Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 18. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Suzana Lep Šimenko, Nik Prebil od 10.30 dalje, Nada Brinovšek, Iva Dimic od 10. ure dalje, mag. Karmen Furman, Eva Irgl, Anja Bah Žibert, Franc Rosec, Maša Kociper in Jani Prednik. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZAŠČITI ŽIVALI, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade dr. Jožetu Podgoršku, državnemu sekretarju Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano.
Dobro jutro in lep pozdrav! Pri tej točki dnevnega reda bomo obravnavali Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zaščiti živali. Ta dopolnitev je pripravljena zaradi uskladitve slovenskega pravnega reda s pravnim redom Evropske unije. Potreben je prenos nekaterih določb Direktive Sveta 2010/36-EU o zaščiti živali, ki se uporabljajo v znanstvene namene. V predlogu zakona terminološko usklajujemo predvsem sledeče pojme: postopek, v obstoječem zakonu se uporablja izraz poskus; živali v postopku, v obstoječem zakonu se uporablja poskusna žival; in zelena organizacija, kjer gre za vsebinsko uskladitev z definicijo iz direktive. Med pojme je zaradi večje jasnosti dodan tudi izraz strokovnjak za dobrobit živali. Prav tako smo v zakon prenesli definicijo živali kot čutečih živih bitij iz Stvarnopravnega zakonika. Večino določb direktive bomo uredili v nadaljevanju s Pravilnikom o pogojih za izvajanje postopkov na živalih. Naj omenim, da na ministrstvu že deluje delovna skupina, ker se zavedamo, da je treba Zakon o zaščiti živali urejati celostno, celovito, odgovoriti na številna vprašanja, tudi glede živali v zavetiščih, da ne naštevam teh podrobnosti, označevanje tudi domačih živali. In ker vemo, da je za to potrebna široka razprava, smo se odločili, da v tem trenutku spremenimo samo ta del, kar nam nalaga evropska direktiva, bomo pa predvidoma jeseni - upamo, da do jeseni - pripravili predlog celovite spremembe Zakona o zaščiti živali. Tudi poslanske skupine ste bile že in tudi v bodoče boste vabljene k sodelovanju pri pripravi teh vsebinskih izhodišč. Toliko na kratko.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku, kolegu Edvardu Pauliču.
Spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi! Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zaščiti živali obravnaval na 18. seji, dne 3. 6. 2020. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je uvodoma s pravno-sistemskega vidika opozorila, da načelo pravne države iz 2. člena ustave terja skladnost pravne ureditve znotraj pravnega reda, zato bi bilo treba Zakon o zaščiti živali čim prej uskladiti s Stvarnopravnim zakonikom, ki v 15.a členu določa pravno opredelitev živali kot čutečih živih bitij. Zakonodajno-pravna služba je podala tudi konkretne pripombe k posameznim členom predloga zakona, ki so bile ustrezno upoštevane v amandmajih koalicijskih poslanskih skupin in jih je odbor tudi sprejel. Odbor se je seznanil tudi z mnenjem Komisije Državnega sveta za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki predlog zakona podpira. V razpravi članic in članov odbora je bila posebna pozornost namenjena amandmajema Poslanske skupine SD k 1. in 2. členu, s katerima se predlaga, da se v besedilu predloga zakona doda definicija živali kot čutečih bitij. Predstavnica predlagatelja amandmajev je v obrazložitvi poudarila, da je vprašanje definicije živali kot čutečih bitij že dalj časa aktualno, resorno ministrstvo pa je bilo tudi že večkrat pozvano, da se to vprašanje ustrezno zakonsko uredi. Nekatere evropske države, ki imajo primerljivo pravno ureditev naši, so že uvedle poseben pravni položaj živali. Nadalje je že Lizbonska pogodba leta 2007, prepoznala živali kot čuteča bitja. Prav tako je Evropska komisija leta 2008 v svojem sporočilu zapisala, da je dobro počutje živali temeljna vrednota za državljane EU. V zaključku svoje razprave je predstavnika Poslanske skupine SD ponovno pozvala predstavnike ministrstva, k pripravi celovite spremembe zakona, s katerim bodo živali dobile zasluženi pravni status in pravno varstvo dostojanstva in bo sledil modernejšim pravnim ureditvam. V zvezi z predlaganima amandmajema je predstavnika Zakonodajno-pravne službe opozorila, da bi bilo treba v primeru sprejetja amandmajev, celovito urediti tudi vse pravne posledice, ki jih terja spremenjena definicija živali. V predloženi noveli zakona tega ni mogoče odpraviti, ker je veliko členov zaprtih in jih ni mogoče amandmirati. V nadaljevanju razprave se je večina članov odbora strinjala, da je veljavni zakon nujno spremeniti in pripraviti nov sistemski zakon, ki bo na ustrezen način reševal še mnoga druga odprta vprašanja, kot so odprava evtanazije zdravih živali v zavetiščih, oskrba zapuščenih živali in prepoved poskusov na živalih. Člani so tudi poudarili, da samo opredelitev živali kot čutečih živih bitij ne bo spremenila položaja živali. Odbor je podprl amandma Poslanske skupine SD, pri tem predlagal ustreznejšo terminološko opredelitev čutečih živih bitij. V zaključku razprave je državni sekretar izrazil prepričanje, da sicer že veljavni Zakon o zaščiti živali omogoča z Ustavo zagotovljeno zaščito živali. Poudaril je, da je ministrstvo že pričelo s pripravo novega zakona, v pripravo katerega so vključeni številni deležniki, tako strokovne institucije, lokalne skupnosti, kot tudi predstavniki Ministrstva za okolje in prostor. Razrešiti je potrebno kompleksna vprašanja, tako da bo priprava novega sistemskega zakona resen izziv, ki bo terjal določen čas, pričakovati pa je, da bo v zakonodajni postopek vložen predvidoma oktobra letos. Odbor je po opravljeni razpravi, v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora, glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvo besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra. Kolegica Mojca Žnidarič.
Hvala, predsednik. Lep pozdrav vsem. Glavni namen novele Zakona o zaščiti živali, ki jo obravnavamo danes, je uskladitev slovenske zakonodaje z evropsko direktivo o zaščiti živali, ki se uporabljajo v znanstvene namene. S predlaganimi spremembami se zagotavlja večja jasnost in transparentnost pri uporabi živali v znanstvene namene. Slovenija je s strani Evropske komisije že dobila uradni opomin, kar je dodatni argument za nujno sprejetje tega predloga zakona. Kljub temu, da je bil glavni razlog za spremembo zakona, uskladitev z evropskim pravnim redom, pa se je večina razprave na matičnem delovnem telesu odvila okrog definicije živali, kot čutečih bitij. V SMC nikoli nismo dvomili v to, da so živali sposobne čutiti, kljub temu, pa smo bili ob obravnavi novele Stvarnopravnega zakonika, nekaj mesecev nazaj, deležni nemalo grdih besed in napadov, s strani politike, medijev in javnosti. V SMC smo in še vedno stojimo na stališču, da ima definicija živali, kot čutečih bitij, mesto v krovnem zakonu, torej v Zakonu o zaščiti živali in ne v Stvarnopravnem zakoniku, ki ureja pravo premičnin in nepremičnin in še vedno menimo, da definicija živali, kot čutečega bitja, v Stvarnopravnem zakoniku, ne prinaša nobene normativne izboljšav. Pravni položaj živali se s tem ni prav nič spremenil. Še naprej so živali obravnavane enako, kot stvari. Torej možno jih je kupiti, prodati, zastaviti. Že takrat se nam je zastavljajo vprašanje, kakšen je bil namen takratnega predloga zapisa definicije v Stvarnopravni zakonik. Edini odgovor, ki nam je in se nam v resnici še vedno zdi edini možen, je politično izpostavljanje posameznih politikov. Dejstvo, da dopolnitev Zakona o zaščiti živali z definicijo živali kot čutečih bitij ni bila deležna medijske pozornosti, naše stališče samo dodatno potrjuje. Dejstvo je, da morajo biti živali deležne posebnega varstva zato, ker so sposobne čutiti. Zato smo v SMC podprli tudi amandmaja, ki živali, vretenčarje, sedaj opredeljujeta kot čuteča živa bitja. To nedvomno so in treba je poudariti, da smo v SMC takšno stališče zagovarjali ves čas. Res pa je, da četudi se poslanci odločimo, da bomo definicijo živeli kot čutečih bitij zapisali prav v vse zakone, ki jih imamo v Sloveniji, to še zdaleč ne bo pomenilo izboljšanja položaja živali, za katere nekateri lastniki še zmeraj slabo skrbijo in z njimi grdo ravnajo. Še vedno lahko v medijih in po družbenih omrežjih zasledimo preveč groznih fotografij in posnetkov zanemarjenih, pretepenih, zapuščenih in shiranih živali. Iz tega razloga smo v SMC tudi pozvali pristojno ministrstvo, da Zakon o zaščiti živali čim prej celovito prenovi. Poseben poudarek pa naj nameni tudi temu, da bodo naše čuteče živali tudi v praksi deležne posebnega varstva, ki si ga kot naši zvesti prijatelji tudi zaslužijo. V SMC bomo predlog zakona soglasno podprli. Hvala.
Hvala. Besedo ima Poslanska skupina Levica, kolega Boštjan Koražija.
Spoštovani, hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Osebno menim, da bi morali biti vsi poslanci v tem državnem zboru zmeraj glas tistih najšibkejših in najranljivejših v naši družbi. In med tem najranljivejše skupine definitivno spadajo živali. Današnji predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zaščiti živali ta zakon usklajuje z evropsko zakonodajo glede zaščite živali v postopkih, ki se uporabljajo v znanstvene namene. Se pravi, je bistvo, kot je že prej gospod omenil, v bistvu govori o poskusih na živalih oziroma bolj humanih postopkih glede poskusov na živalih. Najprej bi rad opozoril na dejstvo, da pač, da se poskusi na živalih, pa tudi če so v znanstvene namene in so v bistvu najbolj razširjena oblika zlorabljanja živali v svetu. Problem je v tem, da v laboratorijih po celem svetu za posledicami teh poskusov na živalih umre okoli 115 milijonov živali. In v Evropi celo kar 12 milijonov. In to pomeni, da se poskusi na živalih definitivno niso humani in so dejansko nehumani. Poskusi na živalih so grozljivi, boleči in smrtonosni. Živali so v teh poskusih dejansko izpostavljene nepredstavljivemu trpljenju in bolečinam. Živali so takrat v šoku, strah jih je, trpijo bolečino in se počutijo nemočne. V svetu je zadnji čas, sploh v nemškem delu te zdravstvene struje oziroma strokovnjakov kar precej prisotna ta nov val raziskovanja glede teh raziskav, in sicer v bistvu, da se, kako bi ste temu reklo, v resnici nočejo več izvajati poskusov na živali in dejansko razvijajo nove metode in poskuse, kjer izvajajo poskuse na tkivih oziroma krvnih celicah in tako dejansko tudi etično zadostijo temu aspektu glede poskusov na živalih. Fracois Rabelais [[?]] , ki je bil pesnik in zdravnik je zapisal in rekel: »Znanost brez vesti je pogubljenje duše.« In dejansko poskusi na živalih so se že izvajali vse od antike naprej. V zadnjem stoletju pa zelo intenzivno in zelo agresivno. In menim, da prihaja čas oziroma da je prišel tudi pravi čas, da tudi ljudje vrnemo živalim za to, kar so v bistvu naredile za nas, da poskrbimo za njihovo zaščito, za njihovo dobrobit in za njihove pravice. V kakšni družbi živimo lahko tudi ugotovimo po tem, kako ta družba poskrbi za naravo oziroma jo varuje in kako tudi poskrbi za pravice in dobrobit živali. In družba, ki dobro poskrbi in varuje naravo in dobro poskrbi za živali in njihov dobrobit, je humana družba, ker tudi ta dobro poskrbi za svoje ljudi. Zelo me žalosti tudi, da zmeraj, ko so te teme, kar se tiče dejansko varovanja narave in tudi, ko govorimo o pravicah in dobrobit živali, da so te teme po navadi na vrsti ali med zadnjimi ali pa celo jih sploh ni in upam, da se bo to v bodoče spremenilo, ker tudi ta korona virus oziroma epidemija korona virusa nam je pokazala prav to, da se bo treba vrniti h koreninam, treba se bo vrniti k naravi. Živali so čuteča bitja in v Levici zahtevamo, da se vsi poizkusi na živalih popolnoma in nemudoma dokončno ukinejo in zaustavijo. Ta zakon sicer zaostruje pravila glede poizkusov in pravic živali v teh postopkih, ampak kot že rečeno v Levici vztrajamo na stališču, da je treba poizkuse na živali definitivno ukiniti. Za konec pa samo še to. Ker tudi sedaj veste, da smo imeli, kar precej problemov oziroma se je tudi v medijih razpihovalo to bom rekel nestrpnost do zveri predvsem do medvedov, volkov in šakalov in ostalih živali. Bi pa samo rekel, da pač človek se bo moral začeti zavedati, da ni samo on tisti, ki živi v določenem okolju, ampak se mora to okolje deliti z ostalimi, z zvermi in z ostalimi živali. Potrebno se bo tudi prilagoditi in dejansko tudi spremeniti našo miselnost mislim pa, da tudi tik pred vrati in mislim, da bo to, kar od nas samih zahtevalo pa tudi politike, da bomo sprejeli oziroma da se bomo dogovorili o nekem novem družbenem dogovoru oziroma konsenzu, v katerem bodo narava, živali seveda človek pred kapitalom igrali najpomembnejšo vlogo. Hvala.
Hvala lepa. Kolegica Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenija-krščanski demokrati.
Spoštovani! Današnji zakon, ki ga obravnavamo je prejšnja Vlada vložila v času opravljanja tekočih poslov in obsega popravke direktive, ki je Republika Slovenija ni ustrezno prenesla v svojo zakonodajo. Evropska komisija je opozorila, da prenos izrazov ni skladen z direktivo, zato se v predlogu zakona besed poizkus nadomešča z besedo postopek oziroma projekt. Natančneje se opredeljuje katere osebe, ki so udeležene v postopkih z živalmi moramo opraviti posebno usposabljanje. Osebe, ki v odobrenih organizacija opravljajo naloge oskrbe ali usmrtitve živali izvajajo postopke na živalih, načrtujejo in vodijo projekte ter osebe, ki skrbijo za dobrobit živali. Dodaja se pravna podlaga za vodenje evidenc teh oseb ter določajo pogoji za pravne in fizične osebe, ki lahko izvajajo usposabljanja, podobnosti o programih usposabljanj predavateljih in evidencah predpiše minister. Postopek odločanja upravnega organa o odobritvi projekta s postopki na živalih mora biti vključena ocena etične komisije. Brez nje ne more priti do odobritve. Če pride do odvzema dovoljenja to ne sme neugodno vplivati na dobrobit živali. Glede na to, da gre za popravke neustreznega prvotnega prenosa evropske direktive v slovensko zakonodajo, zaradi česar je Republika Slovenija dobila uradni opomin in nato še obrazloženo mnenje Evropske komisije smo sprva v Novi Sloveniji zakon nameravali podpreti. Na sami matični seji delovnega telesa se je z amandmajem k 2. členu spremenila definicija živali. Ta se sedaj glasi: »Živali so živi vretenčarji razen človeka, ki so s spodobne čutiti, saj imajo razvite sisteme za zaznavo in obdelavo bolečih dražljajev.« Ta definicija priznam je dvignila ne malo prahu. Če je bil mednarodni dosežek Slovenije to, da Združeni narodi na pobudo in ob prizadevanju Čebelarske zveze Slovenije 20. maj razglasijo za svetovni dan čebel pa čebele v definiciji živali v Zakonu o zaščiti živali niso dobile mesta. Vprašamo se lahko mar čebela ni žival in mar ta marljiva delavka ne predstavlja celo narodnega simbola in ponosa. V Novi Sloveniji se s tako definicijo nikakor ne strinjamo. Hitenje z nepremišljenim vnašanjem čutečih živali, je kot kaže, zameglilo širše razumevanje in poznavanje živali, rastlin in človeka. V Novi Sloveniji zagovarjamo spoštljivo ravnanje z našim okoljem, rodovitno zemljo, pitno vodo in živalskim svetom ter raznolikostjo vrst. Skrb za vse to je naš cilj, varovanje okolja, živali, živalskih vrst in virov pa je naša skupna naloga, ki se je mora lotiti vsak posameznik. Ker ima Evropska unija področja kot so zdravje rastlin, fitofarmacevtska sredstva, krma, zdravje in dobro počutje živali, živila in hrana, urejena po enotnih načelih, je potreben razmislek kako bomo ta načela prenesli in uveljavili tudi v Sloveniji. Nova ureditev mora biti prilagojena velikosti in strukturi živilskih obratov in kmetijskih gospodarstev ter finančnim in človeškim virom, ki jih premore Slovenija. V Novi Sloveniji si nadejamo celovite prenove zakona, danes pa zakona ne bomo podprli.
Hvala. Besedo ima Poslanska skupina SAB, kolega mag. Andrej Rajh.
Lep pozdrav vsem skupaj! Živali so eno izmed petih kraljestev živih bitij. Čeprav so nastale kot zadnje od kraljestev, so zdaj prevladujoča oblik življenja na zemlji. Raziskave so pokazale, da ima skoraj dve tretjini Slovencev hišne ljubljenčke katere pogosto obravnavamo kot enakopravne člane družine. Vzpostavi se močna vez med ljudmi in živalmi, skrb za žival pa prinaša prijetne občutke, ki smo jih deležni, ko sprejmemo odgovornost za živo bitje. Raziskave so tudi pokazale, da ima tretjina lastnikov bolj pristen odnos s svojim hišnim ljubljenčkov kot s katerimkoli človeškim bitjem. Hišni ljubljenčki zapolnijo naše socialne in čustvene potrebe podobno, vendar ne popolnoma enako kot človeška družba. Novela Zakona o zaščiti živali, ki je pred nami, spreminja oziroma dopolnjuje zgolj člene, ki se nanašajo na uporabo živali v postopkih. Predlagane spremembe in dopolnitve so nujno potrebne za prilagoditev nacionalne zakonodaje zakonodaji Evropske skupnosti. Na področju zaščite živali v postopkih, pri čemer pa ne gre za nov zakon, temveč zgolj za krajšo novelo predvsem s tehničnimi popravki, ki v ničemer ne spreminja sistemske ureditve področja uporabe živali v znanstvene namene. V SAB se strinjamo, da je potrebno pripraviti nov Predlog Zakona o zaščiti živali, ki bo celovito reševal problematiko živali in katerega koalicija obljublja do jeseni 2020. omenjeni nov zakon se bo nanašal na opredelitev živali kot čutečih bitij in ureditev področja posedovanja prosto živečih vrst živali za družbo ljudem. V stranki SAB menimo, da je treba v novem Zakonu o zaščiti živali odpreti in urediti številne tematike, ki v trenutni noveli niso odprte. V SAB omenjenim spremembam Zakona o zaščiti živali, ki se nanašajo na uporabo živali v postopkih, ne bomo nasprotovali, saj gre zgolj za prenos direktive Evropske unije, katero moramo nujno sprejeti, če se želimo izogniti nepotrebni kazni s strani Evropske komisije. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima poslanska skupina Desus, kolega Branko Simonovič.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zaščiti živali, ki je pred nami, bi lahko razdelili na dva dela. Prvi del se navezuje na predlagane spremembe in dopolnitve, ki jih je pripravila Vlada Republike Slovenije zaradi nujno potrebne prilagoditve nacionalne zakonodaje v pravu Evropske unije. Cilj predloga zakona je tako prvenstveno namenjen uskladitvi z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta o zaščiti živali, ki se uporabljajo v znanstvene namene. Rok za implementacijo v slovenski pravni red se je iztekel že aprila 2018 in z nomotehničnimi popravki sprejetega predloga zakona bomo tako zadostili opominu, ki smo ga že prejeli s strani Evropske komisije, in se posledično izognili morebitnim finančnim sankcijam. Na drugi del ureditve v noveli, ki jo obravnavamo, je svoje mnenje tekom zakonodajnega postopka opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Gre za pravno opredelitev živali kot čutečih živih bitij. Poslanke in poslanci Državnega zbora smo marca 2020 na 16. seji sprejeli Zakon o spremembah in dopolnitvah Stvarnopravnega zakonika, ki je požel veliko javne in tudi politične pozornosti, predvsem zaradi izglasovane spremembe prvega odstavka 15.a člena, ki glasi: »Živali niso stvari, ampak čuteča živa bitja.« Njihovo zaščito urejajo posebni zakoni. Ob sprejemanju te vrednostne določbe, da živali niso stvari, temveč čuteča živa bitja, smo se zavedali, da bo posledično treba ustrezno in celovito pristopiti k ureditvi pravnih predpisov, na katere se omenjena definicija nanaša. Na Odboru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano smo tako sledili mnenju Zakonodajno-pravne službe in sprejeli ustrezen amandma ter slednjega vključili v obravnavo novele zakona. V razpravi na odboru smo si bili enotni, da je izrednega pomena, da se vendarle čim prej pripravi in obravnava sistemski Zakon o zaščiti živali, o katerem tečejo pogovori že vrsto let in ki bo ustrezno rešil še mnoga druga pereča vprašanja. Državni sekretar dr. Jože Podgoršek nam je ob tem potrdil, da je Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano že začelo z aktivnostmi za pripravo novega zakona. Pri vsem tem pa nam mora biti več kot jasno tudi to, da sama opredelitev živali kot čutečih živih bitij ne bo spremenila njihovega položaja, skrbi zanje ter pravnih razmerij v zvezi z njimi. Večina poslancev Poslanske skupine Desus je bilo ob sprejemanju novele Stvarnopravnega zakonika mnenja, da je ta simbolni zapis odraz zavedanja, da živali ni mogoče enačiti s stvarmi zaradi tega, ker so živa bitja in kot takšna sposobne verjetno zelo podobnih občutenj, kot jih ob istih dražljajih ali vplivih doživljamo ljudje. Podobno menimo tudi danes, zato bomo noveli Zakona o zaščiti živali namenili večinsko podporo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke, kolega Jani Ivanuša.
Lep dober dan vsem prisotnim! Danes obravnavana novela Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zaščiti živali je odgovor na uradni opomin Evropske komisije z dne 14. 7. 2017. Ta je namreč v opominu navedla, da Republika Slovenija ni ustrezno prenesla nekaterih členov Direktive 2010/63 Evropskega parlamenta in Sveta o zaščiti živali, ki se uporabljajo v znanstvene namene. Spreminjajo oziroma dopolnjujejo se torej zgolj členi, ki se nanašajo na uporabo živali v postopkih, s ciljem uskladitve z omenjeno direktivo. Gre predvsem za manjše popravke, kot na primer, beseda »poskusi« se spremeni v »postopki«, »poskusi na živalih« se spremenijo v »živali v postopkih«, »zaščita živali« se spremeni v »dobrobit živali« in podobno. Do tu ni nič drastičnega, nič spornega. Nas pa je zmotilo nekaj drugega. Prva zadeva je sprejeti amandma, s katerim se v besedilu predloga zakona doda definicija živali kot čutečih bitij. V Slovenski nacionalni stranki smo namreč mnenja, da živali ne morejo biti subjekt, saj nimajo ne razuma, ne svobodne volje, niti so sposobne ustvariti kulture. Subjekt je namreč tisti, ki čuti, misli, deluje in se odloča. Da se razumemo, to seveda nikakor ne pomeni, da v stranki se ne borimo za zaščito živali. Vsi ljudje imamo obveznost, da skrbimo za njihovo dobrobit, ter se vzdržimo ravnanj, ki povzročajo nerazumno, nepotrebno trpljenje. Druga stvar, ki nas je zmotila, je pravilnik o pogojih za izvajanje postopkov na živali in sicer, priloga 1, ki predpisuje minimalne standarde nastanitve in oskrbe živali. Naj na kratko naštejem le nekaj pogojev. V nastanitvenih prostorih, morajo biti zagotovljena optimalna temperatura, ki mora biti nadzorovana vsaj enkrat dnevno, vlažnost mora biti nadzorovana vsaj enkrat dnevno, osebje mora biti do živali prijazno, nežno in tako naprej. Zagotovljena mora biti možnost druženja z sovrstniki mladiči, pa tudi možnost zaposlitve in igre s primernimi materiali. Na drugi strani pa Onkološki inštitut, Gastroenterološka klinika in druge bolnišnice, kjer so razmere predvsem v poletnih časih katastrofalne – zastarela oprema, slabo zračenje, ne klimatizirane in prenapolnjene sobe. V prilogi 1, je določena tudi minimalna talna površina na žival, ki znaša za pse nad 20 kilogramov; 4 kvadratne metre, obdobje, ki pa ga pes preživi v tako omejenem prostoru, pa ne sme preseči 4 ur. Sodišče Evropske unije za človekove pravice, je v primeru pritožbe zapornikov ZK Dob ugotovilo, da je večina celic na zaprtem oddelku, v katerih so nastanjeni pritožniki, merila 60 kvadratnih metrov, v njih pa je bilo nastanjeno od 11 do 17 zapornikov, kar znese bistveno manj, kot je določen minimum pri laboratorijski živali. Če zaključim, bolje je in bo poskrbljeno za živali, kot za človeka. Ko bo urejeno stanje v zavodih, in sicer tako, da bo zagotovljeno dostojno bivanje pacientov, starostnikov, zapornikov in tako dalje, ko bo poskrbljeno za njihovo dobro počutje, prijetno bivanje, sobivanje, takrat bo tudi ta zakon, ki je danes pred nami, podprt s strani Slovenske nacionalne stranke. Še enkrat, poskrbimo najprej za dostojno življenje sočloveka. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Kolega Tomaž Lisec.
Hvala, spoštovani predsednik za dano besedo. Spoštovani predstavniki ministrstva, kolegi, kolegice, vsem skupaj lep pozdrav. Pravni red Evropske unije je treba spoštovati, njihove direktive in uredbe implementirati in danes imamo pred sabo zakon, s katero implementacijo direktive in uredbe Evropske unije zamujamo že več kot 2 leti. Skratka, kar kot minister ni storil Gregor, Dejan, je storila Aleksandra. Eni delajo, drugi pa govorijo. Druga stvar, poslanci Slovenske demokratske stranke smo bili pri obravnavi Stvarnopravnega zakonika obravnavani kot ljudje, ki ne maramo živali, ker nismo podprli Stvarnopravnega zakonika, ki je prinašal slabe rešitve na vseh drugih področjih, razen na področju glede živali kot čutečih bitij in takrat smo jasno opozorili, da je Zakon o zaščiti živali tisti zakon, kjer se moramo o tej temi pogovoriti. Zato bomo danes tudi ta zakon podprli. Ker tudi ta amandma, ki je bil obravnavan na sami seji matičnega delovnega telesa, po našem mnenju zaenkrat dovolj ustrezno rešuje pojmovanje živali, kot čutečih živih bitij. Verjamemo, da se lahko v pravni terminologiji lahko še kaj spremeni, ko bo pred nami sistemski zakon, ampak, mislimo, da smo zaenkrat naredili dovolj, predvsem na tej zakonski dikciji, vprašanje pa je, kaj lahko naredimo na tej praktični dikciji. Ali bomo s tem zakonom in s to dikcijo, tudi v praksi zasledovali to, kar si želimo, vsaj z besedami, da so živali nekdo, ki živi zraven nas, ki čuti in mu moramo pomagati, prav tako kot tudi sočloveku. Seveda, tudi v Poslanski skupini SDS opozarjamo, da pri pojmovanju živali, kot čutečih živih bitij, ne bomo prišli v neko skrajnost. Zanima me, kakšno bo mnenje ostalih poslanskih skupin, na primer, ko bomo obravnavali Zakon o živinoreji, ki že 3, 4 leta čaka na ministrstvu, na ustrezen sprejem in tudi čaka na implementacijo posameznih evropskih pravnih norm. Kako bomo takrat ravnali kot s pojmom »živali so čuteča bitja« ali pa pri zakonu o lovstvu in divjadi ali pa še kakšnem drugem zakonu, ki bo s področja kmetijstva obravnavali živali kot čuteča bitja. Zato mislimo v Poslanski skupini SDS, da je pri dikciji »živali so čuteča bitja« potrebno to sprejemati, a biti previden, da ne bomo zašli v skrajnosti. Kar pa se tiče sistemskega zakona, ki se napoveduje, v Poslanski skupini SDS kot predstavniki vladne koalicije pričakujemo in bomo aktivno delali pri tem sistemskem zakonu. Ampak tudi tu opozarjamo, najprej naj svoje naredi stroka. Na žalost sem bil sam na prvem posvetu na Ministrstvu za kmetijstvo, ko so se začele razprave o tem zakonu. Vsi tisti, ki imajo toliko skrbi za živali se tega prvega sestanka niso udeležili. In takrat sem javno povedal predstavnikom ministrstva, da se jim zahvaljujem za vabilo, da je prav, da nas obveščajo kaj se dogaja. Ampak najprej naj se znotraj poistovetijo kaj želimo z zakonom o zaščiti živali doseči. Ministrstvo za kmetijstvo, Ministrstvo za gospodarstvo, Ministrstvo za finance, Ministrstvo za okolje in prostor, potem naj sledijo sestanki z lokalnimi skupnostmi, ki imajo velik del odgovornosti pri zaščiti živali in potem seveda nak k temu pristopijo tudi ostale nevladne organizacije. In zelo me je strah, da se bo to naše zavzemanje za živali ali za čuteča bitja ali nečuteča bitja ustavilo. Kot predsednik Odbora za kmetijstvo sem imel pri prejšnji pripravi tako imenovanega sistemskega zakona vsaj takle špeh različnih nevladnih organizacij. In ne boste verjeli, niti ena dikcija pri kakšnem členu ni imela sto odstotne podpore. Vedno je nekdo želel nekaj zase, nekaj zase več, nekaj v nasprotju z drugimi. Zato bomo aktivno sodelovali pri pripravi sistemskega zakona, ko bo najprej stroka naredila svoje. Na koncu pa bo, tako kot se od nas tudi pričakuje, politika opravila in izglasovala svoje. Ta zakon s takšnimi dikcijami, kot so bile predlagane, predvsem za amandmaje, na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora pa bomo v Poslanski skupini SDS podprli. Hvala.
Hvala. Besedo ima Poslanska skupina Lista Marjana Šarca, kolega Edvard Paulič.
Hvala za besedo, predsedujoči. Kolegice in kolegi! S svetovnim razvojem tehnologije je miselnost, da so živali lastnina s katero lahko prostor razpolagamo, prišla do svoje skrajnosti. Ideja o manjvrednosti živali kot živih bitij se z ozaveščanjem v družbi vendarle umika in v ospredje prihaja človekova sočutnost in odgovornost tudi do živali kot čutečih bitij. Z današnjo novelo med drugim končno tudi pravno formalno urejamo to, kar smo sicer sprejeli že s podpisom Lizbonske pogodbe, da so živali prepoznane kot čuteča bitja. Še do pred kratkim smo imeli v stvarno-pravnem zakoniku besedilo, ki je živali opredeljevalo kot premično stvar. Veseli nas, da lahko danes prav zaradi spremembe krovne zakonodaje, spremenimo tudi področno zakonodajo. Torej, Zakon o zaščiti živali. Jasno zakonsko napotilo, da morajo biti živali deležne posebne zakonske zaščite, sama po sebi sicer ne bo zagotovilo, da se bo naš odnos do živali spremenil čez noč. Predstavlja pa dobro osnovo, na kateri lahko kot družba gradimo. Pomembno je, da se zavedamo specifičnih potreb, ki jih imajo živali, jih spoštujemo in jim omogočimo dostojno življenje. Idealno bi bilo, da bi bila zakonska regulativa pri tem skrajno oziroma preventivno sredstvo. Cilj današnje novele je sicer širši. Danes zakon usklajujemo tudi z direktivo o zaščiti živali, ki se uporablja v znanstvene namene. Podatek o številu živali, na katerih se opravljajo znanstveni preizkusi je izjemno velik in ravno zato potrebujemo tudi jasno zakonodajo, ki bo določala katera ravnanja in posegi na živalih so izrecno prepovedani in kako ter na kakšen način najbolj humano in etično izvajati tovrstne posege. Vendarle živimo z živalmi v sožitju in prav je, da jim kot čutečim bitjem zagotavljamo dostojno življenje brez trpljenja. V Poslanski skupini LMŠ bomo novelo zakona podprli.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, kolegica mag. Meira Hot.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Veseli me, da smo po toliko letih naporov, pa tudi praznega teka končno našli skupen jezik in odločnost, da smo živali kot čuteča živa bitja zakonsko opredelili tako v Stvarnopravnem zakoniku kot tudi v specialnem zakonu, ki naslavlja živali, torej Zakon o zaščiti živali. Naj poudarim, da sta bili potrebni obe spremembi, da bi dokončno preprečili tolmačenje živali kot stvari v našem pravnem redu. Obžalujemo pa, da so razprave na odboru pokazale, da želijo določene politične stranke vprašanje statusa živali uporabiti kot poligon za obračunavanje s tistimi, ki smo iskreno želeli in stremeli k priznanju novega statusa živali v našem pravnem redu. In ne se slepiti, ta sprememba je bila potrebna in nujna, a potrebnih bo še mnogo, da bi v resnici preprečili vsa zavržna dejanja, ki smo jim priče. Torej, čeprav je bil Zakon o zaščiti živali v parlamentarno proceduro s strani ministrstva vložen samo zaradi uskladitve z evropsko zakonodajo, smo se v Poslanski skupini Socialnih demokratov odločili, da kljub temu vložimo amandma, ki bo živali opredelil kot čuteča živa bitja, in s tem dokončno uskladimo zakonodajo in živalim v naši družbi podelimo ustrezne pravni status, ki bo tudi v resnici izhajal iz načela dobrobiti živali. Socialni demokrati pa pričakujemo, da bo sistemska novela zakona, ki je še kako potrebna in nujna in h kateri pozivamo že dlje časa, prišla na naše klopi kar najhitreje in da tega področja ne bomo več novelirali le po posameznih delčkih. Vsled razprave in odgovorov s strani ministrice pričakujemo, da bo zakonska novela v resnici spisana in del razprave v Državnem zboru jeseni. Naj spomnim, da smo Socialni demokrati še v času prejšnje Vlade na ministrico naslovili več zahtev in pobud o nujno potrebnih spremembah, med drugim o prepovedi evtanazije oziroma usmrtitve zdravih živali, ki pa je bila del novele Zakona o zaščiti živali, ki je bil v parlamentarno proceduro pod vodstvom mag. Dejana Židana vložen leta 2018, a žal v današnji noveli te spremembe ni, o novi definiciji lastništva, prepovedi verig, opredelitev vsakršne malomarnosti zoper živali kot prekrška in mnogo drugih nujnih vsebinskih sprememb, ki jih pričakujemo v sistemski noveli in ki bodo preprečile marsikatero zavržno dejanje zoper živali in v resnici izhajale iz načela dobrobiti živali in poskrbele, da bo tudi v dejanskem življenju žival čuteče bitje. Tako so torej živali po toliko letih dobile sicer zaslužen pravni status in s tem tudi pravno varstvo, kar je ključno, ki gre v smeri njihovega dostojanstva in dobrobiti ter sledi modernejšim evropskim in svetovnim ureditvam. Pomembno pa je, da na tej točki prenehamo tekmovati s tem in o tem, da govorimo, kaj vse ta sprememba prinaša in česa vsega ne bomo mogli udejanjiti, temveč pristopimo k dejanskim spremembam področne zakonodaje, da bo ta določba potem tudi v resnici udejanjena, ker to moč pa Državni zbor ima. Socialni demokrati bomo zakon seveda soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O JAVNEM NAROČANJU, REDNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložil Državni svet. Predlog zakona je na 17. seji, 3. junija 2020, kot matično delovno telo obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo. Ker po končani razpravi odbor členov predloga zakona ni sprejel, je bila druga obravnava predloga zakona na seji delovnega telesa končana. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej ima besedo Poslanska skupina Levica, kolegica Nataša Sukič.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane, spoštovani! Danes se, na srečo, poslavljamo od zakona, ki bi na predlog Državnega sveta črtal varovalke v Zakonu o javnem naročanju, ki varujejo pravice delavcev. Državni svet bi črtal določbe, ki je kršiteljem delavskih pravic onemogočajo, da bi pridobili javna sredstva, s katerimi bi lahko še naprej nezakonito izkoriščali delavce. Za kaj gre? Zakon o javnem naročanju namreč določa, da se pri nekaterih javnih naročilih pri tistih, kjer je največja možnost zlorab delavcev periodično na vsake pol leta preveri ali naročnik spoštuje zakonodajo in delavske pravice. Če se ugotovi, da denimo zasebni čistilni servis, ki prejema javna sredstva za čiščenje na primer na kakšnem ministrstvu ne plačuje plač, ne plačuje prispevkov, ne zagotavlja pravice do počitka, ne spoštuje omejitev delovnega časa, za to gre. Kar se pa je tudi dejansko zgodilo na ministrstvu za javno upravo, kjer delavke čistilnega servisa za čiščenje ministrstva sploh niso prejemale plač. Če se torej te kršitve ugotovijo se sproži postopek za razdrtje pogodbe. Zakon določa tudi izključitveni pogoj torej, da se iz postopka javnega naročila izključi gospodarski subjekt, če sta bili pri njem v zadnjih treh letih ugotovljeni več kot dve kršitvi v zvez s plačilom za delo, delovnim časom, počitkom in tako naprej. To so te določbe, to so te varovalke, ki so bile v zakonu v preteklih letih mukoma vnesene, potem, ko smo lahko spremljali in resnici na ljubo še lahko spremljamo hudo izkoriščanje delavcev pri zasebnih izvajalcih. Gre za pridobitev in pozitivni razvoj zakonodaje v smeri boljšega varovanja delavskih pravic in resnejše obravnave kršitev povezanih z delom, ampak kot se z izkoriščevalsko naravo kapitalističnega sistema spodobi je vsaka pridobitev za delavski razred začasna. Kapital bo vsako tako pridobitev izpodbijal, izpodnašal bodisi preko Ustavnega sodišča bodisi preko svojih predstavnikov v politiki in tako je bilo tudi tokrat. Kapital je preko Državnega sveta poskušal doseči, da se omenjene varovalke enostavno brišejo. Želeli so črtati določbo o razveznem pogoju, zaradi kršitve delavskih pravic torej, da se mehanizem za razveljavitev pogodb z izvajalci, ki z javnimi sredstvi nezakonito izkoriščajo delavce enostavno odstrani. Hoteli so doseči, da bi podjetja, ki so v zadnjih treh letih kršila delavske pravice lahko sodelovala v postopkih javnega naročanja. Hoteli so, da se omehčajo kazenske sankcije za uboge delodajalce, ki kršijo zakonodajo. Državnemu svetu oziroma kapitalu v imenu katerega se je predlagala ta antisocialna novela gre za nemoteno poslovanje in ne za delavske pravice, zato smo ji v Levici odločno nasprotoval. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Nova Slovenija-krščanski demokrati, kolega Blaž Pavlin.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, dober dan! Naj na začetku izpostavim, da je predlagatelj s tem predlogom zakona načel pomembno problematiko, ki jo razrešuje tudi Ustavno sodišče Republike Slovenije. Gre za nekoliko bolj kompleksno vprašanje pri katerem z upoštevanjem načela sorazmernosti na eni strani tehtamo načelnost pri spoštovanju delovnopravne zakonodaje in na drugi strani negativne posledice, ki jih ima izločitev ponudnikov, pri katerih so kršitve ugotovljene na racionalnost sistema javnega naročanja. Iskanje pravega ravnotežja, pri katerem bi država potrdila pomen spoštovanja pravic delavcev ter hkrati izrazila tudi razumevanje za položaj ponudnika z upoštevanjem resnosti njegovih kršitev je zahtevno in občutljivo. Prav, zaradi tega si želimo, da bi preden to dokončno opredelimo v rokah lahko držali dokončno odločitev Ustavnega sodišča o tem vprašanju. Že ob obravnavi predloga zakona na Odboru za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je državni sekretar na Ministrstvu za javno upravo pojasnil. Predlagane rešitve sicer sledijo sklepu Ustavnega sodišča z dne 7. novembra 2019, s katerimi je odločilo o predlogu za začasno zadržanje. Gre za presojo ustavnosti posameznih določb ZJN-3, ki so bile sicer v Zakonu o javnem naročanju doda na podlagi ZJN-3A. Ustavno sodišče je dokončno odločitev odločilo, da se začasno zadrži izvajanje dveh določb. V danem trenutku še ni znano kakšna bo končna odločitev Ustavnega sodišča, zaradi česar je primerneje s predlaganimi spremembami počakati, da bodo slednje, ko bo odločitev znana skladno s končno odločitvijo Ustavnega sodišča. Rešitve sistemsko nisi ustrezne in dodelane, predvsem pa z vidika nejasne končne odločitve glede ocene ustavnosti preuranjene. Opozarjamo tudi, da je predlagatelj na seji matičnega delovnega telesa ni priprave amandmajev, ki bi odgovorili na mnenje Zakonodajno-pravne službe. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je namreč na seji matičnega delovnega telesa opozorila, da ima Zakonodajno-pravna služba pripombe k 5. členu predloga zakona, amandma na podlagi teh pripomb pa ni bil pripravljen, prav tako bi bili potrebni nekateri redakcijski popravki. Ker tudi v Novi Sloveniji menimo, da je najbolj pametno, da počakamo na vsebinsko odločitev Ustavnega sodišča o zadevi ter zakon temu ustrezno prilagodimo šele po končani odločitvi sodišča, zakona na matičnem delovnem telesu nismo podprli. Ne želimo si, da bi zakonsko materijo morebiti morali še enkrat posegati takoj po odločitvi Ustavnega sodišča. Tako spreminjanje pravne ureditve na tem področju ne bi pozitivno pripomogli k stabilnosti in zanesljivosti pravne ureditve, saj bi v sistem lahko prineslo veliko zmede.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina SAB, kolega Franc Kramar.
Hvala. Kolegice in kolegi! Državni svet nam je v odločanje predložil Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem naročanju. Predlagatelj navaja, da so razlog, izkušnje iz prakse, ki so po njihovem mnenju pokazale določene pomanjkljivosti. Spremembe se nanašajo na določbe, ki urejajo posledice izrečenih glob za delo pravne prekrške. Zaradi tega so namreč lahko ponudniki za tri leta izločeni iz postopkov javnega naročanja. S spremembo pa predlagatelji želijo doseči, da po že sklenjeni pogodbi prekinitev pogodbe zaradi tovrstnih prekrškov ne bi bila več mogoča. S predlogom se črtata tudi omejitvi, ki ponudniku onemogočata naknadno dopolnjevanje ponudb glede cene in tehničnih specifikacij. Posamezne določbe Zakona o javnem naročanju, ki se dotikajo posledic izrečenih glob za delovno-pravne prekrške so trenutno v presoji ustavnosti. Ustavno sodišče je sicer izvajanje dveh določb začasno vzdržalo, vendar končne odločitve o skladnosti z Ustavo še ni sprejelo, zato bi veljalo počakati na odločitev Ustavnega sodišča in če bo potrebno, omenjene zakonske določbe spremeniti skladno z ustavno odločbo. V SAB menimo, da je področje javnega naročanja izredno občutljivo, zato je treba k spremembam pristopiti sistemsko in z ustreznimi pomislekom o posledicah poseganja v zakonodajo. Menimo, da bi sprejetje manj restriktivnih pravil za delodajalce lahko pomenilo sporočilo državljanom, da toleriramo kršenje pravic delavcev. To pa je vsekakor nesprejemljivo. Gospodarski subjekti bi bili kljub nespoštovanju delovno-pravne zakonodaje upravičeni do javnih sredstev, že tako so delavci nasproti delodajalcem v šibkejšem položaju. Tudi Ustava Republike Slovenije je v 66. členu zahtevala, da država skrbi za zakonsko varstvo delavcev. Področje javnega naročanja bi potrebovalo nekaj sprememb. Postopki javnega naročanja namreč v naši državi resnično traja predolgo. Posebej velik problem predstavljajo večji infrastrukturni projekti pri katerih se postopki nedopustno zavlečejo tudi po več let. V Sloveniji zato potrebujemo sistematične rešitve, ki bodo področje javnega naročanja celovito uredile in pripomogle k hitrejšemu zagonu strateških projektov kot so drugi tir Divača-Koper, tretja razvojna os in druga cev Karavanškega predora. Takšne rešitve pa pričakujemo od Vlade in ne od Državnega sveta. V Poslanski skupini SAB predlaganih sprememb zakona o javnem naročanju ne podpiramo. Hvala.
Hvala. Besedo ima poslanska skupina Desus, kolega Robert Polnar.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci. Upravljanje javnih naročil države, je pravzaprav področje boja za oblast, ne pa področje opravljanja dela, ki ga je treba opraviti. Potreba bo boljšem upravljanju je nuja, toda, neusmiljeno posega v interese in navade. Leta 2018, je obseg javnih naročil v Sloveniji znašal 4 milijarde in 600 milijonov evrov oziroma 10 % bruto domačega proizvoda. Številka je impresivna in kaže na izreden pomen javnega naročanja, kot prepleta gospodarskih in ne gospodarskih dejavnosti. V Sloveniji se pri javnih naročilih spoštuje forma, uporablja pa se na stotine trikov, zato, da se izogne smislu. Številne razveljavitve in preložitve so praksa, za katero niso odgovorni samo ponudniki, ampak tudi ubogljivi birokrati in komisije. Državni svet je pripravil spremembe Zakona o javnem naročanju, s katerimi je želel iz zakonodaje črtati določbe, da so ponudniki izločeni iz postopkov javnega naročanja, če se naročnik seznani, da je pristojni državni organ pri izvajalcu pogodbe ali njegovem podizvajalcu v času izvajanja pogodbe, ugotovil najmanj dve kršitvi v zvezi s plačilom za delo, delovnim časom, počitki, poenostavljeno povedano, s kratenjem pravic delavcev. Namen Državnega sveta, kot interesnega združenja, predstavnika funkcionalnih interesov, je razumljiv. Čisto nič tudi ni presenetljivo, da zadevo razrešuje na plečih delavcev, pri tem pa v celoti ignorira napake delodajalcev, ki so zelo resne kršitve, ne pa nedolžne šale. Nezanesljivost zaposlitve in stalen strah pred izgubo delovnega mesta, sta pri nas postala način življenja, državni svetniki pa dosledno odklanjajo pogledati tej resnici v oči. Res je, da je omenjene določbe Ustavno sodišče zadržalo. V Poslanski skupini Desus pa smo prepričani, da rokohitrsko spreminjanje zakona in opustitev teh določb, ni sprejemljivo. Zakon o javnem naročanju je bil s temi določbami dopolnjen zato, da bi se onemogočilo oddajanje državnih naročil gospodarskim subjektov, ki večkrat kršijo delovnopravno zakonodajo, kot da bi bilo povsem normalno in sprejemljivo, da lahko za državo dela tisti, ki ne spoštuje njenih zakonov. Danes ne vemo, kakšna bo končna odločitev Ustavnega sodišča, zato ni nobene potrebe po njenem vnaprejšnjem prejudiciranju. S predlogom sprememb Zakona o javnem naročanju, je predvidena tudi razširitev določb, ki določajo dopolnjevanje ponudb. Glede dopustnosti oziroma dopolnitev ponudb, obstaja praksa odločitev Državne revizijske komisije. Zaradi tega je na mestu razmislek, kako bi na podlagi prakse, konkretnih izkušenj torej, razvili večjo prožnost pri oblikovanju uporabnih razrešitev. V nobenem primeru pa ne more biti cilj zakonskih sprememb katerakoli varianta, ki bi v končni posledici povišala ceno javnega naročila. Kaj takega pa se lahko zgodi, če se iz zakona izloči prepoved popravljanja ali dopolnjevanja ponudbe javnega naročila v delu, kjer je določena cena. S spremembami cene že oddane ponudbe, bi lahko prišlo tudi do kartelnega dogovarjanja med več ponudniki in končna posledica bi bila povišanje končne ponujene cene. Gospe in gospodje, v slovenskem sistemu javnega naročanja, je popolnoma zapuščena logika odgovornosti, na vseh nivojih. Javna naročila so igra mačke z mišjo, pri čemer mačka ni vegetarijanec, marveč grabežljivi ponudnik, povezan s kompanjonom na drugi strani, ki zasluži in si z njim deli dobiček. V takem sistemu ni odgovornosti, ne politične in ne kazenske. Ni sramu, ni vesti in ni morale. [[znak za konec razprave]] Ne zdravi se z antibiotiki in čaji, marveč s preprečevanjem. Odgovarja tisti, ki naredi napako in povzroči škodo in tu nikakor ne gre samo za odgovornost najvišjih političnih funkcionarjev. Vse to, navedeno, je bilo tudi razlog, da smo poslanci Poslanske skupine Desus, z indignacijo zavrnili predlog Državnega sveta, ki se nanaša na Zakon o [[znak za konec razprave]] spremembah Zakona o javnem naročanju. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke, kolega Dušan Šiško.
Spoštovani predsednik in vsi prisotni. Javno naročanje je za marsikoga kamen spotike, ker se gre za zahtevno in občutljivo temo. Na žalost se velikokrat o zadevah odloča neživljenjsko, na primer, če nekdo zamenja vodjo gradbišča, kjer je v igri posel za 100 do 200 milijonov evrov in nato zadeva pade. Nek nadzor, notranji, mora biti vzpostavljen, kajti brez tega ne gre, pa vendar bi želel izpostaviti, da je potrebno zadeve sprostiti in ne zaostriti. Sistem javnega naročanja mora biti bolj fleksibilen in učinkovit. Včasih je potrebno stvari narediti hitro, recimo sanirati v določeni občini 30 metrov ceste, ki jo je zasul plaz, je poškodovana, in ne čakati križem rok enega meseca, da se bo izvedlo javno naročilo in izbralo izvajalca. Teorija je eno, v praksi pa je potrebno takojšnje ukrepanje. Srž oziroma največji problem je tudi usposobljenost kadrov, ki je domala vprašljiva pri kadrovanju glede priprave razpisne dokumentacije. Pripravile bi se lahko tudi reference za naročnike, kajti ponudniki imajo vrhunske pravnike, ker vedo, da so naročniki zelo ranljivi. V Slovenski nacionalni stranki ne moremo mimo dejstva, da nekateri delajo razpise, podjetja, ki pa niso izbrana za dela, pa se lahko pritožijo. Lep primer imamo predor Karavanke. Naročniki tako izgubljajo dragocen čas in denar. Kar se tiče razveznega pogoja v četrtem odstavku 67. člena novele zakona ZJN 3.a, je pa tako, da danes državni organi pri izvajalcih ali podizvajalcih pogodbe hitro ugotovijo najmanj dve kršitvi. Zaradi tega so ponudniki iz postopka javnega naročanja izločeni za 3 oziroma 5 let. Tako imamo na trgu različno velike gospodarske subjekte, ki so kršitelji, neplačniki in v evidenci z negativnimi referencami. Več ali manj se kršitve ponavljajo, delavci ne dobijo plač, regresa, nimajo plačanih prispevkov, nadur, pa tudi nimajo pravega počitka. Sankcije za delovne prekrške so za nekatere sorazmerne, za druge niso. Predlagatelj novele očitno dela v prid kapitalistov, kajti gre za rahljanje delovnopravne zakonodaje v prid kršiteljev. Vse se dela na hitro in nepremišljeno, zato je zadeva na Ustavnem sodišču, kjer se čaka na odločitev. Pereče zadeve je treba rešiti sistemsko, da bodo delavci zaščiteni v vseh branžah. Delodajalci se naj zavedajo svojih dolžnosti in ne samo pravic, kajti samo oni so odgovorni, če se jim godi krivica. Zastraševalni pogoj mora biti, da se še enkrat preprečijo zlorabe, ki se našim delavcem dogajajo na dnevni bazi in država Republika Slovenija nam mora biti za dober zgled, ker gre za davkoplačevalski denar. V Slovenski nacionalni strani ne bomo podprli novele zakona, ker je usmerjena proti delavskim pravicam. Hvala za pozornost.
Hvala lepa, besedo ima poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, kolegica Alenka Jeraj.
Hvala za besedo, lep pozdrav. Konec februarja je Državni svet v zakonodajni postopek vložil predlog sprememb zakona o javnem naročanju, rešitve zakona se večinoma nanašajo na tri področja: sankcioniranje izbranih ponudnikov glede posledic izrečenih glob za delovnopravne prekrške, drugič glede dopolnjevanja ponudb in tretjič glede sankcioniranja izločitev iz postopkov kandidiranja. Ustavno sodišče je do dokončne odločitve začasno zadržalo izvajanje dveh členov iz Zakona o javnem naročanju 3. Do danes odločitev Ustavnega sodišča še ni znana, zato je v danem trenutku najbolj smiselno do dokončne odločitve Ustavnega sodišča počakati in zakon skladno z odločitvijo spreminjati takrat v kolikor bo le to potrebno. V SDS razumemo dobronamernost predlagatelja Državnega sveta, vendar menimo, da je to področje potrebno urediti celovito in, kot že izpostavljeno, počakati do dokončne odločitve Ustavnega sodišča, zato zakona na matičnem odboru nismo podprli.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Lista Marjana Šarca, kolega Nik Prebil.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Kolegice in kolegi poslanci! Pred nami je predlog sprememb Zakona o javnem naročanju, ki ga je, kot rečeno, vložil Državni svet in spreminja pet členov zakona. Gre za spremembe v zakonu, ki je izjemno kompleksen, ureja področje javnih naročil v celotnem javnem sektorju in daleč od tega, da pa je trenutno veljavna zakonodaja idealna. Bila je novelirana že 2018. Se pa nam zdi ponovno parcialno poseganje v takšen zakon neustrezno. Namreč, skozi zadnja leta se je pokazala potreba po večji in predvsem celovitejši spremembi omenjenega zakona. Takšnih sprememb smo se lotili tudi v vladi Marjana Šarca, ko so bile sprejete nekatere nujne spremembe tega zakona in pa spremembe Zakona o pravnem varstvu javnega naročanja. Pod takratnim ministrom Rudijem Medvedom si se začeli tudi pogovori o obsežnejši spremembi ZJN-3A, kjer so predlogi šli v smeri dopustnosti dopolnjevanja ponudb, pa poenostavitve postopkov oddaje javnega naročila, poenostavitve postopka za naročilo male vrednosti, možnost dviga pragu za gradnje, ponovne uvedbe določila o poplačilu podizvajalcev in izredno pomembno, profesionalizacija oseb, ki izvajajo javno naročilo, pa tisto kar je ključno, o čemer se pogovarjamo že vrsto časa, da se dodeli večja odgovornost in prevzemanje odgovornosti direktorjev javnih ustanov, dviga pragu za naročila male vrednosti, zvišanja pragu za izpolnjevanja pogojev ponudnika glede plačanih davčnih obveznosti in številne druge. Kot rečeno, je tukaj nujna določena fleksibilnost. Glede na to, da je prišlo do menjave Vlade so seveda določene stvari ostale odprte in jih je potrebno urediti. Naj tukaj opozorim, da imamo ne glede na nekaj madežev in pa težav pri velikih infrastrukturnih projektih v Sloveniji sorazmerno transparenten sistem javnega naročanja, kar nam priznavajo tudi številne mednarodne organizacije. Določbe, ki jih spreminja ta novela pred nami pa so, po našem mnenju, presplošne in gredo v čisto neko drugo smer, o kateri smo LMŠ naklonjeni. Predlagane določbe 67. in 67.a, 75. člena, 89. člena in pa 112. člena so pred nami. Ob tem je potrebno opozoriti, da sta dva člena, kot je bilo že rečeno, katerih spremembe je predlagal Državni svet, torej 67. in 75. člen s strani Ustavnega sodišča zadržana in smotrno in pa pravilno bi seveda bilo, da se pred uvedbo kakršnihkoli sprememb o teh dveh členih počaka na končno odločitev Ustavnega sodišča. Minister za javno upravo gospod Boštjan Koritnik je v ponedeljek na moje poslansko vprašanje odgovoril, da so spremembe Zakona o javnem naročanju v teku, da podpira številne zadeve, ki so bile že pripravljene v prejšnji vladi, da podpira dialog z vsemi deležniki in seveda si zato tudi želim, da pri teh spremembah tvorno sodelujemo vsi. Glede na vse navedeno pa bo Poslanska skupin LMŠ predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem naročanju, ki ga vlada Državni svet, soglasno zavrnila. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, kolegica mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Dovolite mi, da na kratko povzamem novelo Zakona o javnem naročanju, katero je v zakonodajni postopek posredoval Državni svet. Novela sledi sklepu Ustavnega sodišča z dne 7. 11. 2019, s katerim je odločilo o predlogu za začasno zadržanje posameznih določb Zakona o javnem naročanju. Začasno zadržanje se nanaša na posledice izrečenih glob za delovno pravne prekrške zapisane v 67., 67.a in 75. členu omenjenega zakona. Ostale spremembe pa se nanašajo na pojasnjevanje oziroma dopolnjevanje ponudb, spreminjajo se omejitve, ki omejujejo možnost naknadnega pojasnjevanja že oddanih ponudb, glede cene in tehničnih specifikacij, ki zgolj dokazujejo obstoj nekega objektivno preverljivega dejstva, in ta pojasnjevanja oziroma dopolnjevanja ponudbe naj ne bi vplivala na vrstni red prispelih ponudb. Spremembe se dotikajo tudi področja, ki ureja obvezno izločanje ponudnikov, ki storijo določene prekrške, na primer, predložijo neresnično ali spremenjeno listino kot pravo. Takšne ponudnike se uvrsti na seznam ponudnikov z negativnimi referencami, kar jih izloči iz postopkov javnega naročanja za dobo treh let, če so predmet naročila blago in storitve, ali pa pet let, če je predmet naročila gradnja. To je hiter pregled vsebine, ki jo je Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo soglasno zavrnil, zato danes o tem zakonu ne glasujemo. Odločitev je bila takšna, kot je, predvsem zato, ker je na Ministrstvu za javno upravo v teku priprave novele Zakona o javnem naročanju, ki podrobno ureja izpostavljena področja, in se nenazadnje skuša najti tudi druge rešitve, ki bi sistem javnega naročanja naredile bolj fleksibilen in učinkovit. Socialni demokrati ob tem pripominjamo, da mora biti sistem javnega naročanja dovolj jasen, transparenten in razumljiv, predvsem pa mora biti zakonodaja stabilna, da se ne bo vsako leto spreminjala, kar pa smo ob obravnavi zakonodaje s področja javnega naročanja že večkrat povedali. Poudariti gre tudi, da najbrž večina postopkov javnega naročanja poteka v skladu z veljavno zakonodajo, žal pa se pri finančno zahtevnejših projektih vedno nekaj zalomi; zaradi tega projekti zamujajo, spremljajo pa jih tudi razne afere. Ob pripravi novele Zakona o javnem naročanju na Vladi pa pričakujemo, da se bo namenilo več napora iskanju dodatnih rešitev ob izrednih naročanjih, torej takšnih naročilih, ki smo jim bili priče v zadnjem času, ki so potrebna za zajezitev oziroma blažitev posledic epidemije covida-19 ali drugih naravnih nesreč, ki bi presegle območje Slovenije, dostop do dobrin pa bi bil otežkočen. Izkušnja zadnjih treh mesecev pri naročanju zaščitne opreme je bila z vidika finančnega vložka in transparentnosti, milo rečeno, slaba oziroma negativna. Skratka, pritrjujemo ministrstvu oziroma Vladi, ki je v svojem mnenju zapisala, da je namen predloga novele dober, vendar bi bilo primerneje počakati na odločitev Ustavnega sodišča. Socialni demokrati pa dodajamo, da je tudi čas, da se pripravi celovita sprememba Zakona o javnem naročanju, ki se ne bo nenehno spreminjala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, kolegica Janja Sluga.
Ključna sprememba, ki jo je na predlog Poslanske skupine SMC uvedla novela Zakona o javnem naročanju (ZJN-3A) v letu 2018, je bolj natančna ureditev socialne klavzule. Nadalje pa je pri 82 delovno najbolj intenzivnih storitvah, kot so, na primer, gostinske storitve, čiščenje, varovanje, uvedla polletno preverjanje obveznih pogojev za izključitev izvajalca javnega naročila. Nepomembna niso niti dodatna socialna merila, ki jih mora naročnik vedno upoštevati, ko naroča storitve, ki so v predlogu zakona identificirane kot kritične delovno intenzivne storitve. Zdi se, da predlagane spremembe Državnega sveta kar na prvo žogo rahljajo določbe, ki smo jih leta 2018 uvedli z velikim premislekom. Večinoma sicer sledijo sklepu Ustavnega sodišča iz novembra 2019, s katerim je sodišče zgolj začasno zadržalo dve določbi veljavnega Zakona o javnem naročanju, pa vendar, Ustavno sodišče o vsebini odločitve še ni sprejelo. Dejstvo je, da javni organi preko javnih naročil naročajo številne storitve, vendar pa se je, na žalost, izkazalo, da se nekateri izvajalci po tem, ko so sklenili posel, požvižgajo na pravice delavcev, ki jim gredo po veljavni zakonodaji. Naročnik pa tudi ni bil obvezen, torej po prejšnjem zakonu, da po sklenitvi pogodbe preverja ali ta gospodarski subjekt še vedno izpolnjuje vse pogoje, ki jih je izpolnjeval ob sami sklenitvi pogodbe o javnem naročilu. Kdo, če ne državni organi bo nudil dober vzgled. Prepričani smo, da so predlagane spremembe prinesle rezultate. Mnenje Poslanske skupine SMC je, da je razmislek o primernosti predlaganih rešitev dobrodošel, vendar pa bi bilo smiselno s predlogom sprememb zakona počakati na odločitev Ustavnega sodišča in jih ko bo odločitev znana urediti skupaj z morebitnimi ostalimi spremembami predvsem, kar so govorili ob sami obravnavi na odboru tudi tiste določbe, ki se navezujejo na samega naročnika. Ugotavljamo, da se nepravilnosti dogajajo tudi pri slednjih in veljavni zakon bi bilo v prihodnje v tem delu smiselno dodelati. Menimo, da je področje javnega naročanja pomembno tako z vidika delovanja naročnikov, ponudnikov kot tudi mnogih državnih organov, zato bi bilo potrebno predlog zakona obravnavati skupaj s strokovno in drugo javnostjo torej tudi z gospodarstvom združeni in vsemi deležniki, ki jih ta sistem zadeva. Ta pomembni del je žal predlogu Državnega sveta umanjkal. Kot že rečeno v Poslanski skupini SMC predloga zakona ne podpiramo oziroma na seji matičnega delovnega telesa tudi ni bil deležen naše podpore.
Hvala lepa. Končali so s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago Komisije za poslovnik z dne 9. decembra 2009 Državni zbor ugotavlja, da je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O KNJIŽNIČARSTVU V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložil Državni svet. Predlog zakona je na 7. seji 4. junija 2020 kot matično delovno telo obravnaval Odbor za kulturo. Ker po končani razprave odbor členov predloga zakona ni sprejel je bila druga obravnava predloga zakona na seji delovnega telesa končana. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Nova Slovenije-krščanski demokrati, kolegica Tadeja Šuštar.
Javni zavod institut informacijskih znanosti izum je javni zavod, ki ga je ustanovila Vlada Republike Slovenije kot informacijski servis slovenske znanosti, kulture in izobraževanja. Državi skupaj z drugimi nosilci informacijskih dejavnosti zagotavlja vključenost Republike Slovenije tokove informatizacije sodobnega sveta. Od izuma je v regiji odvisnih preko tisoč 320 knjižnic, več kot 5 tisoč 500 knjižničarjev in preko 700 tisoč končnih uporabnikov s tem pa je Slovenija po zaslugi izuma ena redkih držav, ki ima vse vrste knjižic povezane v enoten knjižnični informacijski sistem in edina država na svetu, ki ima nacionalni informacijski sistem raziskovalne dejavnost neposredno povezan z nacionalnim, knjižničnim, informacijskim sistemom COBISS. Poleg tega je Slovenija država z najbolj urejenim sistemom vodenja bibliografij raziskovalcev v okviru informacijskega sistema in edina, ki ima nacionalno bibliografijo raziskovalcev neposredno povezano s svetovnimi bazami podatkov Web of Science. Izum je torej eden ključnih nacionalnih dejavnikov na področju informacijske infrastrukture znanosti, izobraževanja in kulture. Sedanji Zakon o knjižničarstvu določa devet članski organ upravljanja, katerega člane imenuje Vlada na predlog pristojnih ministrstev univerz nacionalne splošnih šolskih in specialnih knjižnic ter zaposlenih. Novela zakona, ki je pred nami predvideva drugačno sestavo, ki naj bi bila uravnotežena po načelu tripartitnosti kot jo določa Zakon o razvojni in raziskovalni dejavnosti, vendar se zastavlja vprašanja koliko je v tem primeru upravičena. Iz organa upravljanja bi namreč izločila velik del predstavnikov knjižnic, ki pa so seveda ključni uporabniki sistemov v okviru izuma, zato se nam v Novi Slovenji zdi smiselno, da imenovanje upravnega odbora ostane enako kot v veljavnem zakonu in sicer, da so v njem trije predstavniki ministrstev, pet predstavnikov uporabnikov in eden predstavnik zaposlenih. Noveli zakona nasprotuje tudi Nacionalni svet za knjižnično dejavnost, saj imajo po zdajšnji ureditvi mesta v upravnem odboru predstavniki splošnih, šolskih, specialnih in nacionalne knjižnice. Z morebitno uveljavitvijo predloga sprememb Zakona o knjižničarstvu, obstaja nevarnost, da bi knjižnice svoj vpliv pri upravljanju IZUM-a, izgubile. Razlike med posameznimi tipi knjižnic, se iz dneva v dan povečujejo, hkrati s tem pa tudi zahteve. Posledično to vpliva na delo in upravljanje IZUM-a, ki svojo dejavnost opravlja predvsem za knjižnični sistem. Glede na navedeno je pomembno, da imajo knjižnice svoje predstavnike, ne le v strokovnih organih, temveč tudi v organih upravljanja knjižničnega informacijskega sistema. Zato v Poslanski skupini Nova Slovenija, novele Zakona o knjižničarstvu ne bomo podprli.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Stranke Alenke Bratušek. Kolega Marko Bandelli.
