Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, štovanje kolegice i kolege saborski zastupnici. Pred vama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju jer je odlukom Ustavnog suda RH 6. srpnja 2011. godine su ukinuti članci 1. stavak 3. I 4. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju u kojima je bilo propisano da se mirno okupljanje, javni prosvjed ne smije održati najmanje 100m od objekata u kojima su smješteni ili zasjedaju Hrvatski sabor, predsjednik RH, Vlada RH i Ustavni sud RH, a zabrana se odnosila na tim mjestima i na skupine manje od 20 osoba. U bitnom u svojoj odluci Ustavni sud RH države da je osporena odredba u dijelu koja se odnosi na zasjedanje nije u skladu sa člankom 42. Ustava RH koji "svakom se priznaje pravo na javno okupljanje, mirni prosvjed u skladu sa zakonom ide upravo ovakva zabrana bit ustavnog prava na slobodu javnog okupljanja". U odnosu na smještaj potrebno je istaći da je prestao važiti 15. srpnja 2011. godine dio zakona koji se odnosi na objekte u kojima je sjedište predsjednika RH i u tom dijelu sve ostalo je odgođeno za Vladu, Ustavni sud i Sabor RH do 15. srpnja 2012. godine. Radi posebnosti jedinstvenosti Trga sv. Marka u Zagrebu Ustavni sud RH također ocjenjuje razumnim i opravdanim utvrditi šire područje slobodne prosudbe zakonodavca pri uređenju pretpostavki pod kojima je dopušteno održavati javna okupljanja pri čemu one mogu biti strože u odnosu na opće pretpostavke koje vrijede za javna okupljanja na ostalim mjestima u RH. Prema stajalištu Ustavnog suda ta ograničenja mogu se odnositi na vrijeme, na mjesto i način održavanja javnih okupljanja uključujući broj sudionika unutar dotičnog prostora pod uvjetom da ograničenja ostanu u granicama koja su razmjerna i nužna. Imajući u vidu stajalište Ustavnog suda RH prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju zabrana odnosno ograničenje odnose se samo na objekte u kojima su smješteni Hrvatski sabor, Vlada RH i Ustavni sud odnosno sjedišta tih tijela. Predloženim izmjenama i dopunama predlaže se pravo na mirno okupljanje i javni prosvjed koje je ograničeno prostorno na 10m od objekata u kojima su sjedišta Hrvatskog sabora, Vlade RH i Ustavnog suda te po broju sudionika na tisuću 500 osoba. Za samo prijavu okupljanja ostala je odredba koja važi u Zakonu o javnom okupljanju, a to je 5 dana prije je potrebno prijaviti nadležnoj policijskoj upravi iznimno 48 sati prije održavanja i time su ti uvjeti izjednačeni sa svim drugim okupljanjima u RH. Što se tiče propisanog vremena u kojem se može održavati mirno okupljanje, javni prosvjed na Trgu sv. Marka to je vrijeme od 8 do 22 sata. Nadalje, propisani su pravci, prilazi kojima je dozvoljen pristup prosvjednicima na Trg sv. Marka i obveza grada Zagreba da na primjeren način obilježi odnosno vidljivo označi prostor za održavanje mirnog okupljanja, javnog prosvjeda na tom trgu. Radi provedbe također u cijelu nizu odredbi koje su pred vama mislim da smo pokušali nać i vjerujem da smo našli rješenje da se postigne sljedeće što je bila osnovna namjera predlagatelja, a to je prije svega da se omogući pravo građana da poruke vezane za politička, socijalna, nacionalna uvjerenja, ciljeve prenesu upravo adresatu a to su sigurno Hrvatski sabor, Vlada RH. S druge strane da se institucijama osigura da mogu raditi i da se ovim ograničenjima ne ugrozi prava na slobodu javnog okupljanja razmjerna potrebama također zaštite i od terorizma, zaštite državne sigurnosti, zaštite sigurnosti i prava drugih i da smo u cijelosti uzeli sva stajališta Ustavnog suda RH. Evo toliko za uvod od strane predlagatelja. Hvala.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Izvolite. Predsjednik Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost gospodin zastupnik Miroslav Tuđman.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost na sjednici od 17. travnja ove godine u svojstvu matičnog radnog tijela raspravljao je o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju koje je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada RH. Ovaj prijedlog zakona predstavlja usklađivanje s odlukom Ustavnog suda RH kao što smo čuli od 6.srpnja 2011. Kojim su ukinuti članak 1. stavci 3. I 4. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju. Predlagatelj prijedlogom zakona nastoji pomiriti pravo građana na javno okupljanje i mirne prosvjede i zaštitu osobna, objekata i imovine na Trgu sv. Marka. Iz tih razloga predlažu se ograničenja u pogledu broja sudionika, prostora za javno okupljanje i vremenskog ograničenja, imajući u vidu da je Trg sv. Marka svojim oblikom i prostornim položajem neprikladno mjesto za obavljanje skupova i obavljanje poslova zaštite osoba, objekta i imovine. U raspravi koja je uslijedila na odboru izražena je bojazan da je zakon tehnički neprovediv, da prostor od 10m od objekata u kojima su sjedišta državnih institucija nije dostatno sa sigurnosnog aspekta. Također je istaknuto da bi trebalo razmotriti mogućnost da li broj sudionika skupa ograničiti na tisuću 500 ili isto ostaviti slobodnoj prosudbi policije. Istaknuto je da bi trebalo do drugog čitanja bolje uskladiti pravo na slobodno okupljanje i prosvjede sa nesmetanim funkcioniranjem državnih institucija. Nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova, 5 glasa za i 3 glasa protiv odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese zaključke. Prvo, prihvaća se prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju i drugo, sve primjedbe prijedlozi i mišljenja iznijeti u raspravi upućuju se predlagatelju radi izrade konačnog prijedloga. Dozvolite nekoliko naglasaka iz rasprave koja je bila na odboru. Osnovni problem je kako uskladiti ova dva načela, pravo na prosvjede i obvezu funkcioniranja institucija. Mi ovdje na trgu imamo 5 institucija, imamo Hrvatski sabor, Vladu RH, Ustavni sud, crkvu sv. Marka i Gradsku skupštinu. Predloženim rješenjem donekle sa svim ovim ogradama se usklađuju ta dva načela samo prema dvije institucije, Hrvatskom saboru i Vladi. Pred Ustavni sud prosvjednici ne mogu doći po predloženim rješenjima, naprosto tehnički nije moguće. Crkva sv. Marka kao institucija od posebnog kulturnog ne samo vjerskog nego kulturnog i povijesnog značenja ovim se rješenjem ne štiti odnosno ne traži se balans. Jednako tako kao i u slučaju Gradske vijećnice. Dozvolite još nekoliko primjedbi koje su iznijete, a upravo se tiču tog prostornog rješenja trga i parametara koji se predlažu. Upozoreno je da u slučaju potrebe i hitne pomoći interventna vozila i hitne pomoći i vatrogasnih službi naprosto neće moći tome pristupiti. Poseban problem da je u zadanim uvjetima teško da će policijske snage moći u slučaju nereda osigurati javni red. S druge pak strane izmjene ovoga zakona otvaraju niz dodatnih pitanja koje mogu biti uzrokom novih napetosti. Pitanje u kom trenutku ovdje je predviđen ovdje ministar unutarnjih poslova može zabraniti prosvjede. Da li je to u onom trenutku kada prema trgu krene više od tisuću 500 ljudi ili će to biti onoga trenutka kada se izbroji tisuću 500 ljudi pa se onda što događa, zabranjuje se cijeli skup ili ostalima pristup na trg. Nadalje, hoće li policija primjenjivati prisilu u prosvjed odnosno uklanjanju prosvjednika nakon zadanih vremenskih ograničenja? Ukratko iznijeto je mišljenje da se radi tih i takvih problema da će biti zakon teško provoditi neovisno o političkoj dimenziji ovoga cijeloga zakona. U osnovi ono što po mom mišljenju bitno o ovome to je da nikakva tehnička rješenja i zabrane ne rješavaju političke probleme, da je zapravo sa ovim se na neki način s jedne strane treba to urediti ali naprosto normira da cijela naša politička praksa se rješava pitanjem presedana i kršenja zakona pa onda stvari dolaze na dnevni red, umjesto da se pozabavimo ključnim pitanjima. A kada se ovdje radi kada su već ovdje stavljene državne institucije, onda kako da Hrvatski sabor što bolje funkcionira da donosi takva rješenja da potrebe za prosvjedima budu iznimka, a ne pravilo. Hvala.
Hvala lijepa. Ja sam vas gospodine predsjedniče odbor pustio da govorite makar ste u jednom dijelu na drugoj polovici dijela izašli iz Poslovnika, naime to sam htio radi toga da to svi znamo u novom mandatu. Dakle, kada se očituje predstavnik radnog tijela onda treba iznositi stajalište radnog tijela, svoja osobna ne. Može iznositi, kao što u izvješću može pisati prijedloge manjine itd., ali eksplicitno diskusija je to. Ne, sve je u redu, samo sam htio to reći, to vam piše u članku 145. Poslovnika i piše vam u članku 51. Poslovnika. Ne, ne, sve u redu, ja samo kažem da je to takav način. Ovo je novi saziv… … [[Upadica se ne razumije.]] Da, da, ja vam opet kažem Poslovnik tako kaže pa da ga se svi skupa pridržavamo. Ovo nije samo radi vas, radi svih nas. Hvala vam lijepa. Da li još netko od predstavnika radnih tijela uzeti riječ? Hvala. Izvolite, gospođa zastupnica Ruža Tomašić u ime Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Jeste vi ovlašteni u ime odbora, to nešto sad čujem. … [[Upadica se ne razumije.]] A jeste, oprostite onda. Ubuduće samo da odbor napiše to da je, sve u redu. Novi je saziv pa valjda su neki problemi tehničke prirode. Izvolite gospođo zastupnice, oprostite.
Poštovani gospodine predsjedniče, ali pošto znate da je gospodin Furio Radin malo duže čitao onda nemojte mene opominjat, nisam ja kriva. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina Hrvatskog sabora razmotrio je na 4. sjednici održanoj 18. travnja 2012. godine Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 15. ožujka 2012. godine. Odbor je ovaj zakon razmatrao kao zainteresirano radno tijelo. Članovi odbora podržali su donošenje zakona ističući da se predloženim izmjenama i dopunama ponovno stvaraju uvjeti za ostvarivanje Ustavom zajamčenog prava građana na javno okupljanje i mirni prosvjed i na Trgu Svetog Marka u Zagrebu gdje su smještene središnje institucije zakonodavne i izvršne vlasti Republika Hrvatske koje su sasvim sigurno najpoželjniji adresati kojima građani žele prenijeti poruke vezane uz politička, socijalna i nacionalna uvjerenja i probleme s kojima se suočavaju. Što se tiče ograničenja koja se u prijedlogu zakona predviđaju u pogledu najmanje udaljenosti sudionika javnog okupljanja od zgrade Sabora, Vlade i Ustavnog suda 10 metara, broja sudionika, vremena održavanja i smjera dolaska na Trg Svetog Marka, većina članova odbora mišljenja je da su ona nužna iz razloga koji je predlagatelj iznio u obrazloženju prijedloga zakona. Zatraženo je međutim da predlagatelj u pripremi konačnog prijedloga zakona iznađe rješenje kada su u pitanju osobe s invaliditetom i starije osobe kojima je dopušteni smjer dolaska sudionika javnog okupljanja na Trg Svetog Marka teško ili gotovo nikako pristupačan. Predstavnica organizacija civilnog društva, njih 60, posebno je istaknula iznimno dobru komunikaciju koju su udruge ostvarile s predlagatelj tijekom pripreme razmatranog zakona, ali je ukazala i na nekoliko primjedbi i prijedloga udruga u svezi s predloženim zakonskim ograničenjima kojih se organizatori moraju pridržavati kada je u pitanju okupljanje na Trgu Svetog Marka. Između ostalog, njihovo je mišljenje da bi najmanju udaljenost od objekata Sabora, Vlade i Ustavnog suda s predloženih 10 metara trebalo smanjiti na 4 metra, da broj sudionika javnog okupljanja na trgu ne bi trebalo zakonski ograničavati, kao niti vrijeme održavanja mirnog okupljanja i javnog prosvjeda, a za predloženi smjer dolaska sudionika na trg smatraju isto tako da dovodi u pitanje prava osoba s invaliditetom i starijih osoba. Predstavnik predlagatelja dodatno je obrazložio razloge predloženih ograničenja ističući da su ona usklađena sa stajalištima Ustavnog suda. Naglasio je da je predložena najmanja udaljenost od objekta državnih institucija na trgu nužna kako bi se na ograničenom prostoru osigurao minimum kretanja potreban za njihovo redovito funkcioniranje, ali jednako tako i za kretanje građana koji nisu sudionici javnog okupljanja, a imaju potrebu da se kreću na trgu, ne samo zbog komunikacije s državnim institucijama koje su na trgu smještene već i privatno uz ostalo kao i turisti. Što se tiče dopuštenog broja sudionika okupljanja na trgu pojašnjeno je da se do njega došlo izračunom koji se provodi za utvrđivanje kapaciteta prostora na kojima se održavaju javna okupljanja pri čemu je predstavnik predlagatelja naglasio kako se treba imati u vidu da se predloženo ograničenje odnosi na sam trg, ali ne i na okolni prostor. Kada je u pitanju dopušteno vrijeme okupljanja predlagatelj ga je između ostalog nastojao uskladiti s vremenom održavanja sjednica državnih institucija u kojima sudionici okupljanja žele prenijeti svoje poruke. Isto tako, vodilo se računa da se i komunalnim službama osigura vrijeme potrebno za njihov rad na prostoru koji svojim izgledom treba biti reprezentativan. Osim toga, treba se imati u vidu da se mogućnost javnog okupljanja mora osigurati svakome tko se pridržava propisanih uvjeta, pa svako okupljanje mora imati neko vremensko ograničenje da bi svoja prava mogli ostvariti i drugi. Predstavnik predlagatelja istaknuo je također da se ima potpuno razumijevanje za osobe s invaliditetom i starije osobe i da im se neovisno o tome postoji li zakonska odredba ili ne mora omogućiti pristup trgu prilagođen njihovim mogućnostima. Stoga će se do drugog čitanja zakona razmotriti ima li potrebe za intervencijom u predloženi tekst zakona. Nakon provedene rasprave Odbor je većinom glasova, 9 za i 2 suzdržana, odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak: 1. Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju. 2. Stajališta, prijedlozi i mišljenja iznijeti u raspravi o prijedlogu zakona upućuju se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Hvala lijepa.
