Hvala lijepo gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo, saborski zastupnici. Evo pred vama se nalazi Zakon o Hrvatskoj komori inženjera šumarstva i drvne tehnologije, drugo čitanje. Usvajanjem ovoga Zakona uz već usvojeni Zakon o šumama, Zakon o šumsko-reprodukcijskom materijalu i Zakona o lovstvu bit će završen opsežan posao donošenja potpuno nove legislative koja uređuje sektor šumarstva. Šumarstvo i drvna tehnologija kao gospodarske djelatnosti imaju važnu ulogu u ukupnome gospodarskom i društvenom životu Republike Hrvatske. U bruto društvenom proizvodu šumarstvo i prerada drva sudjeluje sa oko 5% no ovdje nisu vrednovane opće korisne funkcije šuma. Zahvaljujući povijesnim okolnostima i gotovo … [[Govornik se ne razumije.]] stručnome radu hrvatskih šumarskih stručnjaka na načelima po trajnosti gospodarenja Hrvatska je sačuvala svoje šume prirodnima i stabilnima. O tome svjedoči FSC certifikat za državne šume. U svezi sa klasičnom gospodarskom ulogom drvo pak kao jedan od produkata uzgojnih zahvata u šumi, njega, proreda, obnavljanje, odnosno pomlađivanje šuma važna je sirovina za daljnju preradbu i obradu koja na sebe od šume do finalnoga proizvoda veže puno različitih djelatnosti. Transport, proizvodnju, gorivo, mazivo, alate, strojeve, opreme, okove, boje i lakovi, stakla, tekstila i drugo. Ekonometrijska istraživanja ukazuju da 8 kubika drvne sirovine od šume do finalnoga proizvoda osigurava jedno radno mjesto. Pored toga za razliku od drugih industrija prerada drva zahtjeva vrlo malo uvoznih komponenata te spada u izrazito čisto industriju. U novije vrijeme i najmanje vrijedni drvno sortimenti, ogromno drvo, sitna granjevina, otpad, u drvno tehnološkom procesu sve više dobiva na vrijednosti kao obnovljivi energent u proizvodnji toplinske i električne energije. Jednako tako korištenje bio mase u energetske svrhe potpora je qioto protokolu koji prema razdoblju od 2008. do 2012. godine treba smanjiti emisije CO2 za 5% u odnosu na baznu 1990. godinu. Inženjeri šumarstva i drvne tehnologije nakon diplomiranja osposobljeni su za izvršenje stručnih zadaća, ali ne i za kreatore projektanata novih programa jer za te poslove ne posjeduju iskustvo i položeni stručni ispit. Trenutačno ne postoji zakonska zapreka da se za bilo koji, ma kako visoki stručni posao, angažira nedovoljno izobražen stručnjak i bez veće odgovornosti za kvalitetu obavljenoga posla. Ovlašteni inženjer nakon završene sveučilišne izobrazbe, određene prakse i u struci, položenog stručnog ispita upisom u imenik ovlaštenih inženjera u Komori moći će obavljati samostalnu i profesionalnu djelatnost iz svojega stručnoga područja te poslove javne ovlasti koje su posebnim zakonom prenesene sa izvorne državne vlasti na nedržavne subjekte. Samostalno projektirati, ocjenjivati projekte, voditi, nadzirati izvršenje studija i radova, kontrolirati kvalitetu, biti sudski vještak i drugo. Stručno, moralno i materijalno biti odgovoran za svoj posao, a nadasve štititi struku i poslodavca. Osnivanjem komore osigurat će se red na tržištu rada kako u području šumarstva, lovstva i prerade drva, tako i na drugim područjima gospodarstva u kojima je neophodna nazočnost odnosnih inženjera. Osim toga, komora se osniva sa ciljem promicanja zaštite i zastupanja interesa struke, pravnih i fizičkih osoba koje obavljaju poslove u djelatnosti šumarstva, lovstva, prerade drva prema kriterijima europske i svjetske prakse. U Konačni tekst zakona o Hrvatskoj komori inženjera šumarstva drvne tehnologije uvrštena je većina primjedbi i prijedloga iz prvog čitanja u Hrvatskome saboru kao i dodatne primjedbe ostalih tijela državne vlasti koje su prvi prijedlog poboljšali i doprinijeli budućoj lakšoj implementaciji zakona u praksi.
Hvala lijepa. Odbor za poljoprivredu i šumarstvo? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba HDZ-a poštovani zastupnik Marko Širac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolege i kolegice zastupnici, gospodine državni tajniče. Republika Hrvatska u svom pravnom sustavu nema institucije koja bi okupljala inženjere šumarstva i drvne tehnologije koje bi uz održavanje visokih kriterija individualne odgovornosti djelovali samostalno unutar takve institucije. Tu ulogu može imati samo strukovna komora koja promiče interese struke pravnih ili fizičkih osoba koje obavljaju poslove u djelatnosti šumarstva, lovstva i prerade drveta, ali prema kriterijima europske i svjetske prakse. Komora inženjera šumarstva i drvne tehnologije postoje u europskim državama, one su ustrojene kao samostalne ili razredi u okviru nacionalne inženjerske komore, stoga je potrebno i kod nas osnovati takvu inženjersku komoru koja će tijekom našeg približavanja Europskoj uniji stvoriti uvjete i pripremiti naše inženjere šumarstva i drvne tehnologije za ravnopravni nastup na tržištu i konkurenciju na tome tržištu. Šumarstvo i drvna tehnologija kao gospodarske djelatnosti imaju važnu ulogu u Republici Hrvatskoj. Za rad u toj djelatnosti potrebni su visokostručni kadrovi. Ti kadrovi školuju se na Šumarskom fakultetu sveučilišta u Zagrebu. Po završetku studija ti inženjeri su osposobljeni za izvršavanje stručnih zadaća, ali ne kreatore projektante novih programa jer za te poslove ne posjeduju iskustvo i položen stručni ispit. Takve prilike uzrokuju posljedice na tržištu rada kao što su primjerice nekvalitetno obavljanje usluga i nelojalna konkurencija. To struku šumarstva dovodi do razine unutar koje poslove ne mogu odgovorno obavljati. Slijedom rečenog osnivanjem Hrvatske komore inženjera šumarstva i drvne tehnologije uvesti će se red na tržištu rada šumarstva, lovstva i prerade drveta kao i u području gospodarstva u kojem je djelovanje navedenih inženjera neophodno. Ta Komora treba biti samostalna strukovna organizacija koja ima svojstvo pravne osobe, ona treba obavljati povjereno i javne ovlasti, čuvati ugled struke, čast i prava svojih članova, skrbiti da ovlašteni inženjeri obavljaju svoje poslove savjesno i u skladu sa zakonom i kodeksom strukovne etike te promicati, zastupati i usklađivati njihove interese pred državnim tijelima u zemlji i inozemstvu. Komora ustanovljuje i vodi popis ovlaštenih inženjera, izdaje dokumente o ovlaštenju, donosi etički kodeks, utvrđuje cjenovnik usluga, omogućuje članovima osiguranje od odgovornosti za štete koje mogu biti počinjene obavljanjem poslova, skrbi o specifičnim stručnom usavršavanju članova, organizira polaganje stručnih ispita i drugo. Članovi Komore ostvaruju svoje interese neposredno u strukovnim razredima, a posredno u tijelima Komore. Strukovni razredi ove Komore jesu razred inženjere šumarstva, razred inženjera drvne tehnologije. Član Komore može postati osoba koja je završila sveučilišnu izobrazbu nakon određene prakse i položenog stručnog ispita. Pravo uporabe strukovnog naziva ovlašteni inženjer stječe se upisom u imenik ovlaštenih inženjera Komore. Ovlašteni inženjer obavlja samostalnu i profesionalnu djelatnost iz svog stručnog područja. Članovi Komore, tj. ovlašteni inženjeri odgovorni su za povrede dužnosti i ugleda pred stegovnim tijelima Komore. Pored toga, odgovorni su i za štete koje mogu počiniti obavljanjem poslova trećim osobama itd. Dakle, takva odgovornost i obaveza u našem zakonodavstvu u odnosu na inženjere šumarstva i drvne tehnologije u obavljanju svojih zadataka uopće nije postojala. Dakle, mogao je raditi tko je šta htio i kvalitetno i nekvalitetno. Nadzor nad radom Komore obavljat će Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnoga gospodarstva. Predlagatelj ovoga Zakona ugradio je većinu primjedbi iz prvog čitanja u konačni prijedlog zakona, ali po našem mišljenju zastupnika u klub HDZ-a ipak bi pojedine članke trebalo dopuniti i to sljedeće. U članku 5. stavku 1. dodavanjem nove podstavke treba propisati nadležnost Komore za provođenje stručnih ispita za ovlaštene inženjere sukladno posebnom propisu kojeg donosi nadležni ministar temeljem odredbi članka 50. Zakona o šumama. U članku 23., njega je potrebno izmijeniti način da se jasnije odrede uvjeti upisa u imenik ovlaštenih inženjera obzirom na poslijediplomsko školovanje i stjecanje doktorata znanosti. Državni ispit nije uvjet za upis u Komoru ovlaštenih inženjera i potrebno ga je brisati iz odredbe ovog članka, to je uvjet za rad u državnim službama, ali ne i za članstvo u ovoj Komori. Članak 39. potrebno je izmijeniti kako bi se u postupku za teže povrede dužnosti i ugleda ovlaštenog inženjera pravo žalbe omogućilo i podnositelju prijave. Dodavanjem novog članka 42. treba urediti pitanja prava upisa u Komoru inženjera koji imaju na dan stupanja ovog Zakona 10 godina staža u struci na način da im se omogući upis ako u roku od 2 godine od dana stupanja ovoga Zakona na snagu podnesu zahtjev za upisu u Komoru ovlaštenih inženjera. Protekom tog vremena upis u Komoru biti će moguć samo onim inženjerima koji polože stručni ispit. Gospodine predsjedniče, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje ovoga Zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Obzirom da se amandmani mogu podnijeti do kraja rasprave na drugo čitanje treba o tom voditi računa. Klub zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Valter Poropat. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Dozvolite mi da se sa nekoliko riječi obratim ispred kluba IDS-a na Konačni prijedlog Zakona o Hrvatskoj komori inženjera šumarstva i drvne tehnologije. Šume i šumska zemljišta u Republici Hrvatskoj pokrivaju 2 i pol milijuna hektara što znači nešto više od 43% kopnene površine. Ovaj podatak vrlo jasno govori da je Republika Hrvatska bogata šumama, a čak je i međunarodno priznata činjenica da je 95% šumskog područja prirodnog sastava. Upravo zbog tih činjenica naša je odgovornost još veća da se šume zaštite te da se na najbolji mogući način s njima gospodari i što je najvažnije dodatno obnavlja i pošumljava neobrasle šumske površine gdje dok je to moguće. Pravilnim načinom gospodarenja šumama podržava se biološka ravnoteža ali i udovoljava međunarodnim konvencijama kojih smo potpisnici. Takav način gospodarenja šumama iziskuje viši stupanj stručnosti i znatno veća ulaganja od suvremenih metoda, podizanja kultura i plantaža. Izuzetno je važno da je šumarstvo Republike Hrvatske gotovo napustilo kultiviranje šumskih površina čemu teže i ostale države Europske unije jer je prirodnost njihovih šuma znatno ispod razine propisane međunarodnim konvencijama. Osnivanjem Hrvatske komore inženjera šumarstva i drvne tehnologije osigurat će se i red na tržištu rada, kako u području rada šumarstva, lovstva i prerade drva tako i na drugim područjima gospodarstva u kojima je neophodna nazočnost inženjera šumarstva. Osnivanjem komore inženjeri šumarstva izjednačit će se sa svojim kolegama inženjerima u graditeljstvu koji su osnovali svoju komoru još devedesetih godina s time da komore budu učinkovite a ne da budu i da se služe za širenje birokracije. Komora se osniva s ciljem promicanja zaštite i zastupanja interesa struke, pravnih fizičkih osoba koje obavljaju poslove u djelatnosti šumarstva, lovstva, preradbe drva prema kriterijima europske i svjetske prakse. Djelatnost komore obuhvaća predstavljanje, zastupanje, savjetodavnu i razvojnu funkciju, promiče razvoj struke, skrbi o specifičnom stručnom usavršavanju članova, brine o kodeksu strukovne etike i utvrđuje profesionalne obveze kadrova. Komore inženjera šumarstva i drvne tehnologije postoje u europskim državama a ustrojene su kao samostalne ili kao razred u okviru nacionalne inženjerske komore. Naravno, da visoko stručni rad u području šumarstva i drvne tehnologije potrebni su i visoko stručni kadrovi. Danas se u Hrvatskoj školuju na Šumarskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu, no nakon diplomiranja osposobljeni su za izvršitelje stručnih zadaća ali ne i za kreatore, projektante novih programa jer za te poslove ne posjeduju iskustvo i položen stručni ispit pa ih ne možemo smatrati ovlaštenim inženjerima za pojedine specifične poslove. Ovlašteni inženjer obavlja samostalno i profesionalno djelatnosti iz svojeg stručnog područja ali obavlja i poslove javne ovlasti koje su posebnim zakonom prenesene sa izvorne državne vlasti na nedržavne subjekte. Ovlašteni inženjer može samostalno projektirati, ocjenjivati projekte, voditi i nadzirati izvršenje studija i radova, kontrolirati kvalitetu, biti sudski vještak i drugo. Stručno, moralno i materijalno odgovoran je za svoj posao a nadasve štiti struku i poslodavca. Ovlašteni inženjer može se postati nakon završene sveučilišne izobrazbe, odrađene prakse u struci i položenog stručnog ispita. I da zaključim. Zbog velike raznolikosti biljnih i životinjskih vrsta kao rezultat šumarske tradicije stare u Hrvatskoj više od 150 godina za nas mora biti primjer s kojim preuzimamo još veći teret odgovornosti zaštite naših prirodnih šumskih resursa. A osnivanjem hrvatske komore inženjera šumarstva i drvne tehnologije uz razradu pojedinih amandmana koji su nam priloženi sigurno ćemo doprinijeti zaštiti naših prirodnih i šumskih resursa. Hvala lijepo.
Hvala. U ime Kluba HSS-a poštovani zastupnik Željko Ledinski. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, ministrice, kolegice i kolege! Vjerujem da i ministrica iz drugog resora sluša naše prijedloge zakona. Evo, dozvolite da nekoliko riječi kažem u ime Kluba HSS-a o ovom prijedlogu Zakona o Hrvatskoj komori inženjera šumarstva i drvne tehnologije. Govoreći o ovom prijedlogu sigurno da bih u uvodu trebao reći nekoliko riječi o važnosti koje danas naše prirodne šume koje imamo u Hrvatskoj koje one trebaju zauzeti mjesto u cijelome društvu. Kada govorimo o tome treba svakako spomenuti tih preko 40% površina pod šumama od kojih državno poduzeće koje gospodari najvećim djelom tih šuma ima međunarodni ekološki standard. No, ne bih puno o tome u uvodu dužio. To je već uglavnom već manje-više svima poznato. U prijedlogu ovoga zakona treba reći da se nastoji na jedan način uvesti još više i kvalitetnijeg rada u samu šumarsku struku, prije svega na način da se za određene poslove dobiju određena ovlaštenja. S obzirom da je poznato da imamo regulirano već nekoliko komora u našoj državi koje rade kao arhitektonska, odvjetnička ili neka druga komora, mislim da i ovoj struci koja možda u samom GDP-u ne sudjeluje sa puno nekakvih 2,5% ali sigurno može omogućiti jedan kvalitetniji razvoj u buduće. Zbog toga je potrebno da se donese i ovaj zakon koji će omogućiti prije svega da stručne poslove u šumarstvu i u drvnoj industriji obavljaju prije svega naši stručnjaci koji će dobiti ovlaštenje a ima čitav niz razloga zbog čega je to potrebno. Prije svega je potrebno kada gledamo područje drvne industrije danas je prisutan veliki uvoz razno raznih vrsta namještaja a da često puta dobijemo nekakve certifikate koji su eto takovi da mogu proći u branši a istovremeno omogućuju uvoz prije svega nekakvih jeftinih roba. A istovremeno imamo stručne osobe koje mogu to kontrolirati i koje mogu dati i određene primjedbe da neke robe i usluge čak ne bi mogli uvesti kod nas. Isto tako, kad gledamo oko poslova na samom uzgajanju šuma onda je potrebno reći da pošto imamo prirodne šume u Hrvatskoj i koje kao takove su među najpoznatijima u Europi onda je potrebno dalje skrbiti o njima na pravi način a to je moguće samo sa stručnim ljudima i sa onima koji će imati znači određeni certifikat kojim mogu dokazati da znaju taj posao raditi. Zbog toga je potrebno posebno sada kada smo donijeli novi Zakon o šumama gdje smo regulirali i onaj dio šuma koji do sada, sa kojim se nije gospodarilo rekao bih na adekvatan, stručan način. To su onaj dio privatnih šuma gdje ćemo sada uvesti i savjetodavnu službu, a isto tako kad govorimo o tom dijelu moramo reći i da jedan dio šuma koji će biti vraćen crkvi sada će isto potpasti pod to da se o njemu treba organizirano baviti. Vjerujem da će se i dio ovlaštenih inžinjera naći mogućnosti da radi te poslove u okviru znači privatnih ili crkvenih institucija. Dalje, treba reći da danas možda imamo i jedan dobar dio privatnih poduzeća koja rade određene poslove u struci a da nemaju zaposlenog nijednoga stručnog radnika na tim poslovima. Često puta se dešava da imamo i nesreća na radu i stradavanja kod tih poslova, a upravo zbog toga što se poslovi određeni ne rade na stručan način i što ih nitko ne kontrolira na pravilan način. Zbog toga mislim da je potrebno upravo jednim ovakvim rješenjem prije svega omogućiti da se osnuje komora, da se onda kroz obrazovanje i kroz ispite dobiju ta ovlaštenja i da se na pravi način dalje vodi briga o tom radu, a upravo zbog toga da bi sačuvali onu prirodnost naših šuma koju danas imamo i na koju možemo slobodno reći da smo posebno mi šumari jako ponosni. Evo na kraju bih zaključio sa time da će Klub HSS-a podržati prijedlog ovoga Zakona i evo mogu reći u ime evo kolega iz Hrvatskog šumarskog društva da zahvaljujem svima koji su dali podršku kod donošenja ovoga Zakona i mislim da će on omogućiti uvođenje rekao sam više reda i bolje i kvalitetnije šume u budućnosti. Hvala.
Hvala. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Nema je. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Slaven Letica.
Poštovani gospodine predsjedniče dakako da ću ja osobno podržati ovaj Zakon iz dječjih sklonosti prema šumama svih vrsta i šumama striborovim i zbog Željka Ledinskog. Ali mislim da je loše da ovaj Visoki dom nema strategiju organiziranja profesionalnih cehova i da se je prihvatila logika fragmentacije profesionalnih organizacija. Naime oko, od oko 40-tak tisuća zanimanja koja postoje u modernim društvima samo 20-tak zanimanja ima pravo aspirirati na profesionalne statuse. Znači od svećenika, novinara, književnika, odvjetnika, javnih bilježnika čak i sveučilišni nastavnici ne zadovoljavaju sve te uvjete da bi mogli se izboriti za profesionalni status. Bilo bi puno bolje da je Hrvatska izabrala model koji ipak dominira u većini europskih zemalja, a to je da postoji jedinstvena komora inženjera koja je podijeljena u inženjerske razrede jer ovakvom strategijom razvoja organizacije inženjerskih podkomora mi ćemo se vrlo skoro naći u situaciji i da će druge inženjerske skupine znači elektroinženjeri, brodograđevni inženjeri, strojarski inženjeri, inženjeri agronomije i drugi tražiti da se posebnim zakonima regulira ta materija. Nađemo se u jednoj situaciji koju smo već iskusili na primjeru pravobranilaštva gdje umjesto jednog pučkog pravobranitelja imamo ih već trojicu i četvoricu. I susrest ćemo se sa situacijom koja je meni najbolje poznata i o kojoj bih htio kazati par riječi. To je cehovska organizacija na području liječništva. Tradicionalno liječništvo na ovom području, na području srednje Europe pa i na području Hrvatske je bilo zastupljeno samo preko jedne profesionalne udruge, to je bio Hrvatski liječnički zbor. Zbog sličnih razloga koji su ovdje bili u pozadini inicijative šumarskih i drvnih inžinjera se povukla inicijativa da se paralelno sa postojanjem Hrvatskog liječničkog zbora osnuje i Liječnička komora i sasvim nepotrebno Liječnički sindikat i sada imamo tri profesionalne udruge koje su u međusobnim konfliktima, koje imaju različite profesionalne i ono što je vrlo važno materijalne predispozicije za rad. Pošto su komore zbog meni nepoznatih razloga stekle zakonska prava da same ubiru članarine to primjerice Hrvatska liječnička komora je izuzetno bogata institucija. Ona dobiva godišnje od 10-tak tisuća liječnika valjda po 100-tinjak EUR-a i tako ima vrijednost na vlastitom računu od preko milijun EUR-a. Ove druge su ostale sirotinja. I zbog toga bi ja htio da se usvajajući ovaj Zakon malo ozbiljnije možda na jednoj od budućih sjednica Sabora vidi u kom pravcu će Hrvatska na području profesionalnog organiziranja ili cehovskog ili pomorskog organiziranja ići i imajući na umu činjenicu da moramo neke profesionalne udruge koje se krvavo bore za profesionalne statuse. Recimo na području medicine medicinske sestre nikako se ne mogu u konkurenciji s liječnicima izboriti za punu autonomiju. I završi ću ovo, moj pledoaje za jedan konceptualno širi problem od onog koji rješava ovaj Zakon kazajući o tome što jedna, jedno zanimanje od ovih 40-tak tisuća zanimanja treba zadovoljiti da bi postiglo profesionalni status. Ono mora imati stabilnu klijentelu. Ono mora imati stabilnu zemaljsku i taj pojam bi trebalo u Hrvatskoj oživjeti, zemaljsku organizaciju koja ide od mjesne do središnje nacionalne razine. Ono mora imati produženo profesionalno obrazovanje. Ona mora imati etičke kodekse. One moraju imati razrađene licensne sisteme. Neki od ovih uvjeta su zadovoljeni u prijedlogu ovoga Zakona ali ja se plašim da će se dogoditi jedan opći proces fragmentiranja profesionalnih organizacija u Hrvatskoj i da će nažalost tek nakon 10-tak ili 15-tak godina sazrijeti jedna svijest da je puno racionalnije sa stajališta vođenja računovodstva, sa stajališta PR-a, sa stajališta opće racionalnosti imati jednu organizaciju primjerice kao što je organizirana Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti i onda imati razvidnu inženjersku organizaciju. Eto hvala lijepo.
Hvala. Replika. Poštovani zastupnik Marko Širac.
Gospodine predsjedniče, slažem se apsolutno sa gospodinom Leticom, a i naša nastojanja su bila i kad smo osnivali Hrvatsku komoru arhitekata i inženjera u graditeljstvu da idemo na osnivanje jedne nacionalne komore za sve inženjerske struke i to upravo onakve komore kakva je 1946. u Hrvatskoj ukinuta. Mi smo imali dugu tradiciju u Hrvatskoj organiziranja, inženjera različitih struka koji su svi bili uključeni u jednu komoru. Međutim, tog trenutka nije bilo spremnosti kod drugih struka. Ja kao čovjek koji je u to bio uključen vrlo rado ću podržati inicijativu, a i izlaganje našega kluba. Mi smo upravo i naveli da procjenjujemo da bi bilo korisno osnovati jednu inženjersku komoru gdje bi se onda sve sada, zapravo sada ćemo samo dvi, one bi postale strukovni razredi, odnosno strukovni razredi ovih komora postale bi strukovni razredi jedne nacionalne komore. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Slaven Latica.
… [[Govornik naknadno uključen.]] tako da zapravo ovo nije bila replika nego podrška. I vama apel gospodine predsjedniče da iskoristite svoj položaj da kod pojave sljedećih inicijativa se onda sakupe predstavnici različitih inženjerskih udruga i da se pokuša razmišljati o donošenju jednog generičnog zakona koji bi riješio to na način o kojemu smo govorili kolega Širac i ja.
Poštovani zastupnik Ivo Lončar.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Šume se sade za unuke i praunuke. S obzirom da se radi o jednoj iznimnoj gospodarskoj grani po mom dubokom mišljenju hrvatska šumarska znanost i struka danas, a i u buduće mora odgovoriti na tri temeljna pitanja, a to je podizanje šuma, gospodarenje šumama i eksploatacija drva, odnosno drvna tehnologija. Mi danas u Hrvatskoj imamo pod šumama, prema nekim procjenama, opet zavisi koji se izvor koristi, ali to je tu negdje, oko 2 milijuna i 400 tisuća hektara šuma. Od tih 2 milijuna i 400 tisuća hektara šuma više od 900 hektara je krša i imamo između 350 i 400 tisuća hektara problematičnog, pod navodne znake "šumskog zemljišta", a to je šumsko zemljište u Primorskoj Hrvatskoj. Prave šume su u kontinentalnom dijelu Hrvatske. U Primorskoj Hrvatskoj tih šuma ima vrlo malo. One su na žalost nastale zadnjih 50-ak godina i to baš na onim područjima gdje su nekoć bili vinogradi i maslinici. Onda smo zapuštali vinograde i maslinike i tamo su rasli borovi, rasla je makija, raslo je drugo samoniklo raslinje i stvarao se je privid šuma. Danas bi to trebalo privesti kulturi i zato hrvatska šumarska znanost i struka ima iznimnu važnost. Još da nešto kažem, evo sada se ispred nas nalazi ovdje Konačni prijedlog Zakona o Hrvatskoj komori inženjera šumarstva i drvne tehnologije. Također na ovoj sjednici predviđeno je da raspravljamo i o prijedlogu Hrvatske seljačke stranke, a to je Hrvatska poljoprivredna komora. Odmah da kažem, ovaj Zakon … [[Govornik se ne razumije.]] inženjera šumarstva i tehničara ću podržati. A što se tiče poljoprivredne, Hrvatske poljoprivredne komore niti ga mogu podržati, niti ga mogu biti protiv njega. To je potrebno kao nadsušnom voda. Ali, maloprije je o tome govorio i kolega Letica, o svim drugim cehovima i o svim drugim strukama, za razliku od šumarske znanosti i struke i gospodarenja šumama nama se u poljoprivredi događa da danas imamo više od stotinu udruga. Gotovo da nema ni jedna značajnije hrvatske političke stranke a da nema svoju udrugu. I onda smo na kraju upropastili sve i ono dobro što bi udruge trebale napraviti i sada opet jedna stranka ide osnivati komoru, umjesto da to radi država. I zato je moja velika kritika hrvatskim državnim vlastima zašto nisu već pokrenuli, kao što je to svugdje u svijetu Hrvatsku poljoprivrednu komoru, ili dali daleko veći značaj već postojećem sektoru za poljoprivredu i šumarstvo u sklopu Hrvatske gospodarske komore, a ne ponovno opet da kojekakve stranke osnivaju svoje udruge i onda preko toga se manipulira. Ali, no dobro, to sam htio samo kao digresiju reći. Nisam protiv toga, ali ne mogu biti ni za to. To ću podržati u onome trenutku kada to bude u funkciji općeg dobra, a napose hrvatskih seljaka. Ovo podržavam, jer sam duboko uvjeren da će hrvatska šumarska znanost i struka odgovoriti na ova tri temeljna pitanja koja sam maloprije postavio i da će napose u Primorskoj Hrvatskoj se ići za tim da se izvlašćuje zemljište koje je sada, kojim sada gospodare Hrvatske šume. To nisu šume, to je samo jedno problematično samoniklo raslinje, napose borovi koji nam stvaraju takve probleme i nije čudo zašto mi u ljetno vrijeme imamo u Primorskoj Hrvatskoj toliko požara za razliku od kontinentalne i središnje Hrvatske. Čak u posljednjih nekoliko godina postoje vrlo čvrsti dokazi da su se negdje namjerno izazivali požari kako bi ljudi došli do plodnijih njiva, a onda kad se vidi da je to izgorilo vidi se da su tu nekoć bile terase na kojima su rasla masline i vinogradi. Primjerice, u Hrvatskoj prije 70, 80 godina je bilo više od 30 milijuna stabala maslina, a danas kako god računali ta brojka je negdje između 3 i 3 i pol milijuna. Što se tiče kontinentalnog dijela Hrvatske, tu struka vrlo dobro stoji, ali naravno treba stajati još više i treba voditi računa da ne bismo krenuli u prekomjernu eksploataciju, napose hrasta lužnjaka koji je cijenjen ne samo u Europi nego i u svijetu, evo, oni koji se bave tom problematikom kažu mi, kad bismo imali 20 puta više šuma pod hrastom lužnjakom da bi nam ovoga trenutka Amerikanci sve otkupili. I da zaključim, podržavam ovo i nadam se da će hrvatska šumarska znanost i struka odgovoriti na sva pitanja koja u ovome trenutku muče tu gospodarsku granu. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Valter Poropat.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega Lončar, vjerojatno pogrešno je interpretirao da će to biti Hrvatska komora inženjera i tehničara. Dakle, tehničari u ovom slučaju nisu uključeni u ovu komoru, s obzirom na to da će učlanjenje u Komoru, da je učlanjenjem u Komoru ustvari inženjer postati ovlašteni inženjer uz sve ono što mora, sve one uvjete koje mora postići.
Replika, poštovani zastupnik Željko Ledinski.
Poštovani gospodine predsjedniče. Evo, htio bih se sa par riječi osvrnuti na evo izlaganje kolege Lončara i reći mu da je hrvatska šumarska struka odgovorila na sva današnja moderna pitanja koja se pojavljuju pred šumarskom strukom. Dokaz za to sam i malo prije u raspravi naveo je to da hrvatsko šumarstvo ima danas međunarodni ekološki standard kao jedino šumarstvo u Europi i hrvatska šumarska struka je odgovorila na sva ta pitanja koja ste vi spomenuli. Također bi se osvrnuo na onaj dio koji vi govorite vezano za područje Mediterana, da tamo nismo mi odgovorili. O površinama o kojima vi govorite, ja shvaćam vi ste agronom i normalno da vi govorite o tim površinama, ali to su bile uglavnom poljoprivredne površine i one se sada u katastru našemu ne vode kao šume nego i dalje se vode kao poljoprivredne površine. One su istina napuštene zbog toga šta se sa njima nije gospodarilo na pravi način, ali za to nije kriva šumarska struka nego ja bih prije rekao agronomska struka koja se nije potrudila i u prošlom vremenu nastojala da se obrađuje taj dio, a šumari su upravo suprotno vodili brigu da što više površina imaju da one budu kvalitetno i pošumljene, da se sa njima kvalitetno gospodari. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ivo Lonačr.
Pa sa kolegom Ledinskim se u mnogim stvarima slažem, ali samo da razjasnimo ovih 350 do 400 tisuća hektara koji se nalaze pod šumama u primorskoj hrvatskoj. Nisam ja možda prije da ovo kažem. Nisam ja imao nakanu reći da hrvatska šumarska znanost i struka nije odgovorila na mnoga pitanja nego ja sam postavio tri pitanja na koja bi ona trebala u ovomu trenutku i danas i ubuduće zbog te gospodarske grane odgovoriti na pitanja koja je sada pritišću. A što se tiče ovih šuma u mediteranskoj hrvatskoj, pa molim vas lijepo evo otiđite samo na poluotok Pelješac pa ćete vidjeti, evo moram ga spomenuti jer je to jedan prekrasan primjer. Vinogradar Ivo Skaramuća kada pogledate pa svakome čovjeku zaigra srce kada pogleda odgore od Dingača prema moru to je vidjeti za veličanstveno. Kad od mora pogledate prema gore još je veličanstvenije. On podiže maslinike i vinograde, a tamo su bili borovi koji su samo smetali, to nije šuma i vi vrlo dobro znadete kao inženjer šumarstva da je to samoniklo i samo zato što su zapuštene bile te površine i sada na mnogim mjestima kada dogodi se požar ili kad se počnu rušiti ti borovi, vi ćete vidjeti i dalje panjeve vinove loze, ali vidjet ćete i novoiznikle trsove od maslina. Dakle ja se zalažem da se to zemljište izvlasti, jer tim zemljištem sada gospodare Hrvatske šume i da se ona vrati pravom vlasniku a to je poljoprivreda, naravno da ne bi se događalo, jer mi Hrvati smo specijalisti za se izvrgnuti, da se ne bi događao kriminal ili koje-kakve naopačine nego pod okriljem države da se o tome vodi računa i svi oni koji žele to privesti kulturi i našu obalu i otoke napraviti još ljepšima i da tamo umjesto tih nakaradnih borova da tamo budu masline, vinogradi i ostalo sredozemno voće. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pošto se ovdje radi o Zakonu o Hrvatskoj komori inžinjera šumarstva i drvne tehnologije, ja bih nešto rekao i o toj drvnoj tehnologiji jer vidim da se ovdje govori samo o šumama, a dio toga je i normalno naša prerađivačka industrija pa bih htio ukazati i slažem se u potpunosti sa svim onim što je gospodin Letica i gospodin Širac što su rekli oko razno-raznih cehovskih udruženja, jer vidjeli smo mnoge natpise u novinama, naročito se pisalo o Hrvatskoj obrtničkoj komori, da se čitav njihov rad svodi, a to je isto tako jedno cehovsko udruženje, da se njihov čitav rad svodi na to da jednom mjesečno pošalju onaj časopis "Obrtnik" tim obrtnicima i ne bi želio da na isti način i ovo udruženje, ova komora koja se osniva, da na isti način funkcionira. Finalna drvna industrija je kod nas definirana kao strateški interes Republike Hrvatske. Međutim u zadnjih deset godina ta grana je izgubila jedan ukupni godišnji prihod na razlici tečaja i priznate službene inflacije i svodi se na to da naša finalna drvna industrija je ustvari poslala servis Europske unije. Zašto? Zato što mi trupce kupujemo po 100 eura i izvozimo po 300 eura jer tako je Hrvatskim šumama u svakom slučaju lakše doći do novaca, jer pilane daleko brže taj posao odrade i onda to izvezu nego što to bude u slučaju kada treba od toga napraviti namještaj. Zašto ovo govorim? Govorim iz jednostavnog razloga što se postavlja pitanje da li će i ova cehovska udruga koja se sada osniva, biti samo namet drvnoj industriji a koristi od nje nikakve, kao što smo kod mnogih cehovskih udruga vidjeli da se to dešava tako. Jer sve te cehovske udruge imaju mogućnost prikupljati sredstva i sami ubiru sredstva. Kako ih troše, kontrola je praktički neizvediva i nema je. Zato se postavlja pitanje da li će to biti samo namet ili će stvarno ta cehovska udruga nešto odraditi i za šumarsku i za prerađivačku industriju.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Herman Sušnik. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvažene dame i gospodo, saborski zastupnici. Evo vrlo jedan kratak samo odgovor. Nema tu nikakvoga nameta, ova komora se osniva na način kako se osniva. Točno propisuje se iz čega će se ona financirati, znači plaćaju pojedinci, ovlašteni inžinjeri svojim upisom u imenik ovlaštenih inžinjera. Prama tome nema apsolutno nikakvoga govora o nikakvom nametu pogotovo ne drvnoj industriji, a ne finalnoj. Ovaj zakon po meni mora imati jednu dobru operativnu primjenu pogotovo što nas čeka jedan dosta složeni proces, a to je proces restrukturiranja tvrtke "Hrvatske šume". Kroz to restrukturiranje poduzeća treba povećati učinkovitost, smanjiti troškove poslovanja. Dio jasno tih poslova će se privatizirati kroz osnivanje malih i srednjih poduzeća koja će biti vezana uz šumarstvo. Te radove mogu izvoditi isključivo za poslove registrirani i licencirani izvođači, to je znači kroz ovaj zakon se propisuje i znači ti poslovi će se obavljati putem vlastitog inžinjera. Zadržat će se, a i poboljšati sadašnja stručnosti i kvalitete šumarskih radova. To je po meni najvažnija vrijednost ovoga zakona. Sigurno da su tu i druge obaveze koje proistječu iz ovoga zakona, veoma važne, a to prvenstveno mislim na promicanje i razvoj šumarske struke i smatram da ova struka koja se brine za gotovo 50% kopnene površine Republike Hrvatske, to i zaslužuje.
Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o Hrvatskoj komori inženjera šumarstva i drvne tehnologije, drugo čitanje. Amandmane je podnio zastupnik Marko Širac. Državni tajnik Herman Sušnik, molim očitujte se o amandmanima. Amandman jedan. Izvolite.
Amandman broj jedan prihvaća se.
To su ova tablica s amandmanima na, prvo na ovome listu na 347 i. Recite to, da.
Svi amandmani se prihvaćaju.
Hvala lijepa. Postaju sastavni dio zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 91 glasom za, 3 suzdržana i 3 protiv donesen predloženi zaključak. Zakon u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Idemo na - Konačni prijedlog zakona o prodaji stanova namijenjenih za nadstojnika stambene zgrade, drugo čitanje, P.Z. br. 304 Predlagatelj zakona je Vlada. Raspravu su proveli odbori za zakonodavstvo, rad, socijalnu politiku i zdravstvo i odbor za lokalnu i područnu samoupravu. Ministrica za zaštitu okoliša i prostornog uređenja i graditeljstva, Marina Matulović Dropulić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Ja sam i kad sam govorila o ovom Zakonu u prvom čitanju rekla da je taj, da tim Zakonom o prodaji stanova namijenjenih za nadstojnike stambenih zgrada i za obitelji koje se nalaze u zajedničkim dijelovima zgrade prioritetno rješavanje socijalnih pitanja. Naime, svi skupa znate da imamo blizu tisuću obitelji čiji je status do sada neriješen i koje mi predlažemo da se riješe na način koji piše, kojim smo u ovom Prijedlogu, Konačnom prijedlogu zakona. U ovom Konačnom prijedlogu usvojili smo mišljenja i prijedloge našeg Odbora za zakonodavstvo, Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbora za rad, socijalnu politiku i zdravstvo. Ona razlika koja je između ovoga Zakona u prvom čitanju i zakona u drugom čitanju je ta da smo uključili etažne vlasnike u cjelokupni proces. Znači, one etažne vlasnike koji su stanove kupili onog časa kada su kuće bila sagrađene. Ne radi se o onim vlasnicima koji su postali vlasnici temeljem Zakona o prodaji stanova i utvrđujemo da oni imaju pravo na tržišnu naknadu svojeg djela. Prema tome, taj dio je, mislim, sve nas dosta mučio i mislim da smo sad jednim ovakvim prijedlogom to riješili. Znači da će ti etažni vlasnici dobiti od jedinica lokalne samouprave razliku od tržišne cijene do cijene koja će se utvrditi prodajom, mislim koja će se utvrditi temeljem formule koju smo vam ovdje i dali. Stupanjem na snagu ovog Zakona svi koji se nalaze u stanovima stječu pravo položaj zaštićenih najmoprimaca. Nakon toga, znači njih više, postupci se ne mogu protiv njih voditi nego će tijekom daljnjih 6 mjeseci ljudi moći podnijeti zahtjev ili za kupnju tog stana ili za utvrđivanje statusa najmoprimca. Što se tiče prihoda koji će se dobiti prodajom tih stanova prihodi u kojima se nalaze nadstojnički stanovi su prihodi jedinica lokalne samouprave jer su i ti stanovi bili i ostali u vlasništvu jedinica lokalne samouprave. I kad su se vršila prodaja stanova nisu prodavani. Njihova vrijednost nije ulazila u bodovnu listu i nisu otkupljivani. Prema tome, oni su ostali u vlasništvu jedinica lokalne samouprave, a oni stanovi koji se nalaze, znači oni dijelovi ili oni stanovi koji su si ljudi sami adaptirali, a nalaze se u zajedničkim prostorijama oni suvlasnici u toj zgradi dobivaju prihod od tih, od prodaje tih stanova. Prema tome, mislim da smo ovim načinom ispravili one možda nelogičnosti ili, ajde, nepravednosti prema etažnim vlasnicima iz prvog čitanja i predlažemo da konačno riješimo taj problem i da tih tisuću obitelji može normalno dalje živjeti bez ikakve brige. Eto, ja vas molim za to da prihvatite ovaj Prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Odbori? Zakonodavstvo, rad, socijalnu politiku i zdravstvo? Predsjednik Odbora, poštovani zastupnik Marko Turić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažena gospođo ministar, kolegice i kolege. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo na 46. sjednici Odbora održanoj 24. siječnja 2006. godine raspravio je Konačni prijedlog zakona o prodaji stanova namijenjenih za nadstojnika stambene zgrade, koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 8. prosinca 2005. godine. Odbor je Zakon raspravio kao matično radno tijelo sukladno svojim ovlastima, odnosno Poslovnika Hrvatskog sabora. Nakon uvodnog obrazloženja predstavnice predlagatelja, članovi Odbora su u raspravi kao i prilikom prvog čitanja podržali ovaj Zakon. Istaknuto je da se radi o prioritetnom socijalnom pitanju i rješavanju pravnog položaja osoba koje koriste nadstojničke stanove. Nadstojnički stanovi nisu obuhvaćeni odredbama Zakona o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo. Pa tako na nadstojničkim stanovima nije provedena pretvorba vlasništva. Osim toga, nije razvidno da li se na njih primjenjuju odredbe Zakona o najmu stanova, da li i kome plaćaju zaštićenu najamninu pa rješenja iz ovog Zakona popunjavaju postojeću pravnu prazninu i uređuje na odgovarajući način ova pitanja. Tijekom rasprave izraženo je i mišljenje člana Odbora o održivosti predloženog rješenja po kojemu u slučaju suvlasništva nad nadstojničkim stanom općine, odnosno Grada Zagreba i bivših etažnih vlasnika jedan suvlasnik samostalno odlučuje o prodaji. Tijekom daljnje rasprave većina članova Odbora bila je mišljenja da se ovim Zakonom predlaže trajno rješenje pravnog položaja osoba koje koriste nadstojničke stanove te se za oko 4 stotine korisnika navedenih stanova omogućuje kupnja stana u kojem živi. Nakon rasprave članovi Odbora su većinom glasova uz 1 suzdržan odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje Zakon o prodaji stanova, namijenjenih za nadstojnike stambene zgrade u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske.
Hvala. Odbor za lokalnu i područnu samoupravu? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Vlado Jelkovac. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava Konačni prijedlog Zakona o prodaji stanova namijenjenih za nadstojnike stambene zgrade. Ovim Zakonom uređuju se uvjeti i način prodaje stanova namijenjenih za nadstojnika stambene zgrade, zajedno sa zajedničkim dijelovima i uređajima zgrade, s pripadajućim dijelom zemljišta, te način određivanja cijene stana. Odredbe ovog Zakona odnose se i na prodaju stanova koji su nastali prenamjenom zajedničkih prostorija u stambenoj zgradi. Temeljem ovog Zakona pravo na kupnju stana ima osoba koja je do 5. studenog 96. godine na temelju valjane pravne osnove uselila u stan namijenjen za nadstojnika stambene zgrade i u njemu stalno stanuje, te osoba koja je do 19. lipnja 1991. godine o svom trošku uz suglasnost tadašnjih stanara, odnosno skupa stanara ili bivše mjesne zajednice provela prenamjenu zajedničkih prostorija u stambenoj zgradi u društvenom vlasništvu u stan za potrebe vlastitog stanovanja i u njemu stalno stanuje. Naime odredbom Zakona o najmu stanova određeno je da se osobe koje na temelju valjane pravne osobe koriste stan namijenjen za nadstojnika ne mogu iseliti do donošenja posebnog propisa. Međutim, ovim rješenjem nije trajno riješen pravni položaj osoba koje se koriste nadstojničkim stanovima, ali nije trajno riješeno niti pitanje samog nadstojničkog stana. Naime, Zakonom o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo kod prodaje konkretnog stana osobi koja taj stan koristi s naslova stečenog stanarskog prava u cijenu stana ulazi pored ostalih elemenata vrijednost korisne površine i sporednog dijela, ali i vrijednost zajedničkih dijelova i uređaja zgrade. Međutim, bodovna lista nije sadržavala bodovanje nadstojničkog stana kao element povećanja vrijednosti stana, a istodobno stan namijenjen za nadstojnika zgrade također je bodovan kao posebni dio zgrade za potrebe određivanja visine stanarine koju je plaćao nadstojnik zgrade SIZ-u, odnosno Stambenom fondu. Radi se o posebnom dijelu zgrade koji je u postupku pretvorbe ostao i nadalje u društvenom vlasništvu jer za njega nije plaćena vrijednost niti je njegova vrijednost posredno kroz cijenu svakog pojedinog stana utvrđivana. Stupanjem na snagu Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima taj je stan postao vlasništvo jedinica lokalne samouprave ili je pak u suvlasništvu jedinica lokalne samouprave i bivših etažnih vlasnika. Vodeći računa prije svega o socijalnom položaju onih osoba koje sada koriste te stanove daje se mogućnost da u slučaju nemogućnosti kupnje stana osoba stiče pravni položaj najmoprimca s pravom na plaćanje zaštićene najamnine sukladno odredbama Zakona o najmu stanova i pored onog što sam govorio zakonom se predlaže urediti i pitanje onih osoba koje su o svom trošku provele prenamjenu zajedničkih prostorija, dakle spremišta, praonica i sl. u zgradi u društvenom vlasništvu u stan na način da im se pod istim uvjetima kao i osobama koja koriste nadstojničke stanove dozvoli kupnja tog stana. Pravo na kupnju tog stana stiču osobe koje su rečenu prenamjenu provele do 19. lipnja '91. godine, dakle do dana stupanja na snagu Zakona o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo uz suglasnost tadašnjih stanara, odnosno skupova stanara ili bivše mjesne zajednice. Sredstva ostvarena od prodaje tih stanova pripadaju vlasnicima, odnosno suvlasnicima zgrade kojoj taj stan pripada, odnosno ako oni to žele ta sredstva mogu se uplatiti na račun zajedničke pričuve zgrade. I da zaključim, dakle ovaj Zakon ima u sebi jednu snažnu socijalnu notu, njime se rješava oko tisuću slučajeva korisnika navedenih stanova koji stiču pravo kupnje stana u kojim žive i trajno rješenje svog stambenog statusa. Zbog toga će klub Hrvatske demokratske zajednice podržati donošenje ovog Zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjena ministrice, uvažena gospodo zastupnici. Ma teško je reći da li ovim Zakonom idemo na bolje ili se tim ljudima koji život tim nadstojničkim stanovima na žalost čini još jedna nepravda. Ono što je prvo sigurno je dobro da se tim ljudima omogući kupnja stana, to treba pozdraviti kao što usvajanje ovog Zakona možda može biti uvertira i u rješavanje pitanja onih ljudi koji žive u tzv. nacionaliziranim stanovima, koji imaju i primaju tzv. zaštićenu najamninu. Jasno je da se zalažem da i ti ljudi koji žive u tim nacionaliziranim stanovima dođu u poziciju da otkupe svoje stanove u kojima neki od njih žive 40, 50 pa i 60 godina. U čemu vidim tu mogućnost? U tome što u ovom Zakonu o kojem je ovdje riječ, Zakon o prodaji stanova namijenjenih za nadstojnike stambene zgrade navodi se da će Općina-Grad Grad Zagreb dobiti sredstvo od prodaje stana nadstojniku zgrade, a da će znači oni tj. Općina-Grad Grad Zagreb bivšem etažnom vlasniku isplatiti tržnu naknadu razmjerno jasno tom svom suvlasničkom dijelu. To bi trebao biti princip i kod tzv. nacionaliziranih stanova, stanar znači kupuje stan, ali tržnu naknadu vlasnicima trebala bi isplatiti država koja je odgovorna za nerješavanje tog pitanja, točnije dovođena u jednu krajnje nejednaku poziciju ili krajnje nejednak položaj tih stanara spram ostalih stanara koji su kako se kaže u ovom Zakonu sproveli, citiram: "Pretvorbu nad društvenim stanovima." E sad žalim da ja ili netko od mojih iz moje obitelji isto tako nije proveo neku takvu pretvorbu na nekim društvenim stanom pa da smo za 7, 8 hiljada maraka dobili nešto što danas vrijedi 100 hiljada, ne maraka nego eura. Žalim jasno i vlasnike kojima je '46., 47., '48. onaj režim nacionalizirao imovinu. Svjestan sam i odluke Ustavnog suda i činjenica je da je ondašnja komunistička vlast nacionaliziranjem stanova učinila ogromnu nepravdu, ponekad ih smještajući u podrume, a stanove i vile davala je jednoj novoj vladajućoj nominklaturi. To je sigurno nepošteno, to valja ispraviti, ali kako? Znači da država stvarnim vlasnicima tih stanova plati tržnu cijenu stana koju će sadašnji stanari koji su unutra otkupiti te rekoh neki u njima žive 40, 50, 60 godina i ne možemo sa tim ljudima na ulicu kao što se sa vlasnicima to dogodilo 40-tih ili 50-tih, ali im ne možete. … [[Upadica se ne čuje.]] '45., tako je, a i '41., ali ne možete ni nametnuti ni stvarnu tržnu najamninu jer će u tom slučaju njih 90% također doći na ulicu. No da se vratim sada još jedanput ponovno na ovaj Zakon. Kada je vršena znači tzv. pretvorba vlasništva nad društvenim stanovima na kojima postoji stanarsko pravo, to je definicija koju Zakon koristi, a takvih je stanova u Hrvatskoj bilo gotovo 400 tisuća, mislim da je preciznija brojka 360 tisuća od čega je 300 tisuća sagrađeno nakon '45., toliko o tome da se prije nije ništa radilo, ti stanovi su prodavani za 10 do 20 tisuća maraka, neki za 5 tisuća maraka. O.k., prodani su stanovi koji danas u Opatiji, u Puli, Zagrebu, Rijeci, Splitu, Zadru, Dubrovniku nije bitno vrijede 100 tisuća, 200 tisuća, neki 300 tisuća eura za 10 ili 20 tisuća maraka. Protiv sam međutim da pojedinci danas tako poklonjene im stanove prodaju po tržnim cijenama i da ostvaruje enormne zarade. Znači, koristi stan ali ako ga otuđiš ponovo ćeš ga morati ponuditi općini, gradu za onoliko za koliko si ga dobio, jasno da će ti se revalorizirati cijenu. To bi bilo pošteno kao što bi bilo pošteno recimo danas da poljoprivrednici de facto za ništa steknu zemlju, da im se zemlja pokloni ali ako je žele prodati onda će je ponovno ponuditi onome tko ju im je prodao. A ne da sutra kad se prošire zone građevinskog područja kraj Poreča, Umaga ili Pule nekretninu koju će netko kupiti za kunu ili dvije po metru sutra prodaje za 100 ili 150 eura. To nije gospodo pošteno ako to nekome omogućimo. A treba im dati zemlju za ništa. Ovaj Zakon o nadstojnicima je u jednu ruku nepošten. Prvo, dobro je to, to je u redu da se omogućuje kupnja tih stanova tim stanarima. Ali cijena nije onakva kakva je gospodo bila za 400 tisuća stanara u društvenim stanovima već je to cijena iz POS-a znači iz te poticajne stanogradnje, točnije Zakona o društveno poticajnoj stanogradnji. Na primjer, u Buzetu a tako je bilo drugdje u Osijeku, Splitu, Zadru, nije bitno., su 90. i 91. stanovi od 100 kvadratnih metara, novi stanovi prodavani ili kupovani, svejedno, za 10 tisuća maraka. Danas bi rekli neki 5 hiljada eura. Jasno, jučer i danas tih 5 hiljada eura ili 10 tisuća maraka nije isto ali danas kako ih mi u Buzetu zovemo te stanove iz POS-a ti Čačićevi stanovi prodaju se za 850 do 900 eura. Ili jučer '90. znači '91. kada je prosječna plaća bila gotovo tisuću maraka a to je znači 500 eura koliko otprilike iznosi i danas mogli ste 100 kvadratnih metara stana kupiti za 5 tisuća eura a danas možete za 5 tisuća eura i to u Buzetu kupiti 5 kvadrata. E sada, u takvu poziciju mi dovodimo i ove nadstojnike stanova. Na neki način prema onoj "armiji" od 360 ili 400 tisuća stanara to nije pošteno. Istina je, sada će ovi nadstojnici stanova nakon što sa njima netko zaključi ugovor o kupnju stana relativno lako doći do kredita. Pa svaka banka će se upustiti u njihovo kreditiranje. Ali, da li će sada ti ljudi koji su uglavnom sirotinja jer da nisu ne bi bili u tim stanovima moći se odlučiti na te kredite jer kredite jasno treba vratiti a nakon što smo ovrhe dodijelili bilježnicima i nakon što ćemo uskoro formirati i privatna društva za naplatu neplaćenih potraživanja teško da će netko ako ne bude u prilici otplaćivati uredno rate ostati u stanu. Ovdje posebno mislim kada kažem na sirotinju na one koji su znači od praonica, od spremišta, od podruma, od tavana sebi uredili stan. Zapravo, ti nadstojnički stanovi jesu upravo ovi u kojima je ta sirotinja živjela. Uz ove osobe znači nadstojnike stanova usuđujem se reći da je još jedna kategorija u Hrvatskoj itekako obespravljena. I to su po meni obrtnici u tzv. gradskim prostorima. Stanarima smo omogućili otkup stana. O.k. to je u redu. Nadstojnicima ovim zakonom omogućujemo, i to je u redu. Poljoprivrednicima dajemo zemlju, i to je u redu. Tajkunima smo dali hotele, banke, tvornice, za njih je to jasno u redu, za sve ostalo valjda nije. Obrtnicima ništa, i još ćemo im zabraniti rad nedjeljom. Još i to. Zaboravljajući da ni crkva ni sindikati ne pune proračun ali ti obrtnici zasigurno da. Ono što je sigurno dobro a to je ovaj članak 4. to je pošteno, logično da preminula prava iza preminulog itd. stječu bračni drug odnosno član obiteljskog domaćinstva. To je logično, korektno. Nije bilo fer kada su recimo stanari vojnih stanova 1991., 1992. morali po tržnim cijenama plaćati višak kvadrata što se uspjelo izmijeniti tamo 2000.-2001. ta nepravda ispraviti. Više nitko o tome ne govori. Ljudi to zaboravljaju, zaboravljaju čak i tko im je to pomogao u svemu tome ali neka. Članak 5. stavak 1., 2., 3. poznaje, ja bih ga ovako nazvao, institut povrata izbjeglog stanovništva. Tu se spominju ovi dva roka 1996. i 1991. godine apsolutno pozdravljam povrat izbjeglog stanovništva, međutim opet tu ne smije biti dualizam između tog stanovništva i građana Republike Hrvatske koji su ovdje nastavili živjeti. Rok za podnošenje zahtjeva od šest mjeseci iz članka 9. je u redu. Članak 10. određivanje cijene s mogućnošću umanjenja do 20% za nužne i korisne troškove, ajde recimo da je fer, možda i nije. Možda bi trebalo stvarno utvrditi koliki su. Članak 12. treba dati popuste za plaćanje odjednom. Na to bih stavio naglasak iako će me netko iz lokalne samouprave možda zbog toga prozvati ali trebalo bi možda na neki način što je moguće više kada su naknade po srijedi ovaj zakon približiti onim zakonima iz 90. odnosno 91. godine. Kamata od 2% je zasigurno fer, član 13. mišljenje Državnog odvjetništva jasno da se predmnijeva. Sve u svemu, bolje ovakav zakon nego nikakav zakon. Međutim, kada je o disponiranju u tim stanovima riječ Hrvatsku čeka ogroman posao prije svega kod onih kao što rekoh koji žive u nacionaliziranim stanovima. Cijena iz POS-a za tu sirotinju možda nije u redu iako zasigurno svatko dobronamjeran ovakav zakon će pozdraviti i reći bolje išta nego ništa, ajde idemo zbrinuti barem tu jednu kategoriju građana u našim prije svega velikim gradovima počev od Zagreba, preko Rijeke, Osijeka dole do Splita. Znači, predlažemo da se vodi računa o materijalnoj poziciji tih ljudi, da se zakon što je moguće više uskladi sa onima glede plaćanja iz 90. i 91. a sam duh zakona jasno je da treba pozdraviti. Hvala.
Hvala. Ispravci netočnih navoda. Prvi je poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, ispravljam dva netočna navoda kolege Kajina. Prvo je govoreći o prodaji društvenih stanova rekao kako su oni ljudima poklonjeni. Nisu poklonjeni jer su prodali po zakonu a većina tih ljudi je četrdeset godina radila i izdvajala baš i za taj dio stambeni. Prema tome, ne može se govoriti da im je nešto poklonjeno ako danas imaju tisuću i 700 kuna. Šta bi vi još odredili da plate sto tisuća eura? … [[Upadica se ne čuje.]] E, tako je bilo, da. Drugo, vezano za zabranu rada nedjeljom. Hrvatska to ima riješeno znači Zakonom o radu ali i međunarodnim ugovorom sa Svetom Stolicom jer utvrđeno je da je nedjelja neradni dan, a u Austriji je recimo to čak i kazneno djelo, a vi se borite za trgovačke lance koji u Austriji i Njemačkoj ne mogu raditi. A kod nas bi htjeli nedjeljom raditi.
Dobro. Dobro. Ograničimo se na ispravke. Poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Kajin je govoreći o obespravljenima u stambenoj politici naveo razne strukture koje su uistinu obespravljene, ali nije naveo onu koja je najviše obespravljena. A to su oni građani koji su cijeli svoj životni vijek, cijeli svoj radni vijek radili, izdvajali u SIZ-ove za stambenu djelatnost, a žive recimo na selu i nikada nisu imali priliku učestvovati u … [[Govornici govore uglas, ne razumije se.]] [[Upadica: Kolega Markov ispravak navoda molim vas.]] Upravo ispravljam navod da nisu one skupine o kojima je on govorio da su najobespravljenije takve nego da ima jedna koja je još više zakinuta, a to su oni koji nisu nikad imali priliku da okuse bilo koji stan osim onoga kućerka koji su sami napravili. I to je ispravak.
Poštovani zastupnik Vlado Jelkovac [[Upadice se ne razumiju.]] Mir zaboga!
Poštovani gospodine predsjedniče, prvo kolega Kajin je govorio o svemu više nego o konkretnom zakonu o kojem je riječ, a ja bih ispravio jedan njegov navod gdje je datume odnosno godine 1991. i 1996. povezao sa prognanicima, sa povratnicima, sa odlascima, sa povratcima. Ne radi se o tome. Nego se radi o tome da je 1991. godine donesen Zakon o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo onda uz koje se vežu i neke odredbe iz ovog Prijedloga zakona, a 1996. je donesen Zakon o najmu stanova na koji se veže prodaja onih drugih stanova o kojima je riječ u ovom Zakonu. I samo to, a nikakvi prognanici i povratnici.
I poštovani zastupnik Željko Pecek. Ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepo. Ispravljam netočan navod kako mi ovdje u Saboru nismo ništa učinili za obrtnike u vezi prodaje poslovnog prostora. To je potpuno netočno jer i ja sam imao jedan prijedlog upravo takovog zakona. Doduše njega je preuzeo DC. Mi smo taj Zakon usvojili. Međutim problem je da u Zakonu piše kako će sve što se tiče prodaje poslovnog prostora obrtnicima donijeti Vlada svojom uredbom. Prošlo je pola godine, a te uredbe nema. Znači Vlada nije učinila dovoljno, baš da ne kažem ništa. Mi u Saboru smo odradili što je trebalo.