Spoštovani. Organiziranost knjižnic, njihove vsebine, usmeritve in osnovne delovne pogoje, opredeljujejo standardi za splošne knjižnice. Njihove storitve in način financiranja, odgovornosti in nadzorovanja, pa določa Zakon o knjižničarstvu. Predlagatelj Državnega sveta ocenjuje, da imamo zakonsko oviro pri sestavi organa upravljanja IZUM-a, zato predlaga spremembo zakona, s katero se predvideva črtanje enega člena. Zakon o knjižničarstvu, sprejet leta 2001, v svojem besedilu določa izvajanje nalog knjižničnega informacijskega servisa v nacionalnem, vzajemnem, bibliografskem sistemu COBISS, ki je že predhodno opravljal Inštitut informacijskih znanosti Maribor. IZUM je ustanovila Vlada Republike Slovenije, od katerega je odvisnih več kot tisoč 300 knjižnic, 5 tisoč 500 knjižničarjev in preko 700 tisoč končnih uporabnikov. Sestava organa je po besedah predlagatelja problematična z vidika imenovanih predstavnikov, saj v sestavo posegata dva zakona – Zakon o knjižničarstvu določa devetčlansko sestavo, Zakon o raziskovalni in razvojni dejavnosti, s katerim je IZUM pridobil status javnega informacijskega zavoda, pa je določilo, da javni zavod upravlja upravni odbor od 5 do 9 članov. Upravni odbor sprejema statut IZUM, usmeritve razvoja IZUM, letni program dela in finančni načrt, letno poročilo, izvrševanje planskih aktov, razrešuje direktorja IZUM, razrešuje delovna telesa upravnega odbora, kot tudi druge naloge. IZUM, v katerega je danes vključenih dvakrat toliko knjižnic, kot pred dobrimi desetimi leti, ki ima vse vrste knjižnic povezane v enotnem knjižničnem informacijskem sistemu kot edina država na svetu, nacionalni informacijski sistem o raziskovalni dejavnosti, neposredno povezan z nacionalnim knjižničnim informacijskim sistemom COBISS, danes, kot sodobno zasnovana informacijska mreža, učinkovito deluje. Novela ne vsebuje in v nobeni točki ne razlaga učinkov in posledic zmanjšanja števila članov upravnega odbora. Iz letnega poročila IZUM izhaja, da nosilec razvoja integriranih knjižnic, knjižničnih sistemov, informacijskih sistemov, zagotavlja delovanje sistema COBISS in SICRIS, število knjižnic v COBISS narašča, programskih [[nerazumljivo]], izposoje, se pospešeno razvija in še bi lahko našteval. V SAB menimo, da zmanjšanje članstva upravnega odbora na delovanje javnega zavoda ne bo učinkovalo optimalno. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Kolega Jurij Lep.
Hvala za besedo, podpredsednik. Kolegice in kolegi, lep pozdrav vsem. Redko katero orodje za iskanje literature je za raziskovalce, študente, dijake ali prostočasne bralce, v uporabi toliko, kot je to COBISS-ova virtualna knjižnica. Vendar pa je iskalnik literature, kot ga večina od nas uporablja, mnogo več v svojem bistvu. Za uporabnika je to najlažji način iskanja literature v slovenskih knjižnicah, po naslovu, avtorju ali temi. Za knjižnice pa odličen sistem za povezovanje in sistemsko evidentiranje gradiva. Predstavlja namreč organizacijski model povezovanja knjižnic, v nacionalni knjižnični informacijski sistem. V Poslanski skupini Desus prepoznavamo velik pomen, ki ga ima takšen sistem, tako za same uporabnike, kot tudi za knjižnice. O COBISS-u seveda ne moremo govoriti brez Inštituta informacijskih znanosti, oziroma Izuma, na katerega se neposredno nanašajo spremembe, ki jih je predlagal Državni svet v predlogu zakona o spremembi zakona o knjižničarstvu. Izum je javni zavod, ki ga je ustanovila Vlada Republike Slovenije kot informacijski servis slovenske znanosti, kulture in izobraževanja. Med njegove temeljne naloge spada tudi koordinacija razvoja in delovanja vzajemnega bibliografskega sistema in njegovih servisov. Dejavnost Izuma je pretežno vezana na razvoj in delovanje sistema in servisov Cobiss, ki predstavljajo temelj knjižničnega informacijskega sistema Slovenije ter knjižničnih informacijskih sistemov nekaterih drugih držav, kot so Srbije, Makedonije, Bosne in Hercegovine, Črne Gore, Bolgarije in Albanije in so povezani v mrežo cobiss.net. Poleg Cobissa v njegovo odmero spada tudi Sicris, ki vključuje podatke o raziskovalnih organizacijah in projektih, podpira pa tudi razvoj podobnih sistemov v drugih državah. Izum tudi zagotavlja uporabnikom iz Slovenije brezplačen dostop do različnih tujih baz podatkov in servisov, kar je za mnoge raziskovalce nepogrešljivo. Spremembe, ki jih navaja predlog zakona o spremembi Zakona o knjižničarstvu, so neposredno vezane na delovanje Izuma. S spremembami določenih členov, bi bilo vprašljivo ali bi Cobiss, ki ga je Izum postavil še bil namenjen širši javnosti, na kar nas je opozorila tudi predstavnica Vlade. Tudi v poslanski skupini Desus prepoznavamo, da je trenutna ureditev, v katero bi predlog zakona o spremembi Zakona o knjižničarstvu posegel primerna in v tem trenutku ne potrebuje sprememb. Velja pa ob koncu pohvaliti še samo delo Izuma in z njimi povezanih projektov. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Besedo ima poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, kolegica Alenka Jeraj.
Državni svet je predlagal spremembo Zakona o knjižničarstvu, s katerim bi spremenil ureditev organov upravljanja Inštituta informacijskih znanosti Maribor. Predlagali so črtanje 64. člena zakona, kar bi pomenilo, da se bo za knjižnični informacijski servis uporabljala ureditev, ki jo za področje raziskovalne in razvojne dejavnosti določa Zakon o raziskovalni in razvojni dejavnosti, ki sistemsko ureja Javni raziskovalni in infrastrukturni zavod, organe zavoda in pogoje za imenovanje direktorja. V SDS ocenjujemo, da je trenutno veljavna ureditev ustrezna, saj vključuje vse deležnike in smo zato glasovali proti spremembi na seji matičnega delovnega telesa.
Hvala lepa. Besedo ima poslanska skupina Liste Marjana Šarca, kolegica Lidija Divjak Mirnik.
Spoštovani predsednik, spoštovane kolegice, kolegi. Predlog zakona, ki ga je v zakonodajni postopek vložil Državni svet pod pretvezo zagotavljanja uravnoteženosti organa upravljanja Izuma v skladu z načelom tako imenovane enakopravne zastopanosti predstavnikov pravzaprav zmanjšuje število predstavnikov knjižnic. Knjižnice bi s tem svoj vpliv na Izum tudi izgubile. Zakaj je pomembno, da imajo knjižnice svoje predstavnike v Izumu? Razlike med posameznimi tipi knjižnic se samo še povečujejo, s tem pa tudi seveda zahteve in to vpliva na delo in upravljanje Izuma kot takšnega, ki s svojo dejavnostjo večinoma upravlja knjižnični sistem. Dejavnost Izuma je tako vezana na razvoj in delovanje sistema in servisov Cobiss, ki predstavlja temelj knjižničnega informacijskega sistema Slovenije ter tudi knjižničnih in informacijskih sistemov nekaterih drugih držav bivše Jugoslavije, ki so vsi skupaj povezani v mrežo Cobiss net. In zakaj pravzaprav ideja o spremembi sestave Izumovega upravnega odbora? Namreč nekih težav, ki bi naj izhajale iz sestave tega upravnega odbora ni slišati niti s strani knjižnic niti s strani upravnega odbora kot takšnega Izuma. So morda v ozadju tudi kakšni drugačni interesi? Tega ne vemo. Je pa dejstvo, da nekaj spreminjati, kar funkcionira in kar tudi knjižnični sistem jasno določa, pravzaprav nima nobenega smisla. Knjižnice delajo dobro, kako bodo sicer prišle do svojih uporabnikov in kako so prišle do svojih uporabnikov, so v zadnjem času korone pravzaprav zelo dokazale. In namesto, da bi pohvalili njihovo delo in prizadevanja, jim nekateri skušajo odvzeti tisto kar jim po zakonu pripada in to celo brez utemeljitve. V upravnem odboru tako bodo še naprej sedeli štirje predstavnici knjižnic, splošnih, šolskih, specializiranih in nacionalne, kar se nam zdi tudi v LMŠ prav, zato teh sprememb ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina SD, kolega Samo Bevk.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Predlog novele Zakona o knjižničarstvu, katerega predlagatelj je Državni svet črta 46. člen omenjenega zakona v katerem je določena sestava organov opravljanja knjižničnega, informacijskega servisa. V organ upravljanja je imenovanih 9 članov. S predlaganim črtanjem bi po navedbah predlagatelja Vlada Republike Slovenije, ki je ustanoviteljica javnega zavoda IZUM, Instituta informacijskih znanosti v Mariboru, lahko na novo določila sestavo organa upravljanja in nenazadnje tudi povečala število članov. Članstvo bi se po tej razlagi lahko spreminjalo tudi glede na morebitno dodano dejavnost s katero bi se IZUM ukvarjal oziroma razvijal na novo. Kljub večkratnim poizkusom Vlada ne prepozna potrebe po spreminjanju navedenih določb zakona. Vlada meni, da je normativna ureditev ustrezna in usklajena tudi znotraj vladnih resorjev. Po navedbah Vlade tudi mnenja nacionalnega sveta za knjižničarstvo, ki je strokovno posvetovalno telo Vlade, predlaganih rešitev ne prepozna kot primernega. Potrebe po spreminjanju članstva v organu opravljanja knjižničnega informacijskega servisa IZUM, tudi ne vidi zakonodajalec, to je Državni zbor. In to kljub temu, da vsi prepoznavamo delo javnega zavoda, ki je uspešno in prodorno. IZUM ni nastal čez noč, razvijal se je več kot 30 let, zametki segajo v leto 1984, ko je bil v Univerzitetni knjižnici Maribor izdelan prvi računalniški bibliografski zapis in uvedena avtomatizirana izposoja s programsko opremo, ki jo je razvil raziskovalni center Univerze v Mariboru. Javni zavod IZUM, deluje kot Informacijski servis slovenske znanosti, kulture in izobraževanja. Dejavnost je pretežno vezana na razvoj in delovanje sistema in servisov KOBIS, ki predstavlja temelj knjižničnega informacijskega sistema Slovenije ter knjižničnih informacijskih sistemov nekaterih drugih držav, ki so povezani v mrežo COBISS. S sistemom SICRIS, informacijskim sistemom za raziskovalno dejavnost, predstavlja raziskovalne organizacije z evidentiranimi zaposlitvami, raziskovalci, raziskovalnimi skupinami, projekti in programi. S svojim prepoznavnim delom IZUM, deluje tudi kot Unescov center druge kategorije. Gre za pomembno multikulturno sodelovanje in pretok informacij o intelektualni produkciji v regiji, ker predstavlja pomemben korak k spodbujanju nastanka in razvijanja novih partnerskih odnosov o delu sveta, kjer je to glede na polpreteklo zgodovino še posebno potrebno. Dejavnost centra je osredotočena na reševanje konkretnih problemov posodabljanja knjižničnih sistemov v vključenih državah in na zagotavljanje pogojev njihove integracije v globalno knjižnično mrežo tako z vidika dostopa do mednarodnih bibliografskih baz kot z vidika vključevanja lastnih bibliografskih informacij v te baze. Tako intelektualna dediščina kot tudi sprotna intelektualna produkcija teh držav terjata aktivnejšo prisotnost v globalnih pregledih. Četudi predlagana rešitev novele zakona ni bila prepoznana kot primerna, da se jo podpre, Socialni demokrati želimo vsem prizadevnim članicam, članom, raziskovalkam in raziskovalcem javnega zavoda IZUM uspešno delo še naprej. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima Poslanska skupina SMC, kolega mag. Branislav Rajić.
Hvala gospod predsednik. Dober dan vsem! Predlog zakona o spremembi Zakona o knjižničarstvu, bi naj po besedah predlagatelja odpravil neskladje ugotovljene pomanjkljivosti med Zakonom o knjižničarstvu in ostalimi predpisi ter zagotovil uravnoteženo sestavo organa upravljanja inštituta informacijskih znanosti Maribor. Predlagatelj navaja, da je namen spremembe zakona odprava zakonske ovire za sestavo organa upravljanja IZUM, ki bi bila skladna s specifičnostjo njegovih dejavnosti in razvojnimi usmeritvami ter bi zagotavljala njegovo učinkovitejšo in enakopravnejšo sestavo. V Stranki modernega centra izpostavljamo, da izum deluje v skladu s svojim poslanstvom, v skladu z nalogami in pričakovanji. V zadnjih letih se niso pojavljale težave ali nepravilnosti, katerih vzrok naj bi bila neustrezna sestava upravnega IZUM-a, ravno nasprotno. Dejansko stanje kaže, da zavod deluje uspešno, tehnološko je prenovil servise za knjižnice. Po letih zastoja je razširil delovanje vsem nam znanega Cobiss neta in uspešno širi svoje poslanstvo na področju nacionalnega centra za super računalništvo. Predlagano krčenje upravnega odbora, zlasti na račun zmanjševanja števila predstavnikov knjižnic bi bistveno vplivalo na funkcionalnost samega delovanja javnega zavoda. V razpravi na matičnem delovnem telesu, ki je predlog zakona obravnaval 4. junija, je bil med drugim izpostavljeno, da IZUM v zadnjem obdobju dosega pomembne dosežke, razvija in znanstveni javnosti ponuja najzmogljivejši super računalnik, integrira učbeniški sklad, povezuje slovenske knjižnice, še naprej razširja svojo storitev na knjižnice v tujini in kot javni zavod zelo dobro posluje. Nacionalni svet za knjižnično dejavnost je na predlog zakona podal svoje mnenje in je na podlagi strokovno utemeljenih dejstev predlagal, da predlogu zakona v Državnem zboru ne damo podpore. Zaradi vsega navedenega se nam v Poslanski skupini Stranke modernega centra ne zdi smiselno spreminjati nečesa kar deluje dobro. Ne zdi se nam smiselno spreminjati obstoječega delovanja in sestave upravnega odbora IZUM-a. Zato predloga zakona o spremembi zakona o knjižničarstvu poslanci SMC ne podpiramo. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago Komisije za Poslovnik z dne 9. decembra 2009 Državni zbor ugotavlja, da je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NAPRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O RADIOTELEVIZIJI SLOVENIJA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 13 poslank in poslancev s prvopodpisanim Branetom Golubovićem. V zvezi s predlogom zakona je skupina 19 poslank in poslancev s prvo podpisanim Branetom Golubovićem zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici predlagatelja kolegici Lidiji Divjak Mirnik.
Spoštovani predsednik! Spoštovani gospod minister, kolegice, kolegi! Pred vami je predlog sprememb Zakona o RTV Slovenija. Predlagamo popravke vsega dveh členov, ki opredeljujeta sestavo in način imenovanja programskega sveta zavoda. Predlagamo, da se politika odreče svoji aktualni pristojnosti imenovanja 16 programskih svetnikov. Predlagamo, da izbiro prepusti neposredno civilni družbi in strokovni javnosti. To bi bilo zrelo, demokratično in odgovorno. Zakaj? Ker govorimo o javnem zavodu posebnega kulturnega in nacionalnega pomena, o javnem zavodu. Če povem drugače, zavodu, ki je zavezan javnosti, ne državi, sploh pa ne Vladi. Zavodu, ki za javnost ustvarja in posreduje najbolj kakovostne in raznovrstne programske vsebine. Takšne, ki so ne glede na morebitno tržno nezanimivost namenjene celotni javnosti oziroma vsem družbenim skupinam ter okusom. Ni vse za vse, je pa za vsakogar nekaj. Ampak prav za to gre pri javnih servisih. Še enkrat, če se vrnem k noveli. V LMŠ predlagamo, da bi sedaj 29 članski programski svet RTV Slovenija po novem imel le še 23 članov. 13 bi jih bilo imenovanih po enakem principu kot danes, o preostalih 10 pa odslej ne bi več odločali v tej dvorani. Nobenega utemeljenega razloga namreč ni, da o članih programskega sveta odloča politika tukaj, nobenega. Zato predlagamo zdrave popravke, in sicer, naj po novem odločita neposredno civilna družba ter strokovna javnost, ne tako kot danes, politika. Dva člana bi po novem imenovale strokovne organizacije novinarjev, po enega pa organizacija gluhih in naglušnih, organizacija slepih in slabovidnih, nevladne organizacije v javnem interesu na področju športa, Katedra za novinarstvo, Varuh človekovih pravic, Društvo slovenskih pisateljev in Združenje dramskih umetnikov, Strokovno združenje glasbenih ustvarjalcev in strokovna združenja s področja filma in avdiovizualne produkcije. Zakaj pravzaprav našteti - zato, ker odražajo vse tisto, kar je poslanstvo RTV, ker predstavljajo področja, ki so temelj delovanja javnega zavoda, od obveščanja in izobraževanja do zabave, od informativnih vsebin do kulture in razvedrila, športa, otroškega in mladinskega programa, filmi, nanizanke, dokumentarni program, poljudnoznanstvene oddaje. Vse to je javna RTV, ki je zavezana izključno javnosti, ne trgu ne politiki, politiki še pravzaprav najmanj. Zgoraj našteto je tisto, kar bi moralo zanimati programski svet, s programom bi se naj programski svet tudi ukvarjal, ne s politikantstvom. Zato je skrajni čas, da se politika umakne - da se politika umakne. Javna televizija se namreč ne sme preleviti v servis, ki navkljub pričakovani neodvisnosti postane izvrševalec političnih interesov; in to skušajo doseči nekateri v koaliciji, takšen je namreč vtis. Javna televizija se ne sme odreči kritičnemu nadzoru nad delovanjem oblasti; in ravno to skušajo doseči nekateri v koaliciji, takšen je namreč vtis. Še enkrat ponavljam, današnja ureditev, po kateri Državni zbor imenuje 21 od 29 programskih svetnikov, je napačna, zgrešena, je politično vsiljena zabloda neke druge vlade, ki z demokratičnim pogledom na medije pravzaprav nima popolnoma nič skupnega. Naj bo tokrat drugače, zato tudi predlagamo spremembe. Spoštovana koalicija, pogosto govorite o svobodi medijev, njihovi neodvisnosti in tudi avtonomiji. Če res tako menite, če torej ne gre zgolj za všečne besede, če ste iskreni, potem boste zakon danes v prvi obravnavi tudi podprli - naj se civilna družba vendarle odloča sama, dovolite ji to, ne potrebuje vaše pomoči. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za uvodno predstavitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade, dr. Vasku Simonitiju, ministru za kulturo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Poldrugo leto zatem, ko ste v LMŠ kot vodilna stranka vodili Vlado in je takrat vladajoča koalicija imela v Državnem zboru večino, sedaj kot opozicijska stranka predlagate novelo Zakona o RTV. Vlada Republike Slovenije soglaša z intenco tega zakona, da se število svetnikov zmanjša, od dosedanjih 29 na 23. Lahko bi razpravljali tudi o kakšni drugi številki, vendar ste poslanci po svojem izračunu sestave članstva pač prišli do te številke. Tudi po mnenju Vlade je obstoječe število programskih svetnikov preveliko in lahko v enaki meri zastopa interese javnosti tudi programski svet, ki je sestavljen iz manjšega števila članov, in je delo v takem primeru lahko tudi bolj operativno. Avstrijska državna televizija ÖRF sicer ima svet te ustanove, ki šteje 35 članov, vendar je Avstrija pač bistveno večja država, ta svet pa ima nekoliko drugačne obveznosti in dolžnosti kot pri nas Programski svet RTV. Na drugi strani pa je tudi res, da ima hrvaška televizija, ki je večja, in tudi država je večja kot Slovenija, vsega 11 članov, od tega jih 9 izvolijo v saboru, 2 pa zaposleni v tej medijski hiši. Precej natančno in na več ravneh je določeno tudi razmerje med državo oziroma pristojnim ministrstvom in javno televizijo BBC v Združenem kraljestvu. Naša razmerja glede javne RTV prvenstveno ureja zakon o RTV, katerega novela je danes na mizi. Vlada in parlament s sprejeto zakonodajo zagotavljata dobre materialne pogoje za delo RTV Slovenija. To nenazadnje omogoča uzakonjeni RTV prispevek, ki so ga ob nekaterih izjemah dolžni plačevati vsi imetniki priključka z električno energijo in v lanskem letu je RTV Slovenija imela skupno 126 milijonov evrov prihodkov od tega skoraj 96 milijonov evrov z naslova RTV prispevka. Če to vsoto primerjamo s proračunom Ministrstva za kulturo, ki je v letošnjem letu dobrih 197 milijonov evrov, ne vemo pa, kako bo po rebalansu proračuna, pa je to vendarle vsota denarja, ki ob dobrem vodenju te ustanove daje zelo dobre pogoje za delo. Zagotavlja finančno neodvisnost, ki je tudi pogoj za uredniško avtonomijo, vendar pa iz izkušenj vemo, da tako vreča denarja, kot sam način imenovanja ali volitev organov, vodenja, nadzora, svetovanja, urednikovanja in podobno sam po sebi ne zagotavlja kakovosti. Kakovostni javni radijski in televizijski servis pa je eden od temeljev za delujočo demokracijo. Mimogrede, Ministrstvo za kulturo s prej omenjenim proračunom financira vso slovensko kulturo, profesionalno, ljubiteljsko, muzeje, teatre, kulturno dediščino, vse zaposlene in samozaposlene v kulturi in podobno. Vlada Republike Slovenije podpira in bo podpirala vsak korak, ki bo prispeval h kvalitetnemu programu RTV Slovenije in to na vseh ravneh, kot ga določa zakon o RTV Slovenija, torej ne le informativni program, o katerem se v javnosti največ govori in razpravlja, temveč tudi kulturni, umetniški, izobraževalni, otroški program, skratka vso paleto programov, ki jih opredeljuje javna služba na področju radijske in televizijske dejavnosti, predvsem v 3. in 4. členu. Za konec bolj kot samo število članov programskega sveta je pomembna kakovost posameznikov, ki jim zaupamo mandat v tem svetu. Visoko moralni in profesionalni člani sveta, si gotovo ne bodo dovolili političnih pritiskov pri svojem delovanju in bodo zagotavljali in zastopali interese javnosti, pa kakorkoli jih že imenujemo v programski svet. Vlada Republike Slovenije ne podpira predlagane novele zakona o RTV, ki le parcialno posega v ta kompleksen zakon in na Ministrstvu za kulturo bomo pripravili ustrezne popravke tega zakona. Hvala lepa.
Hvala. Prehajamo na predstavitve stališč poslanskih skupin. Besedo ima poslanska skupina Stranke Alenke Bratušek, kolega Marko Bandelli.
Spoštovani minister, spoštovani predsednik, kolegice in kolegi. RTV Slovenija je edina javna neprofitna radiotelevizija, organizacija v Sloveniji. Kot javni zavod posebnega kulturnega in nacionalnega pomena opravlja z zakonom določeno javno službo na področju radijske in televizijske dejavnosti. Njen namen je zadovoljevanje demokratičnih, družbenih in kulturnih potreb tako državljanov Republike Slovenije, kot tudi pripadnic in pripadnikov slovenskih narodnih manjšin ter italijanske in madžarske skupnosti. Javna radiotelevizija je ustvarjena za javnost, ki jo financira in naj bi jo nadzorovala. Danes imamo na mizi novelo zakona o RTV, ki ga je vložila opozicijska poslanska skupina s ciljem spremeniti sestavo in način imenovanja članov programskega sveta. Sestava programskega sveta s trenutno zakonodajo šteje 29 članov, od katerih jih 21 imenuje Državni zbor. Predlagatelj navaja, da je v skladu z načelom institucionalne avtonomnosti in zagotovitvi načela neodvisnosti treba programskemu svetu zmanjševati število članov za 6, torej na 23. Od tega bi bilo 5 članov imenovanih s strani Državnega zbora, 2 s strani predsednika republike, preostali pa s strani civilne družbe. S predlogom zakona se pristojnost imenovanja 5 članov dodeli 5 parlamentarnim strankam, ki so po številu poslancev največje. Ob tem se poraja pomembno vprašanje, kakšno sestavo programskega sveta dobimo, če so vse največje poslanske skupine ali na desnem ali na levem polu. Ob tem poudarjam, da mora biti RTV kot javni servis, neodvisen od politike in nepristranski, s pluralističnim pristopom. V stranki SAB - Stranki Alenke Bratušek – smo mnenja, da vpliv politike v programskem, kot tudi v nadzornem svetu javnega medijskega programa, krha dostop do neodvisnih informacij, raznolikih vsebin in prostora javne razprave. Ustvarjanje javne razprave mora biti neodvisno od imperativov politike. Le nepristransko informiranje državljanov je pogoje za delovanje demokratičnega sistema. Če Državni zbor v programski svet imenuje 21 od 29 članov, po principu petih največjih parlamentarnih strank, je članstvo programskega sveta v veliki večini odvisno od vsakokratne sestave Vlade. Naj poudarim, o neodvisnem javnem servisu, predvsem na področju programskega in novinarskega dela, ni mesta za politiko. Vlada ima namen v prihodnjih mesecih pripraviti svoj predlog Zakona RTV, s katerim lahko pričakujemo zamenjavo nadzornikov in posledično udarec profesionalnemu novinarstvu in verodostojnemu informiranju javnosti. V Poslanski skupini SAB, smo prepričani, da mora javni servis RTV služiti javnosti in biti njej tudi odgovoren, zato nikakor ne smemo dopustiti, da medijski prostor urejajo parcialni kapitalski in politični interesi. Hvala.
Hvala. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Kolega Ivan Hršak.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovani minister, spoštovani kolegice in kolegi. Javni zavod RTV Slovenija je v Sloveniji primarni prenašalec informacij javnega značaja. Še več, programska shema, ki je oblikovana, gledalcem ponuja pestro izbiro informativnih, izobraževalnih in zabavnih vsebin. Komisije, katerih člani so posamezni svetniki, imajo pomembno vlogo pri oblikovanju in sprejemanju vsebin, ki so nam dostopne preko televizije, spleta ali radijskih valov. V Poslanski skupini Desus prepoznavamo njihov trud in uspešno delo pri oblikovanju vsebine. Poudariti je potrebno, da delovna telesa, katerih člani so določeni predstavniki, predlagani s strani politike, niso posamezne enote, so del celote, ki skupaj oblikuje končno programsko podobo, ki ji rečemo RTV Slovenija. Komisije tako pokrivajo različna področja, od informativne vsebine, radijskih in televizijskih programov, ter spletnih vsebin, do spremljanja zastopanosti regionalnih in lokalnih programskih vsebin v programih RTV Slovenija in samih tehničnih vprašanj. Na seje, kjer se odloča o programski vsebini, se vabi tudi strokovnjake za posamezna področja, ki sicer nimajo glasovalne pravice. V Poslanski skupini Desus opominjamo, da je Programski svet RTV Slovenija že v letu 2018 sprejel etični kodeks članov Programskega sveta RTV Slovenija. V šestih temeljnih alinejah predstavijo odgovornosti in dolžnosti, ki jih član programskega sveta sprejme, ko postane svetnik. V drugih točkah lahko tudi preberemo, da član v razmerju do države, kot tudi do drugih, formalnih in neformalnih centrov moči, ter interesov, deluje neodvisno in nepristransko, v korist javne radiotelevizije in vseh prebivalcev Republike Slovenije. Če ima politika vpliv na imenovanje določenega števila članov, pa je vsak član avtonomen. Etični kodeks mu namreč narekuje, da odločitve, ki jih sprejme, niso rezultati političnih pritiskov ali osebnih interesov, temveč tehtnega premisleka, je pa pomembna pluralnost mnenj. Zmanjšanje števila članov Programskega sveta RTV Slovenija je po mnenju Poslanske skupine Desus neprimerno, še posebej pa takšna radikalna sprememba imenovanja članov. V programskem svetu je glede na člane delovnih teles v tem trenutku, po našem mnenju, neprimerno poskrbljeno. V različnih komisijah, katerih člani so posamezniki z več let izkušenj dela na tematskih področjih, je zastopanost organizacije, katerih in drugih skupin, kot jih predlaga novela zakona, že sedaj dobro zastopano. Moramo pa nasprotovati mnenju, da ima javni zavod vlogo nadzornika nad oblastjo. Njihova primarna naloga je, da so prenašalci informacij in seveda, resnice. Na resnico ne more vplivati niti politika, niti politika, niti kakršnikoli zasebni interesi. Prav tako pa v Poslanski skupini Desus poudarjamo, da obstajajo aparati, ki izvajajo nadzor nad oblastjo in to nalogo nimajo mediji. Ker so poslanci v Državnem zboru izbrani s strani ljudstva, da delajo za najboljši interes ljudstva, v Poslanski skupini Desus menimo, da v to področje spada tudi zaupanje za imenovanje posameznikov v programski svet RTV Slovenija, ker verjamemo v pluralnost mnenj in svobodo medijev, v Poslanski skupini Desus novele Zakona o RTV Slovenija ne bomo podprli. Verjamemo, da je programski svet v tem trenutku primerno zastopan na vseh področjih. Hvala.
Hvala. Besedo ima Poslanska skupina SNS, kolega Dušan Šiško.
Lep pozdrav vsem prisotnim! V Poslanski skupini SNS predlaganega zakona ne podpiramo. Zakaj? Novela zakona se nanaša izključno na kadrovske zadeve. Predlagatelj želi zmanjšati število članov programskega sveta, hkrati pa jemlje pristojnost imenovanja, ki jo ima sedaj Državni zbor. Slovenska nacionalna stranka kot državotvorna stranka se bo vzdržala kakršnegakoli sodelovanja pri kadrovskih zadevah, saj menim, da bi to moral biti fokus drugje. Prizadevamo si, da bi se RTV prispevek ukinil. S takšnim ukrepom bi vsaj na simbolni ravni pomagali blažiti krizo, ki je posledica pandemije. RTV prispevek znaša na mesečni ravni 12,75 evra, kar pomeni, da predstavlja strošek nekaj več kot 150 evrov za posamezno gospodinjstvo na letni ravni. Vlada ima že po trenutni ureditvi možnost, da lahko prispevek zniža za 10 %, vendar tega najverjetneje ne bo storila. Zmanjšanje ne bi vplivalo na izvrševanje nalog RTV, saj je še veliko rezerv. Dejstvo, da se je direktor javnega zavoda na Odboru za kulturo pohvalil z več iztirjenimi zapadlimi obveznosti v letu 2019 mislimo, da to ni prava pot, saj se s tem še dodatno udari po tako osiromašenih družinskih proračunih. Na seznamu zavoda je primerjalno gledano zaposleno veliko preveč ljudi. Četudi imajo težave oziroma finančne obremenitve zaradi storitev arhiva in simfoničnega orkestra RTV Slovenije, je skrajni čas za reorganizacijo. Prav tako menimo, da ima RTV Slovenija na voljo dovolj različnih virov financiranja in so določeni izkoriščeni v premajhni meri. Tako, da spremembe v smeri kadrovskih sprememb niso prava pot. Hkrati pa se želi uvesti pristojnosti imenovanja članov programskega sveta tudi nevladnim organizacijam. Temu ostro nasprotujemo, saj nevladniki ne smejo imeti takšne pristojnosti. Z razlogom se imenuje nevladne organizacije in vsakršno vključevanje v stroko ni njihovo temeljno poslanstvo. Na koncu pa še želim opozoriti, da gre pri javnem zavodu RTV Slovenija v veliki meri za pristransko poročanje - ja gospa, Violeta - svobodo izražanja zagotavlja država na način finančne samostojnosti, da bo javni medij samostojno opravljal svojo nalogo pri svobodnem oblikovanju javnega mnenja, vendar ni tako, saj lahko vidimo predvsem pri kakšnih okroglih mizah kolikšna minutaža se nameni nekaterim političnim strankam. Na kratko povedano, povprečni gledalec ali volivec si s pomočjo RTV Slovenija ne more ustvariti objektivnega mnenja, saj se že vse skozi poudarja določen politični pol. Hvala za pozornost vsem.
Hvala. Besedo ima Poslanska skupina SDS, kolegica Alenka Jeraj.
Hvala za besedo. Stranka LMŠ predlaga spremembe Zakona o RTV in sicer v členih, ki se nanašajo na programski svet RTV. V Poslanski skupini SDS podpiramo zmanjšanje števila programskih svetnikov, saj manjši organ po našem mnenju bolj operativen. Neobičajen pa se nam zdi predlog, da enega člana predlaga katedra za novinarstvo pri FDV, ko pa vemo, da se lahko študira novinarstvo tudi drugje, na primer na Fakulteti za medije. Predlagate tudi, da enega predstavnika predlaga Društvo slovenskih pisateljev in Združenje dramskih umetnikov, izključujete pa vse ostale. Mimogrede, v zadnjih letih so bila ustanovljena nova društva oziroma organizacije s tega področja. V veljavni ureditvi je zapisano, da člane imenuje Državni zbor na predlog društev, zvez društev oziroma njihovih organizacij, zlasti s področja umetnosti, kulture, znanosti in novinarstva ter drugih organizacij civilne družbe; ta dikcija je veliko bolj vključujoča in zajema vse. Sprašujemo se tudi, zakaj predlagatelji med invalidi privilegirajo gluhe in naglušne ter slepe in slabovidne, izključujejo pa vse ostale predstavnika invalidskih in humanitarnih organizacij. Poleg tega zapišete »organizacija gluhih in naglušnih«, ki ne obstaja, so društva s tega področja oziroma Zveza slepih in slabovidnih Slovenije. Enako velja za Društvo gluhih in naglušnih, obstaja Zveza društev gluhih in naglušnih Slovenije, torej, če ste hoteli vključiti te organizacije. Izključujete pa vse ostale predstavnike invalidskih in humanitarnih organizacij, kar se nam ne zdi pravilno. Predlagate tudi, da dva člana imenujejo strokovne organizacije novinarjev; to bi pomenilo dva predstavnika, hipotetično, konkurenčnih medijev. Obenem pa predlagate, da RTV imenuje tri predstavnike, kar je sicer že v veljavnem zakonu. To se nam zdi nesorazmerna ureditev v škodo RTV. Prav tako predlagate, da se imenuje enega predstavnika strokovnih združenj s področja filma in avdiovizualne produkcije, pa enega predstavnika strokovnih združenj glasbenih ustvarjalcev. Ocenjujemo, da na ta način spet izključujete cel spekter posameznikov, ki bi lahko bili v programskem svetu, saj delajo na podobnih strokovnih področjih, kot našteti. V Poslanski skupini SDS ocenjujemo, da je treba dobro razmisliti o morebitnih spremembah sestave Programskega sveta RTV.
Hvala lepa. Naslednji bo stališče Poslanske skupine LMŠ predstavil gospod Brane Golubović.
Spoštovana podpredsednica, kolegice in kolegi! Danes v Listi Marjana Šarca predlagamo preprost korak, povsem preprost, in to je, da politika oziroma mi v tej dvorani sebi vzamemo pristojnost imenovanja 16 programskih svetnikov. Da naredimo enkrat za vselej konec kadrovanju, mešetarjenju politike na RTV Slovenija. RTV Slovenija ni le največja medijska hiša v državi, pač pa tudi največji kulturni zavod. Naj vas spomnim, da RTV niso samo Odmevi in Druga jutranja kronika, RTV ni samo Studio ob 17h ali Tarča, RTV je tudi dokumentarni program in sredin film, je tudi Intelekta in sobotna oddaja Hudo, je Infodrom, ki je pomagal reševati s korono prizadeto šolsko leto, pa Ljudje in zemlja, Mostovi, Globus, otroški in mladinski program, športni prenosi, Dobro jutro, Svetovalni servis, Odbito dobiti, klasična in vsa druga glasba, koncerti, Ime tedna, meseca in še in še bi lahko naštevali. Torej, za vsako starost nekaj, za vsak okus nekaj, pa četudi ne služi trgu, služi pa javnosti - služi javnosti. RTV je tam za javnost, je javni servis, ne izvrševalec parcialnih političnih interesov. Javni servis, ki sta mu v minulih tednih, tudi mesecih zrasla tako zaupanje kot poslušanost oziroma gledanost. Zgovorno. Zakaj spremembe zdaj, boste rekli - zato, ker je skrajni čas. Zakaj tega niste storili kot vladna stranka - preprosto zato, ker se v Listi Marjana Šarca v sestavo Programskega sveta RTV nismo vtikali nikoli, niti v sestavo nadzornega sveta nikoli. Članov enostavno nismo predčasno razreševali. Zdaj opazujemo vojno, ki jo zoper medije bije glavna vladna stranka. Njen prvi zasmehuje, zaničuje, deli všečke domala vsem, kar je medijem, zlasti RTV, nenaklonjeno. Dovolj je. Dovolj je te psihoze, naskoka na medije in javni servis, tudi skozi sporočila, da je RTV prispevek odveč, previsok, nepotreben. Ko smo se pripravljali na današnjo razpravo smo ugibali kaj bo tisti glavni argument, da zakona v koaliciji ne boste podprli v prvem branju, da mu mogoče ne boste dali priložnosti. Prišli smo do tega, da po vsej verjetnosti vaš glavni argument, pa upam da ne vseh v koaliciji, da se pripravljajo na Ministrstvu za kulturo, ki ga vodi SDS, sistemske spremembe, da so naši predlogi parcialni, da boste vi to celovito uredili in poredili. In eno vprašanje imam, ko že v mnenju Vlade piše, da se pripravlja zakon, ga je kdo v koaliciji videl? Če ste ga videli, potem lahko razložite, da ta zakon pa celovito ureja zadeve. Seveda vsi mi tukaj vemo, da se avtonomija, neodvisnost in svoboda začnejo z nevmešavanjem, spoštovanjem, z neprestopanjem meja, strpnostjo. Ampak vse parole ne pomagajo in so neiskrene, če se v branju depeše, ki to menda ni, o branju basni o medijih in žabi, o branju twittov enostavno molči. Tukaj notri molči, na Vladi molči in kima. To daje samo eno sporočilo, da ni pripomb, da je vse okej, da se vse dopušča. In pomeni tudi, da se obračun z RTV, z našim največjim medijem, dopušča. Kolegice in kolegi, molk je zgovoren, krivda je enaka. 16 programskih svetnikov, ki jih danes imenuje Državne zbor bi strokovna javnost in civilna družba po novem imenovala neposredno. To je naš predlog, to dobro veste. Z novim načinom imenovanja in z novo sestavo programskega sveta ne rušimo sistema, kvečjemu ga izboljšujemo, umikamo politiko. Nič ne jemljemo civilni družbi in strokovni javnosti. Jemljemo pa sebi, politiki in damo veliko RTV Slovenija. Recimo, damo jim mir, recimo, damo jim svobodo, neodvisnost, avtonomijo, damo jim vse to, kar sem naštel, pogoje, da lahko brez strahu delajo. Vseeno ne glede na vaša dosedanja stališča vsem skupaj predlagam, da pretehtamo in razmislimo in ne dopustimo agende največje vladne stranke in njenega prvega in ta agenda je, nadzor nad informacijami in njihovo interpretacijo. Ne v naše dobro, ne v dobro demokracije, ne v dobro vseh medijev, zagotovo pa v korist njega in njegovih. Po vsej verjetnosti se vsi skupaj zavedamo, da zakon brez glasov dela koalicije ne bo sprejet v prvem branju in se mu onemogočila razprava o RTV. Žalosti me, v kolikor zakon ne bo dobil zadostne podpore, to, da v izjavah novinarjem vsi po vrsti zagovarjate svobodo in neodvisnost medijev. Tipkate o tem. Zakaj ne bi tega pokazali danes pri glasovanju, mu dali priložnost, da se o zakonu odpre razprava. Pa bi za konec za vse tiste, ki še vedno verjamete, da se bo del politike vzdržal podreditvi medijev pa vseh drugih sistemov, ki mu koristijo, da ostane na oblasti, če bo imel priložnost za to, povem eno basen. Dejstvo je, da se ne bo vzdržal. Dejstvo je, da bo zagrabil vse to. Zakaj basen? Zato, ker je tudi spoštovani predsednik Vlade v svojem zapisu »vojne in medij«, mislim, da je tako bil naslov, uporabil basen o žabi. Jaz bom uporabil basen o škorpijonu in žabi. Škorpijon je bil ujet na kosu debla sredi reke, jezera kakorkoli vzamete. Bil je v nezavidljivem položaju. Mimo pride žaba priplava in škorpijona prosi, če ga lahko pripelje, prenese na breg. Seveda žaba razmišlja in reče: »Ne vem, ne zaupam ti. Me boš pičil in bova oba utonila.« in škorpijon z nasmehom z [[nerazumljivo]]žabi razloži, da ne, da se to ne bo zgodilo. Če te pičim bova oba utonila. Midva bova sodelovala, večno ti bom hvaležen, ščitil te bom, skrbel za tebe, če bo treba, samo pripelji me na drugo stran obale oziroma na breg. In seveda žaba kot žaba ji je godilo. Škorpijon bo moj zaveznik. Škorpijon me bo ščitil, škorpijon bo poskrbel za mene in mu odgovori: »Seveda pripeljala te bom na drugi breg.« Tako kot se žaba matra nosi to težo škorpijona in plava in plava. Prideta do brega in škorpijon žabo piči in žaba vsa presenečena, šokirana: »Zakaj si me pičil, sedaj bom umrla.« Škorpijon pa njej reče: »Ja, to je pač v moji naravi. Zato si ne domišljajte, da se bo narava nekoga spremenila in da bo spoštoval RTV Slovenija ga ne podredil in si ne podredil tudi vseh drugih institucij. Še nekaj. Ko ena žaba umre na žalost vedno pride tudi druga. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Marko Koprivc bo predstavil stališče Poslanske skupine SD. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica, za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Javna radiotelevizija je v razvitih državah eden izmed postulatov demokratične ureditve ali če hočete drugače njen položaj v nekem družbenem okolju je test razvitosti demokracije kot take. Po zaslugi številnih uzurpacij javnega servisa, ki smo jim priča v zadnjih 20. letih Slovenija žal tega testa ni povsem opravila. Poskus [[nerazumljivo]]RTV z desnega politične pola ali bolje rečeno s strani Stranke SDS so žal redni in vse bolj neposredni. Pričelo se je s spremembami, ki jih je v delovanje RTV vnesel normativni poseg leta 2005. Zakon iz leta 2005 je tako legaliziral politično vmešavanje v delovanje RTV, na kar so tedaj opozarjali številni domači in tuji medijski strokovnjaki in na glas govorili o receptu za katastrofo. To ni niti presenečenje, če vemo, da so sestavine zanjo vmešali kar v sobani Državnega zbora daleč od luči javnosti. Da se izognemo morebitnim očitkom v smislu kaj pa ste vsa ta leta delali bi rad spomnil, da je Vlada leta 2010 pripravila novi Zakon o RTV. Socialni demokrati smo predlog podprli, ker je bil zakon modernejši in v skladu z demokratičnimi ureditvami. SDS proti RTV val je zahtevo za razpis referenduma in kasneje sproti RTV propagando pripomogel k zavrnitvi zakona in spet smo priča že videnemu. Aktualna Vlada je pred časno razrešila tri člane nadzornega sveta in imenovala nove. Državnemu zboru je predlagala še pred časom razrešitev še dveh članov, a je bil postopek ustavljen, ker je bil proti zakonit. Iztekel se je tudi mandat osmim članom programskega sveta in imenovani so bili novi oziroma ker je ustrezno podporo dobilo le 7 kandidatov poteka izbor še za enega člana. Tako se je za RTV Slovenija ponovno začelo obdobje zaznamovano z imenovanjem bolj ali manj politično privrženih kadrov v programski in nadzorni svet, a to še ni dovolj. Številni drugi pritiski in napadi se nadaljujejo na institucijo in tudi z osebnimi napadi na posamezne novinarke in novinarje. Pritiski se ponovno stopnjujejo, žaljiva retorika ostaja. Predlagatelj LMŠ z novelo zakona o RTV, katero danes obravnavamo sledi predvsem enemu cilju in to je spremeniti sestavo in način imenovanja članov programskega sveta. Menijo, da je treba odločilno besedo vrniti civilni družbi, politika oziroma državni zbor pa naj ohrani pristojnost imenovanja zgolj manjšine članov programskega sveta. Število članov programskega sveta se zmanjšuje iz 29 na 23 članov, le 5 članov programskega sveta je še v domeni imenovanja na strani Državnega zbora, 2 člana imenuje predsednik republike, ostale člane pa imenujejo organizacije, skupnosti, interesna združenja, ki so navedena v zakonu. Poleg spremembe članstva v programskem svetu novela prinaša tudi spremembe v delu, ki ureja prenehanje mandata članom programskega sveta. Socialni demokrati bomo podprli sklep, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine SMC bo predstavila gospa Janja Sluga, izvolite.
Predlog zakona predvideva spremembo sestave in načina imenovanja članov programskega sveta Radiotelevizije Slovenija, s čimer bi Državni zbor in s tem politika izgubila odločilen vpliv na sestavo programskega sveta. RTV Slovenija je javni zavod posebnega kulturnega in nacionalnega pomena in zagotavlja eno izmed temeljnih funkcij demokratične države, to je uresničevanje pravice do javnega obveščanja in do obveščenosti. Ustavno sodišče je v več odločbah zapisalo, da od oblasti neodvisni tisk oziroma mediji pomagajo vzpostavljati in oblikovati nepristransko informirano javnost in pogojuje njeno sposobnost nadzirati vse veje oblasti. Zato mora zakonodajalec z ustrezno zakonodajo zagotoviti programsko, organizacijsko in finančno samostojnost javnih medijev, kot je RTV Slovenija. RTV Slovenija je kot javni medij pri epidemiji COVID-19 odigral pomembno vlogo obveščanja, seznanjanja, razlaganja in tudi odprte razprave, zato v SMC cenimo ta prizadevanja. Po drugi strani pa je kritika programov, oddaj, nastopov lahko tudi dobrodošla, ker pomaga k izboljšanju dela. Napade, ki so usmerjeni v neodvisnost RTV Slovenija in njenih sodelavcev s strani politike SMC zavrača. Še vedno verjamemo v profesionalnost, samostojnost in neodvisnost medijev. Takšen način komuniciranja politike z mediji zagotovo ni nekaj, kar bi prispevalo k večji verodostojnosti obeh strani, tako medijev, kot tudi politikov. V SMC si želimo, da bi bilo takih napetih odnosov čim manj. Zavzemamo se za avtonomnost slovenskih medijev, saj politično podrejeni mediji dolgoročno ne koristijo prav nikomur. Mediji ne odgovarjajo politiki, temveč javnosti, zato ne potrebujejo zavezništev s politiko, temveč potrebujejo zavezništva z javnostjo. Je pa politika dolžna zagotoviti ustrezno medijsko regulacijo. Slovenija se že vse od zadnjega referenduma o Zakonu o RTV Slovenija v decembru 2010 sooča z neuresničenimi obljubami v zvezi s posodobitvijo medijske zakonodaje vključno z zakonom o RTV Slovenija. Dejansko mineva že tretji mandat zamujenih priložnosti, odgovornost zanje pa prvenstveno nosijo bivši ministri za kulturo, ki so pristojni za medijsko zakonodajo. Medijska krajina se sooča z medijsko koncentracijo, s potrebo po novi opredelitvi medijev zaradi vloge novih družbenih medijev, premisleku o vlogi in pomoči javnim medijem, prilagoditvi tiskanih medijev oziroma njihovi digitalizaciji in še bi lahko naštevali. V poslanski skupini SMC podpiramo cilj, ki ga v svoji noveli navajajo predlagatelji, opozarjamo, da gre za zelo parcialen pristop, ki je po našem mnenju bolj posledica političnega odziva na poskuse predčasne razrešitve dveh članov nadzornega sveta RTV Slovenija v Državnem zboru, kot pa nekega temeljitega razmisleka o tem, kako zagotoviti depolitizacijo Radiotelevizije Slovenija. V nasprotnem primeru bi namreč predlagali še spremembo sestave nadzornega sveta, pa tudi slednje bi še vedno predstavljalo parcialni pristop. Kot veste, v Poslanski skupini SMC predloga za predčasno razrešitev članov nadzornega sveta nismo podprli. Podprli smo tako zahtevo, da se pred odločanjem pridobi mnenje Zakonodajno-pravne službe, kot tudi kasneje prisluhnili njenim pripombam oziroma opozorilu, zato je bil predlog umaknjen z dnevnega reda seje Mandatno-volilne komisije. Imenovanje kar dveh tretjin večine članov, s strani Državnega zbora, nedvomno ustvarja političen vpliv na delovanje in programsko ustvarjanje Radiotelevizije Slovenija, ne glede na postopek izbire in kasneje imenovanja, saj je po svojem izvoru in položaju, Državni zbor politično telo, ki ga sestavljajo izvoljeni predstavniki ljudstva, kot predstavniki parlamentarnih političnih strank. Zato podpiramo temeljno idejo, da naj se z zakonom določi, kateri subjekti bodo zastopani v svetu in ti subjekti naj sami imenujejo svoje predstavnike. Podpiramo tudi idejo, da se število članov zmanjša, saj se je v praksi izkazalo, da tako velika telesa niso najbolj učinkovita. Vprašanje številčnosti sveta in seveda tudi njihova zastopanost, pa po našem mnenju ne bi smelo biti podvrženo politični arbitrarnosti aktualnih predlagateljev oziroma trenutnemu navdihu in favoriziranju določenih družbenih akterjev. Slednje je lahko zgolj plod daljše javne razprave in obravnave, ter s tem širšega družbenega konsenza. V Poslanski skupini opozarjamo tudi na številčnost in sestavo Nadzornega sveta Radiotelevizije Slovenija. Tudi njegova vloga je pomembna, saj ta zagotavlja tako vsebinsko, kakor tudi poslovno uspešno delovanje javne Radiotelevizije, ker je tako v javnem interesu, kot tudi v interesu plačnikov RTV prispevka, kot posebne javne dajatve. V Poslanski skupini SMC menimo, da bi se morali Zakona o RTV Slovenija lotiti celovito in javni RTV omogoči večjo odgovornost, avtonomnost, zavezanost javnosti, bolj transparentno in tudi učinkovito poslovanje in možnost oblikovanja kvalitetnih raznolikih programov. Postavlja se tudi vprašanje smiselnosti statusne oblike RTV Slovenija, kot javnega zavoda, saj menimo, da bi morala RTV Slovenija prevzeti neko bolj prožno, organizacijsko obliko. Postavlja se vprašanje statusa novinarjev, kot javnih uslužbencev. Posebno pozornost bi morali nameniti tudi skrbi za nujno tehnološko posodobitev za zagotavljanje novih avdiovizualnih in informacijskih storitev, tako, da bo RTV lahko uspešno sledila razvoju in še bi lahko naštevali. V Poslanski skupini SMC nismo naklonjeni temu, da se tako pomembni zakoni, kot je Zakon o RTV Slovenija, spreminjajo po postopku, ki ne zagotavlja sodelovanja tako širše javnosti, kot tudi strokovne javnosti in ni deležen usklajevanja med ključnimi deležniki in naslovniki samega predpisa. Zadnji poskus spremembe zakona, ki je bil sicer na referendumu decembra 2010 zavrnjen, je pripravljala izbrana ekspertna skupina, v dvajsetčlanski sestavi. Zakon je takrat bil dlje časa v javni obravnavi, v Državnem zboru je bila opravljena javna predstavitev in skupno izjavo o usklajenosti predloga zakona sta podpisala kar dva sindikata novinarjev. RTV Slovenija ne potrebuje parcialnih rešitev, kot posledico političnega odzivanja na aktualne dogodke, temveč potrebuje popolnoma nov zakon, ki bo ponudil javno RTV, v skladu s cilji, željami in potrebami poslušalcev, gledalcev in uporabnikov. Zakon, ki bo povečal avtonomijo, v odnosu do politike, ki bo stremel tudi k večji učinkovitosti poslovanja, ki bo usmerjen k večji kakovosti programov in novih storitev, ki bo usmerjen v uvajanje novih tehnologij in tako dalje. Na podlagi navedenega, v Poslanski skupini SMC, kljub temu, da se s ciljem zakona strinjamo, predloga zakona ne bomo podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavila gospa Violeta Tomić. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Kolegice in kolegi. Zavedati se moramo, da je Radiotelevizija Slovenija javni zavod, posebnega kulturnega in nacionalnega pomena. Opravlja javno službo na področju radijske in televizijske dejavnosti, z namenom zagotavljanja demokratičnih, socialnih in kulturnih potreb državljank in državljanov Republike Slovenije, Slovencev po svetu, pripadnikov slovenskih narodnih manjših v Italiji, Avstriji in Madžarski, Italijanske in Madžarske narodne skupnosti v Republiki Sloveniji, ter druge dejavnosti v skladu z zakonom in statutom RTV Slovenija ter zakonom, ki ureja področje medijev. Prav tako uresničuje ustavno pravico javnosti do obveščenosti. Ustanovitelj javnega zavoda RTV Slovenija je Republika Slovenija, dolžnost ustanovitelja je zagotoviti institucionalno avtonomijo in uredniško neodvisnost RTV Slovenija, zato politika tam nima kaj iskati. Pika. Cilj predlagane novele je spremeniti sestavo in način imenovanja članov programskega sveta RTV Slovenija. Predlagatelj navaja, da je cilj bolj uravnotežena zastopanost civilne družbe in zmanjšanju vpliva politike v sestavi programskega sveta RTV Slovenija. Ugotavljamo, da predlog zakona sledi načelu institucionalne avtonomnosti in neodvisnosti RTV Slovenija z zmanjšanjem števila programskih svetnikov, ki jih imenuje Državni zbor. Novi šesti odstavek 17. člena, prvič, zmanjšuje število članov programskega sveta, drugič pa gre za spremembo v sestavi in pristojnosti imenovanja. Predlagana je rešitev po kateri se število članov programskega sveta zmanjša z 29 na 23, od tega jih le še pet imenuje Državni zbor, preostale pa predsednik republike dva ter civilna družba 16. Pristojnost imenovanja večine članov programskega sveta se odvzame Državnemu zboru razen teh petih članov, ki jih predlaga 5 parlamentarnih strank, največjih po številu poslancev, če ima več političnih strank enako število poslancev, pa se upošteva izid volitev v Državni zbor. Namesto Državnega zbora po novem dobi pravico imenovati glavnino članov programskega sveta javni servis RTV Slovenija. Delegirajo jih strokovne organizacije novinarjev 2 člana, zaposleni na RTV Slovenija 3 člane, predsednik republike 2 člana in po enega člana SAZU, italijanska narodna skupnost, madžarska narodna skupnost, Organizacija gluhih in naglušnih, Organizacija slepih in slabovidnih, nevladne organizacije v javnem interesu na področju športa, katedra za novinarstvo Fakultete za družbene vede, Varuh človekovih pravic, Društvo slovenskih pisateljev in Združenje dramskih umetnikov, Strokovna združenja glasbenih ustvarjalcev ter Strokovna združenja s področja filma in avdiovizualne produkcije. Glede prenovljene sestave organa ni jasno po katerem ključu je predlagatelj spremembe zakona nanizal predstavnike organizacij civilne družbe oziroma strokovne javnosti. Ta člen bi moral zasledovati načelo enakopravne zastopanosti deležnikov, čemur pa ne zadošča, področja so izbrana s poradično in selektivno, nekatera področja so v celoti izpuščena. Na primer, s področja kulture so predvideni predstavniki s področja glasbe, gledališča, filma in literature, pri nekaterih so nosilci že določeni, to so združenja, pri drugih je navedeno zgolj področje delovanja. Športne organizacije so obravnavane povsem samostojno od ranljivih družbenih skupin pa sta zastopani samo dve slepi in slabovidni ter gluhi in naglušni. Intenca omejevanja in zmanjšanja vpliva političnih strank in vladajoče politike na delo programskega sveta javnega zavoda RTV Slovenija, je po mnenju Levice pozitivna in jo seveda podpiramo. Vendar sam predlog novele tega ne zagotavlja dovolj dosledno. Ni jasno kako bo sprememba omejila vpliv politike na sestavo in delo organov RTV Slovenija zgolj z zmanjševanjem števila članov programskega sveta ter zmanjševanjem števila programskih svetnikov, ki jih imenuje Državni zbor, med tem, ko število članov programskega sveta, ki jih delegira Državni zbor, ostane enako. Tudi ne razumemo zakaj kar dva imenuje predsednik republike. Videti je, da je predlagatelj v svoji nameri prišel le na pol poti. V levici se zavzemamo za umik politike iz organov RTV Slovenija, le tako bi lahko preprečili konstantne napade na javi TV servis, žolčno gonjo proti novinarjem in medijsko ofenzivo, ki jo bojuje premier Janša in ki dobiva mednarodne razsežnosti, škodi ugledu Slovenije, predvsem pa pomeni napad na svobodo novinarjev, avtonomijo medijev in tudi eklatantno kršitev ustavne pravice javnosti do obveščenosti. Tviteraški in drugi javni napadi na novinarje so v zadnjem času eskalirali v skrajno pritlehno, primitivno, bizarno obračunavanje in sovražni govor in v diskurz, nevreden temeljne pismenosti, kaj šele civiliziranega komuniciranja. Predsednik Vlade brezsramno poziva k ukinitvi RTV prispevka, ki pomeni ukinitev enega vitalnih virov financiranja RTV, in sicer prav tistega, ki ji zagotavlja neodvisnost in politično nepristranskost. Prav zato v Levici menimo, da je kočljivo področje treba zakonsko regulirati. Ne moremo tudi mimo poskusov vladajoče koalicije in stranke SDS za prilastitev absolutnega dominata tako v Programskem kot Nadzornem svetu RTV Slovenija. Razrešitev nadzornikov pred koncem mandata in imenovanje novih pomeni poseg v avtonomijo javnega zavoda. Predstavlja tudi kršitev Zakona o RTV Slovenija, kajti 26. člen tega zakona omogoča razrešitev nadzornika pred iztekom štiriletnega mandata le v primeru, da nadzornik ne izpolnjuje zahtevanih pogojev, na primer, zaradi nezdružljivosti funkcij, ali pa v primeru, da nadzornik odstopi sam. Protizakonitost in protiustavnost takšne rošade je ugotovila tudi Zakonodajno-pravna služba; to potemtakem niso več predstavniki, ki imajo štiriletni mandat, ampak so zgolj marionete vsakokratne vlade. Aktualna koalicija ima že zdaj večino v Nadzornem svetu RTV Slovenija, s tem se vzpostavlja popoln nadzor nad javnim RTV servisom. Dejstvo, da 9 od 11 nadzornikov in 21 od 29 programskih svetnikov RTV Slovenija imenuje politika ter sedanje predčasne razrešitve in nova imenovanja v organe RTV Slovenija po politični liniji evidentno oddaljujejo RTV hišo od načela neodvisnosti in avtonomnosti ter blokirajo vsako normalno delovanje javnega servisa. Priče smo ničemur drugemu kot podrejanju javne radiotelevizije tako na programskem kot nadzornem svetu, in stališče Levice je, da naj se politika iz javne RTV umakne, ker tam dejansko nima kaj iskati. Javna radiotelevizija ne sme biti servis političnih interesov, zatorej programskih svetnikov, ki morajo biti braniki interesa javnosti, ne sme kadrirati politika. To je v popolnem nasprotju s poslanstvom tega organa, saj se mu odreka funkcijo kritičnega usmerjanja in zlahka postane predmet manipulacije vsake posamezne vlade. V Levici menimo, da je predlog spremembe Zakona o RTV Slovenija možno podpreti, pod pogojem, da se dejansko zmanjša število predstavnikov iz vrst politike ali ta segment v celoti umakne ter da se razločno definira princip enakovredne in uravnotežene vključitve civilne družbe in strokovne javnosti. Prav tako menimo, da so v bodoče potrebne podobne spremembe tudi glede Nadzornega sveta RTV Slovenija. Naš cilj je zaščita zakonitosti in zaščita avtonomije delovanja Javnega zavoda RTV Slovenija. Zato bomo v Levici v prvi obravnavi ta predlog podprli, saj menimo, da lahko v drugi obravnavi odpravimo tudi vse pomanjkljivosti in pomisleke, ki sem jih izrazila v tem nagovoru. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. In še kot zadnja bo stališče Poslanske skupine NSi predstavila gospa Tadeja Šuštar.
