Poštovana predsedavajuća, dragi poslanici. Oktobar mesec je mesec žalosti za našu zemlju. Podsećam vam, gospođo predsedavajuća, da je danas dan oslobođenja Grada Beograda, Srbije, a istovremeno 19, 20. i 21. oktobra nemački fašisti su streljali jedan grad koji se zove Kragujevac, gde su streljani i učenici. Iz tog razloga, predlažem dve stvari, da minutom ćutanja predložite da odamo poštu cenjenim rodoljubima ove zemlje i borcima za slobodu i drugo, da delegacija Skupštine Srbije u ime poslanika i ovog parlamenta poseti Kragujevac i položi jedan venac na humke streljanih rodoljuba Grada Kragujevca. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik, gospodin Čedomir Jovanović
Gospođo Čomić, vama ću postaviti to pitanje, postavio bih ga i predsednici Skupštine da je ona ovde. Znate, Gordana, mi se poznajemo godinama,nismo u istoj stranci, vi ste u jednoj, a ja sam u drugoj, vi ste na vlasti, ja sam opozicija, ali i vi i ja imamo decu. Danas su nečija deca na barikadama, popovi su na promocijama, patriote nisu u dometu, a ovaj parlament misli da ima obavezu prema tom narodu koji se davi sada u suzavcu, ako ni zbog čega drugog, a ono zbog toga što je ovde usvojena Rezolucija koja ih je gurnula na te barikade pre dva i po meseca i koja vas obavezuje, kada neko ko vodi ovu sednicu da prekinete sa tom imitacijom života i makar danas kažete da u ovoj zemlji ništa nije normalno, pa ne može biti normalan ni parlament koji ignoriše stvarnost. Ne možemo mi više ovako da radimo kao poslanici. Ako smo poslanici ove države, onda moramo imati razumevanje za ono što se u njoj dešava. Mi ne pristajemo da budemo taoci te laži i licemerja koje nam vi servirate ovde najavom Druge sednice Drugog redovnog zasedanja našeg parlamenta. Da li je neko odgovoran za ono što danas ti ljudi preživljavaju na Kosovu? Mi se smatramo odgovornim zbog toga što vas nismo sprečili u tome. Nije bilo dovoljno reći istinu i nije bilo dovoljno biti u pravu. Nismo vas sprečili u politici koja je danas doživela svoj slom, koji ne ugrožava izgleda nikoga osim te ljude i tu decu na barikadama. Našta liči ovaj parlament koji ignoriše činjenicu da se deca izvedena na barikade, a da nisu na školskoj nastavi, da ljudi nisu na poslu, nego su sada topovsko meso za vojsku koju i ne interesuje ko je sa druge strane. Naš predsednik apeluje na KFOR da ne upotrebi silu. Naš predsednik je bio dužan o tome misli 30. jula ovde u parlamentu, kada je dao legitimitet onome što se na Kosovu jedino može završiti silom kroz sukob našeg naroda sa međunarodnom zajednicom u kojoj je naš narod osuđen na nestajanje. Mi ne možemo ovako da se ponašamo, gospođo Čomić, nikome nismo sipali so na ranu, uvek smo pružali podršku svakoj razumnoj ideji. Molim vas da prekinete sa ovim licemerjem i da na takav način, makar jednim gestom, pokažete odgovornost koju je neophodno pokazati kako bi se ovo društvo osvestilo. Ne možemo da živimo okrenuti od onoga što smo sami stvorili, ignorišući ono što će sutra stići do nas. Nema predsednice, vi vodite ovu sednicu, nema smisla ovakvo vaše ponašanje. Ako je to politika vladajuće koalicije, onda mislim da to nije čak politika, koja ni unutar vladajuće koalicije više ima većinu. Ovde, u parlamentu su zaštićeni oni koji ni na kakav način ne zaslužuju zaštitu srpske države, od kriminalaca su prevedeni u patriote. Oni koje je ova država hapsila 2003. godine kao dilere heroina – o tome se govorilo u ovom parlamentu, pa su izdajnicima proglašeni oni koji su rekli da će nas to dovesti do nacionalne katastrofe. I evo, dve ili tri nedelje posle sednice Odbora za bezbednost na kojoj je rečeno da su odgovorni za sukobe na Jarinju, naš narod je topovsko meso. Oni koji pucaju iz suzavaca pucaće i iz nečeg drugog ukoliko je to potrebno. Srbija je jedna od retkih tačaka na planeti, uz Irak i Avganistan, u kojoj se narod sukobljava sa međunarodnim snagama a parlament koji je taj narod gurnuo u sukob raspravlja o toksikološkim zakonima ili mi ovde poštujemo formu poslaničkog pitanja. Gde su očevi nacije? Gde su oni koji truju ovaj narod objašnjavajući mu kako ne može da da ono što nema u ime onoga što nikad neće dobiti? Oni koji nam kažu kako treba prolivati svetu krv? Čija se krv danas proliva? Starca koji je to rekao ili dece koja su na barikadama? Ne možemo više ovako da živimo i ne može više parlament tako nešto da podržava. Da li je odgovor na to da se mi iz parlamenta povlačimo? Nije. Odgovor na to je da vam skrenemo pažnju da ovog puta ne napravite grešku koju ste pre toga napravili bezbroj puta. Nije dovoljno jedno saopštenje u pet ujutru predsednika dato državnoj agenciji, predsednika koji nam je prvo rekao kako on državnim kanalima komunicira sa tim narodom, a onda oni kažu da nije stigla poruka, pa posle toga kažu – mi samo poštujemo odluku Skupštine. Odluka parlamenta je – tražimo da se vrati stanje pre 25. jula, tražimo da se misija Euleksa vrati u okvire dogovora koji je postignut sa ovom državom, tražimo da se KFOR ponaša u skladu sa Rezolucijom 1244. Jel to još uvek tražimo ili ne tražimo? Ili se ponašamo kao Milošević a nemamo kičmu Miloševića? On je mogao da pobedi i Karadžića i Mladića kada je procenio da će njihova politika uništiti Srbiju. Vi ne možete više ništa. Vi ste vlast bez autoriteta, a to vodi ovu državu u propast i parlament to više ne može da toleriše, jer ovaj parlament nije samo izraz vladajuće većine, nego ovde sede predstavnici građana koji zaslužuju makar istinu koju im je parlament uskratio, između ostalog, i ovom imitacijom života, ovom lažnom slikom koja se servira Srbiji uz poruku da je sve normalno. Ništa nije normalno.
Pet minuta. Narodni poslanik Miloš Aligrudić ima reč. Izvolite.
Politika koja se vodi prema KiM, evo koliko danas, dobija svoje konačno ishodište. Zašto kažem konačno? Prosto zbog toga što već i posle današnjeg dana stvari neće moći da budu iste. Vi kao vladajuća većina, kao vlast u ovoj državi, evo čuli smo Borisa Tadića jutros, ispoljavate brigu za građane Srbe koji žive na teritoriji KiM a pri tom mesecima ili godinama unazad dajete im kontradiktorne informacije o onome šta država može ili hoće da učini za njih, a i za sebe samu i za sve građane Srbije, jer je ovo bitno i ključno pitanje. To je ono što se mesecima unazad intenzivno čini, a poslednjih dana kulminira. U izjavi Borisa Tadića stoji još jedna neverovatna i čudovišna stvar koju smo jutros mogli da čujemo, a to je da postoji instrumentalizacija građana na KiM od strane pojedinih lidera opozicionih stranaka. To je neverovatna stvar koja se može čuti. Pa zar glavna instrumentalizacija tih ljudi ne dolazi upravo od vladajuće većine, upravo od Borisa Tadića i Vlade Republike Srbije i ovlašćenih pregovarača koji daju kontradiktorne izjave i zbunjuju ljude koji žive na toj teritoriji mesecima unazad, a i same građane Srbije dovode u potpuno stanje nerazumevanja kad je reč o ovoj situaciji? Kako je moguće da na sve to parlament ostane nem? Kako je moguće da se donose artificijalne rezolucije, od pre nekoliko meseci, koje treba da potvrde stanje ničega, stanje u kome nema nikakve vrste legitimnog i jedinstvenog odgovora Republike na događaje koji se dešavaju? Za razliku od prethodnog govornika ja ne mislim da je izlaz u tome da se prosto povučemo pred nedaćom događaja i da jednostavno kažemo da je nešto izgubljeno. Naša ideja je sasvim drugačija. Mi mislimo da treba poći od činjenice da nametnuta politika u ovom trenutku nije jedina politika i da to nije jedina misao koja postoji u demokratskom svetu kada je reč o ovom ishodištu, da postoji drugačija razmišljanja koja se mogu naći svuda i oni koji prisustvuju parlamentarnim sednicama Skupštine SE, oni koji imaju međunarodnu komunikaciju na parlamentarnom nivou uviđaju da postoje političke stranke u EU, u zemljama EU, uključujući i Veliku Britaniju, kao i ljudi koji nezavisno misle i koji misle drugačije od onoga što je "mejn strim". U ime toga, a u ime nas samih, potrebno je bilo voditi temeljniju, drugačiju, dosledniju politiku, a ne praviti cirkus od svega ovoga, da bi se danas opozicione stranke optužile da instrumentalizuju bilo koga. To je apsolutni apsurd. Da se vodila dosledna, konzistentna i korektna politika, ne bi se ni došlo u ovu situaciju. Zbog čega nam je trebala odluka Generalne skupštine UN, koja nas je uterala, sami smo sebe uterali uz pomoć EU u pregovore, izbacili sve iz ležišta UN, gde smo imali jedino formalno uporište, branjeni od strane Rusije i Kine i ušli smo u jedan politički konglamerat koji nam apsolutno ne odgovara. U tom konglameratu, u kome nemamo nikakvu zaštitu, radi se ono što se radi, daju se podstrekačke izjave u odnosu na one građene koji žive na teritoriji KiM, koji više ne znaju ni da li da čuvaju te barikade, da li da se svi sklone, šta da rade u toj situaciji, a Beograd nema nikakav odgovor. A odgovori se kriju na nekakvim tajnim sastancima i predmet su nekakve konspiracije. Pazite da nekog ne iznenadite time, da ne iznenadite Kejfor, slučajno, ili EU, da ljudi ne budu sutra u potpunom šoku kakav smo odgovor spremili? Mi ni ovde ne znamo nikakav odgovor na to pitanje. To je suština priče i zbog toga DSS već tri godine govori da se vodi apsolutno pogrešna i sunovratna politika. Moje pitanje je vrlo prosto i jednostavno – da li možemo makar na današnji dan da znamo šta je plan i da li umesto raspravljanja o kojekakvim stvarima koje jesu možda značajne za neki drugi trenutak a ne ovaj, možemo ovde da vodimo jednu ozbiljnu raspravu, da se ovo prekine, da se zakaže jedna ozbiljna sednica sa Vladom oko 12,00 sati ili 14,00 ili 15,00 sati i da razgovaramo na ovu temu, da vidimo šta se zapravo čini u Srbiji ovim povodom? Da li može ovaj parlament i ovi građani koji su nas birali bar jednom to da zasluže u životu?
Reč ima narodni poslanik Miroslav Markićević. Izvolite.
Poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, ja ću da zatražim jedno obaveštenje ili pitanje, a počeću od toga da je pre nekoliko dana u svim medijima bila plasirana informacija, kao vrlo značajna, da su se predsednici Skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović i gospodin Čedomir Jovanović dogovorili oko nove sednice Odbora za bezbednost. Naravno, tema je – događanje na severu KiM. U ime poslaničkog kluba NS tražim da se danas odmah i hitno zakaže sednica Odbora za bezbednost, da bude otvorena za javnost, jer moram da kažem da na prošloj sednici, toliko mogu da kažem jer me obavezuje izjava koju sam potpisao o čuvanosti tajni, da je za tok sednice da bude otvoren za javnost glasala opozicija a vladajuća koalicija je glasala da sednica bude zatvorena za javnost. Danas više nego ikad vidimo zašto je ta sednica trebala da bude zatvorena za javnost. Mi konačno moramo da kažemo istinu tom narodu dole na KiM, da prestane tajno vođenje politike, tajne diplomatije i neka, ja ne znam kako da je nazovem nego lažna nada da mogu da se prevare oni danas koji idu tenkovima na goloruki narod i da to može beskonačno da se odlaže. Prema tome, Slavica Đukić-Dejanović, predsednica Skupštine, ja mislim da ima ovlašćenja da odmah sazove sednicu Odbora za odbranu i bezbednost i da se konačno kaže istina građanima i severa KiM i svim građanima Srbije. Mi smo ovih dana zapljusnuti medijskom blokadom o tome ko će biti treći na izborima, ko je, gde i kakvu zastavu zapalio, da li je neki koncert poželjan ili nije u Beogradu, a dole se radi o životima ljudi. Ako neko misli, uključujući i mene, da može da pobegne od odgovornosti danas ili sledećih sati ili sledećih dana za ono što će se dogoditi na severu KiM, grdno se vara. Još jednom apelujem i tražim, jer bi bilo zaista neverovatno da mi raspravljamo o sledećem zakonu koji je ovde, koji nije nevažan, ali u ovom trenutku je mnogo važnije ono što se dešava na severu KiM. Tačno je da u nekim zemljama na svetu se, kako neko reče ovde, građani sukobljavaju sa Vojskom, ovog puta sa KFOR-om i sa NATO-om. Ono što smo jutros videli na snimcima, jedino mogu onim ljudima da čestitam na hrabrosti, da im dam verbalnu i moralnu podršku i da uradimo ono minimalno šta možemo ovde. Dakle, tražim i verujem da je to razmišljanje većine narodnih poslanika ovde, tražim vanrednu sednicu Odbora za bezbednost, da dođu najodgovorniji ljudi u ovoj državi, da se niko ne sklanja iza tajnih i zatvorenih sednica i da se kaže istina pre svega narodu na severu Kosova i Metohije, kako neko reče – i deci.Da li je došao dan "d", da li su pređene te crvene linije? Dakle, istina mora da se kaže, koliko god ona bila bolna, koliko god to koštalo oca nacija ili kreatore ove tajne politike nekoga rejtinga. Takva politika nekoga može da košta zdravlja i života i zato istina mora da se kaže. Hvala lepo.
Reč ima narodna poslanica Jelena Travar-Miljević. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajuća. Poštovana predsedavajuća, kolege poslanici, moje pitanje se odnosi na jedan problem koji datira iz 2005. godine, odnosno od aprila 2005. godine, kada je naseljeno mesto Među zadesila poplava. Naseljeno mesto Međa se nalazi u opštini Žitište, koja spada u red najnerazvijenijih opština. Napomenula bih da je odmah nakon poplava 50 stanovnika Međe napustilo mesto stanovanja, a ono što postavljam kao pitanje resornom ministarstvu jeste da pokušamo zajednički da završimo posao koji je tada započet. Tom prilikom je odobrena kupovina stambenih objekata od privatnih vlasnika koji ni dan danas nisu prevedeni na nove vlasnike, što svakako stvara problem imovine, svakako stvara problem ostvarivanja prava onih građana koji žive u tim objektima, kao i starih vlasnika kojima i dan-danas stiže porez na imovinu koji oni uplaćuju, tako da bih molila resorno ministarstvo da iznađemo način da rešimo pomenuti problem. Pored toga, u tom periodu zbog situacije koja je vlada počela je izgradnja 51 objekta koji ni dan danas nema upotrebnu dozvolu. Verujem da postoji mogućnost da se projekti koji postoje upotrebe u svrhu legalizacije, jer bih napomenula da danas u tom mestu, odnosno na popis 2002. godine živi 300 manje stanovnika. Ako je cilj da jedno marginalno mesto koje se graniči sa Rumunijom sutra nestane, onda ne moramo ništa učiniti. Ako nam je cilj da i dalje u tom mestu ljudi žive, privređuju i rade, molim vas da učinimo minimalni napor i pokušamo da rešimo pomenuti problem. Zahvaljujem.
Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč da iskoristi svoje pravo iz člana 286? (Da.) Narodni poslanik Dragan Todorović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da prisustvujemo kraju kraha jedne politike koja se vodi u poslednje tri godine. Mislim da je došao trenutak da se sedne i da se otvoreno razgovara, da vidimo šta nam valja činiti. Možemo i dalje da se okrivljujemo ko je više kriv, ko manje kriv za ovo stanje koje nas je zadesilo na Kosovu i Metohiji. Pre svega bih na neki način upoznao sve da nametnuta krivica Srbije i srpskom narodu ne treba ni po kakvu cenu da se prihvati. Nismo mi otišli ni u čiju zemlju da otimamo, nego su došli u našu zemlju da otimaju našu zemlju, da nam ubijaju građane i da na silu u Srbiji formiraju novu državu. Sada treba da vidimo šta nam valja činiti, da li taj narod tamo treba da se zaštiti, da li država Srbija treba nešto da uradi. Lično mislim da su oni najpozvaniji i da oni najbolje znaju šta je dobro za njih. Evo i jedna digresija, najbolje je pogledati sada redove DS i videti koliko poslanika DS sedi u klupama. Nema ih više od dvadesetak. Došli su da daju kvorum, a kada se to završilo njihov posao u parlamentu se završio. Evo, prebrojte ih. To je odnos parlamenta odnosno vladajuće većine i DS u odnosu na probleme sa kojima se ova država suočava. Ako ljudi u ove četiri opštine donesu odluku da ono što je Borko Stefanović dogovarao sa KFOR ne prihvataju, onda oni znaju da to nije dobro za njih. Šta onda mi treba da uradimo, ako oni traže da se misija Euleks povuče?Pa, ko bolje zna od njih šta je uradila misija Euleks od momenta kada je došla, 2008. godine? Došla je da sprovede plan Martija Ahtisarija i da formira institucije države Kosovo. Možete vi da gurate glavu u pesak koliko god hoćete, ali to je istina, ljudi. Šta možemo da uradimo? Ne možemo da ratujemo, ali možemo da otkažemo misiju Euleks. Zašto se to ne uradi? Čiji su interesi da ta misija i dalje ostane? Oni traže da se vrati UNMIK, traže od naše države da se zakaže sednica Saveta bezbednosti i da se poštuje Rezolucija 1244. U toj rezoluciji sve lepo piše. Postavljam jednostavno pitanje – dajte nam dokaz da ste jedan jedini put do sada u Savetu bezbednosti od UN tražili da se Rezolucija 1244 sprovede. Dajte mi jedan put da ste to uradili. Ne, lažete, obmanjujete građane Srbije. Suštinski, vama je cilj da pregurate još jedne izbore. Zbog tog cilja vi ste spremni da učinite sve. Parola vam je – nećemo priznati nezavisnost Kosova i Metohije, ali ćete zato priznati njihove tablice, njihove diplome, dovešćete njihove carinike, njihove policajce, priznaćete sve njihove atribute državnosti, a kao Nemac, tra-la-la, i dalje ćete da pričate kako nećete priznati nezavisnost Kosova i Metohije. Koga i dokle više da lažete? Kada mislite da zakažete sednicu Skupštine Republike Srbije? Kakva je takva je, ali ona je pozvana posle one rezolucije i pozvani ste na to u roku od tri meseca da se ovde ponovo stavi na dnevni red pitanje situacije na Kosovu i Metohiji. Da li hoćemo te zaključke u deklaraciji da poštujemo ili nećemo? Zašto ste ih donosili? Da obmanete, da prevarite građane Srbije, a ne zato što iskreno verujete u to. To je problem sa kojim se država Srbija susreće. Upozorili smo vas, šta ćete da uradite da ne dođe do krvoprolića na Kosovu i Metohiji? Da ćutite i da pričate kako nećete da priznate nezavisnost Kosova i Metohije? Pa to je budalaština. Ponovo vas pitam šta ćete uraditi, kada ćete da zakažete sednicu Skupštine Republike Srbije.
Reč ima narodna poslanica Nada Kolundžija. Izvolite.
Postavljam pitanje Vladi Republike Srbije i zaista očekujem odgovor pre svega polazeći od toga da interes građana Srbije da se oko problema koje imaju ljudi na Kosovu i Metohiji ovde vodi političko nadmetanje. Kao i mnogo puta do sada, danas na Kosovu i Metohiji živimo posledice politikanstva vezano za sudbine tih ljudi tamo. Danas, nažalost, ti ljudi plaćaju cenu politika koje su se koristile i zloupotrebljavale taj problem koji je nastajao decenijama, koji je došao do tačke u kojoj je rešenje ne jednostavno, kao što neki pokušavaju ovde da predstave, ekstremno rešenje o tome da se prizna stvarnost i da to bude završetak ili ekstremno rešenje da se negira stvarnost i da to bude početak nekakve politike. Svakako ni jedno ni drugo ne može biti rešenje. Nažalost, Skupština Srbije je do sada u svakoj od rasprava pokazivala da je smisao rasprava o Kosovu i Metohiji smisao stranačkih nadmetanja u nekakvom patriotizmu i potrebi da se osudi onaj ko sada vodi politiku, i da pokuša da se amnestira onaj ko je u njihovo ime politiku vodio nekada ranije, kada je ta politika za rezultat imala ovo što mi danas živimo. Iskreno verujem da će Vlada Republike Srbije dati odgovor na pitanje šta je ono što se dešava, dakle, šta je istina o tome šta se dešava i šta je ono što Vlada može u okolnostima koje nisu tako ni crne, ali nisu ni tako bele, kako neki vide, i kažu da je rešenje jednostavno. Istovremeno ne mislim da sve institucije zemlje treba ovom temom da se bave tako da ona postane politički poligon za sukobljavanje različitih političkih opcija i pri tome da niko ne nudi konkretno rešenje, konkretno rešenje koje podrazumeva realnost, ali podrazumeva i odgovornost države da ne prepusti jedno važno pitanje samo tako tvrdeći kako je nemoćna. Ako neko misli da danas može da dobije političke poene na nesreći ljudi na KiM, onda nije naučio lekciju iz prošlosti i izgleda nije platio cenu iz prošlosti. Dakle, onaj koji je takvu politiku vodio u prošlosti mislim da je morao da nauči bar osnovnu lekciju i da zna da su rezultat takve politike životi ljudi koji su izgubljeni i životi ljudi koji su sada mučni i teški na KiM, ali istovremeno zaboravljajući još jednu stvar, postoji odgovornost prema svim građanima Srbije i da ponekad, ako neki grupni interes prevlada u nečijoj politici, onda mora da bude svestan da time nanosi štetu svim građanima Srbije, a mislim da niko nema pravo da se zalaže za onu politiku, tvrdeći da je to nekakva politika u nečijem interesu i da pritom nanosi štetu svim drugim građanima. Još jednom apelujem i verujem da postoji volja da o tom pitanju razgovaramo odgovorno, da postoji svest o tome da to pitanje ne sme da bude predmet stranačkih nadmetanja i da ako treba da se utvrđuje odgovornost, da onda niko ne pokušava da amnestira sebe, da vidimo gde je podvučena crta na osnovu jedne politike koja je zemlju dovela do ovoga, pa da kažemo – tu je nastala odgovornost nekog drugog, a ne da tvrdimo kako je politika koja je sada na nasleđu prethodnih politika koje su bile gubitničke treba da ispostavi rezultat koji je čista pobeda, onda mislim da ne postoji nikakva odgovornost onih koji ako nešto očekuju.
Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč da iskoristi svoje pravo iz člana 286.? Ako da, molim da se prijavite. (Dragan Todorović, sa mesta: Mogu li ja da odgovorim s obzirom da je meni postavila pitanje?) Narodni poslanik Dragan Todorović dobacuje i to sadržinom koja dokazuje da ne zna odredbe Poslovnika Narodne skupštine. Član 286. podrazumeva da svi imaju prava da zatraže obaveštenje ili informacije koje im trebaju za rad. (Dragan Todorović, sa mesta: Neznanje je prolazna faza, a glupost trajna.) Prvo vas molim da prestanete da dobacujete. To mene obavezuje da vam izričem mere opomene. Drugo, s obzirom da sam obavezna da se staram o redu na osnovu člana 27. upućujem vas na odredbe Poslovnika koje propisuju kako sadržaj obraćanja tokom sednice koja traje na osnovu člana 286, tako i naše međusobno ophođenje i način ponašanja u sali za sednice Narodne skupštine. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Željko Tomić. Obaveštavam vas da je saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine predsednica Narodne skupštine, gospođa Slavica Đukić Dejanović, pored predstavnika predlagača ministra spoljnih poslova Vuka Jeremića i ministarke pravde Snežane Malović, pozvala da sednici prisustvuje i Mirko Stefanović, državni sekretar u Ministarstvu spoljnih poslova. O licima koje je predsednica još pozvala bićete obavešteni tokom sednice. Nastavljamo rad i prelazimo na načelni pretres četvrte tačke dnevnog reda – PREDLOGA ZAKONA O ZABRANI USAVRŠAVANjA, PROIZVODNjE I STVARANjA ZALIHA BAKTERIOLOŠKOG, BIOLOŠKOG I TOKSIČKOG ORUŽJA I O NjIHOVOM UNIŠTAVANjU Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada. Primili ste izveštaje Odbora za odbranu i bezbednost, Odbora za zaštitu životne sredine i Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, i da se raspodeljuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova pojedine poslaničke grupe, tako da poslaničkoj grupi Za evropsku Srbiju pripada jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslaničkoj grupi SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Ujedinjeni regioni Srbije - 28 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; poslaničkoj grupi DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslaničkoj grupi SPS - JS - 18 minuta; poslaničkoj grupi LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;poslaničkoj grupi Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslaničkoj grupi PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi ni jedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika, što je u skladu sa članom 96. stav 4. Poslovnika. Podsećam da starajući se o redu i usklađenosti radnih tela, obaveštavam narodne poslanike na osnovu člana 90, a u skladu sa članom 27. da sve poslaničke grupe koje su juče u toku popodnevnog dela sednice predale ili liste govornika ili odluke poslaničkih grupa o tome ko je ovlašćeni predstavnik, da to predavanje lista važi i u ovom trenutku, tako da ko želi da promeni listu govornika ili ovlašćenog predstavnika može to da učini sve do otvaranja tačke o Predlogu zakona, načelni pretres o Predlogu zakona. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Konstantin Arsenović, poslaničku grupu PUPS; narodna poslanica Milica Vojić Marković, poslaničku grupu DSS i narodni poslanik Radiša Ilić, poslaničku grupu SRS. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona. Pre otvaranja načelnog pretresa, dvoje poslanika želi da govori o povredi Poslovnika. Narodni poslanik Čedomir Jovanović. Izvolite.
Gospođo Čomić, član 27. Povredili ste Poslovnik, po mom mišljenju. Mislim da institucija poslaničkih pitanja postoji da bi se na njih odgovorilo. Postavio sam vam pitanje. Pet minuta je to trajalo. Mislim da je pet minuta sasvim dovoljno vremena za neophodnu argumentaciju koja onda zaslužuje jedan jasan odgovor. Gospođo Čomić, ovo je Rezolucija, Deklaracija Narodne skupštine Republike Srbije, od 30. jula. Da li vi kao predsedavajuća danas ovde u parlamentu imate dovoljno političke odgovornosti da napustimo ovaj tok sednice koji je potpuno suprotan onome što je obaveza parlamenta, koji ne sme da ignoriše javnost i da kao parlament omogućite ovom društvu da iskorači iz tog živog blata u koje ga je parlament prethodno uveo. Jel se parlament slaže sa zloupotrebom dece na barikadama? Jel separlament slaže sa tim, da poslanici koji su za to glasali, sada sede ovde u Skupštini, a da onaj nevin narod tamo izigrava topovsko meso pred KFOR?Jel juče predsednik poslao pismo u kome kaže -podržavam vas politički i finansijski? Je lidanas to radimo? Nije kriv Boris Tadić, teško mu je, ali mi mislimo da, kao što nije odgovoran za ono što je bilo juče, da je jedini odgovoran za ono što će biti sutra. I ovaj parlament i vi kao predsedavajuća. Molim vasrecite - raspravljaćemo o toksikološkim zakonima i to je u skladu sa onim što se dešava, i time će biti obuhvaćen suzavac na severu Kosova. Niste u pravu i to je onda odgovor. Ali, nemojte da se ponašate kao da pet minuta nisam ništa rekao. Ono što vam ja govorim, misle milioni u ovoj zemlji. Sedam milion ljudi su taoci nekoliko ekstremista na severu Kosova. Na severu Kosova, koja je jedina tačka u Evropi u kojoj ne važi ni jedan zakon. Ni zakoni Prištine, ni zakoni Beograda. Njima je dozvoljeno da mobilišu decu sa školskih časova, njima je dozvoljeno da mobilišu ljude koji rade u bolnici, one koji su zaposleni. Mi tako nešto tolerišemo. Ne samo što tolerišemo, mi smo tako nešto omogućili. Tražimo da parlament tu politiku napusti, pre nego što još neko strada. (Predsedavajuća: Dva minuta.) Recite da ste razumeli to što sam vas pitao i odgovorite da se sa time ne slažete.