Poštovana zastupnica Željka Antunović u ime Kluba SDP-a. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege zastupnici. Zakon o prodaji stanova namijenjenih za nadstojnike stambene zgrade mi u SDP-u doživljavamo kao jedan zakon koji bi trebao ispraviti nepravde. Ovaj put ne nepravde učinjene u prethodnoj državi, u prethodnom društvenom uređenju nego nepravde učinjene u ovoj državi. Učinjene upravo one 1991. kad je donesen Zakon o prodaji stanova sa stanarskim pravom kojeg je malo prije spomenuo kolega Jelkovac. Odmah na početku reći ću da će SDP podržati ovaj Zakon. Isto tako želim u ime SDP-a reći da cijenimo rad Ministarstva i ministrice koji su se konačno imali hrabrosti pozabaviti ovim problemom i bar jednim dijelom zagristi u jedan veliki problem koji i nakon 15 godina ova država još uvijek ne rješava pa i ne pokazuje pravu političku volju do kraja i pravedno riješiti. Naime radi se o još jednom zakonu koji bi trebao ispraviti pogreške i drastičnu socijalnu neosjetljvost iz tih, tog početka devedesetih, 1991. Ja bih čak rekla u ono vrijeme često puta i interesnu proračunatost koju je ondašnji vladajući HDZ demonstrirao u samom početku svoje vlasti. Problem nadstojničkih i stanova izgrađenih na zajedničkim dijelovima zgrada čije rješenje doista nudi ovaj Zakon mogao se riješiti u vrijeme kad se provodila privatizacija društvenih stanova. Mislim da ne treba ni vama ovdje a ni čitavoj hrvatskoj javnosti obrazlagati zašto je onda bio pravi trenutak da se to riješi? Zato što se tada moglo biti puno pravedniji, zato što se jednim korakom moglo tražiti uravnotežena i pravedna rješenja za sve sudionike s ove ili one strane tih procesa privatizacije. I za bivše vlasnike i za stanare i za stanare u ovakvim ili onakvim stanovima, jednako tako možemo govoriti i o dobrim dijelom o malo prije spomenutim neriješenim pitanjima poslovnih prostora odnosno nekih poslovnih prostora. Zašto se to onda nije radilo? Zato što ondašnji kao ni današnji HDZ nije niti vodi odgovornost prema stvarnoj pomoći i zbrinjavanju svojih građana već isključivo interesi ili pak pritisci koji eventualno ugrožavaju političku poziciju vladajućih. I 1991. i 1992. kao i danas kao razlog za donošenje Zakona ne navodi se odgovornost prema pravednim rješenjima prema građanima nego se navode suhoparni ekonomsko-pravni razlozi. Oni doista stoje, ali uz njih mora se, morala bi, to je naše mišljenje u SDP-u postojati i odgovornost države odnosno odgovornost vlasti prema sudbinama svojih građana koji su se u situacijama u kojima jesu našli ne svojom krivicom i odgovornošću nego sticajem okolnosti ovakvih ili onakvih uređenja. Ni danas u obrazloženju Zakona ne stoji da se radi o toj odgovornosti prema sudbini ljudi koji desetljećima koriste predmetne stanove i koji su u njima odrastali i podizali svoju djecu, danas mnogi u njima podižu već svoje unuke, a još uvijek se osjećaju potpuno nesigurni, izloženi razno raznim opravdanim ili neopravdanim pritiscima. Rješenja u zakonu su do sad najpravednija i najuravnoteženija od onog što se, o čemu se moglo govoriti ili o čemu se u sličnim situacijama govorilo u Saboru tako da bi i korisnici, ali i vlasnici koji su jednim dijelom ovdje uključeni trebali biti zadovoljni korisnici jer će privatizirati stanove, osigurati se od sudskih sporova i izbacivanja na ulicu, a vlasnici zgrada jer će novac od prodaje pripasti njima odnosno zgradama čiji su vlasnici i to po tržišnim vrijednostima. Da je 1992. godine novac prikupljen iz svih ovih godina, prikupljen od prodaje stanova bar jednim dijelom bio usmjeren u funkciju stambenog zbrinjavanja građana mnoge bi u ovoj zemlji mimoišla iskustva, teška iskustva sudskih sporova i sukobljavanja ili onog najgoreg, iseljavanja, izbacivanja iz stanova i to u ovom slučaju mislim i na vlasnike i na korisnike stanove. Jer su i jedni i drugi sučeljeni i ostavljeni da se sukobljavaju međusobno, a onaj koji je najodgovorniji, a to je država, izvukla se iz tog problema. Mi u SDP-u imamo i neke ozbiljne primjedbe na ovaj zakon. Naime, više se odnose na ono što u zakonu nema, a trebalo bi biti, nego na sama zakonska rješenja. Naime, ostat će i dalje otvorena neka pitanja koja se mogu riješiti. Što će sad biti npr. sa stanovima izgrađenim u zajedničkim prostorima zgrada koji u ondašnje vrijeme tko zna iz kojih razloga i u kakvim situacijama su imali nepisanu suglasnost stanara ili vlasnika zgrade ondašnjih uvjetno rečeno vlasnika zgrade, ali nemaju o tome nikakav papirnati trg? Postoji trag samo u tome da su oni uložili velika sredstva i u nečemu što je bio vešeraj ili šupa izgradili stanove i danas su to stanovi, puno vrjedniji kvadrati zgrade. Ozbiljna primjedba odnosi se i na nadstojničke stanove, ili dijelove tzv. službenih stanova ili dijela tzv. službenih stanova u školama, domovima zdravlja ili sl. institucijama diljem Hrvatske. Sudbina stanara u tim stanovima i dalje ostaje neriješena, i dalje ostaje otvorena. Zašto? Zato što vjerojatno u njihovim situacijama nema pravnog vakuuma. Zato što bi njihovo zbrinjavanje koštalo državu. Naime, mi u SDP-u tražimo rješenje i zagovaramo rješenje da se ti slučajevi zatvore na način da se spomenuti korisnici zbrinu u stanovima koje će izgraditi država. Mi ne mislimo da bi bilo dobro da se privatiziraju stanovi u školama i da dio škole postane, da škola postane suvlasništvo sa nekakvim privatnim vlasnikom stana. Mislimo da i ovi druge neke situacije koje još uvijek ima po Hrvatskoj da bi bilo dobro riješiti tako da se ti stanovi prodaju. Mislimo da bi bilo dobro da država izgradi nove stanove i zbrine te stanare u tim stanovima. Netko će reći da nema novca, da je to skupo i da u proračunu nema novca. To je argument koji mi u SDP-u ne priznajemo. Država je od '90. do 2000. raznim zakonskim i podzakonskim rješenjima mnogima omogućila da na račun državnog novca dođu do većih ili luksuznih stanova na elitnim skupim lokacijama, a zanemarila one kojima je ugroženo jedno od temeljnih ljudskih prava, siguran krov nad glavom. Podsjetit ću vas na mnoge slučajeve političkog i u ono vrijeme nedodirljivog vojnog vrha. Recept je bio jednostavan. Čitalo smo o tome u novinama, ali ništa nismo mogli učiniti. Državnim novcem kupi se skupi stan koji košta nekoliko stotina tisuća maraka, drugi dan se dodijeli i proda za 10 ili 20 tisuća maraka. Ali zna se kome. Takvih, do takvih stanova nisu mogli doći npr. oni pripadnici Hrvatske vojske koji i danas vode bitku za egzistenciju i krov nad glavom, u Puli npr. Ali zato su mogli doći različiti ljudi koje bi ja nazvala, sve zajedno stavila pod jedan zajednički nazivnik, pod jedan nadimak "Rojs". Netko će reći da je za to odgovoran ondašnji HDZ, a da današnji HDZ nije imao ništa s tim ništa i nema s tim ništa. Možda. Osim što u današnjem HDZ-u i u njegovom samom vrhu sjede mnogi koji su na opisani način stekli veliku i vrijednu imovinu. I baš zato bi trebali imati malo više osjećaja odgovornosti za one koji u toj privatizaciji nisu osjetili niti trunku pravde. Hrvatska država ne može i ne smije nekome biti majka, a nekome biti maćeha. Naime, tko je uletio kad se imovina krčmila njemu je majka, a svima ostalima maćeha. Hrvatska Vlada koje se zaklinje u europske vrijednosti mora se suočiti sa obvezama prema svojim građanima nastalih zbog načela ravnopravnosti građana ili zbog diskontinuiteta pravnog i političkog poretka. Ova ili bilo koja druga Vlada. Ne tražimo, mi u SDP-u ne tražimo da se bilo kome bilo što da bez naknade ili na teret tuđeg vlasništva. Tražimo da konačno sve neriješene stambene odnose naslijeđene iz prethodnog društvenog poretka, naslijeđene iz nekih događanja tijekom ove države riješimo i da se trošak tih rješenja podijeli pravedno i solidarno. Jedini mogući arbitar u svemu tome je država koja će iz proračunskih sredstava na rok kako to bude moguće pomoći i podijeliti sufinancirati trošak kako sa samim građanima koji su potrebni, nazovimo ih stanari, kako s vlasnicima kojima, s kojima treba riješiti neke neriješene odnose. I to je jedino moguće rješenje. Želim na kraju reći još nešto kritično, ali ovaj put u odnosu na SDP. Mi smo 4 godine bili na vlasti i nismo uspjeli riješiti ovaj dio problema u Hrvatskoj. Svjesni smo toga ali rješavali smo neke druge probleme. Imali smo neke koalicijske razloge, imali smo neke terete zbog kojih to nismo mogli učiniti. Prihvaćamo svoju odgovornost, ali baš zbog te odgovornosti, zbog tog što nismo učinili tražimo, inzistirat ćemo da se u što je moguće kraćem roku nađu odgovarajuća rješenja. Poznato nam je da ministarstvo, nadležno ministarstvo pokušava tražiti ta rješenja i podržat ćemo ih ukoliko budu bila pravedna i solidarna kao što zagovaramo, kao što držimo da je ovo upravo koje upravo imamo u raspravi. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravci netočnih navoda. Poštovani zastupnik Marko Širac.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena kolegica Željka Antunović je izjavila sljedeće, citiram: "Ovim zakonom se ispravlja nepravda koju je nanijela građanima ova vlast, a ne vlast bivše države.". Uvažena kolegice, ja sam se potrudio još dok sam bio ministar i da proučim pravni status ovih ljudi od 1946. godine kad su konfiscirane i 56. kad su nacionalizirane zgrade. Nikad bivša vlast u onoj državi tim ljudima nije dala stanarsko pravo. Da im je dala stanarsko pravo oni bi po Zakonu o prodaji stanova na kojima bi bilo stanarsko pravo 91. godine uredno kupili nego su ti jadni ljudi ostali u najamnom odnosu da drugovima održavaju kao nadstojnici ali bez stanarskog prava da im se može dati noga kad se god zaželi.
Poštovani zastupnik Pero Kovačević, drugi ispravak.
Poštovani predsjedniče ispravljam dva netočna navoda kolegice Antunović. Prvi je vezano za status nadstojničkih stanova u školama i vrtićima. Netočan je navod zbog činjenice što su ti stanovi prema uredbi bivše vlasti bili izuzeti od prodaje, ali sada kada je ta uredba 2003. prestala vrijediti imaju pravo kupiti te stanove prema Zakonu o prodaji stanova u društvenom vlasništvu i molio bih ministarstvo da izda i službeni naputak vezano za taj dio. A vezano za ovaj dio oko pretvorbe i privatizacije. Točne su vaše kritike. Mi smo dali rješenje. Sve što je jamljeno treba vratiti natrag. Hvala.
Poštovani zastupnik Vlado Jelkovac, treći ispravak.
Poštovani gospodine predsjedniče dva navoda želio bih ispraviti. Prvo tvrdnja gospođe Antunović da ni ondašnji HDZ a ni sadašnji ne vode socijalnu politiku i da nemaju odgovornosti vlasti prema sudbini svojih građana. To je netočno, a netočno je zato što ovim zakonom dokazujemo suprotno jer eto tisuću ljudi će i ovime trajno riješiti svoje stambeno pitanje, a i uglavnom dakle socijala ili prije svega socijala, zatim zaštićena najamnina koja se nudi ukoliko se ne mogu otkupiti stanovi i svi uvjeti prodaje. I zadnje ono što ću reći na vašu tvrdnju da se HDZ ne mijenja. Kako to da HDZ nema pravo na promjene, a komunisti se mogu transformirati u socijaldemokrate.
Četvrti ispravak, poštovana zastupnica Zdenka Babić Petričević.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Kolegice Antunović, bivša i sadašnja HDZ-ova hrvatska Vlada nastojala je i dokazuje i danas sa prijedlogom ovoga zakona biti odgovorna prema svojim građanima i ovo je jedan vid za razliku od SDP-ove Vlade i SDP-a, neodgovornost prema svojim građanima da li je odgovornost SDP-a u tome što je predsjednik SDP-a tri puta riješio svoje stambeno zbrinjavanje. Je li to odgovornost, je li to neodgovornost ili je to privilegija? I moj drugi navod netočno, i još ste rekli jednu veliku neodgovornost i netočnost. Sastoji se u tome da niste mogli rješavati ovakve probleme zbog koalicijskih partnera, prozivate Hrvatsku demokratsku zajednicu vrh HDZ-a i uvijek za bogaćenje onoga što se govori a ne može se dokazati. Iznesite imena 200 obitelji, na toj ljestvici naći ćete 99,9% samo SDP-ovaca i komunista.
Peti ispravak, poštovani zastupnik Ivo Vučić.
Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice. Kolegica Antunović u nizu svojih neispravnih navoda je rekla jedan da je velika većina HDZ-ovaca krčmila stanove. To naprosto nije točno. Ja bih osobno volio da se napravi već jednom ta analiza po popisu pa ako hoćete i po strankama da vidimo tko je krčmio i u privatizaciji, a i u tim stanovima. Bili ste četiri godine na vlasti mogli ste napraviti, u izborima ste obećali to biračima, niste napravili, ajmo zajedno sjesti idemo napraviti i tu analizu da jednom rasvijetlimo obraz i vaš i naš pred našim svim biračima.
Poštovana zastupnica Ljubica Lalić u ime Kluba zastupnika HSS-a. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospođo ministrice, kolege i kolegice zastupnice. Kod prvog čitanja Prijedloga zakona o prodaji stanova namijenjenih za nadstojnika, Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke pozdravio je pokušaj nadležnog ministarstva da zakonom uredi pravni položaj osoba koje koriste nadstojničke stanove te osoba koje su uz pristanak tadašnjih stanara vlastitim sredstvima uredili zajedničke prostorije za potrebe vlastitog stanovanja. Sada je pred nama drugo čitanje i prava je šteta što predlagatelj nije razmotrio sve primjedbe i pokušao iznaći rješenja koja bi bila neoboriva i predstavljala trajno rješenje, jer pokušaja je i do sada bilo, ali bezuspješno, tako da je do danas pravni položaj navedenih osoba nedefiniran. Činjenica je da danas u stanovima namijenjenih nadstojnicima za vrijeme obnašanja dužnosti žive bivši nadstojnici ili njihovi nasljednici. Činjenica je da te stanove ne mogu otkupiti, da nemaju zaključene ugovore o najmu i dakako nikome ne plaćaju stanarinu. Njihova sudbina je neizvjesna, a neizvjesnost dijela građana nalaže državnoj vlasti da ju pokuša riješiti. Žao nam je što je Vlada pod pritiskom pojedinaca odustala od pokušaja rješavanja problematike zaštićenih najmoprimaca koji se također nalaze u neizvjesnosti. Točno je da se udruge ne mogu dogovoriti o modelu rješenja, ali ta nesuglasnost šteti samo zaštićenim najmoprimcima jer sadašnje stanje je za njih najgore moguće. Iseljavanja se događaju skoro svakodnevno što očito ne zabrinjava one koji su svoj stambeni problem riješili pa istinski više nisu zainteresirani za sustavno rješenje. Nerealni i neodrživi zahtjevi pojedinaca sprječavaju zakonsko rješenje, a štetne posljedice trpe oni koji kroz život nisu bili snalažljivi pa koristeći razno-razne metode i manjkavosti zakona priskrbili ne samo po koji stan nego još uz njega i po koju kuću. Postojeće stanje je neodrživo i uređenje tih pravnih odnosa je prema nama i to će se morati riješiti bez obzira na protivljenje pojedinaca iz udruga, uglavnom čelnika jer najveći dio članstva je za što brže rješavanje. No, vratimo se zakonu koji je pred nama. Dakle cilj mu je urediti pravni položaj osoba koje koriste nadstojničke stanove te osoba koje su uz pristanak tadašnjih stanara vlastitim sredstvima uredile zajedničke prostore za potrebe vlastitog stanovanja na način da im se omogući otkup toga stana. Pravo kupnje bi imale samo one osobe koje su do 5. studenoga 96. godine uselile u stan na temelju valjane pravne osnove i u njemu stalno stanuju. Pravo kupnje bi imale i osobe koje su uz suglasnost tadašnjih stanara do 19. lipnja 1991. godine o svom trošku provele prenamjenu zajedničkih prostorija u stambenoj zgradi u društvenom vlasništvu u stan za potrebe vlastitog stanovanja i u njemu stalno stanuju. Na ovaj način bi se završila neizvjesnost za negdje oko tisuću građana. To je dobro, ali to treba napraviti na način koji je sukladan Ustavu Republike Hrvatske. I Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke itekako se zalaže za rješavanje ovog problema, ali na način koji će biti trajan i neoboriv. Naime, ovdje je i temeljno pitanje tko je vlasnik stana u kojem živi nadstojnik, odnosno tko je vlasnik prostora kojeg je stanar o vlastitom trošku uredio za vlastito stanovanje. Prema članku 6. ovog Prijedloga prodavatelj nadstojničkog stanja je općina, grad, odnosno Grad Zagreb na čijem se području stan nalazi. Iz ove odredbe proizlazi i pretpostavka predlagatelja Zakona da su vlasnici stanova općine, gradovi, odnosno Grad Zagreb jer nekretnine mogu prodavati samo vlasnici i nitko drugi. Tko je vlasnik mi to niti danas ne znamo. Zgradama u kojima se nalaze nadstojnički stanovi i preuređeni prostori pravo upravljanja su imale samo uprave i interesne zajednice, ali one nisu bile vlasnici. Otkupom stanova sa stanarskim pravom privatizirani su stanovi, ali ne i nadstojnički stanovi i prostor za zajedničko korištenje. Točno je da je kod prodaje posebnog dijela zgrade, konkretnog stana, osobi koja taj stan koristi s naslova stečenog stanarskog prava u cijenu stana ulazi i vrijednost korisne površine iz sporednih dijelova na koje se proteže stanarsko pravo, ali i vrijednost zajedničkih dijelova i uređaja zgrade. Vlasnici stanova su zajedničari na onim dijelovima nekretnine i uređaja nekretnine koje služe svim vlasnicima posebnih dijelova zgrade. Međutim, bodovna lista nije sadržavala bodovanje nadstojničkog stana kao element povećanja vrijednosti stana. Ta činjenica bi ukazala i ukazivala na zaključak da se radi o posebnom dijelu zgrade koji je nakon privatizacije ostao neprivatiziran jer za njega nije plaćena vrijednost niti je ona utvrđena. Zaključak, ma koliko bio logičan, nedovoljan je jer vlasništvo mora biti nedvojbeno utvrđeno. Nadalje, kod drugog dijela nadstojničkih stanova vlasništvo je poznato. To su oni vlasnici stanova koji u svojim ugovorima o kupnji stana imaju odredbu: "u kupoprodajnu cijenu uračunata je cijena nadstojničkog stana u pripadajućem iznosu", završen citat. Ti nadstojnički stanovi u suvlasništvu su vlasnika drugih stanova i njihovo vlasništvo se ne može ograničiti. Njihovo suvlasništvo osim njih samih ne može nitko prodavati. Stoga nam je ustavno dvojbena odredba članka 8. koja u stavku 1. kaže: "prodavatelj stana iz članka 1. stavka 2. ovoga Zakona u ime i za račun vlasnika stambene zgrade je općina, grad, odnosno Grad Zagreb", završen citat. Bez suglasnosti ili ovlasti za takav postupak nitko ne može nastupati u ime i za račun vlasnika. Pokušavajući barem djelomično zaštititi nepovredivost vlasništva predlagatelj ugrađuje odredbu prema kojoj etažni vlasnici imaju pravo na tržišnu naknadu srazmjerno svom vlasničkom dijelu. Ovo podsjeća na institut izvlaštenja s tim da se izvlaštenje vrši slovom Zakona. Nadalje, prema ovom Prijedlogu stan će moći kupiti osoba koja je do 19. lipnja 1991. godine o svom trošku uz suglasnost tadašnjih stanara, odnosno skupa stanara ili bivše mjesne zajednice provela prenamjenu zajedničkih prostorija u stan za potrebe vlastitog stanovanja. Suglasnost stanara i skupa stanara potpuno je razumljiva, ali suglasnost bivše mjesne zajednice je potpuno nerazumljiva. Za razliku od općina i gradova mjesne zajednice nikada nisu imale pravo raspolaganja nekretninama. Suglasnost su mogli davati samo vlasnici i suvlasnici, ali ne mjesna zajednica koja nije bila vlasnik. Ako je u praksi takovih suglasnosti bilo, one su bez zakonskog osnova i mogu se kvalificirati zlouporabom ovlasti. Uzmimo primjerice zgradu u kojoj ima 50 stanova. Niti jedan od stanara kao ovlaštenih osoba nije dao suglasnost za prenamjenu, ali je predsjednik mjesne zajednice dao. Pitamo se dakako u čije ime i čije interese je zastupao? Interese stanara koji su temeljem ugovora imali pravo koristiti zajedničke prostorije koje je njihov davatelj stana platio, sigurno nije zastupao niti ih je temeljem bilo kojeg zakona imao pravo zastupati. Članak 10. definira vrijednost stana pa kaže da se dobiva umnoškom veličine stana i etalonske cijene građenja, umanjeno je za iznos amortizacije, te umanjeno je za visinu uloženih vlastitih sredstava ako ih je bilo do trenutka kupovine stana. Dakle, pri utvrđivanju vrijednosti ne vodi se računa niti na cijenu utječe niti cijena zemljišta, niti cijena infrastrukture, niti cijena priključaka za električnu energiju, vodu i plin. Na cijenu, odnosno vrijednost stana ne utječe niti lokacija pa je iste vrijednosti stan, primjerice, ovdje na Griču i onaj tamo na Žitnjaku. Čini se da nema baš neke logike, a ni pravednosti. Posebnu pažnju zaslužuje stavak 3. članka 15. koji kaže da se ugovor o prodaji stana provodi u zemljišnim knjigama bez obzira na ranije upise. Ova odredba dezavuira cjelokupno zemljišno-knjižno pravo u Republici Hrvatskoj. Razlog za takvu odredbu ne može se nalaziti u obrazloženju da u većini slučajeva općine, gradovi, odnosno Grad Zagreb nisu upisani kao vlasnici zgrade u kojoj se nalazi stan koji se prodaje, već su kao suvlasnici upisane treće osobe. Grad, općina, odnosno Grad Zagreb nisu upisani zato što nisu vlasnici, a ovaj im Zakon daje ovlasti vlasnika. To naprosto nije moguće. I na kraju, Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke će podnijeti amandmane, a ovisno o njihovoj sudbini bit će i stav Kluba prilikom glasovanja. Još bi jednom željela naglasiti da se itekako zalažemo za rješavanje pitanja i otkupa nadstojničkih stanova. Zalažemo se i za rješavanje pitanja tzv., zaštićenih najmoprimaca i upravo zbog toga što se istinski zalažemo da taj problem bude trajno riješen na siguran način, zalažemo se za zakon koji će biti neoboriv. I upravo u toj funkciji pomoći da taj zakon ude neoboriv, da dade sigurnost onima koji danas trpe krajnju neizvjesnost upravo s tog razloga i predlažemo amandmane u najboljoj i najplemenitijoj namjeni.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Marko Širac.
Gospodine predsjedniče, kolegica Lalić je navela da mjesne zajednice po ni jednom zakonu nisu imale pravo učestvovati u tom postupku da bi se zaključio neki ugovor ili sporazum sa onim ljudima koji su prenamijenili prostorije u stan. Taj navod nije točan, vi ste krivo protumačili obrazloženje Ministarstva prostornog uređenja iz jednog prostog razloga jer Zakonom o stambenim odnosima koji su tad bili na snazi općine su morale donijeti podzakonske propise koje nikada nisu donijele, stanovima su upravljali SIZ-ovi za stambene i komunalne poslove i tražili su mišljenje mjesne zajednice da se tim ljudima zaključe ugovori. Kad bi mi to sad eliminirali mi bi opet doveli jednu grupu građana u situaciju da ne mogu po ovom Zakonu kupiti stan, dakle o tome se radi. Mjesna zajednica nije zaključivala ugovor, ali je davala suglasnost i na suglasnost se poziva.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Pa ispravljam u biti netočan navod, uvažen kolega naime točno je da su mjesne zajednice imali baš ulogu u svemu tome i da su svi ti akti koje su mjesne davale u to doba imaju pravnu snagu. Također je netočan drugi dio navoda jer naime sva ta imovina gdje su mjesne zajednice nekad raspolagale bilo da su to prostorije uredske ili nešto drugo, ona je danas prema zakonima prešla u vlasništvo općina, odnosno gradova na čijem se području nalazi. Prema tome, to su dvije netočnosti. Hvala.
Hvala. Prekidamo raspravu. Nastavak u 15 sati. Na redu je u ime kluba PGS-a, SBHS-a, MDS-a, poštovani zastupnik Željko Pavlic.
Dame i gospodo zastupnici nastavljamo sjednicu. Prvi na redu je klub PGS-a SBHS-a i MDS-a, gospodin Željko Pavlic. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovana gospođo ministrice, tajniče. Evo dopustite da se i ja sasvim kratko da u ime kluba regionalnih stranaka osvrnem na Konačni prijedlog Zakona o prodaji stanova namijenjenih za nadstojnika stambene zgrade. Naš klub podržat će ovaj zakon, jer se slažemo i mislimo dakle da se radi zaista o prioritetnom socijalnom pitanju i rješavanju pravnog položaja osoba koje koriste nadstojničke stanove koje do sada dakle nije bilo riješeno. Također nadstojnički stanovi nisu bili obuhvaćeni odredbama Zakona o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo pa tako na nadstojničkim stanovima i nije provedena pretvorba vlasništva. Osim toga nije razvidno da li se na njih primjenjuju odredbe Zakona o najmu stanova, da li i kome plaćaju zaštićenu najamninu pa rješenja iz ovog zakona popunjavaju postojeću pravnu prazninu i uređuje na odgovarajući način. Isto bi htjeli dakle kao i neki klubovi koji su također govorili, da upozorimo na problem zaštićenih najmoprimaca i također apeliramo dakle na Vladu da proba što prije riješiti ovaj problem koji itekako opterećuje veliki broj naših građana. Mi se nadamo dakle da će se to skoro riješiti na principima pravednosti i jednakosti. Ono na što bi htjeli još upozoriti i što smo na neki način artikulirali našim amandmanom je potreba dakle da se stanovi u kojima se nalaze stanovi dakle koji su tretirani ovim zakonom, češće i kvalitetnije i obnavljaju i da se temeljem ovog zakona za to osiguraju i potrebna sredstva. Pa i šetnjom kroz dakle Grad Zagreb, pogotovo ovaj njegov stariji dio, vidimo da ima mnogo zapuštenih derutnih zgrada, zgrada koje su često i spomenici kulture i za koje bi bilo itekako dobro da se one obnove i postale bi itekako važne i turističke atrakcije. Takvih zgrada ima u gradovima i mjestima širom Hrvatske, pa mi mislimo da bi sredstva ostvarena i temeljem ovog zakona usmjeren dakle u pravom pravcu, pridonijela tome. Zbog toga smo i predložili amandman na članak 7. gdje bi dakle u stavku 2. dodali još rečenicu, dakle da se u stavku se prvo govori dakle da naknada iz stavka 1. iz ovog članka isplaćuje općina, grad, odnosno Grad Zagreb iz sredstava ostvarenih prodajom nadstojničkog stana. Dakle govori se o sredstvima koja moraju biti isplaćena dakle etažnim vlasnicima, a mi mislimo da bi ostatak sredstava dakle koji pripada općini, gradu ili Gradu Zagrebu, da bi trebala ići na račun zajedničke pričuve, dakle da one ne završe u proračunu, dakle globalnom skupnom proračunu općine, grada ili Grada Zagreba, već da to budu posebne stavke namijenjene upravo za obnovu tih zgrada koje velim već su to starije zgrade i koje trebaju hitno obnovu. Mi se nadamo dakle da će ovaj naš amandman biti prihvaćen pa onda ćemo dakle i u tom smislu podržati ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U 15,06 je prošlo vrijeme za prijavu od 10 minuta. Na redu je klub HSP-a, gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, poštovana ministrice. Jedna od temeljnih programskih načela Hrvatske stranke prava je socijalna osjetljivost, znači skrb o radnicima, seljacima, o umirovljenicima, nezaposlenim i baš nas je u klubu HSP-a ugodno iznenadio ovaj zakonski prijedlog da se konačno i tu iskaže pun karakter te socijalne osjetljivosti za ovih tisuću i nešto ljudi koji su mahom slabijeg imovinskog stanja, ali nas to ne čudi jer ipak to dolazi od ministrice Marine Matulović-Dropulić koja svoj posao dobro radi i koja za razliku od drugih ministarstava daje prijedloge koji su daleko i kvalitetniji i rješavaju ono što treba riješiti. Znači nepravda je nepravda i svatko tko je utvrdio takvu nepravdu mora je ukloniti i u ovome dijelu nema se što reći. Ali moram isto upozoriti na jednu činjenicu, da bi se kroz ovaj dio zakona, zato ću moliti odgovore od ministrice, mogla na mala vrata provesti jedna tajkunizacija zajedničkih prostorija. Naime, uzmite samo razno-razne primjere koje smo mi saznali vezano za Grad Zagreb, da mnogi uglednici da ne kažem odvjetnici ili nekih drugih zanimanja, raspolažu tavanskim prostorima koji su preko 300 i nešto kvadrata. Znači nije riječ o ovoj sirotinji, njih tisuću koji su mahom su to podrumski stanovi, koji su neprikladni i koji će se puno morati uložiti da se privedu svrsi. Zato kažem izražavamo taj dio bojazni da se kroz odredbe ovoga zakona ako se ne budu precizno provodile, odnosno utvrđivalo činjenično stanje mogle dogoditi te situacije, a kažem budući sam i gradski vijećnik u Skupštini Grada Zagreba znam za takve situacije, da uglednici iz Grada Zagreba raspolažu tavanskim prostorom, ne malim, koji se nalazi znači u središtu grada ili na atraktivnim lokacijama. A koliko imam informacija, već su pripremili jednu cjelokupnu dokumentaciju. Tako da će biti potrebno poglavito vezano za provedbu toga, ovoga zakona, a vezano kažem na članak 5. a na što u svojem obraćanju ukazuje i Udruga vlasnika nekretnina Republike Hrvatske jer i oni raspolažu isto takvim informacijama iako su davali i primjedbe druge naravi koje je iznosila gospođa Ljubica Lalić. Znači to moramo spriječiti. Moramo spriječiti da se ovaj dobar zakon, znači za rješavanje pitanja tih tisuću obitelji koje su slabijeg imovinskog stanja i koji su već odavno trebali riješiti i trebalo im je biti riješeno ovo pitanje, da se ne bi u taj vlak ubacili neki novi tajkuni. Jer znate šta znači recimo 300 i nešto metara kvadratnih tavanski prostor u središtu Zagreba, kada se to otkupi pa se dovede svrsi, koja će biti cijena metra kvadratnoga, vjerojatno 4-5 tisuća eura. Prema tome molim ministarstvo i ministricu da poduzmu mjere da se takve stvari u praksi ne bi događale zbog činjenice jer će taj dio u biti raditi gradovi i općine u smislu ovoga dijela prodaje pa se mora uvesti jedan stvarno učinkovit nadzor da opet dobru stvar ne bi iskrivili, odnosno ti razno razni tajkunčići ne bi iskoristili i opet jamili nešto što im ne pripada. I na kraju samo moram još spomenuti problem na koji nama u Klubu Hrvatske stranke prava ukazuju. Odnosi se na stanove u željezničkim postajama u Republici Hrvatskoj koji nisu otkupljeni, a obavijestili su nas podnositelji predstavke da u mnogim od tih stanova stanari su imali stanarsko pravo. Pa bi, želio bi odgovor u tome smislu, odnosno da se poduzmu i takve mjere da se onda i ovo pitanje riješi. Evo, toliko. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Ministrica, izvolite, ministrica Marina Matulović-Dropulić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Evo, htjela sam se osvrnuti na ove, na klubove zastupnika koji su govorili, barem reći par riječi radi toga jer mislim da je to potrebno, da se ne bi onda ponavljalo to u pojedinačnoj raspravi. Što se tiče gospodina Kajina i Kluba IDS-a oni su očito sve zakone pomiješali u jedan zakon. Znači, i Zakon o prodaji stanova i Zakone o najmu i razno razne, mislim sve ono što se odnosilo na to. Prema tome, mislim da o tome nemamo što govoriti, jedino možemo reći oko cijene. Što se tiče cijene mi smo utvrdili da bi etalonska vrijednost objekta iznosila 700 eura po metru kvadratnom i dogovorili sa ljudima, znači, koji su sa njihovim udrugama da je to primjerena cijena. Zašto? Jer danas stradalnički stanovi isto toliko koštaju kao etalonska vrijednost. Nakon toga se određeni, znači, ide dole amortizacija, idu uložena sredstva. Prema tome, mi mislimo da je to primjerena cijena i da drugu cijenu ne možemo sada utvrđivati. Što se tiče Kluba SDP-a meni je žao da je gospođa Antunović toliko žuči iznijela na to da bi trebali, da smo mi to trebali riješiti 92. godine, 91. godine. Činjenica je da je bilo pogrešaka i da su se određene stvari mogle riješiti, ali isto tako kao što je i ona rekla i bivša Vlada je imala 4 godine da riješi taj problem. Prema tome, moglo se i taj dio rješavati na taj način. Međutim ono što nije dobro u takvoj raspravi to je jedan osvrt na stanove koji su se kupovali nakon, od raznih institucija, od MORH-a, itd., koje je ona spominjala nakon 91. godine i da su se utrošila za to velika sredstva, a onda su se ti stanovi otkupljivali. To je točno. Međutim mi se isto tako moramo, da u nekim slučajevima naravno, ne u svima, ali mi, jer puno je tih stanova dato u najam, prema tome, ili za službene potrebe. Ali moramo se sjetiti šta je bilo prije 90. godine. Isto tako su radne organizacije, općine, gradovi kupovali stanove i te stanove dodjeljivali, a svi oni ljudi koji su stalno ulagali i nisu nikada dobili ništa isto tako je to poseban problem. Prema tome, mislim da o tome ne možemo govoriti i da je HDZ-ova Vlada i onda i danas vrši, evo, nudila i prijedloge koji u svakom slučaju i prioritetno rješavaju problem socijalnih ili da ne kažemo socijalnih slučajeva nego slabijeg imovinskog stanja. Klub HSS-a i gospođa Lalić kažu da je moglo biti i boljih rješenja. Ja ne kažem da nije, ali mi smo u prvom čitanju molili sve klubove, molili sve zastupnike i ostale ljude da nam pomognu rješavati taj problem i da ga probamo zajednički riješiti na najbolji mogući način. Mi smo i sa nekim članovima pojedinih klubova razgovarali, ali nitko nam nije dao nikakav drugačiji prijedlog. Prema tome, mi smo ponudili ono što mislimo da je dobro, ono što mislimo da je, da može proći. Konzultirali smo se sa puno pravnika i velim, tko god još danas ima kakav prijedlog koji je bolji, nema nikakvog razloga da se s amandmanima taj dio i ne popravi. Ali je činjenica da nam nitko nije pomogao. Što se tiče suglasnosti mjesnih zajednica, mislim da je gospodin Širac potpuno dovoljno govorio o tome. Mjesne zajednice su nekada imale veliku vlast. I te mjesne zajednice su moglo puno toga, a nije točno da SIZ-vo nisu imali pravo nad tim stanovima u kojima se nalaze domari. Jer nakon toga su pravni slijednici SIZ-ova bili općine i gradovi. A SIZ-ovi su nekim ljudima koji su došli kao nadstojnici u te stanove, to su u pravilu bili ljudi koji su radili u toplinskim mrežama i koji su, znači, se trebali brinuti oko centralnih grijanja, ti ljudi su neki dobivali nekakvo rješenje, a neki su čak dobili i stanarsko pravo od SIZ-ova. I ti su lijepo mirno i uredno kupili stanove, otkupili stanove za razliku od ovih ostalih koji ili nisu imali takvih veza ili nisu imali takvih mogućnosti da to dobe i onda su ti ljudi ostali u jednoj potpuno nedorečenoj situaciji. Znači, oni nisu niti, jer Zakon o najmu stanova je rečeno da će se ti ljudi rješavati posebnim zakonom. Međutim, taj posebni zakon nije nikada donesen. Eto mi ga sada predlažemo i mislimo da je to točno i mislim da je to dobro i da ćemo jedino na taj način moći neke stvari riješiti i tih tisuću obitelji o kojima sam ja govorila probati riješiti na najbolji mogući način. Mi se itekako brinemo oko zaštićenih najmoprimaca. Svi vi ste spominjali zaštićene najmoprimce. Mi znamo da je to veliki problem, imali smo određena rješenja. Međutim, nikako tu se ne može naći zajednički jezik oko toga. Jedni, jasno vlasnici, imaju svoje, zaštićeni najmoprimci imaju svoje i mi smo sad povukli prvi korak. Napravili smo i pozvali smo ljude, dali smo javni poziv u novine da nam se ljudi jave da vidimo uopće koliko toga, koliko takvih ljudi ima. Jer od vlasnika stanova smo dobili podatak da ima 3 tisuće takvih stanova, ali od zaštićenih najmoprimaca smo dobili podatak da ima 7 tisuća negdje i 13 tisuća, kako koji puta se taj i od koje udruge stanara se dobivaju podaci, dobimo takve podatke. To je prevelika razlika da bi mi uopće mogli nešto nuditi. Jer o toj količini stanova isto tako ovisi i koliko će država morati izdvojiti i sve ostale stvari. Prema tome, mi vodimo brigu o tome. Ja evo i ovim putem molim da što više ljudi donese tu dokumentaciju ili, znači ugovor o zaštićenom najmu ili onaj neki dokaz da je vlasnik stana da bi uopće mogli dobiti te pokazatelje. I na kraju samo riječ oko ovoga, ovo što je govorio gospodin Kovačević i bojazni da netko ne bi nešto napravio mimo ovog Zakona. Mislim da smo se osigurali. Naime, mi smo utvrdili da samo oni koji su do '91. godine 19.6. znači ušli u takve stanove, adaptirali takve stanove ti ljudi se mogu javiti sada u roku od 6 mjeseci nakon donošenja zakona. Što se tavana tiče, na njih se primjenjivao Zakon o vlasništvu članak 372. i kao što znate vjerojatno jedan veliki dio ljudi je putem suda već davno dobio vlasništvo nad tim tavanskim stanovima. Prema tome, taj dio jedan je riješen, međutim i onda je za te ljude trebala suglasnost tadašnjih stanara ili isto tako mjesne zajednice. I treća stvar, Državno odvjetništvo ima pravo kontrole svakog ugovora, prema tome mislimo da ćemo stvarno svi zajedno napraviti najbolje moguće rješenje. Što se tiče željezničara, to su mahom stanovi za službene potrebe i stanovi za službene potrebe jednostavno se ne mogu prodavati, na žalost. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na raspravu od 10 minuta. Prvi je na redu gospodin zastupnik Miroslav Korenika. Izvolite. Odustaje. Hvala. Druga na redu je gospođa Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo ministrice sa suradnikom, kolegice i kolege. Podržavam ovaj Konačni prijedlog Zakona o prodaji stanova namijenjenih za nadstojnike stambene zgrade. Mislim da je ovo jedan od, zapravo ja ne znam jedan pravedan zakon koji je ovdje nama ponuđen na usvajanje, da je u tolikoj mjeri socijalan i pravedan prije svega, a o toj kvaliteti mislim da je polazna točka upravo trebala biti predlaganje svih zakona. Negdje je to moguće u većoj ili manjoj mjeri i ja mislim da su besplodne one rasprave koje govore o tome kada je ovaj problem trebalo riješiti, ali eto možda je to jedina zamjerka dobrim prijedlozima i dobrim rješenjima, imaju samo jednu jedinu zamjerku da se donose kasno, odnosno jedino taj prigovor se može staviti, ali svakako da treba radovati da će se konačno riješiti to pitanje. Tih ljudi nema puno. Evo sad smo čuli od gospođe ministrice da ih ima tisuću obitelji, ali oni su stvarno uporni i skromni bili i samozatajni u tim rješenjima, mislim da će donijeti jednu veliku radost tim obiteljima, a eto nama na čast da možemo služiti upravo tome. Možda odmah jedna primjedba ako se, jer ja ne vidim ostalih primjedbi u smislu kako je moglo doći do nekih boljih rješenja, međutim evo ovdje u članku 13. koja govori o obvezi Državnog odvjetništva, oni imaju silne poslove, svoje vlastite, zašto na kraju krajeva i Državno odvjetništvo služi, njegova temeljna funkcija u proganjanju kriminaliteta, pa i u ovoj građanskoj stvari su dosta opterećeni. Prema tome, brojni su zakoni koji opterećuju Državno odvjetništvo u davanju mišljenja. Ja mislim da ovo bi trebalo isključiti. Pogotovo vidite ima i nekih situacija, nisu baš rijetke u praksi gdje se lokalna samouprava, jedinica lokalne samouprave spoji sa državom i prijeporno je čije je vlasništvo najčešće na stanovima, to su česte bile situacije u nekada okupiranim područjima Benkovac, Obrovac iako je neprijeporno da je netko uknjižen, da je lokalna zajednica uknjižena, ali država si je smatrala da je zbog nekih drugih važnih činjenica ona vlasnik, dakle to je predmet prosuđivanja pred zakonom. E sada vidite u takvoj konkretnoj situaciji, a ima takvih stanova, nisu rijetki da se upravo država spori sa jedinicom lokalne samouprave, možda biste se iznenadili koliko ima takvih predmeta pred sudovima nad vlasništvom takvih stanova ili bilo kojih drugih nekretnina. E vidite, sada tražiti mišljenje Državnog odvjetništva koje po službenoj dužnosti zastupa državu u građansko-pravnim stvarima da će dati pozitivno mišljenje na sklapanje takvog jednog ugovora sa takvim ovdje nadstojnikom stambene zgrade, odnosno bivšim nadstojnicima te zgrade sa jedinicom lokalne samouprave ako oni po službenoj dužnosti vode postupke. Dakle, oni se često nalaze u takvim situacijama i ponekad vode predmet, odnosno postupke gdje često podliježu u tim sporovima, ali vidite stvaraju velike poteškoće ljudima. Prema tome, neće biti baš mali broj ludi koji će se eto i ovo … [[Govornik se ne razumije.]] upravo ta odredba, a s druge strane Državno odvjetništvo je u nekoliko navrata pa čak u ovom svom godišnjem izvješću koji podastiru Hrvatskom saboru istaknulo upravo potrebu izmjene zakona da ondje gdje je već to riješeno i na njima nametnuta ovakva obveza da ih se liši te obveze. Prema tome, evo jedan apel ukoliko bi Vlada htjela svojim amandmanom reagirati na odredbu članka 13. da se i zbog različitih razloga, dakle prije svega i zbog traženja samog Državnog odvjetništva da ga se liši ovog posla nepotrebnog, a s druge strane i zato što su i prenatrpani svojom prvotnom zadaćom i s druge strane evo ponavljam što će to njih postavlja često u kolizijsku situaciju, a zakon kaže da moraju dati svoje mišljenje, a tu nisu onda objektivni. I odredba članka 15. u stavku 2. čini mi se da se narušava jedinstvo upisa i stjecanja vlasništva na nekretninama gdje je Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima savršeno jasan, koji govori da se vlasništvo, u mnogim zemljama to je već drugačije i riješeno, međutim evo mi smo ostali na tom starom principu da se vlasništvo stječe samo upisom. Mi bismo sad s ovom odredbom člankom 15. kako ga ovdje predlagatelj i predlaže u stavku 2. došli do jednog nejedinstva. To bi izazvalo i različite poteškoće u sudskoj praksi jer ovo je prva jedna odredba koja govori drugačije nešto nego kako se stječe vlasništvo. Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima je temeljni zakon u ovom smislu, prema tome moglo bi doći do diskrepance i različitih tumačenja u praksi, a sve opet na štetu pravne sigurnosti. Zato možda evo sugestija kako se ovo može riješiti, samo da se, dakle ako nekretnina nije upisana u zemljišne knjige pravo vlasništva stana stječe se ne polaganjem ugovora nego, ne pravo vlasništva nego prava upisa vlasništva na stan stječe se polaganjem ugovora u zemljišno-knjižnoj službi, dakle zemljišno-knjižnom odjelu, ne službi. I još napomena, dakle mnogobrojni su zastupnici kad su govorili u ime svojih klubova govorili upravo na ovom tragu da zaokružimo ovu priču i vi ste ministrice se upravo očitovali na tom ja mislim uz jedan zajednički napor da bi se trebala riješiti ova priča stanara. Istina je, udruga stanara ima sasvim različita polazišta i interese o udruzi vlasnika, međutim kao što se ovdje nameće obveza jedinice lokalne samouprave da to ide na njihov teret eto državu će to u svakom slučaju koštati puno više nego pojedine jedinice lokalne samouprave ali ja mislim da je mjerodavan podatak i bivša je vlast sakupila te podatke. Oni nisu toliko egzaktni u tom smislu zato što je također točno i ovo što vi govorite. Sami stanari govore da ih ima negdje oko 3 tisuće dok vlasnici tvrde da ih ima od 7 do 13. Međutim, istina je i to da mnogi stanari ne mogu riješiti svoje pitanje iako ti bivši vlasnici uopće ne polažu svoje pravo ili su negdje vani ili su izgubili to pravo koje im je zakon davao. Dakle, ostaje ovdje naša zajednička obaveza ne da se prepucavamo jer to je također jedno od pitanja bilo koje se trebalo riješiti davno ali ako budemo na takav način razmišljali o ovim ljudima koji su u teškoj jednoj situaciji, a i jedni i drugi reći ćemo, a najteže je ovima koji imaju ipak tu jednu nesigurnost. Nisu rijetke situacije i to nas upozorava i izvješće našeg pučkog pravobranitelja koliko se pogotovo gdje se stariji ljudi jednostavno izvrgavaju različitim vrstama pritiska od onog verbalnog a nisu rijetki ni ovi da eto zajedničkim naporom ja mislim da bi ljudi, naši građani to nama znali honorirati u smislu upravo možda najbolje ovakvi prijedlozi zakona afirmiraju politiku u cjelini. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo. Na redu je gospodin zastupnik Nenad Stazić. Nema ga. Gubi pravo. Zatim gospodin Leko također. Zatim gospodin Marko Širac. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, kolege i kolegice, uvažena gospođo ministrice! Moram istaći priznanje Vladi i našem ministarstvu i ministrici Ministarstva zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva što su za istinu iskazali osjećaj prema ovih tisuću stanara koji žive bilo u nadstojničkim stanovima bilo u prostorijama koje su prenamijenili za stan i u njima evo i do današnjeg dana stanuju. Ja se potpuno slažem sa gospođom Antičević da nije danas ni važno tko je kroz proteklih četrdeset, pedeset godina ili kroz ovih zadnjih petnaest godina doveo do ove situacije. Činjenica je da ta situacija postoji, da su ti ljudi u tako teškim i složenim okolnostima, da su izloženi tužbama i sudskim progonima i da je evo Vlada ponudila jedno kvalitetno rješenje jedan zakon kojeg ću ja apsolutno podržati sa željom za istinu da jednom za sve vijeke vjekova riješimo pravni status tih ljudi i onaj tko ima pravo neka ga i otkupi a onaj tko nema, tko je koristio takve mogućnosti o kojima je raspravljao kolega Pero taj sigurno temeljem ovog zakona neće ostvariti nikakva prava niti ga može i kupiti iz slijedećih razloga. Evo upravo kao podršku zakona želim malo prokomentirati samo odredbe koje su ugrađene u ovaj zakon jer se recimo u odredbama kaže doslovce: "Pravni položaj ovih ljudi se rješava, nadstojnika odnosno ljudi koji koriste nadstojničke stanove na način da im se dozvoli otkup ako imaju pravno valjanu osnovu da izvrše tu otkup." Znači, ne može to otkupiti svatko tko se želi nego onaj tko je ipak na pravedan i zakoniti način ušao u taj stan. Tko se uselio u taj stan na silu taj nikada pravo otkupa nema. A osim toga, ugrađene su i dvije dobre mjere. A prva mjera da ti ljudi nemaju u vlasništvu nikakav stan ili kuću u mjestu gdje stanuju a isto tako da nisu iskoristili evo pravo da u programu POS kupe pod povoljnim uvjetima stan. Dakle, evo već za te dvije kategorije ljudi koji su ušli bespravno ili oni koji su već iskoristili poticaje ove države nemaju šanse da kupe stan. Mislim da je i rok primjeran od šest mjeseci i da je daleko duži od onoga koji je bio predložen u prvom čitanju, da je ovo sada primjeren rok od šest mjeseci pa tko podnese zahtjev taj će svoje pitanje riješiti. Ako podnese zahtjev znači da i nema interesa i on će i ostati u jednom statusu takvom, ostat će jer njemu će se raskinuti ugovor, neće biti više zaštićeni najmoprimac nego će biti u situaciji u kojoj je. Predlagač zakona za istinu je ponudio dobra rješenja oko prodajne cijene koja se utvrđuje na temelju etalonske cijene koja upravo i služi za utvrđivanje cijene kroz program POS. Osim toga, priznaju se i sva ulaganja ljudima koje su tokom ovih proteklih godina uložili u taj stan. Znači, to će ipak biti jedna solidna primjerena cijena, prihvatljiva za naše građane da ga mogu kupiti, tim više što je ta otplata na rok od petnaest godina moguća naravno u ratama sa malom kamatom. Ne bih se složio sa mišljenjem da Državno odvjetništvo ne daje svoju suglasnost na ove ugovore. Pa Državno odvjetništvo je dalo na 340 tisuća ugovora kojima su otkupljeni stanovi koji su bili u društvenom vlasništvu na kojima je bilo stanarsko pravo, pa neka dade sada još i na ovih tisuću jer sankcije su prave ovim zakonom predviđene. Ako se stvarno utvrdi da je bilo šta napravljeno sa tom cijenom odnosno da je cijena niža nego što propisuju odredbe ovoga zakona taj ugovor je ništavan. Nema drugoga u našoj državi koji to može napraviti i taj postupak pokrenuti nego Državno odvjetništvo. Nije to veliki posao i ja čak i da nije ovdje bilo zakonom to napisano ja bi išao sa amandmanom i predlagao da se Državno odvjetništvo radi zaštite tih ljudi, ne radi nečega drugoga nego radi zaštite tih ljudi da im se baš može obračunati onako pravedna cijena kako ona treba po ovom zakonu. Možda samo dvije, tri riječi jer se u istom položaju nudi rješenje za osobe koje su prenamijenile zajedničke prostore u stan a ne ispunjavaju uvjete iz članka 372. Zakona o vlasništvu dakle i njima se pod tim istim uvjetima omogućava otkup stanova, ali evo i tu su ugrađeni kriteriji. Ako ja imam stan u Zagrebu, ne možem to napraviti. Ako imam vlasništvo ne možem napraviti. Ako sam ja nekakvi odvjetnik, pa nisu ti odvjetnici valjda nekakvi siromasi da oni nemaju nekakve imovine i da određene gradske službe ne znaju o kome se to radi. Prema tome ima dovoljno kriterija ugraditi ovdje koji će zaštititi te ljude, priznati im ona prava ulaganja. Jedina razlika je između jedne kategorije i druge što kod nadstojnika sredstva idu općini, a samo ako na toj zgradi postoji suvlasništvo općine i privatnih odnosno građana koji su stekli bivši, bivše vlasništvo na etažnom stanu onda njima općina ima, mora vratiti ta sredstva iz svojih prikupljenih sredstava, a ovdje sredstva pripadaju onome čije to je. Zajednički prostori su prostori zgrade. Oni su uostalom i bodovani u stanarinu. Uostalom oni su i utvrđivani kod cijene, kod cijene stana i mislim da je to dobro rješenje za zaštitu tih ljudi o kojima zakon riješava na ovaj predloženi način. Ovdje su ugrađene još odredbe da u slučaju ako građani nisu u mogućnosti da otkupe ove prostore odnosno stanove oni ostaju dalje stanovati kao zaštićeni najmoprimci, plaćaju zaštićenu najamninu. Ne može ih nitko iseliti. I završio bih s time da je zakonodavac predložio i rješenje za sudske postupke koji su u tijeku, a ja, ja sam informiran da ima ipak nekoliko desetaka tih sudskih postupaka koji se vode za iseljenje tih ljudi. Da će se daljnji postupci i rješavanje na sudu nastaviti prema odredbama ovoga Zakona. I gospodine potpredsjedniče završio bih s time da se radi o jednom kvalitetnom zakonu. Evo kojeg smo dugo čekali. Sad smo ga dobili. Nadam se da će doći evo i gospođa ministrica je najavila i druge zakone koji rješavaju pitanja nekih drugih kategorija građana i da ćemo onda imati prilike da iznesemo vjerojatno opet kroz 2 čitanja, da ćemo imati prilike da iznesemo svoje prijedloge i mišljenja radi pravičnog rješenja tih ljudi. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Na redu je zastupnik, gospodin zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege zaista iz svih ovih dosadašnjih izlaganja vidimo da postoji jedno veliko suglasje oko ovog Zakona, da je to dobar zakon i po mom mišljenju također se radi o dobrom zakonu. Zakon zaista rješava probleme koji su evidentni i mislim da bi bilo sad suvišno jedni druge okrivljavati da li je trebalo biti 1990. riješeno, da li je to nastalo i posljedica stanarskog prava i koncepcije društvenog vlasništva kojeg smo imali zapravo prije 1990., a koja je također legalna i bila je na ondašnjim zakonima zasnovana. Mislim da je ovo zakon kojim ćemo zaista riješiti ove dvije kategorije ljudi. One koji zapravo koriste nadstojničke stanove i one koji su, koji su preuredili i napravili prenamjenu onih zajedničkih prostorija kao što su spremišta, vešeraji i slično. To je predmet ovog Zakona i kao što ste i sami rekli 1000 obitelji ćemo na ovakav način riješiti, to naravno onih koji nemaju zapravo nekakav drugi stan ili nekakav drugi stambeni prostor jer kada bi to tako bilo zaista ne bi bilo korektno da imaju pravo i na ovu vrstu stana. Meni je posebno drago da ste zaista vrlo ozbiljno raspravili sve one primjedbe i prijedloge koje smo imali i na odborima i zato evo vidim da je ugrađena i ona primjedba Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Jer vi ste zaista napravili korektno razliku između, između onih suvlasnika i onih etažnih vlasnika jer ti etažni vlasnici, moramo znati da su oni kupili stan u određenoj zgradi po ekonomskoj cijeni koja je bila u ono vrijeme. I upravo slijedom toga i primjedba Odbora za Ustav je bila da se njima zapravo i tržišna naknada u toj priči isplati. Zaista Zakon sadrži sve one bitne sastojke koje on treba imati. Vrlo su precizno određeni rokovi, vrlo precizno određen način kako se cijena formira, vrlo precizno je određeno zapravo i kako se daje suglasnosti i provedba samih tih ugovora. Stoga evo i ja podržavam ovaj Zakon i nije ovo prvi prijedlog koji dolazi iz vašeg Ministarstva i zapravo vi ste nas i na neki način naučili da iz vašeg Ministarstva dolaze dobri Prijedlozi zakona i ovo je jedan od takvih i stoga evo puna potpora ovom zakonu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Na redu je zastupnica Ana Lovrin. Nema je. Gubi pravo na raspravu. Gospodin zastupnik Ivo Lončar. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Podržat ću ovaj zakon jer on rješava više od 1000 hrvatskih obitelji koje do sada nisu bile riješene. Stan odnosno dom istodobno čovjeku osigurava dostojanstvo i poniženje. Miran i siguran život odnosno nesigurnost i nemir. Čovjek koji ima stan odnosno dom ima dostojanstvo, može planirati sadašnjost i budućnost. Čovjek bez doma je ništa. Ne može planirati život. Ne može planirati obitelj. Ne može planirati svoju budućnost riječju nema planova. Zato sam vrlo sretan da se ovih 1000 nadstojničkih obitelji koji se nalaze u tim stanovima odnosno tih domarskih stanova riješi na ovaj način. Neću dugo govoriti, ja se nadam da će se riješiti još druga dva problema koja opterećuju hrvatsko društvo, a to su: vlasnici stanova i stanari u tim stanovima ili kako ih danas zovemo zaštićeni najmoprimci. Ti zaštićeni najmoprimci u tim stanovima su 30, 40, 50, 60, neki čak i 70 godina. Kako god gledali bilo sa ljudske, bilo sa moralne pa ako hoćete i sa pravne strane to je njihov dom. Oni nemaju drugog doma. Ti su ljudi u tim domovima rađani, oni su u tim domovima odrastali, živjeli, veselili se pa i tugovali. Ja se nadam da se to može riješiti i drago mi je da gospođa ministrica malo prije rekla kako je ovo samo uvertira u rješavanje i tog jednog velikoga hrvatskoga problema, a mi smo i po našemu Ustavu zbog čega sam iznimno sretan država koja je uz sve to i socijalna država. Takvih ljudi koji imaju te probleme u Hrvatskoj imamo, evo čuli smo malo prije i od gospođe ministrice po nekim procjenama 3, po nekim procjenama 7, a po nekim procjenama 13 tisuća. Za mene je to jednako tragedija bilo njih troje ili 30 tisuća ili 300 tisuća te ljude treba riješiti. Kako te ljude treba riješiti i na koji način? Vrlo jednostavno i držim da do ovoga nije trebalo ni doći, ali Bože moj, što je tu je. napravimo kao društvo, kao država, kao cjelina da i ti ljudi imaju spokojan i miran živto kao što imamo svi mi koji imamo svoje domove. Svim vlasnicima kuća, odnosno stanova u tim kućama država bi trebala njih obeštetiti po tržišnoj cijeni. Ne da se događa onako kako se je događalo za vrijem komunizma, pa i poslije gdje su se pravile nepravde, jer i ti vlasnici stanova, kao i zaštićeni najmoprimci i jedni i drugi su oštećeni i jednima i drugima je napravljena velika nepravda. Dakle, vlasnike obeštetiti po tržišnoj cijeni, a zaštićenim najmoprimcima dopustiti da te stanove otkupe kao svi oni ljudi koji su imali stanarska prava i kao što su to do sada otkupljivali. Jer ti ljudi, budimo realni, možda su najveće žrtve našega društva. Zašto? Oni su se smatrali da imaju riješeno svoje stanarsko pitanje sa tim stanarskim pravom. Niti su mogli dobivati kredite, niti su mogli dobivati druge stanove. Odjedanput kada smo srušili to komunističko i kada smo u naš Ustav uveli i privatno vlasništvo vlasnici se, što je prirodno, javljaju za svoju imovinu, a sada ni krivi ni dužni produkt svega toga su ti nevini ljudi koji su se zatekli u tim stanovima i koje se sada i na žalost, mnogi su već i izbačeni, i koje se sada želi izbaciti iz tih stanova. Da se to ne bi dogodilo predlažem ovaj model da se, još jedanput ponavljam, po tržišnim cijenama isplate svi vlasnici stanova, a ljudima koji se unutra nalaze da im se omogući da svoj dom otkupe kao svi oni koji su otkupljivali stanarska prava u proteklih 15-ak godina u Republici Hrvatskoj. Evo malo ću biti patetičan. Ovdje gore na galeriji nalazi se meni jedna vrlo draga gospođa, gospođa Cvijeta. Želim da ona i sve Cvijete u Hrvatskoj riješe svoj problem i da mirno i spokojno žive u svom domu. I jedino im mogu zaželjeti da svim njihovim snovima želim stvarnost. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Tim smo završili pojedinačnu raspravu. U ime kluba SDP-a zaključno 5 minuta, zastupnik i potpredsjednik gospodin Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice, poštovane kolege i kolegice. Dobro je da se ova situacija sa nadstojničkim stanovima napokon zakonski razrješava i otvara prostor da se jednako pravno i jednakoobrazno riješi za sve nadstojnike odnosno danas zaštićene stanare. Činjenica je da smo do sada u praksi imali da su u nekim jedinicama lokalne samouprave nadstojnici stanova stekli pravo i otkupili stanove bez posebnih obeštećenja suvlasnika nad zajedničkim prostorima, ili jedinice lokalne samouprave, kao što je bila isto tako činjenica da u pojedinim jedinicama lokalne samouprave, vodeći računa o važećim propisima takvu mogućnost nisu mogli ostvariti. Ovaj prijedlog zakona definitivno razrješava ovo pitanje., otvara mogućnost nadstojnicima stanova da kao zaštićeni stanarima, stanoprimci mogu otkupiti stanove i praktični ih se izjednačava sa nositeljima stanarskog prava, iako su oni stanarsko pravo trebali, po bivšem sustavu, ostvariti tek nakon što prestanu biti u funkciji nositelja nadstojničkih stanova i trebalo im se naknadno osigurati druge odgovarajući stan. Dobro je ovo rješenje jer ono osigurava pravednost. U isto vrijeme osigurava obeštećenje suvlasnika na zajedničkim dijelovima zgrade koji bi morali, i sad tu otvara se jedan ozbiljan problem. Naime, obeštećenje trebaju platiti jedinice lokalne samouprave, odnosno Grad Zagreb. Postavlja se pitanje šta će biti sa onim jedinicama lokalne samouprave koje to neće moći platiti i na koji način ćemo taj dio raščistiti. Ja osobno mislim da smo ovdje trebali staviti i solidarnu odgovornost države da će ona preuzeti otplatu tog dijela u onim segmentima gdje ne bi mogli riješiti to jedinice lokalne samouprave, neće imati odgovarajućih sredstava. No, ovo je opet jedan pomak u rješavanju cjelokupne problematike vezana uz stanarska prava, ili ako smijem tako reći, vezana uz problem na sada nadstojničkim, stanoprimaca, zaštićenih stanoprimaca koji se nalaze u stanovima koji su postali vlasništvo jedinice lokalne samouprave ili države, ovisno o pravnom režimu toga vlasništva, s jedne strane. I s druge strane, koji su u isto vrijeme nekada bili nositelji stanarskog prava. Ostale su još dvije kategorije nositelja tog stanarskog prava koje ostaju neriješene i koje bi trebalo razriješiti na principu načela pravednosti koji je prisutan i u ovom prijedlogu zakona. Radi se o nositeljima, bivšim nositeljima stanarskog prava na stanovima koji su bili konfiscirani i na onim stanovima gdje konfiskacija nije bila provedena pa su praktički ostali u formalnom vlasništvu. U takvoj situaciji se radi opet negdje oko 6 i pol do 78 tisuća nositelja takvih stanarskih prava koje bi trebalo definitivno na principu da se bivšim nositeljima stanarskog prava omogući otkup stana, a da se u isto vrijeme bivšim vlasnicima ili njihovim nasljednicima omogući naravno puna tržišna nadoknada tržišne vrijednosti. dakako da to ne isključuje mogućnost koju bi zakonom trebalo otvoriti da se eventualno nositelji stanarskog prava ili vlasnici dogovore o tome da se drugi odgovarajući stan pojavi kao predmet zakupnine. Mi ćemo podržati ovaj prijedlog zakona, ali apeliramo na ministarstvo, sukladno zaključcima koje su klubovi zastupnika zapravo obvezali Vladu još dvije tisuće čini mi se i treće godine da će pripremiti cjeloviti zakon da ministarstvo dođe i sa prijedlogom rješenja za ove dvije godine nositelja stanarskog prava, odnosno vlasnika koji također teško mogu doći u … [[Govornik se ne razumije.]] da se u njima nalaze zaštićeni najmoprimci. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu
Konačni prijedlog Zakona o prodaji stanova namijenjenih za nadstojnika stambene zgrade. Imamo tablicu sa amandmanima. Ministrica Marina Matulović-Dropulić će se očitovati o amandmanima. Amandman broj jedan Kluba zastupnika HSS-a.