Hvala, podpredsednica, za besedo. Število članov Programskega sveta RTV se s Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o RTV zmanjšuje, z 29 na 23, spreminja pa se tudi pristojnost imenovanja. Po trenutni ureditvi Državni zbor imenuje 21 članov programskega sveta, in sicer 16 na predlog gledalcev in poslušalcev, 5 pa na predlog političnih strank. Ostalih 8 članov imenujejo po enega madžarska in italijanska narodna skupnost ter SAZU, dva predsednik republike na predlog registriranih verskih skupnosti in tri zaposleni na RTV Slovenija. Po novem predlogu bi Državni zbor imenoval le 5 članov, in sicer na predlog petih največjih strank, ostale člane bi imenovali še tri zaposleni na RTV Slovenija, dva strokovne organizacije novinarjev in po enega SAZU, italijanska in madžarska narodna skupnost, predsednik republike enega na predlog univerz, organizacije gluhih in naglušnih, nevladne organizacije v javnem interesu na področju športa, katedra za novinarstvo na FDV, izmed visokošolskih učiteljev, varuh človekovih pravic, Društvo slovenskih pisateljev in Združenje dramskih umetnikov, strokovna združenja glasbenih izvajalcev in strokovna združenja s področja filma in avdiovizualne produkcije. V Novi Sloveniji predloga zakona ne podpiramo. Se pa sprašujemo, kako to, da predlagatelji tega zakona niso spremenili, ko so imeli vse možnosti in večino v Državnem zboru. Če bi se zavzemali zato, da politika ne bi imeli vpliva na RTV bi to najlažje pokazali tekom svojega mandata ali pa jim sedaj ni všeč, da pogosto neobjektivno poročanje RTV Sloveniji ni še bolj nastrojeno proti tej vladi, ne vem. Tega niso javno povedali. V Novi Sloveniji – krščanski demokrati se zavzemamo za raznolikost mnenj in posledično za raznolike medije. Zavzemamo se za objektivno kritično, strokovno in neodvisno poročanje, ki upošteva svobodo izražanja, mnenjsko pluralnost in etične standarde. Ponudniki medijskih vsebin z javnim statusom se morajo osredotočiti na svojo izvirno, nekomercialno vlogo in programsko raznolikost, saj bodo le tako ostali relevantni. Dostopni morajo biti tudi na spletnih platformah ter vsebinsko in tehnično ustrezati pričakovanje, tako standardnega občinstva kot novih obrobnih, ranljivih, zamejskih in drugih ciljnih skupin. Krščanski demokrati posebej poudarjamo vlogo javnega zavoda RTV Slovenije pri nekomercialnem predstavljanju snovne in nesnovne kulturne dediščine in govorne kulture. Biti mora ne le informativna, ampak mora pomagati oblikovati odnos javnosti do dragocenih vsebin. Želimo si, da bi mediji in predvsem RTV Slovenija prepoznali interese čim več različnih državljanov in da bi ste to odražalo v njihovih programih. Mnenje o določeni temi naj si na podlagi objektivno predstavljenih dejstev ustvarijo uporabniki sami. V Sloveniji smo velikokrat priča netočnemu poročanju, kar se nam zdi nesprejemljivo, vendar tega ne bo spremenila sestava programskega sveta RTV. To lahko spremeni le zavedanje urednikov in novinarjev, da nosijo veliko odgovornosti do gledalcev, poslušalcev in bralcev. To lahko spremeni le njihova zavezanost objektivnosti in resnici. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predlogu zakona. Kot prva se je k besedi prijavila predlagateljica gospa Lidija Divjak Mirnik. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Na vprašanje zakaj nismo tega storili takrat, ko smo imeli svojo vlado, kot nam je pravkar očitala NSi, kar nam je očital tudi minister za kulturo. Odgovor je zelo preprost. Zato, ker LMŠ ni kadrovsko ruvarila po RTV, ni menjala nadzornikov na drugi ali na prvi ali na kateri seji vlade že, ni nasilno in nezakonito hotela menjati še tistih, do katerih ni nobene teorije, da bi jih imeli in ni menjala programskih svetnikov. Zato danes vlagamo to, kar smo vložili. Minister za kulturo je med drugim dejal, da podpira in bo podprl vsak korak, ki bo pripomogel k boljšemu programu. Jaz sem zelo vesela teh besed in ob tem seveda lahko rečem, da ima koalicija danes priložnost, da ta dober korak že tudi danes stori oziroma jutri, ko bomo glasovali. Naj pravzaprav ta predlagani zakon podpre, naj omogoči, da bodo v programskem svetu dejansko sedali posamezniki, ki v medijih tudi kaj vedo, ki vedo kaj je javni servis in ki jih tja imenujeta stroka in civilna družba neposredno torej ljudi, ki - prvič - razumejo kako pomembni so kakovostni mediji za razvoj demokratične družbe. Drugič, ki vedo kaj je javni interes na področju medijev. Tretjič, ki poznajo poslanstvo javnega medija. Četrtič, ki razmišljajo o tem ali so glede na svoje vedenje, znanje, delo, ki ga opravljajo ali pa so ga opravljali sploh usposobljeni za soodločanje o prihodnosti programov in pa ustroju RTV-ja in pa ljudi, ki se znajo vprašati ali so lahko nepristranski ali pa so zgolj podaljšana roka politike. Poglejte si člane stranke, ki v tem trenutku sedijo v programske svetu ta koalicija mimogrede jih je imenovala. Kar se tiče stališča Desus-a. V stališču smo med drugim slišali, da je naloga medijev prenašati resnico. Jaz sem prepričana, da jo prenašajo razen nekaterih tisto veste, o katerih govorim. Sploh ne dvomim, da jo prenašajo. Je pa vprašanje spoštovani kolegi ali vam je ta resnica, ki jo vidite, slišite in berete všeč, to pa je vprašanje. O tem, da mediji opravljajo tudi vlogo nadzora nad oblastjo slišali smo namreč dvom o tem rekla bom samo ja, tudi nadzor je naloga medijev. To je tisto, kar očitno vas moti in bom tukaj naredila piko. Glede pripomb gospe Jerajeve SDS, da bi lahko člane programskega sveta imenovala tudi kakšna druga organizacija Zveza društva, češ da smo izbrali slabo jaz upam, gospa Jeraj, da slepi in slabovidni imajo svojega člana programskega sveta, verjamem da tako ne menite. Jaz sem tudi prepričana, da si tudi slepi, slabovidni, gluhi, naglušni zaslužijo programskega svetnika. Je pa res, da smo v LMŠ odprti za vse predloge predvsem dobre predloge. Podprite zakon, omogočite mu nadaljnjo obravnavo pa bomo iskali kompromise tokrat LMŠ vam ponuja roko SDS sprejmite jo. Kar se tiče SMC gospe Janje Sluga v eni od koalicijskih strank ste vnovič ponovili svoje zavzemanje za profesionalnost, samostojnost in neodvisnost medijev, to pač lahko dokažete in pokažete. Dokažite, da politično podrejanje medijev zavračate. Še enkrat, tudi vam ponujamo roko. Slišali smo, da podpirate predlog naj pa subjekti sami določijo svoje člane programskega sveta. To je lahko pred drugo obravnavo pravzaprav pretresemo vse boljše predloge. Tudi širšo javnost lahko vključimo v razpravo bi pa kljub temu želela opozoriti, da smo v LMŠ predlagali spremembo zgolj dveh členov samo dveh členov ne celega zakona. Kot smo slišali ministra minister pripravlja to zakonodajo, jaz sem ga zadnjič pred prejšnji seji o tem tudi spraševala. Takrat je povedal, da jo on ne pripravlja, da jo pač pripravljajo neki strokovni sodelavci in da je niso dali ven za 30 tisoč evrov pripravljati, govorim njegove besede. Jaz pričakujem, da bo to točno to, kar vsi govorite neodvisnost, objektivnost, suverenost, da bomo vse to omogočili z novim zakonom, vendar dokler ga nimamo in ne vemo kdaj ga bomo imeli predlagam, da podprete te dve spremembi. Sedaj mogoče samo, da spomnim tiste kolege, ki mogoče niso prebrali onega prejšnjega zakona RTV v celoti. Današnja sestava programske sveta ima 29 članov, od katerih jih 21 imenuje ta dvorana tukaj, 21 od 29-ih. 5 na predlog političnih strank direktno in pa 16 na predlog gledalcev in poslušalcev univerz in fakultet ter društev, zvez društev oziroma njihovih organizacij zlasti s področja umetnosti kulture, znanosti in novinarstva ter drugih organizacij civilne družbe razen političnih strank in njihovih organizacijskih oblik. To se sicer zelo lepo sliši, ker je pač na papirju napisano in papir prenese vse, v resnici pa je teh 16 politično imenovanih. Jaz se spomnim MVK, kjer ste se usklajevali, koalicija, koga boste podprli in potem je ena koalicijska stranka se malo zmotila, pa ni šlo skozi vseh 8 novih programskih svetnikov, ampak samo 7. Toliko o tej tako imenovani civilni družbi. Mi pa želimo, da to naredi neposredno civilna družba. Naj se civilna družba in strokovna javnost zmenijo, koga bodo dali noter, ne da jim da to politika. In seveda je pri tem pomembno, ne, da so noter pravi, ne, da se razumemo. Zdaj po našem predlogu še vedno enako ostane 13 članov po istem principu, se pravi 5 Državni zbor na predlog političnih strank, 2 predsednik republike, ker je to že zdaj tako, enega madžarska narodna skupnost, enega italijanska narodna skupnost, enega SAZU in pa 3 izmed sebe izvolijo zaposleni na RTV, kjer pa je sprememba, da izmed teh treh mora bit vsaj eden iz regionalnega centra. Mi poznamo dva regionalna centa, to verjetno veste, eden je v Kopru, eden je v Mariboru, ki pokriva tudi Lendavo. Nam se zdi korektno, da tudi ti zaposleni, se pravi na regionalnih centrih imajo možnost imeti svojega predstavnika, ker veste, daleč od centra, daleč od oči, veste kako se s tem imenuje. Na novo pa predlagamo teh 10 članov, dva iz strokovne organizacije novinarjev, po enega pa gluhi in naglušni, slepi in slabovidni, nevladne organizacije v javnem interesu na področju športa, katedra za novinarstvo, varuh človekovih pravic, Društvo slovenskih pisateljev in Združenje dramskih umetnikov, strokovna združenja glasbenih ustvarjalcev in strokovna združenja s področja filma in avdiovizualne produkcije, vendar smo odprti za predloge. Če podprete prvo branje, potem v drugem branju lahko amandmiramo vse to, kar se bomo skupaj dogovorili, saj nam vendar vsem gre za to, da je RTV neodvisen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo, kot prva dobi besedo gospa Nataša Sukič, pripravi pa se gospod Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala, predsedujoča, za besedo, lep pozdrav. Saj okrog RTV Slovenija se v zadnjem času dviga ogromno prahu, bili smo priča nedavnim poskusom zamenjave dveh nadzornikov mimo zakona, skratka kar prekinitev mandata nadzornikom mimo zakona in tako naprej. Danes, ko sem poslušala te predstavitve, je povedno namreč že to, kdo od nas tukaj se zavzema za to, da je politiko potrebno popolnoma umakniti, torej vpliv politike iz Radiotelevizije Slovenije kot javnega zavoda, kot javnega servisa, ali pa pač mnenje tistih, ki so se samo strinjali in tukaj ste se pravzaprav, kolikor vem, vsi, da je potrebno skrčiti število članic in članov programskega sveta. Ja, minister Simoniti soglaša s tem, da bi bilo treba to število skrčiti, vendar nas pa glede na videno, glede na to, kar opažamo v zadnjem času vendarle, spoštovani minister, lahko upravičeno skrbi, kako si vi pravzaprav predstavljate to prenovo zakona glede na prakse, ki smo jim priča s strani prav vaše stranke. Prakse nenehnega obračunavanja z mediji in prakso, ki si je za glavo tarčo vzela prav Radiotelevizijo Slovenija. Namreč s tem, z vso diskreditacijo, s temi pritiski na RTV Slovenija in pa tudi ostale medije seveda, ste začeli pravzaprav že takoj po ponovnem prevzemu oblasti. Takoj ste lansirali svojo ofenzivo proti slovenskim medijem, tudi proti tujim, ne, saj to sem, pač, ko sem postavljala vprašanje premierju Janši, tudi izpostavila proti, recimo, Deutsche Welle, proti The Economist, proti vsem, ki pač morda kdaj slikajo kakšno podobo o vas, o vaši vladi, ali pa o vaši stranki, ali pa o vašem premierju, ki vam pač ni povšeči, ne. In v mednarodnem prostoru ste celo z depešami, ne, lansirali neko gonjo proti medijem v Sloveniji in obtožili večino medijev v Sloveniji, da so neki komunajzarji in takšne zadeve. Tako da, poglejte, tukaj govorimo o javnem servisu, ki mora glede na preambulo münchenske deklaracije iz leta 1971, ki je mednarodni standard, zagotavljati predvsem sledeče. Ta javni servis je odgovoren, torej odgovornost novinarjev do javnosti je nad vsako drugo odgovornostjo, še posebej odgovornostjo do delodajalcev in do javne oblasti. Pika. O tem ne bi smelo biti dileme. V tej preambuli prav tako piše, pravica do informiranosti do svobode govora in kritike je ena najbolj temeljnih svoboščin in to je tisto kar nam zagotavlja naš javni servis. Vsebine tega servisa so seveda izjemno raznolike, v njih so tudi takšne s katerimi se jaz osebno ne poistovečam, ampak za to ne bom lansirala ne napadov na novinarje in se šla neke gonje proti temu mediju, ki je naš osrednji javni medij. Nikakor, pa je mnogo tega tam s čimer se jaz recimo ne poistovečam. Ne bom naštevala kaj vse. Kar se tiče vaše gonje, vaše vojne, kot sem jaz temu rekla, pa čeprav je to premier Janša zanikal, češ da vojna z mediji ni možna. Seveda je možna. To kar počne, so pač neke taktike in strategije večnega napadanja na medij. Bom kar postregla s konkretnimi podatki, da ne boste rekli, da si karkoli izmišljujem. Že v prvem tednu vladanja se je premier kar osebno lotil pritiskov in to konkretno na RTV Slovenija. Osrednja medijska hiša je pač res vaša stalnica kar se tiče tarče v katero streljate. In sicer je kar uporabil uradni tviter profil kriznega štaba Republike Slovenije kjer je bilo zapisano, citiram: »Očitno je vas preveč in ste predobro plačani.« Tako komunicira neka Vlada z zaposlenimi na RTV. In zakaj? Zato, ker je RTV odprla kritično omenila, lansirala novico, ki je bila jasna, da ste si takrat dvignili vaše plačne razrede in s tem ste si zvišali plače in to je bilo dovolj. Dovoljšen povod, da si nekdo na uradnem tviter profilu kriznega štaba Republike Slovenije drzne zapisati kaj takega. In če to ni pritisk politike, vladajoče politike na javni zavod RTV, potem mi povejte kaj to pravzaprav je. Potem dalje. Pred nekaj dnevi je recimo ponovno bilo preko uradnega vladnega tviter profila sporočeno, citiram: »RTV je s plačilom prispevka s strani državljanov bogato financirana, ukvarja pa se s tem kako postaviti eno Vlado in zrušiti drugo, to pa ni tisto za kar ljudje plačujejo 12.75 evra na mesec.« In še, citiram: »Včasih ljudje, ki plačujejo te položnice, ne vedo, da obstaja možnost, da tega ne plačajo. Zakon dopušča tudi izjeme in jaz predlagam, da pogledajo v to smer« to pa je izjavil kar premier Janša osebno v svoji televizijski oddaji na Novi 24TV. Nova 24TV, ki jo postavljate očitno kot primer, kaj, odlične novinarske prakse. Vi to resno? A to je tak medij, ki naj bi si ga državljani in državljanke želeli, kot nek nivo novinarstva, kot nek standard, k čemur naj bi stremeli in to je seveda vaša strankarstva TV hiša in vi ste ponosni delničarji, številni vidni člani te TV hiše, ki seveda je tovarna laži, manipulacij, sovražnega govora itn. No, ampak to je tisti standard in jaz se bojim, ko se boste vi lotili prenove s svojim zakonom RTV Slovenija, da ne bomo priča tovrstnim standardom na koncu. Prav tako smo pred kratkim brali basen o žabah skuhanih v mlačni vodi oziroma o zapisu premierja vojna z medij, ki je ponovno neposredno napade RTV Slovenija, dobro tudi POPTV, ampak RTV Slovenija. In tej vladi naj bi mi zaupali, da bo pripravila nek zakon, ki bo – Kaj? – zaščitil avtonomijo tega medija, omogočil, da bo ta medij deloval skladno z Münchensko deklaracijo, z mednarodnimi standardi? Temu naj, vam naj zaupamo po vsem tem, kar vidimo, kar pišete, po vseh diskreditacijah in agresivnih napadih na samo hišo, kot tudi na novinarke, ki se jih okarakteriziralo, oprostite, kot prostitutke. In potem se čudimo, da smo se znašli po oceni Dunje Mijatović, komisarke za človekove pravice Sveta Evrope v družbi, druščini držav kot so Madžarska, Rusija, Turčija, Češka, Romunija, Azerbajdžan in podobno. In potem mi Janez Janša gladko reče, ko sem ga na to opomnila, da je v njegovem prvem mandatu bila Slovenija na častitljivem 9. mestu, kar se tiče, na 9. mestu po neki mednarodni klasifikaciji, kar se tiče neke svobode medijev in tako naprej. Ja, bila je na začetku nastopa vašega mandata, kajti to je bil dediščina prejšnjih vlad. Ali veste na katerem mestu je bila na koncu vašega mandata? Na 30. Tega pa Janez Janša zadnjič, v odgovoru na moje vprašanje, ni povedal. Žal jaz tega podatka takrat nisem imela, da bi mu to odgovorila nazaj. Mu pa danes odgovarjam. Živa manipulacija in ponovno laž. Ja, 9. mesto na začetku mandata, dediščina Drnovškovih in LDS-ovih vlad in 30. mesto vaša zapuščina po štirih letih. Tako je bilo že v vašem prvem mandatu. Kaj bo šele sedaj, ko ste lansirali nenehno nesramno, brezsramno gonjo proti javni radioteleviziji in tudi proti ostalim medijem, proti raziskovalnim novinarjem in tako naprej. Samo vprašamo se lahko, kam nas pravzaprav peljete. In seveda treba bi bilo nekaj narediti, spoštovani predlagatelji, da se politika ne bi več mešala v naš osrednji javni servis oziroma medij. Mi je pa žal, da te priložnosti niste izkoristili, ko ste dejansko bili na vladi, kajti sedaj imajo priložnost drugi. In če bo celotna koalicija podprla to, ker se bo sproduciralo v stranki SDS, potem mislim, da se nam zelo slabo piše. Potem mislim, da bomo dobili medije nekih, nek zakon, ki bo šel po poti idej kakšnega Orbana ali pa Donalda Trumpa. Žal mi je. Toliko zaenkrat. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Jožef Horvat, pripravi pa se dr. Franc Trček. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani gospod minister s sodelavcem! Dragi kolegice in kolegi! Gospa podpredsednica jaz bi samo rad spomnil, da bom govoril o 11. točki dnevnega reda seje Državnega zbora, ki govori o predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o Radioteleviziji Slovenija, ki so ga podpisale vaše kolegice in kolegi iz Liste Marjana Šarca. Spoštljivo je, da govorimo o vsebini, ki na dnevnem redu, če jo predlagajo poslanci ali vlada, kdorkoli. Ne pa, da govorimo o vsem mogočem. Nihče me ni vprašal, ampak verjamem, da teh šest ur, kot je predvidenih za razpravo o tem predlogu zakona, zelo pomembnem zakonu, bo najbrž samo kakšna šolska ura prav o vsebini. Poslušali bomo pa vse drugo. Morda je to tudi cilj, ampak trdim, da kljub vsemu ni, drugače razumem. Najprej to, ustanovitelj javnega zavoda Radiotelevizije Slovenije je Republika Slovenija je Republika Slovenija. Dolžnost ustanovitelja je zagotoviti institucionalno avtonomijo in uredniško neodvisnost RTV Slovenija ter zagotoviti primerno financiranje za izvajanje javne službe. Ta člen se ne spreminja, kar pomeni, da težko razumem razpravo, predvsem s strani predlagateljev, da je treba politiko umakniti iz tega javnega zavoda. Mislim, da ne, morda je treba programski svet in nadzorni svet še okrepiti, ne bom rekel, s strani politike, ne. Res je, mi v Novi Sloveniji razumemo neodvisnost medijev, razumemo neodvisnost Javnega zavoda RTV Slovenija, ampak če bi želeli res modernizirati zakon, kar ima namen minister, kar je tudi napovedal, in če bi - bilo bi zelo dobro - tudi LMŠ prišla zraven v obliki partnerstva za razvoj ali kakorkoli že, bi skupaj snovali osnutek oziroma predlog zakona in ga potem dali na poslanske klopi. Tega ni. Zgolj moje osebno mnenje - pa ni zanimivo za javnost - in moje prepričanje, zakaj je prav sredi maja vložen ta zakon. Ker, kolegice in kolegi, dovolite, da spomnim na 27. februar, takrat je vajeti Vlade v rokah držal še - kdo? - Marjan Šarec. In 27. februarja je bila seja Mandatno-volilne komisije, kjer smo pri 11. točki obravnavali kandidacijski postopek za imenovanje 8 članov Programskega sveta RTV Slovenija na podlagi sedme alineje šestega odstavka 17. člena Zakona o RTV Slovenija. Predlagam, da si preberete - tudi slovenska javnost - magnetogram. Pri tej točki smo sprejeli dva sklepa: »Prvič, Mandatno-volilna komisija začne kandidacijski postopek za imenovanje 8 članov Programskega sveta RTV Slovenija na podlagi sedme alineje šestega odstavka 17. člena Zakona o Radioteleviziji Slovenija.« In smo glasovali, 16 članov Mandatno-volilne komisije je bilo za, nihče ni bil proti, tudi LMŠ ni bil proti. In še en sklep: »Mandatno-volilna komisija določi besedilo,« besedilo, »javnega poziva za predlaganje kandidatov za 8 članov Programskega sveta RTV Slovenija na podlagi sedme alineje šestega odstavka 17. člena Zakona o Radioteleviziji Slovenija, ki se objavi v Uradnem listu Republike Slovenije in na spletnih straneh Državnega zbora.« 16 članov je podprlo ta predlog sklepa, nihče ni bil proti, tudi LMŠ ni bil proti. To je bilo pred kratkim, 27. februarja. Že pri sami predstavitvi se je videlo - ampak v redu, sem razumel to kot nek literarni prispevek, kot neko literarno obogatitev te točke dnevnega reda, ko smo poslušali basni o žabi, o škorpijonu, morda bodo sledile tudi Bajke in povesti o Gorjancih, raje bi sicer o Prekmurju kot lokalpatriot [[…]]Ups, v Prekmurju, tam bo pa huda! Ne zaradi Prekmurja, ampak v povezavi z RTV Slovenija; ne vem, ali me kdo posluša. Imamo seveda tudi časti vredno enoto RTV Slovenija, kjer so mi moji volivci, državljanke in državljani s tega območja, dvojezičnega, povedali, da je v tej enoti slovenski jezik - tako volivci, tako državljani - prepovedan, slovenski jezik prepovedan. Jaz zgolj prenašam, kar mi v poslanski pisarni, ki je tudi na mojem domu, povedo Prekmurke in Prekmurci. Ali je to prav, ko pa pravimo, da je naša državnost ustanovljena na slovenskem jeziku? Samo sprašujem. Ja, ni točka dnevnega reda, ampak v tej državi je slovenski jezik prepovedan. Neverjetno. To moramo popraviti. V Zakonu o RTV Slovenija, ki ga sedaj želimo spremeniti in v Statutu - podrobno sem ga pregledal - RTV Slovenija to nikjer ne piše. Če v moji državi, kjer je materni jezik večinskega naroda slovenski ta prepovedan, tem ali v drugačnem mediju, potem se nam slabo piše. Normalno, da politiki nikoli nismo zadovoljni o tem kaj mediji o nas pišejo, bodimo odkriti, ampak priznavati moramo medijsko svobodo. Če se meni kdaj zdi zelo subjektivno, da morda kakšen medij o našem zakonu premalo poroča se najbrž tudi vam, kolegice in kolegi, kdaj zdi, da v vašem tako dobrem projektu, ki se vam zdi dober in morda res dober v medijih ne sluha in ne duha. Res je saj nam novinarji, ki so na neki način naši sodelavci, ker če njih ne bi bilo ne bi bilo mostu med našimi dejanji in med slovensko javnostjo nam povedo - predvsem tisti, ki so izključno na trgu, da se pač politične zgodbe, dogodki v Državnem zboru, obravnava zakonov, da se pač slabo ali pa, da se sploh ne prodaja. Razumem to komercialno komponento, ampak Javni zavod RTV Slovenija ima drugačno poslanstvo. Pogledal sem statistiko, ko sem se prijavljal na to razpravo. Saj marsikaj tudi nismo zadovoljni z vsebino, če pa že mediji - na splošno govorim - o nas poročajo. Ne morem biti zadovoljen, če mediji - konkretno ta - poroča, da je neko podjetje doniralo Novi Sloveniji, ker ni donirano oziroma je, potem to udarec Računskemu sodišču, ki vsako kampanjo politične stranke revidira, do centa natančno in hvala bogu, da revidira. Če ti pri nekem podjetju kupiš neke artikle za 300 evrov in to plačaš in imaš ta dokazila, potem to ne pomeni, da je to donacija podjetja, ki je pravna oseba in to itak ni zakonito, ampak s tem moramo živeti, vsi so zmotljivi tudi novinarji in najbrž predvsem mi politiki, ampak to sedaj ne bom šel v detajle. Kaj hočem reči? Praktično v zadnjih šestih, sedmih letih nismo zahtevali od RTV Slovenija nobenega popravka pa bi ga lahko z zakonom daje to podlago. Še enkrat. Mi spoštujemo svobodo medijev tudi tistih, ki omogočajo na spletih portalih - pa tukaj sedaj res ne mislim na MMC - omogočajo anonimnežem neko plat formo, da brutalno blatijo naše dobro ime in naše družine, kar je še najbolj boleče. Moja osebna izkušnja nekaj dni nazaj veste težko kljub temu, da o anonimnežu prav njegova anonimnost pove vse. To so slabiči, ki se ne upajo predstaviti, ki ne upajo glavo dvigniti na površje, ampak so nekje v podzemlju in pišejo: »Poslanec Horvat, morda kdaj tudi kateri drugi, je kriminalec, je del kriminalne združbe.« Še več. V zadnjem času je celo morilec. Ja, imam ta print za spomin za mojo spominsko knjigo. Ali je to v redu? To so vprašanja, ki morda bi jih morali kdaj tudi odpreti kljub odprtemu internetu, ki ga mi v Novi Sloveniji zagovarjamo, ampak odprti internet ne pomeni, da lahko tam nek anonimnež blati, torej, dela kazniva dejanja. Zdaj pravite, da v Programskem svetu RTV Slovenija, naj sedijo posamezniki, ki o tem, o medijih, o radiu, o televiziji, nekaj vedo. Se strinjam, se strinjam. Ampak, teh je najbrž veliko. Recimo, predpostavka, da jih je 100 tisoč v Sloveniji, ali bodo vsi noter sedeli, v programskem svetu? Ne bo šlo. Ravno zaradi tega jih nekdo mora izbrat. Jaz sem prepričan, da, če bo izbiral LMŠ, bo izbral drugačne, kot če bo izbirala Nova Slovenija in kaj je zdaj tu rešitev, gotovo najboljše, da jih izbere Državni zbor, kajne, ki smo s strani ljudi, sem pač poslani. Tako da, zaključujem s tem, da je, jaz vam ne bom očital, da ste to zdaj vložili, zakaj niste takrat, ko ste bili v Vladi, sem pa omenjal sejo Mandatno-volilne komisije, 27. februar, ko ste se strinjali, nihče ni bil proti, da se kandidatski postopek razpiše za 8 članov Programskega sveta RTV Slovenija, ki pa jih je zelo težko izvolit, mislim, da smo imeli 62 regularnih prijav, 62, zelo težko jih je izvolit, ker morajo dobiti vsaj 10 glasov v trenutni sestavi Mandatno-volilne komisije, kar pomeni, da je potreben le nek dogovor, najbrž, ali pa, da z nekimi »iteracijskimi« koraki, izbiramo v nedogled, teh 8, pa še to nam ni uspelo, smo izbrali samo 7, nič hudega. Predlagam, kolegicam in kolegom iz LMŠ, da se aktivno vključijo pri spremembah novega zakona, o katerem je govoril minister, ki je napisan, osnutek je napisan in da tu naredimo nek posodobljen zakon. Vsak javni zavod, gotovo tudi RTV Slovenija, potrebuje posodobitve. Tisti, ki smo ga sprejeli v mandatu 2004—2008, gotovo danes bi, v takratni obliki in vsebini, ne bi idealno funkcioniral, je pa nekaj pomembno, tistega so potrdili ljudje na referendumu, 25. septembra 2005, kar pomeni, ob upoštevanju, da ima ljudstvo oblast v tej državi, najbrž ni bil tako zelo slab, kot se mu še danes očita. Tako da, z moje strani in z moje strani, mojega razumevanja, vložitve tega predloga zakona, upoštevajoč, da ministrstvo pripravlja oziroma Vlada pripravlja celovitejšo prenovo, jaz danes sklepa, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo, ne bom podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa gospod Horvat, za vašo razpravo. Zdaj, glede na to, da ste na začetku me ogovoril in glede teme, ki jo danes obravnavamo, moram reči, da do sedaj, v nobeni razpravi, še ni šla tema tako široko, da bi mogla posredovat, razen, zdaj moram priznat, v vaši razpravi, ko ste celo sam rekel, da boste razpravljal o vsebini, ki ni točka dnevnega reda, pa sem bila toliko korektna, da vas nisem vmes prekinjala in vam mešala vaših misli, tako da, predlagam, da tudi ostalim razpravljavcem pustimo malce širšo razpravo, glede na to, da je to vendarle splošna razprava. Zdaj nadaljujemo, k besedi se je prijavila predlagateljica. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz se moram odzvati na razpravo gospoda Horvata, pa moram povedat, gospod Horvat, da v Listi Marjana Šarca ne potrebujemo ne moraliziranja, ne pokroviteljstva, niti ne nobene pridige, zato, ker smo se 27. februarja, na MVK-ju, držali aktualne zakonodaje. Res je ne potrebujemo. Sploh pa ne rabite vi biti tak politikant in vpletati še zraven gospoda Marjana Šarca. Samo toliko, ker to s takim veseljem radi počnete. Ja, gospod Marjan Šarec je odstopil, ker je tako ocenil, konec. Zdaj, če je vam to všeč, ali ne, pa je drugo. Je pa res, da če on tega ne bi storil, vi [[…]]pa nima veze, bom končala. Torej, podprli smo na MVK spremembe oziroma razpis za kandidacijski postopek, ker je potekel mandat članom programskega sveta, »simpl ko pasulj«. Kaj bi pa naj naredili, bili proti? Sploh nobenega razloga ni bilo, zato pa danes predlagamo spremembo teh dveh členov. Pa mimogrede, vi ste na tisti seji povedali: NSi ni dobila nobenega kandidata, to ste rekli, tako približno, izbirali smo pa člane civilne iniciative, poslušalstva, strokovne javnosti. E, vidite, to je narobe, zato pa mi želimo spremembo tega, da NSi, ker ni dobila nobenega kandidata, pa, »by the way«, ga je, ampak pustiva to, ne bo imela na to več vpliva, nobeden od nas tukaj v tej dvorani, to je cilj te spremembe, da se politika umakne iz programskega sveta, ker tam nima kaj iskati, to je cilj. In jaz bi od vas kot dolgoletnega poslanca z »ohoho« kilometrine, ki zelo rad moralizira in podučuje vse nas, pa »ok«, ker ste starejši, pa bolj dolgo tukaj, v redu, poslušamo pač to, pričakovala, da boste to spremembo podprli, ker ste zdaj v teh letih političnega delovanja uvideli, da to ni prav, hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Horvat, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Sem prav počaščen, da se je gospa predlagateljica oziroma poslanka v imenu predlagateljev oglasila na mojo razpravo. Če ste mojo razpravo razumeli kot poduk, sem še toliko bolj počaščen, je pa dejstvo, ne, ta 27. februar, seja MVK še morda niti ni toliko kritična, bolj je kritičen 27. prejšnji mesec, ne, januar. Takrat je Marjan Šarec odstopil in če ne bi, ne bi bilo toliko napak, ki se danes dogajajo, tega zakona ne bi bilo, ni ga zrušila Nova Slovenija, kolegica Lidija, ni ga zrušila, tako da takrat, torej 27. januar, od tam izvira, tam je izvirni greh vsega tega, kar danes vi ne morete akceptirati, zdaj ko ste prišli k sebi, da več ne vladate. Mi smo pač s težkim srcem vlado prevzeli, ker smo vedeli, kaj nas čaka, čaka nas epidemija in tako dalje in prazna skladišča, ne, in tako naprej. Vi ste edino, kar ste naredili, ste razglasili epidemijo, ne, zdaj pa, tu imate državo, okuženo, virus je tukaj, takšen in drugačen. Tako da hvala za vaš odziv, saj jih bo še več.
Hvala lepa, gospod Horvat, zdaj ste že drugič šli zelo, zelo preko današnje teme, današnja tema ni odstop bivšega predsednika vlade in to ni bila replika, ker v repliki bi morali pojasniti v čem ste bili napačno razumljeni v svoji razpravi, vi ste pa v bistvu polemizirali o razlogih za odstop Marjana Šarca, tako da, še drugo opozorilo, no, danes. Gospa predlagateljica? [[Ne.]] Nadaljujemo z razpravo, dr. Franc Trček ima besedo, pripravi pa se mag. Elena Zavadlav Ušaj. Izvolite.
Ja, hvala lepa za besedo. Literarni prispevki tudi v državnem zboru so zelo raznoliki. Zdaj, če si naprej postavimo vprašanje, kaj je in kaj naj bi bil oziroma bi moral biti RTV SLO, kot tudi uradno po zakonu o tej inštituciji ga lahko imenujemo, sam osebno mislim, da je v veliki meri in bi še bolj moral biti to, kar jaz imenujem žlahtnost vsebinskosti. Vključno tudi z »žmohtnostjo«, ki komu pač ni povšeči. In ta žlahtnost, »žmohtnost« in vsebinskost je v vsej pestrosti platform, ki jih ta javni zavod zelo velikega pomena vsebuje, radio, televizija, MMC, digitalni del arhiva, regionalno in tako naprej. Zdaj RTV Slovenija, kot je povedal eden od zaposlenih sindikalistov tam, ni le dnevno-informativni program, kar številne moti in ga je tam nekje ena četrtina po vsebini. Sam osebno mislim, da ga je preveč, v osnovi imamo tisti tretji program, tam se bi lahko tudi stisnili kakšni dnevni pregledi, kakšna debata in to je to. Sam osebno bi raje videl kakšno kulinarično oddajo več in pasulj ni tako simpl zadeva, Lidija. V enem dobrem receptu za pasulj pa piše, »vstavite stari ekser i kašiku meda«, res je potem pasulj dober, z dobrim tetovcem. Če gremo kaj je pa osnovna naloga nas tukaj, Državnega zbora. Jaz imenujem robni pogoji sistemov in sub sistemov. V prvi meri seveda razumeti s čim se ukvarjaš, sprejetju ustrezne zakonodaje, zagotoviti peneze tudi, da se ta zakonodaja lahko izvaja, tudi ustrezno javno izobraževanje, da imamo kadre, ki jo lahko izvajajo, ne pa neko partijsko kadrovanje. In v slovenskem ustavnem pravnem redu je Vlada izvršilna veja oblasti, ki mora to izvrševati, veste. In kdo smo mi tukaj v Državnem zboru, da bomo pa brekovali kaj je okej kaj ni okej, kakšna umetnost je v redu, kakšna umetnost ni v redu, kaj je sprejemljivo, kaj ni sprejemljivo in se potem štopali, ne vem, ali je Jožefa več na kakšnem programu je Franca pa prosim vas lepo. Ne bomo omenjal nekega gospoda za katerega pravite, da se po 60. letu plus ne bo spreminjal. Naj mi ta gospod ne bo užaljen. Moja pokojna babica je rekla, »starega vola ne moreš učit voziti«, konec citata moje pokojne babice, pa mogoče boste zdaj tudi njo plemenito tožili pa jo bom zastopal. Ampak sam osebno menim v neki družbi, ki misli sama sebe, katerakoli javna oseba, ki bi žurnalistke, ki nastavljajo ogledalo imenovala prostitutke, bi bila medijsko mrtva in stanovska organizacija žurnalistična bi to morala narediti. Ne glede na to na kateri funkciji je bil, je ali pa bo. Pika, enostavno. Že pri sosedih Avstrijcih se bi to zgodilo, verjemite. Poznam nekoga, ki je nekaj zinil v parlamentu, pa je moral potem odstopiti zaradi tega. RTV Slovenija ni ne državna, ni ne partijska, ni javna hiša in tudi ni servis, kot ga številni pojmujete. Številni ga pojmujete na servis pač, da bi vam moral, kot rečemo v Beli Krajini, rit gladiti, da bi vas moram pričakovati kako ste oziroma smo ah in oh krasni. Zdaj, zlasti desna provinjenca v slovenski politiki tako rada govori o starem sistemu, kako je še vedno stri sistem gor dol. Mi imamo res nekaj reliktov starega sistema. En ta relikt recimo, da ta Državni zbor, kot jaz temu rečem, še vedno žegna sodnike in sodnice rednih sodišč in tukaj se zelo strinjam z bivšo predsednico Ustavnega sodišča, da bi ta relik starega sistema bilo potrebno odpraviti. To sta nekako omenjala in resorni minister Klemenčič in resorna ministrica, Socialna demokratka gospa Katič, za to potrebujemo seveda, ker gre za ustavno spremembo, veste kaj. Relikt starega sistema je, da tukaj žegnamo kdo bo neki komisiji, ki bo določala kdo bo dobil Prešernove nagrade in priznanja. Relikt starega sistema je tudi, da se mi tukaj nekaj hrepenčimo oziroma, da določamo, kaj, tri četrtine sestave sveta RTV Slovenija. Verjetno iz nekih, ja, čisto operativnih razlogov, veste, logike števil bi nekoliko manjša številčna sestava bila bolj operativna, ampak naloga sebe misleče se družbe je, da omogoči avtonomijo sistemov in subsistemov ključno z njihovo odgovornostjo. Profesorsko se temu reče profesionalna deontologija. Cerarjevi bi rekli etika in morala neke profesije. In kaj mene dejansko že šesto leto boli v tem Državnem zboru - pa ne bom rekel, da kdaj mene ni zaneslo v to smer -, da smo mi blazno ponižujoči do cele vrste profesij. Enkrat nekomu ne ugaja neka gospa Roš, drugi dan se bo slikal z njoIn se zelo strinjam z njo. Ne, klinc, jaz se ne bom več opravičeval za to, da sem dober poslanec! Da se podobno, tudi kot kolega Marko ali pa Meira ali pa nekaj, kar nas je tu, Violeta, Željko, zelo izdatno pripravim na seje Državnega zbora, da sem dvakrat zaradi tega skupaj klofnil, pa bi tretjič skoraj umrl, in tudi se ne bom šel pingpongiranja na nobenih omrežjih z nekimi ljudmi, ki me bodo kar malo počez nabijali. Tudi s kakim državnim sekretarjem, kabinetnim, ne. Vi na desnici zelo radi berete esemese, pa vam bom še jaz nekaj prebral, čisto mimogrede, kar mi nekako tako pravi: »Vzemimo si čas» Čakajte, da najdem. Ja, kao: »Berem, da je zoper tebe nek kazenski postopek. Če te pošljejo v zapor, obljubim, da ti prinesem konzerve pasulja. Ha, ha, ha, hecam se» To ste vi, taki ste! Tudi glede nekega Janeza Janše izgubljati besede, pa prosim vas lepo! Raje se štrikati naučim pri petdesetih letih, pa bom pri šestdesetih znal. In strinjam se tudi z Alenko Zupančič, o okusih se ne razpravlja. Sam osebno mislim, da je najbolj brihtna oseba v Sloveniji, ki pravi, a veste, »po epidemiji gremo nazaj v neko normalnost.« To, kar imenujejo številni janšizem, je del te nenormalnosti, ki jo je cela politika skupaj kurila. In če kaj, moramo iti stran od te, pod navednicami, »normalnosti«. Če kaj, moramo kot zakonodajno telo se premakniti v smeri tega, da bodo sistemi avtonomni. A veste, tudi mi imamo, karkoli gledaš, je, bom rekel, na koncu že neko sranje. Združenj občin imamo tri, pa novinarji se bomo levo pa desno delili - čudno, da se še gasilci niso razdelili, pri ljubem bogu! To je neka bedastoča, s katero moramo končati. A veste, in tu gre za dva v srčiki različna ideološka pogleda - Joško je zdaj šel ven -, ali vse živo etatizirati - on je nekako govoril, ja, pa saj država je ustanovila, pa potem bi bilo treba še bolj - kar pokojnemu gospodu Omanu pripisujejo, saj ni važno, kakšen je, važno, da je naš šalabajzerNe! Na drugi strani imamo pa pogled, ki je pogled 21. stoletja, deetatizirati je treba zadeve. Saj drugače bodo vsi mladi, ki imajo kaj pameti, iz te prelepe kokoške pobegnili ven, ne glede na res dobre restavracije. In ena zadeva, o kateri bi se hotel pogovarjati, je, seveda, zdi se mi nujno uzakoniti moderiranje in deanonimizacijo komentarjev, na vseh digitalnih platformah. A veste, saj v osnovi, dobro, če ste malo iz te stroke kot jaz, saj veliko večino teh anonimnežev s srednje dobrim hekerjem, slabšim od Ornika, se ujame, jih najdemo. Pa meni vedno znova poskušate tam iz neke kleti vdirati v računalnik. Pa enkrat mi bo počil film! A veste, jaz sem, ne vem, 20 let nazaj z nekim Avstralcem, ki je živel na Novi Zelandiji, pedofile preganjal po internetu. Pa če mi poči film, bodo kaki serverji goreli. Vse se da to na daljavo poštimati, spoštovana gospoda, ki tako radi bevskate in grozite vsemu živemu. In mi smo - kaj že - radikalni titoisti. A veste, pa klon Venezuele [[nerazumljivo]]Naslavljam vas jaz, predsednik Vlade, na svoji privat televiziji, in 99 % ste mi naklonjeni. A veste, avtorefleksija. Politika je javna raba umaIn, jebemti, v šestih letih, kar sem tu, sem bolj malo videl te javne rabe uma, mogoče za pol vedra bi jo lahko napraskal. Včeraj smo dobili neko knjigo večina poslancev, afera Heineken v Afriki, saj ne vem ali je to po znesku, moramo že prijaviti KPK ali ne, se moram pozanimati. Zakaj vam to sedaj omenjam? Na Nizozemskem imajo državni fond za raziskovalno novinarstvo. Kaj to pomeni? Da bi država plačala petim novinarjem, ki bi detajlno raziskali afero maske in o tem napisali knjigo. Ali bo ljudstvo toliko pametno, da bo nekomu dali še drugo ali tretjo možnost, pustimo stati. To je družba h kateri jaz osebno stremim. Jaz bi si želel tudi na RTV več kvalitetne narodno zabavne glasbe, čeprav mogoče to ni ravno moje področje ali pritrkovanje, vem, da kolega je tam stručko za to. Zakaj pa ne? To je naša, kako se reče, nesnovna kulturna dediščina. Seveda bi si želel tudi več Maribora. Pogostokrat imam občutek, da je samo Slovenija Ljubljanska kotlina oziroma del nje, pa imam rad Ljubljano. Zgodaj zjutraj se sprehajam po njej, ko večina vas še spi. Če se dotaknemo partnerstva. Saj mi partnerstvo imamo podpisano med koalicijo in opozicijo, vsako vlado je podpisano partnerstvo se imenuje Poslovnik Državnega zbora Republike Slovenije, pika, konec. Nobene potrebe ni, tam potrebno nekaj podpisovati, ker je sedanja vlada in predsedujoči, kaj ste želeli. Tukaj se očita LMŠ, da ni to skomunicirano z deležniki, z javnostmi, kar je res, do določene mere. Ampak v tem partnerstvu ste želeli, da bi dejansko pod mizo o zakonih razpravljali, da ne bi to šlo v javnost. To je politika demokratičnost za 21. stoletje. Ni to nek stari sistem, proti katerem desno sučni blazno tulite. Saj po tej logiki sem jaz največji desničar, pa po Grimsovih definicijah ste vi največji levičarji, ampak pustimo stat. Zdi se mi, da bi mi potrebovali trezni premislek katere vse sisteme deetatizirati, jih odlepiti od tega, da bomo mi tu vse živo žegnali, ne vem [[…]]Verjetno bi nekdo rad, da še miss pa mister Slovenije, pa katera popevka bo šla na evrovizijo izbiramo v Državnem zboru. Včasih se mi zdi, da smo že na stopnji skoraj tozadevne norosti. Katera država v Evropi ima največ reguliranih poklicev? Nemčija. Zakaj le? Tudi dokaj močne sindikate imajo in verjetno si tam več občank in občanov, državljank in državljanov lahko privošči, da gre jest, recimo, v kakšno restavracijo z »Michelinko« ali kaj podobnega. Onkraj teh naših literarnih prispevkov bolj ali manj ponesrečenih v Državnem zboru je to naša naloga, zato smo v osnovi plačani. Ne pa da bomo počez pametovali o vsem živem. A veste, ker še ena zadeva, ki mi gre vedno bolj na jetra v teh šestih letih, a nekaj so strokovne odločitve, nekaj so politične odločitve. Počakajte, mi ne živimo v nekem stoletju, ko bomo zažigali čarovnice. Politika mora na način dobrega laika tudi strokovnost razumeti, pa ne samo uno strokovnost zaprto v milni mehurček tako imenovane moje politične opcije. Slovenija bo neka normalna, ko bova, ne vem, Štuhec pa jaz skupaj gosta na RTV Slovenija, pa recimo nek novinar bivši, ki je bil že pretepen, sedaj vas bom kar omenil gospod Petek. Ne vem, vi bi prvi morali reči vašemu prvemu šefu in glavnemu organizatorju Vlade po 114. členu, daj pubec umiri se malo. S tem bom končal. Hvala.
Hvala lepa. Predlagateljica, izvolite.
Hvala. Samo medklic, spoštovani gospod Trček, mi smo skomunicirali z vsemi deležniki, poslali tudi vsem poslanskim skupinam, vendar pač niso se odzvale. To je samo toliko o tem, ker ste o tem govorili. Gospod Horvat, ki ga sicer več ni, je prej omenil, da je osnutek RTV zakona napisan in da naj LMŠ tvorno sodeluje pri tem. LMŠ je zmeraj tvorno sodelovala, tudi sedaj bo, vendar je seveda predpogoj, da ta osnutek sploh dobimo in da nam sploh kdo pošlje to, da vidimo, kaj je ministrstvo pripravilo. Mi namreč te informacije, da je ministrstvo to že pripravilo, nismo imeli, ker kot rečeno, sem jaz prejšnji mesec ministra na seji spraševala o tem in mi je povedal, da tega še ni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima mag. Elena Zavadlav Ušaj, pripravi pa se gospa Violeta Tomič. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Prav lepo pozdravljeni gospod minister in vsi ostali, kolegice in kolegi. Ja, že v 1. členu zakona je zapisano, da je Radiotelevizija Slovenija javni zavod posebnega kulturnega in nacionalnega pomena. Hkrati pa predlagatelj v oceni stanja tudi poudari, da je temelj delovanja javnih, sicer servisov, kar gospodu Trčku ni pogodi, ker je zavod in je služenje, izobraževanje, obveščanje javnosti, zato vsebine posredujejo ne skozi poglede politikov, trga ali oglaševalcev, pač pa skozi poglede javnosti oziroma za javnost ljudi. Hkrati poudarjajo, da ni dobro, da imajo politiki upravljavske ambicije, kajti, tako nekako potem so mediji podaljšana roka politike. Tu se pa sprašujem, ali ni mogoče že do sedaj bilo tako in takrat je verjetno predlagatelju in ostalim v opoziciji mogoče to bilo po godu, hkrati pa, prevladujoč vpliv na delovanje javnega zavoda, da je potrebno vrniti civilni družbi oziroma javnosti, je potrebno zelo z previdnostjo jemati, kajti drugače se nam lahko zgodijo novi protesti, ker ne bodo v sami sestavi zastopani vsa društva, vsi tisti, ki bi želeli sodelovati. Kajti, že v tej, sedanji sestavi, je predlaganih 16 članov in jih tudi potem imenuje Državni zbor. Ti člani so pa seveda odgovorno predlagani, vsaj upam, da je tako, da so odgovorno bili predlagani do sedaj in da so bili predvsem iz strokovne javnosti, ne pa, kakršnekoli politične javnosti. Predlagana sestava članov programskega sveta pa je seveda taka, kot je sedaj, diskriminatorna. Določenim skupinam daje privilegije in večji vpliv na program, druge pa izključuje, ker jih ni zajetih med predlaganimi člani v novi sestavi. Predlog ja na žalost tak, da daje vtis, kot da bi že razpolagali z imeni, katera bodo zasedala ta mesta. Primerjava s tujino pa tudi kaže, da slovenska ureditev bistveno ne odstopa od ureditve zapisane ostalih držav v predlogu. Mogoče pa ravno zato, da ohranite nadzor nad javnih zavodom RTV Slovenija, predlagate sestavo programskega sveta, seveda novo, sedaj, ko je prišlo do menjave Vlade. Predlagatelj si želi na tak način ohraniti še vedno nadzor nad vsebinami in delovanjem javnega zavoda, kar pa ni v skladu s ciljem predlagane novele, s katero predlagatelj želi vrniti odločilno besedo civilni družbi in jo oddaljiti od vpliva politike. Pozor, predlagatelj je zapisal, vrniti, torej, do sedaj je politika vplivala na delovanje članov programskega sveta in to v času vlade Marjana Šarca. Hkrati, bi pa rada poudarila, da mene bi bolj skrbelo to, da pomemben del usmeritev, ki jih je nadzorni svet naložil svetu, vodstvu RTV-ja, ni bil realiziran, kot tudi, kakšna je dejansko vloga nadzornega sveta, kajti, generalni direktor RTV Slovenija, Igor Kadunc, je večkrat bil opozorjen nad vodenjem zavoda, predlagal je tudi dvig prispevka, na katerega ga je Ministrstvo za kulturo opozorilo, da je neutemeljen. To so tudi zadeve, ki bi nas morale vse poslance skrbeti in hkrati, bi pričakovala, da v predlogu spremembe zakona bi reševali tudi takšne težave. Na koncu bi pa želela povedati, da velikokrat pogrešam tako v informativnem programu kot tudi v drugih oddajah vsebine in poročanje iz krajev, od koder prihajam, to je iz goriškega dela Slovenije. Še najmanj pa je poročanja s kulturnega področja, žal. Kar me še bolj žalosti saj to bi pričakovala od javnega zavoda, ki je zavod vseh nas in vsi za njegove vsebine plačujemo enako višino prispevka. Hvala.
Hvala lepa. K besedi se je javila predlagateljica. Izvolite.
Hvala. Jaz bi mogoče samo kolegici [[nerazumljivo]]pojasnila, da nadzorni svet in programski svet sta dva organa in da danes ne govorimo o nadzornem svetu, o katerem ste vi razpravljali, ampak govorimo o spremembi programskega sveta. Mogoče samo toliko v razumevanje. Hvala lepa.
Hvala. Repliko ima, gospa poslanka, izvolite.
Zelo dobro vem razliko med eni in drugim, ampak, kar je pod vprašajem je to, da nadzorni svet nadzira in je opozoril večkrat tudi delovanje generalnega direktorja. Programski svet je pa tisti, ki bi moral upoštevati tudi usmeritve nadzornega sveta in žal jih ni upošteval in še vedno imamo generalnega direktorja, če ravno se je pokazalo že večkrat, da ne dobro vodi zavoda.
Hvala. Gospa Lidija Divjak Mirnik.
Jaz bi še enkrat ponovila RTV je javni servis a politika ga dostikrat dojema kot v navednicah seveda objekt poželenja, vendar je treba biti zelo pošten. Niso vse stranke pripravljene prestopiti meje dopustnega vsaj v LMŠ ne. Vi ste namreč, spoštovana gospa, prej govorili o tem, da naš predlog daje vtis kot, da bi že imeli imena. Verjetno niste govorili o Listi Marjana Šarca, domnevam, ker pri tem, da je RTV objekt poželenja pravzaprav izstopa ena stranka. Ne razume, da RTV še zdaleč ni samo informativni program, samo 25 % je informativni program, spoštovane kolegice in kolegi, vse ostalo je ostalo. Ena stranka pa zavod razume kot plen in kot vzvod, kar pa ni prav.
Hvala lepa. Nadaljujemo. Gospa Violeta Tomić ima besedo, pripravi pa se gospa Janja Sluga. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Mogoče je to danes za mene ena najtežjih debat, kar sem jih kdaj poslušala v teh šestih letih. France Prešeren je rekel le čevlje sodi naj kopitar in sedaj ljudje, ki razen tega, da je šef preko par tvitov povedal, da so predobro plačani na RTV in ga jih je preveč, taki ljudje, ki jih moti, ko prižgejo televizijo ni programa, ki bi si ga oni želeli želijo zamenjati kar generalnega direktorja in cel nadzorni in programski svet, da bi njim ugodilo 2 milijona prebivalk in prebivalcev je v Sloveniji in nikoli ne bo ugodeno vsem. Zato se mi zdi res huda ta debata in zelo nevarna, kajti RTV Slovenija je največja kulturno umetniška ustanova v Sloveniji. Napad na RTV Slovenija je napad na kulturo tega naroda kako ni jasno, da politični interes tukaj nima kaj opraviti. Večkrat mi očitate teater tukaj mogoče je moj govor drugačen, ker je pač naučen, natreniran, ker pač je moja izobrazba, sem diplomirala iz umetniške besede in gledališke igre. Umetniška beseda včasih se sliši komu preveč umetno, žal, slišimo pa tudi poslance, ki komaj izgovarjajo slovenščino in jih ne razumem tukaj, zato se opravičujem, če vam ni všeč moj način razprave. Tudi meni marsikateri ni pa ne očitam poklica pravniškega ali pa celo osnovne šole nekaterih poslancev, ki dejansko ne moremo včasih razumeti o čem se pogovarjamo, žal, ampak takšna je volilna zakonodaja in vsi so predstavniki določenega spektra. V več kot 30. letih gledališkega dela sem od 80. let sodelovala z RTV Slovenijo. To je ustanova, ki daje prakso ljudem, ki se šolamo za gledališče, radio, film in televizijo, edina. Tako je bila ena mojih prvih oddaj Mladi mostovi na Radiu Slovenija, bila je za Slovence v zamejstvu in po svetu. Tam sem brala, kot mlada igralka, spise slovenskih otrok, ki se učijo slovenščine od Avstrije do Avstralije in vsi so me imeli radi, ni bilo ideoloških delitev. Delala sem ogromno literarnih nokturnov, radijskih iger, na Televiziji Slovenija sem, smo delali številne televizijske, zabavne oddaje, takrat so še snemali gledališke predstave, kar se mi je zdelo velika izguba, ko so to prenehali početi. Ogromno ljudi ni moglo v gledališče, predvsem na podeželju in so lahko videli velike umetnike slovenskega gledališča od doma. Tudi neinštitucionalne gledališke predstave so snemali, TV drame, filme. Delala sem Telerime na otroškem in mladinskem programu, ki je bila ekranizirana poezija za otroke, kajti vemo, da mnogi starši preberejo pravljico, ne preberejo pa poezije in to smo jim približali. Sinhronizirali smo številne risanke v slovenščino in to najbolj kvalitetno možno, dobili smo veliko mednarodnih priznanj za sinhronizacije. Tega komercialna televizija ne bo delala, ne bo delala kvalitetno, ker bo uporabljala neprofesionalne ljudi, ki bodo sinhronizirali in najmlajšemu kadru, otrokom, ki ne znajo brati podnapisov, je zelo pomembno, kakšno besedo, slovensko, slišijo prvič. Potem je bila tukaj Sanjska dežela, potopisna oddaja, Najšibkejši člen, ki ga pač poznate več. Od celega spektra jaz ljudi sodim po tem, kaj so gledali in s čim me potem zmerjajo. Pač, igralec je prisiljen delati vse, od gledalca je odvisno, kaj si od tega izbere. Tako da, jaz si ne drznem soditi, kaj je prav, vi pa si drznete soditi, kaj je prav. V 80. letih, ko sem začela delati, veste, je, nacionalka je preživela osamosvojitev, prehod iz socializma v kapitalizem in se je temu prilagajala, nekako. Ni bilo vse popolno, daleč od tega, ampak kje pa je kakšen popoln svet, razen v diktaturi seveda. Tam je edino popolno, ker se ve, koga se uboga. Drugače nikoli ne moreš zadovoljiti vsem. In do leta 2004, ko sem jaz nazadnje tam delala, na kvizu, je bila politika odsotna v nacionalki. Ko so hoteli se nekateri, nekatere stranke pač bolj profilirati in reklamirati preko nas, ki smo že imeli ime, sem vprašala urednika, če bi lahko kandidirala na eni listi, pa je rekel: »Ja, samo odločiti se boš morala. Ali kviz ali kandidatura.« Se pravi da niti otroške oddaje ne bi mogla voditi ali nastopati na televiziji, če bi bila članica ene od strank. To je bilo vse, do tako imenovanega »Grimsovega zakona« in danes, ko sem, ali pa ko sem prihajala tja po letu 2004, so rekli bivši sodelavci: »Violeta, ti ne veš, kako hudo je to postalo.« Vojna iz parlamenta se je preselila na nacionalko, bili so levi uredniki, desni uredniki, levi programi, desni programi in seveda nikoli nihče ne bo zadovoljen, nemogoče je biti, ne. In tako imenovana uravnoteženost v kulturno-umetniški sferi nima kaj početi. Ne moreš ti imeti leve in desne umetnosti. Slika ni leva, desna. Gledališka predstava ni leva, desna. In dajte prosim enkrat razumeti, da nacionalna televizija ima pod sabo zgodovinsko pomemben Arhiv Republike Slovenije, ima big band, enega najboljših, bom rekla v Evropi, če ne še širše, ima simfonični orkester, otroški in mladinski program, kulturno-umetniški program, glasbeni program, regionalni program, ker ste rekli: »Bi gledali stvari iz svojega okraja,« zabavni, ne vem, filmski, dramski, športni, vi pa kar naprej samo o informativnem, ker ne govori tako lepo o vašem predsedniku, ker, ne vem, nima pogovornih oddaj po celo uro. Prej je kolega Trček rekel, ja Venezuela, ne Severna Koreja. Tja očitno gremo. Veste, in pozivanje k neplačevanju naročnine, prispevka si en predsednik Vlade sploh ne bi smel privoščiti. To je isto, kot da mi opozicijski poslanci rečemo, nehajte plačevati davke dokler je ta Vlada na oblasti, ker jim ne zaupamo, ker nam ni všeč kar delajo in nam ni všeč kako delijo denar. Ali se vam to zdi normalno, vas sprašujem, vas na desni? Mislim, res je, odvija se vojna za javni medij, javno RTV, ki kot je poudaril, predstavnik zaposlenih ni javna hiša, kot jo nekateri zmerjate in absolutno tudi je nedopustno, da mi en poslanec tam reče, da bi socialno stisko ljudi rešil, če ne bi plačevali 12,75 evra televizijskega prispevka. Pa uboga država, ki reši gospodinjstvo s prispevkom 12,75 evra, s tem se pa odreče tem istim ljudem, ki so mogoče odmaknjeni in daleč od centra, daleč od kulturnih prireditev, odreče se jim, da njihovi otroci gledajo kvalitetno sinhronizirane svetovne risanke, da gledajo zabavni program, da gledajo kvalitetne filme. Pa kdo je tukaj na glavo padel? Dejansko trpim, neskončno trpim, ko poslušam te nebuloze, jaz ko sem več kot 30 let honorarno sodelovala z RTV Slovenija, kjer sem se učila, kalila. In dejansko res ne razumem, govorite o svobodi medijev. Ja, samo pod pogojem, da so prijazni do mene. Kakšna pluralnost je to. Tudi, v redu, v programskem svetu, nadzornem svetu je kar veliko humanitarnih organizacij in civilnih družb. Bistveno je, da skozi te humanitarne organizacije in civilno-družbene organizacije ne pride notri spet politika, tako kot mi nismo smeli snemati, če smo bili člani kakšnih strank, nihče od te tako imenovane civilne družbe ne sme biti član strank, če naj sodeluje v organih upravljanja javne RTV. In veste, ti napadi na javno RTV so seveda, ja zdaj smo najmočnejši, največji, in dajmo si jo podrediti. Napadi na vse in vsakogar so postali nova normalnost in to je tisto kar mene skrbi, da se napade celo Ano Roš, največjo svetovno mojstrico kuhanja zato, ker je tvitnila nekaj kar predsedniku Vlade ni bilo všeč. Kam smo prišli, vas sprašujem? Da minister Počivalšek izjavi, mi se nismo šli teatra, mi smo delali. Ali je jasno, da se tudi v gledališču res ornk dela ali smo tako primitivno padli na dno civilizacijsko, da ne razumemo, da je kultura in umetnost izjemnega pomena, da se v gledališču dela tudi za silvestrovo, ko vsi drugi počivajo, sobote, nedelje, da je potrebno imeti, ko prižgeš radio, glasbo, da je potrebno imeti dostop do duhovne hrane, drugače smo kot človeštvo propadli. In veste, prej ste omenjal, da je treba deanonimizirati raznorazne tvite. Najhujše je, da imajo imena in priimke, pa se nič ne zgodi. Pravite, da bi mogoče kakšni raziskovalni novinarji napisali knjigo o tej, kar se nam je dogajalo med nabavo opreme. Kaj pa to pomaga? Imamo knjige, raziskovalni novinarji so pisali knjige: Kaj nam pa morejo, Prevarana Slovenija, Domoljubje zapisano v z ničlami. Tam noti so dokumenti, tam notri niso izmišljene zgodbe, tam notri so kopije pogodb, pa se nič ne zgodi. In veste, žalostno je to, da se ponižujejo različne profesije, ja, in da so novinarke prostitutke, da je javna hiša RTV [[…]]Ampak, veste, RTV se je gradila skozi desetletja v eno najpomembnejših ustanov, ki jih imamo v Sloveniji. Jasno je, da bi si jo radi kot plen prilastili tisti, ki se počutijo trenutno najmočnejše. Ampak, veste, saj ne boste večno na oblasti. Kaj pa, če zmaga druga opcija - takrat boste pa skakali v zrak in govorili o pluralnosti medijev in o spremembi zakonodaje. Tako naj se absolutno politika umakne iz javne RTV, naj pustijo stroki, da dela svoje. Tako kot se nimamo kaj v klinični center vtikati, pa se je tudi dogajalo, da se je diskreditiralo zdravnike, ki so imeli drugačno mnenje kot uradna vlada. Veste, RTV Slovenija je tako pomembna, da če vam bo, na žalost, z vašo večino uspelo jo razgraditi, se nikoli več ne bo postavila na noge in takrat šele bomo začutili, da smo izgubili enega osnovnih gradnikov državotvornosti, kajti ne bo - ne bo glasbe, ne bo umetnosti, ne bo prakse za mlade ljudi, ki se [[…]]Ja, kar mahajte, tako je! Ne bo prakse za mlade ljudi, ki se izobražujejo za kulturno-umetniške poklice. In kako si vi predstavljate državo brez državne umetnosti, brez državne televizije, ki bo samo piskala in govorila o velikem vodji ure in ure. Ne vem, mislim, da mladi v taki državi ne bodo živeli, zato ker njih več sploh ne zanima, kdo je zmagal v drugi svetovni vojni. Njih zanima, kaj bo jutri, njih zanima živeti v pluralni družbi, v družbi, kjer bo kaj optimizma in veselja, kjer bodo imeli kakšne perspektive. In zato se bom do konca borila, da zadržimo vsaj malo zdrave pameti in spoštovanja stroke, pa tudi tu, v parlamentu. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Janja Sluga ima besedo, pripravi naj se gospod Aljaž Kovačič.
Hvala lepa. Izkušnje z razpravami v Državnem zboru vsakokrat, ko se vsaj kot del točke dnevnega reda pojavi beseda RTV Slovenija, so take, kot je tudi današnja, da se na koncu koncev potem vsi ukvarjamo s tem, kakšen je program, kaj nam je všeč, kaj nam ni všeč, česa bi si želeli, česa si ne bi želeli. Jaz pa mislim, da ni to prava razprava in nismo pravi ljudje, da bi o tem razpravljali. Naša naloga ni razpravljati o tem, kakšne so te vsebine, kaj je komu všeč, kaj nekomu ni všeč. Tudi ni naša naloga razpravljati o tem, koliko časa se komu ali pa kateri politični opciji namenja na tej radioteleviziji. Bolj bi bilo treba pogledati neka konkretna dejstva, konkretne številke. Zagotovo konkretna številka je minus 3,2 milijona, kolikor je v letu 2019 RTV Slovenija pridelala minusa, že tretje leto zapovrstjo, zagotovo je. So pa tudi druge številke, ki govorijo v prid temu, da se pa vendar program na RTV Slovenija spreminja, izboljšuje v smeri, da je dejansko opaziti razliko, da je opaziti dvig kvalitete, da je ljudem bolj všeč. Pojavljajo se komentarji, da ljudje zadnje čase ta program bolj spremljajo, da so kvalitetni filmi, da so kvalitetni dokumentarci. Tudi to je ena plat zgodbe, pa čeravno bi stranka, iz katere prihajam, lahko marsikaj povedala tudi o programu RTV Slovenija. Tega si seveda ne bomo dovolili, ker v SMC vsakič vedno znova zagovarjamo, da morajo biti mediji samostojni, da morajo biti avtonomni. Seveda pa javna radiotelevizija, za katero vsi prispevamo ta RTV prispevek, mora v prvi vrsti služiti informiranju civilne družbe, in to mora delati tako s programom kot tudi z neko široko dostopnostjo za naborom vsebin s tem, da se omogoča javni dostop do vseh programov, do vseh vsebin, da se zagotavljajo tudi nove tehnologije, da se sledi razvoju na tem področju in tako naprej. Ampak kot rečeno, danes je na dnevnem redu sprememba zakona. Kot sem poudarila, cilj je seveda pravi in ga v SMC podpiramo. Še več, jaz osebno sem mnenja, da v resnici bi morali prav vse člane programskega in nadzornega sveta imenovati nekje drugje. Kot je že bilo danes rečeno, Državni zbor ima neke pristojnosti nekih imenovanj v takšne in drugačne sestave, o katerih jaz sam mislim, da ne bi smel imeti s tem opravka. Tudi o sodniki govorim, pa še o marsičem. Mi tukaj pač nismo strokovnjaki s teh področij, mi smo tukaj politiki, ukvarjamo se s političnimi vsebinami. In presojati o tem, kdo je primeren za sodnika, kdo je primeren za ta ali on položaj je za moje pojme malo absurdno. In zato podpiram namen, da se politiko iz RTV Slovenija umakne. Menim, da je to dobro. Menim, da je to v korist tako hiše kot civilne družbe. Zagotovo je pritrditi trditvam predlagateljice, da smo nekako vsi ujetniki famoznega zakona o RTV Slovenija, ker se pač moramo tega zakona držati in po trenutno veljavnem zakonu tudi imenovati predstavnike te ali one v programski svet ali v nadzorni svet. Je pa absolutno nekorektno s strani predlagateljice, da to očita samo trenutni koaliciji. Namreč, vsakokratna koalicija je ujetnik tega zakona, ne samo trenutna. In vsakokratna koalicija se je dolžna tega zakona držati in vsakokratna koalicija, vključno s tisto v kateri ste bili sami, imenuje predstavnike. Očitek, da ima trenutna koalicija večino, vsakokratna jo ima. Tudi vi imate svojega člana. Dovolite, da povem, kolegica Lidija, ker jaz sem vas zelo pozorno poslušala. In če gremo brati magnetogram je bilo to z vaše strani izjemno nekorektno. Namreč, tudi vi imate svojo članico, ki je bila imenovana na seji Mandatno-volilne komisije dne 5. aprila 2019, predlagatelj Poslanska skupina Lista Marjana Šarca, to je v programskem svetu. Tudi imate člana v nadzornem svetu. Kar ni nič s tem narobe, da ne bo pomote in da me ne boste narobe razumeli, niti slučajno. Kot pravim, zakon določa postopek imenovanja in tega postopka smo se dolžni vsi držati. Ampak nekomu očitati, da se je tega držal, zase pa govoriti, da se pač mora, je pa nekorektno. Kot rečeno, v SMC si želimo, da bi se način imenovanja tako programskih kot nadzornikov tudi spremenil. Po našem mnenju mora, seveda, odražati tisto sfero kateri je v prvi vrsti medij namenjen. To pa je civilna družba. Ampak da bo odražal to civilno družbo pa smo prepričani, da to ne more narediti poslanski zakon. Ne naš, ne vaš, ne katerikoli poslanski zakon, pač pa, da je treba k temu pristopiti širše z vključevanjem stroke, z neko širšo javno razpravo in z nekim širšim konsenzom kdo in na kakšen način bo seveda v tem odsevu civilne družbe v sestavi programskega sveta zastopan. Jaz nebom govorila o tem, kar je bilo že danes parkrat izpostavljeno, da ste slabo izbrali ali pa niste slabo izbrali. Ne. Ker težko okarakteriziram ta nabor kot dober ali slab. Niti slučajno ne menim, da je dober ali slab. Se pa sprašujem, ali kot neko reakcijo na neke stvari, ki so se dogajale in so bile tudi že danes pojasnjene, potem naredimo en tak nabor, ali ta nabor odraža dejansko stanje in to, pa mislim, da ga ne. Mislim, da ga ne, mislim, da bi bilo treba širše razmislit, da bi bilo treba vključit, kot sem rekla, tudi stroko in pač preverit, ali in na kakšen način, bodo zastopane katere organizacije, pa tudi, mogoče je potem malo problematično, na kakšen način pa te organizacije izmed sebe, potem, imenujejo ali pa predlagajo, tega svojega predstavnika. Kot je že bilo danes tudi izpostavljeno, ta dva člana, ki ju imenuje predsednik Republike, mogoče je tudi to malo za predebatirat, ali je to primeren način ali ni primeren način. Katera dva, zakaj ta dva, zakaj predsednik Republike? In tako naprej. In kot rečeno, tudi teh 5 članov, ki jih imenuje Državni zbor, v resnici, po mojem mnenju niti ne rabi imenovat Državni zbor. Ampak okej, kot sem rekla, menim, da bi bilo treba o tem opravit širšo razpravo in namenit dovolj časa, priti do nekega konsenza, poslušat tiste, ki tu so zapisani, poslušat tudi tiste, ki jih mogoče tukaj ni, pa jih je kar nekaj in potem naredit eno tako sliko, ki bo, kot sem rekla, ustrezno odražala dejansko stanje. Ampak, tisto, kar je pa dalo SMC-ju tudi mislit, ko smo bral teh par členov, te spremembe, je to, kar sem povedala tudi že v našem stališču – menimo, da ni potreben prenove samo programski svet oziroma način imenovanja programskih svetnikov, pač pa tudi nadzorni svet. Da je glede na stanje, na RTV Slovenija, potrebno razmisliti o statusu te hiše, tega javnega zavoda, zaradi tega, ker smo mnenja, da mogoče ta organizacijska oblika ni primerna za namene oziroma otežuje delovanje samemu RTV-ju. Kot sem omenila tudi prej, tudi sam status novinarjev, kot javnih uslužbencev, kjer so, dejansko v nekem odvisnem razmerju in tako naprej, še marsikaj, kar bi bilo treba spremeniti, ampak kot rečeno, te spremembe, ki so potrebne, morajo biti strokovno utemeljene, morajo biti širše predebatirane in morajo biti potem tiste, ki ne bodo te hiše potisnile še v slabši položaj, kot se pa trenutno nahaja. In, bilo je problematizirano tudi, en poskus menjave dveh nadzornikov pred iztekom mandata in tu se strinjam, SMC je seveda podprla, da se je pridobilo mnenje ZPS in je tudi mnenju ZPS popolnoma sledila, ampak, kaj se počne pa zdaj s tem predlogom? Počne se natančno to, kar se je očitalo temu poskusu zamenjave dveh članov nadzornega sveta. Natančno to. Arbitrarno se poseže v programski svet, ki je bil imenovan za določen čas, z določenim mandatom in se ga enostavno zbriše in tu imam jaz težavo, jo imam. V [[nerazumljivo]]določbi namreč piše, z dnem uveljavitve tega zakona, preneha mandat članov programskega sveta. Kar tako, in tu bi si pa želela tudi slišat, kaj pa na ta člen, to je prvi odstavek 4. člena, pravi Zakonodajno-pravna služba. Meni se zdi ta člen sporen. Vem, kak je namen, vem, kaki so cilji, vem, kaj si želite doseči in tu smo si zagotovo enotni. Tu, tam, ta stališča delimo, ampak, kar zbrisat, člane programskega sveta, kar vseh 29 iz danes na jutri, se mi zdi pa problematično in se mi zdi s pravnega vidika sporno. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima predlagateljica, Lidija Divjak Mirnik. Izvoli.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Zdaj, jaz se moram odzvati na nekatere stvari, ki jih je kolegica Janja Sluga povedala. Kar se tiče članice programskega sveta, ki prihaja iz LMŠ – res je, bila je imenovana, ampak bila je imenovana izključno zato, ker je nekdo odstopil, iz programskega sveta in bila je imenovana iz kvote političnih strank. To je prvič. Kar se pa tiče tega, kar govorite o tem novem predlogu, ki očitno v osnutku sedaj že obstaja pa ga še v opoziciji nismo videli - vi ga očitno že poznate - jaz upam, da točno vse to, kar govorite ste že do sedaj delali, ste se že vsi partnerji koalicijski uskladili in sedaj boste povabili tako strokovno javnost kot tudi nas v opoziciji, da zadeve predebatiramo in potem od vas pričakujem, da boste tudi sprejeli kakšne predloge, ki jih bomo dali. Ne tako kot v korona zakonih, ko od 270 amandmajev niste sprejeli niti enega oziroma enega, ker se je datum opravljal. Jaz si želim tega sodelovanja vas pa vabim, da vi danes podprete prvo branje pa lahko vse te zadeve tudi do drugega branja opravimo in s tem v Listi Marjana Šarca nimamo nobenih težav. Se pa bojim, da ta modernizacija RTV zakona, o kateri govorite ne bo najbolj usklajevana mogoče se motim me boste popravili, ampak se bojim, da se te vaše želje ne bodo uresničile, da bo pač največja vladna stranka to pripravila sama, vas bo zgolj seznanila ali še to ne, kar je pač praksa in da ne boste vi kreatorji, sokreatorji, ampak boste kreirani, mogoče se pa motim pa mi boste sedaj povedali, da že vse to, kar govorite, kar bi naj kao mi naredili delate vi že sedaj v koaliciji s tem novim predlogom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika Janja Sluga.