Dva minuta. Obrazloženje vam nije u skladu sa članom Poslovnika, koji ste naveli, niti ima povrede člana 27, ali ste vi zloupotrebili pravo da dobijete reč i da govorite o povredi Poslovnika, da ponovite sadržaj izlaganja na koje imate pravo po članu 286. Upućujem vas na odredbe Poslovnika, kojima se definiše način dostavljanja odgovora organa ili organizacija kojim narodni poslanik traži informacije. Narodni poslanik Miloša Aligrudić, želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Član 107. i 27. Kada je reč o zloupotrebi prava, ovde se ono dešava. pravo i sprovođenje procedure je obaveza, sa jedne strane, ali sa druge strane, može se zloupotrebiti u političke svrhe. Zakon o zabrani usavršavanja proizvodnje, stvaranja zaliha bakteriološkog i toksičnog oružja i njihovo uništavanje je na dnevnom redu. Ministara nema. Vi ste dobili sa više strana, kao predsedavajuća, objašnjenje zbog čega ne treba poštovati redovan tok sednice. Čuli smo vaše obrazloženje. To za mene predstavlja uvredu, kao i za građane koji su nas birali. Ako vi ne mislite da treba poslušati ono što smo mi predložili, onda vi nastavite da radite i raspravljate sa ovlašćenim predstavnikom Vlade o zabrani usavršavanja i stvaranja zaliha bakteriološkog i toksikološkog oružja na današnji dan koliko god hoćete. Poslanici DSS, zbog građana koji su ih birali i zbog onih koji gledaju ovaj prenos, u tome neće učestvovati. Toliko, da znate. Vi odgovorite kako znate na ovo.
Zahvaljujem se. Sa nadom da znam da odgovorim, nema povrede člana 27.Vaša pretpostavka je da, kada obrazloženje možete da dajete u skladu sa vašim političkim stavom, a ne sa odredbama Poslovnika je stvar političkog legitimiteta i legaliteta, za koje vi smatrate da imate pravo. Moja obaveza je, da primenjujem Poslovnik i da u skladu sa odredbama Poslovnika, sednica teče onako kako je zakazana i sa odredbama koje podrazumeva. (Poslanici DSS dobacuju.) Molim vas da ne dobacujete. Nemojte da zloupotrebljavate pravo na slobodnu reč i mandat narodnih poslanika, da zbog legitimnih i legalnih političkih stavova o bilo kom pitanju, omalovažavate Narodnu skupštinu. Ili to radite znalački i dostojanstveno, ili će te od predsedavajućeg, na osnovu Poslovnika, morati dobiti obaveštenje da je ovo potez kojim se smatra da možete da omalovažavate ugled Narodne skupštine. Narodni poslanik Čedomir Jovanović želi ponovo da govori o povredi Poslonika. IZvolite.
Gospođo Čomić, ne može omalovažavanje da bude dostojanstveno ili sa manje dostojanstva. Omalovažavanje je neprihvatljivo kao oblik ponašanja u svakom odnosu, pa i u odnosu između posalanika ivas kao predsedavajuće. Niste mi dopustili da se izjasnim da li sam zadovoljan vašim odgovorom. Nisam zadovoljan, gospođo. Ponizili ste ne mene, ponizili ste ovu skupštinu. Tražim da se o tome izjasni parlament u Danu za glasanje, da u Danu za glasanje vladajuća većina pritisne taster i kaže – ne mislimo da smo dužni da pozovemo roditelje da odvedu decu sa barikada. Ne mislimo da smo dužni da kažemo narodu – sve ste učinili, preživite.
Molim vas, vodite računa o uljudnom ophođenju prema drugim narodnim poslanicima i da, ukoliko smatrate da imate prava da zloupotrebljavate pravo da dobijete reč na osnovu člana 103, da onda znate da ja imam obavezu da vas podsetim na to šta je nedopustivo ophođenje. U Danu za glasanje, Narodna skupština će se izjasniti o povredi Poslovnika na član 27. koji je u svom izlaganju izneo narodni poslanik Čedomir Jovanović. Narodni poslanik Ivan Andrić želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Član 27. i još jedan član koji ne mogu da nađem, ali zato vas i pitam za mišljenje. Pozivam vas da napravite pauzu u ovom trenutku i da pozovete šefove poslaničkih grupa, zato što su tri opozicione stranke tražile prekid sednice i početak rasprave o temi koja se dešava u realnom životu, van ovih hermetičkih zidova i koje će ostaviti posledice na sve nas. Takođe, ta dešavanja su vrlo jasna posledica na šta smo upozoravali, odluka ove skupštine. Tako da iz tog razloga Skupština nema pravo da ignoriše ono što se dešava. Mi vas na jedan lep način molimo da sazovete kolegijum Narodne skupštine, ili kako god se to zove, telo koje će pozvati sve šefove poslaničkih grupa i da uvažite da je u ovom trenutku za nas važnije da raspravljamo o tome šta se trenutno događa, nego da raspravljamo o bio-toksikološkim otrovima, za koje ne znamo da li ih posedujemo. Ignorisanje stvarnosti neće pomoći rešavanju problema. Ono će ga samo pogoršati i kao što smo vas upozoravali, i šef naše poslaničke grupe i svi mi zajedno u toku ovih meseci.Ignorisanje stvarnosti će samo dovoditi te ljude dole u mnogo nepovoljniji položaj u svakom minutu ili satu koji propustimo.
Zahvaljujem. Niste istakli da je u pitanju povreda. Želite da date predlog, štoi je na ivici prava da dobijete reč na osnovu povrede Poslovnika. Predsednici Narodne skupštine će biti prosleđen vaš zahtev. Nastavljamo sa radom. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona. Da li predstavnica predlagača, ministarka pravde, Snežana Malović, želi da uzme reč? (Da.) Izvolite. (Poslanici LDP dobacuju.) Molim narodne poslanike da ne dobacuju. Ako se pozivamo na to, da je pravo i da je dobro da bude primenjeno, kao i pravila,na celoj teritoriji Srbije, onda hajde da počnemo od toga, da pravila poštujemo i primenjujemo u ovoj sali. Molim vas, bez dobacivanja. (Dragan Todorović sa mesta: Gde je Vuk? Ovde piše Vuk.) Narodni poslanik Dragan Todorović, danas drugi put dobacuje. Upućujem vas na stenogram sednice Skupštine i na pažljivije slušanje toka sednice. Ministarku Malović sam najavila u uvodnom delu otvaranja sednice. Objavila i najavila sam i obaveštenje, koje ćete dobiti u pisanom obliku. Tako da vas molim, ako se zalažete za prava svih građana koje svi zajedno zastupamo, hajde onda da svi zajedno ovde poštujemo pravila koje smo sami za sebe propisali. Ministarska Snežana Malović ima reč.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici…. (Ivan Andrić sa mesta: Po Poslovniku. Vi nas vređate. Vređate nas ovde 10 minuta. Postavljamo vam pitanja i vi ne odgovarate.)
Nastavite, ministarka. Molim vas, da ne dobacujete i da omogućite ministarki da nastavi rad. Ministarka, izvolite. Molim vas da ne dobacujete. Pravila koja postoje za sve poslanike, postoje i za sve poslanike koji imaju strategiju političkog nastupa. Molim vas, da ne dobacujete. Nastavite, ministarka.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo uvaženi narodni poslanici, želim da vam predstavim Predlog zakona o zabrani usavršavanja proizvodnje i stvaranja zaliha bakteriološkog i toksičnog oružja i o njihovom uništavanju. Nacrt zakona o kome danas govorimo je predložen od strane Vlade Republike Srbije Narodnoj skupštini na usvajanju. Spada u one zakonodavne aktivnosti koji su u skladu sa članom 16. stav 2. Ustava Republike Srbije. Potvrđuje da su opšte prihvaćena pravila međunarodnog prava i potvrđeni međunarodni ugovori sastavni deo kao pravnog poretka Republike Srbije i da se neposredno ne primenjuju. Konvencija o zabrani razvoja proizvodnje i skladištenja bakteriološkog odnosno biološkog i toksičnog oružja i o njihovom uništavanju potpisana je 10. aprila 1972. godine, a stupilo je na snagu 26. marta 1975. godine. Depozitari ove konvencije su Velika Britanija, Sjedinjene Američke Države i bivši Sovjetski Savez odnosno Ruska Federacija. Republika Srbija je u potpunosti ispunila sve svoje obaveze na osnovu ove konvencije. Razlozi za donošenje zakona za primenu ove konvencije su, pre svega, u funkciji osposobljavanja Republike Srbije da kao strana konvencije o zabrani i usavršavanja proizvodnje i stvaranja zaliha bakteriološkog i toksičnog oružja i o njihovom uništavanju, unapredi svoje kapacitete i sposobnosti da odgovori novim međunarodnim zahtevima i standardima u vezi sa sprečavanjem ne državnih činioca struktura nad kojima država nema kontrolu da dođu do posed agenasa, toksina, patogenih materija i drugih, a koji se mogu koristiti suprotno ciljevima konvencije. Takođe, usvajanje odgovarajućih mera, sprečavanje oružja za masovno uništenje u koje, pored nuklearnog, hemijskog i radiološkog, spada i biološko, dođu posle struktura nad kojima država nema kontrolu i obaveze i na osnovu Rezolucije 1540 Saveta bezbednosti Ujedinjenih nacija, usvojene 2004. godine. Republika Srbija je shodno obavezama iz ove rezolucije dostavila Komitetu 1540 tri izveštaja 2005, 2006 i 2008. godine, o merama koje preduzelo u vezi sa izvršavanja obaveza na osnovu ove rezolucije. U pripremi je novi ažurirani izveštaj koji će Ministarstvo spoljnih poslova uskoro dostaviti Komitetu 1540, formiranom za praćenje primene ove rezolucije. Potreba usvajanja ovog zakona proizilazi iz upitnika Evropske Unije za Republiku Srbiju, poglavlje 31, spoljna i bezbednosna politika. S obzirom da sama konvencija ne sadrži odgovarajući protokol u skladu sa kojim bi se ostvarilo kontrola odnosno verifikacije primene konvencije, te ovaj nedostatak treba da se otkloni novim merama i aktivnostima strana konvencije, kao što su redovnogodišnje dostavljanje jedinice za podršku Ujedinjenih nacija, Ženeva, nacionalnih dekleracija o merama za jačanje poverenja i usvajanje zakonskih akata o merama i sredstvima koje će unaprediti primena ove konvencije. Ove mere se, pre svega, odnose na oblast bio-bezbednosnih i bio-sigurnosti, kao i razvoj sredstava za borbu protiv opasnosti od bio-terorističkih napada. Nacrtom zakona, koji pred vama, potvrđuje se puna privrženost i posvećenost Republike Srbije ciljevima neproliferacije oružja za masovno uništenje, odnosno onemogućavanje zloupotrebe njihovih korišćenja za aktivnosti koje su suprotne sa Rezolucijom 1540 i drugi međunarodni instrumentima, uključujući i one koji su usvojeni u borbi protiv terorizma. Takođe, uređuju se aktivnosti, odnosno delatnosti sa biološkim agensima i drugim, koji nisu suprotnosti sa konvencijom. Uređuje se pitanje u vezi sa podnošenjem godišnjih dekleracija Republike Srbije nadležnom telu za podršku primene konvencije i pri UN. Predviđeno je, takođe, formiranje komisije za sprovođenje ovog zakona odnosno konvencije. Nacrtom zakona se utvrđuje i privredni prestupi i prekršaji, kao i visina kazne za nepoštovanja ovog zakona. S tim u vezi želim da ukažem da krivični zakonik Republike Srbije u članu 377. propisuje krivično delo, kao i kaznene mere u slučajevima ne dozvoljene proizvodnje, trgovine i posedovanja zabranjenog oružja. Na kraju posebno želim da ukažem na član 4. stav 2. ovog zakona, da će se obavljanje delatnosti i stava 1. ovog člana, izdavanja dozvola, vođenje evidencija o izdatim dozvolama, nadzor i druga pitanja u vezi sa obavljanjem delatnosti sa biološkim agensima, urediti posebnim zakonom. To podrazumeva da u najskorije vreme nadležno ministarstvo treba da otpočne sa radom na usvajanju još jednog zakona u ovoj oblasti kojom će se regulisati sredstva i mere za sprovođenje konvencije o zabrani razvoja, proizvodnje i skladištenja bakteriološkog, biološkog i toksičnog oružja i o njihovom uništenju, a odnose se na jačanje kapaciteta u oblasti bio-bezbednosti i bio-sigurnosti. Usvajanjem ovog zakona Republika Srbija će biti među prvim zemljama iz regiona koja će na ovaj način regulisati svoje obaveze na osnovu Konvencije i drugih međunarodnih dokumenata u oblasti neproliferacije. Zahvaljujem se na pažnji.
Da li žele reč izvestioci nadležnih odbora, narodni poslanik Dušan Bajatović, predsednik Odbora za odbranu i bezbednosti, narodna poslanica Svetlana Stojaković-Milovanović, izvestilac Odbora za zaštitu životne sredine i narodni poslanik Vlatko Ratković, predsednik Zakonodavnog odbora? (Ne.) Da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? Reč ima narodni poslanik Konstantin Arsenović.
Poštovano predsedništvo, gospođo ministar, poštovani narodni poslanici, PUPS će podržati Zakon o zabrani usavršavanja proizvodnje i stvaranja zaliha bakteriološkog i toksičnog oružja i o njihovom uništavanja, iz prostog razloga što i sam naslov govori i opredeljuje svrhu njegovog donošenja i usvajanja. Znači, on promoviše našu opredeljenost za zabranu upotrebe ovog oružja, za masovno uništavanje žive sile i za zagađivanje životne sredine. Malo je otužno u sadašnjoj situaciji o ovom zakonu govoriti, imajući u vidu događaje na severu Kosova gde se na neki način na Srbiju primenjuju ova sredstva, doduše koja su dozvoljena, ali ona su ipak proizvod hemijske proizvodnje i nisu bez posledica. Znači, ovaj zakon promoviše dva suštinska naša opredeljenja, zabranu proizvodnje biološkog-hemijskog oružja, ali istovremeno i dozvoljava proizvodnju biološko-hemijskih proizvoda za mirnodobske svrhe, za zaštitu i dijagnostiku lečenja, bez kojih nema napretka u ovim oblastima, ali je jasno i zakonom predviđena stroga kontrola proizvodnje ovih sredstava i način njihove upotrebe. Šta biološko-hemijska oružja karakterišu? Pre svega, ona spadaju i imaju svojstvo sredstava za masovno uništenje žive sile i životne sredine i zbog toga i predstavljaju veliku opasnost. Drugo, relativno se lako mogu proizvoditi i upotrebiti zbog čega zahtevaju strogu kontrolu u procesu proizvodnje. Čak se mogu proizvesti u malim laboratorijama. Od uvek, od kada postoji sveta, toksična sredstva su bila u upotrebi, doduše ne u nekim masovnim, ali iskustva iz Drugog svetskog rata i ranija iskustva su dovoljna da pokažu kako su to nehumana sredstva, kada je u pitanju život ljudi. Znači, usvajanjem ovog zakona mi promovišemo human odnos prema ljudima i nastojanja očuvanja životne sredine. I pored sve podrške želim ukazati na jednu činjenicu da i pored toga moramo biti svesni da je na sceni svojevrstan biološki-hemijski rat na globalnom planu. On se upotrebljava preko raznih hemijskih i drugih sredstava u svojstvu zaštite, ali bogami i u pogledu proizvodnje i povećanja produktivnosti u pojedinim proizvodima, a naročito poljoprivrednim proizvodima. Svi znamo da su na kraju krajeva i lude krave, modifikovana soja i drugi modifikovani poljoprivredni proizvodi rezultat primene ovih sredstava, čime se na indirektan način znatno utiče na zdravlje i životnu sredinu ljudi. Mi dobro znamo da su mnoga biološka sredstva, pa i razne zarazne bolesti proizvedene u laboratorijama, a zatim puštene u promet na biljni i životinjski svet. Nažalost, to je delo svetskih moćnika koji po svaku cenu žele da dominiraju ovim svetom, žele da promovišu svoju politiku i svoju ekonomiju na račun drugih naroda. Ono što je za Srbiju veoma bitno i što mi treba da učinimo jeste da preduzmemo sve mere da jasno ovim zakonom o kojem mi verujem da niko neće biti protiv njega, jer on stvarno ima svoju humanu osobinu i svoj karakter, ali mislim da treba da preduzmemo i sve druge moguće mere da zaštitimo živote ljudi i životnu sredinu kroz strogu kontrolu i uvoza životnih namirnica i uvoza hemijskih proizvoda i zabrane proizvodnje pojedinih posebno poljoprivrednih kultura koja znatno narušavaju životnu sredinu, ali ako, i sa tim bih završio, sećam se dobro, na televiziji je bilo prikazano jedno mađarsko zemljište proizvodnje takvih kultura dovedeno do neplodnosti za više godina. Tako da ni malo nije naivan ovaj biološki i hemijski rat koji se vodi na globalnom planu bez upotrebe oružja. Sa ovim završavam, još jedan put naglašavam da ćemo ovaj zakon podržati i nemamo ni na njega amandman, mislim da je on dovoljno jasan, dovoljno ukazuje sam po sebi na problem, a i stvara mogućnosti da se neophodna sredstva ove vrste mogu proizvesti i kod nas. Zahvaljujem se.
Šest minuta i 15 sekundi iskorišćeno od vremena zamenika predsednika. Narodni poslanik Radiša Ilić ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, zakon o zabrani usavršavanja proizvodnje i stvaranja zaliha bakteriološkog odnosno biološkog i toksičnog oružja i njihovom uništavanju predstavlja jednu ozbiljnu temu i oblast koja je danas i te kako aktuelna, pogotovo u Srbiji koja je osetila, nažalost, i još uvek oseća posledice dejstva ovog oružja. Što se tiče naših kapaciteta i mogućnosti da se nosimo sa zadatkom sprečavanja upotrebe i proizvodnje biološkog i toksičnog oružja, čisto sumnjam da će Srbi imati snage, rekao bih, i ovlašćenja da se upušta u tako nešto. Što se tiče ovlašćenja, kasnije ćete imati priliku da čujete na šta sam u stvari mislio. Da bi građani koji slušaju ovu raspravu imali predstavu o čemu se radi, preneću ono najosnovnije što stoji u vojnom priručniku o biološkom oružju. Biološko oružje su mikroorganizmi, bakterije, virusi, rikeci, protozoe, bakterijski toksini i neke hemijske materije, uzročnici biljnih bolesti. Namenjeno je za onesposobljavanje i za uništavanje ljudi i životinja, izaziva oboljenja ljudi i životinja i biljnih kultura. Mikroorganizmi izazivaju oboljenja samo kod čoveka, kao što su recimo trbušni tifus, kolera, dizenterija, itd, kod životinja goveđa, svinjska kuga i neke druge, a kod ljudi i kod životinja oboljeva se od smrtonosnog crnog prišta, odnosno od antraksa. Bakterijski toksini su otrovne materije nastale kao produkt metabolizma nekih mikroorganizama koji kod ljudi izazivaju teško oboljenje, smrt, posebno su otrovni toksini botolinoks i difterija. Izazivači biljnih bolesti namenjeni su za izazivanje oboljenja biljaka, najviše žitarica, rđa i gar su najpoznatiji laboratorijske izazvane bolesti, i posledice dejstva biološkog oružja ispoljavaju se na veliki prostranstvima i imaju odloženo dejstvo. To je ono kako vojska definiše biološko oružje. Nauka i tehnologija su u poslednjih 20-tak godina mnogo napredovale u pogledu bioinžinjeringa. Stvorene su u laboratorijama mnogi veštački varijateti vrsta biljaka u smislu izmene njihovih prirodnih osobina. Upotreba takvih biljaka u ishrani ljudi i životinja takođe može naneti velike dugoročne štete stanovništvu koje se teško mogu sanirati. Reč je o genetski modifikovanim organizmima o kojima ćemo kasnije nešto reći. Napredak u istraživanjima u oblasti biomedicine omogućio je da se određene opasne bakterije i virusi upotrebe kao biološko oružje. Danas otprilike preko 30 visoko otpornih virusa i bakterija, izazivača zaraznih i smrtonosnih bolesti, mogu se koristiti u napadu na pojedine delove sveta. Za antraks, inače veoma opasnu zaraznu smrtonosnu bolest, postoji zanimljiva priča, počinje posle napada na kule "Bliznakinje" i Pentagon 11. septembra 2001. godine, kada je u Americi zavladala panika zbog pojave antraksa. Ono što je vrlo zataškano je činjenica da je ustanovljeno da antraks koji je rasturen po Americi potiče u stvari iz američkih vojnih laboratorija. Tako su stvoreni i virusi AIDS-a, ebole, a ne možemo da se zavaramo kada su u pitanju ova dva virusa koja su proteklih nekoliko godina uzdrmali i svetsku ekonomiju, uopšte bezbednost u svetu, a tiče se pandemije gripa, ptičiji i svinjski grip. Svi ovi ratovi koje je Amerika vodila i koje još uvek vodi odličan su paravan za eksperimentisanje nad čitavim nacijama, nad njihovim životnim prostorima. Mogućnosti bioloških oružja otvorile su jedno novo poglavlje u vidu agroterorizma. Agroterorizam je uništavanje biljnih kultura bolestima, insektima, poremećajem klime usled čega dolazi do poremećaja procesa vegetacije biljaka, a samim tim i proizvodnje hrane. Jedan od najdrastičnijih primera tog državnog agroterorizma i korišćenje tzv. žute kiše, odnosno defolianata od strane vojske SAD za uništavanje plantaže zelenih površina u Vijetnamu, iako su 1972. godine SAD ratifikovale Konvenciju o biološkom oružju koje zabranjuje njegovu nabavku i upotrebu. Amerikanci su zvanično 1975. godine uništili sve zalihe biološkog oružja, naravno, ako neko veruje u to što su uradili Amerikanci. Kada smo već kod ovih konvencija i njihovih potpisnica, prosto nam se nameće pitanje čemu u stvari one služe. Možemo u stvari mi da se tešimo da smo ovim zakonom postali deo sveta koji uzima učešće u misiji zaštite čovečanstva, ali da su takođe potpisnice neke zemlje koje se nisu libile u našoj novijoj istoriji da nas napadnu i bombarduju. Tako su recimo SAD i njihovi saveznici potpisnici Konvencije o zabrani upotrebe kasetnih bombi, ali to ih nije sprečilo da seju smrt po Srbiji 1999. godine, od kojih i dan danas ginu građani Srbije, pogotovo deca od tih zaostalih bombi. SAD su takođe potpisnice Konvencije o zabrani upotrebe municije sa osiromašenim uranijumom. Šta se dogodilo 1999. godine? Najbolju ocenu te uvertire, biološki rat sa osiromašenim uranijom dao je direktor GAK "Narodni front", gospodin Dušan Stanojević, posle povratka sa sastanka sa kolegama u Kosovskoj Mitrovici i dobijanje zvaničnih podataka o obolelim licima koja je opservirala taj zdravstveni centar. Evo šta kaže gospodin Stanojević – KiM je srpska Hirošima, zločin na Kosmetu koji su izazvali NATO projektili obogaćeni osiromašenim uranijom prevazilazi sve dosadašnje svetske tragedije, a posledice sa kojima će morati da živi 60 narednih generacija, ne mogu se ni zamisliti ni opisati. Tokom bombardovanja na teritoriji KiM, palo je, odnosno bačena je 21 tona osiromašenog uranijuma, podatak je uzet iz NATO arhiva u Briselu. Evo kako se jedno oružje pretvara u biološko. Izazivanje teških bolesti sa smrtnim ishodom, izazivanje velikog broja steriliteta doprineće demografskoj promeni na ovim prostorima po zamisli Pentagona. SAD su čak i Povelju UN pogazile kada su krenule u bombardovanje Srbije 1999. godine. Kada smo već kod konvencija i povelja, postavljam pitanje predstavniku Vlade – kome da se žali Srbija ako kojim slučajem, ne daj Bože, bude izložena napadu biološkim oružjem od strane neke zemlje? Da li UN? I šta će te UN da preduzmu, šta su uopšte preduzimale protiv država koje su svesno kršile sve moguće konvencije, deklaracije, povelje prilikom bombardovanja naše zemlje? Da li su uvedene sankcije nekoj zemlji zbog toga? Nisu naravno, jer svetski žandarm, Amerika može po svetu da ubija koga hoće, da truje koga hoće, da zrači koga hoće, da ga zasipa osiromašenim uranijumom. Ovde se nameće još jedno bitno pitanje koje se dotiče obaveze iz ovog zakona o zabrani usavršavanja proizvodnje i stvaranja zaliha bakteriološkog, odnosno biološkog i toksičnog oružja i njihovom uništavanju. Kako će se Srbija ponašati prema svom partneru NATO-u na osnovu sporazuma iz 2006. godine od 5. oktobra, a ima ih još dva poslednja SOFRA, a koji se tiče prelaska kroz Srbiju trupa NATO pakta. Znači, njihovo zadržavanje u Srbiji, transport oružja i drugih sredstava u koji možemo ubrojati biološko oružje. Hoćemo li tada da se pozivamo na zakonitost i Ustavni poredak, ili će američki ešaloni biti nedodirljivi? Dobro znamo da će svu eventualnu nanetu štetu platiti država Srbija, kako država Srbija plaća, to takođe svi znamo. Evo, kako glasi član 10. tog sporazuma, a koji je bitan baš po pitanju unošenja u zemlju opasnih materija, odnosno biološkog i toksičnog oružja citiram:"opremanje rezerve, materijali i druga sredstva Vlade SAD i njegovih partnera u sporazumu, odnosno privatnih vojnih kompanija koji se uvoze i izvoze neće biti podvrgnut carinskoj ili bilo kojoj drugoj kontroli od strane srpskih vlasti. Armija SAD i privatne kompanije koje on angažuje za saradnju mogu slobodno uvoziti u Srbiju sve što smatra potrebnim uključujući razne vrste naoružanja, podvlačim - opasne materijale bez bilo kakve provere". Šta mislite da se kojim slučajem tokom takvog transporta kroz Srbiju oslobode neki smrtonosni virusi ili nekakva biljna bolest koja bi desetkovala našu i onako upropašćenu poljoprivrednu proizvodnju ili bi opasno ugrozila živote ljudi, štetu svakako neće da plati Pentagon, valjda u duhu prijateljstva naše dve zemlje bez obzira što u ovom trenutku američki vojnici drže Srbe na nišanu na KiM. Pogledajmo samo šta kaže paragraf 2. tačka 7) ovog čuvenog SOFRA sporazuma potpisanog iste 2006. godine, citiram: "avijacija, transportna sredstva i brodovi SAD oslobađaju se kontrolisanja". Sada gospodo, iz vlasti uzmite ovaj vaš zakon kojim spašavate čovečanstvo, pročitajte član 3. tačke 1) i 2) gde se doslovce zabranjuje citiram: "izvoziti, uvoziti, reksportovati, obavljati transport, tranzit, pretovar, itd, biološkog oružja, odnosno toksičnog oružja". E pa sad vi sa ovim zakonom stanite pred američkim konvojem i sprovedite ga. Znate li šta bi se desilo? Prošli bi ste kao onaj makedonski ministar što su ga Amerikanci pregazili u sred Skoplja. Što se tiče Republike Srbije, u toku su dešavanja koja i te kako mogu da utiču na nas, na našu životnu sredinu, a niko od nadležnih organa ne reaguje, kao da su svesni da se radi o nečemu što je deo davno smišljenog plana, globalizacije, planiranja, broja stanovnika na planeti, uzimajući u obzir, energetske resurse i proizvodnju hrane, i onda ni malo nije čudno kada polako počne istina da izlazi na videlo i o genetski modifikovanim organizmima i kodeksu alimentarijusu, o rasprašivanju veoma štetnih sastojaka iz aviona, koji iza sebe ostavljaju veoma čudne tragove u atmosferi. U pitanju su tzv. "čeniko trejs", odnosno hemijski tragovi, fenomen koji se pojavio u poslednjih 20 godina unazad, a kod nas od pre nekoliko godina. Nezavisni istraživači, znači, ne iz Srbije već iz Nemačke, Italije, Francuske, čak i iz Amerike i drugih država sveta, ustanovili su da ti hemijski tragovi koji ostaju na nebu, posle prolaska aviona satima i koji se polako šire prekrivajući celo nebo. Oni u sebi sadrže, prosto da ne verujete, teške metale, bakterije, enzime koji se koriste u postupcima modifikacije DNK, zatim su tu gljivice, bacili, pesticidi, mikro plazma, larve insekata koje ne pripadaju lokaciji gde se izbacuju, kao i neki oblici veštačkog života. Stanovništvo vremenom počinje da oseća određene simptome koji pogoršavaju opšte zdravstveno stanje i pad imuniteta, i ovo je možda odgovor na brojna pitanja naših poljoprivrednika koji primećuju da se nešto čudno dešava sa njihovim usevima, koji jednostavno u punoj vegetaciji sagore i osuše se, ili pak signaliziraju pojavu čudnih insekata, do tada neviđenih, koji uništavaju letinu i koji su većinom imuni na veći broj insekticida. Nekako ne planirano, na prvi pogled, mada to nije slučajno u ovu se priču upleo i "Monsanto" vodeća korporacija u proizvodnji genetski modifikovanih organizama, tako što je zaštitio patent za gen koji je otporan na aluminijum, a aluminijum je u stvari glavni sastojak ovih hemijskih tragova o kojima sam maločas govorio. I tako dolazimo do kodeksa alimentarijusa u kom je sadržano sve ono što narušava prirodnu ravnotežu, sveukupnog živog sveta na zemlji, a to je proizvodnja genetski modifikovanih organizama, genetski inženjering, proizvodnja semena koji neće moći samo od sebe da reprodukuje iz čega se krije namera o velikom svetskom kontroloru proizvodnje hrane na zemlji, a samim tim i kontrole ljudske populacije na zemlji. Ne zaboravimo, takođe, da jedna četvrtina afričke populacije zaražena HIV virusom, veštačkim virusom koji je nastao u američkim vojnim laboratorijama i koji će za narednih 100 godina bukvalno zbrisati afričko stanovništvo. Kada je u pitanju biološko oružje, ne misli se samo na bakterije, viruse, protozoir i keceri, na bakterijske toksine ili na izazivače biljnih bolesti, kao recimo rđa i gar kod žitarica. Misli se i na upotrebu hrane koja sa sobom nosi velike rizike po zdravlje čitave nacije, a upravo je takav slučaj sa genetskim modifikovanim semenskim materijalom i genetski modifikovani organizmima koji su izuzetno opasni i štetni za upotrebu. Oni su stvoreni u laboratorijama sa namerom da donesu ogroman profit, a u stvari veliko su zlo za čovečanstvo. Naučnici koji su proučavali kvalitet hrane od genetsko modifikovanih organizama došli su do užasnog otkrića i to proučavajući glodare, odnosno pacove, s obzirom da se od njih za kratko vreme dobiju potomstvo nekoliko generacija i da se može pratiti mutiranje gena. Dakle, pacovi su hranjeni hranom koja potiče od genetsko modifikovanih organizama. Posle treće generacije kod njih je počeo da se javlja sterilitet, a kod sledeće generacije ispoljilo se nekoliko desetina vrsta teških bolesti. To je najbolji primer šta u budućnosti čeka nas ukoliko država bude dozvolila tako nešto. Naravno, dobro se zna ko stoji iza kodeksa alimentarijusa i monsanto. U Americi sve odlično funkcioniše kada su u pitanju, novac, moć, prestiž i kontrola. Zašto ovo navodim? Zato što je Srbija u jednom nevidljivom biološkom ratu i upravu zbog ne kontrolisanog gajenja genetski modifikovane soje Srbiji preti velika nesreća. Prosto zastrašujuće zvuči podatak da od ukupno kontrolisanih parcela u Srbiji zasejanih sojom, čak je 92% bilo zasejano semenom koje je genetskom modifikovano. I gde će ta soja da završi, postavlja se pitanje, gde su bili institucije, inspekcije, agencije, državne uprave, državni sekretari da zaplene semenski materijal na vreme, a ne sada kada su se ljudi istrošili i da bi zasejali određene površine. Meni se čini da je to svesno urađeno. Šta bi tek bilo da su kontrolisali druge kulture koje su najviše zastupljene u ratarskoj proizvodnji. Vidite šta je doneo ovaj potez iz 2001. godine, odnosno uvoz 50 tona genetski modifikovanog semena soje iz Amerike, sećate se pod pokroviteljstvom Ivane Dulić Marković, kasnije ministarke poljoprivrede, kadar Mlađana Dinkića. Otvorena je tada pandorina kutija, koja će teško moći da se zatvori. Zaključak je prost, dugotrajno konzumiranje takve hrane stvoriće efikasno biološko oružje koje će jednoj određenoj populaciji ostaviti u nasleđe sterilitet, degenerisano potomstvo i teške bolesti. Ovo je dobra prilika da pitamo predstavnika Vlade, mada sam ovde očekivao ministra odbrane ili ministra za zaštitu životne sredine, u krajnjem slučaju ministra zdravlja, ali možda će i ministarka znati da odgovori. Znači, ovo je dobra prilika da pitamo predstavnike Vlade, zašto još uvek nije uklonjena bomba od 1000 tona u Zvezdarskoj šumi zaostala iz NATO bombardovanja. Nisu čak ni izvršena ispitivanja i snimanja terena na mestu gde se bomba nalazi, da jedna tona, a hiljadu kilograma. Ministarstvo odbrane je dalo objašnjenje da nije bilo sredstava u budžetu, a Amerikanci, vaši veliki prijatelji, naši nisu, nisu čak ni želeli da vam otkriju o kojoj se bombi radi, šta ta bomba nosi u sebi, kako bi se lakše napravio plan za njeno deminiranje. Takođe, šta je sa Nacionalnom strategijom kontrole i zaštite stanovništva od posledica zračenja od uranijumskih bombi? Što ne krenete da kontrolišete zdravlje stanovništva? Verovatno se bojite poraznih rezultata, velikog broja obolelih od karcinoma, zaslugom SAD. Posle, verovatno, neko ima hrabrosti da kaže da je naša budućnost u NATO savezu. Zbog vremena, neću moći da se osvrnem na neke članove zakona za koje smatramo da moraju da pretrpe određene izmene, kako bi se izbegle mogućnosti za dvosmisleno tumačenje. O tome ćemo više, naravno, u raspravi po amandmanima, a nadamo se da će te ih većinom i prihvatiti. U razlozima za donošenje zakona ste naveli da je cilj ovog zakona da se Republika Srbija osposobi, odnosno da stekne kapacitete i sposobnosti da odgovori međunarodnim zahtevima u vezi sa sprečavanjem nedržavnih činioca da dođu u posed agenasa, toksina i patogenih materija, koje se mogu koristiti za stvaranje biološkog oružja. Po ovom vašem obrazloženju, ispada da smo mi kao stara država bili neozbiljni, da nismo nikada ništa slično radili i da smo tek sa ovim zakonom zakoračili u civilizaciju, što, takođe, nije tačno. Takođe, ovde se i ne spominje sprečavanje državnih činioca da dođu u posed ovih opasnih materija i da ih zloupotrebe. Ima mnogo primera da su baš državni činioci učestvovali u mnogim radnjama koje su se obile o glavu ovom narodu. Zahvaljujem.