Ne prihvaća se, iz razloga jer se predloženim amandmanom derogiraju odredbe ovog Zakona, a time i svrha i cilj zbog kojeg smo Zakon i predložili.
U ime predlagatelja amandmana, poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ma gospođo ministrice, ma ne derogira se Zakon, samo se precizira i dovodi se do toga da je neoboriv. Ja sam tako to fino obrazložila u svojoj raspravi.
A mi smo i jučer fino obrazložili.
Gospođo ministrice, polako.
A s obzirom da smo na taj način raspravljale i razgovarale već kod prvog čitanja bila sam uvjerena da ćete prihvatiti jer i vi kao i mi što znamo znate da tuđe vlasništvo nije moguće prodavati i zbog toga tražimo glasovanje.
Molim glasovanje. Uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Za amandman 14, suzdržanih 13, 64 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Drugi amandman zastupnika Pere Kovačevića.
Djelomično se prihvaća na način da glasi u članku 2. iza stavka 1. dodaje se novi stavak 2. koji glasi: "HRVI član obitelji poginulog, zatočenog ili nestalog hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata imaju pravo na kupnju nadstojničkog stana ako su u taj stan uselile do stupanja na snagu ovog Zakona bez obzira da li je obavljao nadstojničke poslove. U tom slučaju te osobe nemaju pravo na stambeno zbrinjavanje temeljem Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji." Dosadašnji stavak 2. postaje stavak 3.
Zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Suglasan. Prihvaćam.
U promijenjenom amandmanu, sadržaju amandmana amandman dva zastupnika Pere Kovačevića prihvaćen. Amandman tri Kluba zastupnika HSS-a.
Ne prihvaća se iz istog razloga kao i amandman 1.
Predlagateljica poštovana zastupnica Ljubica Lalić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospođo ministrice, uz sve uvažavanje ne može ipak biti razlozi kao u amandmanu 1. iz razloga što se ovo odnosi na suglasnost mjesnih zajednica i u raspravi smo čuli doslovno u replici gospodina i kolege Širca … [[Zbog predsjedničkog zvona govornik se ne razumije.]]
Kolegice molim vas, samo malo, trenutak. Gospodo zastupnici, ne zastupnice nego zastupnici, nemojte ometati raspravu. Ja neću stalno čitati Hemmingwaya "Kome zvono zvoni" ali ćete ga vi pročitati neki od vas. Izvolite!
Kad je doslovno rečeno i potvrđeno upravo ono što smo i mi rekli u raspravi da mjesne zajednice po zakonu i nikada nisu imale pravo davanja suglasnosti tada je to i rečeno da zakonom to nikad nije regulirano, da je obećano biti regulirano pravilnikom koji nikad nije donesen. I zbog toga jest ustaljena neka praksa da se tražila suglasnost mjesnih zajednica, međutim takova suglasnost koja je ušla u praksu bez zakonske podloge je nezakonita. I zbog toga otpora mogućnost da zlouporabe smisla … [[Govornik se ne razumije.]] ovog zakona i tražimo glasovanje.
Molim, treba glasovati. Uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 22 za, 9 suzdržanih, 66 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 4. amandman zastupnika Pere Kovačevića.
Ne prihvaća se jer Zakonom o pravima hrvatskih branitelja nije utvrđeno pravo branitelja za stambeno zbrinjavanje. Na stambeno zbrinjavanje imaju samo pravo oni iz članka 36. tog zakona.
Zastupnik Pero Kovačević. Izvolite!
Odustajem zbog činjenice da je prihvaćen ovaj najvažniji amandman u članku 2. Hvala.
Hvala lijepa. Amandman 4. povučen. Amandman 5. Kluba zastupnika HSS-a.
Pa nažalost opet se ne prihvaća jer stvarno je predloženim amandmanom se derogiraju odredbe ovog zakona kao što sam rekla a time i svrha i cilj donošenja zakona.
Zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite!
Mi možemo obrazložiti opet kao što smo do sada obrazlagali, međutim očito je da se koncepcijski ne možemo nikako naći. Žao nam je što nećemo moći podržati ovaj zakon koji će sasvim sigurno biti ukinut na Ustavnom sudu i zbog toga ćemo kod glasovanja biti suzdržani. A što se tiče naših drugih amandmana osim amandman 13. povlačimo a ako niste prihvatili amandman 13. mi ćemo tražiti glasovanje.
Ako sam dobro shvatio prvo ćemo glasovati o amandmanu broj 5. … [[Upadica se ne čuje.]] Povlači se amandmani broj 5., 6., 8. i 10., 13. ne. Onda imamo amandman 7. zastupnika Željka Pavlica.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 9. zastupnika Vlade Jekovca.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 11. zastupnika Pere Kovačevića.
Ne prihvaća se jer se procjenjuje da popust ne može biti veći od 20% pogotovo zato što je amortizacija isto tako se odbija od vrijednosti uloženih sredstava.
Predlagatelj zastupnik Pero Kovačević. Izvolite!
Tražim glasovanje zbog činjenice da je bilo povoljnije za one koji su imali stanarsko pravo. Hvala.
Molim, uključimo se. Glasovati. Rezultat? 15 za, 4 suzdržana, 76 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 12. također zastupnika Pere Kovačevića.
Ne prihvaća se iz razloga jer je vezan na amandman broj 11.
Zastupnik Kovačević. Povlači se amandman. Hvala lijepa. 13. amandman Kluba zastupnika HSS-a.
Ne prihvaća se. U pogledu nadstojničkih stanova upisi u zemljišne knjige nisu mogli biti izvršeni osim na SIZ-ove odnosno grad ili općinu. A stavkom 3. omogućava se jednostavniji i lakši upis budućim vlasnicima čime se ne narušavaju načela zemljišno-knjižnih prava.
Zastupnica predlagateljica Ljubica Lalić. Izvolite!
Gospođo ministrice, nije baš tako. Etažni vlasnici su uknjiženi kao suvlasnici na dijelovima stanova i stavak 3. je potpuno negiranje našeg zemljišno-knjižnog prava. Ja sam očekivala od ministarstva a posebice od vas koju izuzetno cijenim kao ministricu da će barem naša ministarstva pridržavati se postojećih zakona. Nažalost, čini mi se da je ovo presedan, da čak ni ministarstva ne prihvaćaju postojeće zakone. Tražimo glasovanje.
Molim glasovati. Uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 23 za, 2 suzdržana, 67 protiv. Dakle, nije dobio potrebnu većinu amandman. Sada dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 89 glasova za, 9 suzdržanih i 2 protiv donesen Zakon o prodaji stanova namijenjenih za nadstojnika stambene zgrade u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Hvala ministrice.
i prelazimo na - Konačni prijedlog Zakona o prijevozu u linijskom i povremenom obalnom pomorskom prometu, drugo čitanje P.Z. br. 314. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuje se odredba Poslovnika koji se odnose na drugo čitanje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pomorstvo, promet i veze, Odbor za lokalnu, područnu i regionalnu samoupravu i Odbor za turizam. Izvješća ste primili na sjednice. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Želi. Državni tajnik za more, gospodin Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Prijedlogom Zakona o prijevozu linijskom i povremenom obalnom pomorskom prometu Vlada namjerava kroz njegovu provedbu učiniti svrsishodnijim, kvalitetnijim linijski i povremeni obalni pomorski promet u Republici Hrvatskoj. Ono što u samom uvodu želim naglasiti to jest da prva najava prijedlog i donošenja ovog zakona bila 6. prosinca … godine, dakle prije godinu i dva mjeseca kada smo objavili kao ministarstvo, kao Vlada osnovna načela koja će biti vodilja u izradi samoga zakona. Do prvog čitanja koje je bilo u srpnju mjesecu prošle godine provedena je vrlo široka rasprava na temu ovog zakona i kroz samu raspravu uključili smo sve stručne udruge, pomorce, sindikate, otočane, gospodarske komore, brodare, tako da smo kroz vrlo široku raspravu praktično izradili zakon koji je onda u prvom čitanju onda u ovom Visokom domu podržan gotovo 100%-tnom većinom jer je od 99., od 100 glasova praktično 91 zastupnik podržao ovakav prijedlog zakona, 7 ih je bilo suzdržanih i 2 protiv. Iz same rasprave koja je jasno dala nam zapravo da je ovakav pristup rješavanju linijskog i povremenog obalnog pomorskog prometa ispravan krenuli smo dakle i jasno dali u izradu konačnog prijedloga zakona, no međutim kroz tu raspravu koja je bila ovdje u ovom Visokom domu u srpnju mjesecu ostala su tri pitanja koja je do drugog čitanja trebalo riješiti. Prvo pitanje se odnosilo na pravo otočana, odnosno iskazanu bojazan ne bi li se sa ovim zakonom donekle smanjila dostignuta prava otočana u linijskom i povremenom obalnom pomorskom prometu. Drugo pitanje koje je proisteklo iz rasprave prilikom prvog čitanja, bilo je traženje zastupnika da se Vlada do drugog čitanja izjasni i o mogućoj privatizaciji, odnosno stavu Vlade hoće li se ili neće krenuti u privatizaciju nacionalnog brodara "Jadrolinije" i mi smo sa ovim zakonom jasno rekli dakle da do same provedbe ovog zakona, a rok za implementaciju zakona je pet godina, nema govora, neće se pristupiti privatizaciji "Jadrolinije". I treće pitanje koje je također bilo u toj raspravi istaknuto, to je bilo pitanje da se Vlada s obzirom da je u prvom tekstu zakona bila alternativa da li će poslove nadziranja svih ugovora koji proizlaze iz natjecanja za pojedinu liniju, nadzor vršiti resorno ministarstvo ili posebna agencija koja bi se trebala temeljem zakona ustrojiti, dakle da se do drugog čitanja onda predlagač i o tom pitanju, dakle osnivanju ili neosnivanju agencije očituje. Mi smo upravo na tri pitanja u ovom zakonu i odgovorili, no o tome ću nešto više kasnije. Jedno od pitanja koje svakako treba postaviti, zašto je uopće zakon trebalo, vrlo važna stvar, dakle zbog čega se uopće sa ovakvim zakonom ide u proceduru i zbog čega zakon na ovakav način rješava pitanje linijskog i povremenog obalnog pomorskog prijevoza. Prvi razlog koji je bio praktično i preduvjeta d se krene u izradu zakona jest činjenica da dosadašnju materiju, da ovu djelatnost rješavaju trenutno tri zakona i to zakon postojeći, odnosno važeći zakon o linijskom i obalnom pomorskom prometu, s druge strane je to Zakon o otocima temeljem kojega je već 1999. godine raspisan natječaj za 7 od 14 brzobrodskih linija i također s treće strane Zakon o Jadroliniji koji je definirao položaj nacionalnog brodara u provođenju jasno njegove temeljne zadaće povezivanja otoka s kopnom. Ta tri zakona svaki u svojoj domeni je rješavao segmentarno praktično ovu djelatnost i u mnogočemu su bili neusklađeni. Dapače na temelju ovih zakona trebalo je već sada dakle i bez novog zakona provoditi natječaj za svaku pojedinu liniju, uvesti taj tržišni pristup u rješavanju linijskog pomorskog prijevoza. Dakle zbog nedorečenosti tih triju zakona, zbog njihove neusklađenosti s jedne strane, a i s druge strane zbog isteka ugovora koji su omogućavali pojedinim brodarima u Republici Hrvatskoj da obavljaju državne linije, dakle da povezuju otoke s kopnom. Kako su ti ugovori dakle istekli, trebalo je prići novom pristupu, novom natječaju za utvrđivanje jasno brodara koji će sada jasno po pojedinim natječajima rješavati i kvalitetno obavljati pomorski promet. Kada je dakle već postojala potreba da se zbog tih zakona koji su neusklađeni i nedorečeni i zbog ugovora za pojedine brodare koji su istekli, krene u izradu jedinstvenog teksta zakona koji će objediniti sve one odredbe u postojećim zakonima, naše je promišljanje dakle u Vladi bilo, da se definitivno onda odredimo i o načinu budućeg obavljanja linijskog i povremenog obalnog pomorskog prijevoza. Stoga smo rješavanju tog zadatka prišli na način da smo htjeli učiniti kvalitetnijom i boljom prometnom povezanost otoka s kopnom i otoka međusobno, pri tome u prvom redu vodeći računa o interesima otočana, o interesu razvitka, gospodarstva na otocima jer držimo da pored Zakona o otocima koji jest zakon lex specialis za otok i otočane, otočno gospodarstvo držimo da je zakon, ovaj zakon koji je danas ovdje u Saboru, dakle da je ne manje važan, rekao bih čak i važniji od samoga Zakona o otocima, jer praktično o njemu u bitnome ovisi život na otocima i razvoj i održivi razvitak hrvatskih otoka. Druga stvar o kojoj smo također vodili računa jest da se kroz njegovu provedbu ovoga zakona dade daljnji doprinos kvalitetnijem pomorskom prometu i sigurnosti putnika posebice u turističkoj sezoni. Naime, u Republici Hrvatskoj godišnje boravi negdje preko 10 milijuna turista, od 10 milijuna turista njih 2 milijuna boravi na hrvatskim otocima što znači da je za samu provedbu, za uspješnost turističke sezone itekako bitan i važan segment pomorskog prijevoza, dakle od 10 milijuna putnika koliko ih uopće ima u čitavom ovom pomorskom prometu, 4 milijuna turista koristi dakle usluge brodara koji obavljaju linijski i povremeni obalni pomorski prijevoz. Treća postavka kojom smo se vodili prilikom izrade prijedloga ovog zakona bila je da se pri tome, dakle vodeći računa i o otočanima i o turistima i o dakle svim korisnicima usluga u pomorskom prijevozu zaštite u prvom redu domaći hrvatski brodari, dakle hrvatski brodari i hrvatski pomorci koji jasno koji čine posade na brodovima hrvatskih brodara. Također nam je cilj bio da se učini kvalitetnijim, rekao bih transparentniji nadzor nad trošenjem proračunskih sredstava na način da se kroz osnivanje agencije praktično osnuje tijelo, regulatorno tijelo koje će dnevno brinuti o svakoj liniji o izvršavanju svake linije koju će pojedini brodar dobiti temeljem natječaja koji će biti raspisan ukoliko se zakon usvoji u ovakvom tekstu. I također vrlo bitno, a kada govorim o nadzoru i transparentnom korištenju proračunskih sredstava onda moram reći da je u ovoj 2006. godini na poziciji proračuna za ovu, za subvencioniranje ove djelatnosti osigurano 320 milijuna kuna. I još jedna vrlo bitna stvar, dakle da se kroz ovaj Zakon omogući na zakonit način poticanje i gradnje brodova hrvatskih brodara u hrvatskim brodogradilištima. Dakle, da se i sredstvima državnog proračuna potiče gradnja novih brodova za obavljanje linijskog i obalnog pomorskog prometa. Eto, kada su, dakle, te postavke postavljene onda je jasno da je Zakon donio niz novina koje nisu bile u prijašnjima zakonima, dakle, ona 3 zakona koja sam spomenuo. A prva temeljna novina to je uvođenje tržišnog pristupa, tj., da se javnim natječajem izabire najpovoljniji brodar koji bi obavljao, dakle, linijski pomorski promet. Pri tome, da bi brodar uopće se mogao na natječaj se javiti i da bi mogao obavljati linijski pomorski prijevoz mora biti, dakle, hrvatski brodar, mora biti hrvatska kompanija sukladno pomorskom zakoniku. Što znači da mora ispunjavati sve one uvjete koji su propisani Pomorskim zakonikom. Da mora ispunjavati sve međunarodne konvencije koje se dotiču sigurnosti plovidbe, sigurnosti putnika, sigurnosti tereta, sigurnosti posade. Dakle, ne može taj posao obavljati netko tko uistinu nije brodar sukladno Pomorskome zakoniku, da broj jest u hrvatskom vlasništvu. Dakle, da je brod uvezen u Republiku Hrvatsku, da je ocarinjen i da je na njega plaćen PDV. Također brod mora viti Hrvatsku zastavu, što znači da mora biti upisan u Hrvatski upisnik brodova i jasno vodeći računa svakako o interesu hrvatskih pomoraca, u Zakonu jasno piše da su članovi posade hrvatski državljani, odnosno a sukladno Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju mogu članovi posade biti i državljani država članica Europske unije. Kada govorim o Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju onda je vrlo bitno ovdje za istaknuti da prema Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju Republika Hrvatska nije u ovom trenutku do ulaska u Europsku uniju dužna kabotažu kao način prijevoza putnika i roba između hrvatskih luka otvoriti i stranim brodarima, pa bili oni i brodari koji dolaze iz država članica Europske unije. Mi očekujemo da ćemo kroz pregovore o pristupanju u punopravno članstvo Republike Hrvatske u Europsku uniju taj rok koji će još uvijek štititi položaj hrvatskih brodara produžiti na nekoliko godina kao što je to slučaj bio sa, recimo, Španjolskom, sa Grčkom, Portugalom, Francuskom, Italijom koje su također svoje tržište držali zatvorenim nekoliko godina. Grčka primjerice 11 godina. Ali činjenica da taj rok neće biti beskonačan, da će svejedno kroz nekoliko godina Hrvatska biti u obvezi otvoriti, dakle, kabotažu i mogućnost obavljanja linijskog pomorskog prijevoza i drugim brodarima, ne samo brodarima koji imaju sjedište i koji su hrvatski brodari. Stoga, do tog trenutka koji može se poklopiti sa 2010., 11., 12. godinom naša je bila želja da kroz konkurenciju u domaćoj utakmici, kroz konkurenciju koja će se temeljiti na postavkama ovoga Zakona izoštrimo sve hrvatske brodare, praktično ih i pripremimo da kroz tržnu utakmicu u domaćoj, u Republici Hrvatskoj praktično se osposobe za onda jasno ravnopravnu bitku sa hrvatskim, sa ostalim brodarima koji bi eventualno bili zainteresirani za obavljanje linijskog pomorskog prometa u Republici Hrvatskoj. Da bi također zaštitili interes postojećih brodara koji u ovom trenutku obavljaju linijski pomorski prijevoz i koji su na određeni način već nabavili potrebne brodove, i one osnovne i zamjenske, u Zakonu je jasno rečeno da je brodar koji se javlja na natječaj dužan pored osnovnog broda imati zamjenski brod koji jasno mora biti osiguran u skladu sa odlukom o raspisivanju natječaja za svaku pojedinu liniju. Pa jasno da to onda dakle ovisi i o učestalosti, odnosno frekvencije pojedinih linija dnevno, odnosno tjedno. Također je bitna novost, to sam već dijelom i prije spomenuo, jest osnivanje Agencije kao regulatornog tijela. Naime, bilo je dosta drugačijih promišljanja o tome treba li agencija ili agencija ne treba. Mislim da svi oni koji dobro poznaju linijski pomorski promet u Republici Hrvatskoj, a svakako otočani ili oni koji su konzumenti ovog način prijevoza pomorskog prometa znaju da je potrebno dnevno nadzirati rad i plovidbu hrvatskih brodara koji sudjeluju u ovom pomorskom prometu. Da je potrebno provjeravati da li uistinu oni koji na način kako je za pojedinu liniju utvrđen i red plovidbe, brzina plovidbe, kvaliteta usluge, starost broda, udobnost broda, da li je uistinu u tom smislu izvršavaju sve one uvjete koji su postavljeni za svaku liniju. Znamo mi otočani jer sam i sam otočanin, da to često puta nije slučaj i stoga i jest potrebno osnovati jedno regulatorno tijelo koje će za potrebe krajnjih korisnika, dakle otočana, turista i svih onih koji sudjeluju, a svakako i za potrebe poreznih obveznika koji kroz proračun izdvajaju nemala sredstva za funkcioniranje državnog, ovog prometa, dakle pomorskog prometa, da nadzire dnevno izvršavanje svake pojedine linije i da kroz, dakle, kroz rad Agencije itekako se izoštri, rekao bih, ta obveza koja proizlazi iz ugovora koji će nastati na temelju natječaja za svaku pojedinu liniju. Također je Zakonom definirana, to sam u samom uvodu rekao, da Vlada Republike Hrvatske nema namjeru niti želi vršiti privatizaciju postojećeg brodara, nacionalnog brodara "Jadrolinije". To iz razloga što držimo da je dobro da Republika Hrvatska ima vlastitog brodara, nacionalnog brodara koji može u određenim trenutcima pokrivati određene linije, uskakati na određene linije. I s obzirom da je linijski pomorski promet prijevoz od javnog interesa i djelatnost od javnog interesa za Republiku Hrvatsku potrebno je da u tom smislu postoji nacionalni brodar koji može u svakom trenutku odgovoriti na novonastale potrebe bilo u prometu prema otocima ili tijekom trajanja turističke sezone. Također da bi zaštitili položaj postojećih brodara kroz uvođenje instituta da za međunarodni promet koji se u pravilu održava između susjednih obala Italije i Hrvatske pojedini brodar koji ima namjeru obavljati međunarodni promet mora to raditi najmanje 4 mjeseca godišnje što do sada nije bilo slučaj. Pa se događala praktično jedna nevaljana konkurencija domaćem brodaru koji cijelu godinu održava promet između dviju Jadranskih obala, da netko, pojedini brodar uskoči mjesec, dva dana u jeku turističke sezone i praktično onda nakon toga napusti tu liniju i praktično radi nelojalnu konkurenciju postojećim brodarima koji cijelu godinu obavljaju taj međunarodni promet. Također je ovim Zakonom jasno definirano što je to povremeni prijevoz, što je to taksi prijevoz, što je to transfer u pomorskom prometu. Tako da se ne bi dogodila i zloupotreba da se praktično kroz jedan od vidova povremenog prijevoza praktično obavlja linijski pomorski promet. Evo, iz svih ovih razloga koje sam naveo praktično proizašao je ovakav tekst Zakona sa ciljem u prvom redu dakle da učini kvalitetniji pomorski promet, da učini lakšim, jednostavnijim i jeftinijim život na hrvatskim otocima i praktično moram reći da je ovaj Zakon i usmjeren u prvom redu prema otočanima, odnosno onim krajnjim korisnicima usluga u linijskom i obalnom pomorskom prometu. Evo, mislim da je za uvod dovoljno, a kasnije onda kasnije ću se rado javiti. Hvala.
Hvala. Ispravak netočno navoda, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Hvala. Poštovani gospodine predsjedniče, ja sam pozorno slušala, ali ništa što je rekao gospodin državni tajnik nije točno, a ja ću ispraviti jedan netočan. Ništa, ništa nije točno, upravo sve suprotno. Kaže gospodin državni tajnik da će ovim zakonskim prijedlogom, da će se … [[Zbog predsjedničkog zvona, govornik se ne razumije.]]
Mir.
Linijski pomorski promet, da je zakon u interesu otočana, razvoja turizma, sve je to netočno. Upravo ovakvim zakonskim prijedlogom, ako bi kojim slučajem, odnosno kakvom neprilikom bio izglasan u ovom visokom Domu doći će do pogoršanja kvalitete prijevoza i jednostavno to je jedno polagano potapanje i same "Jadrolinije" koja vrlo kvalitetno, najkvalitetnije kao naš nacionalni brodar obavlja svoj posao.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Evo uvaženi državni tajnik gospodin Bačić je netočno rekao da Vlada ne želi privatizaciju "Jadrolinije". To je potpuno netočno, jer davanjem, koncesioniranjem linija na kojima sada "Jadrolinija" obavlja prijevoz zapravo se neće imati šta više privatizirati jer će "Jadrolinija" postati bezvrijedna tvrtka.
Hvala. Odbori za zakonodavstvo, pomorstvo, promet i veze, lokalnu i područnu samoupravu da, predsjednik Odbora poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani državni tajniče. Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu Sabora na 40. sjednici održanoj 2. veljače razmatrao je Konačni prijedlog Zakona o prijevozu u linijskom i povremenom obalnom pomorskom prometu koji je predsjednik Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 3. siječnja 2006. Odbor je u smislu članka 140. Poslovnika Hrvatskog sabora o navedenom aktu raspravljao u svojstvu zainteresiranog radnog tijela. Odbor je raspolagao pisanim mišljenjem vanjskog člana Odbora na predmetni akt s prijedlogom da Odbor na temelju tog mišljenja utvrdi amandmane Odbora. Nakon uvodnog izlaganja predstavnika predlagatelja većina članova Odbora podržala je donošenje ovog Zakona pri čemu je ocijenjeno da će predložena rješenja osigurati bolju povezanost kopna i otoka kao i otoka međusobno te povećati sigurnost plovidbe. Prema mišljenju dijela članova Odbora rješenja predložena Konačnim prijedlogom ovog Zakona negativno će se odraziti na poslovanje državnog brodara, odnosno "Jadrolinije". Iznijeto je mišljenje člana Odbora prema kojem bi odredbu članka 6. stavka 3. Konačnog prijedloga ovog Zakona trebalo dopuniti na način da će se u državnom proračunu osigurati sredstva za poticanje gradnje brodova isključivo u domaćim brodogradilištima. Također iznijeto je mišljenje prema kojim bi trebalo preispitati rokove iz članka 32. Konačnog prijedloga ovog Zakona na koje se daje koncesija za obavljanje javnog prijevoza. Odbor nije prihvatio prijedlog vanjskog člana Odbora da Odbor utvrdi amandmane na osnovu dostavljenog pisanog mišljenja, odnosno prijedloga. Naime, primjedbe i prijedlozi koje je vanjski član Odbora dostavio u pisanom obliku odnose se na članak 63. pri čemu se predlaže da se na rečeni članak dopuni na način da se utvrdi da će Agencija za obalni linijski promet brodarima koji na dan stupanja na snagu ovog Zakona održavaju državne trajektne i klasične brodske linije dodijeliti koncesije za te linije temeljem njihovog pisanog zahtjeva prvenstvena koncesija na vrijeme od 10 godina. I drugi, na članak 70. pri čemu se predlaže da se u stavku 1. podstavku 2. kojim se utvrđuje da danom stupanja na snagu ovog Zakona prestaju važiti članci 3. do 6. i članak 19. Zakona o "Jadroliniji" Rijeka "Narodne novine" br. 11/96 briše. Nakon provedene rasprave Odbor je većinom glasova, 5 za i 2 glasa protiv odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje Zakona o prijevozu linijskom i povremenom obalnom pomorskom prometu. Hvala.
Hvala. Odbor za turizam. Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici, predstavnici sindikata "Jadrolinije". Pretpostavljam, prvo što želim reći da pomorci koji su vezani za "Jadroliniju" imaju pravo biti zabrinuti, prije svega namjerama Vlade, a tu mislim na nakanu privatizacije "Jadrolinije", irelevantno je da li će to se dogoditi za 5 ili 7 godina, a s druge strane usuđujem se reći i neodgovornošću ovoga Parlamenta. Zašto? 7.7.2005. raspravljalo se o ovom Zakonu u prvom čitanju. Osim Dorotee Pešić Bukovac koja je govorila o ovome Zakonu ispred kluba IDS-a, jasno poručujući, citiram: "Članak 17., 18., 48. kada se čitaju ti članci" kaže gospođa Dorotea Pešić Bukovac "dobiva se dojam da je cilj predlagatelja zakona posebno ugasiti državnog brodara "Jadroliniju" i time poremetiti dosadašnji vrlo kvalitetan i naglašavam osiguran prijevoz". To citiram i radi javnosti i radi sindikata. Stavovi ostali bili su drugačiji. Ovdje se sad decidirano govori o agenciji koja bi imala sjedište u Splitu i koja bi sada po navodnicima "izdavala" koncesije. Možda bi danas 2006. bilo i moguće naštimati recimo te koncesije, ali za dvije, tri godine to će biti gotovo nemoguća misija kada je posrijedi jedan ovako veliki interes jedne strane države, lokalne zajednice, javnosti, hrvatskih otočana. Sama agencija nije problem ako jamči strogu kontrolu ne samo dodjele koncesije, ako se jasno preferira tog domaćeg brodara, već i nadzor pa i oduzimanje posla onima koji to nisu u stanju obnašati. Međutim, pitanje je druge vrste, može li taj posao obavljati i nadležno ministarstvo? Ma jasno da može. Pa onda čemu agencija? Prije svega to je ja se usuđujem reći pogodovanje nekim ljudima koji bi u njoj trebali biti zaposleni, više njima nego recimo Buljubašiću kojeg se često prozivalo u hrvatskoj javnosti, ali ni to nije perspektivna politika ako se pogoduje njima petorici, šestorici ili osmorici u Splitu ne zaboravljajući s druge strane da je baš on Buljubašić HDZ-u omogućio da vode Split. Po koju cijenu, ne znam, mogu pretpostaviti. Međutim, što je po meni recimo bit i zbog čega je IDS progovarao na način na koji sam citirao i 7.7.2005. Što se naprosto dobija dojam da je cilj predlagatelja zakona posebno ugasiti državnog brodara "Jadroliniju" i time poremetiti dosadašnji vrlo kvalitetan i naglašavamo siguran prijevoz. Upravo zbog toga imam dojam da kada je ovaj zakon posrijedi, treba kako bi narod rekao, puhati i na hladno. Znači upravo zbog ove privatizacije nagovještene, treba puhati i na hladno. Kada govorimo o koncesijama nemojte zaboraviti nije "Jadrolinija" jedini brodar. On je državni brodar. Ona je najveći brodar, ali uz nju imamo i jednu "Rapsku plovidbu" i "Lošinjsku plovidbu" i "Mediteransku plovidbu" i ovu Ribarsku zadrugu "Vrgadu" itd. Ali isto tako od 46 koncesija ako se ne varam, svega njih šest ili sedam su dohodovne, a istina je i ta da je država u zadnjih dvije godine kada je "Jadrolinija" posrijedi, kroz subvencije njima, upravi ili ne znam tvrtci, ustupila 114 milijuna eura ili cca 750 milijuna kuna, a samo u prošloj godini ako se ne varam 360 milijuna kuna, državni tajnik je rekao malo prije ako sam ga dobro razumio, 320 milijuna kuna. Jasno i "Jadrolinija" će zbog Europske unije ako prije toga svi skupa ne završimo na Balkanu, polako bivati skidana sa proračuna kao što se najavljuje recimo i za brodogradilišta koja bi do kraja 2008. po brodu imala subvenciju od 10%, 2009. 8%, 2010. subvencija bi iznosila 6%, a u 2011. trebalo bi u cijelosti to usuglasiti sa nekim europskim standardima. To je ono jasno čega se mi, imajući na umu i prilike u "Uljaniku", "3. maju" itd. "Kraljevici" itekako plašimo, jer već danas bi brodogradnji trebalo za golo preživljavanje nekih 6,3 milijarde kuna. Ali da se vratim sada na privatizaciju Jadrolinije. Vidite gospodo, u ovom obrazloženju na strani 26 doslovce se navodi i to ću citirati, čitati: "Jedan od ciljeva Vlade Republike Hrvatske je potpuna kontrolirana privatizacije državnog brodara u cilju daljnjeg razvijanja tržišnog poslovanja." Zatim, "Potrebno je naglasiti da novi Zakon o prijevozu u linijskom i povremenom obalnom pomorskom prometu koji se temelji na pravu obavljanja javnog linijskog prometa, dodjelom koncesija putem javnog natječaja predstavlja značajan element u fazi provedbe moguće privatizacije Jadrolinije." Treće "Upravo iz tog razloga Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka kao resorno ministarstvo nadležno za stanje u ovoj oblasti naručilo je početkom travnja ove godine izradu studije od strane Ekonomskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu na temu "Koncepcija i prijedlog privatizacije Jadrolinije"." Četvrto "Prvenstveni cilj izrade ove studije bio je da se kroz njenu izradu i strategiju razvitka društva dobije odgovor znanosti o mogućoj privatizaciji Jadrolinije. Peto, "Tom prilikom prezentiran je predloženi model privatizacije Jadrolinije od strane autora studije koji se temelji na viziji očuvanja i razvoja jedinstvenog i jakog poslovnog subjekta, sustava s naglašenom afirmacijom interesnih utjecajnih skupina kao relevantnih sudionika u definiranju opstojanja poduzeća uključujući ih u suvlasništvo." I šesto "Stajališta koja proizlaze iz predložene studije odnose se na moguću privatizaciju Jadrolinije koja bi vremenski bila obavljena u dvije faze itd." Gospodo, sa pravom se prosvjeduje ako se obistini ovaj naum. Ja znam isto tako da 2006. nije ni 92., niti je 2006. 1996. kada se privatizacija mogla sprovesti logikom lova u mutnom ali Jadroliniju gospodo ne treba privatizirati ni za pet ni za sedam, ni za devet godina jer će nakon toga možda za pet, sedam ili devet godina Republika Hrvatska ponovno biti primorana otkupiti svoju bivšu kompaniju. Zbog toga, gospodo, eto treba puhati i na hladno. Mi znamo svi da ima neracionalnosti u Jadroliniji. Ne na brodovima već u upravi ali se onda to ne rješava privatizacijom već se rješava novom upravom. Znamo i to da ova Vlada neće biti ta koja će privatizirati Jadroliniju, i to treba reći ali tu mogućnost ne treba ostaviti niti onoj koja će doći nakon 2007. godine i to je zapravo bit. 1991. na primjer prodali smo TDR, ostavili smo mu monopol i sada TDR sa ekstra profitom od preko milijardu kuna godišnje kupuje državno osiguravateljsko društvo Croatia osiguranje za dvije ili tri godišnje dobiti. Ja zazirem od svakog monopola, jasno osim onog iz moje korte. Ali ponavljam, monopoliste ne treba prodavati bilo da je riječ o Croatia osiguranju, bilo da je riječ o Poštanskoj banci koji nisu ajde monopolisti ovaj drugi, bilo da je riječ o Jadroliniji. Bolje kupiti Splitsku banku makar će to biti nemoguća misija jer sada vidimo da Zagrebačka banka umjetno diže cijenu čak na 800 milijuna eura, realno ne vrijedi više Splitska od 200-300 milijuna eura nadajući se da će to "progutati" Poštanska banka nakon čega bi se je možda sa takvom jednom transakcijom i uništilo kao konkurenciju. Možda je s druge strane privatni kapital i uspješniji od državnog ali ove državne tvrtke imale su svo ovo vrijeme od 45. na ovamo i značajnu socijalnu dimenziju, prije svega kada je riječ o sigurnosti radnog mjesta. Još jedanput ću reći, monopoliste ne treba prodavati. No, kako će se s druge strane netko će reći od vas vratiti dug penzionerima. Znamo, jasno prodajom INA-e i odnosno prodajom Hrvatskih telekomunikacija. Dobro, bitno je da recimo penzioneri dođu do novca ali na neki način i to treba znati prodajemo supstancu, lišavamo se na neki način gospodarske neovisnosti i sve se na neki način to radi smišljeno i u to me nitko u ovome parlamentu ne može razuvjeriti. 1992., 1993. trebalo je odabranicima bivših vlasti dati tvornice, doslovce dati makar su se tu dobrano potkožili i onovremeni socijalistički direktori, zatim su na red došle banke, pa monopolisti. Sada će vjerojatno INA, HT, sutra Croatia osiguranje, prekosutra će to biti Jadrolinija a neće proći pet godina od današnjeg dana možda će na red doći i Hrvatska elektroprivreda. Znači, za kraj ja ne mislim da buduća agencija kao što se govori vodi Jadroliniju sudbini Croatialine kao što je jednom rekao jedan sindikalni predstavnik iz Jadrolinije. Ali nešto drugo je taj isti gospodin Bracoduro rekao i to ja u cijelosti potpisujem. Ako se u 5 godina godinu po godinu ustupaju najdohodovnije koncesije reakcije neće jasno u javnosti biti bog zna kako oštre i ta strategija onda može biti jasno kraj za Jadroliniju. Toga ja mislim da se pomorci najviše plaše, da se na neki sustavan način obezvrjeđuje tvrtka znači preko dodjele koncesija, a sutra budzašto privatizira ne strancima, ne strancima kao što govore u Sindikatu. Jer oni za pokrivanje 115 tisuća ljudi na otocima neće biti zainteresirani već će je kupiti naši tajkuni koji devedesetih su imali što su imali. Jedan društveni stan i jedan polovni golf, a danas imaju brodarske kompanije sa 5, 6, 10 ili više brodova. To će se sutra Jadroliniji dogoditi. Da će znači njihovi direktori, naši direktori iz devedesetih godina koji su danas vlasnici brodarskih kompanija kupiti cijelu Jadroliniju kao što su, kao što između sebe eto već razmjenjuju i brodarske tvrtke. To je naprosto hrvatska realnost. Stranci su zainteresirani za ona dva, tri mjeseca u sezoni. Ali van sezone bez državnih potpora jasno da neće biti zainteresiranih za prometovanje između obale i naših otoka. Hrvatska se u 15 godina socijalno podijelila, slobodno se to može reći do boli, do boli. Međutim doći će 2007., doći će neka nova vlada i možda će biti i ova i bojim se ako ovaj zakon prođe da se neće staviti moratorij na privatizaciju Jadrolinije jer obrazloženje ovog zakonskog prijedloga je više nego decidirano. I ono što je najgore. Kao što ćemo prodati INA-u i HT da bi vratili 50% duga recimo penzionerima ili umirovljenicima tako ćemo prodati sutra Hrvatsku elektroprivredu, Jadroliniju da bi jednostavno održali proračun da se ne raspadne. Bojim se da nam je to sudbina, a odabranici nekih bivših vlasti i sadašnjih vlasti, svejedno, kupit će i Jadroliniju i brodogradilišta i sve ostalo što naprosto relevantno i što je preostalo u ovoj zemlji. I utoliko bojeći se jednog ovakvog scenarija IDS je jasno protiv Zakona o prijevozu linijskom i povremenom obalnom pomorskom prometu.
Hvala. Ispravci netočnih navoda poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Pa evo jedna netočnost kaže kolega Kajin da je upravo na nedostatke ovog zakona odnosno prijedloga zakona prva progovorila kolegica naša Dorotea Pešić-Bukovac. To jednostavno nije točno. Prvi, prvi je progovorio o tome potpredsjednik Sabora gospodin Mato Arlović kad govoreći o potrebi prioritetnih koncesija a na tom tragu su upravo i zaključci Hrvatske udruge hrvatskih brodara "Mare nostrum". … [[Upadica se ne razumije.]]
Tko prije? Tko prvi? Poštovani zastupnik Krunoslav Peronja. Drugi ispravak netočnog navoda.
Netočno je kolega Kajin izjavio da je gospodin Buljubašić omogućio vlast u Splitu i uz neku cijenu. Točno je da je u Splitu proveden zakonit, demokratski izbori. Da je koalicija zaključena između Hrvatske demokratske zajednice i liste Velog mista a da spomenuti gospodin uopće nije niti vijećnik. Stoga je apsolutno netočno i neosnovano govoriti o nekoj cijeni i o nekom omogućavanju jer je Grad Split nadaleko poznat po svojoj demokraciji, zakonitosti, pravednosti i poštenju.
Drugi, treći ispravak poštovani zastupnik Živko Nenadić.
Predsjedniče, kolega Peronja je ispravio jedan, ja ću drugi. Gospodin Kajin kaže da je 1992., 1993. date tvornice, banke i ostalo odabranim ljudima pa vlast koalicijska u kojoj je njegov član bio ministar je najveći broj banaka i većinsku vlast HT-a tajnim ugovorom dao drugima odnosno strancima. Hvala.
Eto vidite. Ne, nego je to replika. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Tonči Tadić.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovani gospodine državni tajniče i gospodo, gospodine ministre i gospodo iz Ministarstva mora. Tu se govori o tome tko je šta prvi rekao. Govoreći u ime Kluba HSP-a kao prvi u prošloj raspravi zatražio sam od Ministarstva da pripremi koncept privatizacije da vidimo što doista stoji iza toga, što se doista misli učiniti sa Jadrolinijom? Je li to sve skupa ima smisla? Kad sam taj koncept privatizacije vidio shvatio sam da je privatizacija kao što sam u startu i mislio doista potpuno bespotrebna. Ja bih ovdje podsjetio da jedna stara engleska poslovica kaže da parlament donosi zakone onda kada je to doista nužno i kada se to ne može riješiti postojećom zakonskom regulativom, a i onda samo u slučajevima da se ozakoni odnosno regulira već ustaljena praksa koju je potrebno regulirati. Ja ne vidim doista potrebu da se donosi novi zakon obzirom da već imamo na snazi Zakon o linijskom brodskom prometu iz 1997. koji to regulira i Zakon o Jadroliniji koji joj daje odgovarajući status. Čemu dakle ulaziti uopće u novi zakon koji neće ništa kardinalnog novog ponuditi. A ako već to idemo raditi onda budimo dobri i nemojmo izmišljati opet toplu vodu nego pogledajmo kako su to uradili naši susjedi sa otprilike jednakim zahtjevima i potrebama za linijski brodski prijevoz. Mi zapravo kad o tome raspravljamo a pogledamo li i europsku normativu vidimo da u Sporazumu o stabilizaciju i pridruživanju nema nikakvih zahtjeva da se donese ovakav zakon. Članak 51. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju čak kaže da se odredbe o poslovnom nastojanju stranih firmi u Hrvatskoj neće primjenjivati za obavljanje brodskog prometa. Pa članak 52. kaže da taj Sporazum ne sprečava Hrvatsku da primjeni posebna pravila koja se odnose na podružnice firmi iz Europske unije bilo iz opreznosti bilo radi pravnih ili tehničkih razlika. Dakle ako se slučajno nekome i zalomi da pripusti stranog brodara mislim da se u tom slučaju moramo pozvati na članak 51. i članak 52. i da takav potez u startu onemogućimo. Naravno, ovakav zakon otvara niz pitanja. Dakle, u prvom redu znači li ovo sve skupa privatizaciju. Ako je potrebno osnivanje agencije zašto ona ne nadzire sve linije i državne i županijske, nego samo državne? Mogu li na isto mjestu, dakle na istom pravcu postojati i državne i županijske linije? Uvodi li zakon strane brodare na naše tržište? I što je zapravo konkurencija u smislu ovog zakona? Kad pogledamo naše susjede, Grčka je ekstremni primjer, 10 privatnih brodara, svaki sa svojim linijama za nekoga zastrašućuje. U praksi međutim izgleda tako da od Pireja do Parosa, otoka velikog kao Brač, a udaljenog kao Lastovo od Splita dnevno imamo 20 linija. A uz postojeći prometni sustav u Hrvatskoj do … [[Govornik se ne razumije.]] imamo dvije linije. Dakle, to je posljedica potpuno konkurencije. S druge strane imamo Italiju gdje postoji jaki državni brodar koji održava zakonski zajamčen standard brodskog prijevoza, to je "Tirenija". I "Tirenija" koja je bila privatizirana se vratila u državno vlasništvo. I mislim da je to samo po sebi dovoljno jasna poruka što treba biti budućnost "Jadrolinije". "Tireniji" se pojavljuju kao ispomoć razni privatni brodari, njih blizu 30 koji se pojavljuju u raznim sezonskim ili dopunskim linijama. Ni u jednom od tih primjera zapravo stranaca gotovo da i nema. U Grčkoj je to nemoguće jer je konkurencija toliko jaka, a u Italiji je to nemoguće radi tako razvijenog sustava da "Tirenija" zapravo zauzima one najprofitabilnije i subvencionirane državne linije. Je li potrebna konkurencija "Jadroliniji"? bez sumnje jest jer to jedino može potaknuti bilo koga na povećanje kvalitete i usluge. Međutim, koja konkurencija? Osim nje mi zapravo imamo vrlo slabe ostale brodare. Dio njih je nastao privatizacijom nekadašnjih općinskih linija, kao npr. "Rapska plovidba" i ne misle se širiti na ostatak Hrvatske, boje se da su za to preslabi. Oni koji su nastali nakon '97. su također preslabi i zapravo nitko od njih ne može biti pravi konkurent "Jadroliniji". Otvorimo li doista punu konkurenciju ovdje se zapravo otvara puni prostor za ulazak stranih brodara i za stvarno ugrožavanje "Jadrolinije". Također, kad govorimo o koncesijskom ugovoru on bi doista morao, a to je dobro da je napravljeno u ovom konačnom prijedlogu zakona sadržavati javni interes. Koncesijski ugovor mora biti pisan u vidu javno-privatnog partnerstva. Dakle, mora naznačiti što je to javni interes, to znači koja kvaliteta broda, koja brzina broda, koja učestalost polazak, koja kvaliteta smještaja putnika i vozila, kakva maritimna svojstva. Međutim, ono što je bitno u svim ovim pričama jest to da su tu brodari radi otočana, a ne obratno. I kad govorimo o uvođenju novih linija, kad govorimo o konkurenciji onda ne smijemo sebe dovesti u situaciju da od šume ne vidimo drveće. Brodari su ovdje radi otočana, a ne obratno. Također, gospodine ministre, kad govorimo o poticanju brodogradnje onda se mora misliti na domaću brodogradnju. Ali i to je nepotrebno ako se radi o uvođenju dopunskih linija. Neka "Jadrolinija" bude ta koja drži državni standard, zakonski zajamčen sa domaćim novim trajektima, ali po potrebi ako se vidi da je nužda za više linija i ima onih koji hoće voziti polovnim brodom odgovarajuće kvalitete pa neka voze. Zašto to onemogućavati? A kad već govorimo o domaćim i stranim trajektima, pazite svi katamarani su kupljeni na Filipinima manje–više. "Ivan Zajc" je talijanski brod, "Marko Polo" norveška, "Petar Hektorović" danski ili tu negdje. Dakle, cilj je brodski prijevoz. Ne pišemo ovaj zakon radi poticanja brodogradnje, ne pišemo ovaj zakon radi zaštite brodara, nego ga pišemo radi brodskog prijevoza do naših otoka. Pri tome opet vodeći računa da ne zaboravimo ni te elementarne gospodarske interese. Što se tiče, a agencija, ponavljam, ona mora biti nadležna za sve linije. Jer ako imamo Agenciju za telekomunikacije koja je nadležna za sve koncesionare, i lokalne i regionalne i nacionalne, zašto bi onda agencija nadzirala samo državne linije. Zašto ne nadzire i ostale? U tom smislu imamo niz amandmana. U članku 6. smatramo a bi trebalo uz ove riječi koje govore o sredstvima za rad ministarstva, odnosno sredstvima za poticanje gradnje brodova trebalo dodati riječi: "u domaćim brodogradilištima", jer želimo poticati domaću brodogradnju. Dalje, u članku 10. smatramo da se može istovremeno utvrditi postojanje linije drugog značaja ako postoji potreba već u učestalosti prijevoza. To govorimo zato, jer po našem sudu državne linije su one koje su standard, a županijske linije su dopunske linije. Ako dakle županijsko poglavarstvo ocjeni da ima netko tko želi voziti na toj liniji da poveća kapacitet, pa neka vozi. Ako mu se to sve skupa nešto malo mora subvencionirati iz županijskog proračuna nek se subvencionira. Ako želi besplatno voziti, dapače. Ali zašto bi to netko nekome onemogućio? Veća učestalost prijevoza na državnim linijama može zatražiti županijsko, gradsko ili općinsko poglavarstvo. Ali nemojmo u tom slučaju opterećivati općine da plaćaju to više. Lastovo zaslužuje više linija, ali Općina Lastovo nema u teoriji novaca da pokrije taj višak linija. Ali se može naći netko tko će voziti za Lastovo polovnim trajektom uz poprilici iste usluge, bez subvencije ili uz minimalnu subvenciju. Zašto to onemogućiti? Također, izuzetno bitan amandman, dakle o našim amandmanima zapravo ovisi i prihvaćanje ovog zakona. Uvjet za dodjelu koncesija, za obavljanje javnog prijevoza na državnim linijama je iskustvo u obavljanju javnog prijevoza u linijskom obalskom pomorskom prometu u hrvatskom teritorijalnom moru u trajanju od najmanje 3 godine. Dakle, ako se netko ovdje želi pojaviti, makar i domaći brodar, sa željom da obavlja javni prijevoz na državnim linijama on za to mora imati nekakvo radno iskustvo od barem 3 godine. 3 godine su inače u ovom zakonu predviđane minimalne koncesije za županijsku liniju. Neka se testiraju na županijskoj liniji, a ako se tu pokaže dobar onda neka pristupi natječaju za državnu liniju jer će nam se inače tu uvaliti Talijani ili Grci ili Crnogorci i natjecat će se na istim linijama i to dakle tražimo da je iskustvo najmanje tri godine i to u hrvatskom moru. Nemaju sva mora na Mediteranu ovakve bure i ovakve hridi i ovakve uvjete plovidbe. S time, drugi dio tog našeg amandmana je, da prednost pri dodjeli koncesija imaju "Jadrolinija" Rijeka u smislu Zakona o "Jadroliniji" i drugi brodari koji već obavljaju linijski obalni promet, poslije dajmo prednost onima koji već imaju iskustvo, a ostali neka se testiraju na dopunskim linijama kroz tri godine. Ako budu dobri, mogu pristupiti natječaju. Agencija. Toliko se žuči prolilo oko nje. Mi smatramo da bi ona trebala nadzirati i državne i županijske linije, dakle da županijsko poglavarstvo ili županijska poglavarstva donose odluku i daju zahtjev agenciji da dodijeli koncesiju i da na njihov zahtjev oduzme koncesiju posebno ako je riječ o dopunskim linijama na otprilike istim pomorskim udaljenostima i uz isti rizik plovidbe morem, uz iste uvjete čak. Dakle po nama, sjedište agencije treba biti u Zagrebu da se osloni ta vječna svađa sjevernog i južnog Jadrana, ali s time da bi po našem prijedlogu agencija morala imati svoje regionalne upravne odjele u Puli, u Rijeci, u Zadru, u Šibeniku, u Splitu i u Dubrovniku. Očekujemo naime naglo povećanje prijevoza na Jadranu. Ja se bar nadam da će na otocima živjeti više ljudi, ja se nadam da će se javiti više brodara, zašto za sve to skupa ne osigurati odgovarajuću pravnu mašineriju. Ali onda je bolje da sve županijske linije nadziru ovakvi upravni regionalni odjeli agencije nego da to rade županijska poglavarstva koja često puta za to ili nisu ekipirana ili ćemo imati situaciju da nam standard ekipiranosti i sposobnosti za ovakve poslove ovisi od županije do županije pa da nam i onda i brodski prijevoz i njegov standard i sigurnost ovisi od županije do županije. Još jedna stvar. Smatram da bi u članku 46. trebalo brisati stavke 2., 3. i 4. jer oni zapravo na mala vrata dopuštaju stranu kabotažu u hrvatskom teritorijalnom moru. Sadašnja formulacija članka 46. zapravo daje sljedeći razvoj događaja. Domaći brodar utvrdi da mu je koncesija u sadašnjim uvjetima neisplativa i odluči ne zatražiti produženje koncesije. Tada se bez natječaja po sadašnjem prijedlogu zakona koncesiju daje izravnom pogodbom ili što je još gore, uvodi se strani brodar opet bez natječaja. Dakle članak 33. gospodo nudi daleko prihvatljivi postupak, natječaj. Čim koncesionar ne želi produžiti koncesiju, natječaj. Dakle uz tih nekoliko amandmana ako budu prihvaćeni, možemo razmišljati o potpori ovom zakonu, ako ne, žao mi je. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Krunoslav Peronja.
Evo gospodine predsjedniče, državni tajniče, pomoćniče. Jedan netočni navod koji je gospodin kolega izjavio jest da ovaj zakon nije potreban dok iz rasprave upravo proistječe da je ovaj zakon nužno potreban da i da upravo ovaj zakon će podignuti na najviši standard prijevoz otočana u prvom redu, a onda i sve ostalo gospodarstvo na hrvatskim otocima.
Za klub HNS-a, poštovani zastupnik Jakša Marasović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, državni tajniče i pomoćniče ministra. Znate ako bi išli računati brojkama, onda ne bi trebali razgovarati o ovom zakonu. Naime na otocima živi 117 tisuća ljudi, to vam je tako 2,5% stanovništva Hrvatske. Imali ta 2,5 ili ne imali, dragom Bogu sve isto, Peronja se ionako preselia u Split. Dakle to nije baš puno bitno, ali imate i druge brojke pa kaže se ovako. U 2004. godini 9 milijuna i 765 tisuća putnika i 2 milijuna i 572 vozila i malo više. Dakle u 2005. preko 10 milijuna, jer rast je godišnje između 15 i 20%. Godišnji je rast prometa između 15 i 20% u zadnje tri godine i očito o ovome moramo razgovarati, ovo je vrlo bitna materija i moramo razgovarati i trebali bi razgovarati na osnovu određene strategije. Na žalost ovdje moji prijatelji sjede, pa ću ja morati govoriti protiv ovoga što su oni nama poslali. Naime, da biste došli do strategije morate imati viziju pa iza vizije scenarij, iza scenarija nekakvu strategiju, a iza te strategije zakon, a ovo nema nikakve strategije. Znate zašto? U ovom zakonu se miješaju kruške i jabuke, s jedne strane tržište koncesije, a s druge strane u članku 69. piše ovako: Privatizacija "Jadrolinije" društva za linijski pomorski prijevoz putnika i tereta Rijeka, može pristupiti tek nakon dodjele koncesije za sve državne linije sukladno odredbama ovog zakona. Zapravo država je vlasnik "Jadrolinije", Vlada, a Vlada donosi ovaj zakon, predlaže ovaj zakon i Vlada je u sukobu interesa, u direktnom sukobu interesa. Ona to može riješiti na dva načina. Može riješiti tako da dodijeli sve linije "Jadroliniji" i da ovih 10 do sada koji su imali još nekakve linije, ja bih tako napravio, da sam ja Vlada, da sam ja vlasnik i da ja to donosim sve, ja bih sve sebi dodijelio, pa to je logično. Logično je to. Pa dodijeliš fino sve sebi, ovi drugi su propali i Bog. Jer zašto bi to drugačije bilo, pa mi interesno funkcioniramo. Zašto bi drugačije, zašto bi to dodijelio nekom Buljubašiću, zašto "Rapskoj plovidbi", zašto "Mediteranskoj plovidbi", ajde recite mi jedan razlog. Hoćete da ja kažem razlog? … [[Ne razumije se.]] registriran u Rijeci, kupio je i nekoliko brodova, neki su u Rijeci, neki na nekom drugom mjestu. Spreme neku lovu za podijeliti i čeka linije. Znate, ima razloga. E sad, dakle, to su vam razlozi zašto će se dogoditi ovo što će se dogoditi. Mi imamo, dakle, strategije nemamo jer ne znamo šta bi činili sa "Jadrolinijom". Da znamo, da znamo onda bi je privatizirali i onda donosili Zakon o koncesijama. Ili bi nešto drukčije napravili. Ne bi je privatizirali, ali onda ne bi imali koncesiju nego bi imali državnu firmu koja će obavljati određene poslove, kontrolirati tu državnu firmu malo bolje jer u, fala ti bože, i onako je to državni problem uvijek. 49 otoka je naseljeno, od toga 46 linijama spojeno. Dakle, kome god vi to dodijelili, kad on propadne ili neće to da radi, opet je to državni problem. A čiji će biti? Može biti ako Lastovom prepustimo Italiju, oni će to riješiti jednostavno. Oni su to imali 2 puta liniju na dan. Puno je duža linija Italija – Lastovo nego Italija – Hrvatska. Ali su imali … … [[Upadica se ne razumije.]] Nije, nije li-la. Pusti ti, di si ti, šta ti znaš o tome? Dakle, tu vam je potpuno nejasno sve i sad je ovaj Zakon ispao jedan "paštroč" i mješavina svega i svačega i dragi bog ovo ne može razumijet. Ja ne mogu razumijet šta Vlada hoće. To je meni nejasno. Ali, dobro, valjda i tako može biti. S treće strane Agencija, zašto je izmišljena Agencija? Ne, Agencija je samo da se baci kost između Splita i Rijeke. Jer pazite, kome treba ta Agencija? Istina da Kalmeta ima veliko ministarstvo, ogromno ministarstvo, ali ima i veliki broj ljudi. A sad, pazite ta Agencija. Ovdje su definirani poslovi Agencije, međutim ta Agencija osim što ima ne znam koliko zaposlenih, ja ne znam, ravnatelj i ne zna se koliko zaposlenih, može biti 5 i 6 i 35. Ima i 5 članova upravnog vijeća koje zapravo donosi odluke. A onda ima još i povjerenstvo za odabir. Nema nijednog člana Agencije u tom povjerenstvu. Tako je ovdje formulirano. … [[Upadica se ne razumije.]] Ti bi moga ići s Glavašem razgovarat, a ne s menom. E a onda imate još jednu nevolju, dodatnu. Imate nevolju da vam kriteriji za odabir tih po natječaju za koncesiju mora definirati, dakle, neki su definirani ovdje na vrlo čudan način, a onda recimo to u točki 2. ovog Zakona, članak 13. stavak zadnji kaže, piše ovako: "Dodatne tehničke uvjete koji se odnose na brzinu, starost broda, broj putnika, broj vozila koji se mogu prevoziti te druge uvjete koje mora osigurati brodar za pojedinu liniju propisuje ministar". Jadan moj Kalmeta. A onda imate još, imate još vidite. Onda u članku 39. pod točkom "koncesije" piše ovako: "podrobnije uvjete i postupak davanja koncesije te kriterij za određivanje cijena usluge i visine naknade, način plaćanja, instrumente osiguranja plaćanja naknade za koncesiju propisuje Vlada Republike Hrvatske. A šta je onda propisano? Sa ovim Zakonom malo ili ništa. E sad, da nemate Zakon o Jadroliniji, da nemate Zakon o linijskom prometu i ove zakone koji su ovdje nabrojani u obrazloženju, a dobro, može biti da bi čovjek mogao reći "pa da imamo bar kakav". Ali ovakav zakon po kojem se ne zna šta se hoće ili se moguće zna ali mi ne znamo. Ja ne mogu dokučiti, znate, ja vam nisam baš previše pametan pa ja ne mogu dokučiti šta se hoće. Jer tu isto postoje dvije varijante. Tu vam postoji varijanta ovakova, da hoćete Jadroliniju ostaviti kao državnu firmu što nije nemoguće. To ima Italija, to ima Španjolska, i zašto ne ostaviti državnu firmu koju će, eto, gospoda iz ministarstva malo bolje kontrolirati, iskoristiti njezine rezerve i da to sve funkcionira. To je moguće. A imate i drugu mogućnost. Da podijelite sve koncesije Jadroliniji na godine koje se ne zna jer Zakonom nisu utvrđene. Možete dati na 5, 15, ja ne znam, to će već Kalmeta ili Sanader odlučiti koliko će biti godina. I sad kad imate sigurne poslove, e sad ćemo mi nju privatizirati. I onda ćemo se Letica i ja javiti za vlasništvo. Dakle, razne mogućnosti imate tu, imate šansi razmišljati na način na koji god hoćete o ovome, a da zapravo ništa ne znate. I zato vi koji ste shvatili ovaj Zakon, glasajte za njega, a mi eto malo gluplji nećemo. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Kruno Peronja.