Hvala vama. Da li se još netko u ime radnih tijela javlja? Ne. Otvaram raspravu. Prelazimo na raspravu po klubovima. Prvi riječ ima gospodin zastupnik Branko Vukšić u ime kluba Hrvatskih laburista. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, kolegice i kolege. Odmah na početku, faraonska odredba da se narod ne smije približiti vlasti se konačno ukida i to je veliki plus, najveći plus koji je ova vlast dosad napravila. Sloboda nije sredstvo za viši politički cilj, sloboda je sama po sebi najviši politički cilj. Sloboda nije naravno samo ideja, a strah ne princip već način života koji mi u Hrvatskoj baš uvijek i ne prakticiramo. Previše nam je toga praktičnog zabranjeno, a apstraktnog dopušteno. Mi smo jedna od rijetkih, ako ne i jedina zemlja srednje Europe čiji građani nisu u svojoj državi imali niti jedan referendum. Hrvatskim građanima su tzv. političke elite onemogućile neposrednu demokraciju, a li za onemogućavanje neposredne demokracije nije odgovorna samo bivša već sve dosadašnje pa i ova trenutna vlast koja je u posljednjoj promjeni Ustava trgovala na račun neposredne demokracije. Prvo se zalagala da je i za provođenje referenduma dovoljno skupiti 5% glasova punoljetnih osoba, a potom odustala ili se uplašila mogućnosti zrelih odluka vlastita naroda ili je napravila ustupak zbog neke druge dobiti. I tu smo nagodbu platili dijelom slobode, no svaka bi vlast morala biti svjesna da i golub postaje orao kad se otima da izađe iz zamke. Drugim riječima doći će dan kada će građani shvatiti da nećemo iz neslobode u slobodu biti preneseni u krevetu od perja. Iako se sloboda ne može simulirati prošle su je vlasti itekako simulirale. Jedna od simulacija slobode bila je zabrana demonstriranja na Markovom trgu. Tom zabranom suspendirana je sloboda, suspendirana je demokracija, suspendiralo se ustavno pravo na slobodu javnog okupljanja. Ako je bivša vlast zabranom okupljanja na Markovom trgu gušila slobodu ova nova vlast izmjenama Zakona o javnom okupljanju pripušta malo više dobrog, lijepog, svježeg zraka. Demonstranti će pod prozore premijera smjeti od 8 ujutro do 10 navečer jer misli kukuriku vlast na demonstrante koji se moraju malo naspavati, otuširati, presvući i generalno urediti. A što je s logikom kontinuiteta prosvjeda. Vlast propisuje satnicu za vrijeme koje je dopušteno demonstrirati na Markovom trgu, manje od dva puna radna vremena da se kojim slučajem demonstranti ne umore ili da uludo ne deru grlo kad nema predsjednika Vlade ili sabornika na Markovu trgu. Čuo sam i pojašnjenja da je prosvjedovanje na Markovom trgu vremenski ograničeno zbog sigurnosti, prije svega demonstranata. No tko tvrdi da je dan sigurniji za prosvjede od noći? Najprije se u medije pustila priča da će demonstranti moći dobacivati premijeru, ministrima i saborskim zastupnicima s 20-ak metara udaljenosti. Ipak je razum, možda i onaj za samoodržanje, pobijedio pa je udaljenost smanjena na pola. Ali je zato u prijedlogu izmjena zakona ostala odredba na Markov trg smije najviše 1500 ljudi jer kažu zakonopisci taj skučeni prostor ne može primiti više. Hrvatska će biti među rijetkima ako ne i jedina država koja zakonom propisuje koliko na određeni prostor smije doći demonstranata, ali i to je napredak. Dosada nitko na Markovu trgu nije smio demonstrirati, nije bilo dopušteno čak ni grupiranje. Sada će ipak moći demonstrirati, istina na kapaljku. Odredbom o ograničenom broju demonstranata omogućuje se manipulacija. Na Markov trg će demonstrante pripuštati valjda policija. Hoće li ih ona brojati ili će demonstrante brojati organizatori prosvjeda? Hoće li policija vjerovati organizatorima demonstracija ili hoće li demonstranti vjerovati policiji? A možda će policija dijeliti demonstrantima numerirane ulaznice koje će na crno sasvim sigurno imati najmanje cijenu dobroga koncerta ili kazališne hit predstave. Zašto ovaj zakonski prijedlog vrvi zakonskim ograničenjima? Zato što premijer i njegovi pomoćnici, ministri žele mir, stvaralačku opuštenu atmosferu kako bi nam mogli darovati bolju budućnost. Inženjer prijašnjih HDZ-ovih zabrana i gušenja sloboda te kreiranja budućnosti u kojoj je ostvareno jedino kopanje po kontejnerima danas je jako blizu rešetkastom pogledu na svijet kojemu će uz potpunu tišinu moći pokloniti najveći mogući dar, definitivan odlazak s javne političke scene. Od te hude sanaderizirane HDZ-ovske prakse nova vlast je ipak nešto naučila. Pa se tako uz rečena ograničenja vlast ipak pobrinula i za neku od diskriminacija. Naime, smjer ili ruta kretanja onemogućuje osobama s invaliditetom na Markov trg ili će i njih, nakon što podijeli ulaznice za demonstracije, policija prevoziti iz njihovih domova na Markov trg i s Markova trga u njihove domove. Bit će doista neka prijateljska atmosfera koja jamči jedino teatralnost. Možda bi bilo najbolje da se prije prosvjeda svi demonstranti popišu i uslikaju za svaki slučaj kako bi bilo sve pod kontrolom kao u vrijeme "Juge". Poznat nam je scenarij korak naprijed dva koraka nazad. Učinimo samo korak naprijed bez ona dva koraka nazad i ukinimo nepotrebna ograničenja. U svakom slučaju i sama odluka da se makar i u određenom broju demonstranata dopusti demonstriranje na Markovu trgu nije velik korak za čovječanstvo, ali jest za našu demokraciju koja je još uvijek na staklenim nogama. Hvala.
Hvala lijepa. U ime kluba HNS-a gospođa zastupnica Sonja König, izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Zakon o pravu sakupljati se, tako se zvao zakon donesen prije 137 godina. Zakon o pravu sakupljati se, tako se zvao zakon dakle donesen za vrijeme banovanja Ivana Mažuranića 1875. godine. Taj zakon definirao je mogućnost javnog okupljanja kao pravo koje država dopušta, a ne kao slobodu koju država štiti. Prema tom zakonu zabranjeni su bili oni skupovi čija bi svrha bila suprotna javnoj sigurnosti ili općem dobru. Također zabranjena je bila organizacija skupova u vrijeme zasjedanja Sabora i to zamislite u krugu 37 km, prije 137 godina. Organizatori skupa bili su dužni brinuti se o održavanju jasno reda na skupu, a sazivati i rukovoditi skupom nisu mogli stranci. Poglavarstvo koje je izdavalo dozvolu moglo je na skup poslati svog povjerenika ili izaslanika kojemu se moralo osigurati prikladno mjesto i obavijestiti ga o svim govornicima skupa. Tada se kažnjavao i ako se netko tog zakona nije držao novčanim kaznama do 200 forinti. Ljudi koji se nisu držali tog zakona to je u to vrijeme bilo jako puno, a čak se kažnjavalo i one koji se zakona nisu držali kaznom zakona do 6 mjeseci. No unatoč svojim ograničenjima Zakon o pravu sakupljati se, prvi dakle takav zakon donesen na našem području, povoljno je utjecao na jačanje svijesti o modernim, pravnim i političkim vrijednostima te je bio oslonac moderne hrvatske pravne i političke kulture. No razvoj konstitucionalizma općenito nije proces koji se odvija u kratkim povijesnim razmacima. To osobito vrijedi za temeljna ljudska prava i slobode koji su svoju punu afirmaciju dosegli u pravilu tek u drugoj polovici 20. stoljeća. Istovremeno ideja ljudskih prava i temeljnih sloboda obilježena je određenim vrijednosno progresivnim razvojem, ali i činjenicom da vremenom sve više dobiva na važnosti što u kontekstu prava na javno okupljanje jasno pokazuje i naš hrvatski slučaj. U većini slučajeva u demokratskim zemljama kroz povijest svakim novim Ustavom, svakim novim zakonom zaštita prava mišljenja, sloboda govora i javnog okupljanja sve je veća. Ta prava mogu se ograničiti jedino radi zaštite sloboda i prava drugih ljudi, pravnog poretka, javnog morala i zdravlja, nikada i nikako iz političkih razloga. A to se upravo i desilo 2005. godine kada je u ovom Visokom domu donesena odluka, kada je u ovom Visokom domu zabranjeno javno okupljanje u našoj neposrednoj blizini, dakle na prostoru ispred Vlade, na prostoru ispred Sabora, a i ispred predsjednika i Ustavnog suda. Sigurno je da uhu nije ugodno kada te netko kritizira, sigurno je i to da je teško ispuniti sve zahtjeve ljudi, različitih skupina i interesa koji javno okupljeni traže ispunjenje određenih prava ili potraživanja ili traže ukidanje određenih prava i potraživanja drugih ljudi. Sigurno je i to da adresati prosvjednika ne znaju uvijek odgovore na sva pitanja, ali oni koji donose odluke, oni koji kreiraju politike, dakle oni koji se nalaze u institucijama kojima je do sada bilo zabranjeno doći i pristup uopće, oni moraju dakle čuti svoje građane, a sada s udaljenosti od 10 metara to će i moći i morati jer to im je uostalom i posao. To nam je uostalom, kolegice i kolege, i posao. Pravo na javno okupljanje i mirni prosvjed izravno je povezano sa slobodom izražavanja koja između ostaloga legitimno uključuje i pravo izražavanja neslaganja s državom ili uopće javnom politikom. Razumljivo je dakle takve poruke upućuju se onima koji su odgovorni za kreiranje i provođenje politika, a oni odluke donose odnosno provode u Saboru i u Vladi. Znamo da je pravo na javno okupljanje jedno od temeljnih ljudskih prava zajamčeno Ustavom. Sloboda okupljanja i pravo da se preko nje izraze nečija stajališta jesu među najvišim vrijednostima demokratskog društva. Bit demokracije jest njezina sposobnost da rješava probleme kroz otvorenu raspravu. Uistinski se demokratskim državama od svakog čovjeka pripadnika zajednice očekuje aktivno sudjelovanje u oblikovanju političke zajednice te nadzoru državne vlasti. Upravo su mirna okupljanja i javni prosvjed na kojima se izražavaju politička ili neka druga uvjerenja ili ciljevi načini aktivnog, savjesnog ispunjenja građanske dužnosti. Ovim zakonom građanima je to omogućeno, a istovremeno je omogućen nesmetan i siguran rad institucijama. U Slovačkoj inače npr. radi sigurnosnih razloga prosvjedovanje predviđeno je tj. zabranjeno 50 metara od zgrada Vlade i Parlamenta, u Litvi npr. 75 metara, u Portugalu i Češkoj 100 metara, u Grčkoj 200 metara, u Austriji 300, a u Turskoj 1 km od njihovog nacionalnog parlamenta. U blizini našeg Parlamenta, odnosno zgrade našeg Sabora nalazi se i zgrada Ustavnog suda Republike Hrvatske čije nadležnosti su mnoge, među kojima i to da odlučuje o suglasnosti zakona sa Ustavom. U svojoj se dosadašnjoj praksi Ustavni sud više puta bavio ispitivanjem suglasnosti Zakona