Pre nego što pitam da li još neko od ovlašćenih predstavnika ili predsednika želi reč, obaveštavam Narodnu skupštinu da je ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe LDP, narodni poslanik Zoran Ostojić. Pitam, da li još neko od predsednika, ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Ako da, molim vas da se prijavite u elektronski sistem. (Ne.) U tom slučaju, obaveštavam vas da su saglasno članu 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja načelnog pretresa prijave za reč, u pisanom obliku, a sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslaničke grupe DSS i poslaničke grupe SRS. Prelazimo na deo sednice kada pravo na reč u načelnom pretresu imaju poslanici po redosledu, a o Predlogu zakona o zabrani usavršavanja, proizvodnje i stvaranja zaliha bakteriološkog, biološkog i toksičkog oružja i o njihovom uništavanju. Prvi govornik je Dušan Marić, a posle njega narodni poslanik Zoran Krasić.
Dame i gospodo narodni poslanici, najveća mana ovog zakona jeste to što će on biti primenjivan selektivno. Ukoliko se kod bilo kog građanina Republike Srbije pronađe biološko oružje, on će po ovom zakonu odgovarati i biti kažnjen. Međutim, ukoliko neko od vojnika NATO pakta prilikom prolaska kroz Srbiju, namerno ili slučajno izbaci pet kilograma nekog biološkog oružja, od tog otrova umre 10 ili 110 hiljada ljudi, on neće snositi nikakvu odgovornost po ovom predlogu zakona, zato što je Srbija u julu 2005. godine potpisala taj čuveni Sporazum sa NATO paktom, koji između ostalog, vojnicima NATO pakta, na teritoriji Republike Srbije, garantuje potpunu pravnu nedodirljivost, bez obzira šta učine i bez obzira u kakvoj kriminalnoj aktivnosti učestvuju ili bez obzira kakv zločin počine. Nameću se dva suštinska pitanja. Prvo pitanje jeste koja je svrha usvajanja ovog zakona, ako se on ne odnosi, ako neće biti primenjivan prema onima od kojih objektivno preti najveća opasnost, prema NATO paktu i Amerikancima, koji proizvode biološko oružje, prvi su u svetu po tome, koji su to biološko i toksičko oružje već upotrebili protiv Republike Srbije i njenih građana i koji ga jedini u nekoj bliskoj budućnosti mogu dalje upotrebiti. Drugo pitanje jeste čime je NATO pakt zaslužio ovu privilegiju? Da li time što je bombardovao Republiku Srbiju, da li okupacijom KiM, da li ubistvom oko 3.000 srpskih i albanskih civila, da li ranjavanjem 15.000 ljudi, ubistvom 80 srpske i albanske dece, ili možda time što je gradove i sela u Srbiji gađao sa projektilima u kojima se nalazi osiromašeni uranijum? Prema podacima samog NATO pakta, ova alijansa je na Republiku Srbiju bacila 420.000 projektila, ukupne težine 22.000 tona. Takođe, prema priznanju NATO pakta, 31.000 projektila u sebi je sadržala ovaj osiromašeni uranijum, koji je radioaktivno i toksičko oružje. Prema podacima Vojske Srbije, na Srbiju je bačeno 45.000 projektila sa osiromašenim uranijumom, ukupne težine 15 tona, dok Rusi tvrde da je tih projektila bilo čak 90.000 i da je u njima bilo ukupno 30 tona ovog osiromašenog uranijuma. Na Srbiju je u agresiji, uz radioaktivno korišćenje, korišćeno još i biološko i hemijsko oružje, a na to ukazuje i jedan priručnik koji nosi datum 22. novembar 2009. godine, a koji vojnici NATO pakta dobijaju kada dođu na KiM. Priručnik je potpisao pukovnik Osvaldo Bizari, a javnosti ga je prvi put otkrio bivši italijanski admiral Falko Akamen, nekadašnji predsednik Odbora za odbranu, u italijanskom parlamentu. Naslov ove knjižice je "Nuklearno biološko hemijski priručnik", a na njenoj naslovnoj strani je mrtvačka glava. Da NATO pakt Srbiju nije bombardovao biološkim i hemijskim oružjem, ne verujem da bi sami sebi skakali u stomak, pa da bi u naslovu ovog priručnika stavljali i biološko i hemijsko oružje. Inače, u priručniku, pored ostalog piše – držite se dalje od tenkova, vozila i zgrada pogođenih projektilima NATO pakta, nosite zaštitnu masku, ukoliko radite na udaljenosti od 500 metara od tenka, vozila ili zgrade pogođene projektilom, jer udisanje čestica praktično, dugoročno je povezano sa zdravstvenim posledicama, uključujući i kancer i deformacije novorođenčadi. Ove posledice mogu da postanu vidljive tek nekoliko godina kasnije. Dalje, hrana i voda postaće nejestive zbog kontaminacije, nikako ne jedite hranu koja nije kontrolisana. Znate li šta je najtragičnije u svemu ovome? Jeste to što ovo upozorenje nije podeljeno ljudima na Kosovu, ni srpskim civilima, ni albanskim civilima, koji su još veći zamorčići, veća žrtva ove NATO intervencije. Da ovaj priručnik nije napisan tek tako, govore i sledeći podaci, prema pisanju prištinskog lista "Ekspres", stanovnici Kosova su prvi u regionu po stepenu smrtnosti od malignih oboljenja. Godišnje na Kosovu od malignih oboljenja izazvanih ovim raznim zračenjima i otrovima umre oko 5.000 ljudi, tri puta više nego što je to bilo 1998. godine, kada je umiralo 1.500. Sledeći podatak, od 225 italijanskih vojnika koji su boravili u misiji KFOR na KiM, njih 45 je već umrlo, a kod 20 nesrećnika koji su živi, odnosno rođena su deca koja imaju genetske anomalije. Inače, UN su u junu 1999. godine imale izveštaj o posledicama bombardovanja Kosova i Republike Srbije, taj izveštaj je podneo njihov funkcioner Bakari Kantea, ali s obzirom da UN učestvuju u ovom zločinu, taj izveštaj je sakriven od javnosti. Sledeće, isto ponašanje zabeleženo od strane SZO. Kako je izjavio britanski fizičar dr Kejt Baverštok, SZO 2001. godine iz izveštaja UN o bombardovanju Republike Srbije, o štetnim posledicama tog bombardovanja, izbacila je ukupno osam poglavlja koja se odnose na osiromašeni uranijum, biološko oružje i hemijsko oružje. Inače, ovim projektilima je gađano ukupno 111 lokacija na teritoriji Republike Srbije, od toga 107 se nalazi na Kosovu, četiri se nalaze na jugoistoku Srbije, jedino su ove četiri delimično koliko se moglo, one su dekontaminirane, a one na Kosovu nisu ni pipnute. Prema podacima Instituta za javno zdravlje "Dr Milan Jovanović Batut", do kojih se došlo šest godina nakon bombardovanja, učestalost oboljevanja od raka u centralnoj Srbiji porasla je kod muškaraca za 22%, a kod žena za 16%. U isto vreme, učestalost raka prostate porasla je za 60%, mokraćne bešike za 37%, debelog creva za 29%, karcinoma pluća za 16%. Kod žena je uočena porast oboljevanja od raka debelog creva za 25%, pluća za 24%, materice za 17% i porast bolesti tumora raka dojke za otprilike 7%. Pomenuću ovde, od hiljade nesretnih slučajeva, samo slučaj porodice Jović iz sela Grace kod Vučitrna. U istom danu kada je njihov sin jedinac umro od raka a rak je dobio zbog zračenja, konstatovano je da njegova dvogodišnja kćerkica ima tumor na mozgu, takođe kao posledica preteranog zračenja od ovih bombi NATO pakta. NATO pakt je osiromašeni uranijum koristio i prilikom bombardovanja BiH. Navešću samo nekoliko podataka, da bi javnost znala koja je opasnost u pitanju. Tamo su gađali 15 lokacija. Najviše su gađali Vojno-remontni zavod u Hadžićima. U Hadžićima su pre rata živeli Srbi i Muslimani zajedno. Na početku rata, sticajem okolnosti, Muslimani su se iselili iz Hadžića. Godine 1995. NATO pakt je bombardovao Hadžiće. Na 15 hektara ovog remontnog zavoda izručeno je četiri projektila po metru kvadratnom, ukupno je izručeno na Sarajevo 10.800 komada ovih otrovnih, toksičnih projektila. Znate šta se dogodilo? Kada je srpsko Sarajevo predato Muslimanima, Srbi iz Hadžića su se iselili u Bratunac a Muslimani iz Hadžića su se vratili svojim kućama. Sada ovi jadnici, Muslimani i Srbi, dele istu sudbinu, i jedni i drugi su pokusni kunići, i jedni i drugi umiru od epidemije malignih bolesti. Samo u prve tri godine nakon doseljavanja u Bratunac, u Bratuncu je umrlo 300 ljudi koji su se iselili iz Hadžića. Inače, na italijanskoj televiziji RAI, 5. januara 2004. godine emitovana je emisija "U prvom planu", o obolelima od raka na području BiH i tada je predstavnik Crvenog krsta Paolo Đanpijetro izjavio da se godišnje u Italiji sa područja Balkana prebacuje 50 dece koja su otrovana ovim biološkim, hemijskim, bakteriološkim i radiološkim oružjem i da je broj te dece svake godine sve veći. Kolega Radiša Ilić je govorio o tome da su ove najveće zarazne bolesti najmasovnije, sida, svinjski i ptičiji grip, u stvari biološko oružje koje je proizvedeno u američkim laboratorijama. Ali, što je još gore, utvrđeno je da su i vakcine kojima su navodno lečene ove bolesti takođe proizvedene u američkim laboratorijama i da sadrže ove otrove. Upravo je to objašnjenje da je više ljudi umrlo od vakcinisanja protiv svinjskog gripa, protiv ptičijeg gripa, nego od samih ovih bolesti. Čime se Amerika i njene farmaceutske kompanije služe u proizvodnji biološkog oružja ja ću vam pokazati na primeru svinjskog gripa. Vakcina protiv svinjskog gripa je urađena godinu dana pre nego što su Amerikanci ovu bolest pustili u promet. Drugo, utvrđeno je da se u vakcinama protiv svinjskog gripa koji je proizvela američka kompanija "Bakster" nalazi svinjski grip. Treće, više ljudi je, kao što sam rekao, umrlo od vakcine, od vakcinisanja protiv svinjskog gripa nego od same bolesti. Četvrto, na celoj kugli zemaljskoj nije bilo nijedne svinje koja je obolela od tzv. svinjskog gripa. Peto, virus svinjskog gripa nikako nije mogao nastati prirodnim putem. Evo kako se to jedino moglo dogoditi. Ja vas molim da slušate pa da sami zaključite kako se to moglo dogoditi. Znači, prvo je neka ptica u severnoj Americi morala da se zarazi bilo kojim virusom gripa. Posle toga, ta bolesna ptica je morala da doleti preko Atlantika u Evropu. U Evropi je morala da stupi u kontakt sa svinjama, da zarazi te svinje virusom koji je donela iz Amerike. Nakon toga, taj virus je morao da mutira. Ptica iz Amerike se morala vratiti i ponovo stupiti u kontakt sa svinjama i zaraziti se virusom koji je mutirao. Nakon toga, dva puta zaražena ptica leti do Azije. U Aziji stupa u kontakt sa azijskim svinjama, prenosi na njih taj virus, stupa u kontakt sa azijskim pticama i prenosi na njih taj virus. Virus mutira i kod jednih i kod drugih, tako da može da bude prenesen na čoveka. Nakon toga, ova svemoguća feniks ptica iz Amerike ponovo stupa u kontakt sa azijskim svinjama, sa tri virusa u sebi, leti preko Azije, leti preko Evrope, leti preko Atlantika i gle čuda, ide baš u Meksiko i tamo se pojavi prvi čovek koji je oboleo od ovog svinjskog gripa. Na kraju, da bi se ova bajka dogodila, da bi ovo bilo moguće, mora da postoji jedna svinja u Aziji koja je zaražena tim gripom u kojoj je taj virus mutirao. Takva svinja ne postoji. Znači, stvar je jasna. Recept je vrlo jasan. Farmaceutska američka mafija prvo osmisli jedan smrtonosni virus, zatim osmisli vakcinu protiv tog virusa u koju takođe stavi taj virus. Nakon toga krene u masovnu proizvodnju i izazove epidemiju raznih bolesti, da bi plasirala svoje vakcine i prodala ih. Dokaz vam je činjenica da je na prodaji vakcine svinjskog gripa u samo jednoj godini zarađeno sedam milijardi evra.
Iskorišćeno je 12 minuta i 15 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, posle njega narodna poslanica Dušanka Plećević.
Na vreme da upozorim, da se ne bi smetnulo s uma, o razlozima za donošenje ovog zakona, govorimo o oružju za masovno uništenje. Govorimo o tom oružju u vreme kada se na barikadama dešavaju tako teške stvari za srpski narod od strane SAD, ali, ovaj zakon se tiče i Donalda Ramsfelda i Iraka i vesti da se u Iraku proizvodi biološko oružje, pa se kasnije saznalo da tog oružja nije ni bilo. Ali su Irak pregazili. Ovaj zakon se tiče i činjenice da gotovo da ne postoje kaznene odredbe. Zamislite, privredni prestup, samo privredni prestup za naše građane, a za Amerikance kada provlače svoje kontingente vojnika sa takvim naoružanjem nema kazne. Da se malo podsetimo, postoji čovek koji se zove Bakari Kantea, šef programa UN za čovekovu okolinu. Čovekova okolina i toksini su u prirodnoj vezi. On je 1999. godine bio dok je bilo bombardovanje Republike Srbije. Napravili su izveštaj od 72 strane, a 70 strana UN su sklonili, da se ne vidi šta je urađeno. Evo šta su konstatovali predstavnici UN, šta su oni krili i, zamislite, obelodanio novinar Amerikanac Robert Parson. Šta je obelodanio? Ozračena hrana, 9.450 tona nuklearnog otpada je bačeno na teritoriju Republike Srbije. Da li znate ko je to bacio? Oni koje ste juče čekali ovde i slavili 130 godina prijateljstva. Vi merite prijateljstvo prema tonama osiromašenog uranijuma i toksičnih materija koje su bačene na Republiku Srbiju. Šta je još taj novinar utvrdio? Bilo bi dobro da to javnost sazna, odnosno da podsetim javnost gde je najviše prouzrokovano te ekološke štete biološkim, hemijskim, toksičnim, nuklearnim i svim drugim sredstvima – Pančevo, Kragujevac, Novi Sad, Bor. Šta je stradalo? Kaže se ovako – atmosfera i tlo u bivšoj SRJ trajno su zagađeni otrovnim materijalima zbog bombardovanja industrijsko-hemijskih kompleksa i zbog upotrebe oružja sa osiromašenim uranijumom. Šta su posledice? Povećanje kancerogenih oboljenja, leukemija, biće povećan broj spontanih pobačaja i deformiteta novorođenčadi. Imamo preko 300 hiljada ljudi manje za devet godina po popisu, a juče je neko slavio 130 godina prijateljstva sa onima koji ubijaju srpski narod. Šta je stradalo i gde sunajveći problemi? Nije samo od uranijuma nego i od nekih supstanci koji se zovu polihlorobifenili – PCB, visoko-kancerogeni i odgovorni za imunološke bolesti. To je ono što dominira danas u Srbiji. Gde se nalazilo? U električnim transformatorskim stanicama i u brojnim naftnim rafinerijama. Posledice širenja kadijuma, metalizovana živa, najveći otrov svih vremena, ozračena hrana, hiljade tona uranijuma na teritoriji Kosova i Metohije pogotovo, itd. Ko je znao? Američki novinar kaže – znao je Bil Klinton. Njemu je napravljen spomenik u Prištini. Da vas samo podsetim na još jednu činjenicu. Dosmanlijska vlast je pre nekoliko godina dala SAD lokaciju na Dedinju, gde je bio Maršalat. Došli su, porušili su sve, posekli drveće. Onda je došla druga ekipa, skinula je tri metra debeo sloj zemlje, oterali negde. Posle sedam meseci vratili novu zemlju tri metra debljine. Kada je to naleglo, krenuli da grade i eno, najveća vojna baza na vrhu Dedinja. Pravi se ambasada, ozračuju se čak i radnici i kada ulaze i kada izlaze, a gradilište izgleda kao svaka vojna baza SAD u Avganistanu, a liči i na onu koja je sada, hvala bogu, napuštena pored Brčkog. Donosimo zakon. Da li takav zakon postoji i kod naših neprijatelja NATO pakta, Evropske unije? Šta oni poštuju od ove međunarodne konvencije? Poštuju samo to što se u Hagu nalazi sedište BTVC, međunarodne organizacije koja se bavi suzbijanjem hemijskog, biološkog, nuklearnog i svakog drugog oružja. Šta želite da prikažete usvajajući ovakav zakon, miroljubivu politiku? Kada su vas doveli Amerikanci na vlast, prvo što su uradili ispraznili su Vinču. U tri etape je vršeno uništavanje Vinče. Sve je to rađeno kreditima ili dobrovoljnim prilozima SAD. Očekivao sam neki predlog zakona, da se formira jedna grupa koja bi pokupila sve ove toksične materije, skladištila i poslala u Vašington, pošto je to njihovo, to nije naše, to ne raste na teritoriji Republike Srbije. To su oni nama bacili, da se to pokupi pa da se njima vrati, neka oni trljaju glavu sa tim poklonima. Nadam se da se juče niste ljubili sa gospođom Meri.
Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov, a posle njega narodna poslanica Gordana Paunović Milosavljević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana ministarko pravde, Srpska radikalna stranka neće glasati za ovaj zakon, to vam je potpuno jasno, a to se moglo i zaključiti iz uvodnog izlaganja ovlašćenog predstavnika Srpske radikalne stranke gospodina Ilića. Čovek bih mogao odmah da se zapita - zbog čega? Mi smo dužni da takav odgovor u jasnoj formi dostavimo. Prvo, nama je potpuno nejasno da u današnjem danu treba da raspravljamo o ovom zakonu, kada imamo daleko važnijih problema sa kojima se ovo naše društvo suočava. Smatramo da je zakon suvišan, nepotreban, a pogotovo u trenutku kada naši građani na Kosovu preživljavaju ono što preživljavaju. Ono što moram da vam kažem, mi ne možemo da razumemo da vi donosite jedan ovako mali, kratak, defektan zakon u situaciji kada je on već potpuno prevaziđen. Ovaj zakon ima 10 članova. Vi ste pravnik, kada čitate naslov samog zakona, lepo piše, evo ja ću pročitati, mada svi znaju - o zabrani usavršavanja proizvodnje i stvaranja zaliha bakteriološkog, biološkog i toksičkog oružja i o njihovom uništavanju. Nađite mi jedan jedini član koji govori o uništavanju. Molim vas, evo to vas pitam, morate odgovoriti - kojim članom tretirate ono što zakon nosi u naslovu? Takvi su vaši zakoni, smešni, nelogični i vi kao ministar pravde dobili ste da branite ovako defektan papir. Stvarno je sramota. U nedostatku boljih predloga, nemojte ni ovo da nam dostavljate. To vas molimo. Zbog čega vas molimo? Zato što ipak ova zemlja mora da se uzdigne i da ne bude banana republika koja se udvorava nekom drugom moćnijem, pišući ovakve zakone. Naravno, sada sam izrekao tešku optužbu. Moram da obrazložim sve to. Gospođo ministar, čitali ste datume kada je ovo usvojeno, kada je potpisano, kada je ratifikovano, od koga i gde. U decembru se održava sastanak komiteta koji raspravlja o ovome. U aprilu mesecu je održana konferencija priprema. Da li ste videli šta je, recimo, američki ambasador Laura Kenedi rekla šta su ključni problemi danas u vezi sa primenom ovih mera. Istakla je tri problema: provera efikasnosti i negovanje poverenja u njihovu primenu, izgradnja globalnog kapaciteta da se spreče infektivne bolesti na globalnom nivou i treći, prevencija bioterorizma. Kako ovaj vaš zakon korespondira sa tri ključna problema koja su u komitetu istaknuta da treba da budu razmatrana? Moji prehtodnici su objašnjavali i o genetskom inženjeringu, sa kojim se danas suočavamo, koji i te kako utiče na problematiku kojom pokušava zakon da se na ovakav nakazan način bavi. Interesantno je, kada ste već donosili zakon, sama konvencija, vi to bolje znate, verovatno, nego ja, ima 15 članova. Evo, upozoravam vas – zašto u zakon niste stavili ono što je obuhvaćeno 5. članom konvencije, da su zemlje dužne da ukoliko primete kršenje ovih odredbi da prijave Savetu bezbednosti to kršenje i da traže raspravu u Savetu bezbednosti o kršenju ovih mera. Srbija je, nažalost, u NATO agresiji bila poligon na kome su se kršile odredbe ovog zakona. Moji prethodnici su o tome pričali, neću sada u to detaljno ulaziti. Podsetiću vas samo na posledice, to je moj dug kao lekara i to je moj dug kao predstavnika građana, koji su nevino izgubili svoje živote od jedne počasti koja se zove karcinom, a koja razjeda Srbiju danas. Danas godišnje u Srbiji preko 30.000 ljudi oboljeva od karcinoma. Danas u toj istoj Srbiji 22.000 umire od tog karcinoma. Porast je za preko 20% u odnosu na stanje pre NATO agresije. Ova vlada nikada nije govorila o biološkoj ugroženosti nacije, koju možemo da sagledamo iz izveštaja popisa, doduše nepotpunog, gde se opet narodu ne saopštava kompletna istina, nego se kaže – manje se rađa. Jedan od razloga je sigurno i to što sterilitet hara ovim našim prostorima, a on je i te kako u vezi sa upravo primenjenim oružjem biološkim, koje je bilo primenjeno zajedno sa radioaktivnim i hemijskim. Neko će kazati – imaš li dokaza? Naravno, nikada bez dokaza i ne pričamo, a dokaz je ključni intervju iz 1999. godine španskog pilota, koji daje listu, da ga ne citiram, vi ćete mi verovati na reč, nema potrebe da trošim vreme, gde kaže da je NATO počinio neviđeno zverstvo na ovim terenima i da je bacao hemijska, biološka i radiološka oružja. Izjava stoji i to niko nije demantovao. Nikada to nije demantovano. Sada ide pitanje – šta je država Srbija uradila da je to što je potkrepljeno i izjavama direktnih učesnika, koji su nas bombardovali, pokrene pred Savetom bezbednosti to pitanje? Da li je stručna javnost, moje kolege i mi lekari odgovorili zadatku? Da li smo i mi ćutali, kao što ćuti država, ne smejući da se zameri Americi, NATO-u, globalističkim teroristima? Nismo. Uradili smo ono što smo mogli i koliko je u našoj moći. To je ovde bilo spomenuto, u par istraživanja. Sada ću zbog javnosti da vas upozorim sa tim ispitivanjima. Na Kosovu je primećeno, vrlo brzo, da je povećan broj rađanja dece sa nakaznošću. Pojavio se vrlo veliki broj novih slučajeva oboljenja od karcinoma. Onda je jedna ekipa sa Klinike za ginekologiju i akušerstvo, rešila da to ispita. Konkurisala je kod naše države, kod Ministarstva zdravlja za projekat koji je odobren. On se zvao – učestalost spontanih pobačaja, prevremenih porođaja i poremećaja u razvoju trudnoće kod žena na KiM i njihove novorođenčadi nakon NATO bombardovanja. Ministarstvo je odobrilo ovaj projekat. Izvajalo je godišnje oko 27.000 dinara da bi se ovaj projekat ostvario. Prvu podršku, još 2007. godine, pored toga što su ministarstvo, a vidite i na koji način podržali ovaj projekat, Ministarstvo za razvoj životne sredine je takođe omogućilo da se u Vinči i na VMA u laboratorijama izvrše prva ispitivanja. Šta su utvrdila? Nesumnjivo je u plodovoj vodi trudnica i pupčanoj krvi nađen osiromašeni uranijum, uz druge toksične produkte. Šta se događa posle toga? U Subotici, u genetskoj laboratoriji, zahvaljujući dr Jasmini Duraković, imate i citiraću jednu njenu izjavu. Rekla je – radili smo gotovo u tajnosti. Rezultati su poražavajući. Najžešći genetski disbalans, genetske greške proizvedene spoljnom agresijom, ukazale su na pravi haos genetskog materijala, nepojmljivog za ljudsku vrstu. Dalje neću čitati. Šta se dogodilo kada je to saopšteno našem sastanku ginekologa, koji smo održali prošle godine u Zvečanu? Policija je upala u laobratoriju dr Jasmine Duraković i zabranila je da dalje saopštava te podatke. To je naša tužna sudbina i naša realnost. Ovaj zakon, pazite, nećemo da glasamo i zbog uvredljive vaše izjave koju dajete u obrazloženju, kako vi usavršavate Konvenciju. Vi ste tako daleko od savremenih problema kojima se bave ljudi koji su doneli ovu konvenciju. Isto tako ću vam reći, kada je američka ambasada dizana i kada je saniran teren, kada je skidana zemlja, to mora da se učini i na četiri lokacije na jugu Srbije. To bi Međunarodna zajednica morala da učini i na Kosovu, ako hoće zaista da nosi epitete da brine o ljudima i da se zalaže za demokratiju. Samo toliko. Hvala lepo.
Deset minuta i 40 sekundi je iskorišćeno. Narodni poslanik Zoran Krasić želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Gospođo Čomić, koristim priliku po Poslovniku i pozivam se na član 27, onaj deo koji se odnosi na obavezu predsedavajuće da se stara o toku sednice, da vam samo skrenem pažnju. Suzavac se baca na Srbe na KiM. KFOR kaže da je naredbu dobio iz…
Narodni poslaniče, molim vas da ne zloupotrebljavate pravo. (Zoran Krasić: Samo da vam objasnim. Nije ovo zloupotrebljavanje. Vidite da niko neće da vam sedi u sali.) Zloupotrebljavate. Narodni poslaniče, molim vas da ne zloupotrebljavate pravo da govorite o povredi Poslovnika. Narodni poslaniče, govoriti o mogućim tragičnim događajima, pod rečju – dajte mi reč da govorim o povredi Poslovnika, je omalovažavanje ugleda Narodne skupštine i ruganje svima onima koji su zaista u teškoj situaciji. Molim vas, da to ne činite. (Zoran Krasić: Pozivam vas da se starate o redu. Od lekara traže pomoć 45 lica. Srbi traže pomoć.) Narodni poslaniče Zorane Krasiću, molim vas da ne remetite red na sednici Narodne skupštine. Takođe vas molim da u ime onih zbog kojih uzimate reč, mislite o njima, a ne o tome, na koji način da, kršenjem procedure, samo kažete ono što želite. Zaista vas molim. (Zoran Krasić: Ovo nije kršenje procedure, ovo je skandal. Gde su vam poslanici? Zašto ne kažete da je Boris Tadić zabranio medijima da izveštavaju o ovome? Sram vas bilo.) Narodni poslanik remeti red na sednici i insistira da izričem kaznene mere. Staram se o redu na Skupštini i staram se u okvirima onoga što su obaveze i nadležnosti predsedavajuće. Ukoliko želite da izazovete incident, to će vam biti onemogućeno. (Zoran Krasić: Izreknite mi opomenu, pa šta, ima li većeg incidenta od ovoga što radite? I vaši stradaju tamo. Ako jedan život spasimo, ako spasimo život jednog Srbina, to će biti uspeh.) Narodni poslaniče, niko takvim načinom nije postigao nikakvu korist za one koje smatra da galamom, uvredama i kršenjem pravila, štiti i brani. Ne činite štetu i ne pravite nered na sednici Narodne skupštine. (Zoran Krasić: Izreknite mi opomenu. Što mi ne izreknete opomenu? To je vaše pravo kao predsedavajuće Narodne skupštine.) Narodni poslanik i dalje dobacuje i pita zašto mu ne izričem opomenu. Zato, narodni poslaniče, što se staram o redu na sednici Narodne skupštine s punom svešću o tome, sa kakvim se sve problemima suočava Srbija. Vaše ponašanje je nedopustivo i nedolično za sednicu Narodne skupštine. (Zoran Krasić: Što je Tadić imao tajni sastanak sa medijima?) Molim vas da prestanete da kršite odredbe Poslovnika Narodne skupštine. Narodni poslaniče, molim vas da se, takođe, setite da se ovde niko ne plaši kada vi vičete, i da to što ćete se derati i vikati, dobacivati sa mesta, neće ni na koji način mene onemogućiti da primenjujem odredbe Poslovnika Narodne skupštine. Narodna poslanica Nataša Jovanović želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Gospođo Čomić, vi ste povredili dostojanstvo Narodne skupštine ovog trenutka. Kao prvo, poslanik, gospodin Zoran Krasić koji je, na neki način, i doajen ove Skupštine, se nije derao, kako ste vi rekli, nego je glasno izrazio protest u ime Srba sa KiM. Molim vas da to ne činite i kao vaša koleginica, potpredsednica Skupštine, i kao narodni poslanik koji u ovom trenutku, zajedno sa svim poslanicima SRS, izražava ogromnu brigu za građane dole. Gospodin Krasić se nije javio u trenutku kada je on hteo, kako vi to hoćete da predstavite javnosti da napravi ovde neki incident ili bilo šta, nego u trenutku kada mu je, kao i nama svima, stigla informacija od ljudi, a treba da znate i zna gospodin Odalović, koji sedi pored vas, da je jedan srpski radikal i predsednik jedne opštine, opštine Zvečan na KiM, gospodin Dobrić, kada su nam stigle informacije da je preko 40 Srba, a među njima ima i mladih ljudi, žena i dece zatražilo pomoć u bolnicama.
Narodna poslanice, molim vas da ne zloupotrebljavate ozbiljan problem zbog kršenja Poslovnika Narodne skupštine. Obrazloženje i informacije, koliko god bile potresne, opravdavaju kršenje procedure, ne stoji. (Nataša Jovanović: Vas ne potresaju. Vama deca nisu dole, nego tuđa.) Ne, nego vam objašnjavam da ne možete da kršite proceduru, zato što smatrate da imate prava zbog emocionalnog ili političkog stava. Narodni poslanik Aleksandar Martinović želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, iskoristio bih pravo na osnovu člana 27. Poslovnika, zaista najdobronamernije i bez želje da ulazimo sa bilo kim u bilo kakve verbalne sukobe, da zamolim predsedavajuću da prihvati predlog SRS da se prekine sednica Narodne skupštine, uvažavajući značaj svih tačaka dnevnog reda koje su u toku, da se sazove sastanak šefova poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini Republike Srbije i da se izađe sa zajedničkim stavom o tome, kakav je stav Narodne skupštine Republike Srbije u odnosu na zaista tragične događaje na severu KiM. Prosto, bili bi smo jedina država u svetu u kojoj se odvija parlamentarna rasprava u situaciji kada jedan deo njenih građana rizikuje živote. Dakle, zaista vas najdobronamernije molimo, i mi smatramo da i vi kao i mi osećate brigu i odgovornost za Srbe koji žive na severuKiM. Dakle, neće biti nikakve štete po državu, neće biti nikakve štete ni po parlament, da se makar za trenutakprekine sednica Narodne skupštine, da se organizuje sastanak šefova poslaničkih grupa i da svi zajedno vidimo na koji način možemo na najefikasniji mogući način da pomognemo Srbima na severu KiM, čiji su životi očigledno ugroženi, pošto je KFOR odlučio da silom ukloni barikade na severu KiM. Ubeđen sam potpuno da je i gospođa ministarka pravde saglasna sa tom idejom. Mislim da ni njoj nije svejedno da sedi u Narodnoj skupštini i sluša raspravu o predlozima zakona koji u ovom trenutku ipak nisu do te mere nasušni za državu Srbiju, da se ne bi mogla prekinuti sednica Narodne skupštine.
Zahvaljujem. Predlog je ponovljen na osnovu člana 27. i kako sam odgovorila u obrazložila da je predlog prosleđen predsednici Narodne skupštine, tako i vama zahvaljujem na ponovljenom predlogu i tog sastanka šefova poslaničkih klubova će biti. Ukoliko niko od predstavnika poslaničkih klubova ne bude imao predlog za sednicu sa aktuelnom temom, onda će to biti moj predlog, ali će to sve biti učinjeno po pravilima i u skladu sa procedurom. Vama zahvaljujem, s obzirom da je i narodni poslanik Ivan Andrić, takođe, imao sličan predlog, tako da će nakon konsultacija sa predsednicom Narodna skupština o tomebiti obaveštena. Želite da govorite o povredi Poslovnika? Narodni poslanik Zoran Krasić želi da govori o povredi Poslovnika.
Nadam se da još uvek važi Poslovnik. Član 107. ne dozvoljava vama da bilo koga vređate. Dere se svinja, a Zoran Krasić iznosi političke stavove SRS. Za nas je potpuno neprihvatljivo, gospođo Čomić, u uslovima kada se sprovodi teror nad Srbima na KiM, da vi ovde vređate….
Narodni poslaniče, ne možete zloupotrebljavati odredbe Poslovnika Narodne skupštine za temu o kojoj postoji saglasnost i konsenzus da je tema koja je za Narodnu skupštinu, za nadležne izvršne vlasti i za sve one koji imaju teret odgovornosti vođenja države. Narodna poslanica Gordana Paunović-Milosavljević ima reč, a posle nje narodna poslanica Dušanka Plećević. (Zoran Krasić, s mesta: Vređate narodne poslanike.) Da li želite reč, narodna poslanice Gordana Paunović-Milosavljević? (Vjerica Radeta, s mesta: Ako ne može o KiM, neka priča sa mamom svojom.) Molim narodnu poslanicu Vjericu Radetu da ne vređa kolege poslanike i da se ponaša u skladu sa odredbama Poslovnika Narodne skupštine. (Vjerica Radeta, s mesta: Izdajnici, sram vas bilo.) Narodna poslanica Vjerica Radeta ne ume da se ponaša u skladu sa Poslovnikom i odredbama koje nas sve obavezuju na uljudno ophođenje. Da li narodna poslanica Gordana Paunović-Milosavljević želi reč? (Ne.) Da li želi reč narodna poslanica Dušanka Plećević? (Ne.) Da li želi reč narodni poslanik Petar Jojić? Narodni poslanik Petar Jojić se izrazito uvredljivo odnosi prema narodnim poslanicima u sali za sednice i izričem mu opomenu. (Poslanici SRS su napustili sednicu Narodne skupštine.) Narodni poslanik Zoran Ostojić, da li želi reč? (Da.).
Koleginice i kolege, malobrojne koleginice i kolege, kao što smo rekli, tako se i desilo, ali licemerje politike vladajuće većine se ovde najbolje ogleda. Hoćemo da pričamo o zakonu? U redu, zakon treba doneti, to je naša međunarodna obaveza. Nemamo hemijsko i biološko oružje jer smo ga uništili donacijom američke vlade, ali u redu. Dok se dešava još jedna manipulacija i stradanje Srba, vi želite da se sada priča o ovom zakonu. Posle ovoga, činim mi se, doći će i zakon o pomorskoj plovidbi, pomorstvu, ali vas nema u sali. Znači, to što predstavnika vladajuće većine nema u sali je dokaz da i oni smatraju da je besmisleno u ovoj situaciji nastavljati ovu sednicu, ali ipak se nastavlja. Moram da primetim da je na dnevnom redu zakon koji se tiče oružja, a Vlada nam je poslala ministarku pravde. Zar nije bilo normalno da dođe ministar odbrane da brani ovaj zakon, da dođe ministar odbrane koji je doveo šefove Vojno-obaveštajne službe na sednicu Odbora za odbranu i bezbednost, pre izvesnog vremena, da nam podnese izveštaj šta se desilo na Jarinju? Taj izveštaj je podnet i svi znamo šta je tamo rečeno i svi znamo da je to suprotno od onoga što je prodato medijima kao priča i svi znamo da smo se dogovorili da ta sednica ponovo bude i svi znamo da bi bilo besmisleno da bude a da bude zatvorena za javnost, jer smo takvu već imali. Svi znamo šta se danas dole dešava i mi ćemo da nastavimo da pričamo o hemijskom i biološkom oružju koje ne treba da proizvodimo i koje treba da uništimo, a koje inače ne možemo da proizvodimo jer smo jedini pogon koji se time bavio, koji je premešten iz Mostara u Srbiju, demontirali. Prosto, rad Skupštine, koji nikakve vezenema sa onim što se dešava napolju i van ove zgrade, se nastavlja. To je naša glavna primedba i glavno upozorenje, da takva politika neiskrenih evropskih integracija kompromituje samu evropsku ideju i to se dešava ovih dana kada nam se serviraju istraživanja po kojima je ta raspoloženost građana Srbije za evropske integracije ili evroatlanske integracije sve manja, pala je ispod 50%. Na Kosovu, na barikadama, gde ljudi moraju da dođu zato što im je uvedena radna obaveza, bez obzira da li su bolesni, bez obzira da li su u stanju da izdrže to, bez obzira da li su starije žene ili mlađi muškarci, se dešava još jedna manipulacija Srbima zarad glasova ovde. Predsednik Republike, Tadić kaže – radi se o korišćenju tih ljudi u stranačke svrhe, zarad nekih budućih izbora. Da vas podsetim da je predsednik tj. načelnik okruga gospodine Nedeljković iz DS. Da li i on koristi to što se dešava na Kosovu zbog nekih budućih izbora? Znate, smeje nam se svet. Ako mi tražimo istragu šta se desilo na Jarinju kada je došlo do upotrebe vatrenog oružja i ranjavanja više ljudi, a taj svet zna da su naši državni organi, Savet za nacionalnu bezbednost ipredsednik Republike pola sata posle tog događaja imali izveštaj šta se desilo i ko je prvi počeo, i to je rečeno jasno na toj sednici Odbora za bezbednost, ako svet zna da mi znamo ko je prvi počeo, a mi kažemo – tražimo istragu da se utvrdi ko je prvi početo, onda mislim da apsolutno rušimo i ono malo kredibiliteta koje nam je ostalo, ako nam je ostalo. Zašto nam se još svet smeje? Zato što jedan ministar u Vladi u više izjava, u zavisnosti od raspoloženja, KFOR, vrhovni bezbednosti autoritet na Kosovu po vojno-tehničkog sporazumu, da vas podsetim, proglašava za neprijateljsku stranu i vojsku, a drugi ministar u toj istoj Vladi kaže da mi moramo da sarađujemo sa KFOR, da je on garancija bezbednosti Srba itd. Dve potpuno suprotne ocene dva ministra iz iste Vlade i obojica iz iste stranke. Hajde da su iz različitih stranaka, pa da razumem, ali iz DS. Mislim na ministra spoljnih poslova i na ministra odbrane, čije prisustvo danas, ne zbog ovog zakona, je bilo neophodno. Da, smeje nam se svet, to je naša realnost. Kako ćemo izaći iz ovoga? (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, imam obavezu da vas podsetim na temu dnevnog reda, kao i da vas podsetim da za ovaj zakon nadležnost ima ministar spoljnih poslova.) Mogu da se vratim na ptice i svinje koje su letele preko Atlantika, jer su i takve diskusije ovde bile, pa niste upozorili da je to van dnevnog reda. Ne želim da pričam o pticama i svinjama i ko je tu koga zarazio. Možda je cilj da se o tome priča, ali ljudi ovo gledaju, znaju šta se dole dešava i iz toga cene našu ozbiljnost. Ako hoćete da me sprečite da govorim o ovome što govorim, možete da me opomenete još jednom. Biću disciplinovani poslanik, ali vas podsećam da smo ovde čuli svakakve priče, pa nikoga niste upozorili. U redu, ministar spoljnih poslova je nadležan. Da je ministar spoljnih poslova tu, mogli bi da popričamo o nečemu što interesuje građane koji nas gledaju mnogo više nego zabrana proizvodnje oružja koje ne možemo da proizvodimo, i uništavanja oružja koje smo već uništili. Na stranu to, mi moramo da se vratimo realnosti i onome što je život. Mi smo dobili preporuku da dobijemo status kandidata. Mi iz LDP smo pomogli, često mnogo puta više nego vi međusobno, da dođemo do toga. Ostao je taj zadnji korak da početkom decembra dobijemo status kandidata. Možete vi da medijima kojima kontrolišete napišete da smo ga već dobili, ali je jasno da tamo piše da ćemo ga dobiti pod uslovom da se nastavi dijalog sa Prištinom i da počne implementacija, odnosno sprovođenje već postignutih dogovora. Ti postignuti dogovori su dogovor o carinskom pečatu, dogovor o slobodi kretanja, koji podrazumeva lične karte i tablice i dogovor o matičnim knjigama. Dijalog, kaže glavni pregovarač da je odložen, a ne prekinut. U redu. Mi smo rekli da nećemo nastaviti dijalog dok se ne sklone carinici sa kontrolnih punktova 1 i 31. Oni se neće skloniti, to je valjda svima jasno. To znači da mi ne želimo kandidaturu. Ako ne želimo kandidaturu, hajde odmah da idemo na izbore da ne gubimo vreme. Zašto bi čekali do decembra, ako nećemo to da dobijemo, ako vi ne želite da uradite to što je ostalo za kandidaturu. Za datum početka pregovora, to su uslovi koji će svakako pasti na teret budućoj vladi, ali bar kandidaturu da dobijemo, ako smo se svi potrudili toliko da stignemo do ovoga. Normalno je onda, ako želite da dobijemo kandidaturu, da učinite više od ovoga što činite kada je u pitanju sloboda kretanja na KiM. Često se govori kako KFOR nije statusno neutralan. Podsećam vas da u tom vojno-tehničkom sporazumu piše da komandant KFOR tumači sve propise i zakone ako postoji saglasnost. Podsećam vas da tu piše da može da preduzme sve mere koje smatra da je potrebno ukoliko treba da zaštiti ljude na KiM i pripadnike KFOR. Na kraju krajeva, pitam otvoreno vas iz vladajuće većine – da li je sloboda kretanja i otvoreni put statusno neutralan ili to, u suštini, pokazuje status? Mislim da je put kojim se kreću ljudi potpuno statusan neutralan. To je ovlašćenje KFOR. Zašto gurate te ljude u sukob sa KFOR, kad znate kako će se to završiti? Ili, vi time šaljete jednu šokantnu poruku, u smislu da država ne kontroliše te strukture koje inače plaća. Juče je predsednik Tadić rekao da će oni i dalje imati finansijsku podršku. Znači - davaćemo vam pare, vi ćete to što Srbija plaća koristiti kao radnu obavezu i mi ćemo nastaviti sukob koji se ne može završiti u našu korist. Dve trećine Srba na Kosovu živi po Ahtisarijevom planu. Kad pričate sa njima, oni su nezadovoljni što se u potpunosti ne ostvaruje Ahtisarijev plan. Da li znate zašto se ne ostvaruje Ahtisarijev plan? Zato što mi nismo prihvatili Ahtisarijev plan. U redu, pre četiri, pet godina, kada smo vam rekli da je to dobra osnova za dalje pregovore, niste nas poslušali. Kad kažem vi, ne mislim samo na DS, tada su i DSS, SRS i ova Napredna stranka bili za tu politiku. Međutim, sada kažete da u stvari nije loš Ahtisarijev plan, samo treba da se poboljša…
Narodni poslaniče, moram da vas podsetim da je naša zajednička obaveza da poštujemo Poslovnik. Ako može da vam pomogne, a niste bili obavešteni, narodni poslanici Ivan Andrić i Aleksandar Martinović su tražili da se, u konsultaciji sa predsednicom Skupštine, donese odluka o tome da Skupština, u okviru Poslovnikom utvrđenih procedura, raspravlja o temi o kojoj vi govorite. Obavestila sam narodnog poslanika da je poruka preneta, da će biti sastanka predstavnika poslaničkih klubova i, ako niko ne podnese zahtev za održavanje sednice sa aktuelnom temom, da ću to učiniti ja, tako da će prostora da se pita i odgovara biti, pa vas molim o temi dnevnog reda. Procedura je osnovna kičme demokratije. Ako bi svi poštovali proceduru, mislim da bi bilo mnogo manje problema tamo gde se oni naprave, zato što pravimo lični stav o tome kad proceduru možemo da poštujemo, a kada ne. Ne mislim samo na vas, ali ako vam pomaže, u skladu sa članom 27. vas obaveštavam.
