Hvala, gospodine predsjedniče Sabora. Kolegice i kolege saborski zastupnici. Nacionalno vijeće za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije sukladno Odluci Hrvatskoga sabora o osnivanju Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe Nacionalnog programa suzbijanja korupcije iz srpnja 2006., kao i Odluci o izmjenama i dopunama iz ožujka 2009. provodi sljedeće aktivnosti: Nadzire i prati provedbu Nacionalne strategije suzbijanja korupcije, sustavno prati podatke o pojavama korupcije koje na njegov zahtjev dostavljaju tijela zadužena za provedbu Nacionalne strategije suzbijanja korupcije, analizira izvješća nadležnih tijela o provedbi Nacionalne strategije i akcijskih planova suzbijanja korupcije te ocjenjuje načine i rezultate provedbe, predlaže mjere za veću učinkovitost provedbe Nacionalne strategije, potiče i usmjerava suradnju Hrvatskog sabora i državnih i drugih tijela te ostalih čimbenika zaduženih za provedbu Nacionalne strategije suzbijanja korupcije. Svojim djelovanjem i ustrojem Nacionalno vijeće jača nadzor nad tijelima zaduženim za provedbu Nacionalne strategije suzbijanja korupcije, a dužno je razmotriti prijedloge, pritužbe, stajališta i mišljenja građana i pravnih osoba. Citiram ove dužnosti Nacionalnog vijeća da ne bi bilo nesporazuma o tome što zapravo Nacionalno vijeće radi. Predmetno izvješće obuhvaća razdoblje od 1. lipnja 2009. do 30. lipnja 2010. i u tom razdoblju Nacionalno vijeće je radilo u sastavu gdje je uz mene kao predsjednika bila gospođa Lovrin kao potpredsjednica te članovi Ingrid Antičević-Marinović, Stanko Grčić, Dragutin Lesar, prof.dr. Horvatić, Stjepan Kolarić, Nikola Kristić, Branko Roglić, Smiljanka Škugor Hrnčević i prof.dr. Stjepan Turek. U tom razdoblju održano je 11 redovnih i 3 tematske sjednice, a ukupno je od konstituiranja ovog Nacionalnog vijeća u svibnju 2008. do danas održano 30 redovnih i 10 tematskih sjednica. Tri su pitanja presudna za ocjenu sposobnosti hrvatskog društva da se odupre korupciji. Prvo je pitanje postoji li korupcija i kako se na nju gleda, drugo pitanje je koja je raširenost korupcije i u kojim područjima je najopasnija za društvo, a treće pitanje nastavlja se na odgovore na prethodna dva, što učiniti da se korupcija spriječi, otkrije i sankcionira. Upravo na ta tri pitanja nalazimo odgovore u našoj Strategiji i Akcijskom planu suzbijanja korupcije čiju provedbu nadzire Nacionalno vijeće Hrvatskoga sabora. Korupcija je u Hrvatskoj stvaran i ozbiljan problem. Svi se slažemo da je postignut izvjestan napredak u usporedbi sa ranijom situacijom, ali još uvijek zaostajemo za nekim drugim zemljama. Uzmimo npr. Sloveniju … [[Govornik se ne razumije.]] percepcije je 6,4 a naš je 4,1. Tek je 5 prolazna ocjena, bitno je uvijek naglasiti. Naravno, nije to samo ekskluzivni problem Hrvatske. Dapače, ¾ od ukupno 178 zemalja u svijetu koje ocjenjuje Transparency ostvarilo je rezultat ispod 5. Antikorupcijske mjere moraju se integrirati u sve sfere javnih politika i svakodnevnog života, a naravno da je dobro upravljanje, good governance kako se to kaže, ključan dio odgovora na sve probleme sa kojima se danas i mi u hrvatskom društvu suočavamo kad je riječ o korupciji. Korupcija nije jednostavno politički program neke stranke ili naslov u novinama. To je struktura i metoda vlasti prepreka pristojnom društvu, korisnom radu, odgovornoj vlasti. Korupcija raste iz straha, pasivnosti, etičkog i materijalnog siromaštva, cvjeta u neznanju, u birokraciji i bezličnom društvu. Zato je u uspješnoj borbi protiv korupcije nužno ukloniti neznanje i strah, a to nije posao samo USKOK-a, DORH-a ili uskočkih sudova, to je zadak cijelog društva. Tu vidim još važniju ulogu i Nacionalnog vijeća, a posebno školstva, medija, obitelji i naglašavam političara, od mjesne zajednice, mjesnog odbora u najmanjoj općini do Vlade Republike Hrvatske. Uvijek treba naglasiti da percepcija nije isto što i stvarna raširenost korupcije, to pokazuju i istraživanja u Hrvatskoj. Percepcija u svim sferama društva je manja u odnosu na stvarni susret građana s korupcijom. Ipak indikativno je da percepcija korupcije posljednjih 15 godina stalno raste. Tako je npr. 1995. 15% ispitanika izjavilo da su svi državni službenici korumpirani, 2004. taj postotak je iznosio 23, a u najnovijem istraživanju Pravnog fakulteta 2010. čak 46%. Još jedan vrlo zanimljiv podatak, 2004. 72% građana Hrvatske smatralo je da je korupcija u državnim službama jako raširena, a 2010. taj postotak iznosi čak 82% građana. Zanimljivo je i da percepcija korumpiranosti opada sa stupnjem obrazovanja, znači oni sa nižim obrazovanjem smatraju da je korupcija u državnim službama raširenija. Porast percepcije nužno je u ovoj fazi povezan s padom povjerenja u institucije pa se u odnosu na 2004. u 2010. prema tom najnovijem istraživanju najveći gubitnici crkva, Vlada i Sabor, a najveći dobitnici mediji i to u prvom redu tiskani mediji. U ovakvom okruženju treba promatrati i provedbu Strategije suzbijanja korupcije. Osobno kao predsjednik Nacionalnog vijeća moram reći da sam izuzetno zadovoljan radom Nacionalnog vijeća. Tvrdim da je model Nacionalnog vijeća kako ga je usvojio ovaj Sabor odličan model, a za to sam dobio potvrdu i na nekoliko međunarodnih konferencija na kojima sam predstavljao rad Nacionalnog vijeća. Model po kojem Nacionalno vijeće čini 5 zastupnika i 6 vanjskih članova, a predsjednik dolazi iz redova oporbe pruža Nacionalnom vijeću mogućnost da bude kritično, ali pravedno, da svojim prijedlozima i konstruktivnim kritikama unapređuje borbu protiv korupcije. Uostalom, to je i ocjena Europske komisije koja u svom izvješću o posjeti Hrvatskoj od 29. lipnja do 2. srpnja 2010. te posebno u uvodu zajedničkih stajališta Europske unije o ocjeni i ispunjavanju uvjeta za otvaranje poglavlja 23. – Pravosuđe i temeljna prava kaže. Citiram: "Europska unija uočava rastuću proaktivnu i poticajnu ulogu koju ima Nacionalno vijeće za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije." Europska unija ohrabruje nastavak takvog proaktivnog pristupa pri praćenju provedbe strategije, između ostalog i predlaganjem korektivnih mjera u strategiji i akcijskom planu, te uvođenjem redovitih javnih rasprava povezanih sa korupcijom. Upravo model rada Nacionalnog vijeća. Prema zaključcima ovog Nacionalnog vijeća prihvaćenog u Saboru u veljači 2010. navedeno je 12 preporuka nositeljima provedbe Strategije suzbijanja korupcije, a izdvojit ću samo 4. Pojačati međuresorsku suradnju posebno Ureda za javne nabave, Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave, Državne revizije, DORH-a, Porezne i Carinske uprave i Ureda za sprječavanje pranja novca. Dodatno unaprijediti međuresorsku suradnju MUP-a i DORH-a, uključiti sva ministarstva u akcijski plan kao neposredne nositelje provedbe antikorupcijskih mjera, te razraditi posebne akcijske planove sa jasnim rokovima, nositeljima, indikatorima za Carinsku upravu, Poreznu upravu i sve državne tvrtke poput HŽ-a, HAC-a i ostalih. Realizaciju navedenih zaključaka Nacionalno vijeće je u proteklih godinu dana poticalo kroz rasprave, analize, zaključke, prijedloge, inicijative na svojim redovnim i tematskim sjednicama. Među najvažnijim posljedicama korupcije je gubitak povjerenja u tijela državne vlasti i javne institucije što se posljedično negativno odražava na gospodarski razvoj društva. Stoga ne samo korupcija već i sama sumnja u korumpiranost, te dojam korumpiranosti dovode u pitanje vjerodostojnost svake vlasti od one u najmanjoj općini do one na nacionalnoj razini. Upravo ta sumnja u korumpiranost, pa ako je stvarno i nema razrješava se utvrđivanjem jasnih, transparentnih i unaprijed određenih pravila postupanja i kriterijima odlučivanja za što se posebno zalaže Nacionalno vijeće. Strateška odrednica borbe protiv korupcije očituje se u Hrvatskoj u Strategiji kroz pet tematskih područja. To je pravni i institucionalni okvir, sprječavanje korupcije, kazneni progon i sankcioniranje korupcije, međunarodna suradnja i širenje javne svijesti o štetnosti korupcije. Analizirajući upravo navedena područja Nacionalno vijeće je kroz 11 redovnih i 3 tematske sjednice u izvještajnom razdoblju ukazalo na nedostatke u akcijskom planu, te sa posebnim zadovoljstvom u ime cijelog Nacionalnog vijeća mogu reći da su naše primjedbe najvećim dijelom ugrađene u revidirani akcijski plan, u Strategiju suzbijanja korupcije koju je Vlada donijela 18. ožujka 2010. Analizirajući provedbu akcijskog plana utvrđeno je da je oko 80% planiranih mjera uspješno provedeno, a da su ključne mjere u potpunosti izvršene. U revidiranom akcijskom planu naglasak je na jasno propisanim procedurama za tijek donošenja odluka, a time i odgovornost. Na ovaj način nastoji se osnažiti etičnost, vjerodostojnost, profesionalnost, odnosno integritet tijela državne vlasti što je Nacionalno vijeće stalno isticalo kao jedan od temelja borbe protiv korupcije. Akcijski plan također ističe da je u Hrvatskoj uspostavljen čvrsti pravni okvir koji zajedno sa institucionalnim okvirom uz daljnje kontinuirano jačanje mora donijeti jasne i vidljive rezultate u povećanju broja osuđujućih presuda za sve nivoe od džepne i ulične do visoke i političke korupcije. Uvažavajući i prijedloge Nacionalnog vijeća u revidiranom akcijskom planu u poglavlju o sprječavanju korupcije posebno se naglašavaju i područja visokog korupcijskog rizika poput sprječavanja sukoba interesa, financiranja političkih stranaka, pravo na pristup informacijama, kodeksi ponašanja državnih službenika, javne financije, javne nabave, pravosuđe, zdravstvo, znanost, obrazovanje i sport. U odnosu na prethodni revidirani akcijski plan sadrži nešto manje mjera. Prije ih je bilo 195. Sada ih je 145 ali su jasnije određeni nositelji, mjere, ciljevi i rokovi uz jednu manu koju ističem da nedostaju jasni indikatori uspješnosti realizacije mjera. Treba naglasiti posebno da je u ovom revidiranom planu kao nositelj navedeno i Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture koje nije bilo nositelj antikorupcijskih mjera u starom planu, a na što je prvo ukazalo upravo Nacionalno vijeće. Također sa zadovoljstvom ističem da je uvažena i sugestija Nacionalnog vijeća da sve državne tvrtke moraju izraditi vlastite akcijske planove prevencije i suzbijanja, te ranog otkrivanja korupcije. U revidiranom akcijskom planu postoji jedna velika mana, a to je da nema mjera za zaštitu osoba koje ukazuju na korupcijske pojave i ponašanje. Dakle, zaštita zviždača premda je u strategiji uz prioritete sprječavanja sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti, provedbu propisa o financiranju političkih stranaka, ostvarenje prava na pristup informacijama, jačanje integriteta javne uprave, reguliranje javnih nabava posebno istaknuta zaštita oštećenika i osoba koji u dobroj vjeri prijavljuju korupciju. Upravo o tom problemu Nacionalno vijeće je uz raspravu na redovnim sjednicama dodalo dodatni doprinos na dvije tematske sjednice posvećene odnosu slobode medija i korupcije, te zaštite zviždača. Na redovnim sjednicama Nacionalnog vijeća analizirana su izvješća nositelja provedbe Strategije suzbijanja korupcije koje su predstavljali ministri i državni tajnici. U svim izvješćima primjetan je osjetan kvalitativan i kvantitativan pomak u odnosu na prethodno promatrano razdoblje, a članovi Nacionalnog vijeća su kroz rasprave, prijedloge i inicijative dodatno utjecali na poboljšanje budućih aktivnosti čije rezultate tek treba vidjeti u narednom periodu. Jednoglasan je zaključak većine rasprava razmatranih izvješća, da u ovom trenutku u Hrvatskoj postoji vrlo kvalitetan zakonski i institucionalni okvir kao neophodan preduvjet uspjeha u borbi sa korupcijom, ali da će tek primjena svih tih mjera u praksi i brzo okončanje započetih istraga i pravomoćne presude u započetim procesima protiv počinitelja koruptivnih kaznenih djela pokazati stvarnu uspješnost u borbi s korupcijom. Posebno to vrijedi za koruptivna djela za koja su optuženi visoki politički dužnosnici bez obzira iz koje stranke dolazili, te u čijim istragama i sudskim procesima policija, odvjetništvo i sudstvo moraju dokazati visoku stručnost, neovisnost i sposobnost oslobođenju bilo kakvog politiziranja. Kroz rasprave i zaključke Nacionalno vijeće je posebno inzistiralo na osiguravanju dostatnih sredstava za realizaciju mjera iz strategije koje se odnose na osiguravanje logističkih i financijskih uvjeta za učinkoviti rad policijskog USKOK-a, te za jačanje međuagencijske suradnje policijskog USKOK-a, Porezne i Carinske uprave, te Ureda za sprječavanje pranja novca. Javne nabave bile su u više navrata predmet rasprave Nacionalnog vijeća zbog potencijalnog korupcijskog rizika. Javne nabave i dalje ostaju područja velikog korupcijskog rizika, a brojne afere koje su otkrivene u poslovanju trgovačkih društava u državnom vlasništvu to i potvrđuju. Stoga nacionalno vijeće inzistira poglavito kada se radi o umiješanosti visoko pozicioniranih dužnosnika i političara, bez obzira na stranačku pripadnost, na unapređenje učinkovitosti u razotkrivanju, procesuiranju i presuđivanju kaznenih djela korupcije jer samo na taj način može se poboljšati indeks percepcije korupcije i dokazati da u borbi s korupcijom u Hrvatskoj nema nedodirljivih. Ističem posebno pohvalan primjer u povećanju transparentnosti u radu postupcima javne nabave Ministarstva zdravstva koji je u komisiju za provedbu javne nabave uključilo predstavnika hrvatskog Transparency Internationala. Pravomoćne presude su jedini lijek za korupciju. Ponavljam nitko više ne može osporiti Hrvatskoj da ima dobar zakonodavni okvir, da je uspostavila čvrstu institucionalnu i međusobno sve bolje koordiniranu antikorupcijsku uskočku vertikalu od policijskog preko državnoodvjetničkog USKOK-a, do uskočkih sudova. Istovremeno još uvijek nema dovoljno rezultata u smislu povećanja pravomoćno osuđujućih presuda, i oduzimanja imovine stečene korupcijom, jer će to potaknuti građane da rad uskočke vertikale vrednuju većom ocjenom, te da sami postanu aktivniji u prevenciji i sprječavanju korupcije, jer borbe protiv korupcije bez učešća građana ne može biti. Ipak mora se navesti da iz godine u godinu raste broj osuđujućih presuda. U izvještajnom razdoblju održane su tri tematske sjednice, i pokazalo se da su tematske sjednice važan oblik poticanja novih mjera u borbi protiv korupcije. Ističem da je to bila sloboda medija i borba s korupcijom, analiza zaštita zviždača u Europskoj uniji i hrvatska iskustva, te mjere koje se poduzimaju u visokom obrazovanju za suzbijanje korupcije i njihovi učinci. Posebno želim naglasiti koliko je velika uloga i važnost i medija i obrazovnog sustava. To se najbolje vidi iz rezultata akcije Ministarstva obrazovanja, znanosti i sporta, i Ministarstva pravosuđa, koja se zvala antikorupcijski sat, kojim su obuhvaćeni učenici srednjih škola u Osijeku, Splitu, Rijeci i Zagrebi, koja je pokazala da 95% učenika većinu znanja o problemu korupcije temelji na informacijama iz medija. Ponavljam 95% učenika većinu znanja o problemu korupcije temelji na informacijama iz medija. 56% kaže kako njihovo znanje o pojavi korupcije vrlo malo, odnosno ni malo ne potječe iz škola. Sukladno tome, nameće se zaključak kako bi valjalo više pozornosti posvetiti toj problematici u školama, pogotovo kada se uzme u obzir pozitivan stav učenika o korisnosti edukacije u smislu prevencije i veliki interes koji su iskazali za dodatnim edukacijama na tu temu. Od ostalih aktivnosti nacionalno vijeće je aktivno sudjelovalo na čitavom nizu domaćih i međunarodnih konferencija, gdje je predstavilo iskustava rada našeg nacionalnog vijeća, koja su vrlo pozitivno ocijenjena i uzeta kao primjer na koji način nacionalni parlamenti mogu kontrolirati provedbu strategije i akcije planova suzbijanja korupcije. Članovi nacionalnog vijeća nazočili su i susretima sa predstavnicima inozemnih delegacija, veleposlanstava u Hrvatskoj, predstavnicima Europske Komisije i Svjetske banke, koji su posjećivali Hrvatski sabor i upoznali ih sa radom nacionalnog vijeća. Uz to svi članovi nacionalnog vijeća primali su građane koji su zatražili osobni kontakt zbog sumnje na korupciju sa kojima su se susreli, a sve predstavke građana otprilike stotinjak njih koje su stigle nacionalnom vijeću proslijeđene su Državnom odvjetništvu i drugim nadležnim tijelima na razmatranje i očitovanje, dakle nema ni jedne ladice u kojoj stoje zaključani bilo koji predmeti. Zaključno. Nacionalno vijeće zaključuje jednoglasno u ovom svom izvješću da je tijekom 2010. godine ostvaren napredak u provedbi strategije, ponajprije u usporedbi sa rezultatima iz prethodnog izvješća. Europska unija uočila je rezultate Republike Hrvatske na uspostavljanju institucijskih mehanizama za suradnju, provedbu i praćenje napora vezanih za suzbijanje korupcije, uključujući unapređenje povjerenstva za suzbijanje korupcije kojem je na čelu predsjednica Vlade, kao i rastuću poticajnu ulogu Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe strategije suzbijanja korupcije, te da je Hrvatska uskladila sve međunarodne pravne instrumente u tom području. Istovremeno Hrvatska je u odnosu na borbu protiv korupcije dobila i jasna mjerila koja mora ispuniti do zatvaranja poglavlja, to je 7 područja koja su izrijekom navedena u izvješću, ja ih ne bih posebno čitao, jer ih možete pročitati u materijalu koji ste dobili. Može se zaključiti da u zakonodavnom okviru od ustavnih promjena, preko donošenja novih i izmjena i dopuna postojećih zakona koji reguliraju pitanje javnih nabava, koncesija, sukoba interesa, financiranja političkih stranaka, prava na pristup informacijama, Kaznenog zakona, Zakona o kaznenom postupku, pravosudne reforme, stvorene su pretpostavke za učinkovitiju borbu protiv korupcije. Na samom kraju posebno naglašavam nacionalno vijeće nije operativno tijelo, nacionalno vijeće ne pokreće istrage, ne provodi istrage, ne donosi sudske presude, ne može sankcionirati već počinjena koruptivna djela, ali kroz nadzor provedbe strategije može predlagati unapređenje preventivnih mjera u borbi protiv korupcije i to posebno u povećanju transparentnosti i integriteta u javnoj upravi, trgovačkim društvima u državnom vlasništvu, u daljnjem unapređenju zakonodavnog okvira glede prava na pristup informacijama i zaštiti zviždača, stalnu analizu i unapređenje akcijskih planova u trgovačkim društvima u vlasništvu države, kontinuiranu edukaciju na svim nivoima i jačanju integriteta u javnoj upravi, povećanju transparentnosti u financiranju političkih stranaka izbornih kampanja, unapređenju sustava sprječavanja i sankcioniranja sukoba interesa na svim razinama državne i javne uprave, poticanje svih redovitih aktivnosti za podizanje javne svijesti o štetnosti korupcije, neodlučnu depolitizaciju u svim javnim službama, i posljednju stavku posebno naglašavam, a to je ograničavanje korupcijske prakse na lokalnoj razini uspostavom odgovarajućih mjera i kontrolnih mehanizama budući nacionalno vijeće nema nikakve ovlasti za kontrolu provedbe mjera suzbijanja korupcije na lokalnoj razini. U skladu sa svojim ovlastima, i temeljem dosadašnjeg iskustava, nacionalno vijeće i dalje će kontinuirano nastaviti predlagati korektivne mjere strategije i plana suzbijanja korupcije, te poticati redovite javne rasprave o svim bitnim pitanjima koji se tiču korupcije. Percepcija građana o korupciji u hrvatskom društvu posebno u politici, u pravosuđu, svim državnim tijelima, zdravstvu, visokom školstvu i sportu ukazuje na ozbiljnost i potrebu još jače borbe s korupcijom koja se najprije ogleda u iskazivanju snažne političke volje svih nositelja vlasti, od najmanje općine do nacionalne razine, a odmah zatim u realizaciji strategije i akcijskih planova. Samo vidljivi rezultati, a to su pravomoćne osuđujuće presude, i oduzimanje protupravno stečene koristi imovinske i neimovinske dovest će do smanjenja negativne percepcije javnosti. Posljednjih mjeseci vidljiv je porast i istraga o brojnim korupcijskim aferama, koje su pokazale veliki nedostatak integriteta, odgovornosti i transparentnosti brojnih državnih službenika, institucija, političkih stranaka ili tvrtki. Stoga naglašavam da je uz uskočku vertikalu neophodno jačanje i opće moralne društvene vertikale. U borbi protiv korupcije transparentnost je najdjelotvornija prevencija korupcije. Otvorenost u poslovanju, mogućnost da javnost ima puni uvid u rad neke javne institucije, postupak javne nabave ili zapošljavanje predstavlja branu svakoj korupciji, ali uz transparentnost neraskidivo je nužno i znanje i odgovornost. U uvjetima recesije, nelikvidnosti, nezaposlenosti koja se približava brojci od 350 tisuća rastu i korupcijski rizici pa je neophodno još jače iskazati snažnu političku volju i pojačati sve aktivnosti svih nositelja strategije akcijskog plana u cilju prevencije, ranog otkrivanja i brzog procesuiranja svakog koruptivnog ponašanja. Završavajući ovo izvješće mogu reći da je otvaranje Poglavlja 23. pokazalo da je trasiran dobar put u antikoruptivnoj borbi, ali da će zatvaranje Poglavlja 23. tražiti da sva državna tijela, svi dužnosnici i političari moraju pokazati puno jaču odlučnost u iskorjenjivanju korupcije bez obzira na stranačku ili bilo kakvu drugu pripadnost. Borba protiv korupcije važan je preduvjet u postupku pristupanja EU, ali još je važnija za ostvarivanje preduvjeta napretka hrvatskog društva. Hrvatski građani smatraju da su nezaposlenost, gospodarska stagnacija, socijalna nesigurnost i korupcija 4 ključna problema hrvatskog društva. Rješavanje korupcije sigurno će ubrzati rješavanje nezaposlenosti, gospodarske stagnacije i socijalne nesigurnosti. Zahvaljujem.
Hvala. Prije nego nastavimo s ovom točkom dnevnog reda obavještavam da ćemo u 11,30 sati danas imati dopunu dnevnog reda pa vas molim da klubove da to imaju u vidu kako bi to mogli napraviti. Dakle, u 11,30. Osim toga premda ćete dobit pozive u četvratak 17. veljače, dakle sutra, u 14 sati sazvao sam proširenu sjednicu Predsjedništva Hrvatskoga sabora sa predsjednicima klubova zastupnika u dvorani "Ante Starčevića" tu u 149 i predložio Dnevni red – Rasprava o pitanjima važnim za rad Hrvatskog sabora. Eto dakle, sutra u 14 sati, a danas u 11,30 dopuna dnevnog reda. Idemo dalje. Da li žele predstavnici Vlade dodatno obrazložiti svoja stajališta? Ne. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ, odnosno Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost koji je raspravljao? Ne. Otvaram raspravu. I u ime kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, uvažena gospodo zastupnici. Da, maloprije smo čuli da 95% učenika neke škole u Osijeku zapravo do gro informacija o korupciji dolazi iz medija. To je zasigurno pravilo koje bi moglo se primijeniti i kada je riječ o ovome Parlamentu. To je s jedne strane pohvalno što se tiče dijela medija, to je za zabrinutost kad se tiče o Saboru, ali to isto govori koliko zapravo Sabor je na izvoru informacija u ovoj zemlji. Drugo što želim reći da ovo izvješće se tiče recimo ovoga perioda do 30.06.2010. Znači, tiče se za period prije bjega bivšeg premijera, mislim na gospodina Sanadera. I sad kako u ovoj zemlji stvari stoje jedan premijer je u Salzburgu, a drugom premijeru svojedobno i potpredsjedniku HDZ-a gospodinu Manoliću koji je doveo Tuđmana na čelo sprema se suđenje u Hrvatskoj. U najmanju ruku da se zamislimo, ali dobro treba se boriti i protiv ratnog zločina i protiv korupcije. Na strani 6. kod ovih točaka 1., 2., 3. ovdje se doslovce kaže da Nacionalno vijeće inzistira, citiram, poglavito kada se radi o umiješanosti visoko pozicioniranih dužnosnika i političara na unapređenju učinkovitosti u razotkrivanju, procesuiranju i presuđivanju kaznenih djela korupcije itd. Pa se onda kaže da pravomoćne presude jedini su lijek za borbu protiv korupcije. USKOK-u je 2009. prijavljeno 1118 osoba od čega 846 za koruptivna djela. Podneseno je 466 istražnih zahtjeva, od čega 270 za koruptivno djelo. Optuženo je 408 osoba, 178 za korupciju. Sudovi su donijeli 491 presudu, 190 za korupciju od čega 164 osuđujuće, 20 oslobađajućih i 6 odbijajućih. 2008. bilo je 206 presuda za korupciju. Baš se može reći da je broj osuda povećan. Znači, još jedanput optuženo je tih 408 osoba zbog korupcije. Svatko tko, ja to često govorim, za sebe uzme ijednu kunu jasno da treba odgovarati. Međutim, isto tako moramo shvatiti da na neki drugi način treba tretirati nekoga ako donosi recimo neku pogrešnu, bilo političku bilo gospodarsku, odluku. Jednostavno te ljude koji donose odluke na neki način treba jednostavno zaštititi jer posljedica i ovih 334 tisuće 366 nezaposlenih koncem prvog mjeseca između ostalog ogleda se i u činjenici da je Hrvatska u onom smislu odlučivanja naprosto blokirana. I jedan od razloga upravo ovakve brojke nezaposlenih, a ona je već na današnji dan preko 340 tisuća leži i u tome. Jasno je da korupcije u ovoj zemlji ima. Ono što je izuzetno dobro, pohvalno da je DORH evo po ovim podacima nakon 2009. ili u 2009. počeo raditi. Da sudovi isto tako donose osuđujuće presude. Ono što je najveći problem za ovaj obim korupcije u RH je naprosto sustav. Mi u pravilu govorimo o mitu, mi govorimo o javnim nabavama, a ja tvrdim da je možda najveći problem kada je riječ o korupciji upravo pisanje zakona kojim se pogoduju pojedinci, od onih koji su na čelu velikih pretvorenih sustava pa nadalje. Gospodin Barišić je u tome možda tek vrh sante leda. 30 milijuna kuna jasno da izgleda puno, ali to je zapravo ništa. Zadnji put sam rekao pa nije, ne znam, Sanader dobio BMW da se bavi sudbinom jednog nesretnog mladića koji je pregazio 2 djevojčice, ali da olabavi granične režime zasigurno da. Korupcije razumljivo da ima, između ostalog kao što rekoh zbog toga što je ovaj Dom, Sabor, marginaliziran, zato jer ne odlučuje gotovo o ničemu, a kolo onda vodi Vlada preko javnih sustava, pa usuđujem se kazati i dijela državnih medija, što je medij moćniji jasno i tamo ima više korupcije, pa bih u tom kontekstu vrlo radi želio znati, kada svaki dan dijelovi iskaza Barišića provjeravaju u javnosti, tko su oni novinari koji su bili na platnom spisku njega, Sanadera ili njihove stranke. Nisam mogao recimo, pred nekoliko dana zamisliti da će Vlada toliku zabrinutost pokazati "za male plaće" članova uprava u INA-i, a sve te plaće koliko god da su "male" veće su od predsjednika države, predsjednika Sabora, ili predsjednice Vlade, pa toga nema zapravo nigdje. DA vodi brigu za menagere INA-e koji su svi išli u upravu, ja bih rekao, temeljem jedne političke protekcije. E sada, da li je to korupcija, da li je korupcija kao što rekoh kada se pišu pojedini zakoni za neki sustav koji omogućuje nekome da ima monopolan položaj na tržištu što je po mom sudu najteži oblik korupcije. Gledam recimo jedan apsurd kada se IKEA-i prenamijeni zemljište to je ok, a kada se u jednom takvom slučaju dogodilo u Istri onda se pojedincima sudi. I sada čovjek postavlja pitanje kako ujednačiti kriterije, kako ono što je loše kod jednih i kod drugih je dobro ili obrnuto. Zašto ono što je dobro kod jednih ne bi bilo dobro i kod drugih. Kako da taj pravosudan sustav a to je možda temeljno pitanje, za sve u ovoj zemlji bude kako se kaže isti, da su svi ravnopravni. Ako je u Hrvatskoj 2009. osuđeno 408 osoba to isto tako rekoh nije za igru, da sada ne citiram upravo ili bolje rečeno ponavljam ove podatke sa strane 6. odnosno 7. ovog Izvješća. Još jedanput ću reći čovjek može pogriješiti, čovjek ne smije uzeti. Ako pogriješi to se može razumjeti, e ako uzme onda ga treba osuditi. Ne može se s jedne strane nekome suditi za Peku a zbog nekih pogrešnih "sudskih odluka" jednostavno preko toga prijeći rukom. Istina je isto tako kada čovjek otvori novine, vi ste naprosto zgroziti, danas slušam vozeći prema Zagrebu, 100 hiljada kuna, valjda je to naslov Jutarnjeg za dečka kćerke, neću spominjati ništa, Sanader 20 milijuna kuna jučer, HEP 600 milijuna kuna, Đakovština 55 milijuna kuna, Croatia osiguranje pred nekoliko dana veliki naslovi u Novom listu 100 milijuna kuna, 3. Maj 5 milijuna kuna, Ekonomski fakultet 35 milijuna kuna, i da sada ne nabrajam dalje. Postavlja se tu još jedno pitanje, jasno da se tu treba boriti, da li na jedan takav način kako se to radi danas u Hrvatskoj te informacije puštati u javnost. Ako se čovjeka jednom ocrni bez obzira što možda sutradan neće biti proglašen krivim, vi ga gotovo nikako nakon toga ne možete rehabilitirati. Jednom ako se pojedinac u mediju prikaže kao lopov on naprosto zauvijek je lopov, a protiv toga mislim da bi na neki način trebali biti u jednoj ozbiljnoj zemlji. Protiv sam ovih uhidbenih spektakala, da pretpostavljam ili policija Ili DORH dojavljuju medijima da će u 5 sati i 5 minuta ujutro pred tom i tom kućom dogoditi se to i to, jasno da treba onda javiti susjedima da se i oni uvjere, pa i ako bi mediji zakazali opet cijeli grad će o tome govoriti. Protiv sam da se osumnjičenicima stavljaju lisice na ruke, kamo će oni pobjeći, jedno je sa švercom heroina, ubojicama, a drugo ne znam sa nekim drugim kada je riječ o nekim drugim deliktima. Razumljivo da ovu bitku protiv korupcije u ovoj zemlji treba i intenzivirati postavlja si čovjek pitanje, koliko je novaca u Hrvatskoj pronevjereno u zadnjih 7 ili 20 godina, svejedno. Pretpostavljam da ako su proračuni samo centralne države u zadnjih 7 godina iznosili 800 milijardi kuna, vanproračunski fondovi negdje oko 150 milijardi kuna javna poduzeća su raspolagala u zadnjih 7 godina sa 350 milijuna kuna. Ako tu samo izdvojimo kapitalne investicije i ako je samo 2% novca zamračeno riječ je o 1 milijardi eura. Kako da danas dođemo do te 1 milijarde eura, zamislite što se sa 1 milijardom eura moglo napraviti u ovoj zemlji koja danas ima koliko 334 tisuće nezaposlenih. Zapravo ima i preko 340 na današnji dan. Pa moglo se otvoriti gotovo 50 tisuća radnih mjesta i slobodno možemo reći da nam je korupcija u zadnjih 7 godina pojela najmanje 50 tisuća radnih mjesta. Bilo da je riječ o onoj koja se dešava na lokalnoj bilo na nacionalnoj razini. Sa 50 tisuća više radnih mjesta Hrvatska bi prolazila kroz duboku krizu ali bi svima bilo neusporedivo lakše no što je danas. Koliko od tih ili te 1 milijarde eura ima novaca u Austrijskim, Švicarskim, Lihtenštajnskim bankama. Kako će ovi u Austriji, Švicarskoj, ili bolje rečeno kada će početi surađivati sa Hrvatskim pravosudnim sustavom. Kako se Hrvatska može boriti protiv korupcije ako recimo bankari u tim zemljama jednostavno, ili njihova pravosudna tijela vis a vis opstojnosti tog bankarskog sustava ne žele surađivati sa Hrvatskom. Koliko je ranih 90-tih kroz slične načine pronevjereno novaca za oružje, što je sa pretvorbom. Stalno se govori o depolitizaciji institucija u ovoj zemlji, a ja mislim da su tek oni podložni korupciji, ovdje na strani 10 itd. Prodaju najprije 3, 4 godine da su neovisni, ali kada im se ponudi mjesto u vrhu neke stranke koja može odlučivati o prilikama u zemlji e onda se preko noći jasno aktiviraju. I sad mi govorimo o neovisnosti. Tako je bilo do sada, tako će biti i ubuduće. Gledajući ovu tablicu, strana 11, 12, Vijeće je skrenulo pozornost na sebe i sada vidjet ćemo što će biti nakon ovoga. Ja bih se čak usudio kazati da kada je riječ o korupciji u vladajućoj stranci tu je bio dominantno uključen onaj prvi ešalon, u opoziciji drugi ešalon upravo radi toga jer se ljude iz opozicije stalno, permanentno se nadziralo, da ne možda bi bilo slično, da ne kažem isto. Barišić očigledno, reći ću još jedanput, ne laže, samo treba doći bivši premijer da i on progovori pa da naprosto čujemo što se sve zbivalo. Jasno, onaj tko je bio na vlasti taj je bio i generator korupcije u tih zadnjih 7, 8 godina i teško je da se to može osporiti. Javna nabava 10%, mislim da je to malo pretjerano. Ne može biti da je tu bilo te korupcije, ali je, Hrvatska je premrežena korupcijom i 10 godina će nam trebati da se naprosto izborimo da u ovoj zemlji ponovo može se reći da je korupcija svedena u neke normalne okvire iako sigurno danas 2011. ima manje korupcije nego do 2009. nakon što su institucije rekao bih bivši predsjednik počele raditi. Nažalost koruptivna hobotnica nas je dotukla, spasila nas je Hrvatska narodna banka, možda su nas spasile i strane banke da se i njih ne orobi, ali borba je počela nažalost u trenucima kada je Hrvatska pala na dno.
Hvala.
A da je ta borba bila permanentna, da sustav nije pogodovao nekima zakonom…
Hvala.
Da se progovaralo na vrijeme i u Saboru i u medijima i u stranci na vlasti možda bi bilo malo drugačije.
Idemo dalje. U ime Kluba zastupnika HDZ-a… A da, imamo jedan ispravak jel tako. … [[Upadica se ne razumije.]] Ispravak, gospodin Stjepan Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Kolega Kajin je netočno rekao da se sprema suđenje jednom premijeru koji je doveo Tuđmana na čelo. To je netočno. Doktor Tuđman je izabran na izborima i njega je na čelo doveo hrvatski narod i građani Hrvatske, a doktor Tuđman je imao viziju dakle u datom trenutku ostvariti povijesnu želju hrvatskog naroda i ostalih građana, stvoriti samostalnu i neovisnu državu Hrvatsku. Ali je lijepo od vas dragi kolega čuti kako se zalažete za kriterije i za pravednost i ravnopravnost, a prošli tjedan ste u ovom Visokom domu rekli kako ćete na Učki uvesti kontrolu i svi oni koji drugačije misle neće moći ući u Istru. Mene samo zanima koji bi bili kriteriji, jel je to pjevanje borbenih pjesama, tko ne zna natrag u tunel usred mraka ili platit porez koji bi se zvao kajinarina. Hvala lijepo. … [[Upadica se ne razumije.]]
Idemo dalje. U ime kluba HDZ-a gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će ovo Izvješće o radu Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije za razdoblje od 1. lipnja 2009. do 30. lipnja 2010. godine u tekstu kako je on prezentiran zastupnicima i kako ga je predsjednik ovdje i iščitao, s time da moram reći da se ograđujemo zapravo od prihvaćanja uvodnoga dijela izlaganja gospodina predsjednika gdje je spominjao provedbu određenih istraživanja o kojima Vijeće kako vidimo iz ovoga izvješća nije raspravljalo, o stanju 2004. i stanju 2009. godine. Također smo čuli sada i izlaganje predsjednika kluba IDS-a da je zapravo 2009. porasla ocjena u percepciji borbe protiv korupcije. Jedino egzaktno izvješće koje svi možemo iščitati to je izvješće Transparency Internationala koji vodi ta ispitivanja negdje od 1999. godine, iz kojih je zapravo jasno da je taj grafikon, da je najbolju ocjenu dosegla Hrvatska 2008., da je zabilježen jedan blagi pad 2009., ali da je to u odnosu na vrijeme prije donošenja sustavnog programa borbe protiv korupcije 2006. godine su daleko, daleko bolje ocjene. Naravno, nije dobro i ne možemo biti s njima sasvim zadovoljni, obzirom da je tek 5 prolazna ocjena, ali evo to je pravo stanje i egzaktni pokazatelj i istraživanje percepcije korupcije od Transparency Internationala. Naravno da sama percepcija korupcije nije identična sa stvarnom pojavom te korupcije, jednako tako i neka istraživanja koja su provođena direktno sa osobama koje su koristile bilo zdravstvene usluge, bilo usluge pravosuđa, odnosno koje su sudjelovale kao stranka u radu pravosuđa da su davale sasvim drugačiju ocjenu iz vlastitih iskustava. Ali ova percepcija je logična obzirom na to da i iz ovoga izvješća vidimo da srednjoškolci i mladi ljudi 94% saznanja o korupciji dobivaju iz medija budući da smo čuli sve o naslovnicama, milijunima koji se vrte kroz medije onda je jasno da takvu sliku dobivaju građani i mladi i da je onda takav dojam o korupciji. No da se vratim na ovo izvješće koje ćemo podržati iz razloga što je Nacionalno vijeće opravdalo razlog svoga osnivanja. Nacionalno vijeće je osnovano prema odluci Hrvatskoga sabora 2006. prvi puta i ne bi se složili da je Parlament marginaliziran kao što smo maloprije čuli. Evo upravo ova Vlada, odnosno prethodna HDZ-ova Vlada je uputila Hrvatskog saboru na usvajanje Strategiju suzbijanja korupcije kojom je predviđeno osnivanje ovog parlamentarnog tijela da bi sustavno bilo informirano i da bi sustavno moglo nadzirati izvršnu vlast u provedbi mjera i zadaća koji su utvrđeni Nacionalnim programom. Dakle, ovo je Vijeće u cijelosti ispunilo svoju ulogu u dijelu nadzora i praćenja provedbe Nacionalne strategije, praćenja podataka o pojavama korupcije, analize i izvješća nadležnih tijela, predlaganju mjera za veću učinkovitost provedbe Nacionalne strategije, u poticanju suradnje Hrvatskog sabora i ostalih tijela koja imaju zadaće u akcijskom planu. I također razmatranja prijedloga pritužbi i stajališta i mišljenja građana i tu bih možda rekla da uočavamo iz ovog izvješća da zapravo je pitanje možda svrhovitosti ove zadaće, zadaće Vijeća. Iz ovoga dijela zadaća bi se mogla jedino možda pratiti pojavnost slučajeva. Međutim, kako Nacionalno vijeće nije tijelo otkrivanja niti progona. Uglavnom se taj dio svodi na to da se predstavke upućuju Državnom odvjetništvu. Međutim, pitanje je, je li to paralelizam, jer i Državno odvjetništvo i policijski USKOK imaju mjesta koja su otvorena građanima za prijave svih vrsta pojava koruptivnih djela, odnosno sumnje na koruptivna djela. Evo ako čitamo iz ovoga izvješća, dakle održano je u ovom periodu od godinu dana 11 redovnih i 3 tematske sjednice što ukazuje na to da je Vijeće bilo aktivno, da je u prosjeku jednom mjesečno najmanje zasjedalo. I kroz sve te sjednice sustavno nadziralo ispunjenje zadaća pojedinih tijela izvršne vlasti. Ono što također vidimo iz izvješća da su sva ta podnesena izvješća o provedbi mjera prihvaćena. Dakle, da su sva državna tijela ispunilo ono što im je bilo prema programu u zadaći. Također sa zadovoljstvom iščitavamo iz ovoga izvješća da i Vlada Republike Hrvatske, a i drugi nositelji izvršne vlasti, dakle ministarstva slušaju što kaže Nacionalno vijeće, slušaju dobre prijedloge, slušaju određene sugestije. Pa evo nakon izvješća iz veljače 2010. godine možemo konstatirati da su sve sugestije Nacionalnog vijeća prihvaćene i ugrađene su u novi akcijski plan. Ovdje posebno, evo apostrofiramo još jedanputa da su na prijedlog Nacionalnog vijeća u akcijski plan uključena sva ministarstva kao nositelji provedbe antikorupcijskog programa, jer smo procijenili da korupcijskih rizika ima u svim tijelima, odnosno da u prethodnom akcijskom planu nisu sva ministarstva shvatila da iako explicite ne piše ime njihovog ministarstva da svejedno moraju provoditi opće mjere koje se odnose na državnu upravu i jačanje integriteta svih osoba koje se bave javnim poslovima. Također je prihvaćena i sugestija Vijeća da državna poduzeća izrađuju svoje vlastite antikorupcijske programe. I to poglavito je važno za ona poduzeća koja barataju sa velikim iznosima javnih novaca i provode javne nabave velikih iznosa. Evo u tom smislu također je i u strategiji i akcijskom planu prihvaćena i sugestija za izmjenu Zakona o pravu na pristup informacijama što je već i provedeno. Naime, tu treba naglasiti da mi govorimo o periodu do kraja lipnja 2010. Nakon toga se, je i ovaj Hrvatski sabor donio niz zakona i izmjena zakona koja su bile kako u Strategiji borbe protiv korupcije zacrtane tako i u mjerilima koja su bila potrebna za ispunjavanje mjerila u poglavlju 23. Ono što također iščitavamo iz izvješća da u redovnim sjednicama u sustavnom nadzoru ministarstva su i državna tijela podnosila izvješća o ispunjavanju svojih mjera. Također je redovito podnosilo izvješće Državno odvjetništvo i USKOK, također i Ravnateljstvo policije sa policijskim USKOK-om kroz koji se zapravo na zatvorenoj sjednici dobivao uvid kako ta tijela rade u dijelu procesuiranja i otkrivanja koruptivnih kaznenih djela na koje su ili upozoreni prijavama ili su sami došli do saznanja o mogućem postojanju kaznenoga djela. Što se tiče tematskih sjednica one su u ovom razdoblju održane tri. Ono što iz izvješća iščitavamo, evo bilo je i rečeno predsjednik je spomenuo da nije u novom akcijom planu dovoljno uvažena sugestija Vijeća u odnosu na zaštitu zviždača. No, moram reći da evo samo izvješće kaže da su na toj tematskoj sjednici, dakle ukazano je na važnost zaštite zviždača, razmotrena su iskustva europskih zemalja. Zaključak je sjednice da Hrvatska ima zakonodavni okvir za zaštitu zviždača koji ne odstupa bitno od drugih europskih zemalja. No ono što jesmo zapazili pojedina negativna pojedinačna iskustva osoba koja su prijavljivala korupcijska, sumnju na korupcijska djela i stoga je zaključak te tematske sjednice da podizanje svijesti o važnosti borbe protiv korupcije mora imati prioritet, a na nama je da analiziramo pojedinačne slučajeve i da vidimo da li se u odnosu na zaštitu zviždača nedovoljno primjenjuju zakonske odredbe koje mi imamo i koje su negdje na razini standarda europskih zemalja. Općenito, ono što vidimo da su tematske sjednice održane, da su uglavnom pobudile veliku pozornost javnosti, da je bilo velikih ocjena političkih u tim raspravama. Ali ono što zamjećujemo da rezultati tih tematskih sjednica zapravo, da nema rezultata, odnosno da će se nacionalno vijeće morati potruditi da nastavno nakon održavanja tih sjednica, dakle da nije dovoljna pozornost javnosti i malo halabuke, malo politikantskih ocjena itd., dakle da treba nakon tih sjednica propitivati da li su državna tijela odradila ono što su trebala odraditi, pa to govorim u odnosu na tematsku sjednicu slobode medija i borbe protiv korupcije, kada smo konstatirali da samo dvije medijske kuće u Hrvatskoj imaju statut redakcije i da tu valja provesti nadzor, dakle da se upozori nadležno ministarstvo koje je zaduženo za nadzor nad provedbom zakona, da li je to učinilo i što se do danas na tom pitanju uradilo. Jednako tako i mjere koje se poduzimaju u visokom obrazovanju za suzbijanje korupcije, to je bilo na tragu medijskih zapaženih procesa, ali mislim da ništa dalje, osim toga da smo naravno osudili takvu medijsku pompu u borbi protiv korupcije, da to nije smisao već sustavno sprječavanje mogućnosti pojave korupcije, poglavito važno na sveučilištu jer je to najosjetljiviji dio i jedna poruka mladima ako mogu kupiti ispit šta sve onda u životu mogu novcima i kupnjom postići. I na kraju moram to još reći u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice, jer se evo to i u javnosti čulo, da je klub pozivao predsjednika ovog nacionalnog vijeća na podnošenje ostavke, jer je klub smatrao da obzirom na paušalne ocjene i diskreditiranje jedne cjelovite, cijele političke opcije, je izražena sumnja da netko tko takve ocjene iznosi može objektivno voditi vijeće, koje bi trebalo sustavno i objektivno nadzirati provođenje mjera borbe protiv korupcije, bez obzira na koga se to odnosi na političku opciju. Međutim ono što je dobro ovaj Sabor učinio, a to je da je 2009. godine izmijenio odluku na način da je uveo instituciju potpredsjednika iz vladajuće većine, time je učinjena određena ravnoteža i moram reći da se i izmjenom poslovnika toga vijeća i evo sada sve manje imamo politikantskih istupa, sve više imamo objektivnog nadzora. I još ako predsjedniče dozvolite, moram reći, jer se tu, vrlo puno govorilo se o Povjerenstvu za sprječavanje sukoba interesa, oko toga kakvom većinom treba biti izabrano. Evo pozitivan primjer ovoga vijeća jest da ima više oporbenih zastupnika nego zastupnika parlamentarne većine, ali što je još važnije od 6 vanjskih članova, dakle potpuno je poštivan dogovor pozicije, vladajuće većine i opozicije prema tome Odbor za izbor, imenovanje je ravnopravno uvažio u ovom slučaju prijedloge većine i prijedloge opozicije i na taj način je 6 vanjskih članova konsenzusom i izabrano, i evo to je jedan dobar primjer kako se može dogovor postići. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba HNS-a, HSU-a, gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospdine predsjedniče, kolegice i kolege. Pred nama je jedno vrlo važno izvješće, koje nije samo tehnički dokument, u kojemu bismo brojili tek koliko je sjednica održao Nacionalni odbor, o čemu se raspravljalo, koje su posebne teme bile u fokusu tematskih sjednica, već je to zapravo jedan prostor za raspravu o ulozi nacionalnog parlamenta u suzbijanju korupcije, i u kreiranju ne samo zakonskoga okvira, već i ukupnoga ozračja za prevenciju jedne od najrazornijih pojava rekao bih u tranzicijskim društvima općenito. Nema te zemlje u Europi koju smatramo tranzicijskom, koja se na ovaj ili onaj način nije suočila s više ili manje dramatičnim efektima tog razarajućeg procesa, koji je zapravo nastao na razmeđu ili na rekao bih u prelaznom razdoblju rušenja jednog i građenja novoga političkog, gospodarskog sustava, pa i vrijednosnoga sustava. Mnoge države istoka Europe morale su se suočiti s činjenicom da je koruptivno ponašanje, ali isto tako i razvijanje koruptivnog ambijenta bilo i još uvijek jeste način funkcioniranja mnogih institucija, i da je upravo zbog birokratiziranosti s jedne strane, partitokraciji s druge strane, i nedostatka stvarnih, čvrstih demokratskih institucija kreiran prostor u kojemu je prije svega aktivnošću politike i političara tamo gdje se raspolaže javnim sredstvima, javnim resursima i gdje se pružaju javne usluge nastao ogroman prostor zlouporabe kroz koji je iscurio ogroman dio nacionalnoga bogatstva. Ali još gore od toga, još gore od materijalnih šteta korupcija razara samo narodno biće. Ona ubija volju onih koji znaju i mogu da se natječu i da postižu još bolje, jer korupcija zapravo sprječava one koji su bolji da uspiju, i preferira one koji su uglavnom politički podobni ili koji su u stanju financirati svoju poziciju na tržištu. Što nema nikakve veze s njihovim kvalitetama i njihovim sposobnostima. Korupcija je ta koja ubija srž suvremenog tržišnog gospodarstva, korupcija je ta koja sprječava razvoj, koja unosi dodatni disbalans u regionalni razvoj, korupcija je ta i naposljetku koja uništava sliku, ugled i važnost politike kao časne djelatnosti. Ona je ta koja je i kod nas u Republici Hrvatskoj ponajviše doprinijela da ljudi politiku preziru, a političare smatraju nepoštenim. Uloga parlamenta, a i Hrvatskoga sabora nije tek tehnička, nije tek nadzorna, ona je iznimno važna u svakome pogledu, jer ona omogućava da se ovdje, na mjestu gdje se donose zakoni i gdje se raspravlja o najvažnijim temama za budućnost naroda i države, upozorava na veličinu i značaj toga problema i jednako tako upozorava na mogućnosti njegova suzbijanja. Ako dakle mi kao narodni zastupnici izabrani na izborima nismo u stanju shvatiti koliko je pogubna pojava korupcije i ako nismo u stanju predvoditi pa i putem Nacionalnoga odbora nadzirati, inicirati i komentirati trendove u borbi protiv korupcije teško možemo očekivati od čitavog sustava ljudi koji rade u državnoj upravi da mogu razumjeti koliko je važno držati se principa, držati se zakona i držati se odgovornosti prema onome što im je povjereno da njime upravljaju i da njime gospodare. Korupcija uvijek i samo nastaje u prostoru interakcije politike i gospodarstva, politike i građanina na onom prostoru gdje se raspolaže javnim novcem, javnim resursom i gdje se pružaju javne usluge. Danas je borba protiv korupcije u RH vrlo važna politička tema, na njoj se pokušavaju zaraditi i politički bodovi. Ali, ona nije samo i nije isključivo test vjerodostojnosti aktualne Vlade. Ona jest i bit će prostor u kojemu se moraju korigirati politički stavovi, strategije i taktike svih političkih stranaka u RH. Onoga časa kad je progonu izložen najviše pozicioniran čovjek u državi, dakle Predsjednik Vlade, tog časa poslana je vrlo važna poruka svima da nitko, doista nitko nije zaštićen i da svakoga može i treba dostići ruka pravde ukoliko se na bilo koji način ogriješio o zakone ili je zlouporabio svoju javnu dužnost omogućujući sebi ili svojima bez obzira radilo se o srodnicima ili istomišljenicima korist koja mu ne pripada. To je rekao bih i povijesni moment jer taj signal sigurno je kao trnci prošao niz leđa mnogima, ne samo u državnoj upravi nego i u lokalnoj upravi na lokalnoj razini kad govorimo o političarima, jer ne treba zaboraviti da korupcija nije i ne može biti samo ekskluzivan problem na razini države i tamo gdje se raspolaže državnim, odnosno javnim novcem na razini državnoga proračuna i paraproračunskih fondova, javnih poduzeća, nego se ona također događa i na razini lokalne i regionalne samouprave. I tu je također iznimno važno shvatiti koliko je bitna borba protiv pogodovanja, protiv širenja prostora zlouporaba i protiv bogaćenja na račun društva. Uloga Parlamenta dakle višestruka je. Smatramo u klubu HNS-HSU-a da je tijelo koje je osnovao Hrvatski sabor dosad obavljalo svoju dužnost na dobar način i da je djelovanje predsjednika Jovanovića bilo u tom smislu čak i korak naprijed jer je glasnošću, a ponekad i atraktivnošću onoga o čemu i kako se govori ukazivalo na ozbiljnost problema. I u tom smislu ne prihvaćamo inicijativu kluba HDZ-a za smjenom, odnosno podnošenje ostavka predsjednika Nacionalnog vijeća. Dobro je dakle, kad govorimo o spomenutom razdoblju koje obrađuje i ovo izvješće, da su se otkrili slučajevi korupcije, da se oni progone i da su postali javni, da se o tome javno govori i da se svaka rasprava na tu temu može doživjeti i kao preventivna stvar i kao preventivno djelovanje, kao psihološko djelovanje na sve one kojima su ruke blizu javnih novaca. Ali, nije dobro to što smo otkrili koliko je rasprostranjena korupcija i gdje je sve ima. Mnogi od nas nisu ni vjerovali da je to tako i toliko rasprostranjeno. A kažu da ono sve što znademo vjerojatno je tek vrh sante leda i da će godine pred nama biti godine u kojima će se morati zapravo morati uhvatiti u koštac sa mnogo većim iznosima nego oni koje smo čuli u javnosti i koji se recimo kolokvijalno vežu na primjer u slučaj FIMI MEDIA-e. Informacije koje imam iz kruga oko Državnoga odvjetništva govore da FIMI MEDIA nije reketarila samo državna poduzeća već da su i privatna poduzeća koja su poslovala sa državom bila ucjenjivanja i da im je sugerirano da dio svojih prihoda usmjeravaju prema FIMI MEDIA-i. Pitanje je da li je FIMI MEDIA bilo i više i da li je to samo jedan izolirani slučaj u kojemu se vidjelo na koji način ta hobotnica funkcionira i koji su tokovi novca i prelijevanja novca iz javnih fondova i prostora u privatne interese ili korporativne interese bez obzira radilo se o političkim strankama ili interesnim grupama. Iznimno je važno shvatiti da u sustavu korupcije kad govorimo o tome, kad govorimo i izričemo kritike moramo shvatiti da korupcija ne funkcionira samo isključivo na kolanju gotovoga novca već i na pružanju usluga i političkih sinekura. Moramo prihvatiti da bi nam lakše bilo tome se suprotstaviti da je prostor politike i javne uprave u Hrvatskoj također prostor u kojemu još uvijek caruje politička korupcija. Nismo nažalost zakonima o neposrednom izboru načelnika, gradonačelnika i župana dokinuli do kraja prostor političke korupcije kad se govori o pretrčavanjima i kupovini mandata u predstavničkim tijelima lokalne i područne samouprave. Gotovo da nema mjeseca ili kvartala u posljednjih 2 godine da ne dobivamo te informacije iz različitih općina i gradova gdje se i dan danas trguje stanovima, sinekurama, zaposlenjima, gotovinom ili nekim drugim pogodovanjima na osnovu kojih se pridobivaju s jedne na drugu stranu vijećnici u gradovima, općinama i županijama. Ja se nadam i vjerujem da će doći dan kada će takav postupak biti krajnje nemoralan i kada će ga birači izravno kažnjavati kao što se i dosad pokazalo tko god je bio akter političke korupcije, tko god je kupovao tuđe mandate i tuđu naklonost mimo rezultata izbora na sljedećim izborima bivao je kažnjen. Klub HNS HSU-a podržava ovo Izvješće, zahvaljuje svim članovima osobito onima koji nisu zastupnici, već su vanjski članovi na trudu kojega su uložili i u tome smislu podupiremo ih u njihovim nastojanjima da ulogu koju imaju kao parlamentarno tijelo još više osnaže i da još više i glasnije u javnosti pomažu svima onima koji sudjeluju u borbi protiv korupcije na profesionalnoj razini bez obzira radilo se o policiji, državnom odvjetništvu, USKOK-u pa isto tako i disciplinskim tijelima javnih institucija i javnih servisa koji su u stalnom svakodnevnom kontaktu s građanima. Građane također valja ohrabriti sa ovoga mjesta, da kada god mogu, gdje god mogu, gdje god znaju i čim doznaju za slučajeve korupcije i nezakonitog pogodovanja reagiraju, dojave i pomognu da se ti slučajevi otkriju i suzbiju. Zahvaljujem.
