Gospodine predsjedniče, štovane dame i gospodo zastupnici. Pred vama je prijedlog konačnog teksta Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima. Nakon provedene rasprave u prvom čitanju u kojem je ovaj prijedlog zakona dobio potporu bilo je i određenih primjedbi. Ja ću samo reći kratko na samom početku da smo od primjedbi koje su bile iznešene u prvom čitanju usvojili onu primjedbu da se ne evidentiraju kupci ulaznica imenom i prezimenom kod kupovanja ulaznica, zbog toga što smatramo da bi to možda bilo preveliko zadiranje u ljudska prava i slobode. Dok ostale primjedbe koje su bile izrečene u prvom čitanju nisu bile takve naravi da bi mogle ozbiljnije popraviti predloženi tekst Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima. Budući da se približava veliko športsko natjecanje na kojima će nastupiti i hrvatske nogometna reprezentacije i to u inozemstvu htio bih samo reći koji su bili osnovni motivi i razlozi za predlaganje ovoga zakona. S tim da želim posebno istaći da ovaj zakon nismo predlagali zbog predstojećeg Svjetskog prvenstva, nego smo ga predlagali zbog toga što je i nakon njegovog donošenja 2003. godine bilo uočeno da određena protupravna ponašanja su i dalje prisutna i da postojeći zakon nije regulirao na dobar način, odnosno ne dovoljno efikasno ta protupravna ponašanja. Glavni razlozi tome su po nama bili da su izrečene mjere, odnosno novčane kazne bile bliže propisanom donjem minimumu, da je malo broj izrečenih zaštitnih mjera zabrane prisustvovanja športskim natjecanjima svega 36 navijača je zaradilo rekao bih tako tu zaštitnu mjeru. A poseban problem predstavlja provedba izrečene zaštitne mjere, s obzirom da važeći zakon ne obvezuje osobu kojoj je izrečena zaštitna mjera zabrane prisustvovanja da mora se javiti policiji, tako da praktično nismo imali mogućnost nadziranja tih osoba, odnosno izgrednika kojima je izrečena zaštitna mjera zabrane prisustvovanja športskim natjecanjima. Zbog toga predlažemo povećanje novčanih kazni kako bi po nama i primjena sankcija iz zakona bila svrsishodnija i bila efikasnija. Ali je možda najveća novost to da se navijač kojem je izrečena zaštitna mjera zabrane prisustvovanja športskom natjecanju najkasnije dva sata prije početka športskog natjecanja mora javiti u policijsku postaju i ostavio svoju adresu na kojoj će boraviti za vrijeme odražavanja športskog natjecanja. I može se ako se ne odazove i kazniti novčanom kaznom od 2 tisuća do 10 tisuća kuna, odnosno najmanje kaznom zatvora od 10 do 30 dana. Isto tako smo ovim prijedlogom zakona predvidjeli i povećanje odgovornosti organizatora športskih natjecanja koji bi trebali uvesti stalni video nadzor, a snimljeni video zapis je obavezan organizator dostaviti policiji na zahtjev ukoliko je bilo na športskom terenu narušavanja javnog reda i mira, odnosno drugog protupravnog ponašanja. Ako športski objekat nije opremljen video nadzorom predviđena je novčana kazna za organizatora športskog natjecanja. Predložena je isto tako i obaveza postupanja organizatora po zahtjevu policije glede poduzimanja mjera sigurnosti i povećanja broja redara. Ako se ne poveća broj redara, ili ne poduzmu propisane mjere, povećanu se novčane kazne. A isto tako se može i zabraniti održavanje športskog natjecanja ukoliko organizator ne postupi po nalogu policije u pogledu primjene zaštitnih mjera koje, odnosno mjera sigurnosti za koje policija procjeni da ih treba primijeniti, a koje su skladu sa zakonom. Najveća možda novost je da se uvodi zbirka podataka prijestupnika i događaja na športskim natjecanjima i mogućnost njihove razmjene sa nacionalnim savezima, odnosno sa ministarstvima unutarnjih policija drugih država. Isto tako je točnije, odnosno preciznije definirano što se smatra športskim natjecanjem, odnosno prostorom održavanja športskog natjecanja. Tako da je proširena primjena zakona i na druga prijevozna sredstva, ne samo na sredstva javnoga prijevoza, budući da veliki dio navijača dolazi na športska natjecanja i osobnim prijevozom neorganizirano, a isto tako se zakon primjenjuje i na navijače koji čine … pri povratku sa športskog natjecanja. Smatramo da će ovakvim predloženim izmjenama ovaj zakon omogućiti da policija i druge nadležne institucije i tijela budu efikasnije u postupanju prema onim osobama koje ja ne bih nazvao navijačima nego prijestupnicima, koji ne idu na športska natjecanja radi uživanja u športskom nadmetanju nego radi iskazivanja strasti kojima nije mjesto na športskim natjecanjima. To je pokazala i izrada tipologije navijača u skladu sa preporukama Vijeća Europe o provedbi europske Konvencije o nasilju i lošem ponašanju gledatelja na športskim natjecanjima, a osobito na nogometnim utakmicama koja je donešena u Strasbourgu 1985. godine i kojim se navijači uvjetno dijele u tri kategorije, to je kategorija A koja obuhvaća one zaista prave navijače koji odlaze na športska natjecanja radi praćenja, mirnoga praćenja športskih natjecanja i koji ne prave nikakve izgrede. Takvih je prema svim statistikama u Europi i svijetu oko 80%. To je tzv. kategorija A. Kategorija C su oni uvjetno rečeno navijači koji čine tzv. izgredničku jezgru, koji su inicijatori sukoba s pripadnicima drugih navijačkih skupina i sudjeluju u najtežim oblicima protupravnog ponašanja s elementima nasilja te se može konstatirati da se radi o huliganima. To je tzv. kategorija C. Ja ponovo ističem da je ovo kategorizacija prema preporukama Vijeća Europe o provedbi europske Konvencije o nasilju i lošem ponašanju gledatelja na športskim natjecanjima, dakle nije ovo kategorizacija i tipologija Ministarstva unutarnjih poslova nego je to tipologija usvojena u Europi, takvih navijača koji na športska natjecanja idu rekao bih isključivo ili jedino zbog izazivanja nereda i zbog sukobljavanja sa drugim gledateljima je najmanje svega 1 do 2% što pokazuju statistike i podaci u Europi, a ja vjerujem da je sličan odnos i kod nas u Hrvatskoj. Dok je ona treća kategorija ili kategorija navijača B uvjetno rečeno navijači koji primarno idu na natjecanja zbog športskih motiva, zbog navijanja i u principu su mirni, ali se znaju povesti za onima iz kategorije C i ponekad sudjeluju u incidentima i ekscesima na natjecanjima. Inače rezolucijom Vijeća Europe od 6. prosinca 2001. godine je prihvaćen priručnik o međunarodnoj policijskoj suradnji i mjerama za sprječavanje i suzbijanje nasilja i izgreda u vezi s međunarodnim sportskim utakmicama kojima je predviđena razmjena podataka o navijačima što uključuje i razmjenu osobnih podataka kao što su popisi osoba kojima je izrečena zabrana odlaska na stadione, fotografije tih osoba i sl. koji se odvija u skladu sa nacionalnim i međunarodnim zakonodavstvom. Ja ovo sada čitam zbog toga da uputim jasnu poruku našim navijačima da se ponašaju kulturno i civilizirano zbog toga što smo i primili jasnu poruku njemačkog MUP-a da se nikome neće zaprječavati ili braniti ulazak u Njemačku, ali će u slučaju narušava javnog reda i mira, u slučaju divljaštva njemačka policija postupati beskompromisno. Ponovo ponavljam svi su navijači dobro došli, ali u slučaju neprimjerenog ponašanja će se policija pridržavati njihovih ovlasti i postupati će beskompromisno. Hrvatska policija neće dostavljati njemačkom MUP-u osobne podatke o evidentiranim izgrednicima zbog toga što to po Zakonu o zaštiti tajnosti osobnih podataka ne možemo i zbog toga što ovaj zakon još nije usvojen, a upravo njime se predviđa mogućnost ustrojavanja evidencija prekršitelja i ona će nam dati takvu mogućnost dostavljanja i razmjene tih podataka. Međutim dio naših navijača koji su sudjelovali, odnosno bili čak vinovnici izgreda u Malti i Njemačkoj su sigurno evidentirani od strane policija Malte i Mađarske i vrlo lako je moguće da će podaci o njima biti dostavljeni njemačkom MUP-u od strane onih zemalja gdje su naši navijači evidentirani kao nasilnici i kao počinitelji prekršaja, odnosno oni koji su se sukobljavali bilo sa navijačima bilo sa policijom. Tako da kažem neće imati problema prilikom ulaska naši navijači oni koji su sudjelovali u neredima, neće imati problema oko ulaska u Njemačku, ali ukoliko budu počeli se ponašati neprimjereno, ukoliko budu postali nasilni policija će najodlučnije, najenergičnije prema njima primijeniti one mjere koje se primjenjuju u svim zemljama Europske unije prema nasilnicima. Još jedanputa ponavljam donošenje ovoga zakona nije bilo tempirano prema svjetskom prvenstvu nego smo u njega krenuli još prošle godine zbog toga što smo uočili da zakon kakav je bio nije bio dovoljno efikasan u borbi protiv nasilja na športskim natjecanjima i smatramo da će ovim predloženim promjenama ukoliko one budu usvojene se moći uvesti puno više reda na športska natjecanja i da športski tereni i objekti zaista budu mjesta gdje će se okupljati ljudi koji dolaze isključivo i jedino na natjecanja radi uživanja u sportu, radi navijanja za svoje ljubimce i gdje neće biti športski tereni, odnosno objekti stratišta gdje će se izražavati najniže strasti i gdje će pojedinci izražavati najniže strasti ugrožavajući pri tome i sigurnost i prava i slobode ostalih ljudi koji su na miru došli pogledati športska natjecanja. Ostale prijedloge, odnosno ostale primjedbe rekao sam nismo usvojili zbog toga što smatramo da one ne bi pridonijele onoj osnovnoj svrsi, odnosno smislu predloženih izmjena, a to je da dobijemo zakon koji će pružati policiji i drugim nadležnim institucijama mogućnost da budu efikasniji prema onima koji prisutstvo, odnosno nazočnost športskim natjecanjima zloupotrebljavaju za remećenje javnog reda i mira, za činjenje kaznenih djela i prije svega za ugrožavanje prava i sloboda onih pravih navijača koji su došli na športska natjecanja isključivo i jedino zbog praćenja onoga što se događa na terenu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Odbor za zakonodavstvo, obitelj, mladež i šport? Unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, predsjednik Odbora poštovani zastupnik Ivan Jarnjak. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost na 70. sjednici održanoj 1. lipnja 2006. raspravljao je o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima. Članovi Odbora upoznati su s razlozima i interesima zbog kojih se predlaže donošenje predmetnog Zakona. Predstavnik predlagatelja ističe kako se predloženim zakonskim rješenjima nastoji učinkovitije utjecati na suzbijanje protupravnog ponašanja i nereda na športskim natjecanjima. Također navodi da postoji izvjesne razlike u odnosu na Prijedlog zakona koji je prošao prvo čitanje u Hrvatskom saboru koje se odnose na područje sankcioniranja počinitelja najtežih oblika protupravnog ponašanja u športskim natjecanjima kao i na područje provedbe izvršenja zaštitnih mjera prema počiniteljima prekršaja. Nadalje, napominje da se ovim Zakonskim prijedlogom propisuje proširenje obveza organizatora športskog natjecanja za poduzimanje mjera radi sprječavanja nereda i nasilja na športskim natjecanjima. Odbor je podržao iznijeto stajalište predstavnika Vlade Hrvatske jer ocjenjuje da će se predloženim Zakonskim prijedlogom učinkovitije utjecati na sigurnost gledatelja, natjecatelja i drugih sudionika športskih natjecanja. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima u tekstu kako je predložen od predlagatelja Zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Ustav, Poslovnik i politički sustav? Predsjednik Odbora, poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković, izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na 57. sjednici održanoj 1. lipnja 2006. godine raspravio je Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske. Odbor je Konačni prijedlog Zakona raspravio na temelju nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora kao matično radno tijelo. U raspravi je Odbor utvrdio da sukladno primjedbi ovog Odbora na Prijedlog zakona predlagatelj nije u Konačni prijedlog Zakona ugradio odredbu koja je propisivala vođenje evidencije prodanih ili dodijeljenih ulaznica na način da se bilježi identitet osoba kojima su ulaznice prodane ili dodijeljene. S tim u svezi Odbor je u raspravu podržao rješenje iz Konačnog prijedloga Zakona. Nakon rasprave Odbor je većinom glasova, znači 8 glasova za i 1 suzdržanim predložio Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima.