Slažem se da je procedura suština demokratije, gospođo Čomić, ali morate priznati da ta procedura mora da služi nekoj svrsi. Raspravljati o zakonu o oružju koje mi nemamo, koliko god da je međunarodna obaveza, ja to poštujem, u ovoj situaciji, ne uopšte raspravljati o tom zakonu, nismo mi protiv tog zakona, to nije sporno, nego u ovoj situaciji kada se dešava nešto što može zaista da nam dugoročno, svim građanima ove zemlje, oduzme još tri, četiri godine, kao da smo malo godina izgubili, u tom smislu koristiti proceduru da se izbegne priča o suštini, bez obzira što je predsednica obaveštena, odlučuje, odlučiće, ali znam kako to funkcioniše. Kolege iz SRS su vam poslale nekoliko inicijativa, vi ste izabrali jednu, i to ne prvu, nego poslednju – da raspravljamo o ministru za dijasporu. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, Narodna skupština može da stavi na dnevni red samo odgovor na interpelaciju koju je poslala Vlada. Vlada nije poslala odgovor na druge interpelacije, nego samo na interpelaciju ministra Srđana Srećkovića. Molim vas da uvažavamo proceduru u onom delu u kojem Skupština, mislim dokazivo, tvori praksu kontrole nad Vladom, jer ne postoji način da Skupština naredi Vladi redosled davanja odgovora na interpelacije, tako da je to razlog, istine radi.) Verujte, nisam mislio na Skupštinu kada sam pomenuo Srđana Srećkovića, upravo na Vladu, da se namiruju nekakvi unutrašnji nesporazumi u Vladi tako što je Vlada dala mišljenje na tu interpelaciju i onda ćemo mi raspravljati o Srđanu Srećkoviću. U redu, to je dokaz da se bliži kraj te Vlade, to nema veze sa Skupštinom, moramo to da uvažimo. Samo kažem da procedura se koristi da se izbegne razgovor o nečemu što interesuje građane. Koga interesuje od ljudi koji nas gledaju u ovom trenutku ovaj zakon? Koga ne interesuje ovo što se dešava na severu KiM? Mnogo puta smo radili i u 10,00 sati uveče i bez direktnog prenosa. Zar to nije pravo vreme da se usvoji ovaj zakon o hemijskom oružju, zakon o pomorstvu Srbije koja nema mora, ali nema veze? Ali, u svakom slučaju, samo konstatujem da ono što smo rekli na početku današnje sednice i današnji rad je bio besmislen i mislim na štetu vladajuće većine. Zato mi nije jasno zašto se odluka na kojoj je insistirao šef poslaničke grupe LDP nije donela ili ćete vi, sad ću potrošiti svoje vreme, vi ćete kazati – u redu, idemo na sledeću tačku dnevnog reda, nemamo moral, ali donećemo zakon o pomorstvu, zato što je to iz Upitnika i to je naša obaveza u evroatlantskim integracijama? Sve ja to razumem. Ali, da li ćemo mi doći do kandidature sa ovakvom politikom prema Kosovu, odnosno nesposobnošću da se suočimo sa realnošću, da promenimo politiku, da kažemo tim ljudima - ne možete ako vas mi plaćamo, mi, i poreski obveznici Srbije, da pravite štetu svim građanima, ne samo ovim koji žive sada, nego onima koji će tek doći, jer ćete nam potrošiti još dve ili tri godine. Ovih dana mi više ne znamo ko je predsednik države, popovi, akademici, pozivaju na prolivanje krvi kao da smo, ljudi, u 1990, 1991. godini. Pa, nije normalno da svaki put kad Srbija dođe na korak integracije u evropsku porodicu naroda napravi se nekakv džumbus kakav se sad pravi. Pre sedam, osam godina je ubijen premijer, da ne bi stigli dovde, sad se dešava. Kao da nekome je u interesu da tamo padne krv da bi apsolutno Evropa zatvorila stranicu Srbije i rekla - s vama više ne vredi razgovarati. Verujem da takvih mnogo ima u Srbiji, ali ne mogu da verujem da rukovodstvo ove zemlje, predsednik države, Vlada ne čine ništa da se obračunaju, da spreče, da ponište i da uz napor, koji možda nije mali, učine taj poslednji korak da dobijemo kandidaturu. Juče je predsednik Republike imao brifing sa glavnim urednicima i rekao da je šansa da se dobije kandidatura 50:50. Pa, sa ovakvom politikom verovatno je i manja. Pitamo vas - zašto to radite? Zašto to radite? To je suština svega što smo danas pokušali da kažemo i da vas navedemo na priču o nečemu što je zaista važnije nego zakon na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, a pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona i obaveštavam na osnovu člana 27. člana 90. i člana 87. narodne poslanike o sledećem. Pauza koja će biti određena trajaće nešto duže nego uobičajeni jedan sat, kako je na osnovu člana 87. utvrđeno, te ćemo popodnevni rad nastaviti u 14,00 časova i to tako što ćemo raditi i drugi zajednički načelni pretres, znači Predlog zakona o pomorskoj plovidbi i Predlog zakona o obligacionim i osnovama svojinsko-pravnih odnosa u pomorskom saobraćaju i treći zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o dopuni Zakona o održavanju stambenih zgrada, Predlogu zakona o komunalnim delatnostima i Predlogu zakona o rudarstvu i geološkim istraživanjima, što znači da ćemo danas raditi i posle 18,00 časova. Ukoliko se u 14,00 časova steknu svi Poslovnikom utvrđeni uslovi da sednica Narodne skupštine teče, odnosno budemo imali predstavnika Vlade i sve na osnovu članova koji propisuju davanje izveštaja nadležnih odbora o tačkama dnevnog reda koje će biti razmatrane u okviru zajedničkog načelnog pretresa 2) i 3). Zahvaljujem se ministarki Snežani Malović i predstavnicima ministarstva na saradnji i pozivam vas da nastavimo rad u 14,00 časova, sa napomenom da koliko god i kako god i gde god bilo i teških i naizgled nerešiva situacija, poštovanje pravila,uzajamno poštovanje i svest o tome da ima mnogo važnijih stvari od onoga što ćemo možda zaminut, dva reći, u sali Narodne skupštine će nam svima pomoći da sve probleme rešimo na zajedničko zadovoljstvo i narodnom poslaniku Zoranu Ostojiću zahvaljujem na međusobnom strpljenju tokom njegovog izlaganja sa odgovorom ako je bilo upućeno meni da Srbija će uraditi sve poslove na sopstvenoj modernizaciji i biće i kandidat za člana EU i sve ono što treba da uradimo biće urađeno zajedno. Hvala vam, vidimo se u 14,00 časova. [[Posle pauze.]] Nastavljamo rad sednice u popodnevnom delu zajedničkim načelnim pretresom o PREDLOGU ZAKONA O POMORSKOJ PLOVIDBI I PREDLOGU ZAKONA O OBLIGACIONIM I OSNOVAMA SVOJINSKO -PRAVNIH ODNOSA U VAZDUŠNOM SAOBRAĆAJU, odnosno 5. i 6. tačka dnevnog reda. Obaveštavam vas da je saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine predsednica Narodne skupštine gospođa Slavica Đukić-Dejanović, povodom zajedničkog načelnog pretresa 5. i 6. tačke dnevnog reda pozvala da današnjoj sednici pored predstavnika predlagača Olivera Dulića, ministra životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja i Milutina Mrkonjića, ministra za infrastrukturu i energetiku, prisustvuju i Miodrag Miljković, državni sekretar u Ministarstvu za infrastrukturu i energetiku i Pavle Galić, pomoćnik ministra za infrastrukturu i energetiku. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o 5. i 6. tački dnevnog reda, a pre otvaranjazajedničkog načelnog pretresa podsećam vas da shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika, članova pojedinih poslaničkih grupa i to: poslanička grupa Za evropsku Srbiju pripada jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslaničkoj grupi SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Ujedinjeni regioni Srbije - 28 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; poslaničkoj grupi DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslaničkoj grupi SPS - JS - 18 minuta; poslaničkoj grupi LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;poslaničkoj grupi Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslaničkoj grupi PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi poslaničkih grupa imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim sve poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, a sa redosledom narodnih poslanika, na osnovu člana 96. stav 4. Poslovnika. Prijave za reč se primaju do otvaranja pretresa, zajedničkog načelnog ili jedinstvenog pretresa o tački dnevnog reda. S obzirom da je sekretaru Narodne skupštine, samo jedna poslanička grupa predala redosled narodnih poslanika ili ne. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Siniša Stamenković, poslaničku grupu PUPS; narodni poslanik Đorđe Milićević, poslaničku grupu SPS - JS; i narodni poslanik Janko Veselinović, poslaničku grupu ZES. S obzirom, da je sada po redu otvaranje zajedničkog načelnog pretresa molim da poslaničke grupe predaju i redosled narodnih poslanika koji žele da govore, prijave za reč, a saglasno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o pomorskoj plovidbi i Predlogu zakona o obligacionim i osnovama svojinsko - pravnih odnosa u vazdušnom saobraćaju. Da li predstavnik predlagača Oliver Dulić, ministar životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja želi reč? (Da.) Izvolite. Reč ima ministar Oliver Dulić, molim sekretara da ministru da karticu.Izvolite, reč ima ministar Oliver Dulić.
Zahvaljujem se, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije ove dve tačke dnevnog reda, odnosno ova dva veoma važna zakona su u portfelju ministra za infrastrukturu i energetiku Milutina Mrkonjića, pošto je on iz objektivnih razloga bio sprečen uz njegovo izvinjenje, imaću tu čast da danas pred vama ove zakone branim. Obligacioni odnosi i osnove svojinskih pravnih odnosa u vazdušnom saobraćaju u Republici Srbiji uređeni su zakoni iz 1998. godine od čijeg se donošenja do danas na Evropskom tržištu vazduhoplovnih usluga dogodile značajne promene u nekim institucijama koje taj zakon uređuje. Usklađivanjem našeg prava sa evropskim propisima, prvenstveno kroz sporazum o zajedničkom evropskom vazduhoplovnom području, tzv. ECAA sporazum usklađuje se i zajednička pravila kada je u pitanju zaštita prava putnika i njihovog prtljaga, zaštita korisnika, a posebno zaštita prava lica sa invaliditetom i smanjenom pokretljivošću. To zahteva i povećanu odgovornost, kako avio prevozilaca, tako i organizatora prevoza i drugih učesnika u prevozu za punu primenu evropskih dostignuća. ECAA sporazum nalaže, između ostalog i da se u pravni poredak Republike Srbije preuzme Evropska regulativa koja se odnosi na, prava putnika kod uskraćivanja ukrcavanja, otkazivanja letova i kašnjenja letova, odgovornost avio prevozilaca u vazdušnom prelazu prema putnicima i njihovom prtljagu, prava lica sa invaliditetomi lica sa smanjenom pokretljivošću u avio prevozu, preuzimanje pojedinih rešenja iz Montrealske konvencije kako bi se izjednačio sistem odgovornosti avio prevozilaca u međunarodnom i u domaćem vazdušnom prevozu Republike Srbije, što će imati za posledicu ne samo ujednačeni sistem odgovornosti avio prevozioca u međunarodnom i domaćem vazdušnom saobraćaju, nego i učvršćivanje mera zaštite putnika i propisivanje pravičnih, transparentnih i odgovarajućih sankcija za kršenje ovih odredbi. Predlog ovog zakona predstavlja još korak u približavanju našeg prava zakonodavstvu EU i njime se implementiraju odgovarajuće evropske uredbe koje sadrže odgovarajuća materijalna rešenja kojim se obezbeđuje potpuna primena evropskih standarda u pogledu zaštite putnika. Ostale odredbe zakona o obligacionim odnosima i osnovama svojinsko pravnih odnosa u vazdušnom saobraćaju će se osavremeniti i upodobiti sa važećim opštim propisima koji uređuju obligacione odnose. Takođe, dame i gospodo narodni poslanici, pred vama je i druga tačka dnevnog reda, to je Predlog zakona o pomorskoj plovidbi. Razlozi za donošenje zakona o pomorskoj plovidbi ogledaju se pre svega u podizanju nivoa zaštite prava srpskih državljanina koji rade u svojstvu pomoraca na pripadnosti i upisu plovila, stvaranje zakonodavnog okvira koji će prevući strane brodovlasnike da upisuju delove svoje flote u jedan od srpskih upisnika pomorskih brodova, kao i unošenje odgovarajućihizvora prava EU u domaće zakonodavstvo čime se postiže puna usaglašenost zakonodavnog sistema Republike Srbije sa pravima EU u oblasti pomorskog saobraćaja. S tim u vezi, zakonom se u domaće zakonodavstvo implementira 24 direktiva i uredbe EU, kao i odredbe najznačajnijih međunarodnih konvencija usvojenim pod okriljem Međunarodne pomorske organizacije i Međunarodne organizacije rada. Predlogom zakona uređeni su uslovi i način za bezbednu plovidbu na moru, pomorskih brodova koji viju zastavu Republike Srbijei drugih plovila, kao njihova sposobnost za plovidbu u skladu sa zahteva SOLAS konvencije. Utvrđivanje sposobnosti brodova za plovidbu poverava se priznatoj organizaciji, odnosno Međunarodno klasifikovanom društvu koje će dobavljati statutarni sertifikaciju pomorskih brodova čime je izvršeno usklađivanje sa evropskom direktivom 2009/15 i uredbom 2009391. U delu Predloga zakona kojim se uređuje posada posebna pažnja je posvećena uslovima zapošljavanja, pravu na odgovarajuće radne uslove na brodu, zdravstvenu zaštitu, medicinsku negu, mere socijalne pomoći i druge oblike socijalne zaštite. Uređuje se materija posredovanja pri zapošljavanju pomoraca na domaćim brodovima i brodovima strane državne pripadnosti koju vrši Nacionalna služba za zapošljavanje Republike Srbije uz mogućnost da posredovanje može vršiti i drugo pravno lice ako ispunjava propisane uslove koji će biti utvrđeni pod zakonskim aktom u skladu sa zahtevima Međunarodne konvencije o radu pomoraca i direktivi EU. U delu Predloga zakona kojim se uređuje zaštita mora od zagađenja sa brodova osnov za normiranje su bili: Međunarodna konvencija o sprečavanju zagađivanja mora sa brodova, MARPOL 7378 sa prilazima, Međunarodna konvencija o nadzoru i upravljanju balastim vodama i talozima i Međunarodna konvencija o kontroli štetnih sistema koji se koriste protiv obrastanja na brodovima. Konačno, Predlog zakona uređuje i materiju sigurnosne zaštite pomorskih brodova i brodogradilišta u kojima se grade pomorski brodovi od nezakonitih radnji koji ugrožavaju njihovu sigurnost. Ovaj deo nacrta zakona unosi u domaće zakonodavstvo osnovne odredbe sadržane u glavi devet – dva SOLASkonvencija i ACPS pravilnika. Ako se ima u vidu da većina od ukupno devet brodogradilišta u Republici Srbiji grade trupove pomorskih brodova, ova glava Predloga zakona još više dobija na značaju. Nadam se da će predstojeća rasprava o ovom predlogu zakona biti konstruktivna i da će doprineti eventualnom poboljšanju teksta Predloga zakona. Ovoliko od mene zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Da li izvestilac Zakonodavnog odbora, narodni poslanik Vlatko Ratković, želi reč? (Ne.) Da li izvestilac Odbora za evropske integracije, narodni poslanik Laslo Varga, predsednik Odbora, želi reč? (Ne.) Da li žele reč predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa? (Da.) Narodni poslanik Siniša Stamenković ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, poštovana gospodo saradnici, donošenjem Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama Srbije naša država je uredila uslove i način za bezbednu plovidbu na unutrašnjim vodama. Vodeni putevi i plovidba, status plovila unutrašnje plovidbe i njihova sposobnost za plovidbu, posada, traganje i spasavanje, luke i pristaništa, nadzor i sva druga pitanja koja se odnose na plovidbu u unutrašnjim vodama pravno su regulisani u ovom tehničkom zakonu. Normalno je da se u daljem postupku uređivanja ovog dela obaveza država obavezuje za uređenje i obezbeđenje režima i bezbednosti u svim vrstama saobraćaja i definitivno u uređenju pomorske plovidbe, imajući u vidu velike i složene potrebe Republike Srbije u obezbeđivanju uvoza i izvoza mnogih roba na međunarodnim plovnim putevima. Želimo da podsetimo da je u strogom izveštaju Evropske komisije o ekonomiji Srbije zaključeno da se makroekonomska situacija u zemlji stabilizuje, da su troškovi budžeta pod kontrolom, da su se sa MMF uskladila odgovarajuća rešenja, da su usvojena i da se poštuju stroga fiskalna pravila, da je bankarski sektor relativno zdrav uz sve rizike evrozavisnosti, te da je sada još više neophodan napredak u vladavini prava, pre svega u hitnom donošenju tzv. tehničkih zakona u oblastima kao što su saobraćaj i veze, posebno telekomunikacije, ali i zakonima kojima se regulišu sva pitanja standardizacije transporta, ljudi, roba i usluga. Zadatak našeg parlamenta jeste da stvori efikasne, odgovorne i potpuno usklađene tehničke propise po kojima će Srbija vrlo brzo morati da stvori ambijent zahvalnog poslovnog okruženja. U navedenim okolnostima poslanička grupa PUPS uočila je i podržava potrebu da se pravni vakum, tehnički vakum i ekonomski vakum, nastao razdruživanjem državne zajednice, brzo i efikasno nadoknade ovim zakonom koji ima veliki broj posebnosti pri normiranju materije pomorske plovidbe. Svesni smo da sva pravna tehnika usvajanja kodeksa u oblasti oba plovidbena prava, kako unutrašnjeg, tako i pomorskog, mora biti zamenjena nomotehnikom koja podrazumeva razdvajanje obe plovidbe. Možda će razdvajanje materije plovidbe na ravnopravni i privatnopravni deo za mnoge biti nerazumljivi, ali će apsolutnom usklađenošću sa svim direktivama UN i EU o plovidbi otkloniti sva nerazumevanja i eventualne primedbe. Status Srbije kao lend blok zemlje koja je ostala bez morske obale, ali sa zadržanim pravom države članice Međunarodne pomorske organizacije, preko prihvaćenih konvencija obezbeđuje nam sve neophodne posebnosti pri normiranju materije pomorske plovidbe i neotuđivo pravo da posedujemo trgovačku, tranzitnu i turističku flotu u međunarodnom plovnom prostoru i prometu. Svi moramo da budemo svesni da se ovim zakonom uređuju uslovi i način za bezbednu plovidbu na moru svih pomorskih brodova koji viju zastavu Republike Srbije, kao i to da propisi moraju biti potpuno usaglašeni sa međunarodnomlegislativom i da mi tu ne možemo mnogo da dodamo ili da oduzmemo. Sposobnost za plovidbu, posada, plovila, zaštita mora od zagađenja sa brodova, nadzor i sva druga pitanja koja se odnose na bezbednost morske plovidbe, potpuno su usklađena sa međunarodno-pravnim normama. Nacrt zakona uređuje prava na prevoz, uređuje pravni status plovila koja viju zastavu Srbije, procesna pitanja njihovog upisa u registre plovila svih vrsta brodova, jahti, čamaca, tankera i svih drugih pomorskih plovila. Zakon će normalno urediti materiju ustavno-pravnih ili obligaciono-pravnih odnosa, založnih prava, izvršenja i obezbeđenja odgovornosti brodovlasnika i vozara, kao i uslove za sticanje odobrenja za obavljanje poslova vozara, pitanje kapaciteta flote i sve međunarodne uslove iz oblasti plovidbenog prava. Svi moramo biti svesni da će unošenje sekundarnih izvora komunitarnog prava u domaćem zakonodavstvu teško postići potpunu kompatibilnost zakonodavnog sistema Republike Srbije sa pravima EU i UN. Međutim, koliko god da je to složen zadatak, ovaj predlog zakona u našem zakonodavstvu mora da unese 26 direktiva i uredbe UN, EU, koje su sadržane u tri zakonodavna paketa, Erika 1, Erika 2, Erika 3, koje su usvojene od strane Evropskog parlamenta, kao i Međunarodne konvencije SOLAS, MARPOL. Nacrtom zakona uređuje se posredovanje pri zapošljavanju pomoraca na domaćim brodovima, ali i na brodovima strane države, pripadnosti koji će vršiti nacionalnu službu za zapošljavanje. Potpuno podržavam obavezu uvođenja PIO pomoraca, kao i obavezu zdravstvenog osiguranja za pomorce koji su državljani Republike Srbije, kao i za pomorce koji su članovi posade strane državne pripadnosti. Nacrtom zakona uređuju se i pitanja životnih i radnih uslova na brodovima u pomorskom saobraćaju, kao i nadležnost za postupanje državnih organa prilikom primene Direktive 1999/95. EZ. Nacrtom zakona utvrđuje se propisano znanje, kao i ovlašćenja osposobljenosti za vršenje svih poslova nad plovilima. Ministarstvo će propisati zvanja, uslove i način sticanja zvanja i ovlašćenja članova posade, brodova, trgovačke mornarice, ribarskih brodova i drugih vrsta plovila. Dobro je što se zakonom reguliše pravni status zapovednika plovila, njegovo ovlašćenje, prava i dužnosti utvrđena u pravnom položaju zapovednika broda, a koje se dele na dužnosti u odnosu na bezbednost samog plovila i na dužnosti predstavnika brodara na brodu, kao i na dužnosti predstavnika države čiju zastavu brod vije. Smatramo da je dobro što se ovim zakonom uvodi sistem za informisanje i nadzor brodskog saobraćaja, sistem obaveznih plovidbenih ruta, kao i sistemi identifikacije i praćenje brodova na velikoj udaljenosti, lirit, zatim sistem zapisivanja podataka o plovidbi vdr, kao i sistem EU za razmenu podataka o pomorskoj plovidbi FESN. Poslanička grupa PUPS smatra da nije neophodno formiranje novih organa za rad na poslovima pomorske plovidbe, ukoliko to izričito ne zahteva odredbe raznih direktiva EU. Podržavamo da se vlasnik broda ili brodar obavežu na odgovornost za eventualnu štetu nastalu povredom dužnosti. Ta odgovornost proističe iz pravilnog izbora zapovednika, ali i posade koju određuje brodar sam i za to država ne treba da snosi nikakvu odgovornost. Evidentno je da su na Nacrt zakona o pomorskoj plovidbi podneti amandmani koji će doprineti kvalitetnijem zakonu i omogućiti lakšu primenu i mi molimo predlagača da prihvati jedan broj amandmana koji su nesporni i zbog toga se i pojavljuju tehničke nedoslednosti koje se svakako moraju ispraviti, odnosno uneti u Nacrt zakona. Poslanička grupa PUPS će po razmatranju zakona u pojedinostima i usvajanju amandmana u danu za glasanje, podržati ovaj zakon. Dame i gospodo narodni poslanici, u ovom setu objedinjene rasprave, razmatramo još jedan predlog zakona tehničke prirode, a to je zakon o obligacionim osnovama svojinsko-pravnih odnosa u vazdušnom saobraćaju. Podsećamo da je nedavno usvojen Zakon o vazdušnom saobraćaju, kao i niz drugih zakona koji nas obavezuju da se usvoji i ovaj zakon o obligacionim odnosima koji u vazdušnom saobraćaju nastaju iz ugovora o prevozu putnika i prtljaga, o prevozu stvari, o obavljanju drugih komercijalnih delatnosti, o zakupu vazduhoplova, o odgovornosti za eventualne štete koje se vazduhoplovom u letu mogu pričiniti, trećim licima, o osiguranju i reosiguranju, kao i u postupcima izvršenja i obezbeđenja na vazduhoplovu, u merodavnom pravu, te konačno i nadležnostima sudova za sporove sa međunarodnim obeležjem. Poslaničke grupa PUPS smatra da će usvajanjem ovog zakona konačno biti završen značajan posao u zaključivanju multilateralnog sporazuma o proširenju zajedničkog evropskog vazduhoplovnog područja, a time i tržišta. U okviru zajedničkog evropskog tržišta vazduhoplovnih usluga moraju da vladaju i zajednička pravila i zaštita prava putnika, zaštita korisnika, zaštita prava lica sa invaliditetom i posebnim potrebama ali i zaštita organizatora prevoza i svih drugih učesnika u prevozu. Srbija u tom smislu ne može biti izuzetak. Na osnovu "ECAA" sporazuma dužni smo da uskladimo naše pravo sa evropskim propisima i ne samo to, dužni smo da obezbedimo uslove za primenu jedin-stvenih svetskih standarda u oblasti bezbednosti, obezbeđivanja vazdušne plovidbe i u svim kategorijama tehničkih i stručnih uslova, civilno vazduhoplovstvo. Ovim zakonom kontrolisano se otvara domaće tržište vazduhoplovnih usluga za prevozioce iz EU i za stvaranje povoljnih tržišnih mogućnosti za domaće avio-prevoznike u okviru vazduhoplovnog područja, pri čemu postajemo deo celine vazduhoplovnog saobraćaja i možemo koristiti sve pogodnosti koje pruža "ECAA" program. Zakonom o obligacionim i osnovama svojinsko-pravnih odnosa u vazdušnom saobraćaju definitivno se uređuju obligacioni odnosi u vazdušnom saobraćaju koji se odnose na ugovore o prevozu putnika, prtljaga i stvari, na ugovore o zakupu vazduhoplova, na ugovore o osiguranju, kao i na nadležnost organa, prevoznika, sudova i međunarodnih organizacija. Ovim zakonom utvrđuju se opšti uslovi vazdušnog prevoza i propisuje način izvršenja poslova u tehničkoj realizaciji avio-prevoza. Poslanička grupa PUPS ocenjuje da je na izradi ovog zakona urađen zaista ogroman posao, odgovoran i stručan posao koji je i priznat od međunarodne agencije. Svakako je za pohvalu vrlo visok stepen usklađenosti propisa sa odredbama Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između EU i država članica, sa jedne strane i Republike Srbije, sa druge strane. Zadovoljni smo što je normativna sadržina propisa ocenjena kao potpuna ispunjenost obaveza koje proizilaze iz sporazuma i nacionalnih programa za integraciju Srbije u normative EU. Predlažemo da predlagač ovog zakona prihvati jedan broj amandmana koji su u stvari samo korektura radi poboljšanja Nacrta zakona, a ne suštinska promena normativnih, stručnih ili tehničkih odredbi ovog zakona. U danu za glasanje podržaćemo usvajanje ovog zakona. Hvala.
Iskorišćeno je 11 minuta od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Poštovani predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, veoma kratko. Dakle, pred nama su dva zakonska predloga, Predlog zakona o pomorskoj plovidbi i Predlog zakona o obligacionim i osnovama svojinsko-pravnih odnosa u vazdušnom saobraćaju. Na samom početku želim da kažem da će poslanički klub SPS-JS u danu za glasanje podržati oba zakonska predloga. Kada je reč o Predlogu zakona o pomorskoj plovidbi, ovo jeste jedan od zakona koji je neophodno uskladiti sa propisima EU, sa sekundarnim izvorima komunitarnog prava, u zakonu se iznosi, mislim, 26 precizno direktiva i uredbi EU, svrstanih u tri paketa i o tome je govorio i kolega pre mene. U zakon su ugrađene sve relevantne međunarodne konvencije koje se tiču upravo ove problematike o kojoj danas razgovaramo. Ono što treba istaći je da je ovo bila materija koja je ranije uređivana na nivou savezne države u kojoj smo živeli, poslednji put na nivou SRJ. Kako je već donet Zakon o plovidbi i lukama na unutrašnjih vodama 2010. godine, ostala je neregulisana oblast pomorske plovidbe. Tačno je, Srbija danas nema more. Raspadom države zajednice Srbija i Crna Gora Srbija je ostala samostalna država, postala je kontinentalna zemlja. Međutim, ostala je članica Međunarodne pomorske organizacije iz čega i proizilaze obaveze usklađivanja zakonodavstva kada je reč o ovoj oblasti. Srbija ima pomorska plovila koja plove po moru i međunarodnim vodama pod zastavom naše države i prosto zato mora imati propis kojim se uređuju uslovi i način za bezbednu plovidbu. Ovim zakonom su propisani uslovi i procedure, najpre za bezbednu plovidbu, a to su tehnička pravila i mere koje moraju ispunjavati plovila, zatim, nadležnost državnih organa, to je ministarstvo nadležno za saobraćaj, i u pogledu primene sistema kvaliteta, u skladu sa upravo međunarodnim standardima, zatim, procedure koje treba ispoštovati kada brod dođe u luku obalne zemlje u kojoj pristaje. U vezi sa ovim, važno je da su u Predlog zakona ugrađene međunarodne konvencije o zaštiti ljudskog života na moru, kao i Međunarodni pravilnik upravljanja za bezbedan rad brodova i sprečavanje zagađenja, što je takođe od izuzetne važnosti. Jer, osim što je najvažnija bezbednost putnika na brodu, veoma je važno da se spreče zagađenja koja mogu uzrokovati brodovi. Nažalost, svedoci smo čestih ekscesa na otvorenim morima, kao što su izlivanje nafte i stvaranje velikih naftnih mrlja. Ovakvi ekološki ekscesi proizvode teške posledice po budućnost živog sveta u moru, a samim tim i po čoveka. Veoma je važno i to što Zakon uređuje i osnivanje nezavisnog tela koje će biti zaduženo za sprovođenje bezbednosne istrage pomorskih nesreća. Iako smo mi kontinentalna zemlja, veoma je važno što i ovo područje regulišemo u skladu sa međunarodnim standardima i time prihvatamo sve međunarodne standarde ali i obaveze koje iz tih standarda proističu. Već sam rekao, nakon raspada državne zajednice Srbija i Crna Gora, Srbija i jeste ostala bez morske obale, ali imamo pet hiljada pomoraca. Kada je reč o ovakvom zakonu nismo jedina država, naime, ovakve zakone imaju i države zemlje bez morske obale, poput Slovačke, Mađarske, Češke, čini mi se da i Austrija ima ovakav zakonski predlog. Predlogom zakona o obligacionim osnovama svojinskih pravnih odnosa u vazdušnom saobraćaju, rekao bih veoma kratko, proširuje se zapravo odgovornost avio-kompanija. Reč je o zakonu koji je usklađen sa propisima EU i o tome je već rečeno u uvodnom izlaganju gospodina ministra, zakon koji će zameniti trenutno važeći zakon koji je donet 1998. godine. Menjaju se postojeći instituti naknade štete, pomoć putnicima u vazdušnom saobraćaju, sistem odgovornosti auto-prevoznika koji je sada izuzetno proširena i to je od izuzetnog značaja. Još jednom da ponovim na samom kraju, poslanički klub SPS-JS u danu za glasanje podržaće oba zakonska predloga. Zahvaljujem.