Hvala lepa. Kolegica Lidija vse mi je jasno, vsi člani, ki so imenovani v programski svet so imenovani ali zato, ker je nekomu potekel mandat ali zato, ker je nekdo odstopil, vedno in pri tem ta vaša članica ni nič drugačna od vseh ostalih. Problem je samo v tem, da zadevo predstavite na način kot, da je nekdo drug uzurpiral ta programski svet vi ste pa zgolj sledili zakonu, samo o tem je problem, vsi sledimo zakonu pri imenovanju teh članov, vsi tudi vi. Druga zadeva. Ne vem kje sva se tako razumeli ali pa se nisva razumeli, ampak jaz nisem v svoji razpravi niti enkrat omenila nekega osnutka nekega zakona, ga nisem. Sedaj interpretirati mojo razpravo tako kot, da ste sedaj rekli osnutek, ki očitno že obstaja. Jaz ne vem nič o tem osnutku, vem toliko kot vi toliko kot je minister sam povedal. Jaz tega osnutka nisem videla ne vem ali nastaja ali ne nastaja samo to, kar sem sedaj tukaj slišala in o njem sploh nisem govorila. Tako da govoriti mi sedaj o osnutku je malo tako nisem tega omenjala, ga ne poznam. Ko se, potem pogovarjamo, da vi ali pa mi želimo biti sokreatorji. Mi v SMC si želimo, da bi bili sokreatorji in kreatorji stroka ne mi. Mi si niti ne želimo. Tisto, o čemer sem jaz govorila je, da bi bila opravljena javna razprava, da bi stroka sodelovala, da bi deležniki vsi, ki jih to zadeva povedali svoje in da bi osnutek nastal na podlagi take razpravne ne razprave v naši poslanski skupini ali vaši niti slučajno. Najbolje bi bilo, da sploh ne bi mi soparticipirali pri pisanju tega osnutka, ampak da bi to počela izključno stroka.
Hvala lepa. Besedo ima Aljaž Kovačič, za njim bo dobila besedo Tina Heferle.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Ja, mogoče bom začel, kjer je kolegica Sluga končala. Strinjam se, s kar nekaj dejstvi, ki jih je povedala, da glede odločanje programskega sveta in nadzornega sveta ne bi smelo biti odločanje v Državnem zboru. Dejstvo je, da je odkar je ta zakon pripravil poslanec Grims to tako in ja vsakokratna politika koalicija je ujetnik tega, je pa dejstvo, da vlada Marjana Šarca ni imela večino v parlamentu kot je rekla kolegica Sluga, da ima vsaka koalicijo večino. V našem primeru tudi to ni bilo. Sedaj sestava tega sveta, ki ga nekako spreminjamo je iz večih članov. Moramo ločiti, kar je tudi že kolegica Lidija povedala, kar imenuje se pravi na predlog političnih strank, kar pa je nekaj predlog gledalcev in poslušalcev. In morali bi v teh primerih slediti nekim moralnim in etičnim zadevam, nekatere stranke temu sledijo, druge ne. In logično, da je potem Državni zbor, kjer so v politične stranke imenovani ljudje, ki so blizu neki politični stranki, ne razumem pa, da tam, kjer je na predlog gledalcev in poslušalcev, se prijavijo različni ljudje in ni izbran nekdo, ki dela 30, 40 let v novinarstvu, medtem ko je izbran človek, ki je kandidiral v neki politični stranki in ki javno poziva k temu, da se ne plačuje RTV naročnine. Mislim, da je pa to vsakemu, ki tri sekunde razmišlja, jasno, da to ni predstavnik poslušalcev, ampak predstavnik neke politične organizacije, ki bo sledil tudi njenim navodilom, ko bo prišlo do nekih glasovanj. In, ja, dejstvo je, da to ni sistemski zakon, da tudi vse to, kar smo kot predlagatelji v LMŠ predlagali, ni idealno, zato pa imamo danes prvo branje. In tudi zato mi je toliko manj razumljivo, zakaj kolegica Sluga ne bo podprla tega zakona, če je javno govorila, da je za to, da se politika umakne. In tudi glede tega, kar je rekla, katere organizacije smo predlagali, da tudi mogoče prehodne določbe niso takšne, kakršne bi morale biti - ja, lahko zakon amandmiramo in v drugem branju lahko izglasujemo javno predstavitev mnenj in še enkrat povabimo vse organizacije v to dvorano, da povejo svoja mnenja, in zakon poskušamo narediti še boljši, kot ga predlagamo v Listi Marjana Šarca. Za to mi ne rabimo nobenega sporazuma, ne v smislu parlamenta ali na nivoju predsednikov parlamentarnih strank, ampak se lahko mirno usedemo in dejansko ta zakon izboljšamo. Toliko za začetek. Zdaj pa bi se morali predhodno vprašati, ne samo, kaj je RTV Slovenija, ampak kaj so mediji. Mediji so neko komunikacijsko sredstvo, imamo različne, od časopisov, radia, televizije, nenazadnje tudi interneta, iz katerih v današnjem času prihaja največ medijev, ki so dejansko »pojedli« časopise oziroma take oblike medijev, kot so bili v preteklosti, bolj dostopni in tudi nekako lažje berljivi. Dejstvo je, da je Radiotelevizija Slovenija javni medij, ni ne državni, še manj pa ni vladni medij, čeprav si mnogi to želijo. Problem je, da mnogo ljudi sploh ne ve, kako velika struktura je Radiotelevizija Slovenija. Zahvaljujem se kolegici iz Levice Violeti Tomić, ki je bila del tega in je tudi podrobno opisala, kaj dejansko vse ta medij dela. Vemo, da imamo glede televizije tri programe, imamo regionalne centre, radie in še mnogo, mnogo več. In res je, da to ni zastonj. Ta znesek, ki ga plačujemo, 12,75 evra, za nekatere pomeni več, za nekatere manj, odvisno, koliko ima kdo prihodkov. Sam menim, da je to zelo malo, kolikor na drugi strani dobimo. Moramo se zavedati, da neka javna televizija ni komercialna televizija. In če si lahko komercialna televizija privošči neke resničnostne šove, kjer bodo gospodarske družbe na veliko oglaševale med reklamami, ima javna televizija oziroma je imela, na primer, meni zelo ljubo oddajo Radovedni taček, in dvomim, da bodo med oddajo Radovedni taček - ne vem, koliko je oddaja trajala, 45 minut - imeli vmes petkrat reklame, da bodo razni pokrovitelji oglaševali, da bo potem lahko ta oddaja delala plus. Se pravi, moramo se zavedati, da je nekaj izobraževanje, nekaj je standard, nekaj pa je, kaj ljudje radi gledajo in kaj prinaša večji dobiček. In tudi sama gledanost neke oddaje, če jo gleda - ne vem, na pamet govorim - pol milijona ljudi, neko oddajo pa pet tisoč ljudi, ne pomeni, da tista, ki jo gleda pol milijona ljudi, doprinese več nekemu ljudstvu, kajti nek finale lige prvakov gleda, ne vem, 3 milijarde ljudi, in če rečem tako, tudi če te ne bi nihče gledal, ne bi nihče nič slabše živel, pa tudi ne bi bil kaj bolje izobražen. Tako tu kar o nekih številkah govoriti, je nekoliko zgrešeno. Moramo iti tudi nekoliko nazaj, kaj je Radiotelevizija Slovenija pomenila za samo Slovenijo. Bilo je že omenjeno, da je ključno vlogo oziroma zelo pomembno odigrala med samo osamosvojitvijo. Lahko se vprašamo, kako bi se odvijali tisti dnevi med samo osamosvojitveno vojno, če ne bi imeli tako kakovostnega in rednega poročanja dejansko v vse domove v Sloveniji. Potem imamo na radiu botrstvo, ki ne vem koliko denarja se je že priskrbelo revnim, vključujejo se različni umetniki, športniki, in če bi bilo vse tako slabo kot vi govorite, dvomom, da bi se tako eminentni strokovnjaki od športnikov, glasbenikov, ki dosegajo vrhunce na svojem področju dejansko odločali, da sodelujejo v nekih zadevah. In ko napadete hišo, napadete tudi vse ljudi, ki z njimi sodelujejo. In ja, dejstvo je, da bi lahko marsikaj bilo drugače, ampak zdaj gledate iz svojega vidika, da je tebi oddaja všeč ali ne in je potem zdaj to slabo ali ne, je smešno, če lahko tako rečem. In ko greš v vlogo politika, je dejstvo, da te mediji nadzira in o temi poroča. Ja, velikokrat je tudi neresnično. Tudi o meni je bilo marsikaj že napisanega, pa ni bilo to res, ampak imaš več drugih vzvodov, da se na to odzoveš in pozoveš, ampak da jih zmeraš preko tvitera računov in se spuščaš na nek nivo, ki ne tiče tvoji funkciji, pa je dejansko zelo žalostno. Danes je bila že omenjena Venezuela, tudi Severna Koreja. Ko nekatere poslušam, iz vaših usta razberem, da bi si mogoče zaželeli tako javno televizijo, pa če bi Slovenija tekmovala na svetovnem prvenstvu v nogometu, pa bi jo Brazilija premagala 5 proti 0, da bi slovenska radiotelevizija poročala, da je Slovenija zmagala, ne vem, 3:0, naslednjih deset let kot je v eni izmed držav, ki je bila omenjena. In tudi zdaj pavšalno govoriti, da ima minus 3 milijone hiša, kako bi bilo tako vse lahko priti na nulo ali da bi televizija morala celo delati dobiček, je tudi nekoliko smešno, kajti vemo, da so se stroški povečali, nenazadnje se je ZUJF, ki ste ga vi, spoštovana SDS sprejeli, začel hvala bogu sproščati, so se povečali stroški, tudi prekarce so začeli redno zaposlovati in zavoljo mene ima lahko radiotelevizija še dodatnih 3 milijone minusa, če bomo s tem prekarce zaposlili v neko redno zaposlitev. In se pravi, tukaj so še in še neke zadeve, in da se kar tukaj zdaj neka poslanka govori, da bi se Kadunca moralo zamenjati, pa če je res nekoliko žalostno, kajti zato so neki organi, ki to delajo in potem tudi na podlagi neke papirologije, neke pridobljene informacije se to odločajo in še zato je toliko bolj pomembno, da tam sedijo ljudje, ki se v to razumejo, ne pa nekdo, ki je politično nastavljen, kajti če danes poslanka reče, bi ga morali zamenjati, bo to slišal oziroma se ga bo najverjetneje poklicalo človeka, ki je nastavljen iz te politične stranke in bo potem tega človeka res zamenjal zato, ker je njegova stranka tako govori in mislim, da si to nihče ne želi. Zakaj pa se vse to dogaja, bom pač, moja teza, bom šel nekoliko širše. Diktaturo lahko ti uvedeš na dva načina. Lahko jo uvedeš z vojsko, lahko pa jo uvedeš preko medijev. Se pravi, da medije uničiš in nekako na lahek način ne z neko agresijo vojakov prideš do diktature. Velikokrat se govori, da je Orban diktator, da je Orban diktator. Nekateri govorijo, da je diktator, drugi govorijo da ni diktator. Dejstvo je, da ni diktator, ki bi tam vladal, ne vem, [[…]]
Kolega, programski svet RTV je točka dnevnega reda.
Ja, se bom navezal na programski svet. Dovolite mi deset besed. Dejstvo je, da je izvoljen v parlamentu, da ima dvotretjinsko večino, ampak se moram vprašati, zakaj je prišel do te dvotretjinske večine. Zato, ker v teh državah kjer se to dogaja, ni več relevantnih medijev, ki bi informacije, resnične informacije pripeljali do ljudstva. In podobno si želi tudi največja vladna stranka. Ko je poslanec Grims, sicer ne vem kako je med vsemi strokovnjaki, ki jih najverjetneje nekaj imate v svoji stranki, ravno človek, ki trdi, da ni globalnega segrevanja, spisal ta zakon, je del tega zakona tudi bilo uvedba Slovenije 3. zato, ker ste si potem vi mislili, da če bodo ljudje gledali Slovenijo 3, da se bo povečala vaša volilna baza. Zdaj vseeno ljudje še doma gledajo, razmišljajo in nekako to vidijo, ne, zato ste morali iti korak dlje in ustanoviti Nova24TV, ne, ker še vedno niste uspeli narediti tega, kar je uspelo nekaterim drugim državam, ste šli v tretjo fazo, se pravi zaničevanje in žaljenje vseh medijev, da dejansko več ne bi objektivno poročali. In pač, ja, dejstvo je, ko bo Radiotelevizija Slovenija padla, ko ljudje ne bodo več slišali informacij, ki so resnične, bodo seveda verjeli, živeli v nekem kraljestvu in tudi najverjetneje zaupali ljudem, ki jim lažejo. Sam sem zelo zadovoljen z Radiotelevizijo Slovenijo, ne pravim, da, ne vem, mogoče več kot polovice programov ne gledam, mi niso zanimivi, ampak je pa veliko tudi po mojem okusu in dejansko nimam nikakršnih problemov, da tudi to plačam, strinjam pa se s tem, da bi morala politika enkrat za zmeraj se umakniti iz tega javnega zavoda in naj novinarstvo in ljudje, ki so za to poslani, tudi svoj poklic opravljajo. Želim pa si tudi več spoštovanja med politiki, mediji in tudi sodstvom, kajti samo napadanje njih in žaljenje njih dejansko ne pritiče nekim funkcijam, nekim izobraženim ljudem in tudi ne naši državi.
Hvala lepa. Jaz bi predvsem razpravljalce prosil, da se, pa sploh tiste, ki ste predlagali zakon, da se držite vsebine zakona, ne pa vseh drugih zadev, ki nimajo z zakonom nobene zveze. Besedo ima kolegica Tina Heferle, za njo pa dobi besedo Mojca Škrinjar. Izvoli.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Velikokrat slišimo, ne, tudi v tej hiši, da bi se morala RTV, oziroma prispevek za RTV kar ukiniti, da ni nobene dodane vrednosti od tega programa, da tega nihče ne gleda in tako naprej. Zdaj, če bi bilo vse to res, če bi bilo temu tako, potem RTV ne bi bil tak predmet poželenja vladajoče koalicije oziroma potem taka vladajoča garnitura ne bi kar tako ad-hoc želela menjati recimo treh članov nadzornega sveta še pred iztekom njihovega mandata. Očitno RTV vendarle predstavlja neko interesno področje, na katerem poskušajo posamezne politične stranke, ne vse, to zagotovo ne vse, pa morda tu lahko celo uporabim ednino, torej je RTV interesno področje, na katerem posamezna politična stranka poskuša prevzeti nadzor in oblast nad javno televizijo. Zdaj, očitki predlagatelju, da smo bili na oblasti, ne, pa da bi takrat lahko predlagali to zakonsko spremembo in da zakaj to delamo zdaj, ko je na oblasti druga garnitura, odgovor je čisto preprost, smo ga danes že enkrat slišali, pa ga tut jaz ponavljam, ne, do zdaj še nobena druga oblast ni kazala tako velike tendence po prevzemu in nadzoru javne televizije, kot jo kaže ta in zato je danes predlagana sprememba zakonodaje, zato šele danes. Zdaj, vsem je verjetno jasno, kako se lahko prevzame oziroma osvoji nadzor nad RTV, preko programskega sveta, ki imenuje generalnega direktorja, ta pa predlaga potem imenovanje direktorja radia in televizije. Zdaj poskus menjave nadzornikov s strani vladajoče garniture, kot sem že omenila, niti ni zdaj tako zelo presenetljiv, ne, je pa bil tak predlog nezakonit, na to je opozorila celo naša zakonodajno-pravna služba, ko je poskus koalicije, torej da zamenja nadzornike, kljub temu, da jim mandat še ni potekel in, da niso obstajali drugi zakonski pogoji za menjavo, je takrat ocenila za nezakonito in neustavno. No in ravno to so tista dejanja, ne, ki neposredno kažejo na to, da se vladajoča stran ne more izogniti skušnjavi, da izglasuje prav vse, karkoli si pač zaželi, ne, ker ima to večino v parlamentu in zato smo v LMŠ mnenja, da potrebujemo spremembo, ki bo tovrstne zlorabe omejila, verjetno jih ne bo povsem odpravila, ker je to odvisno od etičnosti in zakonitosti ravnanja vsakokratne oblasti, ne pa toliko oziroma ne povsem od zakonskih določb. In tu, ko sem omenila ta neuspeli poskus menjave, kajne, in tu ne gre za postopek, kot ga je prej omenjal gospod Horvat v svoji razpravi, ko je omenjal tisti februar, kjer je šlo za postopek, za redni postopek in za pripravo razpisa. V tem vašem primeru, je šlo za nezakonit poskus menjave nadzornikov, kar je čisto nekaj drugega. In nenazadnje, še nekaj, kar je po mojem mnenju tudi zelo pomenljivo [[…]]Na eni strani, od predsednika Vlade lahko beremo tvite, ki so zelo kritični, do javne televizije, celo podcenjevalni in zaničljivi, do RTV-ja, do posameznih novinarjev ali pa recimo, smo bili priča pisanju, naslovljeno na Svet Evrope, ki RTV predstavlja celo kot pristransko in politično motivirano televizijo, na drugi strani pa se nam kaže očitna težnja po podreditvi javnega servisa, torej RTV-ja. Zdaj, očitno, želi Vlada, po njihovem mnenju, levo usmerjene RTV, spremeniti v servis, ki bo bolj naklonjen aktualni politiki. Nekaj podobnega smo lahko slišali v današnji razpravi ene izmed poslank iz SDS. V resnici, kajne, pa je RTV javni medij in Republika Slovenija je njegova ustanoviteljica, ampak to še ne pomeni, da je RTV državni medij. To je bistvena razlika, ko govorimo o institucionalni avtonomiji in uredniški neodvisnosti, kar RTV vsekakor mora imeti in politika se v delovanje tovrstnega javnega servisa ne bi smela vmešavati. Zdaj, že stališče Poslanske skupine NSi, sem jih prej pozorno poslušala, so rekli, da RTV pogosto neobjektivno poroča. Zdaj, takšno vmešavanje politike, kajne, takšno komentiranje no, najprej, komentar politike novinarstva, da je neobjektivno, pač pomeni, neposredno vmešavanje politike v novinarsko svobodo. Ne vem, če politik komentira, potem, kaj je to drugega, kot poskus vsaj posrednega vplivanja na medij? Tako, kot so to recimo tudi zelo glasni tviti. Skratka, politika v RTV ne sodi. Jaz mislim, da bi se moral tukaj vsi strinjati in če ste res za to, da se politika umakne iz javne televizije, kar v našem predlogu predlagamo, pa če vsebuje naš predlog kakšen člen, ki je sporen, ki ga lahko v zakonodajnem postopku še popravimo, pa izboljšamo, potem lahko počakamo na to, da pridemo v drugo branje, kjer bomo pridobil tudi mnenje ZPS, tako kot so kolegi iz SMC izpostavil in to pomeni, da bi lahko dodelali, kvalitetno dodelali, ta naš predlog. Tako da, spoštovani kolegi SMC-ja, da bi se to lahko zgodilo, morate pa vi ta zakon oziroma predlog novele spustit čez, v drugo branje. Toliko, hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Mojca Škrinjar, za njo pa bo razpravljal Marko Bandelli. Izvoli.
Hvala lepa. Danes razpravljamo o organu, ki kroji politiko Radiotelevizije Slovenija. To politiko doživljam z mešanimi občutki. Kot otrok, ob koncu osnovne šole sem pričela brati že prvo stran Dela, ne le zadnje, kjer so bile zabavne stvari, sledilo je očetovo opozorilo: Pusti to, to je politika. Sam pa je vedno nadaljeval z natančnim branjem prve in druge strani. Seveda sem mu sledila in ga nisem ubogala. Zanimalo me je zakaj se na prvi strani mnogokrat pojavi tema z udarnim naslovom, nato se vztrajno ponavlja dan za dnem in nekega dne čudežno potihne. Potem ko se oče končno sprijazni z mojimi interesi mi je rekel, da je to manipulacija, skrivanje pomembnejših stvari. Danes žal doživljam javno RTV vse prevečkrat podobno, kot manipulacijo, kot izkrivljen sistem informiranja. Pa naj bo to usklajen in hujskaški ritem tarče ali obskuren termin pričevalcev. Še najbolj iskreno je sporočilo obrazne mimike voditeljice informativne oddaje, ki z očitnim nelagodjem sprejema odgovore predsednika Vlade, ki je uspešno opravila z epidemijo. Mogoče tudi za Levico zanimiv Zigmund Baumann [[nerazumljivo]]sprejemanje neznancev ali tujcev v delu postmoderna etika pove: »Če bi bilo mogoče kognitivni prostor projecirati na zemljevid mesta, države ali modernega sveta kot celote bi prevzel obliko arhipelaga in ne kroga ali kakega drugega zgoščenega sklenjenega lika. Za prebivalce modernega sveta je družbeni svet razklopljen po širnem morju brez pomenskosti v obliki številnih večjih ali manjših madežev vedenja, oaz pomena in pomembnosti sredi enolične puščave. Večina dnevnih opravkov preživi potujoča med semiotično praznimi prostori s fizičnim premikanjem od enega otoka do drugega. Otoki se med seboj ne stikajo, niti jih ne moremo zamenjati. Vsak od njih skriva drugačno vedenje, pomene, pomembnost. Da bi ohranili identiteto vsakega od njih je treba sprejeti določene ukrepe, ograditi obalo, zajeziti morske tokove. Z drugimi besedami, zadržati neznance na njihovem mestu.« Čeprav je odstavek in delo namenjeno drugačnim tujcem se zlahka prepoznam med tujci tudi sama, ko je v družbenem svetu, ki ga predstavlja javno informiranje, zgrajena trdna obala, ki preprečuje drugo mnenje. Kot da bi v smislu konstruiranja realnosti želel javni informativni servis oblikovati arhipelak edine resnice. Resnice predmoderned družbe, kjer je ena elita, ena partija, ki določa miselne parametre, se proglaša kot edina in naša in nepogrešljiva z obilo načrtov, kako ta arhipelak še bolj utrditi, ki seveda terjajo še dodatna sredstva, še dodatne zaposlene poleg že 2 tisoč 200 zaposlenih. Državljanke in državljani, ki se počutijo ob nekaterih informativnih oddajah, debatah in komentarjih RTV Slovenija kot tujci v lastni domovini me pogosto sprašujejo kdaj bomo ukinili RTV prispevek in pozivajo k neplačevanju. Povsem lahko razumem njihovo odrinjenost in njihove občutke delim, saj sama ravno iz zgornjih razlogov s težavo, z veliko težavo plačujem prispevek. Se razume zakaj. Še bolj razumem ljudi z majhnimi dohodki, mnoge upokojence, ki si te stroške tudi težko privoščijo. Za mnoge od njih pa to predstavlja eno redkih oken v svet. Že zato bi bilo pošteno informativne in debatne oddaje, pa tudi siceršnji spored urediti pošteno in moderno. RTV Slovenija mora pretrgati popkovino s predmodernim, subjektivnim načinom dela, program oblikovati tako, da bo zadostil različnim pogledom, tudi nas, ki se danes počutimo kot tujci. Zato mora biti programski svet sestavljen tako, da skrbi za vse državljanke in državljane, ki imamo različne poglede, prepričanja, svetovne nazore. Upornost in radovednost ter veselje dela z ljudmi me je na moji poklicni poti pogosto vodila preko vodilnih mest. Ob zaključku posamezne zaposlitve sem se vedno zahvalila svojim sodelavkam in sodelavcem z besedami. Hvala vsem, ki ste me podpirali še bolj pa tistim, ki ste me ovirali od vas sem se največ naučila. Zato menim, da če že imamo javno RTV, ki naj v prvi vrsti informira javnost in razvija slovenstvo, da naj ta poroča korektno, kjer se nameni enaka količina časa poročanju in komentiranju o ukrepih koalicije in odzivih opozicije korektno, kjer se jasno vzpostavi razliko med informiranjem in komentiranjem. Hkrati pričakujem dober, kulturni in izobraževalni program z oddajami, ki ne najdejo mesta v komercialnih televizijah, ki bodisi nimajo denarja za pripravo takih oddaj bodisi je njihov kulturni domet prenizek za kaj takega. Ne morem zanikati določene kakovosti dela programa Radio televizije Slovenije. Ne morem pa sprejeti mnenja, da je tam v tej ustanovi vse v redu. Moje mnenje delijo še številne državljanke in državljani in to ne le tisti, ki so jih s plakatih na sejah programskega sveta šikanirali z označbami in grožnjami temveč vsi, ki si končno želijo normlnaosti v Sloveniji in konec manipulacij in mnenj. Sestava programskega sveta je ključna, zato da dobimo nepristransko, profesionalno ustanovo, ki bo krepila intelektualni potencial, slovenstvo, domoljubje in zmožnost kritične presoje poslušalk, gledalk, poslušalcev ter gledalcev. Naj v nasprotju [[nerazumljivo]]citiram John Donna: »Nobeden človek ni otok, vsi smo del celine.« Smo del celine toda različni smo. Politiki smo glasniki te različnosti. O njej moramo razpravljati in se usklajevati. V razpravah sem danes slišala tudi trditve o politizaciji in o politiki, ki se naj ne bi vtikala sem in tja. Jaz mislim, da je politika časten posel, zato se mi zdi vnaprejšnje obsojanje dela politike in politikov nizkotno. To pomeni, da ne cenimo svojih volivk in volivcev. V čem je civilna družba boljša od politike? Politiki smo pridobili zaupanje državljank in državljanov. Že zaradi njih se moramo počutiti cenjeni. Kako kolegice in kolegi sedite lahko v poslanskih klopeh in zanikate lastni izvor in lastno delo. Ste politiki in hkrati se zaničujete. Ne vem zakaj imate predlagatelji tak pogled in tisti, ki podpirate ta predlog. Imate vso pravico, da se lahko zaničujete, če se že hočete. Jaz pač cenim svoje volivce, ki jih predstavljam. Kar zadeva pa civilno družbo, poštenost in novinarje je tudi tukaj zelo raznoliko polje. Tukaj moram omeniti tudi packarijo skupine 571 ljudi, ki so se imenovali novinarji in so v tujino pred predsedovanjem leta 2008 poslali kopico laži. Govorimo o novinarski srenji, če govorimo o novinarski srenji, ki jo iz Levice tako podpirate. Novinarska srenja to je tista srenja, ki med drugim podpirala založniški kapital in priobčila v času, ko je bil uveden evro 24 člankov ukiniti delovnih zvezkov v obrambo založniškega kapitala v primerjavi s 7 članki o aktualni temi uvedbi evra. Mi tukaj zastopamo volivke in volivce. Kot predstavniki države na različne predloge imenujemo tudi predstavnike programskih sfer RTV, ki je javni zavod in to povsem kvalificirano, saj ga je ustanovila država. Vlada, ki je ustanoviteljica srednjih šol imenuje svoje predstavnike v sveta zavodov, imenuje predstavnike v svet drame, gledališč, drugih gledališč, filharmonija, ker je pač ustanoviteljica. In politiki smo ljudje, ki moramo delati častno in odgovorno. Verjamem, da bo Vlada znala oblikovati zakonsko zasnovo programskega sveta tako, da bo ta deloval v korist kakovostnega programa, uravnoteženega programa in bo sprejemljiv vsaj večinoma za vse državljanke in državljane. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Marko Bandelli, za njim pa bo razpravljal Zmago Jelinčič Plemeniti. Izvoli.
Hvala predsedujoči za besedo. Jaz mislim že v našem stališču stranke SAB smo [[nerazumljivo]]nekako smer v katero strmi naša stranka, kakšna je naša vizija, kakšen je naš pogled na to spremembo tega zakona. Veste, RTV Slovenija je edina javna neprofitna, če bi tako rekli, [[nerazumljivo]]organizacija v Sloveniji in tako mora tudi ostati. Mora ostati. Predvsem javna in predvsem neprofitna, ker to je interes naše države, nas vseh. To je televizija, ki je pomembna zaradi kulturnega pomena, socialnega, državnega, nacionalnega in mislim, da to je tudi prav. Kaj je zdaj pred nami tukaj? Zdaj se bom, mene malo skrbi, res me resnično malo skrbi kaj se dogaja na tem RTV v tem trenutku. Vse eno čez drugo, jeze, obtoževanja, neprimerne komunikacije, če bi tako rekel in kaj vse prihaja ven. Kakšne želje so tudi o spremembi sistema, ki jaz mislim, da je povsem dober. Če izgubim samo eno minuto. Na odbor, ki smo ga imeli ob predstavitvi nadzornega sveta, kaj smo tam vsega slišali, kaj vse je prišlo iz ust določenih strank, same kritike zaradi tri milijone in pol ali ne vem koliko je bilo minusa, odhodkov nad prihodki mislim, tako če bomo rekli strokovno, večjih odhodkov nad prihodki, pa na koncu sreča ker nisem mogel več poslušati vse te kritike, te gromozanske izgube, to je nekaj neverjetnega, neka izguba, da bomo zapravili praktično RTV vsak trenutek, sam dal nalogo, da mi prinesejo, da preberem na hitro bilanco stanja, izkaz poslovnega uspeha, mislim da sem edini poslanec prebral celotno, [[nerazumljivo]]mislim, in kaj se je pokazalo potem tukaj od RTV, če ne bi se dvignile plače za tista dva razreda, bi zavod imel milijon in pol dobička, plus. Govorim o teh izrazih, da nas ljudje razumejo. In to, ta manko, ta majhna razlika, to se da zelo enostavno s pravimi posegi in ukrepi, notranjimi, popolnoma spraviti v to kar zavod mora biti, da pokaže na koncu pozitivno nulo in zato so zavodi. Drugače bi bila podjetja. Kaj zdaj s tem predlogom, kaj je s tem predlogom? To znižanje članov, to se tudi mi strinjamo, saj ni noben problem, znižati člane, dobro. Povsod je malo preveč članov, ker potem vpliva na tak ali drugačen način ali pa preveč kaosa prehaja v notranjosti, kar je [[…]]Zdaj tisto kar je meni sporno tukaj, tistih 5 strank. Tistih 5 strank, ki bi dobili svojega člana notri. Pri tem sem jaz zelo zelo skeptik, ker to je absolutno diskriminatorno do ostalih strank, ki so v parlamentu. In ker mi govorimo tukaj, v tem trenutku od ene javne RTV, od enega javnega zavoda, ki morebiti če že je, kar tudi jaz se strinjam, da bi bilo boljše, da ne bi bilo politike zraven, ampak to bom govoril potem, v tem trenutku, če že politika je, zakaj mora biti 5 strank, ki zastopajo interes Državnega zbora in Republike Slovenije, ker praktično mi tukaj zastopamo cel narod, proporcionalno vsak toliko ljudi. Se pravi, proporcionalno toliko ljudi ne bi bilo zastopanih v javnem zavodu, ker bi samo pet privilegiranih strank imelo svojega zastopnika v programskem svetu. Ali je to pošteno? Ne, to je totalno diskriminatorno do ostalih. In če rečem še dve besedi glede tega, v tem trenutku lahko naštejemo, tam bi imeli SDS, LMŠ, SD, Levico in SMC. Vsi ostali smo nič, ampak vsi ostali smo ena tretjina parlamenta. Tako, veste, predlagati tak način rešitve, ni prav, ni pošteno, ni pošteno do ostalih. Če bi pa rekli, slučajno, da bo vsaka stranka, ki pride v parlament, imela svojega predstavnika, enega svojega predstavnika, tudi to ne bi bilo prav, kajne. Ko eden reče, imam 25 %, ti jih imaš 5,5, pa bomo imeli vsak en glas - vsak en glas, tako bi bilo pošteno, zastopanost bi bila v njem. Koliko, na kakšen način, o tem se da vse pogovarjati. Ampak to je treba razumeti, zakaj mora imeti pet strank svojega predstavnika in ostali nič - vem, ampak ni prav. In to ni prav. Gremo na drugo fazo. Dajmo reči, da bi [[…]]Ne, vam dam še en primer, predsednik, dovolite mi, ker moram še to povedati. Glejte, imamo pet strank, in v tem trenutku, ko je moda, da preskakujejo razni poslanci iz ene stranke v drugo, je bil ravno tisti prehod, ko je šel en član, tak ali drugačen, iz ene stranke v drugo. In kaj bi potem, bi na sredini zamenjavali, ti si moja stranka, si član, čakaj, pazi zdaj, tisti član je šel k moji stranki, ker je prestopil, ker se mu ne zdi ideologija več prava ali sistem dela v parlamentu tak, kot njemu paše. In potem moramo zamenjati na polovici, na tretjini sezone tudi novega člana. Mislim, kam bomo mi prišli s takim sistemom! Tako ne gre. Enostavno tako več ne gre. Potem pride tista faza, kjer naj bi potem bili nevladniki, na primer, da bi pripustili nevladne organizacije. Ma, pomislite vi, kaj bi se potem zgodilo tukaj! Ma, kdo so te nevladne organizacije, ma, ali veste koliko jih je? Ma, koliko jih je? Ma, kaj bi one naredile potem tu! Na kakšen način bi reprezentativno pokazale resničnost interesa ljudstva, saj je ena nevladna bolj pametna kot druga! Za njih. Eden se bori kot drugi za drugo. Pa zdaj še te nevladnike plača država, kajne. Vse te nevladnike plača država, kar je tudi prav, jaz se tudi strinjam, da obstajajo, ker tudi morajo biti, da delajo neko sorazmerje med tem, kar se dogaja. Ampak kaj bi se zgodilo, če ne bi bilo njih? Potem bi bil šele kaos, garantiram, glejte. Takrat bi bil pa res, res, res problem. Zakaj ne damo raje predloga, da bi bil sistem interesnih enot združen, interesnih organov, tako kot ima Državni svet. Kdo pride v Državni svet, saj je točno napisano, kdo lahko pride noter, in kaj zastopajo v Državnem svetu, koga zastopajo. Je način, tudi način. Ma, jaz lahko dam predloge, ker verjetno vidim malo bolj široko kot nekateri drugi, ne vem, vprašam. Kulturniki, kolikokrat smo govorili o kulturnikih. Jaz jih razumem, stoprocentno, vem točno, in bog varuj, da jih ne bi imeli, ker brez kulture tudi država ne bi obstajala. Zdaj naj bi dali pa kulturnike na taka odločilna mesta, kakor da kulturnik ni opredeljen. Ma, ni enega kulturnika, ki ga ne bi poznal, da ne bi bil opredeljen, vam garantiram. Ga ni! Ne obstaja niti en kulturnik, ki ne bi bil opredeljen, stoprocentno. Ne govorim, za kaj, me ne zanima, za kaj, ampak je. Spet ne bi bilo prav, tudi to ne bi bilo v redu. Vem, da je težko, jaz tu odpiram kup vprašanj, takih in drugačnih, ampak to je argument, ki je zelo pomemben, veste. Javna RTV, ki jo plačujemo, pošteno, plačujemo naročnino. Jaz se prav bojim dobiti na mizo, res povem, nov zakon. Jaz se v tem trenutku bojim dobiti ga na mizo, ker vem in sem prepričan že 50 %, kaj me čaka. In glede na to, da sem v odboru za kulturo, ga bom tudi celega moral analizirati »v nulo« in ga bom in potem bomo začeli delati, ne, »cahe« gor, kaj je in kaj ni in kam se obrača. Vsak zakon je dober, če je za ljudi, za državo, ne pa individualno, ne pa strankarsko, ne pa opredeljenostno, samo na en kraj, ker jaz mislim, da ravno to bomo dobili na mizo, da se bo lahko možnost, možnost. Da se bo vplivalo še več, kot tisto, kar se lahko zdaj. In zdaj pa se ne, jaz, zame, po mojem, ne, se ne toliko vpliva. Zdaj sem poslušal pismo, ki ga je prebirala gospa tukaj zraven mene od SDS, ne. V enem, v enem, v eni točki je navajala tudi nas, ki se danes počutimo tujci, na televiziji. Pa mislim, pa kaj je to možno, da sploh nekaj takega en človek napiše: »Tudi nas, ki se danes počutimo tujci.« Ma kaj se počutiš tujce? Ker si prepričan od drugih, da je RTV, ne vem, levičarski medij, ali kaj? Ma kje piše to, ma kdo je rekel, da je to? Jaz sem prepričan, da je v tem trenutku zelo pošten medij, izredno pošten medij, ki daje možnost vsakemu, da lahko trobi gor na vrhu njegove [[nerazumljivo]]ideologije. Saj vidimo primere točno, katere bo, ne bom več govoril teh ljudi, ki točno vemo, o čem govorim. Da ne dam primera, ki je bil včeraj, kaj smo, kaj ste potrdili včeraj glede Prešernikovega, kaj je bilo, sklada, ali kaj je bilo tisto, kar je, mislim, kakšna imena so bila notri. Sramota za Slovenijo, določena imena, ki so bila notri, sramota! Kaj so tista imena delala notri? To je bilo pa paritetno, to pa res ste zbrali take člane, da je res, da ne bo nobeden moral reči, da je tukaj enosmerno, ne, enostransko. Res, res ste zbrali taka imena noter, ne, ma ne bom govoril o imenih, ker ne maram nikoli govoriti imen, ampak je bila zame polomija od polomije od demokracije. Pa ste vedeli itak, da bo izglasovano, pa je šlo naprej. V redu, bomo videli, saj bomo videli rezultate, kaj bo dalo ven. Da ne govorim o drugih rečeh, ki prihajajo ven. Tako da, mislim, ta nov zakon absolutno nas zanima, bomo ga preučili in bomo videli, kar je, ne, ma mi govorit meni o političnih zadevah notri v RTV, ma normalno da določene politične zadeve so. Ker veste, gospod minister Simoniti, poslušajte mene, jaz sem bil, ko sem bil jaz predsednik nadzornega sveta leta 2013 in 2014, a veste, kdo je bil predsednik programskega sveta? Človek, vam povem jaz, kaj je bil, človek, ki je dva dni prej, ko smo imeli glavno sejo notri, je bil na enem, je bil glavni govornik na enem nacionalističnem shodu. Glavni govornik, glavni. To je bil predsednik programskega sveta RTV. Gospod Štular, v redu? Tako da povem, saj ni nič, saj je bil, saj je na vseh videih, saj ga kažejo povsod, ne, z veliko zastavo SDS, z vsemi rečmi, kar je treba, vse kar je, ampak to je bilo legitimno, ma sedaj pomislite, da bi zdaj bilo obratno, da bi tukaj bi en pošten, ne, Sabovec na primer. Ali pa, ne vem, druge stranke, jaz sem dal primer svoje, ker mi smo poštena stranka. Se imamo za pošteno stranko in racionalno stranko, ne destabilizacijsko ali, ne vem kaj, ali revolucionarno, to kar se dogaja dandanes. Nismo mi to, mislim, da to je jasno tudi, ne. Ma pomislite, da bil eden od programskega sveta od Levice na primer, da bi bil, da bi bil glavni govornik tam spredaj, zdaj s tistimi kolesarji, ubogimi, ne, in predsednik programskega sveta RTV. Ma kaj bi vi naredili? Ma kaj, ma joj, ma mislim, ma kaj bi vi delali? Ma en mesec bi trobili, da to ni, ma kaj, ma kaj se dogaja, ma kaj je, kdo je. Ko sem bil jaz, sem ga samo vprašal: »Kaj si delal tam?« »Ja, sem bil, ker sem pač, moja vloga je bila tudi to.« Dobro, ja prav, sem rekel, kaj. Predsednik programskega sveta. Tisti, ki izbirajo danes tudi generalnega direktorja. Ker to bo treba spremeniti. Kaj ima programski svet za izbirati administrativnega direktorja? Ker vedno, po celem svetu, vsi zavodi, izbirajo vedno nadzorni sveti, ne programski. Programski svet ne izbira direktorja za televizijo, ne izbira direktorja za radio, ne izbira direktorja od godbe, ki jih ima tri orkestre, ne vem, koliko jih imamo notri v RTV, kar sem tudi zadovoljen, ker so zelo pridni. Ma ne generalnega direktorja, to dajte na mizo, minister, če hočete malo napravit spremembe noter, v tej zadevi. Tako da, zdaj glede tega zakona in te reči tukaj, bomo videli, kaj je, kaj ni. Pametno je, da se nekaj spreminja. Počasi je treba razmišljat o drugačni poti tukaj, kajne, ne gre tako naprej. Se strinjam z vami, ampak, kaj boste pa vi dali za eno zadevo na mizo, res me zanima. Upam, glejteUpam, da bom čim prej dobil, ker vidim, da bo dosti, bo močno, se bo treba zelo poglobit noter, v te zadeve, ker že verjamem, točno, kaj približno je noter. Ja, ne more bit drugače, kot tisto, kar razmišljam, kajne, ja. Demokratičnost, 100 % in tako da, v tem bomo potem nastopali in videli, za kaj seČe bo pa dobre, glejte, ker če bojo dobre reči in vse, kar je, jaz mislim, da nima noben problem tukaj potrdit. Mi smo kooperativni, mi smo dokazali večkrat, da smo kooperativni in smo bili [[nerazumljivo]]za. Ne pa ekscese, ne pa enostranske zadeve, demokratične, res demokratične, v tistem pa bomo videli potem naprej Jaz zaenkrat sem zaključil, predsednik, hvala lepa.
Hvala lepa. Zdaj govorimo o sedanjosti in zakonu, ki je vložen. Prihodnosti prepustimo zakon, ki bo vložen. Besedo ima Zmago Jelinčič Plemeniti, za njim pa bo dobila besedo Jerca Korče. Izvoli.
Hvala lepa. No, pred sabo imamo še en politikantski zakon, ki nima pravzaprav nobene vsebine, ampak, je zgolj namen, da se poskuša čim bolj dezavuirat dejansko delovanje RTV Slovenije in to delovanje pripeljati še bolj v kremplje leve, tako imenovane leve kohorte. Če vzamemo željo, ki izgleda, ki evidentno bruha ven, iz tega zakona, vidimo, da jim je v interesu, predlagateljem, samo to, da prevzamejo programski svet v svoje roke. Ne zanima jih to, recimo, da ima Kadunc 4 milijone minusa, ker so si dvignili plače, ne zanima jih to, da je zaposlenih tam okrog 2 tisoč 500 ljudi, kar je približno, skoraj dvakrat toliko, kakor v Angliji na BBC-ju, ne zanima jih to, da plačujemo prispevek za to, da zdaj v zadnjem času gledamo 20, 25 ali pa 30 let, pa še več, stare serije na televiziji, da televizija predvaja same neke, po tujih vzorcih pripravljene oddaje, za katere plačujemo velike denarje. Skratka, to ni pomembno. Ni pomembno. Pomembno je to, da je treba podredit programski svet sebi. Pa če gremo malo po vrsti. Recimo, pravijo, gospodje in gospe, ki so predlagal zakon, da naj bi po enega člana imenovale nevladne organizacije v javnem interesu, baje na področju športa. V Sloveniji imamo preko 27 tisoč nevladnih organizacij. Kdo bo izbral enega izmed teh? Že tako ali tako je te nevladne organizacije, razen izjem, zanima samo denar, zaslužek in kaj bojo potem, se bojo stepli med sabo, kdo bo tukaj noter sedel? To je velika neumnost. Potem [[nerazumljivo]]enega člana imenujeta Društvo slovenskih pisateljev in Združenje dramskih umetnikov. Ja, kaj pa Društvo novinarjev Slovenije, pa kaj pa Združenje novinarjev in publicistov Slovenije? Ali bojo oni tudi noter? Ali kaj se gremo tukajle? Hecno je to, da se noter navaja, da mora imet enega člana, mora imeti noter organizacija gluhih in naglušnih, enega člana pa organizacija slepih in slabovidnih. Tisti, ki so gluhi ali naglušni, radia ne morejo slišat. Tisti, ki so slepi in slabovidni, ne morejo televizije gledat. To se pravi, kaže se namen [[…]]Kaže se samo namen, da se uničuje tisto, kar je postavljeno, kajti, ustrezni, sedaj obstoječi člen v zakonu, je stokrat boljši, kot ta predlog, ki so ga pripravili. Ima pa tudi prejšnji zakonski zakon, eno napako, kar se pa ponavlja tukajle, in piše, da enega člana imenuje italijanska narodna skupnost in enega člana imenuje madžarska narodna skupnost. To so predstavniki interesnih skupnosti, ki ne sodijo v Državni zbor, ki sodijo v Državni svet kot interesne skupnosti. Tudi tukaj je napisano, ne more to enostavno biti zaradi tega, ker tudi če bi že hoteli kaj takega, potem bi lahko zahtevali samo še, da na madžarskem mora biti v madžarski javni televiziji, slovenski, predstavnik in v Italiji, na RAI tudi en predstavnik, vendar tega v obeh sosednih državah ni, kajti tisti sosednji državi sta državi, mi pa zaradi nekih levičarskih usmeritev kvazi levičarskih usmeritev postajamo vedno bolj postajamo neka krajevna skupnost, zblojena popolnoma. Hvala bogu, je zdaj Vlada drugačna, ki ji je nekaj do tega, da država obstane, ne pa, da se proda v roke kaj jaz vem komu vse, tudi Sorosu po določenih povezavah. Kolega pa jaz ne razumem kakšna nacionalistična prireditev je bila, ko je nekdo govoril tam. Jaz mislim, da tisti, ki reče s ponosom, da je Slovenec, to ni nič slabega. To je dobro, na žalost je premalo takih, ki s ponosom rečejo, da so Slovenci. In kar se tiče pa nacionalnosti pa nacionalizma, treba je vedeti, da nacija pomeni državo in tista stranka, ki je nacionalna, pomeni, da je državnostna. Tega pač nekateri ne razumejo, nekateri pa nočejo razumeti, sicer pa ni čudno če, kako bi razumeli tudi tisti, ki hočejo v ta nov programski svet postaviti, da enega člana izmed visokošolskih učiteljev imenuje katedra za novinarstvo Fakultete za družbene vede. Pa lepo vas prosim. Že tako ali tako FDV določa kaj kdo sme reči in kaj ne sme reči. Pojdite si pogledati tiste pimpeke tja iz FDV, ki določajo kaj se sme objaviti na Facebooku in kaj se ne sme objaviti. Pa lepo vas prosim, to je sramota za Slovenijo. In zdaj bodo FCV-jevci, ki niti ne vedo kakšnega spola so, bodo odločali kaj bo šlo zdaj na televizijo in kaj ne bo šlo na televizijo. To kar so predstavili, to je grozljivo, to je grozljivo. In bodite prepričani, da Slovenska nacionalna stranka ne bo nikoli podprla takega zakona, ki je sramoten ne samo za nas vse, sramoten je tudi za tiste, ki so podpisniki k temu zakonu, kajti da se človek podpiše pod tak zakon, ali mu ni nič jasno, ali se je pa podpisal zato, ker se je moral podpisati tisti, ki so ga pisali pa so že vedeli zakaj hočejo in zakaj morajo to napisati. In mislim, da tisti, ki bi to pisali, bi se raje ukvarjali s kakšno drugo zadevo. Saj imamo še kaj kulturnega, recimo pri Zakonu o knjižničarstvu, kjer so ravno tisti bili proti temu, da bi se COBIS nadgrajeval, itn. To jih ne zanima. Zanima jih tam kjer bi lahko oni politično delovali in politično usmerjali svoje delovanje. Po mojem mnenju delovanje na škodo države in državljanov, predvsem pa na škodo domovine. Jaz mislim, da kaj takega kot imamo tukajle je, mislim, grozljivo. Treba je marsikaj spremeniti, na televiziji, na RTV je treba spremeniti, najprej je treba znižati število zaposlenih, vsaj na polovico, če ne več. Treba je popucati s tistimi, ki prejemajo blazno bogate honorarje zato, da ponavljajo tuje oddaje, jih preveslajo v slovenščino in potem mi plačujemo še po svetu razne anuitete, s tem seveda, da potem pa ti ljudje dobijo celo Oskarja za najboljše slovenske oddaje. Pa dajte prosim vas lepo. Treba je narediti tako kot so naredili v Grčiji, ukiniti RTV, popucati in ga na novo zagnati čez mesec dni. En mesec nedelovanja RTV nihče v Sloveniji tudi opazil ne bi, saj v glavnem vsi gledajo druge programe, ki so veliko boljši. Tiste, kakšne takšne zanimivosti pa lahko človek pogleda na HBO, tam imamo dokumentarne oddaje. Na Ljubljani smo jih nekoč v bivši Jugoslaviji smo imeli odlične dokumentarne oddaje, ampak to je bil tisti čas. To, da se sedaj nekatere oddaje iz tistega časa ponavljajo pa kaže, da ne ve vodstvo kaj delati, sedaj gospoda, ki je bila v času korone sploh doma, pa dobivala ravno tako plačo, pa verjetno bo dobila še dodatke, ki jih je tako skrbelo kaj bo s televizijo, sedeli so pa doma na kavču, pa pili pivo, pa jedli kokice. Mislim [[…]]Skratka, to kar imamo danes pred nami, to je sramota. Sramota! In če vas ni sram, mi je žal, ampak je vas lahko sram. Mi tega nikoli, tudi v sanjah ne bomo podprli.
Hvala lepa. Predlagateljica Lidija Divjak Mirnik. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec gospod Plemeniti je sicer simpatičen starejši gospod. Bi bilo pa fajn, da predlog sploh prebere preden ga populistično komentira in da naj ne naklada nekaj tja v en dan, kar se tiče predloga. Tega pravzaprav niti komentirati ne moreš, če daš kaj nase. Zato bom prebrala samo to kar ostane enako v aktualnem zakonu, ki obstaja že od 2005: 13 članov ostaja enakih, 5 članov imenuje Državni zbor na predlog političnih strank, 2 predsednik republike, enega madžarska narodna skupnost, enega italijanska narodna skupnost, spoštovani gospod Jelinčič, enega imenuje SAZU, tri člane pa izmed sebe izvolijo zaposleni na RTV. Tukaj je novost, da vsaj eden izmed teh treh članov mora biti iz regionalnega centra. Kot veste imamo v Mariboru enega in enega v Kopru. Po novem pa bi teh deset članov imenovale strokovne organizacije in civilna družba, ki smo jih že danes večkrat omenili, tudi dva člana bi imenovale strokovne organizacije novinarjev, spoštovani gospod Jelinčič, po enega pa gluhi in naglušni, slepi in slabovidni, nevladne organizacije v javnem interesu na področju športa, katedra za novinarstvo, varuh človekovih pravic, društvo slovenskih pisateljev in združenje dramskih umetnikov, strokovna združenja glasbenih ustvarjalcev, strokovna združenja s področja filma in avdiovizualne produkcije. Kar se pa tiče tistega vašega, da so sedeli doma v času korone, naj vam samo tri zadeve nanizam. Prvič, v času korone se je RTV pravzaprav zelo izkazal. Novinarske konference, ki jih je ta vlada začela izvajati na daljavo je omogočil prav RTV. Drugič, pripravili so oddajo Izodrom za vse tiste otroke, kot veste, vsi so bili doma, verjetno vaši tudi, ker pač niso hodili v šolo in so za njih posebej pripravili oddajo in jo tudi vsak dan vrteli. In pa tretjič, za maturante, ki so prav tako ostali doma, so jim pomagali pri pripravi na esej iz slovenščine, in sicer v program so umestili Cankarjeva dela. Samo toliko o tem, da so sedeli doma v času karantene. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Jerca Korče, za njo pa bo razpravljal Jožef Lenart. Izvoli.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoči in lep pozdrav vsem! Da se malo, kljub vsemu, vrnemo na dejansko tematiko, govorimo o dveh členih. Ja, večkrat je bilo povedano, kolegi iz SMC so rekli, ta zadeva ni sistemska, ta zadeva je parcialna, zato je ne moremo podpreti, kljub temu, da se strinjamo s cilji in z namenom, ki ga zasleduje ta predlagana spremembe. Seveda ta zadeva je daleč od sistemskosti in ja, seveda je parcialna, ker v dveh členih urejamo samo eno malenkost. In to je malenkost s katero se vsa politika, več ali manj, na deklarativni ravni nenehno izjasnjuje, da je potrebna, da je čas v naši državi, da politiko umaknemo iz tam, kjer ji ni mesta. Torej, govorimo o tem, prvič, da zmanjšujemo število članov programskega sveta - tudi o tem je bilo s strani praktično vseh političnih strank povedano večkrat javno, da je treba minimalizirati število članov in narediti programski svet bolj operativen. Kar pomeni, še enkrat, prvič, zmanjšujemo število članov, in drugič, umikamo to, da Državni zbor po trenutni zakonodaji imenuje 21 članov, po predlagani spremembi bi jih imenoval pet. Za to gre. Toliko, da bo javnost seznanjena, kaj počnemo, ko se bodo naslednjič nekateri javljali v smislu, kako je treba zagotoviti neodvisnost, umik politike, da je programski svet preglomazen, premalo operativen in tako naprej. S to spremembo, s tema dvema členoma rešujemo eno malenkost, s katero se je ta politika v preteklosti večkrat že strinjala. In še enkrat, ponovno dve koalicijski stranki, Desus in SMC, kažeta, da javno povesta eno zadevo, pritisneta pa tisti gumb, kakršen je diktat oziroma kolikor so okusni kanapeji na Brdu. Toliko o tem. Zdaj pa gremo k temu, kar je danes bilo tudi večkrat izpostavljeno in se ogromno govori o tem, kakšne vsebine so na RTV. Gre za to, da je država ustanoviteljica in država kot ustanoviteljica mora zagotoviti institucionalno avtonomijo, uredniško neodvisnost in primerno financiranje. To so tri ključne naloge, tudi nas kot politikov oziroma predvsem nas kot politikov, ki predstavljamo ljudstvo in smo izvoljeni s strani ljudstva na volitvah. Vse ostalo, kakšen je program, kakšna uredniška politika se vodi, pa je izključna stvar institucije kot take in ne nas, politikov, da govorimo, kateri del nam je bolj všeč in kateri del nam je manj všeč. In zavedajmo se, da RTV ni samo Tarča, RTV niso samo Odmevi, niso Pričevalci, ampak je še marsikaj drugega, marsikaj, kar nas kot družbo ne sme deliti, ker če kaj, potem program RTV zaobjema vse družbene skupine in prikazuje raznolikost naše države. Veste, govorimo o tem, da imamo oddajo Ljudje in zemlja, včasih smo imeli ali pa je še ob nedeljah Kmetijsko oddajo. Imamo Živžav za otroke, imamo Dobro jutro, ki ga spremljajo starejši upokojenci, ki so v tistem času doma. Imamo Kodo, ki govori o potrošništvu in prikazuje nek vidik. Imamo, nenazadnje, Obzorja duha, imamo oddajo Na vrtu, imamo romske tematike, oddajo za Rome, imamo oddajo Na lepše, imamo zelo dobro oddajo Ugriznimo v znanost, oddajo Osmi dan, imamo Avtomobilnost. Imamo tudi parlamentarni program. Skratka, RTV je institucija, ki zavzema različne družbene skupine. Ali je meni všeč, da se zapravlja denar za oddajo Avtomobilnost - mogoče ne, ker me avtomobili ne zanimajo. Ampak to ne pomeni, da imam pravico prikazovati kot politik svoje mnenje, da ta oddaja ne paše na RTV in da je to brezzvezno zapravljanje denarja. In fokusirate se na zelo ozek segment informativnega programa, ki ga izvaja RTV. Imamo radio, Studio ob 17h, Literarni nokturno, Radio Ga Ga, Toplovod, Nebuloze, super oddaje Izštekani, ki dajejo priložnost mladim glasbenikom, ki mogoče nekje drugje ne dobijo te priložnosti. Glejmo malo širše na zadevo, no, in se nehajmo fokusirati na zelo ozke segmente, ki ustrezajo SDS, da po svoje nabija RTV Slovenija, tako kot to njej ustreza. In, veste, ena zelo pomembna stvar je pri RTV prispevku - zame je RTV prispevek nek prispevek k solidarnosti. Nenazadnje imam doma babico, ki iz dneva v dan slabše vidi, in njej vsi trije radijski programi oziroma, recimo, Studio ob 17h, Intelekta, Svetovalni servis, Kje pa vas čevelj žuli, njej to predstavlja stik s svetom. Njej to, da je Jezero bil posnet kot zvočna knjiga, od Tadeja Goloba, njej to predstavlja stik s tem, da lahko prebere knjigo. Seveda te stvari stanejo, ampak tudi to je del družbene solidarnosti. Vsi bi najraje živeli v svetu, kjer nam ne pride nobena položnica, ne za elektriko, ne za vodo, ne za RTV, ampak če smo pa sposobni kdaj uvideti kakšno stvar širše in razumeti, da s tem prispevamo tudi k temu, da se zagotavlja za te, bom rekla, manjše družbene skupine neke vsebine, ki jih druge televizijske postaje ne bodo nikoli pokrivale, ker niso profitabilne, in se sklicujete na trimilijonsko izgubo. Seveda, »odzujfalo« se je zadeve zaposlilo se je prekarce, neki stroški so se dvignili. Ampak ta država pa tudi na drugi strani ni poskrbela za primerno stopnjo financiranja ob hkratnem ohranjanju zakonskih obveznosti, ki jih mi nalagamo RTV, da jih morajo izpolnjevati, ravno zaradi tega, da lahko pokrivajo vse te vsebine za raznolike manjšine, nenazadnje tudi cerkvene vsebine. Mi smo zakonodajalec. Če si želimo krčiti program in s tem odrezati nekatere družbene skupine, super, imate večino, sprejmite. Sama bom temu ostro nasprotovala, ker se mi zdi prav, da smo solidarni do drugih, ker nikoli ne vemo, kdaj mi pridemo v tovrstno situacijo. Kar se tiče pa informativnega programa, če kaj, si želim, da mediji nadzirajo vsakokratno oblast, da dajejo vprašanja, da vodijo nadzor, pa če so mi ta vprašanja všeč, ali pa mi niso, mediji so zato, da nas sprašujejo. Lahko so nam vprašanja neprijetna, lahko se nam zdijo v tistem trenutku nepotrebna, ampak medijem je potrebno pustiti, da nas politike sprašujejo tisto, kar zanima javnost, da odkrivajo stvari, da nam nastavljajo ogledalo, ker ko začnemo zapirati vse, vsa ta ogledala, oziroma jih prekrivati z nekim koščkom blaga, potem na koncu ostanemo res v nekem sistemu, za katerega se naši predniki definitivno niso borili. Razumem, da imamo trenutno predsednika vlade, ki si ne želi kritike, ki se mu zdi, da bi morala RTV delovati celo tako, da bi ga vsakodnevno pohvalila, mu ne dala nobenega provokativnega vprašanja, govorite v SDS o tem, da vam ne namenjajo medijske pozornosti, hkrati pa sami ne dajete izjav tem istim novinarjem, ker je vaš način komuniciranja preko Twitterja. Novinarji RTV tudi po zakonu enakovredno pokrivajo, tudi po »timingu«, vse politične stranke in če si želite, imate priložnost dati izjavo, če je vi ne date, je to vaša odločitev, zato niso krivi novinarji RTV Slovenija. Zdaj, kako si v SDS predstavljajo delovanje medija, lahko vidimo. Lahko vidimo na popolnoma praktičnem in plastičnem primeru: odprete televizijo, ne vem na katerem kanalu, kdorkoli od vas to ima, in si lahko pogledate. Tako si oni predstavljajo medij in tako bi radi priredili tudi javno televizijo, ki ni državna, ni koalicijska, ampak je javna televizija. In ko kolegi iz SMC in Desusa govorijo o tem velikem sistemskem zakonu, Vlada je v svojem mnenju zapisala, da je v pripravi in da, mislim, da piše, da ga jeseni lahko pričakujemo v tem hramu demokracije. Jaz mislim in napovedujem, da širši družbeni konsenz okoli tega ne bo dosežen, ker se ve, kdo je pripravljalec tega zakona, še več, mislim, da SMC in DeSUS si nekako lažno mislita, ali pa upata na to, da bodo neke zadeve vključene notri in da bomo dobili nek tak sistemski zakon, ki bo dober, ampak čas bo pa pokazatelj, da temu na žalost ne bo tako, ker če pa kaj, imamo pa javna in drugačna izjasnjevanja, kako si stranka, ki tudi vodi kulturno ministrstvo predstavlja medije in tudi najbrž zakaj je to ministrstvo prevzela. Ne, zaradi tega, ker bi se ji šlo za kulturo, ne zato, ker bi reševala status samozaposlenih v kulturnih, ampak zgolj zaradi tega, ker razumejo oziroma imajo tako načelno stališče in tako si oni predstavljajo razvoj v naprej, da tisti, ki nadzoruje medije nadzoruje informacije, nadzoruje interpretacijo teh informacij in na tak način bodo lahko opredeli svojo moč in čisto nič drugega ni od zadaj. Še enkrat, spreminjamo dva člena, dva enostavna člena in izločamo oziroma minimaliziramo vpliv politike v programskem svetu. Če so namere oziroma izjasnjevanja nekaterih iskrena, potem je danes oziroma jutri na glasovanju čas, da se to potrdi in se lahko v duhu konstruktivnosti in želje po še izboljšanju teh dveh členov skupaj usedemo, kolegica Lidija je šla mislim, da po vseh poslanskih, ki so izrazile ta interes, vzela si bo čas še enkrat, se usedemo, dogovorimo, še izboljšamo zadevo in v drugem branju dobimo tak zakon, da bo široka podpora zagotovljena in nam mogoče uspe izločiti eno stranko, ki ne bo nikoli podpirala sprememb, ki gredo v smeri tega, da zadeve izboljšujemo in jih demokratiziramo. Hvala.