Evo samo, točno je da najviše vremena sada živim u Zagrebu, a ne u Splitu, a kao saborski zastupnik redovno obilazim izborne jedinice, a najviše upravo naše otoke. Stoga, kolega Marasović vjerojatno nije mislio ozbiljno kada je kazao da ne živim na otocima. Zato i najbolje znam problematiku.
I poštovani zastupnik Zdenko Antešić. Drugi ispravak.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. U svom nadahnutom izlaganju potkrala se kolegi Marasoviću jedna mala netočnost. I on je naime rekao da ne znamo što ovim Zakonom, što ćemo sa Jadrolinijom. To jednostavno nije točno. Točno je da dodjelom koncesija na linijama koje sada obavlja Jadrolinija jako dobro znamo što ćemo nakon toga sa Jadrolinijom. Hvala.
Poštovani zastupnik, ministar? Ministar Kalmeta, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo. Državni tajnik je uvodno govorio o ovom Zakonu, odnosno uoči drugog čitanja. A ja mislim da od svih nas ovdje koji se nalazimo u ovoj sabornici se ipak on najviše vozi trajektima na otok i nazad. Prema tome, i s te strane, i s te strane je itekako zainteresiran, a i s mojim radom i kroz ministarstvo, itd., je točno dokazao kolika je briga za otoke i otočane. I u uvodnom govoru je doista temeljito kazao zašto ovaj Zakon, zašto, što mi s njim želimo, itd. No s obzirom da su ovdje otvorena neka pitanja za koja vjerujem da vi znate odgovore, ali evo ja ću ih ponoviti. Najprije ovim Zakonom mi želimo zaštiti hrvatske brodare, to je prva stvar isto kao što smo zaštitili hrvatske brodare i kao što smo stvorili uvjete hrvatskim brodarima koji rade na međunarodnom tržištu, da imaju iste uvjete kao i svi i sve najpogodnije zemlje za razvoj brodarstva, a to je predloženi Zakon o pomorskim zakonikom koji onda Sabor velikom većinom i usvojio. Drugo, nama je ovdje interes i zaštititi "Jadroliniju" kao najvećeg državnog brodara, brodara koji nosi ogroman teret odgovornosti za prijevoz putnika na otoke i nazad, ali i za prijevoz turista jer znamo da godišnje oko 2 milijuna turista boravi na otocima. Nadalje, što nam je cilj ovim Zakonom? Poboljšati kvalitetu povezivanja otoka s kopnom i obrnuto i ono što ovdje nitko nije još spomenuo, nama je cilj s ovim Zakonom i povećati sigurnost plovidbe i što nam još je cilj ovim Zakonom? Bolje nadzirati trošenje proračunskih sredstava. I vi dobro znate da se uglavnom sve linije subvencioniraju i baš uvođenjem agencije želimo uvesti tu još više reda, još više kontrole u tom poslu i meni se čini, moja slobodna procjena je da uvođenje te agencije najviše i smeta sve one koji žele loviti u mutnome, ne samo što je njeno sjedište ili u Splitu ili u Rijeci ili u Zagrebu, to nije uopće bitno, nego zato što će agencija itekako voditi računa i svakodnevno pratiti svaki trošak svih onih koji budu dobiti liniju putem koncesije i neće više moći voziti ovaj s jednim motorom umjesto dva motora, pa će putovati do određenog otoka umjesto po ure , 45 minuta ili uru, nego će se itekako to sve znati itd., itd., štedjeti na gorivu i na uštrb … [[Govornik se ne razumije.]] Prema tome, sve što činimo ovim prijedlogom zakona je to da bolje povežemo otok s kopnom i da zaštitimo hrvatske brodare. E sada, ono što se ovdje želi pa ne samo danas nego i između ova dva čitanja što se stalno želi nametnuti, to je privatizacija "Jadrolinije". Gospodo, uvaženi saborski zastupnici, u ovom Zakonu izričito piše u članku 69. da do koncesioniranja svih linija, a rok je 5 godina ne može biti i ne može doći do privatizacije "Jadrolinije", prema tome ovaj Zakon potvrđuje to da nema bar sljedećih 5 godina privatizacije "Jadrolinije". Što će biti nakon toga, hoće li se ona privatizirati ili neće, po kojem modelu, kako? O tome Sabor mora odlučivati dragi moji prijatelji, ne odlučuje o tome Vlada nego o privatizaciji "Jadrolinije" odlučuje Sabor, prema tome o tome ćete odlučivati vi ili već oni koji budu sjediti u ovim klupama, ali o tome odlučuje Sabor i ne treba podmetati ovdje hrvatskoj javnosti i zavaravati hrvatsku javnost da je nekakav ovdje interes ne znam privatizirati "Jadroliniju" itd., itd. Mi jesmo naručili od ekonomskog fakulteta u Zagrebu i dobili jednu studiju moguće privatizacije "Jadrolinije", ali to je jedan proces koji ide paralelno čisto da vidimo što struka misli u Hrvatskoj da li i kako ili ne što učiniti s takvim jednim poduzećem, odnosno do jučerašnjim … [[Govornik se ne razumije.]] , ali to nema veze s ovim, dakle nema privatizacije "Jadrolinije". Drugo, pitanje je bilo da li agencija treba kontrolirati županijske linije? Mi mislimo da ne treba iz jednostavnog razloga jer agencija kontrolira potrošnju proračunskih sredstava, s obzirom da se ne financiraju županijske linije iz državnog proračuna nema potrebe da agencija kontrolira i te županijske linije. I pitanje uvodi li se tim zakonom strane brodare na tržište? Ne. U ovom prijedlogu jasno piše da onaj koji se hoće javiti za koncesiju mora biti firma registrirana u Hrvatskoj, dakle hrvatska firma, da mora biti brod upisan u Hrvatskoj, nositi hrvatsku zastavu, da posada moraju biti hrvatski državljani, da jezik bude hrvatski itd., itd. E sada, hoće li netko registrirati firmu u Hrvatskoj, hoće li ta firma uvesti brod pa i brod registrirati ovdje, hoće li onda primiti pomorce hrvatske državljane ili ako njih nema, ne znam pa nekog iz Europske unije itd., dragi prijatelji to ne može nitko spriječiti niti vjerujem da itko to može zahtijevati, jer ne možemo mi s jedne strane biti kad je naš interes htjeti u Europu, a kad Europa hoće k nama onda je ne možete, jer to ne može, ali je toliko ovdje ograničenja i toliko je toga napisano da sve što se dogodi i ako se dogodi da mora biti itekako interes Republike Hrvatske. I zadnje pitanje, prioritetna koncesija. Već sada dakle postoji 46 državnih linija, od tih 46 državnih linija već se 14 voze po natječaju, natječaj je raspisan, dane su koncesije 2001. Prema tome, … [[Govornik se ne razumije.]] 2001. godine su date već koncesije za 14 državnih linija po natječaju, od toga 7 je dobila "Jadrolinija", a 7 su dobili drugi brodari, prema tome taj institut već je tu. Nadalje, 5 linija … [[Govornik se ne razumije.]] plovidba mediteranska, … [[Govornik se ne razumije.]] itd., itd., oni su '97. dobili prioritetnu koncesiju koja istječe za 5 godina, prema tome i one moraju ići na natječaj. Dakle, od 46 linija ostaje 27 ustvari o kojima mi ovdje razgovaramo, prema tome institut javnog natječaja, odnosno natječaja za koncesiju već postoji, prema tome i da hoćemo ne možemo svih 46 linija proglasiti, odnosno dati ih u nekakvu prioritetnu koncesiju. Ali ovaj Zakon je tako postavljen, tako formiran i ako dobro pročitate praktički prvo "Jadroliniji" ne može, tko će "Jadroliniji" konkurirati kad smo samo u dvije zadnje godine nabavili "Jadroliniju", ojačali je sa 4 potpuno nova broda i 3 vrlo kvalitetna polovna broda. Prema tome, u dvije godine se vrijednost Jadrolinije u smislu brodova povećala za nekih 40 milijuna eura. Pa neće država ulagati toliko u Jadroliniju i dizati konkurentnost, pa to sve skupa radimo baš zato da je nitko ne može konkurirati i da nitko ne može ugroziti Jadroliniju. Ali ako netko hoće i doći sa većim brodom, boljim brodom, bržim brodom na nekoj liniji, dragi prijatelji tko je taj tko ima pravo reći onda a ovaj ne. Ali unutar ovih natječaja za koncesiju gdje se mogu javiti samo hrvatski brodari tko može Jadroliniji konkurirati, tko Jadroliniju može ugroziti.
Hvala. Ispravci netočnih navoda. Poštovani zastupnik Jakša Marasović.
Gospodine predsjedniče, ministre! Dakle, ovaj zakon nema oznaku E i nitko ne može govoriti o tome da je ovo usklađenje sa Europskom unijom. To je jedna stvar. Druga stvar koju je bitno naglasiti. Europska unija ne traži da se ova … [[Govornik se ne razumije.]]
Kolega Marasović, molim vas držimo se poslovnika. Ispravak činjenične tvrdnje. Ovo je polemika.
Treća stvar, u članku 69. ne piše da će se privatizacija Jadrolinije odgoditi na pet godina nego do momenta dodjela koncesija. Ministar je kazao u roku od pet godina. On je to rekao i u novinama. To je on mogao izvući zaključak jer je rekao da će se koncesije dodijeliti do pet godina a što znači da se mogu dodijeliti i do tri jer to znači da će se privatizirati Jadrolinija u roku tri godine.
Dobro. Hvala. Drugi ispravak poštovani zastupnik Damir Kajin.
Ministar Kalmeta je doslovce rekao da Sabor odlučuje o privatizaciji Jadrolinije. Gospodine ministre, to nije točno. Ovo nije točno. Ovaj Sabor ne odlučuje ni o jelovniku u Saboru a kamoli u privatizaciji HT-a, INA-e i Jadrolinije, Croatia osiguranja ili Liburnije. To je istina. Niti je Sabor 1992. godine odlučio o privatizaciji TDR-a, Lenca, Agrocora, Lure niti ćemo mi odlučivati o privatizaciji Jadrolinije. Možda za pet godina će neki novi saziv Sabora odlučivati o privatizaciji Jadrolinije ali danas 2006. to je tragedija. Mi ne odlučujemo niti o dnevnom jelovniku i bojim se da nećemo ili da neki budući saziv također neće odlučivati o privatizaciji Jadrolinije iako daj Bože da se to dogodi jer onda taj Sabor neće o tome dati glas.
Kolega Kajin, ja vas upozoravam. Vi vrijeđate Hrvatski sabor. Sa takvim metaforama, sa takvim komparacijama da je ovo tijelo, zakonodavno, predstavničko tijelo koje bi trebalo zapravo ukinuti, koje ne vrijedi ništa, koje o ničemu ne odlučuje. Ostavite se toga. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne možete ništa. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče. Pa netočno je što je ustvrdio gospodin ministar da nije krajnji cilj ovog prijedloga zakona privatizacija Jadrolinije. Naprotiv, ovo su pripremne radnje za privatizaciju Jadrolinije i to u onom stadiju kada bude oslabljena snaga Jadrolinije. Zašto se onda odmah sada ne privatizira Jadrolinija kao što uostalom vi ste se i obvezali i to Vlada se obvezala potajno dok nije to izbilo u javnost prije godinu i pol dana, dakle ljeti sklopivši ugovor sa Međunarodnim monetarnim fondom jer već kasnite sa privatizacijom. Tamo ste se obvezali što će se sve privatizirati i u kojim rokovima.
Poštovani zastupnik Zdenko Antešić ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepa. Gospodin ministar je netočno rekao da podnositelj ponude za dobivanje koncesije mora biti registrirana kompanija itd., itd. sve što s time ide. Međutim, 3. stavak članka 28. doslovno govori sljedeće. Prilikom podnošenja ponude za dobivanje koncesije podnositelj ponude mora pružiti dokaze da će ispuniti uvjete iz stavka 1. točke 1., 2. i 3. ovoga članka što znači ono što je rekao gospodin ministar a te uvjete mora ispuniti do sklapanja ugovora o koncesiji. Dakle, kad to prevedemo na jezik koji svi razumiju ne mora ispuniti. On mora samo obećati da će to ispuniti do momenta zaključenja ugovora i u tome je cijeli jedan od većih prijepora ovoga zakona i to treba do konačnog usvajanja zakona ispraviti jer će u protivnom moći će se, da se izrazim možda nedolično ali da svaki potencijalni tajkun koji misli da može se može javiti, obećati da će ispuniti te uvjete i javiti se pravovaljano na natječaj. U tom smislu ispravljam netočan navod gospodina ministra.
I poštovana zastupnica Biserka Perman ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepo. Naime, gospodin ministar je rekao da je Jadrolinija imala prioritetnu koncesiju od 1997. godine. To je netočan navod jer da bi se ista takva mogla dodijeliti mora biti prethodno u zakonu definirana. Ako temeljem zakona iz 1997. Vlada nije nikada donijela odluku o utvrđivanju državnih linija nije ni mogla biti dodijeljena koncesija pa prema tome ovaj navod je netočan. Hvala.
Poštovani zastupnik Živko Nenadić Klub zastupnika HDZ-a. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, državni tajniče, pomoćniče ministra, kolegice i kolege! Proteklo je samo nešto više od godinu dana od donošenja Pomorskog zakonika a evo već je pred ovim domom konačni prijedlog jednog novog zakona iz područja pomorstva o kojem će Republika Hrvatska biti još više prepoznatljiva kao pomorska zemlja. Rezultati primjene Pomorskog zakonika već su uočljivi u hrvatskom pomorstvu. Hrvatski brodari koristeći visoku konjukturu na svjetskom pomorskom tržištu i povlastice koje im je omogućio zakonik bilježe izuzetno dobre poslovne rezultate tankerska, atlanska i Uljanik plovidba imaju najveću flotu u svojoj povijesti te grade najveće brodove ikad upisane u hrvatskim upisnicima. Suzbijen je crni čarter s preko tisuću i 200 stranih jahti i brodica upisano je temeljem zakonika u hrvatskim upisnicima. Pravni i pomorski stručnjaci Europske komisije koji analiziraju naše zakonodavstvo visoko su ocijenili Pomorski zakonik. Predloženi Zakon o prijevozu u linijskom i povremenom obalnom pomorskom prometu daje suvremena rješenja za uređenje jednog novog područja, a to je prijevoza putnika i vozila u našem teritorijalnom moru. Nakon ovoga Zakona slijedi Zakon o pomorskom dobru i morskim lukama o kojem će se raspravljati u Saboru očekujem tijekom 2006. godine čime će ova Vlada zaokružiti uspješnu zakonodavnu djelatnost u hrvatskom pomorstvu. Hrvatska država sa preko 1200 otoka i otočića od čega 49 naseljenih na kojima živi oko 117 tisuća stanovnika, zemlja na čijim otocima je tijekom 2005. godine boravilo više od 2 milijuna turista mora posebnu pozornost posvetiti javnom obalnom putničkom i povremenom prijevozu. Kada je riječ o prijevozu putnika naročito u pomorskom prometu tada se posebna pozornost mora posvetiti sigurnosti putnika i posade. Predloženim Zakonom predviđeno je donošenje posebnog podzakonskog akta kojim će se utvrditi maksimalna starost i udobnost brodova sukladno europskim direktivama. Pored toga Prijedlogom zakona utvrđeno je da će jedan od odlučujućih faktora kod dodjele koncesije biti starost i udobnost broda. Ako je zakonom propisan preduvjet koji jamči sigurnosti kod izbora broda i brodara onda je sasvim jasno da sljedeći kriteriji moraju biti javni natječaj za dobivanje državnih subvencija, njihovo transparentno korištenje kao i sam nadzor nad sustavom koncesija. Premda na prvom čitanju zakona nije bilo primjedaba na odradbe o raspisivanju javnog natječaja za sve linije odjednom se sad javljaju prijedlozi o davanju prioritetne koncesije bez natječaja. Ovakvi prijedlozi sasvim su neprihvatljivi u državi europske usmjerenosti kao što je Hrvatska. Smatramo da je za takve prijedloge, da za takve prijedloge nema zakonske osnove niti opravdanja što možemo potvrditi slijedećim argumentima. Jadrolinija ima već 10 godina prioritetnu koncesiju još od 1996. godine temeljem starog zakona. Ostali brodari koji obavljaju prijevoz trajektima nikada nisu bili na natječaju i dozvole Ministarstva istekle su im prije dvije godine. Brzobrodskim brodarima koncesije ističu krajem ove godine i to nakon višestrukog produživanja. Postavlja se pitanje kako u ovakvoj situaciji dodijeliti prvenstvenu koncesiju? Kako sklopiti ugovore i dodijeliti preko 300 milijuna kuna potpore bez natječaja. Po kojim kriterijima dodijeliti subvenciju ako nema natječaja? Na početku izlaganja rekao sam da sigurnost i kvaliteta brodova moraju biti preduvjet u prijevozu putnika. Kako ćemo taj uvjet ispuniti ako dodijelimo prvenstvenu koncesiju bez natječaja koja neće obvezati brodare da kupe nove brodove. Kako ćemo objasniti našim otocima da sljedećih 5 ili 10 godina koliko bi trajala prvenstvena koncesija moraju ploviti brodovima prosječne starosti preko 25 godina među kojima ima i veterana od 60 godina starosti. Treba naglasiti da Prijedlog zakona predviđa produljenje koncesije ukoliko brodar tijekom trajanja koncesije kupi novi brod. Zakon nadalje predviđa i državne potpore za gradnju novih brodova. U odnosu na strahove o tome kako će oslabiti Jadrolinija i kako će pomorci ostati bez posla ukoliko se prihvati i Prijedlog zakona želimo istaknuti i neke nedvojbene odredbe iz Prijedloga ovog zakona. Brodovi će morati biti upisani u hrvatske upisnike. Posada na brodovima mora biti hrvatske državne pripadnosti. Službeni jezik na brodovima mora biti hrvatski. Vlasnik broda mora biti hrvatska tvrtka a ne kao u nekim slučajevima do sada gdje smo imali prave vlasnike negdje u državama pogodnostima gdje mi je lakše. To je sad na djelu. Vlasnik broda mora imati od hrvatskog registra potvrdu da je usklađen sa propisima o upravljanju sigurnošću broda. Otočanima su osigurane sve povlastice koje su imali sukladno dosadašnjim propisima. I Jadrolinija se neće privatizirati dok se ne raspišu svi natječaji što znači sljedećih, barem sljedećih 5 godina. A poslije kako reće i sam ministar o tom potom. Hrvatski pomorci ne moraju brinuti za svoj status jer im je status osiguran zakonom. Želimo samo pripomenuti da je ova Vlada po prvi put nakon 60 godina osigurala financijska sredstva za stipendije budućim pomorcima. Nadalje pomorcima u međunarodnoj plovidbi po prvi puta Vlada je na primjeren način riješila pitanja mirovinskog i zdravstvenog osiguranja. Pomorskim zakonikom i ministrovim podzakonskim aktom smanjen je broj tečajeva za polaganje stručnih ispita čime se pomorcima štedi i novac i vrijeme. Slobodno im ovim putem možemo poručiti da je ljudski faktor temelj svih naših zakona i planova. I kada je riječ o Jadroliniji treba naglasiti da je samo za mandata ove Vlade osigurano 40 i po milijuna kuna za obnovu flote temeljem čega je nabavljeno kao što ministar reče 4 nova i 3 polovna broda. Bi li nakon ovakvih investicija i danih državnih jamstava Vlada mogla biti nezainteresirana za status Jadrolinije. O Jadroliniji će se itekako naravno voditi računa. I upravo zbog Jadrolinije i ostalih brodara zakonom je predviđeno prijelazno razdoblje od 5 godina za raspisivanje javnih natječaja. U ovom razdoblju svi se brodari moraju pripremiti za natječaje te nakon dobivene koncesije od 10 godina mogu se mirno spremati za još veću konkurenciju u Europskoj uniji. Međutim treba dati šansu i ostalim hrvatskim privatnim brodarima posebice nasljednicima brodara kojima je 1946. za vrijeme komunističke vladavine nacionalizirano preko 160 brodova. Prije spomenuta atlanska tankerska, Uljanik plovidba, Jadranski pomorski servis, Brodospas i drugi privatni su brodari, vrlo uspješni i ugledni na svjetskom pomorskom tržištu. Ne smijemo sumnjati da nakon iskustva na svjetskim morima naš pomorac, naš brodar ne može uspješno obavljati plovidbu u svom Jadranskom moru gdje je njegova suverenost bila kroz cijelu povijest neupitna. Hvala vam lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Biserka Perman.
Hvala lijepo. Naime gospodin Nenadić je spomenuo da je Jadrolinija imala prioritetnu koncesiju od 1996. Zapravo moj ispravak se svodi u istom onom što sam malo prije ispravila gospodina ministra jer se ta, da bi se takva koncesija mogla dodijeliti mora biti u zakonu definirana. A temeljem Zakona iz 1997. Vlada nikad nije donijela odluku o utvrđivanju državnih linija. Tako da prioritetna koncesija nije ni mogla biti dodijeljena. Prema tome, to nije točan navod.
Drugi ispravak, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Netočno je ustvrdio kolega Nenadić da hrvatski pomorci ne trebaju biti zabrinuti za svoj status. Oni su zabrinuti i s pravom trebaju biti zabrinuti. Zar ne osluškujete bilo Sindikata pomoraca? Tih istih pomoraca koje ste sada glorificirali, a koji su svoje znanje i vještine upravo podučavali i isticali ne na privatnim nekakvim brodarskim tvrtkama, nego na nacionalnim hrvatskim kompanijama. To dobro znate. I još nešto, ono što je zabrinjavajuće i što će evidentno pogoršati položaj hrvatskog pomorca jeste situacija … [[Govornik se ne razumije.]] cijena pa unatoč tome što nas želite, što nam želite prikazati kako eto neće biti stranih tvrtki nego da će to biti sve hrvatske tvrtke. Pa strana tvrtka dovoljno da ima fikus, da ima faks i evo možda će dovesti i registrirati ovdje strane brodove i ona je hrvatska tvrtka. Pa te iste hrvatske tvrtke, tj. stranci iza tih hrvatski tvrtki otkupili su i već dan danas otkupljuju, odnosno područja uz more, teritorije koje se busamo i kunemo kako ćemo ih zaštiti. Nigdje više, pogledajte na trgovačkom sudu, gdi registra takvih tvrtki. Prema tome, to je ono što jasno, što je evidentno i meni je čudno da to hrvatska Vlada ne vidi.
Mir! Ali dajte činjenične tvrdnje. Ispravak navoda je ispravak činjenične tvrdnje, nije ispravak drugačije procjene zastupnika. … [[Upadica se ne čuje.]] ispravak netočnog navoda je kolegice Antičević ispravak netočne tvrdnje, to je netočne tvrdnje. Činjenično netočne tvrdnje. To stoji u ovom Poslovniku. Ako se netko, ako netko ispravlja neko mišljenje, stajalište, prijedlog i drugo to onda nije ispravak netočnoga navoda, dakle netočne tvrdnje nego ispravak nečeg drugoga što nije u skladu sa Poslovnikom. … [[Upadica se ne čuje.]] Pustimo Miloša Šestića i u 17 sati i 16 minuta isteklo je vrijeme za pojedinačnu raspravu po ovoj točci dnevnoga reda. … [[Upadica se ne čuje.]] Za prijavu, za raspravu nego šta. … [[Upadica se ne čuje.]] Mi bi mogli ovu raspravu danas i večeras i okončati. Ima dosta, a budući da bi mogli u jednom paketu to svi su zainteresirani ovdje. I, u ime kluba SDP-a, poštovani zastupnik Zdenko Antešić. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre sa uvaženim suradnicima, kolegice i kolege. Eto, predloženi tekst zakona izazvao je s pravom puno interesa javnosti, posebice ljudi i gospodarstva na otocima i na našoj obali. Izazvao je također s pravom žestoke rasprave i stručne javnosti koja o predloženom zakonu ima podvojeno mišljenje. U ime kluba SDP-a želim istaknuti nekoliko važnih stvari, a vezani za predloženi tekst Konačnog prijedloga zakona. Naime, zakon, predloženi prijedlog zakon uvodi potpunu liberalizaciju u linijskom pomorskom obalnom prometu. On otvara prostor konkurenciji, kapitalu, biznisu i tu na prvi pogled izgleda dobro. To bi svakako bilo dobro da se radi o jednoj Danskoj, Švedskoj ili kojoj drugoj zemlji sa drugom demokratskom tradicijom. Međutim u Hrvatskoj opterećenoj tranzicijskim procesima i iskustvima u privatizaciji takav pristup otvara niz pitanja na koja treba dati odgovor. Prvo pitanje na koje treba odgovoriti da li će se primjenom ovoga zakona poboljšati prometna povezanost naših otoka sa kopnom i otoka međusobno, kao i duž obalno pomorsko povezivanje, a zbog čega se i cijeli zakon donosi. Sadašnje obilježje cjelokupnog putničkog pomorskog prometa na Jadranu karakterizira državni brodar "Jadrolinija" koja obavlja oko 90% cjelokupnog pomorskog putničkog prometa i održava gotovo sve državne linije. Tu je zatim "Rabska plovidba", "Lošinjska povidba", "Mediteranska plovidba", te Ribarska zadruga "Vrgada". A od 2000. godine donošenjem Zakona o otocima u sustav su se temeljem javnog natječaja uključili i drugi privatni brodari, te su sa manje ili više uspjeha uključili se u ovu djelatnost. Ocjenjujući sadašnje stanje u pomorskom obalnom prometu u razgovoru sa ljudima na moru i uz more i iz osobnog iskustva mogu reći da je ono dobro. A prvenstveno zahvaljujući visokoj stručnosti, profesionalnosti i dugoj tradiciji naših pomoraca. To potvrđuje i predlagač zakona koji u obrazloženju doslovce navodi: "Zahvaljujući upravo jakosti nacionalnog brodara…", misli se na "Jadroliniju", "… i njegovoj organiziranosti kroz jedinstveni sustav osigurana je u svakom trenutku velika prilagodljivost prometnim potrebama, kao i zamjenljivost brodova na plovnim područjima Jadrana.", završen citat. Nakon ovakve ocjene predlagača ne vidim nikakvog razloga za ovakvom liberalizacijom pomorskog prijevoza na Jadranu. Neke odredbe ovog prijedloga zakona na koji ću se osvrnuti kasnije ostavljaju mogućnost da se u ovaj biznis uključe razni špekulanti, a njihov motiv je isključivo zarada. Otvara se prostor tome da se u prijevoz uključe stari, nekvalitetni brodovi sa problematičnim posadama, čime bi se i kvaliteta prijevoza na otoke bitno smanjila. Ne bih volio da nam se dogode slike pomorskih havarija kakve smo mogli gledati u dalekim azijskim i drugim egzotičnim zemljama. Upravo zahvaljujući postojećim brodarima Jadranom se plovi sigurno i kvalitetno. Drugo pitanje je sudbina nacionalnog brodara "Jadrolinije" i ostalih brodara poput "Rabske plovidbe", "Mediteranske" i ostalih koji sada uspješno obavljaju pomorski prijevoz na Jadranu. Da li je nacionalni interes hrvatske države sačuvati nacionalnog brodara "Jadroliniju" u koju je država uložila mnogo novaca u obnovu i modernizaciju flote? "Jadrolinija" posjeduje 55 brodova, zapošljava tisuću 800 zaposlenika. Od toga tisuću 450 vrsnih pomoraca. "Rapska plovidba" ima četiri nova trajekta prosječne starosti 10 godina, zapošljava 45 pomoraca i vjerujte mi osobno mogu posvjedočiti o visokoj razini profesionalnosti i kvaliteti njihova rada. Ti brodovi građeni su uz državne poticaje u hrvatskim brodogradilištima što razvija hrvatsku brodogradnju i prateće djelatnosti. Stoga zašto ovakva neliberalizacija tržišta u pomorskom obalnom prometu. Moramo znati da je vrijednost kompanije zapravo vrijednost koncesije koju ona posjeduje za prijevoz na određenoj liniji, bez toga vrijede samo goli brodovi koji bi se u slučaju gubitka koncesije mogli rasprodati, a time i uništiti kompanija i zapravo se nakon toga ne bi imalo što privatizirati. Ja ne mogu vjerovati da je nekome to u interesu, međutim mi sa mora još nismo zaliječili rane gubitkom "Jugolinije" odnosno "Croatia linea" koja je bila jedna od najboljih svjetskih kompanija. To nam daje za pravo da budemo oprezni i stoga predlažemo da se u postojeći prijedlog zakona ugradi zaštitni mehanizmi u obliku amandmana koji će zaštititi nacionalne brodare i one koji dobro do sada rade svoj posao, domaće pomorce te ih postepeno pripremiti i prilagoditi za nadolazeću tržišnu utakmicu. I sada nešto o samom zakonu. Kao što je već rečeno, postojeći prijedlog zakona u potpunosti liberalizira djelatnost pomorskog obalnog linijskog prometa. On kao što je rečeno razvrstava linije na državne, županijske, međužupanijske, lokalne, te cjelogodišnje i sezonske. Uvodi agenciju koja će u ime ministarstva obavljati poslove davanja koncesija za obalni linijski promet. Agenciju se u javnosti pokušalo podmetnuti kao kukavičje jaje, kao mogući sukob između Rijeke i Splita. Mi u SDP-u podržavamo osnivanje agencije i potpuno je nevažno sa stanovišta prijevoza gdje je njezino sjedište. Na Otočkom vijeću kao savjetodavnom tijelu gospodina ministra, bilo o sjedištu agencije. Tu je iznjedrena ideja da bi bilo najkorektnije da sjedište bude na nekom od naših otoka, jer djelatnost agencije ionako obuhvaća 90% otočne problematike. To bi bio najbolji primjer proklamirane decentralizacije državnih funkcija. Ja to osobno logično podržavam. Suštinske primjedbe SDP ima na članke 27., 28., 29. te članke 52., 53., 54. koji reguliraju plovidbeni red. U tom smislu mi smo predložili neke amandmane, pa idemo redom. U članku 27. predlažemo koji govori da odluka o davanju koncesije za obavljanje prijevoza donosi se na temelju provedenog javnog natječaja itd. i dalje u 3. stavku, da što sadrži odluka o raspisivanju javnog natječaja. Mi predlažemo da se doda stavak koji govori pored svega ovoga što stavak navodi, da mora sadržavati uvjete koje mora ispunjavati podnositelj ponuda za dobivanje koncesije. Dakle da u članku 27. se doda jedan stavak. Dalje, u članku 28. govori se o tome tko može dobiti pravo prijevoza, odnosno koncesiju na nekoj liniji i tu je lijepo definirano da mora biti kompanija i sve ostalo što ovdje stoji, s tim se potpuno slažemo. Međutim kao što je vjerojatno i, kao što je prije sam rekao gospodin ministar netočno rekao, u 3. stavku stoji da prilikom podnošenja ponude za dobivanje koncesije podnositelj ponude mora pružiti dokaze da će ispuniti itd. itd. Mi smo dali amandman da mora, mora predočiti uvjete da već ispunjava, dakle da je kompanija, a ostalo, dakle da će nabaviti brod je dovoljno da predoči dokaze do zaključivanja ugovora. U tom smislu, pazite samo čas, u tom smislu nakon diskusije na Otočkom vijeću Vlada je dala amandman koji je ja se nadam omaškom, pogrešan je, trebalo ga je ispraviti, jer u amandmanu piše "da prilikom podnošenja ponude za dobivanje koncesije podnositelj ponude može priložiti", dakle "može priložiti", tako piše "može priložiti". Mislim da formulacija u zakonu može priložiti, nije formulacija koja je na razini jednog dobrog pravničkog uratka, već formulacija treba pisati "mora priložiti". Dakle on mora biti kompanija, a brod i sve ostalo nabaviti će, dat će dokaz da će nabaviti do vremena zaključivanja ugovora u tom smislu mi smo također dali amandman. Dalje, u članku 29. i tu se mi bitno sada, SDP se tu bitno razlikuje sa predlagačem zakona. U članku 29. rečeno je da navode se uvjeti pod kojim, tko ima prednost prilikom dobivanja, koji ponuditelj ima prednost prilikom dobivanja koncesije na određenoj liniji. Mi dakle smo također dali amandman kojim inzistiramo da se postojeći brodari, dakle koji sada uspješno obavljaju pomorski prijevoz na državnim linijama, dakle da se njima da prioritetna koncesija čime bi po našem mišljenju, dakle njih se postepeno prilagodilo za jednu tržišnu utakmicu koja će neminovno u budućnosti nastupiti. Mi smatramo eto da ovim amandmanima, oprostite još samo časak. Dakle u točkama zakona od 53. i dalje gdje se govori o plovidbenom redu, amandman možda nije toliko važan, ali je važan zbog turističke privrede. Govori se u našim amandmanima da plovidbeni red treba objaviti nešto ranije, dakle ranije nego što je zakonom predviđeno, zbog toga da se agencije koje vrše prodaju na turističkom tržištu, da mogu na vrijeme se uključiti, odnosno da mogu plovidbene redove staviti u svoje prospekte. Eto mi smatramo da tim amandmanima bitno popravljamo postojeći prijedlog zakona, jasno utvrđujemo mjerila i kriterije koje mora zadovoljavati koncesionar u pomorskom prijevozu dvajući prednost brodovima koji sada kvalitetno obavljaju prijevoz, štitimo domaće brodare i nacionalnog brodara "Jadroliniju" i domaća brodogradilišta te hrvatske pomorce. Pravovremenim objavljivanjem plovidbenih redova omogućava se turističkim agencijama lakši nastup na sajmovima, jer znamo da većina turista na naše otoke upravo dolazi brodovima. Moram naglasiti da smo pripremajući ovu raspravu konzultirali najeminentnije ljude iz pomorske struke, sve naše brodare, Udrugu hrvatskih poslodavaca brodara "Mare Nostrum", Sindikat pomoraca, a naročito otočane. Njihova su stajališta sadržana u amandmanima koje predlažemo Vladi. O sudbini tih amandmana zavisit će i naša potpora zakonu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Državni tajnik pomorstva, prometa i razvitka, Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo htio bih se osvrnuti na nekoliko stvari koje mislim da su vrlo bitne da se još tijekom rasprave o njima raspravi, da se dodatno neke činjenice koje su vrlo bitne, a koje dijelom i odgovaraju na upite koji su postavili zastupnici. Mislim da će pripomoći daljnjem tijeku rasprave. Najprije želim reći da određeni broj amandmana koji su izneseni su na tragu onoga što smo i mi radeći Zakon podrazumijevali, planirali i dio tih amandmana se može na određeni način prihvatiti, koji su u duhu onoga što smo samim Zakonom promišljali. No prije toga želio bih reći jednu stvar. Dakle, i ovo što je gospodin Antešić rekao, mislim da veliki dio prijedloga je na tragu onoga što smo mi sami htjeli. A to je, dakle, da se kroz tržišni pristup da na određeni način prioritet hrvatskim brodarima. E sad dolazimo na pitanje da li su to postojeći samo brodari ili su to i svi drugi hrvatski brodari koji nakon što ispune uvjete koje je Pomorski zakonik propisao mogu se javiti na natječaj. Mislim da je vrlo bitno i to je gospodin ministar rekao u uvodu. Naime, u ovom trenutku u Republici Hrvatskoj, odnosno u linijskom i povremenom obalskom pomorskom prometu egzistira 46 državnih linija. Od 46 državnih linija njih 14 je objavljeno i praktično se obavlja prema Zakonu o otocima koji je donesen 99. godine i onda je ona prijašnja HDZ-ova Vlada i prijašnja koalicijska Vlada su kroz 2 godine raspisale natječaj za tih 14 linija, od toga ih od 7 održava Jadrolinija, 7 ostali privatni brodari. No nešto što ne smijemo zaboraviti, a što je vrlo bitno. 96. je najprije donesen Zakon o Jadroliniji. 1997. donesen je važeći Zakon o linijskom i obalnom pomorskom prijevozu. Gospođa Perman govori o tome da nema prioritetne koncesije za niti jednog brodara. U članku 7. važećeg Zakona o linijskom i obalnom pomorskom prijevozu jasno piše da državne linije održava državni brodar. One linije koje u tom trenutku državni brodar ne održava obavljaju brodari koji su u tom trenutku zatečeni na tim državnim linijama. To su mediteranska plovidba Korčula, Rapska plovidba, Lošinjska plovidba i Poljoprivredna zadruga Vrgada koji održavaju 5 linija. Tada je rečeno i to je prioritetna koncesija da se brodarima, dakle, ovih 5 brodara omogućava da temeljem rješenja ministarstva mogu obavljati linije daljnjih 5 godina. Taj je rok istekao 2002. godine, što znači da je prijašnja Vlada bila dužna po još uvijek važećem Zakonu koji je i tada bio na snazi raspisati natječaj sukladno važećem Zakonu o linijskom i obalnom pomorskom prijevozu. Može se postaviti pitanje, zašto tada ako je postojala politička volja da se zadrži prioritetna koncesija, da se svim brodarima produži na 5, 10, 15 godina, 12 godina prioritetna koncesija tada to nije napravljeno, a Zakon je to nalagao. Dakle, od 2002. godine pojedini brodari u Republici Hrvatskoj obavljaju linijski prijevoz iako im je to prema Zakonu praktično prestalo biti omogućeno prije 4 godine. Pri tome moramo reći kada se govori i ovaj prijedlog o kojemu ste vi, gospodine Antešić rekli da se prioritetna koncesija da svim brodarima koji obavljaju trajektne i klasične brodske linije, a s druge strane navodeći kako u Republici Hrvatskoj je osnovana kompanija, tvrtka SNA ili neka druge Enermar ili neka druga strana tvrtka. Ja moram reći da na isti način kao što izražavamo bojazan da se u Republici Hrvatskoj ne osnuje i neka druga tvrtka koja je u stranom vlasništvu bi davanjem prioritetne koncesije postojećim brodarima jer neki od njih već i jesu u stranom vlasništvu. Prema tome, govoreći o tome da bi neka tvrtka mogla na natječaju pobijediti, biti najpovoljniji ponuđač, a da je njen vlasnik stranac na isti način vam želim reći da davanjem prioritetne koncesije dali bi mu prioritetnom koncesiju i nekom od postojećih brodara čiji je vlasnik već, nije hrvatski državljanin ili ne živi u Hrvatskoj. Dakle, može se postaviti sljedeće pitanje. Ne bi li davanje prioritetne koncesije ova Vlada podilazila samo određenim brodarima? I ne bi li onda zbog toga se davanjem prioritetne koncesije mogla prozivati Vladu da ne da, na diskriminatorski način na tržištu ne ostavlja mogućnost svim hrvatskim tvrtkama da po istim uvjetima im budu dostupne usluge koje se subvencioniraju iz državnog proračuna. To je vrlo bitno. Zato držimo da je u trenutnom, kakvo je trenutno stanje u hrvatskom brodarstvu i gdje državni brodar nema ozbiljne konkurencije. Jer sa 55 brodova održavati 32 linije, gdje već sada može gotovo na svaki natječaj se javiti sa najkvalitetnijim brodovima mu je bolja situacija da se sada otvori tržišna utakmice nego za 5 odnosno 10 godina kad se kroz prioritetnu koncesiju budu mogli, odnosno budu mogli javiti na natječaj i strani brodari. I to je bio razlog da sada upravo se uđe u tržišnu utakmicu kad se domaće brodare želi osnažiti kroz institut natječaja. I pri tome smo rekli, i to želim ponoviti svaki puta kad iziđem za govornicu, da je ova Vlada rekla da ne želi, nema potrebe i nema namjeru privatizirati Jadroliniju. Scenariji koji se čuju ovdje u Saboru, na koji način, kako privatizirati Jadroliniju nema veze sa stavom Vlade i ovoga ministarstva. I to smo jasno rekli. Da tome nije tako ne bi u 2005. godini iz državnog proračuna transferirali Jadroliniji, nacionalnom brodaru, gotovo dvostruko više sredstava nego što je to bio slučaj 2001. godine. Ne bi se ovaj mjesec, dakle, kroz veljaču predložilo Vladi odluka o gradnji dva nova broda upravo za potrebe Jadrolinije, da je se osnaži brodara i da u toj tržišnoj utakmici može na svaku liniju koja je u interesu nacionalnom brodaru, a najmanje one koje u ovom trenutku obavlja da se može na taj natječaj javiti. I druga stvar, mislimo da je prioritetna koncesija trebala biti na cementiranje postojećeg stanja. A postojeće stanje u Republici Hrvatskoj govori da je prosječni brod koji spaja hrvatske otoke sa kopnom star 30 godina i plovi brzinom od 11 čvorova. Ako smo spremni hrvatskim otočanima poručiti da kroz prioritetnu koncesiju ćemo im i dalje ostaviti mogućnost da plove brodovima starim 30 godina i brzim 11 čvorova onda podijelimo prioritetnu koncesiju. Ja mislim da je bolje kroz sustav natjecanja omogućiti brže brodove, udobnije brodove, brodove koji su mlađi od 70 godina jer ima i takvih brodova i takvi brodovi od 70 godina po ovom prijedlogu bi mogli dobiti … [[Govornik se ne razumije.]] koncesiju, čini nam se da je ovo bolji i pravi put. I još jedna stvar koja je vrlo bitna, ne može se netko sjetiti da bi mogao biti brodar i postati brodar i to želim odmah odbaciti. Da bi netko se na natječaj javio, mora biti kompanija u smislu kako to definira članak 5. pomorskog zakonika, mora biti sposoban odraditi taj provedbeni pothvat na način da jamči sigurnost pomorcima, putnicima i teretu, da ima zadovoljene uvjete koje propisuje međunarodna konvencija ISPS koda, koja govori da mora imati određeni broj kapetana, strojara koji zadovoljavaju jasne i precizne uvjete koje je postavila konvencija koju je donijela Međunarodna pomorska organizacija. Prema tome, ne može netko se javiti na natječaj nakon što dozna da je natječaj raspisan za pojedinu liniju, on mora biti kompanija u punom smislu te riječi. Pri tome se slažem da možemo razmišljati o tome, da oni postojeći brodari koji kvalitetno dobrim brodovima odvajaju linijski pomorski prijevoz, dakle da mogu na određeni način kroz posebne uvjete natječaja biti za to posebno nagrađeni kroz bodove koje će natječaj propisati i imati zbog toga što dobro talijanski pomorski promet u Hrvatskoj obavljaju na određeni način prednost u odnosu na druge brodare.
Hvala lijepa. Imamo ispravak drugi, gospodin Mato Arlović, potpredsjednik. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Već je rečeno sve oko prioritetne koncesije i da ona nije službeno dodjeljivana, ona ne bi ni trebala biti dodjeljivana. Prvo treba biti na čisto zapravo šta je prioritetna koncesija, šta su javne ovlasti i treba znati da po Zakonu o "Jadroliniji" hrvatska "Jadrolinija" kao hrvatski brodar obavlja u službi ostvarivanja državnog interesa poslove kao javnu ovlast i da u tom pogledu ne bi ni trebalo dodjeljivati nekakvu prioritetnu koncesiju dosad po važećem zakonu kao što isto tako ovaj Zakon koji je pred nama koji se raspravlja ne udovoljava uopće u pitanju zahtjeva koji je sam unutar sebe postavio, a vezano i za članak 3. koji kaže da je djelatnost javnog prijevoza od interesa za Republiku Hrvatsku jer se onda u članku 29. govori o tome koje uvjete treba ispuniti da bi se dodijelila koncesija, nigdje se ne spominje zaštita javnog interesa. Očigledno je da su kolege ovdje pomiješali kruške i jabuke i dobili zapravo voće, a da nisu razriješili pitanje koncesije niti prioritete niti zaštite do posebnog državnog interesa vezano za ostvarivanje ovih pitanja, a o ostalim stvarima ću govoriti kad bude rasprava za koju sam se prijavio.
Hvala. Ispravaka, gospodin zastupnik Zdenko Antešić. Izvolite.
Eto, gospodine predsjedniče, ispravio bih netočan navod gospodina državnog tajnika, dva netočna navoda. Prvi je taj da privatizacija nema veze sa ovom Vladom ni sa ovim ministarstvom. To je netočno jer davanjem koncesije na linije koje sad obavlja "Jadrolinija" itekako ima veze sa privatizacijom, dakle nakon toga postoji mogućnost da se uopće neće imati što više privatizirati, dakle postoji opasnost da kompanija "Jadrolinija" postane potpuno bezvrijedna. I drugi netočan navod je da se na natječaj prilikom podnošenja ponude za dobivanje koncesije ne može javiti netko tko nije kompanija. To jednostavno nije točno jer to piše u ovom Zakonu, pa to već stotine puta govorimo jednu te istu stvar i dobro je hvala Bogu amandmanom se intervenira i to nek' se ispravi da piše onako kao što govori pomorska struka da bude svima jasna i nedvosmisleno da se na natječaj explicite može javiti netko tko je kompanija, a ostale uvjete jasno ispunit će do ispunjavanja ugovora o koncesiji i to u članku 3. stavak članka 28.
Hvala. Ispravak netočnog navoda također, gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Netočno je ustvrdio gospodin državni tajnik da je ovaj zakonski prijedlog osnaženje našeg državnog brodara "Jadrolinije" pa kao primjer tome navodi ulaganje ove Vlade, međutim to mu nije točno. To je kazala struka, to je kazalo gospodarstvo, to su kazali naši brodari da je upravo ovaj zakonski prijedlog uvod u privatizaciju "Jadrolinije" i to onu killing me softly ili na rate polagano u pet rata umjesto odmah dok je ona jaka i snažna. Na kraju krajeva jednog brodara ne čini količina brodova nego linija, a to vi bolje znate.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Gospodin državni tajnik, gospodin Bačić doslovce je rekao da ova Vlada nema namjere privatizirati "Jadroliniju". Krivo gospodine državni tajniče. Na strani 26, citiram: "Upravo iz tog razloga vaše ministarstvo" vi, znači Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka kao resorno ministarstvo nadležno za stanje u ovoj oblasti naručilo je početkom travnja 2005. godine izradu studija od strane ekonomskog fakulteta sveučilišta u Zagrebu na temu, citiram: "Koncepcija i prijedlog privatizacije "Jadrolinije"." Pa tko tu sad laže, tko tu ima namjeru to privatizirati? Međutim ima još jedan veći problem, kako to da nitko iz vašega ministarstva nije reagirao kada je direktor ili ravnatelj "Jadrolinije" gospodin Lončar nazvao štrajk "balvan revolucijom". Kako ga nije stid, kako ga nije sram, kako to da ga nitko od vas još do dana današnjeg nije smijenio? Pa ti ljudi su '91. probijali "balvan revoluciju" prema Dubrovniku, a danas ih taj isti čovjek naziva balvanašima.
Hvala. Naručena studija. Ako netko naruči studiju nije ništa prodao, nije ništa prodao ako naruči studiju. Studija se naručuje da se vidi šta će se činiti. I ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, ispravljam netočni navod državnog tajnika. "Jadrolinija" sa 55 brodova nema konkurencije i evidentno je da će dobiti koncesije. Državni tajnik u istom izlaganju izjavljuje pa valjda ne želimo zabetonirati postojeće stanje, imamo stare brodove i trebamo mijenjati koncesionara, prema tome ne znam koji je točan navod jer su ovo dva potpuno suprotna navoda, neodrživa navoda i istina je da "Jadrolinija" ima stare brodove, ali ostaje pitanje da li i taj stari brod je veća sigurnost na Jadranskom moru sa hrvatskim pomorcima negoli neki novi brod sa tko zna kakvim pomorcima.
Hvala lijepa. Idemo dalje. U ime Kluba HSS-a gospodin zastupnik Luka Roić. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Pa nesumnjivo da je prijedlog ovog zakona kao i u prvom čitanju izazvao veliku pozornost zastupnika i da je očito zakon koji se može promatrati i s jedne i s druge strane. Mislim da su u pravu oni koji pušu i na hladno. Ja moram odmah na početku zapravo odgovoriti na navod ministra Kalmete koji je između ostalog obrazložio kako su ulaganja u Jadroliniju garancija da se Jadrolinija neće privatizirati ili da se eventualno neće nešto loše Jadroliniji dogoditi. Da su nabavljena četiri broda, da su nova što je točno, tri polovna broda ja bi nabrojao ovdje napamet kao što znaju svi otočani dvadesetak brodova koji su stvarno dika našeg priobalnog i linijskog prometa od "Marka Pola", "Dubrovnika", "Istre", "Petra Hektorovića", "Ujevića" i mnogih drugih koji su zaista u zadnjim godinama dosegli jednu razinu koju smo mi otočani davno priželjkivali. I teza po kojoj je garancija da se ulaže u Jadroliniju da se njoj neće ništa loše dogoditi bi se moglo pomoći već samom pričom iz naše privatizacije kada smo pripremili banke sanirajući ih državnim novcem i nakon toga ih prodali. Eto, to je model koji je uvijek moguć i uvijek je dobro sumnjati u takve modele ako nismo sigurni da je privatizacija našeg najvećeg brodara zapravo naš interes. Ja nemam ništa protiv konkurencije naravno i tržišnog natjecanja ali mislim da je svakoj državi, pa svakom pojedincu i svakom gospodarskom subjektu zadatak da realno ocjenjuje stanje u kojem se nalazi da bi donosio prave odluke i da bi zapravo poboljšao ono što je zapravo cilj ovog zakona. Između ostalog, tu se stvarno garantira da će se poboljšati kvaliteta prijevoza između otoka i priobalja, međuotočka povezanost što ne sumnjam. Ne sumnjam jer međuotočke povezanosti gotovo da i nema. To je točno. To će se vjerojatno poboljšati. Ali, da li će se poboljšati povezanost otoka s kopnom i dosegnuti u narednom periodu standarde koje smo dosegli je vrlo upitno. Ja ne bih tako bio siguran i ne bi mogao sa sigurnošću da sam predstavnik Vlade to uvesti i staviti na papir i garantirati da će situacija u tom pogledu biti bolja. Mi nesumnjivo taj sustav izgrađujemo desetke godina i vrlo je teško očekivati da će netko na brzinu taj sustav uspješno zamijeniti. Pa budimo makar malo oprezniji prema svom nacionalnom blagu i bogatstvu koje imamo i pokušajmo si osigurati makar jedan duži period da vidimo kako će to sve skupa funkcionirati. Zadnji put sam govorio da prvi pokušaji uvođenja privatne ili nekog novog brodara nije posve najsretniji bio u obliku našeg prijatelja brodara privatnog iz Splita koji je dobio koncesiju na liniji Supetar-Split i čini mi se da često ima problema za na kvalitetan način održavati tu liniju. Znate, nije to vrlo lak posao. To je vrlo težak i složen, zahtijeva vrlo velika ulaganja, vrlo dobre brodove što u ovom trenutku čini mi se nitko u Hrvatskoj nije u stanju ponuditi. Pa koliko mi god se zalagali za tržišnu utakmicu mi moramo jednostavno reći koji su to potencijalni brodari koji će obaviti posao umjesto Jadrolinije. Pa tko su ti? Da li ih ima? Je li će se oni roditi u jedan dan, je li će se oni stvoriti iz nebesa? Pa nemoguće ljudi. Ako se u tome zaista nema zla namjera a ja ne vjerujem da je ta namjera moguća da se upravo postojeći brodar rastrga na način na koji je to rastrgano mnogo što u našoj državi. A mislim da to ne bi trebali dozvoliti bez obzira što bi mogli donijeti Zakon o koncesioniranju ali bi ovo morali puno, puno bolje zaštititi nego je to učinjeno ovim zakonom. Evo, mi u HSS-u smo dali jedan jednostavan amandman koji ne rješava sigurno ni približno ono što su svi klubovi u obliku amandmana ponudili ali makar da se u članku 69. jasno kaže da se privatizacija Jadrolinije neće obaviti bez suglasnosti Hrvatskog sabora i bez njegove jasne volje o tome, makar toliko da budemo sigurno da nikome neće doći na pamet učiniti nešto što će dugoročno biti sigurno štetno za kvalitetu prijevoza između otoka i naše obale. Ja o ovom drugom dijelu zakona gdje se govori o agenciji imam također primjedbu. Agencija koja bi bila regulatorno tijelo sastavljena je koliko se sjećam ili predložena i njezino upravno vijeće od dva ministra, od dva predstavnika ministarstva, jednog predstavnika Ministarstva financija kao da ovo drugo nije ministarstvo, znači tri predstavnika iz Vlade i jednog predstavnika iz gospodarske komore i jednog predstavnika čini mi se iz registra brodova. Pa ako se baš hoće biti dosta uvjerljiv da se ne želi imati većinu u tom vijeću onda bi bilo normalno da umjesto jednog predstavnika ministarstva bude predstavnik otočkog vijeća ili predstavnik pomoraca, ili predstavnik brodara pa neka bude i tu eventualno različitih interesa u pogledu dodjele budućih koncesija ako se već to tako mora učiniti ali ne vidim razloga da to ne obavlja i ministarstvo ako je koncept agencije učinjen na ovaj način. Da li će ipak ovakva koncepcija zakona dobiti suglasnost ovisi o nama ali mislim da bez svih ovih ograda koje su rečene i koje su mnogi klubovi zastupnika istakli o sigurnosti prometa mi moramo se ovdje i malo i podičiti i pohvaliti sa sigurnošću prometa na našem Jadranu. Hvala Bogu, ja u ovoj svojoj poodmakloj skoro životnoj dobi ne mogu se sjetiti neke značajnije havarije što je vrlo bitno. Znači, sustav je ipak funkcionirao, sa godinama je postao sve interesantniji i sve kvalitetniji. Kažem, sada ima toliko kvalitetnih brodova bez obzira što su neki od njih malo i zastarjeli. Sumnjam da itko u ovom trenutku može osim postojećih brodara koje svakako ne želim potcjenjivati koji su također u određenom prostoru obavili svoju ulogu na zadovoljavajući način da bi baš po svaku cijenu htjeli nešto novo što će biti, što će biti tako brzo kvalitetnije nego što je, što je bilo ovo do sada. Ja zato pomalo sa skepsom gledam na donošenje ovog Zakona jer i po postojećim zakonima sve je ovo bilo, bilo moguće. Mislim da se otočani očekuju makar ovakvu brigu o njima i ovakav način i kvaliteta prijevoza koja je uspostavljena i da će oni ukoliko osjete da se iza ovog Zakona krije nešto što nije u cilju njihovog boljeg povezivanja s kopnom vrlo brzo reagirati i zapravo iskazati, iskazati svoje nezadovoljstvo. Ja ipak želim vjerovati da će se o ovome svemu dovoljno, dovoljno razmišljati. Da se neće dozvoliti kao što se to često kaže da se zbog šnicle ubije cijeli vol. Ili da se eventualno učini neki korak koji bi nakon određenog vremena bio doveden u pitanje i sam sustav organizacije linijskog prometa u pomorstvu između naših otoka i kopna. Eto ukoliko predlagatelj bude iskazao dodatnu brigu o ovim problemima o kojima smo čuli u ovoj raspravi Klub HSS-a će podržati Prijedlog zakona, ali ukoliko ne dobijemo garancije da će sve ove nazanke ili nakane zakona biti na ovaj način provedene, a između ostalog zaista s pravom, pravo su oni koji primjećuju da u obrazloženju postoji i jasno izražena zapravo želja Vlade da se naruči studija odnosno da je studija naručena i da se o tome javno i jasno govori o privatizaciji Jadrolinije. Možda bi bilo korektnije da se predložila privatizacija Jadrolinije odmah, a da se odmah ide u koncesioniranje ako se već tako hoće. Ali mislim da to nije u interesu svih i gotovo nikoga i želim vjerovati da će se s velikom pažnjom pristupiti Konačnom prijedlogu ovog zakona i da se neće dozvoliti šteta koja je učinjena u ovoj državi u mnogim segmentima, a ovo je ipak jedna infrastrukturna vrlo, vrlo bitna grana u kojoj kao i u Željeznici ne smijemo učiniti grešku. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSLS-a LS-a i DC-a gospodin zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, štovani predstavnici Ministarstva, kolegice i kolege. Čini mi se da je ovo prvi zapravo slučaj da u ime Kluba govori, da se govori iz žabarske perspektive ali doista nismo krivi, kolegica će, Adlešić je iz Bjelovara, kolega Čehok je iz Varaždina, kolega Piplović je, pardon iz Varaždina, kolega Piplović je iz Slavonskog Broda, ja sam iz Osijeka, ali kažu neki puta i pomaže taj efekt ljudskoga oka. Kaže oko vidi sve osim same, samog sebe pa tako možda ovi, svi ovi koji su govorili iz ove otočke perspektive od kolege Roića, Marasovića, Tonči Tadića i ostalih možda doista upravo ta blizina problema i problem, problem udaljuje. Ja se uvijek sjećam, ja se uvijek sjećam u onoj bivšoj Jugoslaviji nikako mi nije bilo jasno kako su najbolji vaterpolo klubovi bili Mladost iz Zagreba i Partizan iz Beograda pa su mi onda objasnili da zapravo najveći broj ovih ljudi sa, dolje sa Jadrana igraju i za jedan i drugi klub. Onda ipak to su Mađari na kraju sve demantirali jer uvijek, još uvijek najbolji vaterpolo se igra u Mađarskoj pa tako ta činjenica da netko sa, netko sa otoka ili netko sa obale još uvijek ne znači da o toj stvari može reći, može govoriti, odnosno da ima monopol na taj, na tu vrstu govora. Ovaj zakon … [[Govornik se ne razumije.]] zapravo kad se najavio izazavao je čitav niz tipično hrvatskih dvojbi. Ja se sjećam jedne emisije, jedne od najpopularnijih, ovih naših najgledanijih emisija "Otvoreno". S jedne strane su bili kolega Linić i kolega Komadina, a s druge strane su bili čini mi se kolega Pančić i kolega, i ministar Kalmeta. Upravo su pokazali svu dvojbu koliko kod, doista kod prevažnih, prevažnih hrvatskih zakona što to zapravo Prijedlog zakona o prijevozu, o linijskom i povremenom obalnom pomorskom prometu, što zapravo donosi, što se dobiva, što se, što se gubi? I zapravo uvijek čovjek koji je na toj poziciji ipak govori iz ovih jednih liberalne stanovišta uvijek ima neku ambivalentost. Po definiciji mi moramo biti protiv monopola. Smatramo da je konkurencija, tržište, zakon i upravo, zakoni tržišta, ponude i potražnje su nešto što određuju mnoge naše društvene i gospodarske pa i političke odnose, a s druge strane kad na te, kada se, kada govorite protiv monopola onda me, sjećam se jednoga razgovora sa direktorom INA-e koji mi je rekao: "Da, svi žele imati ove benzinske pumpe. Ne znam, uz autoput Zagreb-Split, Zagreb-Rijeka, prema Osijeku" ali je rekao "Već tamo u neku, na neki otok ili na tamo neko zabačeno mjesto nitko osim INA-e ne dolazi". I onda doista pokazuje kako je taj, kako se pokazuje da i oni liberali koji se zalažu i za državnu intervenciju nisu ništa manje liberali zbog toga što se zalažu i za državnu intervenciju jer upravo je činjenica i da neka benzinska pumpa mora postojati, mora postojati na nekom, nekom otoku. Da na tom otoku imate, imate, ne znam, ne znam čini mi se na, na Mljetu da na tisuću duša, a ne znam preko ljeta je to malo više ali i tih tisuća duša mora živjeti i onih 10-tak mjeseci kada neke druge, neki drugi tamo na taj otok ne dolaze. I da ti ljudi isto također imaju potrebe kao što imamo mi u Zagrebu, Splitu, Osijeku ili bilo kojem drugom kraju Hrvatske. I onda upravo tu je taj kako naći, kako naći tu, taj balans, tu mjeru između onoga što se zove tržište i onoga gdje država doista mora raditi na tome da osigura svoj utjecaj i da upravo svakom stanovniku ove države omogući, omogući jedan pristojan i normalan život. I to je vrlo slična situacija s ovim što mi imamo, što, o čemu mi danas, danas ovdje govorimo. Kažem mi se u Klubu slažemo da je vrlo teško govoriti o ovom konceptu liberalizacije pomorskoga prometa koji sigurno utječe na brodsku povezanost naših otoka, a da se pri tome ne vodi računa o sudbini Jadrolinije. To je posvema, posvema jasno. To su sve zapravo činjenice koje su date. I ova povezanost ali i to što će se dogoditi sa, sa Jadrolinijom. Isto također po svemu nam je jasno da je teško govoriti o podizanju kvalitete prijevoza a da se pri tom ne osigura odgovarajuća konkurencija. Bez konkurencije bojimo se da, da zapravo se poneki puta i oni najbolji, i najbolji na neki način mogu malo uljuljkati i da, i da zapravo onda, onda imamo jedan nekvalitetan prijevoz i što svakako kao našu turističku zemlju, pomorsku zemlju u percepciji nije, nije dobro. Potpuno se slažem s kolegom Roićem što bi rekla kolegica Ruža ja ne volim samo, mislim otoke dva, dva tjedna u tijeku, tijekom godine nego doista to mora kao eto integralni Hrvat mora se voditi briga doista da se i na otocima svih 365 dana, ali ono što smo unutar nekoliko godina dalo vidjeti to je doista da je prijevoz, da je čitav niz postoji linija brodova koji su doista na svjetskoj kvaliteti i ne morate se stidjeti. Ništa se bolje nisam vozio ni u Kanadi ni u Americi ili nekoj drugoj zemlji kao što se ne znam vozio od Splita do Brača, Hvara ili ne znam katamaranom od Vela Luke do Splita, sve to pokazuje. Ali pogotovo ipak na neki način se u vam javi nostalgija kada gledate neke stare, čitate neke stare knjige onda, ne znam vidite da smo imali, ne znam, Trst, Pula, Rijeka, Kotor, tamo gore gotovo svaki dan, svaki dan da je postojala linija tamo početkom 20. stoljeća. I sada kada toga, i da su to bili zapravo sjajni brodovi koji su doista pokazivali jedno visokim standardima življenja na početku 20. stoljeća, a da danas je to zapravo samo ovako gotovo jedno sjećanje iako pomalo nas nostalgičara koji to vide. I zašto upravo tako nešto ponovo ne vratiti nazad? No, ono što isto kažem, ono što je sada isto kao eto ovaj uvjetovani liberal ili liberal sa zadrškom moram se pitati kako osigurati ovu konkurenciju koja je "Jadroliniji" svakako nužna. I to konkurencija koja neće za sobom povlačiti i gašenje i gušenje onih domaćih brodara koji svakako teško mogu uhvatiti korak sa stranom konkurencijom. A ti, upravo to su oni brodari koji će raditi upravo na ovim mjestima koje recimo ne zanimaju sve ove OMV-ove i Istra Benz-ove i ne znam koji dolaze u našu zemlju, nego ih zanima pumpa samo na glavnoj cesti. Tako i ti domaći brodari, ti doista vrlo vrijedni i važni ljudi njima nešto treba osigurati i mora se u zakonu postići takva rješenja koja će upravo njima jamčiti da i njihova egzistencija ima smisla i da njihov posao koji rade da je posao koji je od doista visokog državnoga interesa. I to doista ne vidimo ništa antiliberalno, nego dapače, i naš stav, stav našega kluba je da upravo uvjetujemo naše glasovanje za ovaj zakon upravo toliko koliko ćemo u zakonu prepoznati, u člancima rješenja koja će jamčiti da i ti ljudi ne ostaju, i ti brodovi ne ostaju na vezovima nego da imaju svoj posao i da upravo se neće prepustiti jednoj divljoj utakmici, divljem tržištu koje će doista ih maknuti iz, odnosno onemogućiti da odrađuju. Znači, pitanje dolje koncesije je složeno pitanje. Jer kažem, ono mora zadovoljavati s jedne strane potrebe otočkog stanovništva, konkretnost brodara, ali kažem treba voditi računa i o dobrobiti vlastitog prijevoznika. Jer će u suprotno će sigurno doći do potpunog nestanka domaćih brodara s tržišta. To nam ne predstavlja samo nacionalno pitanje već se nameće kao jedan veliki socijalni problem. Jer i samo znamo da je veliki broj obalnog i ostalog stanovništva vezano uz privređivanje u brodarskome prijevozu. I odista, ja bih isto volio da ne ide, kada u Saboru uskoro budemo govorili o nekim drugim strategijama, nekim drugim vizijama da ne bude samo, čini mi se da jedini otok je Korčula gdje ne pratimo pad stanovništva nego tamo se zadržava ipak jedan određeni pozitivan trend. Ja bih volio… … [[Upadica se ne čuje.]] Evo, to mi je drago, to mi je doista drago čuti. Upravo da se pokazujemo da Hrvatsku doista mislimo u cjelini u svim njenim dijelovima. I sad ono prošli puta kad se govorilo i onim zakonima i o sudovima, upravo ta ideja da je neki puta nešto lako ukinuti, ali kad to ukinete vrlo je teško vratiti, pa onda nešto učiti od tih stranaca, ne znam. Austrijanci itekako čuvaju, ne znam sud u nekoj planini ili nekom mjestu, jer ako maknete sud ona kao da ste maknuli školu, crkvu ili nešto drugo. Samim time bježe i stanovništvo. Tako isto i ovdje doista treba voditi računa da ako želite oživjeti, reprizirati otoke i onda svakako morate voditi računa kako su oni povezani sa obalom. I to vrlo često doista imate te da putovanje upravo je gotovo mala avantura, mala odiseja, kako ćete, možete očekivati da ta vaše dobre ideje, vizije da se pretoče i personaliziraju. Kažem, naravno nameće se to pitanje "Jadrolinije" kao našeg najvećega brodara jer bez ugrađivanja dodatnih odredbi u tekst zakona njegova sudbina, čini nam se, nama u klubu ostaje neizvjesna, a time i egzistencija njegovih uposlenika. Nejasno je da li će i kada će taj naš državni prijevoznik ići u postupak privatizacije, jer iako se spominje rok od minimalno 5 godina izražena je sumnja i ovdje. Evo, danas ovdje neki ljudi su govorili u koje ja želim i ne sumnjam i vjerujem u njihovu dobru namjeru da se ta privatizaciju provodi postupno i tijekom tih 5 godina i to na način da će "Jadrolinija" polako početi gubiti linije. To mislim da ne bi bilo dobro. Na to nas ipak upozoravaju predstavnici Sindikata pomoraca Hrvatske. Ne treba misliti da oni doista imaju svoje samo partikularne interese, nego doista ljudi koje eto ipak na neki način su ovaj zakon ocijenili lošim ili neprihvatljivim. I ono, sad je pitanje da li mi taj zakon možemo popraviti kroz amandmane da bi se osigurala određena stabilnost "Jadrolinije" kroz jedan duži period. Stabilnost naših brodara mogla bi se osigurati dodjelom prvenstvene koncesije za sve dosadašnje koncesionare, te obvezivanje Vlade na primjenu nacionalnog kolektivnog ugovora, uz precizno određene uvjete standarda i starosti brodova. No kako minimalni standardi nisu utvrđeni takva situacija može dovesti do nelojalne konkurencije, kako domaćih tako i stranih brodara. To bi moglo dovesti, neću ponavljati onu priču od nedavno sa onim jednim oko Splita i kad se govorilo o konstituiranju gradskoga vijeća koje se odigralo ulogu, pa je jedanputa bio dobar, pa nije dobar, pa da ima brodove koji malo mogu, pa malo ne mogu, pa nisu na hrvatskoj zastavi itd. To su sve zapravo stvari koje u svima nama ipak ostavljaju jedan korak okus. A ja kažem, ja ipak bi volio da igramo čistim kartama i da dosita taj neki privatni osobni interes ne bude jedini interes koji će dominirati politikom. Pa na kraju krajeva i našim odnosima u Saboru. Kažem, isto također, to upošljavanje ovih stranih pomoraca kod domaćih brodara. Uvijek postoji mogućnost. Meni ovi ljudi recimo iz građevine uvjeravaju da ovoga momenta, ne znam, se može uvesti čitav niz ljudi iz Rumunjske koji će raditi za puno jeftinije. Sve bi to bilo dobro i sve to pokazalo neku, ne znam, industrijalizaciju, modernizaciju Hrvatske kad ne biste znali da imate negdje oko 300 tisuća otprilike nezaposlenih ljudi. A svakako ni to nije dobro raditi za nižu plaću od domaćih pomoraca. Onda stvarate upravo, stvarate, zapravo povećavate ovaj broj, ovaj krug nezaposlenih. To nije dobro. izaziva čitav niz ne samo ekonomske nego Boga mi i političkih problema. Naime, odredbe kojima se predviđa mogućnost zapošljavanja tih stranih pomoraca samo u slučaju da se domaće ne nalaze na Zavodu za zapošljavanje po našem mišljenju u klubu nije dovoljno jamstvo da se ta odredba neće moći izigrati. Jer domaći pomorci uglavnom se ne prijavljuju na Zavod. Budući da to ne smatraju nekom pogodnošću za sebe. Uvjetima naše, kažem, visoke nezaposlenosti mislim da nismo u prilici niti razmišljati o upošljavanju stranih pomoraca. Smatram, to prije iznijeto važnim i s nacionalnog ali i strateškog gospodarskog aspekta. Upravo stoga tu mogućnost svakako zakonom bi trebalo djelotvorno spriječiti i u tom smislu doraditi putem amandmana. I upravo ti amandmani će uvelike utjecati na glasovanje kluba HSLS, LS i DC-a. Isto tako, mogućnost dodjele koncesije za neku liniju stranom brodaru samo u slučaju ako nema zainteresiranih domaćih brodara, domaći brodari ne smatraju opet dovoljnim jamstvom, jer nije dosta dobro definirano što znači strani brodar obzirom da se domaćim brodarom može postati vrlo lagano na temelju registracije tog stranog brodara u upisnik Republike Hrvatske. Isto također izražena je bojazan da će ovaj zakon kao i Pomorski zakonik biti naknadno popravljen kroz razne … [[Ne razumije se.]] pravilnike, naputke, no upitno je upravo to njegovo zaživljavanje. Stoga poučeni situacijom iz Pomorskog zakonika čiji su dijelovi npr. oni koji se odnose na socijalna prava pomorca još uvijek ne primjenjuju, predsjednici sindikata koji nas s pravom upozoravaju, izražavaju skepsu u odnosu na ovako predložen zakon. Treba se još osvrnuti i na predloženi sustav linijskoga obalnoga prometa koji se odnosi prije svega na županijske i lokalne linije jer će biti nemoguće osigurati financijsku potporu i subvencioniranje brodarskih linija iz njihovih proračuna koji već i sada grcaju u obvezama koje jedva ili gotovo teško podmiruju i doista nema smisla da doista ove vrlo važne stvari koje se doista tiču državnog interesa, nacionalnog interesa da spuštamo na lokalnu i županijsku, područnu razinu, jer bojim se da ipak njihovi proračuni nisu dostatni da oni mogu kvalitetno odraditi ovaj posao koji bi morala odraditi država. No upravo kažem mi smo svjesni da ovaj zakon ima brojne nedostatke, ali upravo iz ove rasprave koja čini mi se ipak da je dobra, koja pokazuje upravo ovu našu temeljnu sumnju i klub HSLS-a, LS-a i DC-a spreman je upravo da u njemu sudjeluje i da pokušamo spojiti s jedne strane i konkurenciju, ali isto također i zaštiti ove interese koje ni na koji način se ne mogu drugačije nego kroz upravo mudrost Vlade i ministra i ministarstva. Hvala.