Hvala. Odbor za lokalnu i područnu samoupravu? Otvaram raspravu. Klub zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Mislim da se približavamo dobrom Zakonu međutim jasno zakon valja provoditi. Naši klubovi ga teško mogu provoditi bez da organi represije budu maksimalno djelotvorni. Kada govorim o organima represije onda ne mislim tu samo na policiju, razumljivo da mislim ovdje i na sudove. Što je u ovom Zakonu bit? Da se tzv., nazovimo ih rizične utakmice snimaju video-nadzorom. Netko će reći s pravom vjerojatno da je to svojevrsno zadiranje u građanske slobode. Postavlja se znači pitanje da li možemo na taj način bez naloga Vrhovnog suda nekome ograničiti njegove građanske slobode. U pravilu vjerojatno to ne bi smjeli, ali slično je sa bankama, slično je sa štedionicama, slično je čak i sa crkvama, o Saboru ili nekim drugim institucijama koje su cijele pod video-nadzorom da i ne govorimo. Svi se sjećamo ove zadnje polemike koja se vodi ili se vodila oko ovog Zakona o obavještajnom nadzoru. Kad smo se svi, tako reći, pod navodnicima, digli na zadnje noge, kada se ispostavila mogućnost da nas netko može u kafiću ili šta ja znam, negdje na stadionu, itd., nadzirati. Što je video-nadzor doli svojevrstan nadzor? Praćenje, snimanje, ne znam, kako kome drago? Međutim, da budem posve otvoren. Ja sam 100% za ovu mjeru bilo da je riječ o nogometnim, bilo da je riječ o rukometnim stadionima, bilo da je riječ o vaterpolo bazenima, ne znam, košarkaškim stadionima jer vjerojatno nema učinkovitije kontrole izgrednika od ove metode. S druge strane tehnika je do te mjere uznapredovala da se danas vjerojatno sa nekoliko tisuća eura može pokriti cijeli jedan stadion od, ne znam, 50 tisuća mjesta. Konačno, kao što je i državni tajnik spomenuo, to je i obvezatna uputa UEF-e iz 2004. godine. Međutim, tu takvu jednu mjeru trebalo bi zasigurno protegnuti i na parkirališta oko stadiona pa i na mjesta kojima prolaze navijačke skupine. Postavlja se drugo pitanje, da li će se ti video snimci u konačni tretirati kao dokaz? To je sad druga stvar, ali nitko jasno ne radi nered sam pa će lako se vjerojatno preko jednog takvog video-nadzora doći i do svjedoka. Slažem se sa svima onima koji su mišljenja da te izgrednike ili te pojedince valja i vremenski isključiti sa tih sportskih natjecanja, ali isto tako im treba zapriječiti ne samo novčanom kaznom već i snošenjem naknade štete, recimo, za uništene autobuse, tramvaje, automobile, stadione, nečije kafiće, privatnu drugu imovinu i tome slično. Država bi u tom slučaju ili pri takvim slučajevima trebala biti krajnje nemilosrdna. Točnije, ako ona propusti spriječiti štetu, a šteta nastane onda bi je s druge strane država trebala jasno prema Zakonu o obveznim odnosima i drugim pravnim propisima i naknaditi. Ako bi država počela naknađivati štetu, vjerojatno bi bila zainteresirana da primjeni pod navodnicima svojevrsnu represiju da do te štete ne dolazi. Isto tako tim pojedincima treba zabraniti dolazak ili odlazak na natjecanja u inozemstvo, a trebalo bi inzistirati i na jedinstvenoj bazi podataka svih europskih huligana. Stadioni, vjerojatno velika većina nas se s time slaže, morali bi ponovno postati mjesta zabave, mjesta razonode, nedjeljnog izlaska, a ne divljanja gdje se često recimo na stadione dolaze gledati ne ono što se dešava na nogometnim, rukometnim, itd., terenima. Već upravo suprotno, ono što pojedinci izvode po tribinama tih igrališta. Danas Europa ide toliko daleko da npr., na hrvatsko-slovensku granicu dolaze njemački policajci kako bi znači već ovdje isključivali hrvatske, srpske, šta ja znam bošnjačke ili neke treće navijače da ih ne nazovem huligani. Nijemci za svjetsko prvenstvo računaju da se mogu suočiti sa izgredima oko 15 tisuća engleskih huligana, 10 tisuća Nizozemaca, 10 tisuća huligana iz Poljske, 6 tisuća huligana iz Italije, 5 tisuća huligana iz Srbije, sa 4 tisuće huligana iz Ukrajine, 5 tisuća hrvatskih huligana iako je po tom u Hrvatskoj recimo 15, Hrvatska 15 puta manja je recimo od Italije, tu smo recimo … [[Govornik se ne razumije.]] sa njima što sigurno nije dobro da se tu uspoređujemo sa nekima drugima. … [[Upadica se ne razumije.]] Tako piše. E tako piše ovdje 5 tisuća čitam: "Njemačka policija na granici s Hrvatskom." Na granici s Hrvatskom u "Jutarnjem" od 4.6. Između ostalog kada sam već kod ovoga članka, on je izuzetno interesantan vis a vis ovog zakonskog teksta želim citirati sljedeće: "Na graničnom prijelazu Obrežin uz slovensku policiju kontrole putnika i prometa odnedavno je i predstavnica njemačke policije u odori. Policajka na rukavu zelene jakne ima plavu vrpcu s natpisom police i žutim zvijezdama zemalja članica Europske unije te kolegama pomaže u poslu na granici." Malo dalje u tom istom tekstu navodi se da Ministarstvo unutrašnjih poslova je nedavno najavilo da bi u ovogodišnjoj turističkoj sezoni policajci Slovenije, Mađarske, Češke, Austrije, Njemačke bili u mješovitom ophodnjama na autocestama i u većem turističkim središtima. Oni ne bi imali operativne ovlasti, ali bi bili od pomoći svojim državljanima u slučaju prometnih nesreća kad su počinitelji ili žrtve kaznenih djela itd., itd. da ne navodim još jedanput ova predviđanja njemačke policije o broju huligana na svjetskom prvenstvu koje sam izvorno citirao. Jasno je i to da će i naši policajci prema tim dostupnim informacijama biti u gradovima gdje se susreće hrvatska reprezentacija, a kako bi s druge strane mogla pripomoći hrvatskim navijačima. Želim međutim vjerovati kao što je spomenuo i državni tajnik da se neće ponoviti ona sramota iz Malte ili Mađarske, odnosno Maribora kada su naši, pod navodnicima navijači demolirali tamošnje stadione ili vaterpolo bazen u Mariboru. Još. Gdje? … [[Upadica se ne razumije.]] U Kranju, tako je. Zalažem se isto tako za jedinstvenu bazu podataka europskih huligana da druge štitimo jasno od naših, ali isto tako da i sebe štitimo od njihovih huligana. Državni tajnik je rekao da hrvatska policija neće dostavljati osobne podatke, ali i ako bi dostavila pod navodnicima "osobne podatke" o takvim izgrednicima sumnjam da bi to bilo protivno našim zakonima. Ono što međutim mene posebno raduje u ovom zakonskom prijedlogu to je članak 39. stavak 1. točka 4. Naime, u članku 39. doslovce se kaže da naučenom kaznom od tisuću do 10 tisuća kuna ili kaznom zatvora u trajanju od najmanje 3 dana do najdulje 30 dana kaznit će se za prekršaj fizička osoba koja, točka 4.: "Za vrijeme sportskog natjecanja pjeva pjesme ili dobacuje natjecateljima ili drugim gledateljima poruke čiji sadržaj iskazuje ili potiče mržnju na temelju rasne, nacionalne ili vjerske pripadnosti ili neke druge posebnosti članak 4. podstavak 5.", gotov citat. To bi trebalo značiti da će biti manje vrijeđanja onih druge boje kože, onih druge nacionalnosti, onih koji su druge vjere. To bi isto tako trebalo značiti da će se na ulazima na stadione uzimati ne samo alkohol, da će se uzimati ne samo ovi štapovi pirotehnika, već vjerojatno i ustaške kape. Da li hoće to ćemo mi sada vidjeti, ali ova norma je i ovako bila predviđena drugim zakonima, no nije na odmet da jedan takav zakonski propis bude predstavljen i u ovom zakonskom prijedlogu. Možda bi rigoroznije glede iskazivanja takvog jednog, pod navodnicima "stava" trebalo te odredbe ugraditi i u Kazneni zakon, a sve u kontekstu incidenata koji se permanentno događaju ne samo po stadionima nego i po našim ulicama. Dovoljno je samo spomenuti da su u subotu, znači pred koliko četiri, pet dana dvojica mladića iz Zagreba sa kukastim križevima na svojoj majici istukli ili prebili zagrebačkog rabina i želim vjerovati da naša policija ima imena tih osoba, da će oni biti poznati hrvatskoj javnosti i da će vjerojatno zbog toga snositi određene konsekvence. Koliko mi je poznato danas su predsjednik države, premijer također obavili određene razgovore sa predstavnicima europskih židovskih asocijacija, između ostalih vjerojatno im je spominjan i taj slučaj zagrebačkog rabina. Ostalo u ovome Zakonu je sve manje-više već viđeno. Inače 2003. prema ovim tablicama vidimo na stadionima je ozlijeđeno bilo 42 navijača, 2004. 46, 2003. bilo je ozlijeđeno 10 policajaca, 2004. šest, 2003. bilo je oštećeno 6 autobusa, 4 tramvaja, 1 vagon, 34 automobila, 2005. bilo je nešto bolje. Oštećeno je 9 autobusa, 8 tramvaja, 11 automobila itd. Drugu statistiku. Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] Tramvaja. Ajde. Drugu statistiku evo nakon ove intervencije više neću čitati, međutim tu se zalažem da onaj tko uništi taj autobus ili taj tramvaj plati štetu. Zalažem se za normu da ako recimo grad ne zatraži od policije imena počinitelja ne može, kako bi od njih zatražio naknadu štete da ne može od "Croatia osiguranja" dobiti odgovarajuću naknadu jer bi to na neki način trebao postati osnov da grad podnese odštetni zahtjev prema tim često i malodobnim počiniteljima. Jasno da obveza osiguranja mora postojati, ali bi trebalo uvesti i obvezu grada da eto temeljem zakona na neki način goni te izgrednike. Ovaj Zakon je zasigurno je bolji od postojećeg. Prvo zato što će možda spriječiti vrijeđanja po nacionalnoj pripadnosti, pod jednom uvjetom da naša policija i da naša pravosuđa budu krajnje represivni u tom pogledu. I drugo, zato što ćemo putem video nadzora kojeg je do sada ionako obavljala policija i vidimo da se prema tome nitko razuman nije bunio dobiti jednu evidenciju tko to u ovoj zemlji čini. Navodno da u ovoj zemlji de facto nema više od tisuću 500 huligana pa ne znam zašto ih se ne odstrani sa nogometnih itd. stadiona. Sve se zna ali se nažalost ne poduzima dovoljno što je 2005. opet na primjer podnijeti svega 502 zahtjeva za neku mjeru od opomene do kazne zatvora, izrečene su 2005. 27 opomena, 5 uvjetnih osuda, 223 novčane kazne, 10 kazni zatvora, 21 zaštitna mjera, 6 odgojnih mjera te 863 novčanih kazni. Znači, nije da se ništa nije poduzelo, nije da policija ništa ne čini ali istina je da te mjere izgleda nisu dostatne. Pomoglo bi kada bi roditelje na neki način "teretili" umjesto djeteta da oni budu ti koji će nadoknaditi štetu na tom autobusu, na tom tramvaju, glede tog zapaljenog vagona ili demoliranog kafića. Jasno, u pravilu često to ili uglavnom to rade ljudi koji su punoljetni. To nisu znači djeca iz vrtića ali ako bi njih kao staratelje netko počeo "materijalno goniti" možda bi bilo manje nasilja na našim stadionima. Ne može otac nekoga od njih reći a žive recimo u istom kućanstvu ja mu ne mogu ništa. Prvo, s jedne strane mora skrbiti o njemu zbog toga što nema posla, stana itd. A s druge strane, taj isti niti sluša već razbija i tome slično. E, pa onda plati pa da vidimo kako će se nakon toga taj pojedinac ponašati. Sve u svemu, zakon je rekoh sigurno korektan, približavamo se dobrom zakonu i utoliko pa i pred evo sam početak svjetskog nogometnog prvenstva te odredbe treba prihvatiti.
Hvala. Na redu je u ime Kluba SDSS-a gospodin zastupnik Ratko Gajica. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege! Ja ću u ime kluba reći nekoliko stvari zbog kojih mislim da ovaj zakon treba podržati i da ima kvalitet zbog kojeg ga treba podržati. Bit ću slobodan ukazati i na nešto što ostaje ne doduše možda kao sadržaj zakona ali kao zadatak ili kao obavezu, ili kao problem koji vjerojatno može se i dalje pojavljivati na što treba obratiti pažnju. Ono što je ovdje dobro izdvajam u sljedeće dvije stvari. Prvo, za nered se pojačavaju sankcije ili se utvrđuju sankcije koje vjerojatno trebaju i mogu imati bolji učinak, sankcije koje netko mora zapamtiti na način da izvuče pouku da to ne treba raditi. I naravno da to je dobro i to je kažem jedan razlog ili prvi razlog zbog čega ovaj zakon treba podržati. Druga stvar koja je ovdje također čini mi se dosta dobro shvaćena, urađena, povezana to je da se ako izgrede u ovakvim događajima uzimamo kao niz radnji u okviru događaja koji ima prethodno vrijeme i događanja poslije tog događaja i sve to vežemo u jednu cjelinu također je nešto što ima smisla i što treba imati u vidu ili što treba pratiti, ili što na kraju krajeva jeste kriterij da se ocjenjuje da li je netko proizveo neprihvatljivo ponašanje ili nije. I druga stvar koja se s tim veže to je ovo pitanje opažanja, evidencije i praćenja pojedinaca koji su skloni ili koji proizvode neprihvatljiva događanja. Meni se čini da obje ove stvari naravno da bi se možda moglo govoriti o tome, da se to može i bolje riješiti ali čini mi se da zakon to uzima u obzir, da zakon to na neki način povezuje i iz toga se čita namjera da se hoće pratiti cijelo vrijeme, da se hoće pratiti one koji proizvode neprihvatljiva događanja. Te dvije stvari, sankcija i ovo što sam sada rekao je dobar razlog da se zakon podrži. Ja naravno ne mislim da se sve može riješiti na taj način ili da tu nema još i događanja i posla koje treba u vezi s tim pratiti, popravljati, poduzimati ali svakako ovo što sam rekao razlog je da mi u klubu imamo stav da zakon treba podržati. Reći ću sada dvije, tri stvari koje ostaju na neki način kao potreba da u odnosu na to imamo daljnju pažnju. Prvo kod toga, spada u ovo uloga i odgovornost organizatora sportskih priredbi. Mi smo i u raspravama na odboru i u raspravama ranije na neki način potencirali ulogu organizatora kao onoga tko na kraju krajeva odgovara za incident. To je važno i zato što mi se čini da organizatori ne ulaze u to shvaćajući da nose i rizik posljedica koje u negativnom smislu mogu nastati. Oni koji vode sportske klubove, oni koji organiziraju priredbe čini mi se da ovo pitanje rizika od neprihvatljivih ponašanja ili ne uzimaju u obzir ili ne prihvaćaju na svoja leđa, ili to ostavljaju na neki način na zadnjem mjestu. To naprosto ne tretiraju na način kako ga ovim zakonom uspostavljamo. Tu se može govoriti o manipulacijama ljudima, tu se može govoriti o zaradi, tu se može govoriti o nekim drugim stvarima ali ovo pitanje mi odgovaramo za sve efekte priredbe i one pozitivne s kojima ćemo se hvaliti i one negativne zbog kojih ćemo biti krivi. To mora pasti na leđa onih koji to organiziraju. Ja nisam uvjeren da će organizatori to prihvatiti kao svoju obvezu iz prva i samom činjenicom da treba provesti zakon. To se naprosto gradi. To oni ljudi koji rukovode klubovima moraju na kraju krajeva i oko sebe i unutar sebe graditi svijest i opredjeljenje da to tako treba i da se to tako hoće. Druga stvar koja mi se tu čini važna i nekako je izvan obuhvata ovog što je formalno obuhvaćeno zakonom. Ne dopuštene, ja se usuđujem procijeniti sljedeću stvar. Nedopuštene radnje koje se događaju na jednoj utakmici vrlo su često samo prelijevanje frustracija iz ukupne društvene atmosfere na jedno mjesto, na pogodno mjesto gdje to u obliku ne znam kakve eksplozije dođe do izražaja. To znači da mi moramo to vidjeti i kao dio ukupne društvene atmosfere koja je neprihvatljiva, s kojom ne možemo biti zadovoljni. Na koju moramo uprijeti prstom i koju treba liječiti. I to naravno ja sam potpuno svjestan ne može riješiti samo policija. Ne mogu riješiti ni samo represija. Ne mogu riješiti ni samo sankcije i sudac za prekršaje. Ne mogu istini za volju riješiti ni oni koji organiziraju priredbe, ali ako imamo takvu vrstu prelijevanja onda mi se čini da pred nama stoji obveza da to pratimo i da zapravo popravljajući društvenu atmosferu u cjelini, ako hoćete s obzirom da smo na ovom mjestu popravljajući i ukupnu političku atmosferu pa da onda ta kako se to često kaže dođemo do stupnja imamo političku volju da se to tako više ne događa. Kad to postignemo ja mislim da ćemo onda dobiti i ovu atmosferu da, da se takvi izljevi na neprihvatljiv način više ne događaju. Ja vjerojatno neću ništa novo reći ako bih čak rekao da su ovakva događanja nekad bila podložna ili pogodna za političku manipulaciju i iskorištena ili korištena za neku vrstu političke manipulacije ovoga ili onog, na ovoj ili onoj razini, ne ulazim u to. I vjerujem da nitko nije imun od toga. Ali na tom mjestu svi mi ovdje i na neki način nosimo društvenu i političku odgovornost za takvu vrstu događanja. Još nešto na kraju što želim reći to je na sportskim priredbama događa se isticanje potpuno neprihvatljivih stavova koji vrijeđaju neke skupine ljudi. Neku vrstu ljudi, neke osjećaje. Neke osjećaje. Malo prije ili ranije kad smo o tome razgovarali onda meni se čini, ja, vi možete procijeniti ili svatko može procijeniti je li to drastičan stav, ali izljev mržnje na stadionu u mjeri koja prelazi svaku mjeru ako smijem tako reći dovoljan je razlog da netko kaže: Stop, to se mora prekinuti. Ja, to je, to može biti moj osjećaj mjere. To može biti moj ukus, ali meni se čini da bi takvom mjerom poslala se poruka da se to ne smije događati. Ja ne mislim da je to mjera jedan istup, jedan čovjek, jedan potez i tako dalje. Ali zna se, svi znamo šta je to ona mjera koja je potpuno neprihvatljiva i koja blati sve nas i blati državu i blati cijelo društvo. E sad, to, ja ponavljam, dakle slažem se da ovim Zakonom sve to ne možemo normirati na način da to bude samo kao snimka na rentgenu pa onda znamo koji je recept. Ostaje štošta što moramo popravljati u nastavku mi kao dio društvene atmosfere ili mi i neki drugi kao oni ljudi koji odgovaraju za tu atmosferu, ali ne smije se zaboraviti da su, da su mnoga ovakva događanja, ponavljam izlijevanje loših primjera iz ukupne društvene atmosfere koju moramo liječiti. I zbog toga ja ću zaključiti na slijedeći način. Zakon ćemo podržati kao način da se stvari popravljaju. Čini mi se dobrim instrumentom. Za ukupnu promjenu stanja treba nešto više od zakona i u tome moramo učestvovati svi. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Jedan ispravak, gospođa Zdenka Babić-Petričević. Izvolite.
Gospodine dopredsjedniče, kolega Gajica. Ja ne mislim niti je točno da odraz na stadionima u Hrvatskoj su odraz ukupne društvene situacije ili društva uopće u Hrvatskoj. Nažalost na stadionima se ne događa ono što se događa, a ja ne opravdavam što se događa, ne samo u Hrvatskoj to se događa u europskim i svim zemljama ovoga svijeta. Ne mislim da je to čak izljev mržnje. To je takva situacija koja se može ja se nadam staviti pod kontrolu ako svi oni koji su odgovorni na stadionima odrade svoj posao i ta situacija će se smanjiti ali nikako ne mogu prihvatiti da je to odraz društva u Hrvatskoj.