U ime Kluba zastupnika HDSSB-a gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, drago mi je da za ovako osjetljivu temu da ste vi tu i da vodite sjednicu Hrvatskoga sabora. Kolega Beus Richembergh je rekao da sanja dan kada ćemo napokon svesti korupciju i kada će izbori pokazati kako narod kažnjava građane kako kažnjavaju ili nagrađuju one koji su se manje, recimo tako kolokvijalno, ogriješili o ono što danas u ovom Izvješću a i mjesecima, danima, tjednima osuđujemo u ovom Hrvatskom saboru a to je mito, korupcija, nepotizam, klijentelizam, sukob interesa kako god se sve to skupa zvalo i sve ono što promatra Nacionalno vijeće za praćenje provedbe strategije suzbijanja korupcije ili pak Povjerenstvo za sukob interesa, dakle, sve to skupa da će jednog dana naši glasači ili birači na izborima da kažem honorirati, ili će pak kazniti one koji su duboko upetljani u to. Ali gospodine Beus Richembergh vi ste zaboravili drugu činjenicu, a dijelom ste je spomenuli, a to je da se poslije izbora izborni rezultati mijenjaju post izbornim inženjeringom korupcijom, u smislu kupovine upravo ono što ste govorili vijećnika da ne kažem pokušaja zastupnika itd. To je ono što dakle, glasači dakle mogu kazniti, ali nakon toga s obzirom na bogatstvo pojedinih stranaka i milijune o kojima se priča i piše, pa čak i inozemne novine spominju 500 milijuna dolara, dakle nije onda problem promijeniti izborni rezultat u svoju korist i nakon izbora. Zbog toga građani ove države imaju tako loše mišljenje o političarima i izjednačavaju ih i trpaju u isti koš. "Svi su oni jednaki" čuti ćete svuda od tržnice do trgova, ulica itd. Jednostavno u ovih 20 godina srozan je do kraja i ogoljen pojam političara kao nekoga tko je blizu vrcanja meda, a i to bi mu bilo oprošteno da možda poliže prste, je umočio ruku do ramena u med. A s druge strane gotovo 100 tisuća radnika ne prima plaću, 327 tisuća je na Zavodu za zapošljavanje. Umirovljenici velikom većinom na socijalnom minimumu, seljaci nezadovoljni, zbog neispunjavanja preuzetih obveza od strane ministarstva i države. O studentima i ostalim, dakle cjelokupno društvo postoji jedno nezadovoljstvo, upravo iz razloga što svakodnevno iz špila karata se izvuče putem medija najčešće, na žalost, Hrvatski sabor tek kasnije sazna za to i raspravlja ili ne raspravlja. Dakle, izvuče se As gdje god koju god kartu izvučete i ako je ona okrenuta naopačke, dakle cijeli špil, gdje god izvučete asa ima se što čuti. Pa onda kada to tako se izvlači onda kažemo, o aferama koje potresaju Hrvatsku. Od Afere "Maestro", "Brodosplit", akcija "Dijagnoza", akcija "indeks", Hrvatske željeznice, Hrvatske autoceste, Podravka, Hrvatska poštanska banka "Bankomat", Hrvatska elektroprivreda, afere, dvije afere "Kamioni" i vojni i vatrogasni, da nitko ne ostane pošteđen, afera "ofsajd", Fimi media kao dragulj u svemu ovome, ne bih dalje o Fimi mediji govorio dovoljno su rekli moji prethodnici. I niz drugih asova koji se izvlače gotovo svakodnevno i u tiskovinama, u medijima, još Hypo banka je, iako postoje indicije 10 godina, dolazi i ona na red, pa onda Đakovština, gdje je nestalo 30 tisuća tona pšenice. Spominju se i Hrvatske pošte zbog određenih zloporaba itd. Dakle, Nacionalno vijeće koje sve to prati i dalo je Izvješće za godinu dana, dakle od lipnja 2009. do lipnja 2010. međutim, te afere su nastajale i ranije, one su trajale, one imaju svoj tijek, a evo prikaz je ovoga Izvješća, ovih godinu dana, razdoblje od godinu dana od lipnja 2009. do 2010. Gotovo bih, rekao bih da nacionalno vijeće ima posla, ima zadaću, zadatke da gotovo kontinuirao svakodnevno zasjeda i prati sve ovo što se događa. NO, korupcijske afere, koliko god u u prvi mah građani pozdravljali otkrivanje ovih afera u medijima, koliko god se to u prvi mah činilo slavodobitno nakon određenog vremena, nakon određene euforije u tom smislu nastaje zatišje pa rekao bih i ravnodušnost. Ono što bi u Hrvatskoj trebalo postati praksa jest praćenje i nadzor afera do samog kraja. To uključuje suđenje koje je popraćeno također donekle u medijima, ali treba vidjeti što je krajnji rezultat svega. Hoće li novci, hoće li ono što je korupcijom otuđeno i opljačkano biti vraćeno onima koji su opljačkani? Jer to je javno dobro, javno dobro pripada građanima RH, onima koji su upravo zbog tih afera da kažem zbog krađe, lopovluka, gangsterizma ostali bez posla, radnog mjesta, bez upisa na fakultete, ostali bez božićnica, ostali bez mirovina itd. Imamo mi primjere u inozemstvu i u zemljama EU kako se to rješava. A jedan od primjera je primjer Italije. Neću sada govoriti jer nemam dovoljno vremena. Zbog toga sve ove ružne osobine koje naši osumnjičenici iskazuju a ima ih puno, a to su afere s mitom, korupcijom, nepotizmom, klijentelizmom koji također spadaju u korupciju, pa onda i djelovanje u sukobu interesa, najbolje bi bilo nazvati hrvatskom riječju koja bi bila svima gotovo jasna, a to je skorupcija, jer netko kupi skorup ili kajmak ili vrhnje. Jeli korupcija javno i tajno doniranje političkim strankama? Jeli korupcija odvoženje milijun i 200 tisuća kubnih metara kamena bez ijedne kune naknade? Jelu korupcija iskapanje šljunka iz rijeke SAve i Drave bez naknade? Jeli korupcija neplaćanje poreza i doprinosa? Nedavanje plaća? Jeli korupcija kupovanje vijećničkih mandata? Jeli korupcija kupovanje milijun i pol doza cjepiva, a upotrijebi se samo 20, 30 tisuća doza? Dakle, govorim o tzv. svinjskoj gripi. I što je s ostalim dozama i što je s novcem koji je država dala ili izgubila zbog toga? Kolika je šteta? Jel i šteta dio korupcije? Neznanje ne opravdava kažu pravnici. Jeli korupcija nezakonito pogodovanje koje je rašireno kod nas u Hrvatskoj? Sve skupa netko je napisao da se radi zapravo o pravim gangsterskim mozgovima i gangsterima koji su ovu državu doveli ne na dno, nego na dno dna, na rub ili već jesno u dužničkom ropstvu, pa se onda vrlo ozbiljno razmatra mogućnost prodaja i obiteljskog ne srebra, nego zlata kao što su Hrvatske vode i Hrvatske šume. A kada bi ti gangsteri povratili i kada bi država imala mehanizme ili kako kažu alate ili instrumente da povrate možda samo dio onoga što je opljačkano, bilo da povrati novac koji leži većma u bankama i inozemstvu, na razno raznim otocima, pa i bliže u Austriji, bilo da je od rasprodaje imovine gangstera tada sasvim sigurno ne bismo došli u situaciju da moramo prodavati Hrvatske vode i Hrvatske šume. Samo izvješće Nacionalnog vijeća da ne bi nekoga izostavio ne samo da apostrofiram, predsjednika nacionalnog vijeća je neprihvatljivo, mislim da oni rade svoj posao ali mu želim još više i upornosti i sreće i da kažem i javnih istupa kako bi građani ove države spoznali do kojih mjera seže korupcija u ovoj državi koja je postala zapravo način života. Čuo sam puno mišljenja o kojima se kaže, pa eto time što je prodao svoj mandat on je riješio životno pitanje, kao nešto što je pozitivno, zanimljivo razmišljanje. Imamo to u primjeru Brodsko-posavske županije. Čovjek je prodao svoj mandat za gostionu i za još nešto sitniša. Koliko je to, to će se kasnije utvrditi, i riješio svoje životno pitanje. Dakle, korupcija je postala uobičajeni obrazac življenja u ovoj državi. To je ono što je nametnuto cijelom gotovo narodu, to je strašna činjenica. Zamislimo se nad tim i nad to činjenicom ako uopće želimo da suzbijemo ovo zlo koje razara državu. Dakle ako želimo svi skupa kao što ja želim dobro ovoj našoj Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Hvala. Evo u 11,00 ističe vrijeme za prijavu od 10 minuta za raspravu. Idemo dalje u ime kluba HSS-a gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici. Ratificiravši Konvenciju UN-a protiv korupcije RH je odlučila se za jačanje mjera za učinkovitije suzbijanje korupcije, te je u to smjeru išlo i donošenje Strategije suzbijanja korupcije u kojoj su kao prioritet istaknuti unapređivanje pravnog i institucionalnog okvira za učinkovito i sustavno suzbijanje korupcije kao i afirmacija pristupa nulte tolerancije na korupciju te stvaranje preduvjeta za sprečavanje korupcije na svim razinama. Procjenjuje se da Hrvatska godišnje zbog korupcije izgubi 6 milijardi kuna, a zbog tog zla građani gube povjerenje i u javne institucije. Jasno je stoga da je korupciju potrebno sustavno i dosljedno suzbijati na svim razinama što je i čvrsto opredjeljenje ove Vlade. Izvješće o kojem danas raspravljamo obuhvaća razdoblje od 1. lipnja 2009. do 30. lipnja 2010. godine u ikojem je održano 11 redovnih i 3 tematske sjednice. Iz njega je vidljivo da je Nacionalno vijeće kroz raspravu o izvješćima nositelja provedbe Strategije suzbijanja korupcije kao i donesene zaključke, prijedloge i inicijative nastojalo i jačati integritet, odgovornost i transparentnost u radu tijela državne vlasti i jačati povjerenje građana u javne institucije te unapređivati pravni i institucionalni okvir za efikasno suzbijanje korupcije. Također je u okviru svojih ovlasti nastojalo unaprijediti preduvjete za sprečavanje korupcije na svim razinama vlasti, poticati suradnju između državnih tijela nadležnih za provedbu strategije te jačati svijest o štetnosti korupcije i potrebi njezinog suzbijanja. Tako su primjedbe koje je Nacionalno vijeće imalo na akcijski plan najvećim dijelom ugrađene u revidirani akcijski plan koji je donesen u ožujku 2010. Analiza provedbe akcijskog plana pokazala je pak da je oko 80% planiranih mjera provedeno uspješno, a da su ključne mjere u potpunosti izvršene. Između ostalog donesen je i Zakon o kaznenom postupku, Zakon o OIB-u, a uspostavljena je i uskočka vertikala. Nacionalno vijeće je upozorilo na to da je jačanje integriteta državne vlasti vezano uz jasno propisane obveze, obvezne procedure za donošenje odluka što je u revidiranom akcijskom planu i istaknuto, kao i to da je uspostavljen čvrsti pravni okvir koji skupa sa institucionalnim okvirom mora postići konkretne rezultate kroz povećanje osuđujućih presuda za sve razine, od najniže do najviše. U odnosu na prethodni revidirani akcijski plan ima nešto manje mjera no kako stoji u izvješću jasnije su određeni nositelji, ciljevi, rokovi i mjere, a kao nositelj navedeno je ministarstvo mora, prometa i infrastrukture koje to prije nije bilo. Prihvaćen je i prijedlog Nacionalnog vijeća da sve državne tvrtke moraju izraditi vlastite akcijske planove prevencije, suzbijanja i ranog otkrivanja korupcije. Nacionalno vijeće je na svojim redovnim sjednicama analiziralo izvješća nositelja provedbe Strategije suzbijanja korupcije te se može reći da je u odnosu na prethodno postignut kvalitativan i kvantitativan pomak. Zaključak većine rasprava o razmatranim izvješćima je da u ovom trenutku u Hrvatskoj postoji vrlo kvalitetan zakonski i institucionalni okvir koji je neophodan preduvjet za uspješnu borbu protiv korupcije. Pozornost je posvećena i javnim nabavama zbog potencijalnog korupcijskog rizika koji se uz njih veže, a koji potvrđuju brojne afere koje su otkrivene u poslovanju trgovačkih društava u državnom vlasništvu. Činjenica je da je Hrvatska puno napravila na tome da uspostavi dobar zakonodavan okvir, uskočku vertikalu što vjerujemo da će i građane potaknuti da se aktivnije uključe u prevenciju i sprečavanje korupcije. Tri tematske sjednice održane su o slobodi medija, zaštiti zviždača te mjerama za suzbijanje korupcije u visokom obrazovanju, a brojni stručnjaci su doprinijeli prijedlozima kako poboljšati mjere koje se poduzimaju u tim područjima. Nažalost, pokazalo se da samo dvije medijske kuće imaju statut redakcije sukladno zakonu o medijima. S druge pak strane činjenica je da je pravo na pristup informacijama od velikog značaja za suzbijanje korupcije. Bez zviždača teško da bi neki od koruptivnih postupaka bili razotkriveni, no unatoč tome što u Hrvatskoj postoji zakonodavni okvir koji im garantira zaštitu negativna iskustva pojedinih slučajeva pokazala su da te osobe mogu ostati bez zaštite posla i u strahu su za vlastitu sigurnost te je potrebno takve situacije i sprečavati. Kako stoji u izvješću, Nacionalno vijeće smatra da je u 2010. godini ostvaren napredak u prve dvije strategije, a postignute rezultate u uspostavljanju mehanizama za suradnju, provedbu i praćenje aktivnosti suzbijanje korupcije, uključujući i unapređenje povjerenstva za suzbijanje korupcije na čijem je čelu premijerka, prepoznala i Europska unija. Uspostavom institucionalnog i zakonodavnog okvira od ustavnih promjena, preko izmjena i dopuna te donošenja novih zakona omogućena je učinkovitija borba protiv korupcije, a primjena zakonskih rješenja o oduzimanju imovinske koristi stečene kaznenim djelima korupcije i organiziranog kriminala predstavlja jednu vrlo učinkovitu mjeru, prije svega za odvraćanje od korupcije. Kroz nadzor provedbe Strategije suzbijanja korupcije Nacionalno vijeće doprinosi unapređenju aktivnosti koje se provode s tim ciljem što je pokazalo kroz dosadašnji rad. Na koncu, treba još jednom podsjetiti da korupcija višestruko šteti hrvatskom društvu jer koči njegov daljnji razvoj, osiromašuje ga i slabi povjerenje građana u institucije državne vlasti. Isto tako treba istaknuti i to da se poduzimaju odlučne mjere kako bi se tom zlu stalo konačno na kraj. Klub Hrvatske seljačke stranke podržat će ovo izvješće. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba SDP-a gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa, poštovani gospodine predsjedniče. Poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Izvješće o radu Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije za razdoblje od 1. lipnja 2009. do 30. lipnja 2010. godine također je poticaj da se sjetimo uopće kako je tijelo, kako je Nacionalno vijeće, ta naša institucija od tijela unazad nekoliko godina koje nitko živ pa ni vi ovdje niste znali ni njegov opseg djelovanja ni gdje su se skrili ni uopće kakva mu je funkcija. Ukratko, svi su svjedočili samo o njegovom nepostojanju. Međutim, to je tijelo upravo od kad je na njegovo čelo došao naš kolega Željko Jovanović postalo je respektabilno tijelo, postalo je tijelo koje je zadobilo povjerenje, to što je najvažnije ne samo ugled u svijetu, ugled u Europi nego zadobivalo je povjerenje što je za nas najvažnije, povjerenje građana. Zašto građani vjeruju toj instituciji? Zašto joj vjeruju više nego mnogim institucijama koje su po našem Ustavu i našem zakonu upravo pozvane prve reagirati na ovakvu pojavu, na korupciju, za koju ćemo se svi složiti da je destruktivna a ako se u zakonu ozakonjuju koruptivne buduće radnje onda je ona više nego razorna. To tijelo i danas, možda je javnosti manje poznato radi u jednom sobičku od nekoliko metara četvornih. Radi gdje ima stručne suradnice, dvije mlade i požrtvovne osobe, osim naravno članova Vijeća. Posve neadekvatnim uvjetima i još uvijek neopremljeno i kadrovski neekipirano onako kako bi to trebalo biti i zahvaljujući, ne nego temeljem akata koje smo sami usvojili, tj. ne samo strategije za borbu protiv korupcije, nego i akcijskog plana za borbu protiv korupcije. Međutim, taj put nije bio ni brz, ni lak, ni jednostavan. Postojale su mnoge opstrukcije što svjesne što i nesvjesne. Jer već naviknuti na različite komisije, na različita tijela javljali su se glasovi pa i unutar samog Nacionalnog vijeća da nije uloga i zadaća Nacionalnog vijeća da govori i propituje o nekim konkretnim stvarima, nego jednostavno da priča o tome kako je korupcija štetna, da se pišu i iznose usmeno eseji i da se takmičimo u lirskim sastavima tko će bolje napisati i imati govor o štetnosti korupcije. E vidite, to se promijenilo. To se promijenilo i nedavnom odlukom upravo u zadaćama samog Nacionalnog vijeća. Ali to je bila i primarna zadaća na temelju same strategije. I zašto uvijek Europska komisija i Europska unija u cjelini sada nas promatraju ne na temelju akata koje smo donijeli, nego koliko su ti akti provedivi. Dakle, djela a ne samo riječi. I to upravo daje nadu i vjeru da i ovo tijelo će i dalje, dakle ne samo pratiti rad pojedinih ministarstava, nego uočavati sve nepravilnosti koje se počesto i ne nalaze u njihovim izvješćima, ali recimo nalaze se u izvješću revizije i u nekim drugim aktima. Ali ono što je najvažnije to je glas građana. Sam podatak da Nacionalno vijeće za borbu protiv korupcije sada ima aktivna 201 predmet. Mnogi od njih imaju oznaku tajnosti, a govorim u kojim su i kakvim uvjetima smješteni što je apsolutno neprihvatljivo. Međutim, to još jedanput svjedoči o tome kako ni sama sredstva, ni sami uvjeti rada nisu odlučni da to kako bi jedno tijelo zadobilo povjerenje i afirmaciju kod građana i na takav način polučilo dobre rezultate. Dakle, upravo takav način rada jamči to da se nećemo više ravnati po onom sustavu gdje nam papiri svi štimaju, gdje su sve moguće strategije i akcijski planovi u redu, a korupcija cvjeta. Dakle, da se ne bi dogodila ona čuvena narodna, operacija uspjela pacijent umro. Ovdje je također već bilo govora što je i za ljude u vijeću, Nacionalnom vijeću za borbu protiv korupcije, a i na traženje samih građana koji prepoznaju, dakle zakone koji su deficitarni, koji na kraju krajeva ne sužavaju prostor korupcije nego ih čak šire. To su nepravedni zakoni na koje smo mi u klubu SDP-a često govorili i upozoravali. I nedavno upravo temeljni Zakon za borbu protiv korupcije i o Uredu za sprječavanje, za sukob interesa, sprječavanje sukoba interesa našli smo čitav niz elemenata gdje se inkorporira koruptivno ponašanje. I to je nešto što je nedopustivo. Hoće li naša država i dalje ostati zarobljena država u okovima korupcije ili ćemo zaista prionuti da se taj lanac konačno razbije i Hrvatska postane slobodna od korupcije, odnosno da se ta pojava ako je već i neuništiva svede na minimum. Najvažnije zadaće koje je Nacionalno vijeće sebi priskrbilo između onih ostalih koje su vam već dobro poznati u smislu nadziranja, analiza, suzbijanja je upravo to da se sustavno prate podaci o pojavama korupcije koje na zahtjev upravo Vijeća dostavljaju se tijelima zaduženim za provedbu Nacionalne strategije suzbijanja korupcije. Ali jednako tako i još važnije da Nacionalno vijeće je dužno razmotriti prijedloge, pritužbe, stajališta i mišljenja građana i pravnih osoba. Međutim, to nije samo jedno rame za plakanje i jedna utjeha građanima. Nego Nacionalno vijeće zaista prati što je sa tim predmetima, što su pojedina tijela koja su zadužena za obradu takvih prijava zaista u tom smislu i nešto poduzela. To je najbolji način kontrole, ali jednako tako i tih tijela. Mi smo svjedoci da počesto ta naša tijela, taj represivni aparat ali i država u cjelini funkcionira kao stari fićo na guranje. Ako nešto nije u javnosti onda se o tome puno i ne mari. Bile su primjedbe i nešto što treba ispraviti i ono što je našlo Nacionalno vijeće kao slabu kariku i što ovo izvješće, dakle ne treba samo razmotriti, primiti na znanje, odnosno prihvatiti nego upozorenje nadležnim tijelima što moraju učiniti da bi ta borba protiv korupcije bila učinkovita. Svi smo se složili da treba pojačati međuresorsku suradnju posebno Ureda za javnu nabavu, Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave, Državne revizije, DORH-a, Porezne i Carinske uprave i Ureda za sprječavanje pranja novca. Kada su ova tijela pojedinačno slala svoja izvješća onda je bio uočiv, bio je uočiv jedan veliki nedostatak da nema još uvijek dobre međuresorske suradnje i da za to na žalost nisu bila ni osigurana sredstva, pa čak ni ona tehnička koja omogućavaju nužan prohod informacija. Da napomenem još jednom što nam stoji ovdje u izvješću i što trebamo biti ponosni upravo na rad nacionalnog vijeća, da je Europska unija uočila rastuću proaktivnu poticajnu ulogu koju dakle ima Nacionalno vijeće za provedbu strategije suzbijanja korupcije te Europska unija ohrabruje nastavak takvog proaktivnog pristupa u praćenju i provedbi strategije, a naravno i uz primjenu samog akcijskog plana. Na samom vijeću osim tematskih sjednica, stalno je bilo u žiži naših aktivnosti, odnosno aktivnosti samog vijeća kako da se i zakonodavni okvir što više poboljša. Tako su i zaključci i preporuke na temelju takvih rasprava, izašli su i zaključci i preporuke što pojedina ministarstva, što u pojedinom resoru treba popraviti i to kroz zakonske inicijative. Iako smo se svi složili da načelno sam taj okvir borbe protiv korupcije, normativni je kvalitetan, međutim to ne znači da još uvijek u pojedinim zakonima nema manjkavosti, nema nedostataka koje treba popraviti. Evo primjer kod izmjena Kaznenog zakona, mi sada očekujemo, toliko je, Vlada je već nekoliko navrata najavila izmjene novog Kaznenog zakona i bilo je govora upravo o tome da se nadopuni Kazneni zakon, da se izmijeni u tom smislu kako bi gospodarske inkriminacije se osuvremenile, jer gospodarske inkriminacije, kako i sada sadrži Kazneni zakon još uvijek su nedostatne i ne mogu biti adekvatan okvir niti zakonodavni kako bi se borili protiv korupcije. Mi sada imamo različita ponašanja koja se sve sankcioniraju kroz zlouporabu ponašanja, dok bi ih trebalo tako formulirati u smislu i europskog zakonodavstva, da se one tretiraju kao zlouporaba povjerenja, zlouporaba povjerenja svih onih prije svega koji raspolažu i koji rade u ime javnog interesa, pa čak i u ime privatnog interesa, već je na to područje daleko dogurale zemlje Europske unije. U revidiranom akcijskom planu nema mjera za zaštitu osoba koje ukazuju na korupcijske pojave i ponašanja. Dakle ako građanin, to smo mi prepoznali, to je također jedan od zaključaka i mjera preporuka nacionalnog vijeća da se unaprijedi zaštita svih onih koji u dobroj vjeri prijavljuju kaznena djela korupcije. Nedavne izmjene zakona išle su na štetu zviždača, jer sada ta zakonska odredba na neki način sve one koji u dobroj vjeri prijavljuju kaznena djela protiv korupcije čak i sankcionira. Možete misliti da se zviždač sada izvrgava ne samo progonu, kaznenom progonu, nego jednako tako ako se radi o državnom službeniku i namješteniku, ako osoba prema kojoj je on izrazio sumnju da se tako, da se koruptivno ponaša, ukoliko ona ne bude osuđena on gubi posao. Možete zamisliti da državnog odvjetnika ili bilo kojeg koji ne uspije dokazati svoju tvrdnju da gubi posao. Dakle treba akcent staviti na dobru vjeru, naravno da ima ljudi koji uvijek i najbolji institut zloupotrebljavaju i takve treba kazniti, jer oni onda bacaju mrlju i sjenu na relativizaciju čitavog ovog problema. Dakle posebno napominjem, govoreći u ime kluba, da treba zaštititi ljude koji u dobroj vjeri prijavljuju kaznena djela korupcije. Danas ti ljudi i dalje nemaju povjerenja. Zašto? Iz vlastitog iskustva. Ljudi koji su ukazivali na koruptivna ponašanja, u različitim tvrtkama ili u pojedinim resorima izvrgnuti su bili neviđenom progonu, ostajali su bez posla, obitelji su upropaštene i u najbližoj okolini, bližoj ili čak široj doživljavali su slijeganje ramena. Dakle takve osobe postale su za uže i šire društvo kao osobe koje su uopće sumnjivog ponašanja, suspektnog ponašanja, pa su se na taj način diskvalificirale eto u najblažem slučaju da imaju poteškoća sa svojom psihičkom stabilnošću. Dok god takav, dok god ljudi ne budu imali takvu zaštitu, dok god ne budu naši heroji, nego osobe koje se izvrgavaju progonu ili podsmijehu, istinske borbe i zaista prave volje koju žele građani osjetiti od ljudi kojima je povjereno upravljanje općim dobrom, javnim interesom ili nešto uže i specifičnije samim fiskusom, neće imati povjerenja. Ako malo pogledamo državnu reviziju i nalaze za 2009. onda vidimo da upravo u, tu su najveći problemi. Da je veliki broj dakle onih slučajeva koji su dodijeljeni, odnosno u postupcima javne nabave nije poštivan zakon. Za pretprošlu godinu čak je 43%, dok ipak nešto se smanjio postotak ukinutih takvih ugovora na 23%. Dakle, evo završavajući ovo izlaganje, u ime kluba SDP-a, klub SDP-a traži da se postupi upravo po onim preporukama koje je našlo nacionalno, koje je zaključilo i preporučilo pojedinim ministarstvima, Nacionalno vijeće za borbu protiv korupcije. Hvala.
Hvala. Imamo ispravaka netočnih navoda. Prva je gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa evo gospođa Antičević je rekla da je ovo prigoda da se podsjetimo unatrag nekoliko godina, da je postojalo tijelo, neko tijelo koje se nikad nije, koje se nekuda skrilo i za koje nitko nikada ovdje u Saboru nije znao. To je jedan od netočnih navoda. Dakle upravo dolaskom HDZ-a na vlast i ove parlamentarne većine Hrvatski sabor je donio program mjera borbe protiv korupcije, kojim je ustanovio nacionalno, parlamentarno Nacionalno vijeće za provedbu nacionalnog programa suzbijanja. To je vijeće podnosilo izvješća ovom Hrvatskom saboru, mi smo ta izvješća prihvaćali, dakle itekako smo znali za rad toga vijeća. A sustav je dobar ako funkcionira kao sustav, dakle koliko god kolegica mislila o genijalnosti gospodina Jovanovića, ne može nešto biti dobro ili ne dobro jer je na čelo došao jedan čovjek, dakle sustav mora funkcionirati bez obzira tko bio na čelu toga tijela. A naravno da smo 2009. ovdje u Saboru izmijenili tu odluku na temelju iskustava iz prethodne dvije godine.
Hvala. Ispravak, gospodin zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegica Antičević je rekla da EU ne gleda na temelju akata samo borbu protiv korupcije već samo djelima. To je netočno iz razloga što je upravo ova Vlada stvorila jedan kvalitetan zakonski institucionalni okvir koji je neophodan bio preduvjetu borbi protiv korupcije. A iz samog izvješća ako ste ga čitali mogli ste vidjeti da upravo EU je, to i piše u izvješću, pohvalila Povjerenstvo za suzbijanje korupcije na čijem je čelu predsjednica Vlade gospođa Kosor i naglasila kako je Hrvatska uskladila se sa svim međunarodno pravnim instrumentima u tom području. Daj Bože da ste vi prije 10 godina uspostavili takav okvir koliko bi Hrvatska novaca uštedjela koji su pokradeni od korupcije.
Ispravak, gospodin Stjepan Milinković. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa kolegica i kolega su ispravili dijelom jedan dio navoda, ali ja bih svakako sam primijetio onaj gdje je kolegica Antičević-Marinović rekla da je ovo tijelo tj. Nacionalno vijeće doživjelo je na neki način procvat otkako je na njegovom čelu kolega Jovanović. To je netočno, nego je doživjelo zato što je stvoren i zakonski okvir i ono sve što je govorila kolegica Lovrin. A kolega Jovanović je poznatiji po jednom drugom momentu da on je uveo jedan drugačiji pristup, agresivan, koji je jedan naš čuveni sociolog nazvao političkom terorizmom. Pa on ne bira ni mjesto ni vrijeme kada napasti nas kolege ili vladajuću stranku. U prilog toga govori napad u restoranu na časnog kolegu Mancea. Dakle, ne bira. Ja sam prije kratkog vremena bio u Rijeci i onda sam pažljivo birao mjesta gdje ću izaći i gdje ću se kretati kako ne bih sreo istog toga kolegu, kako ne bih doživio sudbinu kolege Mancea. Hvala lijepa.
Dame i gospodo predsjednik Odbora za financije Hrvatskoga sabora obavještava zastupnice i zastupnike članove odbora da će se sjednica odbora umjesto u 12 sati održati danas u 12,30 sati u dvorani "Stjepana Radića" 133/1. … [[Upadica se ne razumije.]] A gospođa Sumrak? Oprostite nisam vidio. Gospođa Đurđica Sumrak, izvolite ispravak.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo obzirom da se ne može dojam izvješća ispraviti ja bih isto tako ispravila netočne navode i to prvi kad govori o gospodinu Jovanoviću da se tek onda to sve procvalo što se tiče borbe protiv korupcije. Ne nije, važan datum za Hrvatsku je studeni 2009. godine kad je predsjednica Vlade, ove Vlade, gospođa Jadranka Kosor proglasila nultu stopu tolerancije na korupciju. To je prekretnica, ali treba se desiti prekretnica u glavama. Građani RH su shvatili što to znači i vide što to znači na djelu. Međunarodna zajednica odaje sve pohvale i svaku čast predsjednici Vlade koja je imala hrabrosti i snage tako nešto napraviti, a naravno da Nacionalno vijeće treba provoditi, ali ne zaslugom gospodina Jovanovića jer to bi onda bilo čak i diskutabilno.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, gospođo državna tajnice. Na početku da dam odmah podršku izvješću i radu vijeća na čelu s gospodinom JOvanovićem. I mislim da je vijeće u proteklih evo sada već tri i nešto godine nametnulo se i izraslo u jednu instituciju koja se pozorno sluša i koja je doprinijela sigurno tome da percepcija u Hrvatskoj je drugačija nego što je to bila prije tri godine, da se neke stvari mogu otvoreno reći i da neke stvari nikada više neće promaći ja bih rekao jednom takvom tijelu, a da ne budu na neki način označena kao problematični, da na njih ne bude ukazano. Znači vijeće ispunjava bez obzira što nema neke operativne ovlasti, ispunjava svoju funkciju i mislim da je dosta napravilo i treba dati podršku ovim prijedlozima koji su u ovom izvješću napisani i na neki način preokrenuti trend koji u HRvatskoj zadnjih sedam godina zbilja problematičan. Mi smo po meni dotakli dno što se korupcije tiče u Hrvatskoj i gore ne može biti, jer nema puno zemalja u svijetu gdje je premijer završio u zatvoru, gdje su članovi Vlade također ili sankcionirani već ili su pod istragama. Tako da Hrvatska mora jednostavno proći jednu fazu da se taj ja bih rekao loš biljeg zemlje promijeni i da za mandat, dva, Hrvatska ne bude na neki način u međunarodnim krugovima sinonim za korupciju. Nažalost, mi to danas jesmo. Percepcija koja vlada u Hrvatskoj nije dobra, indeks percepcije korupcije u Hrvatskoj je također loš. Mi imamo sada već 7 godina jednu stagnaciju gdje se ništa konkretno po tom pitanju nije promijenilo. Mi smo otprilike na 60. mjestu u svijetu, daleko ostajemo za zemljama EU i ako želimo biti, a želimo biti i biti ćemo članica EU za nekoliko godina, moramo napraviti korak naprijed i vidjeti kako to druge zemlje rješavaju i kako to da imaju manji problem s korupcijom. A ja bih rekao da nije samo problem i u zakonima, jer zemlje koje imaju najmanje problema s korupcijom poput Skandinavskih zemalja nemaju zakone o primjerice sprečavanju sukoba interesa ili nemaju zakone koji reguliraju posebnu tematiku korupcije, nego je tamo jednostavno društveno neprihvatljivo da se na taj način ponaša. Ako je pitanje politike, političara se isključuje iz politike tako da ga više nitko neće izabrati na nikakvu dužnost ukoliko je slučajno iskoristio i službenu karticu za neku privatnu svrhu pa makar iznos bio i nekoliko desetaka kuna. I to je ono na čemu moramo u Hrvatskoj raditi i ja vidim tu ulogu Vijeća za praćenje korupcije na neki način ključnom, da se pomakne i poveća svijest građana, da neke stvari koje su do jučer bile normalne u HRvatskoj više nikada ne budu normalne. I kada govorimo o nultoj stopi borbe protiv korupcije bitno je reći da je to bila jedna uzrečica koju je dosta često govorio i bivši premijer koji je danas tamo gdje je. Vidjeli smo i razno razne spotove koji su se vrtili na televiziji o tome kada su oni čovječuljci hodali u redu i te nabave su bile na neki način netransparentne kojim su se ti spotovi odrađivali. Znači mi smo mnoge stvari načelno deklarativno govorili, ne mi, nego Vlada koja je još uvijek na vlasti zadnjih 7 godina, a radila nije ništa. Situacija je bila sve gora i gora i mnoge milijarde kuna su nažalost završile u privatnim džepovima hrvatskih građana da li iz proračuna, da li iz javnih poduzeća. I kada govorimo o šteti koja je napravljena zadnjih 7 godina, ona je ogromna. Prvo zbog društvenih vrijednosti koje su užasno na niskoj grani i to ljudi kada prate jednostavno ne mogu vjerovati da je politika dovela zadnjih 7 godina situaciju u zemlji do ove razine da kaže koji ljudi sve završavaju u zatvorima. Drugo, materijalna šteta ako procjenjujemo godišnje da 12 milijardi kuna se izgubi u korupciji, naravno nije sve povezano sa državom, ali država kontrolira otprilike 2/3 tijeka novca u ovoj zemlji i to je otprilike znači 7 milijardi kuna koje je direktno povezano sa državom na o.k. ili Vladom ili lokalnim jedinicama, s obzirom da se na proračun javnih poduzeća opet odnosi sigurno 90% toga novca, znači možemo smatrati odgovornost Vlade za nekih 6 milijardi kuna godišnje. U 7 godina gospodo to je 45 milijardi kuna novca koji su otišli u privatne džepove koji nažalost nisu iskorišteni otvaranjem novih radnih mjesta, u standard građana, u pomoć gospodarstvu, nego su negdje ja bih rekao i negdje nepovratno otišli i s proračunom. A da vidimo svakodnevno primjere ili u javnim poduzećima ili u određenim ministarstvima korupcije ne treba puno tražiti. Evo danas imamo informaciju da je jedno javno poduzeće INA u 2010. ostvarilo milijarde kuna dobiti. Do prije dvije godine to poduzeće kojem je tada suvereno upravljala hrvatska Vlada je ostvarilo milijarde kuna gubitka. Znači razlika je samo u jednoj godini, u jednom javnom poduzeću, doduše najvećem u Hrvatskoj. 2 milijarde kuna novca koji su sada ajmo to tako reći u rezultatu kompanije u pozitivi, a kada je Hrvatska upravljala dominantno s tom kompanijom bili su u negativi. Znači 2 milijarde kuna u INA-i. Pogledajmo HPB, 500 milijuna kuna gubitka, nakon što se promijenila uprava imaju određeni nekoliko stotina milijuna kuna dobiti. Pogledajmo Podravku. Znači mi vidimo, kada govorimo o javnim poduzećima, ogromni prostor da se napravi napredak i da taj novac ne curi, da se korupcija suzbije i da na neki način hrvatski građani imaju veću korist od tim javnih poduzeća i manji trošak jer ih na kraju krajeva oni i plaćaju. Znači 45 milijardi kuna zadnjih 7 godina je na taj način utrošeno. Netko je govorio koliko je radnih mjesta moglo biti otvoreno sa tim novcem. Nažalost, danas vidimo da ne možemo dobiti niti podatak koliko je nezaposlenih u Hrvatskoj jer se očito netko tog podatka srami, ali činjenica je da se tim novcem moglo i moralo se otvoriti desetke tisuća radnih mjesta. I ono što bih ja na kraju rekao i zbog čega dajem podršku još jednom povjerenstvu i gospodinu Jovanoviću na vođenju tog povjerenstva je to da želim da mi svi skupa u Hrvatskoj dođemo do zemlje gdje je neprihvatljivo da jedan gradonačelnik u kameru govori da je normalno da zagovara posao svoje supruge u svom gradu i da joj on daje dozvole koje možda netko drugi ne bi dobio i da je to najnormalnija stvar koju bi evo trebao svatko raditi. Ne, to nije normalno, to je sukob interesa, tako se ne smije raditi. Volio bih da živimo u zemlji gdje će kada premijer završi u zatvoru, kada mnogi članovi Vlade imaju presudu i kada je toliko vlast 7 godina obilježena korupcijskim aferama, da se vlast vrati narodu da on izabere tko će tu državu voditi. Kada budemo živjeli u takvoj zemlji, kada bude bilo bitnije to šta građani misle nego da li će netko 6 mjeseci biti više ili manje premijer ili ministar ili možda predsjednik uprave nekog javnog poduzeća, živjet ćemo u zemlji koja će sigurno biti manje prožeta koruptivnim aferama i korupcijom. Hvala lijepo.
Hvala. Tri ispravka. Prvo gospođa zastupnica Đurđica Sumrak.
Hvala vam, gospodine predsjedavajući. Niz je netočnih navoda, a evo ja ću dva ispraviti i to je jedan gdje tvrdi zastupnik da se ništa nije promijenilo. Je, gospodine zastupniče, samo vi nemate snage i vaša stranka to uopće priznati da se sve promijenilo što se tiče borbe protiv korupcije i to pod vodstvom Vlade gospođe Jadranke Kosor. Vi možete podržavati, kažete da nije bilo gospodina Jovanovića, to nije točno. E vidite upravo on je živi primjer političke korupcije, a to znači na pitanje u jednoj emisiji vrlo gledanoj je rekao ono što mediji nikad neće napisati, gdje je nestalo 70 milijuna kuna Riječkih tržnica kaže da je to spašen novac, a za ljetovanje grupe zastupnika SDP-a na Brijunima po 7 kuna i vožnjom na kavu ranim brodovima kaže da je nespretno ljetovanje. E vidite, pod takvim rukovodstvom ne možemo govoriti da gospodin Jovanović provodi baš jako časno antikorupcijski program.
Gospođa zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Zastupnik Maras je rekao da se antikorupcijska kampanja Ministarstva pravosuđa da je trošena netransparentno. To je netočno, to mora znati gospodin zastupnik Maras jer je dobio odgovor na zastupničko pitanje gospodina Jovanovića koje je bilo upućeno tadašnjem ministru pravosuđa profesoru Šimonoviću i iz kojeg proizlazi točno popis svih isplaćenih sredstava, zakonski temelj i na kraju zaključak da su sva sredstva potrošena sukladno odredbama zakona o čemu je reviziju napravio samostalni odjel za unutarnju reviziju i o tome je obaviješten putem odgovora zastupnik Jovanović, a na znanje je to primio svakako i zastupnik Maras i nije dobro da se to zloupotrebljava.
Gospođa zastupnica Sunčana Glavak.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Ispravit ću netočan navod kolege Marasa koji je ustvrdio da je u svijetu Hrvatska sinonim za korupciju. Kolega Maras, nisam vidjela ni jedno relevantno svjetsko istraživanje. Ja se doista nadam da vaša prva asocijacija na Hrvatsku nije korupcija već da je danas Hrvatska sinonim za antikorupciju uz sve ovo što se poduzima i što ima snažnu potporu Vlade Republike Hrvatske. Nadam se da imate drugih sinonima, to su naši sportaši, to su naše kulturne znamenitosti, mnoge od njih upisane su i na UNESCO-vu listu svjetske baštine. To je naš Jadran, to je naš turizam, to su naši ljudi. I ja se nadam da ih Hrvatskog parlamenta jedan zastupnik ne odašilje u svijet poruku kako je za njega prva asocijacija Hrvatske korupcija jer ipak kolega Maras ovo je naša domovina i imamo lijepih stvari u njoj i ja se nadam da su ovo neki sinonimi koji će vas na to podsjetiti. Hvala lijepo.
Gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Pa čovjeka ne može nego radovati ova opća podrška svih klubova zastupnika radu Vijeća i njegovu predsjedniku Jovanoviću. To znači da smo na dobrom putu, da Vijeće radi kvalitetno, ono odluke donosi i zaključke jednoglasno i ono ima podršku politike. To nas mora radovati. Korupcija se događa svagdje, ona se događa na ulici kada se podmiti prometnika da ne napiše kaznu za prometni prekršaj jer je koruptivni novac manji od te kazne, događa se nažalost u bolnicama kada se koruptivnim novcem kupi liječnika da bi se ranije obavio nekakav dijagnostički zahvat ili operacija, u gruntovnici da bi se nekretnina ubilježila preko reda, na fakultetima gdje se kupuju ispiti i ocjene. Puno je područja na kojima je korupcija moguća pa gotovo da nema područja života gdje korupcija barem nije moguća. Ali postoji oblik korupcije koji je izrazito opasan, a to je politička korupcija naročito kada ona uđe u sfere visoke politike. I teško se tu ne složiti sa predsjednikom Republike Ivom Josipovićem koji je na prijemu za diplomatski zbor 14. siječnja ove godine izjavio: "Korupcija osiromašuje naše građane, a kada je organizirana u samom državnom vrhu pravi je udruženi zločinački pothvat." Borba protiv korupcije ne može biti akcija ili zadaća ove ili one političke stranke. I ne može se čišćenje stranačkih redova od nepoželjnih članova prikazivati kao uspješna borba protiv korupcije. To je ono što se u Hrvatskoj na žalost događa. I konstatacija Predsjednika Republike o udruženom zločinačkom pothvatu i borba protiv korupcije koja se zapravo svodi na borbu čišćenja stranačkih redova. Kad se to dogodi zamagljuje se istina. Kad se zamagli istina teško se dođe do kvalitetnih rješenja, jer se onda rješenja traže na krivim pretpostavkama. Tu vidim i najveću opasnost za Hrvatsku. Nije dovoljno reći mi jesmo za borbu protiv korupcije, nije dovoljno reći evo mi čistimo, mi radimo nešto. Potrebno je da to bude sustavno, da to bude nestranački nego državni projekt i potrebno je da si priznamo svi skupa da je predsjednik Ivo Josipović bio u pravu kad je izrekao tu svoju rečenicu. Borba protiv korupcije ne smije biti ni korištena u dnevno-političke svrhe i međustranačka razračunavanja. Ima jako puno područja na kojem se stranke mogu sukobiti, na kojem mogu krstiti različita mišljenja, različite stavove. Ali to borba protiv korupcije ne smije biti. Mene je ohrabrio nastup uvažene kolegice Lovrin kada je govorila u ime kluba HDZ-a i kada je pohvalila ne samo rad vijeća u kojem je potpredsjednica što je i logično, nego kada je pohvalila i rad predsjednika Jovanovića. Mislio sam da je to naznaka i jednog drugačijeg odnosa i prema Vijeću i prema njegovom predsjedniku. Na žalost tijekom rasprave evo imamo istup uvažene kolegice Sumrak koja se očito ne slaže sa svojom kolegicom Lovrin i koja nastavlja sa neprihvatljivim napadima na predsjednika Vijeća. Znate, ako mi kao društvo predsjednika ovako važne institucije, a ta institucija sve svoje zaključke donosi jednoglasno, djeluje jedinstveno, ako se predsjednika takvog Vijeća izvrgne takvim napadima kakve je na žalost morao doživjeti od onih nacionalističkih do klevetničkih u pogledu njegove uloge u Domovinskom ratu, do tvrdnje da je eto najkorumpiranija osoba u državi kao što je sad upravo rekla kolegica Sumrak onda to ne može značiti drugo i ne može se tumačiti drugačije, nego kao otpor ovoj jedinstvenoj borbi protiv korupcije. Kad se to dogodi to znači da postoje strahovi i od rada ovog Vijeća i od opće borbe protiv korupcije. Pa onda da bi se relativizirala ta borba ili da bi se rezultati rada ovoga Vijeća umanjili onda se napada predsjednika. Predsjednik Vijeća je govorio često puto vrlo oštro i vrlo otvoreno. Ali njegovi glavni zaključci slažu se sa zaključcima koje sam pročitao, a koje je izrekao Predsjednik Republike. Uvažena kolegica Lovrin govorila je nešto i o sukobu interesa i mislim da je bila u pravu kada je govoreći u ime kluba spomenula i tu temu. Sukob interesa nije uvijek nužno korupcija. Ali svaka korupcija i ona najmanja je uvijek sukob interesa. Pa možemo reći da je sukob interesa zapravo jedno predvorje korupcije. Zbog toga je borba protiv sukoba interesa izuzetno važna, pa ona kao što ni borba protiv korupcije ne smije biti predmet stranačkih obračuna, ne smije biti isključivo stranačko pitanje, tako ni borba protiv sukoba interesa to ne smije biti. I u tom smislu je prava šteta da nismo, da nije prihvaćen prijedlog kod zadnjeg donošenja Zakona o sprječavanju sukoba interesa da se to povjerenstvo bira dvotrećinskom većinom u ovom Saboru. Jer bismo tada, da ste to prihvatili pokazali da nam je uistinu stalo da to tijelo djeluje u sprječavanju sukoba interesa, a da ne bude oružje u rukama vladajućih za političke obračune. Znači, s jedne strane govorimo da jesmo za borbu protiv korupcije, s jedne strane govorimo da jesmo za sprječavanje sukoba interesa, a s druge strane u praksi kada imamo priliku da to pokažemo, da se pokažemo odgovornim da djelujem kao društvo bez obzira na različita ideološka usmjerenja tu priliku propuštamo. Ako tako radimo onda zapravo pokazujemo da ne mislimo iskreno, ne mislimo iskreno i odgovorno raditi u toj borbi protiv korupcije i sukoba interesa kao velikih zala. Nema zemlje koja se ne bori sa korupcijom. Neke zemlje su manje opterećene kao skandinavske zemlje, neke više. Ali nema zemlje, gotovo da nema zemlje bez barem malog primjera korupcije. I svaka zemlja se s tim problemom bori kako zna i kako umije. Ali isto tako nema demokratske zemlje, nema na svijetu demokratske zemlje u kojoj bi se otkrila korupcija ovakvih razmjera, ovakvih razmjera u vrhu vlasti, a da izravna posljedica toga ne bi bila momentalna ostavka Vlade. Takve zemlje nema. Pa je i primjer borbe protiv korupcije je odgovorno ponašanje vlasti. Ja znam da nikome nije drago da se to dogodilo. Ali kad se dogodilo i kad je otkriveno jedina mjera može biti brzi momentalni izbor. To su demokratski standardi u razvijenim demokratskim zemljama. Kad se budemo tako ponašali i u Hrvatskoj moći će nam i svijet vjerovati da smo u toj borbi protiv korupcije iskreni. Hvala.
Hvala. Ispravci. Gospođa zastupnica Đurđica Sumrak.
Hvala gospodine predsjedavajući. Gospodine Stazić, ovo što vi radite zove se manipulacija, a manipulacija je stoga jer ja uopće nisam rekla i nisam za to da se ne da podrška ovom nacionalnom vijeću u borbi protiv korupcije, vi naprosto mijenjate činjenice, ne želite ih prihvatiti da je ova Vlada 2009. i predsjednica dala snažnu podršku ovoj borbi i zato nacionalno vijeće i može imati rezultate. Nije to zasluga gospodina Jovanovića, njega sam metnula u primjer političke korupcije, a vas isto tako jer ste ljetovali za 7 kuna i to je politička korupcija. Pa onda vi kad ne možete promijeniti činjenicu, onda vi promijenite percepciju, pa se skrivate iza predsjednika države, i onda vam se to zove manipulacija i sad bi vama netko trebao vjerovati da ste vi dobronamjerni, a mi svi nismo, a činjenice su potpuno obrnute. Vi nemate snage priznati zaslugu i hrabrost, nemate snage u toj borbi protiv korupcije jer ne možete od onih malih, znate slabosti ljudskih krenuti, a di ćete onda tek da rješavate velike probleme.
Gospođa zastupnica Ana Lovrin, sljedeći ispravak.
Hvala lijepa. Evo istine radi, gospodin zastupnik Stazić je rekao da je ovo vijeće sve svoje zaključke donosi jednoglasno. Ma to jednostavno nije točno, jer smo imali zaključaka koji su donijeti preglasavanjem većine u tome vijeću, što je i normalno, i legitimno. Moram reći da je i ovo izvješće pretrpjelo jedno određeno usuglašavanje u odnosu na prvi predloženi tekst. Moram reći da su se neke sjednice sazivale izričito protiv volje manjine u tome vijeću, koje su se na kraju pokazale jalove, beskorisne i nepotrebne, upravo onako kako je manjina to i govorila da će se dogoditi, da ih ne treba sazivati. I svakako ovo vijeće nije etablirano, i to treba ponavljati, čast predsjedniku, ali ono nije etablirano niti je osnovano zaslugom gospodina Jovanovića, već upravo Vlade HDZ-a i ove parlamentarne većine kojoj ste se vi u tome pridružili. Hvala.
Gospodin zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Kolega Stazić je netočno rekao da naša rasprava, mislio je na predstavnike zastupnika HDZ-a, citiram: "Je otpor jedinstvenoj borbi protiv korupcije." To nije točno. Naše kritike gospodinu Jovanoviću idu upravo zato što bi on trebao sa časne pozicije na koju smo ga odabrali boriti se protiv korupcije, a ne širiti ju. Njegova izjava da su članovi vrha HDZ-a zločinci, je politička korupcija. Njegova izjava da su članovi vrha HDZ-a zločinci je pojačala percepciju korupcije, jer su ju reciklirale sve novine i svi mediji, umjesto da su ga poklopili i rekli gospodine to ti ne smiješ dozvoliti da se tako govori. Dakle predsjednik najvažnije institucije saborske za borbu protiv korupcije ju potiče. Mi u obrani možda imamo pravo i biti malo onda agresivniji, jer optužba da smo zločinci je najteža optužba koju sam čuo u 20 godina od jednog zastupnika u Hrvatskom saboru. Možda mi kolega Staziću nemamo pravo svi ljetovati za 7 kuna, ali imamo pravo na suđenje prije nego nas se optuži da smo zločinci.
Gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić, sljedeći ispravak.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Ispravljam netočni navod kolege Stazića koji je rekao napadi na predsjednika vijeća dokaz su da postoji strah od rada Nacionalnog vijeća za borbu protiv korupcije. Netočno kolega. Nema straha u našim redovima, o čemu svjedoči nulta točka u borbi protiv korupcije, koju je uvela hrvatska Vlada na čelu sa predsjednicom gospođom Jadrankom Kosor, a kako se Socijaldemokratska partija boji i koji strah gaji pokazali ste najbolje prošlotjednim igrokazom, bježanje iz ove sabornice kod uvrštavanja u dnevni red Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti. A u istupima predsjednika Nacionalnog vijeća za borbu protiv korupcije najbolje je govorio prof. Hebrang u svom ispravku.
I gospodin zastupnik Ivan Škaričić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Netočan je navod kolege Stazića da se zapravo borbom protiv korupcije čiste stranački redovi, i da je to motiv te borbe. Upravo suprotno, čisti se hrvatsko društvo od pošasti koja se zove korupcija. I mislim da je Vladi izuzetno stalo da uspije u toj borbi. Hvala.
Replika, gospodin zastupnik Marin Jurjević.
Kolega Staziću, govorili ste o tome da je politička korupcija najgori oblik korupcije i majka svih korupcija i to je istina. Najgore šta se može desiti u nekom narodu, nekoj naciji, građanima neke države da se naviknu na korupciju kao na nešto normalno, kad to postaje nešto samo razumljivo i kad više nije opasnost korupcija nego oni koji govore o korupciji. To se upravo ovdje dešava sada gospodinu Jovanoviću, jer koliko sam shvatio iz govora predstavnika klubova, svi klubovi su prihvatili izvješće gospodina Jovanovića, Nacionalno vijeće za suzbijanje korupcije je uglavnom jednoglasno odlučivalo, ali predmet napada postaje osoba, postaje kolega Jovanović. Vidite ovdje se, i to je tragedija također, jer se ne govori o govoru, nego o govorniku. Vidite gospođa Kosor, često se tu spominje naša premijerka, je proglasila nultu toleranciju na korupciju. Ali ljudi moji ne izdaje Vlada enciklike, ne izdaje Vlada enciklike nego je, sasvim je normalno da se drži zakona, da podržava na poštivanje zakona, i sasvim je suvišno upozoravati kao što je ona na skupu u Splitu morala upozoravati gospodo potpisujte, ali nemojte stavljati u džepove. To je rekla na skupu HDZ-a u Splitu. Što to znači? Da postoji strah i kod gospođe premijerke da bi netko stavio u džep. Nema nitko ništa protiv da se potpisuju ugovori, i šta ja znam donose kakve odluke, ali svakako da ima protiv toga se stavlja u vlastiti džep. U Sjedinjenim Američkim Državama bivši vođa republikanske većine osuđen je na 8 godina zatvora jer je utvrđeno da je 170 tisuća dolara iz javnih poduzeća, državnih iskoristio za financiranje republikanske stranke. Kad se to bude desilo, kad takvi kriteriji budu vladali kod nas, moći ćemo govoriti da postoji borba protiv korupcije. Inače za vašu informaciju, 80% građana Hrvatske smatra da smo korumpirani. Možda mi ili neki od vas misle da nismo.
Hvala. Odgovor na repliku.
Kolega Jurjeviću, svaki put kad se na govor o problemu koji je evidentan, koji postoji uzvraća napadom na osobu koja o problemu govori dokaz je slabosti, dokaz je krivnje. Samo oni koji nemaju nikakvih protuargumenata mogu se spustiti tako nisko da napadaju čovjeka, osobu jer je progovorila o nečem što svi vide. To je i dokaz da je onaj govornik prvi da je u pravu. To je dokaz da su njegovi argumenti neoborivi jer kad bi bili oborivi obarali bi se argumentima, a ne uvredama. Prema tome sve ovo što smo sada čuli u ovim ispravcima netočnih navoda govori o onima koji su te ispravke isticali, koji su ih iznosili. Govori o njihovoj nemoći i njihovoj nespremnosti da problem korupcije u ovoj zemlji priznaju, da se s njim suoče i da se protiv njega bore. Jednostavnije im je, jeftinije, ugodnije vrijeđati. Na toj razini ostaju, ali na toj razini će ih i građani prepoznati.
Gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče, uvažena državna tajnice. Pa evo slušam malo kolege, evo recimo kolegu Grubišića, kolegu Stazića pa i kolegu Jovanovića, koji u detalje raspravljaju što se događa u našoj stranci, dakle u vladajućoj stranci s partnerima, a pritom uopće ne gledaju ili bar okreću glavu od onog što se događa u njihovoj stranci. Pa evo, govorimo o političkoj korupciji. Evo, tipično je za političku korupciju što je kolega Stazić maloprije hvalio čovjeka koji mu je omogućio besplatno ljetovanje. Ne 7 kuna i to nije nula kuna. Dakle, omogućio besplatno ljetovanje na Brijunima i onda ga hvali, citira. Dakle, i to je politička korupcija. Ja tebi ljetovanje, a ti mene hvali. Prema tome, jako dobro. Ovdje kolega Grubišić već evo nastavlja priču iz HDSSB-a o podmićivanju u postizbornom podmićivanju. Vjerojatno tog ima. Ima i u općinama, gradovima, županijama, uvijek se trgovalo, uvijek je nešto bilo, bolje plaćenim mjestima i slično, a posebnu priču priča o nekom misterioznom zastupniku. Pa ta priča po prilici ide ovako: dolazi misteriozni zastupnik iz jedne male regionalne stranke, prođe pola Hrvatske i dođe se nuditi velikoj stranci. Pritom očito da citiram kolegu Grubišića želi ostvariti, odnosno želi evo se osigurati doživotno s nekakvim novcem, jasno imajući na umu da kao da je recimo iz NK Lučko dolazi u Barcelonu pa će dobiti veliki novac. I što čovjeka najviše razočara? Kad tog novca nema, kad ga ne prime, kad ga odbiju, e onda idu uvrede. Onda se izmišljaju jahte od najmanje 13 metara, milijun eura i slično. Dakle, sve priče ne bi li malo digli rejting vlastitoj stranci. A rejting stranke je inače vrlo visok. Znamo da ta stranka inače je prikupljala novac za podmićivanje sudaca, prema tome žestoko se borila protiv korupcije u tuđim redovima. Dakle, od korupcije nije imuno sigurno nisu imune ni druge države. Bilo bi tog što se događalo kod nas i u drugim državama da ima snage, a upravo u ovoj državi se smoglo snage, napravio se zakonski okvir i zahvaljujući tom zakonskom okviru pa i dobre volje svih i zalaganja svih, i USKOK-a i Državnog odvjetništva, Ministarstva pravosuđa, Policije, Vlade i nas zastupnika koji smo prihvatili te zakone činjenica je rezultati su tu. I tim rezultatima upravo se možemo pohvaliti i govorili smo cijelo vrijeme i uvijek smo govorili da nije važno ime, važni su rezultati. I to je ono što smo se uzdigli iznad drugih zemalja. Ima korupcija i na zapadu s tim da velike zemlje toleriraju svojim multinacionalnim kompanijama da podmićuju političare iz bivših socijalističkih zemalja jer oni su navikli na podmićivanje. Jer je socijalizmu stvarno podmićivanje i korupcija je bio način života gdje se dolazilo i do mjesta, stanova. Posebno su zaradili oni koji su napravili bezbroj mladih invalida rada, koji su hodali po ulicama ne znajući što bi sami sa sobom, ali su smogli novaca i snage da to dobiju. Dakle, korupcija je bio način života i to se pomalo produžilo. Multinacionalne kompanije eto valjda imaju, kad ih stisnu onda i priznaju. Pa evo su priznali američkom pravosuđu da su podmitile članove bivše koalicijske Vlade sa 4,6 milijuna eura, ali eto to su bili kolege iz SDP-a pa o njima, njih nećemo spominjati. Bolje da vidimo što rade ovi iz HDZ-a. Također, znamo da je situacija bila i u Sloveniji sa oklopnim transporterima i slično. Dakle, išlo se, da bi se nešto prodalo, išlo se je na razno razne načine. Mi njima sad lijepo zahvaljujemo na tom što se moramo ugledati u njih, što su nam uzor itd. Dakle, novac očito ukoliko je interes ne igra nikakvu ulogu i kod njih. Dakle, ima u općinama, gradovima, županijama sigurno podmićivanja. Posebno interesantne su izmjene prostornih planova gdje se može ogroman novac zaraditi ako se neko poljoprivredno zemljište uvrsti u građevinsku zonu i to nesumnjivo je bilo sigurno. Bilo je takvih slučajeva, bilo je korištenja tog, a evo i na Povjerenstvu o odlučivanju sukobu interesa također smo imali jedan takav slučaj pa na kraju smo ispali da kočimo strana ulaganja. Ali, što je tu je. Ako govorimo o predsjedniku Nacionalnog vijeća za odlučivanje o sukobu interesa, za ovaj borbu protiv korupcije, zašto osobno? Pa moramo govoriti osobno ako naš zastupnik je napadnut u praznom saborskom restoranu sa vrijeđanjem, aluzijom na godine i slično, od gospodina predsjednika koji evo stekao je takav imidž, ugled. Evo, svi ga njegovi kolege strašno hvale jel', onda treba malo razmišljati o tom. Da li je to ono što imamo, što smo zaslužili ili je to nemogućnost kontrole? A predsjednik ovakovog vijeća morao bi se prije svega kontrolirati. Pa i onda kad se priča o riječkim bazenima koji su dvostruko plaćeni, sportskim dvoranama i slično u gradu u kojem vrši funkciju zamjenika gradonačelnika, pa treba podnijeti i to. Naime, slušam ga danas ujutro na Mreži 1. gdje govori da eto u Rijeci nisu sudjelovali u zaustavljanju istrage, da nisu bili na vlasti, što to znači. Da eventualno ako dođu na vlast da će zaustavljati ovakve slučajeve, svaka čast kolega Jovanović. Dakle, ... ste napravili izvanrednu, dakle gdje god budu vaši u pitanju vi ćete to zaustavljati. Normalno, korupcije ima svud i svagdje i u javnim poduzećima, ali evo da nije napravljen zakonski okvir puno toga ne bi se otkrilo. Korupcija se najčešće radi u četiri oka i zato ju je teško otkriti. Tu pozivamo naše građane da ono što znadu neka iznesu. I DORH se bavi anonimnim takvim prijavama, čuli smo da žviždači ne prolaze onako kako su očekivali, i anonimne prijave mogu se razmatrati i na Povjerenstvu o odlučivanju o sukobu interesa prema tome, pozivam sve koji nešto znadu neka kažu, jer u tom slučaju će se smanjiti percepcija korupcije. Ovako ako kažemo svi su krivi, onda je lopovima najjednostavnije, oni se utope u toj masi svi su krivi i to je za njih najjednostavnije. Korupcije je neminovno bilo i u onim divnim vremenima od 2003. godine u izgradnji POS stanova, to mogu dokazati u svakom trenutku, dostupni su ugovori bivšeg ministra tadašnje Vlade koji je to radio sa svojim firmama. Dakle u obnovu, sramota ali u obnovi razrušene zemlje ista ta Vlada je stravično puno zaradila, osobno namještajući poslove svojim firmama udvostručavajući novac koji je bio namijenjen za tu svrhu, dakle bilo je tog jako puno. Bilo je u nabavi stalno spominjemo te uređaje za naplatu željezničkih karata, 4 milijuna eura je bačeno, to će nešto više znati kolega Linić koji je bio predsjednik nadzornog odbora Hrvatske željeznice, u to vrijeme, kupljen je dvostruko veći broj uređaja nego što treba, nego što ima konduktera, 4 milijuna eura ponavljam, uređaj stoji dan danas u nekom skladištu a to je bilo jako davno. Dakle, oštećen državni proračun za 4 milijuna eura. A oštećen je i ne vjerujem da je to prošlo bez mita, nabava 8 nagibnih vlakova od kojih 3 do 4 voze, jesu neadekvatni za naše pruge, jer su skloni kvarovima i nabaviti to bez mita je nemoguće. Ali to ćemo se još malo strpiti dok jedna druga velika multinacionalna kompanija ne prizna, Američkom ili Kanadskom pravosuđu što su radili sa predstavnicima vlasti u tadašnjoj Hrvatskoj. Hvala.
Hvala. Dva ispravka. Zastupnik Dinko Burić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče ispravljam netočan navod zastupnika Markovinovića koji je govorio o iskazu odnosno o raspravi zastupnika Grubišića. Netočno je da je gospodin Boro Grubišić ijednom rječju spomenuo kupovinu zastupnika nakon prošlih parlamentarnih izbora, govorio je o političkoj korupciji na lokalnoj razini, ali je vrlo interesantno da baš vi gospodine Markovinoviću o ovome raspravljate i potežete ponovno to pitanje jer po meni je to znak nečiste savjesti. I netočno je da je onaj vaš navod nije samo HDZ personifikacija u međunarodnim krugovima kriminala i korupcije u Hrvatskoj, jer nije niti o jednoj drugoj stranci u Hrvatskoj pisao Washington times nego o HDZ-u, u 9. mjesecu 2009. o tome da je HDZ pokrao Hrvatsku državu 500 milijuna dolara, a u 10. mjesecu prošle godine da je pokradeno milijardu dolara. Znači da je u godinu dana pokradeno još 500 milijuna eura. Zanima me tko je u tih godinu dana pokrao tih 500? I osim toga HDZ nije ni za jednu drugu stranku kratica uvedena osim za HDZ da je Hrvatsko društvo zatvorenika.
Gospodin zastupnik Marin Jurjević.
Netočno je i neistinita tvrdnja kolege Markovinovića koju on ponavlja kako je negdje u Americi rečeno da su podmićivani članovi koalicione Vlade. To jednostavno nije istina, ono što je Deimler izjavio kao kompanija da su podmićivani neki dužnosnici u Hrvatskoj između 2003. i 2009. godine i ja pozivam gospodina Markovinovića da on iskoristi svoj autoritet i u HDZ-u pa da se objave imena tko je to podmićivan. Meni je jasno zašto se to ne objavljuje, jer vam ne bi odgovarala istina.
Replike, poštovana zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Potpredsjedniče Sabora, kolega Markovinoviću ja se slažem sa vama da doista korupcija jest veliki problem ne samo u Hrvatskoj nego u svakome društvu jer ona postoji ustvari od kada postoji organizirana država i ljudska zajednica. Naravno da ju je nemoguće u potpunosti iskorijeniti ali u svakom slučaju tome treba težiti, posebno kada je riječ o političkoj korupciji jer tu govorimo o zloupotrebi javnih ovlasti u privatnu korist. Za suzbijanje korupcije nužna je politička volja i sasvim je evidentno da je vladajuća koalicijska većina pokazala itekako snažnu političku volju da se obračuna sa korupcijom u Hrvatskoj. Zbog toga me malo smeta kada si pojedinci pripisuju velike zasluge i predstavljaju se narodnim herojima kao da su oni spasitelji ovoga društva i građana. Svi zajedno trebamo raditi protiv korupcije ali isto tako trebamo izbjegavati generalizacije koje se pojavljuju jer korupcija ima ime i prezime. I tu moramo biti objektivni, ne smijemo štititi svoje ako su ugrezli u takve vode, ali isto tako ne smijemo neopravdano napadati one koji su na suprotnoj strani samo zato što politički drugačije misle. NO, mene začuđuje što vrlo često sa ove govornice nema samokritičnosti kada je riječ o vlastitim redovima, po nebrojeno puta ću spomenuti primjer Sisačko-moslavačke županije gdje županica iz SDP-a plaća 14 savjetnika, svi redom su njeni koalicijski partneri, svi redom ne mogu ni biti savjetnici jer su takve stručne spreme da nisu u stanju savjetovati o važnim pitanjima niti županicu niti bilo koga na političkoj poziciji. I ona ih plaća novcem poreznih obveznika kako bi zadržala stabilnu većinu u županijskoj skupštini. Mene zanima da li će kolega Jovanović kao predsjednik ovog našeg saborskog Vijeća i kao član SDP-a uprti konačno prstom i u svoje članove i u gospođu županicu Marinu Lovrić.
Odgovor na repliku.
Pa evo zahvaljujem kolegici. I mogu reći da teško da će kolega Jovanović nešto napraviti ovdje. ali upravo županica Marina Lovrić poznata je po organiziranju velikih gozbi jasno na račun županije i slično, pa pretpostavljam da će ipak jedna ekipa otići tamo i provjeriti to, ali zadržat će se dugo u noć na nekoj gozbi i zaboraviti zapravo zbog čega su došli. Prema tome, a da županica može to raditi i dalje, pa valjda može. Ima koliko ne znam 12, 14 ima savjetnika, dobro plaćenih savjetnika. To nema veze sa korupcijom, ali slučajno su iz stranaka s kojima vlada tamo tako da pretpostavljam da će se vrlo teško kolega Jovanović tim baviti. Konačno županica je iz njegove stranke, a on se s njima ne bavi.
Mir. Gospođa zastupnica Đurđica Sumrak, replika.
Hvala vam gospodine predsjedavajući. Pa kolega Markovinović, teško je oporbi priznati da su korumpirani. Ali teško im je jako priznati da je ova Vlada 2009. na čelu s gospođom Jadrankom Kosor krenula u borbu i to bespoštedno, pa onda to nazivaju čišćenjem što nije točno naravno, jer korupcija ima samo jedno ime i prezime. Ona je osoba ili stvar ili što ćete korumpirati. Međutim, nemojte se smijati kolege, živi primjer je taj vaša desetogodišnja vladavina u gradu Zagrebu SDP-a. pa gledajte vi ste ova grad Zagreb iskoristili i za svoje izbore i za svoje plakate, gospodina Milana Bandića, iscrpili ste sve novce koji su bili. Danas je 400 milijuna kuna duga u Holdingu, a onda ste metnuli po stranačkoj podobnosti direktore i nadzorne odbore, pa ste njima dali takvu plaću o kojoj bi mogao sanjati predsjednik Sabora, pa ste im dali takve povlastice samo da šute i da odrađuju za vas i mislite da ćete to i dalje napraviti. Istina je i prenamjena zemljišta, nestale su šume, nestale su tamo gdje ste gradili svoje vile u podsljemenskim zonama, tamo gdje ste radili svoje kuće. A nije to samo Zagreb, to su još neke male općinice gdje načelnici pronevjere 40 i 50 milijuna kuna pa godinu dana ne dobivaju plaće tete u vrtiću, u školstvu, to je HNS-ov. To se šuti, to se zove najpodmuklija premrežena korupcija. Neću nazvati onim imenom kojim se vi inače volite skrivati i nazivati.
Odgovor na repliku.
Pa evo kolegice, činjenica je da je sve to bilo o čemu pričate, to je definitivno. Znamo kako se financirao i SAD da je ovdje Holding itekako davao na sve moguće načine. Ali to nećemo dirati. Prije svega SDP bi vrlo rado zgazio današnjeg gradonačelnika koji je izašao iz njihovih redova, ali on previše zna o njima. Zna koliko je morao dati, na koji način je morao dati i zato šutnja traje, to je činjenica. A da u njihovim redovima isto možete primijetiti tko je što radio. Meni je žao kolege demantiraju neke stvari, pogotovo Daimleru, pa to nije bilo navedeno što kolega kaže u nekakvom Washington Post ili negdje drugdje, nije to bilo navedeno. To je američko pravosuđe utvrdilo. A na njihovim licima odmah možete vidjeti tko se buni. Dakle točno se može vidjeti, tko je ljetovao na Brijunima, tko nije. Tko se vozio na Vrhovnikovoj jahti, tko nije, tko je dobio novac od Daimlera, tko nije. Ali prepustimo to sudstvu, percepcija ne mora biti uvijek točna, ali mislim da uglavnom je. Hvala.
Povreda POslovnika zastupnik Burić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče povreda POslovnika po članku 209. Uporno se sa strane zastupnika Markovinovića raspravlja nešto što nije tema ovog dnevnog reda. 7 kuna ljetovanja ili ne znam po kojoj cijeni nije tema rasprave ove današnje sjednice. A osim toga da vam kažem, kada već toliko uporno inzistirate na 7 kuna, sram vas bilo, vi ste pokrali 80 milijardi kuna. A nekoga optužujete kada nemate šta pametnije reći da je ljetovao za 7 kuna. Vi ste sinonim za korupciju i šire i u cijeloj regiji.
Ovo nije povreda POslovnika od strane zastupnika Markovinovića, ovo je povreda POslovnika od strane vas i ja vam izričem opomenu. I gospođa zastupnica Nevenka Marinović, replika.
Poštovani potpredsjedniče SAbora. Evo ja kolega Markovinoviću možda nisam razumjela gospodina Stazića koji je rekao da onaj koji napada u pravilu je kriv i da to dokazuje na takav način. Mene sada zanima, mislite li i vi da se to odnosi samo na neke ili se to odnosi na predsjednika nacionalnog vijeća gospodina Jovanovića kada je napao kolegu Mancea u restoranu saborskom. Jer logikom gospodina Stazića dalo bi se zaključiti da je upravo predsjednik nacionalnog vijeća kriv i zato napada. S tim što bira i mjesto i ljude u čijem prisustvu će napadati. Hvala.
Odgovor na repliku.
Zahvaljujem. Pa ja mislim da kolega Jovanović ima opravdanje s obzirom da je napad bio u restoranu, da je možda bio gladan pa se nije mogao kontrolirati. Naime, padne nekada razina šećera u krvi i onda je to jako teško. Kod njega se to vrlo često događa, pa bi bilo dobro da mu svaki dan na klupu stavimo sendvič, dva tako da se može kontrolirati.
Gospodin zastupnik Anton Mance, replika.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Markovinoviću vi ste dobro kao i mnoge kolege primijetili da predsjednik ne zaslužuje takvu pažnju i takve zasluge da si treba pripisivati kako je on nešto značajno u tome učinio. Ja bih ga podržao prvi da je on to u svom dvorištu dakle da je u svom gradu kada nije bio izvršna vlast da je isto tako poduzeo korake i za konkretne stvari. Ja imam pred sobom dokumentaciju koja je došla iz tog grada gdje ću navesti samo jedan primjer. Nadam se da neću valjda imati posljedica zbog toga, kao što sam imao prije, da li ću doživjeti novi neki verbalni napad ili nešto možda više. Ali moram reći ovdje ima kolega koji su isto tako bili gradonačelnici kao i ja i koji su provodili Zakon o javnoj nabavi. Pa ću samo spomenuti Sportsku dvoranu na Zametu. Vidite 2007., to je dokumenat dakle u kojem piše da se potpisuje ugovor "ključ u ruke" Ja pitam ovdje kolege i s lijeve i desne strane koji su imali investicija da li se takav ugovor može promijeniti, da li se iza toga kao što to ima drugi dokument dakle moraju povećati troškovi, da mora doći do povećanja troškova za milijun i 700 tisuća eura, a dvorana košta ključ u ruke 25,018. Ja mislim da takvih nema. Kad je to inače uopće moguće napraviti promjenu takvog ugovora? Pa mora se dogodit vjerojatno neka elementarna nepogoda pa da netko kaže da ta konstrukcija krova nije dobra, da treba novo željezo itd., itd., da ne nabrajam neke druge. Vi ste dobro primjetili, tako pripisivati sebi zasluge, ja sam zaslužan, ja to provodim, provedite u svom gradu. Dajte, zašto trebaju vijećnici Grada Rijeke čekati tri mjeseca da bi dobili troškovnike, dajte ih tu na stol, ajmo razgovarati sa brojkama, s argumentima, vi tako ne želite razgovarati. Vi to paušalno dajete nekakvu svoju ocjenu, vrlo oštru, britku, vi ste lažov, vi ste ovo, vi ste ono, a evo to su vaši dokumenti. Vi imate, ja sam ih dobio, znači nisu nikakva tajna. Vi ste dobro kolega primjetili, znači nitko ne želi čistiti u svom dvorištu, gleda samo u tuđe dvorište, e ja sam ispravan i mi smo dobri dečki, vi ste loši dečki…
Hvala.
Za iste investicije imate dvostruke aršine.
Odgovor na repliku.
Pa evo, ja vjerujem da kolega Jovanović nije imao vremena se bavit toliko s tim s obzirom na široku razgranatost. U to vrijeme je recimo dilao lijekove pa eto to nije fer, pa valjda zna što prodaje, mogao je nešto nabavit, neke lijekove i za korupciju u poglavarstvu tamo tadašnjem SDP-ovom riječkom, a očito da nije htio to radit namjerno. Jer kad bi se čulo da se oni liječe protiv korupcije mislim da bi Riječani bili izuzetno iznenađeni što opet nije dobro. Hvala.
Gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić, replika.
Hvala lijepa, poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Markovinoviću, na tragu ovoga što su govorili moji kolegice i kolege prethodnici dobro ste i ja se slažem s vama kad ste govorili o pojavnosti korupcije na svim razinama. I dok Vlada provodi oštru borbu protiv korupcije u svim tijelima državne vlasti i javnim poduzećima i zašto predsjednica Vlade poziva sve stranke da joj se priključe. Čini mi se da podrška ostaje na načelnoj razini. Naime, borba protiv korupcije obveza je svih stranaka i ovih u Parlamentu i izvan parlamentarnih stranaka i svakog građanina i građanke Republike Hrvatske, ali to ostaje po ovome kako je kolega Mance rekao "svi smo za dok metla ne uđe u naše dvorište". Evo potvrde. Lokalne jedinice ostaju trenutno po strani kao i trgovačka društva u vlasništvu jedinca lokalne samouprave, naročito tamo gdje su čelnici iz oporbe pa onda Socijaldemokratska partija svako ukazivanje na te pojave u gradu Sisku, u gradu Rijeci, u gradu Novoj Gradiški, Slavonskom brodu etiketira i ukazivanje, oprostite ne u gradu Sisku nego u Sisačko-moslavačkoj županiji, ali zato gradu Rijeci, gradu Novoj Gradiški, Socijaldemokratska partija to etiketira političkim progonom i na taj način pokazuje i želi provesti da pred hrvatskim zakonima nismo svi jednaki. Očito je, Socijaldemokratska partija i njezini članovi su jednakiji od nas ostalih. Kolega Markovinoviću, nadam se da se slažete.
Odgovor na repliku.
Pa itekako se slažem …/Govornik isključen./… kad smo prije nekoliko dana donosili Zakon o sprečavanju sukoba interesa cijela oporba je pobjegla van. Zbog čeg, pitamo se zbog čeg. Da li zato što se bojimo takvog zakona, da li smo se valjda našli u tom zakonu. Zakon je rigorozan to je točno, ali ako vrijedi za sve onda je sigurno dobar zakon. A ovaj bijeg zapravo pokazuje da nismo baš voljni boriti se protiv korupcije jer korupciju radi netko drugi, a ne mi, odnosno velika je nada da smo vlastitu korupciju jako dobro sakrili. Međutim, kolege iz SDP-a vjerujem da će se iznenadit da baš nije tako dobro sakrivena kako misle.
Gospodin zastupnik Andrija Hebrang, replika.
Hvala lijepo. Kolega Markovinović, podržavam vašu raspravu, samo bih je htio proširit na još jedno pitanje. Mi ovdje odvajamo izvješće ovog Vijeća koje pohvaljujemo od njezinog predsjednika Vijeća koji nanosi Vijeću nesagledivu štetu i nenadoknadivu štetu iz dva razloga. Prvo zato jer politizira korupciju, a politiziranje korupcije jest politička korupcija. Kod njega je HDZ kriv za sve, a Partija je nevina. Nema u korupciji stranačke pripadnosti, kolega Jovanoviću, dok ne izjednačimo krivce svih bez obzira kojem krilu pripadali. Drugi razlog zašto izdvojeno trebamo raspravljat o predsjedniku, jer je obezvrijedio rad Vijeća sa svojom nečuvenom optužbom da je vrh HDZ-a sastavljen od zločinaca, ni manje ni više. Dapače, on je to izrijekom naglasio. Povlačim svoju prvotnu izjavu, nisu oni kriminalna organizacija, oni su zločinci. Dakle on sudi prije podignute optužnice, on sudi kao u partijska vremena koja su mu očito negdje u duši, on sudi one koji nisu niti osumnjičeni jer vrh HDZ-a za ništa nije osumnjičen, prema tome ne može biti niti zločinac. Što je s time napravio? S time je percepciju korupcije podigao prošli mjesec sigurno na neviđene razmjere jer su tu njegovu izjavu sa velikim zadovoljstvom ponavljali od HTV-a, Nove Tv i ostale tvornice tv-ovih informacija, isto tako i brojni mediji, bez ijedne kritičke riječi i mi smo morali ustat u obranu. Zbog čega? Zbog toga jer ne možemo dozvoliti da se lažno podiže svijest o korupciji i da predsjednik Vijeća koji bi morao prednjačiti u borbi protiv korupcije na taj način se svrstao u red korumpiranih osoba, ovaj puta politički korumpiranih.
Odgovor na repliku.
Uvaženi kolega Hebrang, teško se starih navika riješiti po sistemu optuži, osudi i kazni, a po mogućnosti ako to radi isti čovjek onda to očito, ako ima alat, a alat je taj da je netko predsjednik takvog Vijeća, onda može napraviti daleko više, a upravo raditi i na percepciji korupcije nego bilo tko drugi jer po pretpostavci predsjedniku bi se trebalo vjerovati. Ali je činjenica da tražimo, dakle HDZ traži i partneri traže da se svi zajedno složimo u borbi protiv korupcije i tu nema sloge. Nema sloge nikakve, vidimo da je tu žestok otpor. Nije lako ni drugima, naime sjetimo se slučaja Daimler, ovaj koji je bio, moram se vratit nazad, da iako deklarativno protiv korupcije bivši predsjednik države je sa visoka tri državna odlikovanja odlikovao predstavnike Daimlera, upravo one koji su podmitili tadašnju vlast. Hvala.
Gospođa zastupnica Ana Lovrin, replika.
Hvala lijepo. Gospodine Markovinoviću, rekli ste evo da korupcije ima svuda i svagdje, da se ona događa u četiri oka, teško ju je otkriti. Čuli smo tu danas i konstataciju da je korupcija obrazac ponašanja u Hrvatskoj s čime se ja ne bih naravno složila, a točno je to, ali upravo ova HDZ-ova vlast i ova HDZ-ova većina donijela je zakone koji omogućavaju da se ta korupcija koje je bilo i koja se događala i prije 7 godina i prije 8 godina, ali na žalost nije bilo alata ni zakonskih, a ni institucionalnih da bi se ona mogla otkriti, a još više da bi se ona mogla u sudskom postupku dokazati. Jer ako hoćemo biti pravna država onda samo ono što je dokazano u sudskom postupku i što je završilo pravomoćnom osuđujućom presudom može se tretirati kao počinjeno djelo korupcije. Upravo stoga izuzetno u borbi protiv korupcije treba raditi na prevenciji što i vladin akcijski plan radi, pa je jedna od mjera utvrđivanje jasne procedure donošenja odluke, dostupnost javnosti, uvida u tu proceduru i način donošenja odluke. Jednako tako izuzetno je važno provoditi kampanju ne samo među građanima, nego poglavito među mladim ljudima o štetnosti korupcije i o tome da nisu nikome dužni ništa davati da bi došli do onoga što po zakonu imaju pravo. Ali i to da su institucije i javna vlast da je organizirano tako da nema tih novaca kojim im mogu platiti da dobiju nešto što im po zakonu ne pripada. Stoga je izuzetno važno bilo procesuiranje korupcije na sveučilištu i još uvijek očekujemo zapravo odgovor sveučilišta što je sa sudbinom i kako su završili ispiti koji su dokazano kupljeni koruptivnim kaznenim djelom i kako je sveučilište na to odreagiralo radi poruke svim onim mladim ljudima koji su pošteno učili, naučili i tako položili ispit. Hvala.
Predsjednik Nacionalnog vijeća, predlagatelj gospodin Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo složio bih se u ime predlagatelja sa ovim što su rekli gospodin Markovinović, Hebrang, Mance, da predmet ovog izvješća nije predsjednik Željko Jovanović, nego rad nacionalnog izvješća i izvješće koje je ovdje predočeno, pa bih zamolio da se koncentriramo na ovo izvješće. U nekoliko navrata rečeno je da postoji problem o nepostupanju sa predmetima u lokalnoj razini u kojima su SDP-ovi dužnosnici na vlasti. U uvodnom izlaganju niste dobro slušali. Ni jednom riječju nisam spomenuo ni jednu stranku ni SDP niti HDZ nego sam jasno naglasio da korupcija ne poznaje stranačke boje i da je naš zadatak da se borimo protiv korupcije na svim nivoima od političara u mjesnom ogranku, u mjesnoj zajednici do hrvatske Vlade kao najvišeg tijela u ovoj državi. Iako Nacionalno vijeće nema ovlasti da kontrolira postupke u jedinicama lokalne samouprave upravo neke ne bude to samo hvala na moju inicijativu u dva navrata smo organizirali tematske sjednice sa ciljem kako unaprijediti kontrolu u jedinicama lokalne uprave i samouprave kako bi se borba protiv korupcije i na tom nivou odvijala na bolji i kvalitetniji način nego što je to sada. A ako pažljivo pročitate zaključke Nacionalnog vijeća vidjet ćete da se upravo to navodi i kao jedan od prioriteta u narednom periodu. Prema tome, neću se osvrtati ni na jednu izjavu koja se tiče mene osobno jer ovdje danas govorim kao predsjednik Nacionalnog vijeća, čuvam dignitet Nacionalnog vijeća u svakom trenutku i ponosan sam na to što sam kao predsjednik Nacionalnog vijeća učinio. I samo jednom riječju ću se osvrnuti na stranku. Dakle, SDP-ovi političari nisu jednakiji. SDP-ovi političari su drugačiji.
Hvala. Dva ispravka. Prvi je gospodin zastupnik Andrija Hebrang.
Pa ispravljam nedopustive neistine i manipulacije našim izjavama koje je kolega izrekao. Netočno je da kolega Markovinović i ja smo rekli da predmet ovog izvješća nije predsjednik Vijeća. Ne, mi smo rekli da je izvješće prihvatljivo, ali da predsjednik Vijeća nije prihvatljiv. I sva sreća da su drugi članovi Vijeća što se korupcije tiče objektivni i imaju pozitivne tonove i da mogu neutralizirati štetne posljedice istupa svog predsjednika Vijeća gospodina Jovanovića. Kaže da čuva dignitet Vijeća. Ne čuva ga kolega Jovanoviću. Vaše izjave kao predsjednika Vijeća se čuju i u Rijeci kad imate tiskovnu konferenciju i lažete. Čuju se isto tako i na televizijskim postajama kad govorite i lažete. Vi ste i tamo predsjednik tog Vijeća.
Gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović, ispravak.
Pa evo pridružujem se evo kolegi Hebrangu da je apsolutno netočno da se ne može o ovoj temi razgovarati o predsjedniku. Pa ne može predsjednik se ponašati danas jedno, sutra drugo. Recimo ima podloga u filmovima ono "Čudesni napitak doktora Jerrya" i slično gdje se pretvara iz jedne osobe u drugu. Dakle, ima filmova dosta tog pa valjda si i kolega misli to priuštiti. E danas sam fin jer sam predsjednik Vijeća, a sutra mogu optuživati sve i ocrnjivat na sve moguće načine, jer više taj dan nisam predsjednik Vijeća. Pa kolega Jovanoviću ili jeste ili niste, ili ćete biti pošteni ili nećete biti pošteni, ili ćete jednakim ... [[Govornik se ne razumije.]] mjeriti jednu stranku i drugu stranku. A ukoliko niste to u stanju znate što vam je činiti. Hvala.
Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Govorim i kao saborski zastupnik i član Vijeća o čijem radu, izvješću danas vodite raspravu. I priznajem u početku formiranja ovog saziva povjerenstva bilo je nesnalaženja i različitih mišljenja kako Vijeće mora raditi, koje su mu nadležnosti i kako te nadležnosti sprovoditi. Ali to smo mi među sobom raščistili, poredali i nakon početnih različitih stavova postigli suglasje i tako radili. Moram priznati da sam malo pa čak i neugodno iznenađen što jedna i druga strana raspravu o radu Vijeća cijelo vrijeme pokušava pretvoriti o radu izvješće i raspravu o radu predsjednika Vijeća. Prvo poručujete da svi ostali članovi Vijeća su telci koji ništa nisu radili, a drugo ovo izvješće je verificirano na sjednici povjerenstva Vijeća i nije plod jednog čovjeka, nego je Vijeće u cjelini proslijedilo izvješće o svom radu na raspravu u Parlament. Ako netko želi otvoriti raspravu o radu predsjednika bez obzira u kontekstu jako dobrog ili lošeg onda je to druga točka dnevnog reda a ne ova kada se raspravlja o radu vijeća. Mislite li vi koji raspravom o kolegi Jovanoviću želite smanjiti percepciju korupcije u Hrvatskoj, da nakon ove rasprave ta percepcija bude doista manja? Što građane ove zemlje zanima kako je tko od nas radio, bez rasprave o rezultatima. Ako nam je cilj objektivno informativno javnost o radu vijeća, raspravljajmo o tome što je vijeće napravilo, i s kakvim je izvješćem došlo pred Hrvatski sabor i hrvatsku javnost. Ako pak mislite da pojedinci u tom vijeću ne rade svoj posao, to je tema koju moramo otvoriti onda i na nacionalnom vijeću, ali i klubovi zastupnika međusobno najprije. A što se korupcije tiče, ponavljam da Hrvatska ima ozbiljnih problema sa korupcijom, ali ne samo sa domaćom. Hrvatska ima ozbiljnih problema sa uvoznom korupcijom, koju nismo izmislili mi, koja nije u Hrvatsku ušla prije 20 ili 15 godina, koja i dan danas u Hrvatsku ulazi. I želim o tome ponovno govoriti zbog toga što svaki eurobirokrata koji bilo gdje stane pred kamere ili mikrofone, šamara Hrvatsku zbog korupcije, o korupciji, o borbi protiv korupcije, i posebice oni iz država koji najviše korupcije izvoze od sebe i uvoze u Hrvatsku. Ne tako davno, primili smo izaslanstvo jednog europskog, odnosno bit ću konkretan Odbora za europska pitanja njemačkog Parlamenta, koji su nas na nacionalno vijeće došli na razgovor, da nas pitaju kako se mi borimo protiv korupcije u Hrvatskoj. Voditelj toga odbora, neću reći bezobrazno i arogantno, nego ovako odrješito nam je u uvodu rekao da oni neće pogriješiti kao što su kod Rumunja i Bugara, i da će jako dobro paziti kako se Hrvatska bori protiv korupcije, i tek onda će nas pustiti u Europsku uniju. Ja nisam mislio u tom razgovoru govoriti, niti ga išta pitati, ali morao sam. I rekao sam da očekujem od njih kao veoma značajnog tijela njemačkog Parlamenta da nam pomognu u borbi protiv korupcije, doduše kod jedne uvozne korupcije Hypo ne mogu, ali kod druge bi mogli. I rekao sam da je to Daimler. I zamolio njih da oni u Njemačkoj učine sve da koruptivna djela koja su jasno dokazana, izrijekom priznata, i gdje se zna tko je mito davao, da otkrijemo u Hrvatskoj tko je mito primao. Uvaženi gospodin je postao strašno nervozan nakon mog istupa i rekao da u Njemačkoj su razdvojene vlasti izvršna, parlamentarna i pravosudna i da se oni u to neće miješati. Došao je u hrvatski Parlament nas pitati kako se mi borimo protiv korupcije, ali njihov Parlament u Njemačkoj neće prljati ruke s korupcijom koja je iz Njemačke izvezena u Hrvatsku. Dva tjedna nakon toga, taj isti njemački političar je javno kritizirao Hrvatsku zbog korupcije. Zašto dozvoljavamo, zašto se jače ne odupiremo, zašto jače i njih ne pozivamo da otvore račune, da daju podatke, da daju dokumente kako bi doista istražili sve ono što je pod sumnjom? Zašto netko neke afere godinama drži otvorena teme, posebice dok traju pregovori oko poglavlja pravosuđe? Kako to da upravo iz tih zemalja članica Europske unije iz kojih se najviše korupcije uvezlo u Hrvatsku, odbijaju bilo kakvu suradnju sa hrvatskim tijelima. Uostalom gospodin Bajić je javno rekao da od Austrijanaca ne može dobiti nikakve podatke oko Hypo. Imamo li mi kao Hrvatska pravo reći svima onima koji nas prozivaju za korupciju: da, ali vije izvozite u Hrvatsku, ali ne samo Hrvatsku, da onda budite dosljedni i surađujte sa tijelima istrage i pravosuđa u Hrvatskoj da te stvari raščistimo. Ili pak je u pozadini često i afere koje su projicirane, proizvedene samo da bi se tim međunarodnim pritiskom i Hrvatska stalno držala na ražnju. Ja znam da sad ovo što sam rekao će mnogi napasti, ali moramo na taj način govoriti, moramo na taj način zahtijevati da i oni koji nas kritiziraju budu čisti. To je eurokunska korupcija, ali ponavljam izuzetno mi je žao što nakon mojeg pitanja gospođi predsjednici Vlade doista nitko ništa u Hrvatskoj nije učinio, da je u Hrvatskoj na sceni politička korupcija koja nikad tako nije bila razvijena kao posljednjih nekoliko godinu, dvije, naročito nakon gospodarske i ekonomske krize, pada zaposlenosti, i povećanja nezaposlenosti. I prema strategiji koju vijeće kontrolira, njeno provođenje i u preporukama ovom izvješću posebno se naglašava … [[Ne razumije se.]] depolitizacija u svim javnim službama. Na žalost u nacionalnoj strategiji ove političke korupcije nema niti slovca. Govori se o depolitizaciji javnih službi. I pri tome se očito najčešće misli samo na prvog, drugog ili trećeg čovjeka članstva nadzornog odbora, upravnih vijeća, upravnih odbora, direktora upravitelja. Međutim u Hrvatskoj je na sceni politička korupcija kod zapošljavanja i čistačica, i noćnih čuvara, i portira, i službenika, i namještenika, i pročelnika. U Hrvatskoj danas bez stranačke iskaznice, a zavisno i o lokalnoj i nacionalnoj vlasti ne možete ni molbe za posao predavati a kamoli dobiti posao. To je počelo graničiti s granicom političkog, stranačkog terora prema građanima ove zemlje. O tome svi sve znaju. I možete žamoriti, klimati, i reći da sam lud, građani znaju da posao u javnim službama u Hrvatskoj od općine do države ni diploma, ni testovi, ni sposobnosti, ni znanja ne vrijede ništa ako nemate odgovarajuću stranačku iskaznicu. To je jedina najbolja preporuka i samo na taj način u Hrvatskoj možete dobiti posao. I pozivam sve lidere svih političkih stranaka da javno pozovu svoje dužnosnike na svim novima, javno i odmah da se prestane terorizirati građane i ucjenjivati učlanjenjem u političke stranke da bi dobili zaposlenje na koje imaju pravo po zakonu, Ustavu i za uvjete koje ispunjavaju. To više nije samo politička korupcija. To je iznuđivanje učlanjenja u stranke, to je urušavanje temeljnih prava građana ove zemlje. Zloupotrebljavaju se situacija teške zapošljivosti, zloupotrebljava se i pad prihoda stanovništva i na taj način prisiljava građane da ulaze u političke stranke. Tako dugo dok lideri svih političkih stranaka javno ne protestiraju protiv toga i zabrane svojim posebice dužnosnicima koji obnašaju vlast takvo ponašanje građani neće vjerovati da se borimo i protiv ove političke korupcije.
Hvala. Ispravci, gospodin zastupnik Anton Mance.
Pa evo ispravio bih krivi navod gospodina Lesara gdje kaže da smo mi raspravljali o predsjedniku, a ne o samom izvješću. Naravno da je to potaknuto jer samo izvješće koje smo dobili formalno pročitano ovdje i u njemu je utvrđeno da je postignut značajan napredak u borbi protiv korupcije, ali to što smo mi raspravljali više o samom predsjedniku pa on je, vjerojatno se vi ostali članovi osjećate možda tu na neki način omalovažavani jer u medijima dosad sam samo 2 puta pročitao da je netko od članova odbora reagirao, mislim jednom prof. Horvatić, a sve ostalo vrijeme predsjednik koristi isključivo za sebe. Pa je, po meni, i ta reakcija potpuno normalna, a pogotovo kad se priča i ne spominju se brojke, kad se ništa egzaktno ne spominje, kad se ne uspoređuje. Ali, normalno da to prolazi. Hvala.
Sljedeći ispravak, gospodin zastupnik Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ispravljam isti navod koji je i kolega Mance, dakle netočno je apsolutno da se ovo svodi na raspravu o radu predsjednika, ali zasigurno predsjednik vijeća jest pod posebnom pozornosti i on se mora ponašati sukladno svom položaju, a ne vrijeđati i napadati kolege na bilo kojem mjestu. I diskriminirati s obzirom na dob, poglavito zato što je liječnik. A znamo što je za nas svetinja. Ali isto tako želim reći vama da vi kao čelnik jedne stranke koja zagovara rad i radna mjesta, pitam se koliko ste vi radnih mjesta ostvarili za ovo vrijeme dok ovdje nam dijelite lekcije. A koliko je meni poznato vi ste iz sindikata nekako otišli naprasno zbog nekih isto tako radnji koje su bile takve kakve jesu. Hvala lijepa.
Gospodin zastupnik Davor Huška.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Lesar je rekao ako nemate stranačku iskaznicu ne možete dobiti posao nigdje u javnoj upravi od lokalne do državne razine. Kolega to ne da je neistina, to je notorna laž. Ja ne znam u kojoj državi, u kakvom svijetu vi živite. Ja vodim jedinicu lokalne samouprave i znam na koji način se zapošljavaju djelatnici i u jedinici lokalne samouprave i ustanovama kojima je jedinica lokalne samouprave osnivač, ustanovama kojima je osnivač županija i na svim ostalim razinama. Spustite se malo među ljudi, dođite, pa ćete vidjeti tko je zaposlen, tko ima člansku iskaznicu, koliko ima članova SDP-a, HDZ-a u pojedinoj lokalnoj samoupravi pa ćete vidjeti kolega na koji način se zapošljava. Možda je to dok ste vi bili predsjednik sindikata bilo uobičajeno u vašoj organizaciji, ali danas to u Hrvatskoj nije praksa. Zahvaljujem.
Povreda Poslovnika, gospodin zastupnik Lesar.
Članak 209., kolega Milinković je doista zloupotrijebio Poslovnik gospodine potpredsjedniče jer je u ispravku tobože mojih navoda izrekao prvo tešku uvredu na moj račun i vaš. Dakle, tešku uvredu. Optužio me je da sam otišao iz sindikata u politiku pod čudnim okolnostima. Je, naprasno. Niti naprasno niti pod čudnim okolnostima. Ali, ja sam samo čekao da se oglasi … [[Upadica se ne razumije.]] Ne, ne rekao je iz sindikata. Nemojte, nemojte. Ovo je uvreda, gospodine potpredsjedniče.
Ako je naprasno
Ne, ne, ne. Dozvolite da završim.
Da.
U ispravku navoda nije se osvrtao na moju raspravu nego je ispravak upotrijebio za iznošenje laži i uvrede na moj račun. To što se oglasio javno o pamfletu kojega mladež HDZ-a putem interneta širi okolo mi je drago jer sad barem znam autore toga. Hvala vam kolega Milinković što ste dokazali činjenice moje sumnje sada da ste proizveli taj pamflet.
Dobro, sad nemojmo pretjerivati više. Gospodin zastupnik Turk, izvolite.
Je hvala gospodine predsjedavajući. Kao što je kolega Huška ispravio gospodina Lesara da je bez stranačke iskaznice nemoguće dobiti odgovarajući posao ili posao sa težinom pa i u lokalnoj samoupravi ne možemo reći da načelno toga nema, ali to ne možemo generalizirati i to nije točno. A da je tome tako je i moje zadnje imenovanje u gradu Zaprešiću odgovorne pročelnika ili pročelnice na mjesto u građevini koja niti član niti jedne stranke, ali je kvalitetna i izvrstan pravnik, građevinarac i odlično radi taj posao. I vrijeđate sve te ljude i to je uvreda koju ste izrekli, a bez imalo odgovornosti da moraju biti članovi stranke ili stranaka i neće vjerojatno biti član nijedne stranke, ali to ne prejudiciram. Ali je vrlo interesantno kako ste osjetljivi kad netko kaže neku rečenicu koja vama ne paše, a kad sa druge strane vi možete reći generalno neistine, laži i uvrede, to ne spada pod nešto što bi trebalo uopće o tome raspravljati.
I zastupnik Boris Kunst, izvolite.
Hvala vam lijepo potpredsjedniče. Pa ovo izvješće uz neke nedostatke za mene je puno pozitivnih iznenađenja, a posebno što se tiče pohvala koje idu na adresu Vlade RH, premijerke i Hrvatskog sabora. U izvješću konačno odaje se priznanje i to jednoglasno od strane Nacionalnog vijeća na čelu sa predsjednikom Jovanovićem kako u Hrvatskoj postoji vrlo kvalitetan zakonski okvir i institucionalni okvir koji je neophodan bio preduvjet za uspjeh u borbi sa korupcijom. U izvješću isto tako može se pronaći i pohvala premijerki Kosor od strane EU gdje je unija uočila unapređenje u radu Povjerenstva za suzbijanje korupcije na čijem je čelu premijerka. Isto tako da je Hrvatska uskladila se sa svim međunarodnim pravnim instrumentima u tom području. Eto to je ono što je u izvješću i što je u svakom slučaju jedna kvaliteta više. Podsjetit ću da se je isto tako mijenjao Ustav RH u cilju nezastarijevanja korupcijskih pretvorbi i privatizacije, zatim Kazneni zakon, Zakon o javnoj nabavi itd., mijenjani su još neki propisi vezani za što brže i lakše otkrivanje korupcije. Iz ovog dijela izvješća može se zaključiti da je ova Vlada na čelu sa gospođom Kosor izgradila put učinkovitog otkrivanja i sankcioniranja svih onih koji su godinama se okorištavali kroz korupciju. Jasno dalo je do znanja svima u Hrvatskoj kako nema nedodirljivih koji su na bilo koji način uprljali ruke kroz korupciju ili kaznena djela. Činjenica je i vjerujem da je vidi cijela Hrvatska javnost da je stvoren takav institucionalni i antikorupcijski okvir da se premijerka ni u jednom trenutku nije miješala u rad institucija koje rade n aprogonu korupcije i nije dopustila da se itko izuzme od kaznenog progona. Ta činjenica ulijeva svakim danom sve više povjerenja građanima da se konačno tako perfidnoj pljački i korupciji staje na vrat i da nitko tko je njen sudionik ne može više mirno i spokojno spavati, pa bez obzira koliko se on obogatio kroz tu korupciju. Vjerujem da će tu hrabrost i odlučnost ove Vlade na čelu s premijerkom građani pozitivno honorirati na predstojećim izborima. Zašto sve ovo govorim? Zato jer se učestalo i često može čuti iz ovih Saborskih klupa kao i nekih drugih klupa prozivanje Vlade, premijerke i još razno raznih zbog neefikasnosti u rješavanju korupcije i to najčešće od onih koji su takve propise mogli donijeti još prije 10 godina, pa danas u Hrvatskoj bilo bi puno manje onih koji su je pljačkali kroz korupciju a da ne kažem koliko bi se novaca upravo uštedjelo za mnoge druge gospodarske ili socijalne programe koji su nestali kroz tu korupciju. Ali to se nije učinilo 10 godina ranije i to je činjenica. NO, kako to već biva sada je sigurno lakše prozivati drugog, omalovažavati doprinos Vlade i premijerke u suzbijanju korupcije nego priznati neke vlastite greške i nesposobnosti zašto se to nije učinilo. Znamo da korupcija nije nametnik samo jedne političke opcije, ona ne pozna stranačke boje, ne pozna razinu obrazovanosti, vjersko opredjeljenje, određene podneblje odakle su ti ljudi, niti je prepoznatljiva po boji kože, ona je kao što znademo svi štetna društvena pojava koja narušava temeljne društvene vrijednosti. Zato oni dežurni galamdžije koji su zaduženi u svojim strankama da svako dopodne viču "Drž'te lopova" a poslijepodne su sami sebi sumnjivi, više ne prolazi. Svakim danom u svakom pogledu sve više su neuvjerljivi za javnost. Takvi velikani današnjice u borbi protiv korupcije drže se one ako ne možeš pomoći onda barem smetaj jer važno je sudjelovati. Na kraju moram primijetiti kako to da Nacionalno vijeće za praćenje provedbe Strategije za suzbijanje korupcije u svom izvješću nigdje ne spominje korupciju na lokalnoj razini. Nije valjda da na lokalnoj razini ne postoji korupcija, bilo u nekim trgovačkim društvima ili u lokalnoj vlasti. NO, činjenica je da u Izvješću nema niti slova o korupciji na lokalnoj razini. A bilo bi dobro da stvarno to vijeće se i time pozabavi iako to im je obaveza u njihovom radu. Ne bih želio vjerovati da se lokalna razina izbjegava zbog toga što predsjednik Nacionalnog vijeća obnaša značajnu funkciju lokalnoj razini, zamjenika gradonačelnika grada Rijeka. NO, činjenica je kako u Izvješću o lokalnoj razini kao što sam rekao nema ni slova, bez obzira što pojedini mediji, pojedinci, pa čak iz ovih klupa čuje se na moguća koruptivna djela u pojedinim sredinama. Mogu shvatiti da to nije namjerno, da je to možda greška, propust, no griješiti je ljudski, ali stalno prozivati drugog onda je to strateški, a posebno kada se to dešava u izbornoj godini. Zato bih vas molio kolege koji stalno galamite, do podne prozivate nekoga, da je korumpiran, probajte prvo očistiti ispred svojih vrata a tada metite pred drugima. Hvala.
Hvala. Ispravak gospodin zastupnik Davorko Vidović.
Ispravljam netočan i apsurdan navod kolege KUnsta, da je citiram "odgovornost za pljačku i silne milijarde koje su opljačkane u zadnjih 7 godina, na Vladi koja je prethodila koja nije donijela propise i zakone". To je apsurdno. To je netočno. Odgovornost je na onima koji su krali, pljačkali a ne na onima koji nisu prethodno donijeli zakone, potpuno netočan navod koji ste iznijeli.
Replika. Gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo kolega KUnst s pravom ste primijetili da nam iz Europe dolaze pohvale, a u prilog tome govori glasovanje koje se danas održalo u Europskom parlamentu, gdje je Izvješće o Hrvatskoj podržano sa 548 glasova za, 42 protiv i 53 suzdržana. Dakle, ogromna većina članova Europskog parlamenta je poduprla sve ono što stoji u Izvješću. A u izvješću stoji da je Hrvatska izuzetno puno napravila da može završiti pregovore do kraja lipnja ove godine, o čemu smo već govorili i obavijestili Hrvatsku javnost. Međutim, i danas u Sabornici slušamo od pojedinaca saborskih zastupnika kako nam neki Europarlamentarci daju primjedbe. Vjerojatno je to među ovih 42 koji su glasovali protiv ove Rezolucije. Ali što je sa ovih 548 koji su bili za, zašto se o tome govori, zašto se ne govore činjenice da ogromna većina Europarlamentaraca podržava ono što danas Hrvatska vlada radi i da odaje priznanje i predsjednici Vlade i Hrvatskoj vladi na svemu što su napravili i da očekuje zbilja završetak pregovora do kraja lipnja. Dakle, očito da se pristupa jednostrano i da se pokušava negativnim pristupom, naravno da ima u Europskom parlamentu onih koji žele i koji vide samo crno, i koji ne žele možda dobro Hrvatskoj ili možda nisu dobro obaviješteni ili jednostavno nemaju prave informacije ili jednostavno iz nekog svog političkog razloga jer možemo tražiti političke razloge u svemu tome naravno jer je riječ o političarima, ne žele priznati Hrvatskoj napredak koji je sasvim jasan jer to ostala ogromna većina Europskog parlamenta je itekako prepoznala i podržala i očekuje dovršetak a naravno u sklopu toga je i borba protiv korupcije i gospodarski oporavak i sve ono što je bilo za očekivati od Hrvatske da napravi u ovom razdoblju do sada.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Kolega vi ste dobro primijetili da eto a i u izvješću je čak spomenuto zato sam ja u svom uvodnom dijelu izlaganja rekao da me to u onom pozitivnom smislu čudi da je unijeto gdje EU upravo primjećuje napredovanje u radu POvjerenstva za suzbijanje korupcije na čijem je čelu upravo premijer i da su u principu svi međunarodni pravni instrumenti usklađeni sa hrvatskima. I to je činjenica. No, sigurno nažalost od opozicije se ne može očekivati pomoć. Kao što sam rekao oni žele sudjelovati u rješavanju te korupcije, ali ne žele pomoći. Oni rađe smetaju jer drže se ipak na taj način sudjeluju u nečemu pa makar i smetali. Ali znate, vidite da je upravo ta Vlada prije 10 godina donijela takve zakonske institucionalne okvire kao što je to činila ova, onda se moglo i prije tih 10 godina itekako krenuti drastično na suzbijanje korupcije koja je već tada itekako bila poznata. No to se nije učinilo. I tu je grijeh te vlade, znači nije stvar da je Vlada bitna u tom dijelu toliko, bitna je da stvara institucionalne okvire. A institucije sustava onda rade svoj posao i otkrivaju one koji su u korupciji. Mislim da je tu kolega Vidović tu krivo shvatio, jer da je to njegova vlada učinila mogli smo puno, puno novaca uštediti i upravo kanalizirati u njegovo ministarstvo koje bi rješavalo tada kvalitetnije mnoge socijalne probleme.
Gospođa zastupnica Đurđica Sumrak, replika.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Evo kolega Kunst, sa vašim se izlaganjem slažem. Htjela sam samo nešto još reći. Evo vi dolazite iz redova sindikata i ja bi progovorila ovaj čas o političkoj korupciji koja se dešava na različitim ručkovima kada jedan bivši član sindikata i to jako važnoga, a sada osniva svoju neku stranku i prikuplja neke potpise, je na jednom ručku od 100 zahtjeva i zakona o radu, 90 naprosto rekao o.k. dobro, jer je ručak bio dobar. Onda je on prvi progovarao na ulicama o pretvorbi i privatizaciji, a u stvarnosti u to vrijeme bio u nadzornom odboru i vedrio i oblači. To je jedan dio priče, danas priča drugu priču i svaka čast ako je shvatio da ne smije postojati korupcija, treba mu se čestitati, ali ne smije on to zaboraviti što je radio, ne može nikome držati predavanje. A onda se moramo vratiti ponovno na političku korupciju, naravno koalicija SDP-a pitali su me neki što misliš koliko ti košta reklama da stalno izgovaraš ime mog restorana? Ja sam rekla, nemam pojma, to su strahovito velike cifre. Oni odu u kastav u taj restoran tamo fino jedu i piju, u sljedovima ništa ne plate, ali zato što nisu platili onda se tako nazovu po tim restoranima a onda njihov predsjednik sa još jednim predsjednikom ode kod još jednog novinarčića, tamo nešto jede, nabadaju neki suši i pričaju da oni se neće baviti korupcijom jer to nije njihov problem i da oni nisu odgovorni zato neka se s tim netko drugi bakće. I naprosto evo tu danas puno smo dobili poziva mi zastupnici i koji su ljudi rekli, hvala vam, između ostalog iz Slavonskog Broda ratni vojni invalid, a to ću reći evo zbog toga što me je zvao gospodin Čačić i gospodin Pančić su tada u svezi, Čačićevi i POS-ovi stanovi koji su izgrađeni po 500 tadašnjih maraka, prodavani su preko 700 eura s tim da su sa najlošijim materijalom napravljeni. Pa evo ga gospodine Kunst važno je to naglasiti. Hvala vam predsjedavajući.
Odgovor na repliku.
Hvala vam kolegice. Što se tiče ručkova nije to ništa novo. Ručkovi su bili i ranije poznati što se tiče pojedinih sindikalnih čelnika. Ja imam primjer kada su pojedini političari častili sindikalne čelnike sa telećom koljenicom da bi odustali od nekih amandmana koji su tada imali na Zakon o radu, kada bi jednostavno prihvatili da takav Zakon o radu na štetu radnika prođe. Tako da što se toga tiče nije ništa tu neobično. Nije ni neobično da je baš teleća koljenica bila odabrana za ručak. Ali mi smo sada na ovoj korupciji, iako i to ima veze, jasno da itekako ima veze ručak sa telećom koljenicom da se odustane od amandmana vezano uz zakon, ako niste to ništa. Ali znate, vuk dlaku mijenja ali ćud nikada. Hvala.
Predsjednik nacionalnog vijeća gospodin Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Dakle, radi istinitosti na izvještaj nacionalnog vijeća koje gospodin Kunst očito nije dovoljno pažljivo čitao niti je pažljivo slušao moje uvodno izlaganje, u nekoliko navrata se spominje problem korupcije na lokalnoj razini. Dakle, korupcije nema bez vlasti, gdje postoji vlast, postoji korupcija. Pa tako i u najmanjoj općini pa tako i u najvećoj hrvatskoj Vladi. Nacionalno vijeće je iako nema formalne ovlasti da nadzire mjere, jer ih nama u strategiji i akcijskom planu u dva navrata organiziralo tematske sjednice i pokušalo zajedno sa Udrugom općina i Udrugom gradova vidjeti koji model pronaći kako bi se bolje moglo kontrolirati sve što se događa u jedinicama lokalne samouprave, a posebno javne nabave koje su glavni izvor problema u korupciji od najmanje općine pa do hrvatske Vlade. Prema tome, neistinito je da se nacionalno vijeće nije time bavilo. Bavilo se, a bavit će se i u buduće. Nisam htio govoriti o povijesti, ali kada se to nekoliko puta danas to ponavlja, moram vas kolegice i kolege zastupnici podsjetiti da je USKOK osnovan 2001., da je prva Strategija borbe protiv korupcije donijeta 2002., a da je Zakon o sprečavanju sukoba interesa donijet 2003. Nakon toga SDP je izgubio izbore i trebalo je 7 godina da se uspostave novi modeli borbe protiv korupcije u Hrvatskoj. Mislim da je tih 7 godina bilo predugo i da smo zato danas u ovako velikim problemima zbog razmahane korupcije u RH.
Ispravak navoda gospodin zastupnik Boris Kunst.
Poštovani potpredsjedniče. Ja naprosto ne mogu vjerovati da predsjednik ovog Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe strategije suzbijanja korupcije ne zna ili ne čita. Hrvatski sabor je donio Strategiju za suzbijanje korupcije kolega Jovanović i to bi bilo dobro da pročitate, pa kaže u točci 5. ciljevi pod točkom 3. kaže: "Jačati odgovornost", a vi pratite normalno provođenje ove strategije jasno, podrazumijevam da je to o.k. kaže "Jačati odgovornost i transparentnost u poslovanju korisnika proračuna na državnoj i lokalnoj razini". Valjda vam ne treba više, to dovoljno razumijete što znači. Hvala.
Gospodin zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Kolegice i kolege, čini mi se da sam negdje u literaturi prije par godina naišao na pojam samostanska atmosfera. Taj pojam iz socijalne psihologije označava jednu autističnost zajednica koje se zatvore unutar sebe i ne vide svijet oko sebe nego orijentiraju se samo i supstituiraju zapravo normalan život unutar sebe. Ljudi koji su gledali danas raspravu bojim se da sa velikim ogorčenjem ovu našu raspravu prate, naši građani jer ne samo oko ove točke nego se to često događa, ja se ispričavam možda zato što dociram malo. Rasprava koja se ovdje vodi o tome što je rekao Marko, a što Janko, tko je krivlji, tko je manje kriv, što je Jovanović rekao, a što je napravila gospođa Kosor. Oprostite molim vas, to su potpunoma za građane irelevantne stvari. Fućka se građanima ove zemlje za Jovanovića ili za Markovića ili za bilo koga drugog. Rasprava kako mi sad razgovaramo o ovoj temi je krunski dokaz naše notorne nesposobnosti i neodgovornosti, govorim o političkoj suprastrukturi, da se uhvati u koštac sa jednim od najvećih problema i ovog i mnogih drugih društava. Molim vas kolegice i kolege, mi ovdje nismo u vašim rasprava uspjeli čak niti dimenzionirati problem o kojem govorim. Postoji tendencija jednih da kažu da problem uopće ne postoji, da je pitanje korupcije u Hrvatskoj riješeno pitanje. Imamo institucionalne mehanizme, imamo vlast koja je spremna da se bori protiv korupcije, imamo oporbu koja to kao nešto smeta i postoji oni koji kažu da smo potonuli, to je druga krajnost, potonuli u mrak korupcije i da nema više izlaza i da smo zapečatili svoju sudbinu kad je riječ o korupciji. Kao što to obično biva u životu i oko svih stvari tako i oko ove, niti smo mi beznadno koruptivno društvo niti smo daj Bože društvo u kojem to ne bi bio ozbiljan, možda i najozbiljniji problem. Mi smo strukturno rekao bih decenijama umočeni i mentalitetno pretvorili u stil života korupciju. Prije nekoliko dana jedna je učiteljica poslala javno pismo, otvoreno pismo u kojem moli za ispriku sve svoje učenike koje je učila da budu pošteni, da vrijedno rade i da se na taj način probijaju kroz život. Ispričala se, rekla lagala sam vam, tako se u životu ne uspijeva. To se odnosi na nas, na naše hrvatsko društvo. Umanjivati razmjere tog problema od politike do svih drugih sfera je bježanje od traženja efikasne i ozbiljne akcije, to je bježanje od rješavanja problema. Nećemo ga tako riješiti. Ne može se problem riješiti dakle ako ne znamo niti ulazimo niti u razloge tog strašnog zla, niti u dimenzije toga zla, niti u posljedice koje to zlo izaziva za svaku društvenu zajednicu. Mi smo imali u proteklih 7 godina nešto što se u Europi, modernoj Europi, ne znam što je sa Bjelorusijom i Lukašenkom, nije dogodilo. Mi smo imali našeg Mubaraka, … [[Govornik se ne razumije.]] ako je to sve točno, pljačke koja se odvijala na najvišem vrhu politike i vlasti je valjda ravna jedino toj Mubarakovoj kad bi bio 30 godina valjda bi i on imao 70 milijardi. Mi smo imali razvijene mehanizme stranačkih ucjena, kupovanja vijeća, pa mi to svi znademo i možemo jedni drugima govorit što god hoćemo, građani to znaju. Neproduktivno je ovoj strani, da pođem od SDP-a, govoriti kako je to sve korumpirano itd. Pa građani imaju točno jasnu predodžbu o tome, oni znaju tko, kada, kako. Znaju što je na lokalnom nivou, znaju što je na državnom nivou. Besmislena je strategija, ja vjerujem u dobroj vjeri, iz stranačkih pobuda kolega s one strane da pokušavaju stvoriti nekakav ekvilibrij pa reći svi su isti. Naprosto nije moguće u 20 godina obnašanja vlasti. Jedna je stranka bila 16 ili 17 godina i po naravi stvari čak da su sve sami poštenjaci u njoj se saželi, nije moguće da to bude baš sve izjednačeno. To dakako ne znači da ta opasnost korupcije, a ona se odnosi na vlast, ne vreba i na bilo koju drugu stranu. Stampedo onih koji ne žele biti pri vlasti, ako ocijene da neka stranka ima šanse dobit vlast ili zadržat ili ostat na vlasti slikovito pokazuje zapravo kako je korupcija stil života. Ja ne znam kako vi, ali nema dana da se negdje netko ne pojavi tko me nazove telefonom i zamoli za pomoć kod zapošljavanja tetke, strine, svastike, sina, djeteta itd. Jer ljudi vjeruju da se samo tako i na taj način može. Ako mene oporbenog zovu, kako se tek događa s onima koji su na vlasti. To je stil, to je način razmišljanja. Ono što se meni čini, gospodo ako hoćemo biti ozbiljni i odgovorni to je duga borba. Netko je rekao ovdje, nema nijednog društva koje nema korupcije. To je duga borba. U toj dugoj borbi treba osigurati nacionalni, puni nacionalni konsenzus oko toga da to jest zlo, ne ga umanjivati ni preuveličavati. Puni nacionalni konsenzus znači puno aktiviranje svega onoga što mora biti odgovorno da se to zlo suzbije, ako hoćete i preventivno i kurativno, ako hoćete drakonskim kaznama, prvo za odsijecanje ruke, naravno govorim slikovito, svakome onome tko se ogriješi o opći interes zaradi vlastitoga, osobnoga ili stranačkog ili grupnog. Dakle, trajno i konačno i definitivno izbacivanje tih ljudi iz javnih poslova. Mi moramo proizvest šok terapiju. U tom pogledu ovo što Vlada Jadranke Kosor radi u zadnjih godinu i pol dana ja podržavam, ja podržavam. Ja ne umanjujem da su se stvari počele otpetljavat, ne umanjujem niti ulazim u motive, da li je to iz stranačkih razloga, ovakvih, onakvih. Ja ne umanjujem niti vrijednost toga da se i vlastito društvo prešamara ukoliko se uhvatilo s prstima u pekmezu. Ja to ne podcjenjujem, to je puno bolje nego ono što je tome prethodilo. Ali konsenzus i svijest o tome da je hobotnica pustila pipke u sve moguće sfere i sve moguće pore društva mora inicirati dakle, ja bih rekao i jedan ozbiljan preventivan rad, rad na jačanju, mi smo društvo koje je ostalo bez temeljnih, osnovnih moralnih vrijednosti. Mi se ni oko čega ne slažemo. Mi bismo morali imati kao sva normalna društva ugrađene mehanizme da poštujemo pravila, zakone i moralne zakone i moralna ponašanja kao nešto normalno. Poštenje bi morala biti pretpostavka za političko djelovanje, a tek se onda možemo ideološki razlikovati kao desni, lijevi, konzervativni ili ovakvi ili onakvi. Ali bazično, dakle da počnemo cijeniti poštenje kao stil političkoga i svakog drugog društveno odgovornog ponašanja. Ja vas molim kolege, naš mandat se bliži kraju. Odlazimo, odlazimo sa ovih naših poslova i nije svejedno ja se nadam nikome od nas baš kakav ćemo trag ostaviti iza sebe. Svatko radi ono što može u datom trenutku. Mi sada možemo barem upristojiti kada razgovaramo o tim krucijalnim, nacionalnim temama našu raspravu i pokazati da smo dostojni koliko toliko posla kojega ovdje obavljamo kao izabrani predstavnici naroda. Zahvaljujem.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospođa zastupnica Đurđica Sumrak.
Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče, predsjedavajući oprostite, gospodine predsjedavajući hvala vam lijepo. Ispravit ću gospodina Vidovića samo u onom dijelu kada insinuira, ali i kaže da mi želimo izjednačiti sve. Gospodine Vidović dobro ste i lijepo rekli da treba dati podršku i treba priznati da je korupcija prisutna. I nitko ne želi sve izjednačiti, jer neki svoju čast i poštenje ne mogu prodati, ne žele ga. To nije njihovo stanje misaono. Međutim, treba priznati da postoji, treba imati snage. Mi smo imali snage, a želimo da imate i vi snage i tada će hrvatski građani shvatiti ozbiljno nas i vas. Nas jesu. Znate što kažu? Konačno više u svijesti ljudi promijenila se percepcija toga da korupcija mora biti kažnjena. A ako vi uporno sada ne znam na neki način, ne vi nego zamagljujete cijelu situaciju znači opet dovodite u zabludu i ono malo građana koji će glasati za vas.
Završni osvrt predsjednik Nacionalnog odbora, gospodin zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Evo ja se svima zahvaljujem na svim raspravama koje su danas bile u ovoj sabornici. Sve te rasprave poslužit će Nacionalnom vijeću da u narednom periodu radi još bolje i još kvalitetnije. Nadam se da će prihvaćanje ovog izvješća što su svi klubovi najavili eto biti neka točka suglasja u kojem ćemo mi kao političari u ovoj sabornici pokazati da razumijemo da je gorući problem u Hrvatskoj nezaposlenost, a da je korupcija jedan od ključnih razloga zašto je tako velika nezaposlenost došla. Prema tome, sve što je rečeno danas ovdje, posebno u dijelu koji se tiče političke korupcije mi kao Nacionalno vijeće ćemo pokušati analizirati što prije na jednoj tematskoj sjednici i pozivam sve saborske zastupnike, sve klubove da se aktivno uključe u pripremu te sjednice kako bi vidjeli u kojoj mjeri iskorijeniti političku korupciju kao jedan od ključnih problema u uspješnijoj borbi protiv korupcije u Hrvatskoj. Još jednom hvala svima na svim primjedbama, svim komentarima i raspravi o Izvješću Nacionalnog vijeća.
Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Frano Matušić.
Pa ne može se tako paušalno reći kao što kolega kaže i nije istina da je broj nezaposlenih direktno vezan uz političku korupciju. Mašite vi rukom koliko hoćete! Šta to znači? Da je u Americi broj nezaposlenih vezan uz političku korupciju, da je u Njemačkoj broj nezaposlenih vezan uz političku korupciju, u Španjolskoj koja ima najveći postotak u Europskoj uniji negdje oko 20%. Kako tako možete paušalno govoriti o jednom problemu koji jest problem. Ali ga povezivati sa nečim što nema direktne veze i ne možete govoriti da je broj nezaposlenih vezan uz političku korupciju. Jer upravo tako kako ste sad nastupili na kraju rasprave tako uvijek nastupate u vašim istupima paušalno, neutemeljeno, neistinito. I sad ste iskoristili govornicu da biste na neistinit način rekli hrvatskoj javnosti nezaposlenost je rezultat političke korupcije. Ma vidi molim te! Ma vidi molim te!
Hvala. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak u 15,00 sati sa točkom Izvješće o radu Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga za 2009. godinu.
Dame i gospodo, prelazimo na glasovanje o raspravljenim i zaključenim točkama dnevnoga reda. Molim uključimo se kako bi utvrdili kvorum. Rezultat? Imamo prijavljeno 91 zastupnica i zastupnika. Dakle, imamo kvorum i možemo pravovaljano odlučivati. 1. Izvješće o radu Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije za razdoblje od 1. lipnja 2009. do 30. lipnja 2010. godine. Podnositelj: Nacionalno vijeće za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu Vlade i saborskog radnog tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Izvješće o radu Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije za razdoblje od 1. lipnja 2009. do 30. lipnja 2010. godine. Molim uključimo se i glasujmo o predloženom zaključku. Rezultat? Ovo je izvješće prihvaćeno sa zaključkom kojeg smo naveli sa većinom glasova, 99 glasova za, 2 suzdržana i ništa protiv u tekstu podnositelja.
Nastavljamo sa radom sjednice Sabora. S točkom - Izvješće o radu Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga za 2009. godinu. Predlagatelj je Agencija za regulaciju tržišta željezničkih usluga. Agencija za regulaciju tržišta željezničkih usluga podnijela je ovo Izvješće temeljem članka 19. zakona o Agenciji. Prijedlog akta primili ste poštom. Vlada je dostavila mišljenje, raspravu su proveli Odbor za pomorstvo, promet i veze. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Goran Matešić predsjednik Upravnog vijeća izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, evo pred vama se nalazi prvo Izvješće Agencije za regulacija tržišta željezničkih usluga. Agencija je novi regulator osnovan kao nezavisni, regulator tržišta željezničkih usluga čija je osnovna funkcija zaštita tržišnog natjecanja na tržištu željezničkih usluga. Osnivanje i uspostava funkcije ovog regulatora uvjet je svim Europskim državama pa tako i Hrvatskoj u procesu pridruživanja, željezničko tržište za razliku od ostalih tržišta je u Europskoj uniji jedinstveno, tretira se kao unutarnje tržište sa posebnim režimom koji je obilježen intervencionizmom, odnosno intervencijom koja je uvjetovana povijesnim monopolom državnih željeznica. Temeljna politika Europske unije na području tržišta željezničkih usluga jest liberalizacija kroz interoperabilnost a samo tržište se vezuje uz transparentnost jednaku dostupnost svih. Po svojoj funkciji ova Agencija jedno specifično antikorupcijsko tijelo. Izvješće koje je pred vama se odnosi samo na 6 mjeseci 2009. godine, obzirom da je Agencija osnovana 30. srpnja 2009. Možda je to razlog za kašnjenje, naime, ovo je Izvješće veže se na 9. godinu, je bila dilema da li samo za šest mjeseci treba podnositi Izvješće. Obzirom da zakon na to prisiljava to je napravljeno. U metodološkom smislu ovo Izvješće nije ono koje će služiti kao bazično da bi se mogla vršiti uporaba kasnijih, sa kasnijim razdobljima jer ne obuhvaća cijelu kalendarsku godinu. Utoliko u svom, ima tri dijela. U svom prvom dijelu govori o osnovi o konstituiranju Agencije o poslovima, o statusu Agencije o ljudskim potencijalima, financijskom poslovanju. U drugom dijelu, ono što je važan zadatak Agencije jeste opisati i pratiti i izvršiti monitoring na tržištu željezničkih usluga, pa tako se na jednom mjestu nalazi zapravo opis onoga što predstavlja tržište željezničkih usluga, bilo kroz ekonomske pokazatelje, bilo kroz učesnike na tom tržištu i na koncu kroz pravni okvir koji je podijeljen na domaći pravni okvir i na Europski pravni okvir. U okviru opisa ovog tržišta označeni su međunarodni koridori koji prolaze teritorijem Republike Hrvatske zbog čega je tržište u posebnom režimu i posebno značajno. Jer praktički u tom smislu ima dvostruki režim Europsko Hrvatski. Posljednje poglavlje ovog Izvješća se odnosi na same aktivnosti u tih pola godine koliko je Agencija radila. Agencija ima dvije temeljne nadležnosti jedno je postupanje po inicijativi, bilo kroz žalbeni postupak, bilo na inicijativu učesnika na tržištu željezničkih usluga iz drugog razloga i monitoring koji se obavlja po službenoj dužnosti. Važna funkcija Agencije je surađivati sa drugim regulatornim tijelima, obzirom da kao što sam kazao na početku je tržište jedinstveno i potreba je da se na sličan ili jednak način postupa. Evo to bi bilo izvješće koje je na neki način tehničko, koje će se u sljedećim godinama dorađivati i ostvarivati onu temeljnu funkciju Agencije koja u ovom trenutnu prije nego što je tržište otvoreno je u pomoći da to tržište funkcionira na način kako je propisan Zakonom.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi, u ime Kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Ivan Bogović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, gospodine predsjedniče Upravnog vijeća Agencije, kolegice i kolege zastupnici. Danas raspravljamo o Godišnjem izvješću o radu Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga za 2009. godinu. Ovo je prvo Izvješće o radu Agencije i uglavnom se odnosi na podatke o konstituiranju, zapošljavanju, opremanju ureda, početku rada i djelatnosti kojima se Agencija bavi. Agencija za regulaciju tržišta željezničkih usluga je samostalna i neovisna javna ustanova, a poslovi svoje djelatnosti obavlja kao javnu ovlast. Osnovana je zakonom o Agenciji za regulaciju tržišta željezničkih usluga Narodne novine broj 79/07. i 75/09. radi osiguravanja preglednog i nepristranog obavljanja djelatnosti željezničkog prijevoza. Od posebnog je interesa za Republiku Hrvatsku, a poslove iz svoje djelatnosti Agencija obavlja kao javnu ovlast i odgovorna je Hrvatskom saboru. Samostalna je u poduzimanju svih organizacijskih i drugih mjera potrebnih za nesmetano obavljanje poslova i ispunjavanje obveza u skladu sa Zakonom o agenciji za regulaciju tržišta željezničkih usluga i drugim propisima kojima je regulirano obavljanje željezničkih usluga. Konstituirana je 30. srpnja 2009. godine i od tada je započela sa radom. Djelatnost Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga je rješavanje žalbi i željezničkih prijevoznika za odluke upravitelja infrastrukture u vezi izvješća o mreži kriterija sadržanih u izvješću o mreži, postupku i rezultatima raspodjele željezničkih infrastrukturnih kapaciteta, kriterija za određivanje pristojbi za korištenje željezničke infrastrukture, visine i strukture pristojbi za korištenje željezničke infrastrukture, odluke o odobrenju pristupa željezničkog prijevoznika u željezničku infrastrukturu, ostalih slučajeva osiguranja pristupa i korištenja željezničke infrastrukture. Nadzor nad pregovorima upravitelja infrastrukture i željezničkog prijevoznika u visini pristojbe za korištenje željezničke infrastrukture, nadzor kvalitete pružanja željezničkih usluga željezničkog prijevoznika, davanje prethodne suglasnosti na imenovanje i razrješenje članova upravljačkog tijela upravitelja infrastrukture, analiza i praćenje stanja konkurentnosti na tržištu željezničkih usluga iz nadležnosti Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga uključujući i željeznički prijevoz robe. Obzirom da nije bilo žalbi koje bi agencija rješavala, pošto Hrvatske željeznice nemaju konkurencije, jedine organiziraju prijevoz željeznicom, ovo je izvješće dijelom tehničke naravi, a dijelom prikazuje tržište željezničkih usluga. Navedene su i poteškoće koje je agencija imala kod konstituiranja, vidljivo je da nije popunjen broj stručnih djelatnika sukladno planiranoj sistematizaciji, te da nema vlastiti prostor za rad, trenutno agencija radi u prostorijama Ministarstva mora, prometa i infrastrukture. Izvješćem je obuhvaćeno financijsko poslovanje agencije, državni proračunom osigurana su sredstva za rad agencije u iznosu od milijun i 350 tisuća kuna, indeks realizacije je 57% sukladno vremenu rada, a uzrok tome zaposleno 8 djelatnika od planiranih 14, i agencija nema vlastiti prostor, pa nisu utrošena sredstva za opremanje istog. Izvješćem su obuhvaćeni pravni okviru u Republici Hrvatskoj i Europskoj uniji, koji uređuju tržište željezničkih usluga. I na kraju dobro je da je agencija konstituirana i da je počela s radom, te da se priprema za djelatnost i za koje je i registrirana, povećanjem konkurencije u prijevozu željeznicom u Republici Hrvatskoj, izvješće agencije će izgledati drugačije i zasigurno će biti rješavanja konkretnih predmeta. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava usvajanje ovog izvješća. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je klub HNS-a, HSU-a, uvažena zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Hvala lijepa gospdine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče, uvaženi predsjedniče upravnog vijeća agencije, kolegice i kolege. Na samom početku reći ću da klub HNS-a, HSU-a neće prihvatiti ovo izvješće. Najmanje dva razloga su zbog kojih nećemo prihvatiti izvješće, o nekima je govorio i predsjednik upravnog vijeća agencije. Dakle prvi je vremenski. Danas 16.2.2011. zaista nema nikakvog smisla raspravljati o radu agencije iz 2009. godine, a još manje možemo raspravljati o programu i ciljevima koji se postavljaju ili naznačuju takvim izvješćima. Za nas u klubu HNS-a, HSU-a je sporno i to što je Vlada prošle godine u 12. mjesecu prihvatila i dobila na uvid izvješće agencije, koja je radila kao što je već rečeno svega 6 mjeseci u 2009. godini. Držimo da je ovo izgubljeno vrijeme, ali kad već imamo to na klupama, nekoliko rečenica i o drugom razlogu, dakle koji nas je ponukao da ovo izvješće ne prihvatimo, jer postavljamo i pitanje opravdanosti konstituiranja ove agencije. Naime vidljivo je da se u samom izvješću spominju i razlozi za osnivanje agencije, pa dopustite da ih možda kratko i spomenem. Kaže ovako, postupanje po žalbama željezničkih prijevoznika na odluke upravitelja infrastrukture kojima se odlučuje o pristupu na željezničku mrežu. Dalje se govori o nadzoru nad pregovorima upravitelja infrastrukture i prijevoznika o visini pristojbe. Također je razlog nadzor nad kvalitetom pružene usluge željezničkih prijevoznika. Dalje se govori o poslu, odnosno o davanju prethodne suglasnosti na imenovanje i razrješenje članova upravljačkog tijela upravitelja infrastrukture. Naravno, ničega od toga u izvješću nema, a znamo i razlog zašto nema. Pa evo ja ponovo postavljam pitanje opravdanosti konstituiranja agencije. Naime tek se 2013. godine očekuje liberalizacija tržišta željezničkih usluga, po čemu će se ispuniti uvjeti i osnovni razlozi za osnivanje agencije. U izvješću se dalje govori i sadrži opis tržišta željezničkih usluga i to tehnički dio, govori se o opremanju, zapošljavanju i za to je potrošeno u 6 mjeseci 2009. godine nešto više od 760 tisuća kuna. Zaista je neshvatljivo kako Vlada nema primjedbi na izvješće agencije, i kako se samo preporuča da se buduća izvješća trebaju podnijeti pravovremeno, a evo iz izvješća Odbora za promet imamo i odgovor upravitelja, odnosno predsjednika upravnog vijeća koji je kazao da će izvješće za rad agencije za 2010. podnijeti do srpnja 2011., dakle ove godine. Nedopustivo je. Mi u klubu HNS-a, HSU-a držimo da bi sva izvješća koja dolaze u ovaj Visoki dom bilo potrebno podnijeti u prvom kvartalu tekuće godine za razdoblje protekle godine. Ja osobno bih taj rok još više skratila. Rok za predaju poreznih prijava trebao bi biti rok za podnošenje svih izvješća svih agencija i svih onih koji izvješća ovom Visokom domu moraju podnijeti, jer samo tako možemo raspravljati o onome što je učinjeno, a još važnije o planovima koji se odnose i koji su napisani u tim izvješćima. Evo ovo su razlozi zbog kojih HNS, HSU, klub HNS-a, HSU-a neće prihvatiti ovo izvješće.