Hvala lepa. Kolegica vas nisem prekinil, ampak o tem kaj si SDS predstavlja glede zakona bodo povedali v SDS. Ne rabijo nekega imitatorja, ki bo povedal kakšno neresnico glede teh stališč. Sedaj pa nadaljujemo z razpravo. Besedo ima Jožef Lenart, za njim pa bo razpravljal Samo Bevk.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Pozdrav vsem prisotnim gostom! Spoštovani minister, cenjene kolegice in kolegi! Radiotelevizija Slovenija je javni zavod posebnega kulturnega in nacionalnega pomena torej vemo kakšen naj bi bil njegov namen. Namen je informirati, izobraževati tudi zabavati in drugo. Pri svojem informativnem delu pa se morajo držati ene same rdeče niti to je natančnost, nepristranskost, preverjanje dejstev tako namreč izhaja iz Pravilnika o poklicnih standardih, ki že v naslovu poklicna merila in načela novinarske etike v programih RTV Slovenija omenja. In sicer med drugimi, potem nadaljuje še, da je potrebno delati verodostojno, odgovornost, zagotavljati javnost dela, neodvisnost in pravičnost. Sedaj seveda v politiki nekateri razumemo te stvari vsak po svoje, ampak tole torej ni nič takšnega, kar se ne bi dalo z dobrim vodenjem, dobrim nadzornim svetom, dobrim programskim svetom zagotavljati. Predlog, ki ga daje današnji zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o radioteleviziji torej predlaga, da se zmanjša število članov programskega sveta RTV in da se zmanjša vpliv Državnega zbora na predlaganje svetnikov programskega sveta. Glede ostalega kaj bi naj ta zavod zagotavljal ta javni servis moram reči, da sredstva iz državnega proračuna in iz obveznega RTV prispevka mu zagotavljajo avtonomijo in samostojnost pri delu. In sedaj glede prevelikega vpliva Državnega zbora pač nekako se ne morem strinjati s predlagateljem kot pravi kolegica gospod Divjak Mirnik naj se odpovemo političnemu vplivu, da naj ima več vpliva civilna družba in tako naprej. Ampak glede na to, da je to javni zavod in glede na to, da je zadeva financirana iz proračuna in prispevka po zakonu je normalno, da tudi Državni zbor ima neki nadzor, ne govorim pa sedaj, da bi moral imeti vpliv na urednikovanje seveda, da ne, ampak na kvalitetno sestavo programskega sveta in seveda na dovolj [[nerazumljivo]]tudi po politični plati in to ne bi smelo biti nobenega težkega debatiranja o tem, da je to kaj narobe. Glede tega, da pa bi zmanjšali število svetnikov programskega sveta pa tudi sam verjamem, da bi lahko na ta način bilo delo nekako bolj tekoče, hitrejše odločitve pa torej bi povečali operativnost samega tega sveta, kar je potrdil tudi minister, nobenega problema. Se pravi, nekako, kot je bilo rečeno s strani predlagatelja, da se ne sme ta servis preleviti v neki servis za koalicijo. Tako nam namigne, in tudi pravi, da naj seveda ne pomagamo programskemu svetu in da naj se ne vmešavamo, koalicija tako namiguje, in potem tudi, da ne potrebujejo naše pomoči. Se pravi, stavek, naj se civilna družba vendarle odloča sama, dovolite ji to, ne potrebuje vaše pomoči. Gre za to, da tudi ne potrebuje vaše pomoči, spoštovani predlagatelji. Sedaj, če bi šli še malo k avtonomiji, potem, in svobodi pri vodenju RTV-ja. Po moje te avtonomije sploh ne manjka, ampak sprašujem se, kaj je pa z odgovornostjo. Sedaj se bom dotaknil te razprave, ki je bila na Odboru za kulturo pa je tudi že omenil kolega iz SAB, jaz se pač sprašujem, če poročilo Nadzornega sveta iz leta v leto slabše po poslovni plati, ne vem, kakšen nadzornik je bil kolega iz SAB, če je on takrat, ko je on bil, to odobraval, se pravi, od 2017 vsako leto izguba 50 % do 200 %, že večja izguba vsako leto. In kam potem to pelje? In zdaj če nihče ne bi na to rekel nič, potem ne bi bilo v redu. In sedaj, če se nazaj spomnim, da smo leta 2019 obravnavali poročilo Nadzornega sveta, seveda, in poslovanja za leto 2018, takrat so se z mano, da ni okej, strinjali v stranki LMŠ, v stranki SMC, v stranki SAB, vsi so imeli kar, bom rekel, ostre besede na to, da s takšnim vodenjem pač ne bo šlo naprej. In sedaj še ena zadeva, ne samo, da se dela minus, ampak da reče direktor, da pač imamo tri milijone minusa, ampak nameravali smo celo doseči pet milijonov minusa, smo celo dobro poslovali. Da pa so bile nekakšne, kako bom rekel, tudi izredne situacije pri njih, da so potem morali te ljudi zaposliti, vse to smo spremljali, ampak če nekdo reče leta 2019, ko je bil še na Vladi, da je potrebna optimizacija, sedaj danes, ko je v opoziciji, pa reče, potem je to za enega poslanca dvolična. Danes pa več ni potrebna ne optimizacije ne sistemizacija ne normativi za zaposlene, ki jih je bilo na novo zaposlenih 500 in nič to več ni potrebno in seveda opozicija za to ne odgovarja, ampak, ljudje in kolegi, ta Državni zbor pa odgovarja, da to ne bo šlo v nič [[?]] . In potem se je tudi treba vprašati zdaj, kaj bi naredili s tem zmanjšanjem vpliva Državnega zbora na programski svet, če ga zmanjšamo za teh 6 oseb. Jaz pač verjamem, da s tem natančno ne bi mogli kaj drugega narediti kot potem, ko sem že rekel, malo mogoče povečati operativnost. Sam ta predlog, kako bi ga pa sedaj, po kakšnem ključu bi ga sedaj imenovali, konstituirali po novem, če bi bil ta zakon sprejet, me pa res, bom rekel, malo preseneča, ker tukaj pa resnično vidim, da se nekdo dotika, da bi moral programski svet, ljudje bi morali biti bolj usposobljeni, bolj razgledani, imeti večjo širino. Ja, seveda, da bi morali imeti večjo širino, ampak poglejte, tudi tukaj notri včasih je kdo, ki nima takšne in takšne širine in razpravlja o zadevah, ki jih nima pod streho, pa resnično nič o tisti tematiki, ki se obravnava. Tako da vedno moramo stremeti k temu, da bo ta programski svet dovolj profesionalen in da bo na nek način obvladal svoje delo, da bo pomagal, da bodo vsebine dobre, ampak ta moment, če imamo slabšanje gledanosti ves čas, imamo tudi neke negativne kazalce poslovanja, da pač to ni katastrofa, v redu, pri 120 milijonih evrov bi lahko tudi RTV sam z vodstvom, svojim, poskrbel za to, da bi ne bilo treba dvigovati prispevkov, da ne bi bilo treba toliko obremenjevati proračuna, če bi še naredili kaj več na trženju. Torej, zdaj če se dotaknem, zakaj torej predlagatelji iz vrst LMŠ niste dejansko tega predlagali, to je že vprašala kolegica Divjak Mirnik, novinarka, takoj prvi dan pri novinarski konferenci. Zakaj niste predlagali tega, ko ste bili na oblasti? Ja, zakaj bi pa predlagali, če vam je ta ista televizija odlično dvigovala »rating«, seveda da ne. Sedaj, ko vam ga pa več ne, je pa mogoče tudi to problem. Torej, zanimivo je, kako nekako, bom rekel, tudi bolj iz leve strani prihajajo, da si želi ta Vlada nekaj podrejati, da želi vplivati na urednikovanje, da iz ene izjave, katera je bila, dana bolj kot ne v šali, potem naredi, se naredi nek pomp in potem, ja, zdaj pa strašijo. Ampak ta moment se nič od tega ne dogaja. RTV ima svobodo, ima avtonomijo, ima tudi Slovenija, bom rekel, je na zelo dobrem ratingu okrog medijske svobode in zaradi tega, mislim da, se stvar lahko vpelje še boljše, kot se sedaj, nekako, bi mogoče tudi, glede na namene ministrstva, samo namignil to, kar je bilo rečeno, da je minister dejansko povedal, da se pripravlja tudi spremembe medijske zakonodaje, tudi nekaj v zvezi z Zakonom o RTV in potem sem seveda bolj naklonjen temu slednjemu, da se to pripravi celovito, torej, popravki, predlogi ministrstva, potem pa predlogi stroke in javnosti in seveda nato kvaliteten zakon. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Samo Bevk, za njim pa bo dobil besedo Rudi Medved. Izvoli.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor. Pozdravljam napoved ministra za kulturo, da Vlada Republike Slovenije soglaša z intenco tega zakona, da se število svetnikov zmanjša od dosedanjih 29 na 23, ter da bo delo v takem primeru bolj operativno. Jaz bom seveda zakon podprl, bi pa sam število svetnikov Programskega sveta RTV še zmanjšal. Zmanjšanje število članov namreč poveča racionalnost in nekoliko zmanjša stroške delovanja programskega sveta, pri tem pa se ohrani tudi zadostna pluralnost same sestave sveta. Naj povem, da sem predvsem gledalec nacionalne televizije in poslušalec nacionalnega radia. Gledam in poslušam skoraj izključno informativne oddaje RTV Slovenija, zelo, zelo redko Kanal A, Pop TV ali celo Novo24TV. Mislim, da so kljub vsemu, na RTV Slovenija, informativne oddaje še najbolj objektivne. Primerjajte produkcijo javne RTV s produkcijo ostalih, privatnih televizijskih in radijskih medijskih hiš, pa boste videli, da se ne me morejo primerjati, ne po obsegu in ne po kvaliteti programa. Povsem verjetno pa je, da ima tudi javna RTV Slovenija, še veliko, veliko rezerve, tako pri izboljšanju programskih vsebin, kot pri samem vodenju ustanove in tudi pri večji produktivnosti zaposlenih, ki jih ni tako malo. Samo ena pripomba - z nastopom poletnih počitnic, gre dobesedno na dopust tudi nacionalna TV in smo obsojeni na ponovitve in posnetke že videnih oddaj in programov. Že sprememba na poletni TV shemi, bi bil velik korak naprej in to bi se dalo, po mojem mnenju, najlažje storiti. Bi pa rad opozoril na en zdrs nacionalne televizije. Mislim na intervju s soprogo predsednika Vlade. Po analogiji z intervjuji predsednika Vlade, ki mu sledi pogovor z voditelji opozicije, sedaj pričakujem, da bo v ta elitni TV termin prišla žena predsednika največje opozicijske stranke. Morda pa bi lahko povabili kar mojo mamo ali mojega očeta, ki sta letos praznovala 70. letnico poroke ali očeta, ki je praznoval maja 100. rojstni dan. Marsikaj zanimivega bi vam imela za povedati, vendar to bolj za šalo, kot za res. Javno RTV Slovenija, po mojem mnenju, nujno potrebujemo, tako kot nujno potrebujemo javno zdravstvo in javno šolstvo. Bom povedal samo dva primera, v zadnjih 30 letih, ko sta bila nacionalna televizija in nacionalni radio, povsem nepogrešljiva in ju ne bi mogla nadomestiti nobena privatna televizija. To sta vloga in pomen, ki sta ga odigrala televizija Slovenija in Radio Slovenija, med osamosvojitveno vojno in med epidemijo koronavirusa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Rudi Medved, za njim bo razpravljal Jani Möderndorfer. Izvoli.
Hvala lepa gospod podpredsednik za besedo. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovani minister! Ponovil bom, čeprav smo danes to že nekajkrat slišali. RTV Slovenija je javna radiotelevizija. Javna, javna, ne državna. Upam, da to vsi skupaj razumemo ali pa, pa morda tudi ne. Iz vrst predstavnikov največje stranke smo danes ob kakšnih kritikah na račun RTV Slovenija slišali zdaj tudi, da tudi izrazna mimika voditeljev na televiziji ni ustrezna in ni po godu. To je še pač ena ugotovitev. Govorilo se je tudi o manipulacijah, ampak eno večjih manipulacij je izvedel predsednik Slovenske nacionalne stranke, ko je uletel v dvorano, verjetno je zunaj vprašal o čem razpravljamo, pa so mu povedali, da o RTV Slovenija in je uletel in rekel, na RTV je 2 tisoč 500 zaposlenih, na BBC jih je pa manj. To pa je manipulacija, BBC zaposluje 23 tisoč ljudi. Ampak toliko o tem kaj pa so v resnici manipulacije, ampak ob teh kritikah na račun RTV Slovenija, ki prihajajo predvsem iz vrst največje stranke v Državnem zboru, bi opozoril na eno precej nedolžno misel, ki pa ponazarja percepcijo RTV Slovenija. Namreč nedavno sem zasledil misel, mislim da je bila ena od poslank, RTV ne hvali dosežkov te Vlade, mislim da je bilo dobesedno tako. RTV ne hvali dosežkov te Vlade. Za božjo voljo, RTV Slovenija ni tam, da hvali politiko, RTV Slovenija ni tam, da hvali Vlado, ni tam, da hvali opozicijo, da hvali katerokoli politiko. RTV Slovenija je tam, da objektivno prikazuje dejstva o tem kaj ta politika počne. Na podlagi tega potem državljani in državljanke lahko presodijo ali bodo to politiko hvalili ali grajali, saj normalno, eno jo bodo hvalili eni jo bodo grajali in to potem pač pretopijo na koncu v volilne glasove in to je pravzaprav vsa filozofija odnosa do javne RTV Slovenija. Je pa res, da poskusi vtikanja politike v uredniško politiko oziroma v to kar počne RTV Slovenija, to ni nič novega veste, sicer nič novega. Jaz sem 24 let bil zaposlen na RTV Slovenija, od tega 12 let sem urednikoval in to informativno politični program, torej sem najbolj izpostavljenem, ki politiko seveda najbolj zanima in seveda smo doživljali raznorazna vtikanja, jaz temu rečem vtikanja v uredniško politiko, ampak z vseh strani veste, z vseh strani, z leve, desne ni bilo tako pomembno s katere, ker se pač politika s kakšnimi zadevami ni strinjala ali jim niso bile všeč vsebine oddaj, pa bi oni kakšno drugo oddajo ali pa bi prišel v oddajo pa ta, pa če bo ta prišel, pa jaz ne bom prišel, itd., itn. Seveda, je iz tega nastal potem tudi tisti primer, ki je kar dolgo veljal na RTV Slovenija, to so bile pač oddaje praznih stolov, ker so si ljudje, politiki, izmišljevali raznorazne stvari, ampak jaz vam povem, mi smo se, novinarji in uredniki, s tem znali kosati. S tem smo se znali kosati. Povedal vam bom samo eno napol anekdoto, čeprav je bilo resnično. Ko je nek politik klical v režijo - jaz sem bil takrat urednik - in je želel govoriti z mano, sicer nisem vzel telefona v roke, ampak mi je pač tajnica režije povedala, da ni zadovoljen s tem, kako sprašujemo nekega gosta - ali pa je bila gostja, se niti ne spomnim -, kako mi sprašujemo tega gosta. No, in ker se pač nisem odzval, je poklical še enkrat in je želel še enkrat govoriti z mano, takrat pa sem rekel tajnici režije, naj mu pač pove, da če bo poklical še tretjič, ga bomo pa napisali na špico, odjavno špico oddaje, kot urednika. Ni več poklical. Znali smo se kosati s tem. In moram reči, da v vsem tem času ni bilo kakšnih ekscesnih situacij, normalno smo komunicirali s politiko, levo, desno, katerokoli. In v vseh teh letih me tudi nikoli nihče - pa so bili lahko s kakšno stvarjo še tako nezadovoljni ali pa razjarjeni - ni zmeraj, nihče me nikoli ni ozmerjal, niti levi niti desni. Veste, RTV, ravno zato, ker je od vseh, ni od nikogar, je od javnosti, državljank in državljanov. Ampak ko govorimo o vtikanju politike v uredniško politiko ali katerokoli drugo politiko na RTV Slovenija, veste, tisto drugo, kar je bolj nevarno - in o tem govori predlagana sprememba Zakona o RTV, ki jo predlagamo -, je pa ta permanentni pritisk ravno Programskega sveta RTV, politični pritisk. Saj se pa menda ja ne slepimo, ker če politične stranke predlagajo - zdaj govorim o tistih članicah in članih sveta, ki so zunaj te kvote petih, kar je že zdaj, ki so tako imenovani predstavniki civilne družbe, predlagajo jih pa politične stranke -, in mi zdaj govorimo, kako so to visoko profesionalni, avtonomni, jaz verjamem, da so tudi visoko profesionalni in avtonomni, ampak verjemite, da v marsičem sledijo politiki strank, ki jih predlagajo. Imeli pa smo ali pa še imamo tudi takšne člane sveta RTV - ko je gospod minister govoril o visokih profesionalnih merilih zanje -, ki so prostodušno priznali, da RTV oziroma televizije sploh ne gledajo, da pravzaprav programov RTV niti ne spremljajo. Bi pa po drugi strani, ne glede na to, da najbrž nikoli niso niti od daleč sodelovali, da bi videli, kako nastaja ta program, kaj šele, da bi ga gledali, bi pa odločali o formatih oddaj, ukinjali bi oddaje, jih na novo postavljali, odločali o tem, kdo naj bo intervjujanec, tudi o tem, kdo naj ga intervjuja, in tako dalje in tako naprej. To je ta visoka profesionalnost z maksimalno integriteto, ki se po sedanjem načinu uveljavlja tudi znotraj sveta RTV. In, seveda, takšni pritiski nujno vplivajo, bi rekel, po eni strani zaradi nagnjenosti tudi k samocenzuri ustvarjalcev programa. Ob nenehnem ponavljanju, kako je treba ukiniti plačevanje RTV prispevka, tudi strah pred izgubo službe, vse to skupaj zagotovo vpliva na kakovost programov Radiotelevizije Slovenija. In v novejšem času seveda se je tem institucionaliziranim pritiskom s pojavom družbenih medijev pojavila še dodatna oblika, permanentna oblika pritiska, ki je seveda bistveno bolj neposredna kot je bil kdaj v preteklosti kakšen klic kakšnega politika, da ni zadovoljen s tem, da smo nekoga povabili v oddajo, pa bi on raje v njej videl koga drugega. Ta permanentni pritisk preko družbenih medijev, verjemite, bistveno slabše vpliva na razpoloženje in kakovost programov kot je morda kdaj v preteklosti kakšno vtikanje, da ne rečem pritisk, vplival na ustvarjalce tega programa. Zato predlagamo to spremembo. In ni svetovni nazor vprašljiv in ne sme biti vprašljiv, ko gre za članstvo v programskem svetu RTV Slovenija. Nikakor ne. Ta političen moment oziroma zagovarjanje partikularnih političnih strankarskih interesov znotraj programskega sveta pa je škodljivo. In zato predlagamo te spremembe. Jaz sem, naj končam, morda, ker se toliko govori o objektivnem poročanju in tudi urednikovalo se je že danes v tej dvorani veliko o tem in presojalo kaj je objektivno poročanje. Parafraziral bom misel legendarnega novinarja Jurija Gustinčiča, ko je nekoč dejal kar zadeva ravno to relacijo med politiko in RTV Slovenija. Ko je dejal: »Saj ti vse oprostijo, saj ti vse oprostijo, le objektivnosti, objektivnosti ti pa ne oprostijo.«
Hvala lepa. Replika Mojca Škrinjar. Izvolite.
Hvala lepa. Glede na to, da je spoštovani predhodnik uporabil besedo politika in da se politika naj bi pač vtikala v uredniško politiko RTV Slovenije se čutim kot nagovorjeno na mojo razpravo predhodno. Namreč, še enkrat bom povedala, politiki smo izvoljeni od ljudi. RTV je tam zaradi ljudi. Mi smo samo eni izmed ljudi, torej predstavniki teh ljudi, ki so nas izvolili. Ali je pa nekaj objektivno ali ne, pa ne bo presojal gospod Jurij Gustinčič o svojem poročanju. Ker o tem, ali je on poročal objektivno ali ne bodo pač presojali poslušalci in gledalci. Politiki smo zato, da uresničujemo interese ljudi, ki so nas izvolili. In če ni to javna RTV, potem pa res ne vem kaj je. Jaz ne vidim kaj bi politiki imeli početi v POPTV ali Akanalu ali kjerkoli drugje, kjer so zasebni lastniki. Vidim pa, da kot predstavniki izvoljenih imamo trdno mesto tudi v programskem svetu tako ali drugače javne RTV. Hvala.
Hvala lepa. Preden dam besedo Janiju Möderndorferju, bom prebral še zadnje tri prijavljene za razpravo, in sicer so to Bojan Podkrajšek, Robert Pavšič in Alenka Jeraj. Kolega Möderndorfer, imate besedo.
Hvala lepa, podpredsednik. V Državnem zboru smo imeli na odborih in plenarnih zasedanjih že nič koliko razprav o naši javni hiši RTV Slovenija, je pa res, da seveda vsakič malce drugače oziroma odvisno, o katerem sklopu smo govorili. Danes je pred nami zakon, ki seveda ureja vprašanje zastopanosti oziroma spremembe programskega sveta, ki pa je seveda, če hočemo razpravljati o tem, ključna, da se razumemo, da je v resnici zaradi sistema, kot je bil postavljen še iz Grimsovega časa v smislu predlagatelja zakona, ki velja še danes, je pravzaprav pripeljal do točke, da imamo situacijo, ki ji lahko rečemo, da je hudo hudo politika vmešana v delovanje javne Radiotelevizije, pa če to hočemo priznati ali pa ne. Vmes je nastajal zakon pod takratno ministrico Majdo Širca, ki je seveda imel svoj končni epilog, zelo znan vsem v tej dvorani, ne bom niti ponavljal, ampak dejstvo je, da se spomnim prav soočenja Franca Jurija in pa kolegice Eve Irgl, kjer sta soočila ena na tiskovni konferenci, drugi s svojimi izjavami, primere o tem, koliko in kaj pravzaprav takratni zakon je hotel rešiti. Hotel je rešiti predvsem napake iz preteklosti, s katerimi se moramo žal ukvarjati tudi danes, in to je napake Grimsovega zakona, ko je dobesedno politiko pripeljal v hišo. Zdaj, seveda lahko razpravljamo o tem, a je to prav ali ne, javni zavod je, in to sem že stokrat ponovil in bom še enkrat ponovil, po zakonu o javnih zavodih za vse enak, potem imamo pa malo posebnosti pri specifičnih javnih zavodih, ampak prav ta zavod ima pa svojevrstno specifiko, ki sploh ni organiziran tako kot klasičen javni zavod, nadzorni svet razpravlja o financah, ne more odločati o vodstvu, o vodstvu odloča programski svet – mislim, kdo to razume, itak je not, ali pa sprejema neko logiko nekega političnega dogovora, konsenza, kakorkoli že temu rečemo. Kaj je takratni zakon med drugim tudi prinesel v prostor javne radiotelevizije? Danes sem že nekajkrat slišal diskusijo, debato o tem, da kako je ali ni uravnotežena televizija. Glejte, jaz osebno, jaz osebno ne bom nikoli pristal na to, da novinarje nekdo sili v uravnoteženje. Ne more biti nobene uravnoteženosti, ker to pomeni kaj. To pomeni, da če novinar, recimo, hipotetično, raziskovalni novinar išče v nekem »caseu« neko težavo, in ko pride tega, da bo seveda prišlo do nekega razkritja bodisi neke afere ali karkoli še zraven, potem seveda začne vodstvo razmišljati, ups, zdaj je pa treba malo uravnotežiti, ker zdaj bo samo ena stran napadena, dajmo mi še malo drugo, kakšno, malo na silo nekaj drugega najti, da bomo uravnotežili. Jaz razumem, da poskušajo med volitvami uravnotežiti, kar se tiče časa nastopanja in tako naprej, pa tudi takrat je to izredno težko. Ampak v resnici te uravnoteženosti ni, poglejte, vsakokratni predsednik Vlade, ko ima intervju na televiziji, potem naslednji dan doživimo uravnoteženo opozicijo, ki se po navadi zvrsti v bistveno manjšem času in tako naprej. Zakaj? Zaradi tega ker preprosto je to nemogoče uravnotežiti, ker ne moreš ti vsakemu predsedniku opozicije omogočiti enakovreden čas kot predsedniku Vlade. Zato debata in diskusija o tem je deplasirana, je pa res, da v prvi vrsti se bodo tega morali začeti zavedati novinarji. Ker novinarji se nekateri izgovarjajo o uravnoteženosti, pa niti mogoče ne toliko novinarji kot uredniki, ki pravzaprav nekako bdijo nad njimi in poskušajo to zagovarjati. Druga stvar, ki se mi zdi pomembna v tej razpravi, pa je, ker slišim danes očitke, ko ste imeli Vlado pa bi to lahko predlagali pa tega niste. Ja, zdaj, jaz bom tako rekel, saj vsaka Vlada poskuša pripravljati neke določene spremembe. Ali pride do končnega epiloga ali ne, to je pa drugo vprašanje. To ni največkrat ali pa dostikrat ni odvisno samo od ministrov in ministrstva. Bomo videli, kako daleč bo prišel vaš minister s predlogom zakona in kakšni bodo razlogi, ko tega zakona ne bo. Ker mislim, da ima absolutno premalo časa zato, da to spelje do konca. Ker se bo prej kaj drugega zgodilo, preden bo sploh prišel s tem zakonom v hišo, na vlado, kaj v hišo, do nas je še daleč. Je pa dejstvo, da to ne pomeni, da potem opozicija oziroma poslanci, ki imajo eno od dveh primarnih nalog v Državnem zboru, to pa je razpravljati in odločati in istočasno tudi predlagati zakonodajo. In če gre za manjše spremembe, in v tem primeru gre za manjše spremembe, a zdaj naj vsakič, ko bo opozicija vložila zakon: »Ne, počakajte ministra, minister pripravlja nekaj, vlada nekaj pripravlja!« ste imeli čas, lepo vas prosim, a se vi še ne spomnite par mesecev nazaj, kaj ste vi govorili. Pa saj ste vi govorili, da predlagate rešitve, moledovali ste tule in prosili: »Dajte sprejeti, dajte, spustite vsaj skozi prvo razpravo, splošno razpravo, popravite,« in tako naprej, mislim, kot da ste zamenjali čip, »jebelacesta«. Ampak to je praksa, ki jo gledamo kar naprej in je konstanta, dejstvo pa je, da medijski zakon v prejšnji vladi je bil že zelo daleč pripravljen. Medijski zakon, ki mu pa običajno potem, seveda, ko urediš to vprašanje, sledi naslednji zakon, Zakon o RTV. In vsi vemo, da je čas, da se ta zakon popravi. Popravi predvsem zato, da tudi določeni parametri uredijo. Zdaj, kar se tiče RTV organizacije, smiselnosti in tako naprej, veste jaz moram reči, jaz sem bil kritik za marsikatero stvar pri RTV, tudi vodstva v smislu, da določenih korakov ni naredilo. Ampak to še vedno ne pomeni, da sem za razgradnjo RTV. To še vedno ne pomeni, da sem za to, da se politika še bolje parkira v javni zavod, daleč od tega, daleč od tega. Kaj je avtonomija medijev, ne, posebej RTV, ne? Zdaj vsi tisti, ki so govorili, da naročnina ni primerna in vsi tisti, ki pač enostavno govorijo o svobodni gospodarski pobudi in dajejo primerjave z drugimi komercialnimi televizijami, vas moram opozoriti, ne, ena najstarejših oddaj na nacionalni televiziji, hočete ali nočete, je Prisluhnimo tišini. In jaz sem prepričan, da bodo najprej te oddaje, ki so ciljane na zelo ozko populacijo ljudi, zelo majhno populacijo ljudi prve se izkazale kot nerentabilne, neracionalne. Seveda vas zanima samo informativni program in marsikdo v politiki misli, da je informativni program edina in zveličavna zgodba, pravzaprav, medija, vse kar se sliši in politik rad gleda, samo poročila, kolikokrat je bil omenjen, pa če je bil omenjen dobro ali slabo. Tisti, ki misli, da je novinar njegov prijatelj, ali pa da mora bit njegov somišljenik, ima resne težave in resne probleme. In tisti, ki misli, da ga bo novinar zvečer hvalil na poročilih ima strašanske zmote o medijih. Tisti, ki misli, da bo novinar samo informativno poročal, oprostite, tretji program je nastal na pobudo vaše stranke, vašega šefa in je bil zamišljen in še danes v zakonu zelo jasno piše, da je to program, ki opravlja prenose. Veste, kaj je nastalo iz tega tretjega programa? Vse živo, od Pirkoviča naprej, ki ima debate in ne vem kakšne nore ideje in to v zakonu nikjer ne piše, nikjer v zakonu to ne piše, da mora se to zgoditi. Jaz bi najrajši videl, da ukinemo tretji program na nacionalni televiziji in ga prestavimo na internet, tako kot ga ima Evropski parlament in vsak, ki ga hoče gledati, lahko gre na internet, ima neposredne prenose. In bo zagotovljeno tisto, kar je bilo v osnovi mišljeno, pika. Veste, koliko denarja bomo prihranili? Ampak, ne, treba je imeti kontrolo, tisti, ki ima kontrolo nad mediji, tisti ima v resnici tudi kontrolo nad ljudmi. Saj veste, kaj pravijo, ne: »Ja, po televiziji je bilo, tam so rekli, oni so povedali,« ja, potem je pa nekaj res na tem, ne. Lepo vas prosim. Zraven tega pa, veste, jaz bi danes lahko rohnel, pa kričal, pa ne vem kaj še vse, kaj si mislim o raznih informativnih programih, ki so na nacionalki, pa sem tiho, zato ker je to njihova avtonomija. Dam primer, zadnji primer, ki se je zgodil: v 30 letih nisem videl žene predsednika vlade, ki ima osrednji termin slučajno v oddaji pri Možini in slučajno v [[nerazumljivo]]čisto slučajno se je to zgodilo. Dajte ga no lomit. Jaz ne vem, zakaj ni bila od Šarca žena nikoli povabljena? Zakaj ni bil mož od Alenke Bratušek, ki je bil predsednik Vlade? Zakaj ni imel pri Možini debato, diskusijo, intervju, kaj si on misli o slovenski družbeno politični situaciji? Pa da se ne bomo narobe razumel. Za to ni kriva žena od gospoda premierja. Daleč od tega, sploh ne. Ona še najmanj. Ona se je odzvala povabilu, ona je bila povabljena. Toliko o tem, zakaj je določene stvari treba spremenit in v programskem svetu. Lahko si pa zatiskate oči, pa naredite še nov zmazek, ki ga bomo mogoče kdaj videl, sam sem pa prepričan, da nikoli.
Hvala lepa. Besedo ima Robert Pavšič, pripravi naj se Alenka Jeraj. Izvolite.
Hvala lepa. No, »nebuloze«, moralizmi in vrednostne sodbe s te strani dvorane so stalnica tako ali tako, ampak danes pa še toliko bolj, čeprav govorimo o eni zelo tehnični zadevi, ampak, ste sami priznali, gre za vtikanje politike v medije in gre za vtikanje politike v poročanje. Zakaj danes sedimo tukaj? Zato, ker bi radi preprečili vojno z mediji in tako imenovano kuhanje žabe. Zato, ker bi radi preprečili nadzor ene politične stranke nad najbolj spremljanimi mediji in to zaradi delca vsebine in to je 25 %. »Vojna posameznika z mediji ne obstaja, kot ne vojna posameznika z vojsko neke države«, je zapisal premier, ampak ta dotična oseba, ni posameznik, čeprav bi se včasih rad personaliziral tudi v to vlogo, ampak zaradi enih drugih motivov. Danes je inštitucija, z več ljudmi, ki mu sledijo in njemu trenutno stanje, medijske krajine v Sloveniji, ni všeč in poznamo že prakso vaše ideologije – če vam kakšna stvar ni všeč, postavite alternativo. Tako ste recimo za veteranske organizacije, ste naredili svojo, Združenje za vrednote slovenske osamosvojitve. Vam ni bilo všeč Društvo novinarjev Slovenije, ki je eno izmed najstarejših društev v Sloveniji, ste naredili svojega – Združenje novinarjev in publicistov. Ni vam všeč zgodovina, pa ste vzpostavili študijski center za narodno spravo. Niso vam všeč mediji, pa ste naredili svoje medije. In vse to ima vaš podpis. To ni nič spornega s tem [[…]]Nič ni spornega s tem, ampak, problem pa je nastal, ko vaši mediji, predvsem mediji, nimajo penetracije. Folk jih noče poslušat, jih noče kupit, dobesedno ali pa metaforično. Prav je rekla kolegica, o objektivnosti presojajo gledalci in poslušalci in če taki mediji na koncu, ostanejo po raziskavah mnenja ali pa po merjenju gledanosti in poslušanosti, nekje na koncu in so marginalni, zakaj so takšni? Zaradi Državnega zbora? Zaradi RTV-ja? Ne, zaradi vsebine. Zaradi odgovornih v teh samih medijih. Če bi jaz bil lastnik medija, pa da mi odgovorni urednik ne dvigne ali pa vsaj ohranja gledanosti in poslušanosti, bi se že zdavnaj poslovil. Ampak ne, vaš, eden izmed vaših odgovornih urednikov napiše, poziv k rušenju Vlade z nasiljem jim tokrat ne bo uspel, ker levičarji gredo na morje, ni pričakovati, da bi čez poletje protestirali v Ljubljani, bodo pa najverjetneje tam, kjer je veliko droge. In če to, izgovori odgovorni urednik enega medija, ne v satirični oddaji, ampak v najbolj gledani oddaji te televizije, o kom to kaj pove? O kom to kaj govori? In takšen modus bi radi spravili tudi na nacionalno televizijo, na javni servis. Proti temu se borimo, in zato, da zaščitimo [[znak za konec razprave]] ne samo tistih, 75 % vsebin, ki za vas verjetno niso sporne, ampak, so kolateralna škoda, zaradi 25 % oddaj, ki vam pač ne ustrežejo, v vaši neizmerni želji po tem, da ste nezmotljivi, da imate vedno prav in da vsaka kritika pomeni vam grožnjo. To je to in proti temu se borimo in proti temu je danes [[znak za konec razprave]] obravnava nekaj členov tega zakona. Saj vem, tako ali tako ne bo šlo skozi, ampak, glasni bomo pa še vedno. Vsaj tukaj nas boste morali poslušat.
Hvala lepa. Besedo ima Alenka Jeraj. Izvolite.
Hvala za besedo. Kot je bilo danes nekajkrat že povedano RTV Slovenija v zadnjih letih beleži izgube vsako leto večje, letos že preko 3 milijone. Na Odboru za kulturo smo obravnavali poročilo nadzornega sveta RTV, ki je zelo kritično do vodstva. Od njega je že večkrat zahtevalo pripravo sanacijskega načrta le to pa v glavnem čaka samo na nova sredstva torej na dvig prispevka, ki ga plačujejo državljanke in državljani ne želi pa pogledati kakšne so rezerve v hiši. Vlogo pri tem ima seveda tudi programski svet, ki lahko neučinkovitemu vodstvu izreče nezaupnico oziroma zamenja direktorja. Nekaj takih poizkusov je v zadnjih letih že bilo a niso bili uspešni. Kar kaže, da ljudje, ki so bili imenovani v programski svet v eni drugi koaliciji sedaj nam očitate, da je v programskem svetu politika. Nobeden od predlogov, ki smo ga podpirali v SDS ni bil potrjen, ampak je ena druga koalicija januarja 2018 imenovala ljudi, za katere sedaj vi pravite, da so politični predlagani s strani civilne družbe, ampak seveda potrjeni v parlamentu. Očitate nam tudi marsikaj. SDS je za vse kriva, za vse, kar je očitno narobe na RTV, čeprav vemo, da temu ni tako, ampak v glavnem krivdo nosi, če jo do kdo nosi direktor za vse to, kar se je v zadnjih letih dogajalo. Tisto, kar pa mi pogrešamo in o čemer večkrat govorimo je pa to, da je eden program tudi dober seveda veliko programa RTV je dobrega, težave imamo z informativnimi oddajami na očitate, ki so - to morate priznati, če bi objektivno gledali - močno nagnjene v levo. Dober program je za mene, če se uspe soočati mnenja, če novinarji pripravijo oddaje tako, da soočajo mnenja, da lahko pridejo različni strokovnjaki iz različnih področij in se o tem pogovarjamo. Pred kratkim je bil na televiziji dokumentarec Razdvojeni in temu je sledil, potem pogovor z dvema levimi, z dvema desnima oziroma bomo rekli dva, ki sta zagovarjala eno stran in dva, ki sta zagovarjala drugo stran. Takih oddaj smo imeli včasih na RTV zelo veliko, danes jih pa praktično ni pa je veliko takih tem: matura da ali ne, stanje v domovih starejših, ali imamo dovolj ali premalo domov starejših, zdravo življenje, ne vem, nasilje v družbi, nasilje v šolah, problematika odvisnosti in tako naprej, romska problematika sedaj zelo aktualna, ampak o teh stvareh na RTV ni več pogovornih oddaj. Ko sem gospoda Kadunca vprašala o tem je rekel, da to ljudje ne bi gledali, on je kar ocenil, da to ljudje ne bi gledali, čeprav nekje drugje pa, potem to gledajo. Med drugim tudi na tretjem programu, ki nekoga tako zelo moti parlamentarnem sedaj tisti, ki smo malo dlje v parlamentu se spomnimo kakšna poročila smo poslušali in kakšne reportaže iz parlamenta dokler ni bilo prenosa kot, da ne bi sedeli na tisti seji. Povzetki so bili mnogokrat zelo daleč od resničnosti od tistega, kar se je dogajalo v parlamentu, zato je bil uveden tretji parlamentarni kanal. Do takrat so ga imele že praktično vse televizije v Evropi samo pri nas so imeli ekskluzivno novinarji poročati o tem kaj se je na seji dogajalo, sedaj ljudje lahko gledajo prenos in si sami ustvarijo mnenje. Ali bolj verjamejo temu, kar mi pripovedujemo ali temu, kar pripovedujete vi, ker na koncu pač si mora ustvariti mnenje, zato da na volitvah recimo ve koga bo podpiral. Na tretjem programu je tudi kolega Perkovič oziroma novinar Perkovič za katerega gospod Möderndorfer pravi, da ni v redu, ampak tudi v njegovih oddajah saj hočete kolegice in kolegi sta po navadi dva z ene strani, dva z druge, pač sorazmerno se da soočati mnenja na različne teme. Tudi ti ne skače v besedo kar naprej, ne prekinja in lahko pač neko misel poveš do konca in kakšno stvar razložiš, ker zakone, ki jih tukaj sprejemamo in o njih govorimo ure in ure, ne moreš o njem povedati v 30 sekundah v Odmevih. Ampak v to smo prisiljeni. In očitati potem, da nekdo ne gre v oddajo. Če oceniš, da ne boš mogel tistega povedati, kar je treba povedati o določeni stvari, pač ne greš, in to je suverena odločitev politika, a bo šel v oddajo ali ne bo šel. Nihče te ne more prisiliti, tako kot ti ne moreš prisiliti novinarja, da te nekaj vpraša. Zdaj, na začetku mi je kolegica Divjakova rekla, kaj imam proti gluhim in naglušnim in slepim in slabovidnim. Seveda nimam nič in tudi mislim, da je prav, da imajo vpliv na to, kdo bo predstavnik v programskem svetu. Tisto, kar sem jaz problematizirala, je to, zakaj se njih privilegira in vse ostale predstavnike invalidskih in humanitarnih organizacij izloča. Samo to je bilo moje vprašanje. Tako kot za nekaj drugih stvari, torej drugih organizacij, ki ste jih vi izbrali in bi po vaše morali biti tisti, ki predlagajo člane programskega sveta. Še vedno se mi ne zdi, da je sorazmerna ureditev, če rečete, da enega predstavnika imenujete s področja združenj, s področja filma in avdio-vizualne produkcije. Vse ostale izključite, pa še kdo drug dela, najbrž, podobne stvari. Enako predstavnika strokovnih združenj glasbenih ustvarjalcev. Jaz ocenjujem, da je v obstoječem zakonu veliko bolj odprto napisano, kdo predlaga, ker zdaj imamo zapisano, da člane imenuje Državni zbor na predlog društev, zvez društev, njihovih organizacij, zlasti s področja umetnosti, kulture, znanosti in novinarstva ter drugih organizacij civilne družbe. To je veliko bolj vključujoč kriterij kot pa to, kar predlagate vi. Zdaj, lahko bi bil predlog zakona všečen v smislu, da dajmo nekaj narediti, ampak kot ste sami ocenili, če je programski svet političen, ni zaradi nas, ki nam to očitate, ampak zaradi prejšnje koalicije, ki je 22. januarja 2018 imenovala 16 članov, ki jih je potrdil Državni zbor. Noben od teh ni bil na predlog SDS-a, ampak ste jih potrdili drugi, torej, zakaj smo potem mi že ves čas, kar se o temle pogovarjamo, najbolj kritizirani in najbolj krivi in najbolj ne vem kaj, vse, kar je slabo v tej državi, je kriv SDS za to. Če je programski svet političen, in to smo mi velikokrat očitali za nazaj, dejansko smo, in tudi povedali, zakaj, ko je bil predsednik programskega sveta predsednik Združene liste, nekdanji, gospod Kocjančič, pa gospod Pikalo, torej celo minister kasneje, SD-jev, takrat ni nikogar nič motilo. In ko se na to opozori, smo pa vsi gluhi in noben noče nič o tem slišati. In tako lepo zadeva teče naprej. Kadar se pogovarjamo o spremembah programskega sveta, je verjetno res treba zadevo dobro razmisliti in vključiti malo širši krog ljudi, ne pa zdaj, zato ker ste jezni v LMŠ-ju, da niste več na Vladi in da ocenjujete, da pač nam ni všeč RTV. Glejte, mi smo bili kritični tudi prej. Mi smo povedali tiste stvari, ki so za kritizirati, in smo jih kritizirali. Tudi pred leti. Ni zdaj to nekaj novega, nekaj zelo novega pa je taka agresija, tudi RTV-ja, do Vlade. Kolega Medved je rekel, da bi morali hvaliti Vlado, RTV. Ni ga treba hvaliti, ampak zadnjič na Odboru za kulturo je direktorica televizije povedala, da so oni v dveh dneh ali treh dneh, čez vikend, naredili to otroško oddajo, spremljanje, se pravi, da so lahko imeli šolo na daljavo [[znak za konec razprave]] za tiste, ki tega ne morejo, in je rekla, in da bi to morali pohvaliti. In moja opazka je bila samo v tem smislu, da je Vlada pa tudi naredila neke dobre ukrepe, ki bi pričakovali, da jih pohvali, oziroma ni jih treba hvaliti, vsaj objektivno jih je treba povedati. Pa ni bila deležna nobene pohvale, pa ni treba hvaliti, samo objektivno povedati, katere stvari so bile dobre, pa tega niso zmogli. V vseh teh njihovih famoznih oddajah, še več, napadejo vse povprek [[znak za konec razprave]] , omenila sem tudi Tarčo, v kateri so obtožili praktično zdravnike v domovih starejših občanov, da so ljudi dobesedno pobijali v domovih. To je pa malo prehudo, in tako škodo lahko naredi [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Repliko ima dr. Franc Trček, izvolite.
Ja, hvala, ker sem se prepoznal v drugih, prvič, seveda ni SDS kriv za vse. SDS bi bila neka meteorološka pojava, ki je ne bi bilo več, saj je bila tam, če citiram Janšo, strančica, ki jo je on prevzemal. Če se mi ne bi šli, pod navednicami, neko normalno, zdaj vsak lipe [[?]] , vsak pet krofov, vsako še tako cmeravo bitje, dobro vis-a-vis temo, kar je Drnovšek imenoval Princ teme. V bistvu sem se pa hotel oglasiti glede neke druge zadeve. Saj, to kar ubesedujejo, gospa Jeraj, različni strokovnjaki. Jaz sem bil včasih boljši strokovnjak za prostorsko sociologijo, zdaj sem malo slabši, ker se s tem nimam časa ukvarjati, in kot strokovnjak za prostorsko sociologijo nisem ne lev ne desen, sem strokovnjak ali pa nekoliko manj strokovnjak. Kar zadeva kao neko uravnoteženost, tu ne sme biti izgovor za nemišljenje, za neumnost, kaj šele za nebuloze, ki smo jih včasih gledali na teh oddajah. Recimo včasih, če je bil nek strokovnjak pa moj znanec s FDV-ja dr. Smrke, so kaki strokovnjaki, ki so mogoče bližje komu drugemu, odklonili, da bi prišli na soočenja in na pogovore. In kot je rekla govorka pred mano, mi ure in ure tukaj govorimo, pa za koji, da ne rečem kaj, bi še tam ure in ure modrovali na televiziji dodatno o tem, kaj govorimo tukaj. V vsaki družbi, ki resno misli sama sebe, je vsaj 15, 20 resno akreditiranih novinarjev in novinark, novinarka Dnevnika je recimo ena taka, še preostanek tega, naj mi gospa Meta Rogič oprosti, ki resno spremlja delo parlamenta in seveda analizira in odgovarja na to. Mi se že tukaj napričamo za pet življenj. In takšen javni servis bi si jaz želel, strinjam se pa tudi z Janijem, ne bi bilo nobene blazne škode, da je ta naš tretji program na internetu, ta tretji program pa zaradi mene lahko daste mladim novinarkam in novinarjem, naj na njem počnejo, kar hočejo. Naj se grejo radost do življenja, naj nam navsezadnje pokažejo, da je tudi možno [[znak za konec razprave]] kakšno drugo in drugačno komuniciranje. Državni zbor pa sploh ni neka, a veste, kafana, kjer bomo mi samo neka mnenja kao malo podajali. Državni zbor bi morala biti javna raba uma in izdatna vaja v argumentaciji, ki jo pa bolj malo vidim tukaj, vsaj zadnjih šest let, skoraj, kar sem jaz tukaj prisoten. Toliko, na kratko, hvala. [[znak za konec razprave]]
Hvala lepa. Besedo ima predstavnica predlagatelja Lidija Divjak Mirnik, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Zdaj, jaz se moram odzvati na to, kar je rekla kolegica Jerajeva, češ da je, citiram približno, SDS je za vse kriva, kar je na RTV narobe. Zdaj jaz kot predlagateljica danes niti z eno besedo tega nisem povedala niti Lista Marjana Šarca ni o tem govorila prav nič. Je pa občutek, da bi SDS rada, da RTV postane izvrševalec političnih interesov, in občutek je, da bi radi, da se tudi odpove kritičnemu nadzoru nad delovanjem oblasti. In to cel čas vi govorite in jaz imam tak občutek. Lahko se seveda s tem svojim občutkom motim, pa mislim, da se ne. Zdaj, kolegica je govorila tudi o prejšnji koaliciji, ki je leta 2018 imenovala neke člane programskega odbora, Liste Marjana Šarca januarja 2018 v Parlamentu še ni bilo. To ste verjetno govorili s svojim koalicijskem partnerjem iz SMC-ja, domnevam. Da bi bilo smiselno vključiti širši krog ljudi, v ta predlog zakona in tudi širši krog teh organizacij, civilnih, ki bi lahko imele tega programskega svetnika, ste dejali, »Ja, jaz se s tem strinjam«, zato vam tudi, kot že rečeno, ponujamo roko, da stvar spremenimo, da ga spremenimo v drugem branju in najdemo nek kompromis, mi s tem nimamo težave, zdaj, se pa bojim, da imate vi s tem težavo. Bom pa z veseljem pregledala ta osnutek zakona, ki ga je minister očitno že pripravil, mogoče bo o tem zdaj, v nadaljevanju, kaj še več povedal in bi vljudno prosila, da ga pač čim prej dobim, no, da se potem lahko do njega opredelim. Zdaj, povedali ste tudi, da je narobe, da v teh pogovornih oddajah, kajne, da je nek levi, pa nek desen. Zdaj, kar se mene tiče, morajo biti tam objektivni strokovni gostje, ki pač uravnoteženo nekaj pripovedujejo, v skladu z nekim svojim prepričanjem. Zdaj, jaz mislim, da je narobe, da mora biti »kao« levi, pa »kao« desni, zato, ker sploh ne vem, zakaj bi mogli svet in Slovenijo deliti na leve in desne. Jaz jih tako ne delim in se mi zdi, da ni prav, da bi jih tako tudi delili. Dejali ste pa tudi, da je bilo nekoč na SLO 3 poročanje enosmerno in ste seveda tako vi to ocenili, zato ste si pa tudi očitno svojo televizijo naredili, s čimer jaz osebno nimam nobene težave in je pravzaprav tudi ne gledam, ker enostavno, jaz trobil ne gledam, ker se mi zdi to zguba časa, če pa jo vi želite, pa tam prodajate neko svojo zgodbo, pa je tudi to vaš problem. Domnevam, da pač tam razlagate to, nekim vašim volivcem, ki pač ob tem kimajo in so veseli, da zdaj pa jim je nekdo res resnico povedal. Ampak, to je pač, ja, vaša legitimna pravica, jaz s tem nimam nobene težave, ne vem pa, zakaj bi morala javna RTV, postati neko trobilo, to je pa nedopustno.
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobita besedo še predstavnik Vlade in predstavnica predlagatelja. Besedo ima predstavnik Vlade, dr. Vasko Simoniti. Izvolite.
Hvala lepa. Torej, jaz bi najprej začel takole, ko sem poslušal te različne poglede na programski svet in kako naj bo televizija oblikovana, je prišlo tudi do poslanca, ki je govoril o Prešernovem skladu in o polomiji demokracije, da naj bi to bilo, torej, jaz sem vesel, da živimo v parlamentarni demokraciji in da imamo parlament, kjer je svobodna beseda doma in tudi drugje, izven tega parlamenta, sem vesel, da je seveda svoboda govora in da take poglobljene misli o, torej, strokovnih ljudeh, slišimo iz političnih ust, ni nič slabega in sem vesel, da v tej hiši se lahko govori vse in poljubno. Glejte, glede na to, seveda, kar sem slišal, se mi zdi, da se predvsem govori o neki temeljni stvari, s katerega je tudi ta hiša ali pa katerakoli hiša, parlamentarna, vzpostavljena, to je pravzaprav nezaupanje. Nezaupanje je tisto, pravzaprav, ki nas žene v prepričevanje enih ali drugačnih konceptov in vzrok za spremembo programskega sveta je pravzaprav tudi en izraz, nekega določenega nezaupanja nekoga do nekoga. In, seveda, v tem kontekstu, je seveda pomembno, predvsem, da moramo, nekako pogledat, kako so te stvari urejene. V diktaturi oblast ne zaupa ljudem, v demokraciji pa ljudje zaupajo in ne zaupajo, seveda, ljudem in to preizkusijo, seveda, na vsakokratnih volitvah, kjer pride do oblikovanja političnega prostora, v katerem eni dobijo seveda določen glas, drugi ga pa ne dobijo, v smislu obvladovanja, torej, oblasti ali zasedanje prostora, ki mu rečemo oblast. Vendar, v takem svetu, imamo pa tudi nek javni zavod, ki se mu reče Radiotelevizija Slovenija ali v drugih državah pa druge državne, torej, v navednicah, seveda veliko prej javne televizije in skrbijo za to, da dobijo ljudje različnih posebnih in političnih preferenc in svetovno-nazorskih opredelitev korektno informacijo o situaciji položaja v državi tako na politični, gospodarski, če hočete, in na vseh drugih ravneh. Če pa želi tak javni prostor biti zaseden, torej ga zaseda ali pa obvešča televizija, ki jo vzdržujejo vsi, vsi s svojim prispevkom, ne glede na to ali so v politični tekmi zmagali ali ne, morajo dobiti torej profesionalno odlično informacijo, ki je kar se da, govorim o javnih medijih ne govorim o privatnih, kjer me ne zanima ali imajo ljudje osnovno šolo ali ne, pa so novinarji, razumete, tukaj me pa zanima to. Tukaj morajo dobiti ljudje pravo informacijo, ki nagovarja in naslavlja vse tiste, ki vzdržujejo tak medij. In zato mora biti tudi programski svet, če hočete in pa uredniške politike in novinarji seveda do skrajnosti profesionalni, to pa pomeni, da morajo izpolnjevati najmanjši kriterij, če hočete, najprej vsaj tisti, ki ga nikoli ne naslavljamo, pravzaprav to je vsaj za začetek kot izhodišče formalno izobrazbo. Ni pravnika brez najlažjega izpita, ni zdravnika brez lažjega izpita, v Jugoslaviji ni bil zdravnik tudi če ni imel predvojaške. Torej pri nas je novinar lahko vsak. Če je to v privatnem mediju, recimo v kakšen tedniku kjer ima glavni urednik neznanega izvora, pravzaprav lastnik, glavni urednik ima osnovno šolo, mene ne zanima. Zanima me pa to v javnem mediju kjer mora biti izhodišče tisto minimalno, ki se mu reče vsaj formalna izobrazba. V javnem mediju danes imamo celo pahljačo različnih stopenj izobrazbe, kar pomeni ne glede na to, da so nekateri tudi doktorji znanosti, nekateri pa komaj s končano srednjo šolo, pravzaprav se izgubi kriterij. In takrat vstopijo v ta prostor zunanji vplivi, če hočete, ki rušijo in krhajo to avtonomnost. Avtonomnost ni namreč nič drugega kot odgovornost. Za odgovornost pa zahteva se veliko znanje, do katerega se pristopi vsaj tako, da imaš izhodiščno izobrazbo. Te tudi na naši RTV manjka. Če bi primerjali, ko govorim, da morajo televizije naslavljati, take javne televizije naslavljati vse ljudi, ki participirajo v vzdrževanje takega medija, jih mora naslavljati z distanco, z nevtralnostjo in z visoko profesionalnostjo. Lahko primerjate avstrijsko televizijo, prvi, drugi program, lahko nenazadnje o informativnem programu, če gledate Telegiornale ena ali dve, torej italijanske televizije, da ne govorim seveda o drugih, BBC in podobnih. Res pa je, da je večen problem v vseh teh državah torej ta problem tega lovljenja te zadeve. Nedavno mimogrede so na BBC zamenjali glavnega urednika oziroma direktorja, ampak pustimo to. Vendar sledijo ti osnovni stvari naslavljati vse ljudi na kar se da nevtralen objektiven način, kolikor se da, za to je pa treba imeti podlage in v tak prostor potem ne vstopajo, ne morejo vstopiti gospodarji, med tem, ko imamo pri vseh drugih medijih celo znane gospodarje, novinarje odpuščajo kot zadnje reveže, pa so vsi tiho, vključno s tem parlamentom, dočim pravzaprav pri javnem mediju pa tega ne more biti. Torej mi smo imeli prej v Jugoslaviji ali pa v prejšnjem režimu, logično da je bilo, da so bili uredniki glavnih časopisov brez šol, razumete, člani centralnih komitejev in neumnosti in so bili sramotno, prej je govoril nek poslanec o sramoti imenovanja ljudi z visokimi kvalifikacijami, takrat je bilo to nekaj do skrajnosti sramotnega in ponižujočega, takrat so bili tisti uredniki in gospodarji, ki so vstopali v prostor in to se vleče posredno že v naš današnji prostor tudi v javno radiotelevizijo in to je seveda eden od temeljnih problemov, ki izvira iz seveda nezaupanja in v tem se ne sledi torej načelu, da morajo biti ljudje objektivno profesionalno na visoki ravni. Vsi nagovorjeni z informacijo, ki jo vsi razumejo pravzaprav in ki je, kar se da objektivna tega tukaj danes ni kljub temu, da se zagotavlja ogromno sredstev. Seveda govorimo lahko, slišimo tukaj ta stranka torej SDS seveda je kako bi rekel jo vodi princ teme. Tisti človek, ki je to rekel bi mu jaz rekel danes takim ljudem s slabo izobrazbo kljub vsemu, da so imeli doktorat, ampak v humanistiki niso imeli kaj so bili princi svetlobe. Upam, da veste to so Luciferji. Torej, če si že dovolimo take stvar. O tem, da si očitamo, da so taki vpliv ali drugačni vplivi, da nekdo tvita pa nekdo govori. Poslušajte, potrebno je pogledati back ground, na podlagi česa so se take stvari dogajale. Če nekdo reče od novinarjev, da so člani SDS-a, da so torej člani legije smrti, da so ljudje pred sodiščem podkupljeno. Poslušajte no, človek reagira pa reče, to so same reakcije na potikanja, na nenehna žaljenja, na nenehna namigovanja, na neumnosti torej nizke kako bi rekel kulturne ravni. In seveda programski svet se mi zdi, ki ga predlaga ta stranka je nekako preuranjen. Jaz bi imel polno pripomb, notri manjka recimo tehnična inteligenca, zanimivo ali ne? Tehnika omogoča razvoj. Ni enega inženirja, enega iz inženirske zbornice ali pa ne vem kje, ne mi reči, da ga lahko akademija imenuje, lahko, ampak hkrati je tam polno humanistov in družboslovcev in tako naprej. To ne bom govoril, ker me ne zanima ta svet, ker je narobe postavljen, narobe, ker ste se premalo poglobili v to, ker niste primerjali s pravimi sveti. Tukaj imate v opombi imate Francijo, Avstrijo, Anglijo in tako naprej mi se sploh ne moremo primerjati s tem, ker je čisto drugače vse postavljen in so v uvodu tega zakona. Premalo ste se poglobili, da bi bili lahko prepričljivo, zato ga odklanjam in upam, da se ga ne bo podprlo. Potrebno je pa iti v posodobitev RTV zakon, velja 15 let, postavil ga je govorilo se je Grimsovem zakonu - vsa čast mu -, je človek, ki se je poglobil v to in se tukaj z nekimi podtoni isto Grimsov zakon gor. Nobeden mu ne seže do kolen. Vsi tukaj ne veste pol manj od Grimsa o tem, o zakonih medijskih. Mimogrede treba je posodobiti in ga uskladiti z razvojem, z vsebinskimi in tehničnimi stvarmi, mu dati eno sodobno obliko temu zavodu, ki bo odgovarjal torej izzivom časa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Postopkovno, dr. Trček. Razpravo bomo ponovili.
Hvala, predsedujoči. Poglejte, opozorite resornega ministra, da je on minister. On je član izvršilne veje oblasti in po 110. členu Ustave odgovarja Državnemu zboru. To, kar se je dr. Simoniti šel je bila neka drža prej o pozicijskega poslanca kot ministra. Je gost v tej hiši in tudi za njega velja Poslovnik. Prosim, da to izvedete. Hvala.
Hvala lepa. Repliko, Marko Bandelli.
Sem samo hotel spomniti ministra, kar je povzel, da glede Prešernovega sklada. Jaz sem izrazil svoje nestrinjanje z izbiro članov kar je moja čista legitimna pravica v tem parlamentu in vi tega ne morete osporavati meni. Si ne smete dovoliti tukaj notri govoriti tega. Če jaz sem dal moje mnenje, tukaj je bilo moje mnenje, tukaj je bilo moje mnenje legitimno kot poslanca. Jaz na tiste člane se nisem strinjal in to sem povedal in to je bilo vse. Kaj je vaše mnenje glede mojega mnenja je pa vaša stvar. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnik vlade dr. Vasko Simoniti. Izvolite.
Kot seveda imava vsak svoje mnenje, gotovo, ampak saj sem rekel, da je časti vredno, da se lahko izražamo v tej hiši svobodno. In sem prevesel, četudi so stvari s katerimi se sploh ne strinjam in se mi zdi, da so tudi na meji neke elementarne, kako bi rekel, kulturne ravni. Kajti, govorili ste, da so člani Prešernovega sklada polomija od polomije demokracije. V redu, jaz se s tem ne strinjam. Bog vam pomagaj ali pa meni.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnica predlagatelja Lidija Mirnik Divjak. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Minister vi ste pač minister za kulturo, poudarjam kulturo vseh Slovencev, ne samo tistih, ki so volili SDS. Samo toliko. Pa ne bom sedaj o tem razpravljala, kar ste pravkar si dovolili, ker mislim, da si tega v tej hiši pač ne morete dovoliti, ampak pustimo stati. Ste pa povedali tudi to, da vsi vzdržujemo RTV. Če so v politični tekmi zmagali ali pač ne in ljudje morajo dobiti pravo informacijo, ki nagovarja vse tiste, ki jo vzdržujejo. Približno tako ste dejali. Ja, in tako tudi danes je. Ker pač govorimo o javnem zavodu posebnega kulturnega in nacionalnega pomena, ker je zavezan javnosti in ne tistemu, ki je zmagal na volitvah, saj to je point. Samo ga očitno niste razumeli. In pa zavezan je tudi raznovrstnim vsebinam. Ni vse za vse, je pa za vsakogar nekaj. To sem danes že povedala. Naj vas samo spomnim, da RTV niso samo Odmevi in druga jutranja kronika. RTV ni samo Studio ob 17 ali Tarča, kjer, po vaše, se ne poroča v redu. RTV je tudi dokumentarni program, pa sredin film, je tudi Intelekta in sobotna oddaja Hudo, je Infodrom, ki je pomagal reševati s korona prizadeto šolsko leto, pa Ljudje in zemlja, Hidak - mostovi, to vsi poznamo, Globus, otroški, mladinski program, športne prenose, čisto vsi jih gledamo, ko v Planici skačejo mojstri, ki jim je seveda treba čestitati, Dobro jutro, za katerega sem danes zjutraj preden sem šla v službo slišala, da ga bodo celo med poletnimi počitnicami še naprej predvajali, zato kar so ljudje to želeli. Je tudi svetovalni servis, odbita – dobita, klasična in vsa druga glasba, koncerti, ime tedna, meseca. Sama zelo rada, ko se vozim v Ljubljano poslušam ARS program, da o Valu 202, ki je včeraj praznoval rojstni dan niti ne začnem govoriti. Je za vsakogar nekaj. Torej, za vsakega, ki plačuje naročnino. Tako tudi je in tako je prav. V LMŠ smo s tem predlogom pravzaprav preprost korak predlagali, čisto preprost. In to je, da politika oziroma mi v tej dvorani, da si vzamemo pristojnost imenovanja 16 svetnikov. Zelo preprosto. Da naredimo enkrat za vselej konec kadrovskemu mešetarjenju politike na RTV Slovenija, ki je ne le največja medijska hiša v državi, pač pa tudi največji kulturni zavod. To smo predlagali. Nič takega. Nekaj najbolj normalno zrelega v demokraciji smo predlagali. Tudi za vsako starost nekaj je na RTV, pa četudi ne služi trgu, služi pa javnosti. RTV je pravzaprav tam za javnost in ne za izvrševalce parcialnih političnih interesov. Avtonomija, neodvisnost in svoboda se začnejo z nevmešavanjem, s spoštovanjem, z neprestopanjem meja, tudi s strpnostjo. Vendar vse parole ne pomagajo, če so neiskrene, če se ob branju depeše, ki to menda ni, ob branju basni o medijih in žabi in ob branju twittov molči. To pomeni, da ni pripomb, da je vse okej in da se vse dopušča. In pomeni, da se obračun dopušča. Molk je zgovoren, krivda je enaka, karma pa tudi. Zato bi si želela, da bivši kolegi v koaliciji, se pravi Desus in SMC, to prepoznajo. In tudi podprejo. Tako namreč govorijo za javnost, za te taiste medije, ki jih kao spoštujejo. 16 svetnikov, ki jih danes imenuje Državni zbor, bi strokovna javnost in civilna družba po novem imenovali neposredno. To je naš predlog. Neposredno. Z novim načinom imenovanja in z novo sestavo programskega sveta ne rušimo sistema. Nič ne jemljemo civilni družbi niti nič ne jemljemo strokovni javnosti. Jemljemo pa sebi. Politiki. In damo veliko javni RTV Slovenija, recimo mir ali pa svobodo, če želite, ali pa neodvisnost, če želite, in za to gre. In to predlagamo. In zato prosimo ostale partnerje v tem Državnem zboru, da to podprejo. V LMŠ nismo za razgradnjo RTV-ja, nikoli nismo bili in nikoli ne bomo. V LMŠ se nismo vpletali v RTV, ko smo bili na Vladi, ker tega ne počnemo, nikoli nismo počeli in nikoli ne bomo počeli. In za konec: RTV je javni servis, a politika ga dosti preveč dojema kot objekt poželenja. Vendar je treba biti pošten, niso vse stranke pripravljene prestopiti meje dopustnega, ne vse. In v LMŠ-ju zagotovo nismo. Je pa ena stranka, ki pri tem izrazito izstopa. Ne razume, da RTV še zdaleč ni samo informativni program, tega je samo 25 %, vse ostalo je tudi RTV. 6 radijskih programov ustvarja, 3 nacionalne televizijske programe, ampak vas zanima samo in izključno 25 %, tam, tista Tarča, pa Odmevi očitno. Mi v Listi Marjana Šarca zavoda ne razumemo kot plen, niti ga ne razumemo kot vzvod, ker to ni prav, zato vas, spoštovani kolegi, še enkrat vljudno prosim, da to spremembo dveh členov zakona, samo dveh, 17. in 18., potrdite v prvem branju. Kar pomeni, da bomo v drugem branju z amandmaji stvari lahko tudi, da rečem, po vaše prilagodili, poiskali kompromise in se pogovarjali o tem, o čemer bi se morali. Ker pa več ne verjamem v pravljice, pa v Božička tudi ne, si mislim, da je seveda to moje moledovanje tukaj zdaj brezveze. Si pa želim, da bi vsaj tisti predlog, o katerem smo danes sicer od ministra bolj bore malo slišali, slišali pa smo s strani koalicijskega poslanca, dobili tudi v Listi Marjana Šarca čim prej, da ga lahko preučimo in damo pripombe, za katere seveda upamo, da jih boste upoštevali. Saj nam gre namreč za javno RTV in za neodvisnost in za samostojnost, vsem skupaj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste želeli, ste dobili besedo. Ugotavljam, da je interes za delitev preostanka časa. Če želite razpravljati tudi predstavnica predlagatelja Lidija Divjak Mirnik ter predstavnik Vlade, prosim, da se prijavite s pritiskom tipke za vklop mikrofona. V tem primeru dobite besedo kot zadnja, in sicer najprej predstavnik Vlade in nato predstavnica predlagatelja. Prosim za prijavo. Hvala lepa. Besedo ima dr. Franc Trček. Izvolite.
Ja, hvala lepa za besedo. Nisem se mislil oglašat, ampak po teh eskapadah dr. Simonitija, sem se moral. Zdaj, jaz ne vem, gospod minister, če vi veste, koliko je povprečna starost na RTV Slovenija, zaposlenih? Malo manj, kot 47 let. Če odštejete 30 let, so ti ljudje takrat bili drugi, tretji letnik gimnazije, ali veste. Vi prodajate tu zgodbo, ja, da je to neki stari sistem, da so neizobraženi, da se to vleče, kar je, nedopustno in žaljivo za ministra, ki bi moral to pokrivat. Drugo, nekaj, kar je po lastništvu privatno, še ne pomeni, da ni javni medij. Javni medij je navsezadnje tudi Twitter predsednika Vlade, javni medij je Twitter Vlade, javni medij je Krizni štab, ki potem tam preganjate – kake že? – leve fašiste ali ne vem kaj [[…]]Vse so to javni mediji in tudi ne strinjam se s predlagateljico, ki reče, pa imejte vi tam privat medij, pa briga me, pa kvakajte karkoli hočete. Če na tem privatnem mediju kršijo Ustavo, tako 14. člen, kot 34. in 35., ki govori o osebnem dostojanstvu, je to nekaj, s čim bi se vi gospod minister moral ukvarjat. Moral bi se ukvarjat, seveda, tudi s tem, ker ste pravilno ugotovil, da se dogajajo določena šikaniranja novinark in novinarjev, zlasti v tiskanih medijih, ki so si jih prisvojili tako imenovani »tajkunski« gospodje. Preberite si Portal Pod črto. Če vi, kot resorni minister, rečete, po domače povedano, da vam dol visi, da imajo tam uredniki osnovno šolo ali še to ne, ste v bistvu za »deprofesionalizacijo« medijev, nekaj, nedopustno, zaradi te izjave bi moral ta trenutek odstopit, kajne, ali veste in Državni zbor ni svoboda besede doma, vsaj od 15.55 včeraj, ko ste meni odvzel poslansko imuniteto. Zakaj že? Ker sem rekel, da si je neka stranka in neki gospod, prisvojil za 10 tisoč evrov knjig in da je ta gospod izjavljal, koliko stane volilni glas v Financah, kar je dejansko v študiju, v prvih petih, šestih mandatih Državnega zbora, zapisal državni sekretar te Vlade. Ali veste. In zdaj, vi se nekaj tu razburjate, zakaj vas Državni zbor in mediji ne hvalijo? Veste, v čem je problem, vi draga Vlada in SDS? Nismo vsi ljudje v Sloveniji mazohisti. Če bo nekdo meni tulil, da sem prostitutka, če bo lagal, ko še nisem bil poslanec, da sem dvakrat pretepel bivšo ženo, da imam prepoved približevanja otrokom, da se vozim v mercedesu razreda R, ki nisem niti vedel, kako izgleda, pa kaj vi mislite, da bom jaz »orgazmiral«? Šel na kolena, pa rekel, Janez, daj še! Ti si predstavnica tega, gospa Jeraj. Vi ste vidna članica te stranke in vi to podpirate. Ali veste, ne kupim te zgodbo, ko nek poslanec SDS reče, jaz sem poštenjak, jaz sem poštenjak, ali pa kolega Perič, jaz sem »nadpoštenjak«. Vi podpirate to in takšno politiko, vi podpirate ta in takšna »blebletanja«, vi podpirate to in takšno, dobesedno gnojnico, ki je kršitev Ustave Republike Slovenije. To počnete in potem pričakujete, da bomo pa vsi »orgazmiral« nad tem. Ne, ne bomo, spoštovana gospoda, ker nismo mazohisti. V tem je očitno razlika. Hvala - pa minister je šel pa zdaj kar ven, kot užaljeni »osnovnošolček«, kajne [[…]]Čakajte, ali je odrasel »dec« [[…]]Prej je Marku rekel, da ceni nasprotja argumentov, zdaj je pa podurhal užaljeno ven. Ja ne vem, potem mogoče ni za to funkcijo? Kaj so vse meni zmetal v obraz, pa kolikokrat ste me že ubijal, pa pretepal, pa ne vem kaj, pa kaki vaši izven stran [[…]]izven parlamentarni kolegi, iz kake desnosučne stranke, ki nas bi na vile nabijal, pa kak poslanec SDS, ki nas bi do smrti v zapor zaprl, kajne, oh mi naj bi to vse super prenašal [[…]]Upam, če že greste k maši [[znak za konec razprave]] , da vsaj pri spovedi, se spove to zadevnih grehov in ne vem, če obstaja pekel, se bojim, da deseti krog delajo za vas, pa upam, da bojo kolega Marka poklical, da ga primerno »zbetonirajo«, da to zadevni ljudje ne boste mogli od tam pobegnit, kajne. Malo »avtoreflekcije«, malo poglejte, kaj počnete. Jaz vsako jutro pogledam, kaj boste nabijali na vaši Demokraciji, pa tistemu časopisu je samo naslov Demokracija, spoštovana gospoda. Hvala.