Iskorišćeno je četiri minuta i 50 sekundi od vremena ovlašćenog predstavnika. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici koji ste tu, vidim da opoziciji u ovom popodnevnom delu, ostala je jedino kartica, čini mi se da je zamenska, od gospodina Todorovića, pa bi tehničke službe mogli da je sutra vrate, ako se vrati u Skupštinu. Opoziciji bih poručio ipak, tiče se, predsedavajuća, same teme, tako da neću skretati sa teme, da nisu samo važni zakoni koji su politički vrlo interesantni i koji se mogu politički eksploatisati, već i zakoni koji popunjavaju pravne praznine u našem pravnom sistemu ili uređuju oblasti od kojih zavisi život običnih građana, na kraju i ljudi koji su glasali i za njih, sigurno, da učestvuju u raspravi i da pokušaju kroz raspravu se izbore za bolje zakone. Danas konkretno raspravljamo o običnim građanima, o mornarima koji imaju ponekad vrlo teške uslove za rad, koji plove na dalekim morima, vrlo često bez obezbeđenih osnovnih pravnih uslova da bi zaštitila svoja prava. To su mornari koji plove pod zastavom Republike Srbije, kako kaže zakon mornara brodova na kojima se vije zastava Republike Srbije. Danas smo slušali poruke i od SRS, ali i od LDP, kako mi ovde raspravljajući o ovim zakonima gubimo vreme, a mi u stvari samo radimo posao za koji smo tu, koji proizilaze iz Ustava i zakona koji regulišu ovu oblast, a to je da donosimo zakone i da se bavimo zakonodavnom aktivnošću. Da li smo dužnu pažnju posvetili Kosovu i Metohiji? Smatram da jesmo, od svojevremenog donošenja Ustava, donošenja zakona, donošenja zakona o Vladi i ministarstvima, postoji posebno Ministarstvo za Kosovo i Metohiju, ali i brojne druge sednice Skupštine na kojima se raspravljalo o problemima koji su iskrsavali prošlih godina u ovoj našoj južnoj Pokrajini. Tu je dolazio i predsednik Vlade i predsednik Republike kada je trebalo i svi nadležni ministri. Zasedali smo i na odborima kada je bilo potrebno, i šta treba, da Narodna skupština Republike Srbije stane? Pa, to je svakako u cilju samo onog ko ne želi dobro Republici Srbiji. Još samo kratko o neučestvovanju u raspravi danas opozicije. Vrlo su zanimljive poruke koje dobijamo od dve, rekli bismo, suprotstavljene stranke kada je u pitanju Kosovo i Metohija LDP i SRS-a. Dok nam LDP zamera kako se previše mešamo u ono što bi trebao biti problem Srba na Kosovu i Metohiji, za to vreme nam Srpska radikalna stranka zamera što se uopšte ne mešamo i što ne vodimo računa. Sigurno da ne mogu biti u pravu i jedni i drugi, u stvari, u pravu nisu ni jedni ni drugi… (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, moram da se umešam podsećanjem da govorimo o dnevnom redu.) … Da, skrenuo sam pažnju da ću pokušati da napravim uvod, znači samo pola rečenice. Dakle, mi se bavimo poslom koji je kod nas stavio Ustav i zakon, a to je da donosimo zakone. Danas su na dnevnom redu dva veoma bitna zakona, kao što je ministar naglasio, iako oni možda nisu za neku političku eksploataciju, naročito za one koji ih ne pročitaju. Međutim, ova dva zakona predstavljaju deo jedne šire celine koja je iz oblasti javnog i privatnog prava. Javnog prava, deo koji se odnosi na, recimo, Zakon o pomorskoj plovidbi i privatnog prava Zakona o obligacionim i osnovama svojinsko-pravnih odnosa u vazdušnom saobraćaju. To je deo jedne šire celine, jer u svakoj grani saobraćaja imamo, odnosno imali smo dva zakona - jedan koji je uređivao ovu javno-pravnu stranu i drugi koji je uređivao ovu obligaciono-pravnu stranu tih oblasti. One su na sreću razdvojene, možda će u nekom narednom periodu postojati mogućnost da se svi zakoni iz oblasti obligaciono-pravne sfere kodifikuju zajedno sa Zakonom o obligacionim odnosima, jer bih rekao da smo na neki način već ušli u sferu da zaokružujemo tu celinu zakona iz oblasti obligaciono-pravnih odnosa, naročito što smatram da Zakon o obligacionim odnosima iz 1978. godine spada u red naših najstabilnijih zakona i da je možda vreme da kodifikujemo tu oblast, ali svakako i ovaj drugi javno-pravni deo iz oblasti saobraćaja, možda će jednom doživeti svoju kodifikaciju, a to bi sigurno stvorilo veću sigurnost i jednostavnije snalaženje u toj dosta širokoj oblasti. Imam jedno pitanje za predlagača ovog zakona, jer smo sada u suštini došli u poziciju da imamo tri zakona koja se tiču pomorske i unutrašnje plovidbe. Dakle, stari Zakon o pomorskoj i unutrašnjoj plovidbi, novi Zakon o unutrašnjoj plovidbi i novi Zakon o pomorskoj plovidbi. Ostao je deo odredaba iz Zakona o pomorskoj i unutrašnjoj plovidbi da važi i dalje, i to ne mali broj odredaba, verovatno je to tehnički bilo jednostavnije uraditi, ali sigurno je da će to možda stvoriti jednu malu zabunu kod onih koji treba da primenjuju ove zakone, jer trebaće da čitaju uporedo dva zakona, mada su, istina rečeno, izdvojene jasne celine koje ostaju da važe. Ono što je bitno jeste da kada govorimo o ovom zakonu o pomorskoj plovidbi, jednostavno on se odnosi na brodove, druga plovila, čamce i, pre svega, na posade tih brodova, ali rekao bih i na putnike koji plove na tim brodovima, plovilima i dakle jahtama ili čamcima. Ministarstvo je dobilo ulogu da preko sistema kvaliteta upravljanja, koji je sertifikovan u skladu sa međunarodnim standardima upravljanja kvalitetom, utvrđuje ispunjenost uslova za brodove, plovila, odnosno čamce. Ministarstvo preko inspektorata je dobilo ovlašćenje i za ispitivanje pomorskih nesreća. Imaće jednu novu ulogu za sve brodove koji plove pod zastavom Republike Srbije. Sada, onaj deo za koji smatram da se tiče običnih građana, pomoraca, građana koji imaju državljanstvo Republike Srbije, žive, odnosno vezani za Republiku Srbiju, ovim zakonom o pomorskoj plovidbi, pre svega, utvrđuje se sposobnost broda za plovidbu. Dakle, utvrđuje se da li neki brod može da isplovi, da li je on sposoban, da li garantuje sigurnost putnicima, imovini na brodu, samom brodu, drugim plovilima itd. Ovaj zakon daje jasne kriterijume šta treba da ispunjava jedan brod da bi mogao da isplovi, odnosno da plovi. Vrši se tehnički nadzor, ide se do detalja da svaki brod mora da ima takve standarde da bi se obezbedio bezbedan život ljudi na brodu, imovine, čak daje specifikaciju medicinske pomoći koja mora postojati na brodu. Inače, regulisan je i tehnički nadzor i kontrola nad brodovima se vrši, pored redovne, postoje vanredni pregledi, što znači da u svakom momentu, kada je brod dostupan, može biti pregledan. Zakonom je jasno utvrđeno da brod može da primi samo onaj broj putnika za koji je registrovan, dakle, da ne bi smelo doći do prekrcaja brodova, ni kada je u pitanju putnički saobraćaj, ni kada je u pitanju teretni saobraćaj, kada je u pitanju težina tereta. Ovaj zakon reguliše i sigurnost u plovidbi čamaca i jahti. To nije beznačajno, verovatno i u nekom narednom periodu neće biti beznačajno, jer ljudi odlaze na more, voze sa sobom svoje čamce. Ima i onih koji imaju jahte. Na tim jahtama su posade, često državljani Republike Srbije. Mora se obezbediti i garancija, na kakvim plovilima ti ljudi plove i kakva je njima sigurnost, ravnopravna i svaka druga sigurnost. Propisani su uslovi tehničkog nadzora, baždarenja čamaca, jahti itd. Ono što je naročito bitno jeste da je detaljno uređeno pitanje posade broda, čak je precizirano šta treba da sadrži ugovor o radu. Citiraću samo jednu odredbu koja kaže da ugovor o radu treba da sadrži pogodnosti koje u pogledu socijalne i zdravstvene zaštite predviđa poslodavac za pomorce. Dakle, ovo je jedan od retkih ugovora o radu gde je predviđena obaveza poslodavca da predvidi pogodnosti u pogledu zdravstvene i socijalne zaštite za radnika. Osim toga, ovaj zakon predviđa i radno vreme posade broda, odnosno radno vreme pomoraca, što znači da ono ne može biti duže od 14 sati dnevno, duže od 72 sata u periodu od sedam dana. Predviđeno je i minimalno vreme odmora, a naročito su zaštićeni mladi pomorci. Oni ne mogu raditi noću. Ovde, kada se kaže noću, to znači od 00,00 do 05,00 časova. Do te mere je zakonodavac bio oprezan i vodio računa o zaštiti pomoraca. Predviđena je i obaveza da komora cima pravo na plaćeno odsustvo dva i po dana za jedan mesec, što znači minimalno 30 dana u toku jedne kalendarske godine. Tamo se detaljno kaže da se taj odmor može dati kada pomorac stigne u luku, ukrcaja, odnosno kada može da koristi godišnji odmor, da ga ne bi kojim slučajem proveo na brodu. Ovaj zakon predviđa i odredbe o zaradama pomoraca. Ide u te detalje, da su predviđene i odredbe o zaradama pomoraca, gde se kaže da se one isplaćuju mesečno, kako se ne bi dešavalo da ljudi koji plove na brodovima, zaradu dobijaju tek po pristizanju u luku ukrcaja ili luku iskrcaja i da od toga protekne nekoliko meseci, da su oni praktično vezani za poslodavca, da nemaju ni za džeparac. Isplata zarada se obezbeđuje mesečno. Predviđena je i minimalna zarada i to u skladu sa međunarodnim radnim standardima za ovu oblast, ali se opet kaže, da ona ne može biti ispod minimalne zarade prema našem zakonodavstvu. Predviđen je i minimalni broj pomoraca, koji može biti kao deo posade jednog broda, da ne bi mali broj ljudi opsluživao, da tako kažem, velike brodove i da time bude ugroženo njihovo zdravlje. Ovaj zakon je regulisao i pitanje centra za obuku pomoraca. Predvideo je odredbe i o repatrijaciji pomoraca. Šta to znači? To znači da pomorci koji budu iskrcani u nekoj luci koja nije matična luka broda, brodar ima obavezu da im organizuje prevoz do zemlje iz koje potiču, odnosno do Srbije, kako ne bi bili ostavljeni van granica Srbije. Ovde ima jedna odredba koja je interesantna ministru Duliću. Po meni, da je on pisao ovaj zakon, verovatno ne bi ona stajala. To je verovatno deo nekih međunarodnih standarda, ali je meni zasmetala. Kada je u pitanju zagađenje mora od zagađenja brodova, kaže se, recimo, da se sa brodova, prepričavam odredbu, ne može izbaciti plastika, drvo i sve ono što pluta po moru, ukoliko je brod udaljen više od 25 nautičkih milja od kopna, i hrana i drugi otpaci, ukoliko je udaljen dalje od 12 nautičkih milja. Po meni je to jedna odredba koja ide protiv životne sredine, što znači da ako ste dalje od 25 nautičkih milja od broda, možete slobodno da bacate bilo šta u more. Meni se to čini da je verovatno vezano za neku konvenciju. Nisam je iščitavao, ali možda smo mogli da postavimo neke veće standarde, pošto smo dugo kuburili sa ovim standardima kada je u pitanju ekologija. Samo nekoliko reči, pošto mi je ostalo još par minuta, o Zakonu o obligacionim i osnovama svojinsko-pravnih odnosa u vazdušnom saobraćaju. Ovo je zakon iz oblasti obligacionih odnosa. On uređuje ugovorne odnose u oblasti vazdušnog saobraćaja. On je, na neki način oslonjen na osnovni zakon Zakon o obligacionim odnosima, kada je u pitanju ugovor o prevozu robe i putnika, ali ima i niz odredbi koje su specifične za ugovor o prevozu putnika i prtljaga u vazdušnom saobraćaju. Zakon ima pretežan broj odredbi koje su dispozitivne prirode. Stvara mogućnost ugovornim stranama da same urede odnose, a tek ako im strane ne ugovore na drugi način, primeniće se odredbe ovih zakona, što je svakako karakteristika obligacionih odnosa i našeg pravnog sistema. Međutim, i ovde se radi o pravima i obavezama običnih ljudi. Ovde se rešavaju i zakonski regulišu pitanja, kao što su – pravo za slučaj otkazivanja leta, pravo putnika za slučaj otkazivanja leta, pravo za slučaj kašnjenja leta, pravo na naknadu štete, pravo na zbrinjavanje i smeštaj putnika ukoliko je let otkazan i slično. Posebno je razrađena odredba o pravima lica sa smanjenom pokretljivošću ili posebnim potrebama, obavezno osiguranje itd. Pored ovog osnovnog ugovora o prevozu putnika, ovaj zakon uređuje i ugovor o obavljanju drugih komercijalnih usluga u vazdušnom saobraćaju, zakup vazduhoplova, ugovor o osiguranju u vazdušnom saobraćaju i jedan poseban deo ovog zakona, što mu i sam naziv kaže, jesu svojinsko-pravni odnosi u vazdušnom saobraćaju. Imajući sve ovo u vidu i imajući u vidu značaj ova dva zakona, čak ni jednom rečju nisam spomenuo EU. Ovo na neki način jeste usklađivanje i sa zakonima EU, međutim, u ovom slučaju, da ne bude bilo kakva fraza, tiče se o ljudima na koji se odnose odredbe ovog zakona, koji su vrlo često bili u vrlo nezgodnom položaju po pitanju svojih prava i ostvarivanja svojih prava iz radno pravnih i drugih odnosa. Naravno, zbog toga će DS podržati ovaj zakon i sve zakone koji su na ovaj način koncipirani i koji štite prava radnika i koji uređuju odnose koji nisu na valjan način uređeni. Hvala.
Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da iskoristi svoje pravo na reč u ovom toku sednice? (Ne.) Obaveštavam vas da, saglasno članu 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, prijave za reč u pisanom obliku, a sa redosledom narodnih poslanika, nije podnela ni jedna poslanička grupa, tako da ne postoje uslovi da imamo taj tok sednice. Pošto na listama poslaničkih grupa nema prijavljenih, a pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa pitam, da li želi reč neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne.) Da li želi reč ministar? (Da.) Reč ima ministar Oliver Dulić. Izvolite.
Hvala puno. Zahvaljujem se na pitanjima koje ste postavili. Naravno, opet ponavljam, ovo je ipak stručna oblast sa kojom se mnogo više bavi Ministarstvo infrastrukture. Sva pitanja koja se postavili, vezana su za tehničke standarde, oni suštinski predstavljaju harmonizaciju našeg zakonodavstva sa svim ovim međunarodnim sporazumima i EU. U suštini, oni definišu parametre koji su davno raspravljeni. Siguran sam da svi oni doprinose onom standardu brige o zaštiti životne sredine, zdravlja ljudi i kada je u pitanju očuvanje morske biologije, kao što je to u zemljama koje su na mnogo višem standardu razvoja, i svakako, na mnogo višem standardu te zaštite. U svakom slučaju, vaše pitanje ću da prenesem ministru. Verujem da ćemo u raspravi u načelu, eventualno, neke od tih stvari moći da izmenimo. Hvala puno.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o pomorskoj plovidbi i Predlogu zakona o obligacionim i osnovama svojinsko-pravnih odnosa u vazdušnom saobraćaju. Na osnovu člana 27. koji obavezuje predsedavajućeg da se stara kako o redu na sednici tako i usklađenosti radnih tela, i na osnovu informacija koje imam i od predsednika poslaničkih grupa i od narodnih poslanika, određujem pauzu do 15,30 minuta, radi roka dovoljnog i potrebnog da se na zakone koji su deo sledećeg zajedničkog načelnog pretresa tačke 7. i 8, podnesu amandmani, a zbog zahteva i kako predstavnika poslaničkih grupa, tako i narodnih poslanika koji žele da podnesu amandmane. Po Poslovniku, amandmani se mogu podnositi do otvaranja zajedničkog načelnog pretresa ili načelnog pretresa na Predlog zakona koji je na dnevnom redu. Dakle, rad popodnevnog dela sednice nastavljamo u 15,30 časova. Hvala vam. [[Posle pauze.]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad u popodnevnom delu sednice zajedničkim načelnim pretresom o: Predlogu zakona o dopunama zakona o održavanju stambenih zgrada, Predlogu zakona o komunalnim delatnostima i Predlogu zakona o rudarstvu i geološkim istraživanjima. Obaveštenje o pozvanima na sednicu. Obaveštavam vas da je, saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, povodom zajedničkog načelnog pretresa 7, 8. i 9. tačke dnevnog reda, predsednica Narodne skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović, pozvala da današnjoj sednici, pored predstavnika predlagača, Olivera Dulića, ministra životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja, prisustvuju i Zlatko Dragosavljević, državni sekretar u Ministarstvu životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja, Zoran Ibrović, načelnik pravne službe u Ministarstvu životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja i Milija Čalović, načelnik Odeljenja za normativne poslove, građevinsko zemljište i legalizaciju objekata u Ministarstvu životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres od 7, 8. i 9. tački dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za posleničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika, članova pojedine poslaničke grupe, i to: poslaničkoj grupi Za evropsku Srbiju - jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslaničkoj grupi SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Ujedinjeni regioni Srbije - 28 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; poslaničkoj grupi DSS - 24 minuta; poslaničkoj grupi SPS - JS - 18 minuta; poslaničkoj grupi LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;poslaničkoj grupi Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslaničkoj grupi PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi ni jedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim sve poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, a sa redosledom narodnih poslanika, na osnovu člana 96. stav 4. Prijave za reč koje podnose predsednici ili ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa primaju se do otvaranja pretresa, ili zajedničkog načelnog ili zajedničkog jedinstvenog pretresa tačke dnevnog reda. Obaveštavam vas, takođe, da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkam dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Siniša Stamenković – PUPS, narodna poslanica Elvira Kovač – poslaničku grupu Manjina, narodni poslanik Milisav Petronijević – poslaničku grupu SPS – JS i narodni poslanik Radoslav Milovanović – poslaničku grupu ZES. Ukoliko još neka od poslaničkih grupa želi da obavesti Narodnu skupštinu o tome da su odabrali ko će da ih prestavlja tokom rasprave ova tri zakona u zajedničkom načelnom pretresu, molim vas da nam tu informaciju dostavite da bi mogli da obavestimo Narodnu skupštinu. Saglasno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o dopunama zakona o održavanju stambenih zgrada, Predlogu zakona o komunalnim delatnostima i Predlogu zakona o rudarstvu i geološkim istraživanjima. Da li predstavnik predlagača, Oliver Dulić, ministar životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja, želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, pred nama su danas tri izuzetno važna zakona, koja će suštinski promeniti i unaprediti oblasti koje definišu i koje će otvoriti jedan ogroman, a do sada neiskorišćeni potencijal investicija u oblasti našeg društva koja su do sada iz razloga nepostojanja zakona, ali i iz razloga upravo velikih problema koji su se gomilali decenijama, koji su opterećivali upravo ove oblasti. Danas su pred nama tri važna zakona. Pre svega, to je Zakon o rudarstvu i geološkim istraživanjima, to je Zakon o komunalnim delatnostima i dopuna Zakona o održavanju stambenih zgrada. Na samom početku hoću da kažem da je ogromnim radom Ministarstvo životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja zajedno sa velikim brojem stručnjaka i eksperata koji dolaze iz lokalnih samouprava, naših fakulteta, univerziteta, stručnih organizacija, nevladinih sektora, u javnim raspravama, pre svega, potvrđena je okolnost donošenja ovih zakona, da bi se završio jedan ciklus reformi koje je ovo ministarstvo započelo 2008. godine i kojim je podrazumevalo da sve one oblasti koje su bile nereformisane, a koje su bile u rukama ovog ministarstva, moraju da budu reformisane na način da zakoni koji se donesu budu primenljivi, budu efikasni, obezbeđuju nove investicije otvaranja radnih mesta, usaglašavanje zakonodavstva sa pravnim tekovinama EU i, naravno, da budu na ponos i čast svih onih koji te zakone koriste i koji ih primenjuju i kojima donose dobro. Hoću da kažem da smo veoma ponosni što su ovo poslednje oblasti koje kada budemo reformisali ovim zakonom možemo da kažemo da su usaglašene u potpunostisa zakonodavstvom razvijenih zemalja. Mi smo kao ministarstvo ovoj skupštini predložili preko 40 zakonskih predloga i svaka od oblasti, koja je bila oblast za koju je ministarstvo preuzelo odgovornost, je suštinski promenjena i danas se to može videti prema tempu i prema rezultatima koje daje suštinski unapređena. Na to smo veoma ponosni. Što se tiče prvog zakona, zakon o dopuni Zakona o održavanju stambenih zgrada, treba reći da na ovaj način izlazimo u susret odluci Ustavnog suda Republike Srbije, koji je rešavajući po inicijativi za ocenu ustavnosti odredbi prethodnog zakona doneo odluku kojom je utvrdio da je odredba jednog od članova protivustavna. Polazeći od te pomenute odluke Ustavnog suda, a imajući u vidu pravno dejstvo odluka Ustavnog suda, koje su sastavni deo zakona po Ustavnom sudu, zaključeno je da je neophodno pristupiti predloženim dopunama. Takođe, jedna od posledica odnete odluke, jeste da od 20. aprila ove godine, kao dana stupanja na snagu odluke Ustavnog suda, ne postoji mogućnost pribavljanja i rešavanja imovinsko pravnih odnosa u postupcima koji se odnose na sanaciju pravnog krova, pretvaranja zajedničke prostorije u stan, odnosno pripajanje zajedničkih prostorija susednom stanu, s obzirom da su brisane odredbe koje se tiču načina donošenja odluke o raspolaganju i upravljanju stambenom zgradom od strane Skupštine grada. Imajući u vidu da pravo zajedničke nedeljive svojine kao specifično pravo vlasnika posebnih delova zgrade, koje su međusobno uslovljene, kao i da pravo zajedničke nedeljive svojine ima određena ograničenja koja nemaju druga svojinska prava, te činjenice se radi o uslovnom vlasništvu, koje nalaže vlasniku da održava svoju imovinu na način kojim se obezbeđuje i drugom vlasniku mirno korišćenje svoje imovine, ovakvim propisivanjem biće postignut jedan od osnovnih ciljeva zakona, a to je da održavanje stambene zgrade na zadovoljavajućem nivou upotrebljivosti i zaštita javnog interesa. Takođe, ovakvim propisivanjem povećava se i pravna sigurnost učesnika u postupku i donošenja odluke, odnosno pravna sigurnost u upravnom postupku za izdavanje lokacijske i građevinske dozvole. Ovakvo propisivanje koje se tiče načina donošenja odluke u određenim situacijama u skladu je i sa stanovištem Evropskog suda za zaštitu ljudskih prava, a to je da se pravo svojine može oduzeti ili ograničiti pod uslovom da je to predviđeno zakonom, da je to u opštem interesu i da je oduzimanje, odnosno ograničenje razumno i proporcionalno svrsi koja se želi postići. Rešenjem predviđenim u nacrtu zakona stvaraju se, pored ostalog, i normativne pretpostavke za obezbeđivanje neophodnih sredstava, za investiciono održavanje stambene zgrade, kao i za zaštitu zajedničkih delova stambene zgrade. Jednom rečju, izmenama i dopunama ovog zakona mi rešavamo ogroman problem koji je nastao presudom Ustavnog suda, koju svakako treba poštovati, i rešavamo pitanje na koji način će vlasnici zajedničkih stambenih prostorija rešavati svoje imovinsko pravne odnose. Dolazimo do drugog izuzetno važnog zakona, Zakona o komunalnim delatnostima. Na samom početku hoću da ponovim jednu tvrdnju, koja je stav svih onih koji u ovoj oblasti rade i učestvuju i poznavaoci su te oblasti, a to je da je oblast komunalne delatnosti velika šansa za razvoj naše zemlje. U Srbiji 357 preduzeća vode komunalne delatnosti, a 126 preduzeća su gradovi i opštine osnovali za obavljanje stambene delatnosti u uređenje građevinskog zemljišta. Ova druga grupa javnih preduzeća ne obavlja komunalne delatnosti u smislu ovog zakona, ali statistički posmatrano obe grube su ista kategorija. Dele suštinski slične probleme i reformski zahvati koje bi trebalo preduzeti u obe kategorije su isti ili slični. U navedenim delatnostima radi oko 3,7% od ukupnog broja zaposlenih u privredi Republike Srbije ili oko 53. 