Mišljenje na mišljenje. U ime Kluba SDP-a gospodin zastupnik Antun Pruško. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo drugi dan na dnevnom redu u ovoj sabornici je sport. Ispred ovog Prijedloga zakona koji je danas u drugom čitanju raspravljali smo o Zakonu o sportu. Ja ga doživljavam i pokušavam na njega gledati pozitivno. I razumijem zabrinutost nekih kolega koji su izražavali dvojbe glede dugova profesionalnih klubova, ali to je zbog činjenice da živimo nažalost u zemlji gdje još uvijek caruje mito, korupcija, kriminal i onda bojazan je opravdana. Međutim ja vjerujem da moraju doći vremena kad ćemo one dobre zakonske norme u praksi zaista dosljedno sprovoditi i zbog toga je ta bojazan izražena u djelu. Namjerno nisam se kod prvog zakona htio javiti za raspravu jer dolazim iz sporta koji je danas bio okvalificiran kao crni galeb ili bijela vrana ali pokušavam kad je u pitanju prethodni zakon razmišljati u pozitivnom smislu. A vjerujem da sport zaslužuje dvodnevnu raspravu u ovoj sabornici jer je sport i sportska djelatnost su vrlo važan segment svakog društva. Sport je po meni i po nama u klubu SDP-a ta plemenita ljudska djelatnost koja razvija odnose među ljudima, gradi mostove među narodima i onda kad ih ponekad političari ruše. Sve ono dobro i plemenito što sport sa sobom nosi ne mogu poništiti ni one negativnosti koje se ponekad infiltriraju u sportski pokreta, bilo na sportskim borilištima ili uz njega. Ima nažalost jedan dio onih kojima nije mjesto u sportu, onih koji su zalutali u sport, kojima nije mjesto na ili uz sportske terene, onih koji su se uvukli u sport za radi nekih svojih ciljeva koji nemaju veze sa sportom. To nisu navijači. Oni ne navijaju niti za svoju nacionalnu vrstu, niti za svoj klub, već naprotiv nanose štetu svojoj zemlji, svom klubu i svom gradu općenito nanose štetu sportu. Govoreći u ime kluba SDP-a već kod prvog čitanja ovog zakona rekli smo da će klub SDP-a podržati svaki prijedlog akta ili radnje koja će omogućiti uspostavu reda i normalnih odnosa na našim sportskim terenima, koji će omogućiti redovno, bez incidenata bilo koje vrste praćenje natjecanja bez nereda, bez različitih oblika prekršaja, nasilja, pa i kriminala koji se u svezi s time pojavljuje. Moramo biti svjesni i svoje odgovornosti od koje ne možemo biti ekskulpirani, naprosto iz razlog što smo ponekad i sami dali povoda tim nemilim događajima. Sjetimo se samo da smo ponekad, poneki od nas izljevima primitivizma dali i potporu jer je predmet napada bio onaj koji je za razliku crn ili beo. Sjetimo se samo lipnja 2003. godine kad su hrvatski, pod navodnicima "navijači" na Europskom prvenstvu u vaterpolu u krajnju u finalnoj utakmici sa ex Srbijom i Crnom Gorom prouzročili nerede koji su šokirali ne samo hrvatsku već i svjetsku javnost. Nasilje je istina tada verbalno osuđeno. Ali kod donošenja zakona u srpnju 2003. godine, a i ranije, tadašnja je oporba u mnogome pokušala relativizirati cijelu stvar pokušavajući glavne krivce locirati podalje od naših, pod navodnicima "navijača". Tada se pokušalo podilaziti navijačkim skupinama govoreći da se zakonom ograničavaju čak i slobode građana. Danas očito pušu neki drugi vjetrovi i dobro je da pušu. Nasilje valja iskorijeniti pa i sredstvima prisile. Nasilje bilo koje vrste je uvijek samo nasilje i ništa drugo. I ne može se naći opravdavanja. Danas Sanaderova Vlada mora pred Europom dokazati da je u stanju kontrolirati i kažnjavati nasilje i rasističke ispade. Zato ovaj kopernikanski obrat u pristupu, zato sada nema takvog, pod navodnicima "razumijevanja" za nemile događaje na sportskim borilištima koja nemaju veze sa sportom i zbog kojih i nekoji pravi ljubitelji sporta u širokom luku zaobilaze stadione i dvorane. I neka. U tom obratu koji za cilj ima uvođenje reda na sportskim borilištima klub SDP-a daje svoju punu potporu. Jer prvenstveno cilj uvođenje reda, a kad ne ide drukčije onda i sredstvima prisile, jer je i batina izrasla iz raja. Želim reći i to da ni postojeći zakon nije bio prepreka za efikasnije postupanje. Ali pitanje je da li je bilo političke volje za primjenu. A da neefikasnosti sudova i ne govorim. Naime, da primjena i provedba tog zakona nije bila dosljedna i nije bila dinamički ostvariva kap što se očekivalo, jer ako imamo situacija koja je dana u obrazloženju da je podnešeno oko tisuću 355 zahtjeva prema sudovima koji su postupali u odnosu na zahtjeve koji su podneseni, a riješeno je svega 749 onda uočavamo da je gotovo polovica tih predmeta zapravo nije riješena. A činjenica je da jedan od bitnih mjera koje mogu doprinijeti rješavanju problema na našim sportskim natjecanjima upravo hitno postupanje, odnosno žurno postupanje, pa čak i djelovanje prekršajnih sudova na licu mjesta koji bi mogli i trebali rješavati ove probleme. Prema tome, obrazloženja koja su dana u dijelu se mogu prihvatiti. Međutim i postojeći zakon je bio dovoljno dobar kad bi bilo onako kako je zakonu propisano i kad bismo u postupanju bili efikasniji nego što je to bio slučaj. Kod prvog čitanja ovog zakona klub SDP-a je iznio neke konkretne primjedbe na prijedlog ovog zakona o izmjenama postojećeg Zakona o sprječavanju nereda na sportskim natjecanjima od kojih je neke predlagač uvrstio u konačni prijedlog zakona koji je danas pred nama u drugom čitanju. Bitna primjedba kluba SDP-a koja je u prvom čitanju propisivala kako je to tada bilo u prvom čitanju obavezu organizatora natjecanja da vodi evidenciju prodanih ili dodijeljenih ulaznica koja je bila zapravo praktički i neprovediva usvojena je i ugrađena u konačni tekst zakona i to smatramo razložnim rješenjem koje je predlagač predložio za drugo čitanje. Neke druge prijedloge kluba SDP-a kao što je ugradnja u zakon definicije u članku 1. da se zakon primjenjuje i na sva međunarodna natjecanja koja se organiziraju na području Republike Hrvatske, znači na sva međunarodna službena i prijateljska natjecanja nije usvojena, te smo u ime kluba podnijeli amandman kojega očekujemo da Vlada razmotri i mislim da jasnije definira primjenu zakona na sva natjecanja na području Republike Hrvatske i mislim da bi bilo razložno i mudro da Vlada prihvati ovaj naš amandman. Također smo u proceduru uputili amandman na članak 39. kojim tražimo da se propišu sankcije za organizatora natjecanja koji omogući da se u gledalište unesu predmeti kao što su baklje, rakete i slični rekviziti. Jer dozvolit ćete da je nenormalno da se u gledalištu nađe više stotina baklji, uprkos redarskoj službi, ukoliko u tome nije učestvovao i sam organizator natjecanja, jer drukčije ne možemo si rastumačiti kako pored te rigorozne kontrole koju vrše i organi reda i redarska služba organizatora najedanput na neću govoriti imena stadiona osvane nekoliko, više stotina tih baklji, dimnih kutija i ne znam čega sve nema. Prema tome, za pretpostavljati je da je to unešeno unaprijed i da je zato organizator morao znati i mora biti odgovoran. Očekujemo da Vlada razmotri ovaj naš amandman i da ga ugradi u konačni prijedlog zakona. I konačno, podnijeli smo i amandman na članak 39.a kojim je propisano da se osobi koja je na sportskom natjecanju napravila izgred bila kažnjena i koja je dobila mjeru da se mora obavezno javljati u mjestu prebivališta najkasnije dva sata prije održavanja sportskog natjecanja, odnosno dva sata nakon završetka sportskog natjecanja ili ako je promijenila prebivalište, dakako da se onda opet mora javljati u tom novom mjestu prebivališta. Za taj prekršaj ako se takova osoba ne javi, propisana je kazna od 2 do 10 tisuća kuna i moguća kazna od 10 do 30 dana zatvora. Smatramo da je to ipak previše i da bi ovu mjeru valjalo uravnotežiti jer će često puta biti čitav niz opravdavajućih razloga kada se takova osoba neće moći javiti, a stvarno nije bila niti je željela otići na utakmicu. Po nama zapriječena kazna zatvora mogla bi biti primijenjena samo na osobu koja se na poziv policije ne javi te smo u tom smislu uputili amandman kojega također očekujemo da predlagač zakona razmotri i prihvati. Klub SDP-a završno očekuje prihvaćanje naših amandmana, a i amandmana nekih drugih klubova i zastupnika i daje potporu svim aktima i aktivnostima kojima je za cilj uvođenje reda na našim sportskim borilištima. Hvala lijepa.
Hvala. Na redu je klub HDZ-a i gospodin zastupnik Marijan Mlinarić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Eto i kao dugogodišnjem bivšem sportašu i voditelju kluba, a i kao bivšem ministru unutarnjih poslova drago mi je da eto već dva dana raspravljamo o sportu i to u jednom vrlo pozitivnom ozračju, posebice u ovom sada izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima gdje su svi klubovi do sada dali podršku ovom zakonu. Naime tim zakonom predlaže, izmjene i dopune ovog zakona pridonijeti učinkovitijem suzbijanju protupravnog ponašanja i nereda na športskim natjecanjima. Kao što reče kolega zastupnik ispred mene, i dosadašnji zakon predviđao je određene kazne za ovakvo ponašanje koje je agresivno i da je već i po tom zakonu prijavljeno oko tisuću … prekršajno prijavljenih osoba te preventivno zadržanih osoba 2 tisuće 225, no na žalost usprkos velikoj mobilizaciji interventne policije kod svih tzv. rizičnih športskih događaja imali smo na žalost i uz taj zakon ogromne štete, povrijeđene policajce i uz veselje i radost koji su naši športaši svima nama donosili, osvajanjem ogromih broja medalja na međunarodnim natjecanjima koji su, koji nisu proporcijalne veličine našeg naroda niti bilo kojem drugom uspjehu naših ljudi u obitelj europskih i svjetskih naroda, ništa manja nam nije bila i sramota izgredom naših navijača na Malti, Krajnju, Mađarskoj i stoga smatram opravdanim da se je prišlo izmjenama i dopunama ovog zakona, jer izrečene novčane kazne u dosadašnjim prekršiteljima bile su uvijek prema donjem minimumu i oni koji su kažnjeni. Broj izrečenih zaštitnih mjera je također minimalan svega 36, a posebni problem je bilo provedbe zaštitne mjere zabrane prisustvovanja športskih natjecanjima s obzirom da važeći zakon nije obvezivao osobu kojoj je izrečena zaštitna mjera na javljanje policiji uoči ili za vrijeme športskog natjecanja. Upravo se zbog toga se moralo ići na izmjene i dopune ovog zakona kako bi se konačno zaveo red i mir na športskim natjecanjima. Izmjenama i dopunama ovog zakona išlo se na bi se reklo više načina pokušat zavest taj red. To je prvo povećanje kazni, bolja i učinkovitija provedba zaštitnih mjera, zatim bolje opremanje športskih objekata, povećana obveza i obveze i odgovornosti organizatora, povećane ovlasti policije i konačno ustrojavanje zbirke podataka prekršitelja. Tako je povećanjem kazni od 500 na tisuću kuna minimalne, znači donjeg minimuma. Zatim za teže oblike su predložene i zatvorske kazne, znači od 5 tisuća kuna, 10 do 60 dana zatvora. Zatim što je najvažnije zaštitne mjere učinkovitijeg praćenja zaštitnih mjera. Naime znamo da u principu svim onima i onih 36-orice kojima su izrečene zaštitne … [[Ne razumije se.]] mjere nisu se javljali, nisu se javljali policiji i najčešće su i bili prisutni utakmicama, nije se moglo sustavno pratiti gdje se oni nalaze, a sada je sve predviđeno ovim zakonom i da se moraju javiti i što je najvažnije ovaj zakon ne propisuje samo obvezu pojedinca i organizatora nego i odmah propisuje kazne ukoliko se obveza ne izvrši. Isto tako znači pojedinci, prekršitelji koji će imati i veće kazne za neispunjavanje obveza, isto tako i športski objekti moraju biti opremljeni video nadzorom s mogućnošću ispisa i pohranjivanja snimljenog zapisa o ponašanju navijača na ulazima, izlazima i čitavom prostoru športskog objekta koji je namijenjen gledateljima. Organizator, vlasnik ili korisnik športskog objekta snimljeni video zapis obvezan je dostaviti policiji na njen zahtjev radi korištenja u prekršajnom i kaznenom postupku. Ako športski objekt nije opremljen video nadzorom ili zapis odbije dostaviti policiji za organizatora, vlasnika ili korisnika športskog objekta predlaže se novčana kazna od 5 tisuća do 100 tisuća kuna, a za odgovornu osobu od tisuću do 10 tisuća kuna. Mislim da je ovo jedna vrlo važna novina jer kao što su već rekli neki prethodni u raspravi bez evidentiranja prijestupnika, bez jasnog evidentiranja prijestupnika policija je nemoćna jer u velikoj masi može se i uhvatiti nekoliko prijestupnika, ali možda čak oni glavni vinovnici koji su izrazito agresivnog ponašanja i kojima nije cilj doći na natjecanje uživanje u športu, navijanje za svoj klub nego pražnjenje svoje agresije. Destrukcija i prema materijalnim sredstvima, ima i prema navijačima protivničkog kluba i prema bilo kome. Znači, oni se moraju evidentirati i moramo identificirati te osobe. Isto tako povećaju se i obveze i odgovornosti organizatora. Predlaže se obveza postupanja organizatora po zahtjevu policije glede poduzimanja mjera sigurnosti i povećanja broja redara. Znamo i to da smo bili vječno u problemima sa organizatorima. Mi smo prema našoj procjeni policije predložili određeni broj redara koji smo smatrali da je potrebno da budu oko borilišta, oko stadiona, međutim štednjom bi organizatori uvijek se ispričavali da to nije potrebno i uglavnom se sve svodilo na djelovanje policije i povećanjem broja policajaca oko takvih stadiona. Ako se ne poveća broj redara i ne poduzme mjere sigurnosti po zahtjevu policije, odnosno ako ne otklone nedostatke za organizatora se predlaže novčana kazna od 5 tisuća do 50 tisuća kuna, a za odgovornu osobu od tisuću do 10 tisuća kuna. Predlaže se da će organizator športskog natjecanja ili uvodni distributer odbiti prodati i dodijeliti ulaznice osobi kojoj je izrečena zaštitna mjera ili mjera opreza zabrane prisustvovanja određenom športskom natjecanju. I to je značajna novina jer postojat će popisi tih ljudi koji su glavni vinovnici nereda i u svakom slučaju nije dobro da se takvom prodaje ulaznica. Isto tako postoji kazna za tako. Povećane su ovlasti policije. Predlaže se ovlast policije da zabrani održavanje športskog natjecanja ako organizator nije poduzeo potrebne mjere a uslijed toga prijeti opasnost za sigurnost natjecatelja i gledatelja. Dakako i zbirka podataka video zapisa i zbirka podataka ovih agresivnih ljudi koji se ponavljano, a to je najčešće ponavljanju, pojavljuju na športskim natjecanjima, izazivaju nerede će se morati uspostaviti i vjerujem kad se usvoji taj Zakon da će moći doći i do izmjene takvih podataka ne samo u našoj zemlji između pojedinih gradova gdje su obično velika natjecanja nego izmjena takvih podataka između susjednih zemalja i zemalja gdje naši navijači idu i iz kojih zemalja navijači dolaze u našu zemlju. Zatim prihvaćanjem predloženih izmjena i dopuna značajno bi se omogućilo poduzimanje mjera za sprječavanje nereda i na našim sportskim natjecanjem. Usvajanjem ovog Zakona športska natjecanja će biti stvarno okupljati iskrene ljubitelje športa. Konačno je potrebno da se maknu, da se maknu ograde oko naših nogometnih stadiona i da ljudi, ljubitelji športa i njihove cijele obitelji bez straha da će kao mirni gledatelji uživati u određenom športu biti povrijeđeni ili maltretirani od grupe nasilnika. Bilo na samom športskom natjecanju, bilo kod dolaska na natjecanje, bilo kod odlaska jer smo svjedoci da su se izgredi navijača dešavali i po 10-ke kilometara daleko od samog športskog terena, ili kod dolaska ili kod odlaska. Ovim mjerama, prihvaćanjem ovog Zakona smatramo da će te grupe nasilnika biti evidentirane i da će se konačno uvesti red i mir na našim športskim borilištima. I stoga će klub zastupnika HDZ podržati ovaj Zakon. Hvala lijepo.