o javnom okupljanju s Ustavom. Podsjetimo se da su posljednji prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti Zakona o javnom okupljanju s Ustavom, točnije s njegovim 1. člankom podnijeli Nezavisni hrvatski sindikati iz Zagreba još 2006. godine te 2007.godine skupina građana okupljenih u Građansku inicijativu "Matija Gubec". No suci Ustavnog suda odluku da članci zakona koji se odnose na okupljanja na Trgu Svetog Marka moraju prestati važiti 15. srpnja ove godine donijeli su tek na svojoj sjednici u srpnju 2011. godine, dakle trebalo im je 4 odnosno 5 godina za donošenje jedne, za demokraciju po našem mišljenju tako važne odluke. Ustavni sud je u svome radu neovisan o Vladi i Hrvatskom saboru, to svi znamo. Ali znamo i to da Ustavni sud mora raditi svoj posao odgovorno i u nekom razumnom roku. Po našem mišljenju 4 odnosno 5 godina nije razumni rok, no ta tema zaslužuje jednu ozbiljnu i širu raspravu i rješenja. Čuju se ovih dana primjedbe na predviđeno vrijeme javnog okupljanja jer prema prijedlogu zakona koji je pred nama u blizini objekata u kojima su smješteni Sabor, Vlada i Ustavni sud mirno okupljanje i javni prosvjed može se održati u vremenu od 8 do 22 sata što je i logično, jer adresati prosvjeda zapravo i nisu zgrade, kamen i cigla već ljudi koji u njima rade, a predviđeno radno vrijeme tih institucija je i upravo od 8 do 22 sata. Ako pogledamo web stranice svih naših policijskih uprava možemo zaključiti da se u Hrvatskoj javno okuplja samo na području Krapinsko-zagorske županije, Osječko-baranjske županije, Primorsko-goranske i Grada Zagreba jer jedino te policijske uprave nude obrasce kojima se isto javno okupljanje i prijavljuje. Najviše se ipak prijave podnose u Gradskom poglavarstvu Grada Zagreba jer kada malo pogledamo mjesta prosvjedovanja vidimo da su najpopularniji prostor za prosvjedovanje glavni zagrebački trg i naravno prostor u našoj neposrednoj blizini, Trg Svetog Marka. Ovim prijedlogom zakona Trg Svetog Marka ponovo se vraća građanima, ovim prijedlogom zakona Kukuriku koalicija ispunjava svoja obećanja i građani će moći ovim prijedlogom zakona svoja mišljenja, svoja nezadovoljstva izraziti upravo u našoj blizini, izrazit će ih na ulazu u Vladu, izrazit će ih na ulazu u Hrvatski sabor i zato će klub HNS-a podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Hvala lijepa. U ime kluba SDP-a gospođa zastupnica Gordana Sobol. Izvolite zastupnice.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Pa evo, danas su pred nama svima izmjene i dopune Zakona o javnom okupljanju, nešto što smo ustvari čekali više godina. Naime, izmjenama i dopunama zakona iz 2005.godine si je tadašnja Vlada HDZ-a na neki način sama sebi osigurala pa nazovimo to tako mir i spokoj na Markovom trgu i tako je to od 2005.godine praktički trajalo punih 7 godina. Treba stoga ustvari sve nas ipak podsjetiti na neku kronologiju događanja kada je u pitanju izmjene i dopune ovog zakona, odnosno kada je u pitanju bila zabrana javnih okupljanja pa i ono što se kaže vrlo malih grupica ljudi na Markovom trgu. Naime, sporne izmjene i dopune iz te 2005. godine Ustavni sud je ustvari ukinuo već sada po drugi puta. Naime, prvi puta ubrzo nakon što su izmjene i dopune donesene u ljeto 2005. godine. Valja podsjetiti da je upravo klub SDP-a tada podnio ustavnu tužbu jer je zakon tada bio izglasan sa nedovoljnim brojem glasova. Moramo reći da je Ustavni sud tada vrlo promptno donio odluku i poništio dakle te izmjene i dopune tada usvojenog zakona, ali je dao odgodu svoje primjene sve do ožujka 2006. godine. Tako da je tada vladajući HDZ već krajem 2005. godine u prosincu išao sa potpuno istim izmjenama zakona, izglasao ih je, a tada smo iz SDP-a ponovno najavili ustavnu tužbu, ovoga puta zbog naše ocjene da je zakon neustavan jer ograničava, uskraćuje pravo na slobodno okupljanje i izražavanje mirnih prosvjeda naših građana na trgu na kojem stoluju najviše državne institucije, u ovom slučaju Vlada, Sabor, odnosno Ustavni sud. Valja tada se podsjetiti da je time se tadašnja Vlada HDZ-a i pohvalila da su za te izmjene i dopune zakona u to vrijeme dobili čak i potporu 5 od 6 sindikalnih središnjica. Pa i to valja spomenuti. Dakle, mir i spokoj pod svojim prozorima, ali mi u SDP-u smatramo da je ustvari na taj način Markov trg ustoličen poput neke tvrđave koju valja osvojiti i onaj tko je osvoji taj će biti pobjednik. Pa smo onda bili svjedoci dakle da svi prosvjedi koji su kasnije išli imali su ono jedan od glavnih ciljeva pokušati se probiti na Markov trg. Postao je taj Markov trg poput nekog zabranjenog trga, zabranjenog voća koje je još slađe što je zabranjenije. Dakle, sjećamo se, pogotovo mi koji smo tu u Zagrebu, dakle dobili smo jednu ciljanu zonu koje se željelo osvojiti pa gotovo pa jurišima preko svih mogućih pokrajnjih ulica koje vode prema Markovom trgu. Međutim ja moram reći da smo već i tada kao SDP 2005. godine bili odgovorni, to smo uvijek tvrdili da smo i kao opozicija bili odgovorni, odgovorni smo i danas kao vlast, i bili smo i tada svjesni da Markov trg jeste u određenom smislu specifičan ne zbog toga što eto ovdje baš zasjedaju i Vlada i Sabor ili netko treći već upravo zbog tog svog položaja, zbog mogućnosti ili ograničenih mogućnosti prilaza, zbog spomeničkog i kulturnog značaja, zbog činjenice da je ovdje na Gornjem gradu u velikom broju u ovim okolnim ulicama žive građani grada Zagreba. I već i tada smo 2005. godine bili svjesni da na ovom malom prostoru kako god se to nekome činio veliki, ali ovo je u principu mali prostor treba pomiriti dvije suprotstavljene strane ili dva suprotstavljena zahtjeva. S jedne strane ustavno pravo zajamčeno, potrebu građana da ostvare svoje pravo na izražavanje na okupljanje, dakle na izražavanje prosvjeda, svojih mišljenja, svojih stavova, političkih, socijalnih, nacionalnih prava. Dakle, prava na mirna okupljanja. A s druge strane, a to ne možemo previdjeti, da postoji potreba da se osigura koliko toliko nesmetan i siguran rad najviših državnih institucija, odnosno određenu sigurnosnu zaštitu i sve što se pod tim podrazumijeva. Osim toga Markov trg je ono cilj kojem idu i velike turističke skupine dakle koje dolaze u Grad Zagreb. Na ovom Markovom trgu i okolici ima se što vidjeti, ima se što pokazati pa i u tom dijelu treba kad se donose bilo kakve izmjene i dopune Zakona o javnom okupljanju i o tome treba voditi računa jer ja pretpostavljam i mi u klubu SDP-a da ako dođe do prosvjeda da nećemo valjda turističkim skupinama reći sad vi ne možete gore jer je Markov trg krcat i nemate kuda proći pa ćemo njih na neki način zaustavljati policijskim barikadama. Uostalom Ustavni sud je u svojoj ovoj dakle zadnjoj odluci koju je donio istaknuo upravo i to dakle ove specifičnosti Markovog trga u obrazloženju svoje odluke te stoga i prijedlog koji dolazi od strane Vlade mi podupiremo jer on ide upravo u tom smjeru. Dakle, s jedne strane mi omogućujemo, otvaramo Markov trg ponovno za okupljanje, izražavanje mišljenja, stavova, prosvjeda, dijeljenje letaka ili nošenja transparenata i slično, a s druge strane i normalno funkcioniranje državnih institucija. Podupiremo i to da ovaj zakon ide u dva čitanja. To ne znači da će se zakon otegnuti na ne znam koliko mjeseci. Sami znamo da i drugo čitanje može relativno brzo doći u ovu dvoranu. Mislimo da je to dobro i da je to još jedna prilika da dakle na neki način i produžimo i mogućnost još javne rasprave kada su u pitanju pojedine odredbe ovoga zakona. Dakle kao klub SDP-a podupiremo izmjene. Možda najviše na neki način kontroverze je izazvalo ovo pitanje ograničenog broja sudionika prosvjeda. Smatramo da je to u redu. Da li je to 1500 ili 1550 ili 1600 ja mislim da svima nama je jasno da neće nitko prebrojavati broj prosvjednika i tako ih puštati na Markov trg jer svi vrlo dobro znamo obzirom da se bavimo politikom i bili smo sudionici različitih skupova, okupljanja i slično da ako netko zna napraviti najbolju procjenu broja sudionika na nekom skupu onda su to ipak policijske snage. Dakle oni koji na neki način dodatno i osiguravaju. To što se ponekad te brojke razlikuju od nekih drugih procjena pa to se baš ne sviđa svima, e to je sada drugi par rukava. Ali oni znaju najbolje procijeniti što je to, koja je to točka preko koje se ne može ići jer bi to ugrozilo sigurnost samih sudionika prosvjeda. Osim toga također valja reći da u onom koridoru kojim je predviđeno da prosvjednici dolaze na Markov trg naravno da i taj dio ulazi na neki način, dakle brojčano ulazi u onaj dodatak na broj prosvjednika. Ono što također kao klub molimo predstavnika predlagatelja da vodi računa o primjedbama koje su išle ka tome da prilazi koji su, dakle prilaz koji je predviđen i omogućen da prosvjednici mogu doći na Markov trg da se ispita mogućnost, odnosno ova opravdana primjedba smatramo koja je vezana oko mogućnosti dolaska na taj način osoba sa invaliditetom s određenim oblikom invaliditeta na Markov trg da bi i oni mogli prosvjedovati. Da li će se to riješiti na način da se otvori još možda neki drugi put, ali evo ostavljamo predstavniku Vlade. Kažem pozdravljam to što ide u dva čitanja i što će biti mogućnosti da eventualno se još neke stvari i pojasne do drugog čitanja. Dakle, kao klub SDP-a podržavamo izmjene i dopune ovoga zakona. Smatramo je on evo dio onoga što smo i u svojim predizbornim obraćanjima govorili i tražili. Otvara se Markov trg, ovdje jesu najviše državne institucije, ali definitivno smatramo da je prošlo vrijeme kada se pod prozore tih institucija nije moglo doći odnosno bilo je zabranjeno. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Gospođa zastupnica Sobol ima jedan ispravak netočnog navoda od strane našeg zastupnika gospodina Željka Reinera. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Slobodan sam ispraviti netočan navod uvažene zastupnice slijedom kojega nitko neće prebrajati prosvjednike. Hoće, zato se i donosi zakon. Jer ako u zakonu napišemo da može biti toliko i toliko prosvjednika onda očito se očekuje da će to netko kontrolirati. Prema tome, samo to pokazuje jednu besmislenost te odredbe i ja toplo sugeriram da predlagač promijeni tu odluku jer ona je naprosto neprovediva, a neprovedive odluke nema smisla donositi. Hvala.
