Zahvaljujem. U ime kluba Hrvatske demokratske zajednice tražim stanku od 10 minuta nakon koje bismo upoznali hrvatsku javnost i zatražili od predsjednika Vlade i predsjednika Republike Hrvatske da se angažiraju na obustavljanju radova na realizaciji projekta Gornji horizonti koje je Republika Srpska započela izgradnjom HE Dabar usprkos primjedbama s hrvatske strane da će izgradnja te hidroelektrane dovesti do nesagledivih ekoloških posljedica na dolini Neretve i Malostonski zaljev.
Određujem stanku do 9,41. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 09,40 SATI.]] Nakon stanke koju je zatražio klub HDZ-a čut ćemo njihovo mišljenje. Kolega Branko Bačić, izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Poštovane kolegice i kolege klub Hrvatske demokratske zajednice zatražio je stanku kako bi prije svega upozorio hrvatsku javnost i javnost Dubrovačko-neretvanske županije, a posebno stanovnike i građane Donje Neretve i ujedno zatražio od predsjednika Republike Hrvatske, a posebno od Vlade Republike Hrvatske i nadležnog ministarstva da se angažiraju i obustave, a za to imaju dovoljno pravnih instrumenata, projekt Gornji horizonti koji provodi Republika Srpska na prostoru Nevesinja, Gacka i Bileće. I to konkretno izgradnjom najvažnijeg objekta u tom sustavu, to je hidroelektrana Dabar i tunel Dabar kojim će projektom se ogromne količine vode iz gornjeg sliva rijeke Neretve preusmjeriti na rijeku Trebišnjicu i na taj način smanjiti dotok vode u donji sliv rijeke Neretve što može svakako prouzročiti zaslanjivanje cijele doline s jedne strane, a s druge strane narušiti ravnotežu slatke i slane vode u Malostonskom zaljevu. Gdje veliki dio tih voda iz donjeg sliva Neretve i završava. Taj projekt koji je Republika Srpska ovih dana započela, Republika Hrvatska može sukladno dva pravna instrumenta obustaviti dok se ne utvrde i odgovori na sve one primjedbe koje su stručnjaci Republike Hrvatske dali na taj projekt. Naime, prvi pravni instrument s kojim se Vlada Republike Hrvatske može poslužiti a prema našim saznanjima do sada nije ništa pokrenula jest provedbe međunarodnog, odnosno bilateralnog ugovora o upravljanju vodama između Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine temeljem kojeg ugovora je i osnovano zajedničko povjerenstvo. Zaključak tog povjerenstava je da se ne provode nikakve aktivnosti na projektu Gornji horizonti dok se ne uspostavi s jedne strane monetoring, a s druge strane ne donese studija utjecaja na okoliš koja će odgovoriti na sva ova pitanja i zabrinutosti koji se javljaju oko zaslanjivanja doline Neretve. Prema našim saznanjima dio je uspostavljen monitoring, to je vrlo važno koji bi pratio događanja u donjem slivu rijeke Neretve, a s druge strane studija utjecaja na okoliš u kojoj su sudjelovali, u čijem su izradi sudjelovali i predstavnici Republike Hrvatske je od strane Republike Srpske usvojena, a primjedbe koje su dali predstavnici Republike Hrvatske na njih nije čak niti odgovoreno. Sukladno tom bilateralnom ugovoru Republika Hrvatska ima pravo stopirati i obustaviti aktivnosti na realizaciji projekta. S druge strane i Bosna i Hercegovina, i Republika Hrvatska potpisnice su Espoo konvencije o utjecaju na okoliš preko državnih granica i prema toj konvenciji kao što sam rekao koje su potpisnici i Bosna i Hercegovina i Hrvatska, Hrvatska ima pravo i sudjelovati u izradi svih dokumenata koji se odnose na zaštiti okoliša i Republika Hrvatska u tome jest sudjelovala, no međutim Ministarstvo graditeljstva Republike Srpske koliko mi imamo informacije, a Vlada kažem nije do sada ništa napravila, nije odgovorilo na opravdane primjedbe i strahove ako tamo mogu reći hrvatskih stručnjaka na realizaciju tog projekta. U isto vrijeme Vlada Federacije Bosne i Hercegovine dakle drugog entiteta u Bosni i Hercegovini koja je također zainteresirana za taj projekt jer i donji dio sliva rijeke Neretve dijelom se nalazi na području federacije. Također, na isti način je reagirala na takvu studiju i uložila prigovore Republici Srpskoj na što je sud u Banja Luci te primjedbe odbio, a to odbijanje primjedaba Federacije Bosne i Hercegovine bio je okidač na temelju kojega je kasnije resorno ministarstvo u Republici Srpskoj dalo građevinsku dozvolu za ove objekte. Stoga gospođo potpredsjednice tražimo da Sabor zatraži od Vlade Republike Hrvatske izvješće što je Vlada Republike Hrvatske, što je Ministarstvo zaštite okoliša napravilo u cilju zaštite nacionalnih interesa Republike Hrvatske da se ovaj projekt obustavi dok se na sve primjedbe, opravdane strahove glede situacije u dolini Neretve i Malostonskom zaljevu ne razriješe. Mislim da Hrvatska, to sam rekao Republika Hrvatska ima itekako dovoljno pravnih instrumenta da ovaj projekt zaustavi kako ne bi došlo do sagledivih posljedica za život u dolini Neretve na način da će dolina Neretve praktički postati pustara, a da će se ravnoteža između slatkih i slanih voda u Malostonskom zaljevu narušiti čime će praktično taj najkvalitetniji dio Jadranskog mora gdje se uzgaja marikultura, kamenice i dagnje praktično ostati bez ikakvih mogućnosti daljnjeg uzgoja. Hvala lijepa.
Hvala lijepa i vama. Kolegice i kolege nastavljamo sa raspravom o 14. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku, s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 734; Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu je proveo Odbor za zakonodavstvo. Izvješće ste primili na sjednici. Kolega Bačić, izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Uvažena zastupnice i zastupnici znači prvo jedna riječ zašto je po hitnom postupku, jednostavno zato što smo izglasali Zakon o područjima i sjedištima sudova po postojećem ZKP-u. Tijekom prosinca je trebala stupiti na snagu odredba o Visokom kaznenom sudu. Obzirom da smatramo da za njega nema potrebe u ovom trenutku, zato idemo u ovaj postupak da se to prolongira. Dakle, ono što su izmjene koje su pred vama slijedeće: prvo odredba odgoda primjene odredaba o Visokom kaznenom sudu. Prvi razlog ta odredba sama po sebi, ako gledamo, Hrvatska će trebati ići prema žalbenih sudovima, ovo je zamišljeno da bude jedan od žalbenih sudova, međutim i brojnost predmeta ako hoćete i neusklađenost sudske prakse, čak više zahtjeva da to bude u građanskoj grani sudovanja nego u kaznenoj. To je pod jedan. Pod dva, ova odredba je uvedena, međutim ona nikad nije razrađena i postoji čitav niz okolnosti, povezano je i s našom reorganizacijom, zašto u ovom trenutku nećemo ići u tom smjeru. Prvo, vrlo veliki pad žalbenih predmeta. Dakle, žalbeni predmeti u kaznenom postupku, sve ih je manje. Ja tu imam točne podatke o padu po svakom sudu pa vam mogu reći, ali evo, reći ću vam da na četiri najveća suda, to je 27%. To je to, dakle 27% manje žalbenih predmeta u ovom trenutku i trend ide prema tome. Dakle, dok ne sagledamo trend ići u osnivanje nove institucije koja zahtjeva i nove rangove i nove plaće ako hoćete jer mora netko tamo i raditi, mislimo da u ovom trenutku nema smisla. Dakle, to su osnovni razlozi. Idemo napraviti ovu reorganizaciju koja je izglasana u Saboru, idemo korak po korak jer osnivanje visokog kaznenog suda zahtijevat će i redefiniranje uloge vrhovnog suda jer ako on preuzme sve žalbene postupke onda oni odlaze s Vrhovnog suda, onda se pitanje postavlja koliko treba biti sudaca na Vrhovnom sudu, koliko ne treba, što će raditi, što neće. Dakle, to je čitav, to je puno kompleksnija materija od ovoga kako je bilo označeno u ZKP-u do sada, osnovat ćemo ga. Dakle, prolongacija i zato idemo u ovoj fazi s tim. Sljedeća stvar, jedna, dakle naizgled možda banalnost, ali strahovito puno novaca se troši recimo na dovođenje okrivljenika na javne rasprave gdje okrivljenih nema zapravo što ni reći. Postoji samo mogućnost da on prisustvuje tome ako želi. Ono što mi sad ovdje uvodimo je mogućnost i to je u skladu sa europskim, ne samo EU, nego i sa stavovima Europskog suda za ljudska prava, to je mogućnost da se to obavi telekomunikacijskim uređajima, dakle da ga se sasluša video vezom, odnosno da se ostvari to načelo da on može prisustvovati tome video vezom. Jer zamislite samo nekoga koga se vozi iz zatvorske bolnice u Zagrebu u Dubrovnik, ne govorim samo o trošku, govorim opće o mašineriji koju moramo angažirati za to da bi došao dolje, prisustvovao nečemu i vratio se u Zagreb. Ili na Vrhovnom sudu kad se održava sjednica, također, gdje on uopće ni ne govori, ali ga moramo dovesti, moramo za to dati osiguranje, moramo dati osiguranje tamo, vratiti natrag. Nikakva potreba. Dakle, to je jedan razlog neposredni. Posredni razlog je što želimo u pravosuđe gdje god možemo uvoditi tehnologije koje olakšavaju rad i koje pojeftinjuju postupak. Ovo sad ovdje uvodimo, uvodimo i mogućnost da kod, da se … perspektivi radnje i šire izvode putem audio veze, vidjet ćete i u drugim zakonima ćemo ići, dakle ne audio, nego video veze, audio-video veze, vidjet ćete i u drugim zakonima ćemo to širiti. Dat ću vam također primjer, nije neposredno … veza. Zamolbeno saslušanje, kako se radi? Sudac napiše pitanja i pošalje svom kolegi sucu u drugom gradu koji pozove osobu, to pročita, zapiše što je odgovorila i vrati dolje sucu. Gubimo mjesece. Zar nije jednostavnije da se ta osoba posjedne u sud, da se ostvari izravna veza sa vijećem koje odlučuje, da joj postavi sva pitanja koja treba i da se temeljem toga donese određeni zaključak. Dakle, mali primjer, ali gdje možemo radimo te pomake. Ovo je tehnologija koja košta, tijekom ove godine planiramo napraviti 5 uređaja, znači povezati Vrhovni sud sa određenim zatvorima, županijski sudovi dobrim dijelom to imaju, moramo unificirati tehnologiju, sljedeće godine idemo snažno u tome. Kažem, ušteda će biti, ali ne samo zbog uštede, nego novi principi, idemo uvoditi novu tehnologiju gdje god možemo. Ovdje uređujemo izuzeće, institut izuzeća sudaca višeg suda zbog ovog našeg načela da žalbe kolaju između svih županijskih sudova pa se mora i to urediti. Imamo neke tehničke izmjene uzrokovane potrebama prakse, preciziramo odredbe obvezne obrani, imamo jednu stvar koju uvodimo … ponovo iz prakse, to je obaveza dostava prijepisa pravomoćne osuđujuće presude nadležnim tijelima se širi i na dužnosnike koje imenuje Hrvatski sabor, Vlada RH i predsjednik RH kao i na dužnosnike u lokalnoj i područnoj regionalnoj samoupravi, javne bilježnike, itd. Naime, sada je situacija da mi to dobivamo za službenike, ali mislimo da tijelo koje imenuje nekog mora dobiti tu informaciju sukladno propisima ili će postupiti ili neće, ali događalo nam se u nekim slučajevima da se jednostavno donijela osuđujuća presuda, a da zapravo nitko nije znao jer je ostala dolje. Ako to postoji obveza za npr. službenika, ne vidim zašto ne bi bila obveza i za ovu kategoriju. Sljedeće, malo ograničujemo mogućnost provođenja dokazne radnje provjere uspostave telekomunikacijskog kontakta. Naime što? Sužujemo katalog za koji se može koristiti, oni ispisi, znate ono, u kaznenom postupku. Tu idemo na katalog za najteža kaznena djela, to je i u skladu sa odlukama Europskog suda, pod jedan. Pod dva, sa onim što nam zapravo i nameće u našem životu, također tu naglašavamo ulogu OTC-a, dakle sve mora ići preko njega. Išlo je i do sada, ali sada jednostavno piše i u zakonu. Preciziram odredbu o tzv. … obnovi kaznenog postupka i to je manje-više to. Ono što vam odmah sada hoću reći obzirom da je već bilo na Vladi jučer, to je jedan amandman koji se tiče suđenja odsutnosti pa će vam biti, znači kao amandman Vlade tu, znači u razgovoru sa praktičarima došli smo do toga da se u nekim slučajevima postavlja pitanje dostave zahtjeva za istragu okrivljeniku koji je u bijegu, znači da li uopće može krenuti postupak jel on je u bijegu, a nema još svog odvjetnika po službenoj dužnosti. Sada kažemo da mu se postavlja od donošenja rješenja, dakle tada dobiva branitelja po službenoj dužnosti, njemu će se izvršiti dostava i mi možemo ići i u postupak suđenja u odsutnosti. Suđenje u odsutnosti nije nešto čemu trebamo primjenjivati prečesto, međutim mislim da je ispravno i da trebamo ići prema tome da kada provedena istraga, kada je provedena optužnica najgora je situacija da se onda nakon toga ništa ne događa. Najbolji primjer su nam ratni zločini gdje su optužnice podignute, evo ja sam uzeo primjer Veljka Kajidevića, mislim da je optužnica podignuta 2002.godine i onda se nije dogodilo ništa. Da je suđeno u odsutnosti onda bi mi imali ili ne bi imali presudu, ja neću ulaziti u ničiju krivnju, ali bi žrtve mogle doći na sud, mogle bi iznijeti što im se stvarno dogodilo, fiksirali bi se njihovi iskazi i to je nešto što bi spriječilo da takve osobe ako su počinile kaznena djela umru zapravo neosuđene, a mislim da je to loše. I mislim da svatko tko je napravio nešto da treba mu se suditi ako nije dostupan u odsutnosti, to je pod jedan. Pod dva, europska integracija svake zemlje dovest će do toga da će svi prije ili kasnije biti dostupni i tu nitko ne treba imati iluzije i ne treba se nadati da ako mu ne možemo sada suditi mi u Hrvatskoj da mu nećemo moći za koju godinu, dakle moći ćemo. I to je razlog više da kada postoje dokazi, kada postoji optužnica i kada su zadovoljeni zakonski uvjeti da se ide u taj postupak. To je dobro ja ću reći za te ljude bar znaju na čemu su, ali dobro je prvenstveno za žrtve koji imamo obvezu dati mogućnost da kažu što se dogodilo i da se njihovi iskazi fiksiraju. Dakle to je amandman, on nije ovdje u tekstu ali on će biti tijekom glasanja. Hvala lijepo.