Hvala lijepa. Na redu je klub HSS-a, uvažena zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, gospdine predsjedniče vijeća. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat će izvješće o radu Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga za 2009. godinu. Kako bih odmah na početku otklonili dvojbe da li je agencija potrebna ili nije, agencija je naravno potrebna jer je to bio jedan od uvjeta iz pregovaračkog Poglavlja 14. – Prometna politika. Trebali smo osnovati regulatorno tijelo i to smo i učinili, a to regulatorno tijelo je upravo ova agencija i Poglavlje 14. je privremeno zatvoreno, naravno da kraja pregovora. Vjerujemo da će i agencija temeljem svojih nadležnosti i dužnosti koje su propisane zakonom obavljati sve aktivnosti kako je to i predviđeno. Naravno sasvim je logično da liberalizacija tržišta željezničkih usluga znači zapravo otvaranje tržišta usluga željezničkog prijevoza jer je do donošenja Zakona o željeznici postojao monopol Hrvatskih željeznica i oni su jedini mogli davati uslugu željezničkog prijevoza kao željeznički prijevoznik. Navedenim zakonom, dakle Zakonom o željeznici se sustav željeznica u RH ustrojava na principu razdvajanja željezničke infrastrukture i željezničkog prijevoza gdje je željeznička infrastruktura javno dobro u općoj uporabi i dostupna svima pod jednakim uvjetima i nikakva privatizacija te željezničke infrastrukture ne dolazi u obzir niti je u tom smislu ikada bilo riječi. Agencija je regulator, odnosno prizivno tijelo i glavna joj je zadaća brinuti da na tržištu usluga željezničkog prijevoza ne bude diskriminacije. Agencija je dužna također temeljem zakona dostavljati Hrvatskom saboru izvješće o svom radu. Sastavni dio tog izvješća mora biti financijsko izvješće i to je upravo danas i pred nama. Temeljna zadaća same Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga je osiguravanje fer uvjeta na tržištu željezničkih usluga preko izvršavanja svoje nadležnosti. Svrha osnivanja agencije jest osiguranje preglednog i nepristranog obavljanja djelatnosti željezničkog prijevoza te otvorenog i nediskriminirajućeg ponašanja između upravitelja infrastrukture i prijevoznika. Analiza stanja konkurentnosti treba biti ključni dio Godišnjeg izvješća o radu agencije i moram reći da mi u klubu HSS-a očekujemo da kroz sljedeće izvješće ćemo upravo i tu analizu stanja konkurentnosti i dobiti. Ta analiza mora uključivati zbroj svih aktivnosti agencije u sklopu svoje nadležnosti u sadašnjoj razvojnoj fazi kada se očekuje da agencija pomogne stvaranju uvjeta koji će omogućiti funkcioniranje tržišta kad se ono otvori. Ocjena i analiza stanja obuhvaća tehničke karakteristike željezničke infrastrukture, pravni okvir, kako domaći tako i onaj EU, subjekte u željezničkom prijevozu i to institucije kao i upravitelja infrastrukture, prijevoznike i sustav Hrvatskih željeznica. Izvješće sadrži funkcionalno stanje agencije u 2009. godini i stanje uvjeta tržišta željezničkih usluga u RH s naglaskom da je ovo prvo Izvješće o radu agencije, da je agencija započela sa radom 30. srpnja 2009. godine te je radila svega 5 mjeseci tijekom te godine. Po donošenju Zakona o Agenciji za regulaciju tržišta željezničkih usluga Vlada Republike Hrvatske objavila je javni poziv za izbor predsjednika i članova upravnog vijeća i potom je utvrdila prijedlog za njihovo imenovanje dok je Hrvatski sabor na sjednici od 5. lipnja 2009. godine imenovao predsjednika i članove upravnog vijeća na mandat od 5 godina. U skladu sa člankom 25. zakona upravno vijeće donijelo je statut agencije na kojoj je Vlada Republike Hrvatske dana 30. srpnja 2009. dala pozitivno mišljenje i to se ustvari smatra danom početka rada agencije. U skladu sa propisima o izradi državnog proračuna agencija je donijela prijedlog proračuna za 2010. godinu koji je izglasan u Hrvatskom saboru. U 2009. godini agencija nije zaprimila niti jednu žalbu, a razlog tome je što ustvari nema drugih prijevoznika. Temeljem članka 6. stavak 4. Zakona o Agenciji za regulaciju tržišta željezničkih usluga agencija je nadležna dati prethodnu suglasnost na imenovanje i razrješenje članova upravljačkog tijela upravitelja infrastrukture na zahtjev HŽ Holdinga d.o.o. u funkciji skupštine društva HŽ Infrastrukture d.o.o. agencija je zasada donijela 3 takve odluke. Po službenoj dužnosti agencija je pokrenula postupak radi utvrđenja neovisnosti upravitelja infrastrukture koja je propisana člankom 18. Zakona o željeznici te je zatražena dostava svih internih akata koji uređuju poslovanje Holdinga. Od HŽ Holdinga d.o.o. i HŽ Infrastrukture d.o.o. zatraženo je očitovanje o oblicima i vrstama povezanosti između HŽ Holdinga d.o.o. i HŽ Infrastrukture d.o.o. i to osobito u odnosu na segmente upravljačke strukture, kadrovske strukture, ustrojstva i informacijskog sustava. Sredstva za funkcioniranje agencije u 2009. godini planirana su u razdjelu Ministarstva mora, prometa i infrastrukture u ukupnom iznosu od milijun i 350 tisuća kuna. Rashodi poslovanja u 2009. godini su ostvareni u iznosu od 767 tisuća 353 kune, što čini 56% plana za ove rashode. Što ne treba čuditi jer je agencija kao što sam već rekla počela sa radom krajem srpnja 2009. godine. U Republici Hrvatskoj trenutno je kao upravitelj infrastrukture registrirana HŽ Infrastruktura d.o.o., a registrirani željeznički prijevoznici su HŽ Cargo d.o.o., HŽ Putnički prijevoz d.o.o. i HŽ Vuča vlakova d.o.o. Zakon o željeznici uređuje željezničku infrastrukturu koja je javno dobro u općoj uporabi u vlasništvu RH no pored te infrastrukture postoji industrijski kolosijeci koji su Zakonom o sigurnosti u željezničkom prometu definirani kao željeznički kolosijeci koji nisu javno dobro u općoj uporabi, a koji se priključuju na željezničku prugu i služe za dopremu i otpremu stvari željezničkim vozilima za pravnu osobu vlasnika, odnosno posjednika tog kolosijeka te na kojem industrijska željeznica može obavljati i prijevoz za vlastite potrebe. Industrijski kolosijeci koji su u privatnom vlasništvu zasada nisu predmet interesa agencije ukoliko ih istovremeno ne koristi 2 ili više subjekta kao što su tvornice ili rafinerije, a u tom slučaju bi postojala mogućnost diskriminacije željezničkih prijevoznika i tada bi trebala agencija reagirati. Direktiva 2001./14EC određuje da svi željeznički operatori imaju pravo na nediskriminacijskoj osnovi na minimalni pristup paketu usluga i pristup prugom do uslužnih objekata. HŽ Infrastruktura d.o.o. mora omogućiti svim željezničkim prijevoznicima korištenje tog minimalnog paketa usluga i pristup prugom do uslužnih objekata na nediskriminacijski način potpisivanjem ugovora o pristupu. Agencija također prema ovom izvješću koje je pred nama planira pokrenuti niz postupaka kako bi utvrdila stanje na tržištu i eventualne prepreke liberalizaciji pa je tako već sada vidljivo da će od posebnog interesa biti luke, neovisnost upravitelja infrastrukture i odnosi unutar Holdinga, pružanje usluga upravitelja infrastrukture, izvješće o mreži i drugo. Želim na kraju još spomenuti i to da u željezničku infrastrukturu u 2011. godini planirano je investirati više od 700 milijuna kuna koji su osigurani kroz državni proračun i pretpristupne fondove, prije svega IPA-u značajni radovi, odnosno projekti, obavljat će se na glavnim koridorskim pravcima kao što su Rijeka, Zagreb, Hrvatska granica s Mađarskom, Zagreb-Tovarnik gdje ove godine završava projekt modernizacije dionice Vinkovci-Tovarnik i nacionalno također važan pravac Oštarije-Knin-Split kao nastavak projekta osuvremenjivanja same te pruge. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke daje potporu u radu Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga za 2009. godinu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem na redu je Klub SDP-a uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, uvaženi predstavnici, kolegice i kolege zastupnici. Prije svega razgovaramo o de facto 6 mjeseci Izvješća rada Agencije za tržište željezničkih usluga budući da je ista osnovana tek polovicom godine i pred njima je posao uhodavanja, odnosno stabiliziranja pripreme Hrvatske za liberalizaciju tržišta koja će uslijediti 2013. godine. Ono što je iznimno važno u sljedećem periodu apsolutno se adekvatno pripremiti prvo sa stajališta regulatora ali puno važnije je pripremiti se sa stajališta onoga što zapošljava što posredno ili neposredno u sestrinskim tvrtkama 17 tisuća ljudi. To su Hrvatske željeznice sa tvrtkama u svojem vlasništvu, koje zapošljavaju 17 tisuća ljudi, 17 tisuća obitelji živi od rada u tim tvrtkama i liberalizacija tržišta željezničkih usluga izvršiti će određen pritisak pa čak i udar na to tržište u određenim segmentima. Što se radi na tom pitanju, to je ključno pitanje i stvar. Čuli smo i imamo podatke da je iz subvencija koje daje centralni proračun Republike Hrvatske upravo za subvencioniranje putničkog prometa izdvojeno više stotina milijuna kuna, tako je isto situacija u brodogradnji, no postavlja se pitanje koja je efikasnost tih sredstava koja se izdvajaju i što se želi time postići ukoliko izostaje restrukturiranje Hrvatskih željeznica, a izostaje. Jer po nacionalnom programu održavanja željezničke infrastrukture koja je donesena 2008. godine za plan od sljedećih 4 ili 5 godina, predviđeno je 18,5 milijardi kuna ulaganja u željezničku infrastrukturu. Najveći dio tog novca će se potrošiti na plaće u tom sektoru, kada se stvari prevedu u brojke ispada da je godišnje dostupno za potpuno održavanje pruga, 60 km pruga se može obnoviti iz tih sredstava godišnje i sagraditi 20 km nove pruge. To su katastrofalni i porazni podaci. Imamo ogromnu subvenciju centralne države koja nije predviđena i nije u programu tzv. sektorskih potpora, zašto? Zato jer Europska unija jednostavno želi da članice Europske unije, da države same obnavljaju svoju željezničku infrastrukturu, jer to je prioritet i zašto bi one za to odvajale sredstva i zašto bi na taj način poskupljivale trošak samim operaterima. Dakle, država to mora raditi sama, i država to radi sama. Ali kroz tvrtku HŽ Infrastruktura koja ima još propise i pravilnik iz Austrougarske, koja zapošljava 7 tisuća ljudi i koja najveći dio svih financijskih sredstava izdvaja za plaće. Tako na primjer imate zanimljiv podatak, ako usporedite brojke, da su troškovi održavanja pruga manji znači izdvajanje za troškove održavanja manji nego troškovi za čišćenje državnih i županijskih cesta. Ako se tome dodaju sve lokalne ceste i nerazvrstane ceste troškovi održavanja pruga su tri puta manji nego troškovi čišćenja snijega svih cesta u Hrvatskoj. E sada, to je kada se gleda sa stanovišta sigurnosti i svih stvari koje se događaju realno zabrinjavajući podatak. A pogotovo zbog toga što država direktnom pomoći kroz Ministarstvo daje 1,4 milijarde kuna upravo pomoći prvenstveno HŽ Infrastrukturi. Postavlja se drugo pitanje i na to bih se htio posebno fokusirati, u daljnjem radu, nadam se da ćete me tu pozorno slušati, to je pitanje tarifne pristojbe za određivanje cijene korištenja željezničke trase. MI u Hrvatskoj imamo ovisno o pruzi duljini pruge, i ovisno o vrsti vagona, vrsti vlaka, vrsti prijevoza, na sličnim prugama imamo iste cijene, no, ono o čemu treba razmišljati da se na različitim pravcima, na koridorima, na međunarodnim koridorima te cijene budu različite. Jer to je jedino ekonomski opravdano i isplativo i to nije u kontradikciji sa pozitivnim propisima Europske komisije i to će sasvim sigurno na tim dijelovima ako se bude radilo ciljano, ako se bude radilo projektno, ako ti novci koji su uloženi u HŽ Infrastrukturu, odnosno u održavanje infrastrukture, kao trgovačkog društva koje upravlja infrastrukturom, doduše to može biti posebna agencija. Postoje različiti slučajevi kako je to definirano u Europskoj uniji, znači ako ti novci ciljano budu ulagani onda će i ta pruga na pojedinim koridorima koji će biti skuplji, a s razlogom skuplji biti u boljem stanju, sigurnost putnika veća, na kraju krajeva atraktivnija za prijevoz. NO, tu se nismo previše odmakli od onog ključnog problema a to je nečinjenja praktički ničeg da bi se ja bih rekao, problem Hrvatskih željeznica, HŽ Holdinga riješio. Već sam rekao da nema novaca za ulaganje u infrastrukturu, jer velika masa toga mora ići na plaće. Već sam spomenuo da se odustalo i u Ministarstvu ministra Kalmete od restrukturiranja Hrvatskih željeznica. Već sam spomenuo da će sa iznosom sredstava Nacionalnog programa za održavanje željezničke infrastrukture jednostavno neće biti dovoljno novca da se riješe gorući problemi i dovodimo se s tim pristupom nečinjenja baš kao i u brodogradnji, pristupom ulaganja bez efekta ja bih rekao rasipanja novca građana do 2013. godine, do potpune liberalizacije za dvije godine. Što će se napraviti? Da li je realno da će se Cargo promet privatizirati? Pa pitanje je tko bi ga htio kupiti? Zašto bi netko kupovao kada ovdje može specijalizirati konkurenciju.
Uvaženi zastupniče, oprostite moram vas ovdje upozoriti, riječ je o izvješću Agencije za regulaciji tržišta željezničkih usluga, a ne o izvješću stanje na Hrvatskim željeznicama. To je posebno izvješće koje dolazi i o kojem će Sabor raspraviti, pa vas molim da se držite teme. Hvala lijepa.
Poštovani potpredsjedniče SAbora, kao sastavni dio izvješća o regulaciji tržište željezničkih usluga nalazi se i potpis državnih potpora u sustavu HŽ-a koji se odnose na sva poduzeća unutar HŽ holdinga. Samim time smatram da je iznimno važno ukoliko nekoliko stotina milijuna kuna ili preko 2 milijarde kuna u kompletan željeznički sustav ide iz džepova građana da upravo i pod ovom točkom govorimo upravo o novcima koji idu iz džepova građana. tako da vas evo u tom dijelu.
Mislim da ste preširoko shvatili točku, držite se vi ipak izvješća agencije pa ćemo biti na redu.
O.k. dakle, agencija je tu da regulira tržište. Apsolutno ne. i sada npr. javi se Cargo prijevoznik agencije, jer kome će se drugom javiti ako neće agenciji, javi se taj Cargo prijevoz. E sada kada se javi Cargo prijevoznik koji je vanjski a kakav će drugi biti ukoliko želi biti konkurent onda mu agencija izda dozvolu na određenim prometnim koridorima, sukladno nužnim uvjetima propisanim pravilnikom i direktivama Europske komisije, svim onom što stoji. Ima tzv. i dodatne kriterije odnosno dodatna pravila prema kojima mora tarifirati električnu energiju i ostale stvari, i taj Cargo operater koji je konkurent domaćem operateru, npr. uzimam primjer specijalizira da iz Kutine prevozi teret. A u Hrvatskoj 20% kupaca u Cargo prijevozu u teretnom prijevozu vlakovima čini 80% toga prometa. Ne 20% nego 20 kupaca. I sada Cargo tvrtka koja se javi agenciji da bi dobila dozvolu koja specijalizira određenu djelatnost ima samo 20 kupaca kojima se mora obratiti i sniziti cijenu i ponuditi jeftiniju cijenu na tržištu. Naravno tu cijenu ne može regulirati ova agencija, nego ova agencija brine tako da tarifira određenu infrastrukturu. I sada pazite što se dogodi. Imate Cargo prijevoz u kojem radi 2 tisuće 400 ljudi u Hrvatskoj u hrvatskoj tvrtki u HŽ holdingu. I dođe Cargo prijevoznik kojeg ne zanimaju tri vagona godišnje drva iz Zaboka koji se furaju u Luku Rijeka ili preko Slovenske granice kojem to nije interesantno nego specijalizira prodaju svojih Cargo usluga sa ovih 20 klijenata koji čine 80% svih tržišta i uzmu 80% Cargo prometa u RH, teretnog prometa. E sada, ako oni uzmu 4/5 ukupnog Cargo prometa to znači da je 4/5 koji je do sada imala hrvatska tvrtka viška njima odnosno da nemaju više načina kako to financirati. To znači da od ovih 2 tisuće 400 ljudi koji rade u Cargo 4/5 tih ljudi viška. O tome govorim. Govorim o tome da će ukoliko se ne prilagodi HŽ a sve je manje vremena za to i potpuno je to neizvjesno, čak osobno na ovakav način ne mogu biti, neću ni reći ni uvjeren nego ni blagi optimist u tom pogledu, velik broj ljudskih sudbina, radnika doći u pitanje, jer sa željeznicom i sa željeznicom povezanim poduzećima u vlasništvu HŽ holdinga radi 17 tisuća ljudi, 17 tisuća ljudi hrane svoje obitelji. I ukoliko se tom problemu ne pristupi ozbiljno mi ćemo kao i u određenim drugim sektorima kao npr. u brodogradnji imati velikih problema. Oni se još ne vide ali će se manifestirati. To je tzv. politika odgađanja rješavanja problema, jer poslije će netko drugi doći i on će se time baviti. No sve to u konačnici ostaje u amanet ovom narodu, zemlji i to će na kraju naši građani u sljedećim generacijama da li zemljom da li nekim drugim resursom, da li radom, da li time što će biti specijalizirani za samo određena zanimanja i moći će raditi samo određene poslove morati platiti. I to je ta politika nerješavanja problema i ona definitivno nije dobra i uvijek kada je prilika govoriti o onome što nas čeka uvijek kada je prilika govoriti o sudbini 17 tisuća radnika u HŽ-u i povezanim društvima, mislim da to moramo raditi pa makar na redu bilo i Izvješće Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je klub HDSSB-a uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. kolegice i kolege zastupnici. Na stranici 22. ovog godišnjeg ili ajde da kažem par mjesečnog izvješća o radu Agencije jer toliko je zapravo djelovala agencija i toliko je bila konstituirana vremenski, Agencija za regulaciju tržišta željezničkih usluga u 2009. godini piše dakle na 22. str. "Na željezničkom tržištu različiti su subjekti dionici od državnih upravnih organizacija i regulatornih tijela do upravitelja infrastrukture i prijevoznika" Pod broj 1 to je Uprava željezničkog prometa Ministarstva mora, prometa i infrastrukture. Nadalje, to je upravo ova Agencija za regulaciju tržišta željezničkih usluga pa onda Agencija za sigurnost željezničkog prometa, pa onda Uprava prometne inspekcije Ministarstva mora, prometa i veza. I na kraju je sustav hrvatskih željeznica koja ima svog upravitelja i upravljačku strukturu, nadzornu strukturu i druge organe. Kada se čita ovo izvješće kaže nije bilo žalbenih postupaka, dakle nije bilo ni razloga zapravo postojanja niti konstituiranja iako je to direktiva i direktive, bijela knjiga itd. Europske unije, kako je narečeno i u ovome tekstu. Pitam se jesmo li mogli odluku o konstituiranju i konstituiranje ove agencije uraditi ili učiniti krajem 2010. i da zbog toga u poglavlju 14. nemamo problematike u svezi pregovora s Europskom unijom ili pak u siječnju evo ove godine kada znamo, bar se tako najavljuje iako ne bih htio biti skeptičan, da će pregovori završiti u lipnju 2011. Netko kaže kao za Regicu da, a netko kaže ne. Lipanj 2011., jel. Sama Agencija za regulaciju tržišta željezničkih usluga naslonjena je i na rad Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Prema tome, netko bi rekao da su usko povezane. Dakle, kada vidimo tko sve nadzire i tko se sve od ministarstva pa do agencija, uprava željeznice bavi ovom problematikom te da zapravo agencija nije ni imala nijedne žalbe niti rješavala, ne znam kako će biti u 2010. godini, možda netko i zna, ima li u toj godini uopće žalbenih postupaka ako znamo da je HŽ zapravo trenutno jedini operater i njene firme koje se nazivaju uz onu infrastrukturu HŽ, HŽ-Vuča vlakova, HŽ-Cargo, HŽ-Putnički prijevoz i HŽ-Holding. Kome će se tko žaliti, tko je s kim nezadovoljan to je teško reći. Točno je da se očekuje liberalizacija željezničkog prijevoza i željezničkih usluga ulaskom u EU, ali daj Bože da bude zainteresiranih za prijevoz na našim prugama, poglavito stoga što u zadnje vrijeme smo svjedoci, evo nije prošlo ni 6 mjeseci kako je ukinuto više pruga ili kako kažu privremeno je obustavljen promet na više pruga u Republici Hrvatskoj. S obzirom da ste vi u ovom izvješću opširno pisali, s obzirom da niste imali žalbe i svog posla, pravoga posla zbog čega Agencija i postoji, onda ste opisali ja bih rekao cjelokupni sustav i djelovanje Hrvatskih željeznica i svih ovih d.o.o.-a, od vuče vlakova, karga, putničkog prijevoza, holdinga itd. Slobodan sam reći da je između ostalih ukinuta, dakle osim pruge Sirač-Daruvar ukinuta je pruga Našice-Pleternica. Točno je da kroz Hrvatsku je određena, da su određena tri glavna koridora: koridor 5B koji spaja Botovo na državnoj granici s Mađarskom sa Zagrebom i Rijekom, koridor 5C koji spaja dakle koridor 5 počinje u Kijevu u Ukrajini, a završava u Pločama i koridor 10, ja bih rekao glavni koridor kroz Hrvatsku koji ide u smjeru istok-zapad, od slovenske granice pa do našega Tovarnika u našemu Srijemu i spaja dalje istočne države istočnog Balkana sa zapadnom Europom. No, zar je nakon pritiska i političkih ucjena pomalo, ajde nemoj da opet drastično ovo ne shvatite, i političkih utjecaja unutar same Vlade gdje sa područja Bjelovarsko-bilogorske županije imamo i više ministara i ostalih državnih tajnika, da je pruga Sirač-Daruvar odlučena za brzu rekonstrukciju, a o pruzi Našice-Pleternica koja spaja Slavoniju sjever-jug sa Novom Kapelom, Požegom, nema niti riječi niti ima naznaka da će uopće biti više ikada u mreži Hrvatskih željeznica. Možda nije danas tema kako bi to primijetio potpredsjednik Sabora, on voli nas kritizirati, ali gospodo ovdje piše i da na stranici 24 da djelatnost ARTZU, dakle Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga piše i izvješće o mreži. Dakle izvješće o mreži je u sklopu djelovanja ove agencije. S obzirom da je reklo bi se s jedne strane Agencija uštedila u radu, iako je predviđeno milijun i pol kuna ona je utrošila 57%, 780, 790 tisuća, a s druge strane bi se reklo da je potrošila toliko jer je zapravo funkcija utroška tih sredstava nevidljiva. Gotovo da ne … [[Govornik se ne razumije.]] kao nepotrebna i s obzirom na to da veliki broj agencija, zavoda, ureda i ostalih tijela koja postoje te na najavu i premijerke i cijele Vlade da će raditi na uštedi pri spajanju agencija, smanjivanjem broja agencija itd., mislim da i ova od agencija da je mogla barem u ovom vremenu i onom u kojem je ovo izvješće pisano biti jedna od tih agencija koja je mogla ući u sustav racionalizacije mreže agencija u Republici Hrvatskoj. A samo izvješće s obzirom da nema žalbenih postupaka i da su ovdje pobrojani samo poslovi i organizacija željeznice u Hrvatskoj je takvo da zapravo ne bismo trebali ni glasovati pa klub HDSSB-a će biti suzdržan po ovom izvješću. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu prvi je zastupnik, uvaženi Milivoj Škvorc. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, predsjedniče upravnog vijeća, kolegice i kolege. Na našim se klupama nalazi prvo kao što smo vidjeli iz sažetka zapravo tehničko izvješće Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga i slažem se da je riječ o takvoj vrsti izvješća s obzirom da se odnosi na svega 5 mjeseci rada u 2009. godini u kojoj je Agencija konstituirana, tako da je normalno da se glavnina odnosi upravo na samo konstituiranje i poslove vezane uz opremanje zapošljavanje i uopće za početak funkcioniranja. Ova Agencija osnovana je s ulogom nadziranja liberalizacije našeg željezničkog prometa a ono se znamo odvija pod utjecajem dviju važnih činjenica. Prvo, to su naši pretpristupni pregovori i potreba usklađivanja svih područja politika s pravnim okvirima Europske unije. A drugo potreba strateškog razvoja i modernizacije željezničkog prometa kod nas. Osnovna ideja bila je stvaranje jednog nezavisnog regulatora tržišta koji bi u trenutku liberalizacije tržišta koji nas očekuje mogao neovisno o subjektima koji sudjeluju na željezničkom tržištu i neovisno od titulara vlasničkih prava nadzirati pravila tržišnog natjecanja. IZ ovog Izvješća je vidljivo da se to postiglo i da je novoosnovana Agencija bez obzira što se na našem tržištu još nisu pojavili novi željeznički prijevoznici već izvršila određene analize stanja, te pokrenula neke aktivnosti u ovoj pripremnoj fazi liberalizacije a sve kako bi se sustav na to na vrijeme prilagodio. U ovom Izvješću vidljive su tako aktivnosti vođene na prikupljanju podataka o subjektima koji postoje danas na tržištu ali i o upraviteljima željezničkom infrastrukturom a to su ocjene te preporuke u kojima je Agencija u ovom kratkom vremenu svoga djelovanja nastojala poticati promjene koje će dovesti do transparentnih uvjeta na željezničkom tržištu u Republici Hrvatskoj. Uz ekonomske pokazatelje o sadašnjem stanju na tržištu, opisu svih sudionika kod prijevoznika, upravitelja infrastrukturom sustava Hrvatskih željeznica do regularnih tijela i nadležnih ministarstva, izloženih pravnih okvira u Hrvatskoj i Europskoj uniji, kojima su uređeni odnosi na ovom području, sudjelovanje u programu FARE 2006. i suradnja s regulatornim tijelima na području Europe, te stvorena promatračka funkcija u radnoj grupi regulatornih tijela Europske komisije, a sve je to sastavni dio ovog Izvješća, daje za pravo misliti kako će Agencija ispunjavati ulogu zbog koje je osnovana. Tim prije što se zna kako je za Hrvatsku itekako važno uspostaviti željezničko tržište koje će biti konkurentno na način da vrati dio izgubljenog prometa koji je zbog rata prešao i drugim koridorima. I da bi taj razvoj trebao doprinijeti privlačenju pomorskog prijevoza tereta te razvoju naših luka od kojeg razvoja puno očekujemo. Nadamo se da nas u budućnosti upravo to očekuje. Podržat ću ovo izvješće.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Niko Rebić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodo iz Agencije, državni tajniče, kolegice i kolege. Ova Agencija za regulaciju tržišta željezničkih usluga osnovana je 2009. godine i ovo je u Sabor došlo prvo Izvješće koje se odnosi za 4, 5 mjeseci u 2009. godini. Ja mogu kazati da se radi o kvalitetnom izvješću koje ima dosta široku podlogu sa puno podataka jer treba biti realan i kazati da 2010. pa i 2011. pa čak i 2012. godina biti će tek dobra priprema da se Hrvatsko tržište željezničkih usluga prilagodilo za jednu dobru Europsku utakmicu. Sada u ovom trenutku sve da želimo, da Agencija radi kvalitetno moramo konstatirati da je tržište željezničkih usluga imamo monopol zapravo Hrvatskih željeznica. A to znači ne samo što nema novih zahtjeva, nego nismo imali niti jednog novog pružatelja usluga. E sada nije potpuno točno da mi nemamo nikakvo tržište željezničkih usluga, mi zapravo imamo dakle, tržište željezničkih usluga jer smo Hrvatske željeznice odlukom Vlade pretvorili putnički, teretni, vuču, Holding dakle imamo nekakvo tržište ali to tržište je još uvijek daleko od onoga što bi trebalo biti. Mislim da bi Agencija u ovoj razvoj fazi trebala odigrati veliku ulogu da bi se omogućilo priprema da sva ova naša 4 nabrojana trgovačka društva, što se bolje pripreme za ono što dolazi, to je dakle jednu Europsku utakmicu. Moramo naravno voditi računa da u ovim društvima radi gotovo preko 17 tisuća radnika, i dakle da je to jedno važno i osjetljivo pitanje. Ovo ja naglašavam da ovo usklađivanje zakonodavstva je važno ali je jednako važno da za potrebe strateškog razvoja i modernizaciju željezničkog prometa u Republici Hrvatskoj da će ova Agencija odigrati jednu pozitivnu ulogu i da će u smislu u narednom razdoblju dakle, sve ovo što ste ovdje predložili da ćete raditi, ja se da će tako i biti i zato ću podržati ovo vaše izvješće.
Zahvaljujem. Na redu uvažena zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Na samom početku svog izlaganja o ovom Godišnjem izvješću o radu Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga koji se odnosi na drugi dio 2009. godine. Reći ću da ću podržati ovo Izvješće mada u stvari nisam baš skroz zadovoljna sa njime. Moja primjedba prva je to da i ovaj put dosta kasno raspravljamo o ovom Izvješću. Izvješće se odnosi na 2009. godinu. Sada je već sredina veljače 2011. godine i mislim da bismo o ovakvom tipu izvješća trebali ipak puno ranije raspravljati, odnosno tijekom 2010. godine i to po mogućnosti negdje sredinom 2010. godine. Želim reći da je Izvješće dobro napisano u smislu davanja točnih i preciznih informacija, odnosno brojeva vezanih uz situaciju glede željeznice u Republici Hrvatskoj. Ali ono što smatram da nedostaje u ovom Izvješću je jedna kritička ocjena stanja postojeće željezničke infrastrukture u Republici Hrvatskoj te stanja voznog parka u Republici Hrvatskoj, te prijedloga nekakvog u smislu poboljšanja i mjera za poboljšanje ove situacije. Činjenica je da smo mi zakonom kojim je utemeljena ova agencija napravili određene nužne korake u smislu liberalizacije tržišta željezničkih usluga u Republici Hrvatskoj. Međutim, ono što je također potrebno za napomenuti kada govorimo o ovoj problematici je da je Republika Hrvatska odnosno naše hrvatsko poduzeće Hrvatske željeznice apsolutno nespremno za liberalizaciju tržišta željezničkih usluga. Situacija je jednom riječju u principu katastrofalna zbog toga što mi nemamo modernu infrastrukturu. Naša infrastruktura je zastarjela, našim prugama prometuju vlakovi brzinom i nekakvih 30, 40 km/h. Na jako malenom broju pruga mi uopće imamo mogućnosti da prometuju ovi nagibni vlakovi. Znači, nemamo infrastrukturu koja bi bila moguća za prihvat ovih modernih vlakova koji voze po dosta velikim brzinama. A s obzirom na to da se ipak nešto radi na modernizaciji infrastrukture željezničke, postavlja se pitanje što će biti ukoliko mi moderniziramo našu željezničku infrastrukturu i stvorimo određene uvjete i preduvjete da se po našim prugama mogu početi voziti, znači operateri koji imaju znatno modernije i kvalitetnije vlakove od nas ukoliko nećemo paralelno sa modernizacijom postojeće infrastrukture raditi i na modernizaciji našeg voznog parka. A vidimo da je u proteklih nekoliko godina napravljeno skoro pa ništa po tom pitanju. Naime, otkako smo nabavili ove nagibne vlakove ne vidim da se nešto puno napravilo u smislu modernizacije našeg voznog parka i mislim da je to jako, jako loša situacija za ovu podružnicu Hrvatskih željeznica koja se bavi sa putničkim prijevozom, a bojim se da situacija nije puno bolja ni što se tiče znači vuče, ni što se tiče teretnog prometa odnosno carga. Iako su se, znači stvorili određeni uvjeti za liberalizaciju tržišta željezničkih usluga u Republici Hrvatskoj još nije pokazan nikakav interes za to da našim, znači prugama počnu prometati i drugi operateri. Postavlja se pitanje zašto s obzirom na to da u izvješću stoji da je visina pristojbe u Republici Hrvatskoj jedna od najnižih u Europi. Mislim da je jedan od razloga zbog kojeg nema interesa za, znači prometanje drugih operatera po našim prugama. To što je situacija sa infrastrukturom loša, što sam naglasila malo prije tu je također i pad gospodarskih aktivnosti. Nemogućnost konkuriranja cijenama jer država još uvijek subvencionira ovaj putnički prijevoz, pa onda u tom smislu i nije baš nekakva situacija da drugi operateri pronalaze u tome nekakav jako veliki interes. No kažem, jednog dana ćemo mi modernizirati i to sa državnim novcem naše pruge, stvorit ćemo preduvjete da po njima prometuju i visoko kvalitetni vlakovi i drugi operateri. Međutim, bojim se da naš vozni park neće biti dorastao toj situaciji i da će se tada Hrvatske željeznice naći u jako ozbiljnoj situaciji. I ja bih voljela da u budućim izvješćima u stvari imamo nešto malo kritičniji osvrt na ovu situaciju i da se na neki način i može nazvati, bez obzira što to nije u stvari predmet interesa ove agencije da vidimo nekakvo svjetlo na kraju tunela. Jer sadašnja situacija što se tiče Hrvatskih željeznica doista nije baš jako ružičasta.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Živko Nenadić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani kolege. Budući je agencija praktički tek osnovana u 2009., a ovo je Izvješće za 2009. I budući još uvijek nemamo pravog tržišta željezničkih usluga ja bih na neki način ovo Izvješće nazvao izvješće za ustroj agencije i izvješće za pripremu željezničkog tržišta što je također potpuno u redu. Jer očekujući pristup Republike Hrvatske u Europsku uniju i primicanje liberalizaciji tržišta željezničkih usluga najvažnija nam je modernizacija željezničkog prometa. Dakle, spremnost naših željezničkih usluga za tržišnu utakmicu. I baš u tom procesu ja vidim značajnu ulogu agencije kao neovisnog regulatornog tijela za razliku od HNS-a, nisam dobro slušao, i SDP-a koji smatraju da je nepotrebna agencija. Ja baš smatram da je potrebita, jer agencija ima vrlo važne uloge kao što su čuli smo postupak po žalbama željezničkih prijevoznika na odluke upravitelja infrastrukture. Ima nadzor nad pregovorima upravitelja infrastrukture i prijevoznika u visini pristojbe. Ima nadzor nad kvalitetom pružene usluge željezničkih prijevoznika. Daje suglasnost na imenovanja i razrješenja. I možda najvažnija analizira i prati stanje konkurentnosti na tržištu željezničkih usluga. Dakle, ovo su sasvim dovoljni razlozi da već sad agencija treba postojati, a ne čekati 2013. godinu. Dakle, ovo predlažem da se i podržavam i ovo Izvješće, a naravno u narednim godinama očekujem ono pravo izvješće, odnosno pravoj borbi tržišnoj.
Zahvaljujem. I na redu je uvaženi zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, predstavnici Agencije, kolegice i kolege. Ovo Izvješće za pola godine je ja bih rekao više upozorenje svima nama, s jedne strane Vladi, s jedne strane nama zastupnicima u Hrvatskom saboru, kad pokušamo procijeniti što će se u narednih nekoliko godina događati u željezničkom prometu. I evidentno je da u naredne dvije godine ovo će biti agencija koja će biti kadrovski osposobljena, materijalno osposobljena, aktima osposobljena, povezana ono što je vrlo važno sa sličnim agencijama u Europskoj uniji i u biti imat ćemo po meni jednog solidnog i kvalitetnog regulatora. Što znači imat ćemo tijelo koje će itekako na tržištu željezničkih usluga postupati onako kako to očekuje Europska unija. Njihovo izvješće za ovih pola godina više su se okrenuli stanju na Hrvatskim željeznicama, da bi u biti svima nama skrenuli pozornost da probamo ocijeniti, agencija će biti izvrsna, dobro organizirana, osposobljena, a kako nam je Hrvatska željeznica za to tržišno natjecanje. Da li naše Hrvatske željeznice će biti u stanju, u biti podnositi ja bih rekao rad ove agencije? Koliko će kvalitetan rad ove agencije imati negativnog utjecaja na Hrvatske željeznice? I podaci koje smo dobili, koji govore o stanju na željeznici, nešto su što svakog od nas trebaju zabrinuti. Zaista nas trebaju zabrinuti. Ocjena svih nas, ja vjerujem da u naredne dvije godine Hrvatske željeznice neće moći trpiti rješenja agencije. Bit će nespremna za tržišnu utakmicu. Bit će udaljena sa prostora tržišne utakmice, i to na infrastrukturi koju će financirati Republika Hrvatska. To su podaci koje možemo pročitati u ovom izvješću, to su podaci ako se vratimo pred prošlu sedmicu na izvješće o načinu korištenja potpora, to su podaci koje možemo pročitati u izvješću Svjetske banke koja nam pomaže u konsolidaciji Hrvatskih željeznica. Prema tome evidentno je da teretni promet neće biti u tržišnoj utakmici, da sav promet koji će se događati u Republici Hrvatskoj, koji će ići kroz hrvatske luke, tranzitno preko ja bih rekao koridora europskih, najvjerojatnije Hrvatske željeznice, s obzirom da neće udovoljavati kriterijima tržišnog natjecanja neće biti u stanju konkurirati, neće dobiti posao. To je nešto što je alarmantno za svih nas, još uvijek imamo dvije godine da probamo vidjeti a što učiniti. A dobro znamo što su problemi. Problemi su nerješavanje strukturnih promjena, još uvijek imamo masu neosnovnih djelatnosti koje nismo ni zatvorili, ni privatizirali, ni prenijeli na nekog, još uvijek imamo niz obveza po socijalnim ugovorima sa tim trgovačkim društvima, nije ulagano u obnovu, još uvijek neracionalnosti u biti financiramo sa našim potporama. I zaključke vezano za ovakvo jedno izvješće mi bi morali usmjeriti na niz planskih aktivnosti a što u naredne dvije godine učiniti u domeni putničkog i u domeni teretnog prometa. Ako to ne učinimo, ti odgovornosti za to što će se događati bit će i na Hrvatskom saboru, jer evidentni su podaci s kojima raspolažemo da nam Hrvatske željeznice neće strukturno doživjeti sve ono što treba da bi mogli biti konkurentni europskim takmacima koji i sada su daleko, daleko spremniji nego mi. To je možda i razlog da eto zaključimo da bi bilo dobro, s obzirom na ovo izvješće da jedan od zaključaka Hrvatskog sabora bude tematska rasprava o stanju na željeznici, i modernizacija Hrvatske željeznice, i pripreme za tržišnu utakmicu 2013. Bez takve rasprave u Hrvatskom saboru sumnjam da u ovakvim teškim vremenima nešto se bitno može promijeniti. I ja moram reći da ovo jedno ovakvo izvješće, barem kod mene, je pobudilo itekakvu brigu da nismo spremni za ulaganja u željeznicu, da nismo spremni za osposobljavanje željeznice i da ćemo 2013. imati sa komisijom itekakvih problema, i njihovom izvješću, jer će biti daleko sposobniji od željeznice.
Zahvaljujem. U ime, završno u ime Vlade, uvaženi Danijel Mileta, državni tajnik u Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i poštovane saborske zastupnice i saborski zastupnici. U principu ja se mogu dotaći onog dijela kad se govorilo o Hrvatskim željeznicama kao takvima, što se tiče same agencije tu je saborska zastupnica Petir odgovorila praktički na nedoumice koje su imali iz Kluba zastupnika HNS, HSU. Mislim da je kolega, zastupnik Škvorc odgovorio također vezano za HDSSB, a apsolutno stoji ova primjedba saborske zastupnice Holy da je ovo izvješće trebalo doći ranije i ubuduće će izvješća i dolaziti ranije. A što se tiče samoga stanja u Hrvatskim željeznicama, Hrvatske željeznice to je sustav koji se stvarao desecima godina, stvorio je svoju određenu korporativnu kulturu i ne može se promijeniti preko noći. Ne treba također zaboraviti da je Hrvatska bila pod okupacijom, mi imamo nešto više od 2 tisuće i 700 kilometara željezničkih pruga, od toga je jedna trećina, dakle skoro 900 njih bilo na okupiranom području i praktički devastirano. Također, tako je, skupo je obnavljati željezničku prugu, a financijska sredstva su ograničena. Također moram se osvrnuti na konstataciju saborskog zastupnika Bernardića da mi nećemo od Europe dobivati sredstva za obnovu željezničke infrastrukture, već da to moramo mi sami raditi putem proračuna. To apsolutno ne stoji. Dakle mi predviđamo da ćemo iz fondova Europske unije dobivati godišnje oko, vezano za promet oko 350 milijuna eura, od čega bi 250 milijuna eura moglo biti, ako budemo imali spremne projekte upravo ciljano za željezničku infrastrukturu. Prvi korak reorganizacije i restrukturiranja Hrvatskih željeznica dogodio se upravo Zakonom o podjeli trgovačkog društva HŽ Hrvatske željeznice, a drugi korak je u tijeku. Svako trgovačko društvo iz HŽ holdinga je dobilo smjernice za određenu reorganizaciju, odnosno restrukturiranje. Također možete primijetiti da se na kadrovskom nivou dosta toga i napravilo, a onaj koji uzme financijska izvješća pojedinih trgovačkih društava u ruke, većina njih, vidjet će da je to pozitivan trend. Naravno ne bježim od toga da ima pojedinih trgovačkih društava, pogotovo firmi kćeri koje nisu baš u tako zavidnoj situaciji. No, u svakom slučaju Vlada Republike Hrvatske, odnosno Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture itekako brine o Hrvatskim željeznicama i apsolutno smo uvjereni da će Uprava Hrvatskih željeznica potpomognuta sa ovim ministarstvom i ovom Vladom itekako uspjeti 2013. godine kada nastupi liberalizacija tržišta, a to je ujedno i odgovor na nedoumicu ili pitanje saborske zastupnice Holy zašto nema drugih. Dakle, tržište je zatvoreno za trgovačka društva iz HŽ Grupe jel'. Dakle, mi smo uvjereni da ćemo ovim koracima i ovim smjernicama i ovim što se dosada već napravilo, a kažem ponavljam može se vidjeti i u financijskim izvješćima da ćemo biti itekako spremni, odnosno trgovačka društva iz HŽ Grupe itekako spremna za stranu konkurenciju. Što se tiče možda još obnove pojedinih pruga, neminovno je da su cestovni prijevoznici na pojedinim dionicama praktički preuzeli primat,da su tu oni troškovno efikasniji i da jednostavno nema putnika na pojedinim dionicama. Naravno, to nije opravdanje da se te dionice pruga koje su privremeno zatvorene ne obnove, ali kao što je svima poznato financijska sredstva su nam ograničena. Toliko od mene. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi Goran Matešić, predsjednik Upravnog vijeća Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo zaključno, zahvaljujem na primjedbama, kritikama, sugestijama. Jedan dio rasprava je izašao iz nadležnosti agencije što je sasvim razumljivo i tek u budućnosti ćemo skupa sa razvojem tehnologije izvješća svi skupa učiti jer je ovo nova djelatnost kako, što sve spada u nadležnost agencije i kako se ona ostvaruje. Kratko, u odnosu na neke primjedbe veza Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja i ove agencije je nedvojbena, ali nadležnost je posve odvojena. U pravu ste da ovom izvješću nedostaje kritička ocjena stanja na tržištu, ali ono je bitno tehničko već izvješće za 2010. koje je u visokom stadiju pripremljenosti i će takvo stanje sadržavati. To je zapravo pretežni dio nadležnosti agencije, ne toliko žalbeni postupak i tako otprilike situacija i kod drugih regulatora. Ovaj ekonomski regulator kao i na području drugih tržnih industrija se ogleda prije svega u pripremi i osiguranju uvjeta na tržištu. Trebalo bi kazati što je i nekako rasprava pokazala da treba razlikovati ulogu Vlade kao vlasnika željeznice i državnih željeznica od onoga koji potiče tržište željezničkih usluga. Mi ovdje govorimo, kad govorimo o Izvješću agencije o ovoj ulozi poticatelja i o tržištu. Istina, jedan dio podataka iz ovog izvješća je samo ponavljanje i replika podataka koji su dobiveni od sudionika iz željezničkog tržišta i oni nisu izvorni podaci agencije. Agencija ima obavezu opisati stanje i kazati tko su sve igrači, koja je njihova uloga. Dakle, igrači na željezničkom tržištu i otud taj dio koji se ponavlja i objašnjava. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Izvješće o radu Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga za 2009. godinu. Predlagatelj: Agencija za regulaciju tržišta željezničkih usluga. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu Vlade i saborskog radnoga tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Izvješće o radu Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga za 2009. godinu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovo izvješće odnosno zaključak je prihvaćen većinom glasova, 92 glasa za, 2 suzdržana i 7 protiv u tekstu podnositelja.