Hvala lijepa. U ime kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, zamjeniče ministra. Ma ja isto mislim da je namjera ovoga zakona apsolutno poštena, dobra odnosno korektna. Pred 7 godina u dva čitanja smo imali ovaj prijedlog zakona kojega sada ispravljamo, bilo je to 12.7. i 8.12. i tada sam isto govorio da je Trg sv. Marka sveto mjesto hrvatske državnosti, da je Trg sv. Marka sveto mjesto hrvatskog parlamentarizma, hrvatske demokracije i da svaka zabrana te svetinje naprosto guši, a ne jača. Umjesto da ih potiče ona ih naprosto slabi. I to mislim naprosto i sada. I zato mislim da je ovaj prijedlog zakona naprosto korektan. Znači bez obzira i na odluku Ustavnog suda i na političko raspoloženje jasno, ja mislim da građane apsolutno treba vratiti na Trg sv. Marka ili da budem još precizniji Trg sv. Marka treba vratiti hrvatskim građanima. Jasno je da i sva okupljanja i svi ti javni prosvjedi trebaju biti mirni. Razumljivo kao što vlast nema što sprečavati okupljanja na Trgu sv. Marka tako ni prosvjednici po mom sudu ne bi trebali ometati normalno funkcioniranje Sabora, Vlade, Ustavnog suda ili čak te Zagrebačke skupštine iako se zakon ne odnosi na Zagrebačku skupštinu već ona postaje jedna kolateralna žrtva eto smještaja ovdje gore na Trgu sv. Marka. Citirat ću na str. 2. jedan detalj u obrazloženju stoji doslovce "činjenice kao što su izrazito mala površina ovoga trga, da je trg ujedno" to naglašavam "i arheološko nalazište te da je pristup ovom trgu izrazito sužen radi uskih ulica u zoni u kojoj je većina zgrada spomenik kulture prema stajalištu Ustavnog suda RH ukazuju na visok stupanj neprikladnosti Trga sv. Marka na održavanje javnih okupljanja što može ukazivati na razmjernost mjere koju je zakonodavac propisao u osporenom članku 11." Itd., itd. ali onda kažu da to treba normalno promijeniti. Ono što ne može politika da se našalim, ono što ne može Ustavni sud možda bi mogli arheolozi, možda bi mogli zaštitari. Ne bi im bilo prvi puta pogotovo kada je riječ o nekim investicijama da zaustavljaju neke projekte. Jasno, šalim se. Jer mislim da od ovoga trga ne treba stvarati zabranjeni grad. Međutim ovaj zakon ne tangira samo Ustavni sud, Vladu odnosno Sabor RH nego tangira i instituciju predsjednika RH. Znači s druge strane da malo proširim ovu temu, Vlada, predsjednik RH, ustavni suci npr. predsjednik Sabora itd. zasjedaju i u nekim rezidencijalnim objektima. Ti rezidencijalni objekti su npr. na Brionima, u Splitu, u Hvaru, Dubrovniku itd. i sada ja postavljam pitanje a dobro je da na Brionima bude rezidencija, kada će se ona za početak sramotna ograda iza rezidencijalnog i komercijalnog dijela tog otočja ukloniti. Jednostavno ona ograda tamo nam ne treba. nikad nisam bio u onom dijelu zabranjenog grada iako su me puno puta pozivali, jednostavno iz principa. Rezidencija da, ograda, naoružani vojnici na Brionima ne. Jasno ne mislim ja da će sada netko ići na Brione ovaj protestirati ne mislim da će itko ići pa čak ni na Pantovčak protestirati u Hvar ili ispred one vile dolje u Splitu niti je predsjednikova uloga takva da treba protestirati protiv njega, iako se može, zašto ne, Bože moj, ali pozicija Vlade je drugačija ili Sabora i o tome zapravo govori ovaj zakon. Znači ovaj zakon možemo slobodno nazvati i zakonom o protestima pred Vladom odnosno pred Saborom RH. Bit ovoga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju ovdje na str. 5. su sljedeće najmanje 10m od objekta, znači tu je ta zabrana u kojem zasjedaju ili su smješteni Hrvatski sabor, Vlada RH, Ustavni sud RH onda se dalje kaže na prostoru iz stavka 1. tu se spominje brojka od tisuću 500 ljudi, pa se govori o vremenu, pa se govori o ulicama itd. kojim se može dolaziti na ovaj trg itd. Slažem se sa svima onima koji su rekli da možda u ovom zakonu ne bi trebalo navoditi brojku od tisuću 500 prosvjednika. Jednostavno treba stajati ili ne treba ništa stajati, može stajati koliko ih stane. Drugo sada svi diskutiramo o ovih 10m od Vlade, od Sabora, od Ustavnog suda. Ja osobno smatram da je to uredu. Postavlja si čovjek pitanje sljedeće, da li u slučaju nereda je moguće od strane policijskih djelatnika održati red u tih 10m od Vlade, odnosno od Sabora. Da li policijski djelatnici, pa mi moramo voditi računa i o njihovoj sigurnosti, mogu držati znači taj red u tih 10 metara od tih institucija. Da li, ne da li oni mogu samo jamčiti sigurnost dužnosnicima nego da li mogu zapravo dužnosnici koji donose ovakav zakon jamčiti sigurnost onima koji bi trebali osiguravati sigurnost bilo dužnosnicima, bilo prolaznicima, bilo nekim trećima. Znači apsolutno da bilo kojem mirnom prosvjedu, pa ako treba na metar od same zgrade, od ovoga Sabora i jasno isto tako ne nasilnim prosvjedima. Ja mislim da ne griješim ako kažem ne nasilnim prosvjedima, da mirnim je mirni prosvjedi jesu uvijek bili i biti će i vrst jednog političkog iskaza, a to taj politički iskaz uvijek valja štititi, uvijek ga valja poštovati, tolerirati, da ne kažem poticati. Mirna, javna okupljanja po mom sudu isto tak nikoga ne ugrožavaju, oni su poruka da se stvari moraju mijenjati što ne znači da su prosvjednici uvijek u pravu jer uvijek je daleko lakše tražiti, bilo na ulici, bilo s mjesta opozicije puno je teže ostvariti. Može svatko tražiti revitalizaciju npr. neke brodogradnje, ne neke nego naše brodogradnje, ali ajde promijenite sada vi trendove preko noći. Svatko može tražiti smanjenje doprinosa na ovo ili na ono, ali što to znači konačno za državni proračun itd. Zakon apsolutno valja podržati, a vrijeme će pokazati npr. da li je ovih 10 metara primjereno, da li to treba proširiti recimo na 5 metara ili to treba na neki način možda i smanjiti. Sigurno da bi bilo najbolje da nema razloga za same prosvjede, ali tako idealno društvo nije niti ono švicarsko, a kamoli ovo naše hrvatsko. Ima tu sigurno u ovom zakonu još nekoliko momenata, neke je spominjao profesor Tuđman. On je ovdje spomenuo crkvu Svetog Marka, ja ne mislim da će crkva biti uopće predmet prosvjeda ili neki biskup ili neki svećenik. Skupština vjerojatno hoće, zakon ne tangira skupštinu, ali npr. ako radnici Holdinga, Bandić govori da za 2 ili 3 mjeseca možda neće imati ni plaće ako se nešto ne promijeni, a prihodi lokalne samouprave padaju, a ne povećavaju se, onda opet netko mora negdje protestirati. Gdje će protestirat, protestirat će pretpostavljam na Trgu svetog Marka. Drugo je pitanje kako recimo prosvjednici mogu doći do tog trga i tome slično. Što je u slučaju npr. dolaska stranih delegacija. Godine 2005. to je bio jedan od najvećih argumenata ondašnje vladajuće većine zašto se usvojio takav zakon. Ja ne vidim zašto se i pred njima ne bi protestiralo, dapače, ali i njima sigurnost treba jamčiti. Kada govorim o stranim delegacijama možda bi za početak trebalo nešto drugo urediti, npr. onu ulicu AG Matoša ispod Vlade. Kada netko dođe iz neke strane zemlje i vidi kako izgleda Mesnička, ajde sad je još dobra, ali kada vidi ulicu AG Matoša, kada vidi sve one prozore kako izgledaju, one fasade pa onda zapravo vidi Hrvatsku. Ja ne znam kome tu poruku da uputim, da li sada Vladi koja namjerava uređivati fasade, prozore, Bandiću ili nekome drugome, dajte uredite to. A Vlada neka si ožbuka za početak onu donju južnu, istočnu ili ne znam koja je to fasada. To je jedna sramota. To sam htio reći onako za svoju dušu. Drugo, da citiram jedan dio svog govora iz '95. godine. E sad, ovako sam govorio, sve u svemu mislim da je ovaj zakon anakronizam, može postati na koncu paradigma jedne vlasti koja se pravi da ne zna koji su problemi u ovom društvu. Ovaj zakon postat će na kraju mjesto rekao sam sprdnje ajde sa vlašću, a to se ne bi trebalo dogoditi i zato molim ih razmislite. Ali još je jedan detalj, kada se to donašalo i tko je bio za jedan ovakav anakronizam. Bili su za taj anakronizam i ondašnje sindikalne vođe. Taj zakon su podržali svi sindikalisti ili sve sindikalne vođe osim Ozrena Matijašića i Brune Bulića i to treba isto reći, istine radi. Neka se zna. A ja smatram da kao što je zakon bio anakronizam tako je i taj njihov stav bio naprosto anakron. Ovaj zakon ide vidimo u dva čitanja, to je dobro. Zašto ne, maksimalno treba liberalizirati sva ova ograničenja. Vis a vis ustavnih sloboda, vis a vis prava govora, okupljanja omogućimo doista da se narod vrati na trg ili vratimo taj trg narodu. I ono što je predstavnica kluba HNS-a isto tako spomenula, Češka, Slovačka, Litva, Grčka, Austrija, Turska, Italija imaju slična zakonska rješenja. Zamolio sam gospođu Sonju da mi da ove podatke pa doista mogu ih i ja sam citirati. Pa se kaže, u Češkoj je zabranjeno okupljanje bliže 100 m zgradi Parlamenta, znači limit je 100 m. u Slovačkoj je 50 m, u Litvi je 75 m, u Grčkoj je 200 m, u Austriji je 300 m, u Turskoj ajde to je jedan ekstrem 1 km, u Italiji je slično, u Americi je slično. Znači nitko ne traži 50 m ili 75 m, govori se o 10. Neka Policija stvarno razmisli koji taj razmak treba biti između zgrade Ustavnog suda, Vlade, odnosno Sabora Republike Hrvatske. Znači apsolutno da prosvjedima na trgu. Da li će to biti 10 m, da li će to biti 1 m, tek toliko da se predsjednik Vlade, predsjednik Sabora provuku do svojih prostora, ministri itd., ajde to nije bitno ali mi moramo u ovom trenutku misliti i na sigurnost onih koji su zaduženi da se tako izrazim za našu sigurnost. Mislim tu na Policiju, mislim tu na liječnike koji moraju isto tako biti prisutni kada dolaze na jedno mjesto 1500 ili više tisuća ljudi, mislim na treće osobe. Znači zakon apsolutno treba podržati, dobro je da ide u dva čitanja i mislim da velika odgovornost nije samo na nama kada usvajamo ovakav zakon nego i na racionalnim, razumnim prijedlozima policije koja mora jasno staviti nam do znanja da li je moguće u tom razmaku osigurati red, mir, ali i zaštiti svoju sigurnost. Eto toliko.
Hvala lijepa. Idemo na sljedeću raspravu. U ime kluba HDZ-a poštovani zastupnik Milijan Brkić. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora, poštovane dame i gospodo kolegice i kolege, poštovani predstavniče predlagatelja i gospodine zamjeniče ministra. Predlagatelj ovog zakona je Vlada Republike Hrvatske koja u naravi predlaže izmjene u dijelu u kojem se govori o mogućnosti prosvjeda na prostoru trga sv. Marka. Zakon je u naravi političkog karaktera i inicijativa je SDP-a jer ste podnijeli zahtjev za ocjenom ustavnosti zabrane o okupljanju temeljem zakona koji je donio HDZ, a temeljem i kojeg je i donesena ova odluka Ustavnog suda, a izmjene kako mi iz kluba HDZ-a vidimo ovaj prijedlog zakona su tehničke prirode. Stav HDZ-a je da se zakon u ovom obliku neće podržati i to iz više razloga. U prvom redu ne dvojimo glede prava izražavanja mišljenja, prava okupljanja, prava stavova, pravo na mirne prosvjede, štoviše držimo da je to minimum nekakve demokratske prakse. Ne dvojimo oko provođenja odluke Ustavnog suda, štoviše za nas su mišljenje i odluke Ustavnog suda nešto što govori da se život regulira legislativnom logikom. Žao mi je što je kolegica prije mene na neki način prozvala Ustavni sud gdje je govorila o vremenskim nekakvim rokovima za donošenje odluka. Mislim da to nije dobra poruka koja treba ići iz ove sabornice i vršiti pritisak na naše sudske institucije. Govorit ću o ovom zakonu više tehničkim rječnikom i govorit ću o potencijalnim opasnostima koje bi donošenjem ovog zakona bilo stavljeno pred nas, a prvenstveno pred policiju. Prvenstveno moramo razgovarati o tome da li je uopće primjerena lokacija za smještaj državnih institucija, ali to je političko pitanje. Daj Bože da jednog dana kad država bude u puno boljim problemima i financijski materijalno bolje stajala da se institucije izdvoje na jedno primjerenije mjesto jer zaista ovo mjesto tu mislim da je neprimjereno. Također, nisam pjesnik kao što je moj kolega prije mene bio, neću govoriti pjesničkim jezikom, mislim da je ovo ozbiljna tema i mislim da moramo neke stvari apostrofirati i moramo naglasiti. Zašto je zakon tehnički neprovediv? Okupljanje se u naravi može održati samo na južnom prostoru Crkve sv. Marka iz razloga ovih ograničenja 10 metara. Jer se ovim prijedlogom kaže da se ograničava na prostor koji je najmanje 10 metara udaljen od objekta Vlade, Sabora i Ustavnog suda. Kad to tehnički izračunate u naravi to vam je južni prostor ispod Crkve sv. Marka. Ograničava se također broj na 1500 osoba. Što je najvjerojatnije dobiveno, moje bivše kolege su to najvjerojatnije dobili taj izračun aproksimaciju na temelju procjene prostora kvadratnog metra i na tom kvadratnom metru koliko može stati ljudi. Ako je tako pitam se tko će brojati te ljude, na koji način? Da li ćemo imati brojače, da li ćemo imati nekakve redare koji će propuštati neke i tu su naglasili moji kolege i kolegice prije mene da ćemo im davati ulaznice pa će oni ulaziti. Što ako ih dođe više? Kud s njima? Ostat će na prostoru koji nije na onom prostoru koji je predviđen za prosvjed, dakle na prostoru južno od Crkve sv. Marka. Da li će policija takve građane, odnosno prosvjednike udaljiti sa tih prostora, zabraniti im pristup? Na koji način će doći do odabira tih