Hvala. U ime Kluba HNS-a, gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Klub Hrvatske narodne stranke glasat će za ovaj Prijedlog zakona i nećemo napisati nijedan amandman na njegov Prijedlog, ali za sve ono što će se nakon njegovog usvajanja dešavati na sportskim stadionima odgovornima ćemo smatrati Ministarstvo unutarnjih poslova i Ministarstvo športa. Obrazložit ću to sljedećim. I u prvom čitanju imali smo situaciju da smo raspravljali istovremeno ili isti dan i Prijedlog zakona o športu i ovaj Zakon koji treba spriječiti nered u športu na stadionima. U međuvremenu, a i danas se iz vladajućih klupa često nam zamjeralo pa i jučer da politikantski kritiziramo, a ne dajemo nikakve prijedloge pa ću podsjetiti da jedan od prijedloga iz prvog čitanja predlagatelj naš jest prihvatio, ugradio u Konačni prijedlog zakona, a neke ne. A da smo tada u prvom čitanju upozoravali da i u Zakonu o športu predlagatelj mora uvesti odgovornost i obaveze športskih saveza ne samo kad je sve u redu nego i onda kada dođe do ovakvih situacija zbog kojih i moramo donašati ovaj Zakon. I u obrazloženju ovog Zakona pozivaju se na iskustva nekih država pa i Engleske, odnosno Velike Britanije, međutim ne do kraja. Jer u tim državama na koje se pozivamo osim represije spram pojedinca, izazivača nereda, tamo se športski savezi također dobili zakonsku obavezu da klubove koji ne poštuje zakone izbacuju iz takmičarskih sustava i zbog toga danas u Engleskoj nemate ograde na nogometnim igralištima jer se tamo ne prijeti samo … [[Govornik se ne razumije.]] incidenta nego i klubu koji omogući unos baklje na stadion jer me nitko neće uvjeriti da te baklje netko može prošvercati mimo tisuću redara i 2 tisuće policajaca, nitko me ne može uvjeriti da netko može srušiti ogradu na stadionu, a da treba pola sata policiji i vatrogascima da priđu uopće tom dijelu borilišta i predlagali smo da postoji odgovornost saveza u sklopu kojega traje takmičenje da takve klubove eliminira iz daljnjeg sustava. To nije prihvaćeno i sada policija, odnosno Ministarstvo unutarnjih poslova nudi rješenje pooštravanje kazni za … [[Govornik se ne razumije.]] nereda. Citiram: "Organizatori športskih natjecanja još uvijek ne poduzimaju dovoljne mjere radi sprečavanja i suzbijanja nereda i nasilja na športskim natjecanjima niti pravovremeno i aktivno sudjeluju u postupcima pripreme organizacije i održavanja športskih natjecanja.", strana 10 obrazloženja Zakona. Citirao sam tekst predlagatelja. Iza toga predlagatelj navodi i sljedeće podatke. Prekršajnim sudovima policija je podnijela tisuću 355 zahtjeva za pokretanje prekršajnog postupka od kojih su sudovi riješili 749 i sada u nastavku daje pregled sljedećeg. Nakon provedenih postupaka prekršajni sudovi su izrekli 622 novčane kazne u prosječnom iznosu 981 kuna, 10 kazni zatvora u prosječnom trajanju 8 dana, 36 zaštitnih mjera zabrane prisustvovanju športskim natjecanjima u trajanju od jedne godine, 64 opomene, 24 uvjetne osude i 22 odgojne mjere. Ja sada podsjećam na postojeći članak 28. zakona koji dobiva novi stavak broj 3. koji je do sada policiji dao ovlast da prekine športsko takmičenje ukoliko je došlo do nereda, a nisu poduzete sve odgovarajuće mjere da ga prekine ako je do toga došlo, da zabrani održavanje športskog takmičenja ako organizator nije poduzeo zakon predviđene mjere, a sada sa dopunom stavka 3. još rigoroznije ne da može nego da će zabraniti športski događaj ako organizator nije poduzeo zakonom predviđene mjere. Ja sam za to da policija ima obavezu da zabrani nogometnu utakmicu ako ocijeni može doći do nereda. Međutim, koliko puta do sada je policija u Hrvatskoj koristila svoje pravo iz članka 28., koliko je sportskih takmičenja, priredbi prekinuto i zabranjeno jer organizatori nisu poštivali zakon? Tog podatka u obrazloženju nema. Koje su kazne organizatorima koji ne sudjeluju s policijom i odbijaju blagovremenu suradnju i dođe do nereda. Pazite, dođe do nereda predviđene u ovom Zakonu. 5 tisuća kuna do 100 tisuća. Vi znate da naši sudovi uvijek izriču minimalne kazne, a to je ovaj podatak kazne pojedinaca dokazuje, nešto malo više. I zar zaista vjerujete da ćemo sa kaznom 5 tisuća organizatoru napraviti reda, a da istovremeno njegov sportski savez neće izreći kaznu oduzimanja bodova, zabranu takmičenja, zabranu igranja bliže 100 kilometara kao što to recimo rade europski sportski savezi? Zar zaista mislite da sa prijetnjom kazne 5 tisuća kuna ćemo sportske klubove prisiliti da poštuju ovaj Zakon da sudjeluju sa policijom da ne sprečavaju unos baklji, bengalki, petardi, kamenja, kamenica, bejzbol palica i toljaga u zabranjeni prostor? Sportske saveze nismo na to željeli obavezati, nismo ih obavezali. Oni s tim nemaju ništa. Čak mi netko reče kad sam prozvao saveze da savezi s tim nemaju veze da udruženja prvoligaša organiziraju takmičenja. Pa nemojte molim vas. Pa nije udruženje prvoligaša član UEFA-e i FIFA-e nego nogometni savez. Ta pozitivna iskustva UEFA-a, FIFA-e, Engleza, Francuza, Talijana u tom dijelu nitko neće preuzeti kad je u pitanju represija prema organizatoru i savezu, ali i preuzimamo onda kada je represija prema pojedincu u ovom slučaju onome tko je nešto izazvao i napravio. Članak 37., 38. govori dakle o sankcijama prema organizatorima. Tu se bitnije ništa ne mijenja. Tu se ne usudimo ići sa oštrijim mjerama posebice ne u onom Zakonu o športu. Nema ni podataka koliko je klubova kažnjeno do sad po članku 37. i 38. Koliko je kazni i kakvih kazni sudstvo izreklo prema organizatorima sportskih takmičenja koji su propustivši primjenu odredaba ovog Zakona dozvolili da dođe do nereda u kojima su i stradali pojedinci i sami izazivači, policajci i stradala društvena imovina? Je li izrečena i jedna kazna organizatoru do sad? Koliko i kakvih kazni? Upravo u nedostatku tih podataka i činjenica da nitko ne želi ozbiljno razgovarati o toj činjenici da samo idemo sa represijom spram pojedinca, ali ne i onima o kojem sam prije rekao da zlorabe takav odnos prema tome, da su športski klubovi u rukama pojedinaca iako su udruge građana i sutra kao športska dionička društva ostvarivat će profit, dobit preprodajom igrača, a na teret poreznih obveznika angažirat ćemo stotine i stotine policajaca, ćemo imati situaciju da 10 policijskih vozila mora pratiti dva, tri autobusa između dva, tri grada u Hrvatskoj, da ćemo policajce dizati 24 sata prije toga da pregledaju stadion, parkove i šumarke oko toga stadiona, da ih prate doma, da sudjeluju u sprečavanju nereda, da budu ozlijeđeni na radnom mjestu, ne daj Bože da nastaju invalidi, ali organizatore dirati nećemo. Savezi će dalje redovito naplaćivati članarine, dobivati novac iz državnog proračuna i dalje će poput nojeva gurati glavu u pijesak i reći da to nije njihov problem, a vjerujte mi, pitajte ih čega se najviše boje. Oduzimanjem bodova i izbacivanjem iz ligaških takmičenja. Jedna Italija je smogla snage da iz … [[Govornik se ne razumije.]] lige izbaci kluba koji je bio sinonim uspjeh u Europi. Englezi su pobacali dva, tri kluba u roku keks iz prve premijer lige i skinuli sve ograde sa svojih stadiona. Ta iskustva nam ništa ne znači. To su dakle moji argumenti gospodine državni tajniče zbog čega smatram da ovom primjenom, ja se s vama slažem da u ovom zakonu vi niste mogli ići šire od onoga što je Zakon o športu nažalost propustio učiniti ali zbog toga posebice zbog novog stavka 3. članka 28. podsjećam vas. Nakon ovog usvajanja policija će imati ovlast da prije početka sportskog takmičenja ako ocijeni da nisu poduzete sve zakonom predviđene mjere zabrani održavanje sportske priredbe, po ocjeni policije. Svaki puta kada dođe do nereda a policija nije unaprijed zabranila takav tu, znači da je imala krivu ocjenu po članku 28. i zbog toga ću vas smatrati odgovornim i krivim što je do nereda došlo. Hvala lijepa.
Hvala. U 17,32 isteklo je vrijeme za pojedinačnu raspravu po ovoj točci dnevnog reda. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Hvala lijepa. Kolega Lesar, vi nažalost niste u pravu kada tvrdite da će policija imati mogućnost … [[Govornik se ne razumije.]] zabranjivanja sportskog natjecanja prije samoga održavanja natjecanja ukoliko prijeti opasnost od izbijanja nereda jer ove izmjene članka 28. kažu ukoliko nisu poduzete mjere samo iz članka 5. ovoga zakona trebalo bi uključiti, vi biste bili potpuno u pravu i to amandmanski treba riješiti i članak 6. Jer, što kaže članak 6.? "Organizator športskog natjecanja dužan je na zahtjev nadležnog policijskog tijela povećati broj redara kada to tijelo procijeni. A šta ako ne poveća? Policija bi tada kad se organizator ne ponaša u skladu sa zahtjevima policije i jer naprosto neće osigurati broj redara tad bi mu morala imati mogućnost zabraniti natjecanje. I ovo ćemo amandmanom, ja ću uputiti amandman, možete mi se pridružiti ako hoćete. To moramo amandmanom riješiti i članka 6. stavka 5. Tada dobijemo punu zaštitu.
Klub zastupnika Nacionalnih manjina poštovani zastupnik Nikola Mak. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče! Imam i osobnih razloga danas govoriti u ovom Visokom domu o tako važnom pitanju kao što su neredi na sportskim borilištima i kao što su uopće neredi vezani za jednu tako plemenitu stvar kao što je sport. Ja sam iz nekog vremena kada se protivnik pozdravljao na ulasku u sportsko borilište, bilo pljeskom bilo nekakvim prijateljskim uzvicima itd. danas smo svjedoci kad se pojavi protivnička momčad na tom domaćem terenu onda se zviždi, onda se ističu nekakve provokativne poruke, bilo usmene, bili u vidu transparenata itd. što je samo dokaz da je sport izgubio na taj način djelovanjem takvih pojedinaca i takvih grupa svoju fernesu, svoju plemenitost, sve ono zbog čega sport postoji. Jer, ako zviždimo tom protivniku na izlasku na teren pa zbog čega smo onda uopće došli, pa naši ljubimci onda nemaju s kim da pokažu koliko vrijede. Dakle, ta osnovna logika nedostaje kod svega toga. I sada jedna divna misao našega Line Červara "Sport je mjesto prijateljstva.". Davno nestalo i upravo zato meni je nepojmljivo odnosno meni je strano, pojmljivo mi je ali mi je strano da mi danas moramo govoriti o izmjenama i dopunama jednoga zakona koji je već donesen i kojega sada popravljamo očigledno, i to je dobro, o sprječavanju nereda na sportskim borilištima. Meni kao čovjeku od pedesetih, šezdesetih godina kad sam ja bio aktivan u športu je to jednostavno neprihvatljivo. Međutim, nužno je i dobro je da to danas imamo na dnevnom redu jer ćemo to najvjerojatnije u petak i usvojiti i na taj način dati u ruke onima kojima to treba sredstvo da se takve stvari sprječavaju. Klub nacionalnih manjina ima još jedan poseban povod za ovu raspravu a to su rasističke izjave, poruke, izrazi koji odjekuju našim sportskim borilištima. Rasistički na nacionalnoj osnovi, o pederima neću da govorim jer to je onda jedna druga strana, govorim o onome što mene zanima kao pripadnika nacionalne manjine kad se bilo koja nacionalna manjina upotrebljava u jednom pežorativnom smislu, u smislu da se nekoga ponizi, da se nekoga obezvrijedi i da na taj način već samim tim tu osnovnu smisao sporta poništimo. Normalno da pritom mislim na one koje ja zastupam u ovom Saboru a to su Romi jer smo svi svjedoci kad se nekoga želi uvrijediti i omalovažiti da se viče Cigan i Cigani, od sudaca pa do protivničkih igrača do delegata, do protivničke uprave itd. Do ne znam, sutra se to može na bilo koju od dvadeset dvije nacionalne manjine primijeniti da se u pežorativnom smislu to upotrebljava što smatramo u Klubu nacionalnih manjina apsolutno neprihvatljivim i da se svim sredstvima treba između ostaloga i protiv takovih stvari boriti pa između ostaloga i ovim zakonom. Nama je žao što nije ušao u ovaj tekst zakonskog prijedloga naše razmišljanje da se sportska priredba ima prekinuti onoga trenutka kada prvi rasistički uzvik odjekne ili parola, ili plakat, ili ne znam što drugo, kad osvane na sportskom borilištu u sportskom gledalištu. Mi smo to jako energično tražili ali smo to u raspravama isticali i sugerirali smo predlagaču da se to napravi. Odgovoreno nam je tada da u tom slučaju kad je atmosfera manje više naoštrena, vatrena itd. da bi prekid sportskog takmičenja mogao izazvati još veće nevolje. Mi smatramo da veće nevolje od toga da se nekoga na rasističkoj, pazite to se radi i o crnoj boji i o žutoj boji itd., imali smo te slučajeve kod nogometaša i kod košarkaša. Prema tome, ne radi se samo o dvadeset i dvije nacionalne manjine koje mogu biti predmet nego je tu i boja kože. Prema tome, i to je taj izraz rasističkog jednoga gledanja i nama je žao što to nije ušlo izrijekom u ovaj zakon. Mi se nadamo da ako se ne popravi stanje da će u jednom narednom sazivu Sabora i ta odredba biti ugrađena jer je to nedostojno, to je nedostojno hrvatskog načina življenja. Kad kažem hrvatskog onda smo mi svi politički Hrvati i prema tome bez obzira koje smo nacionalne pripadnosti i živimo u ovoj zemlji i čiji smo mi državljani. Prema tome to, onaj članak 10. izmjena i dopuna u odnosu na članak 28., stavak 3. koji rješava pitanje ocjene da li će se održati priredba? To nije to. To je ocjena da li će se priredba uopće održati. Ali ove odredbe, ovakve odredbe u ovom Prijedlogu zakona nema, a mi smatramo da je svakako trebala biti jer to je u odnosu na ono što je ovdje rečeno i oduzimanje bodova i izbacivanja u niži rang takmičenja i tako dalje. Sve je to jedna kombinacija koja može djelovati na to da dobijemo jednu kulturu koja nije samo športska nego koja zadire jednim velikim dijelom i u opću kulturu. A mi se ponosimo našim srednjoeuropskim obilježjima, manirima. Mi kažemo: «Mi jesmo Europa» i jesmo Europa. I ovdje je netko rekao: «I na drugim, i u drugim zemljama se događaju huliganstva i tako dalje» ali mi ne trebamo se povesti za onima gdje se to događa nego trebamo gledati što mi radimo u svom dvorištu i u svojoj zemlji. Dakle smatramo da nema opravdanja zašto ta odredba nije ušla jer to je već samo po sebi ona krajnja stvar koju trebamo spriječiti bez obzira što će netko reći pa ako prekinemo utakmicu bit će još gorih stvari. Postoje snage, postoje organi, tijela koja treba to da riješe ako se do toga dođe. Hoću još reći nešto o odgoju i odgovornosti uprava športskih udruga. Te uprave i ti dužnosnici nisu samo za paradu. Nisu samo za stjecanje poena bilo osobnih, političkih, gospodarskih ili ne znam kakvih nego oni moraju imati i tu komponentu odgovornosti i za navijače. Kao što se brinu o hranarinama, o sistemu takmičenja, o putovanjima, o ovome i onome tako oni moraju biti odgovorni i za ponašanje navijača jer navijači odnosno publika je sastavni dio športskoga takmičenja. Prema tome ta komponenta je zanemarena. Ja sam svjestan da se ona ne može zakonom ne znam kako precizno regulirati ali u svakom slučaju oni su odgovorni da rade sa navijačima i to ne prigodno jedanput ili dvaput godišnje nego da sa navijačkim skupinama imaju određene postupke, metode. Da ukažu tim ljudima ako ih već kuća nije odgojila, ako ih škola nije odgojila ali da športsko borilište ne može biti mjesto njihovoga huliganstva. Isto tako i ovdje je rečeno za ovom govornicom i bit će to sigurno i ponovljeno u pojedinačnim raspravama da je huliganstvo, prijestupništvo postalo osnovni cilj i motiv jedne grupe ljudi pretežito mladih i to ne jako mladih nego ovih koji to znaju organizirati pa da dođemo do te situacije da se goruće baklju ubacuju u atumobil sa živim ljudima. I što bi bilo da su u Dugopolju ta 4 čovjeka u tom uvjetno rečeno Dinamovom autu izgorila? To treba isto tako spriječiti i treba voditi računa i sad nažalost nalazimo se u situaciji sa pravosuđem kakvo je da koliko ja znam taj proces još i danas traje i da nije okončan i da tu je bilo i nekakvih pojavljivanja u sudnici u pidžami i tako dalje što je još jedan dodatni elemenat obezvrjeđivanja cijelog sistema. Ne samo taj pojedinačni slučaj. Prema tome tu treba također ići i na odgojni momenat i na sankcije. Posebno podržavamo ovaj slijed engleskih propisa. Negdje sam pročitao u tim mišljenjima Odbora da trebamo slijediti taj engleski … [[Govornik se ne razumije.]] Imamo ga. On je u Prijedlogu zakona unutri gdje se govori o tim svim mjerama koje je gospođa Tacher uvela na otok, na otocima i koja je, i koja su dovela do toga da nema ograda više u Engleskoj. Dakle uđi u igralište ako hoćeš, ali se zna šta te čeka onda. Da nećeš više gledati tu utakmicu uživo. Da nećeš imati pristupa stadionu. Da ćeš se morati javiti policiji. I tako dalje i tako bliže. Pratit ćemo svi skupa kako će se taj engleski primjer koji je u Prijedlogu izmjena i dopuna ovoga Zakona primijeniti u našoj praksi. I na kraju normalno da podržavamo ovaj zakon jer je on i u interesu pripadnika nacionalnih manjina. Kao što se oni bave kulturom, umjetnošću i tako dalje tako se velik dio naših pripadnika bavi športom bilo pod imenom nacionalnih klubova i nacionalno manjinskih klubova, bilo u nekakvim drugim mješovitim ili drugim sredinama. I prema tome podržavamo to i želimo pun uspjeh ovomu Zakonu. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HSP-a poštovani zastupnik Miroslav Rožić. Nema ga. Klub gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Ante Markov, Klub zastupnika HSS-a. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Naravno da Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju nereda na športskim natjecanjima treba podržati, treba dati svaku šansu svim onim inicijativama koji idu k tome da se spriječe neredi na športskim natjecanjima. Državni tajnik je u svom uvodnom govoru govoreći o okolnostima u kojima se donose izmjene i dopune ovoga Zakona kazao jednu vrlo simptomatičnu rečenicu ili opisao okolnost poručujući hrvatskim navijačima da će moći nesmetano ići u Njemačku na svjetsko prvenstvo, da neće biti nikakvih ograničenja. Da neće biti nikakvih odvajanja dobrih i loših navijača ali je vrlo jasno napomenuo nakon toga da svi oni koji se ogriješe o njemačke zakone da će biti vrlo rigorozno kažnjeni. Drugim riječima da neće gledati svjetsko prvenstvo. Da će biti kažnjeni novčano i da će u konačnici biti deportirani. Uvjeravam vas da neće biti, ja sam uvjeren da neće biti neprilika nikakvih sa hrvatskim navijačima koji će ići u Njemačku. Neće ići ne samo zbog ove jasne poruke koja je dobrodošla hrvatskim navijačima koju je, koju je državni tajnik uputio nego i zbog percepcije što se ide u Njemačku. I svi oni navijači koji bi uobičajeno da se dolazi u Zagreb, Split ili Zadar imali svoj način folklornog posjećivanja i stvaranja jednog drukčijeg ugođaja u Njemačkoj ću se ipak ponašati drukčije. A mislim da, iako naravno ne znam detalje njemačkog Zakona o športskim natjecanjima i na koji način se u pravnoj normi tamo sankcionira nešportsko ponašanje. Vjerujem da nema neke bitne značajnije, ajmo reći drastičnije razlike od ovoga zakona kojega ćemo vjerujem donijeti svi skupa u petak. Prema tome u čemu je onda problem? Ali isto tako na drugoj strani ja se ne mogu složiti sa nekim demagoškim mistificiranim pogledima nekih kolega koji su iznosili čitave povijesne protuteze o tome se događa na nogometnim borilištima, ili športskim borilištima. Ne može šport biti nikakav nadomjestak za društvene devijacije. Ne može šport biti taj koji će sve te društvene devijacije na neki način autanizirati. Ne može ih on umanjiti. Naime, on je ogledalo onog stanja kojega realno imamo u društvu ili približno realno. Prema tome, stanje na športskim borilištima se ne može gledati niti se može riješiti odvojeno od bilo kojeg drugog problema u ovom društvu. I ne treba biti prekritičan pa se često može steći dojam da se kroz bitku za sprječavanje nereda na neki način narušava pozicija nekog športa. Jer da je u Hrvatskoj sve tako dobro kao što šport i športski rezultati onda bismo zasigurno bili u daleko nepovoljnijem i društvenom ali i gospodarskom položaju. Prema tome, mi u klubu HSS-a držimo da treba realno sagledavati stanje i da treba tražiti načine kako postići jedan optimalan mogući učinak koji zakon treba dati. Naime, predlagatelj je dajući ocjenu onih prijedloga koje nije mogao uvrstiti u konačni prijedlog zakona očitovao se i o dva prijedloga koje sam iznio u prvom čitanju vezano za klub HSS-a pa je kazao, vezano za naše primjedbe da je nužno veću odgovornost staviti pred organizatore koji su apsolutno prvi i najnadležniji, najodgovorniji i trebaju biti nositelji sve odgovornosti na športskim natjecanjima, a upravo ti organizatori su ustvari povlašteni. Nažalost oni su povlašteni. Nažalost oni nisu jednako ozbiljno sankcionirani kao fizički prekršitelji. Oni su u povoljnijoj poziciji, a de facto oni su generatori i oni su ustvari razlozi zbog kojih na sportskim natjecanjima može doći do nereda. Oni na kraj vuku i najveću ekonomsku korist od toga svega skupa. A isto tako je odbijeni prijedlog kluba HSS-a u vezi članka 10., u vezi sa onim istim člankom u kome se po nama policija stvar stavlja u jedan vrlo neugodan položaj. Prihvatljiv možda ovako načelno gledajući, ali članak 10. u članku 28. iza stavka 2. dodaje se stavak 3. koji glasi: "Ukoliko policija ocjeni da organizator športskog natjecanja nije poduzeo mjere iz članka 5. ovog zakona uslijed čega prijeti opasnost za sigurnost gledatelja i natjecatelja zabranit će se održavanje športskog natjecanja.". Ja sam u prvom čitanju kazao da je to za nas prihvatljivo, ali se bojim kako će provedba tog članka biti. Da li će se sve na kraju prebaciti na odgovornost policije? Da li će na kraju svaka ona manifestacija koja završi neuspjehom u smislu organiziranosti koja završi na način koji je suprotan ovom zakonu, koji je suprotan športskom karakteru, da li će svaka takva nepravilnost na kraju završiti da u "Dnevniku" kažete policija nije izvršila svoju zadaću. Na utakmici Hajduka i Dinama ponovo su se dogodili neredi, dogodilo se to i to. Nitko neće spomenuti ni organizatora Hajduka ako nije organizatora Dinama. Nego će svi spomenuti gospodine državni tajniče ponovno je policija učinila previd. A mislim da naprosto policija ne može djelovati, makar ne preventivno, a ovaj članak je vrlo opasan. Jer on svu teret stavlja upravo na policiju, policijske službenike, a naprosto mislim da to nije u redu. Ne samo, ne želim sada kazati da oni nisu dio sustava odgovornosti. Jesu. Ali organizatori moraju ipak učiniti više i moraju biti žešće podvrgnuti sankcijama nego što su to u okviru ovog konačnog prijedloga zakona. Znači mi se samo bojimo da je previše odgovornosti prebačeno na policiju, a da ona naprosto neće imati elemente preventivnog djelovanja, a na njega se naslanjamo. Da li je to preventivno djelovanje prije početka ili u tijeku, a u tijeku ne može, u tijeku ne može po ovom prijedlogu zakona. Može samo prije. A kakvi sve instrumenti ukupne koordinacije trebaju policijskim službenicima da donesu odluku prije početka jednog derbija, jednog prvenstva o kome ovisi nogometno prvenstvo Hrvatske da kažu nema uvjeta? Da li je to sto bengalki, da li je to 300 puta izrečenog govora javne mržnje, manifestacije javne mržnje, bilo rasne, bilo koje druge, što je to? Prema tome ovdje kad smo stavili pred policiju nešto što se bojim da pomalo nije ni korektno, pomalo nije ni korektno. Znate, sve se skupi u jedan talog, to ne valja. Daj policiji neka ona se nosi s time. I to je postalo ovako pomalo u društvu simpatično. Stavi tamo pa će oni to se već nositi s time. Mislim da to nije dobro. nije športsko borilište, nije športska arena koncentrat gdje se treba loše pretvoriti u dobro. Nema, tamo što dođe takvo će i izaći odatle. Nije to nikakvo odgajalište gdje će nešto ljepše izaći. Prema tome sustav kojega ima djelomice u ovom zakonu treba stvoriti jedan bolji okvir. Taj jedan bolji okvir prije svega ovisi o onoj činjenici organizatora. Znate što je najveći cilj gdje je najveća geneza problema na svakom stadionu, na svakom borilištu i što je ono što generira problem? Nužnost postizanja rezultata pod svaku cijenu domaćina ili onoga koji mora pobijediti. On je podredio sve, od huligana, od onih koji trebaju raditi nerede, od onog koji treba izazivati, od sudaca koji trebaju biti malo plaćeni da budu nakloni. Sve to radi onaj tko ima interes, a nema interes građanin da dođe i da ga netko bubne u glavu bocom. Ali interes ima organizator koji po svaku cijenu treba pobijediti, ako ne može pobijediti makar da se utakmica prekine, makar da se napravi bilo šta samo da se ne izgubi. Znači športska komponenta je naprosto nestala kao način komuniciranja. Prema tome moramo je vratiti. Kako je možemo vratiti? Moramo je vratiti, to je kao sporazum između radnika, poslodavaca i sindikata, mora postojati i ovdje određen odnos onih koji se nalaze u tom trokutu, a to je definitivno organizator kao nositelj. Športski savezi koji su nadležni upravo za to, koji beru interes i koji su koordinatori svih aktivnosti. Klubovi, igrači, naravno i policija i sve službe koje djeluju u funkciji preventive. Prema tome mi jesmo za to da se ovaj zakon donese. Mislim da bi bilo dobro da se amandmanima ili Vlade ili kolega i kolegica u ovom Parlamentu popravi, da se ovaj članak 10. ipak redefinira, da se točnije posloži i da se izbjegne u budućnosti moguća zabuna kod njegovog tumačenja, jer vas uvjeravam kod svakog prvog nemira, nereda, prekida ako se preventivno ne dogodi na samom početku, odgovornost će na žalost biti prenijeta policiji, a to napravo nije dobro. Prema tome klub HSS-a će podržati konačni prijedlog zakona. Mislimo da je dobro da Vlada još jedan puta razmotri amandmanom da se uredi ovaj članak 10. i da se naprosto jednim koncenzusom pošalje jedna značajna poruka i športskoj i ukupnoj javnosti u smislu temeljnog cilja, a to nipošto ne smije biti rezultat po svaku cijenu. Hvala lijepo.
Završena je rasprava po klubovima. Pojedinačna rasprava, poštovana zastupnica Biserka Perman. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ja ću u svojoj raspravi biti vrlo kratka. Apsolutno podržavam svaku namjeru da se spriječe neredi na sportskim natjecanjima. Ove izmjene i dopune su proizvod iskustva primjene njegovog donošenja 2003. pa do danas. Međutim želim istaknuti jedan pozitivan primjer vezan uz primjenu ovog zakona. Naime na nogometnom stadionu na "Kantridi" u rijeci su ograde koje dijele tribine od sportskog borilišta uklonjene bez posljedica po navijače, igrače ili bilo kojeg drugog sudionika sportskog natjecanja. Ipak to nije samo rezultat primjene ovog zakona nego i aktivne uloge klubova u komunikaciji s navijačkim skupinama koje će poticati da upravo one postanu korektiv ponašanja na stadionima, a time i onaj dopunski redar ili policajac i na taj način sportsku priredbu učiniti privlačnim ciljem za dnevni izlazak cijele obitelji. Osobno sam se uvjerila da huligani koji dođu na utakmice u skupinama ne s namjerom da uživaju u natjecanju nego da izazovu nered, tuču, da unište tuđu imovinu i sl. nisu ni malo različiti od ostalih građana dok su izvan skupine. Tek kao skupina postanu destruktivci koji se međusobno natječu tko će udariti više pod navodnicima protivnika, tko će iščupati više stolica na stadionu, uništiti više kontejnera za smeće ili stakala na kućama oko stadiona ili oštetiti više prometnih vozila. Dakle držim da bi i tom problemu trebalo pristupiti kompleksnije, a ne samo mjerama represije kroz ovaj zakon. I da se osvrnem na nove članke 35a. i 39a. s nekim svojim pitanjima ili dilemama. Pitam se što će se desiti ako osoba kojoj je izrečena zaštitna mjera zabrane prisustvovanja određenim sportskim natjecanjima kaže da je u vrijeme sportskog natjecanja bila ili da će biti izvan Hrvatske, a nije bila, odnosno bila je na natjecanju. Kako to provjeriti kada se granica prelazi s osobnom iskaznicom bez pisane evidencije prijelaza? I drugo, hoće li se takva osoba kažnjavati svaki put kad se ne javi u policijsku postaju čak i onda ako doista nije bila na utakmici, a samim time i nije sudjelovala u neredu, a iz nekih objektivnih okolnosti nije bila u mogućnosti da se javi u policijsku postaju. Čini mi se da bi ovu odredbu trebalo doraditi kako se umjesto mjere za prevenciju nereda ne bi pretvorila u način šikaniranja građana bez obzira na njihovu objektivnu krivicu. Evo samo toliko. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Kaže predstavnik kluba HDZ-a kako će ovaj zakon uvesti red. Ni jedan zakon ne uvodi red nego ga uvode ljudi koji ga primjenjuju. A kod nas je posvemašni problem upravo sa primjenom zakona i tu nastaje opći iznered, jer se zakoni ne primjenjuju i to je vidljivo i kod ovog prijedloga zakona. Spektakularne najave kako će upravo ove izmjene pojačati postojeći zakon iluzorne su i jesu iluzija. Na kraju krajeva niti Vlada u njih ne vjeruje, ali Vlada odgovara na narastuće nasilje i ne samo na športskim terenima to se ovdje iskreno i priznaje nego povodom tobože nekih sportskih priredbi i na područja gdje se putuje, odakle se putuje, tijekom putovanja u okolici održavanja športskih priredbi. Nasilje je poraslo i svi oblici nasilja su porasli. Međutim tu nema jedne i nije se lako suprotstavljati takvom jednom rastućem nasilju, ovo nije opravdanje ali sigurno uzroci, uzroci nasilja su bar kao što to nauke o kriminologiji i tvrde i govore, one su uvijek sukob na relaciji pojedinac društvo, odnosno grupe društvo. I da je naše društvo u što većoj i sve više … to su činjenice i nad time se treba zamisliti. Međutim, to je jedan ozbiljan i sustavni problem, ali koliko toliko onda bar već kad je riječ ovdje o zakonima moramo onda i sustavno promišljati i odgovarati na tu problematiku. U tijeku su izmjene Kaznenog zakona, molim vas lijepo. Zbog različitih nekih nedoumica još nije izglasan. Evo, Vlada u tom intervalu, u tom intermezzu od zaključene rasprave do izglasavanja zakona, odnosno rasprave o samim amandmanima i glasovanja o njima oglasila se sa nekolicinom amandmana, šalje u proceduru i ovaj Prijedlog zakona, pojačavaju se kazne, povećavaju se kazne, želimo spriječiti nasilničko ponašanje. Ali ta ista Vlada ne zna valjda ili je priboravila da Kazneni zakon sadrži normu, odnosno inkriminaciju nasilničko ponašanje. I tu se ništa ne mijenja. A zašto se ne povećavaju kazne koje su zaista blage i koje se nisu godinama mijenjale, upravo u Kaznenom zakonu, a narastao je kriminalitet. Da, bili smo predvidjeli, ja mislim da se ovdje nekakva primjedba rekla, 2003. u toj noveli ste imali u tu promjenu zakona. Ali vi ne nalazite za shodno da je to opasno ponašanje sa kazneno-pravnog aspekta gdje bi i u tom smislu volja vlasti bila, Vlade, prezentirana i kroz ovaj Zakon. E vidite dalje. Kroz, to je već čini mi se netko u ime kluba govorio i spomenuo, mislim da je hvale vrijedno, upravo ta jedna vrlo simptomatična činjenica gdje se u ocjeni stanja, odnosno samo u obrazloženju Zakona govori o tome što su radili sudovi, koliko su prekršajnih postupaka vodili, koliko su riješili postupaka, itd. Ali ništa se ne govori, odnosno uloga policije ovdje se spominje da je ona podnijela tisuću 355 zahtjeva. Ali eto, sudovi takvi kakvi jesu samo su polovicu riješili i to je veliki uspjeh policije. Međutim, međutim ništa se ne govori o odredbama i primjeni članka 26., 27., 28. koji izrijekom govori koje su ovlasti po postojećem Zakonu policije. Koliko je to policijsko, kolikom tom broju slučajeva su policijski službenici priveli, odnosno zadržali u športskom objektu