Hvala lijepo. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prava je gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Čemu brzina i čemu služi ovaj prijedlog zakona? Čuli smo objašnjenje iz vaših ustiju državni tajniče. Međutim upravo sve ono što ste obrazložili, sve je to dovedeno, kao potpora i kao argumenti za donošenje zakona evo ja ovdje, a kao što ste čuli svi iz oporbe su jednoglasni i napali ovaj zakon da su upravo te vrijednosti koje ste vi isticali kao zaštita i potpora ovom prijedlogu zakona, upravo su te vrijednosti dovedene u pitanje i te vrijednosti do svojih krajnjih konzekvenci. Mi zaista moramo postaviti ovdje i ključno i temeljno pitanje, je li ovaj prijedlog zakona ovakav kakav je i ukoliko ostane takav, ne prihvaćajući amandmane koje je najavio klub SDP-a, a koji su na tragu upravo i Udruge hrvatskih brodara poslodavaca "Mare Nostrum" ali jednako tako i sindikata i općenito struke onda mi možemo postaviti pitanje je li to početak eutanazije našeg pomorstva. Ja bih ovdje zaista bila korektna i citirala našu kolegicu Doroteu Pešić koja je na jednoj konferenciji upravo povodom rasprave o ovom zakonu i bojazni otvorila pitanje jesmo li mi Hrvati zaista narod koji je specifičan upravo u tome što počne uništavati kad mu dobro krene i dobre stvari. "Jadrolinija" je uspješan brodar, brodar koji je na zadovoljstvo putnika, na zadovoljstvo otočana obavljao kvalitetno i obavlja kvalitetno svoj posao. Mi dobro se sjećamo iz ovih krajeva dolje da su upravo pomorci "Jadrolinije" bili borci na prvoj liniji fronte. Linije nisu stajale ni onda kada su granate padale, a vama to sada više nije uopće interesantno pa onda pričate. Ja mislim da su upravo ti ljudi pa i iz tog razloga, a ukoliko vi smatrate da se zaštitnici upravo te populacije i o tome i o tom momentu trebali i trebate voditi računa. Ova Vlada ističe često svoj primarni koncept zaštita priobalja, prvi nacionalni interes zaštita otoka, zabranit ćemo rasprodaju itd. Međutim evo ja neću spominjati ostale zakone, radi se jedno a govori se upravo drugo i predlažu se zakoni upravo koji sve to dovode u pitanje, čitavu tu verbalizaciju, puste brige i zaštite. Prema tome, ova rasprava ovdje danas, to je bitka u biti da pojednostavimo i razotkrijemo čitavu stvar do kraja, je bitka za "Jadroliniju". Je li država s ovim prijedlogom zakona u biti napala "Jadroliniju" i koji će ishod biti. Sigurno je, ovdje su mnogi kolege upozorili koji je krajnji cilj i na što im sve to miriše, pogotovo ako vidimo po samom prijedlogu zakona, jednu dugotrajnost, pripreme za krajnji cilj, za privatizaciju "Jadrolinije". Ali eto to se tako prikazuje da se "Jadrolinija" pripremi molim vas eto, za konkurenciju. A čemu sve to? I netočno je što je prikazano ovdje od strane vlasti, od strane Vlade, da je eto to nešto na što nas tjera i sporazum o pridruživanju i stabilizaciji. To jednostavno nije točno. Pogledajte Italiju kako ona štiti svoje interese pogotovo ovog priobalnog prijevoza. Vi govorite hrvatske tvrtke će registrirati se i one će jedino moći obavljati ovaj linijski prijevoz. Da, da hrvatske tvrtke, "Đenovezi", neću reći "Đenoveze" jer to su ovako malo različite asocijacije nego poznata obitelj "Đenoveška" koja je već formirala molim vas, hrvatsku tvrtku. Pa to je samo paravan. Znamo kako se osnivaju tvrtke i tko je iza njih. To su stranci. I onda ćete vi reći da je to hrvatska tvrtka na kojoj će se govoriti hrvatskim jezikom i gdje će se zapošljavati tko, domaći ljudi i pomorci iz Europske unije. Po kojoj cijeni? Pa to je sigurno ono što sindikat upravo i upozorava i ovdje odlazi do primjene, dakle kako će to biti danpiške cijene, cijene po kojem ne može ploviti naš pomorac koji je i ovako malo i slabo plaćen. I onda stupa na snagu primjena Zakona o zapošljavanju stranaca. Zar mislite da taj zakon neće naći svoju primjenu ovdje upravo u ovoj grani i zašto mi to upropaštavamo vlastito pomorstvo. To je zaista nešto što se postavlja ovdje pitanje i za čiji se to račun čini. Jasno je da koncesioniranje linija može dovesti do smanjenja vrijednosti "Jadrolinije", do eventualnog, odnosno sad već jasnog i sigurnog gubitka linija na natječajima. Trebali smo itekako voditi i ja na to apeliram ukoliko još nije kasno, da se vodi računa o sigurnosti plovidbe, o zapošljavanju hrvatskih brodogradilišta vi govorite, pitanje je gdje i za čiji račun ukoliko se sve ovo ostvari po ovakvom prijedlogu zakona, koliko će biti zaposlena naša brodogradilišta. O edukaciji budućih naših pomorskih kadrova, a posebno o interesu otočana i sveukupnog razvoja otoka. Sigurnost plovidbe, vidimo kako je bila ostvarena. SEM marinom i zapošljavanjem i davanje ove koncesije kao ustup koaliciji, kao cijena koalicijske vlasti u Splitu. To je savršeno jasno i možete to pobijati koliko hoćete. Možete vi se pripremati za ispravke netočnog navoda pa meni ovdje govoriti, e pa nije gospodin Buljubašić bio niti na listi. Pa dajte molim vas, pa o tome bruji ne cijeli Split, nego čitava Hrvatska i to je već savršeno jasno. Prema tome, ne možete pobijati nešto što je toliko očigledno. Jasno je da su to takvi brodovi, mi znamo koje je osoblje tamo radilo i što je sve trebala naći ili nije našla ili je našla inspekcija. I čim malo su nepovoljni prirodni uvjeti tko plovi? Plove brodovi Jadrolinije. Na sigurnost naših građana, prvenstveno naših otočana. Ovdje se, molim vas, kao ključni argument navodi da eto je državni tajnik sa otoka pa ne bi valjda on protiv sebe išao. Pa molim vas, pa kakvi su to argumenti ozbiljne države i jednog ozbiljnog prijedloga? Pa briga građane i briga mene osobno kako se vozi državni tajnik i bilo tko od nas ovdje. Pa šta to građane briga? Njih je briga, mi smo ovdje u interesu kako će se oni voziti i kakva će im sigurnost biti. Ti brodovi svako malo, nekoliko puta se to dogodilo da su ugrozili sigurnost putnika. I šta je sa koncesijama? Nikom ništa. Znate kako se dodjeljuju koncesije? Da je sada naučno istraživanje pokazalo da svaka druga koncesija vam pada na upravnom sudu, zajedno sa svakom drugom građevinskom dozvolom. Dakle, svaka druga koncesija. I onda nam je to jamac kako će eto to nezavisno tijelo Agencija to činiti. Vrlo neutralno i uspješno. Dakle, očito je i razvidno je da se čeka obezvrjeđenje Jadrolinije jer neće više ploviti niti će imati određene linije. Pa prema tome, ovo ulaganje, ulagala je i bivša vlast, tko je više ulagao i tako, da su to skolastičke i bespotrebne polemike koje se ovdje sada vrše. Jedino, dakle, rješenje je upravo na što upozorava i struka i sindikati jeste prioritetna koncesija. O tome će sigurno moji kolege iz SDP-a više govoriti jer očito je da se ovdje niti razumijeva što je koncesija. Bar smo to vidjeli i imali prigodu uočiti iz obrazloženja državnog tajnika. Prema tome, ovdje unatoč proklamiranom opredjeljenju za otočane, za otoke, za našu pomorsku, je li ovo naša pomorska orijentacija? Vidimo da je na djelu sasvim nešto drugo. Što ćemo mi onda, kad ostanemo, budemo pomorska zemlja bez vlastite nacionalne kompanije gdje će naši pomorci vjerojatno ploviti dalje i još u većoj mjeri po stranim brodovima jer će ovdje doći Bugari. To inače koncept popune, odnosno povećanja našeg stanovništva. To nam je demografska populacijska politika, a naši pomorci će ploviti dalje na stranim brodovima. Ali da, mi ćemo se i dalje busati u naša nacionalna prsa pjevajući pjesme o Domagojevim lađama. Hvala vam lijepa.
Zvonimirove lađe. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Kruno Peronja.
Netočno je kolegica izjavila o koncesiji županijskoj između Splita i Supetra. Naime, to je bilo, proveden je postupak sukladno zakonu i propisu. Jedan jedini koncesionar se javio i to je bilo početkom 2005. kad uopće sadašnja koalicija u Gradu Splitu nije bila jer su još bili u mandatu protekla i gradska i županijska vlast. Otvorili smo jedna mala vrata za moguću privatizaciju. Jedan jedini koncesionar se javio i dobio je koncesiju po zakonu i propisu.
Poštovana zastupnica Biserka Perman. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Kad se govori o liberalizaciji obalnog pomorskog prometa u Republici Hrvatskoj treba najprije voditi računa o javnom interesu, odnosno značaju ove vrste prometa za život otočkog i priobalnog stanovništva, funkcioniranju gospodarstva na otocima, razvoju turizma i otoka u cjelini, te povezanosti otoka s kopnom i otoka međusobno. Podržavam intenciju Zakona da proširenjem tržišnog pristupa pokuša osigurati efikasnije i kvalitetnije obavljanje prijevoza. Predloženi Zakon je na prvi pogled proeuropski i vrlo liberalan, međutim svojim sadržajem omogućava da se postignu ti sadašnji nivo kvalitete usluga, prijevoza bitno smanji. To je ujedno i ono čega se žitelji naših otoka najviše pribojavaju. Po Prijedlogu zakona u liniji se mogu uključiti strani brodari kada registriraju tvrtku u Republici Hrvatskoj. Posada brodova ne mora biti hrvatska prema članku 28., a realno je za očekivati da će u promet biti uključeni i stariji brodovi, budući da su najvažniji elementi ponude visina koncesije i visina potpore, prema članku 29. Čime sadašnja sigurnost u održavanju linija postaje vrlo upitna. Sve to je već viđeno na primjeru SEM marine, odnosno često spominjanog broda "Split 1" na liniji Split – Supetar. Kao što je gospodin Peronja maloprije rekao, to je jedini koncesionar koji se javio na tu, za tu liniju. Točno jer se Jadrolinija na tu koncesiju nije smjela javiti. Naprosto nije smjela javiti. Čini se da će uz uvjete navedene u članku 28. za dobivanje koncesije biti itekako važno imati dobre veze u Agenciji ili u Vladi Republike Hrvatske. I tu dolazimo do isto tako često osporavane Agencije za obalni, linijski i pomorski promet u vezi davanja koncesija za obavljanje javnog prijevoza na državnim linijama. Iako se proteklih dana u tisku moglo pročitati da neke zabrinjava što će sjedište te, u osnovi regulatorne agencije, biti u Splitu pa se pokušao iscenirati Rijeke i Splita. Tvrdim da nema sukoba i smatram da nema razloga za zabrinutost. Sa Agencijom ili bez, neovisno o tome gdje će biti smještena i da li će netko dobiti koncesiju neće ovisiti o uvjetima iznesenim u članku 28. već u nekim drugim karakteristikama koje predlagač na žalost u ovom prijedlogu zakona nije naveo. Postavlja se pitanje zašto se dodjela koncesija nije mogla ostaviti u nadležnosti Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka ili je Vladi ipak lakše upravljati i kontrolirati Upravno vijeće agencije nego čitavo ministarstvo. Ako pogledamo članove Upravnog vijeća, odnosno tko upravlja Agencijom, tko će donositi odluke o davanju i uzimanju koncesija, davati suglasnost na cjenik usluga itd. postavlja se pitanje zašto među članovima Vijeća nema predstavnika pomoraca, zašto nema nekog od predstavnika otočnog stanovništva kojima kvaliteta prometne povezanosti s kopnom nije nikakav luksuz već egzistencijalna potreba ili je ipak potrebniji jedan predstavnik Hrvatske gospodarske komore jer on sigurno bolje razumije potrebe otočana nego oni sami. Na kraju može se zaključiti da će mjesto u Upravnom vijeću biti vrlo traženo. Primjerice, članak 46. stavak 2. kaže ako ovlaštenik koncesije ne pristane na produženje koncesije davatelj koncesije može izravnom pogodbom koncesiju dati drugom brodaru u istom opsegu i pod pobliže istim uvjetima kao i ranija koncesija, a koliko je ovo pobliže ovisit će ponajprije o jačini veza s davateljem koncesije. Ipak, zakon bi morao regulirati zaštitu postojećih brodara koji su do sada uspješno održavali određene linije produžavanjem vremenskog razdoblja ovih koncesija i utvrđivanjem prioritetnih koncesija za postojeće državne linije na minimalno 10 godina kako bi ojačali svoje pozicije pred tržišnu utakmicu i dovršili investicijska ulaganja u svoju flotu pa sam vezano uz to uputila i amandman. Tu ponajprije mislim na "Jadroliniju". Ovaj brodar obavlja blizu 90% cjelokupnog putničkog prometa i održava većinu državnih linija na zadovoljstvo korisnika i njihovih usluga kako domicilnog stanovništva tako i turista. "Jadrolinija" je krenula u program obnove flote gradnjom 9 brodova u domaćim brodogradilištima. Namjera programa upravo je bila prilagodba pravilima Europske unije, pripreme za tržišnu utakmicu, podizanje standarda i sigurnosti plovidbe. Brodovi se namjenski grade za pojedine linije isključivo u domaćim brodogradilištima čime se osiguravaju i poslovi za domaću brodogradnju. Ovu namjeru "Jadrolinije" Vlada je prepoznala i podržava osiguranjem poticaja u visini 10% cijene broda dok preostalih 90% osigurava "Jadrolinija" iz vlastitih izvora kroz komercijalne kredite tako da nije točna tvrdnja ministra Kalmete da je Vlada pokazala golemu skrb za "Jadroliniju" uloživši 114 milijuna eura u nju. Kako sada dospijeva plaćanje spomenutih kredita, jer četiri novogradnje su već izgradnje u domaćim brodogradilištima uz mogućnost gubljenja linija "Jadrolinija" ne bi mogla ostvarivati prihode kojima bi podmirila rate kredita što bi rezultiralo padom tržišne vrijednosti tvrtke. Da bi "Jadrolinija" mogla dovršiti i u cijelosti realizirati program obnove flote za razdoblje 2004.-2008. vrijedan spomenutih 114 milijuna eura te vratiti preuzete komercijalne kredite neophodno je da joj se dodijeli prioritetna koncesija u trajanju od 10 godina , odnosno do kraja investicijskog ciklusa. Treba napomenuti da se u sličnoj situaciji nalaze i ostali brodari koji održavaju državne linije, prvenstveno rapska plovidba. Na taj način bila bi zaštićena radna mjesta, povećala bi se sadašnja kvaliteta usluge, a i osigurao bi se dio poslova za domaću brodogradnju. Ovim Konačnim prijedlogom Zakona nigdje se ne osiguravaju radna mjesta zaposlenih već se prijedlogom zakona omogućava obezvređivanje brodara dodjelom koncesija drugim brodarima u veoma kratkom roku, teoretski i manjem od godine dana što može rezultirati gubitkom najprofitabilnijih linija koje su ujedno i najviše tržišne vrijednosti, a time i radnih mjesta te prodajom brodara sa izgubljenim linijama. Gdje je tu briga majke Vlade za svoje dijete "Jadroliniju"? Zašto se "Jadroliniju" stavlja u nepovoljan položaj i na taj način gura u neizvjesnu budućnost? Nije li sličan scenarij već viđen kod već pomalo zaboravljenog nekadašnjeg svjetskog diva "Croatia Linea"? Slažem se ovdje s kolegicom Ingrid Antičević Marinović da je ova rasprava zapravo bitka za "Jadroliniju". Željela bih, ako je moguće da mi netko pojasni nekoliko dilema koje nisam uspjela razjasniti čitajući čitav ovaj materijal. Postavljam pitanje kako zakon rješava ljetni period kada na otocima boravi deseterostruko i više ljudi nego zimi? Primjer, trajektna linija … [[Govornik se ne razumije.]] Zimi tamo plovi jedan trajekt i u potpunosti zadovoljava potrebe, ljeti na toj liniji plovi četiri, pet trajekata i ponekad se ne ukrcaj čeka i do tri sata pa i više. I na drugim je linijama slična situacija. Čini mi se da zakon nije dovoljno kvalitetno razradio ljeto kada su potrebe prijevoza kao sastavnog dijela turističke ponude petero ili šesterostruko veće. Koji će brodar u cilju zadovoljenja potreba tri ljetna mjeseca u floti držati brodove koji će ostatak godine biti na vezu. Tu dolazimo do ključne dileme, je li važnija pozicija kapitala i dobiti ili zadovoljenje općeg društvenog interesa? Također je trebalo primjerice jasnije definirati uvjete natječaja, ograničiti starost brodova i osigurati opstojnost radnih mjesta pomoraca. Radna mjesta pomoraca "Jadrolinije" nisu sigurna i ima mjesta strahovanjima jer liberalizacija tržišta nije ništa dobro donijela u tranzicijskim zemljama pa je teško očekivati da će se u Hrvatskoj u ovom slučaju dešavati nešto drugo. Zbog ovih dilema i nedorečenosti predloženih odredbi zalažem se da zakon ide u treće čitanje ili da se barem neke nedorečenosti isprave kroz amandmane. U osnovi smatram da je ideja zakona dobra pa sam pokušala poboljšati neke nedorečenosti kako bi sam tekst dobio na kvaliteti. Ne bih sada dopunski obrazlagala amandmane jer će za to biti prigode prilikom glasanja o njima samo da kratko podsjetim o kojim se dijelovima teksta radi. Dakle, odnosi se na sadržaj utvrđivanje, usklađivanje i objavu reda plovidbe, suglasnost na red plovidbe, odluku o raspisivanju javnog natječaja za koncesije, prednost prilikom dodjele koncesije, odluku o dodjeli koncesije, ugovor o koncesiji i prioritetne koncesije. Na kraju hoće li i koliko ovaj Zakon biti uspješan u zadovoljavanju javnih interesa ili će pak ići na ruku pojedinačnim i sebičnim privatnim interesima, najbolje će pokazati vrijeme. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Kruno Peronja.
Netočno je kolegica navela da "Jadrolinija" se nije smjela javiti na natječaj za dodjelu koncesije Split-Supetar, ona se trebala javiti i da se javila bila bi dobila koncesiju jer je najbolji brodar i ja sam osobno kolegice pozivao upravu "Jadrolinije" da podnese na natječaj, nisu shvatili želju da mi želimo jedan dio polako privatizirati i to je zapravo primjena jedne vrste zakonske mogućnosti decentralizacije.
Replika poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala. Evo vi, kolegice Perman, tvrdite sasvim točno da se na ovoj liniji Supetar odnosno Split-Supetar nije javila Jadrolinija nego eto Se marina. Na toj liniji koja je zlatna koka ne javlja se Jadrolinija. Pravo pitanje je zašto se ona nije javila. Bi li se predsjednik uprave da je to njegova privatna tvrtka propustio ne javiti. Ne bi sigurno. E vidite, ja mislim da mi smo okončali ovdje ovu priču. Iako za vrijeme ove vlasti ukinuto je kazneno djelo zlouporabe povjerenja, centralno kazneno djelo gospodarskog kriminaliteta u svakom suvremenom svijetu ali mi eto se koristimo socijalističkim još uvijek terminima pa imamo zlouporabu povjerenja. Pa i po ovom kaznenom dijelu zašto se nije predsjednik uprave javio na ovo. On je oštetio državnu tvrtku jer se nije javio na najprofitabilniju liniju na natječaj. E vidite, u svakoj uređenoj državi taj čovjek bi bio u zatvoru. A jedino bi ga od zatvora mogla spasiti da oda u svojoj obrani tajnu pod čijim nalogom se nije javio. Ja mislim da ova priča nije gotova. Ovdje je oštećena državna tvrtka i slijedom toga treba u takvoj situaciji, onda bi sigurno takav natječaj koji je nezakonit jer nije samo procedura u ovom smislu kako kolega kolegice Perman vidi situaciju eto sve je riješeno. Ali ondje gdje netko ne postupa a dužan je postupati to je počesto veći grijeh nego kad se nađu neke bezazlene formalne greške.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Biserka Perman.
Pa eto, ja stvarno moram još jedanput ponoviti da se Jadrolinija doista nije smjela prijaviti za ovu koncesiju a to činjenicu u prilog tome dovoljno je to što eto predsjednik uprave još uvijek stoji na tom mjestu iako znamo da je upravo ta linija znači Split-Supetar najisplativija linija od državnih linija na Jadranu. I samim tim što on i dalje stoji na tom mjestu iako se nije javio dovoljno govori o tome da se zapravo i nije smio javiti. Hvala.
Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Zašto se uopće donosi neki zakon kad se zakon donosi? Pa valjda zato da se popravi nešto što ne valja. E sada, što ne valja u našem linijskom brodskom prometu? Jer se putnici ne prevoze, jer trajekti stoje, jer državni brodar pred stečajima. Ne, ništa od toga. Upravo suprotno. Pa eto ipak se predlaže zakon. A zašto? U čijem je to interesu? U nečijem interesu je kad ga se predlaže. Sasvim sigurno nije u državnom interesu, to sasvim sigurno nije. Pa ako nije u državnom ajmo onda opet pitati u čijem je. Ako nije u državnom onda je u nečijem privatnom. Pa tko bi to mogao biti u čijem bi to privatnom interesu bilo da se predlaže ovakav zakon. Pa zna se, na to pitanje nije teško odgovoriti uopće. Evo, tu se stalno govori o Se marini, o koncesiji koju je dobio izvjesni Buljubašić na najprofitabilnijoj liniji Split-Supetar. Kako je on, evo zagovara Vlada koncesionare nove. Pa imamo primjer koncesionara, imamo i primjer kako on obavlja taj posao. Razbio je brod po moru od tri bofora, po bonaci takoreći, ugrozio živote putnika. Tako se obavlja koncesija. A zašto baš taj Buljubašić s takvim lošim brodom, pa kako on baš? Evo kaže kolega Peronja jedini se javio. Pa je baš on dobio tu koncesiju a onda kasnije cijela njegova ekipa politička podzemna je omogućila vlast u Splitu. I sada treba čovjeka nagraditi. Tu se znači predlaže zakon radi pogodovanja jednom običnom privatnom interesu. Gledajte, mi smo to već vidjeli, ovo društvo je to već vidjelo, to nije ništa novo. Tako je izgledala privatizacija. Donijeli su se zakoni, ti zakoni omoguće pljačku a onda se kaže pa ljudi božji pljačke nije bilo, sve je bilo po zakonu. Kakva pljačka, o kakvoj pljački vi to govorite? Svi znaju u ovoj zemlji da je Hrvatska opljačkana i svi znaju kako je opljačkana. Po zakonima koji su upravo tako namjerno doneseni da omoguće tu pljačku a ovdje se sprema ista takva stvar. Predlažete zakon da bi ozakonili Buljubašićevu koncesiju, da biste platili dug za vlast u Splitu. Što su državne linije i kakav je njihov značaj? Državnim linijama povezuje se 45 naseljenih otoka od njih 49. One omogućavaju komunikaciju za 125 tisuća otočana. Jadrolinija brodar koji ima 55 brodova s ukupnim kapacitetom od 25 tisuća 540 putnika i 3 tisuće 300 vozila. U ukupnom putničkom prometu sudjeluje s 90%, zapošljava hiljadu 450 pomoraca i 220 ljudi još u agencijama. Apsurd je da država koja je ulagala u tu flotu, u jednog takvog brodara koji ima ovakve podatke iza sebe, apsurd je da sada linije toga brodara daje u koncesiju. A jedino što tog brodara može održati to su linije koje ima, ali gospodo moja draga ni ovo nije ništa novo. Ovo je isto dejavu. To smo imali prilike gledati kod Croatialinea. Najprije se prodaju linije. Onda kad nema linija onda se prodaju brodovi a šta će brodovi kad nema linija. Kad se prodaju i brodovi onda kompanija ide u likvidaciju jer šta će kompanija koja nema sada više ni linija ni brodova. I onda direktor bude poduzetnik Dario Vukić. Taj čovjek umjesto da u zatvoru sjedi doživotno za ono što je napravio, doživotno. Uništiti onakvog brodara, onakvoga. Ne, on je danas ugledni poduzetnik iz redova HDZ-a. Ljudi dragi, ako vi ovako nastavite raditi, ako vama Croatialine nije dovoljna pouka da se ne smiju uništavati domaće tvrtke ja ne znam kamo ćete vi nas odvesti. Evo državni tajnik Bačić kaže: "Vlada nema namjeru privatizirati Jadroliniju u dogledno vrijeme". Što bi rekao župan Komadina "Majke mi". To je jedina garancija. Još je samo to falilo. Za očekivati je da će se povećavati potreba za novim linijama u Hrvatskoj. Razvija se turizam. Pa zašto te nove linije ne idu u koncesiju? Pa to dajte u koncesiju. Tko vam to brani. Evo na brzobrodskim linijama od njih 14 Jadrolinija plovi na 7, a 7 ih je u koncesiji. Pa dajte koncesiju za nove brzobrodske linije. Pa nek se javljaju koncesionirai, nek plove. Ali nemojte uništavati ono što postoji. Ljudi božji jel nas netko na ovo tjera? Jel nas na ovo tjera Europska unija? Jel na ovom Zakonu piše oznaka P.Z.E.? Ne piše. I normalno je da ne piše jer nas nitko na ovo ne tjera. U Italiji postoji državni brodar Tirenija. Bila je privatizirana. Vraćena je u državno vlasništvo. Vraćena je. I sad pazite Italija može imati državnog brodara, a nama državni brodar ne valja. Ne treba nam. I vi to pravdati nacionalnim interesom. Pa dajte ljudi Božji nemojte. Nemojte. Kog farbate? Pa ovo je preočito. Ovo je preočito. Pa dajte smislite neki sofisticiraniji način. Dajte nađite nešto drugo. Pa dajte možda i nešto manje. Ali ovakvu tvrtku uništiti. Uništiti živote tolikih obitelji. Pa od čeg će oni živjeti? Od onog istog, od socijalne pomoći od čega danas žive nekadašnji pomorci Croatialine-a. To je vama smješno vidim. Pa da jer vi ne živite od toga. Vi niste obitelj, vi nemate obitelj koja je radila u Croatialine-u. I čija je egzistencija propala. Nemate pa se smijete tome. Pa lako se tome smijati. Nad tuđom zlom sudbinom. Pa nemojte tu sudbinu koju su prošli pomorci Croatiline-a napraviti i za pomorce Jadrolinije. Nemojte. Ići uništavati nešto svoje što je nacionalno. Što je vrijednost, a za račun stranaca ili tko zna koga. Ljudi dragi pa gdje je tu pamet, pa gdje je tu obraz da se ovako nešto predlaže? Tko plovi u Italiji? Je li plove talijanski brodari? Tko plovi u Španjolskoj? Pa španjolski brodari. Tko u Grčkoj? Grčki. Pa jel naši tamo plove? Pa zašto da dopustimo kad nas nitko na to ne tjera? Pa zašto to predlažete? Ako hoćete djelovati u nacionalnom interesu prihvatite barem prioritetnu koncesiju za postojeće brodare u roku od 10 godina. Pa dajte im barem 10 godina života. Možda će se u tih 10 godina promijeniti vaša vlast pa više nitko neće ovakve ludosti predlagati. Hvala.
… [[Govornik je naknadno uključen.]] ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Kruno Peronja.
Gospodine predsjedniče, kolega stalno ponavlja ono što nije točno, a ja ću još jedanput reći i bezbroj puta ću ponavljati koncesija je dana po zakonu i propisu između Splita i Supetra. Isti brodar je dobio koncesiju na brzobrodskoj pruzi Split-Vis koje mu je dala prijašnja vlada i na drugim linijama postoji koncesija poput rapske, poput mediteranske i još jedanput ističem u gradu Splitu je lista Velog mista zajedno sa koalicijom HDZ-a. Nikakva podzemna sila. I ja bih molio gospodine predsjedniče da takve uvrede od kolege spriječite.
Poštovani zastupnik Zdenko Antešić. … [[Upadica se ne razumije.]]
Gospodine predsjedniče, uvaženi ministre sa suradnicima, kolegice i kolege ja ću u ovoj raspravi biti kratak. Govorit ću više kao otočanin. Gospodin ministar je u uvodu rekao da gospodin državni tajnik Branko Bačić najbolje poznaje ovu problematiku jer on se najviše, najviše vozi trajektom [[Upadica: Između ostalog.]] Pa ta tvrdnja je dosta dvojbena, u ovoj Sabornici ne, u ovoj Sabornici. Ta tvrdnja je dosta dvojbena. Ja se trajektom vozim najmanje, najmanje dva puta tjedno. Dakle najmanje dva puta tjedno, a volio bih, volio bih. Volio bih vidjeti vas kolegice i kolege da budete na trajektu u ovakvoj situaciji dakle koju prikazuje ova fotografija. Ova fotografija je napravljena 24.12. dakle na Badnjak 2003. kada nijedan brod na ovom području nije plovio izuzev rapske plovidbe. Dakle pogledajte valovi idu preko, preko jarbolnog dakle preko jarbola broda. Znači valovi su bili negdje preko evo sa ovim svim preko 10 metara. … [[Upadica se ne razumije.]] Pa onda zašto smo mi osjetljivi na ovo? Upravo iz ovog razloga. Mi ne vjerujemo da ova rješenja dakle liberalizacijom ove djelatnosti na ovakav način kao što se predlaže da će se, da će se popraviti odnosno da neće otoci izgubiti ovu kvalitetu prijevoza koji sada imaju. Rapska plovidba da se malo o njoj referiram jer eto ja sam Rabljanin kao što znate pa je i, to je tvrtka koja je privatna tvrtka. Dakle ona je privatizirana 1992. godine po ondašnjem zakonu. Njezini su vlasnici, najveći pojedinačni vlasnik je grad Rab sa 20%. Ostatak imaju zaposlenici bivši, sadašnji i poduzetnici sa otoka Raba. I to se u našim hrvatskim uvjetima pokazalo jako dobro. Ja sam izuzetno ponosan na rad ove tvrtke. I ona, mogu sa zadovoljstvom konstatirati da ona plovi kada nijedan brodar dakle kada nijedan brodar na ovom podvelebitskom surovom području ne plovi osim Rapske plovidbe. U ovom, na ovoj fotografiji zapravo to je bila ludost kapetana, zapovjednika trajekta koji je riskirajući svoj život, riskirajući život, život mornara plovio zbog toga što je trebalo spasiti jedan ljudski život. Dakle vozio je hitnom, hitnu pomoć odnosno jednoga bolesnika u bolnicu u Rijeku. E, pa ja nisam siguran zapravo uvjeren sam 1000% da liberalizacijom tržišta, uvođenjem drugih potencijalnih koncesionara na ovu liniju da će se ova kvaliteta zadržati. Rapska plovidba ima starost brodova 10 godina. Izgradila je nedavno dva nova broda, dva nova broda u "Viktoru Lencu" uz državnu potporu od 10% i tako dalje i tako dalje i sa strahom jasno, sa strahom gledamo na ovakav način jer po onome što piše u prijedlogu zakona na tu liniju, dakle na natječaj za koncesiju za tu liniju može se javiti svaka osoba ukoliko se, svaka osoba koja obeća da će do dana zaključivanja ugovora o koncesiji ispuniti uvjete iz članka 28. ovoga predloženoga zakona. Već smo o tome govorili, pa da ne žvačemo istu temu, dakle amandmanom ćemo vjerojatno taj dio zakona popraviti i on će onda biti podnošljiv. Za nas otočane prometne veze, dakle brodske veze znače čak i mnogo više nego političke veze. Ja bih volio neke uvažene kolege koje o prometnoj povezanosti otoka diskutiraju akademski i koji nemaju tu sreću da žive na otoku neka si zamisle situaciju da u 9 ili 10 sati na večer na pristupne ceste, dakle ceste koje ulaze u njihove gradove jednostavno stave rampe, u 9 ili 10 sati na večer i oni ne mogu, ako su doma su doma, ako nisu doma nisu. Znači, neće ni doći. Zamislite vi takvu situaciju. E, zbog toga mi pušemo na hladno. Znači, treba se, ako želimo povećati kvalitetu, ja se zalažem, uvedimo besplatni prijevoz na male otoke, dakle besplatni prijevoz. Mislim, s Rakane, mislim Iž, … [[Govornik se ne razumije.]] mislim ove dole otoke Is, Molati i ove južne otoke daleke, besplatni prijevoz. I tako nam tamo živi jako mali broj ljudi sa tendencijom smanjivanja broja svake godine. Dakle, uvedimo im besplatni prijevoz. Neka zadnja linija na svaki naseljeni otok, na svaki veći naseljeni otok bude najranije u 24 sata. Pa o tome mi diskutirajmo. Dakle, založimo se za povećanje kvaliteta prijevoza. Jer elementarna stvar, elementarna civilizacijska stečevina je da se na neko mjestu, u neko mjesto može doći i otići. A toga su otočani lišeni. Ja ne mogu ići doma kad hoću, nego onda kad mogu. Za razliku od ljudi koji nemaju tu sreću da žive na otocima oni mogu ići doma kada žele. Ja to jednostavno ne mogu nego kada mi vozi trajekt. I zato se bojim, zato se bojim ovoga zakona. I on u svojim rješenjima nije dobar. Upravo zbog toga. Treba zaštiti kvalitetne postojeće brodare, dati im vremena da se kvalitetno pripreme za buduću tržišnu utakmicu, a ne ih izložiti jednoj nesmiljenoj utrci za novcem, za, i za svim ostalima što to nosi. Eto, u tom smislu govorio sam u uvodu u ime kluba ono bitno. Ovdje malo, shvatite me, više govorim kao otočanin emotivno i ovakav prijedlog zakona ja osobno ne mogu podržati ali smatram da amandmanima, dakle amandmane koje smo mi predložili, bitno popravljaju taj zakon. On može dobiti svoju prođu, ali bez njihovog uvažavanja nikako ga ne možemo podržati. Hvala.
Hvala. Prošlo je 7 sati, a vi ćete onda nastaviti sutra. Prvi je na redu poštovani zastupnik Kruno Peronja. Nastavljamo sa raspravom o Konačnom prijedlogu zakona o prijevozu linijskom i povremenom obalnom pomorskom prometu. Na redu je poštovani zastupnik Kruno Peronja. Izvolite. Mir! Mir kući ovoj, da, da. Kolega Peronja. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospodo ministri, državni tajnici i pomoćnici. Upravo je pred nama Konačni prijedlog Zakona o prijevozu u linijskom i povremenom obalnom pomorskom prometu kao rezultat ne samo prvog čitanja nego i rezultata rada otočnog vijeća što je još jedan korak da se važna tema, prevažna tema obradi i na onim tijelima koji su zapravo najzainteresiranija da ovakav prijedlog zakona bude i donesen.
Govorite malo glasnije, a molim vas vi sa galerija prizemnih izvolite se umiriti. Nemoguće je? Moguće je. Molim pomozite ovi pomoćnici, ovim članovima Vlade i zastupnicima da izađu na svoja mjesta jel', da im ne kažem nešto ljepše. Izvolite.
Kvalitetna prometna povezanost otoka s priobaljem je jedna od osnovnih pretpostavki za život stanovništva i za funkcioniranje gospodarstva na otocima i to je egzistencijalna potreba otočana i preduvjet za uopće razvoj otoka. Stoga javni prijevoz u linijskom obalnom pomorskom prometu ima status djelatnosti od interesa za Republiku Hrvatsku. On je do sada bio uređen u nekoliko zakona, Zakonom o javnom prijevozu, Zakonom o "Jadroliniji", Zakonom o otocima i moderan pristup nomotehnički jest upravo da bude na jednom mjestu u jednom zakonu uređen kako bi se lakše zakonodavac odlučio na primjene i dopune kada za to sazrije vrijeme u stvarnosti. Ovim zakonima koje sam nabrojio, bio je cilj omogućavanja kontinuiranog i redovitog prijevoza između obalnih i otočnih mjesta, otoka međusobno i otoka sa kopnom razvijajući dužobalnu i međuotočnu povezanost i takav sustav karakterizira cjelogodišnji svakodnevni prijevoz na 46 redovnih državnih linija, 21 trajektna, 14 brzobrodskih, 7 klasičnih brodskih i 4 brodsko-trajektnih na kojima je 2000. godine ukupno prevezeno 6 milijuna i 780 tisuća putnika i milijun i 800 tisuća vozila. 2001. još više, da bi 2004. godine bilo ukupno prevezeno 9 milijuna i 780 tisuća putnika i 2 milijuna 582 tisuće vozila. Ovakvim pomorskim vezama obuhvaćeno je 45 naseljenih otoka od ukupno 49 sa 117 tisuća 99 stanovnika što je puno manje nego što su otoci imali primjerice početkom 19. stoljeća. K tome se uključuje poluotok Pelješac i 42 otoka imaju redoviti svakodnevni prijevoz dok tri otoka poput Kornata, Srakana i Sv. Andrije s ukupno 10 stanovnika nemaju redovite svakodnevne veze što i to u budućem rješavanju i uređivanju zakonom valja urediti jer i ti mali otoci zaslužuju dobru pomorsku vezu. Sigurnost za otočane je uvijek ona koju garantiraju brodari koji dobiju koncesiju da mogu redovito osim kada je to viša sila u vremenskim razlozima povezivati te naše otoke. Također ono što bi trebalo težiti i urediti jest da veza sa razvijenim otocima bude i u 23 sata, preduvjet je dobra i sigurna luka i vjerujem da ćemo to u idućem razdoblju zasigurno i urediti. Ovaj prijedlog zakona još više i preciznije govoriti o uvjetima koje bi trebao brod imati. No, svakako bi trebalo razmisliti da u članku 13. bude i mala izmjena ukoliko to sadašnja gospodarska stvarnost i tehnička mogućnost dozvoljavaju. Klasične brodske linije obavljaju se putničkim brodovima, dodao bih i trajektnim čija brzina nije manja od 15 čvorova. Svi želimo udobnije, sigurnije i brže brodove, naravno da i cijene budu onakve kako je to precizirano u članku ovog zakona koji govori da su cijene vrlo važne i da na to treba voditi računa kako bi se izjednačili sa cijenama na kopnu dotičnoj županiji u cestovnom prijevozu. Naravno da takve zahvate valja zasigurno napraviti ukoliko imamo doista gospodarskih mogućnosti, a otočani kao i do sada bili su strpljivi i željeli su tome doprinijeti. Kao što to i članak 67. govori, učenici, studenti, umirovljenici, osobe starije od 65 godina koje imaju prebivalište na otocima te zdravstveni djelatnici pri obavljanju svojih redovitih i hitnih prijevoza bolesnika imaju pravo na besplatan prijevoz na linijama koje povezuju otok s kopnom i otoke međusobno što dokazuju odgovarajućom ispravom. Otočnim godišnjim programom Republike Hrvatske utvrdio se popust na cijene u javnom prijevozu, a radi naknade dijela prihoda koji brodari ne mogu stvarati zbog određivanja cijena koje su manje, smanjit će se i visina naknade za koncesiju ili povećati potporu. Ono što bih svakako htio naglasiti jest da sigurni i dobri brodari, bordovi, moderniji, suvremeniji, ne bi mogli ništa raditi da nema dobrih pomoraca, dobrih zapovjednika, stoga bi želio ovom prigodom da predstavnici "Jadrolinije", sindikata i pomoraca izruče tople pozdrave, jer osim što je važno da otoci imaju sigurne i dobre veze valja sačuvati radna mjesta i dopunjavati ih sa modernim i dobro osposobljenim kadrovima. Možda bi to bilo lakše da 46. nisu oduzeti brodovi, da mnogi privatni brodari nisu ostali bez osnovnog sredstva, da su mnoge obitelji propale iz toga razloga, ali i na tim temeljima je izrasla današnja "Jadrolinija". Želim istaknuti također da upravo ovim zakonom se konačno i kreće u onom što se može razmišljati za svaki segment društva, to je privatizacija za linijski pomorski prijevoz putnika i tereta, ali ne odmah i ne u uvjetima koji bi otežavali našem brodaru da dođe u jedan nepovoljni položaj kojeg ima i danas. Također bih istaknuo da i starost brodova "Jadrolinije" je na nezavidnoj razini i mnogi brodari koji su dobili privatnu koncesiju imaju puno mlađi brod nego što to ima "Jadrolinija". Tek toliko da i svekolika hrvatska javnost zna da mi otočani pratimo što se uopće događa od Istre pa do Dubrovnika, u kakvim okolnostima brodari plove i u kakvim uvjetima imaju brodove. Želja nam je i to želim također istaknuti da kad bude prigoda izglasavanjem proračuna ili rebalansa da sva ova briga za otočane koja je iskazana jučer, a bit će i danas, da bude … [[Govornik se ne razumije.]] upravo da otočani imaju brze i češće veze sa boljim i udobnijim brodovima. Da cijene budu onakve kao što ih i ovaj Zakon predlaže jer to su sve moderne i suvremene i razvijene države u svijetu koje imaju u svom sastavu otoke i napravile. Danas na otoku nije toliko teško živjeti kao što je bilo jučer. Upravo zahvaljujući brzom povezivanju sjevera i juga Hrvatske države, gospodarskom razvoju, a mi trebamo taj mali korak napraviti kako bi i brzo-brodske linije i brodske linije i trajektne linije bili zapravo samo nastavak cestovnog prijevoza. I ovaj Sabor neka donese bilo kakav korak pa i najmanji korak u privatizaciji bilo koje, a pogotovo tvrtke Jadrolinije jer danas smatram u ovom momentu nijedna tvrtka neće biti sposobna zamijeniti Jadroliniju. Mnogi kapetani koji su došli kao stranci ili su imali jahte pa su uplovljavali u Hrvatski Jadran ne bi se mogli snaći kao naši kapetani i pomorci obzirom na razvoj rive kako je to do sada. Čast izuzetcima i novim lukama i upravo zahtjev jest da se sigurne luke i danas proširuju, dograđuju, uređuju a ne treba se tražiti lokacija na nove luke i nove uvale kako bismo zaštitili okoliš i kako ne bismo dopustili daljnju devastaciju hrvatske obale. Stoga ću podržati ovaj Zakon jer stremi modernim rješenjima. Jer je i Otočno vijeće sa 3 suzdržana glasa podržalo ovaj propis, a otočani su u njemu i najbolje znaju kako funkcionira brzo povezivanje.
Hvala. Imamo 3 replike. Prva, poštovani zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Moram replicirati svom kolegi Peronji iz razloga što on se poziva samo na zaključke Otočkog vijeća. Potrebno je reći da u Otočkom vijeću nažalost smo stranački glasali, a ne što su interesi otočana i to je rezultat stranačkog rada. U isto vrijeme o ovom Zakonu su se izjasnili i Mare Nostrum, udruga hrvatskih poslodavaca, hrvatskih stručnjaka, hrvatskih gospodarstvenika koja je isto rekla "da" Zakonu, ali jasno poručila: "Štitite interese gospodarstva i utvrdite prioritetnu koncesiju, a prioritetnu koncesiju utvrdite zato što postojeći brodari su dokazali koliko su odgovorni prema otočanima i koliko su sigurni u povezivanju otoka i kopna". I naši građani, i naši turisti i naši otočani. I to je ono što također treba spomenuti. I još je nešto bitno. Hrvatski pomorci udruženi u sindikate su također poslali poruku: "odgovorni smo, znamo svoj zanat, učili smo, ne bježimo od obveza tog zanata i odgovaramo za sigurnost putnika". I možemo se ponositi njihovim radom, ali također su poručili "želimo prioritetnu koncesiju". U ovom Hrvatskom saboru svi klubovi su rekli, nagradu za tu sigurnost i odgovornost prema poslu prioritetna koncesija. Jedino Otočno vijeće to nije reklo. Jedino Otočno. Zbog čega? Političkog rada. Pa znajući vas kao osobu uvjeren sam da ćete itekako razmisliti kad bude pitanje amandmana o prioritetnoj koncesiji.
Hvala. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Krunoslav Peronja.
Najvažnije je upravo naglasiti da je ovaj Zakon upravo donesen i donosi se radi otočana i razvoja gospodarstva. Ali otočani su na prvom mjestu pa su onda svekolike druge udruge i ovaj Zakon upravo daje jamstvo najjačem i najvažnijem brodaru sa najsnažnijom mornaricom da će upravo dobiti on na natječaju koncesije koje će biti raspisane na zakonom predviđen način. I to je jamstvo da konačno krenemo dalje. I još nešto bi rekao, da unatoč favoriziranju trebamo za svaku liniju imati knjigovodstveno i financijsko knjigovodstvo, da znamo točno koliko se troši, na kakav način se troši, kako bi mogli osuvremeniti flotu.
Hvala. Poštovani zastupnik Zdenko Antešić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Evo ja bi replicirao uvaženom kolegi Peronji koji je dajući obrazloženje iz ovog Prijedloga zakona rekao da će se ovim Zakonom značajno popraviti djelatnost pomorskog prijevoza, značajno popraviti kvaliteta življenja na otocima. I ja u tom dijelu u potpunosti imam drugačije mišljenje. Znači, ovaj Zakon suštinski on liberalizira pomorski prijevoz u potpunosti i prema ovom Zakonu neće se uvažavanje amandmana koje smo mi predložili popraviti prometna povezanost između otoka i kopna i međusobno. Čak štoviše vreba opasnost da se uključivanjem u pomorski prijevoz kompanija, odnosno brodara koji nisu dorasli tome poslu, ona značajno pogorša. Osim toga, značajno dolaze u pitanje nacionalni brodari Jadrolinija, zatim izuzetno kvalitetna Rapska plovidba i 2 tisuće pomoraca zaposlenih na tim, u tim tvrtkama. Tisuću 800 u Jadroliniji i oko 2 stotine u drugim kompanijama. Znači, njihova radna mjesta dolaze ovim implementacijom Zakona u pitanje. Ovaj Zakon također ne govori o povećanju standarda prijevoza. Dakle, poput, recimo da zadnja linija na neki otok ide u 24 sata. Zatim o besplatnom prijevozu na manje otoke za što se mi zalažemo. Odnosno da se u potpunosti implementiraju prava otočana prema Zakonu o otocima. I zatim u jednom dijelu vi ste kolega Peronja rekli da je Jadrolinija nastala, da malo parafraziram, na otimačini, dakle, nacionalizacijom flote iza 2. svjetskog rata. To je potpuno netočno. Jadrolinija je nastala na maru, stručnosti i radu vrijednih ljudi ovoga kraja, vrijednih pomoraca i na tradiciji obavljanja pomorskog prijevoza.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Krunoslav Peronja.
Upravo navedeni uvjeti za davanje koncesiju članku 28. upotpunjeni i amandmanom hrvatske Vlade govore upravo da je to jamstvo za sigurniji, kvalitetniji i bolji prijevoz i ne može se dogoditi da neki brodar, a svi znamo i koji nismo u pomorstvu koji brodar može dobiti koncesiju za određeno i na kakav način je raditi. Upravo, ponavljam, "Jadrolinija" u kojoj su zaposleni pomorci kojima su oduzeti brodovi nemojte kolega govoriti ono što nisam rekao. Nisam spomenuo otimačinu. Nisam spomenuo otimačinu nego '46. je obespravljene su Carić i Gamulin i Radovani, Matošići, pomorci koji su uništeni, to trebate i danas imate i želimo pružiti mogućnost na taj način privatizaciji bilo "Jadrolinije" ono i na način kako mislimo da je najbolje prvenstveno zaštićujući život na otoku i otočane, nikakve druge ni pomorce ni flote ni zaposlenike, jer samo su otočani najviše odlazili u svijet i sada ih je najviše iseljeno.
Sljedeća replika, poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Kolega Peronja je želeći dati vrijedonosni sud o ovom Zakonu ili kvalifikaciju kazao pa da je i ovaj Zakon će biti razlog da se na otocima još bolje živi nego što se do sada živjelo. Bojim se da takav vrjedonosni sud ne stoji, naime o čemu kad govorimo da li se na otocima bolje ili lošije živi, što je to što određuje da li je bolje ili lošije? Vjerujem da su to ljudi, ako su pak to ljudi, na otocima živi sve to manje ljudi i nije korektno kazati da je izjednačavanje uvjeta na otocima i na kopnu nastupilo i da će ovaj Zakon donijeti nešto u tom smislu. Naravno da biste živjeli na otoku morate i raditi na otoku, ako ne radite na otoku nego živite na kopnu, a držite se da živite na otoku tada je to nešto sasvim drugo. Živjeti na otoku znači moći zasnovati obitelj, raditi, privređivati i živjeti na tom otoku. Naravno u ovom momentu stvari ne stoje tako, prema tome otočani imaju daleko više zahtjeva i znate ne govori se kad nekome ne želite pomagati, kad netko nije u potpunosti sposoban neki dio naše zemlje da samostalno se bori i nosi sa sveukupnom situacijom bilo u obitelji bilo u gospodarstvu onda se ne mjeri koliko ste mu dali da mu pomognete nego da li ste mu pomogli i da li je on zbog tog čina pomaganja jači, snažniji i da li može samostalno djelovati. To što vi dajete, a ne vidi se rezultat, to uopće nije bitno, prema tome gledajmo finalnu manifestaciju, a ona se zove populacijska politika na našim otocima. Ona je ugrožena, a da bismo nju doveli u pravi red moramo zaštiti one vrijednosti na kojima ona se mora graditi. Jedna od tih vrijednosti makar što se tiče otočana je u ovom momentu nemojte privatizirati "Jadroliniju", nemojte dovoditi u sumnju onaj mali sitni, ali za otočane vrlo bitan prostor povjerenja koje oni imaju. Povjerenje je možda čak i ključna riječ i u pogledu ovog Zakona.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Krunoslav Peronja.