Za točku 3. i 4. nemamo uvjeta da ih sada raspravljamo pa prelazimo na točku 5., to je - Izvješće o radu Državnog ureda za reviziju za 2010. - Izvješće o obavljenim revizijama - Izvješće o obavljenim revizijama-posebni dio Predlagatelj Državni ured za reviziju. Podnositelj izvješća je Državni ured za reviziju RH na temelju članka 11. o Državnoj reviziji. Prijedlog izvješća primili ste poštom, a materijal i izvješće o obavljenim revizijama-posebni dio primili ste osobno. Podsjećam da smo na prijedlog Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost odlučili skinuti oznaku tajnosti s Izvješća o obavljenim revizijama-posebni dio. Raspravu su proveli Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu, Odbor za financije i državni proračun, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, Odbor za obranu, Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Ivan Klešić, Glavni državni revizor. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, štovane zastupnice i zastupnici. Pred vama je Izvješće o radu Državnog ureda za reviziju za 2010. godinu i Izvješće o obavljenim revizijama. U Izvješću o radu za 2010. godinu daju se podaci o organizaciji, zaposlenicima, materijalnim uvjetima rada ureda, o aktivnostima na provedbi strateškog plana, međunarodnoj suradnji te o izvršenju plana, izvršenju programa rada za 2010. godinu. Zatim, broju obavljenih revizija i izraženih mišljenja o financijskim izvještajima i poslovanju subjekata. Kao i ranijih godina u izvješću se daje sažetak nalaza i preporuka obavljenih revizija prema grupama subjekata. Kao što vam je poznato tijekom 2010. godine donošenjem promjena Ustava RH ured je, pa time i ovlašteni Državni revizori RH, dobio još jednu značajnu ulogu te pravni i društveni autoritet. Prema Ustavu ured je najviša revizijska institucija RH koja je samostalna i neovisna u radu. Za obavljanje poslova iz svoje nadležnosti ured samostalno donosi Godišnji program i plan rada kojim se utvrđuju subjekti revizije. Za izbor subjekata revizije u 2010. godini kao i prethodnih godina primijenjeni su sljedeći kriteriji: prvi, zakonska obveza revizije. Zatim, vrsta mišljenja o financijskim izvještajima i poslovanju izražena u prethodnoj reviziji. Zatim, materijalna značajnost, broj podnesenih kaznenih prijava, zahtjeva i zamolbi za provedbu revizije po pojedinom subjektu te prikupljeni podaci i saznanja od drugih institucija i javnih medija. Kao što znate prema odredbama Zakona o državnoj reviziji, revizija se obvezno svake godine obavlja za državni proračun, fondove, odnosno zavode na državnoj razini te za proračune lokalnih jedinica. Sve druge revizije obavljaju se u skladu s Godišnjim programom i planom rada našeg ureda. Zakonom je propisana nadležnost ureda koja je usklađena s međunarodnim standardima, smjernicama EU i s dobrom praksom tržne revizije u drugim razvijenim europskim zemljama. Ovdje posebno naglašavam da kao i u većini drugih razvijenih demokratskih zemalja i u RH Državna revizija nema ovlasti za poduzimanje kaznenim mjera i sankcija niti ima mehanizme prisile. To je u nadležnosti drugih institucija s kojima Državna revizija surađuje prije, u tijeku i nakon provedbe revizije. Suradnja obuhvaća razmjenu dokumenata izvješća te davanje odgovora na upite i mišljenjima o predmetima revizije. Tako je u ovom izvještajnom razdoblju ostvarena suradnja sa 113 predmeta u okviru provedbe mjera iz akcijskog plana uz Strategiju suzbijanja korupcije s ciljem afirmacije pristupa nulte tolerancije na korupciju. Osim objektivnog utvrđivanja činjenica o poslovanju subjekata te davanju naloga i preporuka za poboljšanje njihovog poslovanja, zadaća ureda je i izvijestiti Hrvatski sabor i javnost o načinu raspolaganja javnim sredstvima. Nakon rasprave u Hrvatskom saboru izvješća su dostupna hrvatskoj javnosti putem interneta na web stranicama našega ureda. Jedna od važnih zadaća Državne revizije je i praćenje izvršenja i naloga i preporuka kako bi se nepravilnosti ispravile odnosno kako se ne bi ponovno ponavljale. Praćenje se provodi očitovanjem na izvješće o roku 8 dana, očitovanje o učinjenom u roku 60 dana od uručivanja izvješća te provjerom početka svake sljedeće revizije. Državni revizori provjeravaju koji su nalozi i preporuke iz prethodne revizije izvršeni, koji su u fazi izvršenja odnosno po kojima nije postupljeno i to navode u izvješću. Ponavljanje nepravilnosti utječe naravno na izražavanje mišljenja. U ovom izvještajnom razdoblju ured je obavio 770 revizija od čega 444 financijske revizije kojom su obuhvaćeni financijski izvještaji i poslovanje subjekata te 325 uvida u proračune i financijske izvještaje od toga 315 lokalnih jedinica i 10 izvanparlamentranih političkih stranaka. Obavljena je i revizija godišnjeg izvještaja o izvršenju Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu. Također u ovom izvještajnom razdoblju ured je obavio i tisuću 763 uvida u završna izvješća o izvorima i visini sredstava utrošenih za izbornu promidžbu kandidata i zamjenika kandidata za općinske načelnike, gradonačelnike, župane i gradonačelnika Grada Zagreba o čemu je izvijestio Hrvatski sabor. Financijska revizija je obavljena za 25 korisnika državnog proračuna, 261 lokalnu jedinicu, 35 drugih korisnika proračuna, 68 trgovačkih društava u većinskom vlasništvu RH ili lokalnih jedinica, 18 neprofitnih organizacija, 18 nacionalnih parkova i parkova prirode, 4 projekta, 11 parlamentarnih političkih stranaka te 4 nezavisna zastupnika. Na temelju utvrđenih činjenica u postupku financijske revizije subjektima se izražavaju standardizirana mišljenja što i vi svi znate, a to je bezuvjetno, uvjetno, nepovoljno i suzdržano mišljenje. A o financijskim izvještajima i poslovanju 444 subjekta izraženo je 68 ili 15,3% bezuvjetnih mišljenja, 5 ili 1,1% nepovoljnih dok je za sve druge revidirane subjekte izraženo uvjetno mišljenje, a to je 371 ili 83%. Revidirana su javna sredstva u ukupnom iznosu 178 milijardi kuna, od toga se 150 milijardi kuna ili 89% se odnosi na proračunska sredstva državnog ili lokalnih proračuna. U okviru proračunskih sredstava prihodi državnog proračuna iznosili 137 milijardi kuna ili 85,8%, prihodi Grada Zagreba 6,9 milijardi kuna ili 4,3% dok su prihodi svih drugih lokalnih jedinca iznosili 15,8 milijardi kuna ili 9,9%. Osim proračunskih sredstava revizijskim postupcima bili su obuhvaćena i druga javna sredstva u iznosu 18,3 milijardi kuna, a odnose se na prihode trgovačkih društava u pretežitom vlasništvu RH ili vlasništvu lokalnih jedinca te neprofitnih organizacija. Uz porezne prihode vrijednosno najznačajniji prihodi državnog proračuna su doprinosi za mirovinsko i zdravstveno osiguranje, te za zapošljavanje. U 2009. godini doprinosi za mirovinsko osiguranje su ostvareni u iznosu 19,8 milijardi kuna. Doprinosi za zdravstveno osiguranje u iznosu 18,3 milijardi kuna, a za zapošljavanje 1,9 milijardi. Rashodi Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje u 2009. godini su iznosili 35 milijardi kuna, tako da su nedostatna sredstva u iznosu od 15,3 milijarde kuna nadoknađena iz drugih proračunskih prihoda i vlastitih prihoda zavoda. Za isplate mirovina izdvojeno 34 milijarde kuna odnosno 73,7% više od iznosa ostvarenih doprinosa. Rashodi Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje u 2009. su iznosili 22 milijarde kuna, a nedostatak u iznosu 4,3 milijarde kuna nadoknađen je iz drugih proračunskih prihoda koji su ostvareni od dopunskog zdravstvenog osiguranja i iz vlastitih prihoda zavoda. Nakon ovih okvirnih podataka o broju i vrsti revizija, izraženim mišljenjima te o iznosu ukupno revidiranih sredstava dopustite da iznesem podatke iz nalaza o obavljenim revizijama u ovom izvještajnom razdoblju. Najveći broj nepravilnosti kao i ranijih godina odnosi se na sustav unutarnjih financijskih kontrola, zatim planiranje i računovodstveno poslovanje, ostvarivanje prihoda i izvršavanje rashoda, te na postupke javne nabave. Kada je u pitanju sustav unutarnjih i financijskih kontrola, revizijom je utvrđeno da uspostavljeni sustavi još uvijek nisu u cijelosti integrirani u postojeće procese upravljanja osobito upravljanja proračunom što je utjecalo na pojavu nepravilnosti u njihovom poslovanju. Stoga sustav unutarnjih financijskih kontrola mora pronaći svoje pravo mjesto i ulogu u procesima upravljanja osobito upravljanja proračunom. Ured je na navedeno upozoravao tijekom obavljanja revizije posebice na odgovornost čelnika proračunskih korisnika za uspostavu i razvoj ovog sustava, te jačanju svijesti i njihovoj upravljačkoj odgovornosti kako bi se ostvarili ciljevi korisnika državnog proračuna i poboljšalo poslovanje s naglaskom na racionalno gospodarenje i trošenje proračunskih sredstava I u revidiranim trgovačkim društvima su prisutne slične slabosti u funkcioniranju postojećih sustava unutarnje kontrole dok u nekim društvima taj sustav nije niti uspostavljen. Što se tiče planiranja revizijom je utvrđeno da kod pojedinih proračunskih korisnika financijski planovi nisu realni ili cjeloviti iako su uočena poboljšanja uvođenjem programskog planiranja i pokretanjem inicijative za izvještavanje o postignutim ciljevima i rezultatima programa korisnici i dalje učestalo upućuju zahtjeve za preraspodjelu sredstava. U 2009. godini je prema odlukama Vlade i ministra financija preraspodijeljeno ukupno 3 milijarde 11 milijuna 388 187 tisuća kuna ili 2,3% proračunskih sredstava. Ured je upozoravao na važnost sveobuhvatnog i što realnijeg planiranja. S obzirom da su prema odredbama Zakona o proračuna proračunski korisnici odgovorni za utvrđivanje te potpuno i pravodobno prikupljanje prihoda i primitaka iz svoje nadležnosti potrebno je planirati sve prihode i primitke za koje je izvjesno da će se ostvariti radi mogućnost praćenja ostvarenja prihoda i poduzimanje radnji u slučaju kad se prihodi ne ostvaruju prema planiranom. Najčešće nepravilnosti u okviru računovodstvenog poslovanja kod proračunskih korisnika i trgovačkih društava i dalje se odnose na popis imovine i obveza koji kod pojedinih subjekata nije cjelovit, odnosno popisom se ne obuhvaća određena imovina i obveze ili se nakon obavljenog popisa ne obavlja usklađenje knjigovodstvenog sa stvarnim stanjem. Također, revizijom su uočene nepravilnosti i u evidentiranju poslovnih događaja. Revizijom prihoda utvrđeno je da kod pojedinih proračunskih korisnika nije pridavano dovoljno pozornosti naplati prihoda, dakle ne osiguravaju se podaci o nenaplaćenim potraživanjima i ne poduzimaju se sve zakonske mjere za njihovu naplatu što ima za posljedicu nepotpuno i nepravodobno prikupljanje proračunskih prihoda. Kod lokalnih jedinica je utvrđeno da se proračunska sredstva ne koriste u skladu s propisanim namjenama. Ukupno ostvareni namjenski prihodi i primici revidiranih lokalnih jedinica iznose 9.038,785,658 kuna. Za propisane namjene utrošeno je 8.182,986,695 kuna, a za pokriće drugih rashoda poslovanja mimo utvrđenih namjena utrošeno je 374,059,810 kuna ili 4,1% od ukupno ostvarenih namjenskih prihoda i primitaka. U odnosu na prethodnu godinu to je više za 195,150,588 kuna ili 109,1%. Subjektima je naloženo korištenje proračunskih sredstava u skladu sa zakonskim propisima odnosno za dobivene namjene u skladu sa zaključenim ugovorima. Na koncu, 2009. godine neutrošena namjenska sredstva u iznosu 481.739,153 ili 5,3% ukupno ostvarenih namjenskih prihoda i primitaka. Nadalje, revizijom je utvrđeno da su rashodi izvršavani iznad planiranih iznosa, a s obzirom da u tekućoj godini nisu bila osigurana sredstva za njihovo podmirenje obveze su prenesene u sljedeću godinu. Osim toga, rashodi su izvršavani i za namjene za koje nisu bili planirani. Nepravilnosti se javljaju i kod rashoda na području komunalnog gospodarstva koje imaju veliki udjel u financiranju javnih potreba na lokalnoj razini. Programi održavanja komunalne infrastrukture i programi gradnje objekata i uređaja komunalne infrastrukture se ne odnose ili ne sadrže pojeidne elemente propisane odredbama Zakona o komunalnom gospodarstvu, a izvještaji o izvršenju tih programa ne podnose se pred stručno tijelo. Planirana sredstva u programima održavanja komunalne infrastrukture i gradnje objekata i uređaja komunalne infrastrukture nisu usklađena s planom sredstava u proračunu. Osim toga, lokalne jedinice ne donose odluke kojima treba utvrditi uvjete i mjerila o povjeravanju određenih komunalnih poslova pravnim ili fizičkim osobama. Izgradnja objekata komunalne infrastrukture, nerazvrstane ceste, javne rasvjete itd. provode se kao održavanje komunalne infrastrukture. Poslovi se dodjeljuju unaprijed na razdoblje do 4 godine što utječe na pravilno razgraničenje izvora financiranja, znači trošenje proračunskih sredstava u skladu s namjenama, provođenje postupaka javne nabave i evidentiranje imovine u poslovnim knjigama. Ukupni rashodi za javnu nabavu revidiranih subjekata u ovom izvještajnom razdoblju iznosili su bez PDV-a 14,4 milijarde kuna, a od toga je 1,1 milijardi kuna utrošeno bez primjene postupaka javne nabave. Revizijom postupaka javne nabave kojom su obuhvaćeni poslovi od planiranja do realizacije najčešće su utvrđene sljedeće nepravilnosti. Plan nabave nije usklađen s financijskih planom ili je ugovorena vrijednost javne nabave viša od planiranih sredstava. Prema zakonu u tim slučajevima je trebalo naravno poništiti postupke javne nabave. Zatim dio nabave je proveden bez propisanih postupaka ili provedeni postupci nabave nisu u skladu s propisima. Zatim je korišten pregovarački postupak bez prethodne objave, iako nisu bili ispunjeni uvjeti za primjenu ovakvog načina nabave te određena ugovorena roba ili usluge nisu isporučene ili su isporučene u većim količinama od ugovorenih. Općenito mogli bismo reći da je najveći broj nepravilnosti utvrđen kod subjekata kod kojih nije uspostavljen odgovarajući sustav unutarnjih financijskih kontrola na što je naš ured posebno upozoravao. Štovani gospodine potpredsjedniče, potpredsjedniče, štovane zastupnice i zastupnici, u ovom izlaganju želio sam skrenuti pozornost na ovlasti i zadaće ureda na obavljanje revizija te na najčešće nepravilnosti koje se pojavljuju kod subjekata revizije. Sve opisane poslove tijekom protekle godine ured je obavio sa 279 zaposlenika, od toga je 229 ovlaštenih državnih revizora, a Pravilnikom o unutarnjem redu u uredu je sistematizirano 38 radnih mjesta sa 307 izvršitelja. Prema kvalifikacijskoj strukturi 229 zaposlenika ili 82% imaju visoku stručnu spremu ekonomske, pravne, informatičke ili druge odgovarajuće struke, od čega su 3 doktora znanosti, 13 magistara znanosti i 4 magistra specijalista. Ono s čime bih vas još želio upoznati su zadaci ureda u sljedećoj godini. U skladu s odredbama Zakona o državnoj reviziji, strateškim planom ureda za razdoblje 2008. do 2012. godine i programom i planom rada za 2011. godinu određeni su poslovi i zadaci u narednom izvještajnom razdoblju. A to su redovito obavljati obvezne revizije koje su propisane Zakonom o državnoj reviziji, zatim provoditi mjere i aktivnosti predviđene Akcijskim planom uz Strategiju suzbijanja korupcije, provoditi kontinuiranu izobrazbu državnih revizora na stručnim seminarima za provedbu najsloženijih revizija uz dosljednu primjenu kodeksa profesionalne etike državnih revizora. Zatim, posebnu pažnju treba posvetiti timskom radu i rukovođenju timovima s ciljem povećanja kvalitete revizija kao i podizanja stručnih i etičkih kvaliteta zaposlenika. Zatim surađivati sa drugim tijelima vlasti, stručnim i znanstvenim institucijama u izvršavanju postavljenih zadaća. Pritom se uvijek mora voditi računa o neovisnosti i samostalnosti revizijskih profesija. I na kraju potrebno je naravno razvijati suradnju sa institucijama Državne revizije zemalja u okviru EUROSAI-a i INTOSAI-a s ciljem poboljšanja kvalitete rada naših državnih revizora. Zajedno sa svojim suradnicima eventualno dat ćemo vam sva potrebna pojašnjenja na pitanja koja će biti postavljena tijekom rasprave. Zahvaljujem na pozornosti.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Odbor za financije i državni proračun, predsjednik odbora uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani glavni državni revizore sa suradnicima, cijenjeni kolegice i kolege. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora raspravljao je na 70. sjednici 3. veljače 2011. godine Izvješće o radu Državnog ureda za reviziju za 2010. godinu i to kao matično radno tijelo. U uvodnom izlaganju predstavnik Državnog ureda za reviziju je istaknuo da je financijska revizija obavljena kod 25 korisnika državnog proračuna, 261 lokalne jedinice, 35 drugih korisnika proračuna, 68 trgovačkih društava u većinskom državnom vlasništvu i vlasništvu lokalnih jedinica, 18 neprofitnih organizacija, 18 nacionalnih parkova prirode, 4 projekta, 11 parlamentarnih političkih stranaka i 4 nezavisna zastupnika. Provedenom revizijom u ovom Izvješću obuhvaćena su javna sredstva u iznosu 178 milijarda kuna, a izraženo je 68 bezuvjetnih i 371 uvjetno i 5 nepovoljnih mišljenja. U raspravi na Odboru pohvaljen je rad Državnog ureda za reviziju koji je ukazivanje na nepravilnosti, propuste i pogreške u poslovanju, te davanje naloga, preporuka i prijedloga za njihovo otklanjanje pridonio poboljšanju upravljanja javnom imovinom kao i informiranju građana o trošenju novaca poreznih obveznika. U raspravi na Odboru iznijet je prijedlog da u budućem izvješću Državnog ureda za reviziju, a sukladno članku 178. Poslovnika Hrvatskog sabora, da dostavi zastupnicima skraćeno izvješće do 30 stranica sa najbitnijim elementima o onome što po mišljenju DUR-a spada u najbitnije elemente i da budu istaknute sve i pozitivne i negativnosti koje su uočene, najbitnije negativnosti uočene u izvještajnom razdoblju. Osim toga, istaknuto je na odboru da se treba posebno istaknuti one koji učestalo i ponovno čine iste pogreške i koji ne uvažavaju preporuke i mišljenja Državnog ureda za reviziju. Isto tako, na Odboru je istaknuta i praksa većine zemalja Europske unije kojom Državni ured za reviziju podnosi izvješće samo matičnom odboru, a ne i drugim odborima. Međutim, zbog velikog interesa u Hrvatskoj mi smo tek na tom putu. Ali valja razmišljati i sada kako se prilagoditi standardima Europske unije i u tom pogledu ide u jedno dogledno razdoblje Izvještaj Državnog ureda za reviziju se ne raspravlja na skoro svim odborima, nego samo na matičnom odboru, na Odboru za financije i državni proračun. Nakon provedene rasprave Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora odlučio je jednoglasno predložiti Hrvatskom saboru zaključak da se prihvati Izvješće o radu Državnog ureda za reviziju za 2010. godinu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Želi li još koji odbor da ne čitam sve? Ne. Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Na redu su klubovi. U ime kluba IDS-a, uvaženi zastupnik Damir Kajin. Nema ga i gubi pravo na raspravu po ovoj točci. U ime kluba HNS-a, HSU-a uvaženi zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodo predstavnici Državnog ureda za reviziju, kolegice i kolege. Kad govorimo o Izvješću Državnog ureda za reviziju za 2009. godinu i čitajući samo izvješće i ocjenjujući rad Državnog ureda za reviziju teško je naći primjedbu na odrađeni posao. Činjenica da su ti ljudi odradili kontrolu, činjenica je da su ti ljudi napisali tisuće stranica izvješća i temeljem toga stvarno mi u klubu Hrvatske narodne stranke, Hrvatske stranke umirovljenika razmišljali smo zašto to ne podržati. Međutim, tu se postavlja jedno ključno pitanje. Naime, Državni ured za reviziju obavlja svoj posao, ponavljam kvalitetno već 17 godina i već 17 godina tisuće i tisuće stranica ti ljudi napišu. To dođe u Hrvatski sabor. U Hrvatskom saboru sa malo više žestine ili malo manje žestine o tome raspravljamo. U pravilu prihvaćamo i iz godine u godinu čitajući ovo izvješće uvijek se dešava ista priča. Priča koju obično i u pravilu istraživačko novinarstvo onda pokrene i nastavi i onda ta priča završi na način kao što to u zadnjih godinu, dvije završava prilično intenzivno, nešto što je poznato svih ovih 17 godina, nešto o čemu u većoj ili manjoj mjeri 90-tih godina privatizacija, poslije 90-tih godina poslovanje pojedinih tijela državne uprave, pojedinih ministarstava i tek onda se desi nešto. Cilj Državne revizije kao samostalne, neovisne institucije da utvrdi istinitost i vjerodostojnost financijskih izvješća, analizira prihode i primitke, te izvješća rashoda i izdataka u skladu sa planom, provjerava usklađenost poslovanja sa zakonom i drugim propisima. Dakle, vrlo jasno je određeno i vrlo jasno je precizirano. Međutim, ono što fali u toj čitavoj priči i na to želimo mi u klubu Hrvatske narodne stranke, Hrvatske stranke umirovljenika posebno upozoriti kroz ovu raspravu, a to je što dalje. Evo i danas smo čuli u uvodu nepravilnosti. I kaj sad? Čuli smo i u uvodu da se nepravilnosti pojavljuju u pojedinim tijelima državne uprave konstantno. I opet ništa. Pored toga, državna revizija je dužna obavijestiti nadležne organe gonjenja prije svih Državno odvjetništvo, USKOK, policiju o mogućim nepravilnostima. U kojoj mjeri je to državna revizija napravila? Kad govorimo za 2009. godinu. Mislim da bi bilo potrebno da čujemo to. Ja iz izvješća nisam to čuo uvodno, ali mislim da bi bilo potrebno, zbog hrvatske javnosti, zbog svih nas da točno čujemo što je državna revizija postupila na tom području. Jer činjenica je da u ovih 17 godina te stvari nisu bile … [[Ne razumije se.]] Analizirajući ova izvješća, naime nepravilnosti nabave, neusklađenost prihoda, rashoda, javna nabava, konstantno svake godine isto. Svake godine isto. Uvjetna mišljenja. 2004. bilo je izdano 17 bezuvjetnih, 28 uvjetnih. 2005. 14 bezuvjetnih, 16 uvjetnih, 2006. 15 bezuvjetnih, 18 uvjetnih, 2007. 12 bezuvjetnih, 18 uvjetnih, 2008. 15 bezuvjetnih, 21 uvjetno, 2009. 12 bezuvjetnih, 13 uvjetnih. Kad se pogleda po ministarstvima, Ministarstvo vanjskih poslova od 2004. do 2009. bezuvjetna osim uvjetnu 2008. Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti od 2004. do 2009. u svakoj godini dobiva bezuvjetno mišljenje. Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi, do 2007. bezuvjetno, 2008., 2009. uvjetno. Došao je ministar Milinović i odmah uvjetno. To se iščitava iz statistike, iz nalaza državne revizije. Ministarstvo uprave, doduše samo jednu godinu bezuvjetno. Ministarstvo financija od 2005. do 2009. bezuvjetno mišljenje. Gospodine Šuker, čestitke. Bezuvjetno mišljenje. Ministarstvo kulture, također bezuvjetno mišljenje, u svim ovim godinama, od 2004. do 2009. Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva bezuvjetno mišljenje svih ovih godina. Prema tome može se. Ali kako će opravdati uvjetno mišljenje Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva koje je od 2004. do 2009. svake godine ima uvjetno mišljenje. Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka svake godine uvjetno mišljenje. Ministarstvo obrane svake godine uvjetno mišljenje. Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva svake godine uvjetno mišljenje. Ministarstvo pravosuđa imalo bezuvjetno mišljenje samo 2006. i sad 2009., ostalo su uvjetna mišljenja. Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa svake godine uvjetno mišljenje. Svake godine. Ministarstvo turizma 2008., 2009. uvjetno mišljenje. Ministarstvo regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva uvjetno mišljenje. Porezna uprava 2004. uvjetno, 2005. uvjetno, 2006. uvjetno, 2007. uvjetno, 2008., 2009. bezuvjetno. Središnji državni ured za upravljanje državnom imovinom, kad god je kontrolirano uvjetno mišljenje. Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje, kad god je kontrolirano uvjetno mišljenje. Prema tome, da ne nabrajamo dalje, kolegice i kolege, to je poznata stvar i svake godine ponavljam, svake godine kroz rasprave o toj točci dnevnog reda govorimo uvijek jedno te isto, ali što se dešava? I koja je svrha uopće onda u ovoj raspravi? Koja je svrha te rasprave? Ova rasprava bi trebala biti u funkciji zaštite interesa poreznih obveznika. Funkcija je ureda državnoj reviziji da štiti interes poreznih obveznika, da kontrolira tijela državne uprave kako i na koji način se troše novci poreznih obveznika. Kako opravdati ih. Ili ja ne znam kojim argumentima opravdati. Nešto što se zovu intelektualne usluge, nađene u svakom ministarstvu, kontroliranim ministarstvima za 2009. godinu 2% maksimalno, maksimum, dozvoljen je maksimu 2% mase plaća tog ministarstva, ministarstvo na intelektualne usluge potroši 17% ili 19%, ministarstvo koje vodi ministar Kalmeta ili ministarstvo koje vodi ministar Pankretić. Obrazloženje na primjedbu državnog ureda je zbog zabrane zapošljavanja mi smo morali angažirati vanjske suradnike. A ti isti ministri na Vladi Republike Hrvatske podržali su premijerku o zabrani zapošljavanja. Mislim, koje su to relacije? Koji smo to mi ljudi? Na Vladi dižemo ruku protiv zapošljavanja, u svom ministarstvu probijamo maksimalno troškove, znači negiramo svoju osobnu odluku ili podršku na Vladi Republike Hrvatske, trošimo novac poreznih obveznika, da li su te intelektualne usluge urodile adekvatnim rezultatom o tom potom, ali gotovo sigurno je da su milijuni, milijuni, negdje 500 milijuna kuna čini mi se otišlo za takvu vrstu izdataka. Koja korist od toga? Prema tome o čemu mi raspravljamo? Zadovoljavamo jednu formu, a sadržajno kao svake godine, parlamentarna većina će ovo prihvatiti ili zahvaljujući glasovima parlamentarne većine prihvatit će se ovo izvješće i sljedeće godine opet jedno te isto. Dovoljno je samo prolisati, evo dao sam si truda pa malo gledam, uspoređivao sam nalaze po pojedinim ministarstvima, dio statistike sam rekao, imam je još, ali nema potrebe je uopće čitati, jer je ona manje-više poznata, ali ponavljam svake godine, iz godine u godinu dešava se isto. Da mi u Ministarstvu obrane, da državna revizija nama mora utvrditi da u Ministarstvu obrane nemamo jedinstven informatički sustav, da imamo više nepovezanih i zastarjelih i da se desi da neka naplata potraživanja nam uđe u zastaru. Pa tko je tu odgovoran? Dal' to ministarstvo ima odgovornu osobu ako potraživanja ministarstva uđu u zastaru ili je to nekakav deal i dogovor. Ministarstvo regionalnog razvoja u travnju mjesecu čini mi se napravi ugovor o najmu objekta na 10 godina, čini mi se 14,5 milijuna eura je vrijednost tog posla za zgradu koja još uvijek nije u funkciji jer je potrebno dodatno uložiti još investirati da bi se privela mogućnost korištenja, a za 5 mjeseci to isto ministarstvo odlukom Vlade se seli u Zvonimirovu. Mislim jel' tu zna itko tko što radi? 14,5 milijuna eura je izuzetno veliki novac. Inače generalno po svim ministarstvima najam poslovnih prostora je posebna priča i definitivno jedan prostor zloupotrebe i koja prolazi i evo čuli smo izvješća nepravilnosti su najveće u onim tijelima državne uprave gdje sustav unutarnje kontrole ne funkcionira, a činjenica je i točno taksativno nabrojeno u svakom tijelu državne uprave koje je kontrolirano gdje postoji sustav unutarnje kontrole, gdje ne postoji. Sigurno da jedan dobar sustav unutarnje kontrole nije taj koji će spriječiti nekoga ako ide ciljano i namjerno složiti nešto, a da se ošteti državni proračun da se nekome pogoduje, ali je činjenica tamo gdje sustav unutarnje kontrole ne funkcionira da je taj prostor otvoren svakome. Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka da li je uopće potrebno govoriti nešto u svjetlu svih ovih afera svaki dan kad otvorite bilo koje dnevne novine. Da li uopće tu treba nešto govoriti? Da li su u tom ministarstvu na odgovoran način planirani prihodi i planirani rashodi? Na odgovoran način, ponavljam. Ne samo u ministarstvu nego i u svim javnim poduzećima koji su pod ingerencijom ministarstva. I u konačnosti ponovno postavljam pitanje čemu sve to? Da li forma, a činjenica da svih ovih godina raspravljamo o formi, ili smo spremni sadržajno stvari mijenjati. Što i obveze i čisto ne samo zakonske, nego ljudska obveza povlači za sobom da novac koji su ti građani povjerili da ga trošiš na odgovoran način. Govoreći samo o izvješću nema razloga da znači kvaliteti rada koja je odradio Državni ured za reviziju nema razloga da ga se ne podrži. Ali, nepoduzimanje, a što je utvrđeno svih ovih godina, "aferi Kamioni" recimo, gdje imamo nepravomoćnu i presudu, gdje je Državni ured za reviziju itekako bio uključen u stvaranju jedne zamagljene situacije. Zbog toga ne vidim razloga zašto podržati rad Državnog ureda za reviziju, ali je ključno pitanje čemu sve to ako se ne dešava ništa? I Odbor za financije je na svom odboru donio zaključak da se zastupnicima u Hrvatskom saboru dostavi analiza što se poduzelo kod svih onih koji nisu odradili ono što su trebali ili nisu postupili po nalazu Državnog ureda za reviziju. Prema tome, kolegice i kolege vrlo je jasno i svima nam je jasno o čemu se tu radi. Da li imamo spremnosti to promijeniti? U znak toga mi u klubu HNS-HSU-a bit ćemo suzdržani na ovo izvješće.
Zahvaljujem. Imamo 3 ispravka netočnih navoda. Prvo je uvaženi zastupnik Željko Turk, izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Uz i uvažavajući dobre namjere u izlaganju u ime kluba uvaženog gospodina Koračevića moram primijetiti da je netočan komentar da uz sva ova izvješća Državne revizije po tome nigdje nitko ništa poduzeo nije i da zapravo se postavlja svrha zašto mi to uopće radimo. To je jedna velika neistina. Naime, igrom slučaja i mi neki sjedimo ovdje i sa one druge strane i sami smo podložni kao čelnici lokalnih samouprava upravo državnim revizijama i njihovim kontrolama i ovih zadnjih nekoliko godina ja sam svjedok da je toga … puno napravljeno. Od Zakona o javnoj nabavi, od elektronskog upisa, od niza osposobljavanja ljudi kako to uopće raditi, do formiranja samih ureda unutrašnje kontrole u jedinicama lokalne samouprave, regionalne i područne te temeljem toga i rezultata. Temeljno je pitanje ako sumiramo rezultate unatrag nekoliko godina kakvo je stanje nepoštovanja, dakle … bilo prije 10-ak godina ili 6 ili 7, a kakvo je danas. Ja osobno kao čelnik sam dobio 6, 7 uvjeta što popraviti, pa je jedno bilo i stanje imovine. Ali da bi riješio stanje imovine trebalo je nekoliko godina, rješenje od imovinsko-pravnih … projekata pa nadalje.
Vrijeme, vrijeme.
To je prava tema i kad bi o tome dodatno u … razgovarali imali bi sasvim drugačije rezultate.
Hvala lijepa. Treba se pridržavati vremena. Uvažena zastupnica Neda Klarić, izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo netočan je navod gospodina Koračevića koji kaže da zadovoljavamo formu, a sadržaj nam ostaje isti. To je netočno jer samo razvijanje modela uspostavljanja sustava unutarnjih financijskih kontrola jasno svjedoči zapravo o namjernoj i sustavnoj kontroli trošenja javnoga novca. Osim toga, gospodine Koračević, razlika i distinkcija između uvjetnog i bezuvjetnog mišljenja nije takva da uvjetno mišljenje nužno pretpostavlja obilježja nekog kaznenog djela koje bi se gonilo po službenoj dužnosti. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. I uvažena zastupnica Nevenka Majdenić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo ja bih isto također ispravila netočan navod zastupniku Koračeviću koji je rekao da je svake godine isto, što zaista nije točno. Naime, kod većina subjekata se smanjio broj nepravilnosti, pogotovo kod onih gdje se revizija obavlja svake godine. Treba također reći da su kriteriji Državne riznice sada sve oštriji. Prema tome i to treba uzeti u obzir. Htjela bih reći da je Vlada na osnovu upravo i nalaza Državne revizije donijela i novu Strategiju razvoja sustava unutarnjih financijskih kontrola u javnom sektoru. A treba također i podsjetiti da smo donijeli Zakon o fiskalnoj odgovornosti kojim se jačaju financijska disciplina i odgovornost za pravilno i transparentno trošenje proračunskih sredstava na svim razinama i kod svih korisnika. I treba podsjetiti da taj zakon oporba nije podržala. Prema tome podržite ovakve kvalitetne zakone i sigurno će biti još i dalje sve bolje i bolje.
Zahvaljujem. … [[Upadica se ne razumije.]] Bez dobacivanja. Treba dati na uvid svima, od općine do Sabora na uvid sve izvješće revizije pa će biti više reda. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Goran Marić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovani glavni državni revizore sa suradnicima, cijenjeni kolegice i kolege zastupnici. Pa kada je riječ o Izvješću Državnog ureda za reviziju onda moramo naglasiti da se ono treba promatrati iz dva aspekta. S jednog aspekta sadržaja izvješća, načina izrade izvješća, opsega rada Državnog ureda za reviziju. A iz drugog aspekta uočenih nalaza, uočenog stanja i uočenih podataka i nepravilnosti eventualnih koje je uočio Državni ured za reviziju. S aspekta sadržaja, opsega rada, ispunjenja programa rada možemo biti iznimno zadovoljni. Državni ured za reviziju je ispunio svoj program rada, obavio je iznimno velik i složen posao. To dokazuje tisuće stranica ispisanih u izvješću Državnog ureda za reviziju, 770 revizija, tisuću 763 uvida u završna izvješća. A o 770 revizija financijskih izvještaja obuhvatila je 444 subjekta i 178 milijardi javnih sredstava. To je ogroman posao koji zahtjeva iznimna znanja, vještine, struku i to zaista klub HDZ-a podržava i prihvaća takvo izvješće. Od nalaza i od onoga što je Državni ured za reviziju utvrdio ima pojava s kojima možemo biti zadovoljni jer ima pozitivnih pomaka, ima pojava koje su eliminirale nedostatke gdje je savjetodavnim načinom revizija pridonijela da i državna poduzeća i korisnici proračunskih i lokalne jedinice posluju na transparentniji način poštivajući više zakona, ali ima i pojava s kojima ne možemo nikako biti zadovoljni i koje su uočene i protiv kojih se moram ubuduće poduzimati još jasnije mjere. Ali ovo je prilika da kažemo i o jednima i drugima. Od 444 revizije samo je 5 nepovoljnih mišljenja. I to je dobro. To je 1,1%, gledano u postupku to je izvrstan rezultat. Dvije neprofitne organizacije i tri lokalne jedinice. 68 je bezuvjetnih odnosno 15,3% i 371 uvjetno mišljenje. Mislim da je mali postotak bezuvjetnih i da bi ubuduće svakako za očekivati je da bude veći udio bezuvjetnih mišljenja. Od onih revidiranih subjekata kao pozitivan primjer treba istaknuti korisnike državnog proračuna jer je čak 12 bezuvjetnih mišljenja i 13 uvjetnih. To je do sada jedan od najboljih rezultata. I vidljiv je tu pomak, napredak je vidljiv. Treba naglasiti da ne postoje striktni kriteriji po kojima se nekom dodjeljuje bezuvjetno mišljenje, nekom uvjetno a nekom nepovoljno. Postoji opći kriterij. Tako da ima i onih koji su s bezuvjetnim odnosno koji su uvjetnog mišljenja vrlo blizu i bezuvjetnom a ima i onih koji su vrlo blizu nepovoljnom mišljenju. To trebamo imati na umu. I ogromna je razlika unutar uvjetnih mišljenja kojima samo malo nedostaje da bi dobili bezuvjetno mišljenje, ali kojima i samo malo nedostaje odnosno možda se malo i progledalo pa im je dodijeljeno uvjetno a ne nepovoljno mišljenje. I kada ocjenjujemo onda i to moramo imati na umu. Od onih koji su nedostaci uočeni u pravilu možemo istaknuti neke kojima se nedostaci ponavljaju. A to je da ne dostaje sustav financijski unutarnjih kontrola i na tome treba proradit. I vrlo često se u izvješću navodi za pojedine subjekte da nedostaje sustav unutarnjih financijskih kontrola. Ima slučajeva da se ne planiraju prihodi i rashodi, ima slučajeva da se ne evidentiraju rashodi u vrijeme poslovnog događaja nego u vrijeme plaćanja obveze i to vrlo često Ured za državnu reviziju ističe i da napominje i daje preporuku da se moraj takve stvari ispravljati i vrlo često to se i ispravlja u pravilu. Ali ima i onih koji pokušavaju kreativno voditi računovodstvenu politiku. I takve treba posebno isticati da nema mjesta kreativnosti u računovodstvenim politikama, nego da se ona mora dosljedno provoditi. Ima slučajeva kada su plaćani revidirani subjekti avansno iako to nije bilo predviđeno niti dopušteno. Ima da su subjekti bavili ulaganjima u investicijske fondove, a proračunska sredstva nisu zato predviđena. Ima zatečenih na stotine i stotine neproknjiženih računa koji su zatečeni čak neki u ladicama prilikom primopredaje gradonačelničke funkcije da je toliko ugovora u gradu Zlataru zatečeno kada je gradonačelnik izvršio primopredaju da je bilo faktura u ladicama i ugovora koje nije nigdje nitko prikazao niti su proknjiženi bili. I to se godinama toleriralo. Bilo je i stotine plaćenih obveza a bez vjerodostojne dokumentacije, bili su i milijuni utrošeni za nabavku opreme a da nije natječaj poštivan. Državna revizija je uočila velik broj povećanja troškova izvan ugovorenih troškova. Uočila je povećanje u nekim slučajevima povećanje cijena kada to nije bilo predviđeno niti dodatkom ugovora regulirano. Državna revizija posebno često za većinu poslovnih subjekata kaže da nedovoljno brine o naplati svojih potraživanja. Vrlo često se ne upotrebljavaju instrumenti naplate se ne koriste, ali i ne šalju opomene. Često se kasni u plaćanju obveza, a i zbog toga se zaračunaju zatezne kamate. Ima primjeraka i nenamjenskog korištenje sredstava, ima primjera kojima nekima iz kluba HNS-a bilo drago čuti ali ima primjera gdje su se zaduživale lokalne jedinice bez suglasnosti Ministarstva financija i to iznad dopuštene granice. Ima neiskorištenih i nerealiziranih kredita, ima situacija gdje se ne donose uopće planovi nabave, da se knjigovodstvene isprave ne kontroliraju, tzv. ne radi se likvidacija ulaznih računa, ne kontrolira se i odgovorna osoba ne potpisuje da se taj račun može proknjižiti. Ima i slučajeva da se rashodi uopće ne evidentiraju. Tako primjerice u Gradu Zagrebu samo tu 550 milijuna kuna je bilo neproknjiženo bilo neevidentiranih rashoda. Ima slučajeva da se koncesije ne naplaćuju, a ima i slučajeva da se obavlja djelatnost tamo gdje je potrebna koncesija, a nema koncesija. I to je posebno izraženo ljeti uz Jadransku obalu. Ima slučajeva da se daju beskamatno pozajmice koje se neredovito vraćaju natrag i ne obračunavaju zatezne kamate za zakašnjelo plaćanje. Ne obračunavaju se doprinosi, pretjerana izdvajanja u reklamiranje i sponzorstvo, čak bilo je slučajeva da se ugovara održavanje opreme za opremu koja ne samo da je amortizirana u cijelosti nego je i izvan upotrebe. I kad se analiziraju ovi svi problemi koje smo naveli od glavnih, gdje su najveći problemi, vidjet ćemo da su najveći problemi na jedinicama lokalne samouprave i područne. Na lokalnoj razini su ogromni problemi. Primjer kako se ne bi smjelo raditi, kako se ne bi smjelo odnositi prema državnoj imovini, kako se ne bi smjelo odnositi prema svojoj državi to je ovih pet primjera Lučke kapetanije, Vatrogasne zajednice, Grada Zlatara, Općina Oriovca i Općine Galovac. Ti primjeri ne mogu nikomu poslužiti kao pozitivan primjer. Te primjere trebamo istaknuti da tako nikome ne bi palo na pamet da drugi tako rade. I tu je kod takvih visok stupanj društvene neodgovornosti, visok stupanj ignoriranja zakonskih propisa, visok stupanj nepoznavanja procedura, visok stupanj nepoznavanja računovodstvenih standarda i politika, ali vidljiv je i nedostatak potrebne razine obrazovanja i stručnosti. Da ne govorim o nedostatku političke i moralne odgovornosti, ali ono što treba zabrinjavati, nedostaje i kaznena odgovornost. Kad se promatra rashode javne nabave kojih je bilo 14 milijardi 352 milijuna kuna od tih bez primjene postupka javne nabave bilo je 8% u prosjeku, odnosno milijardu i 127 milijuna kuna. Ali tu ako analiziramo vidimo tko prednjači, prednjače trgovačka društva u državnom vlasništvu sa 829 milijuna odnosno 21% od ukupnih sredstava rashoda za javnu nabavu, zatim neprofitne organizacije s najvećim udjelom 28%, 19 milijuna u odnosu na 71 milijun pa trgovačka društva u vlasništvu lokalnih jedinica itd. Bilo je ovdje riječi o danim nalozima i preporukama Državnog ureda za reviziju pa i po tom se može ocijeniti kakvo je stanje u pojedinom revidiranom subjektu. Korisnici državnog proračuna, bilo ih je 25 revidiranih, a broj preporuka 72 znači 2,9 preporuka po revidiranom subjektu. Najviše povika je na političare i političke stranke, a političke stranke imaju manje preporuka nego subjekata, 9 preporuka, 11 političkih stranaka je revidirano. Nezavisni nijednu preporuku nisu imali i nalog A4 … [[Govornik se ne razumije.]] Ali društva u vlasništvu lokalnih jedinica čak 5,8 preporuka i naloga po revidiranom subjektu, a trgovačka društva u državnom vlasništvu 6,5, znači na 13 trgovačkih društava 85 naloga i preporuka. Ako bismo pokušali izdvojiti one najvažnije, ključne probleme, najvažnije nedostatke, tri mjesta pripadaju prva u nepravilnostima izbjegavanje obveze postupka javne nabave 1 milijardu i 130 milijuna kuna nije poštivao se postupak javne nabave. Nenaplativost dospjelih obveza. Vrlo rijetko koji revidirani subjekt ima da redovito poduzima sve mjere i koristi sve instrumente za naplatu dospjelih potraživanja, a primjer koji strši posebno je Grad Zagreb koji ima nenaplaćenih potraživanja 2 milijarde i 600 milijuna kuna, dospjelih nenaplaćenih potraživanja. I treći moment koji je najuočljiviji to je knjiženje bez odgovarajuće dokumentacije, kako prihoda tako i rashoda. Nedopustivo je da neki drže dokumentaciju po ladicama. Ali kazao sam da treba razdvojiti mišljenje o izvješću i o onome što je Državni ured zatekao kod subjekata revidirajući ih. Na Odboru za financije i proračun je bilo istaknuto da je potrebno navoditi imena onih na koje se nepravilnosti odnose. Pa evo jedan primjer recimo na izvješću, stranica 252, navodi se da od 444 revidirana subjekta 28 ih se nije očitovalo o poduzetim radnjama. Nedostaje podataka kojih 28. Do sada u izvješćima Državnog ureda za reviziju često smo upozoravali na to i često je nedostajala ta potrebna doza hrabrosti. Izvješća Državnog ureda za reviziju nisu imala tu dozu hrabrosti da se navode svi oni koji ponavljaju i kod kojih je uočena nepravilnost. Ali zbog dugoročnih interesa Republike Hrvatske ja pretpostavljam i očekuje se da će ubuduće Državni ured za reviziju svojim izvješćima i da će ta izvješća sadržavati i potrebnu dozu hrabrosti i onda će biti izvrsna, ali klub HDZ-a pohvaljuje ovo izvješće i glasat će za njegovo prihvaćanje. Hvala lijepo.
Hvala. Jedan ispravak. Gospodin zastupnik Zlatko Koračević.
Pa želim ispraviti dva netočna navoda kolege Marića koji je u svojoj raspravi sam sebe demantirao. Naime, rekao je da ne postoje čisti kriteriji za definiranje granice između davanja uvjetnog i bezuvjetnog mišljenja. Međutim, sve ono što je kasnije nabrojio, a … [[Govornik se ne razumije.]] financijske kontrole, plaćanje avansom za uslugu za koju nije trebalo, izbjegavanja postupka javne nabave, prema tome vrlo su jasni, jasna granica i kriteriji kad govorimo o uvjetnom i bezuvjetnome. Drugi netočan navod, najveći problemi su u jedinicama lokalne samouprave i regionalne. Brojčano da, međutim od ovih 8 ministarstava koje sam spomenuo, koji već 7 godina dobivaju uvjetno mišljenje oni raspolažu sa 20% državnog proračuna. Prema tome, brojčano jesu jedinice lokalne samouprave, ali financijski su ministarstva koja sam tu spomenuo. A kad govorimo o jedinicama lokalne samouprave da je Državna revizija bila efikasna, sad je sigurno Požeško-slavonska županija na čelu sa županom Bagarićem ne bi došla u bankrot u kojega je bila došla kad je došla. Hvala.
Klub SDP-a, gospođa zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, glavni državni revizore sa suradnicima, kolegice i kolege. Pred nama je eto Izvješće Državnog ureda za reviziju za 2010. godinu zajedno sa Izvješćem o obavljenim revizijama za 2009. godinu. Ovo je dakle prvo Izvješće Državne revizije nakon što je posljednjom izmjenom hrvatskog Ustava, unošenjem članka 54. Državni ured za reviziju određen kao najviša revizorska institucija Republike Hrvatske, samostalna i neovisna u svom radu što je osnovni preduvjet za učinkovitu reviziju javnog sektora kao onog kojeg upravlja javnim novcem i državnom imovinom. Izvješće je i ovaj puta po našem mišljenju zaslužuje reći ću to revizorskim rječnikom bezuvjetno mišljenje, a Državni ured za reviziju ponovno se potvrđuje kao snažna karika u lancu kontrole javnog novca i zaštite državne imovine. Naime, u 2010. godini obavljeno je 770 revizija od revizije državnog proračuna do revizije financijskih izvještaja političkih stranaka. Kontrolom su obuhvaćena javna sredstva u iznosu od 178 milijardi kuna, a to je više od polovine bruto domaćeg proizvoda. Drugim riječima, svaka druga kuna u ukupnoj vrijednosti svih dobara i usluga proizvedenih tijekom 2009. godine u Hrvatskoj prošla je kroz ruke državnih revizora i to osigurava ovom izvješću jednu reprezentativnost, odnosno ono je kvalitetna podloga za donošenje određenih zaključaka. A jedan od takvih zaključaka je taj da je u 16 godina kontinuiranog, vrijednog i predalačkog rada državnih revizora učinjeno doista mnogo na smanjenju broja utvrđenih nepravilnosti i nezakonitost na terenu diljem Hrvatske, ali da na žalost nepravilnosti i nezakonitosti još uvijek mnogo i ima. Kako to izgleda u izvještajnoj godini potvrđuje podatak da je od ukupno 444 revidirana subjekta od lokalne do državne razine samo njih 68 ili 15% dobilo bezuvjetno mišljenje dok ih je čak 376 ili 85% dobilo više ili manje, je bilo više ili manje problematično. Dakle, dobilo je ili uvjetno ili negativno mišljenje. I taj omjer 15% bezuvjetnih i 85% uvjetnih i negativnih mišljenja zapravo je uz male varijacije konstantan iz godine u godinu. Nešto malo bolji su oni koji se revidiraju redovno svake godine, koji su dakle pod stalnom kontrolom. No, velik broj subjekata uporno iskazuje iste propuste. Rekli bismo "psi laju a karavane prolaze". Naročito problematičnom pokazala se lokalna razina. Naime, od ukupno 261 revidirane jedinice lokalne samouprave samo njih 11, dakle 11 a to je 5% dobilo je bezuvjetno mišljenje. Čak njih 247 što je 95% ukupnog broja revidiranih dobilo je uvjetna mišljenja, a tri jedinice dobile su negativna mišljenja. Isto tako, od ukupno 55 revidiranih trgovačkih društava u vlasništvu lokalnih jedinica njih 49, dakle gotovo 90% dobilo je uvjetna revizorska mišljenja, a samo njih 6 ili nešto više od 10% dobili je bezuvjetna mišljenja. Ovi podaci mogli bi navesti na zaključak da je nezakonito gospodarenje javnim novcem na lokalnoj razini masovna pojava i da su gotovo svi lokalni dužnosnici loši dužnosnici, mogli bismo čak reći kriminalci. Međutim, tome nije tako. Dio propusta naprosto je posljedica nedovoljne stručnosti lokalne administracije jer si lokalna samouprava ne može priuštiti stručne ljude zbog nedostatka sredstava a što je dakako posljedica visoke fiskalne centralizacije Hrvatske. A da doista jesmo visoko centralizirana država potvrđuju i podaci iz ovog revizorskog izvješća koje je danas pred nama. U ukupnim javnim prihodima, prihodi i primici državnog proračuna sudjeluju s 85%, Grad Zagreb sa 4,3%, a sva ostala lokalna i područna samouprava, a riječ je o 429 općina, 126 gradova i 20 županija sudjeluje tek s 10,7%. Iako su Vladi puna usta decentralizacije posljednje izmjene u poreznim propisima, ali i aktualna gospodarska kriza koja ima za posljedicu drastično smanjivanje broja zaposlenih i pad plaća kao osnovice za obračun poreza na dohodak koji jest osnovni prihod lokalnih proračuna sve to eto na žalost doprinosi daljnjoj centralizaciji, odnosno daljnjem pogoršanju položaja lokalne samouprave u primarnoj raspodjeli. Naime, iz podataka je vidljivo da prihodi i primici Državnog proračuna rastu u odnosu na planirane za 4,2% dok prihodi i primici lokalnih proračuna padaju i to Grada Zagreba za 10,2%, a lokalnih jedinica moram ovo naglasiti čak za 16,5%. Kad govorimo o nepravilnostima utvrđenim u lokalnoj i regionalnoj samoupravi svakako treba naglasiti da je velik broj istih, naročito kad je u pitanju nenamjensko trošenje sredstava uvjetovan i neprimjerenim ili nedorečenim zakonskim propisima, a to onda ide na dušu Vladi koja ne aktualizira zakonodavni okvir što jest njezin posao i njezina odgovornost. Neprimjerenost zakonodavnog okvira može se ilustrirati i primjerom komunalne naknade. Sredstva komunalne naknade su namjenska i njima se financira odvodnja, javna rasvjeta, te održavanje javnih površina, nerazvrstanih cesta, groblja i krematorija. Dakle, jedan relativno uzak opseg komunalnih poslova i očito se višak sredstava komunalne naknade usmjerava u neke druge namjene. Jer potrebe lokalne samouprave su ogromne, a ukupna proračunska sredstva su nedostatna s tim da su prihodi od poreza na dohodak kao osnovni izvorni prihod općina, gradova i županija bitno smanjeni nakon prošlogodišnjih izmjena Zakona o porezu na dohodak. Da zaključim. Vlada mora mijenjati zakone i to one vezane za parafiskalna davanja i njihovu namjenu. Ali još više i one koji će rezultirati fiskalnom decentralizacijom. U tom smislu podsjetit ću da SDP nudi rješenje da se sustav ubiranja sredstava od komunalne naknade primjerice zamijeni sustavom oporezivanja nekretnina koji ne samo da bi bio daleko pravedniji za obveznike već ni namjena ubranih sredstava ne bi bila tako usko ograničena. Dakle, prikupljena sredstva bi se usmjeravala u komunalnu infrastrukturu, ali i u druge programe, primjerice socijalne. Ako se respektira revizorsko načelo o materijalnom značaju detektiranih propusta, onda je na žalost daleko gora situacija od ove na lokalnoj razini, ona na državnoj razini o čemu je maločas kroz ispravak govorio i kolega Koračević, prije svega u ministarstvima, jer neka od njih raspolažu upravo ogromnom imovinom. Od ukupno 16 ministarstava samo njih 7 je dobilo bezuvjetno mišljenje, a čak njih 9 uvjetno. I ono što je najproblematičnije, čak 8 od tih 9 su recedivisti, dakle već čitav niz godina u kontinuitetu dobivaju uvjetna mišljenja. Ta su ministarstva doista zavrijedila da ih navedemo poimence Ministarstvo gospodarstva, Ministarstvo turizma, Ministarstvo obrane, Ministarstvo poljoprivrede, Ministarstvo pravosuđa, Ministarstvo obrazovanja, Ministarstvo regionalnog razvoja. Posljednjih godina nekako se eto to poklopilo s dolaskom ministara Milinovića i Ministarstva zdravstva dobiva uvjetno mišljenje. Porazno je što je porezna uprava, institucija koja kontrolira druge, dobiva uvjetno mišljenje. Da ne govorim o državnom proračunu, koji je također pretplaćen na uvjetno mišljenje. Rekla sam da ministarstva gospodare ogromnom državnom imovinom. A kako to čine? Kako gospodare? Čine to na besprimjerno rasipnički i reći ću šlampav način. Naime dok stotine nekretnina u državnom vlasništvu zjapi prazno i doslovno propada, ministarstva godišnje potroše samo na najam poslovnog prostora preko 60 milijuna kuna. Neslavni rekorder je Ministarstvo financija, koje za najam godišnje potroši 16 milijuna kuna. A kad bi se raspoloživi objekti po ministarstvima stavili u funkciju, moglo bi se zarađivati i to zarađivati milijune kuna. U ministarstvima se eto ni nakon 16 godina ne događaju nikakve promjene, i dalje se loše planira, i dalje se ne evidentira imovina u poslovnim knjigama, i dalje se javna nabava obavlja mimo odredbi Zakona o javnoj nabavi. Svakako najdrastičniji primjer takvog neodgovornog ponašanja je Ministarstvo obrane, kojemu je odlukom Vlade Republike Hrvatske iz 1992. godine data na upravljanje ogromna imovina. Riječ je o više od 38 tisuća stanova, više od 3 tisuće 700 garaža, i više od 400 poslovnih prostora. Gotovo polovina raspoloživih poslovnih prostora i danas je prazna. Za jedan broj tih objekata od davne 1997. godine nisu zaključeni ugovori o najmu ili zakupu. Potraživanja za stanove prodane na obročnu otplatu nisu iskazana u glavnoj knjizi i financijskim izvještajima. Revizijom je utvrđeno da u većem broju slučajeva ministarstvo nije poduzimalo mjere naplate potraživanja koja prema dostupnim podacima iznose više od 44 milijuna kuna. Nisu se pravodobno pokretali sudski postupci, pa se najveći dio tih potraživanja nikada niti neće moći naplatiti, jer su dužnici u međuvremenu završili u stečaju. Najveći je problem što Ministarstvo obrane zapravo uopće ne zna kojom imovinom raspolaže, jer nema jedinstven informatički sustav za praćenje nekretnina, a nema ni dovoljno informatički pismenih zaposlenika, koji bi izvršio prijenos podataka s postojećih baza na novi program za upravljanje nekretninama. Uvjetno kažem novi program, jer isti je nabavljen još davne 2005. godine, dakle tehnološki je možemo to reći zapravo zastario, a da uopće nije bio u funkciji. Sve ovo kolegice i kolege zvuči gotovo pa nevjerojatno, poput najgoreg horora, u zemlji gdje predsjednica Vlade kaže da je svaka kuna velika kao planina. I moram reći da je gotovo nevjerojatno da za ovakvo neodgovorno gospodarenje imovinom hrvatskih građana MORH dobiva od Državnog ureda za reviziju uvjetno mišljenje, a ne negativno. Možda, zapravo pitam se je li neosnovano pitati se da li bi možda trebalo mijenjati kriterije za formulaciju revizorskog mišljenja? Ovo tim više što samo negativna revizorska mišljenja završavaju na stolu državnog odvjetnika, a negativnih mišljenja je u ovom izvješću zapravo izuzetno malo, začuđujuće malo, s tim da čak ni za te, dakle za njih nemamo povratnu informaciju o tome kakva je njihova sudbina. Klub SDP-a je tražio da postane praksa da Državno odvjetništvo izvještava Sabor o sudbini pravnih osoba koje su dobile negativno revizorsko mišljenje, međutim to od strane vladajuće koalicije naravno uvjetni, međutim to eto nije bilo prihvaćeno. Dakle možemo zaključiti da revizija odrađuje svoj posao, međutim pitanje je kako ga vezano uz nalaze revizije odrađuje Vlada i kako ga, ono što je još važnije, odrađuje Državno odvjetništvo. Hvala lijepa.