Samo za vašu informaciju stigao je amandman. Vesna Škare Ožbolt, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Poštovani gospodine ministre, načelno sve ovo što ste rekli je uredu, međutim postavlja se pitanje koje su to financijske kalkulacije za odustanak od visokog kaznenog suda odnosno koliko možete li reći koliko košta uvođenje visokog kaznenog suda i koliko košta cijela ova rotacija ovo sve što se predložili vezano za drugostupanjske žalbene postupke u kaznenim predmetima financijski, budući da mi ovdje nemamo nikakve financijske pokazatelje? Hvala lijepa.
Odgovor na repliku ministar Orsat Miljenić.
Dakle obzirom da nije bilo definirano ni u zakonu koji bi rang imali suci ja vam ne mogu reći koliko bi koštale njihove plaće ovisno o tome koji bi imali ali svakako bi koštalo. Dakle nemamo precizno koliko bi koštalo vođenje visokog kaznenog suda i ja nisam tu govorio o financijskim učincima. U pravosuđu financijski učinci nekad i nisu najvažniji zato što pravosuđe samo po sebi košta. Sve što radimo u pravosuđu ono košta i ne možemo ga svoditi na nulu, ne smije biti na nuli. Dakle trošak nije primaran. Što se tiče ovog drugog pitanja što ste pitali koliko košta, to će koštati. Međutim bit će jeftinije nego što je sadašnji sustav dostave i manje ćemo trošiti na poštarinu nego što sada trošimo. Dakle ukupno gledajući bit će jeftinije nego sada, ali kažem nije niti to najvažnije. Najvažnije je da građanin dobije bolji servis, da građani dobiju bolju uslugu za ono što plaćaju i tu priča počinje i staje. Ja mislim da je za građane puno bolje da im predmet ode na sud koji je manje opterećen nego na onaj koji je više opterećen, pri tom naravno neće putovati, da se predmet nekad makne iz lokalne sredine, to također mislim da je vrlo važno zato što ne da neko na nekog utječe, ali prividi su loši. Vama nije dobra slika kada vam u istoj zgradi odlučuje u prvom i drugom stupnju to svi znamo, ne mi kao mi profesionalci nama ne smeta, mi znamo da tu nema utjecaja, ja govorim o građanima. Dakle to su čitav niz razloga zašto idemo u ovo. Mi kao što ste vidjeli ne odustajmo od ovoga ali mislim da žalbene sudove treba urediti u cjelini i građanski i kazneni, da treba onda ih postaviti u odnosu na županijske, ali i u odnosu na Vrhovni sud, a ne sada kako je bilo zamišljeno samo staviti visoki kazneni bez da smo to sve uredili. Postavlja se onda recimo pitanje uloge vrhovnog, što će on raditi ako ostane sve dolje i ujednačavanje sudske prakse. Dakle evo to su razlozi. Hvala.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba nezavisnih zastupnika Linića, Vukšića i Hodžića kolega Branko Vukšić.
Uvažena potpredsjednice Hrvatskog sabora, uvaženi ministre, uvažena zamjenice ministra. Evo na samom početku vezano je i uz ministarstvo i uz zakon, da bi naš jezik išao u korak s vremenom u dogovoru sa Ministarstvom pravosuđa i Institutom za jezik dogovara se da se u hrvatski jezik uvede i 8.padež, a s obzirom na događanja u Zagrebu zvao bi se koruptiv i odgovarao bi na pitanje kome i koliko, evo to je jedna novost vjerojatno i u pravosuđu i u jeziku. A sada na ozbiljniji dio posla, a to je nekoliko riječi, ali stvarno samo nekoliko riječi o novom Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku. Mislim da je to sinoć bilo ili preksinoć pošto vrijeme brzo leti kada je u jednoj televizijskoj emisiji gostovao i gospodin Turudić koji je govorio o iz prve ruke o neujednačenoj sudskoj praksi i da je zapravo jedan od velikih problem uz one koje ovdje kada govorimo o hrvatskome pravosuđu govorimo, a to je sporost je upravo ta neujednačena sudska praksa. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku je ono što je uvaženi ministar govorio, upravo ove odredbe ovoga zakona omogućuju nadam se ujednačeniju sudsku praksu. Sve što predviđaju ove izmjene po mom skromnom mišljenju spadaju u red onih promjena koje su se događale u zakonodavstvu sve vrijeme ove Vlade i kao što sam već mnogo puta ponovi da je to jedan od najboljih segmenata, ako ne najbolji segment uz Ministarstvo obrane ove Vlade. Pa tako nije teško podržati Prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku. Dovođenje okrivljenika na neke procese kao što je ministar govorio je koštalo a za to nije bilo neke velike potrebe. Uspostavljanje audiovizualne veze, audio-video veze je sasvim sigurno velika pomoć u procesima, velika ušteda ali ne samo novaca nego velika ušteda vremena i velika ušteda u angažmanu svih onih ljudi koji se trebaju kao što je rekao ministar angažirati da bi se okrivljenik recimo doveo iz Zagreba u Dubrovnik. Ovo je možda naputak, ovo je možda primjer i jednom drugom ministarstvu koje ne znam da li razmišlja o tome, ne znam da li je poduzelo neke veze a to je Ministarstvo prosvjete. Znamo dobro da u velikim zemljama u kojoj su udaljenosti velike postoje škole gdje učenici prate nastavu, znači na usamljenim mjestima prate nastavu preko audiovizualne veze. Znači ja znam da na otoku Cresu i mnogim drugim otocima u nekim mjestima ima po dvoje učenika, jedan učenik je njega treba pokupiti autobus, voziti, djeca se ustaju u 5 sati, u 6 sati da bi stigla na nastavu, ovo je daleko jeftinije, praktičnije rješenje. Pa zato jest ovaj primjer koji navodi ministar Miljenić i koji se spominje u ovom zakonu za pozdraviti i mislim da bi trebali ići u korak s vremenom. Sužuje se i katalog kojim se određuje čiji se ispisi telefonskih komunikacija mogu dobiti. Ja sam neki dan razgovarao sa jednim svojim prijateljem i on mi kaže ti si danas bio u toj i toj ulici. Ja kažem kako znaš, veli tako jer te mogu pratiti na mobitelu. Danas to mi ovdje razgovaramo i kada čujem neke saborske zastupnike koji su u onim ozbiljnijim odborima za sigurnost pa kada barataju, danas je tehnologija toliko napredovala da djeca hakeri mogu upasti gdje god žele, pratiti kog god žele itd.. Čak i ovo kad netko kaže da je netko tražio ispise telefona, čini mi se to malo naivnim. Znači sve ovo ostalo što sadrži Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku je prihvatljivo i mi ćemo kao klub podržati. Hvala.
Željko Jovanović, replika.
Hvala gospođo potpredsjednice. Pa samo bih odgovorio kolegi da je u Hrvatskoj već pokrenut taj projekt kada je riječ o školi na daljinu. Dapače CARNet je dobio nagradu za najbolji projekt u javnoj upravi za školu na daljinu koja se održava i na otocima i u dijelovima Slavonije, dakle u manje pristupačnim područjima gdje ima manji broj učenika.
Branko Vukšić, odgovor na repliku.
Jednako tako kratak odgovor uvaženom kolegi. Rekli ste da je pokrenut projekt, htio bih da se čim prije realizira, mislim da je to dobro i za djecu i da je dobro za čitav sustav. I mislim da je puno u krajnjosti, prvo kada uložimo biti će puno jeftinije.
U ime Kluba zastupnika DC-a, Novog vala, Narodne stranke reformista kolegica Vesna Škare-Ožbolt.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani gospodine ministre sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Naš klub će načelno podržati ovaj prijedlog zakona po hitnom postupku iz razloga što tu ima dobrih, konkretnih odredbi o kojima je ministar već govorio a jedinim dijelom i kolega Vukšić. Međutim ono što ostaje osnovno pitanje a to se pita i dobar dio pravosudne javnosti zbog čega se odustaje od Visokog kaznenog suda. Naime, Visoki kazneni sud je već dosta dugo vremena ukalkuliran, uključen kao sud koji će rješavati i ujednačavati kazneno pravnu praksu. Od toga se sada odustalo, ja sam sada postavila pitanje zbog čega, odgovor uopće nisam dobila nažalost jasan. Osnivanje Visokog kaznenog suda ne bi značilo povećanje pravosudnoga aparata jer takvo rješenje koliko se ja sjećam koje je bilo predloženo je podrazumijevalo ukidanje dijela županijskih sudova. U prvo vrijeme bi se to odnosilo na one sudove koji, županijske koji imaju manje posla u kaznenim predmetima i jednostavno ti suci bi ostajali za rad i na drugim predmetima, građanskim predmetima kojih je daleko više i koji će, mi se čini potopiti ovaj pravosudni sustav. U perspektivi osnivanja Visokog kaznenog suda otvorile bi se pretpostavke da doista se ujednači sudska praksa. Ovako ujednačavanje sudske prakse na svim županijskim sudovima mislim da neće dobro završiti. Dakle, koliko se sjećam prijedlog je bio da Visoki kazneni sud ima svoje odjele u četiri grada: Zagrebu, Splitu, Rijeci i Osijeku i da se praktički predmeti sa općinskih sudova dodjeljuju upravo ovim sustavom rotiranja na ta 4 odjela. Koliki je benefit Visokog kaznenog suda u odnosu na sve ovo što se sada nudi opet ne znamo, a mislim da je krajnje vrijeme da saborski zastupnici počnu dobivati nekakve računice, kalkulacije, a posebno financijske jer koliko vidim novaca za pravosuđe baš i nema previše, a pravosuđe traži novce. Prema tome, treba doista vidjeti što je financijski u ovom trenutku najisplativije, a sve u cilju doista brze i kvalitetne pravde koja će stvarat osjećaj pravde, a ne koja će samo biti pravda na papiru. Iz tih razloga doista mislimo da bi trebalo ubuduće ovdje dolaziti ministre sa financijskim kalkulacijama. Ovo su sve reformske mjere koje zahtijevaju i financijski podatak, posebno kada napišete u prijedlogu ovog zakona da nema financijskih troškova, a ima ih, i sami ste rekli da ih ima. Napisali ste da ne zahtijeva dodatna sredstva, financijska sredstva, a zahtijeva, jer vi ćete morati uložiti i u ove videonadzore, morat ćete uložiti u opremu. Ja već sad pretpostavljam kako će to izgledati na početku, da će ipak se razvoziti zatvorenici ako izraze želju obratiti se višem sudu, da će ići i odvjetnici, da će dakle stranke putovati jer neće biti videolinka, jer neće biti ovlaštene osobe, stručne osobe koja treba osposobit videolink itd. Prema tome, doista treba ukalkulirati kolika su ta financijska sredstva. Inače sve ove druge izmjene koje ste predložili apsolutno podupiremo. Hvala.
Branko Vukšić, replika.
Uvažena kolegice Škare-Ožbolt, zapravo nije polemika s vama nego razmjena mišljenja, zaboravio sam reći nešto o odgodi uvođenja Visokog kaznenog suda. Prošli puta smo kad je bila tematika pravosuđa na dnevnom redu raspravljali o tome, vi ste uzeli u tome učešća, koliko imamo sudova, koliko imamo sudaca obzirom na broj građana u Republici Hrvatskoj. Sasvim sigurno da smo u onim u gornjem domu među zemljama koje imaju najviše sudova, najviše sudaca i u ovom trenutku kada pravosuđe funkcionira, a često ovdje govorimo da ne funkcionira i svjesni smo toga i osjećamo svakoga dana uvoditi, mislim da je to razlog odgađanja da se Visoki kazneni sud, novu instituciju, novi institut,mislim da bi donijelo dodatne zbrke i da ono što radi Visoki kazneni sud dio može raditi županijski sudovi, a dio može naravno raditi kao što do sada radi Vrhovni sud. Vi kao stručnjakinja u tom području sasvim sigurno ćete mi znati odgovoriti.
Vesna Škare-Ožbolt, odgovor na repliku.
Vi ustvari na neki način replicirate sa ministrom, ne sa mnom. Međutim ja ću vam isto tako odgovoriti jer stvari uvijek završavaju na novcima, ali i na efikasnosti što neki put treba vidjeti u što se ulaže. Dakle očito novaca ima, samo je pitanje u što se ulaže. Dvije godine se već govori i kalkulira sa Visokim kaznenim sudom. U dvije godine nemamo nijednu kalkulaciju koliki bi to bio trošak, koliko bi se ljudi moralo povući sa županijskih sudova, koliko bi ljudi se povuklo iz nekih drugih institucija. Dakle u dvije godine nismo napravili apsolutno ništa i zato moje pitanje nije bilo slučajno. I vi isto napamet govorite. Je, uvođenje bi bilo skupo, a kako znate? Ne znate jer nemate pokazatelje. U tome je cijeli problem. Samo je u tome problem, što nemamo nikad financijske pokazatelje koliko nešto košta. Ja osobno mislim, podupirem reforme, ali osobno mislim da cijela situacija sa ovim … predmeta apsolutno će izazvati kaos i ova reorganizacija mreže sudova, ja ću vas podsjetiti na ove moje riječi, iduće godine tamo kad krene kaos da sam na to upozorava i pitanje je koliko će to novaca koštati. I zato jednostavno smeta mi kad kažete to će koštati. A koliko? Ne znate, kao ni ja, ali ja to barem postavljam kao pitanje, problematiziram.
Hvala lijepa. Ministar Orsat Miljenić. Izvolite za govornicu i pet minuta imate.
Hvala lijepa na podršci prvo. Što se tiče pitanja, prvo pitanje trošak, iskreno nismo ga računali. A znate zašto? Jer kad je stavljena odredba u ZKP, mislim 2009. ili 2010., nema apsolutno nikakve kalkulacije koliko bi koštao Visoki sud. Dakle, niti slova o tome. I nikakve nije bilo potrebe da mi to računamo kad ga nismo mislili ni uvesti, nego ga odgađamo. Dakle, ne vidim zašto bi računali trošak nečega što neće ni nastati, zato trošak je nula. Što se tiče ovog razvoženja trošak je sada, mi smo ga računali koliko je sada. On je sada nešto ispod, vrlo teško ga je izračunati, nešto ispod milijun kuna godišnje, a mi ćemo video vezu nabavit za puno manje od toga. I to je to. Dakle, zakon apsolutno neće imati nikakav financijski učinak. Zašto? Jer se ne uvodi jedna institucija, dakle koja neće ni imati troška. Koliko je trebala koštati? Ne znam, jer ne postoji uz zakon kad je uvedena nikakav izračun koliko je trebala koštati, niti je razrađeno što i kako bi trebala raditi. Dakle, mi govorimo o nekoj instituciji za koju ne znamo ni kako bi se netko na nju imenovao, ni koji bi rang bio tih ljudi koji bi se imenovali. Vi govorite, trebalo je ukinut Županijske sudove. To također nema u zakonu. To je možda netko govorio o tome da bi trebalo napraviti. Pogledajte što piše u zakonu i što mi sada odgađamo. Tamo piše Visoki kazneni sud, zapravo ista nadležnost kao Vrhovni sud koliko ja čitam odlučuje o žalbama protiv Županijskih sudova. Niti što, niti kako. Ali zar nije logično da bi ti suci bili po rangu iznad županijskih jer odlučuje o njihovim žalbama. Dakle, već bi tu plaće bile veće. Ukidanje Županijskih sudova. Pa mi smo prošli cijelu zemlju. U ovom trenutku mi moramo razvijati Hrvatsku ovakva kakva je. Pa što mislite u jednom od područja gdje taj Županijski sud postoji on ima svoj rezon. Smanjen je broj na 15. Da sada idemo na daljnje ukidanje, kažete prešli bi u građanske. Pa gdje bi prešli ako ukinemo sud? Znači morali bi putovati. Pa da, zato ga ne ukidamo. A vi ste sad rekli da je trebalo osnovati Visoki kazneni i ukinuti Županijske sudove da građanski suci prijeđu raditi, kazneni prijeđu raditi nešto drugo. Prvo, smatramo da zbog razvoja Hrvatske ovo što imamo treba tako ostati. Pa ne možemo se koncentrirati u četiri velika grada u svemu. To nije dobro. Drugo, kad bi mi suce premjestili da rade pa oni bi otputovali, pa to bi vam sigurno bio trošak. Dakle, vraćam se na ovo osnovno. Nema izračuna troška jer ga nema, stvarno nema troška. I zato uz ove izmjene zakona je da je trošak da ne proizvodi. Evo, hvala lijepo.