Na otocima se doista kvalitetnije i bolje živi što potvrđuje i broj o prevezenim putnicima i vozilima 2004. godine koje su upravo omogućili izgradnja novih pristaništa, nabavka novih trajekata, novi nasadi maslina, novi nasadi trsova vinove loze, novi broj stanovnika koji nije bio mehaničkim prirastom i na Braču i na Hvaru i na Korčuli, manji otoci koji su imali manje stanovnika nemaju ih i govorimo o prometu nekretnina, izgradnji novih kuća i hotela upravo na hrvatskim otocima zahvaljujući upravo zakonima koje smo počeli mijenjati onako kako javnost gospodarska i traži i usklađuje i zato ovaj Zakon daje sigurnost da otočani još bolje i kvalitetnije žive.
Poštovana zastupnica Irena Ahel. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pozdravljam naše goste na galeriji koji evo sa velikim zanimanjem i pomno već dva dana prate ovu raspravu. Od posebnog značaja za zemlju kao što je Hrvatska, zemlju tisuću otoka i razvijenog turizma svakako je uspostava sustava javnog obalnog pomorskog prijevoza. Dobra i redovita povezanost otoka s kopnom i otoka međusobno osnovni je preduvjet poticaja razvoja otoka kao i stvaranja boljih uvjeta za život otočana. Kvalitetan javni prijevoz potiče gospodarski razvoj otoka, utječe na standard života otočana i osnovni je preduvjet za razvoj turizma na otocima. Prema značaju pravaca linije na kojima se obavlja javni prijevoz razvrstavaju se na državne linije, županijske i međužupanijske linije i lokalne linije. Državne linije su linije koje povezuju obalu s naseljenim otocima i otoke međusobno kao i duž obalne linije, a utvrđuje ih Vlada Republike Hrvatske na prijedlog ministarstva. Pošto su državne linije od posebnog značaja za život otočana da bi se kvalitetno održavale Vlada osigurava sredstva za poticanje gradnje brodova te subvencionira linije koje su od posebnog značaja, a nisu rentabilne. Postoji 46 državnih linija od kojih su 14 brzobrodske i 32 trajektne ili klasične linije. Na linijama koje danas postoje vozi ukupno 11 brodara od kojih je svakako najveći najznačajniji državni brodar "Jadrolinija". Od 46 državnih linija "Jadrolinija" vozi 34, 7 brzobrodskih i 27 trajektnih i klasičnih linija. Iz godine u godinu povećava se broj turista pa tako i broj prevezenih putnika i vozila koja obavlja "Jadrolinija". U 2003. godini prevezeno je 7 milijuna 773 tisuće i 80 putnika i 2 milijuna 89 tisuća 846 vozila, a već 2005. godine broj prevezenih putnika bio je 8 milijuna 518 tisuća 815 putnika ili 10% više, a broj prevezenih vozila bio je 2 milijuna 211 tisuća 873 ili 6% više nego u 2003. godini. Uvođenjem tržišnih uvjeta poslovanja kakva se predviđaju ovim Zakonom poboljšat će se konkurentnost na tržištu, a time i kvaliteta usluga. Vezano s tim u javnosti se u posljednje vrijeme dosta govori, pa i u ovoj sabornici o tome da će se primjenom zakona ugroziti poslovanje "Jadrolinije" pa samim tim dovesti u pitanje radna mjesta naših pomoraca. "Jadrolinija" ima tisuću 850 stalno zaposlenih, a taj broj se u sezoni povećava i do 2 tisuće 250. Da ova Vlada itekako vodi računa o radnim mjestima i sudbini "Jadrolinije" govori i činjenica da je unatoč povećanju prometa od 15% Vlada u 2005. godini izdvojila iz državnog proračuna 15% više sredstava nego je to bilo u 2003. godini. Vlada je u 2003. godini putem potpore i subvencija izdvojila 289 milijuna kuna, a ova Vlada je u 2005. godini izdvojila 320 milijuna kuna, što je za 30 milijuna kuna ili za 15% više. Za potrebe našeg najvećeg brodara naručena su dva nova broda a u planu je još tri što se također potiče sredstvima državnog proračuna. Potrebno je naglasiti da se ti brodovi rade u domaćim brodogradilištima a time se osigurava i posao tim radnicima. Smatram da konačnim prijedlogom zakona štitimo domaće brodare jer nas Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju s Europskom unijom ne obvezuje na otvaranje kabotaže za strane brodove. I upravo je ovo vrijeme najpogodnije za jačanje domaćih brodara odnosno Jadrolinije i Jadrolinija se ne treba bojati konkurencije drugih malih domaćih brodara. Također smatram da uključenjem u Europsku uniju i otvaranjem tržišta stranim brodarima neće biti ugroženo poslovanje Jadrolinije. Dapače, država treba voditi brigu o našem najvećem brodaru. Često znamo reći kako Hrvatska ima najbolje pomorce i pomorske kapetane. Imamo dobra brodogradilišta i nema razloga da Jadrolinija ne bi mogla gradnjom modernih brodova i trajekata poput Marijana biti konkurentna i na stranom tržištu. Hvala.
Hvala. Replike. Poštovani zastupnik Slavko Linić prva. Izvolite!
Pa moram replicirati svojoj kolegici Ahel. Vidim da joj je prioritetno hvaliti Vladi umjesto da joj je prioritetno brinuti o pomorcima. Velite, ovim zakonima su pomorci i Jadrolinija zaštićeni. Da vam pokažem da to nije tako i da mi kao saborski zastupnici se odričemo želje da ih zaštitimo jer nam je interes politika Vlade. Vidite, Splitska županija je dodijelila koncesiju brodaru koji ima neadekvatni brod i brodaru koji nije po ugovoru osigurao zamjenski brod. Iako zakon nalaže raskid i oduzimanje koncesija nije to učinjeno. Sva trojica sjede ovdje. Vlada to nije učinila. Nije zaštitila pomorce, nije zaštitila sigurnost otočana i nije postupila po ugovoru gdje je to moralo se realizirati. Znači, ne provodi se dakle. Pojedinci iz ove Vlade su natjerali Lončara da se ne takmiči. Štetio je pomorcima Jadrolinije. Tko vam jamči da sutra na natječaju Lončar neće podnijeti za koncesiju jer će mu jedna od ove troje gospoda zabraniti da to učini. I mora poslušati jer je on činovnik u državnoj firmi. Mora poslušati jer to je i prvi puta poslušao. Ali gospođo Ahel, vi to omogućavate, vi jer zakoni se ne provode. Zakoni su jedno a mi smo ovdje da kao saborski zastupnici zakonima osiguramo sigurnost tim pomorcima jer oni su svojim radom pokazali da brinu o sigurnosti otočana i da brinu o hrvatskim kompanijama a ne da propustimo da nam pojedinci zakon provode kako žele i ugrožavaju zaposlene.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Irena Ahel.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega Linić, ja se potpuno s vama slažem da mi ovdje trebamo voditi brigu o zaštiti pomoraca i razumijem vas kad govorite o tome da se zalažete za prioritetnu koncesiju, međutim vi ste u vašoj Vladi 2003. godine kad su istekli ugovori o koncesiji brodarima koji to obavljaju trebali ili produžiti koncesije ili raspisati odnosno promijeniti zakon. Pa zašto to niste učinili?
Druga replika poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Evo, replicirao bi uvaženoj kolegici. Naime, ona je dobar dio svog izlaganja posvetila gradnji dakle novih brodova upravo za državnog brodara Jadroliniju u našim brodogradilištima što je svakako za svaku pohvalu. I to svakako mi podržavamo. Međutim, tu se postavlja sada jedno pitanje. Državni brodar uz državnu potporu, dakle Jadrolinija gradi brodove, obnavlja flotu a sada dolazimo u situaciju da koncesioniranjem tih linija je moguće, dakle je moguće da Jadrolinija ostane bez tih linija i njezini brodovi ostaju bez linije. Dakle, oni ostaju bez linije. Pa ja retorički postavljam pitanje za koga onda se gradi te brodove. Ne želim davati mašti oduška odnosno špekulirati sa time ali jednostavno za koga mi gradimo brodove odnosno za koga uz državnu potporu država gradi za državnog brodara nove brodove a da bi istovremeno te državne linije dala na javni natječaj koncesioniranjem eventualno nekome drugome. Onda ti brodovi znači postaju vrlo laki plijen i lovina za eventualno neke špekulante.
Hvala. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Irena Ahel.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa svakako kolega Antešić da treba pohvaliti ovu Vladu što toliko ulaže u izgradnju novih brodova a isto tako je Jadrolinija osnažena novim brodovima. Sigurno da će biti na domaćem tržištu konkurentnija i ne vidim razloga zašto bi se trebala bojati nekih malih brodara koji će se na tržištu pojaviti sa starim brodom ili neće imati eventualno što je zakonom predviđeno zamjenski brod. Dapače, mislim da će ovim ulaganjem se samo povećati kvaliteta prijevoza na našem Jadranu.
Treća replika poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite!
Uz dužno poštovanje kolegice Ahel, ali vi ne razmišljate logično. Vi kažete povećat će se potreba za novim linijama pa zato što će biti novih linija mi postojeće linije dajemo na tržište. Pa ako će biti novih linija pa te nove linije dajte na tržište. Shvaćate da se smanjuje broj linija a imamo potrebu zaštititi privatne brodare onda bi ovo bilo logično rješenje. A ovako je ono nelogično. Ono je upravo apsurdno. Druga stvar, kažete konkurencija će dovesti do poboljšanja kvalitete usluga. Pa pogledajte kakvo je poboljšanje kvalitete usluga na liniji Split-Supetar … [[Govornik se ne razumije.]] razbija brod. Dovodi u opasnost živote putnika. Pa je li to kvaliteta usluga koju ćete vi poboljšati? Pa ako ćete na taj način poboljšavati kvalitetu usluga, pa nemojte ju poboljšavati, nemojte, veću ćete korist napraviti. Treće, kažete ne treba se Jadrolinija bojati konkurencije. Ma možda ne u poštenim uvjetima ali pa kako je dobio tu koncesiju Buljubašić. Kako ju je dobio? Zašto se Jadrolinija nije natjecala? Pa jer su mu rekli direktoru ne smiješ se natjecati. A da se natjecao smijenili bi ga. Smijenili bi ga. Pa ne bi bio ni prvi ni zadnji. Pa oprostite pa smijenili ste Viraga. Čovjek postao, doktor jel', postao članom kraljevske, Kraljevske udruge kirurga. Slavi medicinu Hrvatske u svijetu. Prva stvar koju ste napravili ste takvog smijenili. Ni prvi ni zadnji. Ni prvi ni zadnji. Čemu se čudimo?
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Irena Ahel.
Hvala gospodine predsjedniče. Prije svega kolega Stazić ja uopće nisam u svojoj raspravi govorila o potrebi, da će biti potreba uvađanja novih linija. Osim toga što se tiče San Marina ja ne kažem da je to dobra konkurencija, a izuzetak ne čini pravilo.
I treća replika poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovana kolegica Irena je sa pravom točno kazala da je nabavka brodova, novih trajekta Jadrolinije od strane domaćih brodogradilišta dobar i ispravan put. Nažalost ako uzmemo u obzir činjenicu da država gotovo 350 milijuna kuna ulaže znači daje uz subvencije od toga najveći dio jasno pripada najvećeg brodara. Ako se radi o koncesijama koje primarno imaju nacionalni karakter onda se postavlja jedno vrlo jednostavno pitanje: pa zašto i da li je uopće moguće da brodar koji će na proljeće naručiti brod u Španjolskoj za 20, 30 milijuna EUR-a star desetak godina, da li je uopće moralno, da li je uopće normalno, da li se mi kao društvo trebamo zapitati da li je uopće moguće da takav brodar bez obzira tko bio koji nabavi brod u inozemstvu praktično za novce hrvatskih obveznika da li on može i smije dobiti koncesiju. Da li u ovom Zakonu treba stajati određena jednadžba? Da, gospodo. Imat ćete koncesiju. Ja mislim da Jadrolinija treba zadržati te pozicije koje ima ali i ona i ostali samo pod uvjetom da se nabavlja i proizvodi hrvatski brodovi u hrvatskim brodogradilištima jer mi to možemo, jer mi to znamo jer smo mi konkurentni po cijeni i nema nikakvog razloga jer ne možemo mi potaknuti bolji život na otocima a stalno siromašimo supstancu ove države. Dajemo novac da bi Španjolci proizvodili. Da bi Korejci proizvodili. Pa ne može država davati odnikud. Uzimamo državi, ne dajemo je i ne jačamo njezin sadržaj, njezino gospodarstvo. A svake godine su potrebe sve to veće. I na kraju rezultat toga je ono što sam rekao. Nema povratka života na otocima. Populacijska politika ide sa silaznom putanjom, a ne povećava se broj stanovništva. Znači rezultat svih tih silnih nastojanja i ulaganja je negativan.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Irena Ahel.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega Markov zakon jasno definira uvjete pod kojima se može dobiti koncesija. Osim toga ako država toliko novaca izdvaja da bi obnovila flotu onda će sigurno vidjeti brigu i o tome da ti brodovi ne budu vezani na doku.
Poštovani zastupnik Marin Jurjević. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Jozo Topić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani gospodine ministre, državni tajniče, kapetanu Babiću i poštovane kolegice i kolege zastupnici! Kao što je državni tajnik u sinoćnjem uvodnom izlaganju napomenuo ovim Prijedlogom zakona želi se stvoriti pretpostavke za još bolji i brži razvoj otoka i za, za povratak stanovništva i zadržavanja stanovništva na otocima jer to je jedan od prioriteta ove Vlade. Prema tome ulaganje u održavanje dobrih veza, dobrih linija sa našim otocima je izuzetno bitno. To je jedan strateški cilj ove Vlade i države Hrvatske. S tim se slažemo svi skupa jer ulaganje u povezivanje otoka s kopnom jednako je važno kao i izgradnja mreža auto-cesta na kopnu. Ovaj Prijedlog zakona trebao bi zamijeniti tri zakona koja su još uvijek na snazi, a to je Zakon o javnom prijevozu, linijskom obalnom pomorskom prometu, Zakon o Jadroliniji i Zakon o otocima. Naravno da je ovo i prigoda da se otklone određene nejasnoće i određene dvojbe koje su se pojavljivale u primjeni ovoga Zakona. Jedna od novina u Konačnom prijedlogu zakona je sigurno konstituiranje agencije kao stručnog operativnog tijela koje bi vodilo sve poslove vezano uz raspisivanje i provođenje natječaja za koncesije na pojedinim linijama. Agencija bi trebala pratiti i kontrolirati, i kontrolirati to napominjem sve obveze koje koncesionar dužan ispunjavati prema ugovoru o koncesijama. Ali najveća novina naravno u ovom Zakonu je svakako uvođenje tržišnog principa kroz sustav dodjele koncesija za svaku brodsku liniju temeljem javnoga natječaja. I svi smo suglasni poštovane kolegice i kolege zastupnici da je važno i potrebno bolje povezivanje otoka sa koponom i da je to strateški interes. I da se mora voditi računa o statusu domaćih brodara. Ja pozdravljam i predstavnike našeg najvećeg brodara koji su gore na galeriji. Samo je pitanje i oko toga je cijela dvojba kako to postići. Vlada a i mi iz HDZ-a smatramo da je ovaj prijedlog upravo dobar temelj kako to postići. Da postignemo s jedne strane i bolju kvalitetu povezivanja naših otoka s kopnom, a s druge strane da moramo osposobiti domaće brodare za jednu tržinu utakmicu koja je neminovna prije ili kasnije. Jer svi navodno želimo, barem tako svi deklarativno govorimo ući u Europsku zajednicu, ali sigurno da nećemo moći na ovakav način i odnošenjem prema tržištu pa čak i prema određenim brodarima tako postupati. Ja mislim da su neopravdani ti strahovi da bi se uvođenjem tržišnog principa narušilo dostignuta kvaliteta usluga i dostignuti stupanj sigurnosti putnika u putničkom brodskom prijevozu. Ja smatram da će ovaj Prijedlog zakona omogućiti upravo suprotno. Samo tržište i to ponovo napominjem sigurno nije dovoljno da bi se sustav brodskog prijevoza putnika poboljšao. Država će i dalje biti prisutna u području kako kroz daljnje investicije, a vjerojatno i kroz kontrolne mehanizme jer sigurno da je veliki broj ovih linija koje su nabrojene 46, najveći dio njih je nerentabilno. Mislim da je 6 linija samo rentabilno od svih linija. I ovaj Prijedlog zakona je očito izazvao veliku pozornost javnosti i stručne javnosti a naročito zainteresiranih brodara. Tu prvenstveno mislim na Jadroliniju. Iskazane su određene sumnje i strahovi kako zbog sjećanja na određene negativnosti koje su, a i ratne okolnosti koje su bile '90.-ih godina kada su nestali sa našeg tržišta neki značajni brodari. Ali je i sigurno i to da "Jadrolinija" mora ili sada ili će za neko buduće vrijeme djelovati u drugim okolnostima, a ne na ovaj način kako je djelovalo do sada. I mislim da je u ovome razdoblju od 5 godina da je to jedno primjereno vrijeme da se postupno "Jadrolinija" restrukturira, da se prestrukturira i osposobi za tržišnu konkurenciju koja će prije ili kasnije doći. Iz ovih kako ja iščitavam ovaj prijedlog zakona očito je da, da moramo naći neke mehanizme, a to su upravo neki tržišni elementi koji će potaknuti domaće brodare i prvenstveno "Jadroliniji" da učini više i da se osposobi za tu dolazeću konkurenciju koja se sa vremenom sigurno neizbježna. Pa određeni instrumenti koji su ovome zakonu, odnosno prijedlog jer su ugrađeni kao zamjenski brod, postepeno koncesioniranje, dužina sezone itd. Mislim da su to dovoljno zaštitni mehanizmi koji i očito idu na ruku domaćim brodarima, prvenstveno "Jadroliniji". A strah od konkurencije stranih brodova mislim da je otklonjen jednom odredbom u Pomorskom zakonu gdje se čvrsto definira da brodaru u putničkom brodskom prijevozu mora ploviti pod hrvatskom zastavom, mora zapošljavati hrvatsku posadu i da tvrtka mora biti registrirana u Republici Hrvatskoj, naravno ovdje i plaćati poreze. I mislim da se svi slažemo da se mora voditi računa o "Jadroliniji" koja ima velike zasluge u održavanju sustava putničkog brodskog prijevoza i koji je zaslužna i za sigurnost na moru i za putnike. I treba odati "Jadroliniji" velike zasluge i u samom Domovinskom ratu. Jer "Jadrolinija" je sa svojim linijama možemo reći bila na prvoj liniji bojišnice. Sjetimo se samo povezivanja otoka Paga sa Priznom, neodređenih brodova. Imao sam prilike vidjeti, ali ti brodovi su stalno plovili i održavali su tu jedinu vezu juga i sjevera. I svi naši otočani su emotivno vezani uz našeg nacionalnog brodara "Jadroliniju". Mnogi od njih su dobili prvi posao upravo na brodovima "Jadrolinije". "Jadrolinija" je sigurno značajno doprinijela i školovanju i stvaranju pomorskog kadra s kojim se mi ponosimo. Jer naši kapetani su priznati i cijenjeni na tržištu, na svjetskom tržištu. Ali osim pohvale i pozitivno za učinjeno u odražavanju sustava brodskog prijevoza reći ću i nešto s čime naši otočani, mislim na otočane u akvatoriju Šibenika, sigurno nisu, niti mogu biti zadovoljni. U šibenskom akvatoriju imamo više naseljenih otoka. Nabrojit ću ih: Žirje, Kaprije, Kornati, Prvić, Zlarin i otok Rapanj preko puta brodarice. No, stalni brodski linijski promet putnika održava se za otok Žirje, Kaprije, Zlarin i Prvić sa dva stara broda "Ilok" i "Tijat". Starost ovi brodova je preko 55 godina, dok je prosjek starosti brodova "Jadrolinije" 26 i pol godina. Mislim da ovdje nije potreban nikakav daljnji komentar. Neprihvatljivo je da ovakvi stari dotjarali brodovi uopće na našem moru. Je li to treba biti turistička razglednica sa Jadrana? Jel' se s tim možemo predstaviti kao turistička destinacija? A mislim da je Šibenik i Šibenska županija ima sve preduvjete za izuzetan, kvalitetan i brz turistički razvoj. Sa ovakvim brodovima teško ćemo postići ciljeve koje je postavio ovaj zakon, a to je oživljavanje demogradske obnove i gospodarsko oživljavanje gospodarstva. Kako ćemo uopće vratiti život na naše otok? Evo npr. otok Žirje koji ima se prirodne preduvjete za gospodarsko oživljavanje. Ima prekrasnu obalu, ugodnu blagu klimu, ima i plodno kršno polje i svega je 11 i pol milja udaljen od Šibenika. Za taj otok Žirje plove dva broda, tj. postoji jedan brod sa, tj. dvije linije, ujutro i poslije podne, i putovanje do Žirja traje 2 sata. 2 sata, šta bi sa normalnim dobrim povezivanjem to putovanje bi trebalo trajati pola sata. I to isto Žirje, samo radi podsjećanja, dalo je izuzetno značajan doprinos u Domovinskom ratu. U rujanskom ratu '91. godine upravo su topovi sa Žirja zaustavili Mladića i njegove tenkove na Šibenskom mostu. I zahvaljujući tom istome Žirju smo oslobodili ne samo most, oslobodili smo šibensko zaleđe i zarobili smo veliki dio flote jugoslavenske neprijateljske mornarice, jer nisu mogli isploviti iz Šibenskog kanala. I to je bio i temelje utemeljenja i Hrvatske. Ti brodovi Hrvatske ratne mornarice. I ja ću biti vrlo kritičan. I nakon tih 15 godina.
Hvala lijepa, hvala lijepa. Imat ćete prigode kroz 7 replika. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović, prva replika.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče. Evo kolega Topiću, lijepo ste i srdačno pozdravili predstavnike brodara našeg najvećeg brodara, našeg nacionalnog brodara, gospodu iz "Jadrolinije". Lijepo ste ih pozdravili, ako podržavate ovaj prijedlog zakona. To je jedan krasan pozdrav i zahvala za se ono što ste im i sami odali priznanje, na vlastito ono što su učinili u ratu. I znate dobro da je to nama jedini put bio. Preko "Jadrolinije" se išlo. Ne preko "Sem Marine" i preko ovog "Genovesa" koji se brže bolje kao hrvatska tvrtka registrirao u Rijeci. Tako gospodo, razotkriva se potpuno odnos ove vlasti prema otočanima. Jedno se govori, drugo se radi. Tvrdilo se da je Pomorski zakonik donesen u skladu sa sindikatima. Tomu nije bilo tako. Evo vidite, to su gospoda gore koje pozdravljate, a koju ne želite čuti. Oni vam kažu da je položaj "Jadrolinije" ovim zakonom ozbiljno ugoržen. I to je točno. Ali vi o tome ne želite čuti. Nego ih eto lijepo pozdravljate. I nekako vam oni služe kao moneta kojem ćete eto čim ste ih pozdravili sebi na neki način potvrditi kako je to dobar zakon. Govorite dalje o jednoj nelogičnosti, nešto što ovaj zakon ne može udovoljiti, po samom onom konceptu kako ga vi vidite, a na kraju krajeva kakav je on zaista i složen. Istaknuli ste kako je ovo jedan od prioriteta Vlade. Koliko tih Vlada ova ima prioriteta. Prema tome, jasno da nema ni jedan prioritet. O čemu god se ovdje govori govori se uvijek o prioritetu. A s druge strane govorite o nužnosti tržišnih principa. Ovdje tako potrebni tržišni principi nisu toliko potrebni. Niti je ovaj zakonski prijedlog nešto nužno što moramo učiniti u pregovorima i u izmjeni zakona za pristupanje Europi. To svjedoči Italija koja ima svoju nacionalnu brodarsku tvrtku i nema tu tržišta u tom linijskom njihovom, duž linijskom prometu uz obalu.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Jozo Topić.
Uvažena kolegice zastupnice, ja sam stvarno iskreno i bez ikakve patetike pozdravio predstavnike "Jadrolinije" i sigurno da ovaj, ja osobno, a vjerujem i svi kolege iz Hrvatske demokratske zajednice su vrlo osjetljivi na radnička prava i na zaštitu radnih mjesta. Ali gospodo draga, hoćemo li mi samo monopolima, hoćemo li mi neuvođenjem određenih mjera koje prisiljavaju i nacionalnog brodara. Evo primjera radi reći ću i to. Ako "Jadrolinija" na jednoj liniji dobije koncesiju na pet ili deset godina, pazite ta "Jadrolinija" će se puno drugačije ponašati ako zna da nakon deset godina ističe koncesija i da ne mora i automatski dobiti, da vjerujem da će sigurno poboljšati svoje poslovanje i voditi računa o nekim detaljima i da ugodi putnicima nego ako zna da ona ima monopol da za idućih 20, 50 ili 100 godina da joj nitko ne može uopće na neki način konkurirati, s jedne strane. A, inače ne vidim u čemu je nelogičnost uvažena kolegice, ne znam da li vam treba i dalje nastaviti odgovarati, jer ste upravo izašli iz sabornice. Ne vidim nelogičnost ako sam istakao da je prioritet, stvarno prioritet ove Vlade između ostaloga i oživljavanje naših otoka i vraćanje života na naše otoke. Hvala.
Druga replika, poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa. Kolega Topić je na kraju svog izlaganja revidirao prvotni stav o tome da će tržno otvaranje riješiti sve probleme i da će ono naprosto dati jedne nove kvalitetne elemente u okviru ovog zakona, jer je u drugom dijelu vrlo jasno kazao da je stanje upravo u Šibensko-kninskoj županiji u smislu povezanosti i u smislu povezanosti sa tim upravo manje ili malo naseljenim otocima na takvoj razini da ono naprosto i ne funkcionira ili funkcionira sa takvim resursima koji nepriliče vremenu u kojem živimo. Upravo to gospodine Topiću otklanja sve one sumnje koje trebaju postojati da će upravo ovaj zakon omogućiti tim i takvim otocima da budu bolje, kvalitetnije i brže povezani sa kopnom što nije slučaj danas. Zašto? Pa naprosto zato što on to i ne misli riješiti. Naime vi ste sami rekli da će on zamijeniti čitav niz zakona, između ostalog i Zakon o "Jadroliniji", znači u članku 69. stoji otvorena mogućnost privatizacije, a držim, ja to držim, klub HSS-a to drži, da ne može doći do privatizacije bez posebnog Zakona o privatizaciji "Jadrolinije" ako je uopće nužna, ako je ona uopće potrebna. Jer zbog čega Hrvatska treba prednjačiti u svemu? Pa ćemo onda opet za pet godina pitati sami sebe kao što danas pitamo za banke, pa vidite kaže sve smo privatizirali, sve je u rukama stranaca. Danas je vrijeme da se suprotstavimo takvim naizgled jednostavnim člankom 69. otvara se mala mogućnost, neće to nitko koristiti. A tko to kaže da neće? Prema tome budimo ozbiljni danas da sutra ne bi lili krokodilske suze kao što je to nama u naravi da svaki puta kada nešto loše učinimo, za pet godina se sastanemo i svi skupa lijemo krokodilske suze, tučemo se u čelo i kažemo pa jel' moguće da smo mi to donijeli. Moguće je. I banke smo mi učinili, nije nitko drugi. Ne govorim ni ovi, ni oni, nego mi.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Jozo Topić.
Uvaženi kolega Markov ja bih vas samo želio podsjetiti na jednu činjenicu koja je vama sigurno dobro poznata, jer ste bili član Vlade ili ste bili zastupnik u prethodnoj Vladi, znači prije pet godina bio je raspisan natječaj za jednu brzobrodsku liniju od Žirje – Kaprije – Šibenik i na taj natječaj za tu koncesiju nije se javila "Jadrolinija". Nije se javila "Jadrolinija", javio se jedan privatni poduzetnik, jedan privatni brodar koji ima jedan manji brod, ali je činjenica da je taj privatni poduzetnik doprinijeo, značajno doprinijeo kvaliteti povezivanja otoka Žirja i Kaprija i Šibenika. Hvala lijepo.
Treća replika, poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
E kolega Topiću pozdravljate pomorce "Jadrolinije" na galeriji, dirljivo. Stvarno ste me ganuli. Vidite ne morate vi njih pozdravljati, oni će opstati i bez vaših pozdrava. Ali ako budete glasali za ovaj zakon, e onda opstati neće. Mnogi od ovih ljudi gore na galeriji izgubit će posao. Njihove obitelji ostat će bez … /Govornik isključen, pa ponovo uključen./ … njima će se kolega Topiću dogoditi ono isto … /Govornik isključen, pa ponovo uključen./ …
Što se dogodilo?
Isključuje me Topić. Njima će se dogoditi ono isto …
Nesvjesni nehat.
Njima će se dogoditi ono isto što se dogodilo pomorcima "Croatia Linea", najprije prodane linije, onda prodani brodovi onda kompanija u stečaju. Gdje su danas? Žive od socijalne pomoći. To vi spremate ovim ljudima. Nemojte ih pozdraviti nego dignite se pa recite to vam ja spremam, Topić. Ja Topić ću glasati za to da vi ostanete bez posla. Recite im to, nemojte ih pozdravljati. Kažete vi njima konkurencija je neizbježna, nije neizbježna, nemojte ih farbati. Nije neizbježna na državnim linijskim tim obalnim, dužobalnim linijama nije neizbježna. Kako u Italiji može bez toga? Kako može biti državni brodar u Italiji? Zašto ne može u Hrvatskoj? I onda kažete još na kraju, "Jadrolinija" će se ponašati odgovorno ako nema monopola, ako zna da za 10 godina će tu doći konkurencija. Pa to i tražimo svojim amandmanom, da zna da ima 10 godina vremena. Očekujem da glasate za naš amandman, jer to ste upravo sada rekli i to je ono što mi predlažemo. Glasajte za naš amandman, omogućite ovim ljudima da 10 godina zadrže posao.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Jozo Topić.
Uvaženi kolega Stazić, ja neznam, ovdje se stvarno nema šta ni replicirati jer vi stalno ponavljate istu priču. Ponavljate priču "Croatia Linea". "Croatia Line" je jedna stvarno priča kojom trebala bi jedna šira i dublja rasprava, kako je to nastalo, u kojim okolnostima itd. Ali budite sigurni da bez neke prisile, ali ja sam u svojoj raspravi izrazito naglasio da kontrolni mehanizmi moraju tu biti prisutni, da država se ne može povući iz svega ovoga i da ne možemo "Jadroliniju" odmah danas prepustiti tržištu i da postoji jedno prijelazno razdoblje, da postoji jedno vrijeme kada "Jadrolinija" sigurno će biti značajan brodar ne samo u Hrvatskoj nego vjerujem i na Jadranu jer naši mornari i naši pomorci su izuzetno sposobni ljudi.
Četvrta replika, poštovani zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedniče. Moj kolega Topić je rekao pravu istinu. Prvo gdje će Jadrolinija izgubiti linije je Šibensko područje. 2 broda stara 50 godina. Jadrolinija ne može konkurirati sa novijim brodovima. Da li će sa cijenama, upitno. Možda je to interes Šibenika, otočja u Šibenskom arhipelagu. Možda je i ne treba ih zbog toga osuditi. Ali da li je to krivica državnog brodara. Nije. Krivica je Vlada koja nisu ulagali u državnog brodara. Ulažemo u zadnjih 5 godina i tu je prijedlog prioritetne koncesije koji govori "svjesni smo da ima nedostataka, da imamo stare flote, da građani i otočani nisu baš sretni sa brzinom od 8 ili 9 čvorova". Ali sada postoji program po kojem možemo ulagati u državnog brodara. Dajmo prioritetnu koncesiju, za 10 godina imat ćemo nove brodove. Dat ćemo i bit ćemo odgovorni prema otočanima. To pokazuje politika u zadnjih 5 godina. Znači, strpljenja za koje sam uvjeren da ćemo imat od otočana, a ne oduzimanje linija, ne ostavljanje pomoraca bez radnog mjesta. A sigurno će ostati na ovim linijama u Šibenskom, ostat će, ostat će. I zbog toga nema prioritetne koncesije i to je ono o čemu mi govorimo. Nemojmo se tako ponašati. Ne zavrjeđuju to pomorci. Ali to ne govore političari, to vam govori struka, hrvatsko gospodarstvo i sindikati pomoraca. Koga mi to slušamo? Nikoga ne želimo čuti koji upravo to pokušavaju govoriti. Dajte nam vremena koncesijom, a ne ono, brinut će o tome Vlada. Pa koji smo mi to ljudi u Saboru koji nećemo da shvatimo da propisima osigurajmo brigu o pomorcima. Brigu o tome da ćemo Vladu tražiti da ulaže u brodare i da onda nećemo oduzimati zbog ne znam koga linije i radna mjesta.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Jozo Topić.
Da, ova zadnja vaša primjedba je na mjestu, da Vlada ulaže u brodara i s tim se slažem. A ova Vlada očito ulaže u brodara. Jer u zadnje 2 godine daleko je više uloženo u obnovu flote nego što je to bio prije slučaj. A između ostalog, gospodine Liniću, vaša velika briga za Šibenik, Šibenske otoke i povezivanje Šibenskih otoka se pokazala izuzetno učinkovitom 2000. godine kad ste došli na vlast, onda je bila jedna brodska linija, jedna međunarodna brodska linija koja je povezivala Šibenik s Anconom. Dolaskom vaše vlasti, koalicijske vlasti ta linija je ukinuta. Nažalost, ona ni danas nije obnovljena i mislim da je treba o tome, izuzetno nešto poduzeti da imamo sezonsku brodsku liniju između Talijanske obale i Šibenika jer Šibenik je sve značajnija turistička destinacija. I takva jedna linija sigurno će značajno doprinijeti razvoju turizma na tom području. Hvala.
Sljedeća replika, poštovani zastupnik Zdenko Antešić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Eto ja bih samo pročitao jedan ulomak iz obrazloženja prijedloga ovoga Zakona koji je Vlada dala u proceduru kada govori o nacionalnom brodaru Jadroliniji. Pa eto doslovno: "Zahvaljujući upravo jakosti ovog nacionalnog prijevoznika i njegovoj organiziranosti kroz jedinstveni sustav osigurana je u svakom trenutku velika prilagodljivost prometnim potrebama kao i zamjenjivosti brodova na plovnim područjima Jadrana". Pa gledajte sad, pa ja jednostavno nešto ne razumijem. Ovo meni spada u teoriju apsurda. Po jednoj strani mi govorimo "ja potpisujem sve ovo što ovdje piše iz osobnog iskustva, iz onoga što znam o Jadroliniji, o kvaliteti koju ona posjeduje i kako obavlja prijevoz". Pa zašto onda, zašto onda mi, država kao vlasnik ovoga brodara ne bi mu dali još 10 godina vremena, dakle, prioriteta da se on pripremi za jednu normalnu tržišnu utakmicu koja mora doći i s kojom se mi u potpunosti slažemo. Kroz prioritetnu koncesiju da se pripremi, ne ga baciti u ralje međunarodnog biznisa koji jedva čeka da se ubaci u ovo područje jer smo mi kao zemlja vrlo atraktivni i upravo podložni takvim poduzetnicima. Nego idemo sada u potpunu tu tržišnu utakmicu, dakle, u koncesioniranje ovih linija. I što će se dogoditi? Kad mi linije koncesionirano, govorim o državnim linijama, onda ta kompanija ne vrijedi ništa. To naprosto je nedopustivo. Ili u našim diskusijama ja vidim da mi isto govorimo. Mi govorimo isto. Mi smo da štitimo da državnog brodara, mi smo za popraviti ovo, ali u Zakonskom prijedlogu ostavljamo mogućnost, "ono će to napraviti, majke mi, eto ja garantiram majke mi da će to tako biti".
Dobro, hvala. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Jozo Topić.
Uvaženi kolega Antešić, vi cijelo vrijeme želite i u svakom obliku i u najmanjem obliku eliminirati tržište i taj natjecateljski duh, konkurenciju. Pa vi sami ste jučer, vrlo slikovito, doslovno vrlo slikovito, pokazali da upravo ta Rapska plovidba je jedna tvrtka koja je na neki način konkurentna tvrtka Jadroliniji. I zahvaljujući upravo postojanju na tom području tržišta, pa to ste dokazali, bože dragi. Da vi imate izuzetno kvalitetnu vezu sa kopnom i da vaši brodovi su novi, da su obnovljeni i da radnici uredno primaju plaću i da nema straha za radna mjesta. I ne samo to nego jednostavno, čak ste slikovito pokazali kako vi i u nemogućim okolnostima i mogućnostima plovite prema kopnu i održavate te linije. Prema tome, i u mojoj raspravi ja sam posebno naglasio da država tu prisutna i određeni državni regulativni mehanizmi moraju tu biti. Ali nitko ne govori o privatizaciji Jadrolinije najmanje za 5, 6 godina, i poslije će se vidjeti. Hvala lijepo.
Sljedeća replika, poštovani zastupnik potpredsjednik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poznato je da rijetko repliciram ali ovaj puta sam morao. Iz jednostavnog razloga, kolega Topić je rekao "Jadrolinija mora". Ne šta Jadrolinija mora nego je pitanje šta mi moramo? Mi imamo pred sobom nedorečeni i ja bih rekao krnji Prijedlog zakona. Sukladno Ustavu on je odredio koja su dobra od interesa za Republiku Hrvatsku, on je s Ustavom isto tako trebao onda zakonom odrediti kako se dobro od interesa za Republiku Hrvatsku mora štititi, kako se s njime mora upravljati i ostvarivati. Naime, u ovom Zakonu u članku 3. se kaže, citiram: "djelatnost javnog prijevoza od interesa je za Republiku Hrvatsku". Kako će se ostvariti interes Republike Hrvatske u ovom zakonu uopće nije razriješeno. Ovdje je riješeno da se ide na tržišne odnose, a u isto vrijeme u prijelaznoj i završnoj odredbi ovoga Zakona se brišu odredbe članka 3., članka 6. i članka 19. Zakona o "Jadroliniji" koji govori o posebnom statusu u "Jadroliniji" kao kroz zakon leg specialis kao nositelja javnih ovlasti kojeg treba zaštititi, ostvariti javni interes Republike Hrvatske kada je u pitanju ovaj javni prijevoz. Ako na tom području ne mogu se uspostaviti ni tržišni ni bilo koji drugi odnosi i koji se ne mogu subvencionirati od strane države. Ovaj Zakon u tom pogledu je nedorečen, on je krnji zakon i zbog toga ga treba propustiti u treće čitanje i doraditi da bi se zaštito državni interes Republike Hrvatske kad je u pitanju prijevoz i povezivanje naše obale sa otocima između otoka koji su naseljeni u tom pogledu. Ja mogu razumjeti potrebu tržišnih odnosa na pojedinim područjima gdje postoji konkurencija, gdje ne postoji tržišna isplativost itd., ali šta će biti sa onim otocima gdje nema isplativosti, gdje država neće imati dovoljno novaca da osigura ekonomsku cijenu prijevoza.
I zadnja replika, poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Ovdje reagiram kolegice i kolege zato jer smo se počeli vrtjeti u krug i u izlaganjima i u replikama. Svaka čast ovih zadnjih nekoliko replika kolege iz SDP-a vrlo konkretno, vrlo jasno, međutim to nije tako u toku cijelog prijepodneva, a i jučer. Gledajte kolegice i kolege, barem se suglasimo u jednom. Mi ovdje stalno spominjemo pomoć otočanima, briga za pomorce, sigurnost otočana, odgovornost prema otočanima, Vlada izdvaja, Vlada puno izdvaja. Koje li demagogije. Svaka zemlja koja ima otoke je izdvajala, izdvaja i izdvajati će. To je minimum minimuma, to nije ništa novo, ništa veliko, ništa plemenito, time želimo očuvati život na otocima, time želimo sačuvati prirodnu, kulturnu, povijesnu baštinu naših otoka, time želimo stvoriti osnovu za još bolji i kvalitetniji turistički razvoj itd., itd., itd. Prema tome, pustimo to sa strane molimo vas koncentrirajmo se na posljedice i moguće posljedice donošenja ovoga Zakona, ja ću o tome govoriti nešto kasnije, a vas stvarno molim da pokušamo uštedjeti vrijeme i da se koncentriramo na upravo ono što bi trebalo biti temom našeg razgovora.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Jozo Topić.
… [[Govornik naknadno uključen.]] no što ste vi rekli da svaka država ulaže i ulagat će u otoke jer je to je samo po sebi prirodno. S tim se nikako ne mogu složiti, barem mi, odnosno naši otočani su toga vrlo dobro svjesni i oni su to iskusili na vlastitoj koži jer da se to ulagalo, da je prethodna država Jugoslavija ulagala i da se brinula o otocima i o brodskim linijama kao šta ova hrvatska Vlada posebno sadašnja Vlada o tome vodi računa onda sigurno se ne bi dogodilo da su naši otoci u pustinji, da naši otoci nisu naseljeni i da stanovništvo sa tih otoka se iselilo. Dapače ta prijašnja Vlada je napravila iz određenih najljepših otoka tvrđave, vojne tvrđave i napravila je logore od tih istih otoka. Hvala.
Poštovani zastupnik Tonči Tadić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovana gospodo iz Ministarstva mora. Maloprije smo baš Ruža i ja komentirali da su u sabornici ostali samo oni porijeklom sa otoka i još nešto simpatizera. Toliko o tom.
I mi smo sa Šarengradske ade.
Toliko o tome koliko uz sve ove veličanstvene riječi o važnosti otoka se drži zapravo do ove teme. Dakle, Zakon o linijskom brodskom prijevozu i Zakon o "Jadroliniji" doneseni su u ono doba '96., '97. zato da se osigura nesmetan život na otocima i nesmetane brodske linije. Ja bih vas lijepo molio da kad raspravljamo o ovom Zakonu i o njegovim učincima da se ne dogodi da od šume ne vidimo drveće ili obratno. Na otocima živi 100 tisuća otočana i njihov je interes ovdje primaran. To je prvo. Drugo, činjenica je da su otoci 1910. imali najveću naseljenost. Sve što se događalo nakon toga su zapravo bili potpuno krivi eksperimenti sa gospodarstvom na otocima i sa brodskim prijevozom. Te 1910. kad govorimo o silnim ulaganjima na otoke su zapravo rađene luke, ali u to doba zapravo nije bilo državnog brodara, vozili su samo privatnici, a otoci su bili puni. Zašto? Radi strahovito jake privatne inicijative. No to tempi pasati, vratimo se na stanje koje je danas, a stanje je takvo da se nitko zapravo ne bi usudio ići u velike eksperimente sa brodskim prijevozom naprosto zato jer ne znamo kako taj eksperiment može završiti. Neki su taj eksperiment probali, probala je Italija koja je privatizirala Tireniju pa ju onda vraćala natrag u državne ruke. To samo po sebi govori da je cijela priča koja navodi na to da bi bilo dobro danas, sutra privatizirati "Jadroliniju" zapravo potpuno kriva jer opet otkrivamo toplu vodu. Kad govorimo o ulasku privatnog kapitala, odnosno privatnog sektora on se može realizirati na dva načina. Jedan je privatizacija "Jadrolinije", što je po mom sudu potpuno besmisleno i drugi je ulazak privatne konkurencije. To nitko ne sprečava ni dan danas po postojećim zakonima. Opet, što je konkurencija? Da li je konkurencija to da se natječe više brodara za istu liniju neprofitnu koju država subvencionira ili je konkurencija to da na istoj liniji uz državnu liniju postoji i županijska linija kao dopunska linija pa ako netko hoće voziti i smatra da mu je to povoljno, a može biti povoljno jer "Jadrolinija" najčešće vozi sa novim trajektom od par milijuna eura, a ovaj kupi polovni od pol milijuna eura pa nek' vozi, zašto ne bi vozio? Imamo dakle na Mediteranu dva potpuno ekstremna primjera. Jedan je Grčka sa 10 privatnih brodara, nema državnog brodara, nema povlaštenog brodara, ali zato svaki od njih 10 ima po svoje dvije linije do bilo kojeg otoka. Otok Paros od Pireje udaljen kao Lastovo od Splita ima 20 linija dnevno, ima 16 tisuća stanovnika kao otok Brač, o tome Lastovo može samo sanjati, ima dvije linije dnevno i točka, ali tu nema strane konkurencije, nema tko ući u konkurenciju domaćih brodara. Imamo Italiju koja opet je napravila sustav tako pažljivo da zapravo stranac ne može ući. Imaš Tireniju koja pokriva sve što zapravo manje-više vrijedi i imaš ostale koji upadaju na dopunske linije bilo u sezoni bilo izvan sezone kao pojačanje na onim linijama gdje se Tirenija zapravo ne može uključiti. I sad se tu dovodimo do ključnog pitanja, da li je za ovo sve skupa nužno radi regulative Europske unije? Jedini sporazum koji imamo na snazi je sporazum o stabilizaciji i pridruživanju i što on kaže? Članak 51. kaže da se odredbe o poslovnom nastanu stranih firmi, dakle o tome da stranci tu registriraju svoju podružnicu kao hrvatsku firmu itd. kaže da se te odredbe neće primjenjivati na obavljanje brodskog prometa. Dakle, tu stranci ako se držimo SSP-a neće ući niti to mora biti deklarirano u ovom zakonu u jednom od članaka u kojem se kaže da ako nitko od domaćih ne pokaže interes onda ćemo uvesti stranog brodara. Dalje, kaže članak 52. da Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju ne sprječava Hrvatsku da primijeni posebna pravila koja se odnose podružnice firmi iz unije bilo radi opreznosti, bilo radi pravnih ili tehničkih razlika, što znači da ako slučajno uđe strani brodar mi ga uvijek možemo maknuti iz natječaja ako se držimo sporazuma. Ali da se držimo sporazuma onda to ne bi uopće stajalo kao mogućnost u ovom zakonu. Dalje, kaže članak 54. stavak 3. to je najinteresantnije a odnosi se na jedan od članaka u ovome zakonu u kojem se kaže da koncesionar može imati u posadi hrvatske državljane ili državljane članica EU. Ne propisuje se da moraju znati hrvatski jezik. To se negdje spominje da je službeni jezik na brodu hrvatski što znači da oni komuniciraju sa putnicima na hrvatskom ali sa kapetanom možda na engleskom. U članku 54. stavak 3. se izričito kaže da državljani Europske unije, to je članak 54. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, da državljani Europske unije mogu ući u Hrvatsku privremeno na višoj funkciji u cilju uspostave podružnice ali ne smiju se baviti pružanjem usluga. Ako brodarstvo na linijskom prometu nije pružanje usluga ja ne znam što jest. Prema tome, i ta finta da mi radi europskih normi i zahtjeva moramo ovdje uvesti strane brodare ili strane mornare na koncesioniranim brodovima zapravo ne stoji jer nas na to ne obvezuje Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju. Prema tome, sad se vratimo zapravo na ono što je bitno a to je tko uopće ovdje može biti konkurencija i u kojim uvjetima. Tko može biti konkurencija? Mogu li to biti rabska plovidba, lošinjska plovidba, mediteranska plovidba i ribarska zadruga … [[Govornik se ne razumije.]] Oni mogu biti konkurencija ali samo na linijama na koje su već koncesionirani. To su zapravo firme nastale voljom tih općina sedamdesetih godina i nakon toga su privatizirane i drže samo tu jednu liniju za taj jedan otok. Oni ne mogu se natjecati na svim ostalim linijama. Mogu li to svi ovi koji su … [[Govornik se ne razumije.]] nakon 2000. godine Alpex, … [[Govornik se ne razumije.]] Sen Marina, … [[Govornik se ne razumije.]] Jesenice. Mislim da isto ne. Premali su. Oni su zapravo počeli svoj razvoj tek 2000. godine. Ako dakle … [[Govornik se ne razumije.]] liberaliziramo tržište nama u igru mogu ući stranci ne budemo li se držali Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju ali sad smo tu u problemu. Kako je ova Vlada već pokazala nevjerojatnu sklonost da zanemari Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju onda kad je to u hrvatskom interesu, na primjer kod šećera ili na primjer kod bešamnih cijevi iz Siska ili kod niza drugih primjera, tko nam jamči da unatoč tome što nam Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju daje pravo da onemogućimo ulazak stranih firmi u brodarsko tržište da se sa ovakvim zakonom to zapravo neće dogoditi. Dakle, ponavljam. Sve što im je tu dano ne moramo im dati. Koncesijski ugovor za brodara mora dakle biti takav da jamči sigurno obavljanje brodskog prijevoza, ali na koji način. Na način da imamo državne linije koje su zakonski zajamčene gdje država jamči standard, gdje u pravilu vozi Jadrolinija ili neki od ovih koji su se do sada dokazali na tim državnim linijama a novi mogu ući uvijek na dopunske odnosno županijske linije. Županija procijeni da treba još jedna linija za Stari grad na Hvaru ili još jedna linija za Lastovo, pa neka vozi. Ako hoće voziti neka vozi. Ali ne može dospjeti na državnu liniju ako prije toga nije prošao jedan probni staž od tri godine. Ako je zadovoljio kroz te tri godine onda neka se natječe. Ali ne može u startu reći e sada bih ja ovo vozio. Ne znam kako … [[Govornik se ne razumije.]] prošli na tome. I naravno, moraš imati domaće mornare na tom svom brodu da nam se ne dogodi da narušimo tržište rada u brodarstvu samo sa time. Nemojmo se sa time igrati. Sjedište agencije da se izbjegnu ti sukobi sjevera i juga na Jadranu neka bude u Zagrebu ali neka agencija ima regionalne uprave u Puli, Rijeci, Zadru, Šibeniku, Splitu i Dubrovniku zato što će ta agencija po našem sudu morati nadzirati ne samo državne linije nego i ove dopunske županijske linije, inače ćemo se dovesti u situaciju da svaka županija unutar sebe formira jednu mini agenciju koja će to sve skupa nadzire a to je, oprostit ćete, potpuno besmisleno i bacanje novca. Onda neka to bude realizirano na ovakav način. I naravno, da zaključim, za nas je u ovoj situaciji uz ovakav model privatizacije koji je tu prezentiran potpuno besmislena i nepotrebna privatizacija Jadrolinije, pogotovo kad imamo iskustvo iz Italije koje kaže gotovo suprotno. Dakle, ja vas lijepo molim nemojmo izmišljati toplu vodu, pogledajmo što Talijani rade, oni su nam najbliži. Možemo jako dobro procijeniti njihov model ovdje. Imamo dakle državnog brodara koji je kičma brodskog prijevoza, imamo uz to dopunske linije na županijskim linijama ali na državnu liniju može ući tek nakon što prođe probni rok od najmanje tri godine.
Hvala lijepa. Replika poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa. Kolega Tadiću, vi ste dobro primijetili i točno uočili sve mogućnosti zabluda. Naveli ste razloge koji opravdano govore u prilogu tome da je pomalo i neshvatljivo da li je ukupnost ovog zakona i njegova intencija da pojača brigu o otocima, da osnaži državnog brodara i da poveća veće učešće domaćih brodogradilišta da čim veći broj koncentracija bude u domaćim prijevoznicima. Nažalost, mi ne učimo na tuđim iskustvima, pa i tuđim greškama nego uvijek se uzdamo da je bolje to ponavljati sam kod sebe, pa onda dva puta mi ponovimo grešku, onda treći puta se tek upale naše svjećice i kažemo pa vidite pa i to nije baš bilo tako dobro iskustvo. Obično vremenski odmah bude nekih desetak godina i nakon toga se opet kao što sam i prije rekao svi složimo. U pitanju tog jezika mi imamo danas iskustva takva da u nekim našim hotelima na Jadranu nije dobro ili gotovo nije službeni hrvatski jezik. Nije službeni hrvatski jezik. Dobro ste čuli. Službeni je jezik neki drugi. I ako taj drugi ne govorite vi nećete imati posla, morat ćete otići. Pa onda se čemu čuditi mogućim ovakvim promišljanjima kakva su kazana i u pogledu posade i u pogledu jezika. I to nema nikakve veze sa našim obvezama u Europskoj uniji, to nema nikakve veze sa bilo kojim obavezama. To ima samo veze sa našoj nesnošljivom i nepodnošljivom lakoćom kako prihvaćamo sve što je tuđe. To je naprosto zabrinjavajuće. I ovaj zakon je idealna podloga da porazmislimo prije nego što se donese u ovakvom obliku jer u ovom obliku on nije ni u interesu "Jadrolinije", ali nije ni u interesu ostalih brodara. Ja ne govorim ovdje i ne želim da se stvori dojam da mi govorimo protiv privatnih brodara, … [[Govornik se ne razumije.]] i ostalih. Oni imaju svoje mjesto. Ali ovdje kad postoji ukupna, globalna opasnost da se taj segment dovede u pitanje.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Tonči Tadić.
Kolega Markov, dakle kad je riječ o brodogradnji koju ste prvo spomenuli. Pa naravno da država treba poticati i brodogradnju, ali neka potiče domaću brodogradnju. To je kao prvo. Ali domaći broj ne mora biti uvjet da netko dobije koncesiju. Pa pola "Jadrolinijinih" trajekata su kupljeni vani "Tin Ujević u Grčkoj, "Petar Hektorović" u Skandinaviji, "Ivan Zajc" u Italiji. Kako možemo onda privatnika prisiljavati da ima domaći trajekt? Ako je kvalitetan neka bude na dopunskoj liniji. Ali najveću kvalitetu može imati "Jadrolinija" sa domaćim trajektima. A što se tiče ovih uvjeta stranci, strani brodari, strani jezik. Oprostit ćete, u prošlom sazivu ratificiran je Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju. Mi nismo bili za njega. Ali kako je na snazi želim se držati svake riječi, zareza … [[Zbog predsjedničkog zvona, govornik se ne razumije.]] ako je tu u interesu hrvatske države. Pa dajmo da se držimo barem tamo gdje je u korist Hrvatske, a to je u ovom slučaju naše brodarsko tržište. Nitko ne poriče da se u Hrvatskoj plovi, ali neka to budu hrvatske firme. Dajmo nekoliko godina da se stvori još hrvatskih firmi koje će poboljšavati brodski prijevoz. Ponavljam, 1910. bila je najveća na svijetu … [[Govornik se ne razumije.]] ali nju karakterizira, uz proizvodnju na samim otocima, strahovito intenzivno brodarstvo i strahovito velika privatna inicijativa. Postoji loj koji vozi, postoji loj, ali postojalo je i masu drugih brodara, i Kozulić i ostali koji su propali. Stvorimo ih opet. Neka postoji "Jadrolinija" kao … [[Govornik se ne razumije.]] ali neka postoje i ostali. I nemojmo se vaditi na subvencije. Subvencija svih brodskih linija u Hrvatskoj je 280 milijuna kuna, a samo Tirenija godišnje prima 190 milijuna eura. A gdi su ostali? U Italiji. Prema tome, molit ću lijepo, subvencija ne može biti razlog da zanemarimo potrebe naših otočana i naših brodara.
Druga replika, poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Hvala lijepa. Ovo što je gospodin zastupnik Tadić rekao ja bih, ako izuzmemo odlomak o Agenciji, gotovo u cijelosti potpisao. Naime, ja naravno imam mišljenje da bi sjedište Agencije trebalo biti na jednom od otoka, jer bi time eto i poboljšala se zaposlenost itd., itd. Ali dobro, to je moje mišljenje i ono će biti i dalje tako. Međutim, htio bih, eto, uz samo obrazloženje predlagača postojećeg stanja kojim doslovno glorificira stanja u "Jadroliniji", dakle bolju ocjenu "Jadrolinija" nije mogla dobiti od onoga što predlagač zakona je napisao u obrazloženju ovoga zakona. Zatim drugo, Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju ni u kom slučaju ne obvezuje hrvatsku Vladu na donošenje ovog zakona. Treće, imamo iskustva iz nama susjednih zemalja. Prvenstveno iz Italije. I sad ja postavljam vama gospodine Tadiću pitanje. Po vašem mišljenju, koji su slavni razlozi donošenja ovoga zakona? Jer on, on u struci, dakle on u struci konzultirali smo struku, pomoračku struku, konzultirali smo sindikate, konzultirali smo otočane. On nema uporišta u ni jednoj od ovih točaka o kojima govorimo. Pa zašto onda po vašem mišljenju predlagač donosi ovaj zakon, odnosno predlaže da se donese ovakav zakon?
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Tonči Tadić.
Što se tiče Agencije, mene je zaprepastila činjenica koliko je energije potrošeno na sjedišta Agencije, umjesto da se bavimo po mom sudu, moj sud, dopustite, moj sud važnijom temom, a to je struktura brodskog prijevoza. Naši modeli koje smo predložili je takav da zadovoljava i sjever i jug Jadrana. Agencija neka bude vezana za ministarstvo. I kad smo predlagali ustroj ministarstva, predlagali smo ga zapravo prije 2 godine, da bude sastavljeno od sume agencija. Ali onda neka Agencija ima ispostave u svakoj od većih pomorskih centara. S tim bismo taj cijeli problem naprosto anulirali. A koji su motivi? Čujte, ja sam iščitavao sve te europske dokumente i, a mišljenje dakle Europske komisije nas na to prisiljava. Ja mogu samo naslutiti, a najbolje da to pitate kolege iz ministarstva, ja mogu samo naslutiti da je njihova želja možda bolje uređenje tržišta. Ali tržište je uređeno postojećim zakonima i svi plove. Ali ne bih htio biti advokat Vlade, neka predstavnici Vlade odgovore zašto je tome tako.