Hvala. Jedan ispravak, gospođa zastupnica Nedjeljka Neda Klarić.
Hvala vam lijepa gospdine potpredsjedniče. Pa evo kolegica kaže naravno netočno da sve doprinosi daljnjoj centralizaciji lokalne i regionalne samouprave. To je netočan navod jer je upravo financijski položaj naše regionalne samouprave, tj. županija osnažen nakon provedene decentralizacije javnih potreba, kao što su osnovno i srednje školstvo, zdravstvena zaštita, socijalna skrb, vatrogastvo, ali je financijska snaga tih jedinica regionalne samouprave različita i drugačija, a to naravno ovisi i o izvorima financiranja, odnosno o porezima. Nadam se da to kolegica zna. Hvala lijepa.
Klub HDSSB-a, gospodin zastupnik Dinko Burić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Čitajući ovo izvješće čovjek ne zna da li da plače, ili da se smije. Evo razloga za tu temu. A i dilemu. U skladu s nadležnostima uređenim Ustavom Republike Hrvatske, Zakonom o reviziji i drugim propisima, Državni ured za reviziju određen je kao vrhovna revizijska institucija nadležna za kontrolu planiranja, prikupljanja, raspoređivanja i trošenja javnih sredstava. Najkraće rečeno uloga Ureda za državnu reviziju je od iznimne važnosti kada je u pitanju kontrola načina, pravilnosti i zakonitosti trošenja javnih sredstava. A kakva je situacija u RH po pitanju zakonitosti trošenja javnog novca ne treba trošiti previše riječi. Kako u HDZ-u vole reći transparentno da transparentnije ne može biti, u narodu se kaže lopovluk do lopovluka. Zatvorski kapaciteti prepunjeni tako da se jedni već privremeno puštaju da bi drugi mogli ući. I čemu mi u takvoj situaciji danas svjedočimo? Tekstu na više od 260 stranica iz kojeg se ne vidi niti lopovluk, niti lopovi, a niti pokradeni plijen. Prema ovom izvješću bilo po onoj narodnoj "I vuk sit i ovce na broju". A reklo bi se dobar dio vukova već u torovima, ali od ovaca ili novaca ni traga ni glasa. Tako bi se ukratko moglo opisati ovo Izvješće o radu Državnog ureda za reviziju. Nadasve su zanimljivi nalazi, zaključci i mišljenja do kojih Državni ured za reviziju u ovom izvješću dolazi. U svojim nalazima ured izražava nekoliko vrsta mišljenja. Bezuvjetno mišljenje ili reklo bi se čisto ko suza, jednostavno rečeno to je nalaz bez prigovora i bez elemenata kaznenoga djela. Uvjetno mišljenje ili po narodski nije petica već četiri do pet. Drugim riječima, ovo je ona vrsta nalaza kada revizori vide manje nepravilnosti, ali ne vide elemente kaznenog djela. I konačno nepovoljno mišljenje ili kako se ono kaže ovo je transparentno poslovanje. E ovdje već ima posla i za USKOK i za DORH. Evo nekoliko primjera koji slikovito pokazuju objektivnost i vjerodostojnost datih mišljenja. Državni proračun i njegovi korisnici – o financijskim izvještajima i poslovanju korisnika državnoga proračuna izraženo je 25 mišljenja i to 12 bezuvjetnih i 13 uvjetnih mišljenja. Među ostalim bezuvjetno mišljenje o financijskim izvještajima i poslovanju Ured za državnu reviziju izrazio je i za Ministarstvo unutarnjih poslova. Slična mišljenja izražavana su i ranijih godina i ništa neobično da nije općepoznato kako su upravo 2 bivša ministra Policije, HDZ-ove vlade pod istragom zbog malverzacija i kriminalnih radnji sa famoznom FIMI MEDIA-om kojima je državni proračun oštećen za 10-ke milijuna kuna. K tome se ovih dana iz medija moglo čuti i za sumnje u slične nezakonite radnje i sadašnjeg ministra Policije, a u MUP-u sve štima. E pa gospodo iz ureda neće moći ove noći. Uvjetno mišljenje o financijskom poslovanju i izvještajima dobilo je i Ministarstvo obrane. Slična mišljenja izražavana su ranijih godina i ništa neobično da nije općepoznato kako jedan od bivših ministara MORH-a iz HDZ-ove vlade već osuđen na višegodišnju zatvorsku kaznu zbog 10 milijuna kuna pronevjerenog novca državnog proračuna u "aferi Kamioni", a da je drugi donedavni ministar obrane u ovom ministarstvu ostavio takav financijski i organizacijski kaos da će se prije smiriti i srediti stanje u Afganistanu nego u ovom ministarstvu. Na učinjenom neredu mogli bi mu pozavidjeti i talibani. A o vojnim stanovima bolje i ne govoriti. A u MORH-u sve štima. E pa gospodo iz ureda, neće moći ove noći. Uvjetno mišljenje o financijskim izvještajima i poslovanju dobilo je i Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture jedno od najuzornijih ministarstava u cijeloj Vladi RH. Slična mišljenja izražavana su i ranijih godina i ništa neobično da nije općepoznato kolike su milijarde i milijarde kuna pokradene u HAC-u, u HC-u, u HŽ-u. Kad o tome ništa ne zna Državni ured za reviziju tko još ima pravo pitati ministra tog ministarstva kako je moguće da niti on o tome ništa ne zna, a nitko se nije sjetio pitati ministrovog vozača. Njemu je možda dužnost bila to znati, ali ministru i Državnoj reviziji nije. Osim toga, poznato je da je ministar tog ministarstva ljubitelj mačaka jer mačke imaju 9 života, a on ih je zasad potrošio 8. Što o ovom izvješću reći kada iz njega proizlazi da osim manjih nepravilnosti sve štima i u Carinskoj upravi i u Ministarstvu zaštite okoliša. Jasno i u svim ostalim ministarstvima Vlade RH. A zašto su onda smijenjeni Mladen Barišić i 4 donedavnih ministara? Pa oni su, kako je to slikovito rekao njihov donedavni lider Ivo Sanader vjerojatno svoje dionice otrčali i sada je vrijeme da u utrku uđe svježa krv. A ovi izmoreni trkači zaslužili su malo vitra dok jahta ne dojedri do zidina poznate utvrde blizu obale Save. Osim toga, tko im je kriv što ne vole mačke poput ministra mora, prometa i infrastrukture. Trgovačka društva – jednako interesantno štivo nalazi se na stranicama izvješća koje opisuju financijska izvješća i poslovanje 68 trgovačkih društava u većinskom vlasništvu ili države ili lokalnih jedinica. Naročito onih 13 trgovačkih društava u vlasništvu države. Svih 13 poslovalo je gotovo savršeno zakonito. Uz toliko malo nesavršenstva da im je ured morao dati svima samo uvjetno mišljenje. Rekli bi ljudi nije čista petica nego minus pet. A ovaj minus pet trebao bi valjda biti poticaj da se drugi put bolje prikriju tragovi pljačke. Ne može čovjek skinuti pogled s izvješća, guta se u dahu i s divljenjem čita štivo o gotovo besprijekornom poslovanju HŽ-a, HEP-a i drugih bisera uzornih hrvatskih gospodarskih subjekata. Sve uzor do uzora, a više je direktora tih tvrtki u zatvorima nego putnika u HŽ-ovim vagonima. I treće, ostali revidirani subjekti – u ovom izvješću izraženo je kako je već spomenuto ukupno 68 bezuvjetnih, 37 uvjetnih i samo 5 nepovoljnih mišljenja. Jasno, nepovoljno mišljenje nije dobilo niti jedno ministarstvo ili trgovačko društvo u državnom vlasništvu, a i zašto bi kada oni opće je poznato posluju savršeno i po svim zakonskim propisima dok ih ne uhvate. Savršenstvo bez mane kao i njihov donedavni voljeni vođa Ali-baba iz Dugobaba. I evo na kraju pravi opis ovog izvješća mogao bi se izreći onom uzrečicom "Izvana gladac, iznutra jadac." Državni ured za reviziju osnovan je i počeo je raditi 1994. godine. Rad ovog ureda koji zapošljava 279 djelatnika košta nešto manje od 54 milijuna kuna godišnje. Od toga za plaće i druge rashode zaposlenima odlazi oko 46 milijuna kuna na godinu ili oko 13 tisuća i 700 kuna po djelatniku na mjesec. Provedenim revizijama u razdoblju koje je predmet ovog izvješća obuhvaćena su javna sredstva u ukupnom iznosu od kako smo već čuli gotovo 178 milijardi i 100 milijuna kuna. Postojanje ovog ureda stoga nije upitno, ali u RH pod HDZ-ovom vlašću sad se pretpostavlja pokradeno je već oko 80 milijardi kuna. A u ovom izvješću ni lopovluka ni lopova. A bome ni lovine. Pa zašto onda Državni ured za reviziju uopće postoji? Zašto trošimo 54 milijuna kuna godišnje na izvješća koja su klasičan primjer dobro odrađenog partijskog zadatka? A ovakvo izvješće nije samo danas pred Hrvatskim saborom. Ovakva su izvješća godinama dolazila na klupe saborskih zastupnika i dok je u njima sve štimalo u Hrvatskoj se mešetarilo i s kamionima i BMW-ovima i sa avionima i s jahtama i sa slikama i sa skupim satovima. Švercalo se bolje nego u Arizoni – divljoj pjaci u Bosanskoj posavini. A kad se sjetimo da su tijekom svih ovih godina poneki članovi i najuže obitelji dugogodišnje najodgovornije osobe Ureda državne revizije pa čak i oni sa svega 20-ak godina postali multimilijunaši i počeli kupovati cijele tvornice dakako zahvaljujući svojoj iznadprosječnoj inteligenciji odnosno urođenom daru za biti u pravo vrijeme u pravom mjestu, onda se samo po sebi nameće pitanje, nije li vrijeme za temeljitu reviziju i samog Državnog ureda za reviziju. Kada i to bude učinjeno, a bilo bi dobro to učiniti tada će i sadašnja premijerka vjerojatno moći zadovoljnije izaći pred novinare sa tezom o svekolikoj štednji na spajalicama, tonerima, toaletnom i drugom papiru. Jer znate li kolika bi bila ušteda da ovakvog izvješća danas nije niti bilo. Uštedjeli bismo točno 40 tisuća 239 stranica, 153 zastupnika puta 263 stranice. Slažem se sa stavom premijerka Kosor kako se u ova teška vremena treba početi štedjeti na svemu onome bez čega se može. A bez ovakvog izvješća se sigurno može. Građane HRvatske ova vlast na čelu sa Sanaderom ni njegovim najbližim suradnicima i suradnicama pokrala je za gotovo 2/3 ukupnog godišnjeg državnog proračuna. O posljedicama ove pljačke bolje niti ne govoriti. Najslikovitije ih prikazuje vojska od preko 334 nezaposlenih i gotovo 100 tisuća onih koji rade, a ne primaju plaću. A današnja Vlada koja je Vlada kontinuiteta Ive Sanadera, ovoj vojsci nesretnika nudi spasonosno rješenje. Čuvanje ovaca. Pa zar tako gladnim, nezaposlenim i osiromašenim građanima Hrvatske gospodo iz Vlade. Prvo smo mi bili ovce, pa su nas čobani ošišali, a sada bismo mi trebali biti pastiri, a onima koji su nas ošišali jer su se ovce počele buniti izgleda dosadilo bit čobanin. Pa bi oni sada malo glumili vukove, da zastraše i prožderu ostale ovčice. I na kraju zar nije dosta sve ono što je učinjeno građanima Hrvatske ovih posljednjih 7 godina vladavine, 7 godine nesreće za građane RH. Zar nije bilo dosta državu opljačkati, radnike poslati na ulice, od umirovljenika napraviti kopače po kontejnerima, mlade otjerati iz naših sela, poljoprivrednike, ribare napraviti žednima kruha i mesa, branitelje izručiti i pustiti na milost i nemilost onima protiv kojih su ratovali? Zar nas sada još treba ne samo slati čuvati ovce ili glumiti samaraše, već još imate srca naše ratare i stočare nazvati neradnicima i lijenčinama. Ovime ste uvrijedili sve građane Hrvatske a posebno nas u Slavoniji i Baranji. E pa neće ići gospodo iz Vlade s obzirom kako je vođena država mnogima ne bi trebalo dati ni ovce čuvati, jer i biti čoban časno je zanimanje. A kada bi netko i dobio tu čast, daljnju karijeru nastaviti kao čoban ili samaraš trebalo bi mnogima zabraniti i približiti se ovcama da se ne bi pokralo i ono malo runa što je na njima ostalo. A imajući u vidu što je učinjeno Slavoniji i Baranji svih ovih godina, Slavonci i Baranjci imaju i za vladajuće još uvijek ponudu. Kada odete s vlasti svima onima koji ne završe u zatvorima nudimo posao nadničara na našim poljima i njivama i to barem 7 godina koliko se haračilo Hrvatskom i upropaštavalo Slavoniju i Baranju pa da vidite kako je biti neradnik i lijenčina u Slavoniji i Baranji. Klub HDSSB-a neće prihvatiti ovo izvješće.
Najljepše zahvaljujem na ovom nadahnutom izlaganju koje je doista. Oj čobane ukrast ću ti janje, makar išo s tobom na rezanje. Jedan ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Branko Vukelić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa sve što je rekao gospodin Burić ustvari je netočno pa je teško ispraviti, jer on nije govorio o izvješću revizije, on je iščitao jednu političku pjesmicu koja puno pjeva o ovoj sabornici, ali ipak ću ispraviti jedan navod koji se odnosi na razdoblje kada sam ja bio konačno na čeku Ministarstva obrane, jer je sasvim netočno ustvrdio da je ministar ostavio financijski nerad dakle za 2009. godinu Ministarstva obrane koji se neće dugo, dugo ispraviti. On je govorio i razno-razne izraze koje ja neću ponavljati. Dakle, apsolutno netočno jer ministar Vukelić nije otišao u 2009. godini nego 2010. Dakle, čeka nas još jedno izvješće za 2010. godinu, pa ćete onda vidjeti. Ako tada uspijete tada pročitati nalaz revizije jer ga ovaj puta niste čitali, jer niste o tome ništa ni govorili. Da ste čitali vidjeli bi što je Ministarstvo obrane poduzimalo na ispravljanju negativnosti, što je na temelju naloga i preporuka interne revizije radilo 2009. godine, da poznajete malo bolje sustav, a što ne poznajete a ne trudite se jer ne čitate, znali biste da je ove godine 2011. ušlo Ministarstvo obrane u tu godinu bez prenesenih sredstava, da više nema onih nepredviđenih i neplaniranih sredstava koje su se događale svih prošlih godina. Prema tome, gospodin Burić čitajte materijal kada govorite o njemu u ovoj sabornici.
Sada idemo na pojedinačnu raspravu. Ljudi pa nemojte ja znam da ste svi oduševljeni i svoje izraze oduševljenja zadržite ipak te snažne emocije za sebe. I gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Poštovani državni revizore sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Htjela bih nešto reći nešto što zbunjuje javnost, o čemu je nešto govorio prije i kolega Burić što bez obzira što većina daje podršku odnosno ocjenjuje pozitivnim sam nalaz, ali kritizira ono što je nađeno u nalazu, jel. Međutim, ljude zbunjuje da počesto i to ne uvjetno nego bezuvjetno mišljenje dobila su ona ministarstva oni resori za koje se kasnije uspostavilo od strane mjerodavnih ne samo policije nego i Državnog odvjetništva što je potvrđeno čak i kontrolom optužnice, dakle ti se postupci odnosno radnje koje su se događale u određenim resorima bile su pod ozbiljnom sumnjom kriminalne i sada čekamo samo sudski epilog. Kada se počne o tome pisati i govoriti prozvani čelnici počnu vikati, kod nas je bila revizija sve je uredu i tako. I to zbunjuje jednostavno ljude. Da li je moguće, a to je na kraju krajeva čini mi se i neki vječni do sada latentni sukob između DORH-a i Državne revizije. Najčešće kad javnost počne javno tražiti odgovore na takva pitanja koja jednostavno prosječni čovjek traži odgovor na to pitanje, bez obzira koliko mi više ili manje slične rasprave ovdje vodili i tada nastane prepucavanje između Državne revizije i Državnog odvjetništva. Dakle, koliko je moguće prepoznati u određenim nepravilnosti sumnju u kaznena djela. Mi smo imali nekada običaj da sva uvjetna mišljenja odnosno sva ona tijela koja su dobila uvjetno mišljenje dostavimo državnom odvjetništvu. Sada je odluka i praksa većine da se podnose Državnom odvjetništvu samo na odluku odnosno razmatranje rad onih tijela koji su dobili nepovoljno mišljenje. Takva je odluka Sabora prošli put bila. Mi smo imali zaključak da se sve to … [[Govornica se ne razumije.]] , međutim ni jedno ni drugo nema baš puno velike koristi za rad u Državnom odvjetništvu. Naime, kada dobijete ogromne te papire onda je teško dakle da se i oni sami snađu u tome. Mi imamo jednu odredbu, opću odredbu u Zakonu o kaznenom postupku da je svatko dužan prijaviti sumnju u kazneno djelo, tim više ona tijela koja revidiraju, koja gledaju određene nepravilnosti, naravno s aspekta svog rada, djelokruga, ali tu bi trebalo konačno zauzeti stav jer je to dužnost. Ako je to dužnost običnog građanina, svakog građanina pa onda svakog čelnika u tijelu, bilo gdje je zaposlen, od onih najnižih službenika i namještenika, do voditelja, čelnika tijela, tim više bi onda bila i revizija dužna konkretno upozoriti odnosno podnijeti bar na ocjenu, ako ne u formi kaznene prijave ali u svakom slučaju na sumnju u određena kažnjiva djela. Mislim da bi tako i rad Državne revizije i taj veliki trud kojem Državna revizija u cjelini daje godišnje i ovdje nama podnosi izvješće, sigurno dobio jednu veću valorizaciju jer svi mi ovdje ne radimo jedni radi drugih nego radi građana, a nijedna institucija ne može dobro i kvalitetno raditi bez povjerenja građana. Dakle, to je jedan zatvoreni krug koji bi onda trebalo uspostaviti, dakle da sve ove neke nelogičnosti jednostavno nađu svoj odgovor i na vrijeme na kraju krajeva budu i spriječene. Ono što se vidi kroz reviziju svih državnih tijela, svih ministarstva, da su potpore, da su koncesije, da su stipendije, da su javne nabave rak-rana hrvatskog društva odnosno države, ali jednako tako i kod jedinica lokalne samouprave. Voda je voda, pobjedonosno je rekla gospođa Kosor, ali javne nabave su javne nabave. Prema tome, ispalo bi na kraju vodu pijem vino prolijevam, dakle štedimo na vodi, a ovdje se milijuni i milijuni i stotine milijuna državnog odnosno novca poreznih obveznika propadaju ili se troše mimo zakona, a čim se troše mimo zakona to je onda znači da se radi o očito zlouporabi većeg ili manjeg značenja. Primjerice u Ministarstvu gospodarstva Registar potpora uopće nije potpun, nema podataka niti o nadležnostima. U tom registru nema podataka o potporama koje se dodjeljuju u okviru programa poticanja, konkretno tekstilne industrije, industrije kože itd. To je dakle nedopustivo. Nakon svih onih mogućih strategija, akcijskih planova za borbu protiv korupcije gdje smo upravo vidjeli da je ovaj vid dodjele ovakvih davanja jedno potencijalno leglo korupcije i to jednostavno je neprihvatljivo da se pronalaze ovakva ponašanja. Zatim, evidencije o koncesijskim naknadama nisu cjelovite i ne omogućavaju kontrolu upravo obračuna tih naplaćenih i uplaćenih sredstava u državni proračun. To je nešto, to su velike greške o čemu itekako treba ozbiljno razgovarati. Dakle, ne radi se o nekakvim propustima koje imaju pojedina ministarstva koji su zaista tehničke naravi, ali ovdje dakle radi se o propadanju sredstava i onda ozbiljna sumnja je da se radi o korupciji, da se radi o krađi, da se radi o pljački. Većina zaključenih ugovora ne sadrži rok isporuke robe ili obavljanja usluge. Isto tako, ugovorne kazne ako su kojim slučajem uopće u ugovoru i zaključene uopće se ne poštuju. Isto tako instrumenti osiguranja za slučaj neizvršavanja ugovornih obveza uopće se ne aktiviraju. Prema tome ono što nam i Europska unija stalno govori, u svim ozbiljnim zemljama kada država kroz bilo koje ministarstvo i svoje tijelo, neku agenciju zaključi ugovor s određenom osobom, pravnom osobom, zna se koliko će taj posao koštati i koji je rok djelovanja. Kod nas revolucija još uvijek teče. Nikad se ne zna koliko će taj posao koštati, uvijek su neki anexi, nepredviđeni troškovi, a da ne govorimo o roku. Pa se postavlja pitanje da li bi se ti čelnici koji se tako ponašaju, raspolažu državnim novcem, kod kuće tako ponašali. I onda se zaista postavlja ozbiljno pitanje zbog čega su oni to tako ponašaju. Pa nisu valjda toliko nemarni ili tobože iza nemara skriva se sasvim nešto drugo, još opasnije. Zapravo u toj konkurenciji nemara i namjere teško da je onda odlučiti koji je tu stupanj krivnje jači i opasniji kada se radi o raspolaganju državnim odnosno općim dobrom, državnim novcem. Interesantan je jedan podatak koji je ovdje pronađen odnosno naznačen, da je tijekom 2009. godine kupljena polovica neke nekretnine u ukupnoj površini od 2260 m2, molim vas za 2,5 milijuna eura. Ta spomenuta nekretnina nije uopće u uporabi i za njeno stavljanje u funkciju potrebno je još iz državnog proračuna osigurati značajna dodatna sredstva. E pa zaista čestitam, čestitke tome na zaključenju tog ugovora. Ja mislim da je to zrelo izravno podnijeti kaznenu prijavu Državnom odvjetništvu. I tu se nitko ne može skrivat iza nekakve poslovne politike. Ako je nešto prima facie, na prvi pogled razvidno da je nelogično onda nije to zato što je prosječan čovjek neobrazovan pa ne može ući u tajne takvog jednog visokog poslovanja nego jednostavno zbog toga što se iza toga kriju puno ozbiljnije stvari. Još bih htjela napomenuti u gradu Zadru mi imamo taj jedan veliki problem. Tu Državna revizija, ja moram pohvaliti tu Državnu reviziju da svake godine je ona upozoravala prije svega da se osiguraju sredstva za plaćanje bazena i košarkaške dvorane, da se o tome nije vodilo računa. Tri godine su unaprijed govorila je i upozoravala Državna revizija da se u gradskom proračunu osiguraju sredstva jer glavnica dolazi na naplatu. To se nije učinilo. Jednako tako od prodaje stanova, pa se ja zahvaljujem i reviziji što je na tome, dozvolite samo da završim rečenicu upozorila i konačno da ta sredstva nisu upotrebljena samo, nisu nepotrošena pa je već zbog toga grad debelo u prekršaju, nego su potrošena mimo zakona za druge svrhe. Hvala.
U 17,40 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Ispravak gospođa zastupnica Nevenka Marinović.
Evo netočan je kolegice Ingrid navod da se nije vodilo računa. Vodilo se računa itekako i vezano uz prodaju stanova trebali bi znati i vi kao vijećnica u gradu Zadru da su utrošena sredstva, jedan dio tih sredstava da je utrošen za tekuće potrebe proračuna u 2009. ali u skladu sa Odlukom o izmjeni i dopuni odluke o izvršavanju Proračuna grada Zadra za 2009. Ne na pamet, ne zato što je netko tako htio, nego temeljem odluke koju je donijelo gradsko vijeće čiji ste i vi vijećnik.
Replike, gospođa zastupnica Dragica Zgrebec.
Hvala potpredsjedniče. Kolegice Antičević vi govorite o tome što bi trebala raditi revizija u slučajevima kada ona dođe do spoznaje da ima određenih nepravilnosti koje mogu biti prekršajna ili kaznena djela. Međutim, revizija radi po međunarodnim standardima i metodama i izvješće koje podnosi Hrvatskog saboru, odnosno predstavničkim tijelima zapravo su izvješća javnosti kako se troši javni novac. A parlament i predstavnička tijela u lokalnoj i regionalnoj samoupravi bi zapravo trebali biti ti što iza toga postupiti. Ovo je 15 izvješće koje mi u Hrvatskom saboru raspravljamo i u svakoj toj raspravi imamo nekoliko stvari koje se ponavljaju. Kaže nepravilnosti u javnoj nabavi, loše planiranje, nenamjensko trošenje sredstava, neevidentiranje imovine i to se učestalo ponavlja kod gotovo uvijek istih subjekata, revidiranih subjekata. Zašto mi smo napustili onu dobru praksu koju smo imali krajem devedesetih i početkom dvije tisućitih godina kada nam je Vlada iza svakog ovakvog izvješća koje je raspravljeno davala određena izvješća što ona poduzima da se ove nepravilnosti riješe. To smo prestali zadnjih godina raditi i zapravo smo, zapravo to je pokazivalo i taj jedan napredak. A kad ovakva izvješća nakon rasprave postanu javno javna objavljena onda i tijela progona zapravo bi trebalo po službenoj dužnosti činiti ono što bi morale činiti.
Odgovor na repliku.
Pa kolegice evo ovo što ističete da stvari se stalno ponavljaju, loše planiranje. Ovako blaga rečenica, ali slabo smo planirali. Pa imate u Zadarskoj županiji općine koje su promašile svoj proračun za 43, za 47%. Pa to nije loše planiranje, nego varanje i laganje, jer se zna da se nešto ne može učiniti. Ali takvo jedno učestalo ponavljanje, evo vidite sada i kako je meni kolegica Marinović odgovara. Dakle, ne postupit ćemo po nalazu revizije što je našla i popravit ćemo se. Ne, nego tako smo se ponašali protivno zakonu, jesmo i opet ćemo. Jer ako Državna revizija kaže trebate planirati u gradskom proračunu dolazi na naplatu. Oni kažu, a meni kolegica Marinović kaže ali je odluka Gradskog vijeća je ta u kojoj ste i vi član, a ja bila protiv protuzakonite odluke i ukazujemo na protuzakonitu odluku. Zatim, kad Državna revizija nađe eklatantan primjer kršenja zakona da se sredstva od prodaje stanova imaju namijeniti za tu sirotinju oni pokradu tu sirotinju i kažu ne to je odluka vijeća. Ali nije to niti je bila odluka vijeća nikakva u tom smislu, nego su me lagali i obmanuli da novac samo nisu potrošili iako je i to grijeh ne potrošiti taj novac jer sirotinja čami u podstanarskim sobama. To je ukradeno djetinjstvo tim ljudima, zato što su ti ljudi takvi. I kada Državna revizija kaže potrošili ste taj novac, onda vi umjesto da šutite oni dižu ispravak netočnog navoda a ne repliku. Skrivaju se iza ove pločice, iza crne pločice, iza sive flanke ili crne.
Kako sada kolegice Marinović, vi ste replicirali Antičević-Marinović da, vi ste replicirali kolegici Zgrebec, odgovarali na repliku, a u tom odgovoru na repliku ste se osvrnuli i replicirali. Ja ću vam to sastaviti bez brige budite i to po noris causa. Replicirali ste u biti na drugu kolegicu Marinović. Ja mislim da je to povreda Poslovnika znate? Ja mislim da je to povreda Poslovnika. Kolegice Nevenka Marinović, izvolite povreda Poslovnika.
Kolegice ja to nisam rekla da smo to napravili i da ćemo opet napraviti. Ja sam rekla temeljem čega je to napravljeno. A vi, ... ... [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Rekla sam temeljem čega je napravljeno, a ne da smo napravili i da ćemo opet napraviti. Evo.
Slušajte malo, slušajte se. Da. I druga replika, zastupnik Dinko Burić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegica Marinović Antičević je u uvodnom dijelu dobro rekla i slažem se apsolutno sa vama sa konstatacijama što je najnelogičnije u ovom izvješću, a to je da su ona uvjetna i bezuvjetna mišljenja. Dakle, bez negativnih mišljenja data svim ministarstvima i svim trgovačkim društvima u državnom vlasništvu. A opće poznato nestalo je na desetke milijardi kuna o čemu u Izvješću nema ni traga ni glasa. Rekli bi ljudi stvarno stanje u Republici Hrvatskoj u odnosu na ovo Izvješće Ureda za državnu reviziju uistinu liči na jednu zanimljivu epizodu one serije "Lud, zbunjen, normalan."
O Bože dragi! Gospodin zastupnik Goran Maras [[Upadica Maras: Gordan Maras.]] Gordan.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, državni revizore sa suradnicima. Na početku rasprave složit ću se sa jednom konstatacijom iz prijašnjih rasprava, to da na osnovu ovakvog cjelovitog izvješća imamo elemenata i sami zatražiti od pojedinih institucija da nam daju odgovore na elemente za koje mislimo da nisu u skladu sa zakonom ili u najmanju ruku da su sumnjivi i da možda čelnici tih tijela koji su ovdje obrađeni nisu radili posao ne samo protuzakonito, nego nekad i ne najekonomičnije i ne u najboljem interesu tih tijela koje predstavljaju. I treba dobro iščitati ove papire, jer tu ima zbilja čudesnih stvari da čovjek ne povjeruje šta se unutra dešava. Ne bih rekao čak ni da je uvjetno mišljenje garancija, netko je to rekao da nije bilo nezakonitosti. Ja vidim uvjetno mišljenje u Fondu za energetsku učinkovitost. I vidim unutar tog izvješća razlog zbog čega je dano uvjetno mišljenje, i vidim da je na osnovu, ne znam da li toga ili neke druge prijave izvješća pokrenuta određena istraga i da ona traje. Znači nije uvjetno mišljenje isključiva garancija da nije bilo nezakonitosti, nego jednostavno možda nije moguće ustanoviti jer revizija nije, niti ima elemenata da provjeri sve aspekte pojedinog posla, ali upozorava da je bilo nezakonitosti i nepravilnosti, i onda bi netko trebao na osnovu te informacije provjeriti šta se tu u biti dešava. Tako u tom fondu, očito evo vidim da se upozorilo na 3 i pol milijuna kuna vezanih za određene reklamne kampanje koje su sada obrada USKOK-a. Znači ne znači ako je uvjetno da nema nezakonitosti. I tim više je porazan podatak da imamo samo 15% bezuvjetnih mišljenja, i samim time je porazan podatak da pojedina ministarstva iz godine u godinu imaju uvjetna mišljenja i da pojedina ministarstva, kao što je rekla gospođa Antičević Marinović koja se bave ozbiljnim određenim stvarima nisu u stanju niti napraviti evidenciju potpora koje su isplatili. Znači revizija ne može ustanoviti u Ministarstvu gospodarstva kome su sve potpore isplaćene, zbog toga šta te evidencije nema potpune. I onda ja kao zastupnik se mogu pitati da li je to htio netko sakriti neku potporu, da revizija ne upozori na nepravilnosti da nešto nije isplaćeno u skladu sa zakonom. Moguće. Ili u Ministarstvu mora, koncesije. Također nisu evidentirane na jednom mjestu, nije moguće ustanoviti tko plaća, koliko plaća itd. Ja se mogu pitati možda netko skriva da netko ne plaća godinama koncesiju, da nije sve evidentirano itd. Znači postoji mnogo sumnji da u tim uvjetnim mišljenjima, jer i gospodarstvo i Ministarstvo mora i prometa, infrastrukture su dobili uvjetna mišljenja, postoje nezakonitosti koje bi netko morao ispitati. Radi se o 180 milijardi kuna i problem je naravno u ovom izvješću, ja ga detektiram najveći među javnim poduzećima i javnoj nabavi, jer u analiziranim trgovačkim društvima je najveći postotak javne nabave koja je, koja nije nabavljena u skladu sa zakonom, radi se čak otprilike o 20% cijele javne nabave. Znači ako uzmemo 4 milijarde kuna preko 800 milijuna kuna. E s obzirom da je analiziran samo dio trgovačkih društava, velika vjerojatnost da je ovo dobar uzorak i da se na isti način ponašaju u drugim trgovačkim društvima i da se ta nabava radi netransparentno u iznosima nekoliko milijardi kuna i da tu curi veliki novac. Što se tiče trgovačkih društava, evo još jedne stvari koju jednostavno čovjek ne može vjerovati kad pročita. Kaže pojedina trgovačka društva plaćaju predujmom, a tako nije ugovoreno. Pa to su dobrotvori. Tamo rade dobrotvori u tim tvrtkama. Imaju novca, mogu izlaziti ususret poduzetnicima na tržištu, i plaćati im unaprijed. Ili su dobrotvori, ili tu nešto nije u redu. Ja mislim da nešto nije u redu. Nitko ne plaća prije nego šta je to dogovoreno ugovorom. Ili plaćeno ranije, a ugovor govori da platite za 3 mjeseca. A razlog natječaja i odabir ponuditelja je bilo tko da na duži rok plaćanja. I oni njima plate ranije. A netko tko bi možda dao i povoljniju cijenu, ali nije mogao čekati 3 ili 6 mjeseci ispao je iz natječaja. I sada opet vi meni kažete da li je to možda dogovor između tog tko je proveo javnu nabavu i onoga tko je robu ponudio i da li je netko možda dobio naknadu i proviziju zato da plati robu unaprijed da nije trebao. Ili, još veći paradoks, posudili novac. Dali novac bez, u nekim slučajevima ni da su obračunali kamatu, ni da im je netko recimo vratio novac nakon određenog perioda koji je definiran ugovorom, niti su pokrenuli postupak naplate. Znači ta trgovačka društva dosta često služe i kao banke da određenim poduzetnicima izađu ususret. Sve to sugerira, jer to nitko ne radi slučajno, niti zato šta je dobar, nego zato šta ima određeni dogovor koji se skriva iza takvih poslovnih odluka i poteza. I takve stvari bi trebalo prijaviti odvjetništvu i vidjeti, jer u ovakvim slučajevima je državni proračun neminovno oštećen. A mene čudi kada onda ministri, koji pročitaju ova izvješća državne revizije u tim tvrtkama, a oni su članovi skupštine te tvrtke ili skupština te tvrtke ne mijenjaju direktore, niti ih uopće išta pitaju. Niti nadzorni odbori ih uopće išta pitaju kada pročitaju ovo izvješće. Znači puno je tu ja bih rekao netransparentnosti, muljanja, nezakonitosti, i tu bi svakako Državno odvjetništvo imalo jako puno posla, ako bi se uhvatilo od primjera do primjera, a mislim da je revizija dala vrlo dobru podlogu za to. Ono šta bih rekao da je apsolutno nedopustivo da državna ministarstva iz godine u godinu dobivaju uvjetna mišljenja, mislim da svatko tko se potrudi, a doživi ozbiljno ovakvo izvješće može otkloniti određene nepravilnosti u svom ministarstvu. Kada bi malo uspoređivao i gledao rekao bih da se premijerka Kosor uopće ne bavi ovim izvješćem, jer evo primjerice zamijenila je ministre koji su imali bezuvjetna mišljenja, ministra Šukera, ministra kulture bivšeg Biškupića i ministricu Dropulić. Oni su imali bezuvjetna mišljenja. One koji iz godine u godine uporno krše stvari ne mijenja. Njih čak hvali. Ministra gospodarstva koji nije u stanju evidentirati potpore koje je isplatio kuje kroz medije u novu zvijezdu hrvatske politike. Volio bih da ministrica, da Bože, da premijerka Kosor malo prouči što joj rade ministri jer ovo je vrlo dobro štivo za takvo nešto. I na kraju, apsolutno smatram da država i ministarstva moraju se odgovornije ponašati prema novcu poreznih obveznika, da uvjetno mišljenje od bezuvjetnog i kada čovjek gleda bezuvjetno mišljenje se dobije kada značajno ne odstupa nalaz revizije od onoga što je planirano na osnovu čega su izvještaji sastavljeni i radi se otprilike do 2% odstupanja. Mislim da to sva ministarstva u nekoliko godina da žele mogu napraviti, ali očito ovdje to netko ne želi napraviti. A kažem, Vlada i oni koji su najodgovorniji ne vode dovoljno računa o tome. Ono što osobno mislim da treba analizirati sva izvješća kao zastupnici, građani tamo gdje uočimo nepravilnosti i mogućnost nezakonitosti podnijeti prijavu i tražiti možda i kao zastupnik odgovor zbog čega primjerice u pojedinim poduzećima i koja su to pojedina poduzeća ljudi posuđuju novac bez kamata, ne traže da se vrati, na neki način izlaze u susret određenim poduzetnicima. Vjerujte mi nema takvih dobročinitelja i nitko to ne bi radio sa svojim novcem, nitko. Volio bih vidjeti te ljude jer možda bi im se neki građanin javio i rekao "Daj posudi mi novac", a ovaj ga vjerojatno neće ni pitati. Njegov privatni novac, evo neka se kaže koji to direktori javnih poduzeća posuđuju i čelnici ministarstava ili određenih tijela posuđuju novac bez kamata i bez da pitaju da se vrati pa ćemo građanima dati te dobrotvore neka posuđuju svoj privatni novac, a ne novac države. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Nenad Stazić. Nema ga, gubi pravo na riječ. Gospođa zastupnica Mirela Holy, izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Na samom početku izlaganja o Izvješću državne revizije želim reći da neću podržati ovo izvješće i to zato što smatram da je revizija napravila iznimno ozbiljne propuste prilikom kontrole financija Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost. Nažalost, čini se da od navodnog sljepila na vrlo ozbiljne sumnje u poslovanje ovog fonda nisu patili samo zastupnici i zastupnice vladajućih stranaka kao i Mladineovi stranački prijatelji i prijateljice, ministri i ministrice i državni tajnici i tajnica i sve donedavno državni odvjetnik Bajić, cijeli DORH i USKOK već vidi čuda od istog je sljepila bolovala i Državna revizija. Ne mogu se braniti neznanjem jer je klub SDP-a, ali i SDP općenito toliko puta javno u Saboru i putem medija upozoravao na sve sumnjive poslove u fondu da bi bilo zbilja neukusno da bilo tko od gore spomenutih sada kaže da nije znao ili da nije imao informacije. Osim toga, bivša Glavna državna revizorica Šima Krasić je čak u jednom kratkom tekstu u novinama, a koji predstavlja običan radni dan nje kao javne osobe, informirala javnost da se veći dio njenog radnog dana sastoji od čitanja novina. Mora da je prilikom takvog detaljnog iščitavanja novina naletjela i na mnogobrojne tekstove koji su upozoravali na netransparentno trošenje novca u fondu. Tim me više čudi Izvješće revizije o poslovanju fonda sukladno kojem je fond dobio uvjetno mišljenje i to zbog sumnjivog trošenja novca za promidžbu – čitaj FIMI MEDIA-u, zbog sanacije mulja iz kruga bivše tvornice Glinice i azbestnog otpada iz kruga Salonita, zbog nelogičnog financiranja sanacije niza deponija otpada, a koja ne prati realno lošu dinamiku radova, zbog BBS-a tvrtke stranačke prijateljice Barbare Dešenić koja je ostala dužna fondu milijune kuna dijeljenih šakom i kapom za projekt koji se nije i neće se nikada realizirati i zbog ali jako stidljivog čudnovatog disbalansa novca za gospodarenje posebnim kategorijama otpada najvećim dijelom PET ambalažom. Mnoge stvari u financijskom poslovanju fonda revizija nije vidjela, ali smatram da je i ovo što jest vidjela i uvidjela bilo dovoljno za negativno mišljenje o poslovanju fonda. Iako revizija provodi svoj posao kontrolirajući poslovanje ove institucije temeljem nekoliko zakona koji reguliraju poslovanje fonda, a u izvješću se u tom smislu konkretno spominju Zakon o fondu, Zakon o zaštiti okoliša i Zakon o energiji, revizija je bez ikakvog objašnjenja ignorirala da se poslovanje fonda i to u onom financijski najizdašnijem dijelu temelji na Zakonu o otpadu te podzakonskim aktima mahom pravilnicima vezanima upravo uz taj zakon. Najteži prihodovni dio fondovog financijskog kolača vezan je uz provedbu Pravilnika o ambalažnom otpadu koji nalaže da fond mora imati poseban račun za sustav gospodarenja ambalažnim otpadom, a sudeći prema izvješću revizije fond takav poseban račun nema. Nevjerojatno je da je revizija čiji je cilj kontrola usklađenosti poslovanja institucija sa zakonima i propisima slijepa na činjenicu da fond godinama krši pravilnik jer u financijskim izvješćima ne daje podatke o rashodima od ambalažnog otpada. Naime, revizija ove prihode u đuture stavlja pod prihode od administrativnih pristojbi i to sljedećim riječima, citiram: "Prihodi od administrativnih pristojbi u iznosu znači 1 milijarde 783 tisuća 246 kuna ostvareni su od naknada koje su propisane Zakonom o Fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost". U strukturi prihoda od administrativnih pristojbi vrijednosno najznačajniji su prihodi ostvareni od naknada za ambalažu i ambalažni otpad u iznosu od 46,3%, posebnih naknada za okoliš na vozila na motorni pogon u iznosu od 19%, naknada na emisiju u okoliš CO2, SO2 i NO2 u iznosu od 11,7%, naknada za gospodarenje električnim i elektronskim otpadom u iznosu od 10,5%, naknada za gospodarenje otpadnim vozilima u iznosu od 4,9% te naknada za gospodarenje otpadnim uljima u iznosu od 3,6%. Jesmo li ovdje čuli da se revizija poziva na Zakon o otpadu i pravilnike za posebne kategorije otpada? Ne. Radi se o upravo skandaloznom propustu revizije pa se opravdano postavlja pitanje na koji način revizija uopće može kvalitetno odraditi posao kada ne zna ni temeljem kojih propisa treba kontrolirati poslovanje fonda. Važno je i to što se u ovom slučaju ne radi o mom sitničavom birokratskom cjepidlačenju već o tome što se u slučaju prihoda fonda od posebnih kategorija otpada, a posebice ambalažnog otpada, radi o gotovo 50% svih prihoda ovog iznimno bogatog fonda. Strašno je da se revizija očigledno ne snalazi u ovom iznimno važnom pitanju za uvid u ukupno poslovanje fonda pa se iz izvješća ni fonda, ali ni revizije poslovanja fonda uopće ne može pratiti sustav gospodarenja ambalažnim otpadom iako je reguliran pravilnikom. Vjerojatno zbog toga revizija nije vidjela i da ovaj otpad u rashodima fonda zauzima udio od 782 milijuna kuna, što je gotovo 50% više od prihoda ostvarenih temeljem naknada za ambalažu i ambalažni otpad. S obzirom na to da se radi o nalazu Državne revizije koja bi trebala biti najviša instanca za kontrolu trošenja proračunskog i i parafiskalnog novca, ovaj nas propust mora ozbiljno zabrinuti jer se postavlja pitanje jesu li naši državni revizori i revizorice uopće dorasli poslu koje treba obavljati. Osim toga revizija zanemaruje još nekoliko iznimno važnih činjenica. Glavna ideja pravilnika o ambalažnom otpadu navodno je bila neprikupljanje i mešetarenje s PET i drugom ambalažom već oporaba takvog otpada uspostava sustava gospodarenja tom posebnom kategorijom otpada, pokretanje zelenih industrija, otvaranje zelenih radnih mjesta i realizacija jednog segmenta održivog razvoja Hrvatske. Nažalost u gospodarenje otpadom uvukao se organizirani kriminal mafija koja se kako se čini pojedinci i pojedinke i vladajuće garniture svesrdno držale ljestve. Strašno je da se revizija u svom izvješću uopće ne bavi s konkretnim rezultatima takvog poslovanja. U svom izvješću revizija ovlaš spominje i povećanje troškova za sanaciju tzv. crnih točaka "također su povećani troškovi u okviru sanacije odlagališta opasnog otpada, sanacija tvornice Salonit u stečaju, Mravinjačke kave kod Solina, koja se provodi na temelju zaključka Vlade RH i Odbora za zaštitu okoliša HRvatskog sabora." Ovo je vrlo nespretna formulacija jer se nijedna sanacija ne smije provoditi na temelju zaključka Vlade ili Odbora za zaštitu okoliša Hrvatskog sabora, već temeljem prihvaćenog i odobrenog plana i programa sanacije, a što u slučaju mnogih crnih točaka nije slučaj pa se tako primjerice za sanaciju Mulja iz bivše tvornice Glinica koja je već u tijeku tek sada raspisuje natječaj za izradu plana i programa sanacije. Vrlo logično, nema što, baš kao što je jako logično da za Ministarstvo zaštite okoliša i fond ali ni za DORH, USKOK i reviziju nije sporno da se azbestni otpad iz Salonita koji je u kategoriji opasnog otpada prema top tajnom planu i programu sanacije koji je izradio i debelo naplatio IGH sanira kao neopasni komunalni otpad. Vrlo logično i vrlo zakonito. Revizija se također uopće ne zamara sa stvarnim razlozima pokretanja Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost, a to je financiranje projekata koji doprinose podizanju standarda zaštite okoliša. Ako fond dobro posluje financira projekte koji podižu standarde zaštite okoliša to znači da se iz godine u godinu sredstva fonda trebaju smanjivati, a ne povećavati i bujati. Sukladno zakonu kojim je utemeljen fond bi trebao financirati one projekte u gospodarstvu iz kojih povlači najveće naknade. Zapravo fond treba rješavati točke iz kojih se puni i vremenom sam sebe gasiti jer u teško ostvarivoj idealnoj situaciji u kojoj više neće biti zagađenja okoliša fond neće imati od kuda uzeti naknadu. A upravo to je bila i mora ostati primarna svrha fonda. Naime, apsolutno je nedopustivo uzimati gospodarskim subjektima koji su u kategoriji zagađivača okoliša a ne dati im ikakvu priliku da povuku sredstva za rješavanje problema. Žalosno je da se revizija u svom izvješću nijednom riječju nije osvrnula na tako nelogično i u srži stvari protuzakonito poslovanje fonda, direktno kršenje ideje koja stoji iza Zakona o fondu. To nažalost znači da ili revizija nije dorasla poslu koji treba obavljati ili da se slaže s time da Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost služi kao halo bing krava muzara vladajućim strankama bliskim tvrtki i klijenata. Doista ne znam koja je od ove dvije varijante gora za Hrvatsku.