Vesna Škare-Ožbolt, replika.
Gospodine ministre, ja prvo uopće ni jednom riječju nisam spomenula ukidanje Županijskih sudova. Nisam, niste me dobro slušali. Ja sam rekla ukidanje odjela, kaznenih odjela na Županijskim sudovima, to sam rekla. A što se tiče Visokog kaznenog suda, dakle vi kada ste došli kao ministar imali ste ga predviđenog u zakonu. Vama sa Vrhovnog suda sa Županijskih sudova stižu zahtjevi da se uvede takav Visoki kazneni sud. I vi sad nakon tri godine kažete ja nemam pojma, to nikakve računice nisu bile. Pa na vama je kao ministru pravosuđa i ministarstvu da razradite te mogućnosti, na vama je to bilo da to napravite i da vidite da li se Visoki kazneni sud isplati ne samo i financijski, nego i stručno. Prema tome, govoriti o plaćanju, na primjer putovanja sudaca. Pa vama će sad kazneni suci putovati iz općinskih sudova u centre, iz ovih sudova u kojima ste ih ukinuli sudove putovati u središta i tu nije problem, a problem bi bio putovanje jednog suca koji bi radio na Visokom kaznenom sudu. Ne razumijem, ne razumijem tu računicu.
Hoćete li odgovoriti ministre? Dujomir Marasović, replika.
Štovana gospođo dopredsjednice, gospodine ministre. Vi ste govorili o novcima, o linkovima. Ja ću dignit ruke obadvije za te stvari. I prošli put smo vas podržali oko racionalizacije sudova, jer kad zastupnici osjete da se u neko dobroj namjeri radi nešto korisno nema razloga da za to ne bude. Ali repliciram vam u vezi ovih novaca i tako linkova. Ne vjerujem da ćete išta s time usuglasiti na razini hrvatskog pravosuđa. Hrvatsko pravosuđe ne valja, jer ne valja i nećete ga usuglasiti ni sa linkovima, ni sa dodatnim troškovima od milijun ili sto milijuna kuna jer ne valja. Jer jedna osoba u Zagrebu je osuđena jer je rekla laž, pa se digla cijela država od predsjednika države do predsjednika Vlade. I vi ste nešto govorili. Ja osuđen, jer sam rekao istinu. Nitko ni rič. To je prva stvar. Druga stvar. U Zagrebu pohapšeni Zagrepčani. Ja ne znam, vjerojatno su šta napravili ili nisu napravili. Ali ne može me nitko uvjeriti da nije to napravljeno sad iz političkih razloga to hapšenje. To kako ste vi to … [[Govornik se ne razumije.]] da policajac bude policajac, a da sudac bude sudac i ništa drugo u ovoj državi. Nikako. I treća stvar, kad se umiješala masonerija onda se svi moraju vaditi iz zatvora i sudac dva puta osuđuje da ostaju. Ovi iznad njega kažu dva puta, tri puta ne može ostati u zatvoru. Pa vi znate da ste prije hapsili ljude dvije, godinu dana stoji u zatvoru dok ne istruneš. Kad će te osudit, kad će počet proces? Nikad. A sad masonerija vadi ljude iz zatvora, moraju, ne smiju bit vani. Znači, moram se upisan u masone da bi bio siguran u ovoj državi. Ne, ne samo se vi to malo meni ovako ili podsmjehujte ili ovo ili ono. Kad ćete vi uskladit tu praksu kako se sad mogu vadit ljudi u Zagrebu iz zatvora. Mogu se branit sa slobode, a ovi drugi po tri godine bili u zatvoru.
Hvala lijepa. Hvala, isteklo je vrijeme. Odgovor na repliku ministar Orsat Miljenić.
Hvala lijepa. Dakle, gdje se tko treba upisati, masonerija itd. stvarno ja nisam pa onda ne znam. Ali ima jedna stvar. Iznijeli ste tvrdnju da je hrvatsko pravosuđe loše. Dakle, ja jesam u mnogo čemu kritičar mnogih stvari koje su tamo. To vidite i po uzvraćanju na moje kritike koje dolaze. Ali sigurno je da hrvatsko pravosuđe je puno bolje nego što je bilo i da postaje boljim svakim danom. Da je to zahvaljujući ljudima koji prvenstveno tamo rade, koji ulažu u pravilu veliki trud da to bude. Mi im moramo omogućiti, ovdje Hrvatski sabor, da neke stvari funkcioniraju bolje i onda možemo više tražiti od njih. Točno je da trebamo dizati razinu odgovornosti ali isto tako, to je moje duboko uvjerenje, je da kad gledamo segment društva da pravosuđe u Hrvatskoj sigurno nije lošije od drugih segmenata, može samo biti bolje od drugih. Dakle kažem, kao ministar često sam kritizirao, kritizirat ću i dalje, to mi je posao jer sam ja ministar građana a ne pravosuđa u smislu da bih ga trebao štititi ali ako gledamo druge segmente, ako gledamo kakvi smo u drugim stvarima sigurno je pravosuđe i bolje i sređenije nego mnoštvo štošta u državi. Evo, hvala lijepa.
Jadranka Kosor, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Evo ja bih se uključila malo u ovu raspravu gospodine ministre oko financijskih sredstava. Neću o Visokom kaznenom sudu sada nego ću o ovim novostima koje ste predvidjeli. U prijedlogu zakona koji je pred nama jasno piše da za provedbu zakona neće biti potrebna sredstva. Maloprije ste rekli da će biti potrebna sredstva ali da se još ne zna koliko. Svakako, to ste rekli upravo za provođenje ovoga zakona. I video veza i razvažanje i sve ono ostalo će sigurno tražiti neka sredstva. Nijedan zakon ne može u proceduru bez jasno iskazanih sredstava koja su za njegovu provedbu potrebna. Tako da mislim da do kraja rasprave biste morali dopuniti ovaj prijedlog zakona inače po zakonskom okviru koji predviđa puštanje zakona u proceduru taj zakon bi morao nažalost zastati. Jer i sami, ponavljam, tvrdite, citirat ću vam što ste maloprije rekli "koštat će ali će biti jeftinije nego sada". Malo Alan Fordovski zvuči ali dobro. Dakle, ako će biti i jeftinije to treba onda iskazati u prijedlogu zakona. Hvala.
Odgovor na repliku, ministar Orsat Miljenić.
Mi, kad kažem da će koštati to će biti u okviru sredstava koja sada postoje. Dakle, vi sada razvozite, mi nećemo sada razvoziti, okrivljenici se sada razvoze. Koliko tu mi napravimo uštedu mi ćemo ići prema video-linku. Oni će se uvoditi postupno koliko bude novaca za to. Dakle, neće biti neposrednih učinaka. Mi ove godine bez obzira na stupanje na snagu ovog zakona mi smo već u nabavi određenog dijela video uređaja. Većina županijskih sudova ih ima, dakle oni se kao takvi neće nabavljati. Da li će neki od njih zastariti pa će ga trebati zamijeniti tijekom vremena to vam ja u ovom trenutku ne mogu reći ali 5 ovih koje sam rekao oni se nabavljaju već sada neovisno o ovom. Dakle, u samom zakonu ovo što uvodimo to neće izazvati kao takav trošak jer te video veze one postoje, svaki županijski sud ih sada ima i postoji na dijelu općinskih. Bit će u zatvorima koji neće biti samo zbog ovog zakona. Ali, neće zakon izazvati razvoženje on će ga smanjiti. Tako da sam zakon kao takav neće jer se to nabavlja paralelno, to su sredstva koja postoje. Neke smo nabavili pa evo sada smo imali kroz UNICEF dio sredstava koji ćemo koristiti ovdje. Neka postojeća ćemo ostaviti u funkciji. Da li ćemo mi za dvije godine trebati zamijeniti opremu to vam ja u ovom trenutku ne mogu reći ali sam zakon zbog odredbi koje se stavljaju neće izazivati financijski trošak.
Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Gospodine ministre, treba razlikovati financijski učinak od troška. I možda ste i u pravu kad kažete da ovaj zakon neće prouzročiti novi trošak ali nema zakona koji ne dovodi do financijskih učinaka. A vama izostaje analiza kakav je učinak financijski primjene ovog zakona. I to ste i dužni po Zakonu o fiskalnoj odgovornosti. Hoće li biti pozitivan ili negativan i koliki će biti to mora biti iskazano. Vi morate planirati troškove, vi ih uopće ne planirate. Kako će se proračun za pravosuđe napraviti, sačiniti ako ne znate točne troškove? Zato, zbog takvih pogrešnih procjena i dolazimo u situaciju neučinkovitosti pravosuđa pa danas nedostaje za ovu godinu samo 8 milijuna kuna za rad DORH-a. Jer netko nije dobro planirao troškove DORH-a. Ne smijemo dolaziti u takvu situaciju. A kad vi kažete da ste protiv Visokog kaznenog suda a da ne znate zašto ste protiv to je malo neprihvatljivo. Doslovce kažete da ne znate zašto jer niste napravili analizu. Vi ste bez ikakve analize protiv. Nema ekonomske analize učinaka eventualno osnivanja takvog suda, nema učinaka efikasnosti sudovanja u tom slučaju ali vi ste protiv bez analize. Da ste vi napravili analizu i ekonomsku iako ne smije se pravosuđe svoditi na ekonomsku računicu ali da na ekonomsku analizu jer ekonomska analiza slijedi planiranju troškova, a planiranje troškova slijedi izradi proračuna. Zato bez analize ne možete odlučiti nešto protiv jer odluka se ne smije donositi uopće ako nema analize prethodno prije toga. I da ste vi sačinili analizu, da ste predložili ovdje tu analizu, iznijeli je u prijedlogu zakona i onda ste rekli mi smo protiv toga jer to pokazuje onda bi to bilo prihvatljivo, a ovako a priori bez analize nije prihvatljivo. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, ministar Orsat Miljenić.
Dakle prvo, ostajem kod toga što se tiče ovog zakona da zbog njega neće trebati financijska sredstva. Rekoh kako se oprema nabavlja, neovisno o ovom zakonu. Drugo, govorite o analizi. Pa mi smo napravili analizu kroz Zakon o područjima i sjedištima koji je usvojio ovaj Sabor gdje je napravljen model žalbenog postupka koji ne podrazumijeva Visoki kazneni sud. Dakle, tamo smo je dali, za to ste glasovali ili niste, ja to ne znam, ali zastupnici su ga izglasali prije nekoliko tjedana i tamo je sadržan taj žalbeni postupak u kazni. I tu nema Visokog kaznenog suda. I sad ja ne vidim zašto bismo mi trebali ovdje kad odgađamo jedan institut koji je riješen drugim zakonom ovdje raditi posebnu analizu za nešto što je već Sabor izglasao. Zato ide ovaj zakon nakon onog. Da ga Sabor nije izglasao onda bi ovdje možda razgovarali o tome da se drugačije uredi, ali je Sabor izglasao drugačiji žalbeni postupak gdje nema Visokog kaznenog suda. I sada nakon toga mi, da, ovdje smo tu i zašto bi sad radili analizu ovog što je riješeno tamo? Ali slažem se s vama da svaki zakon treba do kraja analizirati, zato kažem tamo je ta analiza i riješeno je pitanje žalbenog postupka, tu nema Visoko kaznenog suda. Sabor je to izglasao to je praktički, bit će na snazi 1.4. Ali druga stvar, ovo što ste rekli, slažem se svaki zakon treba imati analizu maksimalno koliko se može, moraju se dati svi elementi i svi fakti, to je točno. Ovo što govorite o dugovima koji postoje to je točno, ali znate zašto? Zato što se oni proizvode tamo, nisu povezana proizvodnja troška da tako kažem, znači u samom suđenju i vi ne možete predvidjet da li će sutra krenut pedeset velikih predmeta u kojima će sud odredit ne znam ni ja koliko vještačenja, to vam niko ne može. Vi možete samo reproksimirat. Nekad kad ste u manjku morate dodat, to ćemo napraviti kroz rebalans. Ali to se ne da … [[Govornik se ne razumije.]] unaprijed i vi ne znate kako će ići tijek.
Hvala. I Boro Grubišić replika.
Hvala lijepo. Gospodine ministre u svakom slučaju je za pozdraviti pokušaje racionalizacije mreže sudova. I Sabor je u prošlom, na prošloj sjednici čini mi se, da na prošloj usvojio tu mrežu sudova. Ovaj, ajde da kažem jedan prijepor oko Visokog kaznenog suda je zapravo, ja tako ocjenjujem, i vaša odgoda formiranja takvog suda za eventualno ili može bit do pet godina, a praksa će pokazati je li uopće potreba za tim sudom i nakon pet godina. Dakle, dobro je da imamo i alternativu koju ste ponudili u ovome materijalu Jasno je da racionalizacija koja je ne samo naznačena mrežom sudova, nego i putovanjima ne koje se troše velike svote novaca, također u smjernicama dakle racionalizacije i Ministarstva pravosuđa. Dakle, jedno je pohvalno. No, ono što je problem zapravo u cijelom pravosuđu, a malo je Duje Marasović to načeo, to je kvaliteta sudaca i sudovanja u koju ja ne bi možda ulazio jer nisam kompetentan, ali prema nezadovoljstvu koje postoji i prema da kažem šaptanju koje je i šapatu koje postoji u građanstvu, ima dosta primjedbi, nezadovoljstva dakle ma neću reći prosvjeda na takve stvari. Evo i krećući se Zagrebom čujem da određene stvari, evo Bandićevo uhićenje, pa onda Milanovićeva, premijerova parnica u svezi klevete, pa onda imenovanje gospodina Bajića, odnosno prijedlog, neslužbeni prijedlog za imenovanje u Ustavni sud da imaju određene povezanosti. To se priča, šapuće Zagrebom. Ja ga ovdje možda iznosim eto tako neprovjereno, ali evo neke stvari su u sudu događaju kojima su građani nezadovoljni. Dakle, nije stvar u racionalizaciji nego u kvaliteti suda i sudovanja.
Hvala lijepa kolega. Hvala. Odgovor na repliku ministar Orsat Miljenić.