ljudi? Dakle sve su to tehnička pitanja koja itekako moramo razmišljati o njima i itekako predlagatelj zakona mora voditi računa, drago mi je da to ne ide u žurnu proceduru kako je najavljivano nego da će se ići u dva čitanja. Također, ograničavanjem na ovako definirani prostor neće svi moći doći pa će ostati i u prilaznim ulicama. Što, kakvu poruku mi šaljemo njima? Da li su oni diskriminirani u odnosu na one koji će moći doći na prostor gdje je ograničen prosvjed, odnosno određen prosvjed ili nisu? Nadam se iskreno da to nije intencija predlagatelja ovog zakona niti motivacija. Nažalost zbog ovih razloga koje sam vam sad naveo dolazimo do jedne lakrdije i licemjerstva. Jer tobože uvažavamo pravo javnosti građana da prosvjeduju na mjestu i načinu koji su potpuno neprikladni, a s druge strane dajemo im pravo. Ne znam je li to način na koji se vladajuća koalicija odužuje svojim biračima za glasove i povjereni im mandat. Žao mi je što je to ispunjavanje mandatnog povjerenja ali to je tako, to smo svjedoci svaki dan u praksi da su takva mandatna povjerenja pred nama i da na taj način ispunjavamo onaj Plan 21. Znači doći, odnosno ići na Markov trg zbog prosvjeda, a trg ni ne vidjeti to je ono što se nudi ovim zakonom. Znači ruganje i sa zakonom i sa građanima. Što ako netko prijavi skup do te brojke, a dođe više ljudi? Tada se kompliciraju uredovanje policije jer će netko biti na trgu, a prirodno je da i oni prekobrojni koje sam naveo a koji će ostati u prilaznim pravcima dođu bliže objektu Vlade i Sabora i policija će se suočiti sa obavezom koju joj mi namećemo, s prisilnom arbitražom nad građanima, a što uključuje izravni dodir s prosvjednicima. A na kraju isključuje takvu mogućnost kad je riječ o uredno najavljenom mirnom prosvjedu. Dakle, predložio bih predlagatelju da razmisli o ovom broju od 1500 ljudi jer na taj način ponovno ponavljam određene osobe će moći na prostor, određeni neće. Pitanje je da li su ove osobe koje neće moći i ostat će u prilaznim pravcima diskriminirane. Pozdravljam ove prilazne pravce, odnosno predviđanje prilaznih pravaca i njihovo uvjetovanje u određenom dijelu po kojim se pravcima može kretati, ali svjedoci smo i dosadašnjih okupljanja i dosadašnjih prosvjeda da su prosvjednici živa masa, dakle spontana masa, to su bića pa im je veća avantura doći nekim drugim putem nego onim putem koji je normiran i gdje je jasno zakonodavac odredio kojim se putem može proći. Ponovno ponavljam i to će iziskivati angažman policije. Ponovno ćemo imati blokade određenih prostora da bi mogle delegacije dolaziti na prostor trga sv. Marka, kod Vlade, kod Sabora, kod Ustavnog suda i ponovno je policija ta koja će morati uredovati. Također prilazni pravci koji su normirani ovim prijedlogom zakona su neprilagođeni za osobe sa tjelesnim oštećenjima, za starije osobe. Pitanje je na koji način će oni savladati taj uspon, te stepenice i tako dalje i tako bliže. Također ono što je jako bitno ovim prijedlogom zakona se ograničava izražavanje prosvjednika što je po meni deplasirano jer to onda nije zakon kakav se obično donosi za ovu demokratsku praksu i materiju. Jer što ako prosvjednici ostanu duže od 22 sata? Što ako ostanu više dana zbog potrebe ispunjenja njihovog zamišljenog cilja ili njihove ideje? Opet stavljamo sav teret na policiju jer policija je onda normirana ovim zakonom morat će iza 22 sata izdati upozorenje, nakon upozorenja idu druge mjere i u konačnici ne daj Bože da dođe do bilo kakvih nasilnih mjera policije i nasilnog pražnjenja tog prostora koji je predviđen za prosvjede. Također se zakonom previđa i označavanje prostora čija je regulacija u ingerenciji i obvezi grada Zagreba. To je prostor koji predstavlja prostor i sadržaj spomeničke baštine a ne nekakvu livadu, pa je takvo osjetljivo za svako masivno okupljanje koje se mora nadzirati. A ponekad i uz primjenu dodatnih mjera ograničavanja, zaštite i prisile. U takvim okolnostima zaštićeni spomenici kulture realno su izloženi mogućnostima oštećenja, nagrđivanja i sličnih devijacija, a što nije primjereno budući da se radi uz blagoslov nekompetentnog donesenog zakona od strane predlagatelja. Znači to je znak neodgovornosti prema javnosti odnosno građanima, neodgovornosti prema lokaciji spomeničke baštine, a i institucijama na trgu na kojem je predviđeno ovo okupljanje. Bojim se da se ovim zakonom odgovara na onu tezu zakonom radi zakona, a ne zakonom radi prava građana. Prijedlog Zakona o javnom okupljanju je samo nastavak lutanja i nesnalaženja aktualne vlasti, a sada ta nekompetencija dobiva sasvim jednu novu dimenziju. Zbog jeftinog populizma bit će ugroženi životi hrvatskih građana. Ja vas lijepo molim sve kolegice i kolege da dobro razmislimo jer je kasno reagirati kada dođe do neželjenih posljedica, kasno je reagirati kada nečiji život bude doveden u opasnost, a sada o tome trebamo razmišljati. HDZ ovaj prijedlog odbija jer misli upravo na građane i na njihovu sigurnost. Ovakav prijedlog najveći, a rekao bih jedini teret stavlja na policiju koja bi trebala brinuti o svemu, koliko ljudi dolazi, kada dolazi, kojim pravcima, do kada se mogu zadržavati. I policija je ta jedina koja ovim zakonom je odgovorna da sve protekne u najboljem redu i najboljem miru kako je prijedlogom predviđeno. To zahtjeva ogroman angažman policije i na njima bi bila pretjerana odgovornost, no tko bi preuzeo odgovornost za eventualne izgrede? Što ako to mirno okupljanje ako mirni prosvjed iz tog mirnog u nekakve druge prosvjede? Kako će policija na ovih 10m reagirati gdje mora poštivati ono postupnost primjene sile? Da li će moći iskoristiti sva svoja zakonska prava? Da li ovaj zakon derogira prava policije kod postupanja? Dakle, puno je pitanja otvorenih na koje predlagatelj nadam se da će dati odgovor u narednom čitanju. Policija svakako to ne bi mogla učiniti u ovom prostoru koji je omeđen od 10m. Mi smo ti koji smo odgovorni za to, mi smo ti koji ćemo donijeti taj zakon. I nadam se da ćemo kod tog prijedloga i kod tog donošenja zakona biti odgovorni i razmišljati o tom detalju. Kolegice i kolege su prije mene navele neke primjere iz svijeta, iz prakse, iz Europe gdje ste vidjeli da su normirani određeni prostori gdje se nalaze vladine institucije i institucije od nacionalnog značaja kao što sam čuo minimalno 50m. Ta udaljenost je ponovno ono što govorim da je neprimjereno 10m, tako da još jednom ponavljam da se razmisli o tome. Također ovim zakonom nije normirano kako će ti prosvjednici doći gore. Imali smo u praksi u nekim europskim zemljama i u susjednim zemljama primjer da na te prostore dolaze prosvjednici ne samo pješice. Mogu doći sa traktorima, mogu doći na kraju krajeva i sa svojim blagom, neka seljaci dođu sa životinjama gore. Možete misliti na što će se pretvoriti ovaj prostor Trga sv. Marka. Predlažem predlagatelju da bolje razmisli o svemu tome, o sigurnosti građana koji ovim prijedlogom mi na ovakav način ugrožavamo i neka se zapita želi li za to preuzeti odgovornost samo kako bi sebi priskrbili nekoliko političkih bodova. Zahvaljujem.
Hvala i vama gospodine zastupniče. Ispravak netočnog navoda na ovo izlaganje prijavio je poštovani zastupnik Boro Grubišić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Evo kolega Brkić je rekao da HDZ brine za sigurnost građana dakle prosvjednika jel tako ste rekli citiram doslovce jel. Međutim gospodine Brkić prošle godine u ožujku koliko znam te brige uopće nije bilo jer sam bio i sam u Radićevoj ulici kada je bilo onog što je bilo, a sami znate da ste policiju poslali na prosvjednika i to žestoko pa je bilo i ozljeda i svega. I to mladih ljudi i maloljetnih osoba koje su zatražili liječničku pomoć itd.
Hvala lijepa. Idemo po prijavama dalje. Sljedeći za raspravu prijavljen je klub HDSSB-a i poštovani zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovane kolege i kolegice zastupnici. Još jedan od predizbornih obećanja Kukuriku koalicije kojim zapravo se sakriva, skriva ono što je puno važnije. A to je poskupljenje struje od 20% i poskupljenje plina od 30% i sve ono što nam još slijedi. Eto kao ispunjava se ali doduše na kapaljku predizborno obećanje da će se dopustiti prosvjed i mirno okupljanje na Markovu trgu. 1918. godine prosvjednici protiv ujedinjena Hrvatske sa Kraljevinom Srbijom su doživjeli na Jelačićevom trgu tadašnjem krvoproliće kada je ubijeno naredbom jedne poznate osobe, da sada ne spominjem povijest ovdje, ali vi to dobro znate jel tako iz HNS-a, poginulo je 12 hrvatskih nenaoružanih domobrana. 1971. godine svaku smo večer, večer ne od 8 do 22 nego navečer kao hrvatski proljećari i ja osobno išli demonstrirati na tadašnji Trg Republike ili Jelačićev trg. Jeli bitno mjesto okupljanja prosvjednika ili demonstriranja ili je pak bitno nešto drugo? Dakle ovdje smo se fokusirali isključivo na Markov trg i svi oko toga sada evo lomimo koplja. U Hrvatskoj su bila dva referenduma, jedan referendum za neovisnost Hrvatske, drugi referendum nedavno za ulazak u EU. Oba uspješna. No onaj referendum koji je govorio o promjenama Zakona o radu nije priznat. Nije priznat od vlasti iako ima 700 tisuća potpisa, 700 i možda Hrelja zna ali ima ih preko 700 tisuća. Kakva je to vlast koja će promijeniti svoje mišljenje putem demonstracija ili okupljanja 1500 ljudi na Markovom trgu, a ne prizna 700 tisuća potpisa i imena koje je utvrdilo povjerenstvo da su pravovaljani, da su vjerodostojni. Ma nije stvar u okupljanju ni 1500 ni 2500 ni 3500 ni 400 onih na splitskoj rivi gdje se očekivalo 40 tisuća jer su tamo zatvorene mnoge firme počevši od Dalmacija vina itd., pa se ipak okupilo 400 samo ljudi. Dakle nije stvar ni u mjestu okupljanja niti je stvar u broju ljudi koji se okupljaju nego o onome što oni poručuju i o onome što Vlada kani učiniti povodom njihovih poruka, a očito do sada iz dosadašnje ove škole očito se svi ponašaju po onome, dakle i ona HDZ-ova i ova Vlada po onoj plagiranoj Sanaderovoj izjavi dakle arapskoj poslovici "psi laju, karavane prolaze." A može ovdje se okupit kod nas koliko god hoćete, ako nema sluha za ono što oni poručuju, ono što njih tišti ne vrijedi se okupljati niti ustanovljavat putove kojim će doći, ni koliko će ih biti, ni staviti brojilo onih koji mirno prosvjeduju i onih koji se okupljaju. Tko će brojiti, kako netko reče ovdje ili izdavati ulaznice što je vrlo zanimljivo rješenje za Hrvatsku za razliku od nekih drugih zemalja u kojima je dopušteno javno okupljanje čak i u zračnim lukama. Možete dijeliti letke, možete se okupljati, možete nositi transparente, možete što god hoćete. Da je tome tako dakle postoje i propisi Ustavnog suda Savezne Republike Njemačke o tome. Dakle, u Njemačkoj je uvedena apsolutna sloboda javnog okupljanja. E mi smo pametniji i od Nijemaca i od svih i ovdje uvodimo brojke 1500, uvodimo ulice kojima se može doći do Markova trga, iako kažem pojam srca Hrvatske, pojam onoga što ovu državu i ovaj narod također uz ovaj Markov trg resi kao državu i ispunjava nas hrvatstvom je i Jelačićev trg i spomenik banu Jelačiću u Zagrebu, odnosno ovdje 300m niže. Bio sam, da, točno, bio sam u Radićevoj ulici prošle godine kada su mladi pokušali doći na Markov trg i kada je to zapriječeno zaista drastičnim mjerama Policije. Bježao sam i ja doduše je li niz Radićevu ulicu skupa s njima i vidimo sam kako to izgleda, bio sam. A bio sam i '71., i onda sam bio u žarištu događanja i bit ću opet ako bude trebalo. No bojim se da ćemo i na Markovom trgu imati sindrom ili fenomen splitske rive od prije nekih 20 godina. Pa u Hrvatskoj neće se skupiti bog zna koliko demonstranata niti onih koji javno prosvjeduju. Građani, ovaj narod je u apatiji i beznađu. Mladi više neće ići kao što su išli lani po ulicama do Borongaja, Ravnice, nego su si uzeli u zadatak da si pronađu put do posla u inozemstvu. To njih tišti, to gledaju. I evo neki dan smo bili u Strassbourgu i Bruxellesu, vjerujte mi da ima i u jednom i u drugom parlamentu puno zaposlenih mladih Hrvata koji su našli put do tamo i bez Vlade i bez misije hrvatske itd. A da ne govorimo o gospodarstvu i Njemačke i Austrije, koliko naših mladih ljudi tamo, pametnih, školovanih, Hrvatska država je platila to školovanje, a tamo sada rade i odlaze. Dakle, to beznađe i ta apatija rezultira upravo onakvom reakcijom građana kao što je to bilo u Splitu prije 20 dana kada je Ozren Matijašević i sindikalci organizirali prosvjed gdje se prema samom priznanju organizator okupilo začuđujuće malo građana. Pa zašto se, to se trebamo pitat, zbog čega je tako odaziv malen. Ne trebamo se mi bojat da će tu netko razbit prozor, pa to je i folklor i dio, ajde bože moj. Ne želim divljaštvo, ne želim da me netko shvati u smislu da sam i osobno rabijatan u smislu da podržavam takvo ponašanje. Ali razmislimo mi zbog čega je upravo situacija ovakva kakva je, beznađe i apatija koja traje, agonija koja traje i traje i gdje građani nemaju ni volje ni snage više ni demonstrirati niti se javno okupljat niti išta. Jednostavno oni ne vjeruju da ni svojim prosvjedom kao što su radnici DIOKI-ja bili gore 6, 7 dana na platformi, a da ih nitko nije od vladajućih odnosno od onih koji čine izvršnu vlast obišao. Je li to moguće? Je li ta bešćutnost koja je iskazana i za vrijeme prošle Vlade HDZ-ove i koja se iskazuje i sada razlogom da građani kažu možemo mi izgleda prosvjedovat, možemo radit što god hoćemo, možemo se okupljati ali oni rade svoje, oni rade to što rade i nemamo nade ni okupljanjem ni demonstracijama ni prosvjedom ni ničim to promijeniti. To razmišljanje građana to je ono što nas treba boliti i zanimati. A tehnički zakon dovesti u red da bi se ispunilo predizborno obećanje, eto Markov trg će biti dostupan, a bože moj 1500 ljudi, nekad bude 50, nekad 100 i to isključivo od 8 do 22. A šta ako netko štrajka glađu ovdje pred Saborom, šta on mora ići kući, poslat ga večerat pa da se ujutro vrati ponovno na štrajk glađu. Kako će cilj koji je on sebi postavio, a to je štrajk glađu dokazati ako ode u 22 sata kući. Tko će mu vjerovati, jel on vjerodostojan prosvjednik na tom trgu. Dakle neke stvari zaista i tehnički nisu moguće. I mislim da ograničenje i vremena, ali i prostora u kojemu je, ja ne znam kako je zamišljeno brojenje prosvjednika, jer uvijek postoje razlike između, čitamo i novine i sve ostalo, uvijek postoje razlike između procjene, broja prosvjednika od organizatora pa onda od javnih medija, na kraju i od vladajuće da kažem elite jer uvijek je to i to ide srazmjerno za polovicu manje. Dakle, ako sindikat ili ne znam tko procjeni da je bilo tisuću prosvjednika, mediji kažu da ih je bilo 500, a Vlada kaže da ih je bilo samo 250. Tako to ide, jel'. I to smo svjedoci toga i to tako stalno. Evo nitko ne prosvjeduje, ni djelatnici INA-e, ni građani što će evo putem dva ili tri sporazuma Hrvatska naftna kompanija INA, dakle nešto što je kralježnica Hrvatske, hrvatskog gospodarstva sa desetinama tisuća zaposlenih definitivno prijeći u upravljanje Mađara, ajde da kažem konkretno. Nema prosvjeda, nema nitko ništa. Jesmo li mi taoci nekakve prometne nesreće u Mađarskoj da bismo definitivno izgubili Hrvatsku naftnu industriju? To nitko se niti prosvjeduje niti to čak ni mediji o tome posebno ne pišu, a kamoli da bi bilo prosvjeda, a kamoli na Markovom trgu. Tako da gledajući ovaj zakon koji je rekao bih od onog predizbornog obećanja u ovim tehničkim detaljima dat pomalo kako sam rekao u početku na kapaljku teško reći to je određeni mali korak naprijed, napredak u odnosu na ono što je bilo dakle potpuna zabrana okupljanja na Markovom trgu. Točno je da je ovo jedan mali napredak, ali koliko je zapravo ovaj zakonski prijedlog pogodan prosvjednicima i koliko opet slušajući gospodina Brkića koji ima iskustva u policijskim djelatnostima jel' koliko omogućuje i samoj policiji djelotvornost, efikasnost u situacijama kada se zakuha malo žešće to je vrlo upitno. Ili da ostavimo da se zakon ovakav prihvati pa da ostavimo vidjeti kako će to funkcionirati, da li ga treba još u hodu možda popravljati ili drugačije nešto odrediti. Ali evo osobno da u Hrvatskoj očito više nema te nade, nema vjere da se nešto može promijeniti javnim okupljanjem. Inače da toga ima bio bi Jelačićev trg pun, a ne bi se nitko ni sjetio da ide na tih 1000 ljudi na Markov trg. Onda bi bilo stotinu tisuća ljudi kao onda kad je bili su zabrana za izbore za zagrebačkog gradonačelnika, Radija 101 itd. Onda se okupljalo na desetine tisuća ljudi, onda Markov trg ne bi bio ni upitan uopće. Danas toga više nema i pitajmo se zbog čega nema interesa za javno okupljanje i za tako masovne prosvjede. To je pravo pitanje. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Poštovani zastupniče evo jedna i verbalna obavijest unatoč displaya, u skladu sa člankom 207. stavak 2. Poslovnika Sabora RH u 10,58 sati isteklo je vrijeme za raspravu u trajanju od 10 minuta o ovom prijedlogu zakona. Sljedeći za raspravu prijavio se poštovani zastupnik Silvano Hrelja u ime kluba HSU-a. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Malo ste me zbunili u dolasku jer mislio sam tko zna što ćete epohalno reći, a vi rekli jednu tehničku obavijest. Ali sve je u redu. Poštovane kolegice i kolege dakle pred nama je prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju i meni je izuzetno drago da o ovome danas raspravljamo ne iz pozicije predizbornog obećanja nego iz pozicije postizanja demokratskih standarda u RH. Ja sam vam inače izuzetno ponosan što sam bio i suorganizator i sudionik najvećeg prosvjeda koji se dogodio u veljači 1995. u Gradu Zagrebu koji je vodio uvaženi naš kolega Dragutin Lesar tada predsjednik Saveza samostalnih sindikata Hrvatske i još danas pamtim da je Gornji Grad bio kao tvrđava blokiran, dakle svi prilazi Gornjem Gradu bili su blokirani. Mislim da je bilo više oklopnih vozila u gradu nego na bojištu. Znate da smo u to vrijeme još bili u ratnom stanju, odnosno da je bila agresija na RH. Dakle, tek je Oluja nastupila u kolovozu mjesecu. Dakle, izuzetno sam ponosan na to vrijeme i to je bio pravi prosvjed. 7 tisuća radnika iz svih županija iz cijele Hrvatske se borilo za kolektivne ugovore, za najnižu plaću u tim teškim vremenima. Stajao sam i kao suorganizator i kao sudionik više puta na Kamenitim vratima i onda je došla koalicijska vlast 2000. koja je otvorila Markov trg i nije bio neki posebni gušt prosvjedovati u ograđenom prostoru sa tranzenama, otprilike nešto kao što se sad predlaže. Policija je uredovala, organizatori su imali ogromnu odgovornost isto da propuste određeni broj ljudi. Prema tome nije neki gušt. Očito da je gušt više kad je nešto zabranjeno. Ali upravo zato je važno ovo što danas radimo. Nije uopće suština ovog prijedloga u tome što znače ova ograničenja o broju, o kvadraturi, o tome što i kako će se policija snalaziti. Ovdje je jedna druga poruka bitna – ne postoje u Hrvatskoj nedodirljiva mjesta. Ali postoji i obaveza svih sudionika da se povode, odnosno da poštuju sugestije Ustavnog suda, da poštuju važnost tog mjesta i da se prosvjed odvija u određenim kontroliranim uvjetima. Dakle razlozi postoje, ciljevi su opravdani, demokratski standardi se žele postići i došli smo do ove konstrukcije. Da li ona u detalje može biti malo simo, malo tamo. Da li može u finalu biti 1550, da li može biti 9 metara umjesto 10 to su tehnički detalji i nitko siguran sam označit se hoće, ali sigurno mjerit se neće. I smatram da nitko ne dolazi na Markov trg da bi razbijao iako ću vam nešto kasnije reći jednu genezu kako je uopće do zabrane došlo. Ne dolazi s namjerom da bi razbijao nego da izgovori i da kaže onima koji odlučuju svoje mišljenje, svoje stavove da bude pred njihovim očima i ušima i da postoji jedna mogućnost direktne komunikacije. Gledajte ja kada bih bio na mjestu sindikata meni bi ovo mjesto sada postalo neinteresantno. I vjerujte uopće neće biti vijest ako se tisuću 500 ljudi okupilo na Markovom trgu. Vijest sutra će biti i poštovat će se ako netko i kada netko okupi najmanje 10 tisuća ljudi na jednom mjestu jer onda je prešao kritičnu masu. Jer 10 tisuća ljudi otprilike u Hrvatskoj znači kao milijun ljudi u Italiji, otprilike red veličina. Takva kritična masa šalje otvorene političke interesne poruke. Prema tome da sam sutra organizator skupa rađe bih pokušao 20, 30 ljudi skupiti na Jelačić placu i reci svoje stavove nego ovdje gurao se i na neki način zadovoljavao sve silne propise koji će naravno ovdje stati i preuzimao odgovornu odgovornost, jer ovdje će biti ogromna odgovornost i na policiji ali i na organizatorima. I ne trebamo se mi kod ovog zakona puno opterećivati kako će policija to podnijeti, kako će ona to izvršiti. Policija ima znanje i mogućnosti, i kadrova, i tehnike da to uredno odradi. Naravno da je na njoj velika odgovornost kao što i organizatori moraju imati visoki stupanj odgovornosti da ovakav jedan prosvjed naprave. I što se mi sada sekiramo da će netko prespavati. Pa naravno organizator će platiti kaznu netko će prespavati, ujutro će nastaviti, što tu ima čudno. Ja ne vidim tu nikakvog problema, nitko nije ništa razbio. Možda ćemo morati jedan toalet postaviti ovdje jer je to ljudski korektno i civilizirano. Dakle, ne vidim potrebu da se bavimo sa nekim tehničkim detaljima nego je ovdje bitna ideja bitna je poruka koju dajemo. Nema više zabranjenog mjesta, izvolite građani Hrvatske mogu na ovom ajmo kako god ga netko nazvao zabranjenom mjestu izreći svoje mišljenje, svoj stav, mogu poslati direktnu poruku svim čimbenicima i zakonodavne i izvršne i sudske vlasti, dakle svi se mogu vidjeti i čuti ako to oni tako hoće. Inače u vrijeme ovih suvremenih medija poruka će stići ma bilo gdje se u Hrvatskoj takav skup odvijao. Dakle mjesto nije sada dominantno, ono može biti samo mjesto javnog prosvjeda može biti samo simboličke naravi. Inače prepreke za slanje poruka definitivno nema. Ja bih se samo na trenutak imam dovoljno vremena vratio na povijest ograničenja. Kako je uopće 2005.došlo do zabrane okupljanja na Markovom trgu? Pa vam želim, mnogi od vas nisu bili ovdje u Hrvatskom saboru ali kolegica Sobol sigurno je, 2005. negdje u 6. mjesecu je bio prvi pokušaj zabrane okupljanje. Tada sam bio u vladajućoj koaliciji i tri glasa HSU-a su bila presudna. Ovdje je bila cijela Vlada, navečer se raspravljalo i glasalo se isto večer o tom zakonu i zakon je prošao sa 76 glasova. Ne želim se hvaliti ali moja ruka nije bila gore. To je bio dovoljan razlog da Ustavni sud do kraja godine ukine taj zakon i ponovna rasprava je bila, sada pazite ovako, ponovna rasprava o tom zakonu je bila 7. prosinca 2005. godine. Zašto je to značajno i zašto to ističem? Zato jer je 8. prosinca lociran Ante Gotovina. 8. prosinca je navečer po prvi i zadnji put i nikad prije i nikad poslije puko jedan prozor na zgradi Vlade, jedan kamen je završio jer bio je jedan mali prosvjed ovdje. 9.je uz podršku političke stranke koja danas više nije parlamentarna zakon usvojen sa 83 glasa. Jel vam sve jasno. Naravno da nismo mi u HSU-u nasjeli na tu igru jer sa našim i bez naših glasova bi zakon bio usvojen. Dakle, samo vas podsjećam, a sve ostalo vi sami zaključite, ali to se tako dogodilo. Ovaj zakon je dobar možemo odgovorno reći ne ulazeći u tehničke detalje, on šalje jasnu poruku, on je kompromis između demokratskih standarda, potreba građana da iskažu svim čimbenicima vlasti ono što misle, o stanju u državi ono što misle, o ljudskim pravima ono što misle, o nezaposlenosti dakle o kompletnoj političkoj situaciji, ali isto tako je kompromis sa smjernicama ili sugestijama Ustavnog suda i potrebama da se određeni objekti i određene osobe, određeni strani državnici štite i da uživaju punu zaštitu u RH. Dakle i točno stoji u obrazloženju ovog zakona da se smatra i da predlagač smatra da su ograničenja razmjerna sa ovim konačnim ciljevima da se postigne viši demokratski standard, da se zaštite osobe, prostor i dakle i kulturna dobra i da se garantira razina sigurnosti za sve sudionike. Prema tome, čiste savjesti i punog srca klub HSU-a poduprijet će donošenje ovoga prijedloga Zakona o javnom okupljanju u prvom čitanju i još ćemo razmisliti ako ima još koji tehnički dodatak da se još poboljša tekst zakona. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Bila je to erupcija dobrih namjera Kluba umirovljenika ako to priliči, s obzirom na iskustvo. Time smo iscrpili listu prijavljenih klubova u Hrvatskom saboru za raspravu po ovom prijedlogu zakona. Prelazimo na raspravu u trajanju od 10 minuta. Prvi za raspravu prijavio se poštovani zastupnik Peđa Grbin. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala. Poštovane kolegice i kolege, poštovani gospodine predsjedavajući, poštovani predlagatelju. Prema predaji Voltaire je jednom izjavio "Gospodine ne slažem se s vašim mišljenjem ali ću do svoje smrti braniti vaše pravo da ga izražavate". Da li je Voltaire to uistinu rekao ili ne, ostat će vjerojatno misterija, ali u tim je riječima sadržana srž i bit demokracije, a to je naša obveza da svim građanima RH omogućimo da izraze svoje mišljenje. A koje je bolje mjesto za izražavanje svojeg mišljenja od trga, od trga na kojem su se ljudi od pamtivijeka okupljali, na kojem su ljudi od pamtivijeka govorili i raspravljali i debatirali. Ali još bolje je kada je taj trg Trg sv. Marka, onaj trg na kojem se nalaze najviše institucije ove države. Onaj trg na kojem se nalaze najviše institucije ove države, onaj trg gdje je građanima najlakše i najbliže doći onima kojima žele prenijeti poruku. I koliko god tu poruku nekad bilo teško, nekad bilo ružno čuti, mi imamo obvezu omogućiti našim građanima da nam tu poruku prenesu, bez obzira da li nam žele reći da se s nama slažu ili ono što će biti puno češće, da se s nama ne slažu. Poštovani kolega Hrelja podsjetio nas je na 1995. godinu i na pokušaj demonstracija na Trgu svetog Marka na Gornjem gradu. Ja se sjećam 1999. godine kada smo kao aktivisti Foruma mladih SDP-a pokušavali ne prosvjedovati nego skupljati potpise na Trgu bana Jelačića. Naravno da to nismo mogli jer je tadašnjoj vlasti bilo nezamislivo da se netko okuplja na Trgu bana Jelačića, zamislite u centru grada Zagreba okupljati se, nečuveno. Međutim, neke stvari su se promijenile pa kao što je gospodin Hrelja rekao 2005. su se promijenile još jednom. Očito je u Republici Hrvatskoj svakih 10-tak godina potrebno izražavati svoju privrženost demokraciji i pokazati da je ono što demokraciju razlikuje od diktature spremnost da se svojim građanima omogući da prosvjeduje i da svoje mišljenje izražavaju gdje god žele. Upravo zbog toga naša je dužnost, naša je obveza podržati ovaj zakon ali ne zbog onog što stoji u odluci Ustavnog suda već zato što je to jednostavno ispravno i zato što je to pravilno. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama poštovani kolega zastupniče. Za riječ se prijavio poštovani zastupnik Domagoj Hajduković. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala, gospodine potpredsjedniče Sabora. Drage kolegice i kolege. Ja bih svoje izlaganje o ovom prijedlogu zakona započeo sa samo jednom rječju, a to je aleluja, aleluja, konačno. Ovaj mali svežanj papira predstavlja veliki demokratski iskorak za Hrvatsku. Već se godinama glas naroda cenzurira i uskraćuje mu se pravo da se čuje upravo tamo gdje treba biti najglasniji, a to je na Markovom trgu, pred Vladom i pred Saborom. Zemlja smo s mnogim problemima i mnogi su izazovi pred nama, od ulaska u EU do rješavanja problema gospodarske krize. Međutim, pravljenje da ti problemi ne postoje neće ih riješiti, ništa s time postići neće. Također, zemlja smo relativno mlade demokracije, a već smo pribjegli ograničavanju iste, točnije ograničavanju slobode govora, odnosno prava na javno okupljanje, izražavanje stava i mirnih prosvjeda. Članak 42. Ustava Republike Hrvatske kaže i citiram: "Svakom se priznaje pravo na javno okupljanje i mirni prosvjed u skladu sa zakonom." No ako je taj zakon koji ovaj članak spominje neprimjereno i nepotrebno ograničava tu slobodu treba se zapitati zašto je to netko uopće želio učiniti svojem vlastitom narodu. Zašto ne bi želio čuti svoj narod, zašto ne bi dopustio svom narodu da javno izrazi slaganje ili neslaganje s potezima Vlade, javno izrazi slaganje ili neslaganje sa zakonima u proceduri u Saboru i slično, a sve to skrivajući se iza tobožnjih sigurnosnih razloga. Razumljivo je naravno da određeni sigurnosni uvjeti trebaju biti ispoštovani zbog nesmetanog funkcioniranja svih ustanova koje se nalaze na Markovom trgu, specifičnosti spomenutog prostora i sigurnosti samih prosvjednika, kako nam je to uvodno objasnio i sam ministar unutarnjih poslova. Stoga je prihvatljivo da neka ograničenja ipak postoje. To je primjerice ta udaljenost 10m od objekata Hrvatskog sabora, Vlade, Ustavnog suda, kao i ograničenje broja sudionika i vremena predviđenog za okupljanje. Međutim, moje je mišljenje da će ta ograničenja ne samo što će doprinijeti dakle razini sigurnosti samih prosvjednika već će i spriječiti neke od mogućih zlouporaba ovoga prava, odnosno prava okupljanja i prosvjedovanja na Markovom trgu. Zaključno mogu reći da je ovo veliki demokratski iskorak za Hrvatsku. Konačno više neće postojati tabu mjesta za okupljanje u Hrvatskoj, a hrvatski će građani slobodno izražavati svoje mišljenje pred Vladom i Saborom koje su sami izabrali. Jer gospođe i gospodo zastupnici, naša je dužnost saslušati naše građane, a da li se oni s nama slažu ili ne to je već drugo pitanje, ali njihov se glas mora čuti. Zbog svega navedenog svesrdno ću podržati ovu inicijativu Vlade te pozivam sve kolegice i kolege zastupnike i zastupnice kojima je stalo do demokracije i slobode mišljenja u Hrvatskoj da ovaj zakon podrže. Hvala lijepo.
Hvala lijepa poštovanom kolegi Domagoju Hajdukoviću. Sljedeća za raspravu od 10 minuta prijavila se poštovana zastupnica Vesna Fabijančić-Križanić. Izvolite.
Hvala lijepo, potpredsjedniče. Evo nakon što sam imala priliku čuti kao i ostale moje kolegice i kolege u današnjim raspravama, posebno u raspravi nekih predstavnika klubova da je ovaj Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o javnom okupljanju, pokušat ću citirat, ruganje sa zakonom i građanima, pritisak na Ustavni sud, lakrdija i licemjerstvo i oduživanje svojim biračima, ja ću svoju raspravu okrenuti od Konvencije o ljudskim pravima i doslovce ću ju citirati. Ona u svojoj točci 1. kaže svatko ima pravo na slobodu mirnog okupljanja i udruživanja s drugima. U točci 2. kaže ova prava neće biti ograničena izuzev na način propisan zakonom i koji je neophodan u demokratskom društvu u interesu nacionalne sigurnosti ili javne sigurnosti u cilju sprečavanja nereda ili zločina, zaštite zdravlja ili morala ili zaštite prava slobode drugih. Ovim člankom se ne zabranjuje uvođenje zakonitih ograničenja na ona prava koja uživaju pripadnici Oružanih snaga, Policije ili državne administracije. Dakle ovim prijedlogom zakona osigurava se funkcionalnost u obimu ljudskih prava, dakle ne ograničava se pravo na izražavanje mišljenja i to na mjestu gdje je to bilo ograničeno punih 7 godina. Kao što sam naprijed navela i citirala stavak 2. članak 11. Konvencije njima se predviđa i precizira pod kojim uvjetima nacionalne vlasti imaju pravo legitimno se umiješati u ta prava. Pa je tako predviđeno i ograničenje javnog okupljanja o ovim tehničkim uvjetima o kojima su moji prethodni kolege rekle, a to je najmanje 10m od institucija u kojima su adresati kojima se upućuju svoja mišljenja, dakle Hrvatski sabor, Vlada Republike Hrvatske i Ustavni sud. Tim legitimnim ograničenjima radi posebnosti i jedinstvenosti Trga sv. Marka u Zagrebu zakonske pretpostavke za održavanje javnih okupljanja su strože u odnosu na opće pretpostavke koje vrijede za javna okupljanja na ostalim mjestima i ta su ograničenja u granicama kao što je i u sadržaju odluke Ustavnog suda, u granicama razmjernosti i nužnosti. Ali na taj način je omogućeno pravo građana da poruke vezane uz politička, socijalna i nacionalna uvjerenja prenesu adresatima, odnosno Hrvatskom saboru ili Vladi za razliku od prošle Vlade koja je odredbom o 100 metara od objekata i Hrvatskog sabora i Vlade to u potpunosti onemogućila. Dakle ponovno ostvarujemo uvjete za ostvarivanje ustavom zajamčenog prava građana na javno okupljanje i mirni prosvjed i na trgu sv. Marka u Zagrebu gdje su smještene središnje institucije zakonodavne i izvršne vlasti RH. I stoga ću podržati ovo izmjene i dopune zakona. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovana kolegice. Za riječ se javio poštovani zastupnik Josip Kregar. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo kolege zastupnice i zastupnici. U jednom trenutku današnje rasprave pomislio sam da ćemo se izgubiti u tehničkim detaljima i da nećemo primijetiti koja je osnovna poruka ovog zakona. Ali što vrijeme odmiče to mi se više čini da su moji strahovi bili neopravdani. Dvije su zbog toga točke o kojima želim reći samo nekoliko riječi. Prva se tiče onoga što je uvažena kolegica započela, a to je da je pravo svakoga, i da je to ljudsko pravo, pravo na mirni prosvjed. Članak 11. Europske konvencije o ljudskim pravima na kojeg se poziva i odluka suda i prema kojem smo prilagodili odredbu 42. našeg Ustava direktnu daje to pravo. Ono vrijedi svakome, svatko može, svatko i gdje hoće okupiti se i izraziti svoje mišljenje. Ali tu postoje prirodna ograničenja. Policija nije da im to brani, suprotno, već da omogući pravo izražavanja svog mišljenja i prosvjeda. Ali moramo znati da postoje mogućnosti i protu-prosvjeda, različitog mišljenja, prava drugih koja isto tako treba poštivati. Zbog toga navedena ograničenja koja se ovdje navode podliježu sva ona 4 kriterija iz stavka 2. i prakse Europskog suda za ljudska prava. To je da ograničenje mora biti propisano zakonom i time se ovim zakonom tome udovoljava. Da se mora raditi o legitimnom cilju, a svi su ovdje naglašavali legitiman cilj je funkcioniranje institucije i prava drugih. Da mora biti nužno u demokratskom društvu što je jedan u pravcu suda razvijeni kriterij koji znači da nećemo ograničenjima pribjegavati onda kad se nama svidi nego samo kad moramo. I četvrto, načelo proporcionalnosti ili razmjernosti koje u ovom slučaju je jako naglašeno. Dakle, pravo je svakoga da protestira, prosvjeduje i na trgu sv. Marka. Ona ograničenja koja se pritom nameću moraju biti razmjerna zaštićenim legitimnim interesima. A ako je tako, i tu dolazim na drugu točku o kojoj želim nešto reći, čemu služe zapravo ti tehnički podaci o kojima su neki ovdje jako brinuli? Kako ćemo prebrojiti sve one koji dolaze? Što će biti s onima koji ne mogu doći, s invalidima? Oprostite ali to nisu stvari koje možemo riješiti zakonom ili ovakvim odredbama. Pa ću se ja pitati da li one uopće trebaju? Bilo bi divno da ne trebaju. Nažalost zbog okolnosti zemlje u kojoj živimo ipak moram priznati da takve preciznije odredbe trebaju. 10 ili 12 metara, 7 ili 4, oprostite zamislite si stvarne situacije hoćemo li moći metrom to mjeriti? Ili onda moramo pozivati da se na neki način označi. Kako ćemo s onima koji ne stanu? Organizator brine o tome, a ne mi koji predviđamo uvjete. Ako je previše ljudi neka se okupe na mjestu koje je za to prikladnije. Ako se pak radi o tome u koje vrijeme prosvjed treba održati pa važno je da li će se čuti, primijetiti u javnosti zapaziti ono što prosvjednici traže i žele, to je bitno. Da li je proporcionalno razmjerno to ograničenje tokom noći uz obrazloženje koje smo čuli ili protivna mišljenja to je sporedno. Ono što je kriterij pri tome da li je takvo ograničenje razmjerno smislu našeg prava na mirni prosvjed. Zbog toga, i zaključit ću, mislim da ovakve odredbe imaju svoj smisao jer ograničavaju diskrecijsko pravo policije da ureduje u tim slučajevima. Ja mislim da se ne radi o zakonu koji se donosi zbog predizbornih ili drugih svrha. Dapače, mislim da se radi o zakonskom tekstu koji su trebale i ranije Vlade donijeti, a nisu. Da se radi o stvari kod kojih bar, žao mi je da nema kolege Šeksa, bar 17 godina imamo ozbiljne primjedbe međunarodnih institucija Vijeća Europe, kasnije i Europske komisije, što nismo u to vrijeme uredili naše zakonodavstvo kako je trebalo. Sada je krajnji čas, na ovu Vladu je palo da donese jedan takav zakon. Zato zakon u cjelini i u detaljima mislim podržati. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeća za raspravu od 10 minuta prijavila se poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Nije u dvorani, gubi pravo govora o ovoj temi. Sljedeći za raspravu prijavio se poštovani zastupnik Boris Blažeković. Nije u dvorani, gubi pravo na raspravu od 10 minuta o ovoj temi. Sljedeći za raspravu prijavio se poštovani zastupnik Šime Lučin. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo. Pa ja ću se pridružiti onima koji su izjavili da ovaj zakon treba podržati. Dakle ovo je u zadnjih 8 godina nešto manje da treći put razgovaramo na ovu temu. Dakle, u prva dva navrata velikom većinom glasova bio je dakle prije 7 godina izglasan sasvim drugačiji zakon. Dakle, zakon koji govori o zabranama. Ja ne bih o detaljima, ne bih o tehničkim stvarima. Zašto? Jer mislim da to nije poanta ovog zakona. I za razliku od nekih mojih kolega i mislim kolege Brkića koji je govorio u ime kluba ja imam malo više povjerenja u Hrvatsku policiju. Jedino ako se nešto u 8 godina nije nešto bitno promijenilo, ali ja znam da i složenije i kompleksnije zadaće i interventna policija i uniformirana policija može na te zadaće odgovoriti. Svi mi znamo da i policijski posao nosi određen rizik, ali to je tako svugdje nije samo kod nas. Zašto smatram da je ovaj zakon jako bitan? Pa vidite zadnjih 15-ak godina ne samo mi nego cijeli svijet susreće se s jednom dilemom, a to je dilema da li ljudska prava i slobode dakle demokracija da li sigurnost. Često se pod plaštom potrebnog većeg stupnja sigurnosti na određeni način režu ljudska prava i slobode, a time i demokracija. Ja sam u tom svjetlu promatrao i kada smo donijeli ovaj zakon. Ja sam tada tvrdio da je zapravo taj zakon iz 2005. korak natrag u smislu prava, sloboda pa onda u konačnici i demokracije. Dakle, mislim da je dobro što donosimo ovaj zakon. Dakle, o tehničkoj … da li će se biti ovoliko ili onoliko ljudi, da li će biti ovoliko ili onoliko metara mislim da nije bitno. Ono što je većina kolega propustila prilikom rasprave o ovom zakonu propustila je zapravo obveze organizatora koji organiziraju ovakav skup. Oni imaju obvezu i kada je riječ o broju i kada je riječ o dolasku itd. Nemojmo zaboraviti da se onda takav skup ako se organizator ne pridržava zakonskih uvjeta i pravila i onoga što je prijavio može zabraniti. Zabrana onoga kada se krši zakon sasvim je legitimna i zbog sigurnosti se može provesti. Mislim da je pravo građana da iskazuju svoju volju. I zašto se ja ne opterećujem toliko recimo brojem? Pa vi kada pogledate barem zadnjih godina u Hrvatskoj pa nije bilo tako velikih skupova. Svatko tko hoće poslati svoju poruku koji hoće prosvjedovati protiv nečeg može i sa tisuću ljudi prenijeti isto ono što bi mogao i sa 10 tisuća ili ne znam koliko tisuća. Prema tome, ja bih se priklonio tome da ne tražimo u nekim detaljima u nekim tehničkim varijacijama, a pri tome imajući na umu sposobnost hrvatske policije izliku da ne glasamo za ovaj zakon. Mislim da je glasanje za ovaj zakon zapravo glasanje za veća ljudska prava i slobode, a onda time i demokraciju. Hvala lijepa.