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Nema ga, gubi pravo na riječ. Gospođa zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani glavni državni revizore sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Evo kratko ću se i ja priključiti raspravi o Izvješću o radu Državnog ureda za reviziju za 2010. godinu. Državni ured za reviziju dakle vrhovna revizijska institucija nadležna za kontrolu planiranje, prikupljanje, raspoređivanje, trošenje javnih sredstava i ove godine kao i uostalom i proteklih godina uredno i korektno te neosporno i stručno, neovisno i samostalno izvršio reviziju subjekata u skladu sa svojim zakonskim ovlastima i obvezama. Izdana su mišljenja nalazi i preporuke o uočenim nepravilnostima i propustima u poslovanju koje su subjekti revizije učinili i ta svoj dio poslova Državni ured za reviziju objedinio je po meni u iscrpnom pa ipak sažetom izvješću koje je sada pred nama zastupnicima u Hrvatskom saboru da se o njemu izjasnimo ili neku su rekli da ga neće podržati. Namjerno sam naglasila da je to po meni iscrpno i sažeto jer je na samo 263 stranice dana ocjena nepravilnosti i poslovanja, 770 subjekata koji su obuhvaćeni revizijom dakle a ukupna sredstva javna sredstva iznose 178 milijardi kuna. Moram napomenuti da se ovo izvješće odnosi na poslovanje za 2009. godinu i da su poslovni subjekti u kojima je provedena revizija i kojima su naložene mjere za otklanjanje nedostatka i propusta i da su najčešće utvrđene nepravilnosti da se odnose na djelovanje sustava unutarnje kontrole i unutarnje revizije, računovodstveno poslovanje i planiranje, ostvarenje prihoda, izvršenje rashoda te na postupke javne nabave. Dakle, u svim slučajevima kada su utvrđene nepravilnosti dani su nalozi i preporuke za njihovo otklanjanje, ured je dao i određena mišljenja i prijedloge za racionalnije korištenje i upravljanje javnim sredstvima također prati provedbu danih naloga i preporuka te traži od subjekata revizije pisano očitovanje u roku od 60 dana o poduzetim radnjama. Kod većine subjekata se smanjuje broj nepravilnosti u odnosu na prethodnu godinu, dakle najveće smanjenje se odnosi na subjekte kod kojih se revizija obavlja svake godine i naravno da su imali sada dovoljno vremena da one propuste koje su imale da se riješe tih. Ukazivanje na nepravilnosti, propuste i pogreške u poslovanju te davanjem naloga preporuka i prijedloga za njihovo otklanjanje Ured za državnu reviziju svakako doprinosi poboljšanju upravljanja javnom imovinom, učinkovitom izvršavanju obveza unutar javnog sektora, povećanje odgovornosti sudionika u procesu korištenja javnih sredstava, osiguravanju javnosti rada, kao i informiranja građana o trošenju novca poreznih obveznika. U svom izvješću Državni ured za reviziju i ove godine a i prijašnjih godina stalno naglašava važnost i ulogu unutarnje revizije financijske kontrole kao sveobuhvatnog sustava koji kontinuirano treba biti prisutan u nadzoru financijskog upravljanja u javnom sektoru i činjenica je da efikasnost financijske kontrole sigurno smanjuje nepravilnosti u upravljanju. Treba podsjetiti da je Vlada Republike Hrvatske donijela i novu Strategiju razvoja sustava unutarnje financijske kontrole u javnom sektoru RH za razdoblje 2009.-2011- godina kojom su određeni prioritetni pravci daljnjeg razvoja i dan veći naglasak na razvoj financijskog upravljanja i kontrole u procesima vezanim uz sustav proračuna prije svega procesima planiranja, programiranja izrade izvršenja financijskog plana, financijskog izvješćivanja i računovodstva i izuzetno je značajno daljnje jačanje o svijesti o financijskom upravljanju kao sustavnom dijelu procesa upravljanja. Ono na što bih se sada htjela ja osvrnuti a to je jesmo danas čuli da Vlada ne vodi dovoljno računa o javnim sredstvima i država i ministarstva, pa bih ja samo htjela podsjetiti ono što će sigurno ubuduće biti jako važno, a to je da smo mi ovdje u Saboru donijeli Zakon o fiskalnoj odgovornosti i mislim da je on jako važan i da će se taj Zakon o fiskalnoj odgovornosti da će bitno utjecati na racionalno korištenje javnih sredstava. Osobno smatram da ovaj Zakon o fiskalnoj odgovornosti mislim da trebamo svi podsjetiti što on znači, doprinosi jačanju financijske discipline i odgovornosti za pravilno i transparentno trošenje proračunskih sredstava na svim razinama i kod svih korisnika. Zakon o fiskalnoj odgovornosti, pogotovo što se tiče visine i namjene sredstava čime se dakle sprečava prekoračenje planirane visine potrošnje sredstava i promjena namjena njihovog korištenja, a čuli smo da tu ima tih nedostataka. Drugo, zakonom su točno propisana fiskalna pravila i pravila za jačanje fiskalne odgovornosti kojih se moraju pridržavati proračunski i izvanproračunski korisnici sredstava državnog proračuna. Treće, svaki čelnik bez obzira na kojoj je razini vlasti državne i lokalne, uprave i samouprave, dužan je svake godine za prethodnu proračunsku godinu za razdoblje u kojem je obnašao dužnost odnosno obavljao poslove čelnika sastaviti izjavu o fiskalnoj odgovornosti. Četvrto, čelnik izjavom potvrđuje da će zakoni i to namjenski i svrhovito koristiti sredstva, omogućiti učinkovito i djelotvorno funkcioniranje sustava financijskog upravljanja, ali i kontrolu u okviru proračunom odnosno financijskim planom utvrđenih sredstava. Uz izjavu treba podsjetiti da su čelnici dužni priložiti i planove uklanjanja slabosti i nepravilnosti, izvješće o otklonjenim slabostima i nepravilnosti utvrđenih prethodne godine i mišljenja unutarnjih revizora u sustavu financijskog upravljanja i kontrole za područja koja su bila revidirana u prethodnoj godini. Važno je istaći da u slučajevima kada se utvrdi da je neki čelnik prekršio odredbe ovog zakona stavit će svoj mandat na raspolaganje sukladno propisima kojima je uređen njegov izbor odnosno imenovanje. Dakle Zakon o fiskalnoj odgovornosti, kolegice i kolege, je predložila Vlada, donijeli smo ovdje u Hrvatskom saboru i on će se sigurno odraziti na buduće nalaze državne revizije. A meni je žao, gospodin Maras, gospođa Nadica Jelaš, koji su govorili protiv Vlade, da Vlada ništa ne čini, žao mi je što niste podržali ovaj jako važan Zakon o fiskalnoj odgovornosti za koji je predsjednica Jadranka Kosor rekla da poslije ovog zakona u Hrvatskoj neće biti više ništa isto. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Nada Čavlović Smiljanec. Nema je. Gubi pravo na riječ. Gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni revizoru. Zapravo kad se čita ovaj veliki nalaz Državne revizije tada s jedne strane može biti frustrirajuće kad vidimo koliko nepravilnosti ima, koliko ignoriranja ima, odnosno koliko ponavljanja s jedne strane, a s druge strane naravno može biti je edukativan, upozoravajući, odnosno upoznavajući, ali naravno za to trebamo imati savjest. Kad govorimo o najčešćim nepravilnostima u okviru računovodstvenog poslovanja kod proračunskih korisnika dalje se isto ponavlja, to se odnosi zapravo na popis imovine i obveza koji naravno nije cjelovit s jedne strane, odnosno ne obavlja se usklađivanje knjigovodstvenog i stvarnog stanja. Takve primjere vidimo recimo i u carinskoj upravi kad vidimo nefinancijsku imovinu koja je iskazana u bilanci u glavnoj knjizi u jednom iznosu, dok je u analitičkom knjigovodstvu u izvještaju centralnog povjerenstva iskazana u drugom iznosu, odnosno u iznosu od 7,1% manje. To može pokazivati na loše upravljanje imovinom. Zatim ako gledamo analitičku evidenciju potraživanja za carine i carinska davanja iskazana koncem 2009. godine, ona nije usklađena sa potraživanje iskazano u zadnjem kvartalnom izvješću koje je carinska uprava koncem veljače dostavila Državnoj riznici. E sad, u kvartalno izvješće nisu bile uključene pojedine vrste prihoda vezano za potraživanja za trošarinska i druga davanja. I sada kad to usporedimo pitam se da li je to vjerodostojno dostavljanje izvještaja. Kad je revizijom utvrđeno da su proračunska sredstva utrošena za namjene za koje nisu planirana proračunski korisnici obrazlažu da je to bilo neophodno podmiriti nastale rashode. Mi znamo da je došlo do smanjenja prihoda s osnove poreza na dohodak, prema tome svi smo to osjetili u lokalnim jedinicama. I upravo zbog toga možda bi trebalo razmišljati o izmjenama odnosno o nekakvim podzakonskim aktima koji bi omogućili kada se namire namjenska potraživanja tamo gdje treba da se ipak omogući potrošnja takvih sredstava u nenamjenska jer mislim da će me podržati u tome svi ovi koji su u izvršnoj vlasti, bilo u kojoj lokalnoj odnosno regionalnoj jedinici. Još bih se osvrnula nešto na Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost. Naime, u strukturi rashoda vidimo odstupanja na materijalnim rashodima u čak iznosu od 34,4% više od plana. Prema tome, vidimo ovdje primjer nepridržavanja donesenog financijskog plana i trošenja sredstava značajno iznad planiranih. Primjer je recimo za sanaciju od 100 odlagališta komunalnog otpada isplaćen je jedan iznos, međutim prema dostavljenoj dokumentaciji kada imamo i račune i obračunsku situaciju, znatno manji iznos je priznatih radova, odnosno bez dokumentacije o isplaćenoj u ovom iznosu oko 45 milijuna kuna. Prema tome, odobravanje novčanih sredstava za sanaciju i odlaganja bez dostavljene dokumentacije ne govori li to u tome da li su uopće radovi nastali, da li je ovo ponovno prelijevanje iz javnih džepova u privatne džepove. Danas su spominjali i primjene Zakona o javnoj nabavi i tu smo imali x primjera o kršenju, da sada ne ponavljam, svi smo to čitali. Prema tome, i to iako je rečeno da je poboljšanje došlo donošenjem Zakona o javnoj nabavi, ali ga se očito ignorira. Gdje su tu kazne? To je sve više i više primjera nepoštivanja odredaba Zakona o javnoj nabavi. Vidimo najviše nepravilnosti upravo takvog nepoštivanja, to su u trgovačkim društvima i u neprofitnim organizacijama, čak i na državnom i naravno na lokalnom nivou. Rekla bih još nešto o reviziji trgovačkih društava u vlasništvu lokalnih jedinica gdje ste izrekli 90% uvjetovanih mišljenja, gdje vidimo primjere nezakonitog gospodarenja novca na lokalnoj razini, pa ću samo naglasiti par za mene frustrirajućih činjenica. Za nabavljeni materijal nisu ispostavljene primke, za isporučeni nisu ispostavljene izdatnice, nisu ispostavljani radni nalozi, nisu evidentirana sva potraživanja i obveze. Neka društva su blagajničke dnevnike ispravljali i radili su nove, sa žiro računa isplaćivana gotovina bez, koja kasnije nije zapravo niti evidentirana u blagajni, nisu ispostavljene uplatnice ni isplatnice, te nisu priloženi računi i druga dokumentacija iz koje je vidljivo na šta je novac utrošen. I zaključno. Kao što je rečeno Državna revizija radi svoj posao, postoji i na taj način pokušava istinito pokazati istinitost i vjerodostojnost, pokazati zapravo provjeriti zakonitost rada. S jedne strane može učiti pravilnostima, znači raditi edukativno djelovati, s druge strane naravno je jedan od karika u lancu borbe protiv korupcije. Kad se pitamo zašto se događa ovo sve što se događa, zašto se ponavljaju sve te nepravilnosti, onda možemo reći da je to s jedne strane iz neznanja, a s druge strane iz ignoriranja ako se ponavlja i oglušimo se svi na to, onda je to stvarno ignoriranje, odnosno nedostatak političke, moralne odgovornosti ali naravno tu treba biti i kaznena odgovornost. Prema tome, ako jeste ovo jedna od karika za suzbijanje korupcije ostaje ono pitanje ipak što dalje? Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Biserka Vranić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče hvala lijepo, kolegice i kolege zastupnici. Možemo danas konstatirati da je zapravo Državni ured za reviziju jedini ured od svih ministarstava i javnih ustanova koji sluša uglavnom kritike na tuđi račun, a ne na svoj. Ako se dobro sjećam svih ranijih godina uglavnom je Sabor donosio vrlo pozitivna izvješća o radu Državnog ureda za reviziju. Međutim, vrlo kritički se odnosio prema onima prema kojima je ta revizija rađena. To je možda i lako za shvatiti, zato što Državni ured za reviziju radi po međunarodnim standardima, radi po Zakonu o reviziji i radi po unutarnjim aktima koji zapravo niti ne omogućavaju nekakve drugačije metode, iako mi svi ovdje, a i javnost općenito misli da Državni ured za reviziju i može nekoga kažnjavati, da može donositi odluke u nečije ime. Međutim, ako se držimo tih standarda onda znamo da je to nemoguće. Ono što je danas posebno naglašeno, to je da je uočeno nekoliko u tih 500 i nešto jedinica lokalnih samouprava, uočeno je nekoliko nepravilnosti koja se stalno ponavljaju, a to je sustav unutarnjih financijskih kontrola koji nije ustrojen, to je problem planiranja, problem stanja imovine i problem naplata prihoda i korištenja rashoda. U čemu je problem? Možda bi bilo dobro da smo i mi saborski zastupnici malo kritičniji. Naime, kada donosimo odluku o proglašenju jedinice lokalne samouprave nitko se ovdje nije zapitao da li te jedinice lokalne samouprave mogu zaista raditi u skladu sa zakonom, da li mogu ispoštivati sve norme i obaveze koje su pred njima, da li imaju ljude koji to znaju raditi i da li su informacijski pismeni i osposobljeni za taj posao. Apsolutno nikad ovdje nitko nije pitao da li jedinica lokalne samouprave koju proglašavamo da ima tu samostalnost od 500 ili 1000, 2000 ljudi zaista može obnašati i udovoljavati svim potrebama današnjeg modernog društva i udovoljavati svim zakonima kojih se mora držati. Sad nam je ovo došlo na naplatu, jer jedan veliki dio jedinica lokalne samouprave zapravo nema mogućnosti ustrojiti sustav unutarnje kontrole, nema kontrolora, nema osposobljenih ljudi i nema kadrova koji bi znali pravilno i uredno voditi poslovanje u računovodstvima i šire. Drugo. Što se tiče planiranja, svi govorimo o planiranju. Međutim, uređene demokracije imaju kratkoročno i dugoročno planiranje što mi nikako da shvatimo. Mi zapravo odluke donosimo od izbora do izbora, a neki puta i u sredini mandata su izbori ili se nešto izvanredno događa, tako da o nekakvom planiranju praktično ne može biti niti riječi. Vi na primjer donosite proračun u 11. mjesecu za tekuću godinu, odnosno za sljedeću godinu da bi u 5 mjesecu doznali da se prihodi od 1.7. više ne obračunavaju na ovaj način, nego na drugi. To jednostavno evo, prošlo je šest mjeseci. Vi ne možete ništa planirati niti na godinu dana, niti na tri, niti na 10 godina, a kamoli da ozbiljno promišljamo i radimo na strategiji razvoja. To je problem koji ćemo i mi morati riješiti ja vjerujem ulaskom u Europsku uniju gdje će nas zapravo svi natjerati da zaista planiramo i da se tog plana držimo, ali to znači od razine male općine do razine ministarstava. Što se tiče stanja imovine i općenito stanje katastra, stanju gruntovnica vrlo je nesređeno. I to je zapravo jedan preslik stanja i u našim ministarstvima i u našim općinama i u našim gradovima. Samo izrazita upornost, principijelnost, dugotrajnost daje rezultate. To znači da imate sve popisano, da vodite detaljno brigu o svojoj financijskoj i nefinancijskoj imovini, da sve aktivnosti koje radite evidentirate, da ih sve knjižite na propisani način, a to iziskuje konstantnu upornost, energičnost, određenu stabilnost u gradovima. Zato možemo reći da i u gradovima gdje postoji jedna politička stabilnosti postoji ta financijska, ekonomska stabilnost koja može garantirati da eventualno sredina ili ministarstvo dobije bezuvjetno mišljenje ili da ima pravilno poslovanje. Što se tiče naplata, neredovita naplata prihoda, trošenje sredstava na netransparentan način, neprovođenje javne nabave. Rekla bih samo jednu stvar, da još dugo ćemo se opirati jednom tekućem problemu koji mi imamo, a to je da vam masa jedinica lokalne samouprave posluje na način sada neće vršiti naplatu prisilnu jer su izbori lokalni, pa onda prođe godina dana pa neće biti prisilne naplate jer su izbori državni, pa neće biti prisilne naplate jer su neki izvanredni izbori, tako da je to jedan i od razloga što jedinice lokalne samouprave jednostavno taj vrući krumpir ne žele prihvatiti. Možda nemaju vremena, možda smatraju da im je to nebitno, možda im je bitnija situacija da se osvoji vlast, pa da onda o tome razmišljaju, onda imate brige s koalicijskim partnerima i onda takove stvari kao što je ova o kojoj i čelnik mora voditi izrazitu brigu padnu u zadnji plan. Druga bitna stvar ono što mislim da bi to stanje promijenilo, prvo mi bi morali imati jedan zajednički konsenzus, što mi zaista hoćemo. Da li mi hoćemo da nam ministarstva rade transparentno, da li želimo da nam budu umrežena u jedinstven informatički sustav, da li mi želimo imati zaista sređeno stanje imovine, i ako to želimo onda će nam to biti prioritet i glavni zadatak svakog ministarstva, svake županije, svakog grada i svake općine. Onaj tko se neće držati tog dogovora jednostavno morat će napustiti tu funkciju ili ćemo ostaviti nekakve kaznene odredbe koje će nas natjerati na to. Ja nemam nikakav prijedlog za to, i mislim da zapravo znam kako bi se to trebalo riješiti, pa ovom prilikom bi Državnu uredu za reviziju preporučila da se ne libi davati i dalje prijedloge, mišljenja, savjete na koji način bi neke stvari bolje uredili, da ponudi možda kakva nova zakonska rješenja, sve u cilju poboljšanja postojećeg stanja, ubrzanja ovih postupaka, jednostavnijeg poslovanja i transparentnijeg poslovanja. Možda ti prijedlozi, te novine, ta poboljšanja neće uvijek doći na plodno tlo, ali netko će u ovoj državi morati sjesti i ozbiljno o tome razmisliti ako želimo biti … [[Ne razumije se.]] drugim europskim državama. Hvala lijepo.
Hvala. Dvije replike. Prva, gospođa zastupnica Vesna Buterin. Niste vi? … [[Upadica se ne razumije.]] Ono što je prošla pruga brza. Moj grijeh. Gospodin zastupnik Ivan Hanžek.
Pa evo samo da ne duljimo previše raspravu, temeljem ovog što ste rekli kolegice. Naime očito je da i u prošlosti, a i danas rečeno je tu da Vlada ne posvećuje dovoljno pažnje ovim izvješćima državne revizije. Ja mislim da je važnije da ministarstva posvete pažnju izvješćima revizije, ne samo radi onog što se tiče njihovog ponašanja ili njihovih grešaka, nego rješavanja određenih problema koji onda rezultiraju sa ovakvim nalazima revizije. Konkretno lokalna samouprava i naplata prihoda. Mi se tretiramo kao porezni organ. Ali nemamo pravo uvid u poreznu evidenciju, isto tako gradovi, ja govorim sad kao gradonačelnik, isto tako zatvaranje obrta ili poslovanja ne traži se obavijest da li je dotični subjekat dužan gradu ili općini, i tek naknadnim utjerivanjem duga ustanovi se da taj subjekat više ne postoji, da ne funkcionira. I drugo, kad se radi o sistemu kolega Hebrang i ja smo se ja mislim prije dvije godine složili u tome, da očito trebaju u metodologiji nekih stvari koje radimo u pojedinim zakonima promijeniti da bismo ovaj copy paste koji bi se doslovce moglo provoditi iz godine u godinu u nalazu državne revizije napokon eliminirali, jer ne radi se niti o zločinačkim organizacijama, niti o kriminalcima, u svim tim lokalnim jedinicama da svjesno krše zakone, nego i sa određenim okolnostima o kojima je bilo riječi šire kod ostalih, pa neću ponavljati.
Gospodin zastupnik Krešo Filipović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, glavni državni revizore sa suradnicima, kolegice i kolege. Predmetno izvješće, izvješće o radu Državnog ureda za reviziju za 2010. godinu kojeg je državni ured dostavio Hrvatskom saboru na razmatranje temeljem članka 11. Zakona o državnoj reviziji, sadrži podatke o organizaciji Državnog ureda za reviziju, njegovim zaposlenicima i materijalnim uvjetima rada, o strateškom planu razvoja, te unutarnjoj reviziji i međunarodnoj suradnji. Ujedno izvješće sadrži podatke o realizaciji programa rada za 2010. godinu, kao i o broju izraženih mišljenja u financijskim izvještajima i poslovanju prema oblicima i prema grupama revidiranih subjekata. Dakle daju se podaci o prihodima i primicima, rashodima, izdacima proračuna za 2009. godinu, te sažeci nalaza i preporuka obavljenih revizija s pregledom danih mišljenja za korisnike državnog proračuna, za proračune jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave, za revizijom obuhvaćena trgovačka društva u državnom vlasništvu, i vlasništvu lokalne samouprave, za neprofitne organizacije, te za nacionalne parkove i parkove prirode. Konačno izvješće sadrži i podatke o obavljenim revizijama, projekata financiranih iz sredstava Europske unije i drugih međunarodnih projekata. Samo nekoliko rečenica i o samom Državnom uredu za reviziju. Naime Državni ured za reviziju osnovan je još 1994. godine, dakle temeljem zakona iz 1993. godine, čime je regulirano apsolutno uloga i značaj Državnog ureda za reviziju, u sustavu vlasti i u odnosu prema subjektima revizije. Mislim da je veoma važno naglasiti kako je Zakon o državnoj reviziji, Državnom uredu za reviziju i ovlaštenim državnim revizorima značajno osnažena uloga te pravni i društveni autoritet promjenom Ustava Republike Hrvatske iz prošle godine. S obzirom na činjenicu da su u Ustav implementirane odredbe kojima se ured definira kao najviša revizorska institucija Republike Hrvatske, koja je potpuno samostalna i neovisna u svom radu, što znamo da je bilo i prije, ali je ova situacija osnažena i samim Ustavom. Dakle Državni ured za reviziju sukladno odredbama Ustava Republike Hrvatske, te Zakona o državnoj reviziji predstavlja vrhovnu revizorsku instituciju u Republici Hrvatskoj, nadležnu za kontrolu, planiranja, prikupljanja, raspoređivanja i trošenja javnih sredstava. Tu svoju zadaću, tako je rekao i sam glavni državni revizor ured obavlja putem središnjeg ureda kao najveće organizacijske jedinice, i 20 područnih ureda koji su smješteni u sjedištima županija, te sa 279 djelatnika, od kojih je 229 dakle državnih revizora i treba reći i to da među tim djelatnicima imamo 82% djelatnika visoke stručne spreme, a ostalim kvalifikacijama, kažem govorio je državni revizor pa neću se ponavljati. Što se tiče konkretnih aktivnosti Državnog ureda za reviziju tijekom izvještajnog razdoblja, čiji se opseg uređuje godišnjim programom rada, potrebno je naglasiti kako su one u 2009. godini u potpunosti izvršene i obavljene, te da su te aktivnosti u potpunosti bile usklađene s akcijskim planom za suzbijanje korupcije. Ova posljednja činjenica govori o tome kako ured predstavlja veoma važnu kariku u lancu borbe protiv korupcije i organiziranog kriminala. Dakle, tu se ne slažem sa nekim svojim kolegama koji su govorili drugačije. Ovdje moram isto tako reći da jedan dio kolega koji su prije raspravljali, nekih i nema danas ovdje, jednostavno ne poznaju materiju i ulogu Državnog ureda za reviziju. Prema mome osobnom mišljenju primarna uloga Državnog ureda za reviziju je savjetodavna uloga i preventivna uloga. Naravno da sve one slučajeve i subjekte koji su se ogriješili i to duboko o zakon i koji su određene aktivnosti radili radi nekih svojih osobnih interesa ili radi loših namjera oni se u svakom slučaju moraju bojati revizije i Državnog ureda za reviziju jer Državni ured za reviziju će sve takve slučajeve zasigurno prijaviti nadležnim institucijama, a najposlije i ovo izvješće bit će dostupno dakle i dostavljeno nadležnim institucijama, a bit će i dostupno svima koji su zainteresirani za određene detalje iz toga izvješća. Iz Izvješća Državnog ureda za reviziju je razvidno kako je tijekom izvještajnog razdoblja revizijom obuhvaćeno ukupno 770 subjekata. Ja ću se ipak referirati samo na ovih 440 za koje je rađena financijska revizija. Dakle, gdje je rađena revizija financijskih izvještaja i njihovog cjelokupnog poslovanja. Tu treba reći da je od 440 subjekata o tome govorio i predsjednik i gospodin Marić u ime Kluba zastupnika HDZ-a da ih je 68, odnosno 15,3% dobilo bezuvjetno mišljenje. Da ih je 371 ili 83,6% dobilo uvjetno mišljenje dok je 5 subjekata dobilo nepovoljno mišljenje. Mislim da ovi podaci govore o jednom pozitivnom trendu, međutim s ovim stanjem ne možemo apsolutno ne možemo biti zadovoljni, ali ipak treba naglasiti da je uočen jedan blagi pozitivan trend u ovim nalazima i da je sve manje nepravilnosti koje Državna revizija u svome radu uočava. Budući da dolazim s prostora Vukovarsko-srijemske županije te da osobno zastupam stav kako je potrebno i to u negativnom kontekstu naglašavati, po potrebi i sankcionirati sve one koji ustrajavaju na nepravilnostima kao i one koji unatoč uvjetnim mišljenjima iz prethodnih godina ponavljaju iste pogreške, ali isto tako je potrebno kao svijetle primjere naglašavati i one subjekte sa bezuvjetnim mišljenjima jer im je to jedina satisfakcija. Dozvolite mi da ovom prigodom kao svijetle primjere spomenem Vukovarsko-srijemsku županiju i grad Vinkovce koji se nalaze među 7 županija, odnosno 4 grada sa bezuvjetnim mišljenjima. Uz napomenu da je za ukupno 261 lokalnu jedinicu obavljena financijska revizija. Te Komunalac d.o.o. Županja i Hrvatski radio Vukovar koji se nalaze među 6 trgovačkih društava od ukupno 55 revidiranih s također bezuvjetnim mišljenjima. Smatram da je ova činjenica za svaku pohvalu, naravno za Vukovarsko-srijemsku županiju, za prostor s kojeg ja dolazim. Isto tako smatram kako ćemo ovakvim pristupom, dakle javnim prozivanjem loših i javnim pohvalama dobrim zasigurno pridonijeti transprentnijem i ubuduće urednijem poslovanju većine subjekata koji su odgovorni za korištenje sredstava poreznih obveznika u skladu sa načelima dobrog financijskog upravljanja, odnosno da se njima upravlja na zakonit i transparentan način. Još ću samo reći kako je unatoč činjenici što je konstantno prisutan trend smanjenja broja nepravilnosti i propusta kod revidiranih subjekata što je za svaku pohvalu. Ipak potrebno je upozoriti na jedan zabrinjavajući podatak koji govori o tome kako se od ukupnog broja naloga i preporuka kojih je tijekom izvještajnog razdoblja bilo ukupno 2 201, njih 1 706 ili 77,5% odnosi na one upućene lokalnim jedinicama, odnosno trgovačkim društvima u vlasništvu jedinica lokalne samouprave. To se može preračunati i prosječno i za njih je i prosječno, znači po jednom revidiranom subjektu znatno više naloga i preporuka. Stoga ovdje vidim prostora za dodatni angažman ureda, dakako u edukativnom i savjetodavnom smislu. Na kraju, uvažavajući da je ovo izvješće stvarno kvalitetno napravljeno, ali i uvažavajući ove pozitivne trendove o kojima sam govorio osobno ću podržati prihvaćanje i usvajanje ovog izvješća. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Mato Bilonjić, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ja ću se osvrnuti na izvješće, odnosno zaključak Odbora za jedinicu lokalnu samoupravu. Odbor je jednoglasno podržao ovo izvješće, ali je još jedan zaključak koji je donesen koji je zalutao na ovo izvješće gdje se predlaže Vladi RH da odgovarajućim aktom omogući jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave da namjenska sredstva mogu trošiti u druge svrhe. Znači, to zadire u Zakon o komunalnom redarstvu tako da to je i inicijativa udruge gradova koju je odbor podržao, ali ne za ovo izvješće. Tako da je ovo izvješće samo sa jednim zaključkom prihvaćeno. Ja bih volio kad bih mogao pohvaliti se kao moj kolega prije mene da i u mome mjestu odakle ja dolazim da su bezuvjetno mišljenje, no pohvalit ću rad revizije i odmah ću kazati da je šteta pored svog ovog truda na ovih tisuće stranica dobro opisanog materijala što nemate ovlasti da podnošenje i prijava. Jel dosta se stvari ste vi pronašli u ovoj reviziji i gdje sad to stoji. Ostalo je to jedinicama lokalne samouprave, oni imaju svoju većinu u općinskim vijećima, gradskim ili županijskim skupštinama i to podnesu i to odlazi u zaborav. Naime, radi se o gradu Nova Gradiška gdje ste vi kao revizori utvrdili nekoliko kršenja zakona, poglavito jedan od zakona gdje gradonačelnik si uzeo za pravo da sredstva iz proračuna u visini od 5 milijuna i 850 tisuća kuna uplati tvrtki Industrijski park koja je u 100%-nom vlasništvu grada, a onda ta ista tvrtka kupi vlasništvo grada za te novce. Znači, postane inovacijski potporni centar za tih 5 milijuna i 850 tisuća iako odlukom Gradskog poglavarstva i Gradskog vijeća grada Nove Gradiške Industrijski park Nova Gradiška ima odluku da joj se daje na korištenje 15 godina upravljanja istim tim objektom. I ne bi to bilo toliko ni strašno da se ta cijena nije stavila u nekakvih mizernih 5 milijuna i 850 tisuća. Naime, kao predsjednik Provedbenog partnerskog odbora Brodsko-posavske županije ROPA osobno sam radio na tome projektu i znam iz kojih je sredstava rađeno i znam da je u objekat uloženo preko 8,2 milijuna kuna. To je možda jedan od rijetkih poslova Inovacijskih, potpornih centara u Slavoniji koji je vrhunski opremljeni čak su sredstva dali i Bicro znači postoji ... centar HRvatske 5,3 milijuna od toga negdje oko milijun 800 tisuća kuna za kupnju opreme, a ostalo za cjeloživotno učenje, prekvalifikaciju ljudi na tome području. Znači gradonačelnik iako nije imao pravo znači to je moralo donijeti gradsko vijeće da idu sredstva u tom smjeru odnosno gradsko vijeće da će se to prodati ili da se već raspiše natječaj ili već na koji način se to radi. Gradonačelnik je to uzeo samostalno i prodao industrijskom parku. A u tom centru gdje se navodi da ima 10 poslovnih prostora imate opremljen CNC najsuvremenijom CNC tehnologijom za obradu metala koji uopće nije za proizvodnju jer je preskupa oprema nego za Centar za istraživanje, za poboljšanje, Centar za izvrsnost. Košta preko 2 milijuna kuna samo ta oprema. Onda imate Centar za hidrauliku, pneumatiku, imate kabinete, imate Centar za simulaciju koji je opremljen računalima. Znači jedan centar gdje ljudi nemaju pojma što je CNC tehnologija, dolaze u kabinete, učione, na simulaciji se obuče i onda tek idu na ove skupe strojeve. Sve u tom centru ima. To je jedan prekrasan objekt koji je prošle godine pušten. I on je zamislite samo za te sitne novce. Sada se postavlja pitanje da li je to namjerno urađeno da se sutra može pogodovati pojedincima koji će te boksove te poslovne prostore kupiti za sitne novce iako se zna da je uloženo znatno više od ovoga. Isto tako moramo kazati da u ovoj reviziji i u tome dijelu imamo gradonačelnika koji krši Zakon o lokalnoj i područnoj samoupravi jer obnaša volonterski dužnost, a zakonodavac je kazao da mora biti profesionalac zato što jedinice lokalne samouprave ima više od 10 tisuća ali ima više od 15 tisuća po zadnjim popisima, preko 14 tisuća birača. I nije ni to problem što je on samo volontere a ne profesionalac nego je on i vlasnik tvrtke koja izravno radi za rad, još je menadžer tvrtke Plin-projekt koji svakodnevno pruža usluge gradu. Znači imate dokument na kojem se potpisuje gradonačelnik s jedne strane, a onda imate isporučioca plina gdje se isti taj čovjek potpisao da je sam sebi isporučio i sam sebi platio. Ali nije ni to malo, nego ima još jednu tvrtku koja se zove Plin-instalacije gdje direktor koji je 100% njegovo vlasništvo gdje direktor njegov zamjenik koji radi za potrebe grada. I zasigurno da ovdje ima u ovome ono što sam kazao da je šteta što nemate tu mogućnost poslije toliko uloženog truda ne smo zbog toga da bi nekoga kažnjavali, nego da bi ga educirali i zaustavili da to sljedeće godine ne radi. Ovo je bilo 2009. godine gradsko vijeće je to sve pogledalo, većina je to usvojila. Oni isto ili slično će vam se desiti kada odete ove godine za 2010. godinu u taj grad pa ćete vidjeti što je još u ovoj godini radio. Podržavam ovo izvješće ali kažem šteta što jednostavno ono samo ostane tamo. Jel mi znamo da svi u jedinicama lokalne samouprave da gradonačelnici ili načelnici ili župani u većini slučajeva ima svoju većinu u predstavničkim tijelima. I onda oni to izglasuju i onda to odlazi jednostavno u zaborav. Hvala lijepa.
Hvala. I gospodin zastupnik Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine glavni državni revizore sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Ja ću vjerojatno malo drugačije raspravljati od rasprave koje su bile do sada, jer ovakve rasprave o izvješću državne revizije i rasprava kada se donosi proračun obično služi za politička prepucavanja. Međutim, mislim da bi rasprava i kod donošenja proračuna a isto tako i kod izvješća Državne revizije trebalo poslužiti za nešto drugo. Može se jedan dio vremena koristi za političko prepucavanje međutim mislim da bi nam prije svega ovo izvješće trebalo poslužiti da li smo mi zakonodavno dobro uređeni i da smo si svi danas ovdje postavili pitanje, da li bi možda neke zakone u RH trebalo promijeniti iz jednostavnog razloga da oni koji troše novce poreznih obveznika možda neke stvari mogu lakše i jednostavnije raditi. I druga stvar, da li su neki zakoni koje smo donijeli postigli rezultate koje smo željeli? Zašto to govorim? Pa govorim iz jednostavnog razloga što prije svega napravit ću jednu malu digresiju prije nego što počnem govoriti, smatram da ovom izvješću bi trebalo a to je danas pokazala rasprava razdvojiti državu od lokalne samouprave. Zašto? Iz jednostavnog razloga kada velite da ste napravili 444 kontrole i da imate 60-ak bezuvjetnih mišljenja, onda taj postotak izgleda stravično mali. Međutim, kada izdvojite državni dio pa kada vidite da od 25 revidiranih ministarstva ili korisnika državnog proračuna, njih 12 ima bezuvjetno mišljenje onda je taj postotak je 48%. Kada od 261 jedinice lokalne samouprave njih samo 11 ima bezuvjetno mišljenje onda to pada na stravično niski postotak od 4%. I automatski nam postavlja jedno drugo pitanje koje ću ja reći da sam i kao dok sam bio ministar imao određenih problema kada smo krenuli sa projektom uvođenja internet kontrole, unutarnje kontrole i unutarnje revizije. Dakle, na početku tog posla najveći problem je bio uvjeriti i neke čelnike državnih institucija, a isto tako i jedinice lokalne samouprave da su to sustavi koji idu njima u korist, koji će njima pomagati da naprave čim manje nepravilnost. I da su napravili nekakve nepravilnosti da ih otklone. I tamo gdje su sustavi unutarnje kontrole i revizije profunkcionirali tamo i državna revizija ima lakši posao. Isto tako moramo biti svjesni da ne možemo naprosto uspoređivati godinu sa godinom, jeli državna revizija kako zakonodavno napredujemo, kako se ljudi educiraju i u državnim institucijama isto tako i u institucijama jedinica lokalne samouprave kvalitetnije rade i Državna revizija mijenja metodologiju svoje kontrole. Tako da neke stvari naprosto nemoguće statički uspoređivati. Međutim ono što uz dakle obrazloženje prilikom donošenja proračuna što bi ovo izvješće trebalo poslužiti da jednostavno hrvatskim građanima odgovorimo zašto trošimo novac poreznih obveznika. Da li nam je bitnije programsko načelo i lokacija gdje se taj novac troši od nekakvog bezveznog troška oprostite mi na izrazu, da li je negdje potrošeno WC papira za 500 ili tisuću kuna. I mislim da je to suštinsko pitanje koje si svi moramo postavit iz jednostavnog razloga da svaki građanin Republike Hrvatske vidi koliko je novaca od onoga što je on uplatio poreza došlo tamo negdje gdje je interesno završen, a to je lokacijsko trošenje novaca. Programsko trošenje novca znate do čega će nas dovesti? Iskreno govoreći mi smo u ministarstvu se trudili i mislim da smo zakonodavno došli do toga da već je to programsko načelo trošenje novca došlo na vrlo visoku fazu, će natjerati proračunske korisnike kako na državnoj razini tako i na lokalnoj razini da čim više novaca preusmjere prema programima, a da sami se posvete više štednji iz jednostavnog razloga uspješan si onoliko koliko izvršiš programa. I kad na takav način počnemo pratiti utrošak novaca mislim da ćemo drugačije raspravljati, Državna revizija će imati opet jedno sasvim drugačije izvješće i netočno je da ništa nije postupano po nalazu revizije. Državno odvjetništvo je uredno od proračunskih korisnika koji su prošle godine dobili uvjetno mišljenje gdje je Državna revizija utvrdila određenu rezervu da tako kažem prema određenim rashodima državnim, DORH je zatražio pojašnjenje što se događa, dakle i to radi informacije. Međutim, kad govorimo o reviziji onda mislim da premalo zaboravljamo što od nas traži Europska unija prilikom davanja novaca za EU fondove. Dakle traži da ljudi koji rade na programiranju i ugovaranju imaju veće plaće, da budu dobro plaćeni. Vidite šta se događa u nekim novim članicama Europske unije gdje su trošeni novci fondova Europske unije, gdje su … [[Govornik se ne razumije.]] prema Engleskoj da treba vratit novce. I mi naprosto svi moramo postat svjesni jedne činjenice, možemo se mi ovdje politički prepucavati koliko god hoćemo, ali ako ne budemo spremni trošit novce temeljem zakonskih propisa kojih imamo, imat ćemo silnih neugodnosti. Nemojmo se zavaravati da će nam netko one 3 milijarde i 600 iz europskih fondova samo dati tako. I mislim da sve ovo što se radilo proteklih godina, dakle i što je radila Državna revizija i što su radile unutarnja kontrola i unutarnja revizija, što je radio proračunski nadzor, nemojmo zaboravit da to je jedan instrument Ministarstva financija za kontrolu samo pojedinih troškova kao što je to i predviđeno u Zakonu o fiskalnoj odgovornosti gdje će Ministarstvo financija moći izvršiti kontrolu praktički jednog računa ako posumnja da tu nešto nije u redu sa plaćanjem. Međutim, tu se sad moramo vratiti na onu političku notu. Nažalost, za nas nepravilnost nije nepravilnost nego ovisno tko ju je učinio i to je ono čega se mi naprosto moramo riješiti ako želimo biti odgovorni političari. Nepravilnost je nepravilnost bez obzira tko je učinio i to je problem kod jedinica lokalne samouprave. Imate proračunske nadzore gdje su pojedini župani, gradonačelnici zadužili se mimo zakona, nisu dobili suglasnost Ministarstva financija, zadužili jedinice lokalne samouprave iznad svih mogućnosti i nikom ništa. To stoji i visi u zraku. Tko ispašta, ispaštaju građani Republike Hrvatske. Da li postoje sankcije, ne postoje sankcije. Dakle bavimo se teškim riječima, kaznenim djelima, optužbama, ovim, onim, govorim o trgovačkim društvima. Gledajte, trgovačka društva ne revidira samo državna revizija ovih koliko ima trgovačkih društava u vlasništvu države, 15-tak, njih revidira i komercijalna revizija. Prema tome, i jedna i druga revizija mogu mijenjat nešto. Da li će sutra temeljem promjene statistike jedan novi dio trgovačkih društava ostati u konsolidiranoj bilanci, u državi neće, i to je pitanje. Pitanje je koje će od ovih trgovačkih društava uopće više kontrolirati Državna revizija jer ako oni djeluju na tržištu, ako nisu monopolisti onda se oni kontroliraju po nekakvim sasvim drugim zakonima. Međutim, nama kad treba opet to bacamo u isti koš sa nekakvom malom općinicom samo zbog toga da možemo optužiti političkog protivnika. Dakle da ne dužim s obzirom da sam i zadnji, da je već pozamašno vrijeme otišlo, podržat ću sigurno ovo izvješće i mislim da svak onaj tko je strepio kakvo će mu biti izvješće Državne revizije će itekako podržati ovaj napor koji su državni revizori napravili. Mislim da bi poruka s ove naše rasprave i zaključak trebao biti da svi čelnici lokalne samouprave koji nemaju ustrojenu unutarnju reviziju i kontrolu moraju ustrojiti jer to je za dobro njih i imat će manje nepravilnosti i manje neugodnosti, a nama u Saboru da se manje prepucavamo i da više gledamo stvari onakve kakve jesu jer danas ste ovdje imali svašta prilike čuti. Ljudi dođu sa napisanim govorima i onda govore o nečemu o čemu pojma nemaju pa i o tome da Državna revizija nije napravila svoj posao. Nekada na papiru izgleda sve divno i krasno, međutim iza leđa je to sasvim drugačije, a to se ne može vidjeti u nalazu Državne revizije. Stoga podržavam ovo izvješće koje je dobro, ali kažem u budućnosti zbog nekakvog realnijeg sagledavanja stvari mislim da bi trebalo razdvojiti izvješće od lokalnih jedinica i države tako da se država može kad se govori o njoj gledati kao nešto jedinstveno, da se onda može i jasnije reći i pojedinim ministrima ili državnim tajnicima koji su na čelu agencija da nešto nije dobro i da se to ponavlja toliko i toliko. Međutim isto tako moramo bit svjesni činjenice da su mnoga ministarstva dobila uvjetno mišljenje zbog stvari koje naprosto nisu u stanju učiniti. Uzmite samo recimo sređivanje imovine. Stanje u zemljišnim knjigama je takvo da je naprosto neke stvari nemoguće napraviti. Prema tome mislim da je napredak očigledan, da se on vidi iz izvješća Državne revizije iz godine u godinu, da je to zajednički napor i ljudi koji vode brigu oko proračunskih novaca i Državne revizije i mislim da taj posao treba gledati kao takav, a nama kao saborskim zastupnicima da temeljem ovog izvješća, ako smatramo da neke stvari što se tiče zakona nisu dobre predložimo izmjenu zakona i da sljedeće izvješće bude kvalitetnije i bolje i na kraju krajeva da nam da odgovore na ona pitanja koja se postave u raspravi. Hvala lijepo.
Hvala. I završni osvrt, glavni državni revizor Ivan Klešić. Izvolite.
Hvala lijepa, poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Štovane zastupnice i zastupnici. Dozvolite mi da pokušam odgovoriti uvaženom zastupniku, nažalost ne vidim ga ovdje, ali ipak ću odgovoriti, a on je postavio pitanje što se ustvari zbiva i što se desilo sa našim izvješćima i kome smo ih dostavili i jesmo li ih dostavili. Tu moram naglasiti da smo mi sva naša izvješća, cjelokupna sva naša izvješća dostavili ovom Visokom domu, a zatim i Državnom odvjetništvu. A sva ona izvješća za one subjekte revidiranja koji su dobili nepovoljno mišljenje odmah smo dostavili Državnom odvjetništvu. Također moram naglasiti jer je jedna uvažena zastupnica pokušala razmišljati na način da li postoji sukob između Državne revizije i Državnog odvjetništva. Ne postoji sukob između Državne revizije i Državnog odvjetništva Republike Hrvatske. Naime, mi smo zajedno sa njima i ostalim institucijama obradili oko 113 predmeta. To je dakle dokaz upravo za to. Također moram naglasiti jednu stvar koju moramo svi razumjeti. Državni ured za reviziju nije represivno tijelo. Mi nemamo mogućnost sankcioniranja i to se mora razumjeti. To je suštinsko pitanje. Nadalje mi dozvolite da također kažem još jednu stvar. Državni ured za reviziju je sudionik akcijskog plana za suzbijanje korupcije. Prema tome, ne može se reći, a čuo sam i tu tvrdnju da se ništa ne dešava. Mi radimo svoj posao to je činjenica. Uz to također bih vas volio upoznati sa jednom stvari koja je isto važna. Državna revizija Republike Hrvatske svake godine kontroliraju institucije Europske komisije a to je SIGMA i GRECO. Ocjene koje Državna revizija dobiva od ovih institucija je ne dobra nego gotovo najviša, pa to ipak nešto znači također. Molim dozvolite mi da se na kraju zahvalim svima vama na korisnim prijedlozima i komentarima vezanim uz nalaze i preporuke Državnog ureda za reviziju Republike Hrvatske. Zajedno ću sa svojim suradnicima razmotriti sve te prijedloge, nastojat ćemo ih ugraditi u naš budući rad, nastojat ćemo na taj način i podignuti kvalitetu tog rada, a i učiniti da izvješća, da naše izvješćivanje hrvatske javnosti bude još kvalitetnije. I na kraju, dozvolite mi da se kao glavni državni revizor Republike Hrvatske u ime Ureda zahvalim svima vama, a i cjelokupnoj javnosti na pozornosti koju ste nam iskazali. Hvala vam lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavljamo sutra u 9,30 sa Konačnim prijedlogom zakona o izmjenama Zakona o novčanoj naknadi žrtvama kaznenih djela.
Izvješće o radu Državnog ureda za reviziju za 2010. i Izvješće o obavljenim revizijama posebni dio. Predlagatelj: Državni ured za reviziju. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: 1. Prihvaća se Izvješće o radu Državnog ureda za reviziju za 2010. godinu i izvješća o obavljenim revizijama. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zaključak je prihvaćen većinom glasova, 95 glasova za, 7 suzdržanih i 3 protiv. I drugo. Prihvaća se Izvješće o obavljenim revizijama za 2010. godinu posebni dio. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovo izvješće posebni dio je prihvaćeno većinom glasova, 93 glasa za, 7 suzdržanih i 4 protiv. Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu predlaže Hrvatskom saboru donošenje sljedećeg zaključka: Predlaže se Vladi Republike Hrvatske da odgovarajućim aktom omogući jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave da iznimno od zakona i podzakonskih akata kojima je propisana isključiva namjena korištenja neporeznih prihoda tih jedinica, mogu te prihode koristiti i za druge namjene iz njihovog samoupravnog djelokruga, uz uvjet da se ne dovede u pitanje obavljanje djelatnosti koja se financira iz tih prihoda. Dakle to je prijedlog odbora. Molim uključimo se i glasujmo o prijedlogu odbora. Jesmo li imali ovdje očitovanje? Nikakvog očitovanja nismo imali. Izvolite se izjasniti o prijedlogu odbora. Rezultat? Ovaj prijedlog nije prihvaćen, za 35, ništa suzdržano i 67 protiv.