Na ova obrazloženja uvodno što ste dali zahvaljujem, zapravo to je to, slažem se. Što se tiče ovih što kažete neprovjerenih, šta da vam kažem nemojte ih slušati i iznositi jer nisu točne. Evo hvala lijepa.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Davor Miličević.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovani ministre, kolegice i kolege. Današnjim prijedlogom Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku predlažu se šeste po redu izmjene i dopune Zakona o kaznenom postupku koji je prvi put donesen u 2008. godini. Ne mogu a ne napomenuti da je donošenje tada Zakona o kaznenom postupku imalo pozitivne stavove kako stručne tako i opće javnosti jer je u biti prihvaćen kao važna poluga u efikasnijem radu pravosuđa. Prema dosadašnjem stanju prva izmjena zakona dogodila se u 2009. godini, druga u 2011., treća u 2012. godini. Kada se Zakon o kaznenom postupku de facto usklađivao sa Kaznenim zakonom. U 2013. godini bile su četvrta i peta izmjena Zakona o kaznenom postupku koja je ujedno i najveća izmjena po svom opsegu. A bila je rezultat izvršenja odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 19. srpnja 2012. godine. Upravo tada klub Hrvatske demokratske zajednice je predlagao u biti donošenje potpuno novog zakona jer se već tada radilo o izmjenama 552 članka. Međutim, da se ukratko vratim na ovu današnju šestu izmjenu i dopunu Zakona o kaznenom postupku. Od 12 predloženih članaka većina se odnosi na usklađenje zakona o kaznenom postupkom sa netom donesenim Zakonom o područjima i sjedištima sudova te usklađenja sa zakonodavstvom EU. Naime, stupanjem na snagu 1. travnja 2015. godine svaki županijski sud postaje nadležan za odlučivanje o žalbama protiv presuda i svih općinskih sudova u kaznenim predmetima. Time se zapravo od 1. travnja 2015. godine uvodi sistem algoritamske dodjele predmeta. Navedena izmjena u jednu ruku dovest će do bržeg rješavanja predmeta te ujednačavanju opterećenosti sudova i sudaca u kaznenim predmetima, dok s druge strane zbog različite pravne prakse dovest će nas ponovno do pravne sigurnosti a što je trebalo biti riješeno izmjenom članka 11. iz prijedloga kojim se pomiče godina osnivanja Visokog kaznenog suda od 1. siječnja 2020. godine. Predloženo zakonsko rješenje bojim se ponovno će dovesti do pravne sigurnosti, a što se htjelo izbjeći ustrojavanjem Visokog kaznenog suda i time bi mu se ostavilo prostora da se što više bavi ujednačavanjem sudske prakse. Nadalje, jedno od važnih izmjena zakona u ovom prijedlogu je i svakako članak 3. iz prijedloga zakona koji se mijenja člankom 133. na način da mu se dodaje stavak 2. koji određuje duljinu istrage u predmetima za kaznena djela iz članka 21. Zakona o Uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta. Prema tom prijedlogu ovim izmjenama zakona sveukupno trajanje istražnog zatvora iz članka 133. stavak 1. produljuje se sada za vrijeme za koje je bilo produljena istraga. Mislim da ovo rješenje iz prijedloga zakona nije dobro jer svako produljenje pritvora je ograničavanje slobode odnosno zadiranje u osnovana ljudska prava, te produljivanjem vremena za koje netko može biti lišen slobode ne pridonosi pravnoj sigurnosti već ponovno otvara mogućnost razno raznih manipulacija te pritisaka na osobe koje se nalaze u istražnom zatvoru. Nadalje, kao bitna izmjena u ovom prijedlogu zakona i članak 9., a odnosi se na prisutnost stranaka na sjednici vijeća uz pomoć zatvorenog tehničkog za vezu na daljinu, audio-video uređaj koji po svojoj prirodi ima operativno značenje, a uz efikasnije rad postiže se i smanjenje troškova, smatram da bi se predmetna izmjena trebala odnositi i na općinske sudove, time bi se omogućilo građanima koji su svjedoci ili oštećenici u kaznenom postupku da ne moraju putovati u sudove, da mogu u sudu svoj prebivališta davati izjave uz pomoć zatvorenog tehničkog uređaja za vezu na daljinu. Predloženim izmjenama ponovo se samo djelomično rješavaju nagomilani problemi u pravosuđu, stalnim nepotpunim izmjenama zakona dodatno se zadire u pravnu sigurnost građana i dodatno utječe na ujednačavanje i … sudske prakse. Procesni zakoni su pravno kompleksna područja i svako malo zadiranje u njih povećava pravnu nesigurnost građana te umjesto da građanima donose i garantiraju veću pravnu sigurnost, proizvode suprotne efekte i … pravne sigurnosti. Međutim, umjesto da težimo učinkovitijem pravosuđu kroz bolju organizaciju, ova koalicijska Vlada često mijenja zakone i smanjuje sredstva za pravosuđe te iz godine u godinu proračun za pravosuđe je sve manji, a to nije dobro. Klub HDZ-a u načelu će podržati izmjene Zakona o kaznenom postupku. Hvala.
Ingrid Antičević-Marinović, replika.
Kažete kolega, da evo odgađanje primjene, odnosno ustanovljenja i početka rada Visokog kaznenog suda, da će dovesti do sprječavanja, ujednačavanja sudske prakse. Po Zakonu o sudovima upravo je Vrhovni sud koji se, taj koji se bavi ujednačavanje sudske prakse i meni je teško zamisliti sud koji ne bi sudio, a bavio se ujednačavanjem sudske prakse. Ali pustimo to sa strane. Mi moramo znati i sjetiti se kako je ispod žita nečuvena u našoj pravnoj povijesti ustanovljen jedan tako visoki sud da nitko u javnosti nije znao i to se prokrijumčarilo u Zakon o kaznenom postupku, a Zakon o kaznenom postupku, to svim znamo, u svojoj prvoj odredbi određuje, osigurava da nitko nedužan ne bude osuđen, da se počinitelju kaznenog djela izrekne kazna ili druga mjera uz uvjete koje previđa zakona. Dakle, pravila postupanja u kaznenom postupku. A Zakon o sudovima određuje ustrojstvo sudova, vrste sudova i stvarnu nadležnost sudova. Pa tako kad čitate Zakon o sudovima u svojim odredbama, onda ćete vidjeti koji sudovi postoje u RH. U RH sudbenu vlast obavljaju redovni i specijalizirani sudovi pa općinski, županijski sudovi, specijalizirani sudovi kao trgovački, upravni, prekršajni, imate Vrhovni sud RH i nigdje nemate visoki sud, nego čitate ZKP i odjedanput vidite visoki sud. Ali ne samo to, da bude nevolja još gora, niti su osigurana sredstva, niti je onda itko pitao jesu li bila osigurana sredstva i to me podsjeća na 90-e godine kada se gotovo u svakom mjestu, u Ninu, u … osnovali sudove potezom pera, niti jedan nije počeo raditi, ali ste zato bili imenovali predsjednike sudova u to doba.
Ministar Orsat Miljenić, izvolite.
Hvala lijepa. Prvo, hvala na podršci, a drugo, ovo što ste rekli, naravno, svaka promjena zakona i to stalno ponavljam i svi se možemo oko toga usuglasiti, izaziva određenu pravnu nesigurnost. Međutim, ja i dalje radeći ovo što radim, kad god vidim da nešto možda nije dobro ili kad mislim da može biti bolje ću ići u promjenu zakona. Mislim da nam je to dužnost, uostalom na saborskim zastupnicima je na kraju da se odluče da li je to pravi put ili ne, ali nažalost i sad smo govorili o ZKP-u, nažalost ako mi otvorimo gotovo bilo koju odredbu i tog zakona i mnogih drugih, vidjet ćemo i mnoge nelogičnosti i mnoge neusklađenosti. I nama će, ne samo u pravosuđu nego općenito nam očito treba još dugo vremena da izgradimo, da razvijemo malo bolju nomotehničku, zakonodavnu kulturu, rekao bih, koja će … stabilnije propise. To nije sada i ne mogu se nikako složiti s tim da to se događa u ovoj Vladi, ne događa se. Mi mijenjamo zakone i mijenjali su se zakoni prije, mijenjali su se zakoni prije toga, mijenjat će se zakoni i poslije. Dakle, to nije karakteristika, pogotovo sada, da se to sada događa nešto više nego što se prije događalo, čisto da uzmemo i brojke, vidjeli bi da nije tako, ali mislim da to i nije bitno. Bitno je ovo da se ja slažem načelno da trebamo težiti stabilnosti sustava, da ga jednostavno trebamo ga na neki način činiti za građane jasnijim, svaka norma koju ne može građanin prepoznati i razumjeti o čemu se radi, zapravo nije dobra norma. A sad pogledajmo bilo koji zakon pa ćemo vidjeti koliko smo daleko od toga i koliko još trebalo raditi svi zajedno. Vi, ja, svi mi zajedno. Novac za pravosuđe, točno. Mi ćemo sada kroz rebalans nadam se pokriti dugove i to ćemo zapravo u situaciju u kojoj pravosuđe nije bilo zadnjih 15-ak, možda i više godina da nema dugova. Međutim, da li će oni i dalje nastajati? Gledajte, mi se kao i svi moramo pokriti s onim što imamo. Mislim sad ovdje govorimo o pravosuđu, da je ovdje ministar kulture, isto bi tako mogli reći za to i to ti treba više novaca, za zdravstvo, za ovo, za ono. Mi sve funkcije koje država ima možemo imati u onoj mjeri koliko zarađujemo, koliko kao društvo zarađujemo. I tu se moramo svoditi u nekakve mjere. Lijepo je, ja bih prvi htio uvesti puno velikih i drugačijih stvari, ali koliko imamo novaca, toliko možemo ići i svaka ova promjena koja je ovdje pred vama, ona upravo će ići onim tempom koliko budemo mogli osiguravati sredstva, drugačije ne može. Mislim tu smo, mislim na istom. U pravosuđu postoji jedna specifičnost i zašto često dolazi do dugova, ali kažem ja od kad znam za pravosuđe postoje dugovi. Evo to, to ćete reći uvijek. Zato što pozicija tamo gdje nastaje trošak, ona je potpuno autonomna i tako treba biti. Vi kao sudac odlučujete da li vam treba vještačenje, zakon je propisao da li je obrana po službenoj dužnosti, vi ne znate koliko ćete imati kaznenih predmeta, koliko će biti veliki, koliko će biti teški. Dakle, tu ne možete predvidjeti i onda vi zapravo određujete taj trošak što je vaše autonomno pravo i tako treba biti, ali se on plaća s jedne druge pozicije. I tu dolazi često do …. I to je tako, ali to je jednostavno drugačije, vrlo teško jer što bi to značilo? Da bi mi sada kao izvršna vlast trebali određivati da li sud smije ili ne smije uzeti vještaka? Pa to ne smijemo jer se miješamo u suđenje. Dakle sud je normalno autonoman. Da li treba uzeti tri vještaka, a dosta je jedan, to moramo prepustiti na savjest i odluku onome tko o tome odlučuje. Ali trošak kada se tu napravi on se plaća negdje drugdje. I to je jedan neću reći problem, ali to je jedna specifičnost u pravosuđu što se trošak autonomno određuje na jednom mjestu, plaća se na drugom i zato dolazi do toga. Ali kažem nije specifično sada, bilo je evo svako je ovdje tu su i kolegice koje su bile prije ministrice znaju da je bio trošak da je taj dug nastane on se plati i to je jednostavno tako. Ovdje ćemo ga sada svesti gotovo na nulu, sljedeću godinu prema ovoj dinamici ćemo biti u stanju sve plaćati, ali da li će biti 10 velikih predmeta koji će zahtijevati ne znam ni ja kakvo vještačenje ja to ne znam u ovom trenutku i da li će zbog toga eventualno nastati dug ili ne. Hvala lijepa.
Stjepan Milinković, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa lijepo je čuti gospodine ministre da ćete podržati svaki napredak i unapređenje što će poboljšati stanje u pravosuđu, to je lijepo čuti. meni je još ugodnije čuti kada ste rekli malo prije da ne mogu 4 najveća centra biti glavna, ali i to mi je lijepo čuti samo moram malo promišljati lokalno pa reći neke stvari koje me baš ne uvjeravaju u to. Gledajte mi u Koprivnici vi ste 1.travnja 2013.ste preuzeli Palaču pravde, 33 milijuna sagrađen super moderno sa svim mogućim kvalitetama dostupnosti. Prvo, potvrdili ste da imamo jedan od najažurnijih sudova i gledajte sada se profilira još jedan centar. Ja nemam ništa protiv Varaždina, ništa, svaka čast, ali ajmo reći pošteno nema takve tehničke mogućnosti, to je jedan problem koji mene razuvjerava da neće poboljšati to ako se iz naše sredine tamo te stvari prebacuju. I ovo od 1.koliko znam 2015.kaznene stvari iz Križevaca idu u Bjelovar, oprostite ako se nestručno baš izražavam, a ovdje isto tako sljedeća točka sudovi za mladež onim člankom 37. Varaždin, jel tako. I sada gledam ja kako će to unaprijediti onome korisniku onome okrivljeniku na terenu, kako to može unaprijediti, popraviti, poboljšati, ide se u lošije uvjete, tehničke lošije uvjete, mora putovati. Ja mislim da će tu biti narušena i dostupnost i kvaliteta, evo ja razmišljam na svoj način. Hvala lijepa.
Ministar Orsat Miljenić odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Mi ovaj dijalog vodimo kod svake točke. Prvo je bio Đurđevac, sada smo se digli na Koprivnicu ali tu smo. Pa znate da je bilo predviđeno da Koprivnica uopće neće imati sud pa je ostao. Dakle slušamo i vas i što je na terenu itd. O ovome sam rekao razgovarat ćemo, ja ću vam uvijek tehnički prezentirati što govore brojke, što govori struka. Naravno da Hrvatska ima svoje specifičnosti i da uvijek trebamo voditi računa o tome da je nešto otok, o tome da je nešto ustrojeno na određeni način, ima drugačije priljive itd. i vodit ćemo o tome računa, tako da i ovom pitanju. Ali nemojmo se ovo sada što ću reći, nemojmo se toliko baviti pitanjima da li će okrivljenik putovati ili ne. Prosječan građanin Hrvatske nije nikad u životu okrivljenik, za početa, prosječan građanin, tih predmeta je vrlo malo. Drugo, okrivljenik koji ima izbor može biti u pritvoru pa ćemo ga voziti, dakle već mu je blagodat da dolazi sa slobode se braniti i nemojmo toliko voditi računa hoće mu biti jako teško doći na sud ili ne. A sudovi se u nekim stvarima moraju koncentrirati. Vama da se odlučuje ne znam o radnom sporu pa zar ne biste htjeli doći kod suca koji vam je odlučio o tisuću takvih predmeta, koji je potpuno u tome ili kod nekoga koji odlučuje možda o 10 ili 20 takvih jel jednostavno nema ih više, dakle prema tome moramo ići. Specijalizacija je nešto što je trend u svim strukama, dakle kako ćemo i kojim tempom, slažem se trebamo vidjeti što je na terenu, vidjet, dogovoriti itd. ali prema tome pogotovo u ovim nekim specifičnostima kaznenim. Ajmo ga maknuti iz lokalne sredine, ajmo ga staviti na jedno krupnije, bolje će se odlučivati, kvalitetnije. A okrivljenik neka putuje jer kažem možemo ga uvijek voziti. Hvala.
Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Gospodine ministre kazali ste mislim doslovce da se s ovim novcima učini onoliko koliko se može učiniti i da nema ministra koji ne bi htio više novaca. Ne bih se složio sa tom tvrdnjom. Sa onoliko novaca koliko se raspolaže može se učiniti više. A kada bi se imalo i više novaca učinilo bi se još više. Ne pristajem na tezu da se ne može racionalizirati, nema evo ovdje koliko nas možemo racionalizirati 10% odmah pristajem, ali samo ćemo se na pravosuđe koncentrirati. Zamislite kada vi imate suca nekog koji odbije prije 10 godina zahtjeva za otvaranje stečaja tvrtke koja je po svim zakonskim kriterijima morala biti u stečaju, blokirana tri godine prethodno recimo bez prestanka odbije zahtjev za stečaj. Nakon toga 10 godina se proizlazi iz toga tužbi raznoraznih, neplaćanja toliko troškova nepotrebnih jer nitko nije sankcionirao nešto što je očigledno pogriješio i to se ponavlja tako. Mi sa 130milijardi kuna rashoda državnog proračuna pa mi možemo učiniti 50% ljepše ovom zemljom, ne treba nam više novaca nego mi razbacujemo na svakom segmentu, najmanje u pravosuđu, najmanje. Ali i tu ima racionalizacije i tu ima prostora. Nedostaje analiza svakog kutka ove države u što se novac troši i za što se smije trošiti, a za što ne. Pa na maturi potrošimo 300% više nego što bismo htjeli potrošiti i to kaže još i ravnateljica agencije, pa ne bih nabrajao. Nema segmenta gdje nismo ne neracionalni nego rastrošni, bahati, bezobrazni prema onima koji plaćaju prihode državnom proračunu prema poreznim obveznicima i zato ne pristajem da se ne može učiniti više, može se učiniti i sa postojećim novcima znatno više. Hvala lijepo.
Ministar Orsat Miljenić odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Dakle slažem se. Može se i mi činimo čak s manjim proračunom. Pogledajte samo koliko će se investicija napraviti ograničenih, bilo bi bolje da ih je više, koliko možemo i usporedite možda sa razdobljem kada je proračun bio veći. Govorite o racionalizaciji, slažem se. Evo možete doći, prezentirati ćemo vam podatke za svaki sud, koliko se troši, koliko ima ljudi, koliko ima viška. Dakle mi ih imamo i napravili smo za svaki kvadratni metar ove zemlje kada govorimo o pravosuđu što i kako. Znate kada sam obrazlagao zakon, pa da, mi imamo tri puta više, ne, europski prosjek je 60, mi smo mislili na 260 službenika na 100 tisuća stanovnika, 160, pardon, skoro tri puta više. Da, naravno da ljudi neće ići, neće dobivati otkaze ali ćemo ih recimo staviti da rade sudsku dostavu koja je bolje, učinkovitija i smanjiti ćemo trošak za poštarine. Dakle to je ono što trebamo raditi u okviru ovog što imamo i tu se slažem nastojati to što bolje iskoristiti. Ali ovdje analiza potpuna postoji. To uvijek, ona je dostupna kažem sa zadovoljstvom, ako dođete ćemo vam ju dati, vama, bilo kojem zastupniku da vidite. Vi ako imate neku ideju dajte. Mislim mi, znači i ova reorganizacija ovdje je … [[Govornik se ne razumije.]] će služiti tomu. Ne može se dogoditi preko noći jer je stvar tako i nastajala. Ne možete sada vi doći i reći vas 100 je viška pa tako onda puta x jer onda imamo stvarno drugi problem. Ali moramo tim ljudima dati više posla. I ono što je osnovno da se napravi kada nas građani plaćaju da dobiju bolju uslugu. Sada nije problem koliko, plaćaju nas puno, možda previše i tu je možda ta razlika. Ali ono što je problem što za to ne dobiju dovoljno dobru uslugu. Ne u ovom segmentu u generalnim segmentima i to moramo popraviti. Ako već trošimo puno ajmo dati puno bolju uslugu. Evo hvala.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolega Draženko Pandek.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice Hrvatskoga sabora, uvaženi ministre sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Dakle ove Izmjene i dopune Zakona o kaznenom postupku većinom su da tako kažem tehničke prirode i predstavljaju usklađenje sa drugim zakonima koji uređuju područje pravosuđa i koji su povezani sa kaznenim postupkom. Nekoliko izmjena ovdje doduše koje imaju … [[Govornik se ne razumije.]] karakter usklađenja znače ipak i veliku sadržajnu promjenu. To je rekao bih slučaj sa uvođenjem nadležnosti županijskog suda za odlučivanje o žalbama protiv presude dakle svih općinskih sudova u kaznenim predmetima bez obzira gdje je dakle geografski razmješten. S tom odredbom kao i odredbom kojom se propisuje da će se sada predmeti dodjeljivati na rad nasumičnom algoritamskom podjelom, postiže se ravnomjerna raspodjela i podjednako opterećenje sudaca županijskih sudova dakle bez obzira gdje su stacionirani. Dosadašnji gorući problem neefikasnosti sudstva je bio dakle upravo ta rekao bih neravnomjerna raspodjela predmeta i nejednaka opterećenost sudaca što je uzrokovalo predugačko trajanje postupaka. Neki suci su imali jako puno predmeta u radu a neki jednostavno nisu imali što raditi. Ovime se dakle osigurava puno veća efikasnost i ekonomičnost u postupanju samih sudova. Mi iz kluba SDP-a nalazimo da će dakle ova mjera pridonijeti pored toga i ujednačavanju sudske prakse na način da će se pristup predmetima u većoj mjeri objektivizirati i dakle omogućiti širi pristup pojedinačnoj specifičnoj praksi. Doduše budući dakle da se odgađa ustrojavanje Visokog kaznenog suda da bi dodatno poradili na ujednačavanju sudske prakse čini mi se da će biti potrebno poduzimati dodatne korake. Ali mislim da su ti koraci prvenstveno na samoj sudbenoj vlasti. I već sada u odnosu na predmete gdje županijski sud prvostupanjski sud, dakle Vrhovni sud je u svakom slučaju imao mogućnost ujednačavanja te sudske prakse dakle u odnosu na tu grupu predmeta. A također u svakom slučaju moguće iniciranje zajedničkih sastanaka, dakle sudaca kaznenog odjela županijskih sudaca i sudaca Vrhovnog suda s temom ujednačavanja prakse u pojedinim područjima u kojima je zabilježeno najveće odstupanje u praksi. Vjerujem da takva praksa čak i postoji no očito nije polučila one učinke koje je htjela polučiti jer inače se ne bi ova problematika ovdje ni isticala pa je očito potrebno dodatno djelovanje. Ali naglašavam prvenstveno smatram da je to na samoj sudbenoj vlasti da ujednačava sudsku praksu a za to mislim da postoje i već i sad dovoljni instrumenti na raspolaganju samoj sudbenoj vlasti. Dakle s obzirom da će se ipak i ovim izmjenama djelovati na ujednačavanje sudske prakse kao i zbog razloga ekonomičnosti u postupanju kao što je i sam ministar već govorio dakle nalazimo da je opravdano odgađanje ustanovljavanja Visokog kaznenog suda. Odredba koja jest tehnička ali će u stvarno životu značiti veliko smanjenje troškova i ubrzanje postupka je nalazimo i uvođenje mogućnosti dakle da stranke sudjeluju na sjednicama vijeća dakle pomoću ovog uređaja za vezu na daljinu. Bez obzira što je ova promjena i nužnost s obzirom na promjenu nadležnosti županijskih sudova svakako pozdravljamo iz kluba SDP-a ovaj pomak ka uvođenju načela EU uprave i dakle u područje sudovanja. Evo dozvolite mi možda i napomenuti da Ministarstvo pravosuđa i prednjači u uvođenju tog načela u rad i ministarstva i pravosuđa. Naime, Ministarstvo uspješno … [[Govornik se ne razumije.]] i projekt e-predmet koji, dakle javna i besplatna usluga koja omogućuje informiranje o predmetu … [[Govornik se ne razumije.]] Tako evo da sigurno i ove izmjene o Kaznenom postupku nisu slučajnost nego posljedica sustavnog rada na uvođenju tog načela u praksu. Bila se ovdje povela rasprava o troškovima, pa iz mog iskustva rekao bih načelno da svaki trošak u uvođenje načela e-uprave i upravu i u sudstvo i u dakle cjelokupnu državnu upravu u načelu znači u biti i trošak ali i puno veću uštedu. Mislim da je ministar dobro obrazložio da će to biti slučaj i ovdje. Pozdravljam i odredbu kojom se propisuje proširenje obveze, dakle dostava prijepisa pravomoćne osuđujuće presude kad se odnosi na dužnosnike koje imenuje ili potvrđuje Sabor, Vlada ili predsjednik Republike Hrvatske i na dužnosnike u jedinicama lokalne i područne samouprave kao i javne bilježnike. Evo na taj način vjerujemo da će se potpuno isključiti mogućnost da se zbog slučajnog ili namjernog neznanja o postojanju pravomoćne osuđujuće presude ne dođe do primjene neke pravne posljedice osude. Laičkim rječnikom govoreći, ovdje se sad potpuno isključuje mogućnost da se netko pravi da tako kažem grbav i propusti regulirati status osuđenika koji više ne bi smio obavljati posao koji obavlja, a očito je takvih slučajeva u praksi bilo. Kao značajnu promjenu valja istaknuti izmjenu dakle u odnosu na mogućnost provođenja dokazne radnje, provjere uspostavljanja telekomunikacijskog kontakta. To je dakle bio slučaj kad su ljudi iz Operativno-tehničkog centra mogli nadzirati tko koga naziva, tko s kim komunicira preko telefona, mobitela ili e-mail adrese. Novim rješenjem se dakle ta mogućnost ograničava samo dakle na slučaj kad se te informacije prikupljaju u odnosu na isključivo teška kaznena djela, a ne kao i dosad na sva kaznena djela za koja postoji mogućnost gonjenja po službenoj dužnosti. Rekao bih da ta izmjena osigurava kao što se kaže u obrazloženju u većoj mjeri poštivanje privatnog života i zaštite osobnih podataka. Kako mi u klubu SDP-a nalazimo da ovaj zakon predstavlja potrebnu i dobru nadogradnju osnovnog teksta zakona, klub SDP-a će podržati ovaj prijedlog zakona. Zahvaljujem.
U ime kluba nezavisne zastupnice Jadranke Kosor i HGS-a kolegica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Poštovani gospodine ministre sa suradnicom, kolegice i kolege. Načelno potpora da ovim izmjenama i dopunama. Izmjene su relativno kratke pa neka bude kratka i rasprava o njima, uz jednu načelnu primjedbu. Dakako, nijedan zakon nije dobro previše puta mijenjati i dopunjavati, a osobito zakoni koji daju okvir funkcioniranja pravosuđa, dakle i Kazneni zakon i Zakon o kaznenom postupku. Ono što je činjenica, da se u ovom zakonu još jedanput vrlo jasno konstatiraju svi problemi hrvatskoga pravosuđa, odnosno funkcioniranja sudova, prevelik broj sudaca, neravnomjerna radna opterećenost, dugotrajnost sudskih postupaka, zaostaci u radu, neujednačenost sudske prakse. Više puta sam i za ovom govornicom govorila upravo o tome. Neujednačenost sudske prakse jest jedan od problema s kojima se moramo boriti, koje moramo pokušavati eliminirati jer je to u konačnici snažna poruka i investitorima, odnosno može biti snažno uporište za jačanje gospodarskog odnosno investicijskog potencijala. Svakako, svaki investitor koji dolazi u Hrvatsku mora biti siguran upravo u tom smislu da će praksa biti ujednačena i da će i naravno mora vrlo jasno i precizno znati što ga eventualno u slučaju spora očekuje. Dakle radi se o dobroj analizi. Još jednom ću ponoviti, međutim primjedbe vezane za ocjenu sredstava koja su potrebna za provođenje ovoga zakona. Ovdje se kaže da nije potrebno osigurati sredstva u državnom proračunu, čak se ne kaže dodatna sredstva nego se kaže da nije potrebno osigurati sredstva što sasvim sigurno za provedbu svakog zakona, jer sad govorimo o ZKP-u u cjelini, da je potrebno osigurati sredstva. Bilo bi dobro da smo imali sve projekcije, o svim stavkama koje se odnose i na ove izmjene i dopune Zakona o kaznenom postupku. Odustaje se, odnosno ispravljam se, ne odustaje se nego se prolongira uvođenje Visokog kaznenog suda. Nismo čuli zapravo do sada nijedan osobito jaki argument zašto je to tako, nije bilo analize, međutim činjenica je da je proteklo puno vremena i da se moglo pred Sabor izaći i sa analizom. Ali jednako tako ako u dogledno vrijeme Ministarstvo pravosuđa smatra da nam takva vrsta suda nije potrebna, onda smo mogli naravno i o tome raspravljati i u konačnici o tome se izjasniti. Ovako Visoki kazneni sud ostaje i dalje na papiru, odgađa se za neko vrijeme i zapravo se prebacuje u nadležnost nekim budućim vladama, budućim ministrima, odnosno budućim ministarstvima. Tu naravno ne mislim ministre da vi ne možete biti opet ministar, ali svakako se da… … [[Upadica se ne razumije.]] Da, da, ministar nešto dobacuje sa strane ali to ja sad neću komentirati. Dakle Visoki kazneni sud, treba ovdje još jedanput ponoviti, jest zamišljen upravo kao sud koji će pomoći ujednačavanju sudske prakse. Sudska praksa po mom mišljenju može se ujednačavati efikasno na jednom mjestu, a ovo ponovo rasplinjavanje po županijskim sudovima koji prema ovom prijedlogu svaki županijski sud postaje nadležan u žalbenom postupku presuda svih općinskih sudova. Bojim se da se neće postići cilj koji je hvalevrijedan. Dakle ponavljam, ujednačavanje sudske prakse, ali bojim se da se to ovim novim rješenjem neće postići. Dakle, dobro je zamišljeno ali i dalje pred nama ostaje to pitanje kako efikasno, a pridružujem se svima onima koji misle da se to može isključivo kroz jedan sud koji će za to biti nadležan ujednačiti sudsku praksu u Republici Hrvatskoj. To je važan problem. I ono što naravno podupirem jest suđenje u odsutnosti osobito naravno isticanje primjera ratnih zločina. Ministar je spomenuo Kadijevića i optužnicu iz 2002. Smatram da u njegovom slučaju, u slučaju Kadijevića su stvari vrlo jasne i da u njegovom slučaju, iako mu se na žalost neće moći suditi ne moramo se obvezivati presumpcijom nevinosti kao ustavnom kategorijom. U svakom slučaju potpora i molba da se prečesto i dalje ne ide u izmjenu Zakona o kaznenom postupku. Hvala.
U ime kluba Hrvatskih laburista kolega Nenad Pleše.