000 ljudi. Javna preduzeća posluju kapitalom u državnoj svojini i njihovi osnivači su gradovi i opštine. Delatnosti koja komunalna preduzeća obavljaju u praksi, veoma su raznorodne. Često pojedina komunalna preduzeća obavljaju više različitih delatnosti, od kojih je u nekima jedna upisana kao pretežna delatnost. Ova heterogenost ima svoje opravdanje u organizacionom i funkcionalnom smislu, posebno u manjim sredinama, ali sa aspekta uporedivosti podataka i sagledavanja položaja izdvojene delatnosti, svakako izaziva metodološke probleme. Na primer, koliki broj radnika obavlja svaku od delatnosti, koji su troškovi, koji se povezuju sa obavljanje svake delatnosti, kako se određuje cena komunalnih usluga u mešovitim preduzećima, kako se vodi knjigovodstvo zasnovana troškovima itd. U mnogim javnim komunalnim preduzećima se obavljaju i delatnosti koje nemaju komunalnu funkciju: projekt biroi, istraživački centri, servisi za održavanje vozila, pa čak i proizvodnja hleba, eksploatacija kamena, obrada drvene građe ili, pak, klasični finansijskih servisi, kao što je, na primer, Javno komunalno preduzeće "Infostan" iz Beograda. U pogledu načina organizovanja pojedini komunalni poslovi su međusobno različiti. Neki od njih zahtevaju jednostavnu organizaciju, dok su drugi i tehnološki i organizacioni daleko složenijim. Zakon o komunalnim delatnostima, koji je usvojen 1997. godine, je izmenjen 1998. godine. U poslednjih 12 godina sukcesivno su donošeni ili značajnije menjani zakoni, koji uređuju pitanja od suštinskog uticaja na obavljanje komunalne delatnosti, kao što su Zakon o javnim preduzećima i obavljanju delatnosti od opšteg interesa, Zakon o koncesijama, Zakon o javnim nabavkama, Zakon o lokalnoj samoupravi, Zakon o vodama i Zakon o upravljanjem otpadom. Upravo iz tog razloga postoji neodložna potreba da se donošenjem novog zakona o komunalnoj delatnostima ova oblast uredi u skladu sa načelima ustanovljenim i sadržanim u navedenom setu zakona. Navedene neusklađenosti Zakona o komunalnoj delatnostima sa sektorskim zakonima ne obezbeđuju osnov za efikasno i kvalitetno obavljanje komunalnih delatnosti. Osim toga, dosadašnja praksa odavno je nametnula određene izmene i dopune zakonskih odredbi u ovoj oblasti i ukazala u kom pravcu i obimu bi one trebalo da budu izvršene. Pre svega, važeći zakonski okvir ne obezbeđuje sigurnost i predvidljivost poslovanja privatnom sektoru, kao i nužnu zaštitu javnog interesa u postupcima poveravanja komunalnih delatnosti, kako bi se omogućila neophodna investiciona ulaganja u komunalnu infrastrukturu, s jedne strane, ali svakako i zaštita onoga što jeste javni interes. Zato je potrebno da se zakon promeni, da se uvede jasnija i transparentnija procedura za poveravanje obavljane komunalne delatnosti, omogući postepeno poboljšanje kvaliteta upravljanja i poslovanja u komunalnom sektoru, izvrši usklađivanje cena komunalnih usluga sa ekonomskim principima. Oblast komunalnih delatnosti u pravnom sistemu Republike Srbije uređuje veliki broj propisa. Pored važećeg Zakona o komunalnim delatnostima, koga mi danas menjamo, i podzakonskih akata, ovu oblast regulišu i propisi o javnim preduzećima i obavljanju delatnosti od opšteg interesa, o sredstvima u svojini Republike Srbije, o lokalnoj samoupravi, glavnom gradu, energetici, upravljanju otpadom, vodama, putevima, sahranjivanju i grobljima, trgovini, koncesijama, javnim nabavkama, jedan set zakona koji su prethodno doneseni i koji su, svaki na svoj način, upleli prste i umešali se u funkcionalnost Zakona o komunalnim preduzećima. Mnogi od napred navedenih propisa doneti su posle važećeg zakona i u svemu onome što se stvorilo kao jedna pravna celina, potrebno je da se donošenjem zakona ova oblast bolje uredi. Očigledno je da, pre svega, odredba o poveravanju komunalnih delatnosti i Zakon o komunalnim delatnostima, a zatim i neadekvatne odredbe o načinu formiranja cena komunalnih usluga, ne obezbeđuje osnov za efikasno i kvalitetno obavljanje komunalnih delatnosti. Istovremeno, važeći zakonski okvir ne obezbeđuje sigurnost i predvidljivost poslovanja privatnim investitorima. To je ono što je suštinski glavni razlog da bi se ceo postupak, pre svega poveravanja poslova ili udruživanja javnih i privatnih sredstava, definisao na dobar način. Ono što nas raduje, takođe, jeste što je u ovom trenutku u skupštinskoj proceduri i zakon o javno-privatnim partnerstvima, koji će zajednički sa zakonom o komunalnim delatnostima omogućiti da investicije u komunalnu infrastrukturu, pre svega privatne investicije postanu realnost. Nacrtzakona o komunalnim delatnostima zasnovan je na sledećim osnovnim principima: 1. efikasnost, kvalitet i racionalnost obavljanja komunalnih usluga; konkurencija vršioca komunalne delatnosti, koja podrazumeva obavezu jedinica lokalne samouprave da podstiče i održava nadmetanje za pristup vršenju komunalnih delatnosti i u obavljanjukomunalnih delatnosti; podrška poboljšanju efikasnosti, kao i kvaliteta finansijskog, operativnog, organizacionog i tehničkog poslovanja vršioca komunalnih delatnosti; praćenje efikasnosti vršioca komunalnih delatnostii rezultata u pogledu kvaliteta i obuhvata komunalnih usluga, broja zaposlenih, kretanja cena, kao i stepen ulaganja u održavanje i izgradnju komunalne infrastrukture; zaštita javnog interesa, transparentnosti i javnosti uu postupku poveravanja komunalnih usluga; zaštita prava korisnika komunalnihproizvoda i usluga, kvalitetan, trajan i dostupan komunalni servis; obezbeđivanje stabilnog finansiranja komunalnih delatnosti, kao i postepenost u dostizanju ekonomske cene komunalnih proizvoda i usluga, po principu "korisnik plaća", kojima se obezbeđuje održavanje i razvoj objekata i sistema u komunalnom sektoru. Na kraju, obezbeđenje i zaštita prava na komunalni proizvod i uslugu onim kategorijama stanovništva koje nisu u stanju da finansijski prate usklađivanje cena u komunalnom sektoru sa ekonomskim parametrima. Ciljevi koje ovaj zakon postiže su: stvaranje uslova za upravljanje komunalnih delatnosti i za njihovo obavljanje koje će omogućiti jačanje odgovornosti, racionalnosti i efikasnosti jedinica lokalne samouprave i vršilaca komunalnih delatnosti, povećanje ulaganja u komunalnom sektoru i usklađivanje principa obavljanja komunalne delatnosti sa najboljom međunarodnom praksom. Zakonom se, takođe, stvaraju uslovi za informisano praćenje javnosti postupka poveravanja komunalnih delatnosti, primenom principa "korisnik plaća" i "zagađivač plaća", obezbeđuju se sredstva za razvoj i unapređenje neophodne komunalne infrastrukture. Usvajanjem predloženog zakona omogući ćemo da se ova delatnost razvija mnogo brže, da mnogi građani Srbije, koji nemaju pristup elementarnim komunalnim uslugama podignu značajno kvalitet nivoa svog života i da se komunalne delatnosti obavljaju na višem nivou kvaliteta i po cenama i po kvalitetu koji se pruža. Dolazimo i do trećeg zakonskog predloga, a to je zakon o rudarstvu i geološkim istraživanjima. Razlozi zbog kojih se predlaže donošenje ovog zakona ogledaju se u povezanosti ove dve oblasti, jer bez geoloških istraživanja, pre svega mineralnih resursa i rezervi, ne bi bilo ni njihove eksploatacije, a bez eksploatacije mineralnih resursa i rezervi njihovo istraživanje ne bi imalo svrhu. Prema tome, razlozi za utvrđivanje ovih oblasti jednim zakonom, a ne posebnim zakonima, kao što je to bio slučaj do sada, su suštinske prirode i zasnivaju se na povezanosti ove dve oblasti, koje u naučnom i tehnološkom smislu proizilaze jedna iz druge, tako da bi smanjivanjem normiranosti u ovim oblastima bilo izbegnuto neminovno ponavljanje pojedinih odredaba, a bila bi obezbeđena i dosledna primena osnovnih zajedničkih principa u pogledu racionalnog i efikasnog istraživanja i korišćenja mineralnih sirovina. Predloženim zakonom uređuju se mere i aktivnosti mineralne politike i način njenog ostvarivanja, propisuje se donošenje strategije o upravljanju mineralnim resursima, omogućuje objedinjeno i preciznije uređivanje uslova i način izvođenja geoloških istraživanja mineralnih i drugih geoloških resursa, istraživanje geološke sredine, kao i geološko istraživanje radi planiranja, projektovanja izgradnje objekata i sanacije terena, način klasifikacije resursa i rezervi mineralnih sirovina i podzemnih voda, eksploatacija rezervi mineralnih sirovina i geotermalnih resursa, izgradnja, korišćenje i održavanje rudarskih objekata, postrojenja, mašina, uređaja, izvođenje rudarskih radova, upravljanje rudarskim otpadom, postupci sanacije napuštenih rudarskih objekata, kao i nadzor nad sprovođenjem ovog zakona, uz implementaciju evropskih direktiva iz oblasti rudarstva i geologije. U istoriji zakonodavne regulative Republike Srbije poznato je da su pitanja iz oblasti rudarstva i vršenja geoloških istraživanja bila regulisana jedinstvenim propisima, i to još u Zakonu o rudnicima despota Stefana Lazarević iz 1412. godine; potom, Rudarskim zakonikom Kraljevine Srbije, pa Zakonikom koji je definisan na teritoriji Republike Srbije, sve do 1995. godine, kada su doneseni posebni zakoni, i to Zakon o geološkim istraživanjima i Zakon o rudarstvu. Problemi u vezi primene istih zakona ukazali su na potrebu donošenja jedinstvenog propisa kao što je to regulisano i drugim zemljama bivše Jugoslavije. Predloženi zakon ima svoj osnov u svim strateškim dokumentima i akcionim planovima koji definišu održivi razvoj Republike Srbije kao i u memorandumu i u budžetu, ekonomskoj i fiskalnoj politici za 2009. godinu sa projekcijom za 2010. i 2011. godinu. U prioritetima za 2010. godinu nalazi se i izrada strategije upravljanjem mineralnim resursima Republike Srbije i navodi se da je u oblasti rudarstva potrebno izvršiti izmene zakona, radi usaglašavanja sa propisima EU. U nacionalnom programu za integraciju u poglavlju 3, tačka 27) životne sredine govori se i o usvojenoj strategiji održivog razvoja Srbije i Akcionom planu koji je usvojen sa ciljem njene implementacije u obezbeđivanju okvira za održivi privredni razvoj Srbije. U pre izlaganje konkretnih mera za očuvanje resursa i uz brz napredak u odgovarajućim segmentima približavanja Srbije EU. Posebno je regulisano pitanje rudarskog otpada i postavljen novi osnov za implementaciju veoma važne evropske direktive koja se odnosi na rudarski okvir. Prema tome, ovaj zakon je uzeo u obzir sva potrebna usaglašavanja i prevođenja direktiva EU u naše zakonodavstvo. Predloženim zakonom postavljen je i osnov za obrazovanje državnog Geološkog zavoda Srbije koji će se baviti geološkim istraživanjima od opšteg interesa za Republiku Srbiju. Novizakon će omogućiti efikasnije vršenje delatnosti geoloških istraživanja, mineralnih resursa i eksploatacije mineralnih sirovina. Podsticaće razvoj rudarstva, regulisaće se sprečavanje i otklanjanje štetnih posledica nastalih eksploatacijom mineralnih sirovina i zatvaranjem rudnika. Omogući će efikasnu naplatu naknade za vršenje geoloških istraživanja i eksploatacija mineralnih sirovina, definisaće prihode države, odnosno jedinica AP i lokalne samouprave koji su od izuzetnog značaja za životni standard stanovništva. Ostvariće potpunu kontrolu poslovanja privrednih subjekata koji vrše i evropska istraživanja i eksploataciju mineralnih sirovina, realizovaće će izdavanje licenci u oblasti rudarstva i geologije i sprovešće pooštravanje sankcija za vršenje istih delatnosti i suprotno odredbama zakona. Usvajanjem ovog zakona ostvariće se uslovi za transparentno izdavanje odobrenja za vršenje geoloških istraživanja i eksploatacije mineralnih sirovina, odnosno uslovi da rudarske aktivnosti i aktivnosti vezane za mineralne sirovine zauzmu položaj koji bi omogućio da se postigne veći doprinos u budućnosti, stimulišući, ekonomski rast i mogućnosti da su dostupne u ljudskim zajednicama kao i da se podrži održivi razvoj u sektoru mirovnih sirovina koji donosi koristi zajednicama i svim građanima Republike Srbije. Ujedno se omogućava učešće jedinica lokalnih samouprava i upravljanje korišćenja mineralnih sirovina koji se nalaze na njihovoj teritoriji, putem poveravanja, izdavanja odobrenja za eksploataciju kao i kontrole i nadzor nad istim u određenim slučajevima. Dame i gospodo narodni poslanici, iz razloga koji su navedeni u ovom mom obraćanju vama, pozivam vas da podržite ovaj zakon i hoćuda kažem i da se zahvalim svim narodnim poslanicima koji su predali veliki broj amandmana na ove zakone, velika većina njih zaista predstavljaju doprinos da ovi zakoni budu poboljšani, da budu mnogo funkcionalniji i efikasniji i mi ćemo ih sa velikim zadovoljstvom prihvatiti. Hvala puno.
Da li izvestilac Zakonodavnog odbora narodni poslanik Vlatko Ratković želi reč? (Ne.) Da li izvestilac Odbora za urbanizam i građevinarstvo, narodni poslanik Jovan Nešović, predsednik Odbora želi reč? (Ne.) Da li žele reč predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa? (Da.) Reč ima narodna poslanica Elvira Kovač.
Zahvaljujem. Poštovana potpredsednice, predsedništvo, gospodine ministre, saradnici, dame i gospodo narodni poslanici, najpre moram da izrazim svoje veliko žaljenje što ovako izuzetni predlozi zakona u načelu raspravljamo u polupraznoj, da ne kažem skoro praznoj sali. U svom izlaganju, u ime poslaničkog kluba Manjina i SVM govoriti o Predlogu zakona o komunalnim delatnostima i o Predlogu zakona o rudarstvu i geološkim istraživanjima. Ukoliko mi dozvolite krenuću od trećeg Predloga zakona. U važećem Zakonu o rudarstvu, naknada za korišćenje mineralnih sirovina koju plaća preduzeće koje vrši eksploataciju nafte i gasa, utvrđena je u visini od 3% ukupnog prihoda, a novim Predlogom zakona se predviđa visina od 7% od ukupnog prihoda. U ime SVM moram da naglasim da smo izuzetno zadovoljni što je povećan procenat sa 3% na 7%, ali bih želela da naglasim da smo mi ovom prilikom predali amandman kojim predlažemo da se ovih 7% poveća bar na 9%. Realni smo, svakako želimo da pohvalimo predlog Vlade o povećanju na 7%, razmišljali smo da tražimo povećanje na 10%. Želela bih da podsetim javnost i gospodina ministra, da smo pre dve godine mi imali amandman kojim smo predlagali povećanje na 15% koji je nažalost bio odbijen, tako da ovom prilikom predlažem povećanje na 9%. I smatramo da je ono opravdano iz nekoliko razloga. Eksploatacija mineralnih sirovina je stalan, kontinuiran proces koji vodi trajnom odlivu bogatstva, upravo opštine, a povećanje naknade za korišćenje mineralnih sirovina bi vrlo mnogo, čak i povećanje od 1%, vrlo mnogo značilo za naše opštine da bi se bar deo tog bogatstva vratio njima. Kao što svi znamo i kao što stoji u Evropskoj povelji o lokalnoj samoupravi, lokalne vlasti su jedan od glavnih osnova svakog demokratskog društva, očuvanje i unapređivanje lokalne samouprave je važan doprinos izgradnje Evrope zasnovane na principu demokratije i decentralizacije vlasti. Lokalni organi po ovoj povelji imaju pravo na adekvatna, sopstvena finansijska sredstva kojima mogu slobodno da raspolažu. Povećanje ovih prihoda ne bi značilo mnogo samo lokalnim samoupravama, znači ne isključuju interes lokalnih samouprava, na čijim područjima se nalaze ova mineralna bogatstva već kako Republike tako i AP Vojvodine. Značajan deo ovih sredstava bi mogao da se upotrebi za finansiranje, odnosno sufinansiranje raznih razvojnih projekata opštine čija realizacija se planira u budućnosti. Ti projekti mogu da budu u oblasti obrazovanja, socijalne zaštite, kulture, sporta, komunalnih delatnosti, turizma, odnosno drugih veoma značajnih oblasti za stanovnike lokalnih samouprava. Povećan iznos ovih sredstava ostvarenih na naknadu korišćenja mineralnih sirovina bi se mogao upotrebiti za otklanjanje štete na postojeću infrastrukturu, ovde najviše mislimo na puteve u opštini nastale upravo usled eksploatacije nafte. Iskustva drugih država takođe idu u prilog ovog našeg amandmana i inicijativi da se procenat naknade poveća, pošto je taj procenat npr. veoma različit u raznim evropskim zemljama, npr. u Mađarskoj je 14%, a u nekim državama dostiže čak i 30% od ukupnih prihoda ostvarenih eksploatacijom mineralnih sirovina. Druga naša zamerka, odnosno naš amandman, se odnosi na problem što se sredstva ostvarena na ime naknade za korišćenje mineralnih sirovina prema postojećoj, trenutnoj važećoj zakonskoj regulativi u visini od 40% su prihod Republike Srbije, u visini od 10% su prihod AP, a u visini od 50% su prihod opštine na čijoj teritoriji se naravno vrši eksploatacija. Međutim, ovim Predlogom zakona i njegovim članom 137. pak predviđa sledeći raspored, Republika 40%, opština 40% i nadležno ministarstvo 20%. Na ovaj način, bez obzira na činjenicu koja je svima poznata da se vađenje nafte i gasa drastično smanjuju upravo resursi opštine i da bi naknada trebala da se vrati upravo tamo gde se to osiromašenje vrši, predlaže se smanjenje učešća opštine sa postojećih 50%. Znači, na 40%, a pokrajinskom budžetu, prema ovom predlogu se ne predviđa apsolutno ništa. Zbog iznetog, pošto su po ovom predlogu, bi bile oštećene opštine, a još više pokrajina, poslanici SVM su predložili amandman kojim zapravo predlažemo da se u suštini u celosti ostavi prethodni raspored, odnosno raspored koji je određivao trenutno važeći zakon na način: da se opštini daje 50% uz smanjenje dela da se opštini daje 50% uz smanjenje dela Republike predloženog sa 40 na 30% i da se 20% naknade, koja prema predlogu pripada ministarstvu, u slučaju da se ta eksploatacija vrši na teritoriji AP Vojvodine rasporedi pola, pola ministarstvu i nadležnom organu AP. To znači da bi ministarstvo i nadležni organ AP dobili po 10% nakon ovih izmena, odnosno prihvatanjem našeg amandman srazmere bi bile sledeće: opština 50%, Republika 50%, ministarstvo 10%, a to je u suštini i bilo prethodno. Naša poslednja zamerka na ovaj predlog zakona se tiče istog člana, članom 137. stavom 5. poslednjim stavom ovog člana Predloga zakona o rudarstvu i biološkim istraživanjima se predlaže način raspolaganja sredstvima ostvarenim upravo iz naftne rente opštini. On se zapravo ovim predlogom ograničava donošenjem posebnog programa mera koje donosi nadležni organ opštine za unapređenje uslova života lokalne samouprave, a posebno za izgradnju infrastrukturnih objekata i drugih objekata u cilju poboljšanja uslova života i tu dolazi problem, na koju saglasnost daje nadležno ministarstvo, odnosno nadležni organ AP tako stoji u predlogu. Ovom odredbom, ukoliko ona ostane ovako u Predlogu zakona bi se za razliku od rešenja koje je trenutno važeće, znači, iz prethodnog zakona predviđa se obaveza pribavljanja saglasnosti centralne vlasti, na program korišćenja naknade i ovim smatramo da se ograničava pravo na lokalnu samoupravu koja je zagarantovana Ustavom Republike Srbije i ova izmena, znači, zapravo centralizaciju, a ne decentralizaciju kojoj mi svi težimo i SVM se zalaže, predmetna odredba želela bih da naglasim da se ona protivi Evropskoj povelji i lokalnoj samoupravi, ratifikovan od strane Republike Srbije čiji član 9. stav 7. predviđa da provizija o subvencijama ne sme ukloniti osnovno pravo lokalnih organa vlasti, da u okviru svojih nadležnosti imaju slobodu političkog odlučivanja. Naravno, u raspravi o pojedinostima, sledeće nedelje ćemo i detaljnije raspravljati o amandmanima, a iskreno se nadamo da će ministarstvo i Vlada imati sluha za njihovo prihvatanje. Preostalo vreme bih želela da iskoristim da govorim o Predlogu zakona o komunalnim delatnostima. Na ovaj predlog zakona imamo samo jedan tehnički amandman. SVM i poslanički klub manjina smatra da je novi Predlog zakona o komunalnim delatnostima, kao što smo to čuli od gospodina ministra, korak napred u regulisanju ove oblasti. Zakonski tekst se prilagođava već postojećoj situaciji na terenu, što znači da će se donošenjem ovog zakona stvoriti zakonski okvir za postojeću situaciju, ali moram spomenuti da bi ovaj zakon mogao da bude još malo inovativniji. Do sadašnji zakonski okvir kao što smo čuli, nije obezbeđivao nikakav osnov za efikasno i kvalitetno obavljanje komunalne delatnosti, kao ni sigurnost i predvidivost poslovanja privatnih investitora, što je bio jedan od osnovnih problema. SVM svakako pozdravlja obezbeđenje zaštite transparentnosti javnosti u postupku poveravanja komunalnih delatnosti, kao i zaštitu prava korisnika što je izuzetno značajno, korisnika komunalnih usluga i proizvoda na kvalitetan, trajan i dostupan komunalnom servisu. Komunalne delatnosti, kao što svi znamo, podrazumevaju delatnost proizvodnje i isporuke komunalnih proizvoda i od značaja za ostvarenje životnih potreba fizičkih i pravnih lica, kod kojih je jedinica lokalne samouprave, dužna da stvori uslove za obezbeđenje odgovarajućeg kvaliteta, obima dostupnosti i kontinuiteta, kao i nadzor nad njihovim vršenjem. Razlika između ovog, novog Predloga zakona, i prethodnog zakonskog okvira je da novi Predlog zakona sadrži listu od 15 komunalnih delatnosti, a prethodni je sadržao listu od devet komunalnih delatnosti. Novi Predlog zakona obuhvata upravljanje javnim parkiralištima, pijacama, obezbeđivanje javnog osvetljenja, dimničarske delatnosti i delatnosti higijene, što je vrlo dobro. Razlika je i u određivanju vršilaca komunalnih delatnosti u novom Predlogu zakona, u njemu je uređenje, odnosno određivanje ko sve može da bude vršilac komunalnih delatnosti, zapravo šire, u važećem zakonu su obavljanjem komunalne delatnosti mogle da se bave javna komunalna preduzeća, kao i privredna društva i preduzetnici, samo ukoliko im bilo povereno obavljanje delatnosti pojedinih poslova. Prema ovom novom Predlogu zakona koji podržavamo, komunalnu delatnost može obavljati privredno društvo, preduzetnik, javno preduzeće, ili drugi privredni subjekat. Na ovaj način se obezbeđuje poboljšanje konkurentnosti, kao što smo čuli, javnih komunalnih preduzeća, povećava kvalitet usluga na tržištu komunalnih usluga, pošto u pružanju komunalnih usluga učestvuju i privredna društva sa privatnim kapitalom, što je od izuzetnog značaja. Naša zamerka, odnosno naš amandman, što se tiče Predloga zakona o komunalnim delatnostima se odnosi na određivanje cena komunalnih usluga. U Predlogu zakona konkretno stoji, predlaže se da elementi za određivanje cena komunalnih usluga budu poslovni rashodi iskazani u poslovnim knjigama i finansijskim izveštajima, rashodi za izgradnju i rekonstrukciju objekata komunalne infrastrukture i nabavka opreme, kao i dobit vršilaca delatnosti. Dakle, predlaže se da jedan od elemenata za određivanje cena komunalnih usluga budu poslovni rashodi iskazani u poslovnim knjigama i finansijskim izveštajima, što je u potpunosti u redu i razumljivo, ali smatramo, stručnjaci smatraju da ovakav predlog ukoliko ostane u ovoj formi, ostavlja mogućnost da korisnik komunalnih usluga bude nepotrebno opterećen neopravdanim troškovima i samim tim višim cenama komunalnih usluga. S toga je naš predlog da se doda posle ovog dela, da su to poslovni rashodi iskazani u poslovnim knjigama i finansijskim izveštajima, da se metodologijom, obrazovanju i korekciji, cena komunalnih usluga ustanove, da se ustanove zapravo stvarni troškovi i da se na osnovu te metodologije odredi i osnov tih stvarnih troškova i cene komunalnih usluga. Svakako se trudimo da ne opteretimo nepotrebno korisnika. Ono što Predlog zakona ne reguliše, a što bih volela još da naglasim , SVM, SVM smatra da bi bilo značajno regulisanje zaduživanja, kao i kapitalnih ulaganja javnih preduzeća u onim situacijama, kada bi njihovo preterano zaduživanje moglo da postane rizično ili bi ugrozilo makro ekonomsku stabilnost. Jedan od predloga naših stručnjaka je da ne bi bilo loše usloviti zaduživanje javnih preduzeća odobrenjem od strane skupština opština ili skupštine grada, naravno ne svako zaduživanje pojedinačno, ali SO ili skupštine grada bi na primer mogla da odredi minimalan iznos zaduživanja od kojeg bi za podizanje kredita, od strane javnih preduzeća svaki put bilo potrebno tražiti odobrenje SO ili skupštine grada. Naši saradnici su razmišljali o tome da li da predložimo da to bude gradsko ili opštinsko veće, ali SO i skupština grada … (ne razume se), ima i opozicije. Slična pravila bi se odnosila na veća ulaganja javnih preduzeća. Izvršenje komunalnih delatnosti je, kada bolje razmislimo zaista svrsishodno poveriti privrednom preduzeću, ako je to povoljno iz makro ekonomskog ugla, a iz mikro ekonomskog ugla postoji sigurnost da će privredni subjekat kojem je povereno obavljanje komunalnih delatnosti, koji proizvodi, pruža komunalne usluge, zaista obezbediti bolji kvalitet usluga i proizvoda. U slučaju da privredno društvo obavi delatnost po tržišnim cenama, a prema njegovom bilansu uspeha posluje sa gubitkom u dve uzastopne godine, lokalna samouprava bi zaista trebalo da razmotri nastavak saradnje i da traži obrazloženje o razlozima gubitka. Kada smo raspravljali o ovoj tematici dobili smo jedan vrlo zanimljiv predlog o kojem bi trebali svi mi zajedno da razmislimo, preko kojeg ćemo se nekad u budućnosti verovatno i svi složiti. Činjenica je da zbog povećanja efikasnosti rada komunalnih preduzeća može da se desi da neka od tih preduzeća otpuste nekoliko svojih zaposlenih i da ti ljudi ostanu na ulici. Zbog toga bi trebalo, možda, razmisliti, razgovarati o utvrđivanju humanitarne rezerve od strane samih javnih preduzeća. Humanitarna rezerva bi bila okvir sredstava iz kojeg bi se uz odgovarajuću društvenu kontrolu mogla obezbediti nepovratna jednokratna pomoć onima koji bi se našli u najtežoj situaciji, kada bi se našli na ulici a sredstva bi se obezbedila od strane samih javnih preduzeća. Još jedna manja zamerka, ali nismo predložili amandman. Samo moram da naglasim da je i u članu 25. ovog predloga zakona, gde se govori o prenosu komunalnih delatnosti, a posle određenim članom, Vlada ipak kontroliše rad lokalne samouprave, da je možda ovo deo člana delimično u suprotnosti sa Evropskom poveljom o lokalnoj samoupravi u kojoj piše da ovlašćenja data lokalnoj samoupravi nikako ne mogu biti narušavana ili ograničena drugom centralnom ili regionalnom vlašću. Da sumiram, na kraju, poštovani gospodine ministre i saradnici, znači ovde se radi o dobrim predlozima zakona, ali vam predlažem da zaista razmotrite ozbiljno naše amandmane i da u raspravi u pojedinostima pričamo možda detaljnije o njima, pošto je rok bio sada nedavno, možda niste uspeli da vidite, mi smo inače predali te amandmane. Zahvaljujem se na pažnji.
Da li ministar želi reč?
Kasnije ću.
Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, moram na početku da kažem da mi je žao što o izuzetno važnim zakonima razgovaramo u ovom sastavu. Veoma su važni za život građana. Razgovaramo o njima u skupštini uglavnom mi koji ćemo da podržimo ovaj zakon. Imajući to u vidu, svoje izlaganje ću skratiti jer ne želim da polemišem sa vama, a podržaćemo ove zakone, već sa onima koji imaju drugačije mišljenje, koji misle da ovi zakoni nisu dobri, a sve sa ciljem da se donese u interesu Srbije najbolji mogući zakon. Želim da kažem kada je ovo pitanje i odgovornost pred građanima Srbije nose i pozicija i opozicija, naravno, svako u skladu sa svojom ulogom. I ja sam zabrinut na stanju na Kosovu i nema ovde poslanika koji nije zabrinut, ali pomoći nećemo tako što ćemo zloupotrebljavati skupštinu, to jest stanje u skupštini, pomoći nećemo tako što ćemo jednu zapaljivu situaciju gasiti benzinom, pomoći ćemo tako što ćemo omogućiti da državni organi rade svoj posao, tako što ćemo tražiti od državnih organa informaciju o tome, tako što ćemo pozivati ljude na mir, na neupotrebu sile. Nećemo ništa postići tako što ćemo se međusobno svađati, a nema ovde poslaničke grupe koja ni makar ovolicko odgovornosti nema kada je u pitanju ta tema. Iz tih razloga ipak ću da kažem da skupština ne gubi vreme, skupština troši vreme bez obzira na situaciju, a spremna je u svakom momentu da se odazove i tim potrebama da razgovara o tom pitanju. Obećao sam da ću skratiti. Prema tome, sva tri zakona poslanička grupa SPS-JS podržaće u danu za glasanje. Sva tri zakona poslanička grupa smatra da su izuzetno značajni zakoni i poziva ministra, Ministarstvo da sa velikom pažnjom proprati, pogleda sve amandmane, ne gledajući ko ih je podneo, sve sa ciljem da se donesu dobri zakoni za ovako važnu oblast. Kada je u pitanju Zakon o rudarstvu i geološkom istraživanju, radi se i o oblasti i o zakonima koji imaju viševekovnu tradiciju u Srbiji, dakle, ne samo oblast, ne samo delatnost, već i zakonodavno regulisanje te delatnosti. Ovde je cilj i pokušaj da se na jednom mestu uredi ta oblast i da se omogući razvoj u toj oblasti, naravno, poštujući i okolinu i sve ono što se događa van te oblasti. Imamo nekoliko vrlo konkretnih amandmana sa ciljem da se poboljša tekst, da se pojasni, bez ulaženja, bez zadiranja i dovođenja u pitanje suštine. Želim da posebno skrenem pažnju da se iskoristi ovo vreme rasprave i da se obrati pažnja na deo zakona koji govori o utvrđivanju opšteg interesa. Imamo jednu aktuelnu situaciju kada je u pitanju rudarski basen Kolubara. Imamo situaciju da rudarski basen Kolubara mora da proširi svoje polje delovanja jer će da dovede u pitanje vrlo brzo nešto što je strateški interes svih građana Srbije, neće biti uglja, neće biti energije. Dakle, nikakve dileme ne sme d bude da taj strateški interes mora da se povede i država mora da omogući, ali isto tako to mora da bude u skladu sa zakonom, mora da bude pravo i pravedno i samo na taj način može se rešiti to pitanje. Takođe upozoravam da se obrati pažnja na onaj deo koji govori, obično se posao završi pa se zaboravi, govori o sanaciji i dekultivaciji zemljišta. Svuda na tim prostorima su zemljišta, voda, vazduh. Sve je to izraubovano, sve je to dovedeno u pitanje. Mora da se predvidi od istraživanja preko eksploatacije i takva delatnost da se to dovede u stanje koje je bilo pre. Kada je u pitanju izmena Zakona o održavanju stambenih zgrada, kratko samo, jedan stav, stav da ćemo podržati promenu, mislimo da je potpuno ispravna odluka suda jer ne može da bude neko ko ima veću površinu da ima više prava u upravljanju od nekog ko ima manju površinu i sa tim se potpuno slažemo, ali imam jedno pitanje za razmišljanje. Ovakvom izmenom mi ćemo imati tri vrste glasanja. Jedno je većinom članova, ostaje i većinom prema površini stana i ostaje većinom prisutna. Da li je to problem? Da li je trebalo i član 17. promeniti, jer govori o investicionom održavanju? Zadržano je da više od polovine vlasnika stanova i poslovnih delova zgrada koji imaju više od polovine površine, kao i ove odredbe koje se odnose na ravne krovove, koje se odnose na zajedničke prostorije su takođe nešto što može da ide u investicije, ravni krovovi pogotovo, investiciono, da tako kažem. Da li ima razmišljanja da se i to promeni? Kada je u pitanju komunalna delatnost, opet, najkraće, kada se pogleda definicija, pojam komunalne delatnosti, kao delatnosti koja proizvodi i isporučuje komunalne proizvode ili daje komunalnu uslugu, koji su veoma bitni za život građana a gde je opština, grad ili Grad Beograd obavezna da obezbedi uslove u toj oblasti i po obimu i po dostupnosti i po kvalitetu i po obuhvatu itd, tih usluga, sada pitam – ima li nešto važnije i za opštinu u vršenju svoje funkcije, gradu ili Gradu Beogradu i za građane da ima urednu pijaću vodu, da ima grejanje, prevoz, skupljanje otpadnih voda itd, ona životna pitanja građana, svakodnevna? Zato je veoma važan ovaj zakon. Zato je veoma važno još jednom istaći ove principe na kojima se zasniva, u stvari ciljeve koji se žele postići zakonom, ne samo princip da se zasniva na efikasnosti, kvalitetu, racionalnosti, konkurenciji i poboljšanju itd, i cilj kome se teži u toj oblasti, posebno želim da istaknem zaštitu prava korisnika komunalnih usluga. Želim da istaknem potrebu stabilnog finansiranja, da istaknem da će u ovoj oblasti kad-tad morati doći do izražaja ekonomska cena, ali i ozbiljnost i socijalna odgovornost države i lokalne samouprave jeste u tome da se kroz jednu postepenost dođe do toga. Posebno želim da istaknem da i građani koji nemaju mogućnosti da proprate finansiranje tih delatnosti imaju pravo na komunalne usluge i da je to mesto države, tj. lokalne samouprave da obezbedi i takvim građanima. Dakle, kada se sve to pogleda, govori se o jednom veoma važnom, značajnom zakonu. Daću samo par kratkih pitanja. Kada je u pitanju vršenje komunalnih usluga, gde je definisano tačno ko to čini, javno preduzeće, da ne nabrajam, privredna društva, preduzetnici itd, velika je šansa u poveravanju poslova, ali i opasnosti. Želim da ukažem na tu stvar, jer kroz poveravanje poslova obavljanja komunalne delatnosti je prilika da se primeni i jedan zakon koji je takođe u proceduri, a to je Zakon o javnom i privatnom partnerstvu. Mislim da će on imati najviše mesta u ovoj oblasti i kada je u pitanju obavljanje komunalne delatnosti i posebno kada je u pitanju razvoj i izgradnja komunalne infrastrukture, ali isto tako i odgovornost jedinica lokalne samouprave kako će to da uradi i naravno, i pitanje da li sve delatnosti mogu da se povere, osim javnom preduzeću? Može li proizvodnja vode da se poveri nekom drugom? Mislimo da ne može, ni grejanje, ni šinski prevoz itd. Sa jedne strane, velika šansa, a sa druge strane velika odgovornost jedinica lokalne samouprave kako će to da izvedu do kraja. Takođe, želim da ukažem na još jedno pitanje, kada je u pitanju obavljanje ove delatnosti, glavni igrač, da tako kažem, je opština, grad i grad Beograd, jer oni treba da stvore uslove i da obezbede i obuhvatnost i obim i kvalitet i dostupnost itd. komunalne delatnosti. Oni su ti koji određuju i prava i obaveze i vršioca usluga, sa jedne strane, i korisnika, sa druge strane. Oni su ti koji treba da predvide ne samo ovde, kako je rečeno na jednom mestu. Data je jedna mogućnost, kada je u pitanju, recimo, obaveza korisnika usluga, uvodi se institut obustava komunalne usluge. To je vrlo ozbiljno pitanje, koje mora ozbiljno da se razmotri. Naravno, ima jedna stvar, kaže – može se uskratiti ako ne plati komunalnu uslugu utvrđenu u roku. Okej, normalno je da mora da se plaća komunalna usluga, ali da li baš svaka komunalna usluga može da se uskrati? Može li voda da se uskrati? Dato je ovde da je jedinica lokalne samouprave ta koja određuje u kom slučaju i pod kojim uslovima, ali isto tako jedinica lokalne samouprave mora da preuzme odgovornost ako reguliše u kojim uslovima i u kojim slučajevima može da obustavi, mora isto tako da utvrdi i odgovornost i obavezu za onoga ko vrši usluga šta ako ne izvrši ili nekvalitetno izvrši uslugu, šta ako isporuči ili ne isporuči komunalni proizvod ili nekvalitetno isporuči? Mora da se postavi taj balans. Na kraju, kada je u pitanju finansiranje, večiti problem kod tih delatnosti je u stvari finansiranje. Svi mi znamo da nema pravog razvoja te oblasti bez ekonomske cene, ali isto tako želim da podržim ova načela, kada je u pitanju određivanje cena, a posebno dva, sa jedne strane dovoljnost, znači, mora da bude dovoljno da može da funkcioniše, ali isto tako i drugi koji govori o pristupačnosti, u vezi sa tim da onaj ko koristi može to da plati. Tu dolazi do izražaja onaj zahtev, stav, želja zakonodavca da opština, grad, Grad Beograd mogu da subvencionišu određene kategorije stanovništva. To je prava mera, ne na teret komunalnih preduzeća, vršioca komunalnih usluga. Tu obavezu mora država, odnosno lokalna samouprava da preuzme na sebe. To je socijalna funkcija. Navešću vam primer Beograda, sa velikim zadovoljstvom, gde gradska vlast evo već pun mandat upravo veliku pažnju posvećuje tome. Preko 50 hiljada domaćinstava u Beogradu ima subvencije za komunalne usluge. To je preko milijardu i plus za ukupna socijalna davanja, to je preko šest milijardi. To je obaveza i države i lokalne samouprave, jer i oni koji ne mogu da plate imaju pravo na komunalne usluge, a to treba da nadoknadi država, odnosno opština. Imajući u vidu da će biti rasprave u pojedinostima i kada će moći detaljnije o tome da se priča, imajući u vidu da ćemo podržati ove zakone koji se nalaze u proceduri, imajući u viduovakvo stanje u Skupštini, ja ću toliko, a u danu za glasanje ćemo podržati sva tri zakona. Hvala.
Iskorišćeno je 16 minuta i 15 sekundi od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Ministar želi reč. Izvolite.
Zahvaljujem. Prvo, hvala i jednom i drugom govorniku na zaista izuzetno dobro obrađenoj tematici i na definisanju ovih problema koje i mi primećujemo kao probleme. Vrlo dobro znate, kada se ovako važni zakoni pišu, oni se raspravljaju i debatuju u klubu koji je veoma širok društveni kontekst i zahtevaju i veliki broj kompromisa. Meni je zapalo za uvo nekoliko vrlo važnih rečenica koje ste oboje rekli. Jedna od njih je da Zakon o komunalnim delatnostima nije dovoljno uneo modernizacijskih stvari u ovaj sektor. Moram da kažem da je od samoga starta problem Zakona o komunalnim delatnostima bio opterećen sa nekoliko izuzetno važnih faktora u društvu, a to je pre svega činjenica da komunalna oblast uopšte nije reformisana u poslednjih 20 godina, da postoje vrlo snažni sindikati koji rade u komunalnim delatnostima i uticaj komunalnih delatnosti na svakodnevni život naših građana je izuzetno velik, da postoji veliki strah da se ne desi da, u komunalnim sektorima se dese slični slučajevi, kao što su se desili u drugim društvenim preduzećima, kada je u pitanju proces privatizacije, a nama je trebalo dosta vremena i energije da objasnimo da ovi zakoni ne definišu privatizaciju komunalnih preduzeća, nego definiše uvođenje privatnog kapitala u postojeća komunalna preduzeća, udruživanje imovine komunalnih preduzeća sa privatnim kapitalom, da bi se dobila jedna nova vrednost i da bi se poboljšale komunalne usluge, da bi se modernizovao taj sektor, da bi se uveli servisi, da bi se omogućilo da i naši građani imaju komunalne usluge u skladu sa vrednostima 21. veka. To je bio jedan veliki problem. Drugo je bilo pitanje koje i dan danas, bez obzira što smo mi doneli zakon za koji zaista verujemo da je dobar, da je napredan, da će omogućiti u Zakonu o javnim i privatnim partnerstvima, veliki napredak u ovoj oblasti, nova zapošljavanja, velike investicije, to je pitanje zaštite javnog interesa. Vrlo dobro znamo sa kakvim se problem uvek suočimo kada je u pitanju zaštita javnog interesa. Dosadašnja praksa je pokazala da veliki broj javnih i privatnih partnerstava, koje su do sada u Srbiji uspostavljena u malom obimu, nisu dovele do toga da, sa jedne strane, imamo jednu bolju komunalnu uslugu, interes za privatnog investitora, nova zapošljavanja i zaštitu javnog interesa u svakom slučaju. Dakle, nije se to dešavalo do sada zbog toga, a navešću jedan primer i mislim da je upravo najbolji primer iz jedne druge oblasti, koje mi kao Ministarstvo pokrivamo, a to je zaštita životne sredine, odnosno problematika upravljanja otpadom. Firma koja dolazi da ponudi svoju uslugu u smislu privatne investicije, dolazi sa 20 najboljih advokata iz neke strane zemlje. Sa druge strane, čeka ih jedna mala lokalna samouprava, koja možda ima jedno ili dvoje zaposlenih pravnika i koji nemaju nikakvo iskustvo, čak ni u pisanju ugovora. Takva lokalna samouprava sa jedne strane i ta firma sa druge strane, potpišu ugovor. Šta mislite, ko je u tom ugovoru bolje zaštićen? Mi imamo ogromne probleme, da sada kao država, naravno, braneći javni interes, jer ne možemo da dopustimo da lokalne samouprave uđu u problem da gube na sudovima, jer je to svakako problem za državu Srbiju. Sada moramo da proizvedemo proceduru, koja će u svim budućim slučajevima javnih i privatnih partnerstava, maksimalno zaštiti javni interes, ali koji neće biti toliko kompleksan, komplikovan da bi onemogućavale investicije u komunalnu sferu u koju moraju da dođu. Kada kažete nije dovoljno, da kažem, modernizacijski, on je napravljen u skladu sa onim što je u ovom trenutku presek postojećeg stanja u komunalnoj sferi, sa jedne strane, i neophodnosti naših lokalnih samouprava da razvijaju komunalnu infrastrukturu u budućnosti. Takođe, mislim da je zakon uveo jednu novinu koja je izuzetno važna i pokazalo se da je to jedini način kako možemo da unapredimo razne komunalne infrastrukture, a to je bolje međuopštinsko organizovanje. Imali smo tri i po godine mi kao Ministarstvo, situaciju u kojima je Zakon o upravljanju otpadom i potom strategiju upravljanju otpadom, predvidela formiranje ekoloških regiona, udruživanje opština oko upravljanja regionalnom deponijom, oko upravljanja otpadom na teritoriji koja je šira od jedne opštine. Način na koji su suočeni, naravno sa svim našim društvenim slabostima, to je, pre svega mogućnost vrlo teškog dogovaranja, iznalaženja kompromisa. Način na koji su se opštine organizovale je bio prilično problematičan. To je bio razlog zbog čega, 2008. godine kada smo preuzeli ovaj sektor i odgovornost za sprovođenje reformi u njemu, gotovo da nije bilo ni jednog regionalnog sporazuma upravljanju otpadom. Danas je ogromna većina Srbije uspela da uspostavi regionalni osnov, ali i dalje je kvalitet rada tih preduzeća loš, upravo zbog toga što nije postojao dobar zakon koji bi definisao.Procese donošenja odluka je izuzetno usporen, jer gotovo svaka odluka koja se tiče regionalnog centra, mora da bude sprovedena kroz procedure donošenja na lokalnim skupštinama opština, što možete da zamislite koliko je komplikovano i dugo, kada su u pitanju brze i operativne odluke koje treba da donose ljudi koji su za to odgovorni i na ovim nižim nivoima. Upravo mislim da smo ovim zakonom uspeli i taj problem da rešimo. Vrlo ću kratko, hvala vam puno i, naravno, sve vaše amandmane ćemo razmotriti. Mislim da je uvažena poslanica iz SVM, pokrenula jednu temu koja je ovim zakonom pokušana da bude definisana, ali amandmanom mora da bude popravljena, a to je pitanje praraspodele rudarske rente na neke buduće korisnike. Kao prvo, hoću da kažem da smo izuzetno ponosno što smo, bez obzira na veliki otpor koji je postojao, podigli rudarsku rentu u Srbiji i približili smo je nekom evropskom proseku. Rudarska renta je bila veliki kamen spoticanja. Moram da kažem da je Srbija bila zemlja koja je imala najnižu rudarsku rentu u celoj Evropi. Svakako, svi oni koji se bave eksploatacijom, imaju problem, kada im saopštavate da će morati da plaćaju više. Sa druge strane, problem ove države je bio da, zbog niske rudne rente, sa jedne strane, ali sa druge strane, nedovoljno definisanih ciljanih institucija u kojima se i onako prikupljena rudarska renta troši, imali smo situaciju da su naši rudnici u izuzetno lošem stanju, da u njima postoji veliki problem zbog neinvestiranja u modernizaciju. Postoje veliki problemi što se tiče bezbednosti na radu naših rudara. Postoji velika degradacija životne sredine. Postoje ogromni problemi što se tiče zaštite zdravlja ljudi koji žive u opštinama u kojima se vrši eksploatacija, sa jedne strane. Sa druge strane, i onako prikupljena rudna renta, uglavnom završava u budžetu Republike Srbije i vrlo malo sredstava završi tamo gde je potrebno, a to je za ključne stvari koje moraju da se finansiraju u rudne rente, pored prihoda budžeta, a to su – poboljšanje uslova rada rudara, modernizacija naših rudnika, i što je vrlo važno, zaštita životne sredine. Ovakvom preraspodelom novca, uz povećanu rudnu rentu, postići ćemo efekte da, formiranjem fonda, odnosno od prikupljenih sredstava koje će trošiti ministarstvo zaduženo za rudare, će se finansirati projekti koji će unapred biti definisani. Ovim zakonom su definisani unapređenje rada, zaštita na radu, zaštita životne sredine. To će biti ciljana sredstva koja će se prikupljati, kao prvi benefit, i sa druge strane omogućićemo da lokalne samouprave imaju taj prihod koji će se morati trošiti u skladu sa programom koji ćemo definisati i ono što smo propustili da uradimo, a što ćemo uraditi, prihvatanjem jednog amandmana. Ima nekoliko amandmana koji definišu odnose pokrajina, lokalnih samouprava. Obezbedićemo da i dalje i pokrajina ima deo svojih sredstava, s tim, što ćemo oni morati da imaju namenski fond, odnosno fond koji se troši u skladu sa programom koji ćemo zajednički definisati. Nama je cilj da svaki dinar koji se prikupi eksploatacijom rude, bude potrošen na posledice po životnu sredinu i zdravlje ljudi, na neki način kompenzuju. To je ono što je naš cilj. Ovim zakonom o rudarstvu, i završiću sa tim, otvorili smo potencijal velikog investiranja u državi Srbiji – ekonomskog razvoja i otvaranju novih radnih mesta. Hoću da kažem da statistike kažu da je naš plan i projekcija, da upravo zahvaljujući reformi u ovoj oblasti, možemo da obezbedimo da se u narednih 10 godina u rudarstvu investira između tri do 3,5 milijarde evra. U ovom trenutku, fizički obim rudarske proizvodnje je 80 miliona tona. Naš cilj je da se on poveća za trećinu i da 2020. godine on bude 120 miliona tona. To povećanje u narednih osam-devet godina, će sa 25.000 zaposlenih, koliko danas imamo u rudarskom sektoru, omogućiti da se to podigne na 30.000 radnih mesta. Mi ne pričamo o otvaranju 5.000novih radnih mesta, mi pre svega pričamo o očuvanju 25.000 radnih mesta koje imamo danas. Jer, verujte mi, veliki deo, pogotovo podzemna eksploatacija je u ovom trenutku finansijski, odnosno ekonomski nerentabilno, ali ga mi kao država održavamo, da postoji. Mi pričamo o očuvanju postojećih 25.000 radnih mesta i otvaranju novih 5.000 radnih mesta, do 2020. godine, zahvaljujući zakonu koji danas donosimo. Prihod industrije je negde oko 1,2 milijarde evra danas. On treba da se poveća za 2,3 milijarde evra, zahvaljujući, takođe, propisu koji danas donosimo. Ono što je izuzetno važno, prihod sa vezanim industrijskim granama, sa tri milijarde evra treba da se poveća na šest milijardi evra. Mi pričamo o osnovu za jedan značajan društveni i ekonomski razvoj naše zemlje. Naša je procena da će prihod, odnosno da će učešće rudarstva u bruto nacionalnom dohotku Republike Srbije, zahvaljujući ovome što danas radimo, se povećati sa sadašnjih 2% na 5% 2020. godine. Kada pričamo o 2020. godini, možda to nekome deluje jako daleko, ali svi moraju da znaju da je rudarska oblast oblast koja jede vreme i koja zahteva izuzetno mnogo vremena da bi se od trenutka kada se pomisli kroz primarno geološka istraživanja da negde postoji neka ruda koja bi mogla da bude interesantna za eksploataciju do same eksploatacije treba da prođe veliki broj godina. Ono što možemo, takođe, na kraju da kažemo, Srbija je zemlja koja je izuzetno bogata rudama, mineralnim sirovinama, Srbija je zemlja koja u tome, zahvaljujući reformi, može da pronađe svoj put i može da pronađe osnove za razvoj, pogotovo najnerazvijenijih regiona u Srbiji koji su ujedno i najbogatiji rudnim i mineralnim sirovinama. Tako danas možemo da kažemo da ćemo upravo zahvaljujući ovom zakonu, podzakonskim aktima i strategijama koje smo sada doneli otvoriti potencijal razvoja Aleksinačkog bazena, da ćemo naravno omogućiti da se velike investicije dese u svim onim oblastima u Srbiji u kojima se danas već tradicionalno rudari, i kada je u pitanju bakar i kada je u pitanju zlato, da imamo nova ohrabrujuća nalazišta kada je u pitanju litim, koji su u ovom trenutku u istražnoj fazi, da imamo nova nalazišta takođe nekih retkih metala, a neki čak kažu nalazišta koja su najveća nalazišta na severnoj hemisferi. To sve nama daje razlog i veru da imamo veoma optimističke najave kada je u pitanju ova oblast. Sve amandmane koje ste predali, a većina njih su zaista dobri, ono što vam mogu obećati jeste da ćete sa mojim timom i sa mnom zajedno ovih dana imati neophodne sastanke da bismo ovaj zakon usaglasili sa onim što je naš cilj. Ono što mi je drago jeste da mi kroz vaše amandmane vidimo da ste razumeli neophodnost reformi u ovim oblastima i da ste razumeli mogućnost da zaista u ovim oblastima očuvamo radna mesta i otvorimo nova radna mesta da bi omogućili bolji život za naše stanovnike. Hvala puno.
Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da uzme reč? (Da.) Narodni poslanik Radoslav Milovanović.
Poštovana potpredsednice Narodne skupštine Republike Srbije, uvaženi gospodine ministre, predstavnici Ministarstva, koleginice i kolege narodni poslanici, pred nama su tri vrlo važna zakona od kojih je jedan od strategijskog značaja za Republiku Srbiju, a to je Predlog zakona o rudarstvu i geološkim istraživanjima. Druga dva zakona, Predlog zakona o dopunama Zakona o održavanju stambenih zgrada i Predlog zakona o komunalnim delatnostima, su zakoni koji se tiču svih naših građana i vrlo su važni. Razočaran sam što nema predstavnika opozicije danas kada se raspravlja o ovako važnim temama. Ovo su zakoni gde treba da postoji jedna opšta saglasnost da se oni donesu i da time našim građanima omogućimo bolje uslove za život. Predlog zakona o komunalnim delatnostima je zasnovan na sledećim principima: efikasnost i kvalitet obavljanja komunalnih usluga, konkurencija izvođača komunalnih delatnosti, poboljšanje poslovanja izvođača komunalnih delatnosti, praćenje rezultata izvođača komunalnih delatnosti, zaštita javnog interesa, zaštita prava korisnika komunalnih usluga, obezbeđenje stabilnog finansiranja komunalnih delatnosti, postupnost u dostizanju ekonomske cene i zaštita prava na komunalne usluge najugroženijim kategorijama stanovništva. Gotovo da nema lokalne samouprave u Srbiji koja se ne suočava sa ozbiljnim problemima u izvršavanju ovih delatnosti. Dolazim iz jedne od najnerazvijenijih opština u Srbiji, opštine Kučevo, gde od 22 mesne zajednice odnošenje komunalnog otpada je regulisano u samo dve, Kučevo i Rabrovo. U svim ostalim se praktično sami meštani dovijaju da reše taj problem. U skladu sa ovim zakonom jedinice lokalne samouprave će obezbediti organizacione, materijalne i druge uslove za obavljanje komunalnih delatnosti i njihov razvoj. Član 8. ovog zakona obavezuje jedinice lokalne samouprave i vršioce komunalnih delatnosti da na zahtev nadležnog ministarstva, koji prati kvalitet pružanja ovih usluga, podnesu izveštaje i podatke vezane za ove delatnosti. Član 9. ovog zakona uređuje postupak poveravanja obavljanja komunalnih delatnosti, koje lokalne samouprave određuju svojim skupštinskim odlukama. Smatram da je ovaj član vrlo važan. Prosto, kapacitet naših komunalnih javnih preduzeća je takav kakav je i nije dovoljan da pokrije sve potrebe meštana svih mesnih zajednica u lokalnim samoupravama. Član 10. uređuje obavljanje komunalnih delatnosti za dve ili više jedinica lokalne samouprave. Zakon uređuje prava i obaveze vršilaca komunalnih delatnosti i korisnika komunalnih usluga. Član 28. definiše izvore sredstava za izgradnju komunalne infrastrukture, a član 30. sprovođenje inspekcijskog nadzora. Na pitanje da li pozitivni efekti zakona opravdavaju troškove, može se odgovoriti da pozitivni efekti donošenja ovog zakona višestruko prevazilaze troškove iz razloga poboljšanja kvaliteta komunalnih usluga, poboljšanja konkurentnosti komunalnih firmi, kao i uspostavljanje standarda u pogledu kvaliteta komunalnih usluga. Na ovaj zakon sam podneo jedan amandman na član 25. i o tome ću detaljno govoriti kada bude rasprava po amandmanima. Ono što je vrlo važno definisati ovim zakonom, često puta se dešava da jedinice lokalne samouprave prilikom donošenja visine komunalnih taksi to obračunavaju paušalno. U mojoj opštini se dešava na primer da se zloupotrebljava jedna lokalna komunalna taksa, komunalna taksa za zaštitu životne sredine, pa građani, ne samo zagađivači, nego obični građani, vlasnici kuća, šupa i drugih stambenih zgrada, plaćaju vrlo visoku taksu za zaštitu životne sredine. Znači, Vlada bi trebala svojim aktom bliže propisati obveznike komunalnih naknada, zatim, osnov za obračun iznosa za komunalne naknade, merila za obračun iznosa komunalne naknade, najviše iznose komunalne naknade, oslobođenja i druga pitanja od značaja za utvrđivanje iznosa i naplatu komunalne naknade. Naravno, jedinica lokalne samouprave utvrđuje i naplaćuje naknadu, ali je vrlo bitno koeficijente i sve ovo drugo propisati jednim aktom koji je vrlo značajan. Drugi zakon, koji je vrlo važan za naše građane koji žive u gradovima, jeste Predlog zakona o dopunama Zakona o održavanju stambenih zgrada. Nakon otkupa stanova ovo je postao jedan ozbiljan problem sa kojim se suočavaju građani. Često se susreću sa problemima onih koji žive na nižim spratovima i onih koji žive na višim, da li se radi o prokišnjavanju ili se radi o propustima u vodovodnoj mreži i kanalizaciji. Prosto je potrebno ovim dopunama regulisati i taj segment koji, naravno, tišti sve naše građane. Treći zakon, strategijski, je Predlog zakona o rudarstvu i geološkim istraživanjima. Pohvalio bih Ministarstvo za zaštitu životne sredine, rudarstva i prostorno planiranje na dobro pripremljenim zakonima. Prošlo je mnogo zakona ovu Skupštinu, neki su bili dobro pripremljeni, neki su imali manjkavosti, pa smo ih mi poslanici otklanjali. Ovo su dobro pripremljeni zakoni. Ono što je za mene kao poslanika značajno, jeste da se ovim zakonom sprečava ono što se dešavalo ranijih godina, a to je dobijanje dozvola za neke istraživačke radove, koje su mnoge firme koristile i prodavale neku robu pod izgovorom da se radi o istraživanjima. To se dešavalo u prošlosti. To se dešavalo pre desetak godina. Sa time se suočavala i moja opština u nekom periodu, pa je onda lokalna samouprava posle toga morala nakon sudskih procesa da plaća neke silne naknade i troškove za nešto što je pitanje da li je uopšte urađeno i pod kakvim uslovima je urađeno. Poslanička grupa ZES će podržati ova tri zakona. Ona su značajna, kako za državu Srbiju, tako i za sve naše građane. Još jednom se zahvaljujem ministru Oliveru Duliću i koristim priliku da mu se zahvalim na sredstvima koja je obezbedio za izradu prostornog plana opštine Kučevo, a to je nekih dva miliona i 800 hiljada, što je vrlo značajno, jer dolazim iz jedne od najnerazvijenijih opština i jako je teško bilo da sama lokalna samouprava obezbedi sredstva za jedan tako važan projekat. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika Poslaničkih grupa javlja za reč da koristi svoje pravo u ovom delu sednice? (Ne.) Obaveštavam vas da, saglasno članu 96. stav 4, do otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, prijave za reč u pisanom obliku, a sa redosledom narodnih poslanika, nije podnela ni jedna poslanička grupa. Kako na listama poslaničkih grupa nema prijavljenih za reč, a pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz član 96. Poslovnika? (Ne.) Da li želi reč ministar? (Ne.) U tom slučaju, zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o dopunama zakona o održavanju stambenih zgrada, Predloga zakona o komunalnim delatnostima i Predloga zakona o rudarstvu i geološkim istraživanjima. Time je za danas završavamo sednicu Narodne skupštine. Na osnovu člana 90. dva obaveštenja: za ponedeljak 24. oktobra 2011. godine, sa početkom u 10 časova, predsednica Narodne skupštine Slavica Đukić-Dejanović sazvala je šestu posebnu sednicu Narodne skupštine, sa dnevnim redom jedne tačke: Razmatranja odgovora Vlade Republike na interpelaciju po pitanju zakonitosti rada, poslovanja i odgovornosti ministra vera i dijaspore Srđana Srećkovića, koji je podnela grupa od 57 narodnih poslanika poslaničke grupe SRS, te ćemo se okupiti u ponedeljak 24. oktobra, u 10 časova, da bi radili po predloženom dnevnom redu. Ujedno podsećam sve prisutne članove Kolegijuma Narodne skupštine da je sednica Kolegijuma zakazana za 24. oktobar u 9,00 časova. Rad ove sednice,koja je u toku, nastavićemo u utorak 25. oktobra, otvaranjem zajedničkog načelnog pretresa o 10, 11. i 12. tački dnevnog reda. Hvala vam.