bolj transparenten in demokratičen način izbire članov Sveta Fundacije za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji. Takšen način izbire, kot ga je predlagala Vlada in sprejel Državni zbor, ne zagotavlja uravnotežene zastopanosti nacionalnih športnih zvez v svetu fundacije. Novela iz leta 2012 je več samostojnosti omogočila ravno nacionalnim športnim zvezam. Spremembe, ki jih prinaša ta novela, zagotovo ne gredo v smer pluralizacije na področju športa, ampak v smer centralizacije, ki pa nikoli ne prinese dobrih rešitev. Državni svet ugotavlja, da se s spremembami privilegira položaj športnih funkcionarjev v Olimpijskem komiteju Slovenije, in na ta način politika ponovno pridobiva monopol pri podeljevanju finančnih sredstev Fundacije za šport. Pozablja pa se na financiranje športnikov, katerim je ta institucija dejansko namenjena. Državni svet tudi ugotavlja, da je bilo s spremembami in dopolnitvami Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije iz leta 2012 določeno, da Fundacija za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji nima več direktorja kot poslovodnega organa, in administrativne naloge za fundacijo in financiranje športnih organizacij. Z novelo zakona se ureditev poslovodnega organa Fundacije za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji izenačuje z ureditvijo, ki velja za Fundacijo za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji in je taka veljala tudi za Fundacijo za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji pred novelo v letu 2012. Bistvena zadeva, ki nas je tudi vodila k tem mnenju, pa je bilo poročilo Komisije za preprečevanje korupcije. Komisija je 28. 1. izdala mnenje in opozorila k temu zakonu. Pripombe so se nanašale na 2., 3., 4. in 6. člen. Še povem samo kratek povzetek. V 2. členu je zapisano, da komisija z vidika preprečevanja korupcije in nasprotja interesov ter zagotavljanja transparentnosti poslovanja in integritete meni, da predlagana rešitev, ki moč in pristojnosti odločanja kopiči v enem združenju, v tem primeru Olimpijskem komiteju Slovenije, objektivno predstavlja visoko tveganje. Čeprav predlagatelj ugotavlja, da gre za krovno organizacijo civilne družbe na področju športa, to samo po sebi še ni zagotovilo, da bo s tem ustrezno urejeno tudi preprečevanje in obvladovanje korupcijskih tveganj. Tudi pri 3. členu, ko gre za nezdružljivost članov sveta fundacije, ugotavlja, da znižuje dosežene standarde. Na nek način je bil to pomemben vidik, pri katerem se je Državni svet tudi odločal. V letu 2010, ko je veljal prejšnji zakon, je fundacija dobila tudi slabo poročilo Računskega sodišča, in menimo, da je bila z letom 2012, ko je bil prejšnji zakon vzpostavljen, ta anomalija odpravljena, saj od takrat ni bilo praktično nobenih pripomb več. Glede direktorja pa je tudi Državni svet izrazil pomisleke, da v tej situaciji, ko smo v finančni krizi in ko praktično vsak evro veliko pomeni, ponovno imenovanje direktorja ni potrebno, saj vso podporo lahko zagotovi resorno ministrstvo, medtem ko pa v sami fundaciji tako ali tako sedijo športniki, ki se seveda tudi na šport najbolj spoznajo. Moram tudi poudariti, da je bilo v sami razpravi na odboru Državnega zbora izpostavljeno, da je Državni svet spremenil mnenje. Ne, ni ga spremenil, ker ga na plenarni seji ni obravnaval. Obravnavala ga je sicer pristojna komisija Državnega sveta in zaradi tega tudi tista trditev ne drži. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Zahtevo je obravnaval tudi Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici Saši Kos.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino je na 39. nujni seji 14. 5. 2014 obravnaval zahtevo Državnega sveta, da Državni zbor ponovno odloča o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada in ga je ta sprejel na 24. redni seji 28. 4. 2014. Predstavnik Državnega sveta je v uvodni obrazložitvi podrobneje predstavil razloge za zahtevo po ponovnem odločanju o zakonu in pri tem poudaril, da Državni svet zakona ni podprl zaradi predvidene neuravnotežene zastopanosti nacionalnih športnih zvez v svetu fundacije, novih, po njihovem mnenju nepotrebnih sprememb zakona glede sestave Sveta Fundacije za šport in dveh negativnih mnenj Komisije za preprečevanje korupcije, ki sta bila dana k temu predlogu zakona. Državni sekretar na Ministrstvu za izobraževanje, znanost in šport je med drugim povedal, da zavrača očitke Državnega sveta in spomnil na to, da je ob sprejemanju predloga zakona Komisija Državnega sveta za kulturo, znanost, šolstvo in šport slednjega podprla. Komisija Državnega sveta je predlog zakona podprla v besedilu, ki je kar na nekaj mestih predvidevalo drugačno ureditev Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji v primerjavi z ureditvijo Fundacije za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji, ureditev pa se je tekom obravnave novele v Državnem zboru poenotila, kakor je večkrat predlagala tudi Komisija za preprečevanje korupcije. Pojasnil je, da je obstoječa različna ureditev obeh fundacij po njihovem mnenju popolnoma neprimerna in jo je nujno treba spremeniti, saj se na njeni podlagi netransparentno mešajo pristojnosti poslovodenja, upravljanja in nadzora. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je ob predstavitvi njihovega mnenja povedala, da se navedbe Državnega sveta v zahtevi nanašajo na vprašanja, povezana s presojo primernosti zakonske ureditve, ki so vsebinske narave. Ker tako opredeljena vprašanja presegajo okvir njihovih nalog, se do navedenih utemeljitev in s tem tudi do zahteve Državnega sveta niso opredelili. V razpravi so nekateri članice in člani odbora povedali, da ne vidijo nobenih novih strokovnih razlogov proti zakonu od njegovega sprejetja na seji Državnega zbora. K zakonu so bile v fazi obravnave podane številne pripombe zainteresirane javnosti, katerim je predlagatelj tudi sledil. Menili so, da naj se v prihodnje pripravi nov sistemski zakon, ki bo govoril o obeh fundacijah in ne o preoblikovanju Loterije Slovenije, ker je ta dejansko že nekaj časa preoblikovana, v tem trenutku pa predlagani zakon prinaša boljše rešitve od obstoječega, na katerega je imela več pripomb tudi protikorupcijska komisija. Opozorili so tudi na neprimerno opravljanje dveh funkcij s strani enega človeka, prehod zaposlenih brez javnega natečaja in na neprimerno razdeljevanje sredstev, ki ga omogoča veljavni zakon. Drugi pa so povedali, da proces demokratizacije slovenskega športa zaostaja za 20 let za demokratizacijo Slovenije. Menili so, da se nov zakon sprejema samo zaradi zamenjave članov sveta in da njegove spremembe vodijo v elitizacijo in politizacijo. Opozorili so še na to, da se Olimpijskemu komiteju Slovenije – Združenju športnih zvez podeljuje zelo veliko pristojnosti ter monopol pri delitvi sredstev preko fundacije in da takšna sestava sveta prinaša tudi možnosti za netransparentna ter koruptivna dejanja pri razdeljevanju loterijskega denarja. Po opravljeni razpravi je odbor sprejel mnenje, da je Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije ustrezen. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Za obrazložitev mnenja Vlade dajem besedo predstavniku Vlade Aljušu Pertinaču, državnemu sekretarju na Ministrstvu za izobraževanje, znanost in šport.
Hvala lepa za besedo, spoštovani gospod predsednik Državnega zbora. Spoštovani poslanke in poslanci! Novela Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije, o kateri boste danes ponovno odločali, v treh bistvenih točkah dopolnjuje obstoječo zakonsko ureditev, katera se je v praksi izkazala kot neustrezna. Prva točka je, da se ponovno vzpostavlja direktor kot poslovodni organ Fundacije za šport. Vi veste, da ta zakon, o katerem boste danes ponovno razpravljali, določa pogoje delovanja tudi ene druge fundacije, Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji. Ta fundacija ima direktorja kot poslovodni organ. Ta fundacija zato lahko usklajuje pristojnosti poslovodenja, upravljanja in nadzora. Fundacija za šport, ki, mimogrede, vsako leto razdeli zelo veliko denarja, tudi čez 10 milijonov evrov – če nima poslovodnega organa, ne more zagotavljati, da se netransparentno ne mešajo pristojnosti poslovodenja, upravljanja in nadzora. Druga točka, ki je pomembna in v kateri predlog zakona, o katerem boste ponovno odločali, bistveno izboljšuje obstoječo zakonsko ureditev, je odprava ustavne spornosti ureditve nezdružljivosti funkcij članov Sveta Fundacije za šport, na kar je že v letu 2012 opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora Republike Slovenije. Na podlagi mnenj, ki so se izpostavila v postopku sprejemanja predloga zakona, se z novelo zakona predlaga, da se je član sveta tako Fundacije za šport kot tudi Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji, kot tudi član pritožbenega organa obeh fundacij, dolžan izločiti iz vseh faz odločanja o sofinanciranju organizacije, v katerih je on sam ali njegov družinski član, kot je opredeljeno v zakonu, ki ureja integriteto in preprečevanje korupcije, odgovorna oseba, poslovodja, član poslovodstva ali zakoniti zastopnik. Takšno ureditev je predlagal tudi Zavod Center za informiranje, sodelovanje in razvoj nevladnih organizacij. In zadnja pomembna točka, v kateri predlog zakona, o katerem boste ponovno odločali, bistveno izboljšuje obstoječo zakonsko ureditev, pa je depolitizacija predlaganja članov Sveta Fundacije za šport. Na podlagi trenutno veljavnega zakona namreč kar 14 od 17 članov sveta fundacije v imenovanje predlaga s strani Vlade Republike Slovenije ustanovljen in postavljen Strokovni svet Republike Slovenije za šport. Trenutno veljavni zakon določa tudi zelo zapleten in na določenih mestih nejasen postopek imenovanja članov Sveta Fundacije za šport. Določeno je namreč veliko število nekih parcialnih volitev med različnimi subjekti, pri čemer določeni od njih, na primer športni strokovnjaki, sploh niso opredeljeni v nobenem pravnem aktu. In ne nazadnje, z novelo zakona iz leta 2012 je bil kot predlagatelj članov Sveta Fundacije za šport izločen Olimpijski komite Slovenije – Združenje športnih zvez kot krovna športna organizacija. Preko svojih članic OKS – Združenje športnih zvez združuje več kot 7 tisoč 500 športnih društev z več kot 350 tisoč člani. Kot veste, so s predlogom novele zakona soglašali Nacionalni svet invalidskih organizacij Slovenije, Olimpijski komite Slovenije – Združenje športnih zvez ter Strokovni svet Republike Slovenije za šport, pa tudi dvakrat pristojna komisija Državnega sveta. Če bi želela Vlada Republike Slovenije vplivati na odločitve Sveta Fundacije za šport, ima po sedaj veljavnem zakonu za to vse možnosti, ker, kot sem že povedal, lahko posredno ali neposredno vpliva na izvolitev vseh članov Sveta Fundacije za šport. Kot veste, se Vlada Republike Slovenije ni odločila za to, da bi menjala člane Sveta Fundacije za šport, ampak je predlagala zakonsko ureditev, ki bistveno odpravlja možnost vplivanja politike na odločitve sveta fundacije, in ključno vlogo pri oblikovanju politike Fundacije za šport – bistvo te politike pa je razdeljevanje sredstev slovenskemu športu – daje največji in najširši krovni organizaciji slovenskega športa, Olimpijskemu komiteju Slovenije – Združenju športnih zvez. Vprašam vas: kdo bo bolje skrbel za interese športa, 350 tisoč ljudi, ki se vsak dan aktivno na tak ali drugačen način ukvarjajo s športom, ali vsakokratna vladna ekipa? Hvala lepa.
Hvala. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospa Jasmina Opec bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni vsi skupaj! Naj že kar na začetku povem, da v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke tudi pri ponovnem odločanju ne bomo podprli novele Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije. Zakon je po našem mnenju slab in bo v humanitarni in športni prostor vnesel obilico nepotrebne zmede, kar slovenskemu športu in invalidskim ter humanitarnim organizacijam ne bo prineslo nobene koristi. A naj se vrnem nekoliko nazaj. V okviru prejšnje koalicije, del katere je bila tudi Slovenska ljudska stranka, smo sprejeli zakon, ki je po našem mnenju vzpostavil bolj uravnotežen, transparenten in ne nazadnje bistveno bolj demokratičen način izbire članov Sveta Fundacije za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji, fundacije, ki odloča o delitvi sredstev za tiste športne organizacije, športnike, trenerje, zaradi katerih je bila fundacija pravzaprav ustanovljena. Poleg tega so se s to novelo spremenili še pogoji glede nezdružljivosti članov sveta fundacije. Določilo se je tudi opravljanje administrativnih nalog za fundacijo s strani Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport. Določilo se je tudi nepoklicno opravljanje funkcije predsednika sveta fundacije. Predlagana novela pa v grobem vrača nazaj takšno stanje, kot je bilo pred uveljavitvijo zadnje novele tega zakona v letu 2012. Tako se ponovno vzpostavlja sistem imenovanja članov Sveta Fundacije za šport na način, po katerem bo največ članov, kar 12, neposredno predlagal Olimpijski komite Slovenije – Združenje športnih zvez. Naj spomnim, da je bila po zadnji noveli tega zakona uveljavljena ureditev, po kateri je 14 članov v imenovanje Državnemu zboru predlagal Strokovni svet Republike Slovenije za šport, ta pa je pridobil predloge članov s strani nacionalnih športnih zvez s področja individualnih, kolektivnih športov, športne rekreacije, neolimpijskih športnih panog, občinskih športnih zvez, športnikov ter športnih trenerjev oziroma strokovnjakov. Predlagani zakon sicer delno sledi podobnemu principu, kot smo ga zasledovali s prejšnjo novelo zakona, da bodo zgoraj navedeni športni deležniki lahko predlagali člane v izvolitev Olimpijskemu komiteju Slovenije, vendar je po mnenju Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke v takšnem načinu predlaganja preveč možnosti za manipulacije. Pred uveljavitvijo prejšnje novele so namreč člani skupščine Olimpijskega komiteja Slovenije – Združenja športnih zvez lahko odločali le o paketu kandidatov, ki so pred tem šli skozi sito izvršilnega odbora Olimpijskega komiteja Slovenije. Nezanemarljivo tudi ni bilo dejstvo, da so imele nekatere športne zveze na skupščini Olimpijskega komiteja Slovenije sicer pravico glasovanja, vendar je bil njihov glas, če se izrazim v športnem žargonu, nič točk. Tovrsten način imenovanja po mnenju poslancev Slovenske ljudske stranke ni bil ne transparenten ne demokratičen, konec koncev pa tudi ni zagotavljal uravnotežene zastopanosti nacionalnih športnih zvez v svetu fundacije. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo mnenja, da je treba dati športnikom, ki so eni največjih ambasadorjev naše države, ustrezne pogoje za njihovo delovanje ter tudi dovolj finančnih sredstev za nastopanje na svetovnem parketu in tudi za spodbudo mlajšim generacijam. Zato je za nas ključen predvsem način razdelitve sredstev, s katerimi razpolaga Fundacija za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji. S takšnimi rešitvami, kot so predlagane v tej noveli Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije, pa ponovno dajemo formo pred vsebino, kar se še nikoli ni izkazalo za pozitivno. Zato, kot rečeno, v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlagane novele tudi ob ponovnem odločanju ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospa Marija Plevčak bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! Po preučitvi razlogov, zaradi katerih Državni svet nasprotuje zakonu, v naši poslanski skupini še vedno menimo, da je zakon primeren. Za poslanke in poslanca DeSUS je bilo ob obravnavi predloga zakona in njegovem potrjevanju bistveno, da je predlagatelj v zakonodajnem postopku imel posluh in sledil težnji po poenoteni ureditvi obeh fundacij, torej Fundacije za financiranje športnih organizacij in Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij. V naši poslanski skupini smo namreč prepričani, da je edino primerno, da sta glede na identično poslanstvo obeh fundacij tudi funkcionalno čim bolj enotno urejeni. Zakon je prinesel usklajeno ureditev pri obeh, tako vodstva fundacije v smislu profesionalizacije in poenotenja glede plače obeh direktorjev. Enotna je tudi ureditev postopka imenovanja direktorja in njegovega mandata. Enak je potek sprejemanja obeh pravilnikov o merilih in pogojih za uporabo sredstev fundacije. Glavna kritika Državnega sveta na ta zakon je v trditvi, da se Olimpijskemu komiteju Slovenije podeljujejo velike pristojnosti ter monopol pri delitvi loterijskega denarja preko fundacije, ki naj bi jo tako rekoč Olimpijski komite Slovenije obvladoval preko sestave sveta fundacije. V zvezi s tem imamo tudi v naši poslanski skupini pomisleke. Volitve kandidatov za člane sveta fundacije pa bodo opravljene v tajnosti in na podlagi posebnega pravilnika, kar zagotavlja demokratičnost in transparentnost v postopku. Zato, kot sem že povedala, menimo, da je zakon primeren.
Hvala. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije.
Dober dan želim vsem skupaj! Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, predstavnik Državnega sveta, predstavnika ministrstva, kolegice in kolegi! Državni svet v svoji zahtevi za ponovno odločanje navaja, da je prav novela Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije iz leta 2012 vzpostavila bolj transparenten in demokratičen način izbire članov Sveta Fundacije za financiranje športnih organizacij. Takšen način izbire, kot ga sedaj predlaga Vlada in ga je sprejel Državni zbor, seveda brez podpore Nove Slovenije – krščanskih demokratov, ne zagotavlja uravnotežene zastopanosti nacionalnih športnih zvez v svetu fundacije. Novela iz leta 2012 je več samostojnosti omogočila ravno nacionalnim športnim zvezam. V Novi Sloveniji smo takrat pozdravili dejstvo, da so v Svet Fundacije za šport svojega predstavnika lahko predlagale predvsem tiste organizacije, za financiranje katerih je bila fundacija primarno ustanovljena. To so nacionalne športne zveze, športne zveze občin, športniki, trenerji in drugi strokovni delavci v športu. Skrajni čas je bil, da se tudi na področju financiranja športa vzpostavi pregleden sistem, ki bo jasno opredelil pravice in dolžnosti sodelujočih. Spremembe, ki jih prinaša novela, o kateri bomo danes drugič odločali, pa zagotovo ne gredo v smeri pluralizacije na področju športa, ampak v smeri centralizacije, ki pa nikoli ne prinese dobrih rešitev. Državni svet ugotavlja, da se s spremembami privilegira položaj športnih funkcionarjev v Olimpijskem komiteju Slovenije, in na ta način politika ponovno pridobiva monopol pri podeljevanju finančnih sredstev Fundacije za šport. Pozablja pa se na financiranje športnikov, katerim je ta inštitucija dejansko namenjena. Predlagana novela bi po mnenju Nove Slovenije – krščanskih demokratov zopet vzela nacionalnim športnim zvezam možnost samoodločanja o razdelitvi denarja, ki je predvsem namenjen športu, in bistven vpliv prenesla nazaj na le enega od deležnikov, na Olimpijski komite Slovenije. Po našem mnenju gre za prestižni boj za vpliv, ki pa popolnoma zasenči resnični problem, ta pa je vedno manj denarja za šport na splošno. Poslanci Nove Slovenije – krščanskih demokratov predloga zakona tudi ob ponovnem odločanju ne bomo podprli.
Hvala. Gospod Andrej Čuš bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, spoštovani kolegice in kolegi! Poslanska skupina SDS je v preteklih razpravah o Zakonu o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije v tej dvorani ter tudi v okviru matičnega odbora večkrat jasno predstavila svoja stališča. Pozdravljamo odločitev Državnega sveta, ki je zelo argumentirano sprejel veto na predlog sprememb zakona in opozoril na nekaj izjemno pomembnih dejstev, nanizal vrsto dokazov, ki pričajo o nedomišljenih in nestrokovnih predlogih sprememb, ter ob tem opozoril celo na zavajajoče navedbe predlagatelja zakona. V Poslanski skupini SDS ob tem menimo, da gre za nepotrebne in, celo več, izmerljivo škodljive posledice zakona. Z ukrepi, ki jih predvideva sprememba zakona, bi se upravljanje Fundacije za šport bistveno podražilo, pri čemer bi se ponovno vzpostavile okoliščine, ki pomenijo nejasne razmejitve odgovornosti na ravni upravljanja fundacije. Ob tem, ponovno poudarjamo, bi se pomembno povečala korupcijska tveganja in tveganja na ravni netransparentnega delovanja in možnosti nasprotja interesov. Sprememba zakona ponovno uvaja centralističen način imenovanja članov sveta fundacije ter v eno entiteto združuje predlagatelja članov sveta fundacije, njihovo imenovanje, prejemanje sredstev in hkrati še nadzor nad porabo teh sredstev. Takšen model, ki je veljal do leta 2012 in ga predlagatelj želi ponovno uvesti, je že naletel na negativno mnenje Računskega sodišča in zelo kritično oceno Komisije za preprečevanje korupcije. Argument, da gre v sedanji ureditvi za zapleten postopek imenovanja članov Sveta Fundacije za šport, nikakor ne more biti razlog za spremembe zakona. Bil je izveden brez zapletov in na demokratičen način, prvič v zgodovini. Ob tem moram ponovno poudariti, da se s takšnim načinom strinja tudi Olimpijski komite Slovenije. Ob tem bi želel izpostaviti, da smo se pred kratkim na matičnem odboru seznanili z vrsto ugotovljenih nepravilnosti pri negospodarni, nesmotrni in netransparentni porabi sredstev fundacije, med katerimi je tudi eden od pripravljavcev besedila sprememb zakona. Ob tem moram izraziti zaskrbljenost, da gre pri tem morda celo za poskus prikritja ugotovitev in za poskus zlorabe instituta Državnega zbora za uresničevanje individualnih teženj po politični prevladi v slovenskem športu in uresničevanje individualnih interesov. V Poslanski skupini SDS nam je mar za slovenski šport, za slovenske športnice in športnike. Z veliko zaskrbljenostjo ponovno poudarjamo, da je slovenski šport v pričujoči krizi utrpel globoke posledice. Vlada v odhajanju z ministrom Pikalom na čelu je krizo v slovenskem športu še poglobila. Indeks finančnih sredstev za šport na ravni države za leto 2014, ki jih zagotavlja Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport, je, cenjeni kolegice in kolegi, 47,3 glede na lansko leto, in to ob soglasju Olimpijskega komiteja Slovenije. To pomeni, da je ministrstvo v letošnjem letu več kot razpolovilo sredstva, namenjena za šport. Namesto da bi se ministrstvo ukvarjalo s problemi v slovenskem športu ter pripravilo sveženj ukrepov za podporo slovenskemu športu, nam ponovno ponuja zakon, ki ne prinaša nobene vsebinske ali druge dodane vrednosti. Argumentirano menimo, da zakon sloni na nestrokovnih podlagah, prinaša evidentno škodljive posledice, dviguje korupcijska tveganja in celo prinaša nesprejemljivo podražitev upravljanja. Ker hočemo dobro slovenskemu športu, ga zaščititi, zavarovati demokratične interese, zagotoviti transparentno, etično in nepolitično upravljanje Fundacije za šport, bomo tudi tokrat v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke sprejetju tega zakona nasprotovali.
Hvala. Gospa Alenka Bikar bo predstavila stališče Poslanske skupine Pozitivna Slovenija.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani kolegice in kolegi in vsi ostali prisotni, lepo pozdravljeni! O noveli Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije smo pred zahtevo Državnega sveta za ponovno odločanje že obširno razpravljali. Veliko je bilo razprave tako na matičnem delovnem telesu kot v Državnem zboru in zato lahko v imenu Pozitivne Slovenije povem, da tako imenovanega veta ne bomo podprli. Razlog je v tem, da v tem času niso nastopile nikakršne nove dileme, spoznali nismo nikakršnih novih argumentov, ki bi nas vodili v to, da bi noveli zakona nasprotovali. Tudi argumentacija Državnega sveta ne prepriča. Celo več, trdijo, da je zakon iz leta 2012 bolj transparenten in demokratičen, čeprav se je nanj ostro odzvala protikorupcijska komisija, o financiranju pa je svoje povedalo tudi Računsko sodišče. Naj se v tem kontekstu vrnem na začetek obravnave novele Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije. Veliko je bilo različnih stališč in pripomb, utemeljenih na osnovi pogovorov s civilno sfero, združenji športnih strokovnjakov, ki so se aktivno vključevali v spreminjanje vsebine zakona. Vlada je večini stališč in mnenj takratnih koalicijskih strank v največji možni meri sledila. Dragi kolegice in kolegi, tak je proces demokratičnega odločanja, in menimo, da smo se odločili prav. Kot je dejal spoštovani kolega Kavtičnik na odboru za izobraževanje, pa si ne moremo dovoliti, da politika zaradi kakršnihkoli drugačnih pogledov posega oziroma si želi poseči v najboljšo, najodmevnejšo in najbolje organizirano športno organizacijo, to je Olimpijski komite Slovenije. Gre za združenje športnih zvez, kjer deluje več kot 7 tisoč 500 športnih društev, več kot 350 tisoč športnic in športnikov ter ljudi, ki delujejo na področju športa. Gre torej za organizacijo, ki že ima vzpostavljen sistem svojega delovanja, in nanj naj vplivajo zgolj tisti, ki v tem sistemu delujejo. Po oceni Pozitivne Slovenije ne smemo dovoliti, da se s političnimi ali drugačnimi pritiski vpliva na njegovo organiziranost, izvolitev določenih članov in tako naprej. Vsekakor si ne bi upala trditi, da je novela zakona optimalna, zato smo v Poslanski skupini Pozitivna Slovenija predlagali, da se zakon, ki določa financiranje športnih in humanitarnih organizacij, spremeni celovito, saj gre za sistemski predpis, ki bi danes moral govoriti o sistemskem delovanju obeh fundacij v celoti, ne pa o tako imenovanem lastninskem preoblikovanju, saj gre za loterijo, ki je že davno preoblikovana in olastninjena. Zaradi vsega povedanega noveli zakona, ki upošteva ugotovitve Računskega sodišča glede nezakonitosti, nenamenskega in netransparentnega trošenja sredstev, ki omogoča bolj transparentno in neodvisno delo fundacije, ki odpravlja neustrezno ureditev novele, sprejete leta 2012, ki upošteva mnenje stroke in zainteresirane javnosti, ki po mnenju komisije športnikov, katere člani pa so ravno predstavniki različnih športov, omogoča, da športniki in športni subjekti na najbolj odprt in demokratičen način izvolijo kandidate za Svet Fundacije za šport, tudi v tem branju v Poslanski skupini Pozitivna Slovenija prižigamo zeleno luč. Hvala.
Hvala tudi vam. Mag. Majda Potrata bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod državni sekretar s sodelavcem, predstavnik Državnega sveta, poslanke in poslanci! Ne vem kolikič mi je že kot poslanki dana možnost predstaviti stališče poslanske skupine v zvezi z Zakonom o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije. Moram reči, da so nekateri predlogi sprememb šli v smeri, ki je želela v resnici napraviti delovanje Loterije Slovenije transparentnejše, vmes smo pa doživeli tudi vrsto poskusov, spremembe, ki so koncentrirale in centralizirale moč dveh funkcij v enem človeku, in to se je pravzaprav zgodilo z novelo zakona v letu 2012. In ta novela, o kateri danes odločamo zaradi zahteve o vetu, je ravno odpravila grobi intervencionizem v delovanju organa Fundacije za šport, ki si ga je dovolila novela leta 2012. Takrat je namreč fundacija za športne organizacije skupaj z zaposlenimi prenesla vodenje na ministrstvo, ukinila profesionalno funkcijo direktorja, katerega poslovodsko vlogo je prevzel predsednik sveta, predlagateljstvo za imenovanje članov pa praktično centralizirala v vladnem strokovnem svetu za šport in iz tega izločila Olimpijski komite Slovenije – Združenje športnih zvez. In ko govorimo o tem, da bi morali dati večjo vlogo športnikom samim, je z novelo, o kateri bomo danes ponovno odločali, ravno dana ta možnost, o kateri je govoril tudi CNVOS in katerega pripombe so v največji možni meri v tej noveli tudi upoštevane. V Poslanski skupini Socialnih demokratov ne zanikamo ne poročila Računskega sodišča in ne poročila Komisije za preprečevanje korupcije. Ampak treba je vedeti, da se je Komisija za preprečevanje korupcije izrekala o delovanju obeh fundacij in da je na koncu svojega mnenja zapisala: "Komisija obenem ponovno opozarja na težo primerov in ugotovitev o korupcijskih in drugih tveganjih na celotnem področju, ki ga ureja Zakon o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije, zato ponovno predlagamo, da ministrstva in njihove strokovne službe, pristojne za namen, za katerega sta bili fundaciji ustanovljeni, skupaj preučijo in pripravijo celovito prenovo zakonske ureditve Loterije Slovenije in obeh fundacij." In tukaj je jedro problema. Če bo danes novela zakona zavrnjena, potem bo ohranjena situacija, po kateri se vodenje obeh fundacij razlikuje. FIHO bo obdržal profesionalno vodstvo, fundacija za šport tega ne bo imela. Opravljanje administrativnih funkcij bo ostalo na Direktoratu za šport in se bo financiralo iz državnega proračuna. Vse to je bilo tedaj urejeno na način, ki je bil nedopusten, in je na to Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora tudi opozarjala. Zakonodajno-pravna služba je opozorila, da razlogi za razlikovanje niso jasno obrazloženi, da ni bilo mogoče ugotoviti skladnosti z ustavo, da je ena fundacija na en način urejena, pri eni je soglasje, pri drugi je mnenje, ena ima profesionalno, druga neprofesionalno vodenje, in to ni bilo obrazloženo. Enako tudi prehod zaposlenih s fundacije na ministrstvo ni bil urejen ustrezno. In zdaj nas prepričujete, da je to transparentno in dobro. Ni dobro. Enako kot je zavajajoče mnenje, da Državni svet ni podpiral poprej, pred vetom, te novele. Komisija jo je podprla in Državni svet kot celota ni izrekel nesoglašanja. Enako kot ste mimogrede pozabili, da je bil lani Eurobasket, da so bila sredstva zaradi tega čisto drugače razporejena in da je tedanji minister za šport razmišljal o odpovedi Eurobasketa. Naj ljudje sami presodijo, komu je do športa. Mi bomo novelo podprli. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospa Alenka Pavlič bo predstavila stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Hvala lepa. Spoštovani! Državni svet zahteva, da ponovno odločamo o noveli Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije, saj naj način izbire članov, ki ga je predlagala Vlada in sprejel Državni zbor, ne bi zagotavljal uravnotežene zastopanosti nacionalnih športnih zvez v Svetu Fundacije za šport. Predlagatelj odložilnega veta meni, da je Janševa novela zakona iz leta 2012 tista, ki vzpostavlja bolj transparenten in demokratičen način izbire članov in zagotavlja uravnoteženo zastopanost nacionalnih športnih zvez v svetu fundacije. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev se z navedenimi trditvami ne moremo strinjati. Leta 2012 sprejeti zakon Janševe vlade je vseboval slabe rešitve in omogočal tveganje za korupcijo in nasprotje interesov. Na slednje sta takrat opozorila tako Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora kot tudi Komisija za preprečevanje korupcije. Poleg tega je bila ustavno sporna zaradi omejevanja članstva v svetu fundacije, saj ni jasno navedla razlogov za nezdružljivost, zaradi česar ni bilo mogoče oceniti skladnosti takratnega predloga zakona z načelom sorazmernosti, ki izhaja iz 2. člena Ustave Republike Slovenije. Poleg tega pa je prenos vseh administrativnih nalog fundacije na ministrstvo in ukinitev direktorske funkcije šport dejansko podredil politiki, saj je lahko tako direktor Direktorata za šport neposredno nadziral delo strokovnega sveta in sveta fundacije. To pa je bilo v popolnem nasprotju z načeli bele knjige o športu. Novela Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije, ki je bila sprejeta 28. aprila letos, upošteva ugotovitve Računskega sodišča, odpravlja neustrezno ureditev, ki je številnim društvom odvzela pravico do upravljanja z javnimi zadevami, ker zdaj ne smejo sodelovati pri delu fundacije, povečuje neodvisnost dela fundacije, z vzpostavitvijo oziroma s prenosom funkcije direktorja na fundacijo pa se iz delovanja funkcije umika vpliv politike, in še bi lahko naštevali. Sicer pa sprejeti zakon upošteva mnenje stroke in zainteresirane javnosti. Po mnenju komisije športnikov zakon omogoča, da športniki in športni subjekti na kar najbolj odprt in demokratičen način izvolijo kandidate za svet fundacije. S predlogom zakona soglašata tako Olimpijski komite Slovenije – Združenje športnih zvez kot tudi Strokovni svet Republike Slovenije za šport. In še pojasnilo glede vloge in statusa Olimpijskega komiteja Slovenije – Združenja športnih zvez in volitev, kot jih predvideva sprejeti zakon. Je največja organizacija civilne športne sfere v Sloveniji in krovna športna organizacija v Sloveniji, v katero je včlanjena velika večina organiziranih športnih subjektov. Poleg tega bi bilo 12 članov v svet fundacije voljenih na skupščini na tajnih volitvah, kandidata za člana v svetu fundacije pa bi lahko predlagala vsaka članica Olimpijskega komiteja. Tako gre tudi v tem primeru za avtonomnost športne sfere in transparenten ter demokratičen način izbire članov sveta fundacije. Zato bomo predlog zakona ponovno podprli.
Hvala. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Ponovno glasovanje o zakonu bomo opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 8. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VODAH V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade mag. Andreji Jerina, državni sekretarki Ministrstva za kmetijstvo in okolje.