Uvažena potpredsjednice Hrvatskog sabora, ministre sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Evo pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku. Ovo su šeste izmjene dopuna ZKP-a, a usklađuju se sa Zakonom o područjima i sjedištima sudova. Svaki Županijski sud postaje nadležan za odlučivanje o žalbama protiv svih općinskih sudova u kaznenim predmetima i dodjeljivat će se nasumično algoritamskim odjelom, nadam se samo da se spisi neće putem negdje izgubiti. Kako bi se izbjegla povećanja troškova drugostupanjskih sudova uvodi se mogućnost prisustvovanja stranaka na sjednicama putem audio video uređaja za komunikaciju na daljinu i to mislim da je u redu. Zadnjih godina primjetan je pad u prvostupanjskim i drugostupanjskim kaznenim predmetima, pa nema potrebe za ustanovljavanje novog suda, odnosno Visokog kaznenog suda koji bi odlučivao o drugostupanjskim žalbenim Općinskih i Županijskih sudova. Ovaj zakon usklađuje pojedine članke i nomotehnički uređuje i precizira … [[Govornik se ne razumije.]] pa tako kaže ako je dužnosnik kojeg imenuje ili potvrđuje Hrvatski sabor, Vlada republike Hrvatske ili predsjednik Republike Hrvatske pravomoćno osuđen prvostupanjski sud će prijepis pravomoćne osuđujuće presude dostaviti tijelu koje je tog dužnosnika imenovalo ili potvrdilo. Ako se radi o dužnosniku jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave prvostupanjski sud će prijepis pravomoćno osuđujuće presude dostaviti nadležnom tijelu jedinice lokalne (područne) regionalne samouprave. Evo od jučer imamo prvi puta takvu odluku jednu, odluku o zabrani obavljanja djelatnosti, odnosno dužnosti koju bi isto tako trebalo dostaviti nadležnom tijelu, odnosno lokalnoj jedinici, lokalnoj samoupravnoj jedinici. Kad smo već kod dužnosnika zakon isto kod njih nije riješio takvo pitanje osobnih dohodaka kad se oni nalaze u istražnom zatvoru u bijegu ili imaju zabranjeno obavljanje dužnosti. Za službenike je to zakonom riješeno i njihov se osobni dohodak umanjuje za 60%. Za radnike znamo ako ne dođu 5 dana za redom na radno mjesto da dobiju otkaz, znači iako nije možda do vas. Ali Vlada bi svakako morala razmotriti i donijeti takvu jednu odluku. Nadalje, katalog kaznenih djela za koje se mogu odrediti posebne dokazne radnje dodano je kazneno djelo krivotvorina lijekova ili medicinskih proizvoda. Imajući u vidu opasnost za zdravlje, za život ljudi koju proizvodnja i distribucija krivotvorenih lijekova to predstavlja to je sasvim i opravdano. Mogućnost provođenja dokazne radnje, provjere i uspostavljanje telekomunikacijskih kontakata dodatno je sužena i to na način da se ova dokazna radnja može provesti samo radi prikupljanja dokaza, kaznena djela za koje je moguće odrediti posebne dokazne radnje, te druga kaznena djela koja propisana kazna zatvora teža od pet godina, a ne više za svako kazneno djelo za koje kazneni postupak pokreće po službenoj dužnosti. Ja mislim da je to isto tako u redu, jer zadire u privatnost osobe. Evo da ne dužim. Izmjene bi trebale povećati pravnu sigurnost građana i postići ravnomjernost, opterećenost sudova što bi u konačnici trebalo povećati i ažurnost u radu i skratiti trajanje kaznenih postupaka. Stoga ćemo mi podržati ovaj prijedlog. Hvala lijepo.
U ime Kluba zastupnika SDSS-a kolega Milorad Pupovac.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani gospodine ministre, poštovane kolegice i kolege. Klub zastupnika Samostalne demokratske srpske stranke na većinu izmjena koje su iznijete u ovom prijedlogu nema primjedbi. Mi smatramo da je dobro, a praksa će pokazati koliko dobro da se od 1. travnja 2015. svi županijski sudovi proglašavaju nadležnim za drugostupanjske presude, odnosno za presude koje se donose nakon presuda općinskih sudova. I da je dobro da se nasumičnom algoritamskom selekcijom biraju koji sud će dobiti koji predmet. Naravno to će vjerojatno iziskivati i određene troškove kada su posrijedi stranke i njihovi odvjetnici ali će nesumnjivo i ubrzati postupke i skratiti čekanja, skratiti opterećenja koja neki županijski sudovi imaju, a neki nemaju te vjerojatno reducirati rizike kada je posrijedi dodjeljivanje predmeta pojedinim sucima i pojedinim sudovima. I to razumijemo kao važan tehnički detalj sa posljedicama koje mogu biti iznimno značajne za potpunu neovisnost i profesionalnost sudstva i da ne bude podvrgnuto bilo kojoj vrsti utjecaja. Također, smatramo veoma pozitivnim činjenicu da se precizira članak 133. ZKP-a u kojem se sada jasno i precizno određuje koji je to maksimalan rok koliko može trajati istraga. Jer smo imali dosada iskustava da je posebno u USKOK-čkim predmetima istraga mogla trajati dulje od 6 mjeseci, odnosno da je mogla trajati još 6 mjeseci na prethodnih 6 mjeseci. To nije dobra praksa jer na taj način se čini potencijalno značajne štete pritvorenicima, a istovremeno se ne ohrabruje istražne organe niti DORH niti bilo koga drugoga da se pripreme kako valja za posao oko optužnice nego se optužnica gradi u samom postupku dok se drži ljude u pritvoru umjesto da se optužnica pripremi prethodno i da onda svjedoci i ostali budu osigurani u tom razdoblju od 6 mjeseci. Što se tiče članka 475. ZKP-a te dodanoga stavka 9. kojim se omogućava da se prisutnost stranaka na sjednici vijeća drugostupanjskoga suda osigura uz pomoć zatvorenoga tehničkog uređaja za vezu na daljinu, dakle audio-video uređajem, to pozdravljamo i smatramo da je vrlo značajno. Na taj način se čine ekonomske uštede, smanjuju troškovi za stranku i istovremeno povećava dostupnost stranaka ne samo svjedoka nego i stranaka u kaznenom postupku koji to omogućava. I to je ono što podržavamo. Ono što ne podržavamo je amandman Vlade koji je Vlada po svoj prilici pod nekim neobičnim okolnostima odlučila jučer usvojiti na svojoj sjednici. Ja ne želim vjerovati da su te okolnosti političke a niti želim vjerovati da su parapolitičke ali bojim se da s obzirom na brzinu i s obzirom na činjenicu da nisu napravljene adekvatne pripreme kad je to posrijedi da zapravo i nije nego riječ o tome. Da nije riječ o pravosuđu nego o politici. A sad ću reći zašto. Dosada, jer ovdje se prije svega misli na suđenje za ratne zločine, koliko sam čuo izjave ministra u medijima koji su preneseni, ukoliko je ministar dobro prenesen, se kaže da zbog toga što je institut suđenja u odsutnosti prekinut odlukom Vrhovnoga suda RH od prije nekoliko godina i mišljenju Vrhovnoga suda od prije nekoliko godina, zatim zahtjevima Europske komisije u vrijeme pregovora i OESS-a u vrijeme pregovora, premijerka Kosor to sigurno zna zato što je gospođa Kosor u to vrijeme premijerka zato što je to bio jedan od važnih uvjeta, sada se taj institut vraća iako postupci u odsutnosti se ne smatraju prihvatljivim standardom i prihvatljivim rješenjima i po europskom i po međunarodnom i po OESS-ovim i po Vijeću Europe i po Europskoj komisiji i Europskom parlamentu. I na njihove zahtjeve, a i na praksu koju smo imali o kojoj ću sada nakon ovoga nešto reći, je odlučeno da se ukine suđenje u odsutnosti. Navest ću vam jedan slučaj, gospodine ministre. Edita Rađen i njezin brat Ernest, ona medicinska sestra a on košarkaški trener. Osuđen je na 20 godina za ratni zločin u odsutnosti. Njoj zbog toga što je netko čuo od nekoga tko je čuo da je ona bila kao medicinska sestra na nekom lokalitetu gdje je počinjen ratni zločin. Drugih dokaza nema niti se sud potrudio da ih osigura. Dobila je 20 godina u odsutnosti. Znate li gospodine ministre koliko je takvih presuda ovoga trenutka u odsutnosti od strane naših sudova? 5 stotina. Znate čemu su sudile te presude u odsutnosti i uopće brojne presude, njih je gotovo 4 tisuće bilo, zato da se zastraši ljude da se ne vraćaju oni koji su u izbjeglištvu. Jer niko nije znao da li je pod istragom, da li je presuđen u odsutnosti ili nije. I kao posljedicu toga imate ovako slab povratak kakav imate unatoč naporima da to tako ne bude. Gospodine ministre, sa tim institutom pravosuđe je bilo u funkciji naopake politike da se ljude zastraši, da se ne vrate a ne da se zadovolji pravda. Da se pravda htjela zadovoljiti onda bi se oni koji su počinitelji zločina sankcionirali. Onda bi se oni koji su doista odgovorni za to što su zločini počinjeni onda bi se oni sankcionirali. A ovako zbog određenih okolnosti mi sada vraćamo institut suđenja u odsutnosti a da nemamo svijest što će to proizvesti. Dakle, dvije stvari želim još. Prvo, od 2004. godine nastojimo da Republika Hrvatska i Republika Srbija sklope sporazum. Naše državno odvjetništvo i Tužiteljstvo Republike Srbije sklope sporazum oko toga da se one koji su počinili ratne zločine učini dostupnim sudovima, a one koji nisu da ih se oslobodi optužbi zbog kojih su optuženi ili zbog kojih su presuđeni, i izdržali kazne a njih je oko 5 stotina. Toliko kad se priča o tome kako niko nije nizašto osuđen. A s druge strane, to je prekinuto 2011. godine. I od tada taj sporazum više ne funkcionira. I od 2011. ne funkcioniraju ni politički odnosi između Zagreba i Beograda, osim protokolarno. I ukoliko vi mislite donijeti ovu vrstu odluke umjesto da ohrabrite jačanje toga sporazuma i suradnju između tužiteljstava vi ćete zapravo najdirektnije raditi protiv toga da tužiteljstva surađuju, odnosno odvjetništva surađuju a ovako ćete odnose između Hrvatske i Srbije ponovno uvesti u splet međusobnoga sukobljavanja i međusobnoga korištenja presuda za ratne zločine za političko nadmetanje a da će pri tome oni koji su počinili zločine ostati nedostupni našem pravosuđu i pravosuđima onih koji bi to trebali činiti. To će biti posljedica ovoga amandmana. I na kraju bi vas htio podsjetiti na još jednu stvar. Vlada predlaže amandman za suđenje onima koji su u odsutnosti, gospodine ministre što pravosuđe i Vlada čini za one koji su pristupni a ne sankcionira ih? Što čini za zločin u Varivodama koji je počinjen prema srpskim civilima koji su ostali u svojem selu a pobijeni su nekoliko mjeseci nakon Oluje? Jesu li oni nedostupni? Što čini sa zaštitom svjedoka u slučaju zločina prema Grubarima, jel to nedostupno, jel vam treba ovaj amandman da biste to uradili? Što čini sa slučajem zločina u Gošiću, jesu i ti nedostupni pa je potrebno da mijenjate ovim amandmanom da biste ih sankcionirali u odsutnosti ili naše pravosuđe ne radi svoj posao? Što gospodine ministre ne počne funkcionirati naše pravosuđe i ne počne sankcionirati one koji su nedvojbeno počinili zločine? Ako to nisu počinili oni koje su oslobodili sud u Haagu iako je rečeno bit će kažnjeni oni koji su to počinili, zašto mi to ne činimo? Zašto se vraćamo ponovno u priču prije sklapanja sporazuma između Republike Srbije i Republike Hrvatske kad je po srijedi dostupnost onih koji su počinili zločine i oslobađanje odgovornosti onih koji to nisu počinili? Zašto se ponovno uvlačimo u političku kampanju a nećete od ovoga imati nikakve koristi? Da nemate ovaj amandman mi bismo zakon podržali. Budući da ga imate mi ga nećemo podržati, i ne samo da ga nećemo podržati nego ćemo imati ozbiljnu političku frikciju između nas i Vlade zbog toga što od ovoga koristi nema nikakve, samo političke štete. Ako je netko mislio da će u ovim okolnostima time ušićariti neku korist i pokazati kako će Hrvatska procesuirati ratne zločine a ne procesuira ih kod kuće to magla kao što je bila ranijih godina. S tim što je ona magla imala za cilj da spriječi ljude da se vrate, da spriječi ljude da shvate ko je sve počinio ratne zločine, i koje sve ratne zločine treba kazniti, i da shvate koji su ratni zločini počinjeni. A ovako ta magla kojom se pokušavate dodvoriti nekima koji nastoje spriječiti da funkcionira suradnja u pravosudnoj materiji, kao što su spriječili i 2011. godine, dakle s tom maglom ni Vlada, ni pravosuđe u zemlji neće dobiti ništa, dobit će samo štetu.
Ingrid Antičević-Marinović, replika.
Kolega Pupovac, institut suđenja u odsutnosti izuzetak je od suđenja, odnosno od obveze da okrivljenik odnosno optuženik bude prisutan na sudu i to samo u situacijama kada se ne može doći do optuženika. I to nije neki novi bio institut, to je institut koji je oduvijek postojao u našem zakonu i neovisno o kojim kaznenim djelima se radi. Ako se vratimo na ovo razdoblje s čim se dobrim dijelom mogu s vama složiti, taj institut se obilato koristio i zaista dokazi su bili upravo ovakvi o čemu vi govorite. Zbog toga je od 2000. godine dobrim dijelom izvršena i revizija takvih postupaka, čak su bile i liste i izmjene između Srbije i Hrvatske da se vidi koje su to osobe, da ljudi znaju da egzistiraju takve odluke. Mi smo imali i situaciju kod nas u Hrvatskoj kada je, što je točno što govorite da Europska komisija snažno se usprotivila je to jedan institut koji iako je egzistirao, da se ne primjenjuje. Dakle, počeo se neprimjenjivati. Tada ste imali pitanja ljudi, najprije smo … zašto se sudi, onda smo imali pitanje zašto se ne sudi. Ja mislim da u ovoj jednoj fazi gdje će se naći, dakle dobar jedan omjer, ne treba biti protiv tog instituta. Tim više i tim prije što je to jedan izuzetak koji omogućava obnovu postupka gdje nije dovoljno reći, navesti razloge ni činjenične ni bilo kakve, dovoljno je reći, ja tražim obnovu postupka. Dakle, to su sve mehanizmi da se ne bi događalo, a da je bilo zlouporabe o čemu vi govorite i odluka koje su donesene gotovo bez ikakvih dokaza, to je tomu tako, ali nadam se da su takva vremena iza nas.
Milorad Pupovac, odgovor na repliku.
Poštovana kolegice Antičević, nažalost repovi tih vremena su i danas prilično dugački. Rekao sam vam, 5 stotina ljudi je pod istragom, 5 stotina presuda u odsutnosti i umjesto da se na osnovu sporazuma o suradnji razriješi pitanje tih presuda u odsutnosti i oni koji su stvarno krivi da izdržavaju kaznu, a ne da budu na slobodi, a oni koji nisu krivi da budu slobodni ljudi i da mogu putovati, što mi sada radimo? Mi sada obnavljamo institut kako bismo povećali broj ljudi koje ćemo presuditi u odsutnosti. Pod kojim okolnostima? Po kojim pravilima? Sa dosadašnjom praksom kakvu smo imali u sudovanju, sa ovakvom kakvu imamo u Osijeku kad je posrijedi … proces u kojem imate montirane svjedoke, to sasvim sigurno neće biti dobro. A istovremeno kod kuće nećemo raditi ono što nam je obaveza.