Hvala vama. Idući na redu je uvaženi zastupnik Igor Češek.
Štovani potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Apsolutno je da ću podržati ovaj zakon jer ovim zakonom po mom mišljenju približavamo se korak demokraciji odnosno stvarnom funkcioniranju demokracije. Nažalost, vlada premijera Sanadera je 2005.donijela odluku o ukidanju okupljanja na Markovom trgu i to vrijeme se može nazvati slobodno sumrak demokracija. I zbog toga apsolutno podržavam ovaj zakon jer glavne crte demokracije su ravnopravnost i sloboda. Sloboda odlučivanja, sloboda izbora i sloboda izražavanja. Ako naši građani koji su birali vlast ne mogu doći na svoj trg, a definicija trga je da je to prostor zajedništva komunikacije, a na latinskom bi se moglo reći "res communes omnium" odnosno pripada svim ljudima. Onda zasigurno ti ljudi i građani moraju doći na trg izraziti svoje zadovoljstvo ili nezadovoljstvo. Koliko će to u stvarnosti funkcionirati i sami tehnički detalji o smjeru kretanja prosvjednika o broju prosvjednika i o vremenu trajanja prosvjeda može se naknadno još odlučivati i raspravljati. Najvažnije da građani mogu doći na Markov trg i iskazati svoje nezadovoljstvo. Možda će već sa samim funkcioniranjem zakona građani doći na Markov trg. Vjerojatno bi i danas imali razloga doći na Markov trg. Vlada je donijela odluku o poskupljenu plina i struje, vjerojatno bi građani imali puno toga za reći na Markovom trgu. Zato apsolutno podržavam ovaj prijedlog. Hvala vam.
Hvala vama. I posljednji zastupnik prijavljen za pojedinačnu raspravu je uvaženi kolega Josip Leko potpredsjednik Doma. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici. Pa skoro da je pravilo u Hrvatskom saboru da kada imamo pojedinačnu raspravu da se odmah izjasnimo jesmo li ili nismo za podupiranje zakona o kojima govorimo. Iz tog aspekta odmah kažem da jesam. Zašto? Zato što u demokraciji ako je to prava moraju djelovati svi elementi demokratskog sustava, sve institucije demokratskog sustava, a jedna od najvažnijih sustava odnosno zašto demokracija jeste vrijednost sama po sebi je djelovanje građana. Dakle, ovaj zakon zaista predviđa i omogućuje da građani mogu svojim predstavnicima u tijelima vlasti u demokratskim tijelima vlasti iskazati svoje stajalište u mjestu gdje oni imaju sjedište. Naglašavam na mjestu gdje imaju sjedište jer i Ustavni sud razlikuje sjedište i mjesto zasjedanja. Dakle i Vlada i Sabor mogu biti na nekom drugom mjestu na sjednici ali građani mogu doći ovdje i iskazati pred Hrvatskim saborom, hrvatskom Vladom svoje mišljenje, svoja stajališta i svoje zahtjeve. Iz tog aspekta prijedlog zakona rješava problem. ali s obzirom da se radi o prvom čitanju valja ukazati na neke nedostatke, na neke dileme, pa i ograničenja koja su naravno predlažu se u zakonu ali u pitanju jesu li u skladu sa Ustavom. Zašto? Naime, zakon i Ustav u članku 16. i 42. posebno u članku 42. kaže da svi građani ne samo građani nego svi koji su trenutno u RH mogu na zakonit način iskazati protest i prema Vladi i prema Saboru i prema Ustavnom sudu i drugim institucijama bez obzira jesu li to lokalne, regionalne ili državne. Prema svima mogu iskazati. I zakon djeluje prema svim građanima i svima onima koji su sada u Hrvatskoj, prema svima. A šta mi ograničavamo? Mi ograničavamo u prijedlogu zakona upravo broj ljudi prema kojima se odnosi taj zakon. I to zakonom činimo. To je jedan od problema, pa je u raspravi u odborima bila sugestija da se ne limitira zakonom broj ljudi koji mogu doći pred Hrvatski sabor, pred hrvatsku Vladu ili pred neku drugu instituciju nego da to bude procjena tijela koji je i zadužen da procjenjuje opasnosti koje bi ili remećenje zakonom predviđene mogućnosti ili opasnost za institucije po kojima zakon kaže da se moraju štititi. Drugim riječima, ostavimo dakle kroz zakon tijelu, instituciji da kaže jeste, u hrvatskim prilikama na Markov trg u okolnostima koje imamo je takva situacija da ne može doći više od 500 ljudi jer imamo skupove, međunarodne itd. Drugi problem je što ljudska prava i temeljne slobode utvrđene Ustavom ili međunarodnim aktima ne vrijede samo po danu, one vrijede i po noći. To je sljedeći problem koji mi imamo kod prijedloga ovog zakona. Dakle mi kažemo da, građani Hrvatske i svi koji sada žive u Hrvatskoj imaju pravo na ljudska prava, pravo na miran prosvjed i mirno okupljanje, ali u vremenu od 8 do 22. Šta je poslije 22? Je li vrijedi Ustav po noći ili ne vrijedi Ustav po noći, je li vrijede temeljne slobode ili ne vrijede. Dakle što hoću reći? Ustav predviđa zaista ograničenje i Ustavni sud je naveo da ograničenje mora biti s obzirom na okolnosti prostora o kojem se govori, dakle o konkretnoj činjenici, ali nije rekao koje to ograničenje može postojati, nije rekao koja ograničenja možemo dati niti je rekao da se isključuje odgovornost tijela koja su zadužena za ocjenu sigurnosti, da su isključena iz procesa i odgovornosti u tom procesu. Zato bi dobro bilo pa zato imamo zaista demokratsku proceduru, prvo čitanje u hrvatskom parlamentu gdje možemo govoriti ne samo o konkretnom problemu nego o širini problema koji imamo, zaista da vidimo je li moguće bolje definirat, stipulirati ograničenja kojih smo svjesni da moraju biti jer načelo sigurnosti, načelo odgovornosti ne može biti poništeno samo zato što netko želi da se ostvare njegova temeljna prava i slobode. Taj netko mora poštivati i naša prava i naše slobode i našu odgovornost i našu sigurnost. Da se opet vratim, dakle nije sporno ne da je napredak nego da je zaista vraćanje demokratskog prava protesta, skupljanja ili kako se već to zove, da ne čitam sada ne citiram, to je korak ogroman naprijed u realizaciji ustavnih načela, ali ta ustavna načela moraju respektirati i realnu stvarnost, realno vrijeme i realne institucije odnosno stvarne institucije demokratskog sustava koje su zadužene da tako kažem svaki čas procjenjuju i ocjenjuju. Taj napor moraju imati, tu odgovornost moraju imati i u skladu s tim u drugom čitanju po meni treba predložiti ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala vama. Uvaženi kolega Dinko Burić prijavio se za repliku. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega i potpredsjedniče Sabora, lijepo ste rekli i slažem se s time da je donošenje ovakvog zakona ogroman korak naprijed u ostvarivanju ustavnih prava hrvatskih građana. Međutim, jednako tako potezi koje hrvatska Vlada donosi posljednjih dana, a evo i danas odlukom o poskupljenju struje od 20% i plina od 22% je ogroman korak nazad u razini kvalitete života hrvatskih građana i bojim se da ako se nastavi s donošenjem ovakvih odluka da onda niti ovo ograničenje koje smo postavili od 1500 ili ne znam koliko građana neće biti dovoljna garancija da na i ovaj trg građani ne dolaze i u znatno većem broju. Pozivam i koristim priliku i ovaj put podsjetiti vladajuću strukturu na njihova obećanja iz predizborne kampanje i na onaj Plan 21 jer svakoga dana sve više svjedočimo činjenici kako se radi o Vladi lažnih obećanja, iznevjerenih očekivanja, velikih razočaranja i ogromne socijalne neosjetljivosti, a upravo bi socijalna osjetljivost s obzirom i na naziv o Socijaldemokratskoj partiji trebala biti jedna od osnovnih karakteristika. Zato mi podupiremo i to smo rekli i u raspravi donošenje ovakvog zakona, ali upozoravamo da s ovakvim odlukama kao što je evo objavljena upravo sada vijest o donošenju odluke Vlade o poskupljenju struje od 20% i plina od 22% neće biti garancija da se zaustave građani u izražavanju svog nezadovoljstva ako se nastavi takva politika.
Na ovu repliku odgovorit će poštovani potpredsjednik Doma gospodin Josip Leko.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega ova Vlada ima obvezu da promišlja Hrvatsku barem za 4 godine unaprijed, ako ne i za 10 godina. I ona neće donositi jeftine i trik odluke bez obzira kako bi ona mogla trenutno se svidjeti biračima glasačima, njezina odgovornost je da razmišlja barem 10 godina unaprijed. Da promjeni smjer kretanja i da Hrvatska ne troši tuđu akumulaciju nego da se razvija na temelju svoje akumulacije koliko zarađuje da toliko i troši i u skladu s tim da se i razvija. Naprosto odgovornost Vlade nije da podilazi nego da snosi odgovornost i uočava trendove u svijetu u koje se mora uklopiti. S obzirom da je Hrvatska što svojom voljom ili što svojim pogreškama, što situacijom u kojoj se našla u Europi i u svijetu mora računati da je tuđa akumulacija najskuplja i da njezin razvitak, naš razvitak ne ovisi sada više samo o cijeni novca i kapitala nego i o dobrim programima bolje je da snosi i donosi nepopularne poteze koji će u budućnosti donijeti pozitivne efekte. Ja se nadam i ja vjerujem da to Vlada čini u dobroj mjeri i u dobrom pravcu da se kreće. Hvala lijepa.
Hvala vama. Time smo iscrpili listu prijavljenih za raspravu. Pozivam zamjenika ministra unutarnjih poslova poštovanog Evelina Tonkovića za zaključnu riječ.
Poštovani potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Bilo je zanimljivo slušati ovu raspravu, bilo je tu puno interesantnih prijedloga, argumentacija i mi ćemo to sve razmotriti tako da budete uvjereni da ćemo zaista nastojati napraviti jedan konačni prijedlog koji će zadovoljiti sve. Hvala.
Hvala vama. Ja ću sad oglasiti stanku do 12 sati i 15 minuta pa vas pozivam da se onda točno u to vrijeme okupimo u sabornici radi glasanja. Hvala lijepa.
Prelazimo na izjašnjavanje o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju, prvo čitanje, P.Z. br. 58. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Imamo dvije točke tog zaključka: 1. Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju. 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim da se izjasnimo tko je za ovakav zaključak? Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je većinom glasova, 91 glas za i 24 protiv donesen predloženi zaključak. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici, sve vas srdačno pozdravljam. Nastavljamo s radom na 4. sjednici Hrvatskog sabora sa kao što je najavljeno - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o učinkovitom korištenju energije u neposrednoj potrošnji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br.70 Gospodin zastupnik Lesar.