Spoštovani poslanke in poslanci, predsednik, lep pozdrav! Novela Zakona o vodah, ki je pred vami, ima en sam resen namen, in to je odprava administrativnih ovir, ki so breme tako organu kot strankam v postopkih, pri čemer pa še vedno ohranja enako raven varstva okolja in pravic ter skladnost z okoljsko zakonodajo Evropske unije. Največje razbremenitve se nanašajo predvsem na področje podeljevanja vodnih pravic in vodnih soglasij. Predstavlja tudi izvedbo popravljalnih ukrepov iz revizijskega in porevizijskega poročila Računskega sodišča, pomembno prispeva k pospešenemu sprejemanju državnih prostorskih načrtov, pri čemer pa se pomembno ohranja tudi stopnja varstva voda. Dodana pa je tudi pravna podlaga za prenos pristojnosti pobiranja plačil za vodno pravico in vodno povračilo na Carinsko upravo Republike Slovenije, pri čemer se bodo le-ta po novem pobirala na enak način kot ostale okoljske dajatve, kar pomeni, da dodatno povečujemo učinkovitost tudi na tem področju. Novela se sprejema po skrajšanem postopku, ker gre za spremembe znotraj obstoječega sistema, kar pomeni, da ne uvajamo nobenih novih konceptualnih rešitev. Na področju rabe voda je izdanih približno 20 tisoč vodnih dovoljenj za vse vrste rabe vode, kar je velika obremenitev tako za uporabnike vode kot za organ, ki jih mora podeljevati. Največje število vlog se nanaša na rabe vode, ki nimajo znatnega vpliva na stanje voda in vodni režim. Tako novela omogoča pridobitev upravičenj za rabo vode z neznatnim vplivom po precej poenostavljenem postopku, zgolj z elektronskim evidentiranjem. Ocenjujemo, da se bo število vlog zaradi evidentiranja zmanjšalo za približno 400 na letni ravni. Veliko razbremenitev predstavlja tudi določitev meje za pridobitev vodnega dovoljenja za posebno rabo vode, ki ni oskrba s pitno vodo iz sistemov za oskrbo s pitno vodo. Pričakujemo približno 100 vodnih dovoljenj na leto manj. Veliki administrativni zastoji so zaznani tudi na področju vodnih soglasij. Namreč, ti postopki bodo zdaj poenostavljeni tako, da ne bo več obvezno pridobiti projektnih pogojev. Odločitev bo na strani investitorja. Če bo le-ta zaprosil za pridobitev, mu jih bo organ seveda podelil. Projektnih pogojev se letno izda približno v slabih 3 tisoč zadevah. Pričakujemo, da bo s tem fakultativnim načinom zmanjšano pridobivanje projektnih pogojev za približno 50 %, to se pravi na tisoč 500 letno. V noveli se poenostavlja tudi način določanja ukrepov omejitve in ustanovitve posebne rabe vode v primeru nastanka izrednih razmer. Namreč, omogoča se, da takrat, kadar pride do izrednih razmer, gre obveščanje tudi preko svetovnega spleta in na tak način v realnem času tudi doseže vse tiste, ki morajo ukrepati, in ne zgolj skozi upravne postopke. Odpravljene pa so tudi številne ovire pri načrtovanju in dovoljevanju posegov, ki se načrtujejo na podlagi predpisov s področja umeščanja prostorskih ureditev državnega pomena v prostor, pri čemer se ohranja enaka stopnja varstva voda. Namreč, dodatno je urejeno tudi načrtovanje in dodeljevanje posegov na ogroženih območjih, ki še niso določena v skladu z zakonom – govorimo o plezljivih, plazovitih in erozijskih –, razen območjih, ogroženih zaradi poplav in z njimi povezanimi erozijami na celinskih vodah in na morju. Namreč, to bo potem omogočalo, da bo v prehodnem obdobju do zakonske odločitve možno izvesti tudi umestitev v prostor – še enkrat, gre za državne projekte – na podlagi strokovnega mnenja zavoda, ki ima javno pooblastilo in je ustanovljen za izvajanje opazovanja hidroloških ali erozijskih pojavov, in se bo izkazalo, da druge ekonomsko upravičene rešitve ni. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Predlog zakona je obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano in okolje kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Jakobu Presečniku.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano in okolje je obravnaval predlog tega zakona, torej zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vodah, na 37. seji 6. maja. Odbor je bil seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog zakona proučila z vidika njegove skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in z zakonodajno-tehničnega vidika. Zakonodajno-pravna služba je podala tudi konkretne pripombe k nekaterim členom predloga zakona. Nekatere od teh so bile povzete v amandmajih koalicijskih poslanskih skupin in jih je odbor tudi sprejel. Odbor se je seznanil tudi z mnenjem Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, ki predlog zakona podpira. V razpravi je sodeloval predstavnik Računskega sodišča, ki je poudaril, da Računsko sodišče načeloma nima zadržkov do predlaganih sprememb in dopolnitev predloga zakona, opozarja pa na predlagano določbo 2. člena, to je 6. člen veljavnega zakona, po kateri bosta tako vodno povračilo kot pravica do rabe vode postali javni dajatvi. V zvezi s tem Računsko sodišče opozarja, da plačilo za pridobitev pravice za rabo vode nima značilnosti javne dajatve, saj gre za zaračunavanje naravne dobrine, ki jo uporabnik proda naprej. Glede na to bi lahko prišlo do zapletov pri samem izvajanju zakona, kolikor bi bila vložena pobuda za oceno ustavnosti tega dela zakona. Direktor Kmetijsko gozdarske zbornice Slovenije je predstavil stališče zbornice, ki k predlogu zakona sicer nima pripomb, opozoril pa je, da je zbornica v času javne razprave o predlogu zakona opozorila na nujnost reševanja dveh vsebinskih vprašanj, ki pa nista vključeni v besedilo predložene novele zakona. Gre za vprašanje kmetovanja na priobalnih zemljiščih kot tudi za vprašanje kmetovanja na vodovarstvenih območjih. Zbornica je izpostavila tudi vprašanje definicije polne ekonomske cene rabe vode in opozarja, da bo pri nadaljnjem oblikovanju politike na tem področju treba upoštevati prednostne usmeritve v zvezi z namakanjem kmetijskih površin. Člani odbora so v razpravi soglasno podprli ključni cilj, ki ga zasleduje novela zakona, to je odpraviti administrativne ovire z namenom zagotovitve boljšega zakonodajnega in poslovnega okolja ter dviga konkurenčnosti. Opozorili pa so, da bi morala Vlada čim prej pripraviti nov sistemski zakon o vodah, ki bo uredil še nekatere druge potrebne poenostavitve postopkov, pravne podlage za nadomestilo za zmanjšanje dohodka za kmetijske dejavnosti in zagotovitev nadomestnih zemljišč v primeru kmetovanja na priobalnih zemljiščih. Član odbora pa je v razpravi izpostavil tudi problematiko vodnega sklada in nenamensko uporabo sredstev skladov. Opozoril je, da se Slovenija v zadnjem času sooča z opozorili tako Računskega sodišča kot Evropske komisije, da bi se nenamenska poraba sredstev lahko celo smatrala kot nedovoljena državna pomoč energetskim podjetjem oziroma koncesionarjem na spodnji Savi. Z namenom, da bi se sredstva, ki se stekajo v vodni sklad, uporabila predvsem za gradnjo protipoplavne infrastrukture v teh okoljih, kjer so bila sredstva tudi pobrana, je predlagal, da odbor sprejme svoj amandma za novi 39.a člen, s katerim bi s 1. 1. 2015 prenehal veljati prvi odstavek 11. člena Zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala Spodnje Save. V zvezi z navedenim predlogom za amandma odbora je predstavnik Zakonodajno-pravne službe opozoril, da bi črtanje predlagane določbe Zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala Spodnje Save s tem predlogom zakona lahko povzročilo velike finančne posledice, ki jih v tem trenutku niti ni mogoče predvideti. Poleg tega obstajajo resni pravni zadržki glede tega, da se v nekem zakonu spreminjajo ali pa celo črtajo določbe drugega zakona. Zaradi te obrazložitve je član odbora kot predlagatelj amandmaja ta predlog za amandma odbora tudi umaknil. Po končani razpravi je odbor v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval še o členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del poročila odbora. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Mag. Jana Jenko bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Vsem skupaj prav lep pozdrav! V Poslanski skupini DeSUS bomo podprli predlog novele Zakona o vodah, kajti le-ta odpravlja administrativne ovire, ki so v breme tako organu, ki izdaja soglasja in vodna dovoljenja, kot strankam v postopkih, pri čemer se še vedno ohranja enaka raven varstva okolja in pravic ter skladnost z okoljsko zakonodajo Evropske unije. Največje razbremenitve se nanašajo predvsem na področje podeljevanja vodnih pravic in vodnih soglasij. Na področju rabe vode je namreč izdanih 19 tisoč 700 vodnih dovoljenj za vse vrste rabe vode, kar je velika administrativna obremenitev tako za uporabnike vode kot tudi za organ. Veliko razbremenitev predstavlja določitev meje za pridobitev vodnega dovoljenja za posebno rabo vode, ki ni oskrba s pitno vodo iz sistemov za oskrbo s pitno vodo – približno sto vodnih dovoljenj na leto manj. V noveli se poenostavlja tudi način določanja ukrepov omejitve in ustavitve posebne rabe vode v primeru nastanka izrednih razmer. Ukrep omejitve in ustavitve posebne rabe vode začne veljati takoj, ko je na območju razglašeno stanje izrednih razmer, saj je ob nastanku izrednih razmer treba reagirati hitro in na splošni ravni. Predlog novele prinaša tudi izvedbo popravljalnih ukrepov iz revizijskega in porevizijskega poročila Računskega sodišča ter pomembno prispeva k pospešenemu sprejemanju državnih prostorskih načrtov, pri čemer se ohranja stopnja varstva voda. Porevizijsko poročilo na izvajanje Zakona o vodah je namreč terjalo izvedbo dodatnega popravljalnega ukrepa, in sicer da se pri rabi vode za proizvodnjo pijač, ki se odvzema iz objektov in naprav za oskrbo s pitno vodo, črta meja 50 tisoč kubičnih metrov, ki predstavlja neupravičeno razlikovanje med večjimi in manjšini odvzemi in s tem tudi uporabniki vode. Dodana je tudi pravna podlaga za prenos pristojnosti pobiranja plačil za vodno pravico in vodno povračilo na Carinsko upravo Republike Slovenije. Plačila se bodo po novem pobirala na enak način kot ostale okoljske terjatve. V Poslanski skupini DeSUS pa želimo na koncu opozoriti na problematiko vodnega sklada in nenamensko uporabo sredstev sklada. Slovenija se v zadnjem času sooča z opozorili tako Računskega sodišča kot Evropske komisije, da bi se nenamenska poraba sredstev lahko celo smatrala kot nedovoljena državna pomoč energetskim podjetjem oziroma koncesionarjem na spodnji Savi. Zato menimo, da bo treba v kratkem najti ustrezno zakonsko rešitev, da se bodo sredstva, ki se iztekajo v vodni sklad, uporabila predvsem za gradnjo protipoplavne infrastrukture v tistih okoljih, kjer so bila sredstva tudi pobrana, obenem pa ne bodo povzročila prehudih finančnih posledic elektrarnam na spodnji Savi. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije.
Spoštovani predsednik, državna sekretarka, kolegice in kolegi! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vodah prinaša nekaj dobrih predlogov, krščanski demokrati pa menimo, da lahko skriva tudi kakšne pasti. Predlagatelj, torej Ministrstvo za kmetijstvo in okolje, trdi, da se želi s predlaganimi spremembami in dopolnitvami Zakona o vodah odpraviti administrativne ovire in obremenitve ter poenostaviti postopke izdaje vodnega soglasja in vodne pravice, prav tako pa se z novelo zakona predlaga izvedba popravljalnih ukrepov iz revizijskega in porevizijskega poročila Računskega sodišča iz leta 2013 v zvezi z rabo vode za proizvodnjo pijač, ki se odvzema iz objektov in naprav za oskrbo s pitno vodo. Za vse rabe voda je izdanih okoli 20 tisoč vodnih dovoljenj, pri čemer se večina vlog nanaša na rabo vode z neznatnim vplivom na stanje voda in vodni režim. Zato se predlaga poenostavitev v smislu elektronskega evidentiranja posebne rabe vode, kar bo zmanjšalo število vlog za izdajo vodnega dovoljenja za približno 400 na letni ravni. Zaradi zaznanih velikih obremenitev na področju vodnih soglasij se predlaga fakultativna izdaja projektnih pogojev v postopku pridobitve gradbenega dovoljenja, kar naj bi po oceni predlagatelja pomenilo za približno polovico manj izdanih projektnih pogojev. Krščanski demokrati pozdravljamo vsako poenostavitev postopkov izdaje vodnega soglasja in vodne pravice, saj je področje resnično prenormirano in čakanje na ta dovoljenja zavira marsikatero investicijo. Predlagana nova ureditev, ki predvideva evidentiranje posebne rabe vode s pomočjo računalniške aplikacije, s čimer naj bi se na eni strani razbremenili uporabniki in na drugi strani organi, ki izdajajo vodna dovoljenja, je sicer verjetno mišljena dobro, se pa v Novi Sloveniji bojimo, da bo z novo računalniško aplikacijo spet nekdo dobro zaslužil, vprašanje pa je, kakšen bo uspeh. Dosedanje izkušnje kažejo, da pri razvoju oziroma uvajanju novih računalniških aplikacij vedno znova prihaja do neverjetnih težav, predvsem v škodo državljanov. Spomnimo se le na uvajanje novih aplikacij na davčni upravi ali na centrih za socialno delo. Krščanski demokrati bi imeli boljši občutek glede tega, če bi ministrstvo natančno predstavilo načrte glede tega in predvsem, kako bodo izvajalce omejili, da se aplikacije ne bodo vedno znova dražile med razvojem. Ministrstvo za kmetijstvo in okolje ima po našem mnenju še veliko dela, da izvede vsa priporočila, ki jih je Računsko sodišče napisalo v revizijskem poročilu iz leta 2013. Mi bomo na to zelo pozorni. Poslanci Nove Slovenije zakonu ne bomo nasprotovali.
Hvala. Gospod Zvonko Lah bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovani predsednik, spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! V Slovenski demokratski stranki tej spremembi zakona ne bomo nasprotovali, saj odpravlja dolgoletne administrativne ovire, poenostavlja postopke izdaje vodnega soglasja in vodne pravice. S tem zakonom se predlaga tudi izvedba popravljalnih ukrepov iz revizijskega poročila Računskega sodišča iz leta 2013 v zvezi z rabo voda za proizvodnjo pijač, ki se odvzema iz objektov in naprav za oskrbo s pitno vodo. Potrebne pa so sistemske spremembe Zakona o vodah in tudi načrta upravljanja z vodami. Pri tem opozarjamo, da se naj zagotovijo tudi ustrezne pravne podlage za nadomestila za zmanjšanje dohodka iz kmetijske dejavnosti in zagotovi nadomestna zemljišča v primeru kmetovanja na priobalnih zemljiščih, kjer je v določenem pasu prepovedano gnojenje in uporaba sredstev za varstvo rastlin. Opozorim naj še na to, ker je Slovenija zelo bogata, zelo vodnata država, da bi morala biti prva prioriteta, in zagotoviti bi morali tudi sredstva, da v vsako naše gospodinjstvo zagotovimo čim prej zdravo pitno vodo. Ker pa dve tretjini Slovenije ležita na kraškem območju, kjer pitne vode praktično ni, je globoko v podtalnici, je to območje še posebej občutljivo za onesnaževanje vode v podtalnici, saj vemo, da je vso to vodo na kraških območjih treba pripraviti za pitno vodo, kar pa predstavlja tudi velike stroške. Slovenija je tudi obljubila Evropski uniji, da naj bi do leta 2017 vso odpadno vodo prečiščeno spustila v podtalnico. Imamo tudi veliko že pripravljenih projektov, ki so jih pripravile občine ali več občin skupaj, ki bi v veliki meri tako zagotovili zdravo pitno vodo še preostalim gospodinjstvom kot tudi izboljšali pitno vodo tam, kjer je že napeljana, je že javni vodovod. Poleg tega je pa tudi veliko medobčinskih projektov, kjer so objekti za čiščenje odpadne vode in izgradnje kanalizacij. Mislim, da je Vlada dolžna zagotoviti tista lastna sredstva in da se izkoristijo vsa kohezijska sredstva, ki so na voljo v tej finančni perspektivi, hkrati pa tudi zagotovi finančna sredstva iz nove finančne perspektive za še vse preostale projekte, in da se ti projekti nekako izvedejo fazno, tisti, ki jih ne bo možno dokončati v tej finančni perspektivi, da se njihovo izvajanje podaljša v novi finančni perspektivi in tudi dogradi tako, da voda pride v vsako gospodinjstvo. Mi temu zakonu ne bomo nasprotovali. Opozarjamo pa Vlado, da je treba na tem področju mnogo več storiti kot to, kar je do sedaj storjenega.
Hvala. Gospod Jože Velikonja bo predstavil stališče Poslanske skupine Pozitivna Slovenija.
Spoštovani predsednik, spoštovane predstavnice Vlade, poslanke in poslanci! Pri noveli Zakona o vodah, ki jo danes obravnavamo, ne gre za sistemske spremembe koncepta upravljanja z vodami v Republiki Slovenije, temveč le-ta odpravlja posamezne administrativne ovire, ki so bile zaznane v praksi. Zaznane so bile predvsem na dveh področjih, to sta področji izdaje vodnih soglasij in podeljevanja vodnih pravic. Zaradi tega se predlog zakona osredotoča na poenostavitev postopka pridobivanja vodnega soglasja, ki predvideva ukinitev obveznosti pridobivanja projektnih pogojev za druge posege v prostor. Do sedaj jih je namreč moral investitor obvezno pridobiti za vsak poseg še pred vložitvijo zahteve za vodno soglasje, kar je pripeljalo do velikih zamud in nepotrebnih stroškov. Številne poenostavitve se nanašajo tudi na podeljevanje vodnih pravic. Najpomembnejšo novost predstavlja evidentiranje posebne rabe vode s pomočjo računalniške aplikacije, kar pomeni znatno razbremenitev tako upravnega organa kot tudi zadevnega posameznika. Veljavna ureditev tudi predvideva izdajanje individualnih odločb v primeru nastanka izrednih razmer, na primer suše, zaradi katerih je treba omejiti ali ustaviti izvajanje posebne rabe vode. Ob nastanku izrednih razmer je treba reagirati hitro in na splošni ravni. Tako je z novelo spremenjen način določanja ukrepov omejitve in ustavitve posebne rabe vode tako, da začne ukrep veljati takoj, ko je na območju razglašeno stanje izrednih razmer, in ni treba izdajati posamičnih upravnih aktov. Pospešeni so tudi postopki pri načrtovanju dovoljenih posegov, ki so prostorske ureditve državnega pomena v prostor. Dodatno je urejeno tudi načrtovanje in dovoljevanje posegov na ogroženih območjih, ki še niso določena v skladu z zakonom. Na ta način se lahko pomembno pospešijo investicije v izgradnjo javne infrastrukture. V Poslanski skupini Pozitivna Slovenija menimo, da gre za strokovno dobro pripravljen predlog. Zaradi tega bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Mirko Brulc bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani, lep pozdrav vsem prisotnim! V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo predlagano novelo Zakona o vodah podprli. Pri zakonskem predlogu, ki ga bomo danes sprejemali, gre za manjše spremembe, ki pa lahko prispevajo k odpravi administrativnih ovir na tistih področjih, kjer bi sprememba postopkov pomembno prispevala k temu, da bi to predstavljalo manjše upravno breme ali administrativno breme za deležnike, to se pravi uporabnike tega zakona. V novelo zakona so vključeni tudi popravljalni ukrepi iz revizijskega in porevizijskega poročila Računskega sodišča, spremenjene oziroma popravljene pa so tudi ureditve glede prenosa pristojnosti za pobiranje plačil za vodno pravico in vodno povračilo na Carinsko upravo Republike Slovenije. S tem se uvaja enoten način pobiranja, enako kot tudi za ostale okoljske dajatve, ker je to daleč najbolj učinkovit sistem, kar se izkazuje tudi v praksi. Kot že rečeno, bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov predlagani zakon podprli, ker ne vidimo prav nobenih pasti, kot trdijo, recimo, v Novi Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala. Alenka Pavlič bo predstavila stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Hvala lepa. Spoštovani! Z novelo Zakona o vodah se odpravljajo administrativne ovire, ki so v breme tako organu kot strankam v postopkih, pri čemer se še vedno ohranja enaka raven varstva okolja in pravic ter skladnost z okoljsko zakonodajo Evropske unije. Za izdajo vodnega soglasja se predlaga ukinitev obveznosti pridobivanja projektnih pogojev oziroma pogojev za druge posege v prostor, ki jih je moral investitor obvezno pridobiti za vsak poseg pred vložitvijo zahteve za vodno soglasje. Zaradi tega je v praksi prihajalo do zamud v postopkih pridobivanja vodnih soglasij. Nadalje se številne poenostavitve nanašajo na podeljevanje vodnih pravic. V praksi se je izkazalo, da imajo posamezne posebne rabe vode tako majhen vpliv na pretok, gladino ali stanje voda, da zanje ni smotrno, da se vodi upravni postopek in izdaja vodna dovoljenja, pač pa da se jih le evidentira v vodni knjigi. Omogočen bo hitrejši postopek dodeljevanja za tiste rabe vode, za katere ni smotrno, da se izvaja upravni postopek s podeljevanjem vodne pravice. Nova ureditev omogoča evidentiranje posebne rabe vode s pomočjo računalniške aplikacije, kar omogoča enostavno in hitro pridobitev upravičenja. V noveli se poenostavlja tudi način določanja ukrepa omejitve in ustavitve posebne rabe vode. V primeru nastanka izrednih razmer, na primer suše, zaradi katerih je treba omejiti ali ustaviti izvajanje posebne rabe vode, ni več potrebno. Po novem pa naj bi začel ukrep omejitve in ustavitve posebne rabe vode veljati takoj, ko je na območju razglašeno stanje izrednih razmer, saj je ob nastanku izrednih razmer treba reagirati hitro in na splošni ravni. Pospešeni so postopki pri načrtovanju in dodeljevanju posegov, ki so prostorske ureditve državnega pomena v prostor. Dodatno je urejeno tudi načrtovanje in dovoljevanje posegov na ogroženih območjih, ki še niso določena v skladu z zakonom. Na ta način se lahko pospešijo investicije v izgradnjo javne infrastrukture. Opozoriti velja, da se z novelo zakona strinja tudi Računsko sodišče oziroma načeloma nima zadržkov. Računsko sodišče je namreč pred kratkim izdalo porevizijsko poročilo in terjalo izvedbo dodatnih popravljalnih ukrepov. Tudi Kmetijsko gozdarska zbornica Slovenije k predlogu zakona ni podala pripomb. Zato bomo predlog zakona podprli. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev pa opozarjamo, da bo treba v prihodnosti čim prej pripraviti nov sistemski zakon o vodah zaradi zahtev po boljšem zakonodajnem in poslovnem okolju, ki bo uredil še nekatere druge potrebne poenostavitve postopkov. Predvsem pa se po našem mnenju premalo zavedamo, da voda ni samo javno dobro in naravna dobrina, temveč tudi strateška dobrina 21. stoletja, še posebej v luči klimatskih oziroma podnebnih sprememb, in da bodo zato v prihodnje potrebni večji napori in angažma za vzpostavitev boljše organiziranosti na področju urejanja voda. Opozoriti pa želimo tudi na vse slabše stanje vodotokov, ki povečujejo tveganja za poplave, ki smo jim te dni priča v naši bližini, v Bosni in Hercegovini ter Srbiji. Na seji matičnega delovnega telesa je bila v zvezi s tem omenjena problematika vodnega sklada in nenamenske uporabe sredstev sklada. Tudi sami se strinjamo z namenom, da bi se sredstva, ki se stekajo v vodni sklad, uporabila predvsem za gradnjo protipoplavne infrastrukture. V prihodnosti bomo namreč morali namenjati več sredstev za zmanjševanje poplavne ogroženosti. Poplave so resda naraven pojav, s katerim se soočamo vseskozi, zanemariti pa ne smemo dejstva, da na pogostnost in moč teh pojavov vse bolj vplivajo podnebne spremembe. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Branko Kurnjek bo predstavil stališče Poslanske skupine Državljanske liste.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospe državni sekretarki, poslanke in poslanci ter ostali prisotni v dvorani, dober dan! Naj že v uvodu povem, da v Državljanski listi podpiramo predlog zakona o dopolnitvah Zakona o vodah, ki sicer v ničemer ne posega v veljavno ureditev upravljanja z vodami, temveč je usmerjen le v poenostavitev postopkov izdaje vodnega soglasja in v poenostavitve podeljevanja vodnih pravic. Za pridobitev pravice do rabe vode z neznatnim vplivom, na primer, uvaja enostavnejši postopek z elektronskim evidentiranjem, za izdajo vodnega soglasja pa ne bo več obvezno pridobiti projektnih pogojev. Ker je osnovni cilj novele odprava nekaterih administrativnih ovir v omenjenih postopkih, bo šlo to posledično predvidoma v prid tudi izboljšanju poslovnega okolja ter dviga konkurenčnosti za tiste, ki se pri izvajanju svoje poslovne dejavnosti z omenjenimi postopki srečajo. Oboje, tako razumska odprava administrativnih bremen in ovir ter debirokratizacija kot tudi izboljšanje poslovnega okolja, pa sta zelo pomembni vsebini programa Državljanske liste ter tudi našega političnega manifesta. Če pa upoštevamo še dejstvo, da gre pri noveli tudi za izvedbo popravljalnih ukrepov iz revizijskega poročila Računskega sodišča Republike Slovenije v letih 2009 in 2010, pa je to še dodaten razlog za podporo noveli zakona. Škoda je le sicer, da nam teh sprememb Zakona o vodah zaradi nujnosti postopka in časovne stiske ni uspelo umestiti že v prejšnjo novelo zakona, sprejeto le nekaj mesecev nazaj. Morda na koncu še razmišljanje, da je treba biti pri sprejemanju zakonodaje, ki ureja bistvene življenjske dobrine in naravna bogastva, kot je na primer voda, še posebej previden. Ne pozabimo, da je bila med drugim pred kratkim sprožena pobuda, da se pravica do pitne vode zapiše v ustavo. Kot rečeno, novelo zakona bomo v Državljanski listi podprli. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Jakob Presečnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Še enkrat hvala lepa za besedo. Lep pozdrav tudi tokrat vsem prisotnim! Kar lep pogled je na naš balkon. Tudi njim seveda prisrčen pozdrav. Torej, o spremembah in dopolnitvah Zakona o vodah smo danes že precej govorili in precej slišali, zato ne mislim poudarjati vsebine tega predloga novele zakona in lahko tudi v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke povem, da pozdravljamo predlagano novelo, ki jo razumemo kot naslednjo stopničko pri odpravi administrativnih ovir in poenostavljanju raznih upravnih postopkov. Tako da kar se tiče sprememb zakona, mi dovolite, da praktično ne rečem nič več. Glede na to, da urejamo področje voda, pa smo si sicer kar enotni povsod, torej v vseh poslanskih skupinah, da imamo na zakonodajnem, predvsem pa na organizacijskem področju še marsikaj za postoriti na nivoju države in na nivoju naših regij, in na eni strani pri urejanju voda oziroma protipoplavni zaščiti in na drugi strani pri oskrbi s pitno vodo. Me veseli, da so se te stvari že začele urejati v prejšnji vladi, da sedanja vlada oziroma vodstvo ministrstva, sedanjega in prejšnjega, tudi nadaljuje s temi pripravami, in zagotovo je, glede na to, da smo v situaciji, v kakršni smo, da bo očitno ostalo za naslednjo garnituro na ministrstvu še dovolj ali pa celo preveč dela. In ko se pogovarjamo o urejanju področja voda na današnji dan, ne morem mimo tega, da izpostavim to veliko tragedijo, ki je doletela nekatere naše prijateljske narode. Še pred enim tednom si ne bi mogli niti v sanjah predstavljati, kaj se bo zgodilo na velikem področju, predvsem v Bosni in Hercegovini ter Srbiji in delno tudi na Hrvaškem. To seveda kliče k temu, da na tem področju praktično nikoli ne moremo do konca opraviti naloge glede zaščite, da pa lahko marsikaj storimo za ublažitev posledic vseh teh ujm. Konec koncev tudi zgodovina v Sloveniji, zgodovina poplav in ujm v Sloveniji, ni nepopisan list papirja, ampak imamo še za časa našega spomina, predvsem tistih, ki smo malo starejši, kar precej katastrofalnih dogodkov v novejši zgodovini Slovenije. Zaradi tega je še kako pomembno, da vse te ukrepe primerno, pravilno načrtujemo in jih tudi izvajamo, in da na drugi strani glede na pomanjkanje finančnih sredstev v kar največji meri izkoristimo tudi možnost koriščenja evropskih sredstev. Dejstvo je, da se v zadnjih desetletjih kar izmenjujeta suša in povodenj, in kot rečeno, zaradi tega je problem še toliko večji. Enako seveda na drugem področju, oskrbe s pitno vodo, kjer je ravno tako naša obveza, da evropska sredstva koristimo, ker očitno, in ne vem, zakaj bi, če imamo na razpolago evropska sredstva, koristili izključno domača. Torej, tudi zato je tako pomembno, da realiziramo, še enkrat poudarjam, ta kohezijska sredstva. Kot rečeno, v poslanski skupini bomo podprli predlog sprememb tega zakona, ker je vsaka administrativna ovira, ki odpade pri nekem načrtovanju in upravljanju, dobrodošla. Kot rečeno, v poslanski skupini to podpiramo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 8. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O INŠPEKCIJSKEM NADZORU V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade mag. Renati Zatler, državni sekretarki Ministrstva za notranje zadeve.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Vlada predlaga spremembo Zakona o inšpekcijskem nadzoru. Gre za manjše spremembe, vendar po naši oceni zelo pomembne za bolj učinkovit inšpekcijski nadzor. Predstavila bom samo nekaj pomembnejših točk. Uvaja se tako imenovani letni program dela, s katerim se bosta določila vsebina in obseg rednih nalog nadzora. Predvsem zelo pomembna je določba, da bo minister, pristojen za javno upravo in zadolžen za Inšpekcijski svet, tudi seznanil vlado o prioritetah dela inšpekcij, in ocenjujemo, da se bo na tak način doseglo bolj usklajeno delovanje inšpekcijskega nadzora in seveda interdisciplinarna povezanost. Med vsebinskimi spremembami bi poudarila tudi določbo, ki se nanaša na generalno klavzulo, na podlagi katere bo določeno, da sme inšpektor izrekati vse ukrepe, ki jih določa Zakon o inšpekcijskem nadzoru, četudi posamezni zakon določa le nekatere med njimi ali jih celo ne določa; gre za tako imenovano subsidiarnost. Predvsem zaradi odločbe Vrhovnega sodišča se bo dopolnil tudi drugi odstavek 19. člena zakona s pravno podlago za pridobivanje in obdelovanje osebnih podatkov tako imenovanih tretjih oseb, pravnih ali fizičnih oseb, če je to v interesu izvedbe inšpekcijskega nadzora, ter se s tem dopolnila tudi prekrškovna določba. Pomembna je novost, ki se uvaja; gre za tako imenovani navidezni nakup, ko se bo inšpektor predstavil po opravljenem nakupu. To pomeni, da bo na tak način lahko bolj učinkovito izvedel celoten inšpekcijski nadzor. Ureja se obveščanje prijavitelja o stanju vloge, če to zahteva, ampak po zaključku v zdajšnjih določbah to ni bilo tako jasno. V primeru lažne prijave se inšpekcijski postopek ustavi in dodaja se tako imenovana kvalifikacija lažne prijave oziroma po vzoru krive ovadbe. Pomembna je dopolnitev določbe 34. člena, na podlagi česar bo lahko inšpektor zapečatil tudi predmete oziroma naprave, ki jih zavezanec kot fizična oseba uporablja za opravljanje dejavnosti. Pomembna je tudi ureditev prekrškovnih določb ter jasen zapis, da bo inšpektor vnaprej izrekel globe na podlagi in v skladu s posebnim zakonom, šele nato na podlagi in v skladu z Zakonom o inšpekcijskem nadzoru. Vlada predlaga, da poslanci predlog novele sprejmete. Hvala.
Hvala tudi vam. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila dajem besedo predsedniku gospodu Jerku Čehovinu.
Hvala, gospod predsednik. Lep pozdrav gospe državni sekretarki! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o inšpekcijskem nadzoru, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada. Odbor je bil seznanjen z naslednjim gradivom: mnenjem Zakonodajno-pravne službe, mnenjem Komisije Državnega sveta za državno ureditev in pregledom amandmajev poslanskih skupin Pozitivne Slovenije, Državljanske liste in Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Zakonodajno-pravna služba je predlog zakona proučila z vidika njegove skladnosti z Ustavo Republike Slovenije, pravnim sistemom in z zakonodajno-tehničnega vidika. V poslovniškem roku so bili vloženi amandmaji poslanskih skupin Pozitivne Slovenije, Državljanske liste in DeSUS k 2., 7., 8., 12. členu ter od 15. do 23. člena. V imenu predlagatelja je državna sekretarka na Ministrstvu za notranje zadeve povedala, da je predlog zakona sledil odločbi Vrhovnega sodišča, ki je ugotovilo, da je določba trenutno veljavnega Zakona o inšpekcijskem nadzoru glede pridobivanja osebnih podatkov od fizičnih in pravnih oseb, ki sicer niso stranke v inšpekcijskem postopku, vendar pa s temi podatki razpolagajo, pomanjkljiva, zaradi česar je bilo treba v predlagani spremembi zakona natančno določiti, da je v teh primerih zaradi interesov izvedbe inšpekcijskega nadzora mogoče pridobivati tudi osebne podatke. Glede izvajanja pooblastil inšpektorjev se predlog zakona dopolnjuje tudi z možnostjo navideznega nakupa blaga in storitve. Kot primer je navedeno neizdajanje računa za prodano blago ali opravljene storitve. V teh primerih bi lahko inšpektorji nadzor učinkovito vršili na način, da se inšpektor identificira kršitelju po storjeni kršitvi predpisov. Z namenom smotrne porabe proračunskih sredstev se ukinja inšpekcijsko značko, prav tako pa se z namenom racionalizacije dela inšpektorjev uveljavlja letni program dela, ki bo temeljil na načelu izvrševanja skladnosti inšpekcijskih pregledov. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da je bila večina pripomb k predlogu zakona upoštevana z vloženimi amandmaji, ob tem pa je ponovno opozorila na drugi odstavek 19. člena Zakona o inšpekcijskem nadzoru ter poudarila, da je opredelitev oseb, ki so zavezane k posredovanju podatkov, zelo splošna, zato bi kazalo predlagano spremembo z vidika sorazmernosti poseganja v pravico do varstva osebnih podatkov ponovno proučiti ter dodatno pojasniti. Prav tako je dodatno izpostavila 12. člen predloga zakona, ki spreminja 38. člen Zakona o inšpekcijskem nadzoru, in opozorila, da taka ureditev, kjer globe izrekajo kršiteljem le, kadar s posebnim zakonom ni drugače določeno, odstopa od ustaljenega načina oblikovanja kazenskih določb. S tem se nakazuje, da je sprememba predlagana zaradi težav pri razlagi in uporabi zakona na izvedbeni ravni. Predstavnik Komisije Državnega sveta za državno ureditev je povedal, da Državni svet predlog zakona podpira. Opozoril pa je, da kljub varčevanju v javnem sektorju in prepovedi novih zaposlovanj v inšpekcijskih službah to ne sme biti pravilo. Samo s kadrovsko in strokovno močnimi inšpekcijskimi službami se lahko dobro izvajajo inšpekcijski pregledi. Prav tako je predlagal, da bi imele tudi inšpekcijske službe enotno številko, tako kot je to urejeno pri policiji, gasilcih in reševalcih. S pomočjo enotne številke bi posameznika lahko usmerili na točno določen inšpektorat, s čimer bi bila državna uprava prijaznejša do uporabnikov. Predstavnica Inšpekcijskega sveta je pozdravila pripombe Državnega sveta glede tega, da varčevanje v javnem sektorju ne sme biti pravilo za inšpekcijske službe. Poudarila je, da se pregled in nadzor nad zakonodajo lahko kvalitetno izvaja samo s strokovnimi in kadrovsko močnimi inšpekcijskimi službami. Glede enotne številke za inšpekcijske službe pa je povedala, da je bila Halo Inšpekcija ukinjena, uporablja pa se Halo Uprava. Članice in člani odbora so brez razprave sprejeli vse vložene amandmaje poslanskih skupin Pozitivne Slovenije, Državljanske liste in DeSUS. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih tudi sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala.