Mile Horvat, replika.
Zahvaljujem se. Uvaženi kolega profesore Pupovac, vi ste u jednom dijelu rasprave rekli da je ovaj amandman Vlade koji je jučer, dakle Vlada donijela prije koncept, dakle … poslije koncepta ministarstva, magla. Dakle, u izvještaju DORH-a od 2012. godine se jasno kaže, ratni zločini, zbirni podaci po županijskim, državnim odvjetništvima, optužene osobe za ratni zločin u odsutnosti, Bjelovar 625, Osijek 168, Sisak 300, Slavonski Brod 165, Split 106, Šibenik 148, Vukovar 192, Zadar 262, itd., itd., ukupno u odsutnosti optuženo 3436 osoba po izvještaju DORH-a. Presuđeno kao što ste rekli 557 i 706 obustava. Postavljam pitanje, pitanje bi bilo ministru da mogu postaviti, na koji način su osuđeni, presuđeni, odnosno optuženi, presuđeni i obustavljeni procesi bez ovoga amandmana? Dakle, na koji način se moglo sve ovo provesti ukoliko se nije mogla stvoriti prva pretpostavka procesa, a to je dostava optužnog prijedloga i dostava rješenja o pokretanju istrage i dostava svih onih … koji su osnovni materijalni element za provođenje kvalitetnog sudskog postupka.
Milorad Pupovac, odgovor na repliku.
Poštovani kolega Horvat, hvala vam na dopuni ovog prikaza oko brojki optužnih prijedloga i presuda osobama u odsutnosti. On prikazuje potpuniju sliku nego što sam je ja iznio u svojem izlaganju i nažalost porazniju nego što sam je ja prikazao i to je taj dugi rep koji je ostao, a koji nismo ni približno riješili onako kako smo preuzeli obavezu da to riješimo. I ono što mene jako brine jeste kada su u pitanju suđenja nama dostupnih ovdje, bilo započetih, bilo posebno nezapočetih procesa, zločina počinjenih prema civilima srpske nacionalnosti, tu Vlada nema gotovo nikakav entuzijazam i nema gotovo nikakvu inicijativu i reći će da je to stvar pravosuđa, mada i ovo je stvar pravosuđa, samo lošeg pravosuđa, gospodine ministre. Onog pravosuđa koje predstavlja lošu prošlost i čije repove i danas osjećamo i saplićemo … i u odnosima unutar Hrvatske, a isto tako i u odnosima među državama.
Dragan Crnogorac, replika.
Hvala. Kolega, apsolutno se slažem kada ste rekli da ovaj amandman koji je došao jučer nije apsolutno iskomuniciran ni u kakvom smislu, ni u tehničkom, ni u sadržajnom, za nas je bio poprilično iznenađujući. Evo, čuli smo da ovaj institut odsutnosti kada je Europska komisija dala, dakle primjedbe ustvari nije bio samo primjenjivan, a sad se opet stavlja u funkciju. Ja bih mogao da pitam da li se ovim amandmanom ako on bude usvojen, da li to znači kršenje ugovora s EU? Da li to znači, da tako kažem, i nešto van onoga što je u duhu članica EU, kršenje nekih normi društva članica EU? Ja ne znam zašto Vlada predlaže ovaj amandman, kome ustvari ovaj amandman treba, kome će on koristiti ili bolje reći zašto će se on koristiti? I na kraju ako dozvolite ovo što ste upravo rekli a vezano je za neprocesuiranje određenih zločina. Dakle ako se ne bojimo da ćemo zbog ovoga imati neke negativne odjeke radi ovog amandmana,kako se ne bojimo da nećemo imati negativne odjeke kada su u pitanju neprocesuiranje ratnih zločina koji čekaju dugi niz godina, ja bih rekao čak od tamo već davne '91.godine. Hvala.
Milorad Pupovac, odgovor na repliku.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Crnogorac, što se tiče tumačenja naših obaveza iz našeg pristupnog ugovora posebno iz aneksa 7.i točaka 9.tu ima mjesta za vaše pitanje, zbog toga što je RH još uvijek ostala u obavezama koje se tiču ostvarivanja povratka izbjeglica i koji se tiče suđenja za ratne zločine. Ali naravno mi vrlo često zaboravljamo na to kao što zaboravljamo na lošu praksu koju je institut suđenja u odsutnosti proizveo, koju je stvorio i zaboravljamo na pozitivnu praksu koju je otklanjanje toga instituta i stvaranje sporazuma sa državama u regiji BiH, Srbijom, Crnom Gorom kao boljeg instituta za činjenje dostupnih onih koji su počinili zločine. Odmah ovdje želim kazati ja sam zadnji koji bi branio bilo koga tko je počinio ratni zločin pa da mi je najbliži, ali s obzirom na činjenicu kako je vođena kampanja pravosudna i u koju funkciju i za što se sve koristio institut suđenja u odsutnosti mi gospodine ministre imamo mnogo razloga da kažemo da je ovo protivno odredbama našega sporazuma sa EU. I isto tako da podsjetimo još jedanputa da će ovo skrenuti pažnju sa obaveza RH da se procesuiraju zločini koji su počinjeni u RH i zločini koji su počinjeni i da su počinitelji dostupni samo eto prošlo je mnogo vremena pa se ne zna što se zapravo dogodilo.
Hvala lijepa. Ministar Orsat Miljenić. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Prvo jedna stvar, Vlada ne određuje niti može niti smije što će se procesuirati. Dakle ove vaše zamjerke koje imate apsolutno tu je bio ili će biti i glavni državni odvjetnik, pitajte ga, vidite zašto i što se radi. Vlada u tom segmentu koji može je apsolutno na opredjeljenju da se svi moraju procesuirati i mislim da to isto mislimo svi u ovoj zemlji bez obzira tko je žrtva i tko je počinitelj i da se prema svima moram jednako postupati. I ova Vlada nikad ni na koji način nije odstupila od tog principa niti će odstupiti. A što i kako, pa vi vidite da se Vladu sada optužuje da politički utječe na ovaj ili onaj postupak, to jednostavno nije istina kao što nije istina da smo sudjelovali u nekim aktualnim sada postupcima, nismo ni u ovima i ne smijemo i ne možemo utjecati jel to od nas nitko ne može tražiti i ne smije. I tu priče počinje i završava što se tiče Vlade i utjecaja. Ono što je zadaća Vlada i mislimo da je to ono što radimo i što moramo je širiti atmosferu u kojoj svi počinitelji moraju odgovarati u kojem nijedan zločin ne smije ostati nekažnjen bez obzira na karakter na bilo koju osobinu žrtve ili počinitelja i na tome moramo raditi kao društvo. I onaj tko to ne radi moramo opet u mehanizmima koje imamo, a pravosuđe tu je neovisno potpuno i samo odlučuje o svojim kadrovima, ne odlučuje nitko sa strane jer ne može po Ustavu napraviti najviše što može. Ali vratimo se sada na amandman. I ja se slažem da ovi primjeri koje ste vi iznijeli su apsolutno nedopustivi, međutim mi s ovim amandmanom ne utječemo na postojanje i na mogućnost suđenja u odsutnosti. Ona postoji sada i ni na koji način se ne uvodi nešto što ne bi postojalo. Pa vi znate da i nedavno krenuo jedan postupak mislim Vasiljeviću i drugima u odsutnosti za logore u Srbiji ako govorimo o tome, dakle nema veze sa ovim ovdje. Kada govorite o političkim konotacijama evo politički da, … način da je Državno odvjetništvo 3.studenog napisalo prijedlog ovog amandmana. Dakle Državno odvjetništvo mogu vam napisati dopis u kojem oni kažu da su u praksi nekad susreću s tim i da treba intervenirati i to je to tu priča završava. Mi smo razmotrili i rekli da treba precizirati upravo znate zbog čega? Zbog zaštite prava okrivljenika. I mi tu moramo kao zemlja se definirati što i kako. Ali suđenje u odsutnosti postoje u sadašnjem uređenju i provode se. I ja ću ići dalje ja mislim da kada god postoji, ali pitanje je sada da li je optužnica kvalitetna i to se slažem da treba izvršiti reviziju, da treba izvršiti obnovu, vidjeti da se ovakvi primjeri koje ste vi iznijeli ne događaju, to se apsolutno ne smije dogoditi. Međutim tamo gdje postoji kvalitetna optužnica, gdje postoje dokazi ja i dalje ne vidim zašto i zbog pravne sigurnosti okrivljenika, a da ne govorim o žrtvama bilo koje nacionalnosti i bilo gdje da se nalaze mi ne bi sudili u odsutnosti i u ratnim zločinima i u svakom drugom predmetu. Zašto ne bi, samo je možda pitanje i to je treba raspraviti da li je put koji je došao do optužnice kvalitetan, da li dokazi postoje, ali to nije pitanje ovog amandmana. Mi možemo otvoriti širu politiku što se tog tiče, ali kažem to nije pitanje ZKP-a i ovoga što ovdje rješavamo. Ajmo reći otvoreno što se rješava amandmanom? Rješava se trenutak kad okrivljenik je obaviješten ili nije o podizanju optužnice i da li treba imati branitelja, znači koga se obavješćuje. I mi ovdje kažemo da u trenutku donošenja rješenja o istrazi se obavještava branitelj, po službenoj dužnosti. I to je sve što se rješava amandmanom. I ja stvarno ne vidim što je tu problem. Tehnička je stvar koja u krajnjoj liniji ide i u prilog prava okrivljenika. Ali ako to predstavlja problem, u redu, što je tu je. A ako imamo problem sa institutom kao takvim onda se on rješava drugdje ali on nije u ovom amandmanu. I ovaj amandman ne uvodi nešto što ne postoji. To postoji i primjenjuje se. Pa evo rekao sam vam sad jedan primjer. A ovo što ste rekli, ja se slažem s vama, prva inicijativa koju sam napravio kao ministar je bio susret sa tadašnjom ministricom pravde Republike Srbije da sklopimo međudržavni sporazum. Znači nešto što bi bilo jače od ovog tužiteljskog sporazuma upravo s ovim ciljem da niti jedan počinitelj ne ostane nekažnjen. Reagirano je izuzetno dobro. Mi smo ušli u tehničke razgovore oko toga, međutim s druge strane je potpuno zatvorena priča oko toga. Naša ponuda što se tiče tog sporazuma je i dalje na stolu. Evo, hvala lijepa.
Milorad Pupovac, replika.
Gospodine ministre postoji narodna izreka da onaj koga zmija ugrize taj se i guštera boji. A to suđenje u odsutnosti jeste bilo takvo da je počinilo ogromnu štetu zbog nekvalitete pravosuđa, zbog nezainteresiranosti za dokaze, za svjedoke i za stvarne činjenice. I ukoliko taj institut koji se sada pokušava dopuniti ovim što vi govorite bude služio onome što su naši strahovi onda će to teško kompromitirati prijedloge kojima idete. Iz toga razloga vas na vrijeme upozoravamo, na vrijeme upozoravamo zbog odsutnosti suradnje između tužiteljstava, odnosno odvjetništava, između pravosuđa koji omogućavaju onima koji su počinitelji zločina da budu na slobodi a onima koji tu krivicu nemaju njih se poput ovaca privodi, sankcionira i sprečava ih se u onome što su njihova elementarna prava od prava na povratak, prava na dom, prava na slobodno kretanje. Odsustvo te suradnje koje bilježimo od 2011. godine na ovamo predstavlja problem a bojim se da s ovim ta suradnja neće biti unaprijeđena. Ako mi date argument po kojima će ta suradnja biti unaprijeđena ja ću rado primiti taj argument. A što se tiče suradnje, meni je žao ukoliko ta suradnja nije došla do onoga stupnja kojega treba ali političke izjave koje se daju u posljednjih dana sigurno neće unaprijediti tu suradnju gospodine ministre.
Odgovor na repliku ministar Orsat Miljenić.
Hvala lijepa. Dakle apsolutno ako dođe do zloupotrebe treba sankcionirati onaj koji je napravio tu zloupotrebu i treba revidirati cijeli institut. Međutim i sada prema sadašnjem uređenju koje se ne tiče, dakle njega ne dira ovaj amandman, pogledajte članak 402. stavak 3. dakle optuženiku se može suditi u odsutnosti samo ako postoje osobito važni razlozi, samo ako postoje osobito važni razlozi da mu se sudi a nije moguće suđenje u stranoj državi, nije moguće suđenje u stranoj državi ili nije moguće izručenje ili je optuženik u bijegu ili nije dostižan državnim tijelima. I to je nešto što mi ne diramo što postoji sada i to je uređenje protiv kojeg se nije nitko bunio. Dakle ja sam vam rekao što mi rješavamo sada amandmanima. Ali dakle pretpostavka je i logično je da država, da se ponudi i drugoj državi suđenje da ga ona provede, tamo gdje se nalazi okrivljenik, ako to nije moguće onda treba suditi u odsutnosti. I nemojmo ovo ni gledati samo kroz tu prizmu, mi imamo i druga suđenja u odsutnosti i za druge predmete i to je nešto što jednostavno treba postojati. Gospodarski kriminal neke druge. A ove izjave koje možda i jesu u zadnje vrijeme takve kakve jesu to i dolazi nakon dvije godine nepostojanja bilo kakvog odgovora uopće na naše inicijative da se neke stvari idu rješavati. I to je tako i to je problem, ja se slažem ali neke stvari i neki kriteriji koji su vrijedili za Hrvatsku trebaju vrijediti za sve druge zemlje. I ja ne mogu pristati da to nije tako. A to da mi trebamo doma više napraviti to se s vama slažem. Da neke stvarni nismo doveli do kraja, također. I trebamo adresirati i stvarati klimu da se to napravi. Ali sve ono što smo napravili ovdje imamo pravo zahtijevati i od svakog drugog. I od tog ne mogu odstupati.
Mile Horvat replika.
Zahvaljujem se gospodine ministre. Prvo, ne mogu se oteti dojmu da previše indikativno je to što smo ovaj amandman dobili jučer poslije sjednice Vlade i poslije događaja hapšenja generala Kadijevića. Vi ste imali pripremljen tekst, imali ste koncept dorade zakona i mi to uvažavamo. Dakle ministarstvo je imalo svoje viđenje problema, tako ste nam to predložili i sada odjedanput poslije jučerašnje sjednice Vlade dobivamo ovaj amandman. Dakle to je moja subjektivna ocjena stvari. Druga stvar, vi ste ovdje rekli da naravno da je institut suđenje u odsutnosti u pravnoj teoriji poznata stvar, u praksi malo rjeđe upravo zbog toga što se ovdje radi o osobito važnim razlozima za suđenje u odsutnosti kao što ste sami citirali odredbu zakona. Ja ovdje postavljam pitanje, pročitao sam statistiku, izvještaj DORH-a koji kaže, ukazuje na frapantne broje, 3400 optuženih ljudi, ostaje prostor za još 2000 procesa otvarajući, ti procesi se otvaraju stupanjem na snagu ovoga amandmana. Dakle postavljam pitanje je li sad ovim amandmanom se završava jedna politika DORH-a apsolutno masovnog i pitanje je da li je to utemeljeno optuživanje bilo ili je to bilo optuživanje po principu kao što je rekao moj kolega Pupovac u svom izlaganju, čula, rekla, kazala pa te neko osudi. Jer ponavljam, radi se o 3500 optužnica i 2000 još neprocesuiranih zato što nemamo formalno-pravne uvjete. Sad ih stvaramo, dajemo im branitelja po službenoj dužnosti koji će na svoju adresu ureda primiti sve moguće, sva pismena, sve akte i proces će ići, čovjek neće biti ovdje prisutan. I druga stvar, osnovno pitanje je kako se moglo onda procesuirati bez tog amandmana svi silni ovi ljudi koji su osuđeni.