gledatelje koji su činili nerede, koliko su ih zadržali u prostorima policije, kao sigurnosnu mjeru. A sada se kao veliko iznenađenje i jedan veliki, eto, novitet koji se pravo budi rečeno, što je ovdje i priznato, prepisuje iz engleskih zakona, uvodi eto ta norma koja će dovesti jednostavno do ne onemogućavanja nereda jer će takvi biti dužni javiti se policiji prije. Ali policija je imala ovlasti da one koje je već zatekla, dakle, da čine nerede, da ih u tome spriječi, da ih privede, da ih zadrži. Jednostavno kako bi ih onemogućila u vršenju tih nereda. Mi nemamo ovdje podatke kako se te odredbe izvršavaju i što treba onda učiniti, dakle, ne možemo bježati od istine, od realnosti nego što mi svi skupa možemo učiniti da policija bude efikasnija ukoliko joj tu treba nekakvih i dodatnih zakonskih ovlaštenja da bi mogla vršiti ovlasti koje su joj po postojećem Zakonu date. Ali ima jedna i novina kojom se osim dodatnih mjera, osim dodatnih obveza, naravno i za to povišenih kazni, daju organizatoru, ali se policija sa nekoliko mjesta, eto tako briše recimo iz članka 17. koja govori upravo o osiguranju samog športskog terena. Pa eto, sada više nisu, nije samo potreban nadzor redara i policije. Policija se tu briše u ovim izmjenama, dovoljan je i sam nadzor redara. Dakle, uglavnom teret sigurnosti što i nije loše, prebacuje se, odnosno dobro je da se teret odgovornosti prebacuje i na organizatore, ali policija od svoje odgovornosti ne može pobjeći i ne smije pobjeći. Prema tome, zaista je nejasno zbog čega se nekim odredbama ovih izmjena briše policija kao ovlaštena osoba i na kraju krajeva, ne samo kao ovlaštenica nego ona koja je bila i dužna postupati kod određenih ponašanja, a najčešće su to ovdje odredbe koje govore o osiguranju. Vrlo je nejasno kako će se ova odredba članka 6. gdje upravo i zbog čega predlagatelj, dakle, Vlada kad konstatira da se to nasilje proširilo pa se sada upravo sankcionira, ponašanje za vrijeme putovanja na športsko natjecanje i u povratku sa športskog natjecanja. Naravno, odgovornost pada na organizatora, međutim što je sa tim prijevozima koji nisu u ovlasti samog organizatora. Dakle, očito jedna dobra namjera, ali nije, eto ta norma neće saživiti u praksi, odnosno može izazvati čitav niz nedoumica, a sasvim bespotrebno jer ta jedna ideja, odnosno sama prepoznata situacija što se događa u životu na ovakav način stipulirana neće polučiti potrebne rezultate. Bilo je ovdje govora o rasističkim izjavama, a često su sportske priredbe gdje treba vladati jedan sportski duh, one najčešće su prezentacija, dakle, i priglupih izjava, ali i rasističkih izjava i izjava koje sigurno štete čitavoj Republici Hrvatskoj. Mi smo prije 2 godine dobili obećanje od premijera, javno obećanje kada je tada izjavio da je Ministarstvu pravosuđa dao rok od mjesec dana, vrlo kratak rok, usred ljeta 2004. godine, bio je kolovoz, a prošle su eto i mjeseci i mjeseci, mnoga voda je potekla, mijenja se Kazneni zakon, ali kakve odredbe, takve inkriminacije za koju je premijer javno obećao da će biti inkorporirana u Kazneni zakon, koja bi onemogućavala i ovakve situacije, veličanje fašističkih i totalitarnih sustava i organizacija da bi bile kazneno djelo. Mi to dan danas nemamo, a imate izvanrednu stipulaciju, pogledajte, informirajte se u noveli iz 2003. I još nešto, zaista besmisleno je govoriti o jednoj snažnoj volji i snazi kojom predlagatelj nastupa u javnosti s ovim izmjenama kad za to nisu osigurana dodatna novčana sredstva. A dodatna novčana sredstva će postojati i zasigurno će postojati samom činjenicom što se predviđa registar i zbirka podataka. A svaka zbirka i registar itekako košta, kao i sve, uostalom i sve dobre stvari. Prema tome, opet ovaj Zakon izgleda niti ove izmjene, umjesto da smo radili na jačanju primjene postojećeg zakona idemo izmjenama, a preslabi smo i u primjeni postojećeg zakona. Dakle, ovaj je Zakon još jedna pričam ti priču.
Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Marijan Mlinarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Evo ne znam odakle je zastupnica, poštovana zastupnica Antičević crpila podatke, međutim upravo u tom piše lijepo uredno da je preventivno zadržanih osoba 2 tisuće 225 što je policija zadržala. Osim toga kaže da je nasilje u porastu, a ovdje lijepo piše 2004. bilo je, do nereda je došlo na 115 ukupno utakmica, a 2005. na 66, znači duplo manje. Ozlijeđeno navijača, teške ozljede 2004. šest, 2005. jedna. Lake ozljede 40 2004., 21 2005. Zatim, policijski službenici. 2004. ozlijeđeno 6, 2005. 3. Lake ozljede itd. Znači isto tako oštećeno autobusa 2004. 12, 2005. 9, tramvaja 2004. 9, 2005. 8, željezničkih vagona 2004. 2, znači samo treba malo pročitati pa će se vidjeti da nije nasilje u porastu, da policija radi svoj posao, ali da je bilo potrebno donijeti ovaj Zakon kako bi se povećale ovlasti i mogućnosti da policija radi svoj posao.
Jeste još sigurni da želite reći o povredi Poslovnika? Dobro. Izvolite.
Povrijeđen je članak 209. Poslovnika jer u ovom drugom dijelu ispravljao je nešto što ja nisam niti govorila, ja sam govorila općenito o porastu nasilja. Prema tome, ne trebam ja čitati obrazloženje ovog Prijedloga, dovoljno je čitati novine. Vijest je kad netko nekog nije ubio i sam sebe nije ubio, izvršio nasilje prema samom sebi. Prema tome, ja sam govorila općenito u onom dijelu sociološke patologije. Pa čujete što ja vama govorim? Ja ne govorim ovdje o napadaju na autobuse, nego o napadu na ljude. … [[Upadica se ne razumije.]] Ali pa vi niste slušali što sam ja govorila. Pa nemojte ispravljati nešto što ja nisam rekla.
Vrlo delikatna interpretacija ispravka, jer se ispravlja nešta generalni navodi ili pojedinačni navodi. Vrlo sofisticirani. To bi trebala replika zapravo, ona bi. … [[Upadica se ne razumije.]] E trebalo bi uopće ohrabriti za korištenje različitih sredstava, instrumenata. Poštovani zastupnik Šime Lučin. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Božica Šolić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Nepobitna je činjenica da smo svjedoci eskalacija neprihvatljivih ponašanja i nasilja uz športska borilišta diljem Hrvatske. Nasilje je usmjereno prema tjelesnom i mentalnom integritetu pojedinaca i skupina građana, privatnoj, državnoj te imovini lokalnih zajednica. Nasilje je usmjereno prema kulturnim vrijednostima, tradiciji i moralnom integritetu užih i šire zajednice. Skupine i pojedinci ne prežu od radnji koje športska borilišta pretvaraju u mjesta kršenja zakona, anarhije i atmosfere, ponekad i linča. Športska borilišta koja trebaju biti mjesta radosti, igre, druženja, socijalizacije, obiteljskih izlazaka i zajedništva, mjesta gdje će sudionici športskih igara zajedno s gledateljima živjeti i promovirati ideale igre, pravednosti rezultata prema uloženom i vještini, jednakih uvjeta i prilika za sve, objektivnih kriterija uspjeha i mnogih drugih osobnih i društvenih vrijednosti, postaju mjesta na žalost frustracija, stradanja i animoziteta. Navodni navijači iz samo njima znanih razloga svojim negativističkim težnjama i praksom postaju dominantni sudionici športskih okupljanja, postaju sami sebi svrhom i centralni akteri sportskih događanja, medijskih izvještaja, socioloških studija, okruglih stolova, Internet foruma i diplomatskih radova i magisterija. Navijačke skupine hijerarhijski strukturirane često licemjerno i potajno financirane i organizirane od klubskih i klubačkih struktura drže u šahu sportsku i širu javnost, nameću svoj invalidni sustav vrijednosti te uništavanjem materijalnih vrijednosti i zbog znatnog angažiranja snaga sigurnosti i komunalnih službi oko športskih natjecanja užoj i široj zajednici stvaraju enormne financijske štete i troškove. Bez obzira na razloge, motive, socijalnu uvjetovanost, sustav, vrijednosti ili veći ili manji utjecaj obitelji te društvenih i državnih institucija i službi na ponašanje takovih pojedinaca i skupina takovoj praksi i pojavama treba stati na kraj. Upravo iz svega navedenog i iz razloga što su rekli ostali kolege dobro je da je pred nama danas ovaj Konačni prijedlog Zakona koji je svojim predloženim rješenjima usmjeren na sve bitne sudionike športskih događanja, organizatora natjecanja, gledatelje kao i službe i organizacije nadležne za održavanje reda i mira. I da zaključim, posebno podržavam tendenciju pooštravanja predviđenih sankcija, proširenja sadržaja zaštitnih mjera kao i povećanje stupnja odgovornosti organizatora natjecanja. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Ivo Josipović. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Željko Nenadić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. U svakom slučaju podržat ću izmjene i dopune Zakona o sprečavanju nereda na športskim natjecanjima jer je evidentna činjenica da dosadašnji zakon usprkos njegovoj striktnoj primjeni nije uspio riješiti nas onih težih oblika nereda i protupravnih ponašanja kod stadiona i na pravcima putovanja navijača što je veoma bitno a pojedini prekršitelj unutar … [[Govornik se ne razumije.]] policije nastavljali su sa činjenjem prekršaja. Međutim, ja bih ovdje prije svega osvrnuo se na nekoliko činjenica koje su iznijete u ovom Visokom domu a one se odnose na negiranje određenih stvari koje donosi šport i športska natjecanja. Prije svega, dobra je koincidencija što smo prije ove točke imali Zakon o športu i što smo ustvari kroz raspravu o Zakonu o športu ustvari defektirali prave probleme koji su u športu koje ćemo sankcionirati ovim izmjenama i dopunama ovog zakona. Sve ono što šport donosi a to je socijalizacija mladih ljudi, usvajanje novih vrijednosti pa i stjecanje prijateljstava što je ovdje bilo negirano u nekoliko navrata, ja to ne mogu prihvatiti i sa indignacijom odbacujem kao čovjek koji je već trideset pet godina u sportu što aktivno, što kao voditelj određenih športskih klubova. I ne mogu prihvatiti da generaliziramo sve one koji dolaze na športska natjecanja. Uzmimo tu nesretne derbie Dinama i Hajduka gdje prisustvuje između 30 i 50 tisuća ljudi, gdje nerede pravi jedna šačica od nekih sto, dvjesto ljudi a mi generaliziramo kao da se radi o svim gledateljima koji su prisutni na toj utakmici. I upravo stoga ovaj Zakon o sprječavanju nereda se odnosi na tu grupicu ljudi kako je netko rekao dobro huligana koji ne daju svima nama i vama ostalima da obiteljski pratimo natjecanja. I stoga nikako ne mogu prihvatiti pojedine zahtjeve za pooštrenjem određenih sankcija u smislu krivnje organizatora, u smislu krivnje onih koji organiziraju natjecanja. Mi ovdje kad govorimo o športskim natjecanjima uglavnom smo razgovarali o nogometu. A šta je sa svim onim natjecanjima na koje dolaze obiteljski ljudi, sa svim onim natjecanjima na kojima nema nereda, sa svim onim natjecanjima na kojima svi zajedno uživamo družeći se i prijateljujući zajedno. Stoga nikako ne bih mogao prihvatiti navode nekih mojih kolega da se ta manjina mora istaći i sankcionirati što više jer to bi onda bilo diktatura manjine nad većinom jer ipak je nas većina koji želi u miru pogledati jedno sportsko natjecanje. Nikako ne mogu ni prihvatiti pojedine zahtjeve da se poveća odgovornost organizatora. Prije svega, tko je organizator na sportskih natjecanja? Pa opet športski klub, športski djelatnici koji to organiziraju u najboljoj namjeri u većini slučajeva i koji iz toga kao što je ovdje bilo govora ne izvlače materijalnu korist. Zanemarimo opet dva, tri, četiri kluba u našoj državi koji žive od svoga rada. Svi drugi se natječu iz sasvim različitih pobuda nego onih o kojima je ovdje bilo govora. I stoga, mislim da je ovaj zakon izvanredno dobro izbalansirao odgovornosti onih koji organiziraju natjecanje i onih koji moraju provoditi zakon u djelo, u praksu a to je upravo Ministarstvo unutrašnjih poslova. Pa nije ovaj zakon predložila športska udruga ili zajednica športskih udruga ili Hrvatski olimpijski odbor. Upravo ga je predložilo Ministarstvo unutrašnjih poslova i Vlada Republike Hrvatske jer odgovaraju za onu grupicu huligana koji nama ostalima ne daju da u miru gledamo športska natjecanja. I stoga mislim da svaliti svu krivnju na organizatore koji u najboljoj namjeri organiziraju športska natjecanja mislim da ne bi bilo dobro i u tom smislu je ovaj zakon našao jednu dobru mjeru, našao je jedan dobar balans na koji način to urediti. Ono što je ovim izmjenama i dopunama posebno valja naglasiti riješeno je praćenje organiziranih grupa. Svi smo bili svjesni činjenice da je u nekom obliku zavladao red na športskim natjecanjima, na samom natjecanju u i oko stadiona. Međutim, počeli su se dešavati neredi prilikom dolaska određenih grupa i odlaska. Stoga nikako opet ne mogu prihvatiti neka traženja da za to budu krivi organizatori. Da, postoje organizirane grupe koje se mogu popratiti, koje se mogu nadgledati ali oni koji dolaze ajmo reći "neorganizirano" to su obični mali ljudi, prijatelji koji dolaze ili se veseliti ili tugovati zbog uspjeha ili zbog poraza. I mislim, tražiti da ili organizator ili policija nadgleda kompletno cijelu situaciju je pomalo neozbiljno a i praktično nemoguće. Sasvim je izvjesno da je ovaj zakon donio određeni napredak i puno kvalitetniji napredak u smislu praćenja svih onih koji stvaraju nerede. Tu su primijenjeni svi oni pozitivni primjeri zemalja Europske unije koje su imale puno prije nas probleme koje mi danas imamo i puno prije nas su ih uspjeli riješiti na jedan dobar način, na jedan način da danas kao što je netko primijetio nema više ograda na engleskim stadionima, da ljudi neposredno uz crtu igrališta mogu pratiti sportsko natjecanje bez ikakve bojazni da će netko biti ugrožen. I nikako ne mogu prihvatiti zahtjeve određenih mojih kolega da se sankcioniraju športski klubovi u tom smislu i nisu točni navodi koje smo ovdje čuli da je jedna Italija ili jedna Engleska sankcionirala svoje klubove zbog ponašanja njihovih navijača. Ne, ti klubovi su bili sankcionirani upravo zbog sasvim drugih stvari a to su financijske malverzacije i to nema veze sa ovim o čemu danas ovdje govorimo. Kazniti jedan športski klub zbog divljanja grupice navijača mislim da bi u tom slučaju bilo kontraproduktivno. Jer, morate znati da svi mi koji radimo u športu vrlo mnogo ulažemo i svog slobodnog vremena, i novca i svega drugoga, i odričemo se puno toga da bismo te mlade ljude doveli u … [[Govornik se ne razumije.]] proces i da bismo im omogućili da se natječu i pokažu ono što su naučili na treningu. Mislim da je posebno važno što ovdje je definirano u članku 33. a to je prisustvo suca za prekršaje na športskom natjecanju kada to procijeni organizator. U praksi do sada prema mojim iskustvima i saznanjima to nije funkcioniralo. Nije se provodilo u djelo zbog toga što na zahtjev organizatora pojedini predsjedninici prekršajnih sudova nisu upućivali suce na mjesto događaja i nisu ih ti suci mogli sankcionirati prekršitelje na licu mjesta. Zašto je to važno? To je neobično važno zbog toga što na taj način dajemo i organizatoru i policiji jedno novo oružje u ruke, a to je sudac za prekršaje koji na licu mjesta sankcionira, odstranjuje i kažnjava one koji su to prekršili. I ako se to dešava nakon mjesec, dva dana nakon što se to dogodilo onda ta kazna vjerujte nema takav utjecaj i takav moment, odgojni momenat i svaki onaj drugi koji bi imalo da se to dešava na licu mjesta. Stoga smatram da je ovaj, da su ove izmjene i dopune uspjele u najvećoj mjeri izbalansirati odnos gledatelja, organizatora, djelatnika MUP-a i svih onih koji nastoje da sa svojim obiteljima sa svojom djecom dođu na športsko natjecanje, uživaju u njemu i sretni odu svojim kućama. Stoga ćemo naravno i podržati ove izmjene i dopune. Hvala lijepo.
Hvala. Replika poštovani zastupnik Anton Peruško. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo u mnogočemu se slažem sa kolegom Nenadićem i cijenim njegovo tridestgodišnje iskustvo u radu u klubovima. Ja sam u klubovima prisutan onoliko koliko sam stariji od vas a izgleda da sam dosta stariji. I znam, razumijem i znam što želite reći kad je u pitanju odgovornost organizatora. Ali zaista vam uvjeravam da se ne može isključiti odgovornost organizatora i to u vrlo velikoj mjeri. Delegat sam na utakmicama prve hrvatske nogometne lige. I na sastanku pred utakmicu svaki put gostujući klub pitamo jer je to obveza imate li organizirane navijače? Uvijek je odgovor: «Ne.» A plaćen je prijevoz, kupljene su karte. Data je nekakva naknada za putovanje i tako dalje. I bit ću sretan onog trenutka kad predstavnik Kluba kaže: «Da. Imamo 3 tisuće organiziranih navijača». Jer znači da s njima rade i da ih drže na neki način pod kontrolom i doprinose redu. Evo primjer očit vam je Rijeka. Riječka armada je jedna navijačka skupina koja je bila pred svojih 5, 6 godina zaista problem jednak kao i neke druge navijačke skupine. Neću da kažem imena da ne bi netko pogrešno shvatio, ali upornim radom vodstva Kluba sa armadom, armada vam je, ja vas uvjeravam u zadnje tri, četiri godine ja sam puno puta delegat na njihovim … [[Govornik se ne razumije.]] Apsolutno nema problema. Ono što je rekla kolegica Biserka Perman. U Rijeci nije u potpunosti uklonjena ograda jer propisi ne dozvoljavaju, ali je od tri metra smanjena na metar i 20. I nitko ne pokreće. Prema tome razumijući što ste htjeli reći bez bilo kakve namjere za političkim prepucavanjem ili bilo što odgovornost organizatora zaista mora biti velika i ja pozdravljam izmjene u ovom Zakonu u tom, koje idu u tom pravcu.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Živko Nenadić [[Upadica: Željko.]] Željko?
Hvala gospodine predsjedniče. Željko, da. Ma ja kolega Peruško nisam ni u jednom trenutku rekao da organizatora treba isključiti kao odgovornu osobu. Ali ne može se, tu je bilo raznih prijedloga da se na organizatoru prebaci sve na leđa, da MUP uopće nije odgovoran ni za što na toj utakmici. To ne možemo. Mi moramo znači podijeliti svi zajedno tu odgovornost a riječku Armadu poznam možda dobro tako kao i vi jer sam kao riječki student i sportaš koji je igrao za riječke klubove upoznao ih i nekada se Armada nije ponašala kako se ponaša danas. I to je činjenica. Prema tome da li netko hoće priznati da su to njegovi navijači ili ne to je njegov problem ali je činjenica da organizirana skupine čine probleme. I to treba spriječiti. A to je manja grupa u odnosu na ono cijelo gledateljstvo koje prisustvuje utakmicama.
Poštovani zastupnik Miroslav Korenika. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Velimir Pleša. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, gospođe i gospodo, kolege zastupnici. Republika Hrvatska je ugovorna strana Europske konvencije o nasilju i nedoličnom ponašanju gledatelja na športskim natjecanjima osobito na nogometnim utakmicama usvojene u Strasbourgu 19. kolovoza 1985. godine. Zemlje ugovornice obvezale su se da će radi sprečavanja i suzbijanja nasilja i nedoličnog ponašanja gledatelja na nogometnim utakmicama te drugim športskim manifestacijama u kojima postoji strah od nasilja utvrditi i provoditi mjere određene odredbama članaka 3. do 6. te Konvencije. U cilju provođenja odredbi te Europske konvencije veći je broj zemalja ugovornica i međunarodnih športskih organizacija propisao mjere kojima je cilj sprečavanje nasilja na športskim priredbama i u svezi s održavanjem športskih priredbi. Zbog toga je normalno da i Hrvatska ima takav zakon, takve mjere i ja pozdravljam ove dopune koje je predlagatelj, Vlada Republike Hrvatske je uputila u Sabor. Neosporno je da se na velikom broju športskih natjecanja uočava prevelik broj nedoličnog ponašanja pa i nereda a osobito je zabrinjavajuće i da je nasilje na športskim natjecanjima poprimilo zabrinjavajuće razmjere. U prošlom sazivu Sabora bio sam član Odbora za obitelj, mladež i šport i moram reći da smo još tamo 2000. godine u svibnju mjesecu kao Odbor tražili od Vlade da se normativno urede pitanja na koja upućuje Europska konvencija. Proveli smo i raspravu o problemima nasilja na športskim terenima i zadužili Vladu da pripremi poseban zakon koji će sankcionirati nasilničko ponašanje navijača na športskim borilištima sukladno iskustvima nekih europskih država. To isto smo sa jednim okruglim stolom kao Odbor ponovili i u listopadu 2002. godine. Nažalost nije bilo u to vrijeme da li sluha, da li volje, ne znam čega od strane Vlade da bi se takav zakon donio. Zakon je navrat nanos donesen tek u ljeto 2003. godine u srpnju mjesecu po hitnom postupku i to nakon onih blamaža i one ružne situacije i slike koja se dogodila u Kranju na vaterpolskoj utakmici između Hrvatske i Srbije i Crne Gore. Svima se žurilo jako. Godišnji odmori su počinjali. Bila je zadnja sjednica, 15. srpnja. I normalno je da je u to vrijeme zakon donesen takav kakav je donesen. On je imao svoje dobre strane i polučio je ono što smo od njega i očekivali u jednoj mjeri. Ali ovo što danas stoji pred nama to su upravo dopune i izmjene koje onda nisu se ili uvidjele ili se nisu stigle prihvatiti kao prijedlozi koje su davali ne samo predstavnici opozicije tadašnje nego i predstavnici vladajućih stranaka koalicije. Izgredi na sportskim borilištima i nakon donošenja tog Zakona 2003. godine nažalost naša su svakodnevnica a u ispadima ne sudjeluju samo navijači već i sami sudionici natjecanja, igrači, treneri, članovi rukovodstva klubova. Iako moramo biti iskreni i priznati kako je nakon donošenja zakona učinjen korak naprijed, da je situacija puno bolja nego prije, pa se tako nadama kako će i ove izmjene i dopune doprinijeti poboljšanju stanja u tom pogledu. Ono što smatram bitnim svakako je činjenica da se ovim izmjenama i dopunama mjere protiv ekscesa na stadionima donose prvenstveno radi sigurnosti svih posjetitelja, a naročito radi sigurnosti djece, a ne zato da bi Europi pokazali kako smo uljuđeni. Svoju uljuđenost mi kao narod pokazali smo i pokazujemo svojom kulturom i djelima koje smo tijekom povijesti i u današnje vrijeme stvorili. Ovaj zakon je potrebno imati i dopunjavati, odnosno mijenjati zbog toga jer smo svi svjedoci kako je u vrijeme važnih utakmica ne baš previše mudro šetati ulicom, a kamoli uči u javni gradski prijevoz koji vodi prema stadionu. Bilo je i je teških ozljeda i velike materijalne štete i to upućuje na to kako bi ako bi se takvo ponašanje nastavljalo utakmice još malo pa mogli početi najavljivati sirenama za uzbunjivanje. Istovremeno siguran sam kako se nasilje na stadionima neće riješiti i ne može riješiti samo oštrim zakonskim propisom. Potrebno je osigurati edukativne i preventivne akcije u školama, športskim klubovima, a u mlade je generacije potrebno ugrađivati civilne vrijednosti. Cilj svih tih mjera, uključujući ovaj zakon, odnosno njegove izmjene i dopune treba nam biti to da od stadiona i dvorana uspijemo stvoriti poželjna odredišta za cijelu obitelj, ne strahujući od nereda i nasilničkog ponašanja. Da bi se stvorila takva klima potrebno je puno više od jednog ili dva zakona. Moramo na drugačiji način promišljati i doživljavati hrvatski šport, jer ono što ne smijemo dozvoliti je da primitivni navijači unište brojne, istinski vrijedne rezultate koje naši športaši postižu na europskim u europskim i svjetskim natjecanjima i ne želimo da takvi sramote hrvatski narod i naciju. U potpunosti sam svjestan kako nema kvalitetnog športa bez športaša i navijača, jer to su dvije usko vezane stvari i potrebno je pronaći pravi model i način njihove simbioze. Hrvatski šport i hrvatski navijači moraju prihvatiti normalan pristup navijanju, jer to predstavlja dio kulture jednog naroda i tako se moramo ponašati. A ovaj zakon neka bude samo nužno zlo koje će regulirati onu manjinu koja se još uvijek i uvijek će pojavljivati na tim stadionima. Hvala lijepa.
Hvala. Doroteja Pešić Bukovac. Nema je. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite. Ujedno bih iskoristio prigodu da našoj kolegici Ljubici Lalić čestitam rođendan, danas joj je. [[Pljesak.]]
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Zahvaljujem i kolegama na čestitkama, zaista mi je drago. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege, žao mi je ovo, ali pokušat ću nastojati biti kratka, imam zaista potrebu progovoriti nekoliko riječi o ovom prijedlogu zakona kojeg uistinu podržavam. Jer neredi na sportskim natjecanjima su postali problem. Postali su problem koji mora riješiti država. Tko dolazi na sportske terene i koja je struktura gledatelja sportskih zbivanja? Osobno smatram i uvjerena sam da na igrališta, bez obzira na vrstu sporta dolaze dvije vrste ljudi. Prvi, oni većina koja dolazi uživati u sportu, dolazi navijati za svoje odabranike. I drugi dio za koje smatram da je manjina, to su oni koji dolaze na sportske terene radi toga da bi oslobodili svoju negativnu energiju koja je u njima i zbog toga dolaze pod utjecajem alkohola, unose alkohol i zabrinjavajući je problem što više, sve više i više dolaze pod utjecajem opojnih droga. Dakako da je država kao društvena zajednica dužna osigurati pravo one većine koja želi uživati u sportskom natjecanju, to je njeno pravo, ona to pravo može konzumirati ako hoćete, a država joj je to dužna osigurati. Što učiniti sa onom manjinom? Onu manjinu treba eliminirati, a u slučaju ekscesa mora pravodobno i učinkovito kazniti. Jer ta manjina ostavlja vrlo ružnu sliku na nas kao narod i stiče se dojam da smo mi vandalski narod. Mi vandali nismo, ali pojedinaca i grupica ima i te grupice treba sankcionirati. To je bilo naše promišljanje kad smo donosili zakon 2003. godine o sprječavanju nereda na sportskim terenima, iako je u to vrijeme bilo klubova koji su promišljali da nam ne treba drugi zakon, jer postoji Zakon o javnom redu i miru. Međutim, tadašnja parlamentarna većina je izglasovala taj zakon. I hvala Bogu da je taj zakon donesen. I mi imamo zakon, međutim imamo još uvijek i nerede. I sad se postavlja pitanje a šta je to? Imamo zakon, taj zakon nije nimalo lošiji nego zakoni država i članica Europske unije. U članicama Europske unije zakoni se primjenjuju i efikasni su. Slušali smo danas tijekom rasprava o onome što se događalo u Engleskoj. I uistinu u Engleskoj više nema ekscesa. Zašto? Zato što je bila pravodobna i rigorozna kazna. Dakle, uvijek se traži krivica zašto tih ekscesa ima. I onda se kaže ne valjaju nam zakoni. Nisam ja sigurna da nam zakoni ne valjaju, jer naši zakoni su slični ili identični zakonima drugih zemalja. Problem je u nečem drugom. Osim toga pa zakon se može tijekom primjene i mijenjati. Pa i mi sad mijenjamo zakon vjerojatno zbog toga što smo uočili da ima nekih nedostataka, ima nekih propusta koji se dakako dadu ispraviti izmjenom zakona. Međutim, stvarni problem je u provedbi. Stvarni problem je u provedbi. Ovdje u izvješću imamo da je razbijeno, razvaljeno 27 autobusa, 21 tramvaj, 3 željeznička vagona, 63 osobna automobila. Bilo je povrijeđenih, teže i lakše povrijeđenih. I sad kad gledamo pa bilo je tu podnešeno i prekršajnih prijava protiv tisuću 581 osobe je podnešena prekršajna prijava. Tisuću i 300 je bilo prijava. Međutim, što se događa? 50% je izrečena kazna. Samo u 50%. Dakle onaj navijač koji je došao i koji ide ciljano na sportsko natjecanje zato da bi oslobodi tu svoju energiju, dakle ciljano ide praviti nered, on de facto može računati samo na 50% rizika da će biti kažnjen, a preostalih 50% najvjerojatnije neće nikad biti kažnjen. I za nas je zabrinjavajući taj problem neefikasnosti prekršajnih sudova ili drugih organa koji o tome donose, koji o tome izriču i donose kaznu, jer sama spoznaja da možda neću biti zahvaćen kaznom je zapravo poticajna. Mi smo takav narod koji smo optimistični, pa neću valjda ja biti taj koji ću biti kažnjen. Nadalje, što se drugo događa. Ako pogledamo strukturu kazni onda ćemo na žalost ponovo konstatirati kao što smo konstatirali i kod Kaznenog zakona da su naši sudovi skloni izricat kazne koje su bliže minimumu nego maksimumu. Pa recimo u ovom rasponu ili lepezi kazni od 500 kuna do 10 tisuća kuna prosječno izrečena novčana kazna je 981 kunu, a u kazni zatvora u lepezi od jednog dana do 30 dana, prosječno izrečena kazna zatvora je 8 dana. Ja sam jednom prilikom raspravljala o tome što to utječe na izricanje tako neprimjerenih kazni. Međutim i tu je taj poticaj, dakle od onih 50% koji su postupak je pokrenut, koji su procesuirani, kojima je izrečena kazna, oni zapravo nemaju razloga se bojati kazne jer je ta kazna neprimjereno mala. Što je kazna? Pa kazna je mjera koja ima i preventivni i odgojni i represivni učinak i sada nema preventivnog učinka jer se je nitko ne boli, nema odgojnog učinka jer je isto tako ne boji jer se ne zna da li će je dostić. Da li represivnim? Koliko od svega ovoga ima izvršenih kazni? Od ovih 50% izrečenih kazni bilo bi vrlo interesantno pogledati koliko ima izvršenih kazni. I sada kada sve ovo rezimiramo i kada vidimo da najprije suglasni smo u tome da tome ne treba stati na kraj i da se tome može stati na kraj samo rigoroznim mjerama, međutim izostaje ono najbitnije, a to je pravodobnost i izvršnost kazne. Ako toga nema ja pozdravljam ovaj zakon, ali sve dotle dok nemamo toga, dok se u praksi to ne provodi i dok zaista ta zapriječena kazna ne bude bila i strah, do tada će nam svi ti navijači koji dolaze na sportske terene isključivo zato da bi razvaljivali, da bi pravili nered, da bi se tukli, da bi razvaljivali autobuse, vlakove, osobne automobile itd. Oni će ovom Hrvatskom saboru kao zakonodavnom tijelu samo moći pjevat "tko se boji vuka još". Jer mi ovdje smo zapravo vuk koji prijetimo zakonom i prijetimo povećanjima kazni, a oni koji iza nas trebaju u život stavit taj zakon, e tu nam se događaju pukotine na karikama u tome lancu i tu dolazi do prekida toga i na koncu je neučinkovitost. Ma ja pozdravljam i povećanje postrožavanje kazni, ma ja pozdravljam i postavljanje video nadzora jer i taj video nadzor dakako da omogućava identifikaciju onih koji su počinili određeni eksces. Međutim poučena nekim iskustvima pomalo se pribojavam da ni ta identifikacija neće baš ići onako glatko kako bi trebala ići i da će biti identificirani svi oni počinitelji koji su to zlo napravili. Isto tako ostavljamo i neki prostor ovako za voluntarističke ocjene pa kažemo onima kojima je izrečena mjera zabrane, nazočnosti na tim sportskim terenima morat će se javljati policiji. To je dobro da se mora javljati policiji. Međutim a šta se događa ako se ne javi policiji, šta ako je u to vrijeme na nekom sportskom terenu i ako u to vrijeme upravo čini nered? E tu zakon kaže može policija, može policija. E baš toga može ja se pomalo pribojavam pa evo ostavljam gospodine državni tajniče da razmislite. Da razmislite do izglasavanja zakona jer zaista nam nije cilj da se bavimo politikanstvom na ovom ozbiljnom problemu nego nam je uistinu cilj da donesemo zakon, ali još više da osiguramo provedbu zakona da nam oni zločesti ipak ne bi pjevali "tko se boji vuka još". Hvala lijepo.