Hvala tudi vam. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Jožef Horvat, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka, spoštovani kolegice in kolegi! Pravna varnost državljanov je v veliki meri odvisna od učinkovitega delovanja pravosodja in inšpekcijskih služb, ki nadzirajo izvajanje sprejetih predpisov in sankcionirajo njihovo neizvajanje. Na tem področju lahko rečemo, da je Slovenija padla na izpitu. Stopnja zaupanja državljanov v pravno državo je na dnu in tako stanje kar kliče po korenitih posegih na tem področju. Posebej problematično je področje inšpekcijskih služb, na kar smo krščanski demokrati že večkrat opozorili v svojih stališčih. Organiziranost inšpekcijskih služb je neustrezna že samo z vidika zakonodaje. Imamo kar 25 različnih inšpekcij, ki so razdrobljene po različnih resorjih in ministrstvih. Vsaka inšpekcija ima točno določeno stvarno pristojnost. Z vidika krajevne pristojnosti ima praktično vsaka inšpekcija svojo notranjo organizacijo. Prepoznavnost inšpekcijskih služb je slaba, saj javnost za obstoj nekaterih inšpekcij niti ne ve. Tudi dostopnost do njih je kljub številnim komunikacijskih možnostim urejena slabo in državljani se ne moremo znebiti občutka, da so inšpekcije pravzaprav postale same sebi namen. Na nekaterih inšpektoratih oziroma notranjih organizacijskih enotah so predpisane le po dve ali štiri ure uradnih ur tedensko in še v tem času neposredni kontakt z inšpektorjem največkrat ni možen. Še bolj kot organizacija oziroma organiziranost inšpekcijskih služb pa je problematično njihovo delovanje in učinkovitost oziroma bolje rečeno nedelovanje in neučinkovitost. Iz letnega poročila Inšpekcijskega sveta za leto 2013 izhaja, da imamo v inšpekcijskih službah skupaj zaposlenih kar 5 tisoč 444 uslužbencev, od tega tisoč 409 inšpektorjev. Gre torej za dokaj obsežen državni aparat, ki pa skozi daljše časovno obdobje ne daje želenih rezultatov. Število opravljenih inšpekcijskih nadzorov je premajhno, izrečeni ukrepi in tudi prekrškovni postopki pa ne dosegajo svojega namena, tako generalnega kot tudi specialno preventivnega. Skrb vzbuja dejstvo, da inšpekcije ne ukrepajo tam, kjer je evidentno, da bi inšpekcija morala ukrepati in nima ne zakonskega ne drugega razloga, da opušča ukrepanje. Če izpostavimo samo primere gradbene inšpekcije, ki v številnih primerih črnih gradenj ne ukrepa tako, kot ji narekujejo zakonski predpisi in pooblastila. Seveda gre za primere, ko so lastniki takih črnih gradenj vplivne osebe iz javnega ali političnega življenja. Po drugi strani pa so inšpekcije izjemno dosledne, hitre in učinkovite, ko gre za ukrepanje pri črnih gradnjah navadnih državljanov. Primer je Darko Kuzmič, ki so mu za rušenje doma, hiške na črno, zgrajene v Bohinju, izstavili tudi račun za 18 tisoč evrov. Ni bil lastnik hiške, v kateri je živel. Čez noč je postal brezdomec in ostal z obljubo ministra Omerzela, da mu bo le-ta pomagal. Minister Omerzel pa nič. Izpostaviti moramo tudi delovno inšpekcijo, kjer število kršitev strmo narašča iz leta v leto in je tako stanje po prepričanju krščanskih demokratov v veliki meri posledica neučinkovitega nadzora in sankcioniranja kršiteljev s strani inšpekcije. Vse to pravzaprav spodbuja delodajalce k neupoštevanju predpisov, saj so take kršitve le redko sankcionirane. Delavec kot šibkejša stran v delovnopravnem pogodbenem odnosu pa posledično ostaja nezaščiten in mora svoje pravice iskati v dragih in dolgotrajnih sodnih postopkih. Če se ozremo v sosednjo Avstrijo, ugotavljamo, da so tam znali vzpostaviti izjemno dober in učinkovit nadzorni sistem nad kršitvami delovnopravnih predpisov, ki nudi učinkovito varstvo delavcev pred nezakonitimi dejanji delodajalca, in ne vidimo razloga, da takega sistema ne bi bili sposobni vzpostaviti tudi v naši Republiki Sloveniji. Glede na napovedi ministra za notranje zadeve smo krščanski demokrati pričakovali korenitejše, sistemske posege v delo, status in organiziranost inšpekcijskih služb. Vendar smo dočakali le nekaj, lahko rečemo, nepomembnih kozmetičnih popravkov Zakona o inšpekcijskem nadzoru, ki pa po našem trdnem prepričanju ne bodo prispevali k povečanju učinkovitosti dela inšpekcijskih služb. V Novi Sloveniji namreč nismo naklonjeni spremembam zakonodaje, če ne gre za tehtne, vsebinske, premišljene posege, kar smo v preteklosti v svojih stališčih že večkrat poudarili. Iz tega razloga poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o inšpekcijskem nadzoru ne bomo podprli.
Hvala. Gospa Sonja Ramšak bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Državna sekretarka, kolegice in kolegi! Danes je čas, ko ni več časa; pravična in poštena država mora začeti delovati. In če želimo zagotoviti uspešno delovanje pravne države, je prav gotovo pomembno tudi to, da uredimo delovanje inšpekcijskih služb. Gospa Potrata, hvala, da odhajate, da ne boste motili dela Državnega zbora. Naj nadaljujem s stališčem Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Kot je bilo že v uvodu s strani predsednika matičnega odbora rečeno, je tudi državni svetnik poudaril, da le kadrovsko in strokovno močne inšpekcijske službe lahko uspešno izvajajo svoje naloge. Pri tem je treba izpostaviti tudi to, da je treba za njihovo delo zagotoviti tudi ustrezne prostore. Morda danes to ni tema, ampak vseeno morda to kaže tudi na to, da se lahko morda inšpekcijske službe selijo v kakšen drug kraj, v kakšno drugo mestno občino. V Celju imamo na razpolago stavbo Darsa, kjer bi lahko zmanjšali stroške in zagotovili uspešno delo. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlagane spremembe in dopolnitve Zakona o inšpekcijskem nadzoru sprejemamo. Sicer pa moram reči, da ob tem izražamo tudi dvom v to, ali bodo vse te rešitve doprinesle k uspešnemu nadzoru 25 inšpektoratov. Žalostno je tudi to, da nas morajo vedno opozarjati sodišča, Ustavno sodišče ali Vrhovno sodišče, da zakonodajni predlogi, ki so sprejeti v tem hramu demokracije, niso vedno v skladu z ustavo. Temu je namreč namenjena tudi novela zakona, kajti, kot je že državna sekretarka povedala, nekatere predlagane spremembe in dopolnitve so izvedene ravno zaradi tega, ker je bilo pridobivanje osebnih podatkov fizičnih in pravnih oseb, torej tretjih oseb, ki se pojavijo v postopku, v neskladju z ustavo oziroma z veljavno zakonodajo. Pozdravljamo ukinitev inšpekcijske značke, predvsem pa pozdravljamo to, da bodo morale inšpekcijske službe pripraviti letni program dela. Ali bodo predlagane spremembe, ki skrajšujejo čas za opravljanje inšpekcijskega izpita oziroma pogojev, ki jih mora inšpektor izpolnjevati, z enega leta na 6 mesecev, prinesle pričakovani boljši strokovni nadzor, bo pokazal čas. Inšpektorji, ki želijo pridobiti pooblastila, morajo namreč izpolnjevati pogoj, da imajo opravljen upravni postopek in upravni spor, postopek vodenja in odločanja o prekrških in postopek inšpekcijskega nadzora. Gre za tri zelo zahtevna in kompleksna področja, in verjamemo, da so tisti, ki so pripravljali zakon, zelo dobro pretehtali, ali je 6 mesecev tisti zakonski rok, ki še dopušča, da se ti izpiti lahko opravijo. Bi pa priporočili, da v bodoče zagotavljamo, da v sistem inšpekcijskega nadzora prihajajo osebe, ki imajo upravni postopek in upravni spor že opravljena. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke noveli zakona ne bomo nasprotovali.
Hvala. Gospa Janja Klasinc bo predstavila stališče Poslanske skupine Pozitivna Slovenija.
Spoštovani, najprej en lep pozdrav vsem prisotnim! V Pozitivni Sloveniji vidimo inšpekcijski nadzor predvsem kot vzgojni ukrep. Inšpekcijske službe bi morale kršilce ali eventualne kršilce najprej opozarjati in šele potem kaznovati. Kljub temu mislimo, da ta novela prinaša kar precej koristnih novosti. Glavni namen 11.a člena je sprejetje letnega programa dela inšpektorata, ki naj bi določil operativne ukrepe za zagotavljanje učinkovitega izvajanja nalog. Predlagane spremembe 19. člena zakona pa naj bi zagotovile jasno zakonsko podlago za pridobivanje osebnih podatkov od pravnih in fizičnih oseb, zoper katere se inšpekcijski postopek sicer ne vodi, vendar pa te osebe razpolagajo z dokazi in drugimi, tudi osebnimi podatki, ki so potrebni za izvedbo inšpekcijskega nadzora. To bi naj omogočilo pridobivanje podatkov, ki bi lahko bili dokaz v celotnem inšpekcijskem postopku. Predlagan je tudi krajši rok za opravljanje izpita za inšpektorja. Prej je bilo to eno leto, zdaj je to skrajšano na 6 mesecev, kar v Pozitivni Sloveniji pozdravljamo. Novela omogoča tudi možnost navideznega nakupa blaga ali pa storitve, kar bi pripomoglo pri lažjem odkrivanju kršiteljev, ki za svojo storitev ne izdajajo računov. Po novem se bodo inšpektorji tudi identificirali zgolj z inšpekcijsko izkaznico, saj predlog zakona ukinja inšpekcijsko značko. Nekaj proračunskih sredstev se bo tako privarčevalo tudi na ta račun, saj je bilo pri zadnjem javnem naročilu za izdelavo teh značk porabljenih kar 16 tisoč evrov. V Pozitivni Sloveniji predlog novele podpiramo. Upamo le, da bo ta pripeljala k učinkovitejšemu inšpekcijskemu nadzoru na vseh področjih. Nekaj novosti v zakonski noveli vodi k neposredni racionalizaciji in zmanjševanju stroškov, kar v Pozitivni Sloveniji nesporno podpiramo, nekaj novosti pa je takih, za katere si želimo, da bi bili opazni koščki v mozaiku odpravljanja sive ekonomije. Sicer pa si želimo, da bi bil inšpekcijski nadzor ne le bolje zakonsko opredeljen; predvsem si v Pozitivni Sloveniji želimo, da bi bil bolje in širše kadrovsko organiziran. Hvala.
Hvala tudi vam. Mag. Majda Potrata bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa za besedo, spoštovani gospod predsednik. Gospa državna sekretarka, poslanke in poslanci! Verjamem, da je za nekatere moteče, če kdo opozori na intelektualno krajo, in stranki SDS je bilo sporočeno, da dediči literarnega opusa Daneta Zajca nasprotujejo temu, da so vzeli njegov verz za [[...]]
Gospa Potrata, moram vas opozoriti, da polemike niso dovoljene z ostalimi poslanskimi skupinami.
Gospod predsednik, niste opozorili gospe Ramšak, ki je mene opsovala [[...]]
Ampak povod je bil na drugi strani [[...]]
Hvala. Toliko. Jaz se zavedam, ampak ker me niste ubranili vi, sem se ubranila sama. Ostaja pa intelektualna kraja, na katero bi morali biti poslanke in poslanci Državnega zbora posebej občutljivi in bi ji morali nasprotovati, ampak razumem, da so etična merila pri ljudeh zelo različna. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o inšpekcijskem nadzoru podprla. Zakaj bomo to naredili? Predlagane novele ne vidimo kot tiste, ki bi obsežneje in koreniteje posegala v delovanje inšpekcijskega nadzora, ureja pa nekatera vprašanja, zaradi katerih pričakujemo, da bo ta novela zvečala učinkovitost inšpekcijskega nadzora. Lahko obudimo v spominu vse kritike, ki jih imajo posamezniki ali institucije na račun dela inšpekcijskih služb. Recimo, lahko spomnimo na priporočila, ki jih sprejema Državni zbor vsako leto ob poročilih varuha človekovih pravic, ko ta opozarja na kadrovsko podhranjenost posameznih inšpekcijskih služb, kar naj bi bilo tudi temeljno in moteče dejstvo za boljše delovanje inšpekcijskih služb. Predlagane spremembe in dopolnitve so po mnenju predlagatelja, to je Vlade, potrebne zaradi večje učinkovitosti delovanja inšpekcijskih služb. Vzpostavljajo se pravne podlage za pridobivanje osebnih podatkov od oseb, zoper katere se sicer ne vodi inšpekcijski postopek. Razlog za takšen poseg je stališče Vrhovnega sodišča v eni izmed sodb. Gre za organizacijske in vsebinske spremembe. Organizacijske spremembe se nanašajo na vodenje inšpekcij, pristojnosti glavnega inšpektorja pa se bodo po tem predlogu uporabljale tudi za upravno inšpekcijo, inšpekcijo za sistem javnih uslužbencev, inšpekcijo za sistem plač v javnem sektorju, proračunsko inšpekcijo. Prav tako pa ne gre zanemariti dejstva, da določbe novele v celoti veljajo tudi za obrambno inšpekcijo. Za polovico se tudi skrajšuje čas za opravljanje izpita, in sicer z enega leta na 6 mesecev. Interes inšpektoratov namreč je, da novo zaposleni čim prej začnejo polno opravljati delo. Uvaja se tudi letni progam dela, s katerim se določata vsebina in obseg rednih nalog nadzora in nalog glede na oceno tveganja za vsa področja pristojnosti inšpektorata. Predlagani zakon ni predmet usklajevanja s pravom Evropske unije, in tudi primerjalni pregled v uvodu kaže na to, da imajo evropske države inšpekcijski nadzor različno urejen. Če se primerjamo z Avstrijo, in zelo pogosto se radi primerjamo z Avstrijo, se tam inšpekcijske zadeve opravljajo popolnoma drugače; tam jih opravljajo različne upravne policije. Ali je to model, ki bi bil sprejemljiv tudi za Slovenijo, je pa vprašanje, o katerem bi morali opraviti temeljitejšo razpravo in tudi analizo. Ne podpiramo tega, da bi zakon spreminjali kar na hitro in brez potrebnih analiz, posebej zaradi tega, ker od leta 2002 Zakon o inšpekcijskem nadzoru ni bil pogosto in obsežneje spreminjan. Če je pa vse tako zelo kritično, se sprašujemo, zakaj niso bile spremembe vpeljane že prej. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Jerko Čehovin bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Hvala še enkrat. Spoštovani poslanke in poslanci! Zakon o inšpekcijskem nadzoru je bil sprejet leta 2002 in je eden izmed redkih zakonov, ki je bil do danes noveliran le enkrat, in sicer leta 2007. Skozi izvajanje zakona ter izvajanje inšpekcijskega nadzorstva pa se je v zadnjih 12 letih uporabe pokazalo tudi nekaj pomanjkljivosti, ki se jih želi z novelo, ki je danes pred nami, odpraviti. Dejstvo je, da je zaupanje v pravno državo ter v enakost pred zakonom med državljankami in državljani nevarno nizko. Pri tem pa pogosto pozabimo, da niso le sodišča tista, ki skrbijo za spoštovanje pravne države in kaznujejo tiste, ki kršijo zakonodajo, pač pa primarno funkcijo nadzora nad spoštovanjem zakonov izvršujejo tudi inšpektorji. In prav v času, ko se vsi zavedamo, da je siva ekonomija največja nevarnost pravni, predvsem pa socialni in solidarni državi, je nujno potrebno, da se zagotovi učinkovitejši in koordiniran inšpekcijski nadzor. Zato, da omogočimo še bolj učinkovit nadzor, pa je treba nadgraditi tudi Zakon o inšpekcijskem nadzoru. Z novelo zakona se tako, na primer, skrajšuje rok za opravo inšpekcijskega izpita, ki je potreben za zasedbo delovnega mesta inšpektorja, uvaja se letni program dela posamezne inšpekcije, ki bo povečal koordinativno sodelovanje vseh inšpekcij, ukinja se inšpekcijsko značko. Med najpomembnejše novosti pa sodi izrecna določitev ukrepa tako imenovanega navideznega nakupa, ki bo omogočal, da se inšpektor izkaže s službeno izkaznico šele po opravljenem nakupu. V primeru, ko gre, na primer, za neizdajanje računa za prodano blago, ki danes predstavlja velik delež kršitev, namreč inšpektorji v veljavnem zakonu nimajo podlage, da bi lahko to ugotavljali preprosto tako, da opravijo nakup in pri tem hitro ter enostavno ugotovijo, ali bodo za opravljen nakup blaga prejeli tudi račun. Dejstvo je, da je učinkovit in koordiniran inšpekcijski nadzor nujno potreben, saj predstavlja nadzor nad izvajanjem oziroma spoštovanjem zakonov in drugih predpisov, in dejstvo, da inšpekcijske službe že sedaj delajo dobro, zato drastične spremembe na tem področju po našem mnenju niso potrebne, potrjujejo tudi statistični podatki. V letu 2013 je bilo namreč rešenih 135 tisoč 508 inšpekcijskih nadzorov in opravljenih 562 tisoč 206 inšpekcijskih pregledov, skupno pa je bilo izrečenih 84 tisoč 995 ukrepov. V času, ko se vsi zavedamo, kako pomembno je, da zajezimo obseg sive ekonomije, pa se na drugi strani zavedamo tudi, da za izvajanje učinkovitega nadzora inšpekcijskih služb ni dovolj le sprememba zakona, pač pa je predvsem potrebna podpora javnosti in zavedanje celotne družbe, da mora vsakdo spoštovati predpise ter da glavni namen inšpekcij nikakor ni kaznovanje in izrekanje glob, pač pa predvsem zagotavljanje delovanja pravne države. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o inšpekcijskem nadzoru bomo podprli, saj predstavlja še enega izmed ukrepov za učinkovit boj zoper sivo ekonomijo, ki mu je vlada Alenke Bratušek namenila veliko pozornosti, pri tem pa upamo, da bo enake cilje zasledovala tudi prihodnja vlada. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Branko Kurnjek bo predstavil stališče Poslanske skupine Državljanske liste.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Ponovno lepo pozdravljeni vsi skupaj! Novela Zakona o inšpekcijskem nadzoru prinaša rešitve, ki bodo povečale učinkovitost delovanja, boljšo koordinacijo in racionalizacijo delovanja inšpekcijskih služb. Učinkovitost delovanja inšpekcijskih služb bo med drugim dosežena tudi z možnostjo, da se bo inšpektor zavezancem identificiral šele po opravljeni storitvi oziroma po storjenem prekršku. Gre za tako imenovani navidezni nakup blaga ali storitve. Dejstvo je namreč, da določenih kršitev, kot so, na primer, neizdajanje računa pri gotovinskem poslovanju in podobno, skoraj ni mogoče ugotavljati na drugačen način. Nadaljnji ukrep v smeri večje učinkovitosti je skrajševanje roka za opravo izpita inšpektorja z enega leta na 6 mesecev, kar pomeni, da bodo novi inšpektorji v krajšem roku operativno sposobni. Če je doslej veljalo, da so morali inšpektorji prijavitelje obvestiti o svojih ukrepih prvič najkasneje v roku 15 dni po prejemu prijave, kasneje pa tudi po izvedenem ukrepu, bo novela zakona inšpektorjem omogočala, da bodo prijavitelja o svojih ukrepih obvestili najkasneje po opravljenem nadzoru in sprejetem zadnjem ukrepu. Na ta način se inšpektorjem ne bo treba toliko ukvarjati z administrativnimi obveznostmi in se bodo lahko v večji meri posvetili svojemu poslanstvu, ki je izvajanje učinkovitega inšpekcijskega nadzora z namenom varovanja javnega interesa ter interesov pravnih in fizičnih oseb. Določene prihranke lahko pričakujemo tudi z ukinitvijo inšpekcijskih značk. Zavedati se moramo, da deluje v Sloveniji preko 25 različnih inšpekcijskih služb, ki se razlikujejo ne le po področjih nadzora, temveč tudi po različnih znakih in simbolih, ki povečujejo njihovo prepoznavnost. Zaupanje zavezancev in drugih oseb v verodostojnost inšpektorjev po našem prepričanju ne bo omajana, saj se bodo slednji pri identifikaciji še vedno posluževali službenih izkaznic. Naj se za konec dotaknem še pooblastil. Na podlagi judikata Vrhovnega sodišča je s predlogom zakona dopolnjen 19. člen, ki bo inšpektorjem omogočal, da bodo od pravnih in fizičnih oseb, zoper katere se sicer postopek ne vodi, poleg ostalih dokazov in podatkov lahko zahtevali tudi podatke osebne narave. Pri izvrševanju tega pooblastila bodo inšpektorji lahko zahtevali zgolj tiste podatke osebne narave, ki jih bodo potrebovali za izvedbo inšpekcijskega nadzora. V Poslanski skupini Državljanske liste se zavzemamo za učinkovito državo, ki naj bo učinkovit servis za državljane in podjetja. Zato bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospa Jasmina Opec bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! V minulem letu, vse od nastopa sedaj že padle Vlade, smo bili s strani nekaterih vladnih funkcionarjev bombardirani s populističnimi parolami o stomilijonskih prilivih v državni proračun na račun restriktivnejših ukrepov proti sivi ekonomiji. V javnosti se je tako ustvaril vtis, da ležijo milijoni evrov v predalih slovenskih obrtnikov, gostincev ter branjevk na tržnicah in le malo je treba, da te milijone prelijemo v državni proračun. Hkrati so s tem branjevke, gostinci, obrtniki in gospodinjske pomočnice ali čistilke postali državni sovražnik številka ena, ki državni proračun mesečno prikrajšujejo za desetmilijonske zneske utajenih davkov. Medtem pa imamo na drugi strani javno dostopne podatke o davčnih dolžnikih, ki na podlagi pravnomočnih upravnih ali sodnih odločb državi dolgujejo okrog 900 milijonov evrov. Ker nam do tega denarja nikakor ne uspe priti, so torej očitno branjevke in čistilke glavni krivec za visoko stopnjo sive ekonomije pri nas. A da ne bo pomote, v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se globoko zavedamo problematike sive ekonomije, proti kateri se je treba boriti z vsemi sredstvi, a na realen in človeški način. Eno izmed teh sredstev je tudi ustrezen in učinkovit nadzor, ki ga v imenu države opravljajo različne inšpekcije. Predlagana novela Zakona o inšpekcijskem nadzoru se boja proti sivi ekonomiji ne loteva neposredno, saj se večina predlaganih sprememb nanaša na organizacijske in procesne določbe zakona. Sive ekonomije se predlagani zakon najbolj dotakne s predlagano uveljavitvijo novega inšpekcijskega pooblastila, tako imenovanega navideznega nakupa. V primeru neizdaje računa za prodano blago ali opravljene storitve se bo lahko inšpektor identificiral na mestu storjenega prekrška in takoj pričel z ukrepanjem. Predlagana novela sledi ugotovitvam iz odločbe Vrhovnega sodišča, ki je ugotovilo pomanjkljivost glede pridobivanja podatkov o fizičnih in pravnih osebah, ki niso stranke v postopkih. Predlog zakona tako določa, da morajo te osebe zaradi interesov inšpekcijskega nadzora obvezno podati tudi osebne podatke. Po našem mnenju bo to pospešilo marsikateri inšpekcijski postopek in inšpektorjem olajšalo delo. Predlagani zakon tudi širi veljavnost organizacijskih določb na upravno inšpekcijo, inšpekcijo za sistem javnih uslužbencev, inšpekcijo za plačo v javnem sektorju in proračunsko inšpekcijo ter skrajšuje rok za opravljanje izpita za inšpektorja z enega leta na 6 mesecev. Kot pozitivno v naši poslanski skupini ocenjujemo tudi uvedbo letnega programa dela, ki bo racionaliziral delovanje inšpekcij in bo temeljil na načelu izvrševanja skladnosti inšpekcijskih pregledov. Osnova programa bo tako ocena tveganja za vsa področja pristojnosti inšpektorata, upoštevale pa se bodo tudi informacije glede zgodovine zavezancev in druge informacije glede pojavov tveganj ali sumov tveganj. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlagani noveli Zakona o inšpekcijskem nadzoru ne bomo nasprotovali. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Ivan Hršak bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovana državna sekretarka, spoštovani kolegice in kolegi! Poslanke in poslanca Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bomo predlog novele Zakona o inšpekcijskem nadzoru podprli. Veljavni zakon se spreminja, saj so se na področju izvajanja inšpekcijskega nadzora ter pridobivanja podatkov v zvezi z njimi v praksi pokazale mnoge pomanjkljivosti zakonske ureditve. Kot je v svoji odločbi ugotovilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije, je določba zakona glede pridobivanja osebnih podatkov od fizičnih in pravnih oseb, ki sicer niso stranke v inšpekcijskem postopku, vendar pa s temi podatki razpolagajo, pomanjkljiva. Zaradi tega novela natančno določa, da je v teh primerih od navedenih oseb zaradi interesov izvedbe inšpekcijskega nadzora mogoče pridobivati tudi osebne podatke. Predlog zakona širi obseg veljavnosti Zakona o inšpekcijskem nadzoru v celoti, tudi na Inšpektorat Republike Slovenije za obrambo. Inšpektorat namreč izvaja nadzor v poveljstvih in enotah Slovenske vojske, državnih organih, organih lokalnih skupnosti ter organih v sestavi in notranjih organizacijskih enotah ministrstev, gospodarskih družbah, zavodih in drugih organizacijah, ki so dolžne izvajati obrambne priprave, gospodarskih družbah, zavodih in drugih organizacijah, ki obravnavajo tajne podatke iz obrambnega področja, gospodarskih družbah, ki opravljajo proizvodnjo in promet z vojaškim orožjem in opremo, projektnih, delovnih in začasnih skupinah ter komisijah ministrstva. Glede na to, da inšpektorat ne izvaja le upravnega notranjega nadzora, ampak tudi nadzor nad gospodarskimi družbami in samostojnimi podjetniki, je po oceni Poslanske skupine DeSUS predlog utemeljen. Hkrati se predlaga tudi razširitev veljavnosti organizacijskih določb v celoti tudi na upravno inšpekcijo, inšpekcijo za sistem javnih uslužbencev, inšpekcijo za plače v javnem sektorju in proračunsko inšpekcijo. Predlaga se skrajšanje roka za opravljanje izpita za inšpektorje, in sicer z enega leta na 6 mesecev. V interesu inšpektoratov je namreč, da novo zaposleni javni uslužbenci ali premeščeni javni uslužbenci, ki še niso opravili strokovnega izpita za inšpektorja, čim prej izpolnijo pogoj za začetek opravljanja dela na delovnem mestu, kjer se kot pogoj za zasedbo delovnega mesta zahteva opravljen strokovni izpit za inšpektorja. Hkrati se predlaga tudi dopolnitev določbe glede posledic neopravljenega strokovnega izpita za inšpektorja. Glede izvajanja pooblastil inšpektorjev se na predlog nekaterih inšpektoratov zakon dopolnjuje tudi z možnostjo navideznega nakupa blaga ali storitve. Kot primer lahko navedemo neizdajanje računov za prodano blago ali opravljene storitve, kar predstavlja težavo, s katero se inšpektorji srečujejo že vrsto let. Nadzor nad tovrstno sivo ekonomijo pa bi lahko inšpektorji učinkovito vršili na način, da se inšpektor identificira kršitelju po sami storjeni kršitvi predpisov. Z namenom smotrne porabe proračunskih sredstev se ukinja tudi inšpekcijska značka. V prehodnih določbah se spreminja druge zakone, ki urejajo značke inšpektorjev, ter določa 6-mesečni rok za uskladitev podzakonskih aktov v delu, kjer je urejena službena značka. Predlog zakona prinaša še kar nekaj rešitev, ki bodo pripomogle k racionalizaciji dela inšpekcijskih služb. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije predlagane rešitve ocenjujemo pozitivno, zato bomo, kot sem že navedel na začetku, predlog novele podprli. Hvala.
Tako smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 8. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O BANKI SLOVENIJE. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 26 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Jožetom Tankom. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 26 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Jožetom Tankom, zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagateljev predloga zakona mag. Andreju Širclju.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovana državna sekretarka s sodelavko, kolegi in kolegice! V Sloveniji imamo v primerjavi z drugimi razvitimi evropskimi državami posebnost v bančnem sistemu. Ta posebnost je predvsem to, da so banke v državni lasti, večinoma v državni lasti. Vse, razen nekaj tujih bank, je v državni lasti, in to pomeni, da je država lastnica teh bank. To, da je država lastnica teh bank, v sedanjem trenutku predstavlja veliko breme. Zakaj? Zaradi tega, ker Banka Slovenije kot glavni nadzornik ugotavlja kapitalsko ustreznost ali neustreznost slovenskih bank. Na tej podlagi da zahtevo lastniku – lastnik je država, ki jo predstavlja vlada –, da dokapitalizira slovenske banke. To se je v zadnjih 6 mesecih zgodilo pri Factor banki in Probanki, pri Novi Ljubljanski banki, pri Novi Kreditni banki Maribor, in za to smo potrošili približno 3 milijarde 600 evrov. Poleg tega je tu še dodaten denar za Factor banko in Probanko. Čaka nas še Abanka. V zvezi s tem je vloga Banke Slovenije izredno pomembna, pomembna zaradi tega, ker naroči lastniku oziroma vladi, da za dokapitalizacije uporabi denar davkoplačevalcev. In davkoplačevalci morajo vedeti, kam gre denar. Davkoplačevalci morajo vedeti, kako je ta denar uporabljen. Zaradi tega v Slovenski demokratski stranki predlagamo, da povečamo vlogo Državnega zbora, povečamo vlogo poslank in poslancev pri nadzoru Banke Slovenije, kar z drugimi besedami pomeni, da Banka Slovenije pogosteje poroča Državnemu zboru o ukrepih, ki jih je dejansko naredila oziroma o ukrepih, ki se tičejo bank, predvsem če gre za državne banke, predvsem če te banke zahtevajo državno pomoč oziroma so predmet državne pomoči. V tem primeru je pomembno, da v Državnem zboru ugotovimo tudi odgovornost guvernerja in viceguvernerjev, in sicer tako, da guverner in viceguverner poročata o vseh dejanjih, ki jih je sprejel Svet Banke Slovenije. Svet Banke Slovenije je nekaj ljudi; to so guvernerji in viceguvernerji. In v zvezi s tem predlagamo tudi, da ima Komisija za nadzor javnih financ, ki je tista, ki nadzoruje porabo javnih financ, državnega denarja, predstavnika v Svetu Banke Slovenije. To se nam zdi pomembno zaradi tega, ker je to tista komisija, ki je vodena s strani opozicije, ki skrbi za varčnost, za gospodarnost in tudi za zakonitost porabljenega denarja. Poleg tega s spremembo Zakona o Banki Slovenije predlagamo tudi, da ima guverner večja pooblastila pri kadrovanju direktorjev v Banki Slovenije. On je odgovoren za kadrovanje, on je odgovoren za poslovanje Banke Slovenije in zaradi tega mu dajemo na eni strani večja pooblastila, na drugi strani pa večjo odgovornost. V Slovenski demokratski stranki menimo, da je razprava o Zakonu o Banki Slovenije nujna, nujna predvsem zato, ker davkoplačevalci vse več in več financirajo banke in na drugi strani imajo vse manj in manj denarja zaradi povečevanja davkov v zadnjem letu. To seveda tudi pomeni, da bo vloga Državnega zbora in vloga poslank in poslancev večja in da bo guverner, viceguverner poročal pogosteje in na drugačen način, kot je poročal do sedaj. In ne nazadnje, če gre za državno pomoč, ne vidimo nobenega razloga za to, da so ti podatki tajni. To so glavne spremembe predloga zakona. To je tisto, kar smo dolžni, da damo našim volivcem in volivkam, kajti Banka Slovenije posredno uporablja denar davkoplačevalcev. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade. Mag. Mateja Vraničar, državna sekretarka na Ministrstvu za finance, izvolite.
Spoštovana gospa podpredsednica, hvala za besedo. Gospe poslanke in gospodje poslanci! Vlada kot ključno ugotavlja v zvezi s predloženim Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Banki Slovenije, da predlagane spremembe posegajo v neodvisnost Banke Slovenije, kot jo določata Pogodba o delovanju Evropske unije in Statut Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke. Že na začetku je treba povedati, da Evropska centralna banka, ki se je v skladu s pravili izrekla o predlaganemu predlogu zakona, le-tega ne podpira. V zvezi s konkretnimi predlogi sprememb pa ocenjujemo naslednje. Predlagatelji predlagajo dopolnitev 26. člena zakona, ki ureja poročanje Banke Slovenije Državnemu zboru. V zvezi s tem je predlagano, da mora biti poročilo Banke Slovenije izčrpno in, kolikor je to potrebno, vključevati tudi zaupne podatke in informacije. Že v sedanjem režimu je poročanje Banke Slovenije ustrezno in izčrpno, zato spremembe na tem področju niso potrebne. Ko ocenjujemo to obveznost poročanja, je treba upoštevati tudi to, da imajo po veljavnem zakonu predstavniki Državnega zbora možnost pridobitve informacij s področja delovanja Banke Slovenije, saj lahko sodeluje predstavnik odbora Državnega zbora, pristojnega za finance in monetarno politiko, na sejah Sveta Banke Slovenije. Ta pristojnost je v smislu pridobivanja ustreznih informacij dejansko močnejša od bolj pogostega poročanja Državnemu zboru, kot predlagajo predlagatelji zakona. Vlada prav tako nasprotuje predlogu, da bi bili lahko guvernerji in viceguvernerji ponovno imenovani največ enkrat, saj menimo, da ni utemeljenih razlogov za tovrstno omejevanje števila mandatov guvernerja in viceguvernerjev. Imenovanje guvernerja in viceguvernerjev je tako ali tako v pristojnosti Državnega zbora, s tem pa je poslancem dana možnost, da ponovno ne imenujejo guvernerja ali viceguvernerja, ki se pri svojem dosedanjem delu kot guverner ali viceguverner ni izkazal kot uspešen. Prav tako se ne strinjamo s predlogom, da bi bila za imenovanje člana Sveta Banke Slovenije potrebna dvotretjinska večina vseh poslancev, saj menimo, da je sedanja ureditev, v skladu s katero je za imenovanje potrebna večina vseh poslancev, torej še vedno kvalificirana večina, ustrezna in primerljiva z ureditvijo v drugih primerljivih zakonih, kot sta na primer Zakon o ustavnem sodišču ali pa Zakon o računskem sodišču. Veljavni zakon v zvezi z razrešitvijo članov Sveta Banke Slovenije predpisuje, da je član lahko predčasno razrešen samo, če sam zahteva razrešitev, če v času trajanja mandata nastopijo razlogi za nezdružljivost opravljanja funkcije ali pa če v predpisanem postopku ugotovi, da ne izpolnjuje več pogojev, ki se zahtevajo za opravljanje njegovih dolžnosti oziroma je zagrešil hujšo kršitev. Ugotavljamo, da so našteti razlogi za predčasno razrešitev guvernerja enaki, kot jih za predčasno razrešitev določa Statut Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke, zato ne soglašamo s predlogom, da bi lahko bil član Sveta Banke Slovenije razrešen tudi v primeru, če razrešitev predlaga predsednik Republike Slovenije. Vlada prav tako nasprotuje predlogu, da poslovanje Banke Slovenije revidira revizijska gospodarska služba, ki jo izbere Državni zbor. To je v nasprotju s Statutom Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke, ki določa, da revizijo računovodskih izkazov Evropske centralne banke in nacionalnih centralnih bank opravljajo neodvisni zunanji revizorji, ki jih je priporočil Svet ECB in potrdil Svet Evropske unije. Upoštevaje vse navedeno in še enkrat tudi upoštevaje mnenje, ki ga je v zvezi s predlogom zakona dala Evropska centralna banka, Vlada predloga zakona ne podpira, in predlagamo, da Državni zbor izglasuje sklep, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Kot prva ima besedo Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, mag. Marko Pogačnik.
Spoštovana predsedujoča, hvala za dano besedo. Spoštovana državna sekretarka, spoštovani kolegice in kolegi! Slovenska demokratska stranka je vložila Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Banki Slovenije. Glavni cilj predlaganega zakona je povečati oziroma zagotoviti preglednost delovanja in vzpostaviti demokratično odgovornost Banke Slovenije oziroma njenih organov, guvernerja in Sveta Banke Slovenije. Predlog zakona zasleduje predvsem načelo preglednosti, transparentnosti in odgovornosti delovanja javnih inštitucij in njihovih organov. V predlogu samega zakona se predlagajo spremembe določb glede števila mandatov guvernerja in viceguvernerja ter glede imenovanja in razrešitev člana Sveta Banke Slovenije. Tako bi bili lahko guverner in viceguvernerji ponovno imenovani največ enkrat, razrešitev člana Sveta Banke Slovenije bi lahko predlagal predsednik republike, o njem pa bi odločal Državni zbor z dvotretjinsko večino vseh poslancev. Z dvotretjinsko večino vseh poslancev bi se tudi imenovalo člane Sveta Banke Slovenije. Zaradi zagotavljanja učinkovitejšega poslovanja same Banke Slovenije se predlaga, da bi guverner lahko kadarkoli brez razloga razrešil direktorja ali namestnika direktorja oddelka v Banki Slovenije. Dolžnost varovanja zaupnih bančnih podatkov se velikokrat uporablja kot izgovor za prikrivanje vseh napačnih odločitev vodstev bank, ki so lahko marsikdaj tudi na meji zakonitosti, kar se je izkazalo v primeru nadzorovane likvidacije privatnih bank Factor banke in Probanke. Lahko pa se uporablja tudi za izgovor za prikrivanje napačnih odločitev samega sveta banke, predvsem viceguvernerja, ki je odgovoren za nadzor poslovanja Banke Slovenije. Zato se predlaga določbo, da dolžnost varovanja zaupnih podatkov članov Sveta Banke Slovenije, delavcev Banke Slovenije in drugih oseb ne velja za podatke, ki se nanašajo na banke in hranilnice, ki so prejele državno pomoč ali pa je bila banka predmet ukrepov po Zakonu o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank, in te podatke zahteva Državni zbor, delovno telo Državnega zbora ali preiskovalna komisija. S tem se bo Državnemu zboru, ki mora sprejeti pomembno odločitev v zvezi z reševanjem težav v slovenskem bančnem sistemu, dalo možnost, da pridobi ustrezne podatke in odgovornost za nastalo stanje. V teh členih, ki jih Slovenska demokratska stranka kot odgovorna predlaga, mislim, da so glavne zadeve v zvezi s poročanjem Banke Slovenije, da se tukaj naredi sprememba, in sicer da bi bila zaveza Banke Slovenije, da poroča Državnemu zboru polletno, glede na fluktuacijo in na stanje v bančnem sistemu v Sloveniji. Mislim, da je s stališča Slovenske demokratske stranke to več kot potrebno. V Slovenski demokratski stranki ocenjujemo, da gre za prvo branje tega zakona. In vsekakor smo mnenja, preučili smo tudi mnenje Evropske centralne banke, ki v nekaterih delih tega predlaganega zakona pojasnjuje, da spremembe, ki jih je predlagala Slovenska demokratska stranka, v zvezi s statutom in pa z načeli, ki jih ima Evropska centralna banka, niso možne. Vendar pa je treba poudariti, da Evropska centralna banka, njeno mnenje v celoti ne negira vseh členov in predlogov za spremembo Zakona o Banki Slovenije. Slovenska demokratska stranka apelira na vse poslanske skupine tega državnega zbora, da v prvem branju ta predlog podprejo, kajti verjetno se vsi zavedamo, da je Slovenija edina tranzicijska država, ki že drugič na račun davkoplačevalcev sanira bančni sistem. Prva sanacija je bila izvedena med letoma 1993 in 1996, drugo sanacijo smo pa sprejeli in potrdili tudi v okviru tega državnega zbora. In v okviru te druge sanacije bo davkoplačevalce druga sanacija bančnega sistema stala približno 6 milijard evrov. 6 milijard evrov za drugo sanacijo bank v državni lasti, slovenskih. Zaskrbljujoče pa je, da verjetno tukaj do danes še nismo prišli ne pri prvi sanaciji ne pri drugi sanaciji predvsem do odgovornosti. Ocenjujemo, da je Banka Slovenije regulator trga, ki ima verjetno odločujočo besedo pri teh zadevah in ki bi v prvi meri morala biti tista, ki bi prva opozorila na napake in ustavila možnosti določenih nepravilnosti ali vzpostavila primeren sistem tveganja, ki bi bistveno zmanjšal možnosti za naprej, da ne bo prišlo v Sloveniji že do tretje sanacije bančnega sistema na račun davkoplačevalcev. V Slovenski demokratski stranki ocenjujemo, da je zaskrbljujoče, da se je bančni sistem že v drugo saniral na račun davkoplačevalcev v višini 6 milijard evrov. Država je dala denar v banke, ostalo se pa ni zgodilo. Nismo bili priča nobenemu odstopu, nobenemu ponujenemu odstopu, kljub temu, da je v bančnem sistemu bila luknja velika 6 milijard evrov. Kadrovska politika se nadaljuje isto. Zanimivo je pogledati sistem organov upravljanja Ljubljanske banke v letu 1991. Ti eni in isti ljudje so danes v enakih organih upravljanja iste Nove Ljubljanske banke ali so se kadrovsko porazdelili po ostalih poslovnih bankah in po ostalih poslovnih finančnih sistemih. In ta praksa se nadaljuje tudi sedaj. V Slovenski demokratski stranki seveda pogrešamo, da Vlada Republike Slovenije, Banka Slovenije in pa Ministrstvo za finance po sami sanaciji bančnega sistema niso javnosti in davkoplačevalcem pojasnili, kaj se sedaj od teh saniranih bank pričakuje. Nismo zasledili niti enega cilja, niti ene obveze, kaj se bo s temi bankami dogajalo naprej. Mislim, da gre tukaj za pomemben zakon, pomemben zakon tako za konkurenčnost kot za razvoj države, kot za razvoj podjetništva, kot za razvoj gospodarske konkurenčnosti, in pa seveda tudi za zakon, ki bo pomembno vplival na to, da ne bo prišlo do tretje sanacije bančnega sistema na račun davkoplačevalcev. Mi smo proučili tudi to mnenje Evropske centralne banke. Ocenjujemo, da je to mnenje napisano korektno, in v Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da se v drugem in tretjem branju tega zakona zakon lahko naredi dober, kvaliteten s sodelovanjem vseh poslanskih skupin. Določeni predlogi v tem zakonu, ki ga je predlagala Slovenska demokratska stranka, so nujni, so nujno potrebni. Mislim, da govorimo o zelo pomembnem organu, zelo pomembnem regulatorju, ki nadzira poslovanje vseh bank v Sloveniji. Prepričani smo, da predlagane spremembe peljejo v pravo smer, v smer, kjer se bo zagotovila večja transparentnost poslovanja in da bomo z določenimi spremembami zakona zmanjševali predvsem tisto tveganje, da se napake, ki smo jim bili priča pri prvi sanaciji bančnega sistema, pri drugi sanaciji bančnega sistema, v prihodnosti ne bi več ponovile. In sem prepričan, da je interes vseh tukaj, ki sedimo v tem državnem zboru, ki imamo odgovornost do svojih volivcev, da se zavedamo tega, da moramo vse narediti za to, da do novega kolapsa bančnega sistema, ki smo mu bili priča v Sloveniji že dvakrat na račun davkoplačevalcev, ne bi več prišlo. Ocenjujemo tudi, da ta predlog spremembe Zakona o Banki Slovenije zagotavlja tudi na nek način večjo odgovornost in da bi imel Državni zbor pri tem možnost vpogleda v določene dele. Vsekakor ocenjujemo, da je bančna tajnost pomembna, je ne izključujemo, vendar ocenjujemo, da bi bilo pošteno do vseh državljank in državljanov Republike Slovenije, da se v primeru, ko se bančni sistemi ali finančni sistemi sanirajo na račun davkoplačevalcev, javnosti tudi pojasni, kdo je tukaj odgovoren, zaradi česa je do teh zadev prišlo. V Slovenski demokratski stranki smo zaskrbljeni, da druga sanacija bančnega sistema, ki bo stala slovenske državljanke in državljane približno 6 milijard evrov – ne izključujemo, da se bo ta številka še povečala –, da ni zaradi odnosa Ministrstva za finance in Vlade Republike Slovenije v danem trenutku niti ene garancije, da se ta zadeva ne bo ponovila. Tukaj pogrešamo predvsem ukrepe in cilje, ki bi jih napovedalo pri tej sanaciji Ministrstvo za finance, ki bi dali poslovnim bankam, ki so bile dokapitalizirane z davkoplačevalskim denarjem, vedeti, kaj se od tega pričakuje, ali vsaj pojasnilo, ali bomo davkoplačevalci ta denar kdaj dobili nazaj. Da ne govorimo o odgovornosti, in ni se dogodil niti en odstop, tako na strani regulatorja, tako na organih upravljanja poslovnih bank, ki so bile sanirane na račun davkoplačevalskega denarja v višini približno 6 milijard evrov. Še enkrat bi tukaj pozval vse kolegice in kolege v tem državnem zboru: gre za prvo branje zakona. V Slovenski demokratski stranki ocenjujemo, da so določene poti, določene zadeve, ki so predlagane v tem zakonu, dobre. Seveda bomo upoštevali mnenje Evropske centralne banke, ki je dala na določene spremembe člena tudi negativno mnenje oziroma opozorila, da to v okviru evropske regulative bančnega sistema pač ne gre. V imenu Poslanske skupine SDS predlagam, da se predlog prvega branja potrdi, da se sprejme sklep, da je zakon, ki ga je predlagala Slovenska demokratska stranka, primeren za nadaljnjo obravnavo, in da v nadaljnjih postopkih vse poslanske skupine poskušamo ta zakon narediti takšnega, ki bo kvaliteten, transparenten in ki bo sledil ciljem, da bodo slovenske banke postale konkurenčne, transparentne in da ne bo tukaj ena blagajna prazna, kjer bo denar odtekal ne vemo kam, davkoplačevalci pa bomo ta denar polnili. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija bo stališče predstavila gospa Renata Brunskole.
Hvala lepa, spoštovana gospa podpredsednica. Spoštovana gospa državna sekretarka s sodelavko, spoštovani kolegice in kolegi! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Banki Slovenije, ki ga je v zakonodajni postopek vložila skupina poslank in poslancev, s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom, kot cilj zakona navaja povečanje oziroma zagotavljanje preglednosti delovanja in vzpostavitev demokratične odgovornosti Banke Slovenije oziroma njenih organov. Preglednost delovanja bi se po mnenju predlagatelja zagotovila z izjemami do dolžnosti varovanja zaupnih informacij, kadar te informacije zahteva Državni zbor ali njegovi odbori. Omogočeno bi bilo tudi sodelovanje predstavnikov Državnega zbora na sejah Sveta Banke Slovenije. Nadalje predlaga spremembo pravil pri imenovanju guvernerja ter uvaja nov razlog za razrešitev članov organov odločanja Banke Slovenije. Predlog zakona določa še, da Državni zbor na predlog Komisije za nadzor javnih financ izbere zunanjo revizijsko gospodarsko družbo, ki bi revidirala poslovanje Banke Slovenije. V Poslanski skupini Pozitivna Slovenija ugotavljamo, da predlog zakona nedopustno posega v neodvisnost Banke Slovenije. Le-to določata tudi Pogodba o delovanju Evropske unije in Statut Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke. Ureditev in pristojnosti Banke Slovenije so podrobneje opredeljene in določene v veljavnem Zakonu o Banki Slovenije, ki je bil pripravljen v skladu z načeli in določbami Pogodbe o delovanju Evropske unije in Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke. Institucionalna neodvisnost centralne banke pomeni, da je centralnim bankam in članom njenih upravljavskih organov prepovedano iskati in sprejemati navodila institucij in teles Evropske unije, vlad ali organov drugih držav članic in drugih teles. Torej, ta predlog zakona že v tem delu močno in nedopustno posega v neodvisnost Banke Slovenije. Banka Slovenije je kot centralna banka Republike Slovenije opredeljena v 152. členu Ustave Republike Slovenije. Po ustavi je Banka Slovenije v svojem delovanju samostojna in odgovarja neposredno Državnemu zboru Republike Slovenije. Mnenje do predloga zakona je poleg Vlade Republike Slovenije argumentirano in poglobljeno podala tudi Evropska centralna banka. Do vseh predlaganih sprememb se je opredelila izrazito negativno. Podala je ključne vidike načela neodvisnosti centralnih bank za članice Evropskega sistema centralnih bank. Stališče Evropske centralne banke je, da je osebna neodvisnost guvernerja in drugih članov organov odločanja nacionalne centralne banke ključnega pomena. Tudi v mnenju Vlade, ki smo ga prejeli, je ugotovljeno, da predlog spremembe zakona tudi ne vsebuje vseh zahtevanih sestavin iz 115. člena Poslovnika Državnega zbora Republike Slovenije v delu, ki se nanaša na prikaz ureditve v drugih pravnih sistemih. Ta mora vsebovati prikaz ureditve v najmanj treh pravnih sistemih držav članic Evropske unije, vendar se prikaz v predlogu zakona vsebinsko ne nanaša na področja, ki jih ureja predlog zakona. V Poslanski skupini Pozitivna Slovenija zato menimo, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Banki Slovenije s strani predlagatelja ni bil, tako kot je bilo tudi že danes v nekaj obrazložitvah in stališčih predstavljeno, pripravljen tako, da bi ga v Pozitivni Sloveniji lahko potrdili, pa čeprav šele v prvi obravnavi. Namreč, nedopustnost posega v neodvisnost Banke Slovenije in poleg tega še izrazito negativno stališče Evropske centralne banke nas je vodilo k temu, da v Poslanski skupini Pozitivna Slovenija Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Banki Slovenije ne bomo potrdili v prvi obravnavi, saj ocenjujemo, da je ta predlog spremembe zakona nesprejemljiv in ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov bo stališče predstavil gospod Matevž Frangež.
Spoštovana podpredsednica, najlepša hvala za besedo. Ne bom ponavljal do sedaj izraženih stališč, ki se sklicujejo na odklonilno stališče Evropske centralne banke. Banka Slovenije je vključena v Evrosistem, in Socialni demokrati ocenjujemo, da je treba zaradi ustavnega zavarovanja neodvisnosti Banke Slovenije biti pri morebitnih posegih v njen položaj, še posebej pa na vsa vprašanja in pojavnost njene neodvisnosti, posebej občutljiv in previden. Tudi zato Socialni demokrati predloga zakona ne bomo podprli. Če spoštujemo mnenje Evropske centralne banke, potem danes ni mogoče ravnati drugače, kot oceniti zakon kot neprimeren za nadaljnjo obravnavo. Bolj kot določbe tega zakona pa pravzaprav vznemirja kontekst predloga. Pravzaprav se v Sloveniji že nekaj časa bojujemo v naporni bitki za interpretacijo o odgovornosti, kaj in kdo je Slovenijo pripeljal v položaj, v katerem danes smo. Tudi v teh dneh poslušamo interpretacije, ki pravijo, da je Slovenija v težavah zato, ker je njen javni dolg prehitro narasel – seveda je to odgovornost levih vlad – in ker nismo šli po poti radikalnega varčevanja, zategovanja pasu, zmanjševanja javnega sektorja in zmanjševanja obsega in učinkovitosti socialne države. To bi namreč bili recepti trojke, ki jo nekateri še vedno vneto kličejo na pomoč v Slovenijo. Resnica je namreč nekje drugje. Za to, da se soočamo s posledico, je treba najprej prepoznati vzroke. Vzroki slovenskih težav so v hitrem, rekordnem naraščanju njenega bruto zunanjega dolga med letoma 2004 in 2008. Takrat smo z nepremišljeno denarno in ekonomsko politiko ustvarili daleč največji obseg slabih naložb, te slabe naložbe pa v sedanjem času terjajo ukrepanje v podobi sanacije bančnega sistema. Pri tem se tudi Socialni demokrati ne moremo izogniti vprašanjem odgovornosti vodstva centralne banke v tistem obdobju, vprašanju ustreznosti ukrepov zaradi zmanjšanja ravnotežij pri skrbnosti vodenja denarne politike. Kljub temu pa tudi takšna ravnanja postavljamo v kontekst takratne ekonomske politike, ki je terjala hitro in neodgovorno privatizacijo, pregrevanje gospodarstva preko pospešenih javnih vlaganj, tudi hitro dokončanje avtocestnega programa, in druge poteze, ki jih nesporno lahko postavimo v kontekst pregrevanja gospodarstva, izgube ravnotežij naše ekonomije in nastanka uničujočih vzrokov za posledice, s katerimi smo bili kasneje soočeni. Socialni demokrati smo imeli po tistem obdobju privilegij in odgovornost, da smo vodili vlado. In res je, takrat je vlada Boruta Pahorja kot odgovor na to, za to, da smo zavarovali socialno državo, in ker smo javni sektor in kakovost javnih storitev razumeli kot enega od ukrepov za boj proti krizi – vemo namreč, da so se pametne države soočale s krizo tudi tako, da so povečevale vlaganje v sposobnost, v javno izobraževanje, v raziskave in tudi zdravstvo, da so presegle izzive naraščajoče brezposelnosti in neravnotežij, ki so se v državah in ekonomijah pojavljala. Zadnje zadolžitve, izpeljane v času te vlade, so odgovor na izziv, ki pred nami pravzaprav stoji od leta 2008 dalje, in bi bil, če bi korenito dokapitalizacijo bank izpeljali v letu 2009 – in sam bi spomnil, da smo se tudi v takratni Poslanski skupini Socialnih demokratov zavzemali za takšno odločno akcijo –, danes problem cenejši in manjši. Ampak zadolževanje države je neposredna posledica tega, da je problem v bančnem sektorju treba preseči. Pri tem je legitimno in umestno vprašanje odgovornosti uprav, nadzornih svetov, tudi Banke Slovenije, in ne pozabimo tistih, ki so v prvi vladi Janeza Janše kreirali ekonomsko politiko te države. Spoštovane in spoštovani! Bitka za interpretacijo se torej nadaljuje. Socialni demokrati ocenjujemo, da bi bilo dobro na podlagi realnih podatkov in mnenj uglednih ekonomistov natančno proučiti vzroke in o tem končno doseči tudi dogovor. Šele takrat, ko se bomo strinjali v diagnozi, bo mogoče državi zagotoviti tudi sprejetje koherentnih, čim bolj soglasnih ukrepov za to, da Slovenijo potegnemo iz krize in to šibko okrevanje, ki smo mu priča, utrdimo ter poskrbimo za to, da okrevanje ne bo le statistična kategorija, ampak da se bo čim prej prepoznalo tudi v novih delovnih mestih in povišani kakovosti življenja ljudi. Predlog zakona bomo Socialni demokrati zavrnili.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev gospa Alenka Pavlič.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani! Kot že nekajkrat videno v času trajanja mandata te vlade, predlagatelj, SDS, želi uveljaviti nekatere spremembe, ki po svoji naravi in vsebini niso sprejemljive. Danes bomo imeli v prvi obravnavi Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Banki Slovenije. Kaj sploh je Banka Slovenije? Je centralna banka Republike Slovenije, ustanovljena 25. junija 1991 s sprejetjem Zakona o Banki Slovenije. Banka Slovenije ter člani njenih organov odločanja so neodvisni in pri opravljanju svojih nalog po Zakonu o Banki Slovenije niso vezani na sklepe, stališča in navodila državnih ali katerihkoli drugih organov, niti se ne smejo nanje obračati po navodila in usmeritve. Verjamem, da vsi vemo, da v skupino državnih organov sodi tudi Državni zbor. Torej, še enkrat poudarjam, Banka Slovenije ter člani njenih organov odločanja so neodvisni in pri opravljanju svojih nalog po Zakonu o Banki Slovenije niso vezani na sklepe, stališča in navodila državnih ali katerihkoli drugih organov, niti se ne smejo nanje obračati po navodila ali usmeritve. Banka Slovenije je od 1. januarja 2007 tudi članica Evrosistema skladno s Pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti in Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke, ki ju mora pri svojem delovanju v celoti uresničevati. Zakaj tak uvod v samo bistvo Banke Slovenije? Preprosto. Vse zapisano jasno pove, da se spremembe zakonodaje, ki ureja delovanje Banke Slovenije, pač ne more lotevati kar tako, malo na počez. Ko neki politični opciji nekaj ni všeč, nečesa zaradi zakonske omejitve ne dobi, potem pač preprosto predlaga spremembo zakonodaje. Da bi se vprašali, zakaj nekaj je, kot je, in zakaj je to urejeno na prav tak način – ne, to bi bila prevelika izguba časa. Tako vsaj na prvi pogled kaže. In poglejmo, kaj točno je predlagatelj želel spremeniti v tako sistemskem zakonu tako pomembnega in predvsem neodvisnega organa, kot je Banka Slovenije. Zahteve so naslednje. Izčrpnejša poročila, kot jih Banka Slovenije sicer pripravlja; poročila bi naj vsebovala tudi bančne tajnosti, sploh za banke in hranilnice, ki so bile ali bodo deležne državne pomoči. Drugačna ureditev pravic iz delovnega razmerja, plač – naj bi se urejale drugače, ne povedo pa, kako drugače, pač urejale bi se drugače. Na sejah Sveta BS bi naj poleg članov sveta, predsednika Odbora za finance in monetarno politiko in ministra, pristojnega za finance, sodeloval tudi predstavnik opozicije. Seveda ob tem pozabljajo, da je predstavnik Komisije za nadzor javnih financ prav tako lahko prisoten na sejah in prav tako nima glasovalne pravice, kot jo nimata minister in predsednik odbora za finance. Spreminjajo določbo glede števila mandatov guvernerja in viceguvernerjev. Po novem bi lahko bili imenovani največ enkrat, in to z dvotretjinsko večino vseh poslancev. Zaradi zagotavljanja učinkovitejšega poslovanja same Banke Slovenije pa predlagajo, da bi guverner lahko kadarkoli brez razloga razrešil direktorja ali namestnika direktorja oddelka Banke Slovenije. Nadalje se predlaga, da poslovanje Banke Slovenije revidira zunanja revizijska družba, ki bi jo izbral Državni zbor, kateremu bi Banka Slovenije predložila poročilo revizijske družbe. In za konec, velika bančna tajnost, kot uvodoma že rečeno, rana, za katero predlagatelj ponovno, mislim, da tretjič v zadnjem letu, predlaga, da se Banka Slovenije in odgovorne osebe razrešijo obveze varovanja. Seveda to nekoliko vežejo na tiste banke in hranilnice, ki so bile ali še bodo prejemnice državne pomoči. K predlogu zakona sta svoje mnenje podali tako Evropska centralna banka kot tudi Vlada. Pa če rečemo, da je Vlada pristranska, tega ne moremo reči in javno zagovarjati za Evropsko centralno banko. In kakšno je bilo to mnenje? Kakšno je bilo mnenje na predlog zakona, za katerega je predlagatelj zapisal, da ima za svoj cilj povečati oziroma zagotoviti preglednost delovanja in vzpostaviti demokratično odgovornost Banke Slovenije oziroma njenih organov, to sta guverner in Svet Banke Slovenije, seveda ob zasledovanju načel preglednosti, transparentnosti in odgovornosti delovanja javnih inštitucij in njihovih organov? Evropska centralna banka je, ne boste verjeli, podala negativno mnenje. Mnenje so razdelili v štiri vsebinske sklope, in sicer, prvič, razrešitev članov organov odločanja Banke Slovenije. 130. člen Pogodbe o delovanju Evropske unije govori o načelu osebne neodvisnosti, ki je ključni vidik načela neodvisnosti centralnih bank za članice Evropskega sistema centralnih bank. Statut ESCB zlasti v členu 14.2 določa, da so guvernerji lahko razrešeni s funkcije le, če ne izpolnjujejo več pogojev ali če so zagrešili hujšo kršitev, pri čemer imajo možnost zadevo predložiti Sodišču Evropske unije. Drugič, sodelovanje predstavnikov tretjih oseb na sejah Sveta Banke Slovenije. Stališče Evropske centralne banke je, da je sodelovanje predstavnikov tretjih oseb nezdružljivo s pogodbo in statutom. Zunanji revizor delovanja Banke Slovenije kot tretja točka. Člen 27.1 Statuta Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke zahteva, da revizijo računovodskih izkazov Evropske centralne banke in nacionalnih centralnih bank opravljajo neodvisni zunanji revizorji, ki jih priporoči Svet ECB, kar je pravilno določeno v 52. in 65. členu veljavnega zakona. Predlagana sprememba je zato nezdružljiva s členom 27.1 Statuta ECB, saj mora biti revizija opravljena na nepolitični, neodvisni in izključno strokovni osnovi. Predlagane spremembe zakona vseh treh zahtev ne izpolnjujejo. Četrtič, poročanje Banke Slovenije Državnemu zboru in zaupnost informacije. Zakon bi moral vsebovati ustrezna varovala, s katerimi bi se zagotovilo naslednje. Obveznosti poročanja ne smejo privesti do poseganja v neodvisnost članov Sveta Banke Slovenije. Poseben statut guvernerjev v njihovi funkciji članov organov odločanja ECB mora biti v celoti spoštovan. Upoštevane morajo biti zahteve po zaupnosti, ki izhajajo iz statuta ESCB. Torej, kot je brati mnenje Evropske centralne banke, je slednja podala negativno mnenje k čisto vsakemu vsebinskemu sklopu predloga zakona. Ponovno poudarjam, Evropska centralna banka, katere del je Banka Slovenije, ki mora pri svojem delovanju popolnoma upoštevati Pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti in Statut Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke, je podala v celoti negativno mnenje k predlaganim spremembam Zakona o Banki Slovenije. Ne vem, ali se samo poslancem Poslanske skupine nepovezanih poslancev zdi, da bi bilo najprimerneje tak zakon umakniti iz obravnave? Mogoče le v razmislek. Poslanska skupina nepovezanih poslancev takega predloga ne more podpreti, niti pogojno ne. Popolnoma se bomo oprli na mnenje Evropske centralne banke. Oprli se bomo tudi na mnenje Vlade, ki je podobno, le še nekoliko natančneje določa, zakaj ni sprejemljivo in s čim vse ni skladno. Verjamemo, da v duhu zagotavljanja demokratične odgovornosti Banke Slovenije oziroma njenih organov, guvernerja in Sveta Banke Slovenije, in predvsem v luči načela odgovornega delovanja javnih inštitucij in njihovih organov tudi ostale poslanske skupine takega predloga zakona ne boste podprle. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Naslednje poslansko stališče je poslansko stališče Poslanske skupine Državljanske liste. Gospod Marko Pavlišič, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovani predstavniki ministrstva, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Da je bila slovenska bančna luknja povzročena v veliki meri ravno zaradi vplivanja politike in politikov na upravljanje bank, je bolj ali manj že dejstvo, zato toliko težje razumemo predlog te spremembe, ki ne prinaša nič drugega, kot krepi vpliv politike v bančnem sistemu. Banka Slovenije in člani njenih organov so in morajo ostati neodvisni. S tega vidika je predlog o dvotretjinski večini poslancev za izvolitev guvernerja in viceguvernerjev dober predlog, kar je pa tudi edini dober predlog v tem predlogu zakona. Ena ključnih novosti pa je seveda povezana z bančno tajnostjo oziroma odpravo le-te. Predlagatelj to v tem mandatu predlaga drugič ali tretjič. Zanimivo, da se v času, ko so bili sami v vladni koaliciji in se je sprejemala ključna zakonodaja z bančnega področja, tako Zakon o bančništvu kot tudi Zakon o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank, tovrstni predlogi niso znašli v predlogih zakonov. Od kje ta dvoličnost? Iz tega lahko sklepamo, da predlagatelju dejansko ne gre za povečanje transparentnosti, ampak predvsem za politični cirkus v Državnem zboru, kjer na glas zagovarjajo razkritje podatkov, potihoma pa držijo fige v žepu, da se to ne bi zgodilo. In očitno so držali fige v žepu tudi takrat, ko smo v Državnem zboru na predlog Državljanske liste glasovali in izglasovali javnost podatkov o slabih kreditih, prenesenih na Družbo za upravljanje terjatev bank. Zaradi tega danes lahko javnost presoja, ali so večjo bančno luknjo povzročili levi tajkuni ali desni zvonovi. In jasno je le eno, v Državljanski listi nimamo ne enih ne drugih. Državni zbor sicer lahko preiskuje določene sume zlorabe političnega vpliva, vendar dostop do popolnoma vseh bančnih podatkov, kar predlaga predlagatelj, močno presega te okvire. Z namenom enkrat za vselej razčistiti, kaj se je v bančnem sistemu dogajalo in od kod izvira ta velika bančna luknja, je v Sloveniji treba izvesti javno preiskavo po islandskem vzoru. Smo pa v Državljanski listi v Državni zbor že vložili predlog zakona, ki na precej bolj smiseln način odpira tiste kreditne mape, ki so sicer ostale na bankah deležnih pomoči, pa vendar obstaja verjetnost, da so pripomogle k nastanku bančne luknje. Zato danes ponovno apeliram na predsednika Državnega zbora, da zagotovi pogoje, ki bodo omogočili, da ta zakon čim hitreje nadaljuje svojo zakonodajno pot.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo stališče predstavil gospod Janez Ribič.
Hvala za besedo. Spoštovana podpredsednica Državnega zbora, spoštovana državna sekretarka, poslanke in poslanci! Banka Slovenije je z vstopom v evro območje postala del Evrosistema kot ena izmed nacionalnih centralnih bank in na katerega je hkrati prenesla pristojnosti za vodenje denarne politike. Od takrat se tudi za Slovenijo odločitve sprejemajo centralizirano v Evropski centralni banki, izvajajo pa preko nacionalnih centralnih bank. Delo Banke Slovenije tako v veliki meri opredeljuje Statut Evropskega sistema centralnih bank in Evropske centralne banke. Predlagatelj zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Banki Slovenije je tako prelagal kar nekaj sprememb, in sicer v zvezi s poročanjem naše nacionalne banke Državnemu zboru, v zvezi z imenovanjem zunanjega revizorja glede ugotavljanja opravljanja nezdružljivosti funkcije, v zvezi z možnostjo sodelovanja opozicijskega poslanca na sejah Sveta Banke Slovenije, v zvezi z imenovanjem guvernerja in članov Sveta Banke Slovenije ter glede ravnanja z zaupnimi podatki v povezavi z Državnim zborom Republike Slovenije. Če začnem na začetku. Interakcija izmenjave podatkov med našo centralno banko, Banko Slovenije, je tudi po mnenju Slovenske ljudske stranke skromna. Medtem ko preko delovnih teles sodelujemo z različnimi državnimi institucijami in dobivamo relevantne makroekonomske podatke, pa se predstavniki Banke Slovenije le redko vključujejo v tovrstne razprave. Glede na dikcijo v zakonu večjih ovir za to, da bi lahko Banka Slovenije poročala Državnemu zboru, tudi izven rednih okvirjev in še nekoliko bolj podrobno, ne vidimo. Tudi dejstvo, da si člani Sveta Banke Slovenije sami sebi določajo pravice iz delovnega razmerja, je nekoliko nenavadno in povzroča določeno moralno tveganje. V vsakem primeru bi moralo biti določanje teh pravic jasno zakonsko urejeno, predvsem pa bi morale biti vse pravice javno in transparentno na voljo javnosti. Konec koncev je centralna Banka Slovenije navkljub svoji samostojnosti v lasti državljank in državljanov. Na sejah Sveta Banke Slovenije danes lahko sodelujeta finančni minister in predstavnik Odbora Državnega zbora za finance in monetarno politiko. Predlog v zakonu predvideva tudi možnost prisotnosti poslanca Državnega zbora iz vrst opozicije, seveda brez pravice za glasovanje. Tudi v tem ne vidimo težav, saj to štejemo v okvir povečanja demokratičnosti in enake obravnave političnih pozicij. Je pa treba doreči na kakšen način bo predstavnik opozicije izbran. Ena izmed možnosti je, da ga določi Komisija za nadzor javnih financ, v kateri ima vedno večino opozicija. Potem je tukaj še imenovanje guvernerja in viceguvernerjev. Da je dva zaporedna mandata po šest let dovolj, ocenjujemo tudi v Slovenski ljudski stranki. V tem času lahko posamezni funkcionar Banke Slovenije izvede svoje načrte in vse načrtovane projekte. Daljše obdobje že lahko privede do določenih tveganj s področja učinkovitosti in transparentnosti delovanja institucije, zato tudi s tem predlogom glede omejitve mandatov nimamo večjih težav. Veliko bolj pa je problematičen predlog možnosti odpoklica. Da vodstvo Banke Slovenije ne sme biti vezano na vsakokratno politično situacijo, predvsem zaradi pomembnosti dela na področju ohranjanja finančne stabilnosti države, je najbrž jasno. Da bi zato sredi mandata lahko predsednik republike odpoklical guvernerja ali katerega od drugih članov Sveta banke pa je povezano s precejšnjim tveganjem, da bi to lahko pomenilo določen pritisk na neodvisnost tega organa. Res pa je, da bi izrazito slabo delo posameznega člana Sveta banke moralo biti tako ali drugače sankcionirano, vendar je to treba urediti na ravni Evropske centralne banke in možnosti njene intervencije. Zelo podobno je z imenovanji in razrešitvami direktorjev in namestnikov direktorjev posameznih oddelkov v Banki Slovenije. Da bi se z menjavo guvernerja začela tudi nova kadrovska postavitev je nekoliko nenavadno. Vendar tudi popolna odsotnost vpliva na izbiro sodelavcev ni ravno najboljša. Zato je tudi treba najti drugačno pot. Morda tako, da bi bilo tudi vodstvo posameznih oddelkov vezano na neko mandatno obdobje, po preteku tega obdobja pa bi se objavil nov javni razpis, na katerega bi se seveda lahko prijavili tudi obstoječi direktorji. Seveda ta mandat ne sme sovpadati z mandatom guvernerja in viceguvernerjev. In za konec še glede varovanja zaupnih bančnih podatkov. Glede tega smo imeli tudi tukaj v parlamentu že resne polemike in čeprav v celoti razumemo pomen bančne tajnosti za delovanje samega finančnega sistema, pa se je v zadnjem bančnem zlomu, ki ga je Slovenija doživela –sicer ne bi rabili reševati bank z milijardami evrov– znotraj bank zgodilo marsikaj. Tudi določene nečednosti in kriminalna dejanja. Zato smo v Slovenski ljudski stranki prepričani, da dokler se težave bank rešujejo z davkoplačevalskimi sredstvi, je javni interes nad bančno tajnostjo. Gre seveda za izjemno situacijo, vendar so glede na trenutno stanje določana razkritja za nazaj nujna. Nikakor pa ne smemo sprejeti kakšnih sprememb, kjer bi se Državni zbor in javnost vtikala v tajnost podatkov zasebnih in normalno delujočih bank v Sloveniji. To je pač evropski standard, ki ga ne moremo kar kršiti. Skratka, v Slovenski ljudski stranki na tem področju delamo zelo jasno ločnico. Pri podatkih, kaj se je dogajalo v preteklosti in kar je tudi privedlo do nujnosti državne intervencije, je bančna tajnost trenutno ovira za razčiščenje situacije. Medtem ko moramo pa za vnaprej bančno tajnost upoštevati in seveda spoštovati. Če zaključim, z nekaterimi predlogi sprememb v Slovenski ljudski stranki seveda nimamo težav, je pa tudi kar nekaj stvari, o katerih bi morala steči širša razprava, še posebej zato, ker jim nasprotuje tudi Evropska centralna banka kot osrednji nadzorni organ Evropske unije na tem področju. Poslanci Slovenske ljudske stranke bomo v prvi obravnavi zakon podprli, bo pa treba v nadaljevanju še doreči, katere rešitve so sprejemljive in katere pač ne. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo stališče predstavila gospa Marija Plevčak.
Hvala za besedo, predsedujoča. Pozdravljeni, prisotni! Pred seboj imamo predlog novele Zakona o Banki Slovenije, ki ga je vložila skupina poslanskih kolegov Slovenske demokratske stranke. Dopolnitve, ki jih navaja predlagatelj, so po našem mnenju neustrezne, tako z vidika nacionalne zakonodaje kot tudi evropskih predpisov in upoštevanja medsebojnih pogodbenih obveznosti poslovanja na bančnem nivoju. Kot ugotavljamo, predlagateljeve dopolnitve kršijo nacionalni in tudi evropski pravni red, še zlasti v tistem delu, ki se nanaša na učinkovito, neodvisno in strokovno opravljanje nalog nacionalnega bančnega regulatorja. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev menimo, da so predlagane rešitve neumestne, predvsem pa ne predstavljajo nekega doprinosa k preglednejšemu in demokratičnemu delovanju Banke Slovenije. Dodatno s takšnimi spremembami, ki jih predlagatelj poveličuje v tem predlogu, ne povečamo, še manj pa zagotavljamo ustavno določene institucionalne neodvisnosti centralne banke. Mnenje Vlade o tem predlogu je negativno. Tudi v mnenju Evropske centralne banke je zaslediti veliko mero kritičnosti, sploh v okviru generalnega načela, to pa je: osebna neodvisnost delovanja organa. Tako v Poslanski skupini DeSUS ocenjujemo, da je predlog neprimeren. Seveda se zavedamo, da so nekatere baze podatkov zaupne narave in tako javnosti nedostopne. V poslanski skupini menimo, da je tako tudi prav. In dejstvo je, da je Banka Slovenije ustavno in zakonsko določena neodvisna institucija, ki operira tudi s takšnimi baznimi podatki, ki se uvrščajo med zaupne. Zahteva po le-teh gre nekaterim očitno v nos. In srž vsega tiči prav v tem, da imajo vpogled do najbolj zaupnih baz podatkov le nekateri. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev menimo, da Banka Slovenije že ve, katere podatke lahko posreduje v javnost, kdo nosi odgovornost za poslovanje, katere revizijske hiše opravljajo revizijo poslovanja, kdo ugotavlja nezdružljivost opravljanja funkcije, kdo poroča naši hiši in kaj je vsebina poročila, kdo ima pristojnost v primeru razrešitve člana Sveta Banke Slovenije in kdo sodeluje na sejah Sveta Banke Slovenije. Dovolite mi, da samo opomnim, da se v tej instituciji, se pravi v Državnem zboru, moramo zavedati, da se pridobivanje podatkov izvršuje na podlagi zakonskih določil, na bančnem nivoju pa dodatno na podlagi spoštovanja celotne bančne regulative, absolutno tudi v okviru evropskih meril, saj je naša centralna banka članica Evropske centralne banke. V Poslanski skupini DeSUS zavračamo to noveliranje Zakona o Banki Slovenije.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Nove Slovenije gospod Jožef Horvat.
Hvala, spoštovana gospa podpredsednica. Gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! Seveda bi bilo najbolje in najlažje, po liniji najmanjšega odpora, reči: zavračamo, zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, Vlada nasprotuje, Evropska centralna banka nasprotuje, ne smemo se dotikati bančne tajnosti in tako naprej. Ampak, gospe in gospodje, nekateri so nam v imenu bančne tajnosti, ki je osnovni postulat bančništva, vrtali bančno luknjo, veliko okrog 5 milijard. 5 milijard! In zdaj, ko poslušam nekatera stališča – ne smem sicer ta trenutek polemizirati – se mi zdi, da je samo še vprašanje časa, da bodo vrtalci bančnih lukenj razglašeni za nacionalne junake. Spoštovani kolegice in kolegi, v skladu z Zakonom o bančništvu je Banka Slovenije osrednja institucija, ki je pristojna za izvajanje nadzora nad bančnim sistemom. Stanje v slovenskem bančništvu, kjer je prišlo do skoraj 5 milijardne bančne luknje, je pokazalo, da je bil nadzor nad bančnim sistemom v zadnjih letih nezadosten ter da je treba na tem področju vzpostaviti strožje nadzorne mehanizme z dodatnimi pooblastili nadzornika. V tej smeri sta bili v lanskem letu sprejeti dve noveli Zakona o bančništvu, ki sta bistveno povečali pristojnosti in pooblastila Banke Slovenije v primerih ugotovljenih večjih nepravilnosti pri poslovanju bank. Treba pa je vzpostaviti tudi pravno podlago za večjo odgovornost nadzornika, to je Banke Slovenije. Po sedaj veljavnih predpisih niti guvernerja niti članov Sveta Banke Slovenije ni mogoče poklicati na odgovornost za njihove opustitve dolžnega nadzora nad poslovnimi bankami oziroma jih ni mogoče zaradi tega razloga predčasno razrešiti z njihove funkcije. Ta predlog zakona, tako imenovani poslanski zakon, želi na področju nadzora bančnega sistema nekaj izboljšati. Zakaj? Zato ker nas ljudje, državljanke in državljani, na pločniku in tukaj pred to zgradbo sprašujejo, kaj bomo naredili oziroma na nas – na državni zbor – kažejo s prstom, da smo mi krivi za bančno luknjo. Predlog zakona o Banki Slovenije je zato v tej smeri predlagal rešitve, ki bi omogočale večjo preglednost na delovanje Banke Slovenije in večjo odgovornost guvernerja in članov Sveta Banke Slovenije. Ena izmed predlaganih novosti je možnost sodelovanja predstavnika Državnega zbora, konkretno predsednika Komisije za nadzor javnih financ na sejah Sveta Banke Slovenije, seveda brez možnosti glasovanja. Druga bistvena novost je kvalificirana večina v Državnem zboru, ki se zahteva za imenovanje na mesto guvernerja Banke Slovenije ter možnost predčasne razrešitve guvernerja in članov Banke Slovenije, za katero je prav tako predpisana dvotretjinska večina poslancev Državnega zbora. Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanski demokrati bomo predlog zakona v prvem branju podprli, saj menimo, da je področje nadzora bančnega sistema ključno za izhod iz sedanje gospodarske in finančne krize, predvsem pa menimo, da je treba storiti vse, da ne bo prišlo do nove bančne luknje in posledično do novih potrebnih dokapitalizacij bank z davkoplačevalskim denarjem. Poudarek na odgovornosti nadzornikov je zato povsem na mestu, saj menimo, da je bil nastanek bančne luknje v veliki meri posledica nezadostnega nadzora in ukrepanja Banke Slovenije nad poslovnimi bankami v preteklosti, zlasti nad sistemskimi državnimi bankami. Bomo pa v nadaljnji obravnavi seveda podprli amandmaje k temu zakonu, ki sledijo mnenju Evropske centralne banke k temu predlogu zakona. Evropska centralna banka je namreč na vsebino zakona posredovala svoje mnenje in nekaterih zakonskih rešitev ni podprla oziroma jih ni podprla v celoti. Nekaterih zakonskih rešitev. Ker pač niso v skladu s statutom Evropske centralne banke. Ampak zato je zdaj javna razprava, zato imamo prvo branje in zato bomo tudi v nadaljevanju poslanci Nove Slovenije podrobneje preštudirali poročilo Evropske centralne banke in poskušali v obravnavi tega predlaga zakona na matičnem delovnem telesu s svojimi glasovi sanirati predlog zakona v smeri priporočil Evropske centralne banke. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Tako smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na splošno razpravo poslank in poslancev. Kot prvi pa se k besedi prijavlja v imenu predlagatelja mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa. Jaz se zahvaljujem predstavnikom vseh poslanskih skupin za mnenja, predvsem posebej tistim, ki niso izrazili odklonilnega mnenja, zaradi tega, ker menim, da je zakon, ki ga je predlagala Slovenska demokratska stranka, na nek način nujen. Nujen zaradi posebnosti finančnega in bančnega sistema. Nujen zaradi tega, ker je država oziroma Vlada Republike Slovenije sanirala bančni sistem – začela ga je sanirati z davkoplačevalskim denarjem, ni ga dokončala in pri tem ima zelo veliko vlogo tudi Banka Slovenije. Banka Slovenije je namreč tista, ki določa, da je treba določeno banko dokapitalizirati, zato lastnika pozove naj to naredi in lastnik je v tem primeru država – dejansko so vse slovenske banke že skoraj podržavljene in tukaj gre za davkoplačevalski denar in odgovornost za davkoplačevalski denar. Tudi zasebne banke so bile sanirane z davkoplačevalskim denarjem, tudi Factor banka in Probanka sta bili sanirani z davkoplačevalskim denarjem. Tam je šlo za neko konsolidacijo teh dveh bank, tako da dejansko še vedno obstajata, vendar se lahko ta davkoplačevalski denar preliva tudi v zasebne žepe. Mene seveda čudi, če nekatere stranke pojmujejo večjo odgovornost poslank in poslancev, če pojmujejo večjo odgovornost Državnega zbora, večjo odgovornost predvsem v tem, da bo nadziral porabo davkoplačevalskega denarja, za neko odvisnost. Pravijo, da mora biti Banka Slovenije neodvisna. Nadzor Državnega zbora pa po njihovem mnenju pomeni odvisnost. Ne, Banka Slovenije mora biti odgovorna in Banka Slovenije mora biti odgovorna tudi takrat, ko odloča o rešitvah, ki se nanašajo na davkoplačevalski denar. Nadzor Državnega zbora nad Banko Slovenije ni nič nenavadnega. In povečanje tega nadzora, kar je v bistvu duh tega zakona, je upravičeno. Gospe in gospodje, mi moramo odgovarjati za vsak evro davkoplačevalcem, kajti porablja se davkoplačevalski denar na podlagi odločitev Banke Slovenije, na podlagi odločitev Sveta Banke Slovenije, v katerem sedijo guverner, viceguvernerji. Nekaj ljudi, manj kot deset ljudi v Banki Slovenije odloča o tem, kako se bo porabil davkoplačevalski denar. In mi pravimo, ker hočemo večjo odgovornost teh ljudi, da bo zaradi tega Banka Slovenije odvisna od politike. Državni zbor je seveda političen organ, zaradi tega, ker imamo v Slovenji demokratičen političen sistem, kjer je v zadnjih dvajsetih letih možnih več strank. Ampak to, da je ta odgovornost Državnega zbora s tem zakonom večja, ne opravičuje tega, da se reče, da če bo večja odgovornost, Banka Slovenije potem ne bo neodvisna. Jaz tukaj ne vidim nobene povezave. In seveda posledično, ker je Banka Slovenije tako neodvisna, je morda tudi zaradi tega, ker je tako neodvisna, tudi nekoliko bolj neodgovorna, ker ni v letih 2004, 2007 in 2008 opozarjala na ekspanzionistično monetarno politiko – in to je bila naloga Banka Slovenije to ni bila naloga Vlade, Vlada nima pristojnosti, da nadzoruje, da daje mnenja, da kakorkoli vpliva na Banko Slovenije, ima pa Državni zbor in Državni zbor je tisti, kateremu mora Banka Slovenije tudi poročati. Pa vendar so ta poročila nekoliko polakirana. Ta poročila dejansko niso izražala same vsebine, samih težav, v katerih je bila Slovenija od leta 2008 naprej, ko je nastala finančna kriza. Še nekaj mesecev pred izbruhom finančne krize je takratni guverner Banke Slovenije mirno v javnosti povedal, da je sistem pri nas popolnoma varen, da je popolnoma stabilen, da je vse v redu in da ni nikakršnih težav. Potem pa je izbruhnila finančna kriza, potem se je naprej nekoliko zavajalo in tudi informacij ni bilo dovolj iz Banke Slovenije, tudi Državni zbor, tudi v vseh poročilih, in na koncu je prišlo do tega, da so davkoplačevalci plačali 6 milijard evrov za bančni sistem. In temu še ni konec. Gospe in gospodje, jaz tukaj ne vidim nobenih razlogov, da ne bi povečali nadzora nad Banko Slovenije. Tudi mnenje Evropske centralne banke ni v celoti negativno in v celoti sploh ne govori, ali je nekaj dobro ali je nekaj slabo. Opozarja izključno na statut Evropske centralne banke in na zakonodajo, ki velja. To, kar nekateri govorite, da je to popolnoma negativno mnenje, v tem mnenju beseda negativno ne obstaja. Obstaja pa vsebina, ki opozarja na določene člene statuta, ki opozarja na določene člene evropske zakonodaje. In če smo v Sloveniji davkoplačevalci plačali milijarde, ki smo jih dali v banke, smo to naredili z zadolževanjem. Nikakor drugače tega nismo mogli narediti, kot da smo se zadolžili. In vlada Alenke Bratušek se je zadolžila za 11 milijard in 900 milijonov. V času, ko obstaja. Jaz ne vem, kaj bi se zgodilo, če bi ostajala še naprej. Ali bi se zadolžili za 15 milijard ali 20 milijard. Zaradi tega je v bistvu dobro, da ne obstaja več. Dobro za davkoplačevalce. Ko govorimo o javnem dolgu, govorimo o tem, da je ta javni dolg na račun davkoplačevalcev, na račun mladih. V letu 2014 bomo plačali samo obresti 1,2 milijardi, da bomo lahko odplačali ta javni dolg, zraven pa še 4 milijarde ali dobre 3 milijarde in pol anuitet poleg obresti. Gospe in gospodje, jaz mislim, da je na tej podlagi, če imajo odločitve Banke Slovenije takšne posledice za davkoplačevalce, nujen večji nadzor. Mi govorimo o javnem dolgu, nekateri pa govorite o bruto zunanjem dolgu. Razlika je v tem, da je bruto zunanji dolg – tisti, ki govorijo o tem, da je za bruto zunanji dolg odgovorna vlada Janeza Janše nikoli ne povedo, kaj je bruto zunanji dolg – je sestavljen iz dolga države, iz dolga prebivalstva in iz dolga gospodarstva. In sedaj mi povejte, katera vlada je odgovorna za kredite prebivalstva? Katera vlada je odgovorna za kredite gospodarstva? Nobena vlada. Razen če katerakoli vlada misli, da mora urejati, kakšen kredit bo dobila fizična oseba ali kakšen kredit bo dobilo neko podjetje. To pa se je dogajalo, ko so bili telefonski klici in so rekli: dajte ta in ta kredit temu in temu podjetju. Vendar mi želimo ravno z večjim nadzorom, ki ga bo imel Državni zbor, to preprečiti. In če je v letih 2004, 2008 nastal bruto zunanji dolg, potem to ni odgovornost nobene vlade. Kadarkoli bi nastal takšen bruto zunanji dolg, nobena vlada, leva ali desna, ne bi bila za to odgovorna. In niti leva niti desna nista odgovorni, tudi danes ne, če ljudje jemljejo kredite, če gospodarstvo jemlje kredite in če jih banke seveda dajejo. Za to nobena vlada ni odgovorna in nima nobenih pristojnosti, da bi to karkoli urejala. In to je čisto zavajanje, ko se govori, da je v tistem obdobju vlade Janeza Janša prišlo do takšnega povečanja bruto zunanjega dolga. Kdo pa je odgovoren za ta bruto zunanji dolg? Banka Slovenije. Ker Banka Slovenije lahko vodi ali ekspanzionistično monetarno politiko ali restriktivno monetarno politiko. Seveda se danes večina odločitev sprejme v Frankfurtu na Evropski centralni banki, vendar je tudi Banka Slovenije tista, ki lahko vpliva na to, kakšna bo kreditna politika. Z različnimi mehanizmi lahko vpliva na poslovne banke in to Banka Slovenije ve in to Banka Slovenije dela. Če tega v tistem obdobju ni naredila, je potem to njena odgovornost. To ni odgovornost vlade Janeza Janše, ker nima nobenih pristojnosti. In vse ostalo, kar se tukaj govori, je čisto zavajanje. In ravno to, da se ne bi ponovila politika iz leta 2004 in leta 2008, bi preprečevali ti amandmaji. Ravno to bi povečalo odgovornost Banke Slovenije do Državnega zbora in seveda tudi do tega, da bi lahko dejansko tudi predstavnik Komisije za nadzor javnih financ sodeloval na sejah Sveta Banke Slovenije. In kaj je tukaj narobe? Kaj je tukaj narobe? Nič ni tukaj narobe. Že danes lahko predsednik Odbora za finance sedi na tej seji in če bi še predstavnik opozicije tam sedel, ne bi bilo popolnoma nič narobe. Dobil bi pa podatke. In ker bi dobil podatke, bi lahko opozoril Banko Slovenije na to, kaj dela narobe in lahko bi vedel, kaj se dejansko tam dogaja. Kajti opozicija je tista, ki nadzoruje Vlado. Vedno. Ne glede na to, kdo je v Vladi. Če govorimo nadalje o tem, da bi nekoliko zmanjšali bančno tajnost – ampak bančno tajnost v tistih primerih, ko država dejansko poseže z ukrepi v banko, to pomeni, da banka slabo posluje, da banka slabo upravlja svoja sredstva – potem bi seveda naredili odgovornost in poslovanje Banke Slovenije transparentnejše. Transparentnejše v tem, da bi ljudje, davkoplačevalci vedeli, za kaj je porabljen njihov denar. Za kaj je porabljen denar, ki si ga je zaradi tega sposodila Vlada in zaradi katerega morajo davkoplačevalci plačevati obresti. Ne razumem, kaj je tukaj narobe. 6 milijard gre v banke in 6 milijard je skritih. Ne govorimo pa v tem amandmaju o zasebnih bankah, ne govorimo o tem, da bi to veljalo za zasebne banke. Tudi o tem ne govorimo, da bi to veljalo za tiste banke, ki niso deležne državne pomoči. Če pa je nekdo deležen državne pomoči, je pa seveda to popolnoma transparentno, da je treba vedeti. Državljani in državljanke imajo pravico vedeti. In mi smo tukaj njihovi predstavniki in nekatere politične stranke negirajo same sebe, ki kot njihovi predstavniki pravijo: mi ne želimo vedeti, kdo je odgovoren, mi ne želimo vedeti, za kaj je ta denar porabljen. Oprostite, gospe in gospodje, tukaj je nekaj nelogičnega. Ali pa je ta bančni sektor, ta bančni lobi tako močen, da ima dejansko vpliv, ne neposreden, ampak lahko posreden, kakršenkoli vpliv na poslanke in poslance tudi v tem državnem zboru, da enostavno ne dopusti, da bi ljudje preko poslank in poslancev vedeli. Vedeli, kam gre njihov denar. In mi smo tukaj zato, da povemo ljudem, za kaj je porabljen njihov denar, kdo je odgovoren, če je porabljen denar davkoplačevalcev in še huje, če se je bilo treba zaradi tega zadolžiti in plačevati obresti. Tukaj ne gre za nobeno dvoličnost in z nobeno figo v žepu ne deluje Slovenska demokratska stranka. Slovenska demokratska stranka je zahtevala transparentnost. Transparentnost tudi v zvezi s prenosi terjatev Družbe za upravljanje terjatev bank. Tudi v zvezi s tem. Trikrat je bilo že poudarjeno, da smo to zahtevali in trikrat je bilo dejansko zavrnjeno. Če govorimo o posameznih zakonih ali členih zakonov – tukaj ne gre za to, ne komentiram zdaj posamezno glasovanje ali kakorkoli že, to lahko seveda vi, ampak že tri predloge smo v zvezi z bančno tajnostjo predlagali v tem Državnem zboru. Zaradi tega tukaj ne gre za nobeno sprenevedanje. Gospe in gospodje, jaz predlagam, da se zakon ponovno prouči v povezavi z mnenjem Evropske centralne banke – še enkrat, beseda negativno mnenje ni vključena v dokument, ki ga je poslala Evropska centralna banka – da se na podlagi te proučitve dogovori o ukrepih, o spremembi Zakona o Banki Slovenije, predvsem z namenom, da se poveča odgovornost, poveča transparentnost, kjer je to možno in seveda na drugi strani tudi zagotovi večja odgovornost guvernerjev in viceguvernerjev. In da se da ne nazadnje guvernerju večjo možnost, več pooblastil pri vodenju centralne banke.
Hvala lepa. Kot prvi je k besedi od poslancev prijavljen mag. Stanko Stepišnik. Se odpoveduje. Gremo naprej. Ker je kar nekaj odpovedanih, je naslednji gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Kolegice in kolegi, gospa državna sekretarka s sodelavko! Tudi sam moram najprej opozoriti, da moramo biti pri dokumentih, ki jih podpiše predsednik Evropske centralne banke, v tem primeru gospod Mario Draghi, natančni. Da moramo biti eksaktni. Jaz berem to poročilo, te pripombe, splošne pripombe in nikjer ne vidim, da bi gospod Mario Draghi napisal izjemno in samo negativno mnenje na predlog poslanskega zakona, ki ga danes obravnavamo. Ker potem tudi jaz lahko preberem samo prvi stavek in rečem: "Evropska centralna banka na splošno pozdravlja predlog zakona, saj ta krepi orodja in postopke, ki so na voljo Banki Slovenije za uspešno reorganizacijo bank v težavah." Pa tudi ne bi bilo korektno, če bi tukaj naredil piko, je treba prebrati celotno poročilo, ki smo ga dobili oziroma ga je dobila vlada oziroma minister Čufer od predsednika Evropske centralne banke. Jaz mislim, da imamo vse možnosti, da v današnji razpravi in potem – če bomo zakonu, kar bo seveda Nova Slovenija naredila, prižgali zeleno luč za nadaljnjo obravnavo – na matičnem delovnem telesu saniramo eventualne nepravilnosti oziroma neusklajenosti s statutom Evropske centralne banke, ki jih je Evropska centralna banka našla v tem predlogu zakona. Krepitev nadzora nad bančnim sistemom je seveda nujna, predvsem zaradi tega, ker je v Sloveniji tako kot v Šrilanki, Keniji, Siriji, Etiopiji in na Kubi tako, da ima država največje lastništvo v bankah. Največje. Pustimo tiste zasebne banke, ki so pri nas. Kdo je potem tukaj tisti, če ne prav Državni zbor, ki preko zakonodaje določi učinkovit nadzor nad bančnim sistemom? Da je bil ta do sedaj slab, je dejstvo, rezultat je velika bančna luknja, ki je s petimi milijardami, jaz pravim, da zaenkrat samo s petimi milijardami, udarila po davkoplačevalcih. Na žalost nam bančna unija še ne deluje. Na žalost. S 1. 1. 2015 naj bi bila ustanovljena in se izgrajuje izključno z namenom, da zaščiti davkoplačevalce pri reševanju problemov v bankah. Bančna unija, kot vemo, temelji na treh stebrih. Prvi steber je enotni sistem nadzora, drugi steber je enotni sistem reševanja bank, brez tega, da bi udaril po davkoplačevalcih, tretji steber bančne unije pa je enotni sistem jamstva za depozite. Na žalost tega zaenkrat še nimamo in zato je potrebno, da naredimo vse, da se nam nova bančna luknja spet v kratkem ne naredi. Na nek način moram povedati tudi, ne vem kolikič že, da me preseneča in na nek način tudi žalosti toliko neresnic in toliko nestrokovnih izjav, ko se vladi, kjer smo tudi bili koalicijski partner, v mandatu 2004–2008 očita, da je tista vlada kriva za velik porast zunanjega bruto dolga. To je nesprejemljivo, to je zavajanje in to so laži. To so laži. Vsakdo, ki je imel priložnost na parlamentarni preiskovalni komisiji, ki ugotavlja nepravilnosti v bankah, poslušati nekdanjega guvernerja Banke Slovenije, prav takratnega, v tistem obdobju, gospoda Mitjo Gasparija – ki, kolikor vem, ni krščanski demokrat – je povedal, da Banka Slovenije takrat pravzaprav ni imela instrumentov, s katerimi bi zajezila veliko kreditno ekspanzijo poslovnih bank. Želela je, da bi banke formirale tako imenovane dinamične rezervacije in gospod Gaspari je povedal, da so to preprečile Evropska komisija in nekatere mednarodne revizijske hiše. Mislim, da je omenjal revizijsko hišo PricewaterhouseCoopers. Ja, seveda, ker ne morete dejansko podjetju, v tem primeru banki, preprečiti, da bi izvajala svoj core business, svojo osnovno dejavnost. Kako boste preprečili banki, da ne bo dajala kreditov? Bili pa so časi, ko je bil denar poceni, ko so banke pravzaprav metale denar za fizičnimi osebami in tudi za gospodarskimi družbami in drugimi subjekti. In vlada takrat ni mogla ukrepati, ni imela instrumentov, ni smela ukrepati. Za to izjavo z vso odgovornostjo stojim. Seveda se pa danes lahko marsikaj obrne, resnica se lahko hitro obrne tudi v laž in nekaterim pač enostavno paše, da laž širijo. Ne nazadnje smo imeli takrat tudi ministra za finance, ki je dobil eminentno evropsko priznanje, to je bil dr. Andrej Bajuk, in mnogi strokovnjaki pravijo, da je bil do sedaj najboljši minister za finance v samostojni Sloveniji. Da nam bančni sistem ne deluje tako, kot bi moral, obstajajo podatki, ki pravijo, da so sedaj, ko smo bančno luknjo zakrpali, banke v prvem kvartalu letošnjega leta gospodarstvu dale manj kreditov kot v lanskem prvem kvartalu. Kje je tu logika? Banke torej ta trenutek ne opravljajo svojega osnovnega poslanstva, finančno ne spremljajo gospodarskih družb, zaradi tega imamo situacijo, da se je Slovenija na lestvici konkurenčnosti spet uvrstila še nižje kot recimo lansko leto. Še je padla na lestvici konkurenčnosti in med 60 državami, ki jih ocenjuje švicarski inštitut za razvoj menedžmenta, je Slovenija pristala na 55 mestu, kar pomeni še tri mesta nižje kot lansko leto. Ta analiza omenjenega inštituta je objavljena danes. Obžalujem, da prav na dan slovenske diplomacije. Res mi je žal, da pride taka negativna analiza, na žalost negativna, prav na, lahko bi rekli na nek način praznik, saj je bila prav na današnji dan, 22. maja, leta 1992, Slovenija sprejeta v Organizacijo združenih narodov. Ampak pustimo to. Tisto, kar me boli, je naslednje: medtem ko vzhodna Evropa naglo izboljšuje svojo globalno konkurenčnost, jo Slovenija izgublja – zaradi česa? Jasno, zaradi javnih financ, hitro naraščajočega dolga in poslovne neučinkovitosti. Saj to vsi vemo. Ali za to kaj naredimo, da bi odpravili vzroke, ki Slovenijo na lestvici konkurenčnosti vlečejo na dno? Ali za to kaj naredimo? Najbrž je tudi ta predlog zakona, ki bi povečal nadzor nad bančnim sistemom, nek prispevek k temu, da, kot rečeno, se nam ne bi ponovno zgodila bančna luknja. Nimamo garancij, gospe in gospodje, da nova bančna luknja že ne nastaja. Večkrat sem postavil to vprašanje raznim zasliševancem na omenjeni komisiji, ali nam garantirate, gospod predsednik uprave ali predsednik nadzornega sveta ali pa viceguverner, odgovoren za nadzor bank, pa dejansko nihče ni mogel garantirati, da nam nova bančna luknja že ne nastaja. Mislim, da je potreben dobronameren pristop, študijski pristop k temu predlogu zakona. Treba je seveda upoštevati priporočila in pripombe Evropske centralne banke in verjamem, da lahko v drugem branju besedilo izboljšamo, da bo sprejemljivo tudi za Evropsko centralno banko in bo gotovo tudi učinkovalo v pozitivno smer. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Naslednji ima besedo Matevž Frangež.
Ujet nepripravljen, gospa podpredsednica. Živahna razprava. Načeloma se lahko strinjam s tem, da pravzaprav Evropska centralna banka ni čisto vseh rešitev v tem zakonu ocenila kot neprimerne, ampak temeljno intenco – to je poseg v neodvisnost, ki mu predlagatelji sicer rečejo bolj odgovorno poročanje Državnemu zboru, pa je ocenila kot takega. Mislim, da je treba Banko Slovenije kot institucijo varovati, kajti njena neodvisnost ni neodvisnost kar tako, izmišljena brez razloga, ampak zato, da se v Sloveniji pa tudi v celotni monetarni uniji, ki jo Banka Slovenije kot članica Evrosistema soupravlja, zagotovi optimalno monetarno, denarno politiko. Že prej, v stališču poslanske skupine, smo grajali pravzaprav poskus, ki ga vidimo v ozadju tudi tega zakona, namreč težnjo po interpretaciji odgovornosti. Banka Slovenije je, kot kaže, tista, na katero v Slovenski demokratski stranki ciljajo, ko govorijo o odgovornosti za to, kar se je v slovenskem bančnem sistemu zgodilo. Moje osebno mnenje je, da Banka Slovenije pri tem gotovo ni brez odgovornosti. Kljub temu pa je mogoče ugotoviti, da so tudi v tistih letih izdali več opozoril, praviloma milejših ukrepov, zato da do takšnega drastičnega pregrevanja gospodarstva in tako velike izpostavljenosti bank ne bi prišlo. Lahko se strinjamo s tem, da so verjetno iz današnjega zornega kota vsi ti ukrepi, sklepi, opozorila Banke Slovenije neprimerna, daleč premila, ampak poglejmo to v kontekstu tistega časa. Res je, da je nekaj cenjenih ekonomistov že v letih 2005, 2006, 2007 opozarjalo na pregrevanje slovenskega gospodarstva, na to, da se ustvarja nevaren balon, ki bo počil. Ampak kontekst, duh časa pa je bil – zadolžujmo se, na veliko investirajmo in privatizirajmo. Danes, ko pogledamo obseg slabih naložb, in vemo, da ta izhaja deloma iz nepremičninskega trga, deloma iz prenapihnjenih, velikih gradbenih investicij, deloma iz privatizacije, le v bistvu manjši del odpade na to, da so takrat podjetja, ki so razumela, da morajo v dobrem času krepiti svojo sposobnost in vlagati v razvoj, vlagala tudi v raziskave in v razvoj, v krepitev svoje konkurenčnosti. Pri privatizaciji je pomembno povedati, da ni odgovornost samo banke, ki je dala kredit za tajkunizacijo, za privatizacijo. Odgovornost je tudi od države, ki je to premoženje prodajala očitno neprimernim lastnikom. Jaz razumem in delim jezo, da so banke na neodgovoren način s slabimi zavarovanji podeljevale kredite. Ampak sem pa še bolj jezen, da so predstavniki države in upravljavci državnih skladov državno premoženje prodajali neprimernim lastnikom, lastnikom brez denarja. Komu? Ja, menedžerjem teh podjetij, ki jih v Sloveniji poznamo pod popularnimi izrazom tajkuni. In kdo je takrat prodajal to premoženje? Vlada Republike Slovenije je bila očitno zelo zelo vpeta v ta proces, sodeč po tistem sestanku v pisarni predsednika Vlade posvečenemu Mercatorju, Laškemu, Delu, Večeru, ampak ne pozabite, da so takrat to premoženje prodajali tudi upravljavci državnih skladov. Neposredno. Oni so podpisani pod pogodbe o prodaji državnih deležev v podjetjih, ki so bila privatizirana oziroma tajkunizirana. Hočete podpise? Jaz vem za dva, ki sta bila v tistem obdobju in sta tudi danes v neposredni bližini Slovenske demokratske stranke. Kolega Marko Pogačnik je bil predsednik uprave Slovenske odškodninske družbe. Drugi je Tomaž Toplak, ki je bil predsednik uprave Kapitalske družbe. Jaz upam, da popkovine s svojimi ljudmi ne boste prerezali. Jaz verjamem, da sta oba svojo nalogo opravila z najboljšimi nameni, ampak z današnjega zornega kota je očitno, da pri tem ni bila izkazana skrbnost, ki bi jo jaz na prvem mestu terjal pri vsaki prodaji državnega premoženja. In to je vprašanje, komu prodajaš. Ker ne gre samo za kupnino, gre tudi za vprašanje, ali podjetje dobi dobrega lastnika, ki bo v to podjetje nadalje vlagal, ga razvijal, zagotavljal zaposlenost, in na prvem mestu bi me zagotovo zanimalo, ali se pogovarjam s kupcem, ki dejansko nima denarja. Ki kupuje premoženje samo zato, ker si je odprl prijateljske bančne linije dostopa do ugodnih in nezavarovanih kreditov. Ko govorimo o odgovornosti za to, kaj se je v Sloveniji zgodilo, verjetno moramo osvetliti tudi ta vidik. Tisti pa, ki se bojijo odgovornosti, tisti pa, ki vedo, da so tudi zaradi svojih političnih povezav, če odštejem vodenje popolnoma napačne ekonomske politike, globoko v tem, iščejo krivca, po tistem znanem principu, da bo "Primite tatu!" najprej kričal tat sam. In za tisto obdobje je seveda pripravna institucija, ki ima svojo odgovornost, ne nosi pa celotne krivde – Banka Slovenije. In to je eno od mojih razočaranj nad to vlado, potem ko smo se praktično vse politične sile v tem parlamentu zavzele za to, da Slovenija vzpostavi javno preiskavo po islandskem vzoru z neodvisno preiskovalko iz druge države. S preprostim jasnim zakonom, ki je dal tej neodvisni javni preiskavi vsa potrebna pooblastila, da fokusiramo to preiskavo na način, kot mora biti izpeljan. Veste, razkritja bančnih tajnosti, na katera se tako radi sklicujete in jih predlagate, na koncu ne prispevajo k ničemer drugemu kot temu, da dodatno destabiliziramo bančni sistem in dodatno omajemo zaupanje tistih, podjetij in ljudi, ki imajo svoj denar v teh bankah. Mimogrede, ali ni vaš kandidat za šefa Evropske komisije Jean Claude Juncker? Ali ni bil on praktično 20 let predsednik Vlade države, ki je mimogrede davčna oaza? Vprašajte se, ali je v Luksemburgu bančna tajnost zavarovana? Zelo visoko zavarovana, zato ker gradijo svoj tip ekonomije točno na tem, da dobijo bančne depozite iz vsega sveta. In zato razumejo, zakaj varujejo bančno tajnost. Predlagam torej, da nova vlada – ker dvomim, da bo ta parlament izpeljal to, kar smo pravzaprav vsi podpirali, da pridemo do neodvisne javne preiskave – da vendarle nov sklic parlamenta in nova vlada depolitizirata vprašanje odgovornosti in ga postavita v tiste strokovne institucije, jih oborožita z vsem znanjem, kadri in pooblastili, zato da bodo prišli tej stvari do dna. Jaz nisem med tistimi, ki bi menili, da je to, kar se je zgodilo v Sloveniji, v celoti posledica kriminala, ker pogosto zanemarimo učinek svetovne gospodarske in finančne krize. Dejstvo, da so vrednosti nepremičnin, vrednostnih papirjev padle. In jaz popolnoma verjamem, da so mnogi bančniki kredite podeljevali v dobri veri, ker so podeljevali kredite podjetjem z najvišjo boniteto. Istrabenz je imel v letih pred krizo boniteto triple A – AAA. Se pa je seveda potem izkazalo, da so ti krediti popolnoma drugačni. Da so ta podjetja popolnoma drugačna. Depolitizirati je treba to vprašanje, ker dvomim, da bomo na političen način, kjer slej ko prej pridemo na točno to debato, da mi obtožujemo vas za vaše napake, vi obtožujete nas za naše napake in pravzaprav ne pridemo drugam kot do tega, da pravzaprav ostajamo vsak pri sebi. Medtem pa, kot je opozorila ena od prič pred parlamentarno preiskovalno komisijo, Nacionalni preiskovalni urad nima zaposlenega niti enega izvedenca za bančništvo niti izvedenca za korporativno upravljanje. In tukaj manjka znanje. Če bi res imeli dobro voljo za to, da raziščemo, kaj se je v Sloveniji v bančnem sistemu zgodilo, je treba tem strokovnim institucijam dati orožje za to, da do ugotovitev pridejo in na podlagi tega sprožijo pregon kaznivih dejanj, ki mimogrede tudi sicer poteka, ampak bi bil verjetno učinkovitejši, če bi jim dali boljša pooblastila in predvsem vire za to, da bi zagotovijo kadre, ki jih pri takem učinkovitem delu potrebujejo. Ja, pregon pa poteka. Včasih se zdi, da je to dramatično tudi takrat, ko prihajajo v javnost zelo neprijetne informacije o tem, kaj so v vrhu stranke SDS v tistem času vedeli, recimo tudi očitno o 60 milijonskih poslih Nove Kreditne banke Maribor na Hrvaškem. Ampak da se ne bom skliceval na časopisne vire, ta zakon je treba zavrniti, zavarovati neodvisnost in integriteto Banke Slovenije, same institucije. Absolutno pa na odgovornost tudi danes poklicati tiste, ki so v njenem imenu opravljali [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]naloge. Dobro pa bi bilo, da pred odgovornost pokličemo tudi nosilce ekonomske politike, ki se je izkazala kot neprimerna in ti nosilci ekonomske politike so takrat imeli iz ust dobrih slovenskih ekonomistov pa tudi primerjav o tem, kaj se dogaja v svetu in kako se pregreva svetovno gospodarstvo, več kot dovolj opozoril, da bi bilo treba takrat potegniti ročno zavoro.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo mag. Ivan Vogrin. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovani kolegice in kolegi! Ta zakon bi bilo vsekakor seveda dobro podpreti. Namreč zakaj? V parlamentu običajno seveda vsi govorimo oziroma veliko govorjenja je brez številk. Ker imam jaz naravoslovno izobrazbo, verjamem samo številkam in tako je prav. Številke je treba pogledati. Švicarski inštitut za razvoj menedžmenta je objavil rezultate o 60 državah sveta, kako konkurenčne so in do kje sežejo. Slovenija je med 60 državami uvrščena na 55. mesto, še pred 5 leti smo bili nekje na 35. V primerjavi z lansko lestvico smo za tri mesta nazadovali, kar je seveda v nasprotju s trditvami Urada za makroekonomske analize in razvoj, da se je stroškovna konkurenčnost Slovenije izboljšala in da se končno kažejo pozitivni premiki konkurenčnosti Slovenije. In Umar je še ena od takšnih inštitucij kot Banka Slovenije, ki ne opravlja svoje naloge. Če gremo pogledati 10 let nazaj, so njihove napovedi, prognoze pravzaprav tako kot da iščeš mrtvega za ovinkom – brez vrednosti. V splošni oceni gospodarskega okolja smo na 52. mestu med 60 državami, pa še to mesto nam popravlja izvoz. Še bolj klavrno sliko kaže ocena domačega gospodarskega okolja, slabšo oceno sta namreč dobili le še dve ocenjeni državi, to pomeni, da smo med 60 državami na 57. mestu. Najbolj pa smo padli v oceni učinkovitosti vlade in javne uprave, kjer smo se iz lanskega 53. mesta zavihteli na 56. mesto. Po oceni inštituta imamo najslabše javne finance med vsemi ocenjenimi državami. Pri tem se seveda postavlja vprašanje, kaj z denarjem davkoplačevalcev vlada in tako velika javna uprava sploh počneta, učinkovitost le-teh pa je na repu med ostalimi državami. Ocene kažejo, da so se poslabšale tudi razmere na področju tujih naložb, zaposlovanju tujih strokovnih delavcev, na področju brezposelnosti, davkov in, kot sem že napisal, proračunskega primanjkljaja in javnega dolga. Ta zakon je tretji v dveh dneh, ki pravzaprav resneje posega v tako imenovane strukturne reforme, ki jih bo Slovenija morala narediti, če se bo hotela počasi dvigovati. Ne gre za to, kar govori Ivan Vogrin ali kar govori predlagatelj, stranka SDS, ki je, kot zanimivo, za vse kriva v Sloveniji. 5 let v 23 letih je bila na oblasti, pa je, zanimivo, kriva za vse. To je zanimiva ugotovitev, da so v 5 letih v skupaj 23 letni zgodovini samostojne Slovenije uspeli čisto vse zavoziti in so za vse krivi. Pa nisem odvetnik SDS, ampak čakajte, bi se mi pogledali v ogledali? Bi se mi pogledali v ogledalo in upoštevali ocene švicarskega inštituta za razvoj menedžmenta, ki nam je povedal: Niste vredni, da ste v Evropski uniji. To nam je povedal. Počasi bomo prišli na 60. mesto, če ne bomo začeli sprejemati takšnih zakonov. Veste zakaj? Zdajšnji guverner je bil viceguverner in ko je zasedel guvernersko mesto je začel takoj pljuvati po prejšnjem guvernerju. To je nespodobno ravnanje, tudi zdajšnji guverner bi bilo [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]da bi se pogledal v ogledalo, tako kot marsikdo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Gospa Romana Tomc, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Današnji dan oziroma ta zakon je predvsem preskus naše skupne sposobnosti ali smo pripravljeni priznati, da se Slovenija nahaja v tako slabem stanju, kot se, in predvsem, ali smo pripravljeni da nekaj naredimo drugače. Ampak, ko poslušam razprave, očitno te pripravljenosti seveda še ni. Jaz ne trdim, da je ta predlog zakona idealen, prav gotovo ga je mogoče z določenimi amandmaji še popraviti, ampak ima pa pravi namen. Vsi naši poskusi do zdaj, da bi poskušali vplivati na to, da bi vendarle prišli do tistih, ki so najbolj odgovorni, da smo morali z davkoplačevalskim denarjem pokriti vse napake bančnega sistema iz preteklosti, vsi ti poskusi so se izjalovili. In vedno je vlada in koalicija našla dovolj razlogov, po njihovem mnenju dovolj tehtnih razlogov, da rešitvam nasprotuje. Ampak poglejte, kaj ste v odgovoru, spoštovana vlada in koalicija, naprej zapisali, kot enega izmed tistih razlogov, zakaj temu predlogu tudi oporekate. "Ne vsebuje vseh zahtevanih sestavin iz 115. člena Poslovnika Državnega zbora." Poglejte. Mislim, to, da se najdejo neki postopkovni razlogi, ker seveda ne vsebuje primerjav, kako je sistem urejen v treh drugih državah, oziroma vsebuje, ampak niso to prave države. Tako za lase privlečeni razlogi, zakaj ni mogoče nekega dobrega predloga podpreti, seveda pokažejo samo na to, da v Sloveniji ni popolnoma nobene pripravljenosti, da bi karkoli spremenili na bolje. Ko smo ugotovili, koliko znaša bančna luknja in koliko denarja bomo morali davkoplačevalci prispevati, je bilo seveda zelo veliko obljub da bomo našli vse odgovorne. Ampak poglejte, kaj se danes dogaja. Ali sploh kaj vemo? Ali sploh kaj vemo? Razen tega, da se seveda zna vlada na vsakem koraku pohvaliti, da je odgovorna za sanacijo bančnega sistema. Seveda ni. Prvič ne zato, ker je nasprotovala zakonu, ki je sploh omogočil, da se sanacija prične in drugič, ker po mojem razlogu sanacija sploh ni narejena oziroma zaključena. Kajti smisel sanacije je, da banke pomagajo podjetjem, da jih kreditirajo, da prispevajo k temu, da se zažene gospodarska rast. Pa so res to naredile? Nič od tega. Nič od tega. In seveda, če preidem zdaj na vlogo Banke Slovenije, kaj je sploh Banka Slovenije, zakaj jo rabimo. Banka Slovenija ni neka institucija, za katero je najbolj pomembno, da je bila ustanovljena dne tega pa tega, da ima takšno pa takšno strukturo, ki jo upravlja, ampak je pomembno, kaj ta banka počne in zakaj jo sploh imamo. Ta banka nadzoruje naš bančni sistem oziroma bi ga morala nadzorovati, da bi deloval dobro, ampak kot se je izkazalo, ta sistem ne deluje dobro in ni deloval dobro. Se pravi je Banka Slovenije, ki je bila ravno temu namenjena, da to počne, nekaj naredila narobe. Leta 2009 je gospod Kranjec, ki je bil takrat guverner, na vprašanje, kako Banka Slovenije opravlja svojo nadzorno vlogo, odgovoril: "S kritikami, da pomanjkljivo opravlja svojo nalogo se ne strinjam. Imamo popoln nadzor." Tako leta 2009, spoštovani, ko se je kriza začela. In ko ste kolegi – kolega Frangež je to tudi omenjal danes – tako kritični do tega, kdaj so nastali vsi ti krediti, kdo je za to odgovoren, se resnično čudim, da nek tako izkušen politik, kot je gospod Frangež, meša pristojnosti zakonodajne, izvršilne, sodne oblasti in vlogo Banke Slovenije. Nobena vlada, niti vlada Alenke Bratušek, ni odgovorna za to, kakšni krediti se podeljujejo. In ker mešamo vse to, kaj kdo počne, kaj bi kdo lahko nadziral med seboj, smo v tako konfuznem stanju, kot smo. Vlada ne dodeljuje kreditov. Tudi zakonodajna oblast, mi, tu v državnem zboru, ne dodeljujemo kreditov in s tem nimamo nič oziroma – jaz sem poslanka šele tega sklica – tudi vi, ki ste bili včasih tukaj, nimate s tem nič. Smo pa odgovorni za to, da sprejemamo zakone, ki preprečijo, da bi se take nepravilnosti dogajale. In tega, spoštovani kolegi, nočete narediti. Nočete glasovati za zakone, ki bi takšne anomalije preprečevali. In Banka Slovenije je tista, ki bi morala nadzirati bančni sistem, kako banke dodelujejo kredite. Ne vsakega posameznega kredita, seveda, se strinjam s tem, saj nismo naivni, ampak sistem kot celoto. Pa ga ni! In je šlo zato vse narobe. In zakaj so se lahko dodeljevali takšni krediti in dajala takšna zavarovanja v bankah, kot so se dajala, da je gospod Frangež rekel, da so se lahko ljudje, ki niso imeli denarja, zakreditirali za to, da so kupili svoje podjetje. Najmanj dva razloga sta za to. Prvi razlog je slaba zakonodaja, ki je dovoljevala z Zakonom o gospodarskih družbah, to zakonodajo pa je sprejel Državni zbor, da se take stvari sploh lahko počne. In drugič, banka oziroma odgovorni v banki, ki so dali kredit na podlagi ničelnega zavarovanja. In danes smo tukaj, kjer smo, in stvari za nazaj ne moremo popraviti. Lahko pa jih popravimo za naprej. Lahko pa se enkrat nehamo pogovarjati samo o pravicah. O pravicah, da imajo v bankah takšno samostojnost, kot jo imajo. O pravicah, da se nihče ne vtika v delo Banke Slovenije. Ne nazadnje o pravicah, da imajo takšne plače, kot jih imajo. Ampak dajmo se še enkrat vprašati, pa dajte za te pravice, neskončno visoke in velike, ki jih imate, tudi odgovarjati. Ne, na nobenem področju tega ne počnemo, tudi na tem bančnem področju ne. In seveda smo zato najbrž na 55. mestu, še tri mesta slabe, kot smo bili lansko leto, glede ocene države kot celote. Kaj bomo na to komentirali? Pravzaprav nimamo ničesar komentirati. Te komentarje, ki sem jih prebrala v časopisih – " … smo pravzaprav pričakovali, še dobro, da ni slabše …" Lepo vas prosim! In kaj smo za to naredili, da bo bolje? Ja, seveda, tudi vlada Alenke Bratušek pri teh kreditih in sanaciji bančnega sistema nima kaj dosti zraven in ji zato pravzaprav tega niti ne zamerim. Zamerim pa ji, da ni naredila na drugi strani tistega, kar bi morala kot Vlada narediti – to pa so strukturne reforme, o katerih vseskozi govorimo. Pa na tem drugem področju ni bilo narejenega ničesar. To, da smo se zadolžili za ves potreben manko denarja, da smo ga lahko prelili v bančni sistem, ali je to naš uspeh? Ali je to naš uspeh? Seveda ni, ampak Vlada ga je tako prikazala. To je zelo, zelo žalostna zgodba. Bi pa lahko to zgodbo spremenili v uspeh, če bi šli po dveh vzporednih poteh in zraven tega, da rešujemo situacijo iz preteklosti, naredili tudi nekaj, da bo v nadaljevanju drugače. Ampak mi svoje miselnosti v glavah nismo spremenili oziroma nekateri je niso spremenili. In dokler je ne bodo, se bo zgodba ponavljala naprej.
Gospa Tomc, naj povem, da smo pri Zakonu o Banki Slovenije.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica, ampak začudena sem nad tem. Veste, zakaj smo mi sploh predlagali ta zakon? Razlog, zakaj smo ga predlagali je seveda stanje, v katerem smo danes. In jaz to stanje opisujem. Če ga pač ne morete slišati in vas to v ušesih zaboli, ja, toliko bolj hudo. In dokler se bomo slepili, da je pri nas vse v redu. Poslušajte, kaj so rekli predstavniki vlade: saj je vse v redu, saj ni nič narobe, Zakon o Banki Slovenije – ali kakorkoli se že imenuje – je v redu, ni ga treba nič spreminjati. Govorimo to še naprej nekaj časa. Mene pravzaprav zanima, do kje lahko ta zgodba gre. Do kje lahko ta zgodba gre? Ampak se bojim zavoljo ljudi, da ta zgodba ne bo šla prav daleč in da bomo vse skupaj plačali mi, mi, ljudje. To slepljenje z realno situacijo, kakršno imamo v Sloveniji, je izjemno nevarno in to počnemo ves čas, na drugi strani se pa hvalimo, kako smo nekaj dobrega naredili, da smo se zadolžili in davke dvignili. Zelo skrbno sem prebrala to mnenje vlade, ki so ga pripravili kot odgovor na predlog zakona. Mislim, polno je enih takih nasprotujočih si misli in izjav. Na eni strani naj bi bil Zakon o Banki Slovenije, ki danes velja v skladu z načeli Evropske unije, ampak po drugi strani ne gre enačiti lokalnega nivoja s sistemom v Evropski uniji in takšne anomalije, tukaj se pojavljajo kar naprej. Tudi vlada ne pozna oziroma noče razumeti ločenosti med posameznimi vejami oblasti. Spoštovani kolegice in kolegi, to velja za vse nas – za vse napake, ki so se zgodile v tej državi, javnost obtožuje nas. Poslanci so krivi. Vse smo poslanci krivi. Ampak ne drži. Prav gotovo smo odgovorni za to, da je zakonodaja slaba, prav gotovo. Ampak za kakšne druge stvari, kot recimo, kaj se je konkretno dogajalo v bančnem sistemu, zakaj Banka Slovenije ni reagirala takrat, ko bi morala, je pa odgovorna Banka Slovenije. Mi smo pa seveda odgovorni, da vzpostavimo zakonodajo, ki bo na odgovornost poklicala tiste, ki tega niso naredili in točno to je tisto, kar mi danes predlagamo. Poglejte, če je mandat nekega guvernerja, z vsem spoštovanjem, lahko je fantastičen guverner, ampak guvernerski mandat traja 6 let. In 12 let guvernerskega mandata pravite, da ni dovolj, glejte, lahko je, kaj pa vem, mogoče toliko kot predsednik Olimpijskega komiteja Slovenije, to bo najboljše. Doživljenjski. Sam sebe skoraj imenuje, sam sebe razrešuje. Zakaj opozicija ne bi imel predstavnika v svetu banke? Zakaj ga ne bi imela? V Komisiji za nadzor javnih financ je vedno predstavnik opozicije. Če je lahko nekdo iz Odbora za finance kot predstavnik koalicije, kar vedno je, potem je lahko najbrž tudi nekdo iz Komisije za nadzor javnih financ kot predstavnik opozicije in je zadeva uravnotežena. Ne, ampak to pa ni mogoče. In ob tem seveda želimo opozoriti na to, da se vlade menjajo, koalicija in opozicija se menjata in to ni rešitev, ki samo nam odgovarja ta hip – tako ali tako je to rešitev zdaj za tri dni – to je rešitev za skoz. In to je rešitev, ki je zdrava, da so eni in drugi, enkrat paše nekomu malo bolj, drugič pa drugemu. Ampak to je zdrava rešitev, s katero pa se seveda sedanja koalicija ne more strinjati. Da zaključim, ni vse v redu, ne v bančnem sistemu ne v naši državi. Ampak mi se seveda še vedno slepimo, da je in mi se še vedno slepimo, da smo najboljši, da gremo po pravi poti in da naše gospodarstvo okreva. Vsi okoli nas, vsi podatki, vse tuje inštitucije pa vpijejo Zbudite se. Ampak mi še kar mižimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sedaj je na vrsti za razpravo gospod Jožef Jerovšek. Naj pa tudi povem, kdo so naslednji razpravljavci, saj je prišlo namreč do nekaj sprememb v prijavah. Naslednji, za gospodom Jerovškom, je gospod Bojan Starman, potem gospod Marijan Pojbič, gospod Jože Tanko, gospod Marko Pavlišič, potem mag. Marko Pogačnik, predstavnica Vlade ter predlagatelj. Izvolite, gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani kolegice in kolegi, državna sekretarka! Zakon, ki smo ga predlagali, je, kot je moja predgovornica povedala, reakcija na stanje, ki je v tej državi, ki je slabo. In naj ne rečem, predlog zakona je tudi poskus pomoči sedanjemu guvernerju, ki je malo časa na funkciji, ki se sedaj očitno zaveda in po teh reakcijah, kaj se v tej državi dogaja, se zaveda, da je Banka Slovenije letalonosilka v majhnem zalivu, ki jo je nemogoče hitro obrniti. Kjer vse službe delajo po inerciji in seveda branijo svojo neaktivnost v prejšnjih mandatih, ko kot regulator niso opravili svoje funkcije. In jaz upam, da si guverner želi te pomoči Državnega zbora. Jaz, ki nisem ekonomist kot Romana Tomc in se na te stvari ne spoznam tako, sem vesel, da je ona pred menoj na tako fantastičen način opisala stanje. Še bolj pa sem vesel, da bo ona naša poslanka v Evropskem parlamentu. In upam, da je njeno razpravo poslušalo čim več Slovencev. Kajti izjemno pomembno je, da imamo tudi poznavalca, ki zna s tako enostavnimi pa kljub temu ekspertnimi besedami razložiti stanje, da imamo takšnega predstavnika v evropskem parlamentu, kajti Evropski parlament bo sprejemal odločbe o skupnem bančnem nadzoru nad bankami, vsaj v evro območju, če ne v celi Evropski uniji. To je izjemno pomembno. In evropski poslanci in vsi, razen naše koalicije in naše vlade, se zavedajo, da je ta nadzor potreben. Tudi v drugih državah so. Tudi Evropska centralna banka je na nek način slonokoščeni stolp, v katerega težko posije sonce. Bančniki so se v Evropi organizirali kot nadkasta in v določenem obdobju tudi v Ameriki. Te dni je švicarska banka priznala, da je načrtno omogočala pranje denarja in davčne utaje in plačala milijardno odškodnino. Seveda tisti državi, ki ima to moč, da jo prisili. Naših več sto milijonov pa leži v švicarskih bankah, na računih roparjev iz naših bank in tistega denarja ne bodo dali v odškodnine in ne bodo dali podatkov, kot so to bili prisiljeni v slučaju Nemčije, kjer je Angela Merkel dosegla, da so se odrekli bančni tajnosti in povedali, kdo je pral denar skozi njihove banke. Naša vlada pa je največji borec proti temu, da bi mi vsaj v bodoče preprečili kaj takšnega. In zaradi tega je evropski skupni nadzor še kako pomemben in pomembno je, kdo bo prišel v evropski parlament. Jaz upam na glas reči, da upam, da to ne bo predstavnik tega slovenskega bančnega sektorja, teh oligarhov, finančne oligarhije – gospod Šoltes. On je njihov predstavnik in on bo branil, da se to nič ne razkrije. Jaz upam, da bodo ljudje toliko trezni, da vseh teh igric, ki se sedaj godijo, propagande za njega, hkrati pa ne zna [[…]]
Gospod Jerovšek, sedaj pa sem se odločila, da vas opozorim, da ni treba delati volilne kampanje za Evropske volitve.
Vem, da vas boli. Ja. In govorimo o bančnem nadzoru, nad bančnim in finančnim sektorjem. In danes piše v časopisih, da gospod Šoltes ne zna razložiti nobene transparentnosti, od kod mu neka sredstva. In to bo treba sprejeti. Pri nas je to nemogoče, s sedanjo vlado je to nemogoče, kajti sedanja vlada, tudi glede na mnenje in stališče, ki ga je zapisala o tem zakonu, jasno kaže, da vlada meni, da se v slovenskih državnih bankah po sedanji ponovni sanaciji in dokapitalizaciji, ko smo morali davkoplačevalci spet dati stotine milijonov , lahko začne in zgodi ponoven rop bank. Ker če ni ničesar pripravljena spremeniti, bo na tisti veliki letalonosilki, ki se ji reče Banka Slovenije, šlo po inerciji. Verjamem, da si guverner želi sprememb, samo mašinerija tam je takšna, mnogi so sodelovali in niso ukrepali. In bilo je že citirano, kako je prejšnji guverner gospod Kranjec rekel, da so odlično nadzirali. Odlično. Ob tem, da je bančna luknja – ne vem, ena tretjina je na družbi za opravljanje bank, tam je 6 milijard – preko 10 milijard je bančne luknje. In so odlično nadzirali in seveda še posebej cartali ene privatne banke, Factor banko, Probanko, kar delajo še naprej. Poglejte, marsikaj se je v tej državi dogajalo zavestno pod levo oblastjo. Jaz moram reči, da je tudi institut, ki ga je imel guverner gospod Arhar nekje do leta 2002, do novega poslovnika, da je prišel sem ob memorandumu proračuna, imel govor in smo v naknadnih razpravah na odborih lahko poslanci polemizirali z njegovimi stališči, ne direktno – to je bil tudi nek element nadzora in LDS je takrat v svoji objestnosti to ukinil. In ko predlagamo, da se jasno vidi, da Svet Banke Slovenije ne more sam odločati o svoji integriteti in o svojih pravicah. To mora biti jasno zapisano, kajti po sedanjem zakonu je, kot sem že rekel, Banka Slovenije slonokoščeni stolp in Svet banke, če uporabim to znano metaforo, so svete krave. Nedotakljivost, popolna. Nihče ne more zahtevati nobene odgovornosti za nazaj. In temu je treba na nek način narediti konec, narediti spremembe, zaradi državljanov, ki so že toliko denarja plačali in zmetali v te naše banke in bili vedno znova oropani. Vedno znova. In sedaj vidim, da vlada dela tehnologijo, kako se bo lahko ropalo naprej. Včeraj je prinesla, pa smo k sreči zavrnili. Za milijardo in sto bi bilo spet novega zadolževanja in tako naprej. Moram reči tudi, sicer ni od Socialnih demokratov nobenega v dvorani, gospod Frangež je prej govoril, da bi bil on za neodvisno javno preiskavo po islandskem vzorcu, kjer so, mimogrede, bankirji v zaporih, pri nas pa še v preiskavi nismo bili. Da on bi pa zdaj bil za to. Ja, dobro jutro, gospod Frangež. Ko je bila Pahorjeva vlada, so bili tajkunski krediti že vsi realizirani. Jaz vem, da v naslednji Janševi vladi banka ni hotela dati podatkov, čeprav je lastnik, ni mogla priti vlada do podatkov o dolgu. Če tudi politično bližnji Pahorjevi vladi bankirji niso dali podatkov, zakaj niste takrat predlagali neodvisne preiskave, gospod Frangež, ki zdaj na vratih gledate notri v dvorano? Zakaj niste predlagali takrat? Še enkrat dobro jutro. Poleg tega je večina kadrov v bankah iz prejšnjega režima, potem, ko so šli iz Udbe na banke in še danes jih imate v levici večino v kadru. Veliko, veliko večino kadrov in če tudi vam niso dali podatkov, ste bili s tem očitno zadovoljni. S tem ste bili zadovoljni. Mi pa zaradi davkoplačevalcev želimo, da se ta krinka, ki jo vlada smatra za absolutno, bančna tajnost, odškrne. Tudi decembra nas je Virant prepričeval, kako bo vse znano že januarja, kdo je kredite podeljeval. Za enega ne vemo, kdo je podpisal te kredite, ki so sedaj na slabi banki. Za enega še ne vemo, pa je konec maja. In kar naprej ministri in vlada obljubljajo nekega goloba na strehi, ki ga ni možno ujeti. Ponudite nam vsaj vrabca v roki. Mi to ponujamo in zavračate in kar naprej kažete na goloba na strehi. Sprašujem se, ali se bo moral pri nas ta revolt proti tem metodam izraziti drugače kot z debato v parlamentu. Saj ni ta leva opcija pripravljena ničesar, ker ta denar, ki je bil ukraden, izropan, ta opcija seveda kontrolira, tako v davčnih oazah, tako v švicarskih bankah, kot tudi preko tajkunskih podjetij in tajkunskih direktorjev. In ta denar tudi financira in bo financiral sedanjo kampanjo, brez skrbi bodite. Štiri volilne kampanje. Mi drugi bomo pa reveži, ko bomo lahko v nebo vpijoče kričali. Zato je več kot očitno, da nimate interesa, da bi se v tej državi oziroma v sektorju nadzor nad bančnim delovanjem, kar bi Banka Slovenija morala upravljati in ga v času prejšnjih dveh guvernerjev, Gasparija in Kranjca, ni upravljala, to ponovno vzpostavilo. Bojim se, četudi ima dobre namere, da sedanji guverner brez spremembe zakonodaje tega ne bo zmogel. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bojan Starman. Bi želeli prej? Mag. Andrej Šircelj, imate besedo. Oprostite, gospod Starman. Mag. Andrej Šircelj ima besedo kot predlagatelj.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Želel bi povedati še en razlog, zakaj smo v Slovenski demokratski stranki predlagali spremembo Zakona o Banki Slovenije. Ta razlog je zelo enostaven. Sanacija bančnega sistema ni končana. Prejšnje leto smo zelo veliko govorili o sanaciji bančnega sistema in tudi o času, kdaj se bo to dejansko zgodilo. V letu 2013 je začela delovati Družba za upravljanje terjatev bank in po prvem predlogu, po tistem glavnem predlogu, je bilo rečeno, da bodo terjatve na družbo prenesene konec meseca junija, in sicer po prednostih, ki naj bi jih določili na podlagi podatkov Banke Slovenije, na podlagi podatkov bank, poslovnih bank in seveda tudi ob pomoči Ministrstva za finance. Z drugimi besedami – poslovne banke, te banke, ki smo jih danes dokapitalizirali, bi morale odpreti kreditne banke, morale bi ugotoviti, kolikšna so jamstva za te kredite, ki so jih dale in ali sploh so jamstva za te kredite, in na tej podlagi bi morale biti te kreditne mape konec junija prenesene na Družbo za upravljanje terjatev bank. Evropska komisija je takrat rekla: "Podatki so neverodostojni. Mi moramo še enkrat vse to narediti, ker ima Banka Slovenije, ker imajo poslovne banke napačne podatke." In prišli so svetovalci, prišle so svetovalne hiše, zaračunale za to 22 milijonov evrov in ponovno ocenile kreditne mape. Ponovno ocenile, kakšna jamstva so bila dana za te kredite, koliko so vredni posamezni projekti – koliko so vredne Stožice na trgu, koliko so vredne nepremičnine od Merkurja, Vegrada in tako naprej. In na koncu so ugotovili, da so vredni 70 %, 66 % manj, kot je bila vrednost po podatkih Banke Slovenije, po podatkih poslovnih bank in tako naprej. In Banka Slovenije je imela tukaj, pri neverodostojnih podatkih imela zelo veliko vlogo. Državni zbor pa nadzoruje Banko Slovenije, dobiva poročila o tem, vabi guvernerje, vabi viceguvernerje in zgodilo se ni nič. Ali je odgovornost dovolj dobro zapisana v vseh teh zakonih, ki jih sprejemamo, zato da Banka Slovenije nastopa v javnosti, v Evropi z verodostojnimi podatki? Ali je odgovornost guvernerja in viceguvernerjev dovolj dobro opredeljena v zakonu o Banki Slovenije, da imamo prave podatke? Ne, gospe in gospodje. In ta zakon želi doseči ravno to. Verodostojne podatke, podatke, ki bodo transparentni tudi v Evropski komisiji, tudi v Evropski centralni banki, ne samo za domačo rabo, kjer se lahko v javnost da takšne ali drugačne podatke. Potem so bile konec meseca decembra te terjatve prenesene na Družbo za upravljanje terjatev bank in kar je zaskrbljujoče je, da niso bile prenesene vse terjatve, ampak samo ena tretjina terjatev. Ena tretjina terjatev od Nove Ljubljanske banke, ena tretjina terjatev od Nove Kreditne banke Maribor, medtem ko imajo danes vse te banke še vedno slabe kredite in slabe terjatve, ki jih bo treba enkrat sanirati. Če ne, bomo spet davkoplačevalci dali denar za drugo, tretjo, četrto dokapitalizacijo. In Banka Slovenije ima tukaj svojo vlogo. Banka Slovenije ima to vlogo navsezadnje tudi v zakonu, ki določa poslovanje Družbe za upravljanje terjatev bank, in Banka Slovenije ima seveda tudi svoje predstavnike v medresorski komisiji, ki odloča, katere banke bodo dobile državno pomoč, katere terjatve se bodo prenesle in tako naprej. In ne razumem, zakaj ne bi povečali odgovornosti Banke Slovenije v tej smeri, ker sanacija ni končana, ker navsezadnje niti niso še vključene v sanacijo vse banke. Navsezadnje smo pred dvema, tremi dnevi izvedeli, da bomo dali za Abanko še 500 milijonov, ker se je seveda vlada želela za to zadolžiti, da bomo dali za celjsko banko še 150 milijonov, in navsezadnje sploh ne vemo prav dobro, kje smo pri tej sanaciji. Tudi ne vemo, koliko denarja bo še treba vložiti v banko za sanacijo bančnega sistema. Ali bo enkrat šla ena banka v Sloveniji v stečaj ali bomo sanirali prav vse banke –Probanko, kot smo jo že, in Factor banko, vse privatne banke in tako naprej. Ne razumem, s kakšnim ciljem. Stabilnost bančnega in finančnega sistema. Jaz mislim, da če gre ena manjša banka v Sloveniji po gobe, bosta finančni in bančni sistem še bolj stabilen, če poslujeta slabo. Vprašanje pa je, do kdaj bodo davkoplačevalci pripravljeni plačevati za zablode in slabe odločitve bankirjev. In tudi tistih, ki bi morali nadzorovati te bankirje. Kajti to, da ti nekaj ne narediš, pomeni, da si ravno tako odgovoren in da je nadzor seveda slab. Če govorimo o tem, da banke dajejo kredite in da je bilo v nekem obdobju prodanih toliko in toliko podjetij – kar govori tudi gospod Frangež in omenja Sod in Kad in tako naprej – tajkunov ne bi bilo, če ne bi bilo kreditov, kredite pa so dali bankirji, to je popolnoma jasno. Te bankirje pa nadzoruje Banka Slovenije. In mi želimo povečati nadzor nad Banko Slovenije, zato da bo bolje nadzorovala poslovne banke. Zgodba je popolnoma enostavna. Seveda ne razumem koalicijskih strank, da se s tem ne morejo strinjati. Da tu lahko na različne načine opozarjajo na formalnosti, opozarjajo na mnenje ECB, ki ga interpretirajo po svoje. Tu je kolega Horvat odlično prebral prvi stavek, kako ECB pozdravlja večji nadzor nad bankami. Lahko preberemo samo ta stavek in bo zadeva odlično interpretirana. Pa vendar želimo v Slovenski demokratski stranki tudi vsebino predstaviti na način, kot dejansko je. Vprašanje je, do kdaj se bo ta zgodba še nadaljevala. Vprašanje je, kdaj bo nastopila naslednja sanacija bančnega sistema. Nekateri pravijo, da bo čez dve, tri leta treba ponovno dokapitalizirati Novo Ljubljansko banko in Novo Kreditno banko Maribor, predvsem zaradi tega, ker se dejansko ne naredi ničesar na upravljanju in se ničesar ne naredi na vodenju. In tu, da bi imel Državni zbor pri tem večjo vlogo, jaz ne vidim nobene težave. Državni zbor nadzoruje Vlado, Državni zbor nadzoruje posebej nekatere druge institucije, kot je SOD, ki nam predlaga svoja letna poročila, potem nam predlagajo letna poročila različne agencije za revizijo in tako naprej. In s tem, da si Državni zbor, da si poslanke in poslanci sami odgovorno naložimo večje delo, zato da bomo imeli boljši finančni sistem, da bomo imeli bolj zdrave banke, ker jih bo nadzorna institucija bolje nadzorovala, ni nič narobe. In to ne posega v neodvisnost Banke Slovenije. Ali zaradi tega, ker danes nadzorujemo Banko Slovenije, ta banka ni neodvisna? Ta banka je neodvisna. In dodaten nadzor glede na stanje, v katerem smo, glede na to, da imamo v Sloveniji vedno več državnih bank, da nas uvrščajo med države, ki imajo samo še državne banke poleg nekaj tujih bank, je dejansko nerazumljivo. Zaradi tega predlagam, da poslanke in poslanci iz sedanje koalicije oziroma prejšnje koalicije, če danes več ni te koalicije, razmislijo o tem, da se predlog zakona podpre, da se poiščejo skupne rešitve, da se upoštevajo rešitve iz mnenja Evropske centralne banke in da se v nadaljnjem postopku, v tako imenovanem drugem branju, predlagajo ustrezni amandmaji, ki bodo enostavno usklajeni med vsemi političnimi strankami ali vsaj med večino političnih strank. Mislim, da bi s tem naredili nekaj dobrega, ne le za državo, ne le za vlado, ampak predvsem za slovenske davkoplačevalce, kajti njihov denar gre v banke in zaradi tega se zadolžujemo. Zaradi tega bodo davkoplačevalci plačevali še obresti ali pa višje davke. To je pač »mojstrsko« naredila vlada Alenke Bratušek, drugega rezultata ni. Zadolžila je državo za 11,9 milijarde, pazite, skoraj 12 milijard v enem letu! To je ena milijarda na mesec! In povečala davke. Rezultat je padec konkurenčnosti. Gospe in gospodje, če bi se to še nadaljevalo, je vprašanje, kje bi ta država bila, če ne bi gospa Alenka Bratušek odstopila. Jaz mislim, da je to dobro za državo, odlično za državo. Blagoslov za državo. Kajti zadolžitev bi šla v 100 % bruto družbenega proizvoda. Če bi bila še eno leto in če bi se zadolževali v takšnem tempu, bi se zadolžili še za nadaljnjih 12 milijard in verjetno bi davke povečali v višave. Ne vem, koliko bi bil davek na dodano vrednost, 30 %, če bi še eno leto ona vladala. Tako da, gospe in gospodje, jaz mislim, da je treba zakon podpreti, da je treba dati nekatere skupne rešitve, ki bodo v dobrobit Slovenije in ki bodo v dobrobit državljanov in državljank.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bojan Starman.
Hvala lepa za besedo in lep pozdrav vsem skupaj! Mene osebno ne bi bilo treba prepričevati, ker sem bil že zdavnaj prepričan, da bom pač to spremembo Zakona o Banki Slovenije podprl. Ne zaradi tega, ker me je nekdo prepričal, ampak zaradi tega, ker sem trdno prepričan, da Banka Slovenije ne opravlja svojega dela, tako kot bi ga morala, da je v veliki meri odgovorna za godljo, v kateri smo, za te milijardne luknje, samo zato, ker ni opravljala svojega dela, tako kot bi bilo potrebno. Mislim, da je nujno, kljub temu, da verjetno s temi spremembami ne bo dovolj, da se bo tam nekaj bistvenega spremenilo, verjetno bo treba v dodatnih obravnavah še res kaj dodati, da bi dejansko zagotovili, da bo Banka Slovenije opravljala tiste stvari v interesu nas vseh, kot bi jih morala. Povedati moram, da sem sam v letu 2006, 2007 kot predsednik Odbora za finance odhajal na seje Sveta banke. Da sem se tam tudi marsikdaj oglasil in da sem sokrivec mogoče tudi zato, da je ta bančna luknja kljub ogromnim številkam zdaj manjša, kot bi bila, če ne bi odprl ust na tej seji. Povprašal sem, ali res dajemo tako imenovane tajkunske kredite za odkupe podjetij z zastavo nekih delnic, ki jih šele kupujejo. In po kakšni vrednosti se to zastavo upošteva v jamstvo tega kredita? In v kakšnem obsegu se to dogaja? To je bilo leta 2007, edini, ki sem to naredil, ki nisem bil član sveta in seveda mi je kasneje tudi guverner Kranjc potrdil, da se je to res zgodilo. Takrat sem dobil odgovor, da je to malenkostno, zelo malo v nekem portfelju neke banke, skoraj nevredno, da sem to vprašal. Po drugi strani je pa temu sledilo, da se upošteva polna vrednost delnic na trgu za zastavo in da se upoštevajo tudi te delnice, ki so se kupovale. In po tem mojem vprašanju in tudi nadaljnjem vprašanju, ko sem rekel, kako mora biti delnica na trgu, če vemo – že takrat se je vedelo – da so bistveno precenjene nekatere vrednosti delnic, da se upošteva celotna tržna vrednost. Danes je to 100, jutri bo 10 in to se je tudi zgodilo. Vendar je temu sledila okrožnica guvernerja Banke Slovenije, kjer ni več dovolil zastavljati delnice, ki še niso v lasti tistega, ki kupuje delnice, in seveda tudi, da se upošteva za jamstvo samo 50 % takratne tržne vrednosti. Takrat se je ta velika stvar dogajala. Prej je bilo govora o tem zadolževanju privatnega sektorja v obdobju tako imenovane Janševe vlade 2004 in zadolževanje privatnega sektorja, predvsem bank v tujini, velike ponudbe denarja, predvsem takrat, ko smo postali, prevzeli evropsko valuto [[…]]
Prosim za nekoliko reda v dvorani.
[[…]]denarja je bilo na pretek in banke so ga praktično dejansko ponujale. In tukaj se je pač Banka Slovenije znašla in bila dejansko edini nadzornik v tem sistemu, ki bi morala ugotoviti in morala ukrepati in morala zagotoviti, da se ne dajejo krediti, katerih verjetnost vračanja je zelo majhna. Imajo zelo slaba jamstva. Ne morem se izgovarjati na kasnejše krize ali karkoli. Dajali so kredite za popolnoma špekulativne namene raznim finančnim holdingom, finančnim družbam. Skratka, tukaj ni bilo omejitev. Privatnim osebam, v številkah stotine milijonov evrov, kjer bi morala banka ukrepati in seveda preprečiti takšno dejanje in dajanje kreditov, ki niso ustrezno zavarovani s poroštvi in jamstvi. To je bilo njeno delo in njena dolžnost in tega seveda niso opravili. Poleg tega tudi kot edini nadzornik bank sami posegi ob revizijah – ki jih je spet bila Banka Slovenije dolžna in je nadzirala banke – tudi v same bilance bank. Ni se ustrezno in pravočasno ukrepalo. Slabitve terjatev in podobno so začele prihajati štiri, pet let prepozno. Še zdaj nismo seznanjeni z vsemi pravilnimi podatki in pravilnimi ocenami teh terjatev. Mislim, da so bile pri nekaterih stvareh kar je bilo prej rečeno, napake v bilancah, da smo imeli napihnjene rezultate, premajhne slabitve, premalo rezervacij, to je bilo vse delo same Banke Slovenije. Poleg tega bi dodal še eno od stvari, ki bi jo Banka Slovenije morala narediti. Ko so se začele pojavljati težave v bankah, so se začele pojavljati izgube in pri vsem skupaj se praktično ni nič ukrepalo, edini ukrep je bil zmeraj opozorilo Vladi in lastnikom, tako rekoč, da morajo toliko dokapitalizirati banke. Zakaj je prišlo do teh potreb, zakaj so banke zašle v težave? Zato, ker so dajale slabe kredite, ker so se sprejemale nepravilne odločitve, škodljive odločitve in seveda Banka Slovenije tu ni bila več v drugačnem stanju, kot da pove lastnikom, v pretežni meri je to država, da morajo toliko dokapitalizirati. In tudi zdaj v zadnjih fazah je podobno. Dokapitalizirajte in dajte prevzeti slabe terjatve – to je zadeva, ki je bila sporočena. Da bi pa naredila tiste nujne stvari v bankah, že zdavnaj, da bi zamenjala uprave, zahtevala sanacijske postopke, prisilne poravnave in tako naprej, ostre ukrepe v bankah, ki bi morali biti nujno sprovedeni že 4, 5 let prej, če bi imeli tudi pravilno izkazane bilance, pravilno vrednotenje aktive in pasive in tako naprej. Nič od tega banka ni naredila in tudi zdaj se ni zgodilo nič. Še zdaj, pod novim vodstvom, se ne dogaja nič. Ne vidim. Saj mogoče sam ne poiščem ukrepov, ki jih izvaja banka, govorimo o razdolževanju gospodarstva, o pomočeh in tako naprej, o nekih tajnih stvareh. Ne dobimo pa odgovora na vprašanja kaj in kako. Ali se je kaj spremenilo glede dajanja kreditov? Kakšna so potrebna jamstva za to? Vemo, kaj Bruselj ugotovi in koliko je treba kapitala imeti v rezervi in tako naprej. O tem, kaj se je naredilo, da ne bi prišlo do tega, da se te bančne luknje ne bi ponavljale, da se to ne bi dogajalo kar naprej, pa seveda [[…]]Ob tem, da smo vsi pripravljeni govoriti, da smo za javnost podatkov, v končni fazi pa vsi držimo pesti, da se ne bi nikoli izvedelo, kaj je, da prenašamo ne vem kako selektivno, kako kdo dela. Skratka, igramo se z milijardami, igramo se in praktično dovolimo, da raznorazne mreže špekulantov barantajo po našem težko prigaranem denarju, ki ga plačujemo davkoplačevalci in ne naredi in ne zgodi se nič. Meni je dovolj tega in mislim, da bo treba narediti ne samo to, da se spremeni nekoliko Zakon o bančništvu. Še mnogo bolj. Nihče še ni nikjer odgovarjal za nobeno zadevo, verjetno tudi ne bo, verjetno bomo ugotovili, da je bilo vse lepo in prav, kljub temu pa seveda mene res ni treba prepričevati, da bi podprl ta zakon in ga bom podprl, ker bom s tem mogoče naredil v tej veliki barabiji vsaj en majhen korak, da bi se zmanjšala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marijan Pojbič, za njim se pripravijo gospod Jože Tanko, gospod Marko Pavlišič in potem mag. Marko Pogačnik. Izvolite, gospod Pojbič.
Hvala lepa, spoštovana gospa podpredsednica. Jaz bom ta zakon, ki smo ga v Slovenski demokratski stranki vložili, seveda podprl. Dejstvo je, da Banka Slovenije v preteklem času ni opravila svoje naloge. Če bi svojo nalogo opravila, mi ne bi imeli sedaj v bančnem sistemu luknje velike 5 milijard in davkoplačevalci ne bi potrebovali ponovno pokrivati tistega, kar se je v bankah zgodilo. In tukaj ima veliko veliko odgovornost banka Slovenije. Ona je glavni nadzornik in ona bi morala storiti vse, da bi takšne stvari, kot so se dogajale v bančen sistemu, preprečila. Gospod Bojan Starman je sedaj povedal veliko pomembnih resnic in v Slovenski demokratski stranki smo se odločili vložiti ta zakon, da bi na sistemski ravni odpravili določene pomanjkljivosti, ki so bile v preteklosti, in s tem omogočili, da bi Banka Slovenije lažje in bolj kvalitetno nadzirala delovanje bančnega sistema. Državnemu zboru pa bi morala odgovarjati na način, da bi s tem seveda tudi sama izboljšala kontroliranje bančnega sistema, če govorim o Banki Slovenije. Jaz sem prepričan, da se vsega tega, kar se je zgodilo v preteklosti, ko govorimo o tej bančni luknji, ne bi bilo, če bi glavni regulator v Republiki Sloveniji, torej Banka Slovenije, opravila svojo nalogo v skladu s svojimi odgovornostmi. In ker tega ni bilo, je treba pristopiti sistemsko in postaviti drugačne pogoje, kot so doslej veljali, da bo ta nadzor bolj kvalitetno izvršen. Jaz mislim, da morajo imeti davkoplačevalci pravico vedeti, kaj se dogaja z njihovim denarjem. 5 milijard evrov, to je velikanski znesek. Mi smo to sedaj storili že drugič v samostojni Sloveniji. Ob osamosvojitvi prvič in sedaj drugič. In bojimo se in v Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da se ta zadeva ne sme ponoviti tretjič. Zato je treba na tem področju poiskati ustrezne rešitve, ki bodo drugačne, ki bodo preprečile, da bi se takšna situacija ponovila. Vseskozi poskuša koalicija prepričevati nas, da je to, kar delamo s tem zakonom, nedopustni poseg v neodvisnost Banke Slovenije. Če Banka Slovenije kot glavni nadzornik ni opravila svojega dela, za delovanje Banke Slovenije pa je odgovoren Državni zbor skozi zakonodajo, se pravi, je treba na sistemskem področju nekaj spremeniti in v Slovenski demokratski stranki se tega zavedamo in zato smo vložili ta zakon. In ne razumem ne koalicije in ne vlade, da tega zakona ne podprejo, ker je še kako pomemben. Še kako pomemben je. In jaz sem prepričan, da se ta zakon lahko tudi v drugi in tretji obravnavi še spremeni, prilagodi v tistem delu, kjer ocenjujeta koalicija in vlada, da določene rešitve ne gredo v pravo smer. Ampak prepričan sem, da je v temelju ta zakon dovolj kvaliteten, da bi se na njem lahko gradilo in zgradilo tisto, kar je potrebno za to, da bi v bodoče naš bančni sistem funkcioniral bistveno boljše kot doslej, bistveno bolj odgovorno in da se ne bi zgodila tretja dokapitalizacija, da bi ponovno obremenili slovenski narod, slovenskega človeka, slovensko ljudstvo. Ker ta problem se dotika vsakega posameznika v tej družbi, od prvega do zadnjega. In ne sme se več ponoviti to, kar se je zgodilo v preteklosti in ravno zato smo v Slovenski demokratski stranki vložili ta zakon. Prepričani smo, da je to področje treba urediti na drugačen način, kot je bilo doslej. Jaz upam, da bosta koalicija in vlada v nadaljevanju to razumeli. To razumeli in seveda tudi koalicija, ki ima možnost o tem zakonu v prvi obravnavi glasovati, tudi glasovala v tej smeri, da gre ta zakon v drugo obravnavo in da tukaj naredimo vsi skupaj en velik napor in korak naprej v dobro naših državljank in državljanov in mislim, da je to skrajni in zadnji čas.
Hvala lepa. Gospod Jože Tanko ima besedo.
Hvala lepa za besedo. Če pogledamo. kaj se je dogajalo na področju bančništva v zadnjih dveh letih. samo v tem mandatu, to se pravi za časa vlade predsednika Janše in predsednice Alenke Bratušek, potem vidimo, da smo se v tem obdobju srečevali z velikimi problemi, predvsem zaradi tega, ker pravzaprav nihče ni imel resnega pogleda v delovanje bančnega sistema. Mi smo bili tudi edina stranka, ki se je lotila priprave noveliranj zakonov, ki urejajo področje bančništva – kot veste, smo dvakrat ali trikrat predlagali popravke novele Zakona o bančništvu, kjer smo tudi predlagali, da se določene stvari drugače obravnavajo, da se tudi odpre vpogled v dogajanje v bančnem sistemu. Smo edini, ki smo na to temo predlagali izredne seje Državnega zbora, kjer smo ponovno predlagali, da se nekatere stvari, ki zadevajo nadzor nad bančnim sistemom, uredijo drugače, pa nič od tega ni bilo sprejeto. Sedaj predlagamo tudi tisto tretje področje, da se določene stvari izboljšajo tudi pri ključnem nadzorniku bančnega sistema, to je Banki Slovenije. Vse to, kar se je dogajalo v bančnem sistemu, se je namreč dogajalo samo zato, ker je prišlo do nekega čudnega incesta med tistimi, ki delujejo v bančnem sistemu. V obdobju po osamosvojitvi je prišlo do pretakanja kadrov med vodstvom v Banki Slovenije, med zasedanjem vodstvenih funkcij v Banki Slovenije, med opravljanjem političnih funkcij, med opravljanjem nadzorstvenih funkcij, med opravljanje vodenja poslovnih bank in tako naprej. V tem krogu, v tej spirali sodelovanja nekega zaprtega kroga ljudi so samo rotirali ljudje – enkrat so bili v svetu Banke Slovenije ali guvernerji, malo prej so bili ministri za finance, so sodelovali v nadzornih svetih pa so potem postali predsedniki Vlade – tak je primer gospe Alenke Bratušek, je bil nadzornik ali pa eden ključnih delavcev v Banki Slovenije ali v poslovni banki, pa je sedaj minister za finance in tako naprej. Ta zaprti krog teh rotacij, ki se dogaja, je pravzaprav tisti, ki preprečuje kakršnikoli pogled in kakršnikoli nadzor delovanja bančnega sistema. In na tem področju je zagotovo treba nekaj spremeniti. Državni zbor se v tej konstelaciji, v tej postavitvi, kakršna je, uporablja samo zato, da se zagotavljajo finančna sredstva in odobravajo pravice za nenadzorovano vlaganje državnih javnih sredstev, večina teh je pridobljenih z zadolževanjem na tujih trgih v sanaciji bančnega sistema. To, kar se dogaja, je pravzaprav neko nezdravo stanje, ko zelo ozek, zaprt krog, politično-menedžerskih oseb uporablja s celotnim premoženjem države. Tudi tisto, kar se je v nadaljevanju dogajalo v poslovnih sistemih, je pravzaprav posledica načina delovanja ljudi v bančništvu. In če se hoče prenesti odgovornost na politiko – politika je odgovorna zato, ker ne naredi nič – potem je treba dati tudi določena pooblastila politiki in pa predvsem zagotoviti nadzor nad tistimi, ki delujejo v temu segmentu, ki je daleč najbolj pogolten v tej državi in zgodovini te države. Še v noben projekt ta država ni vložila toliko, kot je v bančni sistem, pa naj bi deloval samo ali pa v bistvu na principu marž, to se pravi znanih dodanih pribitkov, pa se zadeva ne pokrije. Kar pomeni, da tisti, ki so tukaj nedotakljivi, katerih niti imena ne bi smeli vedeti, ki razpolagajo z enormnimi sredstvi, ne zagotavljajo niti izvrševanja zakonov. Vendar ker Banka Slovenije kot regulator ne ukrepa, se te stvari dogajajo naprej. V zgodovini Slovenije ni znan en sam primer, ko bi Banka Slovenije kakšnemu vrhunskemu bančniku oziroma bolje rečeno po funkciji vrhunskemu bančniku odvzela licenco. Niti en predsednik uprave katerekoli banke v Sloveniji ni izgubil licence, tudi če je imela ne vem kakšno izgubo, milijardo evrov izgube. Niti eden v zgodovini Slovenije. Zdaj pa samo sprašujem, ali res mislite, da nihče izmed bančnikov ni storil ničesar, kar bi bilo v nasprotju s pravili dobrega gospodarja, kar bi bilo v nasprotju z pravili poštenega ravnanja ali pa s pravili zakonitosti, ki so zapisane. To je vprašanje. Na to ne boste dobili nekega resnega odgovora. Ko smo obravnavali probleme bančnega sistema tudi na zahtevo Banke Slovenije v tem državnem zboru, pravzaprav nismo izvedeli ničesar. Guverner Kranjec je prišel v državni zbor, nekaj povedal, ko smo želeli na odprti ali zaprti seji kakšen podatek, tega ni bilo, samo da je zadeva "skoraj v redu". Ko je prišel sem povedat nekaj stvari guverner Jazbec, ki po moje niso bile dovolj natančno in precizno povedane, se je zgodilo, da se je saniralo dve privatni banki, dve povsem zasebni banki, z nekaj 100 milijoni evrov – to se je zgodilo pomladi lansko leto, pred enim letom – iz teh vladnih depozitov na te dve banki so se izplačale dividende in nagrade in smo potem tisto lupino septembra sanirali še s poroštvenim zakonom v višini milijarde in 30 milijonov evrov. To je bila naša naloga takrat, da smo zagotovili pravico zadolževanja vladi in da smo dali bianko majnico za to, da se je poroštveni denar dal za zavarovanje programirane likvidacije teh dveh bank. Zdaj so zadeve še nekoliko drugačne, pravzaprav je bančni sistem skoraj v celoti državen, za državo je odgovorna tudi politika, za premoženje države, navsezadnje sprejemamo številne zakone o tem, kaj bomo storili z državnim premoženjem in če je to tako, potem je prav, da se pooblastila tistih, ki so dolžni ali pa ki odobravajo te stvari, povečajo, da pridemo do povečane odgovornosti na eni strani in pa seveda tudi do možnosti pogleda in, če je treba, tudi kakšne dodatne odločitve. Kar zadeva mnenje Evropske centralne banke, to mnenje nima neke suspenzivne vloge, to ni veto. Rešitve zakona, ki jih predlagamo, je možno v skladu z mnenjem tudi urediti. Če bomo to spustili naprej, bomo dobili še mnenje Zakonodajno-pravne službe, tudi te popravke lahko naredimo, vendar če želite tiščati glavo v pesek še naprej, če se želite nojevsko obnašati, potem boste glasovali proti temu zakonu. Če pa želite, da se na tem področju nekaj korenitega spremeni, da se zadeve bistveno izboljšajo, pa je treba zakon podpreti. Ga je treba enostavno podpreti. In tisti, ki mislite, da je treba še naprej tiščati glavo v pesek, jo tiščite, tisti, ki pa želimo, da se na tem področju nekaj bistvenega spremeni, se pravi, da se odpravijo ključni problemi pri upravljanju z bankami in s potrebami po dokapitalizaciji bank, potem je treba tu nekaj storiti. Žal ste zavrnili vse rešitve, ki ste jih predlagali. Tudi to, kar se sedaj dogaja s slabo banko, ne vodi k razkritjem, ne vodi k preglednosti, ne vodi k transparentnosti, ne vodi k zaostritvi odgovornosti, ampak očitno slaba banka služi samo kot neka dodana deponija denarja, dodaten servis za tiste, ki so se do sedaj v svojem poslovanju izredno slabo izkazali. Žal sta vlada in koalicija, ki te rešitve podpirata, na tem področju padli v celoti, 100 % pokleknila in čas je, da se nekaj na tem področju naredi v povsem drugačno smer. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marko Pavlišič, za njim naj se pripravi mag. Marko Pogačnik.
Hvala za besedo. Nadzor nad Banko Slovenije je seveda nujen in potreben. Verjetno se vsi tu strinjamo, da Banka Slovenije v preteklih letih – od takrat, ko se je začela ta ekspanzivnost zadolževanja pa potem tudi, ko je prišlo do finančne krize – takrat ni ustrezno odigrala svoje vloge. Je pa večno vprašanje v tem državnem zboru, ali bo zakon res kaj spremenil. Ali pa je treba enostavno začeti delati drugače? Naj omenim, da imamo v tem državnem zboru oziroma v tej državi trenutno 1 tisoč 785 zakonov, ki veljajo, če dodamo zraven še novele teh zakonov, pa pridemo do številke 2 tisoč 890 trenutno veljavnih zakonov in novel zakonov. Pa smo zadovoljni s tem stanjem, ki ga imamo? Državni zbor producira zakone s hitrostjo par sto, dvesto, tristo zakonov na leto. In SDS tu dodaja še enega v ta mozaik. Ampak ali bomo res s tem naredili kaj bistveno boljšega ali pa je treba enostavno začeti delati drugače? V zadnjem času se je na področju bank začelo delati drugače. Izvedel se je zunanji nadzor sredstev v teh bankah. Začela se je sanacija bank, izveden je bil prenos na slabo banko, začelo se je z racionalizacijo dela v teh bankah, ne nazadnje se je pristopilo v nadzorovano likvidacijo dveh bank, kar pomeni, da se je začelo delati drugače. Žal gospoda Širclja ni več med nami, ker bi nam on lahko postregel z več podatki o tem, kako se lahko dela drugače. Ne nazadnje je bil gospod Šircelj v začetku delovanja slabe banke v tej banki. Bil je v vlogi neke vrste nadzornika. In bi nam lahko pojasnil, kaj je takrat naredil za večjo transparentnost delovanja Družbe za upravljanje terjatev bank. Ali je kaj naredil tudi za večjo transparentnost plač v slabi banki, ki jo sedaj tako rad kritizira in se zgraža nad tem? Takrat, ko je bil on sam tam in je vlekel to plačo, se ni pa čisto nič zgražal. Vendar ga žal tukaj ni zraven, da bi nam pojasnil to, kar se dogaja. Glede mnenja ECB bi jaz rad podal začudenje. Ne vem, od kje je gospod Horvat prebral tisti prvi stavek mnenja ECB, ker jaz berem tu prvi stavek in se glasi: "Uvod in pravna podlaga. Evropska centralna banka [[ECB]] je dne 19. februarja 2014 prejela zahtevo predsednika slovenskega parlamenta [[…]]" in tako dalje. Popolnoma drugačen prvi stavek. Berem pa dokument z oznako CON/2014/25, da ne bo pomote, iz kje berem. Omenjeno je bilo tudi, da mnenje Evropske centralne banke ni negativno do predloga tega zakona, da se tudi besedica negativno sploh ne nahaja v tem predlogu. Prav imajo tisti, ki to omenjajo. Besedice negativno ni v tem poročilu. Vendar naj preberem en odstavek tega poročila: "V skladu z načelom institucionalne neodvisnosti centralnih bank, ki ga vsebujeta člen 130 Pogodbe in člen 7 Statuta ECB, je sodelovanje predstavnikov tretjih oseb v organu odločanja NCB s pravico glasovanja v zadevah v zvezi z opravljanjem nalog NCB, povezanih z ESCB, nezdružljivo s Pogodbo in Statutom ESCB, tudi če ta glas ni odločilen." Se pravi, niso uporabili besedice negativno mnenje, vendar so uporabili besedico "nezdružljivo" s Pogodbo in Statutom Evropske centralne banke. In potem v nadaljnjem odstavku še enkrat: "Predlagana sprememba je zato nezdružljiva s členom 27.1 Statuta ECSB [[…]]" in tako dalje. Ja, res niso uporabili besedice negativno. So pa uporabili besedico nezdružljivo, incompatible v angleškem jeziku. In to večkrat, ne samo enkrat ali dvakrat, kot sem jaz povedal. Najboljši finančni minister Bajuk, – pa o pokojnih vse najlepše – ampak to je ta minister, ki je takrat nasprotoval privatizaciji Nove Ljubljanske banke, ki je nasprotoval temu, da bi takratni tuj lastnik, ki je bil 25 % lastnik, postal večji lastnik, da bi recimo v rokah slovenske države ostalo zgolj 25 plus ena delnica, ker bi onemogočalo statutarne spremembe te banke in bi ta banka ostala v Sloveniji. Vendar je ta, bom rekel po mnenju nekaterih najboljši minister, to preprečil. In tudi zaradi tega se nam je zgodila ta zgodba, ker se takrat v tistem obdobju Janševe vlade, ko je bil gospod Bajuk finančni minister, to ni zgodilo. In upam, da bomo tokrat pametnejši in bomo pristopili na drugačen način k temu, da bomo enkrat končno te banke privatizirali, pa naj potem privatni kapital izgublja in pokriva te izgube, če bo pač do tega še enkrat prišlo. Strinjam se z gospodom Frangežem glede uvedbe javne preiskave bančne luknje oziroma, bolje rečeno, on se strinja z mojim mnenjem, pa ne bi zdaj tu cepidlačil okoli tega. Gospod Jerovšek pa ni vedel povedati, ali se strinja s tem ali se ne strinja, da bi izvedli javno preiskavo. Napadel je samo to, da se nič še ni zgodilo. Ko pride pa do točke, ko je treba nekaj konkretno podpreti, takrat se pa zgodi – kaj? Gospod Jerovšek je rekel, ponudite nam vrabca v roki, če nam že ne morete dati goloba. Glejte, dragi gospodje, mi smo vam ponudili vrabca v roki, takrat ko smo glasovali o Zakonu o dostopu do informacij javnega značaja. In takrat smo odprli to, da je zdaj možno pogledati te slabe kredite, ki so bili preneseni na slabo banko. In kako je gospod Jerovšek takrat glasoval? Tukaj imam izpisek takratnega glasovanja, piše: "Jerovšek, Jožef, kvorum, ni glasoval." Gospodu Jerovšku smo ponudili vrabca, pa ni glasoval. Saj lahko naštejem še druge, ki takrat tudi niso glasovali. In, ja, dober razlog je bil zato, ker takrat ni bil sprejet amandma, ki bi odpiral slabe kredite, tudi tiste, ki so ostali na banki. Ali veste, koliko glasov je takrat zmanjkalo za to, da bi to bilo izglasovano? En glas. In koliko jih ni prispevala SDS? Pet glasov. Dva sta bila v tujini na poti, trije so bili pa ne vem kje. Glejte, toliko vam je to pomembno. In takrat, ko pride do teh točk, pa pokažete, kar je z vami. [[oglašanje v dvorani]] Glejte, ne vem, kdo je bil, vem pa, da sta dva bila na Irskem skupaj s predsednikom Janšo. Tako da, glejte, gospodje, ko je treba nekaj konkretnega narediti, takrat pa stisnete rep med noge. Najlažje je pa predlagati zakone, za katere vi sami vnaprej veste, da enostavno niso sprejemljivi in ne bodo sprejeti. In potem imamo lahko ta cirkus v državnem zboru. Pa če ga želite imeti, ga bomo pač imeli.
Gospod, ste zaključili? Hvala lepa. Sem vas hotela spomniti na zakon. Besedo ima mag. Marko Pogačnik, za njim predstavnica Vlade.
Predsedujoča, hvala za besedo. Težko, da ne bi podal kratkega komentarja na razpravo, ki jo je imel kolega Pavlišič. Vse lepo in prav, sanacijo bančnega sistema je omenil, omenil je kontrolirano likvidacijo bank, vendar je nekaj pozabil omeniti. Sanacijo bančnega sistema približno 6 milijard evrov na račun davkoplačevalcev, kontrolirano likvidacija dveh privatnih bank na račun davkoplačevalcev. In Slovenija je edina izmed tranzicijskih držav, ki že drugič sanira bančni sistem na račun davkoplačevalcev. In če kdaj, potem, spoštovani kolegice in kolegi, je zdaj čas, da naredimo novelo Zakona o Banki Slovenije. Predvsem v interesu, da se napake iz prve sanacije in druge sanacije bančnega sistema na račun davkoplačevalcev ne bodo ponovile. Izključno zaradi tega. Že v stališču SDS smo povedali, da je danes prvo branje tega zakona, ocenjujemo, da bi bilo nujno treba danes sprejeti sklep, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo. Smo pa že povedali, da bomo seveda upoštevali vse pripombe, ki jih je dala Evropska centralna banka, ki jo moramo upoštevati. In Slovenska demokratska stranka pričakuje tudi od ostalih poslanskih skupin, da bodo sodelovale pri tem zakonu in da bo ta zakon na koncu izpadel čim boljši in čim kvalitetnejši, verjetno je vsem nam to v interesu. Ali pa je v interesu nekaterih posameznikov, da bomo čez leto ali dve ponovno govorili o sanaciji bančnega sistema na račun davkoplačevalcev. Omenjena je bila tudi Družba upravljanje terjatev bank, tako imenovana slaba banka. Pozabili ste povedati, da je vlada Janeza Janše pri tem zakonu povabila k sodelovanju vse poslanske skupine in vse poslanske skupine ste imele možnost sodelovati pri sprejemu in pri oblikovanju tega zakona. In zaradi česa sta še ta zakon in kolaps bančnega sistema pomembna? Slovenija je na lestvici konkurenčnosti, objavljeno je bilo pred nekaj dnevi, na 55. mestu od 60 držav. Jaz bi tukaj rad poudaril, da je bila ob koncu mandata vlade Janeza Janše Slovenija na 32. mestu. Potem sta pa prišla gospod Borut Pahor in gospa Alenka Bratušek in Slovenija je padla na 55. mesto. Velikokrat se je koalicija levice izgovarjala na finančno in pa gospodarsko krizo. Ampak te države, ki so na teh lestvicah, so vse doživele tako finančno kot gospodarsko krizo. In zakaj je samo Slovenija v mandatu Boruta Pahorja, v mandatu Alenka Bratušek padla na čisto dno lestvice? Verjetno pa je eden izmed vzrokov tudi bančni sistem in banke. In največ pripomb in največ negativnega mnenja prič, ki jih je zaslišala preiskovalna komisija, je bilo predvsem na račun obdobja 2009 in 2010. In jaz sem prepričan, da je najlažje reči, ta zakon ni dober, ta zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, ECB vam govori svoje, kje ste kiksnili. Pa dajmo enkrat sesti skupaj in reči, tudi mi priznamo, v določenih delih bomo seveda upoštevali mnenje ECB. Vendar generalno pričakujem, da bo danes ta zakon dobil podporo in da ga bomo lahko v drugi in pa v tretji obravnavi izboljšali. Ali pa nekomu ni v interesu, da se na področju bančnega sistema naredijo korenite spremembe, ki so nujno potrebne. Slovenija je res verjetno ena izjema na tem področju. Že drugič bomo sanirali bančni sistem na račun davkoplačevalcev, imamo še vedno bančni sistem, kjer je lastništvo države eno izmed največjih na svetu, imamo eno banko, ki ima izrazito višji tržni delež in pa bilančno vsoto kot ostale konkurenčne banke, in jaz imam na koncu občutek, da je nekomu to všeč. In dajmo tukaj notri poskušati v nadaljevanju ta zakon narediti boljši. Se pa strinjam se tem, kar je rekel kolega Pavlišič, da je to res zaskrbljujoče, da ima Slovenija v danem trenutku približno 2 tisoč veljavnih zakonov. Ampak ta zakon, ki ga predlaga Slovenska demokratska stranka, ni nov. Ampak stremimo k temu, da bi ta zakon izboljšali in da bi zagotovili [[…]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Za repliko je prosil gospod Marko Pavlišič.
Hvala. Nujno je treba tukaj še dodati, da je bila med vlado Boruta Pahorja in vlado Alenke Bratušek tudi vlada Janeza Janše. Zdaj ne vem, ali se gospod Marko Pogačnik že sramuje te prejšnje vlade, ker jaz se čisto nič ne sramujem. Ne nazadnje je bilo omenjeno, da so bile tudi pri Zakonu o DUTB vključene vse poslanske skupine. Seveda so bile, saj je bil minister, ki je vse to skupaj vodil, gospod dr. Janez Šušteršič. Normalno, da so bili potem vsi zraven vključeni, ker to je način delovanja sredinskih strank in tako mi pač delujemo. Tako da se strinjam s tem, kar ste povedali, absolutno. Seveda lahko zakon še izboljšamo v drugem in tretjem branju, vendar smo mi že trikrat obravnavali nekaj podobnega v tem državnem zboru, pa vseh tistih pripomb niste vključili v ta predlog, tako da ne vem, kaj bomo tukaj še naredili.