Jedna obavijest. U 13 sati u dvorani "Stjepana Radića", 133, sjednica Mandatno-imunitetnog povjerenstva. Na znanje i ravnanje članovima Mandatno-imunitetnog povjerenstva. Poštovana zastupnica Ruža Tomašić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Gospodine tajniče, kolegice i kolege. Na otocima i u priobalju se obično kaže: "Dajte dite materi.". Stoga smo se mi našli sa našim domaćim brodarima, koje ovaj puta pozdravljam, pa smo u dogovoru s njima, Hrvatska stranka prava je dogovorila se s njima i predlažemo nekakve konkretne promjene ovoga zakona. Dakle, ovako, u članku 6. u stavku 3. iza riječi: "U državnom proračunu u okviru sredstava za rad ministarstva nadležnog za poslove pomorstva osigurat će se sredstva za poticanje gradnje brodova.", mi želimo da se dodaju riječi: "u domaćim brodogradilištima". A razlog je zato što poticanje brodogradnje ima smisla samo ako je riječ o hrvatskoj brodogradnji. U članku 10., 1. i 2. stavku se mijenjaju i glase: "Na liniji određenoj prema članku 5. ovoga Zakona sa odgovarajućom vrtom broda, kapacitetom broda, relacijom i učestalosti prijevoza može se istovremeno utvrditi postojanje linije drugog značaja, ako postoji potreba veće učestalosti prijevoza. Veću učestalost prijevoza na državnim linijama može zatražiti županijsko, gradsko ili općinsko poglavarstvo. U tom slučaju prijevoz će obavljati brodar koje je dobio koncesiju za obavljanje prijevoza na toj državnoj liniji." Naime, mi smatramo da se na liniji određenoj prema članku 5. ovoga Zakona može utvrditi i županijska linija ako se tijekom vremena uoči potreba veće učestalosti prijevoza. Mora dakle biti omogućeno naknadno uvođenje županijske linije. Zakonski zajamčeni standardi linijskog brodskog prijevoza definiran je kroz državne linije, a županijske linije imaju status dopunskih linija. U članku 11. dodaju se novi stavci koji glase : uvjet za dodjelu koncesija za obavljanje javnog prijevoza na državnim linijama je iskustvo u obavljanju javnog prijevoza, u linijskom, obalnom, pomorskom prometu u hrvatskom teritorijalnom moru u trajanju od najmanje 3 godine. Prednost pri dodjeli koncesija imaju Jadrolinija Rijeka u smislu Zakona o Jadroliniji Rijeka i drugi brodari koji obavljaju linijski obalni pomorski promet. A razlog je što se ovim omogućava prioritet pri dobivanju koncesija postojećim domaćim brodarima. Novi ili strani brodar koji se želi uključiti u dobivanje koncesija za državne linije mora prije toga proći svojevrsni probni rok. To ih međutim ne priječi da dobiju koncesiju za županijske ili lokalne tj. dopunske linije. U članku 15. mijenja se i dopunjava stavak 1. tako da se iza riječi: "na državnim linijama" dodaju riječi "i na županijskim linijama". Dodaju se novi stavci 4., 5. koji glase: "Sjedište agencije je u Zagrebu. Agencija ima svoje regionalne upravne odjele u Puli, Rijeci, Zadru, Šibeniku, Splitu i Dubrovniku". A razlog je to što se, što ovim smo uklonili sporove o sjedištu agencija. Obzirom na rastući brodski promet te obzirom na potrebu nadziranja i državnih i županijskih linija Agencija bi trebala imati svoje ispostave tj. regionalne upravne odjele u Puli, Rijeci, Zadru, Šibeniku, Splitu i Dubrovniku. U članku 17. mijenja se stavak 2. tako da glasi: "Obavljanje svih poslova u svezi sa davanjem koncesija na županijskim i međužupanijskim linijama proceduri sukladnoj državnim linijama iz stavka 1." Naime Agencija treba imati ovlasti nadziranja i državnih i županijskih linija. U protivnom će se dodjela koncesija i nadzor nad brodarom koji obavlja prijevoz razlikovati od županije do županije a samim time razlikovat će se i standard brodskog prijevoza. U članku 26., stavci 3. i 4. se mijenjaju i glase: Odluka o davanju koncesije za županijske linije i međužupanijske linije donosi agencija na zahtjev županijskih poglavarstava. Odluka o davanju koncesije za lokalne linije općinske odnosno Gradsko poglavarstvo uz suglasnost Agencije. Stavak 5. se briše jer na zahtjev županijskih poglavarstava Agencija bi trebala dodjeljivati i oduzimati koncesije. Stavak 5. je nepotreban uz ovako napisan članak. U članku 28. u stavku 1. u točki 5. brišu se riječi: odnosno država članica Europske unije. Dodaje se nova točka 6. koja glasi: Da ima zamjenski brod istih ili približno istih karakteristika odnosno sklopljeni ugovor s drugim brodarom koji im po potrebi može osigurati zamjenski brod istih ili približno istih karakteristika. Naime postojećom formulacijom točke 5. u članku 28. kaže se da članovi posade broda trebaju biti hrvatski državljani ali mogu biti i državljani država članica Europske unije koji imaju sklopljen ugovor o radu s brodarom. Na taj način posredno se uvode strani mornari na hrvatsko tržište rada. Zanimljivo je da nigdje nije navedeno obveza da znaju i hrvatski jezik. Jedan od uvjeta za dobivanje koncesija trebalo bi biti i zamjenski brod. Takav brod može već sada osigurati jedino Jadrolinija dok ostali brodari moraju predočiti ugovor kojim po potrebi jamče najam zamjenskog broda. U članku 30. u stavku 2. dodaju se riječi: te Upravno vijeće Agencije. A to je stoga što bi Agencija trebala sudjelovati u dodjeljivanju i oduzimanju koncesija iza županijske linije. Prema Prijedlogu zakona članove stručnog povjerenstva za provođenje natječaja za davanje koncesija imenuju županijska poglavarstva, a mi smatramo da ih treba imenovati i Agencija. U članku 46. stavci 2., 3., 4. se brišu zato što je strana kabotaža neprihvatljiva u hrvatskom teritorijalnom moru posebno ako je riječ o stranom brodaru koji nema iskustva u plovidbi hrvatskim dijelom Jadrana. Sadašnja formulacija članka 46. dopušta i sljedeći razvoj događaja. Domaći brodar utvrdi da mu je koncesija u sadašnjim uvjetima neisplativa te odluči da zatraži, da ne zatraži produženje koncesije. Tada se bez natječaja koncesija dodjeljuje izravnom pogodbom ili što je još gore uvodi se strani brodar opet bez natječaja. Članak 33. nudi istodobno daleko prihvatljiviji postupak. Članak 69. se briše, a obrazloženje je: zato što je jednostavan razlog zato što se privatizacija Jadrolinije nakon dodjele svih koncesija na sve linije nepotrebno je bilo kakvo spominjanje privatizacije Jadrolinije. Njena uloga je zaštita zakonski zajamčenog standarda brodskog, linijskog prijevoza i najbolje da u tu svrhu ostane u državnom vlasništvu. Privatna inicijativa iskazuje, iskazuje se ne kroz privatizaciju Jadrolinije nego kroz uvođenje drugih brodara na županijske i brodske linije kroz javno privatno partnerstvo što koncesija i jest. A još jedna primjedba kolegama koji kažu da, da populacija stanovnika na otocima raste. To nije istina. Gospodin Bačić će mi isto potvrditi da na otoku Korčuli konkretno da je ove, prošle godine da je 20, 30, 40% više umrlih nego rođenih. I ja bih volila državnog tajnika da se na kraju očituje o ovim našim prijedlozima. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče argumentirano izlaganje gospođe Ruže Tomašić želim potkrijepiti dodatnim činjenicama u vezi gradnje brodova i pristaništa. Najbolji primjer su za to pitanje Jadrolinije i Rapske plovidbe koje su počele pripremu za tržišnu utakmicu gradnjom novih, većih, protočnijih brodova zato što im treba vremena da se još bolje pripreme. Prema tome zato trebaju imati i te prioritetne koncesije da bi se pripremili, da bi sve bilo kako treba. Drugo je bitno kazati recimo za šibensko područje treba izgraditi pristaništa. Usporedba na primjer motorni brod Mislav ne može voziti ekonomičnom brzinom jer prolazi zaštićenim područjem. Također znamo i sami da je linija Šibenik-Ankona ukinuta i sad imamo liniju Zadar-Ankona jer je uplovljavanje u šibenski prostor gubitak vremena zbog potrebe smanjenja brzine i prolaska kroz kanal. Također trebamo kazati da do dan danas nije riješena sudbina 10 poginulih pomoraca iako smo u Zakonu o pravima hrvatskih branitelja dali taj amandman a njihove sudbine, obitelji još nisu riješili. Prema tome sve ovo još govori dodatno da se ne može govoriti što je sad to prijelazno razdoblje? Ono ne počinje za 5 godina. Ono počinje sutra. U tome je cijeli problem da bi na noge stale i Jadroliija i Rapska i da bi zaštitili naše interese, a ne neke tuđe. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Ruža Tomašić.
Hvala lijepa. Potpuno se slažem i podržavam kolegu.
Poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Kolega Tadiću evo jednog panonskog mornara na jadransku temu. S time da moram priznati da sam zatražio pomoć i savjete jadranskih kolege, a kada se obratite sindikatima onda možete imati niz korisnih sugestija u boljem čitanju zakona naročito kad je Vlada predlagatelj. Ja ću zapravo u svojoj raspravi obrazložiti zašto neću podržati ovaj zakon kao i moje kolege u Klubu a vjerojatno i amandmane koje sam na vrijeme dao, a za koje sam siguran da se ministar već pripremio da ih odbije. Dakle 4 razloga su: Prvo je predložena Agencija za obalni i linijski pomorski promet koju sada Vlada predlaže, a moram podsjetiti da negdje prije godinu dana mi upravo jesmo predlagali jednu agenciju koja bi trebala gospodariti i morem i otocima, priobaljem pa i ovaj dio posla za nju predvidjeli i tad je Vlada u svojem obrazloženju rekla da takva agencija Hrvatskoj nije potrebna, sada je djelomično potrebna, ali ne razumijem zašto. Agencija radi one poslove koje je do sada radilo ministarstvo bez ijednog kriterija za raspisivanje natječaja, bez ijednog kriterija onog suštinskog dijela posla, a to je dodjela koncesije. Četiri-pet čovjeka koji to sada radi u ministarstvu, da li će biti u agenciji sasvim sve jedno, odnosno samo skuplja varijanta provedbe onog dijela državnog posla. Drugi razlog zašto neću glasat za ovaj prijedlog zakona, jer će amandman biti odbijen, je odredba u članku 28. koja predviđa da državljani članica Europske unije mogu biti članovi posada. Naime koliko je meni poznato, Hrvatska još uvijek nije članica Europske unije, pa mi nije jasno zašto već sada prije no što jesmo članice, idemo sa rigoroznijim odredbama nego je to bilo koja druga zemlja napravila prije no što je stupila u članstvo Europske unije. Hrvatska ima jednu specifičnost koju nije ni jedna država koja je ulazila u Uniju ili koja se pripremala imala, a to su otoci. Po broju naseljenih otoka i po činjenici da je povezivanje otoka i kopna nacionalni interes. Grci jesu bili u sličnoj poziciji, međutim oni su ranije imali brodske linije privatizirane pa nisu morale voditi ovakvu raspravu. E sada ako ima Hrvatska išta što možemo reći da jesmo specifični to je naši otoci, mi ovdje idemo sa rješenjem koje od nas nitko u Europi ne traži da bi se dokazali da smo veliki Europejci i dali konkurenciju svojim pomorcima s područja članica Europske unije. A valjda kada ćemo biti članica Europske unije onda ćemo to proširiti na Aziju i Afriku. Ne razumijem zašto. Ne razumijem kome to treba i kako onda stoje tvrdnje da se sadašnji pomorci kod naših brodara ne trebaju zabrinjavati za svoju sudbinu. Treće, taj isti članak govori o tome da oni koji sudjeluju na natječaju mora dati dokaze da će ispuniti uvjete. Mora dokazati da će ispuniti uvjete, a ne da ima uvjete. Prvo ne razumijem kakvi će to biti dokazi, a drugo otvaramo tržište na jednom osjetljivom području i zadovoljavamo se sa dokazima da će netko ubuduće ispunjavati nekakve uvjete. Kada netko ulazi u natječaj, a čujem da informacije o tome kakvi će ti uvjeti biti u Europi su već poznati, onda barem minimum pristojnosti je da onaj stranac koji se javlja na natječaj u Hrvatskoj, ispunjava uvjete u tom trenutku. Još i njima dajemo prolongaciju ne znam na koje vrijem, da državi dokazuje da će ispuniti uvjete a u trenutku javljanja na natječaj valjda nema brodove, ali se može javiti na natječaj i dobiti koncesiju, a brodove će imati onda kada će "Jadrolinija" morati rasprodavati svoje brodove jer će ostati bez posla. I četvrto. Ukoliko kroz prioritetne linije barem na 12 godina što u 5. amandmanu predlažem, ne zadržimo mogućnost da konkurencija dolazi postupno i nakon što domaći brodari koji su poticajem države obnavljali flotu, koji su ograđeni u domaćem brodogradilištu, ne otplate veći dio kredita koji imaju na te brodovlje, imati ćemo situaciju da će doći jeftina konkurencija, a ona može biti jeftinija samo sa starim brodovima koji nisu opterećeni kreditima ili imaju minimalno opterećenje i onom posadom koja je manje plaćena od hrvatske posade. Samo onda mogu biti konkurentni, a i forsirajući ovakva rješenja očito se to želi i postići. Pa zbog toga oko svih dilema da li je ovaj zakon dobar za otoke ili ne, sud danas ovdje ne trebamo dati. Stanovnici otoka će ubrzo imati mogućnost, ocijeniti čiji su argumenti bili ispravni i točni i kakve će posljedice ovakvo rješenje imati. Ukoliko pak zaista ovaj zakon bude prihvaćen, za 4-5 godina nećemo imati "Jadroliniju", ljude s otoka na kopno, iz kopna na otoke neće voziti, prevoziti "Jadrolinija" nego … [[Ne razumije se.]] Neznam zašto se svi pravimo da neznamo da su strani brodari registrirali svoje tvrtke u Hrvatskoj, da smo iščekuju donošenje ovog zakona i raspisivanje natječaja, a za sve ostale radnje koje su potrebne za preuzimanje linija kroz tobožnje natječaje tobožnje agencije, zapravo već napravljene. To je zapravo pozadina ovog zakona i ništa drugo. Hvala.
Poštovani zastupnik, potpredsjednik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Još nemam definitivno odluku kako ću glasati za ovaj zakon ili protiv zakona ili biti suzdržan. Naime nisam siguran da se amandmanima prijedlog zakona može popraviti, jer ja smatram da se radi o nedovršenom projektu kojeg bi trebalo poslati u treće čitanje i do trećeg čitanja ga pokušati popraviti. Dopustite samo nekoliko primjedbi koje se prije svega odnose na bit stvari, a zatim neke koje se odnose na formalnopravni izričaj. Prvo zakonom je u tvrđeno da je djelatnost javnog prijevoza od interesa za Republiku Hrvatsku u članku 3. ovog zakona. Ja moram odmah reći da na žalost ako se to utvrdi ili na sreću po Ustavu se mora odmah utvrditi i kako se ostvaruje zaštita tog interesa Republike Hrvatske u istom tom zakonu. Ovaj zakon to pitanje uopće ne razrađuje i umjesto da on govori o tom pitanju ili upućuje da li bi neki zakon drugi kao npr. Zakon o "Jadroliniji" mogao zaštititi i ostvariti interes Republike Hrvatske, on zapravo radi nešto sasvim drugo, nešto neuobičajeno i u nomotehničkoj praksi, a to je da prijelaznom i završnom odredbom članka 70. briše članak 3., članak 6. i članak 19. zakona o "Jadroliniji" koji između ostaloga su trebali odraditi i razrađuju ulogu društva "Jadrolinije" kada je društvo "Jadrolinije" po sili zakona mora obavljati prijevoz na linijama pomorskog prijevoza radi zaštite državnog interesa i gdje se pojavljuje u funkciji nositelja javne ovlasti s jedne strane i s druge strane kako ostvaruje te ne samo javne ovlasti nego javne dužnosti u suradnji s Ministarstvom mora, pomorstva i veza. Ja moram reći da je u tom pogledu vrlo interesantno razrađeno u zakonu 19. čak i u slučaju štrajka ili drugih izvanrednih okolnosti ako se ne vozi na tim linijama, šta je dužna i kako je dužna postupati "Jadrolinija". Svega toga sada nema u ovom zakonu i u ovom zakonu se praktički i sukladno odredbama članka 29. ne samo otvara tržište nego se otvara tržište bez ikakvih ograničenja gdje se između ostaloga kaže, citiram: "Prilikom davanja koncesije prednost ima brodar koji je ponudio veću naknadu za koncesiju na određenoj liniji, ne traži potporu ili traži manju visinu potpore, a brod je manje starosti a veće udobnosti." Oprostite poštovane kolegice i kolege, ovo sa zaštitom vrijednosti prijevoza kao interesa Republike Hrvatske nema baš prevelike veze. To tim, a ima puno velikog značenja ako se stavi u kontekst sa člankom 63. gdje se kaže da je Jadrolinija društvo za linijski pomorski prijevoz putnika i tereta Rijeka, koja do dana stupanja na snagu ovoga Zakona održava državne linije temeljem posebnog zakona, nastavit će održavati postojeće linije do preuzimanja linija od strane brodara, itd. Prema tome, očigledno je da je člankom 29. ovoga Zakona zapravo namješteno da se brodarima osigura da konkuriraju na ovom dijelu i da zapravo pokušavaju postići dogovor sa državom oko toga tko će dobiti koncesiju, a ne tko će zaštititi javni interes Republike Hrvatske. I zbog toga je taj Zakon nedorečen. Naravno da u tom kontekstu je sasvim jasna i odredba da će se privatizacija Jadrolinije otpočeti tek nakon što se podijele koncesije, a ovim je unaprijed određeno da će se zapravo prvo privatizirati linije, pa tek onda nakon toga zapravo otvoriti privatizacija Jadrolinije. Čime se u biti jednim udarcem ubijaju dvije muhe. S jedne strane se zapravo privatnom sektoru omogućuje da dobije linije i to ne samo uz potporu države nego da država prelijevanjem dohotka iz proračuna daje to privatnom sektoru, a da u isto vrijeme Zakonom nije propisao kako taj privatni sektor kada obnaša tu liniju je dužan zaštititi državni interes. I to je najveća mana ovoga Zakona i taj Zakon je u tom pogledu potpuno nedorečen, on se mora doraditi. Drugo, ovo se nije doradilo, kažem, a pogotovo nakon što se brišu pojedine odredbe Zakona o Jadroliniji. Drugo što je važno naznačiti jeste činjenica da isto tako rokovi koji su propisani ovim Zakonom su praktički neodrživi. Jer vi ako uzmete rokove iz članka 62. u vezi sa rokovima iz članka 66. onda ćete jedanputa vidjeti da primjerice imenovanje Agencije, odnosno upravnog vijeća i svega ostaloga u odnosu na rokove iz članka 62. u odnosu na 66. gdje će se tek tada u roku od 90 dana Vlada razraditi. Pitanje propisa iz članka 29., zatim članka 39. i članka 50. iako se zapravo radi o jednom propisu a ne o više propisa, što je opet i nomotehnički neodrživo ovako kako je to regulirano. Onda postaje jasno da zapravo takva situacija, ako se postavlja pitanje a šta će ta agencija raditi dok Vlada nije svoje propise donijela? Sasvim je jasno da su ti rokovi jedan drugoga isključuju. Drugo što bih htio napomenuti jeste činjenica da se na ovaj način zapravo ne Jadrolinija baca na tržište, nego je Jadroliniju stavlja u nepovoljni odnos na tržištu. U nepovoljni odnos na tržištu. Naime, vi morate voditi računa da još uvijek postoji Zakon o Jadroliniji po kojem Jadrolinija u preostalim važećim odredbama mora ispunjavati određene uvjete, mora ispunjavati određene obaveze prema državi kao državno poduzeće, a da svi ostali privatnici to ne moraju. I u takvoj situaciji je Jadrolinija u budućim tržišnim odnosima kod dodjele koncesija u nepovoljnom položaju. I zbog toga je trebalo Zakonom razraditi ovo pitanje i isto tako razraditi ovo drugo pitanje kroz Zakon o Jadroliniji. Treća, četvrta stvar. Ovo je, nomotehnički je vrlo interesantno da se lex generalis sa generalnom zakonskom odredbom zapravo mijenjaju specijalne odredbe. To nije dopustivo umjesto da lex specialis bude odredba koja derogira generalnu odredbu mi sada generalnom odredbom mijenjamo i to ne samo u Zakonu o Jadroliniji nego i u Zakonu o otocima iz kojeg proizlazi sadržaj i bit opet onog državnog interesa Republike Hrvatske. To je to, ovaj Zakon je potpuno nomotehnički nedorađen. Uostalom, čak između ostaloga, u članku 61., ja ću uzeti najbenigniji koji govori o prekršajima. Primjerice, između ostaloga se kaže u točci 8. koji na brodu ima člana posade koji ne ispunjava uvjete iz članka 28. stavak 1. točka 6. Znate, taj članak 28. stavak 1. nema točke 6. uopće. On ima samo točaka 5, prema tome, čak ni prepisano nije dobro jer do kraja nije usklađen ovaj Zakon nomotehnički sam unutar sebe, a kamoli šta drugo. Peto, ovaj Zakon kaže između ostaloga u članku 71. treba stupiti na snagu danom objave. Pa za boga miloga, on nije u skladu ni sa Ustavom, člankom 89. Ustava koji jasno kaže, ako se traži prijevremeno stupanje, prije od 8 dana od stupanja, onda se moraju navesti posebni razlozi koji to nalažu. To nije navedeno niti objašnjeno. Šesto, ovo, predlagatelj je nekorektan prema Saboru i prema saborskim zastupnicima. Naime, u završnom dijelu na strani 38. kaže se između ostaloga u Glavi VI., rimsko 6, svi prijedlozi suštinske naravi ugrađeni su u konačni prijedlog zakona. To nije točno. Primjerice, u Saboru je bilo rasprave o prioritetnoj koncesiji. Zašto? Zato što bi zapravo prioritetna koncesija Jadroliniji i državnim brodarima i drugim brodarima na državnim linijama koji su od interesa za Republiku Hrvatsku bilo jedan od oblika kako zaštititi taj interes Republike Hrvatske dok postoji takva mogućnost i takva obaveza, dok ne razriješimo na drugačiji način, eventualno drugim propisima. Ali ako su takvi prijedlozi dati u saborskoj raspravi, dao sam ih ja, dala ih je kolegica Dorotea Pešić, dali su i drugi. A o tome uopće nije izjašnjeno niti se obrazložilo zašto se taj prijedlog nije prihvatio nego kaže se ugrađeni su u prijedlog zakona, a uopće nisu ugrađeni u prijedlog zakona. Pa mislim da ipak malo više dostojanstva i odgovornosti prema Saboru predlagatelji zakona moraju imati. Bez obzira, znate, primjedba čija je i kakva je, treba biti fer. Pogotovo ne treba napisati tu u zakonu da se kao sve to dogovorilo. Pa čitamo mi sve ovo što piše ovdje, itd., itd. Sedmo, iz samog obrazloženja Zakona proizlazi zapravo zašto se Zakon donosi. Već je vidljivo iz obrazloženja Zakona da se priprema projekt i da je zatražen projekt koji bi trebao dovesti do toga kako osigurati privatizaciju Jadrolinije. Ali oprostite gospodo, ajmo onda donijeti Zakon o privatizaciji Jadrolinije. Nemojmo govoriti o Zakonu o prijevozu u linijskom i povremenom obalnom pomorskom prometu o kojem i govorimo, o linijama od interesa za Republiku Hrvatsku, gdje mi trebamo razraditi sad pitanje šta je sa novim linijama koje će se otvarati prema naseljenim i nenaseljenim otocima u sezoni i post-sezoni. Da vidimo šta ćemo u takvoj situaciji, da li tu i u kojem obliku tržište uvesti? Da li ćemo u takvim otocima i tamo osigurati da poneke od tih linija moraju biti od interesa za Republiku Hrvatsku, što i strateški stoji, razloga potrebe stanovništva. Da vidimo te stvari. Mi o tome trebamo raspraviti, to treba razraditi ovim Zakonom, ako ćemo raspravljati o privatizaciji Jadrolinije. I ja mislim da je Jadrolinija tako važan brodar u Republici Hrvatskoj s obzirom na zaštitu državnog interesa u pomorskom prometu, da je važno donijeti posebni Zakon o privatizaciji Jadrolinije u kojem će se utvrditi i prijelazno razdoblje. I istodobno utvrditi pod kojim uvjetima i na koji način se može izvršiti privatizacija Jadrolinije, a da u istom vremenu onaj pravni … [[Govornik se ne razumije.]] koji će u privatizaciji sudjelovati mora osigurati interes Republike Hrvatske u pomorskom prijevozu dok se ne riješe druga pitanja, odnosno na drugačiji način osigura zaštita, to je u interesu Republike Hrvatske. Zbog toga ja mislim da ovaj Zakon nije dorečen, da je krnji zakon i da taj Zakonski prijedlog treba uputiti u treće čitanje i do trećeg čitanja treba ga doraditi. Hvala vam lijepo.
Hvala. Državni tajnik, Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Evo htio bij se osvrnuti na nekoliko primjedaba, navoda koji su dati tijekom jučerašnje rasprave. Najprije bih htio reći, dakle, da Vlada nije deklaratorna, izjavila kako nema govora o privatizaciji "Jadrolinije" već smo to napisali, o tome se odredili, to je člankom 69. rečeno, dakle da nema privatizacije "Jadrolinije" u najmanju ruku dok se ne provede zakon što dalje ne znači da bi se i nakon toga krenulo u privatizaciju linije ili da je potrebno privatizirati "Jadroliniju". To Vlada niti u jednom trenutku nije rekla. I s druge strane ne znači da naručena studija koju je ministarstvo naručilo od ekonomskog fakulteta ujedno i stav Vlade da treba privatizirati "Jadroliniju". To su dvije odvojene stvari. Mi smo kroz izradu ovoga Zakona, a to sam u prvom čitanju i rekao u ovom Saboru da ćemo se do drugog čitanja očitovati o stavu Vlade, o privatizaciji "Jadrolinije" i mi smo i na temelju te studije i na temelju onoga što ova Vlada promišlja o "Jadroliniji" rekli u članku 69. i držimo i ponavljamo i mislim da to se pokušava taj vrući krumpir baciti Vladi u usta, mi nismo niti držimo niti ima potrebe za privatizacijom "Jadrolinije" i mislim da s time što se nas u Vladi tiče možemo tu priču zatvoriti, jer da smo drugačije mislili onda ne bi tako bili napisali u ovome Zakonu. Druga stvar, jučer je također bilo riječi kako je samo deklaratorna podrška od strane Vlade naspram "Jadrolinije" i kako "Jadrolinija" osim što za poticanje gradnje brodova u domaćim brodogradilištima ima samo 10% sredstava vrijednosti broda kao što to imaju i drugi brodari u Hrvatskoj ne stoji. Ja ću vam reći da jest naime pozicija u zadnjih 5 godina, naime pozicije poticanje gradnje brodova "Jadrolinije" u domaćim brodogradilištima izdvojeno 20 milijuna kuna, dakle nešto malo manje od 3 milijuna eura, dok s druge strane potpora vlasnika, tj. Republike Hrvatske gradnji te iste flote u domaćim brodogradilištima što znači gotovo u potpunosti podmirivanje obveza koja nastaju temeljem vraćanja anuiteta kredita jest 100 milijuna kuna. Dakle, riječ da "Jadrolinija" ili tvrdnja da "Jadrolinija" svoje kredite vraća temeljem poslovanja ili u najvećoj mjeri ostvarivanjem sredstava koja ubire naplatom karata za prijevoz ne stoji jer je kažem pet puta više s pozicije obnove flote "Jadrolinije" isplaćeno za vraćanje kredita za obnovu flotu, za gradnju brodova i to je omogućilo, uvaženi zastupnici, to je omogućilo da "Jadrolinija" može obnavljati flotu, a ne činjenica da "Jadrolinija" može iz vlastitog poslovanja financirati povrat kredita i to je vrlo bitno i to omogućuje gradnju flote i to omogućuje konkurentnost "Jadrolinije" u svakom budućem natječaju koji će biti raspisan po ovom Zakonu. Također je bilo riječi o pitanju javnog interesa. U zakonu je napisano dakle da je djelatnost pomorskog prometa, prvenstveno linijskog pomorskog prometa, ali i povremenog pomorskog prometa dakle djelatnost od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku. Sada je pitanje tko može najbolje štititi taj javni interes, interes Republike Hrvatske? Po meni taj interes najbolje štiti onaj koji obvezu koju je na sebe preuzeo obavlja na način sukladan svim pozitivnim propisima u Republici Hrvatskoj. To može biti i u ovom trenutku obavlja najbolje jer zbog toga je značajno i subvencioniran iz državnog proračuna državni brodar, ali isto tako ne možemo reći da taj javni interes koji se prvenstveno odnosi na potrebe otočana da budu bolje povezani lošije obavljaju i niz drugih privatnih brodara. U ovom trenutku "Jadrolinija" ima zaposleno oko tisuću i 350 pomoraca. Na brodovima privatnih brodara u ovom trenutku u Republici Hrvatskoj zaposleno je između 500 i 600 pomoraca i ti ljudi i te posade obavljaju kvalitetno taj posao i ispunjavaju javni interes koji je ovim Zakonom i definiran. Onaj tko kvalitetno obavlja liniju, tko kvalitetno plovi, tko kvalitetno ispunjava obveze prema državnom proračunu, tko ispunjava obveze prema svim pomorcima, tko kvalitetno održava liniju, tko ima kvalitetne brodove također s punim pravom očekuje da to Vlada, da to Sabor, da to zakonodavac uvažava i da može po istim uvjetima se i u budućim natječajima koji proizlaze iz ovog Zakona javiti. Pitanje prioritetne koncesije vrlo je bitno. Naime, u amandmanu koji je dat od strane SDP-a navedeno je da se prioritetna koncesija riješi ugovorom ili da se prepusti brodarima koji obavljaju trajektni i klasični brodski prijevoz. Dakle, ne podrazumijeva se na sve brodare, a takvih brodara koji, odnosno takvih linija za koje se predlaže davanje prioritetne koncesije ima 32, a 14 ima onih koji bi također trebali ići na natječaj. Postavlja se pitanje da li netko tko je morao već 1997. godine, dakle prije 9 godina ići na natječaj za liniju koju i dan danas obavlja, a koja mu je onda zakonom, odnosno posebnim odobrenjem ministarstva da tada je i još 5 godina obavlja do 2002. godine i kada mu je nakon 2002. godine istekao rok po kojim može dalje tu liniju obavljati sad imati pravo da dobije ponovno prioritetnu koncesiju, a s druge strane nekome tko je na temelju zakona na natječaju dobio liniju i koju redovno, uredno obavlja to isto pravo ne omogućiti. Ja mislim da je i moralno dvojbeno nekome tko je dobio već prioritetnu koncesiju i koju je konzumirao i koja je praktično istekla prije 4 godine dati sada kroz zakon prioritetnu koncesiju, a s druge strane nekome tko to uredno po zakonu obavlja u takvu ga privilegiranu poziciju ne moći uvesti. To je po meni jedna stvar. A druga stvar je što držim da s obzirom da se sredstva koja su, da se usluga koja se pruža u ovom pomorskom prijevozu i koja je subvencionirana sredstvima državnog proračuna da bude dostupna samo određenim brodarima, a ne i drugim brodarima koji ispunjavaju sve zakonske obaveze, obaveze prema pomorskom zakoniku i koji mogu to obavljati. Ja mislim da je to na određeni način diskriminatorski odnos prema svim onim brodarima, privatnim brodarima u Hrvatskoj koji pošteno obavljaju linijski prijevoz, koji pošteno izvršavaju prema svom ugovori i zakonu sve one obveze koje iz zakona proistječu njemu onemogućiti da se javi na neki natječaj. Ne znači da će se javiti i ja mislim da praktično ako govorimo o rabskoj plovidbi da nijedan trenutni brodar u Hrvatskoj kada je u pitanju povezivanje Jablanca i Mišnjaka odnosno Raba s kopnom, nema rabska plovidba ozbiljnu konkurenciju. Ali rabska plovidba je privatni brodar, vrlo kvalitetno obavlja. Pokazala je da privatni brodar može obavljati vrlo kvalitetno javni prijevoz, prijevoz dakle od interesa za Republiku Hrvatsku i ne vidim razloga da to ne bi mogli i drugi brodari ako im se omogući da to naprave. A država kao vlasnik najvećeg brodara svakako da će sama brinuti o brodaru u čijem je vlasništvu i stoga mu niz mjera koje se provode omogućava da uđe najspremnija u tržišnu utakmicu. Tu je prava priča o prioritetnoj koncesiji. Prema tome, prioritetna koncesija se može uvesti ali tada bi po meni bilo niz argumenata koji bi bili protiv takve odluke i koji bi onda tek mogli optužiti ovu Vladu da nekome pogoduje. A ponavljam, u ovom trenutku tvrtke za koje se predlaže prioritetna koncesija su u stranom vlasništvu. Dakle, ne trebamo se plašiti nekih đenoveza kako je rekla gospođa Ingrid Antičević-Marinović. Ne trebamo se plašiti nekog … [[Govornik se ne razumije.]] a u istom trenutku dati prioritetnu koncesiju nekome tko je sada već i stranac. Evo, ističe mi vrijeme. Kasnije ću se ponovo javiti za riječ i reći ostalo, ostalo je još niz primjedbi na koje treba dati odgovor.
Ispravak netočnih navoda, ima ih više. Poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani predsjedniče, uvažena gospodo zastupnici! Ima više krivih navoda počev od onoga da nisu mislili kako su mislili ne bi napisali što su napisali, međutim ono na što se osvrćem i krivi navod da priča o privatizaciji za njih može biti završen posao. Krivo, gospodine državni tajniče, jer da je tome tako ne bi onda ovdje nama poručili da jedan od ciljeva Vlade Republike Hrvatske je postupna kontrolirana privatizacijama. Zatim, potrebno je naglasiti da novi Zakon o prijevozu u linijskom povremenom obalnom pomorskom prometu koji se temelji na pravu obavljanja javnog linijskog prometa dodjelom koncesije putem javnog natječaja predstavlja značajan element u fazi provedbe moguće privatizacije itd. Zatim nam i govorite, dajete tablicu kako će to izgledati. U prvoj fazi 40% trebali bi preuzeti umirovljenički braniteljski fond, zatim lokalna samouprava država 25% a u drugoj fazi 60% ide na tržište. A tko će na kraju kupiti Jadroliniju? Stranci, neće. Već domaći vlasnici brodarskih kompanija koji devedesetih nisu imali ništa a danas imaju pet, šest brodova.
Hvala. Poštovani potpredsjednik zastupnik Mato Arlović.
Gospodine predsjedniče, nije točna izjava državnog tajnika da je linijski prijevoz od interesa za Republiku Hrvatsku. To je nepoznavanje zapravo samog prijedloga zakona jer u zakonu izričito piše "djelatnost javnog prijevoza je od interesa za Republiku Hrvatsku" a javni prijevoz se ostvaruje kroz sve tri vrste linija, i državne, i županijske, i lokalne. Međutim, koji je javni prijevoz od interesa za Republiku Hrvatsku, kaže se u članku 3. i to, citiram "kojim se osigurava redovita povezanost naseljenih otoka s kopnom i naseljenih otoka međusobno kao i naselja na kopnu s primjerenim brojem dnevnih veza u oba pravca u cilju stvaranja boljih uvjeta za život na otocima i poticanju njihovog razvitka." To je od javnog interesa za Republiku Hrvatsku i u takvoj situaciji za taj dio se ovim zakonom mora razraditi tko taj interes Republike Hrvatske mora ostvariti u skladu sa zakonom i u skladu s Ustavom, a to zakonom nije razrađeno i zbog toga je on nedorečen. Treba ga poslati u treće čitanje i doraditi. Hvala lijepa.
Treći ispravak poštovana zastupnica Ruža Tomašić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Državni tajnik je rekao da ne piše da će se Jadrolinija privatizirati a piše u članku 69.: "Privatizacija Jadrolinije društva za linijski i pomorski prijevoz putnika i tereta Rijeka može se pristupiti tek nakon dodjele koncesija za sve državne linije sukladno odredbama ovoga zakona." Onda je bilo uopće nepotrebno ovo spominjati o privatizaciji. Hvala lijepa.
Hvala. Četvrti ispravak poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Netočno je da svi privatni brodari kvalitetno obavljaju posao za koji su dobili koncesiju. Neki kao rabska plovidba to rade kvalitetno ali oprostite Sen Marina to ne radi kvalitetno, Buljubašićeva tvrtka to ne radi kvalitetno. Niti ima zamjenski brod, dovela je u opasnost živote putnika, razbijala se tamo o obalu po bonaci. I svi znaju, pazite, cijeli Split, cijela zemlja vam zna zašto je on dobio tu koncesiju. Pa to je bila plaća, to je bila nagrada za koalicijsku suradnju i vlast u Splitu, nagrada. I ono jedino čega se mi bojimo bojimo se da ćete sa ovakvim zakonom kad ga izglasate i dalje dijeliti takve nagrade. Plaćat ćete koalicijsku suradnju. O tome se radi. I sada tvrdite da je to kvalitetan brodar. To je nekvalitetan brodar koji, platite mu nečim drugim … [[Zbog predsjedničkog zvona govornik se ne razumije.]]
Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović peti ispravak.
Hvala. Kaže državni tajnik da s ovim prijedlogom zakona s pravom mogu očekivati svi koji uredno obavljaju svoj posao, da se mogu javljati na koncesiju. To će se sigurno odnositi i netočno je da to mogu svi očekivati. To mogu očekivati najprije oni o kojima je sada upravo govorio uvaženi kolega Stazić a i ovi drugi koji dobro obavljaju posao. Ali to nikako ne može očekivati Jadrolinija kojoj je zabranjeno da se javi na najfrekventniju liniju. A ako to iz Vlade nije zabranjeno onda kakve ste mjere prema upravi vi poduzeli, ako tomu nije tako. I još drugo. Vi kažete da ćete zaštititi ovim zakonom Jadroliniju i isto tako odvojiti tržište. Pa molim vas, to su dve nespojive mogućnosti da bi ovaj jedan zakon to mogao podnijeti osim ako se ne radi o čudnovatom kljunašu drugi dio.
Sljedeći ispravak poštovani zastupnik Slavko Linić.
Netočna je tvrdnja državnog tajnika koji ističe da je sada važećim zakonom o linijskom i duž obalnom prometu definirao prioritetnu koncesiju. Ona time nije definirana, nijedan članak u postojećem zakonu to ne definira. Zna se što znači prioritetna koncesija, zna se kako ona ima i ime i prezime, hrvatski dovoljno poznamo. Prema tome, nije dosadašnjim zakonom definirano, niti jedan od postojećih brodara, da li državni, da li privatni ne posjeduju prioritetnu koncesiju. I to je ono što prvi puta sada predlažemo u ovom prijedlogu zakona uvesti termin prioritetne koncesije. Govorimo kako ga steći. I ono što je važno, želimo istaknuti i koliko traje prioritetna koncesija jer se ona tako definira.
I poštovani zastupnik Zdenko Antešić ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepa. Gospodin državni tajnik je u, govoreći o amandmanu Kluba SDP-a pa o prijedlogu za dodjelu prioritetnih koncesija rekao netočno da se radi o svim dakle o svim linijama. To nije točno. Mi tražimo, dakle prijedlog našeg Kluba je da se prioritetne koncesije dodijele za državne linije dakle za sustav državnih linija. To je točno.
Poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Vlade Republike Hrvatske, kolegice i kolege! Kada kažem da je Hrvatska pomorska zemlja to je zasigurno konstatacija sa kojom ćemo se svi složiti jer ona uistinu to jeste. No kakva je Hrvatska pomorska zemlja? Tu je već tema daleko složenija i otvorenija. Da li je ovaj propast bijele flote koji je uslijedio sa krahom hrvatskih brodara na prekooceanskim linijama od Croatia line-a, šibenske, dalmatinske, mediteranske da li je on samo dno koje se može dosegnuti kada je u pitanju jedna pomorska zemlja kakva je Hrvatska? Mislim da ono može biti jedno upozorenje pa i učenje u ovom slučaju na vlastitim propustima kako ne bi smjelo se ići dalje, a naravno u kontekstu ovog Prijedloga zakona treba otvoriti vrlo, vrlo važna pitanja. Najvažnije je pitanje kakav je javni prijevoz u linijskim obalnom prometu? Kakav je on? Pod kojim okolnostima i na koji način se taj linijski promet odvija? Kakav je utjecaj tog prometa na život na jadranskim otocima ali i kakav je utjecaj tog prometa na turizam koji je bitan sudionik i učesnik tog prometa. To je jedan dio pitanja. Jedan dio pitanja na koji treba dati odgovore da bi mogli kvalitetno suditi o prijedlozima zakona. Drugi dio jednako bitnih pitanja je kako razvojna politika brodara bili oni državni brodari Jadrolinije ili privatni brodari utječe na poslovanje industrije bilo brodogradnje bilo ostale industrije, prateće industrije, poslovanje turističkih tvrtki. Znači, jedno šire makro okruženje. Ta dva pitanja ustvari i odgovor na njih će dati odgovor kakav treba biti zakon, u čijem interesu treba biti i kakve pristupe zakonu treba predlagati. Naravno, možda bi se stvorio krivi dojam onome tko nije pažljivo slušao rasprave ili stajališta da se ovdje govori o izrazitom preferiranju državnog brodara na uštrb privatnih brodara. To naprosto nije točno makar što se tiče mog gledanja na stvari ovdje se radi o složenijim odnosima. Naime, mislim da treba učiniti zakon jednako dobar i za državnog brodara i za privatne brodare. Jer, ne možemo proklamirano govoriti o principima tržnog nadmetanja na jednoj strani a na drugoj strani se oglušivati o takve i slične pojave. Ali to ne znači da onaj javni interes o kome je govorio i potpredsjednik doma ne treba posebice zaštititi. Prema tome, ja osobno držim da ovaj zakon i prijedlog zakona je otvorio čitav niz pozitivnih rasprava, gledišta i stajališta. Bilo bi isto tako pogrešno ne uočiti i neke manjkavosti državnog prijevoznika makar što se tiče parlamenta. Mi nikada nismo raspravljali o trošenju 280 milijuna kuna koji se godišnje dobivaju u ovom parlamentu a trebali smo raspravljati. Ja isto volim znati kako se subvencionira svaka linija pojedinačno. Zašto? Ne da bi to uperio protiv državnog brodara nego da bi pojačao kvalitetu usluge, kvalitetu brodova i vidio se kako se u strateškom planu možemo ravnati. Kako sa aspekta korisnika bili oni otočani ili turisti ili bilo koji koji konzumiraju ili koriste usluge prijevoza izgleda ili kako oni sagledavaju funkciju ove rasprave. Po meni da ona treba rezultirati kvalitetom usluga. Znači, da su usluge prijevoza češće, da su kvalitetnije i jeftinije. To je jedna strana. Druga strana ona po meni važnija i bitnija kako sa nacionalnog aspekta potvrditi činjenicu da smo pomorska zemlja. Mi se moramo mehanizmima koje imamo danas kada nismo članice Europske unije stvoriti takve preduvjete za domaćeg državnog brodara i za privatne brodare da ojačaju i da se mogu u budućnosti nositi sa bilo kojom konkurencijom. Državni brodar zahtijeva daleko veću pažnju, potporu i subvenciju. Naravno, ja se slažem što je državni tajni rekao. Jadrolinija nema dostatna sredstva iz vlastite akumulacije da može pratiti razvoj, pratiti dosadašnje kredite i održavati hladni pogon. Ali zato jest uloga države jer nitko drugi da je na mjestu Jadrolinije to ne bi imao. A kroz Jadroliniju i jačajući Jadroliniju sa svim svojim potencijalima ali jasno na ispravan način da se više nikada ne dogodi da se kupuju brodovi u Španjolskoj i bilo gdje drugdje nego da se moraju kupiti brodovi koji se proizvode u Hrvatskoj. Na taj način pozicionirajući Jadroliniju kao državnog brodara ima razloga, ima potrebe razmotriti prioritetnu koncesiju. Upravo zato da strateški dugoročno pozicioniramo Jadroliniju da u konkurentskim odnosima ona se pozicionira snažno, jako i hrvatski kad je u pitanju brodovi koje će nabavljati, kad je u pitanju radna snaga koja će raditi na tim brodovima, ali i kad je u pitanju obrana drugih i sličnih interesa. Naravno to ne treba u ničemu zaustaviti privatne brodare i razvoj konkurencije jer kao što sam rekao nije za naše građane bitno koga vozi nego kako ga vozi? Ali opet pri tom se vraćam i to su hrvatski brodari. I to su hrvatski brodari kojih kako smo rekli ima ili zapošljavaju preko 500 ljudi što je također vrlo značajno i treba pozdraviti. Prema tome ne može se i ja osobno ne vodim ovaj, ovo iskazivanje svojeg stajališta na način za i protiv Jadrolinije. Ja mislim da Jadroliniju treba jačati, da joj treba omogućiti dobivanje prioritetnih koncesija ne zbog nje, ne zbog monopola nego zbog toga da se može ciljano i strateški ulagati sredstva u domaćeg brodara da on u budućnosti bude kvalitetniji, više nadziran, da racionalnije troši svoja sredstva i da u vremenu kada budemo potpuno liberalizirano slobodno tržište da se možemo nositi sa svakom konkurencijom kojom ćemo biti izloženi kad budemo u društvu onih koji se tako jednako ponašaju. Prema tome, jedno sa drugim ne osporava jedno drugo. Domaći brodari, državna kompanija "Jadrolinija" ne smije i ne treba osporavati ni usporavati rast privatnih brodara, ali vrlo važno gospodine ministre kad ste tu, za nas u HSS-u je vrlo bitno članak 69. da se nedvosmisleno kaže, nema privatizacije bez posebnog zakona o privatizaciji, tijeku i načinu koji će donijeti ovaj Sabor. Na taj način ćemo umiriti sve one koji sa pravom, a usuđuju se govoriti jer su gospodine ministre, iskusili takve i slične prijedloge u prošlosti, usuđuju se govoriti da je vrlo važno izrijekom takvu mogućnost skinuti. A pitanje prioritetne koncesije, nema razloga ne riješiti na način koji ne treba biti diskriminirajući za privatne brodare. A zašto? Nema potrebe za time, mislim da to nije ni stav "Jadrolinije" da treba diskriminirati nekoga i nekome oduzeti prava koja i ti sam imaš. Prema tome ja mislim da ne treba dvojbe voditi u smislu sukoba privatnih brodara sa državnim brodarom nego u smislu podizanje ukupne konkurentnosti hrvatskih brodara, u smislu stvaranja boljih uvjeta i jeftinijih cijena, ali i češćih linija koje će povezivati naše otoke. Jer jedino tako će ovaj zakon kao što sam rekao u početku, imati smisla i moći odgovoriti na jednostavno pitanje, kakav je javni prijevoz u linijskom obalnom prijevozu, da li je dobar, da li je loš ili osrednji. Mislim da je prilika da izbjegnemo velike priče za male rezultate, a da pozicioniramo se na vrlo jasnim stajalištima. Nećemo privatizirati "Jadroliniju", nećemo dozvoliti da se zatvaraju radna mjesta na "Jadroliniji" nego ćemo ulagati u "Jadroliniju", državnog brodara ćemo štititi ali ćemo dozvoliti i domaćim brodarima, ne govorim o stranima, da se pokušaju nametnuti i doprinijeti poboljšanju usluga u smislu linijskog prijevoza na našim otocima i na Jadranu. Hvala lijepo.
Replika, poštovani zastupnik, potpredsjednik Mato Arlović.
Gospodine predsjedniče, pitanje prioritetne koncesije ne određuje zapravo brodar nego ovaj interes od Republike Hrvatske vezano za javni prijevoz koji se odredio i propisan u članku 3. stavka 1. prijedloga zakona, s jedne strane u užem smislu te riječi. Zašto? Zato što treba osigurati na tim linijama prijevoz sa obale na otoke, među otocima, na naseljene otoke i to najmanje dva puta tokom jednoga dana. U širem smislu te riječi naravno da će udovoljiti tim uvjetima da dobije prioritetnu koncesiju onaj brodar koji najbolje može ispuniti takve uvjete na većini linija koje su od interesa za Republiku Hrvatsku jer osiguravaju puni javni prijevoz, to je broj dva. I u trećem smislu, u najširem smislu te riječi, radi se o državnom brodaru koji u isto vrijeme zapošljava naše ljude, koji koristi naše kapacitete i koji od proračunskih sredstava na taj način ubire prihod koji između ostaloga refundira odnosno kroz kreditne obaveze vraća svoje obaveze vezano za proširivanje svoje flote s jedne strane i s druge strane ponovo investira u naša poduzeća koja će graditi tu istu flotu. Prema tome taj interes Republike Hrvatske je daleko daleko značajniji nego šta se na prvi pogled vidi ako baš hoćemo ga do kraja interpretirati, je u tom pogledu je apsolutno nedvojbeno da svi materijalni, suštinski, ekonomski, organizacijski, radni, socijalni pa ako hoćete i političko-pravni kriteriji vojuju za to da se "Jadroliniji" dodijeli prioritetna koncesija na svim onim linijama kojim se ostvaruje javni prijevoz kao interes Republike Hrvatske iz članka 3. stavka 1. ovoga prijedloga zakona. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ante Markov.
Ja sam vrlo jasno kazao da javni interes proizlazi iz jasno postavljenog cilja. Na javni interes ne može utjecati subjekt koji će provoditi javni interes ukoliko je javno određeno i ukoliko je poznato na koji način ćemo ispuniti taj cilj. Ako je cilj pokrivanje svih linija i onih gdje je nužno uspostaviti najmanje dva puta vezu dnevno, onda je vrlo jasno da možemo pojačati taj interes da ne bude veza dva puta nego četiri puta dnevno, a da ne idemo u preferenciju samo zbog pod navodnike "javnog interesa". Prema tome, ja nisam govorio u kontekstu umanjenje udjela javnog interesa nego o proširenju tog javnog interesa da ljudi ako su imali dva puta vezu dnevno možda sada budu imali četiri, a pritom nećemo poništiti ničiji javni interes, a još manje interes državnog brodara "Jadrolinije".
Druga replika, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Hvala. Kažete kolega Markov s pravom da nam ne treba sukob privatnog brodara i državnog brodara "Jadrolinije". Vidite u tome i jeste možda kvaka čitavog ovog zakona i zavrzlama. Kada je pokrenut čitav niz javnih kritika, Vlada je eto sama podnijela amandman na ovaj prijedlog zakona i onda nam se tumači iz Vlade, više tu nema razlike znate "Jadrolinija" i nekakav strani brodar, sada si sve to hrvatski brodari i onaj koji je došao i registrirao se Đenove skupa zajedno sa "Jadrolinijom", a to je ono što mi nećemo, što neće Sindikat pomoraca i "Jadrolinije", što neće i naši otočani. Jer kada recimo "Senmarina", malo se naoblači, ne isploviti onda mora isploviti tko, "Jadrolinija" onda isplovi. Prema tome, ono što je Vlada učinila sa svojim amandmanom nije ništa nego pokušaj popravljanja i uljepšavanja zakona kojim se ništa bitno neće promijeniti, kojima se eto samo zakamuflirala čitava stvar kako se kaže u našem narodu "da se vlasi ne dosjete", prema tome mi tražimo ovdje jednu čistu i čistiju poziciju za "Jadroliniju", tim prije što Vlada stalno govori to joj je prioritet, zaštita otoka, pa onda neka tako i definira "Jadroliniju" kao našeg nacionalnog brodara.
Nenad Stazić, druga replika.
Vidite vi kolega kažete da treba omogućiti domaćim brodarima da uđu u tu konkurenciju sa "Jadrolinijom", pa nemojmo biti naivni. Pa ti strani koji se ovdje registriraju u Hrvatskoj oni najednom počinju funkcionirati kao domaći. Oni su prerušeni zapravo. Oni su zapravo prerušeni i mi na ovaj način njima otvaramo prostor. Je li nas netko na to tjera, gospodine Markov? Ali apsolutno nitko. Imamo svog državnog brodara, on odlično radi posao, s tim se svi slažemo. S tim se slaže i ministar, s tim se slaže Vlada, s tim se slažu korisnici, svi se oko toga slažemo. I sad njega, njemu se ide bez ikakve potrebe, bez ikakvog razloga ide mu se dovoditi konkurencija i to još, pazite pod firmom, to će biti konkurencija domaćih brodara. Ma neće biti domaći, pa u tom i je štos, neće biti domaći. Stranci će se tu registrirati, strane kompanije. Pa zašto uništavamo nešto što je svoje? Pa zbog čega? Pa jel može netko ovdje, nitko nije rekao suvisao razlog? Zašto, tko nas na to tjera? Pa zašto svoje ljude ostavljamo bez kruha, zbog čega? Nemojmo biti naivni, kolega Markov, da mi ovime otvaramo mogućnost domaćim brodarima, našim ljudima da se dodatno zaposle. Ne, ne. Mi otvaramo vrata strancima, a našim brodarima vrata zatvaramo. Mi ih tjeramo na ulicu.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Ja sam računao da sam ja dovoljno jasan kad kažem da podupirem hrvatske domaće brodare koji po istim principima mogu, trebaju raditi i osnaživati ukupnu hrvatsku snagu koja se treba pokazati i koju mora imati jedna pomorska zemlja. Za mene su domaći hrvatski brodari, naravno državni brodar Jadrolinija, ali državni brodar Jadrolinija gospodo može sutra biti privatiziran španjolskom brodaru. A da ne bi bio upravo sam govorio o amandmanu koji smo mi u klubu postavili, a to je da jasno i nedvosmisleno ga pozicioniramo i u budućnost kao hrvatskog domaćeg brodara u koga ima razloga dalje investirati i davati mu i snažniju podršku nego što je imao do sada. I ne valja deklarativno radi politikantstva se zalagati za lov na vještice. Ja nisam za lov na vještice. Ja mislim da ima i privatnih domaćih poštenih hrvatskih brodara koji vrijedno, dobro i sa malo zarade obavljaju posao na Jadranu. Obavljali su ga i prije i za vrijeme stare Jugoslavije, obavljaju ga i sada. I nije dobro da svih trpamo u isti koš i da za svih kažemo da su one prodane duše i da iza njih stoje stranci. Onih kojih ima i koji su takvi treba odmaknuti od domaćih, privatnih hrvatskih brodara. Ja govorim u ime i za račun tih koji su ipak u većini, hrvatskih domaćih brodara. Jer ako hoćete, i ribarska poljoprivredna zadruga Vrgada koja sa svojim skromnim drvenim brodom održava liniju iz Vrgade do Pakoštana ili Biograda je domaći brodar koji se nosi sa svim nevoljama, sa svim problemima i sa svima onima i najčešće sama i u svoju skromnu pomoć i ona je taj vrijedni hrvatski domaći brodar kojega ja ovdje apostrofiram i o kome govorim. O svima onima koji se kriju iza nečega, o tome ja ne mogu suditi ni govoriti, ali ne mogu dati za pravo da sada sve one na drugoj strani koji nisu Jadrolinija nazovemo ovako ili onako.
Hvala. Državni tajnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Prije sam rekao da mi je isteklo vrijeme pa nisam na sva pitanja mogao odgovoriti. Evo, gospodine Antešiću moram vama odgovoriti da vjerojatno niste pročitali amandman SDP-a. Amandman SDP-a govori, dakle, na zahtjev brodara izaći će se prioritetna koncesija za državne, trajektne i klasične brodske linije. Dakle, ne za sve jer je takvih 46. A Klub SDP-a predlaže da se za njih 32 izda prioritetna koncesija. Dakle, nekima bi se izdala, a nekima ne i to treba jasno reći. Dakle, da nekim brodarima bi se dala prioritetna koncesija, a nekima ne bi. Druga stvar. Da je ovaj Zakon bio na snazi do sada ne bi bilo moguće da u Hrvatskoj plove brodovi u linijskom prijevozu u stranom vlasništvu. A sada je to slučaj i za onaj brod za koji vi predlažete da se produži prema amandmanu prioritetna koncesija upravo je strani brod. To je također vrlo bitno i to trebate znati. I to najstariji brod na Jadranu, najstariji brod na Jadranu koji plovi i za kojega se predlaže prioritetna koncesija u stranom vlasništvu. I kažem, najstariji brod u linijskom obalnom pomorskom prijevozu. Mi smo s ovim Zakonom spriječili da se može na natječaj javiti brod koji je u vlasništvu strane tvrtke. A za vrijeme one države, dakle, za vrijeme bivše države je takva mogućnost postojala. Dakle, za vrijeme Jugoslavije je mogao se u Hrvatski upisnik brodova obavljati prijevoz brodar koji nije hrvatski, brod čiji vlasnik nije državljanin tadašnje države, a mi sada propisujemo, dakle, da se ne može na natječaj javiti brodar čiji brod nije u vlasništvu hrvatske pravne osobe ili hrvatskog obrtnika. Zašto Zakon, gospodine Staziću? Pa ja mislim da sam to već nekoliko puta rekao. 46, ponovit ću, je državnih linija. Od njih 46 već sada 19 ih mora ići na natječaj. 19, dakle, 19 linija mora se raspisati natječaj prema postojećim zakonima. Nema podzakonskog niti jednog akta koji definira natječaj u linijskom obalnom pomorskom prijevozu. Državno odvjetništvo je, i to je bio razlog zašto je rušen prvi natječaj SEM marin u Splitu, reklo da se ne može djelatnost linijskog obalnog pomorskog prijevoza vršiti kroz natječaj koji se temelji na zakonu o javnoj nabavci. A sve su brzo-brodske linije u Republici Hrvatskoj od 99. do 2002. raspisane prema Zakonu o javnoj nabavi zbog toga što nije bilo odgovarajućeg zakona. Pa ni sadašnji važeći Zakon to nije propisivao. I tu je bio razlog da mi moramo donijeti zakon, dakle, samo zbog tog razloga moramo pripremiti zakonsku proceduru da možemo provesti natječaj za brzo-brodske, samo za brzo-brodske linije. A pored toga i 5 linija državnih, to sam već prije rekao, i 5 državnih linija među kojima je linija Rapske plovidbe koja također prema sadašnjem Zakonu mora ići na natječaj. I kad se zalažete za prioritetnu koncesiju, gospodine Antešiću i Klub SDP-a, onda se s pravom može postaviti pitane zašto to nije napravljeno 2002. godine. Zašto to nije napravljeno kad je trebalo po Zakonu napraviti? Ako se s time niste slagali onda je trebalo izmijeniti zakon i ovo što danas predlažete ovoj Vladi da se produži prioritetna koncesija trebali ste napraviti tada. Ili ste bili dužni raspisati natječaj, a ne sljegnuti ramenima i preko toga proći i mislim da to treba jasno reći. Još jedna stvar koja je također bitna. Pa jasno je da nema privatizacije "Jadrolinije" bez izmjene Zakona o "Jadroliniji". Nitko ne može donijeti novi zakon osim ovog Sabora. Mogu prihvatiti činjenicu, odnosno primjedbu ili sugestiju da je možda ovo bilo u zakonu nepotrebno jer nema privatizacije "Jadrolinije" bez izmjene njenog zakona, njenog dakle Zakona o "Jadroliniji" ili donošenja novog zakona. Pa prema tome i ova odredba je više deklaratorne naravi ukažemo da mi uistinu ne mislimo privatizirati "Jadrolijniju". Prema tome, gospodine Markov ja se slažem da mi možemo čak … [[Govornik se ne razumije.]] kako ste vi rekli, ali to bi imalo istu snagu kao da skinemo članak jer se ne može privatizirati "Jadrolinija" bez da se donese poseban Zakon o "Jadroliniji" i to je temeljno pitanje, a mi smo htjeli jer smo to rekli i u prvom čitanju smo rekli da ćemo izraditi studiju, da ćemo na temelju studije se do drugog čitanja izjasniti što mislimo kao Vlada o sudbini državnog brodara i kako je stvoren dojam da mi mislimo privatizirati "Jadroliniju" čim prije, da je mislimo uništiti. Mi smo htjeli još kroz članak 69. koji nije bio u prvom čitanju još jedanput se deklaratorno o tome izjasniti iako mislim da to, osobno mislim da toga nije ni trebalo čak biti tu. Mi taj amandman možemo i povući, možemo prihvatiti i ovakav kakav je, ali on ništa ne znači ako se novi Zakon o "Jadroliniji" donese jer do tada nema govora o privatizaciji "Jadrolinije" i to je ono što je također bitno za reći. I još ću se vratiti na pitanje štrajka. Bilo je riječ da je ovaj Zakon toliko loš da ne rješava čak ni pitanje možebitnog štrajka, niti da čuva javni interes Republike Hrvatske. Niz članaka definira što Vlada mora napraviti, što ministarstvo mora napraviti, što agencija mora napraviti ukoliko pojedini brodar iz bilo kog razloga ne obavlja linijski i javni prijevoz u Hrvatskoj, bilo da nije nabavio brod zamjenski, bilo da ne održava tu liniju prema ugovoru koji mu je povjeren da tu liniju obavlja. Dakle, niz članaka, čak smo išli toliko daleko, … [[Govornik se ne razumije.]] da je gospodin Tonči Tadić, gospodin Tadić je rekao da se on zalaže i traži, amandmanom piše da se uopće odbije kao mogućnost da kad nema nikog u Hrvatskoj tko se javio na natječaj ili tko bi u slučaju da netko ne obavlja kvalitetno linijski prijevoz mogao ga zamijeniti, da onda na određeno vrijeme dok se ne provede novi natječaj možemo dovući stranog brodara da taj linijski prijevoz obavlja. Dakle, ne da ga obavlja on, nego kad se nitko nije javio na natječaj ili kad netko komu je skinuta koncesija nema zamjenu u Hrvatskoj, pa smo čak da bi zaštitili interes kvalitetnog povezivanja otoka s kopnom rekli da se može u tom slučaju stranog brodara angažirati da obavlja taj prijevoz. Evo to vam gospodin Tonči Tadić je i protiv toga jel', iako pomorski zakonik to ne osporava da kad su posebni, u pomorskom zakoniku piše da se kabotaža može valjati ukoliko to traže određeni gospodarski interesi u Republici Hrvatskoj. Mi o tom amandmanu također možemo razmisliti, a i nije on bio u cilju da strani brodar posluje u Hrvatskoj nego kad na određenoj liniji, državnoj liniji ne možemo naći primjerenog hrvatskog brodara da onda taj posao na određeno vrijeme do raspisivanja natječaja, do izbora koncesionara može valjati strani brodar, ali ne dalje. Eto, toliko pa vjerojatno će biti kasnije u raspravi.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Hvala lijepa. Eto ja bih ispravio dva netočna navoda gospodina Bačića. Naime prvi netočan navod je da ja nisam pročitao ovaj amandman. Evo ja ga upravo čitam, prvi amandman kluba SDP-a glasi doslovno ovako: "Na zahtjev brodara izdati će se prioritetna koncesija za državne trajektne i klasične brodske linije." Dakle, to tako piše. Dakle to je, netočno je ono što je rekao. I drugi navod je da nema zakonske osnovice za dodjelu prioritetne koncesije. Slažem se sada, ali uvrštavanjem našeg amandmana na članak 29. postojećeg prijedloga zakona upravo se stječu, stječe se zakonska osnovica za dodjelu prioritetnih koncesija.
Ovo je bio prijedlog jedan što će se dogoditi ako se prihvati amandman vaš koji vi predlažete. I drugi ispravak, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Dobit ćete brzo informaciju.
Hvala. Naprosto je netočno što je ustvrdio državni tajnik da Vlada ovim prijedlogom zakona ne misli privatizirati "Jadroliniju". Ovaj zakonski prijedlog nije ništa drugo nego uvertira upravo u privatizaciju "Jadrolinije" i to na način da su se najprije kupili brodovi, a oduzet će joj se linije ili joj se zabranjuje da se javlja na natječaje, što smo već i vidjeli i tako je dakle situacija vrlo izvjesna, onda ćemo imati već viđenu privatizaciju i tako bismo u krajnjoj liniji mogli postati zemlja koja ima more, a nema pomorstvo. Gospodine državni tajniče, to je toliko već puta već oprobani model, to smo već vidjeli, nismo mi ovdje vesla sisali.
To ispravak baš netočnog navoda nije to sisanje vesala. Do pola 2 ćemo raditi. … [[Upadica se ne razumije.]] Sad je pola 2. Sad je 13 i 23 ili jedan i po, a u 15 sati ćemo glasovati o ranije obavljenim raspravljenim točkama, o ovoj temi ćemo nastaviti raspravu u srijedu o ovom prijedlogu zakona jer ima još pristojan broj za raspravu i onda ćemo u srijedu i raspraviti, kad raspravimo ovaj Konačni prijedlog Zakona i donijeti odluku o tome da li će se to ići u koje čitanje i kako će se Vlada očitovati sa amandmanima. Dakle, imat ćemo dovoljno vremena da temeljito raspravimo ovaj prijedlog zakona i amandmane koji su podnijeti i ostale druge prijedloge koji se tiču toga. Poštovani zastupnik, Slavko Linić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pokušat ću zaista još jedanputa apelirati na predlagača da bude vrlo oprezan, da bude vrlo mudar kod rasprave od amandmanima. Podsjećam da javni interes je nešto što je također definirano sadašnjim Zakonom o prijevozu u linijskom i povremenom obalnom prometu. A taj javni interes je sigurnost, sigurnost putnika i sigurnost pomoraca. Pokušajmo odgovoriti da li je sadašnjim zakonom taj javni interes ostvaren. Dobit ćemo odgovor, da, i državni brodar i privatni brodari jesu temeljem ovog zakona koji je donio Hrvatski sabor zaista prijevoz putnika obavili kvalitetno, sigurno i ne riskirajući živote pomoraca. Ako usporedimo Hrvatsku sa Grčkom koja je imala državnog brodara koji nije ostvario taj cilj jer je imao puno nesreća i smrtnih slučajeva ako taj naš hrvatski primjer usporedimo sa zadnjim događajem u Crvenom moru onda shvaćamo kolika je naša odgovornost u Saboru kad velimo da jedan od javnih interesa je sigurnost putnika i pomoraca. I zato kad govorimo o tome onda postavljamo pitanje kad znamo činjenicu da su hrvatski državni brodari i privatni brodari ostvarili javni interes koji je poslan kroz ovakve zakone onda moramo i priznati taj ja bi rekao rezultat ostvarivanja javnog interesa. I to im moramo uvažavati. I to je razlog zašto je prioritetna koncesija bitna. Jer tada mi kao saborski zastupnici borimo se za čuvanje sigurnosti putnika i pomoraca. Dalje, ostaje pitanje da nama državni tajnik neprekidno govori da počinje liberalizacija sa ovim zakonom. Nije točno. I dosadašnjim zakonom je to učinjeno. 14 linija je ostvareno natječajem. 14 u odnosu na ukupnih 46% 30% linija državnih ostvareno je natječajem a natječaj vam znači liberalizaciju, znači privatnu konkurenciju, ne znači monopol. Ostaje pitanje da ovdje imamo obrazloženje da je to načinjeno na bazi natječaja o javnoj nabavi a ne o koncesiji. U redu, to je tehničko dotjerivanje. Ali dozvolit ćete, liberalizacija u Hrvatskoj postoji i mi pokušavamo poslati svijetu poruku "Ne, mi nemamo liberalizaciju u pomorskom prijevozu i duž obalnom i linijskom prijevozu.". Nije istina. 30% linija je privatizirano. I to je odgovor da li želimo i dalje. "Da", jer i na takvom postupku liberalizacije koji je do sada proveden imamo pozitivnih rezultata. Imamo kvalitetniju vezu prema otocima, imamo veće zadovoljstvo putnika, imamo veće zadovoljstvo naših gostiju. Da li imamo mogućnost povećati broj tih linija? Imamo. Evo, moj kolega je rekao da je ukinuta linija Zadar-Ancona. Da li ju trebamo vratiti? Trebamo. Znate što otočani stalno vele? Želim noćnu liniju. Koji je problem da ih uvedemo? I tu je odmah odgovor, da li vjerojatno problem otok otok vrlo slaba, vrlo slaba razvijenost linija. Da li ih moramo uvesti? Da. Prema tome, ne razmišljajući imamo deset novih linija koje se mogu i trebaju dodijeliti samo kroz natječaj za koncesiju. Deset novih linija. Znate što vam to znači? 43% imamo liberaliziranog tržišta. Samo 10 novih linija. Da li je ostvaren cilj liberalizacije? Pa je. Došli smo skoro do 50% linija koje imamo liberalizirane. Ali što mi poručujemo s obzirom da imamo odgovorne brodare, s obzirom da imamo kvalitetu prijevoza, sigurnost putnika, na onim linijama koje do sada su ostvareni ti rezultati osigurajmo prioritetnu koncesiju. Ovdje čak malo podrugljivo gospodin tajnik pokušava reći "Klub SDP-a želi zaštititi samo klasični brodski prijevoz i želi zaštititi trajektni brodski prijevoz.". Ne, to je naš prijedlog jer na tim linijama do sada nije bilo natječaja. Mi nismo imali hrabrosti reći da ćemo ono što je do sada liberalizirano ponovo nacionalizirati i ponovo monopolizirati. Nismo imali hrabrosti. Ako to tajnik želi mi nemamo ništa protiv. Jer i onih 14 … [[Govornik se ne razumije.]] brodskih linija koje je bilo na natječaju, koje je liberalizacija ako državni tajnik ocjenjuje da želi u ime Vlade to učiniti njegovo pravo. I bit će nam drago da to predloži. Ali, ne može tražiti od kluba kojeg neprekidno proziva da smo protiv tržne utakmice, da se borimo protiv da predložimo jednostavno prioritetnu koncesiju i na ono što nije do sada bilo ja bih rekao dodijeljeno nekakvim ugovorom, nekakvim zakonom nego je bilo na tržištu osigurano. To je nešto što nismo imali hrabrosti jer nas se proziva da smo eto vjerojatno "komunjare" koji ne znaju što je tržna ekonomija. Ali nemamo ništa protiv da on to predloži, da Vlada predloži svima. Zašto? Jer je javni interes kroz prijevoz i sigurnost putnika i pomoraca pokazao da se to može učiniti. I mi jednostavno prepuštamo Vladi i ovaj ja bih rekao teži korak. A tu je obrazloženje i zašto smo predložili samo linije koje se odnose na trajekte i klasični prijevoz, jer oni nisu bili na tržištu. A 30% toga je do sada tržišno ostvareno. Kao što vidite, kad se otvore karte, kad govorimo trezveno onda jednostavno ne možemo igrati se pojedinih floskula, pojedinih poruka, ja bih rekao nadmudrivanja. I tada branimo i Jadroliniju ali samo na 27 linija. Na sedam linija ići će na natječaj kao što će ići i ostali. Zašto? Pa zato što ih je dobila na natječaju. Znači, držimo nekakvu tržišnu utakmicu, držimo tu postignutu razinu liberalizacije. Ali zašto njoj oduzimati dvije linije u šibenskom arhipelagu? Zato što ima stare brodove. Tko je kriv? Ovaj Sabor i Vlada. Mi smo krivi za to. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, nemam ja ništa. Bivša Vlada. Nema problema, bivša Vlada, bivši saziv. Ako vam to čisti savjest tako recite, nemamo ništa protiv ali nemojte im oduzimati dvije linije jer to znači da ćemo jednostavno pomorce na te dvije linije poslati kući. Zato što nismo ulagali u Jadroliniju. Mrzili smo ju. Napravit ćete to, recite to. Ako mislite da je to razlog. Ali tu je ono nejmojte im oduzimati posao. Jer ako im oduzimate posao vezat ćete i taj stari brod, ali se pitajte koliko ljudi radi na tom starom brodu? I to je ono što mi velimo. 30% veće tržišne utakmice, 10 novih linija za koje svi ovdje ćemo se večeras ili u srijedu izjasniti i to je 43% tržišne utakmice. Ali oni koji sada kvalitetno rade nemojte im oduzimati posao. I onda ona najteža … [[Govornik se ne razumije.]] struka. Hrvatsko gospodarstvo, hrvatski pomorci. Većine politike u ovom Saboru je reklo: Uvažite prioritetnu koncesiju. Uvažite. Vlada uporno veli: Ne. Tko njoj to savjetuje? Tko njoj … [[Govornik se ne razumije.]] Struka nije. Gospodarstvo nije. Sindikati pomorci nisu. Političari u ovom Saboru svi vele: Ljudi nemojte to činiti! A Vlada uporno da. Što? Koji je to cilj? Zbog čega? Da li se mi to pitamo? Sutra moramo dignuti ruku za to. Prema tome sa ovakvim izmjenama, sa ovakvim amandmanima sve ćemo zadovoljiti. Sve ćemo zadovoljiti. Sve. Ostaje pitanje naše odgovornosti da sa ovakvim Prijedlogom zakona zaista tada možemo gurnuti novce prema privatnim hrvatskim brodarima i prema Jadroliniji. Jer ako to ne učinimo Europa nas ne dira u ovom Zakonu, ali će nas dirati u provođenju Zakona o natječaju i dirati će nas u subvencijama. I to je ono što će nam Europa kontrolirati. I nećemo tako lako moći ulagati u Jadroliniju.
Hvala. I još ispravak netočnog navoda. I s time ćemo završiti. Poštovani zastupnik Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo moram priznati da je zaboravljivost loša stvar pa zato moram ispraviti vaš netočan navod da ste za tržnu utakmicu. Ja vas samo prisjećam da ste kao predsjednik Nadzornog odbora INA-e ukinuli marže svim privatnim crpkama koje su u većini slučajeva propala, propale osim marže jasno vama bliskom Euro-Petrolu koji ih je zatim jeftino kupio. Kad su propale. Hvala. Toliko o tržnim utakmicama.
Hvala. Dakle nastavit ćemo u 15 sati sa glasovanjem sa raspravljenim točkama. A sa ovom točkom u srijedu na redu je poštovani zastupnik, u srijedu Miljenko Dorić. Sada prelazimo na glasovanje o Konačnom prijedlogu Zakona o prijevozu u linijskom i povremenom obalnom pomorskom prometu. Prethodno imamo prijedlog Kluba zastupnika SDP-a koji predlaže da se usvoji zaključak, da se o ovome Konačnom prijedlogu zakona treba provesti treće čitanje. Ministre Kalmeta molim očitujte se o ovom prijedlogu zaključka.
Poštovane gospođe i gospodo zastupnici, gospodine predsjedniče mi smatramo da nema potrebe ići u treće čitanje iz razloga što smo sve što je bilo sporno kod ovog Zakona usaglasili sa svim zainteresiranim stranama. Naime i sa Sindikatom pomoraca Hrvatske i sa Udrugom brodara "Mare nostrum" a i sa Otočnim vijećem koji su svi podržali sad ovaj ovakav zakon odnosno ove amandmane koje ću ja poslije obrazložiti, a radi se o 5 amandmana koji su ključni u odnosu na ovaj Zakon. Prema tome, ako se slaže Sindikat pomoraca Hrvatske što je napisao i pismeno i rekao na konferenciji za tisak, ako su s ovim prijedlogom zakona suglasni i brodari, odnosno udruga brodara “Mare nostrum“ i ako je s ovim zakonom suglasan, ako su suglasni i otočno vijeće mislim da onda nema nikakvog apsolutnog razloga da se ovaj zakon prolongira odnosno da se s njim ide u treće čitanje.
Hvala lijepa. Dajem na glasovanje prijedlog ovoga zaključka. Molim uključite se. Molim rezultat. 22 za, 12 suzdržanih, 67 protiv prijedloga zaključka. Zaključak nije donesen. Sada idemo na glasovanje o amandmanima. Prvo imamo glasovanje. Vlada je podnijela 5 amandmana poslije roka. U skladu sa člankom 166. kad su amandmani podnijeti nakon isteka roka treba prvo raspraviti i glasovati da li će se amandmani uzeti u obzir. Molim uključite se. Molim tko je za to da se ovi amandmani uzmu u obzir u raspravi i glasovanju ovih 5 amandmana Vlade koji su? Molim glasovati. Molim rezultat. Sa 84 glasa za, 4 suzdržana i 7 protiv ovi će se amandmani uzeti u razmatranje. Ministre Kalmeta molim vas ovdje. Idemo sada na amandman jedan Vlade.
U ovom amandmanu mi predlažemo da u članku 19. stavak 2. da se iza riječi četiri, da se riječ četiri člana zamjenjuje s riječima šest članova, odnosno da se doda jedan predstavnik kojeg predlaže Udruga brodara i jedan predstavnik kojeg predlaže Sindikat pomoraca Hrvatske što će reći, dakle predlažemo da se Upravno vijeće za agencije, za obalni linijski pomorski prijevoz proširi sa još 2 člana i da ima onda umjesto 4 člana 6 članova s tim da je kažem jedan iz redova Udruge brodara, a jedan iz redova Sindikata pomoraca Hrvatske.
Hvala lijepo. Otvaram raspravu. U raspravi mogu sudjelovati samo predstavnici klubova. Klub SDP-a poštovani zastupnik Slavko Linić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine ministre, kolegice i kolege. Navedeni članak koji je ovdje pred nama sada prezentiran raspravljamo u isto vrijeme kada je predsjednik Vlade govorio o antikorupcijskom programu. Dozvolit ćete da je Upravno vijeće agencije onako kako je zakonodavac ili predlagač osmislio stručno tijelo koje treba donositi odgovorne odluke o dodjeli koncesije. Struka treba biti. Malo prije je ministar rekao nagodili smo se sa sindikatima i poslodavcima. Kako su se nagodili? Da nama predlažu ljude koji su osobno zainteresirani da uđu u stručno tijelo. U stručno tijelo nama ulazi predstavnik poslodavaca i taj će biti stručan, a on možda pripada jednoj brodarskoj firmi. Taj ne može biti stručan. Taj će biti osobno zainteresiran u sukobu interesa. Radnik će također biti iz neke tvrtke. On će biti objektivan. Ne može biti. To je neprihvatljivo. On je u dvostrukoj ulozi i predstavnik svoje firme i predstavnik sindikata i da li će on stručno raditi. Neće. Gospodo nemojmo to činiti. Ovo je trgovina. Nama se ovdje nudi trgovina u tijelu koje mora biti apsolutno stručan. Baca se sumnja na rad agencije, baca se sumnja. Neprihvatljiv je ovakav prijedlog amandmana i zato vas SDP zaista moli, apelira nemojmo to činiti. Oni ne mogu doprinijeti stručnom radu, a jednostavno baca se sumnja na one dokumente o kojima je ministar govorio. Znači, to je rezultat ploda trgovine, ne poboljšanja rada agencije. Nemojmo to činiti!
Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje prijedlog ovoga amandmana broj 1. Vlade. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. 72 za, 10 suzdržanih, 20 protiv. Ovaj amandman je usvojen i postao sastavni dio zakona. Gospodo molim vas tiše! Amandman drugi. Ministre izvolite, amandman drugi. Eto budite skoncentrirani.
Najprije nisam rekao da smo se nagodili. To je namjerno iskrivljivanje riječi, nego sam rekao da smo skupa predložili ovaj amandman, da smo se usuglasili oko toga. Predlažem amandman broj dva u kojem u članku 28. stavka 1. točka 3. iza riječi carinjenje stavlja se točka. Dakle, nema više mogućnosti da zamjenski brod bude strani. Evo, to smo stavili i u stavku 1. točka 5. mijenja se i glasi i kaže da svi članove posade broda hrvatski državljani koji imaju sklopljen ugovor o radu s brodarom, a isti se temelji na minimalnim radnim i socijalnim standardima utvrđenim između reprezentativnih predstavnika brodara i pomoraca. Evo, ovo su bile sugestije iz redova zastupnika. To misle i predstavnici sindikata i brodara, tako da smo to ugradili u amandmanu broj dva.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Tonči Tadić.
Poštovani gospodine predsjedniče, ovim Vladinim amandmanom usvojen je amandman Kluba zastupnika HSP-a koji je bio jedan od četiri naša ključna amandmana po ovom Zakonu. Po našem sudu bilo je neprihvatljiva odredba u Zakonu da na hrvatskim brodovima za radna mjesta mogu konkurirati mornari iz zemalja Europske unije i općenito bilo koji strani brodari. Dobro je da je Vlada uočila taj propust i da je predajući ovakav amandman usvojila amandman HSP-a. Smatram jedino da bi bilo nužno, a to se tiče i ovog prethodnog amandmana čim prije ustanoviti tko su reprezentativni predstavnici brodara kako bi se lakše moglo sklapati i kolektivni ugovor i sve ostale poslove obavljati koji se tiču ovog Zakona, dakle naš klub podržava ovaj amandman. Hvala.
Dalje, poštovani zastupnik Dragutin Lesar, klub HNS-a.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Ovaj amandman djelomično je u sadržaju sličan i mome. Dakle, ovaj amandman Vlade po sadržaju u velikoj je sličan amandmanu kojega sam ja podnio, ali su samo tri ključne riječi različite gospodine ministre. Sklopljen ugovor u radu i sklopljen pisani ugovor. Naime hrvatsko zakonodavstvo o radu … [[Govornik se ne razumije.]] usmene i pisane ugovore o radu, a s obzirom da se radi o međunarodnim standardima riječ pisani ugovor je jako bitan u kontekstu dokazivanja spora eventualno prisustvom. I drugo, dostignuti ili utvrđeni radni standardi izostavljena je riječ kolektivnim ugovorom. Zašto je to bitno? Ako u vašem amandmanu, bila je riječ kolektivnim ugovorom ili ugovorima onda smo poznati i partneri ili predstavnici brodara i pomoraca, a ovdje postoji mogućnost zloupotrebe riječi tko su pred ovlašteni predstavnici brodara i pomoraca dok se kod kolektivnih ugovora točno zna tko može radne standarde utvrditi u propisima. Dakle, izostavljanjem riječi "pisani" i "kolektivni ugovori" niste do kraja očito uvažili čak ni … [[Zbog predsjedničkog zvona, govornik se ne razumije.]] koje danas ponovno to upozoravaju u pismu svom.
Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman broj dva Vlade. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 82 za, 3 suzdržana, 13 protiv. Sa tom većinom je usvojen drugi amandman Vlade. Amandman tri Vlade. Ministar Božidar Kalmeta, izvolite.
U amandmanu tri, odnosno u članku 29. izmijenili smo stavak 1. koji sad glasi, predlažemo da glasi ovako: "Prilikom davanja koncesije prednost ima brodar, prvo koji je ponudio veću naknadu za koncesiju na određenoj liniji, ne traži potporu ili traži manju visinu potpore", dakle to jedan uvjet. Drugi koji kako kompanija dulje vremensko razdoblje obavlja javni prijevoz. To je jedan od ključnih stavaka koji kao kompanija dulje vremensko razdoblje obavlja javni prijevoz i treće koji ima brod manje starosti, a veće udobnosti. Evo, ovim amandmanima u svakom slučaju valorizira se iskustvo kompanije kao jedan od bitnih prioritetnih temelja kvaliteta sigurnosti plovidbe i uvjeta za dobivanje koncesije.
Hvala. Prvo Klub zastupnika SDP-a, poštovani zastupnik Slavko Linić.
Hvala gospodine predsjedniče. Klub SDP-a smatra da ovo nije dobro definirano i čudi nas da su socijalni partneri prihvatili ovakav prijedlog. Zašto? Ovdje govorimo da će upravno vijeće biti stručno tijelo koje će kvalitetno ocjenjivati brodara. Kvalitetno ocjenjivan brodar može biti ako je kvalitetno do sada izvršavao ugovore, ugovore sa hrvatskom državom. Samim tim mi smo vrlo jasno rekli da se to odnosi na brodare koji plove u našim morima i koji su do sada bili korektni i prema državi i prema županiji ili nekoj nižoj koncesiji, a u isto vrijeme time se eliminiraju brodari koji sa svojim brodovima potapaju brodice i nemaju zamjenskog broda i nisu odgovorni prema koncesijskim ugovorima. Ali naravno nas ne zanima struka, nas ne zanima izvršeni posao, mi samo pokušavamo ubaciti formulacije da bi nagodba koja je postignuta sa socijalnim partnerima eto bila kako tako dobro zvučno prihvaćena. Da ste imalo stručno radili ovdje biste predložili vrlo jasno brodari koji su kvalitetno obavili poslove po dosadašnjim koncesijskim ili nekim drugim ugovorom neovisno da li sa državom ili lokalnom samoupravom.
Poštovani zastupnik Tonči Tadić, Klub zastupnika HSP-a.
Poštovani gospodine predsjedniče, ovim amandmanom Vlada zapravo slijedi amandman HSP-a koji je glasio da uvjet za dodjelu koncesija je iskustvo u obavljanju javnog prijevoza u linijskom obalnom prometu u hrvatskom teritorijalnom moru u trajanju od najmanje 3 godine. Ovdje uz ovakvu formulaciju koja vjerujem posve dobronamjerno, nadam se posve dobronamjerno izostavila da se to sve skupa radi u hrvatskom teritorijalnom moru se želi zapravo napraviti određeni filter kad ulaze novi brodari na hrvatsko tržište da one najbolje linije ne mogu dobiti samo tako nego da moraju proći određeni probni rok. To je intencija ovako pisanog članka da on mora dulje vremensko razdoblje, mi smo čak … [[Govornik se ne razumije.]] to na najmanje 3 godine da ne bude dvije godine naprama jednoj godini, ali ono što je ovdje uz ovakvu formulaciju vrlo loše napravljeno to je mogućnost da uđe netko sa iskustvom u obavljanje linijskog prijevoza izvan Hrvatskih voda. Uz dužno poštovanje, to nije dobro. Ja bih molio očitovanje ministra može li dopuniti kao ministar putem svojih ovlasti ovakav članak?
Za Klub HSS-a poštovani zastupnik Ante Markov.
Gospodine predsjedniče! Gospodine ministre, i za Klub HSS-a načelno i jedan, i dva, i tri su u redu. Međutim, i mi držimo da je vrlo važno navesti da oni brodari koji su već uredno poslovali sa državom da se oni moraju specificirati a u točki 2. apsolutno mora stajati vrlo jasno opredjeljenje u hrvatskim teritorijalnim vodama. I naravno, tri godine bio bi jedan primjereni rok jer ovako ne mora se tumačiti ali se može tumačiti da to može biti i strani brodar koji svoja iskustva ima u Grčkoj. Prema tome, apsolutno gospodine ministre tražimo očitovanje i da se ovaj amandman 3. u potpunosti definira.
Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman 3. Vlade. Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat? Amandman usvojen sa 70 glasova za, 6 suzdržanih i 24 protiv. Amandman 4. Vlade. Ministre izvolite, obrazloženje.
U članku 2. ovog zakona piše da je javni prijevoz u javnom linijskom obalnom pomorskom prometu u daljnjem tekstu: javni prijevoz je prijevoz putnika, tereta i vozila u unutrašnjim morskim vodama i teritorijalnom moru Republike Hrvatske. Pa neka svaki put kad piše javni prijevoz pisati u teritorijalnom moru Republike Hrvatske jer piše jasno u članku 2. da je to u teritorijalnom moru Republike Hrvatske. Amandman 4., to je članak 46. U tom amandmanu izbacujemo ono što je pisalo: "iznimno ako u slučaju iz stavka 2. ovog članka nema zainteresiranog domaćeg brodara koncesija se može privremeno dati stranom brodaru čiji brodovi viju zastavu države članice EU". To se ovim amandmanom izbacuje, dakle toga više nema.
Hvala. Klub HSP-a Tonči Tadić.
Poštovani gospodine predsjedniče! S ovim amandmanom Vlada je prihvatila amandman Kluba HSP-a jer smo tražili upravo to da se ukloni strana konkurencija iz hrvatske kabotaže kad se radi o linijskom obalnom prometu.
Zaključujem raspravu. Molim uključimo se. Molim glasovati u pogledu amandmana 4. Rezultat? Sa 87 glasova za, 4 suzdržana i 9 protiv usvojen predloženi amandman. Amandman 5. ministre.
Evo, da bi se izbjegla špekulacija da li Jadrolinija ide u privatizaciju, ne ide, kad ide, kako ide ovdje smo mi onda rekli jasno i glasno. Privatizacija Jadrolinije društva za linijski pomorski prijevoz putnika i tereta Rijeka može se obaviti samo temeljem posebno zakona i to nakon dodjele koncesija za sve državne linije sukladno odredbama ovog zakona. Dakle, ako će se Jadrolinija privatizirati to će biti posebnim zakonom o kojem će raspravljati ovaj Sabor, kad bude i ako bude.
Otvaram raspravu. Klub HSS-a poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa. Klub HSS-a je upravo amandmanom kojim se izričito tražilo da se isključivo posebnim zakonom koji se treba donijeti u hrvatskom parlamentu može ako uopće bude potrebe prići postupku privatizacije Jadrolinije. Prema tome, držimo da se na taj način prihvatio naš amandman.
Klub HSP-a poštovani zastupnik Tonči Tadić.
Poštovani gospodine predsjedniče, naš amandman je tražio da se ovaj članak naprosto briše. Smatrali smo da nije potrebno da se u članku koji definira linijski brodski promet uopće govori o mogućoj privatizaciji Jadrolinije, ali bi se suglasili sa ovakvim amandmanom. Hvala.
Uključimo se. Dajem na glasovanje. [[Upadica se ne čuje.]]
Pa evo, drago mi je čuti da su prihvaćeni amandmani Hrvatske demokratske zajednice kako je izložio gospodin.
Dajem na glasovanje ovaj amandman Vlade broj 5. Rezultat? 83 za, 6 suzdržanih i 6 protiv usvojen amandman broj 5. Vlade. Sad molim, uzmimo tablicu sa amandmanima. Ministre, izvolite! Amandman 1. zastupnica Biserka Perman.
Ovaj amandman nažalost ne možemo prihvatiti jer nije potrebna dopuna članka s obzirom da vrijeme trajanja putovanja proizlazi kroz obavezno vrijeme polaska i dolaska u luku a što je definirano člankom 4. ovoga zakona u točci 4.
Zastupnica Biserka Perman. Izvolite!
Hvala lijepo. Naime, mislim da ovaj članak treba, ovaj tekst treba nadopuniti radi jednostavnije i preglednije objave reda plovidbe na linijama s većom učestalošću pogotovo na kratkim relacijama kako bi putnici odmah mogli vidjeti koliko im traje put što je primjedba i brodara a prema potreba i zahtjevu korisnika. Pa evo, stoga molim glasanje.
Treba glasovati. Molim uključimo se. Tko je za ovaj amandman? Glasovati. Rezultat? 28 za, 3 suzdržana, 64 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 2. amandman Kluba zastupnika HSP-a.
Ovaj amandman ne možemo prihvatiti jer već sada nam to onemogućava Zakon o državnim potporama Uredbom o državnim potporama, uredbama o pomorskom prometu i brodogradnji a isto bi bilo i u suprotnosti s odredbama Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice i njihovih država članica. Tako da to ne možemo prihvatiti.
Klub zastupnika HSP-a poštovani zastupnik Tonči Tadić.
Poštovani gospodine predsjedniče mi ipak držimo da je ovakav amandman potreban. Ne smatramo da je dobro da Hrvatska potiče gradnju brodova u tuđim brodogradilištima. Mi trebamo ako potičemo onda ili ne poticati ništa ili poticati gradnju u domaćim škverovima. A što se tiče SSP-a uvijek se može napraviti iznimka kada je riječ o javnom interesu. Također i o Zakonu o javnoj nabavi se moglo napraviti iznimka dok ne uđemo u Europsku uniju za pojedine dijelove. Mi tražimo da ovo ipak uđe u glasovanje i smatramo da je ovaj amandman potreban. Hvala.
Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat? 20 za. 6 suzdržanih. 68 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 3. amandman Kluba zastupnika HSP-a?
Ovaj amandman također ne možemo prihvatiti jer je, da na istoj liniji bude razvrstan, da budu razvrstane različite linije po značenju to se ne prihvaća ali istovremeno nema zapreka prema predloženom zakonu da se na zahtjev lokalne samouprave uvede po potrebi i učestaliji broj dodatnih linija na toj relaciji pod uvjetom da je ta ista lokalna samouprava sufinancira taj učestali broj, broj linija. Ako bi se na državnoj liniji brodaru, brodaru koji je dobio koncesiju … [[Govornik se ne razumije zbog predsjedničkog zvona.]] dodatni brodar za obavljanje javnog prijevoza na istoj relaciji brodar koji je dobio koncesiju u tom slučaju došao bi jasno, to je svima jasno u jedan nepovoljniji položaj.
Klub zastupnika HSP-a poštovani zastupnik Tonči Tadić.
Poštovani gospodine predsjedniče radi se zapravo o jednoj temeljnoj dvojbi u ovom zakonu. Ako se na određenoj liniji ustanovi da je potreban veći broj polazaka možemo li na tu liniju uvesti na županijski zahtjev još jednog brodara koji bi možda to isto vozio bez naknade? Zašto ne? Ne vidim potrebu da se to onda, da se ta linija, ta dopunska linija prebacuje na neko drugo mjesto na istom otoku? Primjerice ako za Jelsu treba napraviti ili postoji želja nekoga da vozi još jednu liniju za Jelsu zašto on ne bi vozio nego mora voziti recimo za Vrbovsko? Doista ne vidim razloga i tražim glasovanje.
Molim uključimo se. Molim glasovati. Rezultat? 23 za. 5 suzdržanih. 64 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 4. Kluba zastupnika HSP-a?
Pa ja mislim da smo ovaj amandman raspravili i da je on ugrađen u amandman Vlade. Prema tome mislim da evo se može od tog amandmana i odustati. … [[Govornik se ne razumije.]]
Zastupnik Tonči Tadić. U ime Kluba HSP-a izvolite.
Poštovani gospodine ministre, poštovani gospodine predsjedniče. Mi bi mogli povući ovaj amandman kada bi gospodin ministar prihvatio naš zahtjev da se u članku 29. koji smo već raspravljali i amandmanu koji smo već raspravljali ugradi odredba o iskustvu u obavljanju linijskog obalnog prometa ponovit ću i naglasit ću još jednom u hrvatskom teritorijalnom moru. Samo se o te tri riječi radi. Gdje piše? To u članku 29. gospodine državni tajniče ne piše. … [[Upadica se ne razumije.]] /Upadica: U članku 2 piše./
Gospodo tajnici i kapetane se suzdržati.
Tu je ministar koji će odgovarati. Molim vas.
U članku 2. piše.
U članku 28.? [[Upadica: 2, 2.]] Članak 2., stavak 1. Da. Povlačimo uz uvjet da napravite to podzakonskim aktima u koncesiji. Hvala [[Upadice se ne razumiju.]]
Hvala. Amandman 4. povučen. Amandman 5. zastupnik Dragutin Lesar.
Ovaj amandman ne možemo prihvatiti jer je Agencija za obalni linijski prijevoz ugrađena u zakon. U prvom čitanju su svi klubovi to bili podržali. Suglasni su s time i socijalni partneri i udruga brodara uz onaj amandman koji smo na početku Vlade ovdje obrazlagali. To znači da se poveća sa dodatna dva člana. Mislim da nema potrebe da se taj i ne može se taj amandman prihvatiti.
Zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa. Ne mogu povući i ne smijem povući ovaj amandman jer sam ga podnio u ime Sindikata pomoraca Hrvatske koji svojim pismom 7. ožujka ove godine gospodine ministre pišući vašem državnom tajniku pod točkom 3. i nadalje ostaje kod stava da se je moglo izbjeći i moralo izbjeći ustanovljenje ove agencije i nije točno da smo u prvom čitanju podržali ovu agenciju jer ste vi bili protiv našeg Prijedloga zakona agencija gospodarenje Jadranom. I tražim glasovanje o ovom amandmanu.
Hvala. Molim uključimo se. Molim glasovati o amandmanu broj 5. Rezultat? 20 za. 3 suzdržana. 61 protiv. Amandman nije prihvaćen. Amandman broj 6. Klub zastupnika HSP-a?
Ovaj amandman ne prihvaćamo mada je on, on djelomično usvojen i amandmanom Vlade. Naime prihvaćanjem amandmana broj 8. Kluba zastupnika HDZ-a u članku 17., članak 17. dopunjuje se novim stavkom 2. koji glasi: Agencija može na zahtjev Županijskog, Općinskog odnosno Gradskog poglavarstva uz naknadu temeljem ugovora obavljati određene poslove iz točke 1. ovog članka za županijske, međužupanijske i lokalne linije. Predloženim se daje mogućnost da županijska, općinska odnosno gradska poglavarstva s obzirom na nedostatnost, nedostatak stručnog kadra su u mogućnosti da određene stručno-tehničke poslove uz naknadu temeljem ugovora provjere obavljanje, povjere obavljanje stručnoj službi Agencije. Evo, na ovaj način uređeno je pitanje iz amandmana br. 6 točka grupa zastupnika HSP-a.
Zastupnik Tonči Tadić.
Poštovani gospodine predsjedniče, naš amandman ima jednu temeljnu svrhu, a to je da se uočivši nemogućnost da svaka županija poormira vrlo kvalitetan tim koji bi nadzirao davanje koncesija i nadzor provedbe koncesija, da i te županijske linije u ime županija, u ime općina nadzire Središnja državna agencija. I sad se međutim nalazimo pred jednom proceduralnom zaprekom. Dakle, zašto bi za ministra bio prihvatljiviji amandman kluba HDZ-a koji je kasnije u proceduri, nego li amandman kluba HSP-a koji je nešto prije u proceduri, a glase isto. Dakle, dajmo, prihvatimo amandman pa ćemo onda glasati možda kasnije i za HDZ-ov amandman. A što se tiče sjedišta Agencija, također smo smatrali da bi bilo dobro kad bi Agencija imala svoje regionalne odjele u Puli, Rijeci, Zadru, Šibeniku, Splitu i Dubrovniku. To ćete vjerojatno i nekim podzakonskim aktima morati realizirati, jer će teško to biti to voditi iz jednog centra. A također, a sa ovim smatram da bismo konačno uklonili napetosti koje postoje na relaciji Rijeka-Zadar,l Zadar-Split, Split-Rijeka. Ovako bi svatko dobio svoj komad pomorskog nadzora Hvala.
Treba glasovati. Tko je za ovaj amandman? Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 14 za, 7 suzdržanih, 65 protiv. Amandman nije prošao. Amandman 7. zastupnice Biserke Perman.
Amandman se prihvaća. Prihvaća se.
Dame i gospodo, ja ne mogu čuti, ne može nitko čuti. Ja bih predložio da, izgleda da ćemo trebati prekinuti glasovanje da se zastupnici, da se umire, jer ne može se, vjerujte, ne može se čuti. Krivo se glasuje, to je evidentno, već se vidi. Ne prati se, jedan dio ne prati ništa. Amandman 8. Sedam prihvaćen. Amandman 8. kluba zastupnika HDZ-a.
Amandman 8. se prihvaća. Obrazloženje je sukladno obrazloženju amandmana broj 6. točka …
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Amandman 9. kluba zastupnika HSP-a.
Ovaj amandman kao ovakav ne prihvaćamo, ali je on isto djelomično usvojen kroz amandmane kluba HDZ-a. Naime, dopunom članka 17. sukladno amandmanu broj 8. Kluba zastupnika HDZ-a djelomično su ograđene primjedbom danom broj 9. Kluba zastupnika HSP-a, tj. daje se mogućnost da Agencija obavlja određene stručno-tehničke poslove na županijskim i lokalnim linijama.
I što sada kažete? Je li ga prihvaćate ili ga ne prihvaćate?
Povlačimo amandman 9 jer je on usvojen sa amandmanom 8. Ali mogli ste mirno usvojiti i amandman 6 na isti način.
Amandman 9 povučen. Amandman 10 zastupnice Biserke Perman.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 11. Odbora za zakonodavstvo.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 12. Kluba zastupnika HSP-a.
Ne prihvaća se odmah ovaj amandman jer je opet on djelomično usvojen amandmanom broj 12.
Povlačimo amandman.
Amandman 12 povučen. Amandman 13. Odbora za zakonodavstvo.
Ovaj amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. Sad imamo amandman 14. a zastupnika više nema kao zastupnika, zastupnika Frane Piplovića. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne može se …
Amandman se ne prihvaća.
A ne možemo glasovati o amandmanu nekoga tko više nije zastupnik. … [[Upadica se ne čuje.]] Amandman je povučen. Molim kolega? Molim?
Povrijedili ste Poslovnik. Amandman je na vrijeme podnesen. Podnesen je prije zaključenja rasprave, prema tome ne možete reći da se ne može glasovati [[Upadica: Povučen je.]] Ne, ne može biti povučen. Znači, mora se glasovati gospodine predsjedniče o amandmanu.
Nemojte dobacivati … [[Radi predsjedničkog zvona, govornik se ne čuje.]] na tržnici voditi raspravu.
Znači, amandman je ponesen na vrijeme. Jel' tako? Podnesla ga je osoba koja je u tom trenutku imala status zastupnika. Mora se glasovati, ne može se tako prema Poslovniku odlučiti. Hvala.
Amandman je podnesen na vrijeme od zastupnika koje je bio zastupnik. Sada je ta osoba izgubila svojstvo zastupnika i ne možemo glasovati o amandmanu zastupnika koji više nije zastupnik. I o njemu nećemo glasovati. 15. Klub zastupnika SDP-a. Evo ga.
Amandman se ne prihvaća.
Slavko Linić. Izvolite.
SDP je pokušao najviše zaštiti i …
Samo malo, možda će gospoda, ako bolje prate novine za vrijeme glasovanja biti koncentriranija, i dame. Izvolite.
SDP je pokušao zaštiti kvalitetne hrvatske brodare koji su više godina dobro obavljali posao, neovisno da li su ga dobili po ugovoru o koncesiji ili su ga dobili nekim drugim ugovorom, a temeljem zakona dosadašnjih. I isto tako SDP je htio zaštiti i pomorce da kroz prioritetnu koncesiju imaju mogućnost daljnjeg rada, a ne da zbog određenih tržnih utakmica gube poslove. Želim vrlo jasno reći da i na pismo pomoraca na koje se poziva ministar, vrlo jasno reče da želimo istaknuti nije postignut dogovor. … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]] su dogovoreni između udruge brodara i ministarstva, ali i dalje žale da nije riješeno pitanje prioritetne koncesije koju bi riješio nedoumice oko sudbine pomoraca u hrvatskim tvrtkama. To je razlog da SDP traži glasanje o amandmanu jer mislimo da ćemo tako najbolje riješiti zahtjeve jednog od … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Molim glasovanje. Uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. 22 za, 4 suzdržana, 64 protiv. Amandman nije dobio potrebnu većinu. Amandman 16. zastupnice Biserke Perman.
Ovaj amandman na žalost ne možemo prihvatiti jer će se pod zakonskim aktima zakon definirati navedeni kriteriji koji će biti onda uključeni u natječaj.
Zastupnica Biserka Perman.
Hvala lijepo. Naime, bilo bi korektno da kriterij za određivanje i način plaćanja naknade za koncesiju, način određivanja cijene usluga i kriteriji za određivanje potpore budu osim u odluci o davanju koncesije prema članku 34. odnosno njegovom stavku 2. da budu sadržani i u odluci o raspisivanju javnog natječaja kako bi podnositelj ponude unaprijed znao kondicije pod kojima će raditi nakon dobivene koncesije, da ne bi bilo nejasnoća, pa zato molim glasovati.
Možemo glasovati. Uključimo se. Glasovati. Rezultat. 22 za, 5 suzdržanih, 65 protiv. Amandman nije dobio potrebnu većinu. Amandman 17. zastupnika Zdenka Antešića.
Ovaj amandman ne možemo prihvatiti jer svi bitni elementi koji predstavljaju uvjete koje mora ispunjavati podnositelj ponude za dobivanje koncesije sadržane su u navedenom članku 27. a članak 28. zakona podrobno definira uvjete koje mora ispunjavati pravna i fizička osoba za obavljanje djelatnosti prilikom podnošenja ponude za dobivanje koncesije.
Zastupnik Zdenko Antešić.
Hvala lijepa. Mislim da se, da je obrazloženje gospodina ministra neprihvatljivo jer ovim amandmanom se jedino traži, dakle vidite u članku 27. se govori odluka o raspisivanju javnog natječaja sadrži osobito uvjete koje treba ispunjavati brodar prilikom dobivanja koncesije, a ovaj amandman govori o tome što mora ispunjavati, koje uvjete mora ispunjavati podnositelj ponude. Dakle, da se na ponudu za dobivanje koncesije ne može javiti netko hajde da pod navodnicima koji ne ispunjava nikakve uvjete. Dakle, on definira upravo to. Dakle, osoba mora ispunjavati određene uvjete prilikom podnošenja zahtjeva za dobivanje koncesije, a drugo je pitanje ono što on mora ispunjavati prilikom zaključivanja ugovora. O tome se tu govori i stoga smatram da je, da bi trebalo ovaj amandman usvojiti ukoliko želimo precizno definirati uvjete iz zakona. Tražim glasovanje.
Molim glasovati. Uključimo se. Glasovati. Rezultat. 20 za, 2 suzdržana i 65 protiv. Amandman nije dobio potrebnu većinu. Osamnaesti Kluba zastupnika HSP-a.
Ovaj amandman ne prihvaćamo jer je ovaj, ovakvi amandmani su u stvari prihvaćeni odnosno … [[Govornik se ne razumije.]] Vlade ova tematika uređena, tako da mislim da evo čak se može odustati od ovoga amandmana.
Povlačim amandman.
Amandman 18. povućen. Amandman 19. zastupnika Dragutina Lesara.
Ovaj amandman ne prihvaćamo jer kolektivno pregovaranje proizlazi iz sindikalnih prava. Isto je uređeno amandmanom Vlade Republike Hrvatske.
Zastupnik Dragutin Lesar.
Ministre u pravu ste da kolektivno pregovaranje je predmet socijalnih partnera, ali niste u pravu da je drugim amandmanom Vlade riješen moj prijedlog amandmana. Jer u mojem amandmanu jasno se poziva na standarde utvrđene u kolektivnom ugovoru dok vaš amandman govori o standardima. Hrvatsko radno zakonodavstvo poznaje samo jednu vrst dokumenata bipartitnog načina sklapanja u kojem se utvruđuju radni i socijalni standardi, a to je kolektivni ugovor. Naprosto ne mogu vjerovati kako ne možete prihvatiti amandman koji je sukladan i Zakonu o radu, koji govori o tome da brodar i predstavnici zaposlenih utvrđuju radne standarde kolektivnim ugovorom. Koji dokumenat drugačije, kako da ga nazovemo da znamo o čemu se radi i koja udruga ima pravo potpisa na taj standard. Tražim glasovanje.
Možemo glasovati. Molim uključimo se. Rezultat. 12 za, 5 suzdržanih, 59 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 20. Vlade sastavni je dio zakona. Amandman 21. ništa to je zastupnika bivšeg Frane Piplovića, ali to je isti amandman kao i raniji. Amandmani koji dolaze. 22. zastupnika Zdenka Antešića.
Ovaj amandman na žalost ne možemo prihvatiti jer je ovo pitanje riješeno amandmanom Vlade broj 20. dopuna članka 28. stavak 3. čime se uklanjaju mogućnosti da se na natječaj može javiti podnositelj ponude koji nema brod niti iskustva u brodarstvu. Dakle, jasno je kazano u amandmanu 20. Vlade da se ne može javiti netko tko nema brod i tko nema iskustvo brodarstva. Dakle, mora biti kompanija, mora itd. itd. sve što piše u amandmanu 20. koji je predložila Vlada.
Zastupnik Zdenko Antešić. Izvolite.
Vlada vjerojatno zahvaljuje i ja povlačim amandman.
Amandman povučen 22. Amandman 23. zastupnika Dragutina Lesara.
Ovaj amandman ne prihvaćamo jer je ovo pitanje riješeno amandmanom Vlade broj 20.
Zastupnik Lesar. Povućen amandman. 24. Kluba zastupnika HDZ-a.
Također ne možemo prihvatiti jer je ovo pitanje uređeno amandmanom Vlade Republike Hrvatske.
Povučen amandman 24. 25, zastupnice Biserke Perman.
Ne možemo prihvatiti jer je ovo pitanje riješeno amandmanom Vlade Republike Hrvatske.
Zastupnica Biserka Perman.
Povlačim amandman.
Amandman 25 povučen. Amandman 26 zastupnika Dragutina Lesara.
Ne prihvaćamo ovaj amandman jer je ovo pitanje već riješeno amandmanom Vlade Republike Hrvatske.
Zastupnik Lesar.
Ministar je u pravu. Povlačim.
Amandman 26 povučen. Hvala. 27 zastupnika Zdenka Antešića.
I ovaj amandman ne možemo prihvatiti jer je ovo također pitanje riješeno amandmanom Vlade Republike Hrvatske.
Zastupnik Zdenko Antešić.
Ne, ovo pitanje nije riješeno amandmanom Vlade. Ovo je nešto drugo jer ovdje točno piše, dakle, prilikom davanja koncesije prednost ima brodar koji je ponudio veću naknadu za koncesiju na određenoj liniji. Ne traži potporu, ali traži manju, ispričavam se, dakle, nakon provedenog javnog natječaja u slučaju dva ili više istovjetnih ponuda prednost prilikom dodjele koncesije ima brodar koji je do sada već obavljao prijevoz na istoj liniji. To je suštinski sasvim drugačiji amandman nego što je dala Vlada i stoga tražim glasovanje.
Molim glasovanje. Uključimo se. Rezultat? Evo, 23 za, 3 suzdržana, 62 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 28 Kluba zastupnika HSP-a.
Ovaj amandman ne prihvaćamo zbog dopune članka 17. novim stavkom 2. kroz prihvaćanje amandmana broj 8. Ovo nije moguće …
Zastupnik Tonči Tadić.
Povlačim amandman.
Amandman 28 povučen. 29. zastupnice Biserke Perman.
Ovaj amandman ne možemo prihvatiti. Temeljem podzakonskog akta Vlade iz članka 39. predloženog Zakona kroz ugovor će biti definirani elementi iz odluke pa tako i način plaćanja.
Zastupnica Biserka Perman.
Ne bi se baš složila sa gospodinom ministrom. Naime, smatram da bi bilo korektno i logično da u tekstu osim načina plaćanja naknade za koncesiju bude naveden i način plaćanja potpore a ne samo kriteriji. Na taj način bi se nedvosmisleno precizirao tekst Zakona kako ne bi došlo do nepotrebnih nesuglasica i teškoća tijekom poslovanja ovlaštenika koncesije, neovisno o podzakonskim aktima. Molim glasanje.
Molim glasovati. Uključimo se. Glasovati. Rezultat? 23 za, 1 suzdržan, 64 protiv. Nije dobio potrebu većinu. 30. zastupnice Biserke Perman.
Ne možemo prihvatiti ovaj amandman jer je neosporno da će se ugovorom o koncesiji definirati način plaćanja potpore.
Zastupnica Biserka Perman.
Pa s obzirom da se radi zapravo o istom problemu kao i u prethodnom amandmanu a nije prihvaćen. Povlačim amandman.
Hvala. Amandman 30 povučen. 31. Kluba zastupnika HSP-a.
pa ne možemo prihvatiti jer je ovaj amandman u biti uređen amandmanom Vlade Republike Hrvatske.
Zastupnik, Klub HSP-a.
Povlačim amandman.
Amandman 31 povučen. Amandman 32. zastupnice Biserke Perman.
Ne prihvaćamo amandman. Obrazloženje je bilo identično kao i kod amandmana broj 1.
Zastupnica Biserka Perman.
Pa s obzirom da se radi o istom problemu kao i u prvom amandmanu, odnosno u članku broj 4. koji nije prihvaćen povlačim amandman.
Hvala. Povučen. 33 također zastupnice Biserke Perman.
Ne prihvaćamo uz obrazloženje da je red plovidbe ovisan o više faktora, a najbitniji su državni proračuna Republike Hrvatske i godišnji otočni program. Osim toga, navedenim rokovima onemogućuju se eventualna poboljšanja prometne povezanosti. Tako da ne možemo prihvatiti.
Zastupnica Biserka Perman.
Pa ne mogu se složiti sa ovom konstatacijom ministra. Naime, rok od najkasnije 60 dana u kojem se mora utvrditi red plovidbe nakon usaglašavanja a prije stupanja na snagu nije dovoljan. Ozbiljan, odgovoran i tržišno orijentiran brodar mora imati definiran red plovidbe godinu dana prije stupanja na snagu istog da bi mogao s redom plovidbe pravovremeno izaći na tržište. To u prvom redu vrijedi za međunarodne i duž obalne linije a na turističkim sajmovima i burzama koji se održavaju već od kraja prethodne do proljeća iduće godine organizator putovanja će se interesirati i za red plovidbe u onoj godini koja dolazi iza toga. Primjerice, sada već za 2007. godinu. Naročito sezonski, a iz Konačnog prijedloga Zakona proizlazi da je Agencija dužna dati suglasnost za red plovidbe u sezoni 2007. najkasnije do travnja 2007. što nije logično. Osim toga, nelogično je i to da Agencija za obalni linijski prijevoz uopće daje suglasnost za međunarodne linije kad ne daje koncesiju niti osigurava potporu za iste i što je daje u zadnji trenutak prije početka sezone. Na taj način onemogućujući pravovremenu pripremu i brodara i organizatora putovanja i svih subjekata u turizmu. Takva rješenja dovode u pitanje uspjeh cjelokupnog turizma što bi ministar koji je ujedno i ministar turizma morao znati. Ako je turizam jedna od … [[Zbog predsjedničkog zvona, govornik se ne razumije.]] a jeste onda se to mora očitovati i u odredbama ovog Zakona. Stoga molim glasanje.
Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat? 20 za, 3 suzdržana, 64 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 34. također zastupnice Biserke Perman.
Ovaj amandman ne prihvaćamo. Obrazloženje je kao i u prethodnom amandmanu.
Zastupnica Perman.
Pa s obzirom da se radi o povezanim amandmanima, odnosno istom obrazloženju a nije prihvaćen prethodni, povlačim ovaj amandman.
Hvala. Amandman 34 povučen. 35. amandman zastupnice Biserke Perman.
Pa ovaj amandman ne možemo prihvatiti jer mišljenja nisu obvezujuća. Time bi se omogućilo da red plovidbe bude u suprotnosti stavovima Hrvatske gospodarske komore, ne znam, lučke uprave ili lučke kapetanije.
Zastupnica Perman, izvolite.
Pa Agencija daje suglasnost samo za linije iz članka 5. ovog Zakona, odnosno samo za domaće linije, a ne i za međunarodne linije iz članka 2. stavka 2. pa je prema tome ove riječi potrebno brisati. Ako bi formulacija teksta ostala prema prijedlogu, a bez ove nadopune i mišljenja, pod navodnicima, i mišljenja. Dakle, o toj nadopuni se radi, ispalo bi uz županijsku gospodarsku komoru da je nadležna lučka uprava i lučka kapetanija usaglašavaju i predlažu red plovidbe što je u koliziji sa stavcima 1. i 2. ovog istog članka. Pa članak je i bio sa intencijom da se konkretizira i pojasni tekst članka, pa ja molim glasanje.
Molim glasovati. Uključimo se. Glasovati. Rezultat? 23 za, jedan suzdržan, 66 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 36, također zastupnice Biserke Perman.
Ne prihvaćamo ovaj amandman, a obrazloženja su praktički identična kao za amandmane broj 33 i broj 24.
Zastupnica Perman.
Pa on je sličan, ali nije isti. Naime rok od najmanje 30 dana prije stupanja na snagu u kojem je agencija dužna objediniti i objaviti i dostaviti brodarima red plovidbe, ni iz daleka nije dovoljan ni kada je riječ o vansezonskom razdoblju, a pogotovo kada se radi o redu plovidbe za sezonsko razdoblje što ćemo uskoro i vidjeti kada ovaj zakon stupi na snagu pa ja ipak molim glasanje.
Molim glasovati. Uključimo se. Glasovati. Rezultat? 20 za, jedan suzdržan, 68 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 37, Klub zastupnika HDZ-a.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 38, Kluba zastupnika SDP-a.
Ovaj amandman ne prihvaćamo. Obrazloženje je identično kao što je to bilo kod amandmana broj 14 i broj 15.
Poštovani zastupnik Slavko Linić.
Kako nije prihvaćen naš prijedlog vezano za prioritetnu koncesiju koju smatramo da bi najbolje zaštitila interes pomoraca u brodarskim tvrtkama. Nema potrebe glasati niti oko ovog amandmana pa ga povlačimo, ali je to razlog da SDP će biti protiv zakona.
Hvala. Amandman povučen. 39, zastupnice Biserke Perman.
Amandman se ne prihvaća. Već smo obrazložili amandman kod obrazloženja broja 14, 15 pa i broja 28.
Zastupnica Biserka Perman.
Iz istog razloga povlačim amandman.
Amandman povučen. 40, zastupnika Dragutina Lesara.
Amandman ne prihvaćamo. Obrazloženje smo imali već u prethodnim amandmanima 14 i 15.
Zastupnik Lesar, izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče. Gospodine ministre kada ste govorili i obrazlagali Vladine amandmane onih 5, 4 od danas, rekli ste da između ostalog su oni dogovoreni sa Sindikatom pomoraca Hrvatske. Taj isti Sindikat pomoraca prije tri dana ponovno piše pismo i izražava žaljenje što nije prihvaćen prijedlog iznijet u njihovim ranijim stavovima u pogledu dodjele prioritetnih koncesija i zbog toga nemam pravo povuć amandman i tražim glasanje.
Molim glasovati. Rezultat? 22 za, 6 suzdržanih, 65 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 41, Kluba zastupnika HDZ-a.
Ovaj amandman ne prihvaćamo jer je on već konzumiran amandmanom Vlade, a tiče se privatizacije … [[Ne razumije se.]]
Povlačim.
Povučen. 42, Kluba zastupnika HSS-a.
Također ne prihvaćamo, jer je uređeno amandmanom Vlade Republike Hrvatske.
Povučen 42. 43, Kluba zastupnika HSP-a.
Ista stvar. Ne prihvaća se jer je uređeno amandmanom Vlade Republike Hrvatske.
Povučen 43. 44, Odbora za zakonodavstvo.
Ovaj amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. Hvala ministre. Molim Klub zastupnika HSP-a. Izvolite.
Gospodine predsjedniče obzirom na čitav niz vrlo spornih amandmana, u ime kluba HSP-a tražim stanku od 10 minuta da se dogovorimo o glasovanju o ovom zakonu.
U redu. Hvala. Stanka 10 minuta. Gospođe i gospodo nastavljamo sa sjednicom nakon stanke koju je tražio Klub zastupnika HSP-a, Klub zastupnika, u ime kluba Tonči Tadić će podnijeti izvješće. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovana gospodo iz Ministarstva mora. Ovdje se zapravo postavlja jedno suštinsko pitanje, a to je pitanje koje je ministarstvo pokušalo riješiti ovim amandmanom tri na članak 29., a to smo jednako tako pokušavali riješiti i ja u ime kluba HSP-a podnoseći amandmane, ali i kolega Antešić i kolege iz HSS-a. Time je zapravo vrlo jasno, o našem amandmanu, ja ću ga ovdje pročitati još jednom, a to je da je uvjet za dodjelu koncesija za obavljanje javnog prijevoza na državnim linijama je iskustvo u obavljanju javnog prijevoza u hrvatskom teritorijalnom moru u trajanju od najmanje tri godine kao prvo i kao drugo da prednost imaju "Jadrolinija" Rijeka i drugi brodari koji obavljaju linijski pomorski promet. Kolega Antešić je koliko se sjećam tražio da prednost imaju brodari koji već obavljaju taj promet na toj liniji. Dakle, ovakvom formulacijom koju je ministarstvo predložilo u svom amandmanu tri prednost ima kompanija koja dulje vremensko razdoblje obavlja javni prijevoz. Ja ne vidim u čemu je poteškoća da se ovdje naglasi da se radi o hrvatskom teritorijalnom moru i ne vidim u čemu je poteškoća da se doda još jedna točka, recimo točka 4. koja bi glasila u duhu ovoga što je predložio klub HSP u svom drugom dijelu, a to je da prednost imaju brodari koji već voze na tom liniji ili što je tražio kolega Antešić. U čemu je poteškoća? Nikakvog tu problema nema. Članak 2. u stavku 1. je vrlo rastezljiv i on se može rastegnuti i na … [[Govornik se ne razumije.]] koji vozi liniju Ancona-Split-Stari Grad-Korčula, na isti način, jer i oni voze dijelom linijski promet u našim vodama. Dakle, ja bih vas molio gospodine ministre da se ovdje ne bavimo ničim drugim nego zaštitom hrvatskih interesa. Mi sve što želimo je to da u hrvatskim teritorijalnim vodama linijski obalni promet obavljaju hrvatski brodari i to se može postići jasnim filterom da mora imati određeno iskustvo u hrvatskim vodama i to u hrvatskim teritorijalnim vodama u javnom prijevozu, ne javnom prijevozu u Grčkoj ili na Filipinima, nego u hrvatskim teritorijalnim vodama kao prvo i kao drugo da prednost uvijek imaju brodari koji već voze tu liniju. Moj brodar ne može ući dok nema iskustvo u hrvatskim vodama ni grčki dio Mediterana ni … [[Govornik se ne razumije.]] dio Mediterana nemaju koji puta takve plovne uvjete kao hrvatski dio i zato ne vidim razloga zašto tvrdoglavo i uporno podbijati te tri riječi u hrvatskom teritorijalnom moru u ovdje u točki 2. u amandmanu tri koji je podnijela Vlada Republike Hrvatske. Također, "u" je četvrta riječ. Također ne vidim razloga da se tu ne vodi računa o tome da prednost imaju oni koji su već vozili. To je cijela stvar. Mi smo za to da u našim vodama prednost imaju hrvatski brodari, a vi kako hoćete. Hvala.
Hvala. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o prijevozu u linijskom i povremenom obalnom pomorskom prometu. Molim uključimo se. Molim glasovati. Rezultat? Sa 68 glasova za, 7 suzdržanih i 18 protiv donesen je Zakon o prijevozu u linijskom i povremenom obalnom pomorskom prometu u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Možemo glasati i ključićima. Ako ja predložim prijedlog za glasovanje, onda mogu ja podnijeti. Uključimo se. Molim kvorum. 95. Imamo dakle kvorum, pa ćemo sada dati glasovanje prijedlog za uvrštavanje ove točke u dnevni red. Molim da se uključimo. Možemo glasovati. Glasuje se o uvrštenju ove točke u dnevni red. Molim vas mira pa ćete čuti o čemu se glasuje. Rezultat? Sa 77 glasova za, 13 suzdržanih i 22 protiv uvrštena je u dnevni red točka – - Prijedlog odluke o iskazivanju povjerenja Ani Lovrin za obnašanje dužnosti ministrice pravosuđa Hvala. Molim predsjednika Vlade da obrazloži prijedlog. Izvolite predsjedniče Vlade.