Besedo ima Aljaž Kovačič. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Ja, to, kar si je zdaj privoščil minister za kulturo, je dejansko sramota za vsakega ministra, še večja sramota pa je, da si lahko to privošči minister, ki naj bi zastopal kulturo, ne samo za samo ministrstvo in to Vlado, ampak na sploh posmeh nekemu narodu. In da v tem, ko govorimo o spremembi novele zakone, o spremembi dveh členov, sploh o tem ne govori, obenem pa reče, da RTV vzdržujejo vsi državljani Republike Slovenije, ob tem pa prihaja iz stranke, ki javno poziva k neplačevanju RTV naročnine, je dejansko tragikomično. Zdaj, kolegica Jerajeva je govorila, da si želi več takih oddaj, kot je bila ta, da dva prihajata iz enega tabora, dva prihajata iz drugega tabora. Ja, tudi jaz podpiram te zadeve, če gre za nekakšna strokovna vprašanja ali pa tudi za to, kakšno pokojninsko reformo si želimo v Sloveniji. Ko pa govorimo o nekih zgodovinskih dejstvih, je pa nekoliko smešno, da bi rekli, dva bosta prišla iz enega tabora, dva pa iz drugega tabora, kajti zgodovine si ne moremo prilagajati eni tako, eni pa drugače. In da zdaj tam kar nekdo nekaj sedi in kar nekaj razlaga, kar se poljubno malo ukvarja s tem, je pač žalostno. In to je vaš namen, da bi spremenili tudi neko zgodovino. Zdaj, obenem govorite, da so neke oddaje, kjer niso vsi vabljeni. Kolikor sem seznanjen, ker ste tudi večkrat omenjali oddajo Tarča, v Tarčo so bili vabljeni ministri te Vlade, pa sta tako minister Tonin kot minister Počivalšek zavrnila vabilo v to oddajo in bi lahko tam eno uro razlagala, kaj vse ni res, kaj so mediji rekli, Ivan Gale, ampak se pač nista za to odločila, potem pa problematizirate, zakaj niso vabljeni. Omenili ste tudi, da je bil, ne vem točno, kdo, užaljen, ker niste pohvalili, kako je RTV dobro skrbel za poučevanje, ob tem pa bi oni morali pohvaliti vas, da ste pripravili dobre megazakone, če sem prav razumel. Ja, lahko neki novinar po moje pohvali nekaj, kar je dejstvo, ne vem, da smo bili država, ki ima najboljšo epidemiološko sliko, kar je stroka naredila, zdaj, glede megazakonov pa bodo ljudje na koncu povedali, kako in kaj, in če je minister Šircelj dva dni nazaj govoril, da še eno podjetje ni dobilo kredita, ne vem, kaj si naj mediji izmislijo, da so podjetja dobila kredite in kako ste jim pač dobro pomagali. Se pravi, ne vem, vse skupaj je res malo smešno in iščete neke argumente, vse zato, da bi politiko obdržali v tej javni hiši, vaš namen pa je tako ali tako jo uničiti.
Hvala lepa. Besedo ima Alenka Jeraj. Izvolite.
Ja, hvala za besedo. Tudi v SDS-u nismo za razgradnjo RTV-ja, bi pa pričakovali, da je moderen in kvaliteten medij, kar pa se mnogokrat kaže, da ni. Pa še enkrat, povedala sem, da so mnoge oddaje, ki so v redu in nimamo s tem težav, so pa tudi mnoge, ki so odkrito pristranske, in to je problem, o katerem se pogovarjamo. Zdaj, nekateri ste me malo narobe razumeli, da moramo vedno imeti dva leva pa dva desna. Jaz sem govorila v primeru oddaj, kjer sodelujemo politiki. V oddajah, kjer pa so teme raznorazne, kot sem naštela, matura, domovi starejših, je pa logično, da bodo pač strokovnjaki s tistih področij. Pa ni tega želel razumeti ne gospod Trček ne predlagateljica, čeprav mislim, da sem jasno povedala. Zdaj, kolega, zgodovinska dejstva. A veste, ne gre za prilagajanje zgodovine, pač pa gre za to, da smo v zadnjih 30 letih izkopali od 700 grobišč nekaj 10 grobišč, morišč, in so to nova dejstva in tudi novi dokumenti, na podlagi katerih se bodo nekatere stvari morale napisati na novo. Ni tisto zveličavno, kar so nas učili v totalitarnem režimu, ko je zmagovita stranka pisala zgodovino. V tem času se je odkrilo ogromno novih dokumentov, arhivi so se odprli in se lahko marsikaj, in se tudi bo moralo na novo napisati, ker so bili mnogi dokumenti, kot najbrž veste, uničeni in tako naprej, da nekatere stvari ne bi prišle na dan. Ampak žal tudi z 11 zidovi, zazidani, če je bilo tako vse v redu, ne vem, zakaj so 11 zidov naredili in zazidali in zabetonirali, ker so očitno že takrat vedeli, da delajo narobe. In kolega Trček, kršitev Ustave, kršitev Ustave je za njega en tvit. Veste kaj je kršitev Ustave? Nezakonit zapor v katerem je bil naš predsednik, nezakonit odvzem mandata, to pa so kršitve Ustave in to je ugotovilo tudi Ustavno sodišče. Ne pa en tvit, poglejte, zaradi enega tvita je cela drama. Saj tudi vi pišete tvite, pač naš predsednik ima toliko sledilcev in lahko napiše tisto kar misli. Lahko se s tem ne strinjamo, stalno očitanje tega tvita o prostitutkah. Zadnjič je na nacionalni televiziji povedal, da to obžaluje, ampak seveda tega ni nihče slišal, ker ni želel slišati, a ne. No, povedal je, da to obžaluje, da ni bilo v redu, je pa bila reakcija na nekaj. Tudi to je povedal. In zdaj, kolega Möderndorfer je rekel, da tako imenovani naši mediji, Nova in Demokracija niso gledani, niso brani, so marginalni. Zakaj se pa potem zaboga tako zaganjate vanje, če jih nihče ne gleda. Zakaj vas potem to skrbi? Pustite jih tam pa naj crknejo ali karkoli že, če so tako marginalni in brezvezni. Ampak očitno niso in očitno lahko ljudje slišijo tudi kakšno drugo resnico in zato je to zdaj na enkrat moteče in problem in se ukvarjamo s sovražnim govorom in z ne vem čem na Novi 24, ne ukvarjate se pa s sovražnim govorom v Mladini, ki jo gledamo že 20 let, zmerjanja, žaljenja, itn., našega predsednika in nas. In potem, ko nekdo na to reagira, se pa ukvarjamo s to reakcijo in jo obračamo na levo in na desno in moramo sprejeti malo manj kot zakon, da bomo vse to prepovedali. Treba je reagirati na vse stvari, ki niso sprejemljive. Meni tudi kakšna stvar ni všeč, mi tudi ni bila všeč naslovnica na Demokracijo hijena, se mi zdi pretirano in popolnoma nepotrebno, ampak poglejte si, prej sto naslovnic Mladine in potem boste razumeli zakaj je bila taka naslovnica Demokracije. Še enkrat, jaz tega ne odobravam, ampak vse je reakcija na nekaj in ko vzpostaviš nek standard, potem tak standard imaš. In če nismo prej na to reagirali, zdaj imamo kar imamo in zdaj bi se eni radi vrnili deset let nazaj in bomo vse na novo se začeli pogovarjati. Ne bo šlo očitno. In še enkrat. V Demokraciji, če se z nečem ne strinjaš, lahko to tudi kritiziraš. Ali zdaj kritika RTV na enkrat ni dovoljena? Nas lahko vsak kritizira, torej lahko tudi mi kritiziramo. Kritika je vedno na mestu za to, da se stvari izboljša in vsi si želimo boljšo, bolj kvalitetno, bolj moderno RTV.
Hvala lepa. Besedo ima Boris Doblekar. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovane poslanke, poslanci! Kar nekaj ur se že pregovarjamo o marsičem, samo ne o tistemu o čemer ste predlagatelji pač danes to uvrstili na točko programski svet mislim, da je bila glavna zadeva. Vi ste pa potem začeli razpravljati, seveda izkoristili možnosti in smo šli do ni da ni. Okrog in okrog samo o tem programskem svetu, oblikovanju, itn., pa bore malo. Zdaj, prav enostavno ste si izbrali tukaj ministra za kulturo kot seveda, da bi bil na interpelaciji in ga napadali iz vseh strani, z leve, desne, z vseh koncev in glavna tema RTV. RTV, kaj, kdo, kje, zakaj, nekako ne prinesete, če še z naše strani slišite kakšno zadevo in to se mi ne zdi prav. Pač, če imate svoje mnenje, imate svoje mnenje, mi ga pa imamo lahko tudi oziroma vsak poslanec ima lahko svoje mnenje in tudi prav, da ga tudi tukaj izrazi. Če se spomnite, je Vlada Marjana Šarca, vi ste se poskušali nekako osredotočiti takrat v času vladanja na to kako boste ukazali poslovnim subjektom, itn., kje lahko oglašujejo, na katerem mediju. O tem nisem danes nič slišal razprave. To je bila ena težjih zadev v katero ste se spuščali. Zdaj na Vladi niste več, zdaj jokati pa stokati da niste na Vladi, pa da pač poglejte, to je zamujeno in tudi vsake minute je škoda za to, da objokujete tukaj in se greste neko kalimerovstvo. Mislim, da je to res popolnoma brezveze. Mislim tudi, da bi morali na RTV delati mnogo več na promociji gostinstva, tudi turizma, odkrivanja Slovenije, slovenskih kotičkov, vemo da je bila kriza epidemija, imamo bone. Kaj gledamo? Gledamo vse živo, kaj je v Belgiji, kaj je ne vem kje, vse povsod najdete, pošiljajo novinarje reporterje in hodijo okoli in nam iz cele Evrope in sveta prikazujejo. Slovenijo pa bore malo. To pogrešam. Povzema RTV dostikrat nepreverjene informacije, celo laži. Kaj je rekel portal pod črto, kaj je rekel necenzurirano, kaj je rekel oštro. Ja, bog se usmili, ali nimate svojih novinarjev, ki so fino plačani, pa iz javnega denarja. Mimogrede, pa povzemate neke neresnice, polresnice, laži, nabijanja, komentarji, ki niso vredni pol počenega groša. To je žalostno. To so tiste žalosten stvari, ki jih ljudje gledajo. Nasprotnih mnenj mnogo premalo. Imajo Tarčo, imajo Studio City, ki ga vodi nek novinar oziroma ne vem kaj že, ki ima firmo, espe, ki mesečno zasluži precej denarja in tam na Studio City poslušamo traparije take in drugačne. Zadnjič ste tukajle objavili, mislim so objavili na RTV v poročilih poslansko vprašanje predsedniku Vlade o vardah in tako naprej. In ko je predsednik Vlade odgovarjal je potem pokazal tisto sliko predsednika SD s Šiškom, z vodjo varde. V šusu je bilo vse skupaj odrezano. In tega niso pokazali. Ne bodo to pokazali. Vzroki twittanja, smo slišali, minister vam je povedal, vsak twitt, vsak odziv je odziv na nekaj, kar se je zgodilo. In to je bistveno. Ta Tarča, ki je naredila Sloveniji, Slovencem, Slovenkam toliko škode, da je v bistvu nepopravljiva, če se vam to zdi neka normalna pametna oddaja v korist, javno korist Slovenk in Slovencev, potem ne vem o čem razmišljate. Vidite, da vse kar se pojavi v Tarči ali pa na radiu v raznih oddajah, ko so neke močvirska modrovanja, pa ne vem kaj vse imajo, razno razne zadeve, vidite, da se potem po tednu, dveh tednih izkaže, da stvar ni resnična. Da to ni to, kar so poročali in resnica pride hitro na dan. Ampak škoda je pa že storjena. To je tisto, kar je problematično. Dajmo se zavedati, da je to javni RTV servis, da je to javna radiotelevizija, ki jo plačujemo vsi davkoplačevalci in seveda pričakujemo tudi verodostojne informacije in nihče se ni preveč obregal, niti jaz se nisem in pohvalim vse oddaje od dokumentarcev do različnih oddaj in ni da ni, ampak kar se pa tiče informativnega programa pa dejansko ni drugega kot za izreči kritiko. Toliko z moje strani. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Lidija Divjak Mirnik. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod Doblekar, jaz oziroma naši kolegi, moji kolegi v Listi Marjana Šarca nismo napadali ministra, niti z eno besedo. Si je pa minister za kulturo, ponavljam, kulturo privoščil nekaj, kar si pravzaprav ne bi smel. In to tukaj v Državnem zboru. O twiterju predsednika vlade ne bom izgubljala besed, ker je to pač nedostojno funkciji, ki jo opravlja. To pa je predsednik Vlade vseh nas. On zaradi mene vam lahko piše kaj želi, meni pa pač ne more in tu bom naredila piko. V Listi Marjana Šarca smo v postopek vložili predlog novele zakona o RTV. Spreminjata se dva člena vezana na sestavo in način imenovanja programskega sveta, to sta 17. in 18. člen. Povedano na kratko, danes v programskem svetu sedi 29 svetnikov, od tega jih kar 21 imenuje Državni zbor. V LMŠ pa predlagamo, da bi programski svet po novem imel 23 svetnikov, od katerih bi jih Državni zbor imenoval le 5. 13 članov bi se imenovalo po enakem principu kot doslej. 10 članov pa bi po novem neposredno imenovala civilna družba in strokovna javnost. Ključen namen sprememb je, da Državni zbor in s tem seveda politika izgubil odločilen vpliv na sestavo programskega sveta. In to je to, nič več in nič manj. V LMŠ namreč ne vidimo prav nobenega upravičenega razloga, da bi odločilen vpliv na imenovanje programskih svetnikov še vedno ohranila politika. Nobenega. Niti enega. RTV je javni medij posebnega pomena, to pomeni, da je zavezan javnosti oziroma izključno javnemu interesu. S tem pa produkciji in posredovanju najbolj kakovostnih in raznovrstnih programov, tako informativnih, tako izobraževalnih, kulturnih, razvedrilnih. Njegove vsebine so namenjene različnim starostnim in družbenim skupinam, tudi tistim skupinam, ki jih komercialne tekmice zaradi tržne nezanimivosti nekaterih vsebin izključujejo. In to je namen javnega RTV-ja. Braniki interesa javnosti pa morajo biti programski svetniki, a če jih večino imenuje politika, je upravičena bojazen, da bodo kljub tako imenovani neodvisnosti postali tudi izvrševalci političnih interesov. V Listi Marjana Šarca pričakujemo, da boste kolegi poslanci ta predlog tudi podprli. Predsednica Desusa Pivčeva je nedolgo nazaj zatrdila, da se stranka, citiram: »zavzema za absolutno svobodo in neodvisnost medijev.« Konec navedka. Če je to res in če je res iskrena, potem lahko pričakujemo, da bo tudi Desus podprl to novost pri sestavi in načinu imenovanja programskega sveta. Naj spomnim še na besede kolegice Janje Sluga iz SMC, ki je dejala, citiram: »Še vedno verjamemo v profesionalnost, samostojnost in neodvisnost medijev. Takšen način komuniciranja politike z mediji pa, da zagotovo ni nekaj, kar bi prispevalo k večji verodostojnosti obeh strani.« Konec navedka. Izjava se nanaša na vojno z mediji, tako imenovano vojno z mediji, kot je svoje pisanje oziroma basen naslovil predsednik Vlade gospod Janez Janša. In za zaključek, če torej želimo ohraniti in krepiti profesionalnost, samostojnost in neodvisnost javne televizije, in če imamo v programskem svetu tudi predstavnike civilne družbe, potem naj te tudi dejansko in neposredno imenujeta civilna družba in strokovna javnost. Politika si mora to pristojnost preprosto odvzeti. To bi bilo zrelo, demokratično in odgovorno, zato pričakujem, da boste zakon v prvem branju tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA – PRVA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O PRORAČUNSKEM SKLADU ZA INVESTICIJE V PROMETNO INFRASTRUKTURO. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina petih poslank in poslancev s prvopodpisano Mašo Kociper. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 39 poslank in poslancev s prvopodpisano Mašo Kociper zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja mag. Andreju Rajhu. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, spoštovani predstavniki ministrstva, kolegice poslanke in poslanci. Poslanka in poslanci Poslanske skupine SAB smo v zakonodajni postopek vložili predlog zakona o proračunskem skladu za investicije v prometno infrastrukturo. Nedvoumno je prometna infrastruktura eden od ključnih pogojev za konsistenten razvoj Slovenije, poleg tega pa omogoča mobilnost prebivalstva in oskrbo gospodarstva. Trenutno se država in državljani zaradi epidemije Covid-19 soočamo z gospodarsko krizo. V izogib ponovljeni napaki iz obdobja med 2008 in 2013, ko so se državne investicije praktično ustavile želimo predlagatelji zagotoviti stalen finančni vir za infrastrukturne projekte. S tem bi bili zagotovljeni viri za financiranje teh projektov. Z rednimi in stabilnimi viri financiranja bo tako omogočeno konstantno vzdrževanje in ohranjaje obstoječe infrastrukture, kar je bil tudi eden izmed namenov Resolucije o nacionalnem programu razvoja prometa v Republiki Sloveniji za obdobje do leta 2030. Omenjena resolucija je bila v Državnem zboru sprejeta leta 2016 in predvideva izvedbo investicij na podlagi šestletnega drsnega plana. Cestno omrežje v Sloveniji je dolgo 6 tisoč kilometrov. Stanje naših cest ni dobro in posledično povzroča velike stroške, saj so potrebne številne obnove in sanacije. Slabo stanje cest pa pomeni tudi večje stroške za uporabnike, kar se kaže pri porabi goriva, obrabi vozil in v podaljševanju potovalnega časa. Poleg tega pa imamo več kot tisoč 200 kilometrov železniških prog, ki so na meji prepustne zmogljivosti. Stanje železniških prog je problematično tako za potniški kot za tovorni promet. Celotni železniški sistem potrebuje celovito prenovo, če želimo omogočiti kvalitetne storitve prevoznikov, prevoza potnikov in blaga. Poglavitni cilj predloga je torej poleg že obstoječih prihodkov za investicije in investicijsko vzdrževanje prometne infrastrukture zagotoviti še dodatne zanesljive vire sredstev za financiranje potrebnih vlaganj v prometno infrastrukturo. Ta sredstva bi se namenjala tako za vzdrževanje trenutnega stanja in tudi za izboljšanje oziroma nadgradnjo prometne infrastrukture. Pri tem naj poudarim, da se bodo lahko ta sredstva namenjala za vso prometno infrastrukturo: cestno, železniško, pomorsko in tudi letalsko. S tem zakonom se bo tako skladno z Zakonom o javnih financah za nedoločen čas ustanovil poseben proračunski sklad tako imenovani Infrastrukturni sklad. Za financiranje sklada so v predlogu predvideni naslednji viri: letna dajatev za uporabo vozil v cestnem prometu, koncesijska dajatev Luke Koper, povračila za izredne prevoze, dajatev za odjavljena vozila, pristojbine za uporabo objektov za varnost plovbe ter najpomembneje 2 odstotni točki DDV, kar znaša okoli 270 milijonov evrov letno. Vsi omenjeni viri, ki so predvideni za financiranje sklada so že sedaj viri državnega proračuna. O uporabi sredstev iz Infrastrukturnega sklada bo odločalo Ministrstvo za infrastrukturo kot njegov upravljavec. Predlog pa predvideva tudi odpravo časovne omejitve zagotavljanja namenskih virov za izvajanje investicij in vzdrževanja prometne infrastrukture. Da se zagotovi možnost srednjeročnega in dolgoročnega načrtovanja investicij in vzdrževanja prometne infrastrukture. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za uvodno predstavitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade Alešu Miheliču, državnemu sekretarju na Ministrstvu za infrastrukturo. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Učinkovitost prometnega sistema je pomemben dejavnik za trajnostni družbeni razvoj, izboljšanje mobilnosti prebivalstva in prispevanje gospodarskemu razvoju na vseh področjih. S pomanjkanjem zadostnih finančnih sredstev za investicije in investicijsko vzdrževanje na področju prometne infrastrukture se srečujemo že, kar nekaj let, kar se negativno odraža na njenem stanju. Slabo stanje prometnega omrežja povzroča velike stroške ter draži prevoz oseb in blaga. S predlaganim zakonom se poleg obstoječih namenskih virov to je letne dajatve za uporabo vozil v cestnem prometu in koncesijske dajatve Luke Koper kot dodatni finančni viri za namene zagotavljanja sredstev razvoja prometne infrastrukture, predlagajo tudi povračilo za izredne prevoze po glavnih in regionalnih cestah, dajatev za odjavljena vozila, pristojbina za uporabo objektov za varnost plovbe na pomorskih plovnih poteh in dve odstotni točka davka na dodano vrednost, na letni ravni. Ob tem lahko ugotovimo, da vsi dodatno predvideni namenski finančni viri izvirajo iz prometne infrastrukture, kar pa ne velja za DDV. Z DDV se obdavčuje dodana vrednost, DDV je vse fazni in posredni davek na promet blaga in storitev, saj se plačuje v vsaki fazi proizvodno distribucijske verige. DDV je ena izmed oblik prometnega davka, s katerim se obdavčujejo blago in storitve, v vseh fazah prometa, od proizvajalca, trgovca, do končnega potrošnika. Gre za potrošno obliko davka na dodano vrednost, s katerim se obdavčuje blago in storitve, v vseh fazah menjave, pri čemer pa se breme davka, v okviru proizvodno distribucijske verige, prevali na končnega potrošnika. Glede na pospešeno propadanje prometne infrastrukture, zlasti cestne, se zavedamo, da je nujno potrebno zagotoviti dodatna finančna sredstva, ki bodo na srednji in dolgi rok omogočala načrtovanje investicij in investicijskega vzdrževanja cestne infrastrukture, vendar mora biti nabor namenskih virov pred tem temeljito premišljen z namenom, da se vzpostavi jasna povezava med izvorom in namenom uporabe posameznega finančnega vira. Ključni cilj, ki ga je treba zasledovati, pri določanju namenskih virov za investicije v prometno infrastrukturo je, da poglavitni viri izvirajo iz uporabe in obremenitve prometne infrastrukture in da se ponovno v celoti ali deloma, namenijo za investicije, na področju prometne infrastrukture, s ciljem njenega ohranjanja oziroma izboljšanja. Slednjega pogoja DDV ne izpolnjuje, zato je navajanje dela DDV, kot namenskega vira, ki bi se namenjal za investicije v prometno infrastrukturo, neustrezno. Ob upoštevanju navedenega Vlada Republike Slovenije meni, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Ob mnenju Vlade o ustreznosti zakona in pripravljenih vsebin, pa bi radi opozorili zgolj na nekaj vsebin, ki smo jim bili priča, pa nam nekako niso ravno najbolj všeč. Namreč zakon, ki vam ga tukajle lahko pokažem, ki je v pripravi na Ministrstvu za infrastrukturo, to je zakon, ki je na šestnajstih straneh, opisuje infrastrukturni sklad, je strokovno osebje ministrstva pripravilo v preteklem obdobju, sedaj pa se je pojavil podoben, skoraj identičen zakon, v imenu poslanske skupine. Čisto, da boste imeli za ilustracijo. Gre za zakon na šestnajstih straneh, pri čemer je spremenjenih 11 vrstic in 2 na drugi strani, pri čemer je dodanih še, morda, slike so enake, grafike so vse iste, in pa še 8 vrstic na štirinajsti strani in podpisna stran, zadnja, je drugačna, kot je naša na ministrstvu. Želim skratka samo opozorit na neko prakso, če jo primerjam, jaz prihajam iz gospodarstva, tam nam je tak pristop rahlo tuj. Če mejaš delodajalca, s seboj vzameš gradivo, [[znak za konec razprave]] ki si ga tam opravil in ga potem prodaš pri novem delodajalcu, se to smatra, vsaj kot nehigienično, če kot kaj drugega. Zakon, skratka, ne podpiramo v taki obliki, si pa tudi ne predstavljamo, da bi v prihodnje gojili tak način vlaganja zakonov, ampak to je v pristojnosti Državnega zbora. Verjamem, da boste o tem sodili vi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, Ivan Hršak. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, spoštovani kolegice in kolegi. Skupina poslanec je vložila v Državni zbor Predlog zakona o proračunskem skladu za investicije v prometno infrastrukturo. S predlogom zakona želijo urediti zagotavljanje namenskih sredstev za izvedbo investicij in investicijskega vzdrževanja prometne infrastrukture. Tako predlagajo ustanovitev proračunskega sklada za investicije, investicijsko vzdrževanje prometne infrastrukture kot proračunski sklad. Za predlagane vire financiranja infrastrukturnega sklada so predvideni namenski prihodki kot so letna dajatev za uporabo vozil v cestnem prometu, koncesijska dajatev Luke Koper, d. d., ki pripada Republiki Sloveniji, povračilo za izredne prevoze po glavnih in regionalnih cestah, dajatev za odjavljena vozila, pristojbina za uporabo objekta za varnost plovbe na pomorskih plovnih poteh in 2 % točki DDV letno. Glede predlaganih rešitev razumemo, da je potrebno zagotoviti sredstva za izvedbo investicijskega vzdrževanja in prometne infrastrukture, zato se že na podlagi Zakona o izvrševanju proračunov in področnega zakona prihodki letne dajatve z uporabo vozil v cestnem prometu, prihodki koncesijske dajatve Luke Koper, ki pripadajo proračunu Republike Slovenije in prihodki od dajatve na odjavljeno vozilo uporablja za izvedbe investicij in vzdrževanje javne prometne infrastrukture. Tako, da se postavlja vprašanje, ali je sploh potreben proračunski sklad? Zakon tudi omogoča rešitev, da namenski prihodki za izvedbo investicij, investicijsko vzdrževanje prometne infrastrukture širijo tudi na prihodke iz povračil za izredne prevoze po glavnih in regionalnih cestah in prihodke s pristojbino za uporabo objektov za varnost plovbe na pomorskih plovnih poteh. Lahko razumemo, da gre ta rešitev v smeri določanja namenskih virov za investicijo v prometno infrastrukturo, ki izvira iz uporabe in obremenitev prometne infrastrukture, tako je jasna povezava med izvoroma in namenom uporabe posameznega finančnega vira. Toda ne moremo razumeti pa tega, da se določa vir za financiranje proračunskega sklada DDV. Z DDV se obdavčuje dodatno vrednost. DDV je ena izmed oblik prometnega davka, s katerim se obdavčujejo blago in storitve v vseh fazah prometa od proizvajalca, trgovca do končnega potrošnika. Gre za potrošno obliko davka na dodano vrednost s katerim se obdavčuje blago in storitve v vseh fazah menjave. Ključni cilj, ki ga je treba zasledovati je pri določanju namenskih virov za investicijo v prometno infrastrukturo je, da poglavitni viri izvirajo iz uporabe in obremenitve prometne infrastrukture, in da se v celoti ali deloma namenja za investicije na področju prometne infrastrukture s ciljem njenega ohranjanja oziroma izboljšanja. Tega pa z vključitvijo med vire proračunskega sklada DDV ne izpolnjuje. DDV je pomemben vir financiranja državnega proračuna in se kot tak ne more šteti kot namenski vir. Z določitvijo namenskosti vira bi se tako zgodilo, da bi zmanjkalo denarja za zagotavljanje zakonskih obveznosti. Vsekakor razumemo, da zna biti predlog rešitev všečen, vendar zaradi potreb proračuna ni realen. Glede predloga zakona pa se sprašujemo, zakaj predlagajo poslanci SAB drugačen zakon kot ga je dala predsednica SAB v javno razpravo kot ministrica za infrastrukturo. Zakon, ki je bil v javni razpravi 22. 1. 2020, ni imel DDV za vir proračunskega sklada. Zaradi vsega navedenega v Poslanski skupini Desus menimo, da Zakon o proračunskem skladu za investicijo prometa v infrastrukturo ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine SNS bo predstavil Dušan Šiško. Izvolite.
Lep pozdrav vsem prisotnim! Poglejte, saj tukaj že nekaj je povedal prejšnji kolega, nekaj so te nekaj so oni povedali, kdo je kaj pripravil, zakaj je tako bilo. V gradivu nam lepo piše, da je to ministrica že prej hotela imeti. Poglejte, jaz tukaj ne vidim nič spornega, je pa dejansko res, da ne vemo kje se bo ta denar pobiral, ker mi denar pobiramo od cestnega sklada pa se ne daje nič nenazadnje v infrastrukturo oziroma zelo malo. Potem imamo, nekaj se je začelo premikati na drugem tiru, tretja razvojna os in pridejo, vemo kdo, nevladne organizacije, ki bojkotirajo, ustavljajo promet, gradnjo, mi se pa tukaj pogovarjamo kako bi neke rešitve delali. In če malo bolj pogledam notri, nič koliko smo dali mi poslanskih vprašanj, tudi cesta Ormož-Ptuj, od leta 1997 je bila že umeščena, porabilo se je 18 milijonov, če pa gremo danes realnost pogledati, pa bomo videli kje se bomo peljali in kdo nas bo ustavil. Modrijan bo z liziko skočil iz kakšnega grmovja. Nič se ni prav konkretnega naredilo na tej cesti. Potem smo dali tudi pobude za železniški promet, železnico imamo tako rekoč izpred druge svetovne vojne, železniške postaje so zelo malo urejene, peroni, da ne povem, kaj se lahko vse tam dogaja in nič na tem. Mi moramo začeti na tem skladu, ali bomo začeli delati pa nekakšen denar pridobivati, ker denarja gre dosti na infrastrukturo, samo ga je pa treba začeti prerazporejati, ne pa imeti za neke projekte nek denar in na koncu, ko pridemo do zaključka, da se bo nekaj izvedlo, se zamenja vlada in potem tisto vse skupaj pade in potem pride nova vlada, nova vlada ima druge apetite in tako gre iz dneva, iz leta v desetletja. Spoštovani kolegi, dve leti smo že tukaj notri, jaz ne vem, še danes ne vem, pa sem v Odboru za infrastrukturo, in ne vem, kaj lahko bom povedal ob koncu tega mandata, kaj smo mi naredili. Jaz vam lahko povem – nič. Mi enostavno nič nismo naredili, ker si vedno mečemo polena pod noge, kaj je prejšnja vlada naredila narobe, kaj bo ta vlada naredila narobe, državljani nas gledajo, se smejejo, če že rečem pri prejšnji točki, 6 ur smo imeli neke butaste razprave, do zaključka sploh nismo prišli. Ne vem. In te stvari, na infrastrukturi, spoštovani kolegi, imate veliko za delati, protihrupne ograje, nedolgo tega nazaj, če vas spomnim, dve leti so pri Celju postavljali zaščitne ograje, protihrupne, po pol leta, ne vem, zakaj, je prišlo, da so morali tiste, ki so bile plačane, jih je bilo treba odmakniti pa nove postaviti. Take bedarije mi delamo v tej naši državi. In kam nas bo to pripeljalo? Nikamor. Pri cestnem skladu imamo denarja, DARS ima denar, tretja os, od Koroške dol, se ne izvaja, tretja os, dolenjska, se ne izvaja, prejšnja ministrica je govorila, kako je vse lepo po »reglcih«, da bomo imeli do leta 2022, da bomo imeli narejeno, nič nimamo narejeno, mislim, ne bomo še kmalu vozili po teh cestah. To je vse samo neke obljube. In ne vem, dali smo predlog, da se obvoznica v Ljubljani vsaj začasno reši, zdaj imamo signalizirano vse, lahko bi se gor napisalo, pod odstavnem voznem pasu, da se preusmeri tovornjake in avtobuse in da se omeji na 100 km/h, ne na 130. In se bi zmanjšalo čisto vse, hlapi in izpušni plini. Ampak mi tega ne znamo, seveda ne znamo, ker Slovenska nacionalna stranka nekaj predlaga in mi smo, nismo v Vladi, nismo v opoziciji, mi smo neuvrščeni [[znak za konec razprave]] . Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Leon Merjasec. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani podpredsednik, državni sekretar, lep pozdrav tudi kolegicam in kolegom. Velik pomen na cestnem območju Republike Slovenije za nemoten razvoj ima prometna infrastruktura, saj omogoča mobilnost prebivalcev, in vsekakor spodbuja k razvoju gospodarske dejavnosti. Dotrajana infrastruktura pomeni visoke stroške in veliko zastojev, kar povzroča zamude in zmanjšanje konkurenčnosti tudi železniškega prometa. Na področju infrastrukture se s primanjkljajem zadostnih finančnih sredstev za investicije in investicijsko vzdrževanje srečujemo že nekaj let. Kar je tudi, kar se tudi negativno odraža in povzroča velike stroške ter draži prevoz oseb in blaga. Problematike cestne infrastrukture se v Slovenski demokratski stranki zavedamo in smo predlog zakona o proračunskem skladu za investicije za prometno infrastrukturo v Državnem zboru Republike Slovenije predlagali že leta 2016, pa ni bil sprejet. Sedaj imamo na mizi ponovno predlog zakona o proračunskem skladu za investicije v prometno infrastrukturo, ki ga je v Državni zbor Republike Slovenije predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisano gospo Mašo Kociper, ki predlagajo ustanovitev proračunskega sklada, ki bi ga ustanovili z zakonom o financah in bi ga zagotavljal konstanten stalen vir za infrastrukturne projekte. V Slovenski demokratski stranki se zavedamo, da je nujno potrebno zagotoviti dodatna finančna sredstva, ki bodo na srednji in dolgi rok omogočala načrtovanje investicij, investicijskega vzdrževanja cestne infrastrukture. Vendar pa moramo biti najbolj nabor namenskih virov pred tem temeljito premišljen z namenom, da se vzpostavit jasna povezava med izvodom in namenom uporabe posameznega finančnega vira. Predlagatelji predloga zakona poleg obstoječih namenskih virov letne dajatve za uporabo vozil v cestnem prometu in koncesijske dajatve Luke Koper delniške družbe kot dodatne finančne vire za namene zagotavljanja sredstev razvoja prometne infrastrukture predlagajo tudi poročilo za izredne prevoze po glavnih in regionalnih cestah. Dajatev za odjavljena vozila, pristojbina za uporabo objektov za varnost plovbe na pomorskih plovnih poteh in kar seveda 2 odstotni točki davka na dodano vrednost na letni ravni. Ob tem ugotavljamo, da vsi dodatno predvideni namenski finančni viri izvirajo iz prometne infrastrukture. To pa ne velja za DDV. Poglavitni viri izvirajo iz uporabe in obremenitve prometne infrastrukture in se ponovno in v celoti ali deloma namenjajo za investicije na področju prometne infrastrukture s ciljem njenega ohranjanja oziroma izboljšanja. In ker slednjega pogoja davek na dodano vrednost ne izpolnjuje zakona v Slovenski demokratski stranki ne bomo podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavil Edvard Paulič. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči! Kolegice in kolegi! Sodobna in tehnološko dovršena cestna in železniška infrastrukture sta gonilni sili gospodarskega razvoja posamezne države. Ključni pogoj za doseganje visokih tehnoloških standardov na področju trajnostne mobilnosti je stalno in neprekinjeno financiranje infrastrukturnih projektov ter zagotavljanje pogojev za sorazmerni razvoj tako cestne kot železniške infrastrukture. Predlog zakona o proračunskem skladu za investicije v prometno infrastrukturo zasleduje navedene cilje, saj predvideva ustanovitev namenskega proračunskega sklada, ki se bo financiral iz letnih dajatev za uporabo vozil v cestnem prometu iz koncesijskih dajatev Luke Koper iz povračila za izredne prevoze po glavnih in regionalnih cestah, iz dajatev za odjavljena vozila in iz pristojbin za uporabo objektov za varnost plovbe na pomorskih plovnih poteh. Predvideno je tudi, da se bo sklad financiral iz DDV v višini 2 odstotnih točk letno. Vsa sredstva pa bodo namenjena za investicije in investicijsko vzdrževanje prometne infrastrukture. Z ustanovitvijo proračunskega sklada se dokončno uveljavi tako imenovano zlato pravilo vlaganj v prometno infrastrukturo, ki je osnova za enakomerno načrtovanje in realizacijo projektov prometne infrastrukture skozi daljše obdobje. Evropska komisija je kot del izhodne strategije iz gospodarske krize in odpravo neposredne gospodarske in socialne škode, ki jo je povzročila pandemija COVID-19 vključila projekte trajnostne mobilnosti v širši mehanizem za okrevanje in odpornost, ki na področju okoljskih politik zasleduje cilje mednarodnih zavez, pogodb in dogovorov o doseganju ogljične nevtralnosti do leta 2050. V Poslanski skupini LMŠ menimo, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo, saj ustanovitev infrastrukturnega sklada predstavlja osnovo za zagotavljanje stalnih in enakomernih virov financiranja za realizacijo trajnostno naravnanega programa dolgoročnih vlaganj v prometno infrastrukturo. Tekom zakonodajnega postopka pa se seveda še vedno lahko najdejo izboljšave zakonskega besedila in pa morebitne ustreznejše rešitve.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Soniboj Knežak. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Predlog zakona, katerega glavni cilj je ustanovitev proračunskega sklada za investicijo v prometno infrastrukturo je v obravnavo vložila stranka SAB. V Poslanski skupini Socialnih demokratov delimo mnenje predlagateljev, da je stanje naših cest in železnic zastrašujoče. To niso le ceste in železnice prometne infrastrukture sta tudi zračni in pomorski promet. Slovenija ima izredno geostrateško lego v Evropi a svojega potenciala glede železniških, cestnih pa tudi zračnih in pomorskih povezav za enkrat še ne zna popolnoma izkoristiti. Kljub nenehnemu vlaganju v prometno infrastrukturo še vedno na žalost zastajamo za cilji in željami, ki smo si jih zastavili. Naše ceste in železniške povezave so v zelo slabem stanju, še več, namesto, da bi projekte kot sta gradnja drugega tira in tretje razvojne osi, ki sta za Slovenijo še tako pomembna gradili jih nekateri v naši družbi namerno rušijo in zavirajo. Le tretja razvojna os in drugi tir nas ne boste postavila na zemljevid držav, ki imajo prometno infrastrukturo zgledno urejeno, potrebno bo storiti veliko več. V Sloveniji bomo morali na področju prometne infrastrukture pa tudi na področju prometnih povezav razmišljati drugače. Prihodnost prometne infrastrukture v Sloveniji po našem mnenju v trajnostni mobilnosti. Veliko več bomo morali kot družba in država vlagati v železniško infrastrukturo, vse bolj pa bomo morali našo cestno infrastrukturo prilagajati trendom, ki se uveljavljajo pri nas pa tudi v svetu. Finančna sredstva, ki bodo predlaganemu skladu namenjena za prometno infrastrukturo po našem mnenju ne smejo biti v celoti namenjena zgolj in samo za redna vzdrževanja, ampak je ta finančna sredstva potrebno nameniti predvsem za nove investicije in projekte, ki bodo našo projektno infrastrukturo modernizirale in usmerile v trajnostno in brezogljično mobilnost ter nas hkrati postavila ob bok z državami, s katerim se še kako radi primerjamo. V Poslanski skupini Socialnih demokratov rešitve in cilje predlaganega zakona pozdravljamo in ocenjujemo, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Mateja Udovč. Izvolite.
Spoštovani! Ustanovitev tako imenovanega infrastrukturnega sklada ni nova ideja. O ustanovitvi sklada je razmišljalo že več infrastrukturnih ministrov. Razlog za to je popolnoma preprost in jasen: zagotoviti prepotrebna primerna sredstva za investicije in investicijsko vzdrževanje prometne infrastrukture. Takšnega mnenja so bili tudi prejšnji ministri. Prav tako je bila med njimi tudi nekdanja ministrica za infrastrukturo Alenka Bratušek, zato se nam na tej točki zastavlja vprašanje zakaj takšnega predloga ni predlagala v času svojega ministrovanja? Kljub temu, da je imela zakon v predalu dlje časa je Ministrstvo za infrastrukturo vodila leto in pol. Danes tri mesece po prenehanju njenega mandata pa ne njena poslanska skupina vložila v zakonodajni postopek Zakon o proračunskem skladu za investicije v primerno infrastrukturo. Predlog zakona predvideva ustanovitev posebnega Infrastrukturnega sklada za nedoločen čas, ki bi se financiral iz naslova šestih virov financiranja in sicer: letna dajatev za uporabo vozil v cestnem prometu, državni del koncesijske dajatve Luke Koper, povračilo za izredne prevoze, dajatev za odjavljena vozila, pristojbina za uporabo objektov za varnost plovbe in 2 odstotka davka na dodano vrednost na leto. Od tega pet virov financiranja izvira iz prometne infrastrukture to pa ne velja za davek na dodano vrednost. V Poslanski skupini Stranke modernega centra ugotavljamo, da nabor virov financiranja kot jih predvideva predlagani zakon ni premišljen, ker se nanaša zlasti na že prej omenjen davek na dodatno vrednost. Ko govorimo o posebnem namenskem infrastrukturnem skladu moramo izhajati iz tega, da poglavitni viri izvirajo iz uporabo in obremenitve prometne infrastrukture. Na to je v svojem mnenju opozorila tudi Vlada. V Poslanski skupini Stranke modernega centra menimo, da takšni posegi na polje davčne politike trenutno niso primerni. Država se je zaradi posledic epidemije Covid-19 znašla v negotovi situaciji, kar ima velik vpliv tudi na davčno politiko. Že več let je jasno, da za vse želje in potrebe na področju prometne infrastrukture nimamo dovolj proračunskega denarja. Jasno je tudi, da je naše cestno in železniško omrežje v zelo slabem stanju in se v resnici iz leta v leto slabša. S tem ko se z investicijami in vzdrževanjem zaradi nezadostnih sredstev odlaša, naraščajo tudi stroški. Ne samo stroški investicije, naraščajo tudi stroški gospodarstva in prebivalstva. Zato je seveda ustanovitev takšnega namenskega sklada smiselna in v resnici dobrodošla, pa vendar v Poslanski skupini Stranke modernega centra menimo, da predlog zakona v takšni obliki, kot je trenutno predlagan, ni primeren. Menimo namreč, da morajo rešitve, ki posegajo na polje davčne politike in ki lahko ta sistem zamajajo, priti s strani z Vlade in morajo biti usklajeni z vsemi deležniki. Navsezadnje pa je tudi aktualni minister za infrastrukturo že napovedal ustanovitev posebnega infrastrukturnega sklada, ki bi deloval [[hrup v dvorani]] zunaj proračuna in bi kotiral na borzi.
Lepo prosim, da ne motite govornice, ko govori.
Po njegovih besedah naj bi bil to sklad, ki bi ga država dolgoročno preko koncesije oddala v zunanje upravljanje. Ker si ne želimo, da se ponovi situacija iz leta 2014, ko je bilo zaradi pomanjkanja sredstev prepotrebno za obnovo delno zaprtih več mostov na državnih cestah, upamo, da bo minister Jernej Vrtovec konkretno predlog zakona v čim krajšem času predstavil javnosti. Kot rečeno, v Poslanski skupini Stranke modernega centra Predloga Zakona v proračunskem skladu za investicije v prometno infrastrukturo ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil Željo Cigler. Izvolite.
Spoštovani, kolegice in kolegi, predstavniki Vlade. Danes imamo pred sabo Zakon o proračunskem skladu za investicije v prometno infrastrukturo, ki predstavlja pomemben segment našega dela za prihodnje in je dobro, da o njem govorimo in o njem odločamo. O tej zadevi Državni zbor rabi kar nekaj časa že v mandatu, ki ga dve leti do sedaj troši, nekje, zaradi tega ker se zaveda, da gre za pomembne razvojne zadeve, zlasti pa za stvari, ki so bile v zadnjih koronskih zakonih izpostavljene s strani obstoječe Vlade, da gre za zagon gospodarstva in tudi sinergične ukrepe. Tega se v Levici popolnoma zavedamo. Uvod v predlog zakona, ki ga danes obravnavamo, pa se začne s stavkom, da je država pred hudo preizkušnjo. Ponovno, to naj bi bila velika gospodarska kriza, ki bo oziroma je nastopila po epidemiji novega koronavirusa. In v Levici se strinjamo, da se nahajamo pred hudo preizkušnjo, ne samo Slovenija, ampak cel svet. Ampak ta huda preizkušnja ni samo gospodarska kriza, ki jo povzroča nekajmesečna epidemija, ta huda preizkušnja je zlasti globalno segrevanje. In v primeru s tem je trenutna gospodarska kriza le kaplja v morje. Nebrzdano kurjenje fosilnih goriv nas je pripeljalo do točke, ko moramo sprejeti vse najbolj nujne ukrepe, da se rast globalne temperature ustavi pod 1,5 stopinje Celzija glede na čas pred industrijsko revolucijo. In kar je bistvo, promet je eden glavnih virov izpustov toplogrednih plinov v Sloveniji in tudi eden največjih virov izpustov CO₂. V letu 2017 je bilo v Sloveniji z naslova prometa kar 5 tisoč 541 kiloton izpustov CO₂. S tem je bil promet največji posamični vir CO₂ pri nas. In zmanjšanje CO₂ v prometu od države terja velike investicije v trajnostno mobilnost in prometno infrastrukturo, kot predlagajo predlagatelji sklada. Prva je bila desetletna, prva je bila desetletja zanemarjena, predvsem pa tudi posledica tega, da se je pri gradnji prometne infrastrukture veliko vlagalo zlasti v cestno infrastrukturo in s tem spodbujalo uporabno osebnih vozil. Tako je bilo od leta 1994 do 2015 zgrajenih in investiranih več kot 5,5 milijard evrov v avtoceste, v železniško infrastrukturo, pa v tem pičlem času zgolj 1,7 milijarde oziroma trikrat manj. Na ravni mest in občin, je bila politika razvoja prometa v tem obdobju enaka, kot na ravni države. Mesta so se načrtovala tako, da so bila kar najbolj prijazna, seveda, do avtomobila in politika nas je prepričevala, da se s tem omogoča večja mobilnost in hitrejša, ter udobnejša potovanja, v resnici pa so bile ulice naših gnezd z leta v leto, bolj prenatrpana z avtomobili, vse manj je bilo prijetnega druženja, vse manj varne, predvsem pa, vožnje in pa zdravja. In tak prostorski razvoj nas je pripeljal v začaran krog pločevine in siromašil javni potniški promet. Obstoječe stanje je nevzdržno, tako z vidika varovanja okolja, zdravja, kot tudi z vidika zagotavljanja prometne varnosti, izhod iz tega stanja od države terja velikanska vlaganja v prometno infrastrukturo. To imajo predlagatelji prav. O tem se nas večina tudi strinja. Problem pa je v tem, kako si predstavljamo vire financiranja, kakšno infrastrukturo, ter kje in na kakšen način bi pravzaprav vse to radi gradili. In to so ključna vprašanja, na katera je treba odgovoriti, preden se odločimo vsako leto vreči več kot četrt milijarde evrov v investicije za prometno infrastrukturo. Predlagatelj zakona bo sicer rekel, da je o projektih in investicijah že dorečen družbeni konsenz in da naj bi bil dosežen. Zakon, ki ga obravnavamo, se na primer sklicuje na Resolucijo o nacionalnem programu razvoja prometa v Republiki Sloveniji za obdobje do leta 2030, ki jo je sprejel naš Državni zbor. Ampak ta resolucija ni plod nekega družbenega konsenza, niti ni plod nekih strokovnih razprav o temu, kakšno prometno infrastrukturo ta država [[nerazumljivo]], da bi kar najbolj zmanjšala emisije Co2 v prometu, za povrh pa še zagotovila cenovno dostopen in časovno učinkovit javni promet, ter sočasno tudi s tem povečala mobilnost prebivalcev in prebivalk v državi. Resolucija je, tako kot mnogi drugi akti, ki jih je sprejel naš državni zbor, predvsem rezultat lobiranj, različnih lobijev kapitala v Sloveniji, domačih in tujih. Tako ta resolucija za obdobje od leta 2016 do 2030, predvideva kar 7,7 milijard evrov vlaganj v cestno infrastrukturo, od tega kar 4,7 milijarde v izgradnjo avtocest. V železniško infrastrukturo, ki je bila v preteklosti že zanemarjena in pa odrinjena, zanimivo, na stranski tir, se pravi na tir, so za to isto obdobje predvidena vlaganja v višini zgolj 3,4 milijarde evrov, ali več kot pol manj, kot za ceste, pa še tu bo tretjina predvidenih sredstev požrla samo izgradnja 27 kilometrov dolgega drugega tira, od Divače do Kopra. Za trajnostno mobilnost, resolucija predvideva zgolj slabih 260 milijonov evrov, za celotno načrtovano obdobje. Poleg same resolucije, je problematičen tudi način, na katerega vsakokratni, bi rekel, vladajoči razred, vladajoča koalicija, izvaja v njej določene projekte. Tako smo lahko bili lani priča pritiskom po čimprejšnjem začetku širitve ljubljanske obvoznice. Gre za več 100 milijonski projekt, ki na dolgi rok v ničemer ne rešuje prometne zastoje v glavnem mestu države, ampak jih bo samo še povečal. To se je pod ministrico za infrastrukturo, Alenko Bratušek izvajalo kljub temu, da celo v prej omenjeni resoluciji jasno piše, da se obvoznica širi šele po tem, ko bi se vsi ukrepi v javnem potniškem prometu, zlasti nadgradnja železniških prog, izkazali za nezadostne in za zmanjševanje, potrebnih za zmanjševanje obsega cestnega prometa. Ne glede na to, da se niti en pravilen ukrep iz tega področja še ni sprejel, so se priprave na širitev ljubljanske obvoznice intenzivno zdaj začele, se nadaljujejo in prihodnost nas čaka za rezultati. Kljub pogovorom in opominom. In tudi, ko se doseže za določen projekt konsenz, o njegovi izgradnji, kot se je to dogajalo za projekt tretje razvojni osi, ni nepomembno kje in na kakšen način se bo gradila. Pri tem je treba vedno zasledovati cilj, da se pri gradnji infrastrukturnih projektov zasleduje čim manjši vpliv na okolje, čim večje varovanje kmetijskih zemljišč, ki nam zagotavljajo in omogočajo prehransko samooskrbo, stroškovno učinkovitost in tako naprej. Žal se je vse to v preteklosti prevečkrat prevozilo, uvozilo trenutne predvidene trase na nekaterih delih tretje razvoje osi, a kažejo na to, da bo temu tako tudi v prihodnje. Zakon, ki ga obravnavamo, ne predstavlja, ne naslavlja niti enega od do sedaj izpostavljenih problemov zgolj in samo predvideva vzpostavitev posebnega proračunskega sklada za investicije v prometno infrastrukturo in določa vire prihodkov tega sklada. Nekateri od teh so sporni sami po sebi, ker za denar za novi infrastrukturni sklad jemlje iz integralnega proračuna od koder se financirajo zdravstvo, sociala, kultura, izobraževanje in druge storitve. Dva od šestih predvidenih virov, prilivov v nov proračunski sklad za infrastrukturo, to sta letna dajatev za uporabo vozil v cestnem prometu in pa koncesijska dajatev v Luki Koper, d. d., ki pripada Republiki Sloveniji, sta res že sedaj po Zakonu o zagotavljanju sredstev za investicijo v prometno infrastrukturo porabljena namensko in se porabljata namensko. Za vse ostale vire to ne velja in zato ne držijo navedbe predlagatelja, da sprejem zakona nima vpliva na javne finance. Namreč s sprejetjem zakona bo samo na račun preusmeritev 2 % točk DDV iz integralnega proračuna poseben proračunski sklad za investicije v integralnem proračunu skopana najmanj 75 milijonska luknja. Potem je tukaj še povračilo za izredne prevoze po glavnih in regionalnih cestah, dajatvah za odjavljanje vozila, pristojbina za uporabo objektov za varnost plovbe po pomorski plovnih poteh. Zanimivo, nikjer pa se ne dotakne vira, ki ga v tej Sloveniji že nekaj vlad ne izkoriščamo, od leta 2016 je bila zaradi zakonskih kršitev 15.d člena Zakona o železniškem prometu, ki govori, da je zaračunavanje uporabnine na tirih Slovenskih železnic obvezno izgubljena milijarda evrov. Ponavljam, milijarda evrov. Skoraj predračunska vrednost projekta drugi tir. Kaj delajo Vlade, kaj dela ta Vlada? In še zadnji argument, ki govori proti sprejemu, kar se uporabnine tiče, seveda. Še zadnji argument, ki govori proti sprejemu zakona, pa so protikoronski zakoni in zadnja sprememba zakona o ohranjanju narave s katerimi se za leto in pol onemogočilo sodelovanje okoljevarstvenih in naravovarstvenih nevladnih organizacij v upravnih in sodnih postopkih povezanih z izdajo gradbenih dovoljenj, okoljevarstvenih soglasij, itn. Poleg tega pa so se še porezale tudi administrativne ovire za investitorje v teh projektih, skratka, kapitalu se je dalo še več prostora, da uničuje predvsem. Da bi se sedaj za nekatere od teh projektov, to so tisti s področja prometne infrastrukture, še ustanovili poseben proračunski sklad, ki bi se napajal med drugim iz virov, ki gredo sedaj v integralni proračun, bi po naše, po mnenju Levice bil strel v koleno. Na podlagi vsega navedenega bomo v Levici pri glasovanju o zakonu se v prvi obravnavi vzdržali. V kolikor bo zakon prestal prvo branje in bo v nadaljevanjih obravnava amandmiran na način, da se bo točno določilo kateri infrastrukturni projekti se iz njega lahko financirajo, da bodo to zgolj projekti, ki bodo prispevali k tajnostni mobilnosti, krepitvi javnega potniškega prometa, da se o njih ne bo po nepotrebnem uničevalo okolje prvovrstnih kmetijskih zemljišč in v kolikor bodo predlagatelji ustrezno dopolnili tudi predvidene finančne učinke in ob tem zagotovili, da se ustanovitev posebnega proračunskega sklada ne bo zažrla v izdatke za socialo, zdravstvo, kulturo, izobraževanje, v kolikor bo vsemu temu zadoščeno tudi v nadaljnjih obravnavah sprejetja zakona, temu zakonu na koncu ne bomo [[nerazumljivo]]in ga bomo podrli. Na koncu bi rekel samo še tole in to je postopkovno, ko se prej nisem oglasil, ko pride predstavnik Vlade in državni sekretar in govori o tako pomembnih zadevah kot je tale danes, za Republiko Slovenijo in za infrastrukturne projekte, je njegova naloga, da pove mnenje Vlade o tem kako želi, kako misli nastopiti na teh projektih in zmanjšati zastoje, ne pa, da daje poslankam in poslancem, ki želijo tukaj pozitiven napredek, poduke, kako naj Državni zbor posluje. Oprostite, to ni vaša naloga. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanski demokrati bo predstavil Mihael Prevc. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! Namen predloga zakona o proračunskem skladu za investicijo v prometno infrastrukturo, ki ga je v parlamentarno proceduro predložila skupina poslancev, je, da se poleg obstoječih namenskih prihodkov, ki se že namenjajo za investicije in investicijsko vzdrževanje prometne infrastrukture, zagotovi še druge dodatne in zanesljive vire sredstev za financiranje potrebnih vlaganj v prometno infrastrukturo. Tako predlagatelj predlaga ustanovitev tako imenovanega proračunskega sklada za investicije in investicijsko vzdrževanje prometne infrastrukture za nedoločen čas. Poleg letne dajatve za uporabo vozil v cestnem prometu in koncesijske dajatve Luke Koper, ki pripada proračunu Republike Slovenije, se med vire sklada uvrsti še povračilo za izredne prevoze po glavnih in regionalnih cestah, dajatve za odjavljena vozila, pristojbine za uporabo objektov za varnost plovbe na pomorskih plovnih poteh in še dve odstotni točki DDV-ja na leto. Sredstva naj bi se uporabljala skladno z nacionalnim programom razvoja prometa Republike Slovenije, prevzemanje obveznosti v breme infrastrukturnega sklada pa skladno z načrtom razvojnih programov državnega proračuna. V Novi Sloveniji podpiramo vsaka prizadevanja, da se za investicije in investicijsko vzdrževanje prometne infrastrukture zagotovijo dodatna finančna sredstva, saj je stanje objektov in cest na državnem cestnem omrežju v zelo slabem stanju in se žal iz leta v leto slabša. To je vsekakor posledica premajhnega in neracionalnega vlaganja, velike centralizacije odločanja, organizacijske stihije in številnih birokratskih ovir. Zaradi večletnega zanemarjanja vzdrževanja in investiranja v državno cestno omrežje se je stanje cestišč zelo poslabšalo, kar pa posledično vpliva tudi na prometno varnost. V Novi Sloveniji se še kako strinjamo in se bomo za to tudi prizadevali, da je treba sredstva za vzdrževanje in razvoj cestne infrastrukture krepko povečati. Preveriti je potrebno obstoječi sistem namenskih delitev sredstev, ki jih zbere cestni promet, in jih tudi v celoti vračati v obnovo in razvoj cestne infrastrukture. Za ostale oblike prometne infrastrukture, zlasti železniške, pa je treba najti ustrezne rešitve, tudi v obliki oddajanja koncesij za gradnjo in dolgoročno uporabo infrastrukture. Veseli nas, da se tudi na Ministrstvu za infrastrukturo zavedajo pospešenega propadanja cestne infrastrukture in razumejo, da je za to treba nujno zagotoviti dodatna finančna sredstva, ki bodo na srednji in dolgi rok omogočala načrtovanje investicij in investicijskega vzdrževanja cestne infrastrukture. V Novi Sloveniji se strinjamo z mnenjem Vlade, da je ključni cilj, ki ga je treba zasledovati pri določanju namenskih virov za investicije v prometno infrastrukturo, da poglavitni viri izvirajo iz uporabe in obremenitve prometne infrastrukture, in da se ponovno v celoti ali deloma namenijo za investicije na področju prometne infrastrukture s ciljem njenega ohranjanja oziroma izboljšanja. Vsekakor ima predlagatelj zakona dober namen, da se izboljšanje prometne infrastrukture zagotovijo dodatni viri financiranja. Vendar pa predlog, da se med vire sklada vključi 2 odstotni točki DDV-ja letno, ni primeren, saj to ni vir, ki bi izviral iz uporabe in obremenitve prometne infrastrukture. Zato poslanci Nove Slovenije menimo, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Pričakujemo pa, da bodo na Ministrstvu za infrastrukturo poiskali dodatne vire financiranja za vzdrževanje in obnovo že tako podhranjene cestne infrastrukture in da bodo še posebno pozornost za ta namenili črpanju sredstev Evropske unije. Hvala.
Hvala lepa. In še kot zadnji bo stališče Poslanske skupine SAB predstavil gospod Marko Bandelli. Izvolite.
Spoštovani državni sekretar! Naj vas spomnim, da to je zakon napisan še od prejšnje magistrice, mag. Alenke Bratušek. Ja, naj presodijo poslanci in vaši volivci, če boste našega izglasovali za neprimernega za nadaljnjo obravnavo in našega, še vedno vašega, vložili. Vprašajte vsaj predsednico za avtorske pravice. Spoštovani kolegi! Pred nami je predlog zakona, ki lahko dolgoročno in strateško uredi financiranje infrastrukturnih projektov, naših cest in železnic. Če smo kot država za cestno omrežje še dokaj dobro skrbeli, smo naše železnice povsem pozabili. V zadnji finančni krizi ko smo že na pokojnine in plače težko zagotavljali denar smo popolnoma zapostavili infrastrukturo. V zadnjih štirih letih od 2016 do 2019 smo uspeli zagotoviti bistveno več finančnih virov za infrastrukturne projekte, kar je edino pravilno. Dobra infrastruktura je prvi pogoj za varnost v cestnem in železniškem prometu. Poleg tega so državne investicije tudi generator gospodarske rasti v državi in sedaj ko je država spet padla v hudo recesijo, napoveduje se 8 % padec gospodarske aktivnosti je zelo pomembno, da imamo zagotovljen stabilen vir financiranja za infrastrukturne projekte. Vlada Janeza Janše je na svoji prvi seji 13. marca letos z enim zamahom znižala proračun Ministrstva za infrastrukturo za 130 milijonov evrov. Naša ministrica Alenka Bratušek tega ne bi nikoli dovolila, ker se zaveda kako pomembne so investicije v prometno infrastrukturo. Še več, že kot ministrica je dala na mizo idejo za vzpostavitev tako imenovanega infrastrukturnega sklada. Da pojasnim kaj to sploh je. To ni neka nova pravna oseba, kjer bi zagotavljali nove službe izbrancem. To je samo poseben račun znotraj državnega proračuna, kamor se nateka točno določen denar, ki se lahko porabi samo za investicije v prometno infrastrukturo. Se pravi, da količina denarja za infrastrukturne projekte ni odvisna od vsakokratnega ministra za finance, ampak je vnaprej določljiva zato se da tudi zelo natančno, dolgoročno načrtovati infrastrukturne projekte. V predlogu zakona so jasno navedeni viri za ta infrastrukturni sklad, in sicer letna dajatev za uporabo vozil v cestnem prometu, koncesijska dajatev Luke Koper, povračilo za izredne prevoze, dajatev za odjavljena vozila, pristojbine za uporabo objektov za varnost plovbe ter dve odstotni točki DDV, kar znaša okoli 270 milijonov letno. Posebej želim izpostaviti naš predlog, da se v ta infrastrukturni sklad zagotavlja tudi dve odstotni točki DDV. V zadnji krizi, ki je bila res huda finančna kriza je Vlada Alenke Bratušek kot začasni ukrep sprejela dvig DDV iz 20 na 22 %. Nobena vlada kasneje tega začasnega ukrepa ni odpravila. Še več, stranka SDS je vsaj trikrat vložila predlog za znižanje stopnje DDV nazaj na 20 %. Sedaj ko ste na oblasti ste na to seveda hitro pozabili, zato vas danes opominjam na to. Tudi Nemčija v tej korona recesiji začasno znižuje svoj DDV. Naš predlog je nekoliko drugačen. Predlagamo vam, da namesto znižanja stopnje DDV, ki ste jo ljudem obljubljali ti dve odstotni točki namenimo za infrastrukturne projekte v naši državi in s tem naredimo dve dobri stvari, pomagamo dvigniti gospodarsko rast in povečamo varnost na naših cestah in železnicah. Po naši oceni je to več kot dovolj dober razlog, da bi bil naš predlog zakona o infrastrukturnem skladu danes deležen vaše podpore. Vsem, ki boste podprli to idejo, da se infrastrukturnim projektom zagotovi stabilen in stalen vir financiranja, se že vnaprej zahvaljujem. Hvala.
Hvala lepa. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin in prehajamo na splošno razpravo poslank in poslancev o predlogu zakona. Najprej se je javil k besedi predlagatelj. Gospod Rajh, izvolite.
Tako, najprej bi se rad odzval na besede, ki bi jih lahko označili tudi kot obrekovanje. Člen, zakon je pripravila gospa Alenka Bratušek še kot ministrica in ga kasneje z nami, poslanci, dopolnila. Zakon ima 5 členov, od tega sta dve prehodni določbi. Ena od tega pomeni, kdaj preneha veljati en, torej zakon iz leta 2010 in kdaj začne v veljavo stopiti nov zakon. Torej, govorimo o treh členih, ki jih je mag. Alenka Bratušek spisala in kasneje tudi mi dopolnili kot poslanska skupina. Tega zakona v Državni zbor v proceduralno ni vložil nihče 25 let in spomnimo se, tudi minister Vrtovec je na zaslišanju rekel, dajte mi prosim mesec ali dva časa, da se do predloga infrastrukturnega sklada opredelim, in do teh petih členov, od katerih so dejansko trije samo vsebinski, se v tem času ni opredelil, se pa je zgodilo to, da je Vlada na svoji prvi seji Ministrstvu za infrastrukturo odvzela 130 milijonov evrov, in v vsakih poslanskih vprašanjih resornega ministra zmeraj spravimo v zadrego, kako bo z nadaljevanjem načrtovanih infrastrukturnih projektov, ki vemo, da so ključni za nadaljevanje gospodarske aktivnosti. Spomnimo se, v prejšnji finančni krizi so investicije praktično zamrle, in to se danes ne sme zgoditi, zato želimo, da se vzpostavi poseben proračunski sklad, v katerem bodo na voljo sredstva za financiranje izgradnje potrebne infrastrukture skladno s šestletnim drsnim planom. In to je naša želja in mi smo za to predvideli vire financiranja, tudi 2 % točki DDV-ja, ki vemo, da če bi danes država šla ta DDV zniževati na 20 %, se to v končni ceni za uporabnika ne bi poznalo, zato predlagamo, da se te 2 % točki, ki sta bili takrat dvignjeni, nikoli znižani, namensko namenita za vzdrževanje in gradnjo potrebne cestne in železniške infrastruktura, in to, treba je povedati, da je logičen predlog tudi v luči te gospodarske krize. Moram pa povedati, se tudi odzvati na besede kolega iz Nove Slovenije, minister razlaga, razmišlja že o infrastrukturnem skladu. Jaz sem kot poslanec Državnega zbora zgrožen, da slišim o določenih idejah iz zajtrka ameriške gospodarske zbornice o privatnih infrastrukturnih skladih.