Hvala lepa. Vlada ne bo razpravljala. Potem je na vrsti še kot predlagatelj mag. Andrej Šircelj. Trenutno ga ni v dvorani. Na voljo je bilo tudi samo še 22 sekund. Ugotavljam, spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, da ste vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, dobili besedo. Ker čas določen za razpravo še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika zbora še kdo razpravljati. Če želita razpravljati, tudi predstavnik predlagateljev mag. Andrej Šircelj in predstavnica Vlade mag. Mateja Vraničar, prosim, da se prijavita z dvigom roke. Ali želi še kdo razpravljati? Ne vidim želje po dodatni razpravi, zatorej zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 25. sejo zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali danes ob 14.45.
Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje, nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev, zato vas prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Je vse v redu z glasovalnimi napravami? Lahko nadaljujemo z glasovanjem? Ugotavljam, da je z glasovalnimi napravami vse v redu. Nadaljujemo s prekinjeno 11. točko dnevnega reda, to je s ponovnim odločanjem o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije. Prehajamo na ponovno odločanje. Ob tem vas želim opozoriti, da mora pri ponovnem odločanju v skladu z drugim odstavkom 91. člena Ustave Republike Slovenija za sprejem navedenega zakona glasovati večina vseh poslancev zbora, to je 46 ali več. Lahko odločimo? Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 30. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 30.]] Ugotavljam, da zakon ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vodah, skrajšani postopek. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Prosim za pozornost. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev sprejetih na matičnem delovnem telesu predlog zakona neusklajen. Lahko odločimo? Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti nihče. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o inšpekcijskem nadzoru v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev sprejetih na matičnem delovnem telesu predlog zakona neusklajen. Lahko odločimo? Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti nihče. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Banki Slovenije Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Banki Slovenije je primeren za nadaljnjo obravnavo. Lahko odločimo? Glasujemo. Navzočih 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 36. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da zbor ni sprejel sklepa, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvi Zakona o dohodnini. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini je primeren za nadaljnjo obravnavo. Lahko odločimo? Glasujemo. Navzočih 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 57, proti 15. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti 15.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato bo predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za finance in monetarno politiko kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb je primeren za nadaljnjo obravnavo. Lahko odločimo? Glasujemo. Navzočih 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 59, proti 15. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti 15.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato bo predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za finance in monetarno politiko kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO REPUBLIKE CIPER O IZMENJAVI IN MEDSEBOJNEM VAROVANJU TAJNIH PODATKOV. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je v obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Lahko odločimo? [[oglašanje iz dvorane]] Prosim? Obveščajo me, da imamo težave z glasovalno napravo. Zato prekinjam sejo za 15 minut. Mislim, da je dobro, da vzpostavimo sistem za glasovanje. Obveščajo me o tem, da potrebujejo 15 minut in nadaljujemo s sejo ob 15.10.
Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje, nadaljujemo z delom. Vas pa ob tej priložnosti obveščam, da so službe ob prekinitvi seje ugotovile, da je glasovalna naprava delovala pravilno, da pa je do napake prišlo v sistemu za merjenje časa. Napaka je bila v odmoru odpravljena, tako da lahko nadaljujemo s sejo. Smo pri glasovanju o 12. točki dnevnega reda. Glasujemo o Predlogu zakona o ratifikaciji sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Vlado Republike Ciper o izmenjavi in medsebojnem varovanju tajnih podatkov. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, proti nihče. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJA SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO MADŽARSKE O SPREMEMBI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO REPUBLIKE MADŽARSKE O VOJAŠKEM SODELOVANJU NA PODROČJU LETALSTVA IN ZRAČNE OBRAMBE. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbor ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Lahko odločimo? Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, proti nihče. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA POTRDITEV URADNEGA PREČIŠČENEGA BESEDILA ZAKONA O TUJCIH. Uradno prečiščeno besedilo je pripravila Zakonodajno-pravna služba zbora in ga zbor potrdi brez razprave. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o tujcih. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, proti nihče. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO MANDATNO-VOLILNIH ZADEV. Pod točko a prehajamo na Ugotovitev o prenehanju mandata članoma Programskega sveta Radiotelevizije Slovenija. Mandatno-volilna komisija je Državnemu zboru v seznanitev predložila dva sklepa, s katerima naj Državni zbor ugotovi, da članoma Programskega sveta Radiotelevizije Slovenija Matjažu Steržetu in Mihi Klunu preneha mandat. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Jože Tanko bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa za besedo. Pred seboj imamo predlog za prenehanje mandata. Programski svet Radiotelevizije je obvestil Državni zbor, da je pri enem izmed članov Programskega sveta, ki jih je Državni zbor potrdil, prišlo do suma, da ne izpolnjujejo pogojev in da teh pogojev ni izpolnjeval že ob nastopu mandata. Predsednik Državnega zbora, ki je to obvestilo prejel, je teden dni držal to obvestilo pri sebi in ga šele potem dal okoli in na osnovi tega obvestila smo tudi zahtevali sklic nujne seje Mandatno-volilne komisije. Na tej seji, ki je bila korektno sklicana, je prišlo do neke čudne širitve dnevnega reda z razširitvijo indicev na člana programskega sveta Miho Kluna. Tam se je očitalo Klunu, da je član Izvršilnega odbora Občinskega odbora, se pravi da je funkcionar, pa ni, ker ta ni funkcionar, da je namestnik predsednika regije, ki tudi ni po statutu funkcionar, da je član nekega odbora strokovnega sveta, kar tudi ni funkcionarski del oziroma funkcionarstvo, da je vodja svetniške skupine, kjer tudi ni funkcionar, in tako naprej. Da je član državne volilne komisije, kar bi po našem mnenju pomenilo, da po tem kriteriju pravzaprav tudi vsi, ki so člani volilnih odborov, ker so imenovani na osnovi istih določb, ne bi smeli biti v organih RTV. Zanimivo pri tej obravnavi je to, da je predsednica Mandatno-volilne komisije gospa Župevc zahtevala mnenje Zakonodajno-pravne službe za naš predlog sklepa, ki smo ga dali pri gospodu Steržetu. Ko smo dobili odgovore tudi Slovenske demokratske stranke in tudi videli predlog sklepa, ki ga je predlagala gospa Župevc, smo predlagali, da se tudi v tem primeru pridobi mnenje Zakonodajno-pravne službe, vendar je koalicija to glasovanje, ta procesni predlog zavrnila, kar kaže na to, da ni šlo v tem primeru za to, da bi se situacija razčistila, ampak za to, da se poleg tega, da se eliminira Matjaž Steržeta, eliminira tudi nekoga, ki je bil po našem mnenju korektno imenovan za člana Programskega sveta Radiotelevizije Slovenija. Če se ta koalicija ali ta tako imenovana koalicija reševanja stvari loteva na tak način, niti ni čudno, da se je zgodilo to, kar se je zgodilo. In v tem primeru, ko niste dopustili preverbe sklepa, ki ste ga predlagali isti Zakonodajno-pravni službi v isti točki dnevnega reda, se je pač nemogoče izogniti, da ste na osnovi te indične obtožbe, ki ste jo procesirali, izrekli tudi indično obsodbo, se pravi, da ste odvzeli mandat Mihi Klunu, ki je bil po našem mnenju korektno imenovan. Želja, da se zadeva uravnoteži, je pravzaprav čudna. Če bi želeli preverjati tudi pri ostalih članih Programskega sveta RTV, ki ste jih imenovali, bi lahko tudi to storili, lahko že prej kot pred imenovanjem, že meseca decembra, lahko pa tudi še kasneje. Kajti morda je v tem programskem svetu, ki ste ga izvolili z vašo večino, še kdo, ki po teh indičnih kriterijih ne izpolnjuje pogojev za člana Programskega sveta Radiotelevizije ali pa tudi Nadzornega sveta Radiotelevizije. In moram reči, da smo v naši poslanski skupini nad takšnim ravnanjem koalicije zgroženi, in po eni strani je pravzaprav v redu, da se te zgodbe, ki so nekorektne, nesistemske in tudi nesistematične, končujejo tudi z zaključkom vašega mandata. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Jani Möderndorfer bo predstavil stališče Poslanske skupine Nepovezanih poslancev. Izvolite.
Hvala lepa. Pred mano smo slišali mojega predgovornika, ki je povedal, da imamo pred sabo predlog sklepa. Jaz upam, da vodja največje opozicijske oziroma poslanske skupine – eno in drugo velja – ve, da se v resnici danes samo še seznanjamo s sklepom in ni več nobenega predloga, kajti ta predlog je sprejet. Ampak bolj pomembno od tega je seveda to, tako kot je bilo pravilno že povedano in večkrat tudi ponovljeno na Mandatno-volilni komisiji, da je ugotovila, da eden od članov Programskega sveta ne izpolnjuje več pogojev za to, da bi lahko bil član Programskega sveta. In ta ugotovitev je bila ugotovljena takoj na začetku na sami Mandatno-volilni komisiji, in mislim, da pravzaprav sploh nobenega ni bilo, ki bi temu vprašanju osporaval. Problem pa je seveda nekje drugje, tako kot je moj predgovornik ugotavljal, to pa je, da se je začel lov na čarovnice, kajti dejstvo je, da je že danes za tem govorniškim odrom v bistvu namignil, kaj bo njihovo delo. Celo napovedal je, da verjetno obstaja možnost, da je v tem Programskem svetu še nekdo ali še kdo, ki po takšnih merilih ne ustreza tem pogojem. Seveda se je to izkazalo zelo hitro tudi pri drugem članu in takrat so se stvari zelo močno spremenile. Temu rečejo v največji opozicijski stranki, da je enega kandidata našel Programski svet, drugi pa je bil politično eliminiran. In potem najdemo tisoč in en razlog, zakaj je temu tako. Dejstvo pa je, da če bi tisto, kar je bil problem v razpravi in pri odločitvi, to pa je, da se je na podlagi te razrešitve želelo ugotavljati, da v resnici vse odločitve, ki jih je ta Programski svet sprejemal za nazaj, so nelegitimne. Še več, Programski svet je naročil pravno mnenje, ki mu ni ustrezalo, in naročil je drugo pravno mnenje, ki mu je ustrezalo, in tako se je začel postopek. To pa je, da je treba ugotoviti, danes se pogovarjamo o dveh članih, v resnici pa se pogovarjamo o direktorici Radiotelevizije Slovenija, kajti cilj in namen tega je, kako že izglasovano dejstvo, to pa je, da imamo novo direktorico Radiotelevizije Slovenija, na nek način svojevrstno odpoklicati z ugotovitvijo, da nekdo ni imel možnosti glasovati že od samega začetka, kajti vse stvari veljajo za nazaj. Če je temu res tako, potem bi morala verjetno marsikatera odločitev v tej državi pasti, iz enega preprostega razloga, kajti upam, da ne živimo v državi, kjer ugotavljamo stvari za nazaj oziroma retroaktivno. Zato se mi zdi takšno namigovanje, prvič, nespodobno in eden od načinov, kako se politično obračunava. Za mene je pomembno samo dvoje. Prav je, da smo ugotovili, da tako oba kandidata ne izpolnjujeta pogojev in da ju je Mandatno-volilna komisija s sklepom tudi razrešila. In enako bomo ravnali v vseh enakih primerih, ki se bodo zgodili. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospod Franc Jurša bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani! Ob obravnavah mandatno-volilnih zadev, sploh v zvezi z imenovanji, volitvami in razrešitvami, Poslanska skupina DeSUS običajno ne predstavlja stališč in tudi ne razpravlja. Zakaj? Ker gre pri teh točkah v večini zadev za formalnosti, torej se seznanjamo oziroma glasujemo o sklepih, ki jih je predhodno obravnavala Mandatno-volilna komisija, in ker so praviloma ti predlogi vezani na izpolnjevanje točno določenih zakonskih pogojev, kar pomeni, konkretno pri imenovanjih, da če kandidat ne izpolnjuje že vnaprej določenih pogojev, se ga avtomatično izloči, kar je prav. Tako je konec koncev pri vseh kandidiranjih v organe, svete, odbore, uprave, komisije, na različne razpise, pozive na delovna mesta. Glede imenovanja članov Programskega sveta RTV Slovenija vsi vemo, kako je potekal razpis oziroma poziv na kandidiranje, kateri pogoji so bili določeni, kdaj, katere osebe in s kakšnimi kvalifikacijami smo imenovali v ta svet. Da smo dobili v proučitev dopis tega organa, ki je naknadno podvomil, da en član ne izpolnjuje zakonsko predpisanih pogojev in da se je tekom obravnave tega dopisa izkazalo, da še en član ne izpolnjuje pogojev. Na tem mestu ne bom operiral z imeni razrešenih, niti ne bom polemiziral o njuni strankarski pripadnosti, ker je to za nas res postranskega pomena. Prav tako se v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev ne sprašujemo in polemiziramo, kaj naj bi ta odločitev pomenila za imenovanje generalnega direktorja RTV Slovenija. O tem mi ne odločamo, to je pristojnost Programskega sveta RTV Slovenija in v te odločitve ne posegamo. Ključna za nas je ugotovitev, da oba imenovana že pri kandidiranju nista izpolnjevala pogojev, in zato sem sam kot član Mandatno-volilne komisije glasoval za sklep o prenehanju mandata. Da se vrnem na začetek. Zakaj smo se odločili, da pri tej točki predstavljamo stališče naše poslanske skupine? Zato, da izrazimo globoko razočaranje in zgražanje. Do sedaj smo namreč verjeli dokumentaciji, ki so nam jo posredovali kandidati, in tudi oba, sedaj že bivša ali pa sedanja člana sveta, lastnoročno podpisala izjavo, da izpolnjujeta vse predpisane pogoje. Te izjave imam tu na pultu. Dejstvo je, da sta oba podala neresnično, lažno prijavo, kar je nedopustno, nemoralno, neetično in obsojanja vredno. Če bo sankcija za njuno dejanje zgolj prenehanje mandata v svetu, je to po naši oceni, izjemna mila sankcija, blažev žegen, saj gre za lažnivo dajanje podatkov, za krivo izpoved. Morebitni izgovori, da gre za nenamerno napako, so nesprejemljivo sprenevedanje. Eden izmed njiju je celo priznani pravni strokovnjak. Vsak sam pa zase že ve, ali izpolnjuje pogoje ali ne. Nihče ne ve, kolikokrat do danes smo slepo zaupali posredovanim lažnim dokazilom in izjavam. Nihče ne ve, kolikokrat smo bili mi, ki take osebe potrjujemo, v končni fazi država kot taka, izigrani. In to je zelo žalostno. Ali ta dva primera nakazujeta na to, da se poslej ne bo več zaupalo dokumentaciji, ki prispe v hram demokracije in da bo treba še dodatno preverjati? Naj zaključim. Veseli bomo, če se bodo te naše bojazni izkazale kot neutemeljene. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo poslank in poslancev. Besedo ima mag. Melita Župevc.
Hvala lepa, gospod predsednik. Moram reči, da se globoko strinjam s predstavitvijo stališča poslanske skupine, ki jo je imel moj predhodnik, gospod Jurša. Tudi jaz si želim, da se v prihodnjem mandatu ta državni zbor ne bi srečeval s primeri, kot smo jih imeli v tem mandatu, ko smo se na Mandatno-volilni komisiji in posledično tudi na sejah Državnega zbora najprej ukvarjali z imenovanji, nekaj mesecev zatem pa z razrešitvami in posledično imamo tudi primere tožb posameznikov, ki so zoper odločitve Državnega zbora sprožili upravne spore. Tudi to, kar je dejal moj predhodnik oziroma kar dva, odgovornost tistega, ki se prijavi na nek javni razpis, je tisto, kar bi moralo biti v ospredju. Res je, v preteklosti zoper tiste, ki so lažno navajali podatke in zatrjevali s svojim podpisom na dokumentu, da izpolnjujejo vse pogoje za neko funkcijo, takšne odgovornosti ni bilo. Nihče izmed teh ljudi ni bil sankcioniran, če želite, ustrezno kaznovan. Če se nekdo prijavi za razpis in zatrdi lastnoročno s svojim podpisom, da izpolnjuje določene pogoje, mislim, da bi moralo to v neki pravni državi zadostovati. V tem državnem zboru pa, kot rečeno, smo bili prevečkrat v tem mandatu, pa tudi že kdaj prej, soočeni s primeri, ko posamezniki preprosto tega niso jemali dovolj resno. Ko govorimo o Programskem svetu RTV Slovenija, danes je bilo že nekaj govora o tem, da gre za vprašanje ali je nekdo funkcionar politične stranke. Ne gre za to, ali je bil nekdo v obdobju pred imenovanjem, torej v obdobju petih let, funkcionar politične stranke, ampak gre za vprašanje, ali je bil član organa politične stranke. V tem je velika razlika in do tega se je opredelila Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Res je, da se je opredelila v tem konkretnem primeru samo do enega izmed primerov, do drugega pa ne, ampak to je bila odločitev Mandatno-volilne komisije, ki je o tem glasovala, in to ni bila odločitev predsednice Mandatno-volilne komisije. Zadnjič mi je ena izmed zaposlenih v tem državnem zboru v šali rekla: "Ja, bomo morali začeti s prakso Mandatno-volilna komisija pride tudi na dom." Upam, da nam tega res ne bo treba početi, zvoniti na vratih in preverjati, kaj dejansko kandidati, ki se prijavljajo na razne javne funkcije, izpolnjujejo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima mag. Ivan Vogrin, pripravi pa se gospa Maša Kociper. Izvolite, gospod Vogrin.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi. Kaj pravzaprav reči po tem, kar mi delamo? Najboljše bi bilo, da nič. Pa vendarle. Pred slabimi 30 leti sem poslušal predavanje dr. Vita Bobeka na Ekonomsko-poslovni fakulteti. Rekel je naslednje: "Vse odločitve, ki jih sprejemamo v življenju, so finančne odločitve." Tudi ta odločitev je finančna odločitev. Zaradi tako slabo vodenih postopkov, zaradi tako slabih odločitev je Slovenija predvsem finančno na dnu. To je posledica takšnih kolobocij, takšnih nekih pravniških, ne vem kakšnih driblingov, ki ne vodijo nikamor. In žalostno je, da to delajo, delamo. Samo to sem želel povedati. Prej sem že razpravljal o tem, da seveda je Slovenija na lestvici konkurenčnosti zadnja ali pa med zadnjimi. Tudi to vpliva na to, pa mi verjeli ali ne, ali vi verjeli ali ne, ker vsi družbeni podsistemi so med seboj močno prepleteni. In ko je moja predhodnica govorila o odgovornosti za to, da se nekdo prijavi na delovno mesto, pravilno, vendar se vi spomnite, da smo pred pol ure zavrnili Zakon o Banki Sloveniji, ki ne določa nič drugega kot samo večjo odgovornost Banke Slovenije za sprejete odločitve. Tam, kjer smo, smo predvsem zaradi tega, ker smo sprejemali napačne odločitve. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Vmes smo prejeli odpoved pri razpravi, tako da je na vrsti dr. Vinko Gorenak, pripravi pa se gospod Jani Möderndorfer.
Hvala lepa. No, saj temu sklepu bi lahko rekli približno Saj ni res, pa je ali pa približno tako, da če bi ta koalicija dala na glasovanje, da zunaj pada toča, bi pač to izglasovali. Naj se vrnem k temi. Najprej je bilo gospodu Klunu očitano, da je član Strokovnega sveta SDS, in sicer po statutu iz leta 2009 je Strokovni svet SDS resnično organ stranke zadolžen za pravosodje, vendar gospod Klun nikoli ni bil član Strokovnega sveta. Strokovni svet SDS je oblikovan po načelu vlade, lahko bi rekli, da je vlada v senci. V Strokovnem svetu je toliko ljudi, kolikor je ministrstev v posameznem mandatu in vodi ga predsednik. Gospod Klun tam ni bil nikoli, član sem jaz. Koalicija je določila, da je član Strokovnega sveta, ker koalicija ve, kaj piše v našem statutu in mi ne vemo, kaj smo sami zapisali v ta statut. Koalicija pa ni bila pripravljena poslušati pravne službe odnosno zaprositi za pravno mnenje. Naprej. To seveda ni bilo dovolj, je bilo malo na trhlih temeljih, zato je koalicija med neko pavzo na Mandatno-volilni komisiji prinesla na plan fantastično uporabno ugotovitev. Torej, gospod Klun naj bi bil funkcionar, in sicer član Državne volilne komisije, kjer je že leta in leta. Kdo so funkcionarji, predpisuje zakon in zakon o Državni volilni komisiji ne predpisuje, da bi bili člani Državne volilne komisije funkcionarji. Še več, tudi njihov direktor je državni uslužbenec in ne funkcionar. Zakon pravi, da je njihovo delo častno, zato niso funkcionarji. Če bi bili funkcionarji, bi morali poročati Državni volilni komisiji o svojem premoženju, pa jim to ni treba. Torej niso funkcionarji. In še nekaj, koalicija si je pač za uravnoteženje Sveta RTV mogla najti eno žrtev in to je gospod Klun. Izglasovala je nekaj, kar ni res, kar nima podlage v realnosti. Popolnoma enako, kot da bi sedajle glasovali o tem, da zunaj pada toča. Ampak saj za to koalicijo lahko pada toča. Malo prej smo poslušali tudi jamranje in stokanje o tem, kako je kaznivo, če nekdo podpiše neke dokumente, ki niso točni. To je seveda kaznivo. Zato sem jaz na Mandatno-volilni komisiji predlagal, da bi vso dokumentacijo v primeru tega gospoda, ne gospoda Kluna, tega drugega, Stržeta, odstopili policiji. Ne boste verjeli, koalicija je bila proti. In tak sklep ni bil sprejet. Tak sklep ni bil sprejet. To pomeni, da koalicija za kamere in pa za ljudi govori, kako je poštena, kako pričakuje, da bi preganjali take, ki podpisujejo neke dokumente, ki nimajo podlage v realnosti, ki se torej zlažejo in pridejo na neko mesto, kar se jaz strinjam, da je kaznivo dejanje. Ko pa je treba pritisniti na gumb za, pa reči: "Policiji odstopite podatke", je pa koalicija proti. Gospe in gospodje, to je sprenevedanje. Gospe in gospodje, to je nekorektno, ampak ni pa kaznivo, če glasuješ po svoji vesti. Moraš glasovati po svoji vesti, ampak če glasuješ po svoji vesti, moraš imeti vest. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Jani Möderndorfer, pripravi naj se gospod Matjaž Han. Izvolite, gospod Möderndorfer.
Hvala lepa. Težko je danes razpravljati o tem, še posebej, ko poslušamo izseke razprav, ki so bili na Mandatno-volilni komisiji mnogo daljši, ob samem utemeljevanju, kdo je član organa posamezne stranke in kdo ne. Je pa res, da smo na tej isti MVK na začetku mandata že dobili ob nekem podobnem primeru mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je zelo jasno povedala naslednje. Povedala je, da je seveda treba vsak primer posamično obravnavati posebej in seveda pogledati statut, ki opredeljuje, kaj so njihovi organi. In jaz sem imel daljšo razpravo, kjer sem razložil – in danes je praktično nemogoče razložiti v petih minutah, kaj in kje se razlikuje znotraj tega statuta in ki opredeljuje, kdo je bil v tistem času član organa. Jaz na nek način sicer rešpektiram njihove ugotovitve, da danes razpravljajo v tej smeri, češ da ni bil nikoli član organa stranke, govorim pa o strokovnem svetu, ki je bil opredeljen v tem statutu kot organ stranke, ampak oni imajo, sedaj tako izgleda, dve vrsti članov. Člani organa Strokovnega sveta, ki so člani organa sveta. Kako do njih pridejo, niti ni pomembno. In nekako neki zunanji člani, nekaj v tem kontekstu, ki so tudi člani Strokovnega sveta, ampak niso člani. To so neki posebni člani, ki niso člani tega organa. Poglejte, seveda se MVK s tem ni ukvarjala, kajti to ni problem MVK. Je pa seveda problem nekje drugje. Za tiste, ki to spremljajo in ki ne razumejo, ko je gospod Gorenak omenil naslednje, da je celo članstvo v Državni volilni komisiji častno, pa niso funkcionarji. Pa bom šel na drug primer. Veste, v zakonu zelo jasno piše, da so državni svetniki častna funkcija, pa so funkcionarji. Torej, imamo en resen problem, enkrat je častno delo, ko nekdo opravlja funkcionarsko delo, drugič pa ne. Dejstvo je, da imamo profesionalne in neprofesionalne funkcionarje in tudi to dilemo smo odprli na MVK in seveda tudi priznam, da nismo imeli skupnega jezika okoli tega vprašanja. Vendar to za Državni zbor, še posebej za Mandatno-volilno komisijo, ni nič novega, je pa novo to, da obstajajo člani, ki jih je treba kazensko preganjati in člani, ki niso vedeli, da so člani in po vsej verjetnosti to ne bo potrebno. In zdaj odgovor na to, kar je rekel gospod Gorenak. MVK res ni sprejel tega sklepa, ki ste ga predlagali, vendar še vedno imate – in verjamem, da vas ta morala in etika drži – tudi dolžnost, da to sami storite. In verjamem, da boste to naredili za oba člana, ki sta razrešena. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo ima gospod Matjaž Han, pripravi pa se gospod Jože Tanko. Izvolite, gospod Han.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Gospe in gospodje, lahko se še tako izvijate, ampak iz tega klopčiča se žal ne boste izvili, ker ste ga sami tako zavozlali, da je zdaj res težava ven priti. Če kaj, naj bi bil ta moment član SDS in gospod Klun, ki se ga po eni strani branite, kot da ni nič, po drugi strani pa je največji strokovnjak. Zakaj? Ker je bil na vseh možnih funkcija, ki ste ga imenovali. Na vseh funkcijah je ta gospod Klun že bil, od Soda ali Kada, do DVK, do Programskega sveta, v glavnem wunderkind SDS, ampak ni pa po statutu funkcionar. To je ena stvar. Druga stvar. Socialni demokrati smo na tej seji Mandatno-volilne komisije podprli sklep, na podlagi katerega je prenehal mandat članoma Programskega sveta RTV Slovenija, tako gospodu Steržetu kot gospodu Klunu. Dejstvo je, da oba ne izpolnjujeta zakonskega pogoja, ki prepoveduje članstvo v organih političnih strank za obdobje 5 let. Tako gospodu Steržetu kot gospodu Klunu, enemu v SDS, drugemu v Zares. In to so fakti. Drugo. Poleg tega gospod Miha Klun tudi ni izpolnjeval še drugega zakonskega pogoja, po katerem član Programskega sveta ne sme biti funkcionar v državnem organu, ki opravlja funkcijo nepoklicnega javnega funkcionarja v Državni volilni komisiji. Ne boste verjeli, to je zapisano v Zakonu o RTV. Idejni vodja Zakona o RTV je gospod mag. Grims. Gre pa za tretji odstavek 17. člena. Jasno piše, kdo je lahko v programskem svetu. Jože, ni res, kar govoriš, da izenačuješ volilne odbore in pa člane Državne volilne komisije. Volilni odbori v občinah ali pa na volitvah se menjajo za vsake volitve, za vsak referendum, pri DVK gre pa za cel mandat štirih let in mandat je na nek način bistvena značilnost za nosilca funkcij. Cel mandat. In je častno, tako kot je rekel Vinko, vendar dobijo tudi plačano. Ključno pa je, spoštovani gospodje iz SDS, da vam ne paše, da je direktorica RTV Slovenije postala Nataša Pirc Musar in ste nekaj našli. Našli ubogega Steržeta, ki se je narobe podpisal, ampak niste vedeli, da je v vaših vrstah oziroma Programskem svetu je še en tak, gospod Klun, in se zadeva na nek način izenači. Sedaj je to 1:1, zadeva je neodločena. Kaj bo sedaj Programski svet naredil, ne vemo. Najmanj pa je to, da je treba igrati po pravilih igre, ki veljajo za vse, za našo stranko, za vašo stranko, za bivši Zares in tako naprej. Mi v Poslanski skupini Socialnih demokratov smo z vsemi po načelih glasovali, da se oba kandidata razrešita. Kaj bo pa Programski svet naredil, je pa njihova avtonomna stvar. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima gospod Jože Tanko.
Hvala lepa. Gospoda Steržeta nismo mi našli, ampak je to ugotovil Programski svet RTV, ki je na vašega, ali pa tudi našega, predsednika Državnega zbora naslovil pisni predlog, ki je stal v predalih pri vašem predsedniku teden dni, preden smo to dobili. To je dejstvo, lahko vse datume preverite in blokada, da se to ni prej zgodilo, je bila povzročena pravzaprav v vaši poslanski skupini. Drugo. Gospod Klun je bil prvič imenovan v organe RTV v času Pahorjeve Vlade. Takrat sta Mandatno-volilno komisijo vodila dva vaša člana, gospod Kumer in gospod Kontič. Takrat je šel prvič v Nadzorni svet, to je bilo leta 2011. Drugi postopek imenovanja v organe RTV je bil izveden konec lanskega leta. Mandatno-volilno komisijo je spet vodil nekdo iz koalicije, to se pravi gospa Melita Župevc. In zdaj sprašujem, kdo je v tem primeru napravil napako, kajti predsednik delovnega telesa je vedno tisti, ki pripravi predlog za odločanje. In na Mandatno-volilni komisiji pri vsakem članu za Programski svet RTV piše, če ne izpolnjuje pogojev, piše, da ne izpolnjuje kriterija in to katerega. Niti takrat, niti sedaj, niti tedanji predsednik Mandatno-volilne komisije niti sedanja predsednica nista ugotovila pri kandidatu gospodu Klunu nič oporečnega. Nič, nobenega zaznamka ni bilo. In kot veste, najprej odločamo o tistih, ki ne izpolnjujejo pogojev in jih izločimo. To se v tem primeru ni zgodilo. In lahko samo ugotovim, da takrat, kadar vodijo Mandatno-volilno komisijo člani, ne vem, Socialnih demokratov ali Pozitivne Slovenije se delo v Mandatno-volilni komisiji ne opravlja tako, kot bi se moralo, ker se pri kandidatih, ki so predlagani, ne preverijo v celoti vsi pogoji o izpolnjevanju. In ne zdaj nekoga zdaj obremenjevati s tem, napaka je bila narejena pri vodenju Mandatno-volilne komisije, v sklicu, ko ste vi to vodili, ko je bil Kontič oziroma Kumer, in pa sedaj, ko je ta posel opravljala gospa Župevc. Da je problem z delom v Mandatno-volilni komisiji kaže tudi to, kar se je dogajalo s članico naše izbirne komisije za izbor KPK. Popolnoma enaka zgodba. Zato sta tudi dva člana odstopila. Dvakrat je bila članica izbirne komisije za izbor KPK, dvakrat afera. In ko že govorite o tem, gospod Han in gospod Möderndorfer, če bi bili korektni, če bi imeli tisto, kar je potrebno, bi predlog, da se preveri z mnenjem Zakonodajno-pravne službe izpolnjevanje pogojev pri gospodu Klunu podprli. Pa niste. Ne zdaj razlagati vaše interpretacije, kaj je izpolnjevanje pogojev ali ne, podprli bi sklep, tako kot ste ga v primeru gospoda Stržeta. Sami ste ga zahtevali, predsednica Mandatno-volilne komisije ga je zahtevala. Brez da je Mandatno-volilna komisija glasovala. In ko smo predlagali, da se preveri situacija tudi preko naše Zakonodajno-pravne službe, ste z večino ta predlog zavrnili. Jaz se samo vprašam, zakaj ste se bali mnenja Zakonodajno-pravne službe, ki bi bilo najbrž drugačno od teh vaših interpretacij tukaj. Ker če bi bili tako prepričani v predlog in v rešitev, ki ste jo predlagali in zagovarjali, potem bi najbrž dali to tudi v presojo Zakonodajno-pravni službi, pa tega niste storili. Niste storili. In ne mi razlagati ureditev izpolnjevanja pogojev in tako naprej, ko vam je Ustavno sodišče zdaj v nekaj mesecih štirikrat povedalo, da te interpretacije prava, ki si jih privoščite, ne stojijo. Pa imate celo predsednico Ustavne komisije, s pravosodnim izpitom, pa ne stojijo. In če bi bila koalicija korektna, tudi sedaj, ko odhaja,a bi to dopustili, bi naredili in v tem primeru noben izmed članov iz naše poslanske skupine pri tej točki dnevnega reda ne bi niti razpravljal. Tako pa smo dolžni opozoriti na dvoličnost, ko pri isti točki dnevnega reda enkrat prosite za mnenje Zakonodajno-pravne službe, pri drugem primeru ga pa nočete. In to kaže na to, da v svojo trditev niste prepričani, da je šlo za politični obračun. Se pravi na osnovo indicev, ki ste si jih izmislili, ste še nekoga zraven razrešili iz funkcije člana Programskega sveta. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Tanko, naj dam samo pojasnilo, da vedno ažurno podpišem vse dopise, ko so pripravljeni, in jih tudi posredujem naprej. Besedo ste dobili vsi, ki ste bili prijavljeni k razpravi, zato zaključujem razpravo. Pod točko 1 Mandatno-volilna komisija predlaga Državnemu zboru, da se na podlagi tretjega odstavka 18. člena v zvezi s prvo alinejo tretjega odstavka 17. člena Zakona o Radioteleviziji Slovenija in 112. člena Poslovnika Državnega zbora seznani z naslednjim sklepom: Ugotovi se, da Matjaž Sterže ne izpolnjuje pogojev za člana Programskega sveta RTV Slovenija, ker je bil v obdobju 5 let pred imenovanjem za člana Programskega sveta RTV Slovenija član organa politične stranke. Zato mu preneha mandat člana Programskega sveta RTV Slovenija imenovanega na podlagi sedme alineje šestega odstavka 17. člena Zakona o Radioteleviziji Slovenija. Pod točko 2 Mandatno-volilna komisija predlaga Državnemu zboru, da se na podlagi tretjega odstavka 18. člena v zvezi s prvo in tretjo alinejo tretjega odstavka 17. člena Zakona o Radioteleviziji Slovenija in 112. člena Poslovnika Državnega zbora seznani z naslednjim sklepom: Ugotovi se, da Miha Klun ne izpolnjuje pogojev za člana Programskega sveta RTV Slovenija, ker je bil v obdobju 5 let pred imenovanjem za člana Programskega sveta RTV Slovenija član organa politične stranke in ker je funkcionar v državnem organu. Zato mu preneha mandat člana Programskega sveta RTV Slovenija, imenovanega na podlagi šeste alineje šestega odstavka 17. člena Zakona o Radioteleviziji Slovenija. Ugotavljam, da se je Državni zbor s sklepoma seznanil. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in zaključujem tudi 25. sejo Državnega zbora. Hvala in na svidenje!