Tri za groš. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Velimir Pleša, ali budite obzirni obzirom da je danas kolegici rođendan.
Vrlo obziran i vrlo točan ispravak netočnog navoda. Rekla je kolegica Lalić, tadašnja parlamentarna većina je donijela taj zakon. To nije točno, jer zakon je donesen sa jednim glasom protiv i jednim suzdržanim, svi ostali smo bili za.
Dobro. Poštovani zastupnik Miroslav Rožić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. I poštovani zastupnik Nenad Stazić, izvolite.
Hvala lijepo. Posve kratko predsjedniče. Sa neredima na stadionima imale su problema i druge zemlje, Velika Britanija posebno. Suzbili su ih, riješili su taj problem. Kako? Pa prije svega visokim kaznama. Visokim kaznama za izgrednike i visokim kaznama za klubove. Jesu li ove kazne koje je predvidio ovaj zakon dovoljno visoke? One se povećavaju, minimalne kazne se povećavaju to je točno. No još uvijek tu nema dovoljno, nisu zamišljene kazne za organizatore, odnosno za klubove. Jer klubovi su ti, organizatori su ti koji moraju voditi računa o organizaciji utakmica na svom terenu. Znate tu je već nekoliko puta rečeno, pa ne može se unijeti 100 baklji nekakvih na stadion uz sve one policajce, uz sve one redare tamo i onda nikom ništa. To tako ne bi trebalo ići. Znate kad bi klub morao za to platiti visoke odštete ili kad bi mu se zabranilo organiziranje nekoliko utakmica na njegovu terenu ili kad bi ga se izbacilo iz lige, onda bi ta kontrola sasvim sigurno bila stroža. Drugo što upada u oči kod ovog prijedloga zakona koji inače podržavamo, ne treba to sada posebno isticati, statistički podaci su loši, a zakon je donesen 2003. godine a vidimo da u 2004. godini čak imamo povećanje incidenata. Šta sada to znači? To znači ili jedno, ili je zakon preblag pa se to nikoga ne tiče od onih koji ga krše, šta ih briga za tako male kazne ili se zakon uopće ne primjenjuje pa kao da ga nema, a onda može biti najstroži, ali ako se neće primjenjivati onda od njega nikakve svrhe. Ovo je zabrinjavajući podatak o porastu broja incidenata 2004. godine. Vrlo zabrinjavajući, treba ga dobro analizirati, trebati će pratiti i provedbu ovoga zakona vrlo pomno pa onda recimo u roku od šest mjeseci ili godinu dana već po isteku jedne te sportske sezone, vidjeti da li je on dao očekivane učinke ili će ga trebati i dalje mijenjati i dalje postrožavati jer trpiti nered na sportskim utakmicama, trpiti nered na ulicama prije nema nikakvoga smisla. To ovom društvu ne treba, to nisu nikakvi sportski navijači, to nisu nikakvi ljubitelji sporta, to su huligani. Prema njima se treba odnositi kao prema huliganima. Oni ne dolaze na utakmice zato da bi nekoga bodrili niti dolaze na utakmice zbog toga da bi uživali u sportu, da bi gledali sportske događaje, oni se dolaze potući, oni dolaze razbijati, oni dolaze se zabaviti na taj posve primitivan način. E pa to im ne treba dopustiti. To im ne treba dopustiti, država je jača od svakoga, a naročito od takvih huligana i tu se mora pokazati da država ima snage, da ima odlučnosti, da ima političke volje, da se s time obračuna. Ja neću reći, ova Vlada pokazuje političku volju, pokazuje. To je premijer najavio u svojim izjavama nakon nekog incidenta, odmah je upućen zakon u proceduru. Odmah se to sve skupa postrožava. Moramo samo vidjeti da li je dovoljno strogo. I državni tajniče, kao što sam rekao u onom jednom ispravku navoda, uputio sam vam amandman gdje policiji moramo dati ovlasti da ne dozvoli održavanje sportskog natjecanja, utakmice ukoliko organizator ne postupi po nalogu policije i ne osigura dovoljan broj zaštitara. Zašto? Pa zato što se njemu može više isplatiti platiti kaznu nego angažirati recimo još 200 zaštitara ili 100 zaštitara, na pamet govorim, koliko mu policija naredi. Što će, on će računati što je njemu jeftinije i onda će namjerno ići u plaćanje kazne, namjerno će postupiti rizično. E to mu isto tako ne treba dopustiti nego onda policija ako prekrši odredbe ovoga novoga članka 6. stavka 5., znači neću pa neću, a onda nećeš pa nećeš, pa neće biti ni utakmice. Pa si onda sve one zaštitare s kojima imaš ugovor i koje ćeš ovako i onako morati platiti, bilo utakmice ili ne bilo, to će ti biti čisti trošak. Uopće ta prijetnja ne održavanjem utakmice je vrlo efikasna i nju bi trebalo koristit češće. Jer tada i oni koji su došli izazvati nered, ako utakmice nema zbog njih, onda nemaju gdje izazvati nered. Najveća za njih kazna. Onda su došli potpuno uzalud, potpuno bez veze su putovali jer ih je policija na tom putu pratila, sprječavala da prave u putu nered, sad su došli na utakmicu, utakmice nema. I šta sad? Kući lijepo neobavljena posla, to im je najgora kazna. A to će biti najgora kazna i organizatoru ukoliko se ne pridržava uputa policije jer policija daje sve od sebe. Ne možemo mi sad policiju kriviti. Pa i ne može, koliko bi to sad moralo se angažirati policajaca i kakve bi to jezive slike bile da su tamo čitavi kordoni zbog šalice izgrednika. Nema smisla i to je skupo. Skupo je to angažiranje policije. Prema tome, dajmo mi taj teret malo prevalimo na organizatora, pratimo provedbu ovoga Zakona, dobar je on. Nije loš, nadajmo se da će dati rezultata, nadajmo se da toga neće biti puno, a kad odgojimo, jedanput kad to slomimo neće se to vrlo lako javiti … [[Govornik se ne razumije.]] Znate, nije se javilo ni u Velikoj Britaniji, onda se odgajaju generacije novih gledatelja, navijača kojima to neće padati na pamet. Oni se povode jedan za drugim pa se tako i organiziraju. Prema tome, eto, rekao sam kratko, malo sam oduljio. Molim vas, državni tajniče da taj amandman usvojite. Mislim da je on bitan, mislim da sam ga objasnio. Nema smisla da se oko toga natežemo. Hvala lijepa.
Hvala. Samo da zaštitari ne odu sa športskih skupova na političke skupove. Zaštitari da ne odu na neke druge skupove. Replika, poštovani zastupnik Željko Nenadić.
Hvala gospodine predsjedniče. Ma ustvari ja sam imao ispravak netočnog navoda, međutim za mog štovanog kolegu Stazića očito da je, … [[Govornik se ne razumije.]] da li ćemo dignuti žutu ili bijelu pločicu. Ja sam digao žutu pločicu onda da bi ispravio netočan navod jer je zadnji put bilo takvih nekih replika oko toga da nemamo hrabrosti dignuti žutu pločicu kad ispravljamo netočni navod. Ja sam samo htio reći jednu stvar. Očito da štovani kolega Stazić, za njega sport počinje i završava sa nogometnom utakmicom Dinamo-Hajduk, Hajduk-Dinamo, Rijeka-Hajduk, Hajduk-Dinamo, itd. U jedno 4, 5 susreta koji se odigravaju, koji su rizični. Međutim, kolega Stazić, postoji jako puno sportova i jako puno športskih djelatnika i jako puno organizatora koji organiziraju športska natjecanja sa srcem, sa voljom, sa svim onim što čini mi se da u nekim, u određenom sportu o kojem smo govorili nedostaje. Prema tome, ja ću ponovno ponoviti svoj stav, a to je da ne vjerujem i ne mogu u to povjerovati da je bilo kojem organizatoru športskog natjecanja, to su športski klubovi, stalo do toga da bude nereda na njegovom stadionu. To ne mogu jednostavno povjerovati. Pa svatko onaj pametan će procijeniti koliko mu treba zaštitara i … [[Govornik se ne razumije.]] Nije stvar u policiji da će ona ocjenjivati hoće li se susret održati ili ne. To je stvar sportaša, a policija je tu da sankcionira i spriječi ustvari ono najgore što se može dogoditi na stadionu.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Nenad Stazić.
E sad baš dobro da ste digli repliku jer niste ispravili navod nego mišljenje i dobro je da oko toga polemiziramo jer ovo nije nevažna stvar. Pazite, naravno da nijedan klub ne organizira sportsko natjecanje zbog toga da bi na njemu bilo nereda. To je dakako. Ali je činjenica da ima sportova, a takav je nogomet uglavnom, gdje se neredi događaju. A vidite, na teniskom meču ja se ne sjećam da sam vidio nekakav nered. Da se netko potukao ili da je bacao baklje.
I na hokeju na ledu isto.
Da. E sad pazite, e sad pazite. Nogometni klubovi to su najbogatiji od svih ovih sportskih klubova. Ja ne kažem da je njemu u interesu da bude nereda, ali u interesu mu je da ne potroši dovoljno novaca na osiguranje jer će mu onda ostati više da podijeli sebi nagradu ili, ne znam, da kupi igrača i ne znam šta. A osim toga, mi ovaj Zakon ne donosimo zbog gledatelja tenisa. Jer kad bi se svi ponašali kao gledatelji tenisa ovaj Zakon ne bi bio ni potreban u Hrvatskoj. Pa mi i donosimo taj Zakon zbog utakmica Dinamo-Hajduk, ako baš hoćete, i nereda koji se tamo događaju i dođu i porazbijaju pola grada. Pa zbog njih i donosimo i nemojmo ih žaliti i nemojmo birati riječi kad govorimo o tim organizatorima jer oni nisu zaslužili da biraju riječi. S obzirom na nivo organizacije koju pružaju. Oprostite, pa u tom gradu gdje se održava takav sportski događaj pa žive mirni građani koje ovi huligani napadaju po cesti, uništavaju njihovu imovinu, prevrću vozila. Pa gledajte, to kad se počne događati, pa tad se mora razmišljati da se zabrane utakmice uopće. A riječ je o pojedincima, a ne da još sad jako biranim riječima pazimo kako ćemo se izraziti o takvim organizatorima. Molim vas lijepo oni zaslužuju kontrolu policije, zaslužuju obavezu postupanja po nalogu policije i zaslužuju ovakav Zakon, možda i stroži. Hvala.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Ivica Buconjić. Izvolite.
Hvala lijepa. Budući je kraj današnjeg zasjedanja bit ću ja kratak. Ja sam zaista pažljivo slušao.
Ovo je Zakon o sprečavanju nereda na športskim natjecanjima, ne Zakon o sprečavanju nereda u sabornici.
Slušao sam zaista pažljivo raspravu i svih zastupnika i mislim da su se zaista sve rasprave bile dobronamjerne, nije bilo politikanstva niti pokušaja zlouporabe ovoga Zakona. Mislim da je najjednostavnije, najkraće, siže svih rasprava, a i onoga što smo mi htjeli postići i u čemu se slažemo da pokušamo odvojiti kukolj od žita. Ja sam rekao u uvodu da je po nekim statistikama tek oko 1 do 2% i drugim zemljama onih najekstremnijih, nazovimo ih navijača koji prisustvuju utakmicama, koji prave nerede i koji na natjecanja idu ne zbog športa nego zbog izazivanja nereda i za njih, odnosno protiv njih ovaj Zakon se donosi protiv njih i je usmjeren. Možda se ne slažemo tu oko načina kako to postići pa bi možda jedni rješavali sa … [[Govornik se ne razumije.]] , odnosno nametanjem većih obaveza klubovima, odnosno organizatorima, drugi na prebacivanje većeg tereta na policiju, ali mi smo o prijedlogu ovog Zakona prije upućivanja u saborsku proceduru raspravljali i razgovarali i sa predstavnicima športskih klubova i športskih saveza i neki klubovi, pogotovo savezi manjih i neatraktivnih športova su izrazili bojazan da li će primjena ovoga Zakona za njih kao organizatore donijeti neke velike obveze koje oni financijski jednostavno neće moći izvršiti. Policija ima točne podatke o sportovima, o rangu natjecanja i o klubovima na čijim susretima se događaju najveći incidenti. Naravno da nećemo opterećivati male amaterske prave klubove ono što kaže gospodin Nenadić jer vidjeli smo što se dogodilo u Splitu sa onom tragedijom gdje je trener vozio djevojčice na natjecanje. Na žalost u Hrvatskoj je najčešća situacija da su ti športski klubovi zaista amaterska društva gdje treneri i članovi uprave, roditelji svojim financijskim doprinosima, trošenjem slobodnog vremena praktično te klubove održavaju na životu. Nije nam cilj bilo šta poduzimati ili nametati dodatne obveze takvim klubovima nego onom jednom malom broju klubova na čijim natjecanjima se događaju incidenti, na čijim susretima se uporno ponavljaju incidenti i gdje je svima jasno da to nije slučajnost, jer nije moguće da se uz nekoliko desetina redara na pojedinim športskim terenima, natjecanjima, objektima pojavi nekoliko desetina baklji unatoč nazovimo to rigoroznoj kontroli i to će se policija time morati pozabaviti. I nije normalno da čelnik jednoga kluba na čijoj se utakmici dogodi incident bude kažnjen za grubo kršenje zakona sa novčanom kaznom od 500, 600 kuna što je bilo prije.
Zakon o sprečavanju nereda.
Prije neki dan tako da mislim da smo ovim Zakonom, odnosno Prijedlogom izmjena i dopuna Zakona zaista postigli onaj cilj da se svi zajedno efikasnije pokušamo suprotstaviti onoj velikoj manjini koji športska natjecanja koriste zaista za iživljavanje najnižih strasti, koji maltretiraju druge, koji ugrožavaju sigurnost, zdravlje i živote drugih i smatram da ćemo ovim predloženim izmjenama sigurno postići bar dio ovih ciljeva kojima smo svi sigurno okrenuti. Vidio sam i veći dio amandmana, smatram ih apsolutno razumnima, dobrima. Razmotrit ćemo ih za usvajanje Zakona i vjerojatno ćemo većinu tih amandmana usvojiti. I kažem, još jedanput se zahvaljujem na svim raspravama zbog toga što se zaista dalo primijetiti da nam je cilj svima isti. Možda se malo slažemo oko načina kako taj cilj postići, ali budite sigurni da MUP ima zaista dobre namjere i da ćemo se potruditi kroz primjenu zakona postići dobre rezultate. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Nastavak sjednice sutra u 9 i 30 sa raspravom o Konačnom prijedlogu Zakona o kazalištima i nakon toga se raspravlja o Konačnom prijedlogu Zakona o sigurno-obavještajnom sustavu Republike Hrvatske. SJEDNICA PREKINUTA U 19,08 SATI Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli državni tajnik Ministarstva unutarnjih poslova gospodin Ivica Buconjić će dodatno obrazložiti prijedlog odnosno amandmane. Amandman jedan Kluba zastupnika SDP-a.
Amandman jedan kluba na članak prvi se usvaja.
Postaje sastavni dio zakona. Amandman drugi Odbora za zakonodavstvo.
Se usvaja.
Postaje sastavni dio zakona. Amandman treći zastupnika Nenada Stazića.
Se usvaja.
Postaje sastavni dio zakona. Četvrti zastupnika Ive Josipovića. Usvaja. Prihvaća se.
Ne. Na članak 18. ne usvaja se zbog toga što se ovdje radi o sankcioniranju fizičkih osoba gdje je propisana i kazna zatvora, a kazna zatvora se ne može primjenjivati na pravne osobe. Ne prihvaća se.
Klub zastupnika SDP-a. Glasovati. Rezultat? 7 za, 6 suzdržanih, 73 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. I šesti Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Hvala državni tajniče. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 94 glasa za, jednim suzdržanim, 4 protiv i donesen ovaj zakon sa prihvaćenim amandmanima. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa sjednicom. Na dnevnom redu je - Konačni prijedlog Zakona o kazalištima, drugo čitanje, P.Z. br. 361 Predlagatelj zakona je Vlada. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu, lokalnu i područnu samoupravu. Ministar kulture Božo Biškupić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite, ministre!