Hvala lepa. Sedaj dobi prvi besedo gospod Željko Cigler, pripravi pa se gospod Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana predsedujoča, kolegice in kolegi, predstavniki Vlade. Jaz sem prej že povedal stališče Levice, da gre za pomembno zadevo in pomembna vprašanja v razpravi Državnega zbora. Opozoril sem in zlasti želim o tem govoriti. Na zelo pomemben vir za naše infrastrukturne objekte, še posebej za železnico, to je Zakon o železniškem prometu, ki v 15.d členu jasno določa za uporabo javne železniške infrastrukture prevoznik plačuje upravljavcu uporabnino. V Sloveniji je to v imenu, namesto Republike Slovenije v njenem imenu Slovenskim železnicam, in uporabnina je namenjena kritju stroškov opravljanja dejavnosti upravljavca. Ne pretekle vlade ne sedanja vlada se te zakonske določbe, ki je bila sprejeta v Državnem zboru in zavezuje vlade, ne dotikajo, je ne izvajajo in v tem smislu je tako delovanje pri zbiranju tega vira, je delovanje prejšnjih vlad, kot tudi sedanje, v kolikor to ne bo spremenila čim prej oziroma takoj, protizakonito. Namreč, drugi tir se bo v celoti financiral sam iz javnih sredstev, to je iz zbranih prihodkov, ki se zbirajo pač na podlagi zakona in to so javna sredstva, gradi pa se zato, da se bo lahko povečal tranzit v zaledne države in to za trikrat, kot je načrtovano. Pri tem tranzit ne bo plačeval uporabnine za tire, ki jih gradimo z našimi javnimi sredstvi in to je zlasti tranzit v Madžarsko, v Avstrijo. Čeprav je plačevanje tega, kot sem jaz prej povedal, uporabe tirov, »tirnine«, zapisano v 15.b členu Zakona o železniškem prometu. In, država in zanjo Slovenske železnice, bi moral tole zbrat, realno, 250 milijonov evrov letno. Jaz sem že prej, v uvodu, v imenu Levice, v kolikor bi se »tirnina« skladno z tem členom zaračunavala, jemljem pa podatke iz simpozijev, ki so jih v dvorani Državnega sveta, jih je izpeljala, v tem pogledu, Inženirska zveza Slovenije, da ne boste misili, da si izmišljujem to, od kod imam te podatke, in da gre tukaj od leta 2016, ko bi se naj ta zadeva tako izvajala, skladno z evropskimi usmeritvami, za ca milijardo evrov denarja. Pazite, tukaj pa niso več heci. To so sredstva, ki jih lahko uporabimo za to, da spravimo v življenje te infrastrukturne projekte. Namesto 250 milijonov, poberemo za uporabnino 9,5 milijona evrov. To sem jaz v par vprašanjih, prejšnji infrastrukturni ministrici, povedal. Bistveno več od tega, pa vrnemo potem tujim prevoznikom, Avstrijcem, Nemcem, Madžarom, ker imajo vlaki zamude oziroma, ker pride do nesreč – na primer, izlitje kerozina. Tako da, uporabnina je namenjena vzdrževanju naših železnic, vključno z investicijami in tako določa tudi pravo Evropske unije. Vzdrževanje železnic v Sloveniji je ca 120 milijonov letno in pa obnavljanje ca 200 milijonov, plačujemo iz državnega proračuna, dodamo pa zgolj 9,5 milijona, iz uporabnine, kot sem rekel in sem tudi povedal, kolikor bi se jo naj zbralo. Praktično, brezplačna uporaba slovenskih železnic za tovorni tranzit, nenormalno spodbuja špediterje, tujih držav, seveda, in tudi naše, za uporabo slovenskih železnic. Saj je uporaba zastonj, saj jo gradi država, iz sredstev davkoplačevalcev, ki jih imamo zato manj za zdravstvo, šolstvo, domove za ostarele, kulturo, socialo, nove zaposlitve, podporo gospodarstvu in povečan promet v Luki Koper omogoča večje dobičke delničarjem Luke Koper. Namreč, ta luka je v 30 % v zasebni lasti in tako z ne zaračunavanjem uporabnine za tire, država priliva proračunska sredstva, k zasebnim delničarjem. In v primeru zaračunavanja predpisane in normalne uporabnine, se promet ne bi selil na ceste, ker tam se mora plačevat ustrezna cestnina in, torej, z ne pobiranjem uporabnine, subvencioniramo proračune naših konkurenc, konkurenčnih gospodarstev, to je Madžarske in Avstrije in sprašujem politiko v Sloveniji, kako Avstrijci in Madžari vračajo slovenskim politikom to galantno uslugo. 250 milijonov bi mogli pobrat, poberemo pa 9,5 milijonov. To plačujejo državljanke, državljani Slovenije. Vsak vlak, ki vozi in to je najbolj, zdaj, opisen podatek, ki vozi skozi Ljubljano, skozi Tivoli, na Madžarsko ali pa Avstrijo, v povprečju vzame iz žepov državljank in državljanov, 10 tisoč evrov, ker mu Vlada ne zaračunava uporabnine za tire. Dnevno, je to 90 vlakov, letno – prosim, če si vsak sam izračuna. In po informacijah, ki so sledile razlitju kerozina, vedno večji delež tranzita, tudi tranzit naftnih derivatov in škodljivih snovi, ki se prevažajo, po neprimerni in ne vzdrževani progi od Kopra do Divače in taka bo očitno ostala, dokler se drugi tir ne zgodi, hudo ogroža okoljske, varstvene pogoje, naše Istre in prebivalce, ki tam, še bolj pa njihove vodne vire. Zaradi tega lahko pridemo, v kolikor začnemo pobirat ta vir, ki ga imamo na dlani in bi ga mogli zakonsko pobirat, kmalu tudi do sredstev, da obnovimo železnice iz uporabnine, da obnovimo obstoječo nevzdrževano progo Koper-Divača oziroma, da namenimo sredstva dodatna za nov drugi tir. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Jožef Horvat, pripravi pa se gospod Vojko Starović. Izvolite.
Hvala lepa gospa podpredsednica. Spoštovani državni sekretar s sodelavcem, drage kolegice in kolegi! Malo sem se prestrašil na začetku, ker sem slišal iz poslanskih klopi glasno vpitje, neka nervoza, pa ne vem zakaj. Tudi očitek državnemu sekretarju, da gre za neko obrekovanje, ampak državni sekretar, to kar je povedal je mene tudi zelo zelo presenetilo in v tem času sem si tudi pridobil primerjavo zakona, ki ga je ministerstvo pod vodstvom Alenke Bratušek napisalo in zakonom, ki ga imamo danes na klopeh in so ga podpisali, naša kolegica in štirje kolegi poslanske skupine SAB. Ministrstvo je drugo podjetje, če hočete, kot Državni zbor, in lastništvo tudi intelektualno, če hočete, se natančno ve čigavo je. Si predstavljate, da bi poslanska skupina Nove Slovenije ukradla ta zakon, ki je nastal, ukradla ja, to je prava beseda, odtujila to besedilo, ki ga je napisalo ministrstvo pod vodstvom Alenke Bratušek, in bi ga zdaj vložilo v državnozborsko proceduro. Bil bi vik in krik. Razumem, da službe Državnega zbora in vodstvo Državnega zbora tega ni moglo vedeti do tega trenutka, ko se je ta točka dnevnega reda začela in je državni sekretar na to opozoril in moral opozoriti, kolegice in kolegi, graf je frapanten. To kar je modro, pomeni dobesedni prepis znakov od ministrstva za infrastrukturo, odstotek je 99,2 %. To kar pa je oranžno, je pa 0,8 % od vseh znakov in pomeni, da je avtor tega oranžnega dela SAB. Gre za uvod in za poglavne o DDV. Lahko bi to sejo zdaj prekinili, pa se dogovorili recimo na Kolegiju predsednika Državnega zbora, kako naprej, pa ne bom tega predlagal. Ampak to je moral državni sekretar povedati. Če bi gospodu Ciglerju nekdo ukradel neko njegovo delo ali pesniško zbirko, ne vem, če je pesnik ali karkoli, bo gospod Cigler, se opravičujem dragi kolega, da vas omenjam, bi gotovo na sodišču iskal pravico. Gremo naprej. Upam da, ker poznam Alenko že dolgo časa in sem ji zaupal, upam da ni še kaj odšlo iz MZI. Upam, da ne. Zdaj, lahko tudi tekst pokažem, vse kar je rumeno ali pa oranžno, če hočete, je prepisano in vse je oranžno, bolj točno, 29,8 oziroma dva procenta, 99,2 % je prepisano. Pa še to kar je, zdaj v obrazložitvi členov, 2. člen pravi, 2 odstotni točki DDV, v oklepaju, okoli 270 milijonov letno. To je napaka. Proračun, ki ga je sprejel ta Državni zbor za leto 2020, načrtuje davčnih prihodkov od DDV, 4,19 milijarde, 2 % od tega je zaokroženo 84 milijonov ali pa sem se jaz zmotil. Pa vem, da se nisem. V redu, ideja pač proračunski sklad, kako formirati denar za prometne infrastrukturo je verjetno več. To so v bistvu proračunske postavke, ki se potem nekako seštevajo in se temu reče proračunski sklad in je to na letni ravni toliko in toliko denarja, iz proračuna, striktno iz proračuna in iz tega financiramo prometno infrastrukturo. Ideja kot taka okej, gotovo pa ni najboljša. Malo bi najbrž morali pogledati po nam primerljivih državah in vem, da to tudi ministrstvo dela. Kolega Rajh Nova Slovenija nikoli ni rekla privatizacija javne prometne infrastrukture. Poglejte naš program volilni ali pa temeljni tega ne boste našli. Vi ste prej vpili privatizacija. Ja, mi so za privatizacijo, ker je privatizacija proces iskanja odgovornih lastnikov, kar se pa tiče prometne infrastrukture pa ste se tukaj zmotili. Predlagam, nima smisla, da sedaj tukaj polemizirava poglejte tisto, kar imamo zapisano. Kakršnakoli izjava ministra na zajtrku [[nerazumljivo]]ali kjerkoli že pa gotovo ni šla v tej smeri - jaz nisem tam bil - privatizacije, gotovo pa lahko odpremo razpravo ali formiramo neki sklad - kakršenkoli sedaj proračunski, neproračunski, izven proračunski - in se vprašamo ali je prepovedano v ta sklad dajati tudi zasebni kapital. Lastništvo - še enkrat - infrastrukture bo ostalo v lasti države. Država ne bo prodajala avtocest, hitrih cest in železniške infrastrukture. Moja ocena pa je, glede na to, da na vsakega toliko časa doletijo gospodarske krize in drugačne krize in da je prometna infrastrukture - hvala bogu - vsako leto več, kar pomeni vedno več stroškov vzdrževanja pa mislim, da pri tej gospodarski rasti ali pa tudi sploh ne tej, ampak tisti najboljši recimo 3 odstotni gospodarski rasti dvomim, da bomo zmogli formirati toliko sredstev, da bomo lahko zagotovili potrebe državljank in državljanov po celotni prometni infrastrukturi ob tem, da ko govorimo o infrastrukturi tukaj pride še marsikaj zraven in ne samo železnice pa cesta. Še enkrat, jaz sem kolegici Alenki Bratušek zelo zaupal, 2004-2008 smo skupaj delali, ampak če bo pa ne vem, če bo ne želim pritiskati kolega Bojan Podkrajšek, ki sem videl, da ima podatke vam pokazal koliko vzdrževanja se je cestne infrastrukture morda tudi železniške zgodilo in tudi novo gradenj zgodilo v času ministrovanja Alenke Bratušek, potem se bojim, da boste zardevali. Kolega Miha Prevc je že povedal, da mi tega zakona ne bomo podprli. Minister gospod Jernej Vrtovec je obljubo držal sedaj je torej končno prišla priložnost, da se je do tega sklada opredelil, saj prej se ni mogel zakona ni bilo. Res je, da je minilo malo več časa prosim za razumevanje bila je epidemija. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo. Naslednji ima besedo gospod Vojko Starović, pripravi se gospod Jože Lenart. Izvolite, gospod Starović.
Hvala za besedo, predsedujoča. Na začetku bi se rad tudi vključil tudi v to debato o avtorstvu zakona, ker kaj pomeni. Potem vsak zakon, ko je vložen ne bi smeli dati amandmajev notri, ker potem bi avtorstvo kršili. To so stvari, zakoni, predpisi so, ki se nastajajo, razvijajo, dodajo, spreminjajo in mislim, da tukaj težko govorimo o nekih zadevah. Kolikokrat je tudi SDS pa še prej NSi kot opozicija dali pod prejšnjo Vlado kolikokrat so dali v parlament zakone, ki so bili že od prej pa ponovljeni pa od enega, drugega prepisani tako, da to mislim, da to ni prava tema. Kolikokrat sem jaz poslušal vso debato danes, predstavitve vsi ugotavljajo dobro malenkosti uno, tretje so narobe, ampak vsi ugotavljajo, da v bistvu eden tak zakon rabimo saj je tudi razumljivo. Infrastruktura, katerakoli je, a je železniška ali je cestna ali je tudi pomorska, če rečem pristanišče, so projekti, ki se gradijo na zelo dolgo dobo. Od priprav, saj vidimo, kaj smo imeli teh priprav, pa še vedno ni steklo, ampak da to teče, moraš imeti zagotovljene finance. In da to lažje lahko načrtuješ, in razvoj in vzdrževanje, je treba za to imeti zagotovljene vire, ne pa da se vsakokrat odloča ali tako ali tako ali tako. Tako da mislim, da ima infrastrukturni sklad in pa v svetu imamo te sklade zelo pogosto, omogoča nek kontinuiran razvoj dejavnosti. Sam sem bil tudi v prometu. Dobro, potem sem zašel v hotelirstvo, ampak v prometu v tistem času sem jaz videl, ko je Slovenija postajala samostojna, postala je, jaz imam celo na nekem simpoziju, mednarodnem, tudi svojo predstavitev pod naslovom Dežela furmanov in birtov [[?]] . Kako vidim vizijo razvoja Slovenije. Če se ozrem v zgodovino, je furmanstvo bila prva akumulacija denarja, kapitala, ki ga je ustvaril slovenski živelj, v mestih žage, v mestih industrija je bila v glavnem v nemških rokah, v slovenskih je bilo to furmanstvo. In to je bila prva akumulacija, ki se je začelo, razvojni denar, in tudi zapolnimo vsaj tudi v smislu sodobnega furmanstva in prevozništva, tudi ladje zraven. Trst, ko je bil včasih naš ali pa skupen, avstro-ogrski, ker je bila slovenščina mogoče takrat se je govorilo glih toliko, kolikor se je nemščine ali pa italijanščine ali celo več v tem mednarodnem konglomeratu, kar je bil Trst, je bilo tudi, so bili naši ladjarji. Govorilo se je v Sloveniji takrat, Trst je denarnica Slovenije. Dejstvo, da je ta posel laufal, furmanstvo je bilo povezano s tem prevozništvom in jaz še verjamem, še vedno, v tem času, ko nam manjka neke vizije, nekega smisla, kam gremo, mi smo imeli neko vizijo, narediti samostojno državo nam je to odlično in krasno nastalo. / nerazumljivo/ V Evropo in to nam je uspelo, tudi v Nato, da smo se priključili recimo pod eno streho, da nam ni, da smo bolj zavarovani, nam je tudi krasno uspelo in potem nam je zmanjkalo zadeve. Zdaj imamo neke zdrahe, prepire, uno, tretje, nam zopet manjka vizija, ampak vizija bi morala biti tudi, izkoristek geoprometne lege. Mi smo na južni banani v Evropi, saj vidite, kako poteka promet, če tega ne spravimo na železnice in še na ceste, če to ne uredimo, ni dobro. In imamo sever, jug, tudi, smer. Mi smo pravzaprav najbližje področje, najbolj razvijajoči se dvema poloma sveta. Eno je Azija, Kitajska, ono tretje, in ena je Evropa, to sta največja trga, postaja Azija in to. Mi smo povezava, če tukaj ne naredimo in če razmišljamo, da bomo dajali to naše bogastvo, to lego drugim v roke, me je malo tako, mi je nerazumljivo. Dali smo pa že letališče drugim v roke, hoteli smo dati tudi luko drugim v roke, to je razvojno čista neumnost. Čista neumnost. Tako močno sem to prepričan, da [[…]]To je naše bogastvo, to je naše zlato, to je naša ruda, ta lega, in če ne bomo iz nje nekaj naredili, je res narobe. Glejte, ker mi moramo tudi vedeti. Ko smo se osamosvojili, jaz sem spremljal malo te makro- pa tudi, na firmi sem moral spremljati, in sem se tudi vključeval, glejte, kaj se je zgodilo, ko se je Slovenija osamosvojila. To je bilo veliko hujše, neprimerno hujša zadeva, ostali smo brez trgov, brez vsega, ko smo padli v to zadevo, kako se znajti, denar je bilo treba narediti. Zdaj, če bi mi morali svoj denar narediti, da se Evropa, da se evro zruši, smo nesposobni. Ker ne vem, kje imamo še to znanje in da bi rekel v tej naši banki Slovenije ali kjerkoli, da bi znali to sestaviti. To smo zapustili te koncepte, nimamo bank, nimamo nič več. Mislim, moramo razmišljati drugače, strateško dolgoročno. In ne smemo zapustiti te naše infrastrukture, jo moramo razvijati naprej in moramo zagotoviti prave vire. Zopet bom ponovil, šli smo v cestni promet, kaj se je zgodilo? Ceste smo zgradili, takoj po vojni smo šli to graditi po osamosvojitvi in smo gradili. Gradbeništvo multiplikativne učinke ogromna. Več kot 50 % v tistih časih od 93 naprej je šlo, sem računal tam, več kot 50 % investicij je šlo v gradbeništvo, ker so bile ceste, uno, tretje. To je delalo delo in mi smo imeli takrat stopnjo rasti izredno visoko. Stopnjo zadolženosti smo imeli pa tam 17 do 27 % se je gibala. Sedaj bomo čez 80. Ne vem kaj se gremo. Če to področje zapustimo, in to je bila ena iniciativa, da smo dali, vsi veste, da je potrebna ta infrastruktura, da moramo zgraditi. Saj lahko ta zakon amandmiramo, če vem gre kaj na živce, samo moramo spraviti zadeve naprej. Ko pa pravim, da smo dežela birti [[?]] , to pa morate tudi tako razumeti, gostincev, vsi, ki pridejo k nam so zadovoljni, bivajo, turizem raste, cenijo našo deželo, deželo zeleno, prijaznih ljudi in sedaj smo dobili še en kup tistih Michelinvih zvezdic in tako naprej. Se vidi, da smo tudi gastronomiji odlični. In imamo krasne ljudi, samo politiko imamo pa šepavo. Tukaj se 90 % časa se prepiramo, si ne najdemo, si ne damo roke, si ne poiščemo, ampak iščemo samo slabosti eden pri drugem. To ne gre. To nas brezma in nas uničuje. Mislim, da je ta zadeva, ta zakon silno dobrodošel, če kdo, saj zato moramo vsi skupaj glave stakniti in ga amandmirati, tisto, kar se zdi napačno. Ampak to zadevo krvavo rabimo. Verjemite mi, da naša usoda, naš začetek je bil furman in birti in to je tudi naša bodočnost. Ampak o pravem furmanstvu mislim tudi prenos kapitala, bančništva, zavarovalništva, vse, kar je povezano s tercialo, ker industrija ni tisto, kar nas bo peljalo naprej. Bo, je pomembna, ampak to je [[…]]Bili smo furmani in birti in bodimo še naprej in to dobri, moderni, napredni. In to bo najboljše za Slovenijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Jože Lenart, pripravi se gospod Predrag Baković. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Končno, spoštovani kolegice in kolegi, ta sklad za investicije v prometno infrastrukturo bi moral biti že včeraj. Poglejte, 10 letni zastoj večjih infrastrukturnih investicij se vsekakor pozna v zaostajanju hitrejšega razvoja slovenskega gospodarstva, kmetijstva, turizma in širše. Tako sosednje države, kot evropske države, nas v tem razvoju prehitevajo. Tako smo postali na tej strateški legi že pravzaprav ovira za tuje vlagatelje. Za Luko Koper, ki brez sodobne infrastrukture preko Slovenije pravzaprav nima pravega razvojnega potenciala. Potrebujemo pravo strategijo razvoja, potrebujemo regijsko povezavo, zato tudi tretja razvojna os od Avstrije do Hrvaške zamuja že desetletje. Potrebujemo dolgoročno strategijo v razvoj sodobnega železniškega križa, ki bo razbremenil cestni tovorni promet, ki bo sledil ciljem razogličenja, ki je tudi ena od naših strateških ciljev, ki jih moramo doseči. Potrebujemo hitrejše odzivanje za infrastrukturne investicije, ni logično, da 15 let porabimo za uvrščanje investicije v prostor, za pridobivanje dokumentacije, neplodne razprave. Svet okoli nas ukrepa zelo hitro. Poglejte, Kitajska v 15 letih dohitela in prehitela nas je, ne samo nas, Evropo in svet, za trikrat. S takšnim tempom nas bo v bodoče povozila v pravem pomenu besede. Zelo pomembno, potrebujemo uravnotežene investicije za področje prometne infrastrukture po letih. Zakaj? To zagotavlja trdnost investicijskega sektorja. Vemo kaj se je zgodilo z gradbenimi podjetji in delovnimi mesti po letu 2008, ko so ta gradbena podjetja praktično propadala, ker jih je država dobesedno pustila na cedilu. Seveda, potrebni so dodatni viri, ki jih iščemo kot iglo v senu, vsaj doslej. Nekako se ne zavedamo, da z vsakim letom zamude v razvoj, kamor spada tudi prometna infrastruktura, zaostajamo za ostalimi in si zapiramo pot. Partnerji se usmerjajo drugam. To se nam dogaja in enostavno, gledamo zraven. Naložba v razvoj se obrestuje, zagotovo, na dolgi rok, zato ne smemo odlašati. Uspešen podjetnik se nekako zaveda, ko vlaga v razvoj, zna zategniti pas in to se mu potem, seveda, obrestuje in vsi uspešni podjetniki so šli po tej poti. Veliko razvitih držav je bistveno bolj zadolženih, vendar je pomembno, za kaj so zadolženi. Zagotovo so se zadolževali za razvojna področja, kjer je še posebej pomembna prometna infrastruktura, ta pa prinaša naložbe, povečuje obseg ekonomije, nižje stroške gospodarstva, nižje stroške in varnost prebivalca, s potovanji, in s tem seveda celotno konkurenčnost na svetovnem trgu in če se zadolžuješ za pravi namen, tudi v večjem obsegu, je lažje vračati zadolženost, če ti obseg ekonomije, konkurenčnost in rezultati, rast rezultatov, to seveda omogočajo. Smo v času gospodarske in širše krize, ki jo povzroča tudi Covid-19 in v tem je še bolj pomembno, da več sredstev namenjamo v razvoj, ki zagotavljajo delavna mesta in zagotavljajo davke za vse državne blagajne. Glejte, v zadnji krizi, po letu 2008, smo prav ta potencial razvojnih investicij v prometno infrastrukturo zamudili in zato doživeli tudi največji padec v Evropi – kazalci kažejo tako in ne želim si, da bi tokrat kaj podobnega zamudili. Če bomo delali transparentno, pošteno in učinkovito, bomo vse to, to se pravi, vire, ki jih bomo za to namenjali, kakršnekoli, lahko upravičil, seveda pa iskati prave vire, ki ne bojo prikrajšali obstoječih uporabnikov, seveda, tudi to je pomembno. Glejte, resnično si želim, da bi predlog zakona, tudi z dobronamernimi dopolnitvami, ugledal luč v najkrajšem možnem času in upam, da to, kar je kolega Horvat Jožef opozoril, da to ni takšna ovira, ki bi zaustavila ta predlog zakona, ampak, da ga pametno tudi nadgradimo in ga čim prej začnemo izkoriščat. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlagatelj, gospod Rajh, izvolite.
Tako, zdaj so bili kar štirje razpravljavci, pa bi rad ponovno pokomentiral. Ena odstotna točka DDV-ja je 135 milijonov evrov dve odstotni točki sta 270 milijonov evrov in ravno tako bi se rad odzval na graf, ki je bil prej pokazan. Ta graf potrjuje, kolač, kajne, potrjuje, da nič od tega ni napisala sedanja ministrska ekipa, ampak izključno ministrica Alenka Bratušek, takratna ministrica Alenka Bratušek, skupaj z nami, poslanci. Rad bi se pa dotaknil tudi prve točke besedila zakona, da smo malo bolj vsebinski. Zakon ima - kot sem prej povedal – 5 členov, od tega sta dve točki prehodni določbi. 1. člen govori o tem, da zakon ureja zagotavljanje namenskih sredstev za izvedbo investicij in investicijskega vzdrževanja prometne infrastrukture, ter proračunski sklad za investicije in investicijsko vzdrževanje prometne infrastrukture in, tako kot piše, smo noter predvideli 5 virov; torej letna dajatev za uporabo vozil v cestnem prometu, koncesijska dajatev Luke Koper, povračilo za izredne prevoze po glavnih in regionalnih cestah, dajatev za odjavljena vozila, pristojbina za upravo objektov za varnost plovbe in 2 odstotni točki DDV-ja. Nas zgodovina uči, da v kolikor ni posebnega proračunskega namenskega sklada, sredstva, ki niso za investicije v tekočem letu bila porabljana, da, v kolikor se želijo prenesti v naslednjo proračunsko leto, da je to stvar posebne debate z ministrom za finance in tudi ZUJF je do zdaj zelo nizko dokazano že posegal po namenskih sredstvih in v SAB smo ta sklad namenski proračunski sklad predlagali prav zato, da se lahko investicije v našo prometno infrastrukturo, ki obsega ceste in železnice, odvijajo načrtovano, nemoteno. In tudi, če pogledate, bom rekel, zadnja dogodka iz potrebne, torej zadnje ukrepe Vlade potrebne za spopadanje z epidemijo COVID-19, vidite, da je Vlada za potrebe spopadanje s to epidemijo posegla po namenskih sredstvih za infrastrukturo in mi v napi poslanski skupini smo s tem predlogom želeli priti naproti ministru in Sloveniji zato, da se lahko te investicije, ki so potrebne za nemoteno vzdrževanje in razvoj naše države odvijajo nemoteno ne glede na krizo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Horvat meni, da je bil napačno razumljen. Imate repliko. Izvolite.
Hvala lepa gospoda podpredsednica. Jaz sem govoril, da glede na proračun za leto 2020, ki načrtuje proračunske davčne prihodke iz naslova DDV v višini 4,19 milijarde evrov, iz tega izhaja, da sta 2 % od tega zaokroženo 84 milijonov. Če pa 2 % DDV predstavljata 270 milijonov, potem pa mora biti vseh prihodkov iz DDV več kot 13 milijard, nap proračun pa je [[…]]Koliko? 10 milijard. Pa še nekaj. Zdaj, gospa podpredsednica, ni tako preprosto kdo je avtor. Mi lahko tekom te točke natančno ugotovimo kdo je avtor tega besedila, ampak je gotovo ministerstvo, tudi ne tisti, pa jaz vem katera oseba je to pisala, pa ni bila gospa Alenka. Dajmo to razčistiti. Jaz nisem delal galame, lahko bi sejo prekinili zardi tega, verjemite. Kaj pa če, da boste bolje razumeli, kolega Rajh, kaj pa, če je ministrica mag. Alenka Bratušek dala ta zakon spisati, outsoursat, neki zunanji pravni inštituciji, recimo za 10 tisoč evrov. Kaj pa potem? Zdaj pa razumete, a ne. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Rajh, nimate besede še. Hvala za to šolsko repliko, gospod Horvat. Gospod Rajh, vi pa želite postopkovni predlog? Boste govorili o rabi Poslovnika. Izvolite.
Ko bom govoril o rabi Poslovnika, tukaj imamo, tukaj smo, torej pozivam spoštovanega kolega Horvata, da pri svoji razpravi uporablja priverljiva dejstva ne pa namigovanja. Torej, to gre v našem primeru gre za nedvoumno avtorsko delo mag. Alenke Bratušek, ki smo ga dopolnili v naši poslanski skupini in prosim, da v razpravi ne zavaja. Hvala lepa.
Gospod Rajh, to ni bil postopkovni predlog, ampak vsebinska polemika z gospodom Horvatom. Vi kot predlagatelj pa lahko dobite na tej točki kadarkoli besedo, tako da, predlagam, da se drugič preprosto javite kot predlagatelj. Razlika je pa v tem, da se vam čas odšteva, zato sem to omenila. Nadaljujemo z razpravo. Gospod Predrag Baković ima besedo, naslednji naj se pripravi gospod Bojan Podkrajšek. Izvolite.
Predsedujoča, najlepša hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Torej danes poslušamo razpravo okrog tega predloga zakona. Moram reči, da prometna infrastruktura v Sloveniji ni v dobri kondiciji oziroma je mnogokje problematična in tako cestna kot seveda tudi železniška, vendar me veseli eno dejstvo in sicer to, jaz prihajam iz Kočevja kot že veste, da bo po 52. letih v Kočevju, 1. oktobra, prišel potniški vlak in to je pravzaprav za te kraje izjemna novica, izjemen dogodek, ki na nek način temu kraju prinaša tudi kaj dobrega. A vseeno pa moram povedati, da so močno zaostale aktivnosti, ki se nanašajo na 3.a razvojno os in prav bi bilo, da se tudi na tem področju, torej na cesti Ljubljana-Petrina ali pa Ljubljana-Kočevje, prične čim prej izvajati določene aktivnosti. Zastala je seveda tudi obvoznica in pa rešitev mimo Škofljice in Rudnika kakor tudi obvoznice Velike Lašče-Ribnica in Kočevje. Nenazadnje, predlogi so tudi, da bi se na tej cesti umestili prehitevalni pasovi na posameznih odsekih, eden je bil storjen, predlogi so tudi še za naprej, pa vendar menimo, da trenutno neke aktivnosti ne tečejo tako, kot bi si želeli. Cesta je obremenjena, bom rekel, s tovornim prometom, predvsem se po tej cesti transportira les, že vrsto let se vozi, in moram reči, da če bi sešteli vso vrednost tega lesa, bi verjetno imeli lahko že zlato cesto, pa vendar moram reči, da ti tovornjaki tudi do [[nerazumljivo]], ne samo proti Ljubljani, tudi proti Primorski, torej čez Cerknico, kamor se vozi v Luko Koper, jasno naredijo tudi precejšnjo škodo. Tako da resnično, zadnje čase se precej govori o hitri cesti od Ljubljane do Kočevja in zadevo menim, da je res nujno uvrstiti, torej to cesto uvrstiti v državni prostorski načrt, zavedajoč se, da se iz teh krajev proti Ljubljani vsakodnevno vali več kot 2 tisoč ljudi. Seveda mi ne pričakujemo na nek način avtoceste, ki je verjetno nikoli ne bo, pričakujemo pa, da bi se izvedle te posodobitve, kot so obvoznice mimo Kočevja, mimo Ribnice in mimo Velikih Lašč. In menim, zaradi vseh teh, bom rekel, težav ali pa pričakovanj, ki jih imamo, menim, da je ta ustanovitveni sklad na nek način dobra platforma tudi za reševanje problematike za te kraje, kot je Kočevje, in nenazadnje tudi, da se te investicije usmerijo v te kraje. Tako, bom rekel, investicije, ki so namenjene vzdrževanju infrastrukture, kot tudi nove investicije, kot sem že prej omenil, obvoznice in prehitevalni pasi. In jasno bi opozoril tukaj, da finančna sredstva iz tega predlaganega sklada torej ne smejo biti v celoti namenjena samo za redna vzdrževanja, ampak je izjemno pomembno, da ta finančna sredstva se namenijo tudi predvsem za nove investicije in projekte, ki bodo to našo prometno infrastrukturo modernizirale in usmerile v neko trajnostno in brezogljično mobilnost. In zato omenjajo [[?]] tudi v Poslanski skupini Socialnih demokratov, da zakon je primeren za nadaljnjo obravnavo. In da bomo tekom razprave morda dobili še kakšne ideje in pa predloge. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sedaj se je k besedi javil najprej predlagatelj. Izvolite.
Tako, videl sem, da sicer kolega Horvata ni, ampak je bilo še nekaj vprašanj tudi po SMS-u, pa bi rad jasno pojasnil. Mi govorimo o odstotnih točkah, ne o odstotku. In ena odstotna točka je približno 135 milijonov, dve odstotni točki sta približno 270 milijonov, in o teh sredstvih govorimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sedaj se je prijavil k besedi tudi državni sekretar. Gospod Mihelič, izvolite.
Spoštovana podpredsednica, hvala lepa za besedo. Najprej bi rad zgolj par komentarjev na tista vprašanja oziroma pobude, ki so jih dali posamezni poslanci, in sicer poslanec gospod Željko Cigler. Glejte, vmešavanja v delo Državnega zbora, namenoma sem poudaril, da to ni moja vloga, tega ne želim, to je vaša pristojnost, standarde dela v Državnem zboru postavljate vi. Jih zagotovo ne državni sekretar, tudi ne minister. Sem pa dolžen kot predstavnik ministrstva opozoriti, kadar gre za tovrstna dejanja. Jaz upam, da bo tega čim manj in da je bilo to zgolj ena izjema. Gospod Bandelli je omenil, avtorica tega besedila je bila osebno Alenka Bratušek. Lepo, okej, ne vem, kaj so sicer počeli naši strokovni sodelavci, lahko vam jih predstavim, tudi dotično človeka oziroma strokovnega sodelavca, ki je celotno besedilo napisal. Nobena težava, še vedno dela pri nas, priden, marljiv, izjemen strokovnjak. Če grem daje, gospod Rajh. Vlada je odvzela 130 milijonov, res je. Odvzete so bile pravice porabe sredstev v znesku 130 milijonov za Ministrstvo za infrastrukturo. Res s težavami trenutno rešujemo investicijske zagate in potrebe. Ena izmed ključnih zadev, ki sva si jo zadala z ministrom Vrtovcem je bila, da v tem kriznem in po kriznem času oživimo gospodarski cikel preko gradbeništva, da dosežemo, kar se da čim boljši in čim hitrejši izhod iz krize. Ne moremo pa mimo tega, da je bilo potrebno za številne nujne ukrepe v krizi denar od nekje na hitro vzeti in tukaj absolutno podpiram Vlado pri tem, da je bilo potrebno sorazmerno, kjer se je lahko pobralo ta sredstva po vseh ministrstvih le-ta vzeti gre pa za začasni odvzem sredstev. Rebalansa še ni bilo in tudi tukaj si prizadevamo in upamo, da bomo dosegli povračilo vseh sredstev plus še nekaj več, da bomo lahko ta gradbeni in investicijski cikel še povečali. Kar se tiče različnih oblik infrastrukturnih skladov. Res je, minister je večkrat poudaril, podal nekaj idej, ni tako enostavno. 2. člen Zakona o javnih financah namreč jasno določa kakšna mora biti povezava med viri, ki polnijo sklad in pa namenom, za katere sklad namenja ta sredstva. Če upoštevamo to vidimo, da kaj hitro zmanjka virov financiranja oziroma postane polnjenje tega sklada rahlo oteženo sploh, če upoštevamo, da ne smemo odvzemati virov iz proračuna še posebej ne tistih, ki ne izvirajo iz sektorja prometa. Tukaj ostane ena izmed opcij tudi sklad, kjer bi lahko državljani, uspešni podjetniki, tisti, ki vidijo v tem osebno priložnost, poslovno ali pa želijo v tak sklad investirati namenili svoj denar. Trenutno na bankah slovenskih lastnikov računov leži 20 milijard denarja zakaj ne bi tega namestili v naše sklade, zakaj ne? Glede 2TDK, projekt drugi tir Divača-Koper. Ni res, da ga bomo davkoplačevalci plačali. Projekt je konstruiran tako, da se bo poplačal sam v svoji življenjski dobi preko takse na pretovor, preko uporabnine, preko drugih dajatev, ki izvirajo iz te storitve. Gospod Baković tretja A razvojna os poznamo problem je eden izmed fokusov našega delovanja. Seveda težava je velika. To, da so stvari zastale, zastale niso v našem mandatu gotovo ne. Stvari stojijo dolgo časa smo se pa jih lotili že v prvih treh mesecih. Ustanovljena je posebna delovna skupina, ki realizira posamezne parcialne ukrepe na tretji A razvojni osi, hodniki za pešce, obveznice, pospešena umeščanja tukaj smo imeli že na Ministrstvu za okolje in prostor uspešni sestanek, kjer bomo zadeve pospešili. Razveljaviti je treba sklep Vlade iz preteklosti, ki je onemogočal umeščanje obvoznice Škofljica. Tukaj je kup stvari, ki se na tretji A razvojni osi dela. V tesnem stiku smo z vsemi župani, ki pozdravljamo tudi našo pobudo. Tukaj bi izpostavil, da trenutno se tretja A razvojna os iz naše strani pospešeno izvaja: hodniki za pešce, križišča, krožišča, umeščanje obvoznici. Pri tem gledamo največji problem Škofljice iz dveh stališč. Eno. Kaj lahko storimo takoj - tukaj iščemo rešitev trenutno -, ki je v preteklosti ni sploh še nihče obravnaval železniški prehod na Škofljici. Druga, tretja etapa od Ljubljane Rudnik do Škofljice se prav tako pospešeno umešča in izvaja. Tukaj je trenutno infrastrukturni sklad vsekakor ni nobena ovira, da teh projektov ne delamo, enostavno niso pripravljeni. V preteklih letih ni bilo na tem področju storjenega dovolj, da bi sedaj lahko zgolj z zagotovitvijo sredstev te projekte tudi realizirali. Se pa seveda absolutno strinjamo, da je projektov potrebno izvedbe in zagotovitve ustrezne prometne varnosti in razvoja prometne infrastrukture. Teh projektov je res veliko in v tej luči si prizadevamo seveda za pridobitev dodatnih sredstev bodisi kot proračunski sklad kot izven proračunski sklad, neko kontinuiteto bi tudi sami radi dosegli na Ministrstvu za infrastrukturo. Znamo delati, seveda trenutno zaradi finančnih ovir smo malce omejeni, ampak verjamem, da bomo to najkasneje ob proračunu že rešili. Smo pa trenutno približno 25 milijonov dobili odobritve za povečanje namenskih sredstev, kar blaži v tem kratkem času to izgubo 130 milijonov. Skratka, s tematiko se aktivno ukvarjamo.
Hvala lepa. Repliko ima najprej gospod Baković. Izvolite.
Spoštovani državni sekretar, ni bil moj namen, da bi morda dobili nek občutek krivde, da sem vas krivil za stanje kakršno je na tretji A razvojni osi, nikakor ne. Moram reči, da na ta problem opozarjam že kar sem v tej zgradbi. In verjetno so opozarjali tudi že predhodniki pred menoj. A vendar zadeve so zastale. Veseli me, da prepoznavate težave in veseli me, da se izvajajo določene aktivnosti, kot so krožišča, križišča in vse ostalo. A vendarle moramo tukaj pošteno povedati, da tudi ti projekti, ki se izvajajo in so bili storjeni tudi v prejšnjem mandatu. Tako da nimam nobenih kritik do vašega ministrstva, pač pa imam velika pričakovanja. To je bilo pravzaprav samo moj apel za vnaprej. Jasno, da bomo veseli vsakega napredka, ki se bo zgodil. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še druga replika, gospod Cigler. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod državni sekretar, gospod Mihelič. Samo tole bi rekel, dejstvo je, da se trenutno plačuje, ko se bo drugi tir gradil s krediti, z nepovratnimi sredstvi oziroma sredstvi iz naslove Evropske skupnosti, kje so prispevki tudi Sloveniji, tja, ker če so nepovratna sredstva oziroma treba bo kar obresti plačevati za kredite, ki bodo. Rad bi pa tole povedal, ko ste rekli, da se bodo vsa sredstva vrnila, ker uporabniki plačajo. Niste odgovorili naključno poanto in vprašanje, ki je vseskozi izpostavljeno. Ali namerava obstoječa vlada aktivirati 15.d člen, ki ga je dolžna, ki govori o uporabnini zakona o železniškem prometu. Jaz sem povedal, da gre tukaj za zelo velike denarje, ki se trenutno ne pobirajo oziroma mi uporabnikom železniške infrastrukture plačamo več, kot pa oni dajejo nam za uporabnino. Ali namerava aktivirati obstoječa vlada 15.d člen zakona o železniškem prometu? Hvala.
Hvala lepa. K besedi se javil najprej predlagatelj. Izvolite, gospod Rajh.
Jaz bi rad tu pač, [[nerazumljivo]]s predstavnikov vlade in ministrstva prvič javno bilo v Državnem zboru povedano, da je potrjeno, do sedaj smo to govorili samo mi poslanci, torej Ministrstvu za infrastrukturo je bila zaustavljena poraba v znesku 130 milijonov evrov. To je državni sekretar danes prvič jasno potrdil. In torej, predstavnik ministrstva, kot predstavniki ministrstva ste danes prvič jasno potrdili. Ne krivim vas, da je to karkoli kriminalnega, pač opozarjamo na izkušnje iz leta 2008, ko so se zaradi krize investicije zaustavile. In to je bilo škodljivo za gospodarstvo. V naši poslanski skupini želimo, da se prav investicije v času krize izvajajo nemoteno, zato smo strukturirali vire, kako se lahko ta sklad, ki bo namenski, izključno namenski polni in zagotavlja izvajanje načrtovanih investicij tako, da se lahko naša infrastruktura v enem 15-letnem obdobju vzdržuje in ohranja in ustrezno nadgradi. Treba je povedati, da vse relevantne gospodarske strokovne inštitucije napovedujejo padec gospodarske aktivnosti v Sloveniji za 8 %. In s tem bodo tudi v bistvu manjši prihodki. Napovedujete jasno rezanje pravic porabe, tudi po rebalansu. Proračunski sklad je en tak ukrep, ki bi zagotavljal nemoteno izvajanje potrebnih investicij. Tudi vi danes ne veste povedati katere investicije se bodo izvajale, katere investicije bo rebalans črtal, tudi na katerih investicijah ste, bom rekel, omejili porabo ali pa koliko sredstev ste jim odvzeli, tega danes nimamo, mi smo v naši poslanski skupini prav zaradi tega predlagali en drug sklad, torej proračunsko Covid postavko, da bi te zadeve bile jasno razvidne. Danes niso. In ta drugi sklad, ki ga danes predlagamo, govorimo o namenskem infrastrukturnem skladu, bi ta sredstva zagotavljal, da se zbirajo in namenjajo za našo infrastrukturo, treba pa je povedati, da je pred nami tudi digitalizacija in formatizacija in da bodo potrebna vlaganja in zato je še kako pomembno, da se sredstva za naše izzive v prihodnosti zagotovijo.
Hvala lepa. Še enkrat je želel besedo gospod državni sekretar. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Glede drugega tira Divača-Koper. Definitivno projekt se financira, ima zaprto finančno konstrukcijo, bo sam sebe sfinanciral tekom svojega obratovanja. Tudi obresti in vsi pripadajoči stroški projekta so vključeni v finančno konstrukcijo, torej bodo poplačani iz svojega delovanja. Ali je smiselno oziroma ali lahko smatramo, da so evropska sredstva, ki jih bomo dali v, ki jih bomo pridobili za projekt drugi tir Divača-Koper, ali je to potrata davkoplačevalskega denarja? Jaz mislim, to je moje osebno mnenje, da je vsakršno črpanje evropskih sredstev, ki gre v slovensko infrastrukturo, dobrodošlo. To črpanje bi moralo biti še večje, ker na koncu nam nič kaj boljše ni, če ta sredstva ostanejo na ravni EU-ja in jih počrpajo druge države. Kar pa se tiče uporabnine. Trenutno zaračunavamo uporabnino v železniškem prometu, številke so na nivoju 10 milijonov, v kolikor pa bi želeli iti na višino te uporabnine 250 milijonov, pa vam lahko povem, kaj bi se zgodilo. Celoten pretovor oz. celoten železniški promet bi šel mimo Slovenije. Pa ne bi zgolj obšel slovenskega železniškega omrežja, obšel bi tudi slovensko luko in vso ostalo pripadajočo logistično infrastrukturo. Pozabljamo, včasih, da dejansko železniški sistem je del celotnega prometnega sistema in logističnega sistema, kjer se ustvarjajo delovna mesta, kjer se ustvarja dodana vrednost, kjer se konec koncev ustvarjajo prihodki za proračun. Iz tega stališča povečevanje uporabnine je res delikatno področje, vsekakor ga izvajamo in ni res, da je manjše, kot mi plačujemo izvajalcem storitev. Izvajalcem storitev plačujemo zgolj za tiste zapore, temu se reče odškodnine za zapore v železniškem prometu, in jih plačujemo za tisti čas, ko imajo zaradi naših planiranih del, ko morajo prevozniki zaradi naših planiranih del in zaprtja, imajo zmanjšane kapacitete ali pa morajo delati obvoze. Če tega ne bi počeli, bi lahko za trajno izgubili te prevozne poti. Tako da to je vezano na to, potem bi pa morda zgolj še na proračun in, bom rekel, omejen obseg, ki ga trenutno imamo za investicije v približni vrednosti nekaj nad 100 milijonov ali pa 130 milijonov. Je pa res, da to ni edina težava, s katero se soočamo. Trenutno, glede na vse, vemo, da je 49 % cest v zelo slabem stanju, torej v najslabši možni kategoriji pri stanju cest. Imamo pa za leto 2020 in 2021 v proračunu, ki je bil sprejet seveda lani, predvidenih za dobrih 80 milijonov manj na področju cest, torej smo že startali in začeli s proračunom, ki ima primanjkljaj glede na realizacijo v 2019 za 80 milijonov manj. Torej, težko govorimo, da je zgolj težava teh 130 milijonov, ampak se skratka trudimo in upamo, da bomo lahko s temi sredstvi naredili največ, Vlada pa, da bo našla rešitev, da ob rebalansu prejmemo ta sredstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Gospod Bojan Podkrajšek ima besedo, pripravi pa se gospod Aleksander Reberšek. Izvolite.
Ja, spoštovana podpredsednica, hvala za dano besedo. Cenjeni državni sekretar z vašim sodelavcem, kolegice in kolegi in vsi, ki spremljate današnjo sejo. Lep pozdrav. Sedaj, ko odpiramo eno od tematik v tem Državnem zboru, ali pa, nekatere tematike, bi zelo težko seveda vsi skupaj našli en skupni jezik, katera je najbolj pomembna tematika v tem Državnem zboru. Je pa prav gotovo, da danes govorimo o infrastrukturi, seveda, o enem predlogu, proračunskem skladu, ki ga predlaga Stranka Alenke Bratušek, seveda naš predlagatelj je pa mag. Andrej Rajh. Meni je velikokrat všeč, ko kolega Andrej govori kot strokovnjak. Moram priznat, da vedno rad pozorno poslušam, kajti ima ustrezno izobrazbo, gradbeno, pa tudi, seveda, nekaj delovnih izkušenj. V svojem življenju, je prav gotovo na tem področju, veliko stvari že počenjal. Ampak, veste, ko sem sam, kot poslanec tega Državnega zbora, najprej dobil ta dokument v roke, sem mislil, da je tu nek iskren namen. Zdaj ko govorimo o infrastrukturi, v državi, Republiki Sloveniji, moramo bit korektni, da se do te infrastrukture obnašamo že mi kot poslanci, korektno, da ne igramo. Jaz ne bi želel danes veliko govorit na pamet. Eno je politika, drugo je pa stroka, ko dela. Jaz sem vesel, jaz sem ponosen, na slovensko stroko, ki jo imamo, na področju tega, infrastrukture. To je en dokaz. Vedno se spomnim, ko se peljemo na slovensko obalo, ko vidimo viadukt Črni kal. Politika ugotovi, da je to kako potrebno za našo državo. Domači inženirji, projektanti in domač izvajalec. Proračunski denar. Jaz mislim, da je to zgodba o uspehu. Nek iskren namen je bil in je tudi, seveda, objekt, ki smo, na njega vsi ponosni. Tokom današnje razprave, tudi predlagatelja, celo enkrat je »podvignil« glas, je velikokrat bilo rečeno, da je Vlada v tem mandatu nekaj odvzela. Ampak poglejte, spoštovani kolega Rajh, če doma, v družini, imamo »našparan« denar za, pripravljen denar za sodobno televizijo, vmes se nam pa pokvari pralni stroj, prav gotovo se nekdo odloči, da kupi najprej pralni stroj, pa čez dva meseca tisto sodobno televizijo, ko bo čez celo steno, da jo lahko vsi gledajo, še sosedi. Tako je v tem, najbolj zahtevnem času cele zgodovine Republike Slovenije tudi, seveda, ravnala Vlada republike, današnja Vlada Republike Slovenije, in seveda tudi, jaz mislim da, je minister, vključno z državnim sekretarjem, ni imel nobenih pomislekov, da temu ne bi ugodil, v teh zelo težkih časih. Kolega Rajh, vi prav gotovo še niste bil v politiki. Ko je bila vaša predsednica Alenka Bratušek. Ali veste, kdaj smo v zadnjih dvanajstih letih najmanj dali za infrastrukturo? Leta 2013, pa 2014 – 146 milijonov. Najmanj takrat, pa je bila kriza, kajne. Ampak, takrat, se je verjetno država tudi zadolževala za, kot, zdaj, če še grem enkrat družino, kot da bi se družina zadolžila za božične pa novoletne praznike, da je teden lep, potem pa je treba kredit celo leto vračat. V tistem obdobju, smo uničili večinoma gradbenega znanja podjetij. Hočem reči, da infrastrukturno področje ni neko stikalo v stanovanjski hiši, ko ga lahko pritiskaš, pa se spreminja z dneva v dan. To je dolgoročni proces. Slovenija je imela veliko znanja in jaz pravim, hvala bogu, da smo ga v nekem obdobju tudi vrnili nazaj. »Znači«, leta 2013, 2014, smo dali najmanj za infrastrukturo, pa je bila vaša ministrica, vaša predsednica Vlade. Seveda, veseli bojo kolegi iz SMC-ja. Največ, v zadnjih dvanajstih letih, smo pa dali za infrastrukturo 2017 pa 2018 – 290 milijonov, ko je bil minister Peter Gašperšič. Jaz mu čestitam, pa ne glede, da ni v moji stranki, ampak, to ne govori politika, to kažejo grafi. Zdaj gremo pa naprej in ko je bila vaša ministrica za infrastrukturo, končno, in ko se je sprejemal proračun, kot je povedal prej državni sekretar, ste pa vi zmanjšali zopet, zopet za 80 milijonov evrov, vlaganje za infrastrukturo. Pomeni, tabele kažejo, podatke, da ne bom zdaj več imena uporabljal, vemo katero leto je bil kdo predsednik Vlade, pa katero leto je bil kdo minister za infrastrukturo. Strokovnjake pa znanje imamo celo zgodovino Republike Slovenije ves čas prisotno. Samo od nas od sposobnosti Vlade oziroma ministra je, kako bodo oni sledili temu razvoju. Še en podatek zanimiv. Ko ste vi imeli ministrstvo, ko še vi niste bili v Vladi, smo preplastili leta 2014, 8,5 kilometra državnih cest. Ko pa je bil minister Peter Gašperšič, smo jih pa obnovili 164,5 kilometra. Ne govorim politično, govorim na področju iz grafov. Skratka, danes obračunavati z Vlado, z ministrom, z državnim sekretarjem in predlagati nek sklad po krizi, ki se Slovenija seveda pobira zoper na noge, in ko Vlada venomer zagotavlja, da moramo investirati, če nas doleti še en COVID in jaz želim, da se nam to ne zgodi, da bomo čim bolj v pogonu. Jaz vas pa pozivam, kolega Rajh in vse v Državnem zboru, da smo do področja infrastrukture odgovorni, in da vse kar delamo, delamo iskreno. Ministrica je imela seveda mapico, eno leto pa pol na mizi oziroma v svojem predalu, zdaj ste jo pa vi prinesel v ta Državni zbor. To ni iskren namen. Zdaj pa zaključim. Vas pa spoštujem kot strokovnjaka, rad vas poslušam, predvsem pa tudi rad poslušam vašega kolega zadaj, gospoda Starovića, ko nam tudi vedno pove kaj je vse počel v življenju in mislim, nikoli ga še nisem slišal, da blefira, vedno iskreno pove in tudi to rad poslušam. Skratka, današnji predlog ni iskren in spoštujmo mladi ekipo na ministrstvu, pa slovensko znanje kar se tiče infrastrukture. Če bomo temu sledili mi kot politiki, potem bo razvoj infrastrukture na državni ravni šel v pravo smer. Hvala.
Hvala lepa. K besedi se je prijavil predlagatelj. Izvolit gospod Rajh.
Pravzaprav ne vem kako naj [[…]], najprej bi se rad zahvalil kolegu Podkrajšku za komplimente, vseeno pa ne razumem njegovih besed. Zakaj potem nasprotuje infrastrukturnemu skladu. Govorite o pomanjkanju sredstev in zardi tega, da se, da je to vzrok, da se investicije ne izvajajo, mi prav zaradi tega smo vložili v zakonodajni predlog, postopek, predlog o ustanovitvi infrastrukturnega sklada in če bi ga imeli tudi leta 2013 in bi bil namenski in bi imel sredstva, bi se zgradilo tudi več cest. In tudi danes, če bi ta denar imeli, bi lahko gradili ceste in železnice. In jaz resnično ne razumem zakaj tega ne podprete, zakaj imate pomisleke. Jaz lahko to razumem edino to, da tega ne podpirate zato, ker ga sami niste napisali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko imate? Gospod Podkrajšek [[…]]
Še mogoče enkrat pojasnilo. Mi smo bili v času, v mandatu 2014-2018 v opoziciji in moram ministru, Petru Gašperšiču in stranki, ki je to ministrstvo vodila, čestitati, ker so v tem obdobju dali za državno infrastrukturo 290 milijonov evrov. To ne govorim kot politik, to govorim iz gradov katere grafe pripravljajo strokovnjaki. Kolega Rajh, v nepravi čas ste vstopili s tem dokumentom. Ministrstvo dela in pripravlja, da bomo v infrastrukturo čim več vlagali in jaz se tudi bojim še nečesa, to je tudi naloga vseh nas, predvsem pa ministrstva, kako bomo mi umeščali v prostor čez deset let. To moramo delati danes, jutri pa pojutrišnjem, ker čez deset let bo mnogo več ptičev, mnogo več žabic, pa ta naloga bo veliko veliko težja za umeščanje v prostor za strateške projekte, ki so pomembni za Slovenijo in tudi širše.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima gospod Aleksander Reberšek, pripravi se gospod Samo Bevk. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar s sodelavcem, poslanke in poslanci! Stranka Alenke Bratušek je vložila zakon, ki je v 99,2 % enak kot zakon, ki so ga pripravljale službe in to strokovne službe na Ministrstvu za infrastrukturo. Kakšno naključje, mar ne? Gre za tipičen »copy paste«, kjer se nekatere napačno postavljene vejice in pa pikice ponavljajo v obeh primerih oziroma dokumentih. Tako v dokumentu, ki so ga pripravile strokovne službe na Ministrstvu za infrastrukturo kot v dokumentu, ki ste ga pripravili oziroma vložili v Stranki Alenke Bratušek. Je pa tukaj zanimivo, da tistih 0,8 % dokumenta, ki ste ga v SAB-u, vendarle napisali sami tisti del pa je sporen in pa bom rekel tudi čisto zgrešen. V SAB ste predlagali, da se nameni 2 odstotni točki DDV za proračunski sklad v investicije v prometno infrastrukturo se pravi, da gre del DDV, ki ga državljani plačamo, ko kupimo kruh in pa solato v ceste in pa ostale infrastrukturne projekte. V SAB vam je torej uspelo spisati 21 vrstic, skopirali pa ste 16 strani A4 lista. Jaz bom rekel, da ste v Stranki Alenke Bratušek zelo [[nerazumljivo]]saj, če vas ne bi poznal bi vam še vse skupaj verjel, ampak ker vas poznam vem kako je. Ne gre za nič drugega tukaj in to je treba jasno poudariti tukaj samo za poceni nabiranje političnih točk. V tem času, ko se je Vlada ukvarjala z epidemijo ste v Stranki Alenke Bratušek pridno kopirali vse te dokumente kot, da se niste ničesar naučili iz tistih časov, ko se je vaša predsednica morala zagovarjati, zaradi obtožbe o plagiatorstvu svoje magistrske naloge ste vi danes predstavili tukaj zakon, ki ste ga v 99,2 % tudi skopirali. Bravo. Še enkrat, vse to počnete samo za nabiranje političnih točk in čisto, zaradi ničesar drugega. Sedaj pa čisto nazorno. V besedah smo vsi ljudje podobni, v dejanjih pa se razlikujemo. Če bi vi v Stranki Alenke Bratušek želeli resno z izgradnjami infrastrukturnih projektov bi vaša bivša ministrica Alenka Bratušek ne bi podpisala pol milijonskega aneksa preden je odšla. Koliko kilometrov cest je že to? Če bi v Stranki Alenke Bratušek želeli resno izgradnjo infrastrukturnih projektov bi postavila vaša bivša ministrica temelje za cenejšo gradnjo. Govorim konkretno o tretji razvojni osi. Več kot očitno je, da je tukaj vaša predsednica Alenka Bratušek vneta zagovornica gradnje hitre ceste s priključkom v Šentrupertu in to tistega priključka, ki je pregrešno drag. Če bi v SAB-u želeli bi gradili več, gradili bi hitreje predvsem pa bi gradili bistveno hitreje ne pa kopirali dokumente tako kot to počnete danes. Zakaj po eni strani želite ta proračunski sklad za investicije v prometno infrastrukturo po drugi strani pa ste sami postavili temelje za najdražjo hitro cesto v naši državi? Dejstvo je, da govorite eno, delate pa povsem drugo. Če smo v Sloveniji v povprečju izgradili kilometer avtoceste - govorim z odstavnim pasom - za 9 milijonov evrov na kilometer bi radi na Koroško gradili za več kot 50 milijonov na kilometer in to hitre ceste, ki nima odstavnega pasu. Kdo je sedaj tukaj nor? Vaša predsednica Alenka Bratušek je imela vso možnost, da zgradi hitro cesto iz avtoceste A1 do Velenja z enim samim viaduktom s priključkom v Arji vasi. Ne pa, da ste delali čisto v nasprotni smeri in dobesedno to se sedaj pozna že na terenu hiteli z odkupi vseh teh zemljišč samo, zato da bi zgradili najdražjo hitro cesto s priključkom v Šentrupertu, ki bo na dobrih 13 kilometrov od Šentruperta do Velenja vsebovala 17 infrastrukturnih objektov se pravi 6 tunelov in 11 viaduktov več kot eden infrastrukturni objekt na kilometer, to ni normalno. Tukaj imate infrastrukturni sklad, gradite ceneje, pa bomo v tej državi zgradili in tudi hitreje zgradili, zgradili pa tudi infrastrukturne objekte za naše državljane, konkretno za Korošce in pa tudi Belokranjce, ki že leta in čakajo zato, ker ste postavili, in to si upam trditi, temelje za najdražjo hitro cesto v naši državi. Jaz tudi ne morem, kot Savinjčan, mimo dejstva, da se trasa, ki jo favorizirate v Stranki Alenke Bratušek, ta trasa bo uničila 150 objektov, preseljuje pa 160 ljudi oziroma 40 družin. Veste koliko denarja gre za vse te nepremičnine, za odkup teh nepremičnin ob že tako pregrešno dragem kilometru hitre ceste do Koroške? Rezultat vsega tega pa je, da se vozimo po uničenih cestah, Korošci in Belokranjci pa še danes nimajo hitre ceste. In če bi resnično pri vas želeli graditi več, bi se morali ukvarjati z umestitvijo hitre ceste oziroma trase v prostor. Vse ostalo pa je, brez zamere, milo rečeno poceni nabiranje političnih točk. In tukaj imate najboljši infrastrukturni sklad. Nobenemu se nič ne vzame, zgradi se pa mnogo več, in tukaj je potrebno začeti varčevati. Ceneje kot bomo gradili, več bomo lahko v tej državi zgradili, dajmo priti od besed k dejanjem. Zdaj, replika na repliko ni možna, ker vem, da ste se prijavili k repliki, jaz pa sem povedal vse, kar sem želel. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlagatelj ima možnost se oglasiti k razpravi kadarkoli želi, tako da gospod Andrej Rajh, imate besedo.
Tako, jaz bi kolega Reberška najprej opozoril, da Državni zbor in poslanci ne umeščamo tras v prostor, me pa zanima, za koga lobira, čigavo zemljo prodaja, in ga zato naprošam, da nam predloži končno seznam lastnikov in številke, parcelne številke zemljišč, po katerih gre trasa, da vidimo, za koga lobira. Jaz bi tu rad jasno kot gradbeni inženir pojasnil, da se tuneli ne gradijo zato, da gre objekt čez hišo, ampak mimo hiše, da je ne poruši. Vas pa, spoštovani kolega, pozivam, da nam končno predložite seznam zemljišč z imeni in priimki lastnikov, da lahko preverimo, za koga lobirate. Drugi komentarji so pa, druge vaše izjave so pa nevredne komentarjev.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Gospod Samo Bevk ima besedo, pripravi pa se gospod Edvard Paulič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor, lepo pozdravljeni, tudi predstavniki Vlade Republike Slovenije. Jaz podpiram vsako iniciativo za posodobitev prometne infrastrukture v Republiki Sloveniji, še posebej modernizacijo na prioritetnih oseh državne cestne mreže, saj v mojem volilnem okraju imamo samo državno cestno mrežo, pa seveda lokalno, nimamo železnice, nimamo plovne reke, nimamo morja, tako da edina povezava z ostalo Slovenijo in s svetom so ceste. Če bomo s predlogom Zakona o proračunskem skladu za investicije v prometno infrastrukturo pridobili prepotrebna sredstva za modernizacijo državne cestne mreže, potem sem za. Nekdanja ministrica za infrastrukturo mag. Alenka Bratušek je ta zakon v Državnem zboru v tem mandatu že večkrat napovedala. Bil sem na nekaterih sejah Odbora za infrastrukturo, pa tudi ko je odgovarjala na poslanska vprašanja. Povzeli so ga njeni poslanci. Bom povedal en primer, primer iz leta 1998. En mandat prej je Ministrstvo za kulturo pod vodstvom ministra Sergija Pelhana pripravila zakon o tako imenovanem kulturnem tolarju. Vlada ga ni hotela vložiti v proceduro in smo ga v naslednjem mandatu povzeli poslanci Državnega zbora iz vseh poslanskih skupin, leta 1998 smo ga vložili, leta 1999 je bil sprejet in ta zakon je potem z nekajkratnim podaljšanjem veljal do konca leta 2013. Se pravi, poslanski zakon, ki ga je pripravil edne izmed vladnih resorjev. Če gremo potem v nadaljevanju na samo problematiko državne cesten mreže. Že prej je državni sekretar povedal, da je glede na realizacijo proračuna Direkcije za infrastrukturo bilo glede na leto 2019 za naslednji dve leti, se pravi za tekoče leto in prihodnje leto 80 milijonov evrov manj sredstev. Se pravi, da nujno res državna cestna mreža potrebuje dodatna sredstva, da ne bo ta mreža propadala še naprej. Jaz bi rad povedal, da v Republiki Sloveniji nimamo samo drugega železniškega tira in nimamo samo tretje razvojne osi. Samo o teh dveh projektih slišimo več ali manj vsa ta leta. Imamo pa tudi druge prioritetne razvojne osi, imamo tretjo A razvojno os od Ljubljane do Kočevja in imamo tudi četrto razvojno os, ki gre od Robiča preko Tolmina do Želina in se tam razdeli na cerkljansko-gorenjski krak četrte razvojne osi preko Škofje loke do Jeparce in imamo idrijsko-logaški krak četrte razvojne osi, ki se potem preko Idrije navezuje v Logatcu do avtocestnega koridorja. Se pravi, da je nujno potrebno delati investicije na celotni državni cestni mreži. In zato potrebujemo sredstva ali iz nekega infrastrukturnega sklada, ali iz evropskih sredstev ali iz sredstev, ki jih bomo sedaj namenili za ponovni zagon slovenskega gospodarstva po epidemije koronavirusa. Tako da jaz, kot rečeno, podpiram vsakršne investicije in vsakršna dodatna sredstva na tem področju. Trenutno sem predsedujoči kluba primorskih poslancev in za ponedeljek sem sklical v Idriji klub primorskih poslancev. Udeležbo so že najavili praktično vsi župani iz območja četrte razvojne osi. Tema bo seveda modernizacija državne cestne mreže na območju četrte razvojne osi in uvrstitev tega projekta med prioritetne investicije države za zagon slovenskega gospodarstva. Jaz pričakujem tudi predstavnike ministrstva, predstavnike Direkcije za infrastrukturo, da se bomo konkretno dogovorili na tem srečanju kaj lahko naredimo za posodobitev državne cestne mreže v celotni Republiki Sloveniji in tudi na območju četrte razvojne osi, da ne bomo govorili samo o tretji razvojni osi, kot je bila to praksa doslej. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi se je prijavil državni sekretar. Gospod Mihelič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Ne morem mimo tega, glede na to, da sem predstavnik Ministrstva za infrastrukturo, bi prosil, da se dejansko za zakone, ki jih pripravljajo naše strokovne službe, da se dejansko ne izrablja tega in se tretira kot da je ministrica z ekipo bivša, kdorkoli drug povzemal ta zakon. Ne gre za povzemanje. Vemo kaj je razlika med povzemanjem ali dobesednim prepisom ena na ena. V 99,2 %. Vemo na drugih segmentih kako se to obravnava. Ampak tukaj res ne želim več posegati. To je delo Državnega zbora in vi si boste tolmačili ali je to dopustno ali ne. Jaz tukaj svojega mnenja ne bom podajal, ker nisem za to pristojen. Glede vseh ostalih projektov, ki se delajo in potrebnih sredstev, ki jih imamo, res je, želimo si več sredstev, iščemo rešitve. Res iščemo rešitve od kje vse pridobiti v teh težkih časih denar. Ni lahko. Potrebno je bilo marsikaj storiti. Ministrstvo za infrastrukturo tukaj ni stalo križem rok. V teh kriznih časih je bilo potrebno reševati ves transportni sektor. Slovenija je bila prva država in takrat smo kot ministrstvo za infrastrukturo uvedli tako imenovane tiste zelene koridorje oziroma koridorje vseh transporterjev, da je promet blaga tekel tako kot je mogel, da so bile vse dobrine tudi dostavljene v državo. Kup je bilo izzivov potrebnih in vezanih na izredne razmere, predvsem transportnega sektorja v tem obdobju. Kljub temu pa smo se že, takoj ob prihodu, usmerili v ta čas, nekako smo predvideli, vedeli smo, da bo težko obdobje, da bomo mogli zagnat gospodarstvo in da je tukaj država še kako pomembna, da poveča obseg investicij. Ampak, kot prvo, za področje cest, 80, vsaj 80 milijonov premalo, že v obstoječem proračunu, ki je bil planiran, poleg tega, smo mogli financirat tudi vse tiste izredne ukrepe, da smo blažil Covid razmere. Kljub temu, seveda pripravljamo številne projekte. Pa tukaj, medijsko je seveda najbolj izpostavljena tretja razvojna os, kjer pa stiskamo, da bi čimprej prišli do vseh potrebnih dovoljenj za gradnjo. Namreč, najbolj pomembni so projekti, ki so s svojimi projektivnimi in pa ostalimi postopki, dovolj blizu izvedbi. Tiste lahko aktiviramo relativno hitro. Kar se tiče tistega spiska in pa umestitve investicij v tisti spisek pomembnih investicij za oživitev gospodarstva, gre za projekte, ki so relativno blizu možnosti izvedbe oziroma, mi jih imenujemo »ready to go« investicije. Četrto razvojno os, smo seznanjeni z njo, definitivno gledamo tako tretjo a razvojno os, četrto razvojno os, peto razvojno os, železniško omrežje, ne zgolj primorski del ali štajerski, sedaj smo šli v obnovo drugega dela, druge faze gorenjske proge, sledi še prvi del, druge faze gorenjske proge. Skratka, na vseh teh segmentih aktivno delamo in tudi četrta razvojna os pride na vrsto, vsekakor, me pa skrbi, da v ta segment, četrta razvojna os, ne vem, če bi jo lahko umestil, mislim, da ne, ker je zgolj trenutno v fazi ideje. Jaz mislim, da v preteklosti ni bilo, če sem prav seznanjen, ampak tukaj me ne prosim držat za besedo, ampak mislim, da ni v smislu umeščanja in projektiranja, ni še skoraj nič narejenega, upam pa, da se motim. Srčno upam, da se motim, se bomo pa, dejansko temu posvetil no, to vam lahko zagotovim. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Bevk. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica, za besedo. Čisto kratko pojasnilo oziroma replika državnemu sekretarju. Seveda, na državni mreži oziroma na četrti razvojni osi, je veliko projektov, ki jih je potrebno realizirati. So v načrtih, v razvojnih načrtih države, vendar se odlašajo tam, kjer piše, po letu 2022, 2023, kajne. Veliko jih je tudi v taki fazi, da bi lahko šli v izvedbo, pa se spet odlašajo, ker, je recimo, ker manjka teh 80 milijonov in tako dalje in tako dalje. Tako da, bi lahko v ta načrt, za poživitev slovenskega gospodarstva, uvrstili kar nekaj projektov na območju četrte razvojne osi, ker mislim, da so pripeljani tako daleč, da lahko grejo v izvedbo ali pa vsaj v načrtovanje. Je pa res, da obstaja en večji projekt, ki pa terja tudi prostorsko umeščanje, to je pa ta povezava Cerknega, z Gorenjsko, kjer je predvidena tudi predorska povezava, ta prostorski načrt oziroma ta trasa, pa se – pazljivo poslušajte – umešča v prostor že od leta 2006, se pravi, že 14 let, pa še danes na Direkciji Republike Slovenije in na Ministrstvu za okolje in prostor, študirajo, katera varianta je bolj primerna. Jaz ne poznam nobene ceste, ki bi se tako dolgo umeščala v prostor. Celo na območju avtocestnega križa, mimo Radovljice in mimo Trebnjega, se je umeščalo tam, 10, 11, 12 let, nikjer pa še 14 let. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima gospod Edvard Paulič, pripravi pa se gospa Mateja Udovč. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Jaz bom vsebinsko komentiral predlog zakona, ne bom se spuščal v lastništvo oziroma avtorstvo, niti mi to ni poznano. Eno temeljnih načel, ki mora veljati za državo kot varuha javnih sredstev je, da mora biti poraba javnih sredstev pregledna in pa odgovorna. Še vedno čutimo posledice tako imenovane korona krize, zato je pomembno, da po koncu epidemije naše gospodarstvo čim bolj uspešno postavimo na noge. To lahko storimo med drugim tudi z zagonom investicij v državi, predvsem z investicijami v infrastrukturo. Verjetno se po večini strinjamo, da so prav tovrstne investicije eden najbolj učinkovitih ukrepov v času recesije. Pri pa je pomembno, da se zagotovijo ustrezni viri in mehanizmi in morda rešitev lahko predstavlja tudi poseben proračunski sklad za investicije v prometno infrastrukturo. Minister za infrastrukturo je nedavno izjavil, da je za financiranje infrastrukturnih projektov potrebno zagotoviti stabilen vir financiranja in s tem se vsi strinjamo, tudi predlagatelj in njegov predlog zakona gresta danes v tej smeri. Evidentno pa nestrinjanja z načinom izvedbe glede na to, da Vlada predlog zakona ne podpira. Očitno se Vlada sicer zaveda pomena investicij, saj je konec maja sprejela interventni zakon za odpravo ovir pri izvedbi pomembnih investicij. Zakon predvideva pripravo spiska prioritetnih investicij in od sprejema zakona je minilo skoraj tri tedne, spiska pa še kar ni, čeprav bi ga po mojem mnenju morali priložiti že predlogu zakona, da bi poslanci lahko vedeli o čem glasujemo. Kar pa v tem zakonu pozdravljam, pa je določilo, ki predvideva obvezno uporabo smernice Evropske komisije o udeležbi izvajalcev iz tretjih držav. Bistveno pri tem je, da se lahko ponudnike iz tretje države izloči iz javnega razpisa, če ne upošteva ekonomskih delov, socialnih in pa pravnih standardov in na ta način bodo pri izvedbi večjih infrastrukturnih projektov veliko bolj konkurenčna naša domača podjetja. Pa če razložim zakaj je to koristno in pa dobro. Če posel dobi domače podjetje, ostane v Sloveniji okoli 70 % vrednosti posla. Če posel dobi podjetje s sedežem v tujini, ostane v Sloveniji okoli 20 % vrednosti pogodbe, kar pomeni, da je potrebno gledati na makroekonomske učinke, na rast BDP, na razvoj, na zaposljivost in ne samo na pogodbene cene in to pozdravljam. In zato je pomembno še posebej v času krize zagnati investicijski cikel in investirati v infrastrukturne projekte in vse to kar sem povedal nas privede do ugotovitve, ki sem jih povedal na začetku, potrebujemo stabilen vir financiranja. Kot rečeno, bi proračunski sklad po mojem mnenju še dodatno prispeval k kontinuiranemu izvajanju investicij, predlog zakona širi nabor virov za investicije, kar je po mojem mnenju dobrodošlo. O tem ali so vsi viri pravi, danes sicer težko sodim. Pomembno je tudi, da namenski viri niso časovno omejeni, kar predstavlja možnost srednje in pa dolgoročnega planiranja investicije. Glede na argument Vlade, da se lahko viri namensko uporabijo za prometno infrastrukturo samo v primeru, če ti v celoti ali deloma izvirajo iz prometne infrastrukture, se vendarle sprašujem zakaj bi bilo sporno, da bi se del pobranega DDV prenesel tja kjer država najbolj potrebuje sredstva in kjer bi se dejansko dosegel največji multiplikativni učinek. Ali ne predstavlja večje gospodarnosti to, da država vloži svoj denar tja ker bo za vložen evro iztržila največ? Po podatkih nekaterih ekonomistov namreč vsak začetni evro investicije doprinese oziroma prinese 2,8 evra dodatka v BDP, če seveda gradijo slovenska podjetja. Po mojem mnenju je današnja razprava v takšnem ali drugačnem infrastrukturnem skladu na mestu, je koristna, sem pa tako sam kot tudi v stranki LMŠ odprt za morebitne drugačne, boljše, ustreznejše predloge.
Hvala lepa. Naslednja ima še pred vami, gospa Udovč, se je javil predlagatelj. Izvolite, gospod Rajh. Se odpovedujete gospod Rajh? Gospa Udovč imate besedo. Naslednji razpravljavec pa bo gospod Franci Kepa. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica, za besedo. Epidemija COVID-19 se počasi umika iz našega vsakdanja, tako da se spet pridružujemo normalnemu ritmu življenja in del, a posledice na gospodarskem področju, ki še niso dokončno znane ostajajo. Tudi v Državnem zboru in Vladi se ponovno srečujemo z vsakodnevnimi temami, problemi in dilemami, ki so rešljivi le na dolgi rok. Tipičen primer je reševanje investicij v prometni infrastrukturi. Nikoli dokončana zgodba, vedno premalo denarja za vse prepotrebne investicije, ki jih utemeljujemo predvsem s prometno varnostjo. Po drugi strani pa se, zaradi višine sredstev na teh postavkah kaj radi pomislimo na njihovo krčenje in prerazporejanje ob rebalansih proračunov, zato povsem razumem idejo in težnje po ustanovitvi posebnega namenskega Sklada za financiranje investicij in investicijskega vzdrževanja prometne infrastrukture. Konec koncev je bila to tudi ideja našega bivšega ministra Stranke modernega centra, dr. Petra Gašperšiča, o oblikovanju infrastrukturnega sklada. Z njim bi dosegli stalen obseg finančnih sredstev namenjenih za te potrebe. Klub vsem dosedanjim poizkusov do ustanovitve sklada ni prišlo. Običajno se je zataknilo pri virih financiranja, razpoložljivih sredstvih in usklajevanju z Ministrstvom za finance. Tudi sedanja veljavna ureditev tega financiranja preko sklada ne omogoča oziroma predvideva. To tematiko obravnava Zakon o zagotavljanju sredstev za investicije v prometno infrastrukturo. Z njim so zagotovljena namenska sredstva za izvedbo investicij in vzdrževanje prometne infrastrukture do leta 2023. Jasno se določajo tudi viri financiranja in sicer letne dajatve za uporabo vozil v cestnem prometu in koncesijske dajatve Luke Koper, ki pripadajo Republiki Slovenji. Ko je med mojo predstavitvijo stališča poslanske skupine kolega Rajh grobo posegel v mojo besedo in vpliv privatizacija pa se vprašam kaj meni o vseh investicijah javno zasebnega partnerstva, ki se sklepajo v javni upravi. Ali je to tudi privatizacija ali je to pomoč državi? Ne morem mimo dejstva in pritrditi, da je res, kar je povedal kolega Vojko Starović, popolnoma strinjam se z njegovimi besedami, ko je rekel, da Infrastrukturni sklad resnično potrebujemo. Pred epidemijo COVID-19 pred padcem Šarčeve vlade smo imeli rekordni proračun, proračun preko 10 milijard, ki bi omogočal zelo dobro osnovo, da bi se takšen sklad ustanovil in ne samo ustanovil temveč tudi zaživel pa se retorično vprašam kakšno mnenje je o tem skladu takrat imel minister za finance? Ampak saj razumem danes ni več Šarčeve vlade, ni več enakega sestava ministrstva in prav tako še dolgo ne bo rekordnega proračuna kot smo ga imeli v preteklem letu kot ga je imela Šarčeva vlada. Predlog zakona, ki ga imamo danes na mizi pa zelo posega v davčno politiko pravzaprav še ve. Predlagani zakon lahko davčno politiko [[nerazumljivo]], zato bi morali tovrstni predlogi kot sem povedala že v stališču vedno prihajati s strani Vlade in v katerih bi bili vključeni vsi deležniki. Ne moremo mimo oziroma vsekakor se moramo vprašati o smiselnosti odvajanja dve % točki DDV-ja kot vir zagotavljanja sredstev v ta namenski proračunski sklad. Glavni cilj pri določanju namenskih virov za investicije v prometno infrastrukturo je, da poglavitni viri izvirajo iz uporabe in obremenitve prometne infrastrukture. Prav tako pa da se ponovno namenijo za investicije na področju prometne infrastrukture s ciljem njenega ohranjanja oziroma izboljšanja. Slednjega pogoja pa davek na dodano vrednost ne izpolnjuje. Ne izpolnjuje. Zato je navajanje dela DDV-ja kot namenskega vira, ki bi se namenjal za investicijo v prometno infrastrukturo, neustrezno. Sama ocenjujem, da je predlog zelo dobra osnova za reševanje te problematike, vendar zaradi vsega navedenega pa ocenjujem, da v tem času še ni primerno za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. K besedi se je prijavil predlagatelj. Izvolite, gospod Rajh.
Tako, razprava postaja kar živahna. Vidim, da je še zmeraj nekaj nerazumevanja s strani kolegov poslancev, pa bi zato rad podrobneje pojasnil tretji člen, torej govorimo o enem izmed petih členov zakona, ki so napisani na A4 listu. Govorimo o 3. členu, ki govori o prevzemanju obveznosti v breme infrastrukturnega sklada, da je to mogoče le do višine načrtovane porabe v veljavnem načrtu razvojnih programov državnega proračuna, in kot veste, mi imamo šestletni drsni plan, v katerem so te investicije načrtovane, snovane in prav zaradi tega je potrebno, da se za izvedbo teh investicij zagotovijo potrebna sredstva. In res je, mi smo predlagali, da se vanj vključi tudi dve odstotni točki DDV-ja, to ni nič, to ni noben unikum, poglejmo, tudi za pokojninsko blagajno se izvaja transfer iz proračuna, in tisti, ki oporeka temu, potem oporeka tudi, da se ta transfer izvaja. Pa me zanima, a bodo zaradi tega pokojnine manjše? Bodo upokojenci prikrajšani? In zavedati se moramo, vlaganja v infrastrukturo so tista vlaganja, ki krepijo naše gospodarstvo, ki krepijo našo strateško prednost in ki omogočajo, da podjetja in naši državljani delajo. Spomnimo se, tudi kolega Podkrajšek je lepo pokazal, kaj se zgodi, če sredstev ni dovolj. Investicije zamrejo in infrastrukturni sklad je namenski sklad in namenski ukrep, da se zagotovi kontinuirano izvajanje investicij. In tudi iz razprave, kolikor vidim, ni dejansko nobenega vsebinskega nasprotovanja temu skladu, vsi se strinjate, da je potreben, vsi ste pokazali na nihanja v izvajanju investicij, in infrastrukturni sklad je tisti sklad, ki ta nihanja odpravlja. To je sklad, ki bo zagotovil kontinuirano izvajanje potrebnih investicij v dobro vseh državljanov in našega gospodarstva.
Hvala lepa. Predno dobi besedo gospod državni sekretar, naj povem, da sta k razpravi, da so k razpravi prijavljeni še gospod Franci Kepa, mag. Andrej Rajh kot razpravljavec, ga imam na seznamu, in pa kot zadnji gospod Ljubo Žnidar. Gospod državni sekretar, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Zgolj v pomoč bi rad pojasnil eno zadevo, in sicer sredstva, ki se natekajo v integralni proračun in se iz integralnega proračuna namenjajo za kakršnokoli stvar, je drugače potrebno razumevati kot neposreden prenos odstotka DDV-ja v določeno [[nerazumljivo]]zadevo. Skratka, če opredelimo, ravno to je spornost tega zakona. Tukaj pravno smo v nasprotju z drugim členom Zakona o javnih financah. Mi ne moremo odstotka DDV-ja, ki se nabira iz vseh možnih panog, neposredno preusmeriti v zgolj prometni sektor investicij. Ne sme se. Torej, pravno je to nedopustno. In tega v državi pač ne počnemo. In drugače pa je, če iz vseh virov se DDV transferira v integralni proračun, potem pa Vlada iz proračuna oziroma proračun, ki ga sprejme seveda parlament oziroma Državni zbor, pa se potem namenja po posameznih področjih. Torej, to sta dva različna pristopa. In ravno tukaj je nedopustnost, da se odstotne točke neposredno namenja določeni panogi. Hvala.
Hvala lepa. Predlagatelj gospod Rajh.
Tu bi želel jasno pojasniti, da se pokojninska blagajna prvenstveno polni iz prispevkov pokojninskega in invalidskega zavarovanja. In manjko potrebnih sredstev zagotovi državni proračun.
Hvala lepa. Nadaljujemo. Gospod Franci Kepa ima besedo. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Vse prav lepo pozdravljam! Mislim, da se vsi strinjamo, da so dodatna sredstva dobrodošla investicijska in enakomerna, samo morajo stati na realnih tleh. So pa trenutno časi, mislim da zelo potrebno je preudarno misliti na vsak denar za investicije, še posebej zaradi virusa.
Gospod poslanec, se opravičujem, samo mikrofon malce bližje. Hvala.
Slovenija že 30 gradi investicije v infrastrukturah. Mislim, da je večina večjih cestnih infrastruktur je že naredila, večjih projektov, so pa še preostali, tretja os proti Koroški, proti Dolenjski. Slišim za četrto os, je tudi predvidena, ki ni bila še v planih do sedaj. Vse te hitre ceste naj bi se gradile v kratkem. Mislim, da je tukaj še kakšna dodatna, še tudi iz Kočevja do Ljubljane v posodobitev ali hitra cesta. Mislim, da ne bo zmanjkalo materiala za graditi in projektov v bodoče. Kolegi so omenili, da bi bilo dobro, da gradijo projekte samo slovenski izvajalci in da je to zelo dobro. Mislim, da imamo v preteklosti tudi slabe izkušnje s tem. Večino smo forsirali v 20 letih naše izvajalce, pa smo potem videli kaj se je iz tega izrodilo. Večine teh firm ni več, od SCT, Primorja, Gradisa. Mogoče bi boljše, da bi kombinirali oziroma na javnih razpisih ne moremo izločiti tudi tujih izvajalcev, kakor se je to v preteklosti delalo. Ali je bil to dogovorno med sabo, med temi večjimi izvajalci slovenskimi ali to ni bilo. Prepričan sem, da bi bolje, da bi bila to kombinacija tudi s kocesionarjem iz tujine, kakor tudi drugi delajo. Primer Hrvaške, naredili so dobre kvalitetne avtoceste in zelo hitro, prej kot mi. Primer je tudi iz naše občine, kakor je bilo omenjeno, okoli Trebnjega. Tam se je 10, 12 let umeščalo. Očitek je bil, da je to bila politična zadeva. Mi Trebanci smo še sedaj prepričani, da smo naredili dobro, da smo vztrajali, da se ni povozilo staro avtocesto, pa da imamo sedaj to bivšo H1 sedaj za obvoznico. Če bi pa šlo po tej cesti, po stari bi pa v primeru nesreč smo imeli ves promet čez Trebnje in smo zadovoljni, da je tako bilo. Kar se tiče bi dodal, na infrastrukturi na železnici je pa zelo podhranjena in se v teh 30 letih ni naredilo nič. Mislim, da bi minister moral pozornost dati predvsem železnicam v prihodnosti, ker da potujemo 50 kilometrov eno uro pa pol, to ni primerno za ta čas. Me moti, ker sekretar je omenil vse železniške proge, razen dolenjske, spet, ni, izgleda spet nismo v planu nikjer in to je ena regionalnih stez, ki je baje samo od Grosupljega do Ljubljane predvidena v kratkoročno, vendar Dolenjska, Dolenjska ima dve, dve največji izvozni firmi, Krka in Revoz, v preteklosti, še 3 leta nazaj so se vsi avtomobili iz Revoza, katerih naredijo okoli, preko 200 tisoč na leto, vozili po železnici, sedaj pa se vsi, vsi ti izvedeni avtomobili vozijo po avtocesti in mašijo že tako prepolne avtoceste, avtocesto proti Ljubljani. Zadevo sem povpraševal in je rečeno, da železnica trenutno ni sposobna v kratkem času oziroma strankam dopeljat avtomobilov. Jaz sem prepričan, da bo trenutna vlada, kakor je bilo rečeno, z mlado ekipo izvedla zadeve, ki so že v načrtih, verjetno z omejenim denarjem, vendar podkrepljeni z denarjem, ki je tudi predviden in, in da ne obljubim tudi, tudi nepovratna sredstva iz Evrope, plus kreditno, kreditno sposobnostjo, da bo uvrstila projekte in izvedla vse te, hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Rajh, kot razpravljalec, kot poslanec, izvoli.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Tokrat se javljam kot razpravljalec, debata je kar pestra in prav je rekel kolega Kepa: v Sloveniji infrastrukturo gradimo že 30 let. Gradimo jo zato, ker je na razpolago premalo denarja, nikoli dovolj denarja in to v bistvu potrjujete tudi vsi poslanci. In namen tega sklada, tega namenskega sklada je, da se zagotovijo potrebna sredstva za vzdrževanje in novogradnjo potrebne infrastrukture, tako na področju cest in prometa, em, železnice, zavedati se moramo, da imamo v Sloveniji približno 6 tisoč kilometrov državnih cest, nekaj več kot tisoč 200 kilometrov železnic in to je količina, ki potrebuje sredstva. Med nami ni poslanca, ki ne bi vedel za kak odsek ceste v svojem kraju, ki je potreben obnove. Praktično ne mine nobeno, nobeno zasedanje Državnega zbora, kjer poslanci resornemu ministru ne bi zastavljali vprašanja s to tematiko. In naš sklad, ki smo ga vložili v proceduro, govorimo o 5 točkah, zapisanih na A4 straneh, od tega sta 2 točki zanašata, od tega se 2 točki nanašata na prehodne določbe, govori točno o tem, o tem, da bomo utrjevali našo infrastrukturo, da bomo utrjevali naš geostrateški položaj, da bomo našemu gospodarstvu zagotavljali potrebno strateško prednost in našim ljudem delo. To je v krizi, ki je pred nami in ki jo pričakujemo, zavedati se moramo, da relevantne inštitucije napovedujejo padec gospodarske aktivnosti za približno 8 %, pomemben protiukrep, protikrizni ukrep. Zavedati se moramo, da je gradbeništvo tista panoga, ki poganja številno, številne, številne druge panoge in ima najvišji multiplikativni učinek in zato se tudi že skozi vso zgodovino ravno iz kriznih situacij rešujemo z zagonom državnih infrastrukturnih investicij. In zavedati se moramo, da kapital ni vedno naklonjen, torej privatni kapital ni vedno naklonjen investicijam. Sprašujem se, kdo od privatnikov bo vložil svoj denar za obnovo ceste med Mariborom in Arehom na Pohorju Za take ceste, za take projekte, denarja ni in, torej, privatnega denarja in privatnega interesa ni in zato je dolžna poskrbet država in ravno z tem infrastrukturnim skladom, tem korakom prihajamo naproti. Zavedat se moramo, da je pred nami digitalizacija, informatizacija, da med ukrepe za spopadanje s podnebnimi spremembami, spadajo seveda ukrepi razogljičenja prometa in ravno železniška infrastruktura je tista infrastruktura, ki bo k temu zelo veliko pripomogla, vlaganja v železnico so pa zelo draga. In, v tej točki bi se rad dotaknil tudi kolegice Udovč, ki je govorila o javno zasebnem partnerstvu in o privatnih investitorjih. Ravno v projektu drugi tir, je njihov bivši minister Gašperšič, predvidel vložek Madžarov v obliki posojila, ki bi ga v petdesetletnem obdobju preplačali, torej za 100 %. Govorimo o znesku obresti na 200 milijonov glavnice, približno 200 milijonov obresti in to je nedvoumno izkazan interes privatnega kapitala, ki bi ga na koncu plačal kdo drug, kot slovenski davkoplačevalec. Zavedat se moramo, da je infrastruktura naša, torej, strateška prednost, da gre za strateško pomembne stvari in za strateške pomembne stvari, ki imajo tudi obrambno funkcijo, ni prav, da so v njih vpletene tuje države in tuje gospodarske družbe. Zavedat se moramo, da tuje države in tuje firme, preko lastniških deležev, izvajajo svoj gospodarski interes in ni prav, da tuja podjetja in tuje države, dobijo pogled v infrastrukturo, ki je za Slovenijo strateškega in tudi obrambnega pomena. Zavedat se moramo, da danes nimamo samo klasičnega vojskovanja, ampak, da je zmeraj bolj prisotno računalniško vojskovanje, torej kibernetski napadi in, bom rekel, napadi preko kibernetike, v našo infrastrukturo, imajo lahko trajne, trajne posledice. Bi se pa tudi rad dotaknil tudi mojih predgovornikov, ki žal ne ločijo med 2 procentoma in 2 odstotnima točkama. 2 % se računata od 100 %, 2 odstotni točki se računata od 22 % in to je v bistvu zadeva, ki bi jo moral vedet in razumet vsak poslanec. Prav tako, se mi zdi nedopustno, da se pojavljajo, v Državnem zboru, s strani poslancev, trditve o, torej, lobiranja, izrecna lobiranja, za nova umeščanja v prostor, za spreminjanje tras. Naloga poslancev ni umeščanje objektov v prostor, to delajo v Sloveniji za to pristojne inštitucije, lahko pa take poskuse razumem tudi kot zagovarjanje lastnih interesov, če nekdo želi po novi trasi, speljat cesto, to pomeni, da za nekoga prodaja zemljo, tako jaz sklepam, in pomeni tudi očitno neke dobrobiti, pa ne bom dalje govoril, zato sem tudi pozval kolega, da pride na plan s spiskom zemljišč in tudi poimenskim seznamom lastnikov zemljišč, da mogoče preverimo potencialni konflikt interesov. Dotaknil bi se rad tudi pokojninske blagajne in bi jo to rad navezal tudi na sklad. Zavedat se moramo, da če v, za izvajanje določenih investicij ali pa, bom rekel, javnih obveznosti, manjka sredstev, tako kot na primer v pokojninski blagajni, država manjkajoča sredstva zagotavlja iz državnega proračuna in v tem smislu, člen, torej določba v 2. členu, v tretjem odstavku, ko govorimo o dveh odstotnih točkah DDV-ja, tu ne odstopa, v tem smislu pač, da je fiksno določena. V pokojninski blagajni se pa ta sprotno določa po potrebah in to je v bistvu edina razlika in jaz tukaj ne vidim nič spornega. Prav je, da naše investicije načrtujemo tako, da bodo našim zanamcem torej tudi našemu gospodarstvu zagotavljale potrebno varnost. Prav je, da jim zagotovimo potrebna finančna sredstva in naš sklad pravzaprav sledi tem potrebam naš predlog torej. In tudi iz razprave je mogoče razbrati, da predlogov pravzaprav vsebinsko nihče ne nasprotuje, vsi se strinjamo, da so investicije potrebne, da je potrebno zagotoviti potrebna finančna sredstva. Zakon je odprt in jaz pravzaprav ne vidim nobenega razloga, da se postopek ne bi nadaljeval, da se ne bi upoštevale pripombe poslancev in ministrstva. Menim, da gre za ukrep, ki je proti krizen to gre tudi za ukrep, ki ni uperjen proti Vladi proti nikomur. Mi samo želimo, da se bodo investicije izvajale, da se ne bo, zaradi neizvajanja potrebnih ukrepov delala škoda. Kolega Podkrajšek je tudi pokazal kaj se zgodi, če ni na voljo dovolj sredstev torej, da investicije usahnejo, usahne gospodarska aktivnost, popadejo tudi gradbena podjetja, če nimajo dela. Ravno ta naš ukrep pomeni proti krizni ukrep, ukrep, ki gre za dobrobit države in državljanov. Zakon, ki smo ga pripravili, ki smo ga vložili je kratek, je jedrnat, je jasen, je pregleden, je transparenten in zasleduje vse navedene cilje, vse želje v dobrobit ljudi, države, gospodarstva. Zavedati se moramo, da Italija in Madžarska torej Avstrija in Italija ter Madžarska po drugi strani pospešeno gradijo svojo infrastrukturo in če mi naše infrastrukture ne bomo zgradili bomo izgubili našo geostrateško prednost. V Avstriji je pred zaključkom izgradnja severne proge, ki gre vzporedno z Dravsko dolino po avstrijski strani vse do Italije, do Trsta. Po naši južni strani so zelo prisotni in agresivni Madžari. V Srbiji in na Madžarskem so zelo agresivni Kitajci in če mi ne bomo zagotovili lastnih sredstev in če bomo dovolili tako kot se namiguje, da bodo sredstva izključno financirali tujci bodo tudi tujci gradili, bodo tujci upravljali in imeli tudi pogled v našo infrastrukturo in nas tudi, če želite izsiljevali. Ravno zaradi tega je ta infrastrukturni sklad tisti ukrep, ki bo nam zagotovil stabilne vire financiranja, varnost, ne samo ekonomsko, ampak tudi geostrateško in obrambno varnost, zato vseeno kolege poslance pozivam, da prisluhnejo našemu predlogu in ga podprejo in kolikor želijo tudi dopolnijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za besedo je zaprosil državni sekretar Aleš Mihelič. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala lepa za besedo. Rad bi samo opomnil na eno stvar, ki jo predlagatelj izpostavlja. In sicer vsebinska osnova, na kateri temelji zakon je sporna v kontekstu, da je v nasprotju z 2. členom Zakona o javnih financah torej vir, iz katerega bi se polnil proračun ta Infrastrukturni sklad se na ta način more polniti. Skratka, pravno formalno zadeva ni dopustna. Kot drugo bi pa še eno zadevo navrgle. Namreč, če je Infrastrukturni sklad kot je trenutno definiran ne vpeljuje nobenih novih prihodkov torej ga ne polnimo z nobenimi dodatnimi obremenitvami, prilivi, s kakršnikoli drugim virom torej to pomeni, da ne more biti to v nikakršni meri trenutno neki ukrep, ki bi bil proti krizni, ki bi v tem trenutku nam dajo na razpolago za zagon investicij, za zagon gospodarstva kakršnakoli dodatna sredstva. Pač jih ni. In v tem kontekstu pomeni, da bo Ministrstvo za infrastrukturo, po analogiji predlagatelja, bo sicer iz proračunskih sredstev se natekalo v infrastrukturni sklad tistih 270 milijonov DDV-ja, pri čemer naš podatek, ki ga je potrdilo tudi Ministrstvo za finance, je, da po vašem predlogu je to zgolj 77 milijonov, ne 270, kot ste vi predlagali, ali 84 kot je ocenil poslanec Horvat, ampak zgolj 77 milijonov. Torej iz tega stališča, če gledamo, ne bo za investicije prav nič več na razpolago, kot je trenutno. Le pripeljalo se bo preko infrastrukturnega sklada. Torej, če ni novih virov, ni novih sredstev, ni več investicij, zgolj dodaten sklad. Je pa res, da v prihodnjih letih bi tovrsten sklad ali vsi podobni skladi, ki se financirajo bodisi posredno z obstoječimi viri ali pa z nekimi dodatnimi zunanjimi viri, bi omogočilo neko kontinuiteto, vendar trenutno pa potrebujemo dodatna sredstva, ker jih nimamo. In če jih zgolj transferiramo iz proračuna, bo pač v proračunu manj denarja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kot zadnji je na vrsti Ljubo Žnidar. Izvoli.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik, kolegice in kolegi. Zdaj, v osnovi, če pogledam samo vsebino in sam namen, bi temu rekel, da je ta predlog zakona dober. To je moje mnenje, ampak dober, če bi ga postavil v leto 2009. Pa bom šel po vrsti, da mogoče to svoje razmišljanje utemeljim. Poglejte, dejstvo je, da je trend gradbeništva, predvsem tu mislim na trend investicij v prometno infrastrukturo, izjemno nihal glede na obseg gradenj v različnih časovnih obdobjih. To se pravi, prihajali smo do zelo visokih vlaganj v infrastrukturo, dejansko, da ne rečem, do pregorevanja gradbeništva in tudi del ostalega gospodarstva, bi rekel, potem v naslednjih letih do izjemnih padcev, kjer so gradbene družbe propadale, tudi gospodarsko je prihajalo v večjo krizo, kajti vemo, da gradbeništvo veže nase 43 % celotnega ostalega gospodarstva, se tudi ostalo gospodarstvo vzporedno z upadom gradbenih investicij tudi krepko ohlajalo. Če navedem primer, od leta 2005 pa do leta 2008 se je gradil zadnji večji krak avtoceste, tako imenovanega pomurskega kraka. Poglejte, takrat je bila realizacija, samo DARS je imel letno realizacijo 900 milijonov. Direkcija za ceste, ki upravlja z magistralnim regionalnim programom, po celi državi je imela realizacijo takrat okrog 210 milijonov letno pa še nekaj drobnarij je bilo. To se pravi, takratna realizacija je bilo letno tam nekje okrog milijardo 200. Po letu 2009 je ta realizacija vsega skupno padla tam nekje okrog 250 do 300 milijonov. To so ekstremni, ekstremni padci, seveda, ki jih tako močen gradbeni sektor, izvajalski sektor v Sloveniji ni prenesel. Prišle so posledice, kar velike posledice. Veliko večjih gradbenih družb je propadlo, seveda tudi manjši kooperanti, dobavitelji in tako naprej. Da bi se temu izognili, bi takrat v letu 2009 še kako potrebovali takšen zakon, kot je danes na mizi. In zdaj, če grem k temu zakonu. V letu 2009 je bil prvi predlagatelj zakona, podobnega zakona, kot je tale, gospod Verlič. To je bil takrat seveda, takrat je gospod Verlič izhajal iz opozicije in ta zakon ni bil sprejet. Pa bi bil takrat v tistem času še kako kako potreben. Potem nadalje, v letu 2016, sva z gospodom Černačem, njegov osnutek krepko novelirala in razširila v dva zakona. Prvi zakon je bil Zakon o zagotavljanju namenskih sredstev za prometno infrastrukturo in drugi zakon o prioritetnem naboru infrastrukturnih projektov. Dokument, resolucija o razvoju prometne infrastrukture do leta 2030 je zelo dober dokument in iz tistega dokumenta je bil povzetek, nabor najbolj prioritetnih potreb razvoja infrastrukture v Republiki Sloveniji. In seveda danes je na mizi zakon o, jaz bi rekel, o tako imenovanem tretjem branju, če tako rečem, je res da je precej precej skrajšan, tudi manj ima virov financiranja takrat v najinem predlogu so bili viri tudi od tako imenovanega bencinskega centa, to se pravi, del trošarine od goriv, tudi del dobička od družbe Dars, predvsem s tem stališčem, s tem namenom, da bi se teh namenskih sredstev zbralo čim več. Danes smo pa junija 2020. In zdaj, če pogledam nekako projektno sliko kaj se bo dogajalo na investicijah v naslednjih treh letih, je stanje sledeče. Sigurno se bo v naslednjih treh letih izvajal krak tretje razvoje osi sever. Govorim o kraku Velenje-Slovenj Gradec. Realizacija, ocena investicije 423 milijonov. Sigurno se bo v teh treh letih to realiziralo. Potem realizacija tretje razvojne osi jug, od Novega mesta do Bele Krajine doli, ocena malo manj kot 600 milijonov. Že v pridobljeno gradbeno dovoljenje, skratka ta investicija se bo odvijala v naslednjih treh letih. Ravno tako predor tunela Karavanke, pogodba podpisana, pričetek konec letošnjega leta ali pa že v jeseni letošnjega leta, podpisana pogodba 120 milijonov. Danes smo velik govorili o programu direkcije, ki pokriva magistralni in regionalni program v Republiki Sloveniji. Ta letno potrebuje, da vzdržujemo stanje ceste, kvaliteto stanja cest kakršnega imamo, letno 260 milijonov. Res je, da so bila ta sredstva letos znižana, jaz sem še večji optimist kot spoštovani gospod državni sekretar in verjamem, da se bodo letos ta sredstva z rebalansom proračuna povrnila nazaj v investicijske namene, kajti denar namenjen v investicije je nagon gospodarstva. In zdaj, če to stvar dejansko investicijsko seštejem [[…]]A ja, pozabil sem še drugi tir. Drugi tir, vrednost, seveda ne vemo natančno kakšna bo, pa veliko je bilo govora o tem, ampak recimo moja ocena za naslednja tri leta je recimo, da bo nekje realizacija v naslednjih treh letih recimo enih 800 milijonov. In če to seštejem, je to v naslednjih treh letih dobre 3 milijarde. Če delimo to s tri leta, je dejansko dobro milijardo 50 na leto v letih 2021, 2022 in 2023. To je zelo velik obseg in smo skoraj, bi rekel, na tistem obsegu takrat, ko smo govorili o visoki konici od 2005 do 2008, ko je bila letna realizacija milijardo 200 letno. Zelo blizu tam smo. To se pravi, da če jaz temu tako rečem, in četudi pogledam vire financiranja, dejansko, pa ne sedaj da me kdorkoli bo držal za besedo, ker mu bom zelo dober odgovoril, za vse investicije, ki sem sedaj naštel te kar velike cifre je zagotovljen finančni vir. Finančni vir, ki je vezan na proračun je zgolj vir Direkcije za ceste Republike Slovenije, ki znaša sedaj nekje okroglih dobrih 130 milijonov ta moment. Jaz upam, da bo z rebalansom se vrnil nazaj na 260 milijonov. Za ves ostali investicijski del so finančna sredstva zagotovljena. Tretja os sever, tretja os jug, Karavanke, investitor Dars. Res je, Dars bo za te investicije najemal za del pokritja teh investicij najema kredite. Dars zelo uspešno poplačuje vse kreditne obveznosti zaradi tega, ker ima več finančnih prilivov kolikor jih je dejansko ob najemanju kreditov planira. To se pravi, on uspešno reprogramira kredite, jemlje nove kredite z boljšimi pogoji in jih z lahkoto poplačuje. Tu finančni vir za pokritje vseh teh investicij ni problem. Vezano na proračun je samo direkcija s tem svojim deležem. To se pravi, da danes bi pa rekel, se pa vprašam ali ta zakon o namenskih sredstvih potrebujemo ali pa ne. Po moji oceni bi rekel, da, jaz bi rekel, spet prihaja za gradbince obdobje, če po domače rečem, debelih krav. Veliko dela bo. Gospodarstvo bo z zagonom vseh teh investicij v Sloveniji zelo zacvetelo. Veliko dela bo. In če je veliko dela, potem seveda se tudi državni proračun polni. Danes mogoče, z mojega stališča, ta časovni moment ni potreben. V tem predlogu zakona predlagatelj na sedmih področjih presoja posledice in vpliv sprejetja tega zakona. Ne presoja ga pa kakšne ima finančne posledice za proračun. Mislim, meni je to zelo čudno in to bi morala biti prva presoja. Kajti vemo, da vsi ti prihodki so danes prihodki proračuna in sprejetje takšnega zakona ima zelo velik vpliv na proračun. Pa se strinjam z mnenjem predlagatelja, da če vlagamo v infrastrukturo je to multiplikativni učinek. Absolutno se strinjam. Ampak glede na našteto, kar sem predstavil, so pa dejansko vse te investicije finančno pokrite. Denar ni problem. Veste kaj je v Sloveniji problem? Postopki so problem, da pridemo zopet do novih investicij, da pridemo do novih umeščanj v prostor. Danes smo slišali, jaz zelo dobro poznam tudi primere iz preteklosti, ko govorimo o 9, 11, 13 let umeščanja v prostor. To pa je problem. To pa niso normalne časovnice. Seveda sporen je tudi ta vir prihodka, sedaj ne glede ali je odstotek ali je procent ali karkoli je. Skratka gre kar za občutna sredstva. Kajti vemo, da je DDV čisti davčno finančni prihodek v proračunu. In sedaj če smo priča, bi rekel, res precejšnjemu izpadu v sam proračun, potem je finančni minister v velikih skrbeh in seveda on bo tisti, ki ne bo prižgal zelene luči, da gre tak zakon v sprejem. Jaz verjamem, da je bil namen dober, ampak danes lahko rečem, da denar ni problem. Finančni viri za zagotovitev investicijskega ciklusa v naslednjih treh letih za milijardo 50, kakor sem jaz izračunal, je pokrit, je pokrit, pa verjamem, da je v lokalnem okolju še veliko regionalnih cest, veliko premostitvenih objektov, veliko zavarovanj pobočij, kakih plazov in tako naprej še potreba, ampak seveda treba se je opredeliti na neko letno kvoto in ta letna kvota, ki jo ima direkcija oziroma bi jo naj imela, da se ne slabša stanje slovenskih magistralnih in regionalnih cest je tam nekje okrog 260 milijonov in če bo direkcija ta sredstva imela, seveda potem je potrebno tu še dodati še del sredstev za investicijsko vzdrževanje na železniški infrastrukturi, po moji oceni nekje med 40 in 60 milijonov letno, govorim o samem vzdrževanju in ne o večjih investicijah, potem je to ena taka investicijska kondicija v prometno infrastrukturo, s katero bomo državljani, jaz bi rekel, srednje zadovoljni, zadovoljni, seveda, bomo pa tudi vsi mi tisti, ki skrbimo tako za polnjenje, kot praznjenje državnega proračuna.
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobita besedo še predstavnik Vlade in predstavnik predlagatelja. Najprej dajem besedo predstavniku Vlade državnemu sekretarju Alešu Miheliču, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Skratka, veliko je bilo danes že povedanega, ne bi se spuščal na tiste zadeve o izvoru dokumenta, bi pa pokomentiral v tej fazi sledeče: da predlagani zakon nima ustrezne pravne podlage in zaradi tega, predvsem vezano na Zakon o javnih financah in pa, ker trenutno ne rešuje te problematike, ki jo je predlagatelj očitno želel rešiti, da v tem trenutnem stanju pridobimo to neka dodatna sredstva, ampak se le namesto v integralni proračun iztekajo v namenski sklad in po tem iz sklada, skratka tukaj kot Ministrstvo za infrastrukturo bomo ostali na enakih prihodkih, le da se bodo pripeljali preko sklada in ne direktno iz integrale, tukaj razmišljamo na ministrstvu za infrastrukturo trenutno v več smereh, iščemo rešitve, kako pripeljat tudi nove vire financiranja in pa hkrati, da poskrbimo za neko kontinuiteto na tem področju. [[znak za konec razprave]] Vseeno je, ali sta 2 odstotni točki ali sta 2 procenta, v enem primeru bi bilo to 77 milijonov, v primeru odstotnih točk bi bilo to približno 370, 270 je v vsakem primeru napačna ocena, ampak nič hudega, ne glede na to kolikšna pa je višina, je pa dejstvo, da ta sklad, tak kot je, ne more priti v veljavo zaradi tega, ker bi bil v nasprotju z Zakonom o javnih financah, si bomo pa na ministrstvu prizadevali [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]zagotoviti in pripraviti ustrezen sklad v prihodnje, hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima še predstavnik predlagatelja, mag. Andrej Rajh, izvoli.
Tako, ja, se bom odzval kar na vse, kot predlagatelj se bom odzval na vse, na vse dele razprave, tudi na očitke. Poglejte, v poslanski skupini SAB smo v parlamentarno proceduro vložili zakon, spisan na enem A4 listu, vsebuje 5 členov. Njegova avtorica, prvotna, je bila ministrica, takratna ministrica Alenka Bratušek, dopolnili smo ga v poslanski skupini, glede avtorstva pa bi želel samo prečitati zapis, objavljen na Uradu Republike Slovenije za intelektualno lastnino, kaj je in kaj ni varovano kot avtorsko delo. In piše: kot avtorsko delo niso varovane ideji, ideje, načela, odkritja, torej tudi ta ideja, ki jo je dala ministrica, takratna ministrica Alenka Bratušek. Uradna besedila zakonodajnega, upravnega in sodnega področja, ljudske književne in umetniške storitve. Torej tudi vam, spoštovani državni sekretar, nihče ne odreka pravice, da bi ta zakon vložili, čeprav ga niste napisali, to je dejansko javno dobro. Kar se tiče odstotnih točk ali odstotkov seveda gre za zelo pomembno zadevo in naš zapis seveda ni napačen, ker ne vemo kakšen bo padec gospodarske aktivnosti. Mi smo dali konzervativno oceno 270 milijonov evrov in to ste tudi vi sedaj potrdili, da je ocena pravilna. Bi pa vseeno rad se odzval tudi sam kot poslanec kot poslanec Državnega zbora in državljan Evrope sem te vaše poizkuse ne samo vas tudi kolega Horvata poskušal torej dojel kot možne pritiske, ustraševanja, ustrahovanja in utiševanja Državnem zboru z zlorabo pravnih sredstev. Bili smo priča obrekovanju gospe Alenke Bratušek, da je ne vem ukradla zakonsko materijo. To so hude in grde obtožbe nedostojne uradnih predstavnikov države in mislim, da bi bilo primerno, da se tudi upravičite. To so bile hude besede izrečene v tem Državnem zboru. Je pa iz tega, kar je bilo izrečenega in povedanega jasno kdo je zakon napisal, kdo je njegov avtor in kdo ga je tudi dopolnil. Bi se pa sedaj rad dotaknil tudi samega predloga zakona. Torej, zakon naslavlja težavo, ki je opazna že zadnjih 30 let, to je pomanjkanja zadostne količine sredstev za investicije v našo infrastrukturo cestno kot železniško. Približno polovica naše cestne infrastrukture potrebuje izdatna vlaganja v modernizacijo prav tako železniška infrastruktura in vemo, da je železnica tista, ki je ključna pri razogljičenju prometa predvsem tovornega prometa. Tukaj nas čakajo številni številni izzivi, številna potrebna vlaganja v to infrastrukturo in mi govorimo o namenskih sredstvih. Jaz lahko razumem, da je v tem trenutku težko prerazporejati sredstva med proračunskimi pozicijam, je pa možno tak zakon sprejeti z nekimi odložnimi pogoji ali pa dopolnitvami. Jaz ne vidim nobene ovire, spomnimo, da ste se skoraj vsi poslanci strinjali, da so vlaganja v potrebno infrastrukturo torej v infrastrukturo potrebna in da moramo na neki sistemski način zagotoviti sredstva tudi, zaradi tega, ker se bo ob sledečemu zakonu veljavnost leta 2023 iztekla. Spomnimo se izkušenj z bencinskim tolarjem, centom, ko sredstva niso bila šlo je v bistvu sredstva izbrana z namenskim zakonom in ko sredstva niso bila v tekočem proračunskem letu porabljena jih je bilo zelo težko prenesti v naslednje proračunsko leto. Vse, kar mi želimo je to, da se za našo infrastrukturo, v katero bodo potrebna vlaganja spomnimo elektrifikacija in razogljičenje prometa bosta zahtevala veliko vlaganj, da se zagotovijo sredstva. Tudi javni promet moramo izboljšati, moramo izboljšati vlakovne povezave, moramo nabavljati nove torej moramo dograjevati še proge tudi glavno našo infrastrukturno železniško omrežje ni povsod dvotirno. Regionalne proge so večinoma neelektrificirane in potreb je še in še veliko. Zavedati se moramo, da so pred nami podnebne spremembe. Podnebne spremembe kličejo po velikih obsežnih ukrepih za razogljičenje prometa in to seveda stanje mi moramo za ta prehod za to, da bomo imeli za našo infrastrukturo za naš razvoj za našo gospodarsko aktivnost dovolj sredstev zagotoviti namenska sredstva, ki jim dejansko nihče ni oporekal. Tudi moj kolegi iz desne so jasno pokazali kaj se zgodi, če sredstev ni dovolj torej aktivnost upadejo in zavedati se moramo, da je zgodovina učiteljica življenja in modri ljudje se iz nje nekaj naučimo in tudi iz minule krize se naučimo to, da je gradbeništvo, da so vlaganja v infrastrukturo, tista vlaganja, ki zagotavljajo gospodarski razvoj, ki ga zagotavljajo gospodarsko aktivnost in mi moramo, ne samo za gradnjo, ampak tudi za načrtovanje, za odkup zemljišč, za umeščanje v prostor, zagotovit sredstva. Ta sredstva niso mala sredstva in to gre za en sistemski ukrep, ki bo omogočil kontinuirano načrtovanje in izvajanje investicij in, tudi krize, ki smo jim priča, nas v bistvu nekako na to napotujejo, da so investicije tiste, govorimo tudi o zelenem preboju na evropski ravni, da so investicije tiste, ki nam bodo pomagale nekako prebrodit to situacijo in jaz zato vseeno pozivam, pozivam, da vsi dobro premislimo, o predlogu zakona, do katerega dejansko ni imel nihče nobenih vsebinskih pomislekov in ga z predlogi, če je potrebno, amandmirajo, lahko tudi odstotno točko DDV-ja zvišate, znižate – to so vse predlogi, ki so odprti, lahko se še kakšen nov vir sredstev, lahko se zakon dopolni še s kakšnim dodatnim virom sredstev. Zakon je kratek, je jasen, je pregleden in zagotavlja sredstva za namenske investicije, ki so predvidene z zakonom, v šestletnem drsnem planu in za mene je to zelo pomembno. Zelo pomembno je, da zagotovimo sredstva, da zagotovimo namenska sredstva, ki bodo našemu gospodarstvu omogočila, torej, ki bodo našemu gospodarstvu omogočila delo, ki mu bodo zagotavljala konkurenčno prednost in zavedat se moramo, da Avstrijci in Italijani gradijo vzporedne prometne koridorje po severu oziroma zahodu naše države, Hrvati po jugu, torej vzhodni in južni strani in če mi ne bomo zagotovili potrebnih sredstev, potem nas bodo, v bistvu ti prometni tokovi, prometni koridorji, zaobšli. To seveda ni dobro za naše gospodarstvo, ni dobro za ohranjanje naše gospodarske in geostrateške prednosti. Vemo, da če ne bomo zagotovili, če ne bomo naše infrastrukture, še posebej železniške, izboljšali na celotnem ozemlju naše države in če ne bomo zagotovili ustreznih standardov, [[nerazumljivo]]se lahko zgodi, da bomo izpadli iz, v bistvu jedrnega prometnega omrežja in to, seveda, ni dobro, to ni dobro za, nič, pravzaprav in mi moramo delat na tem, da ohranimo naš geostrateški položaj, da nadaljujemo z investicijami, ki so se začele, spomnimo na drugi tir, tretjo razvojno os, spomnimo tudi na to, da se slovensko železniško omrežje intenzivno obnavlja in nadgrajuje. Poglejmo samo progo, železniško progo, med Šentiljem, Mariborom, Zidanim Mostom. Poglejmo tudi druge proge, torej, kot gorenjsko progo, v Mariboru bomo dobili novo železniško postajo in to pred Ljubljano in to so investicije, v katere so vključena naša domača podjetja, to so investicije, ki podpirajo gospodarsko rast, to so investicije, ki tudi zagotavljajo en kontinuiran razvoj in ravno zaradi tega je pomembno, da potrebna sredstva zagotovimo, da jih usmerimo, strateško, v naše kraje, da jih zagotovimo zato, da bodo tudi odročni kraji dobili potrebno infrastrukturo, da to ne bo podvrženo trgu in interesom kapitala, ker interes kapitala gre samo tam, kjer je velik, velik dobiček in zdaj si pa predstavljajte, kaj bi naredil en privatnik, z višino cestnine, na primer, torej, na avtocesti med Mariborom in Ljubljano oziroma Koprom, koliko bi znašala ta cestnina, če bi bila v rokah privatnika. Danes se dejansko zelo ugodno vsi državljani vozimo po njej, kar privatnik, ko bi pa zahteval 7, 8 % donos pa bi zagotovo zvišal in to bi šlo vse na škodo državnih in regionalnih cest. Spomnimo se imamo tudi dokazljive podatke, ki imajo podlago v meritvah prometnega toka, obremenitev regionalnih in državnih cest se je bistveno zmanjšala za v bistvu uveljavitvijo vinjetnega sistema in to seveda je javni interes. To je javni interes, ki ga moramo zagovarjati. Mi moramo zagotoviti, da se bodo investicije nadaljevale tudi v prihodnje in prav je, da te investicije pomagajo ob vsakokratni krizi eno pot, eden izhod iz krize. Jaz bi si resnično želel, da vsi skupaj dobro premislimo, da prisluhnemo predlogom, ki so tehtni, ki so vsebinski in ki naslavljajo težave tudi take, ki jih mi dejansko nehote postavljamo s poslanskimi vprašanji resornemu ministrstvu tudi v takih časih krize, ko denarja ni in ga je težko vzeti, zato je še posebej pomembno, da se ta sredstva zagotovijo. Spomnimo samo na Sklad za vode ali Podnebni sklad tudi ta dva sklada sta namenska sklada in nista odvisna od bom rekel trenutnih ekonomskih razmer, se polnita in omogočata kontinuirano in načrtovano izvajanje investicij torej gre za nobeden unikum, gre za vsebinsko rešitev za dobrobit države, državljanov našega gospodarstva, zato vas še enkrat, spoštovani kolegi poslanci vljudno prosim, da premislite o vaši odločitvi in vsi skupaj podprete ta zakon, ki gre nedvoumno v dobrobit države, našega gospodarstva in ljudi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli ste dobili besedo. Ker čas odločen za razpravo še ni potekel sprašujem ali želi na podlagi 71. člena Poslovnika še kdo razpravljati. Vidim, da je še interes. Če želite razpravljati tudi predstavnik predlagatelja mag. Andrej Rajh ter predstavnik Vlade prosi, da se prijavite s pritiskom tipke za vklop mikrofona, v tem primeru dobite besedo kot zadnja in sicer najprej predstavnik Vlade in nato predstavnik predlagatelja. Prosim za prijavo. Štirje prijavljeni. Vsak ima na razpolago 5 minut. Najprej dobi besedo Bojan Podkrajšek.
Spoštovani podpredsednik tega Državnega zbora hvala za dano besedo! Še enkrat pozdrav vsem predvsem državnemu sekretarju ter njegovemu sodelavcu, predlagatelj, kolegicam in kolegom in vsi, ki spremljajo to sejo. Seveda, ko ob zaključku poskušamo predlagatelja seveda tisti, ki so se vklopili na zaključek te točke moj občutek kot, da je neki iskreni namen priti do nekega cilja na področju infrastrukture. Seveda v gospodarstvu največkrat slišimo čas je denar. Seveda danes govorimo ves čas predvsem s strani predlagatelja o denarju, o skladu. Dobitna kombinacija je bila v prejšnji Vladi Alenka Bratušek ministrica za infrastrukturo in ista stranka ima tudi Ministrstvo za kohezijo. Ko je bila Vlada sestavljena je bila zato za mene dobitna kombinacija. V letu in pol so na najbolj ključnem ministrstvu koheziji zamenjali tudi minister. Celo iskali so menda državljanstvo ene, ali bo dobila slovensko ali nebo, v najbolj ključnih časih. Tri ministre smo zamenjali, celo kolega Bandelli, ki je prej imel stališče, zdaj ga ni več v dvorani, celo enkrat je bil malo objokan pred državnem zborom, da ne vem kdo ga je uničil, predsednik Vlade ali so ga uničili mediji. Ta isti poslanec je v najbolj težki situaciji v času osamosvojitve v 30. letih Vladi očital pa Ministrstvu za gospodarstvo pa ne vem komu, da niti ne zna maske nabaviti. Ampak čas zamujen, leto pa pol na ključnem področju ste zamenjali tri ministre. To govorim zato, ker dvomim, da je to iskren namen. Čas je pa denar. Seveda tukaj še dobimo, če nam z neba pade, milijarda za infrastrukturo. Ali smo sposobni stvari, kot sem že uvodoma govoril, vnašati v prostor. V prejšnji Vladi so merili eden zid, ne vem, nekje na štajerskem, eno leto, ali je dolg 25 metrov ali je globok 8 metrov. Drugi tir. Postopki, pritožbe. Meni se poraja velik vprašanje, kdaj bomo lahko začeli s tretjo razvojno osjo, če bomo imeli takšne predpise, pa ne krivim prejšnjo Vlado, ampak hočem povedati, da SDS ni mogla resno na tem področju delati deset let. Kako bomo vnašali projekte v prostor čez 5, 10 let, me je strah. Ampak danes, ko govorimo o tem proračunskem skladu, predlagatelj je bil seveda v prejšnji Vladi. Ko je padel prvi sneg, je vaš vodja, mislim da je bil en ponedeljek, je prvič začelo snežiti, zapustil šoferja avtobusa in rekel, da ne bo več vozil. In se spomnite, ko smo v SDS, ko je bil v pripravi proračun za 2020 pa 2021, nenehno ponavljajo, je treba več dati za infrastrukturo. Ta isti predlagatelj je namenil za leto 2020 je namenjenih 179 milijon cela 6, torej 33 milijonov manj kot prejšnje leto. Ste strokovnjaki, pa ste dajali manj denarja. Od tega je podpisanih, pa ste dobro vedeli, za 181 pogodb, pomeni vi ste predvideli manj denarja, ko je že podpisanih pogodb, je bilo razpisov za 7,8 milijona. Pa še za 7 milijonov projektne dokumentacije, pa ste zmanjšali proračun. Razumi kdor more. Za leto 2021, je pa trenutno že prevzetih obveznosti za 122 milijonov. Niti Nova Slovenija, ko vodi sedanje ministrstvo, niti SDS niti Desus pa SMC v tej situaciji ne moremo pomagati. Pustite čas mladi ekipi pa slovenskim strokovnjakom, da bomo lahko gradili infrastrukturo. Današnji predlog je pa, še enkrat ponavljam, neiskren. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Janez Moškrič. Izvoli.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani vsi prisotni! Naj začnem z dvema dejstvoma. Moja rojstna hiša je pol metra od pomembne državne ceste, in še predno sem se rodil, je šel moj oče vprašati ali se mu splača vlagati v obstoječi objekt, ker je previden za rušitev. No, pa sem že jaz nekaj vlaganj vanj opravil. Seveda objekt še zmeraj stoji. Drugo dejstvo pa je, leta 2013 je prišlo do dviga odstotnih točk DDV. Je tako. Se pravi, in stopnjo 20 smo zvišali, ste zvišali na 22 in stopnjo 8,5 na 9,5. se pravi, mi v Sloveniji imamo dve stopnji davka na dodano vrednost. No, ta dva dejstva sta osnova na katerih je temeljila, temelji ta predvideni zakon. Ta zakon s tema dvema dejstvoma ima pa veliko povezano tudi strank Alenke Bratušek, eno je, ker je bila infrastrukturna ministrica, drugo pa je, ker je tudi takrat ravno v njenem času, se pravi, prišlo do dviga stopnje DDV. In seveda sedaj pa nazaj, za všečno potezo, želi s tem zakonom nekako zaobjeti dve zelo pomembni temi, ki zajemata slehernega človeka. Se pravi, cestna infrastruktura taka in drugačna in pa stopnja DDV. Namreč, DDV ko je bil dvignjen sem tudi jaz kot podjetnik bil takrat dosti prizadet, ker poslujem predvsem z davčnimi nezavezanci in je šlo za gladko neto dvig stopnje. Če pa gremo sedaj računati na vaše zneske in na vaše razumevanje, ko govorite o odstotnih točkah, kaj je predvidel zakon? Dve odstotni točki od stopnje 22 pa eno od stopnje 9 in pol. Kako ste prišli do tega zneska? Če damo, matematika mi še gre, se pravi ko je poslanec kolega iz Nove Slovenije računal je računal res 2 % od konta 70 40, 4 milijarde 188. To je davek na dodano vrednost v še zmeraj veljavnem proračunu in to znese 83 milijonov. Teh 83 milijonov ta vlada dobi s tem, ko ne bo več tudi delala, če gre to za 2 %. Predstavniki Vlade so povedali, da je mogoče 77, ker imajo že bolj točne podatke. Se pravi, napisati v zakon 2 odstotni točki, tiste verjetno, ki so bile od 22, tako si predstavljam, ker takrat pa dobimo potem nekako 270 milijonov. Se pravi, pozabili ste, da imamo dve stopnji DDV. Ker če gremo gledati celoten znesek, pa rečemo, da je to 22, tako kot ste vi povedali, mi dobimo to potem 380 milijonov. Se pravi, če računamo, da je ves DDV po 22 od 4 milijard dobimo kar 380 milijonov. To je pa celih 9 % vseh davčnih DDV prihodkov. Se pravi, in zato Slovenska demokratska stranka nasprotuje, ker gre za pomemben, res velik znesek, če računamo po vaše v časih, ko bo zelo potrebno gledati za vsak evro kam bo šel pametno. Da pa je cestna infrastruktura pomembna za to vlado in za tega predsednika Vlade je nesporno. To se je dokazalo že v preteklosti, tako da se ni bati. Kolega je tudi povedal finančni konstrukt in kateri projekti so bili že tudi prej potrjeni, tako da se ne bojim, da ne bo v cestno infrastrukturo in s tem zagon gospodarstva, da ne bo izveden. Tako da ja, treba bo bolj natančno in mislim, da to tudi sami ste pozabili, res, dve stopnji, kateri znesek, velik procent. Če vzamemo tudi samo 270 je to 3 % celotnega. Veste, da na področju vojske se pogovarjamo o 1 % pa je že cel vik in krik. Tako da, ja, všečna poteza in nič drugega, ta vlada bo vse to infrastrukturo cestno sigurno dobro rešila, predvsem pa to, da bo dobila zaupanje in ne beganje s strani vseh nas poslancev in politikov vseh barv. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Vojko Starović. Izvoli.
Hvala za besedo, predsedujoči. Malo sem v tem dodatku malce razočaran, smo malce zašli, smo šli od zakona in začnemo z nekim obtoževanji nekdo, nekdaj, ni pripravil, koliko je kdo kaj mislil in kako. Poglejte, bolj ali manj iz vseh razprav zasledujem, da ta infrastrukturni sklad potrebujemo za stabilno financiranje. Sedaj bom rekel zelo počasi, krasno mi je bilo poslušati Ljubo Žnidarja, novega kolega, ki iz besed veš, da ve o čem govori. In je ponovil tezo, takrat smo naredili napako, saj ni važen kdo je bil v vladi, kdo je delal. Saj veste, vlada je, tudi vi boste imeli težave ministri posamezni, da si izbori kvoto. Saj je ta sklad bil že prej pripravljen, samo ta v vladi je bila pač je koalicija takrat in je rečeno ne bomo še sedaj, bo prišlo kasneje na vrsto. Je tako? Bo mi potem državni sekretar vedel kako se to dogaja in ne prideš na vrsto. Tako da je neko obtoževanje, da je to sedaj [[…]]V opoziciji pa imamo možnost to narediti, ne da bi se skregali s koalicijskimi partnerji. Tako da je to čisto normalno in so zmerom vlagali, mislim, da so ti očitki, dejansko niso na mestu in se oddaljujemo od teme. Infrastrukturni sklad rabimo. Ne rabimo samo cestnega, predvsem železniški, za železnice, zeleni preboj, kakor se je izrazil kolega Rajh, potrebujemo. Ker železnica je bodočnost, ni cesta, železnica je bodočnost zelene Slovenije, in to si prizadevamo. Po razgovoru z vodstvom železnic [[nerazumljivo]]in kolegi imajo načrte, sem gledal zadeve, pravijo, rabili bi samo 2 milijardi vlaganj, 2 milijardi, lahko je to malo podcenjeno, 2 milijardi, 7 let, da se zgradi povezava Koper-Maribor, ki bi trajala 2 uri. To pomeni nekih par tunelov izvesti, nekaj prečno in teh zadev, to sem jaz gledal. Tako pravijo tisti, ki so v tem. Zato mi rabimo tak sklad, da gremo, da so stabilni, da se pripravljajo načrti in da se kaj naredi. Sploh pa imamo izkušnjo, jasno in glasno izkušnjo imamo, kaj se je zgodilo, ko smo nehali s programom izgradnje avtocest. To je kolega Žnidar lepo povedal, firme so propadale, ker ni bilo več dela, niso mogle kje narediti. Dajmo vlaganje v te investicije, to je že od Keynesa [[?]] , ekonomista, pa vemo, new deal, Rooseveltov, ko se je reševala takrat kriza, in to se še zdaj in tudi moderni makroekonomisti to zagovarjajo. Dajmo videti, da spravimo ta zakon, dvakrat smo ga že spravljali, ni važno zdaj, katera stranka, povedal je, da so probali, nismo šli skozi. Dajmo, ga je možno zamandmirati, izboljšati, dajmo vsebinsko iti in bodimo državotvorni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kot zadnja dobi besedo še Mojca Škrinjar. Izvoli.
Hvala. Železnica je perspektivna, pomeni trajnostni razvoj, pomaga k ohranjanju narave, k čistemu zraku in ohranitvi čiste vode. V resnici potrebujemo hitro železnico, toliko, kolikor trend dopušča. Železnica je bila dejansko zelo zanemarjena v preteklosti. Razmišljam tudi o Ljubljani, ki potrebuje novo železniško postajo, ki je sramota za Ljubljano, pa tudi temu delu Evrope. To je potrebno urediti. Novo zgrajen avtocestni križ potrebuje večne dopolnitve in posodobitve, od preplastenja mestoma izgradnje tretjega voznega pasu, pa ozelenitev področja med smermi ceste, da je nočna vožnja udobnejša. Potrebujemo popravila cest, pa ne v turistični sezoni, upam. Vlaganja v cestno, zlasti pa železniško infrastrukturo podpiram in osnovno idejo, da je potrebno to urediti, resnično, iskreno podpiram. A razmišljam o vlaganju zasebnega kapitala, mislim, da to sploh ni sporno, četudi so obresti visoke. Če izkupiček oziroma prihodek od prodaje uporabnine preseže znesek obresti, potem pač posojilo ni problem, za katerega je potrebno plačati obresti. Mislim, da mora biti naročilo racionalno, preplačati se investicije ne sme, pa četudi dobi posel nekdo zunaj Slovenije. Vrednost mora biti racionalna in pa prava. Kar vidim kot oviro, je to, kar je povedal državni sekretar. Če gre tukaj samo za preimenovanje nekega toka denarja, torej DDV-ja, ki se tako ali tako steče v proračun, v letošnjem in naslednjem letu, pa potem to pomeni, da pravzaprav se zadeva samo drugače imenuje, vsota je pa enaka. Poleg tega pa, kot pravi državni sekretar, ne morete DDV-ja potem kanalizirati samo, dela DDV-ja kanalizirati samo na en namen, ampak najbrž na vse namene pa potem zopet delitev. Jaz mislim, da je ideja o skladu dobra, da pa je potrebno razmišljati o zakoniti podlagi pa tudi o tem, kako pridobiti nove vire financiranja, ker če bo samo financiranje s proračunom, je čisto vseeno, ali zadeva ostane v nekih razvojnih programih, kjer jih potrjujemo v sklopu proračuna, hvala.
Hvala lepa. Zaključujem splošno razpravo, o predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 18. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Lepo pozdravljeni.