Hvala kolega. Odgovor na repliku, ministar Orsat Miljenić.
Dakle rekao sam kako je došlo do amandmana. Neću ulazit i kad se razgovaralo o tome jel tako i spominjali smo i ovu mogućnost. Ukazano je u praksi da to može izazvat problem. Ne izaziva jer kao što vidite i ta suđenja se vode i dan danas, ali ako imate jedan zakonski tekst zašto ga ne biste precizirali. Ukazao sam vam na predmet koji je nedavno krenuo u Osijeku također u odsutnosti. Dakle to je nešto što ide. Ono što ste rekli i tu se potpuno slažem s vama, ne smije biti optužnica koje nisu utemeljene i ako nema dokaza i one trebaju biti revidirane i to je točno ono što treba napraviti. Ali isto tako uvjeren sam da ćemo se složit svi, tamo gdje predmet dođe kroz istragu koju je odobrio sud, kroz optužnicu za koju postoje dokazi u tom trenutku, izbor između toga da ta osoba bude pod optuženjem x godina i da zapravo ni ne zna što joj se točno, jer došlo je do optužnice ili da se ide u suđenje u odsutnosti pa da se vidi kvaliteta dokaza, a obnova postupka je uvijek moguća. Ja mislim da je ovo kvalitetnije rješenje jer sadašnja situacija, te optužnice postoje, one su tu. Ja se slažem da one ne smiju bit ako nema dokaza, ali gdje ima dokaza priča treba završiti zbog svih, ne samo zbog svjedoka i žrtava nego i zbog okrivljenika jer u kojoj su oni situaciji. Znači pod optužnicom si, nije ti ni suđeno, nije čak ni u tom postupku ispitana kvaliteta dokaza, a to može trajat zauvijek. I zato nemojmo se o tome opredjeljivat a priori negativno ako su prakse. I slažem se s ovim da se trebamo bojat možda nekih loših praksi i ako se to događa da trebamo utjecat na to da se to ne događa, ali stvarno pogledajmo što ovo donosi. Ne donosi taj problem o kojem govorimo, problem je negdje drugdje i trebamo ga adresirat drugačije. Hvala.
U ime Kluba zastupnika HNS-a kolegica Vesna Sabolić.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice. Poštovani ministre sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Klub HNS-a Liberalnih demokrata podržat će Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku. Ovim izmjenama i dopunama zakona slobodno možemo reći zakon se modernizira i usavršava, usklađuje se sa Zakonom o područjima i sjedištima sudova čime se otklanjaju nedostaci u postojećem ustroju sudske mreže o čemu je dosta bilo govora, unosi i neke novine u kaznenom postupku koje su usmjerene na djelotvorno, brže, ekonomičnije odvijanje postupaka, naravno uz osiguranje prava okrivljenika i drugih osoba. Također se uklanja nejasnoća odnosno preciznije se utvrđuju odredbe i usklađuju s doticajnim zakonima, odnosno mjerodavnim nacionalnim i međunarodnim pravom. Najvažnija po nama novina je da će od 1. travnja 2015. godine svaki županijski sud postati nadležan za odlučivanje o žalbama protiv svih presuda svih općinskih sudova u kaznenim predmetima, kao i to da se predmeti županijskim sudovima dodjeljuju nasumičnim algoritamskim, ja bih rekla kompjuterskom dodjelom. To je značajna reforma, bilo je o tome govora jer doprinosi i transparentnosti i povjerenju građana prema postupku, otklanja bilo kakve mogućnosti manipulacije oko dodjele predmeta prema preferenciji sudaca i slično. Dakle neće se znati gdje će završiti predmet, kod kojeg suca i na kojem sudu. A osim vraćanja povjerenja građana u sudstvo, bitno je i to što se na ovaj način ujednačava sudska praksa na cijelom području Republike Hrvatske. Mi podržavamo odgodu za ustanovljavanje Visokog kaznenog suda Republike Hrvatske do 1. siječnja 2020. godine i to iz razloga što je zadnjih godina zamjetan pad drugostupanjskih predmeta, o čemu je govorio ministar. A osim toga što se očekuje da će ova novina po kojoj županijski sudovi odlučuju o žalbama protiv presuda svih općinskih sudova doprinijeti boljoj efikasnosti, ravnomjernijoj radnoj opterećenosti sudova i u konačnosti većoj ažurnosti i skraćivanju trajanja kaznenih postupaka. Iz razloga propisivanja opće nadležnosti županijskim sudovima valjalo je i precizirati rok za možebitno podnošenje zahtjeva za izuzeće sudaca sa Zakonom o područjima i sjedištima sudova jer stranka više neće u trenutku sastavljanja žalbe znati koji županijski sud i koji sudac će biti nadležan kao što je to bilo do donošenja ovog zakona. Ovom odredbom precizira se samo da se zahtjev može podnijeti najkasnije do početka sjednice suda kojemu je predmet dodijeljen. Novina je također i audiovizualno praćenje sjednica, o čemu je dosta bilo govora. To isto tako podržavamo. Izmjene i dopune jasnije određuju i preciznije najdulje trajanje istražnog zatvora te se članku 133. ZKP-a dodaje kojim je propisano maksimalno trajanje istražnog zatvora dodaje novi stavak kojim je propisano da se u predmetima za kaznena djela korupcije i organiziranog kriminala, tj. u predmetima USKOK-a kojima je istraga produljena sveukupno trajanje istražnog zatvora produljuje za ono vrijeme za koje je produljena istraga. Time ne dolazi do produljenja maksimalnog trajanja istražnog zatvora tako da se ne narušava načelo razmjernosti kazne. Proširuje se, odnosno popis tijela kojima se dostavlja prijepis pravomoćne osuđujuće presude kako bi sva tijela mogla pokrenuti odgovarajuće postupke kojima se regulira status osuđenika. Proširuje se mogućnost provođenja posebnih dokaznih radnji za kazneno djelo krivotvorenja lijekova i drugih medicinskih proizvoda, to posebno pozdravljamo s obzirom da buja internetska prodaja i distribucija takvih krivotvorina, a počinitelji ostaju nekažnjeni. I na kraju jedna odredba kojom se ne proširuju, nego sužavaju ovlasti restriktivnog aparata, a to je dodatno sužavanje provođenja dokazne radnje, provjere uspostavljanja telekomunikacijskog kontakta koje sam ja sebi prevela kao prisluškivanje. I prema postojećem zakonu navedena radnja mogla se poduzimati kod svih kaznenih djela, a po novim izmjenama samo kod teških kaznenih djela. Novina je izmjena i dopuna i jedna od odredbi koju bih ja nazvala melemom za ranjenu dušu žrtava velikosrpske agresije, a to je da državni odvjetnik dobiva ovlast da u slučaju opasnosti od odgode ili bilo kojih drugih razloga, a najčešće zbog odsutnosti okrivljenika o čemu je malo prije bilo riječi može provesti potrebno vještačenje kako bi se utvrdilo da li se u konkretnom slučaju radi o kaznenom djelu i postoji li dovoljan stupanj sumnje za provođenje izvida i drugih radnji. Mi pozdravljam amandman kojeg je uputila predlagateljica, a kojim se omogućava suđenje u odsutnosti za ratne zločine, za sve ratne zločine. To pitanje je iznimno osjetljivo zbog mogućnosti izvrgavanja i onoga o čemu je malo prije govorio kolega Pupovac. Međutim, riješiti naše odnose i probleme možemo samo istinom i samo pravdom. Pravda mora biti dostupna i svaki zloćin treba biti procesuiran. Ono što je ovdje nametnuto u jednoj raspravi da se politizira ova odluka i ovaj amandman, naravno s obzirom da po mojoj ocjeni ja se isto tako ne slažem ni sa odlukom Haaškog suda u slučaju Šešelj i to naravno izaziva ovakve političke rasprave. Međutim, jedino pravo rješenje je pravosudne, pravomoćne presude za sve zločine bez obzira tko ih je počinio. Hvala.
Ingrid Antičević-Marinović, replika.
Htjela bih kolegici replicirati da se ovim amandmanom koji je izazvao dosta ovdje burnu raspravu omogućava suđenje u odsutnosti. Suđenje u odsutnosti nije nikada niti jednim amandmanom, niti jednim izmjenama zakona maknuto iz našeg Zakona o kaznenom postupku, dakle ukinuto. Pošto je izazvalo dosta prijepora ja ću se pozvati i mislim da je to vrijedno citirati članak 29. koji govori da svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni i neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela. Stavak drugi tog istog članka u točki 8. govori da mu se sudi. Dakle, svatko ima pravo da mu se sudi u njegovoj nazočnosti ukoliko je dostupan sudu. Prema tome, mi smo bili u praksi zastali sa takvim suđenjem često puta, ali nikad nismo mogli tu odredbu ukinuti, maknuti iz našeg Zakona o kaznenom postupku dok egzistira odredba članka 29. stavak 2. koji dapače argumentima contrarium nalaže našem zakonodavstvu da se sudi u tim opravdanim slučajevima. Dakle, mi nemamo mehanizam uopće da se ukine taj institut kao što nikada nije ni ukinut. A da je bilo zlouporaba i suđenja bez temeljitih dokaza, bez često i nužnih dokaza to je izvan svake sumnje. Ali ako neki institut se zloupotrebljava to nije razlog da ga onda ukinemo.
Ingrid Antičević-Marinović, pojedinačna rasprava.
Evo pošto imam pojedinačnu raspravu, onda više ne bih govorila o ovim izmjenama samog amandmana. Ali ću posebno napomenuti još jednom koliko je dobro da se odgodi primjena Visokog kaznenog suda zato što ona praktički nije razrađena. Onda kada smo bili uvodili Visoki kazneni sud što bi bio jedan potpuno, to je jedan novum u naše sudovanje, u našu mrežu sudova i upravo u institucije našeg sudovanja. To je bilo moguće učiniti, ja ću to ponoviti, već sam u jednoj replici i istaknula samo u Zakonu o sudovima. Zbog čega ondašnja vlast to nije učinila sasvim je jasno. To je bio jedan dio, mogu reći i lobij koji je stalno inzistirao na tome da se bez imalo široke jedne rasprave, da li da se uvede ili ne Visoki sud. Međutim, danas smo čuli i obrazloženje gospodina ministra da u stvari i ne treba biti protiv ustanovljenja takvog suda, ali onda se zna gdje mu je mjesto. I zato ja molim ministra kad dođe do toga da se tome ozbiljno, jer vidimo da to nije bilo nikakve ozbiljnosti ustanovljenju tog suda. Nitko živ nije znao da je taj sud ustanovljen, niti su bila osigurana sredstva, gotovo ništa. I ponovit ću, bilo je to po onom modelu '90-ih godina kada smo osnovali na stotine sudova a nisu bila osigurana materijalna sredstva i nijedan godinama nije započeo s radom. Dakle, njegovo mjesto je u Zakonu o sudovima, upravo u onoj glavi koja govori o ustrojstvu, djelokrugu i nadležnosti sudova. Dakle, bespotrebno opterećuje Zakon o kaznenom postupku. Ono što je rekao ministar i s čim se treba apsolutno složiti a to je da je nama još više potreban Visoki sud koji će suditi u građanskim parnicama. Prema tome, to bi trebao biti Visoki sud koji bi imao i odjel kaznenog sudovanja ili ovo sad u kom obliku, ustrojstvenom obliku će se on ustanoviti o tom potom. Ali u svakom slučaju što pokazuju analize koliko je dosadašnja primjena Zakona o kaznenom postupku u pogledu brzine postupka i efikasnosti bila o tome eto nema puno riječi. Evo i sam je ministar samo spomenuo što mislim da treba ponoviti da se vidi koji su učinci primjene Zakona o kaznenom postupku, mogućnost sklapanja nagodbi već u onom prethodnom postupku, da ne govorimo i pred samim sudom, uređujućim sudom pred raspravnim sudom. Tako da mi u ovom trenutku imamo svega 27% žalbi na kazneno sudovanje. To govori ne samo o efikasnosti Zakona o kaznenom postupku nego to ujedno govori i o kvaliteti odluka jer su stranke zadovoljne. One svega podnose žalbe u 27 slučajeva na 100 slučajeva, dakle 27% što je u svakom slučaju za pohvaliti. Ja vjerujem kad dođe do izmjene i odnosno kad budemo raspravljali o kaznenom sudovanju onda ćemo imati i o izvješćima stanja u zatvoru, kaznionicama, onda ćemo vidjeti koliko su i Zakon o kaznenom postupku i Kazneni zakon polučili učinke. Jer upravo stanje pravosuđa, pogotovo kaznenog sudovanja, najbolje se vidi u penalnom sustavu u kaznionicama i zatvorima da oni budu zaista rezervirani za teške oblike teških kaznenih djela. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ministar Orsat Miljenić, završno? Ne, ne želi. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo naknadno. Kolegice i kolege sad se pripremimo za glasanje. Hvala lijepa ministre.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 734. Rasprava o konačnom prijedlogu zakona je zaključena. Amandmane koje je podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 13. studenog 2014. dostavljen je u poslovničkom roku Hrvatskog sabora pa je postao sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Vlada je podnijela i amandman nakon roka utvrđenog Poslovnikom Hrvatskog sabora pa u skladu sa člankom 199. Poslovnika dajem na glasovanje prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanu Vlade RH. Molim o tom prijedlogu glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da većinom glasova, 97 glasova za, ništa suzdržanih i 3 glasa protiv prihvatili smo da raspravljamo i odlučujemo o amandmanu Vlade RH. Molim predstavnika Vlade, poštovanu zamjenicu ministra pravosuđa Sandru Artuković Kunšt da obrazloži amandman Vlade RH.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici amandmanom se mijenja članak 12. konačnog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku koji određuje stupanje na snagu navedenog zakona. Naime, do predviđenog stupanja na snagu konačnog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku 15. prosinca ostalo je manje od 8 dana. Uvažavajući ustavnu obvezu objave zakona i vacatio legis odnosno vrijeme potrebno za upoznavanje sa zakonom predlaže se izmijeniti članak 12. na način kako je to navedeno u amandmanu, odnosno odrediti da konačni prijedlog zakona stupa na snagu osnog dana od dana objave u Narodnim novinama. Hvala lijepo.
Hvala lijepa poštovana zamjenice ministra. Otvaram raspravu. Nema zainteresiranih klubova za raspravu. Zaključujem raspravu. Molim da glasujete o amandmanu Vlade Republike Hrvatske. Hvala lijepa. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 103 glasa za, 5 suzdržanih glasova, ništa protiv glasova prihvaćen amandman Vlade Republike Hrvatske i tim je postao sastavnim dijelom konačnog prijedlog zakona. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Za donošenje zakona ovoga potrebna je većina glasova svih zastupnika u Hrvatskom saboru u skladu sa člankom 252. Poslovnika Hrvatskog sabora. Glasovanje je počelo. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 101 glas za, 7 glasova suzdržanih i 1 glas protiv donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanima.