Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuju 84 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Izvolite. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali 90 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od 84 narodna poslanika, te postoje uslovi za rad Narodne skupštine, po odredbama Poslovnika Narodne skupštine. Pre nego što pređemo na dalji tok sednice, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi da u ime predsednice Narodne skupštine gospođe Slavice Đukić Dejanović i u naše zajedničko ime čestitam svima u Srbiji 8. mart, međunarodni Dan žena, koji je ustanovljen kao dan sećanja na borbu za ženska ljudska prava, za pravo na rad, na mir, na socijalnu pravdu, na solidarnost i jednakost, na zajedničke, naše, i muške i ženske poslove kojima ćemo naše živote menjati nabolje, dan sećanja i podsećanja. Želim svima da im se dogodi nešto lepo danas, 8. marta. Nastavljajući rad, podsećam da utorkom i četvrtkom, a nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici, a pre prelaska na dalju raspravu, Skupština radi na osnovu člana 286. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, koji u svom 1. stavu kaže da narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera, iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, a koja su potrebna narodnom poslaniku za ostvarivanje njegove funkcije. Izuzetno, predsednik, odnosno ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe pravo iz stava 1. ovog člana može ostvariti i na sednici Narodne skupštine, usmeno, u jednom obraćanju, u trajanju do pet minuta utorkom i četvrtkom, i to odmah nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici, a pre prelaska na dalju raspravu. Za reč se javio narodni poslanik Nikola Krpić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, molio bih da uputimo pismo direktoru Republičkog zavoda za zaštitu spomenika kulture, a u istovetnom tekstu i ministru rada i socijalne politike gospodinu Ljajiću. U ovoj skupštini sam jedno pitanje postavio pre skoro tri meseca. Dobio sam odgovore od nekih institucija, ali sad su ove dve institucije veoma bitne za pravi odgovor. Vi svakako znate da je pre 70 godina, evo, biće 14. oktobra, general Beme naredio streljanje stanovništva u Kraljevu. Kraljevačko stratište je ostalo od tada neuređeno, iz različitih razloga, nikoga ne optužujem za nerad, nemarnost itd. Molim vas, Narodni muzej Kraljevo, regionalni Zavod za zaštitu spomenika kulture Kraljevo, SO Kraljevo, Zavičajno društvo Kraljevo i oko tri hiljade naslednika streljanih ljudi u Kraljevu izražavaju svoj protest zbog toga što se ništa nije uradilo na ovom istorijskom stratištu. Neke intencije su bile, idejni projekat uradio je naš najpoznatiji arhitekta Paja Krunić, sve to postoji, međutim, zbog nedostatka sredstava i brige odgovornih tu se nije uradilo mnogo. Situacija je sada takva da ukoliko bi republički zavod koji se stara o grobljima u ovoj zemlji poslao zahtev ministru Ljajiću... U budžetu koji smo u ovoj skupštini izglasali izdvojena su sredstva za finansiranje takvih spomenika kulture. Molio bih i gospodina Ljajića i direktora Republičkog zavoda za zaštitu spomenika kulture Srbije da pomognu ovaj projekat i da se do 14. oktobra 2011. godine, kada je 70 godina od tog dana, makar imena poginulih obeleže. Ovako, to je samo jedan čist prostor, koji će vreme da pregazi. U ime svih ovih koje sam pomenuo, unapred vam se zahvaljujem. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Samardžić.
Poštovani narodni poslanici, poštovani predsedavajući Skupštine, danas u Briselu započinje dijalog Beograda i Prištine. Tim povodom hteo sam da postavim jedno pitanje predsedniku Skupštine, a jedno pitanje Vladi. Pitanje za predsednika Skupštine jeste – da li će se ova skupština ikada i na bilo koji način uključiti u ovaj proces? Da li će o tome razgovarati, da li će donositi odgovarajuća akta, kao što su rezolucije? Da li će izaći iz ove fame i anonimnosti, kada je o ovom pitanju reč? Pitanje za Vladu jeste – da li će javnost Srbije biti na vreme obaveštena o toku ovih razgovora ili bar unapred dobiti neku informaciju o tome šta se priprema i kakve su namere i strategije države u ovoj stvari, ili će se post festum obaveštavati iz stranih i domaćih izvora? Danas počinju razgovori u Briselu o tzv. svakodnevnim životnim pitanjima. Na zemaljskoj kugli danas šest i po milijardi ljudi rešava svoja svakodnevna životna pitanja u okviru svojih država. U ovom slučaju, po svoj prilici, svakodnevna životna pitanja Srba biće rešavana u okviru nelegalne i lažno proklamovane države Kosovo. Srbija u ovom dijalogu zapravo ima jednu specifičnu ulogu da potvrdi ovu situaciju. Ako je o tome reč, samo ću citirati, iz današnje „Politike“, izjavu Tomasa Kantrimena, zamenika pomoćnika državnog sekretara ili pomoćnika zamenika državnog sekretara, nisam najbolje upamtio funkciju, koji će prisustvovati ovim razgovorima u svojstvu gosta. Dakle, Evropska unija, koja je dobila ekskluzivno pravo da posreduje u ovim razgovorima, pozvala je jednu državu i jednog predstavnika kao gosta. Naravno, znamo da SAD ovde nikako nisu gost, da su one inicijator nezavisnog Kosova i da su zajedno sa NATO-om napravili ovu veštačku tvorevinu od naše južne pokrajine. Ali, gospodin Kantrimen, iako zamenik pomoćnika ili pomoćnik zamenika, vrlo je relevantan za ove stvari i njegove izjave su vrlo merodavne, baš zato što su SAD rukovodilac ovog procesa. Samo ću jednu rečenicu pročitati, onu u kojoj on kaže: „Ono što upravo započinje u Briselu je prilika da ove dve države jedna sa drugom razgovaraju o sasvim praktičnim inicijativama koje će poboljšati život svima na Kosovu.“ Dakle, svakome je jasno šta Amerika misli, šta će EU raditi u ime Amerike, kao posrednik u ovom dijalogu. Mi se, naravno, možemo samo praviti nevešti da to ne znamo i benevolentno prihvatati inicijative naše vlade da se razgovara u Briselu o tzv. životnim pitanjima. Kada je o ovoj stvari reč, o tzv. životnim pitanjima, sasvim je jasna da Srbi na Kosovu ne žele da njihova svakodnevna životna pitanja rešava Priština. Cela igra je u tome da Srbija pristane jednog dana, na osnovu ovog dijaloga, da upravo Priština, tj. albanske institucije, na način na koji one umeju i znaju i kako su do sada i pokazivale, rešavaju tzv. životna pitanja Srba. Rizik je utoliko veći što se ovaj razgovor vodi pod okriljem EU, a da on kao svoj krajnji cilj ima uključenje Srbije i Kosova kao dve nezavisne države u EU i obećanje njihove svetle budućnosti u EU. Razume se, svaki građanin Srbije zna kolike su šanse za tako nešto realne. Mi danas imamo kandidaturu Srbije kao nedostižni cilj, a da o članstvu ne govorim. Znači, to je jedna šargarepa ili, kako bi jedan analitičar iz Evrope slikovitije rekao, seckana šargarepa, odnosno jedan njen komad koji stoji ispred naših pregovarača, kako bi oni što benevolentnije prihvatali inicijative posrednika pod uticajem EU i SAD i kako bi se ta stvar završila onako kako je započeta 9. septembra onom rezolucijom u Generalnoj skupštini. Zbog toga su ova dva pitanja važna i očekujem odgovor onih koje sam zamolio, da mi ga dostave.
Reč ima narodni poslanik Riza Halimi.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, postavljam pitanje ministru lokalne samouprave i državne uprave Milanu Markoviću zašto nije u zakonskom roku odgovorio na prigovor odborničkih grupa Partije za demokratsko delovanje, Demokratske unije Albanaca i Demokratske unije doline u SO Preševo, koji je dostavljen Ministarstvu 14. decembra prošle godine. Radi se o prigovoru na veoma teške povrede odredbi Zakona o lokalnoj samoupravi prilikom razrešenja ranijeg predsednika i imenovanja novog, aktuelnog predsednika SO Preševo, kao i prilikom donošenja opštinskog budžeta za 2011. godinu. Naime, pored teških propusta prilikom sazivanja ove sednice, mimo procedura predviđenih Poslovnikom, na sednici SO Preševo održanoj 8. decembra prošle godine sve odluke, veoma značajne odluke, donete su nepotpunom većinom, koja je u slučaju SO Preševo 20 odbornika. Dvadeseti odbornik je sporan, jer je, na osnovu prethodnog komentara ministra Markovića, izgubio mandat jer je bio imenovan za pomoćnika predsednika opštine. Jasno je da su sve tri odluke, i donošenje opštinskog budžeta i ove značajne promene prvog čoveka u skupštini donete sa 19 glasova, što je apsolutno nedovoljno, jer je u toj skupštini neophodno 20 glasova za ovakve odluke. Odgovora nema i time se direktno u ove nezakonitosti skupštine upliće i samo ministarstvo, postaje sudeonik, zapravo akter ovih nezakonitih radnji u toj skupštini. Oni ni prethodno, prilikom razrešenja i imenovanja veoma važnih rukovodioca u lokalnoj samoupravi, nisu ispoštovali ni statutarne, ni zakonske odredbe. Dalje ćutanje Ministarstva u neku ruku doprinosi haosu koji se stvara u toj lokalnoj samoupravi. Taj pravni haos apsolutno ugrožava opšti interes građana u opštini Preševo. Zato potenciram urgenciju za ovo pitanje kako bi, iako su probijeni svi zakonski rokovi, Ministarstvo lokalne samouprave i državne uprave pod hitno, po zakonu i uobičajenoj zakonskoj proceduri, preduzelo mere koje su neophodne da bi se uspostavio red u radu SO Preševo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Jovan Damjanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, svima je poznato da su u Briselu počeli pregovori između srpske delegacije i delegacije Albanaca. Predvodnik delegacije je Borko Stefanović, politički direktor Ministarstva inostranih poslova Srbije. Ja sam sa njim kontaktirao i rekao sam, kao predsednik Demokratske levice Roma, parlamentarne partije u parlamentu Republike Srbije, da je potrebno da i Romi predstavljaju svoju zajednicu na tim pregovorima, što je on prihvatio. Smatram da su i Romi doživeli i zbegove i egzodus i dosta tih tragičnosti, kao i većinski narod, i vrlo je važno da i mi, kao legitimni predstavnici romske zajednice, budemo na tim pregovorima i uključimo se u interese romske zajednice. Svi znamo da još nema demokratije na Kosovu, da je sloboda kretanja takva kakva jeste, da se Romi mnogo slabo ili nikako ne uključuju u društvene tokove na Kosovu i Metohiji. Apelujem, u ime Demokratske levice Roma, da se ubuduće uključimo u razgovore i pregovore što se tiče srpske strane i strane Prištine, da se uključi i predstavnik romske zajednice, u interesu Roma. Mi znamo da su tamo porušene kuće, da su izbrisani sa tih ulica gde su živeli, mi znamo da je težak život tamo. Treba da vidimo šta je sa tim zemljištem, katastrom, stambenim prostorima, gde će se vratiti, kako će da žive, kako će kosovska vlada da prihvati Rome, integriše ih i da im omogući sva prava, kao i svim drugim zajednicama. Nadam se da sledeći pregovori neće zaobići Demokratsku levicu Roma i njenog predstavnika. Vrlo je važno, ako imamo vladavinu prava, a smatram da je ovo demokratska država Srbija, koja je učinila mnogo za integraciju romske zajednice, i mi tražimo tu vladavinu prava, da prisustvujemo pregovorima i kažemo upravo ono što treba, u interesu demokratizacije naše države i romske zajednice. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, postavljam pitanje Ministarstvu inostranih poslova, zbog toga što se, na inicijativu MIP-a, naša zemlja pridružila EU i uvela je sankcije Belorusiji. Samo da kažem da je Savet EU 31. januara zamrznuo sredstva i zabranio putovanje za oko 160 zvaničnika Vlade Belorusije i druge pojedince za koje se veruje da su učestvovali u navodnim prevarama na izborima. Zamislite vi, građani Srbije, i vi poslanici, u kakvom svetu mi danas živimo; kaže, veruje se da su nešto uradili! Zbog toga što neko veruje, uvode se sankcije, zbog navodnih prevara na izborima za predsednika Belorusije. Na izborima gde je kandidat, među deset kandidata, Aleksandar Lukašenko dobio oko 80% glasova. Nažalost, Evropska unija, pokušava sve vreme da i u Belorusiji ostvari takozvanu „narandžastu revoluciju“, da nađe petu kolonu u Belorusiji, kao što je nalazila u drugim državama, kao što je našla i 5. oktobra u Srbiji, ne bi li uspela da ostvari svoj plan i Belorusiju stavi pod svoju kontrolu. Normalno da su u to uključeni svi oni koji su i u ostalim državama radili po nalogu EU i Vašingtona, na prvom mestu OEBS. OEBS, koji na sve izborne prevare u Srbiji ćuti i ne oglašava se, našao je da izbori u Belorusiji, navodno, nisu bili u skladu sa pravilima, s tim što ni jedan jedini razlog nije iznesen, ni jedan jedini razlog. Zato je „Otpor“ poslao svoje aktiviste, verujući da će pomoći da urade u Belorusiji ono što su uradili u Srbiji i što su uradili u nekim drugim državama u Evropi, a, kako čujem, i ono što rade po Bliskom istoku. Međutim, tamo su naišli na nepremostivu prepreku, pre svega na narod Belorusije, koji shvata u kakvim uslovima je današnji svet, shvata šta bi se desilo ukoliko bi Evropska unija i njima dirigovala, kao što diriguje Srbiji. Razumem da vi ne možete da uradite ništa za ovu državu, ne možete da poboljšate život građana Srbije, ne možete da se izborite sa kriminalom i korupcijom, ali nemojte da nas ponižavate. Da li ste zaboravili, 1999. godine, u vreme kada je Srbija bombardovana, u to vreme je predsednik Belorusije Aleksandar Lukašenko seo u avion i doleteo u Beograd, onda kada nam je bilo najteže. Vi uvodite sankcije. To nikada u istoriji Srbije nije bilo! Vi uništavate ovu državu. To što ste je uništili ekonomski, to i može da se popravi, ali ovakvo nacionalno poniženje, kao što radite sve vreme, to prelazi sve moguće granice! Evo, da vas podsetim i na poslednji slučaj vezan za povlačenje poternice za Purdom. Kako vas nije sramota? Kako vas nije sramota, podignete optužnicu, nije optužnica podignuta pre 2000. godine, nego 2007. godine, da biste rekli da navodno nema dovoljno dokaza da se po tim dokazima procesuiraju Purda i još dvojica koja su optužena. Ko će onda da odgovara za ovakav blam i sramotu ove države? Ili je to politički nalog koji je stigao? Jer, Srbe je dozvoljeno ubijati. Samo Srbi moraju da odgovaraju i samo Srbi moraju da budu proglašeni krivim za sve ono što se dešavalo u poslednjih dvadeset godina. Siguran sam da će istorija ovo oceniti onako kako treba da se oceni, a ja insistiram na tome da prestanete da ponižavate Srbiju i građane Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Markićević.
Poštovana potpredsednice, poštovane kolege narodni poslanici, želim da iskoristim ovo svoje obraćanje da svim našim majkama, sestrama, koleginicama čestitam današnji praznik, 8. mart, sa najiskrenijom željom da što više dana u godini, od 365 dana, liči na današnji dan. Takođe, želeo bih da iskoristim prisustvo ministarke sporta i omladine, pošto ne znam da li ću u nekoj redovnoj proceduri baš u roku dobiti odgovor na moja pitanja. Moram da kažem, politički je pošteno to što je gospođa ministarka sporta i omladine, bar što se mene tiče, bila najrevnosnija u odgovorima na pitanja koja sam postavljao. Čak me, usvojivši moj amandman, pozvala da otvorim jedno igralište za sportiste invalide, mislim na Adi Ciganliji. Ja sam se najljubaznije zahvalio (ne znam, gospođo ministarka, da li ste dobili), smatrao sam da nisam baš toliko zaslužan da baš ja otvorim to igralište. To ne znači da vam neću postaviti neka druga pitanja, u zajedničkom interesu i vas i vašeg ministarstva i građana Srbije koji su invalidi, invalidi sportisti. Ne znam koliko prisutnih narodnih poslanika zna, zavisno od godina, mislim da poslanici i poslanice mojih godina i stariji znaju ko je Vera Đurašković. Vera Đurašković je, i red je da danas, 8. marta, to kažemo, naša slavna košarkašica; možda je bila ženski Vlade Divac u vreme zajedničke države, ne znam tačno, ali mislim da je preko 300 puta igrala za našu reprezentaciju. Zašto pominjem nju? Nije ovo omaž njoj, nije ovo hvalospev njoj, ona je selektor naše paraolimpijske reprezentacije u košarci. Nedavno, pre nekoliko meseci, pošto je GO NS u Čačku uzeo na sebe da već tradicionalno organizuje turnir sportista invalida u kolicima koji se bave košarkom i igraju košarku, saznao sam da oni nemaju najosnovnija sredstva da se takmiče. Da ne govorimo o jednoj specijalizovanoj sali gde bi svi klubovi, a ima ih samo pet-šest u Srbiji... U zemljama koje imaju sličan broj stanovnika kao Srbija ima ih na stotine. Uopšte, paraolimpijski sport u svetu, u razvijenim zemljama, a da ne kažem u evropskim, tretira se kao i ovaj, tako da kažem, kod zdravih sportista. Tim takmičenjima prisustvuje po nekoliko desetina i stotina hiljada gledalaca. Predlažem vam da vi, ako već nemamo specijalizovanu salu, u najskorije vreme, ako bog da i konačno jednom otopli, organizujete jednu utakmicu u košarci, gde je selektor Vera Đurašković, i da svi zajedno odemo tamo i damo podršku tim ljudima. Verujte da su to vrlo ozbiljni sportisti. Lično sam probao da sednem u kolica i da igram sa njima košarku. Izgubićemo svi ovde, i mlađi i stariji, sa nulom. Oni vrlo ozbiljno treniraju, vrlo ozbiljno se pripremaju, ali imaju neka pitanja. Osim toga što nemaju tu salu, ne želim nikog da optužim, možda je i nedostatak materijalnih sredstava za te njihove treninge... Znate, gospođo ministarka, kad pogledate da je jedno ministarstvo, koje ćemo poslepodne da rešetamo, dalo 500.000 evra za jedan turnir, teniski, koji je privatan, 500.000 evra, da bi se slikali drug Đilas i drug Dulić pred praznim tribinama... Tad nisam znao kakve veze oni imaju sa tenisom. Pre neki dan sam saznao u novinama, ako nije to tačno, neka me neko demantuje, da su oni sponzorisali sa nekoliko hiljada evra taj turnir. Postavljam pitanje, koliko je reketa moglo da se kupi za taj novac? Koliko loptica, pa da imamo još, ako bog da, i novih Đokovića, novih Ana, i novih Jelena i novih Viktora. Da ne zaboravimo ovo što mi je glavno, da zajednički poradimo na tome, mislim da ste shvatili iskrenost mojih reči, da pomognemo zajedno da ovim sportistima invalidima stvarno omogućimo... Pošto vreme već ističe, mogu da vam kažem da smo mi, kao GO NS, uplatili dve kotizacije za naše stonotenisere invalide, fali im nekoliko poena da bi stekli status da učestvuju na Paraolimpijskim igrama, a to već nešto znači u njihovom statusu. Hvala lepo i hvala vam što ste me pustili da govorim malo duže.
Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, želim ispred poslanika SPO pre svega da čestitam svim damama, ženama, majkama i sestrama u Srbiji 8. mart, značajan datum u ostvarivanju ženskih prava. Takođe, u ime SPO želim da podsetim da je sutra 9. mart. Neki u šali kažu da je to dan muškaraca, a mi mislimo da je to dan demokratije u Srbiji i datum za poštovanje, datum sa samo jednom mrljom i upravo u tom smislu želim da postavim pitanje, ali i da pošaljem neke političke poruke. Srpski pokret obnove je 9. marta tražio slobodu medija, tražio ostavku urednika Televizije Beograd, koji su pripremali celu naciju za nepotreban rat. Uspeli smo u svojim zahtevima. Nekoliko meseci do početka ratne kampanje bili su slobodni svi mediji u Srbiji; urednici Televizije Beograd čije smo ostavke tražili podneli su ostavke; ostavku je podneo i tadašnji ministar unutrašnjih poslova; nekoliko dana nakon devetomartovskih demonstracija veliki miting na trgu slobode je direktno prenosila i tadašnja Televizija Beograd. Danas, dvadeset godina posle devetomartovskih demonstracija, SPO ne želi, pre svega zbog učesnika devetomartovskih demonstracija i poštovanja prema njihovom velikom doprinosu za Srbiju, za razvoj demokratije u Srbiji i za činjenicu da pre i posle 9. marta u Srbiji ništa više nije bilo isto, i pored toga što ne želi da poništi svoju biografiju, ne želi da se više ikada u Srbiji prave kompromisi između evropskih i antievropskih snaga, jer mi smo izgubili deset godina do 2000. godine, a od 2000. godine upravo smo zbog ovih kompromisa u velikom zaostatku, koji želimo da nadoknadimo u procesu priključenja naše zemlje EU. Nažalost, 9. marta postradala su i dvojica ljudi. Jedan je učenik Branivoje Milinović, ni dan-danas se ne zna ko su ubice tog dečaka, koji je tada ima 17 godina, u Ulici kneza Miloša, kod hotela „London“. Drugi je nastradali policajac Milinko Kosović. Srpski pokret obnove, upravo zbog činjenice da nije odgovoran za stradanje ove dvojice ljudi, želi da postavi pitanje ministru unutrašnjih poslova – dokle je policija, otkako je na čelu gospodin Ivica Dačić, stigla u rasvetljavanju ova dva ubistva, koja ne treba da opterećuju samo SPO, već celu Srbiju, jer su to nevine žrtve? Kažem, demonstracije su bile za slobodu medija, a mi nismo želeli da se, nažalost, desi to što se desilo. Drugo, mislim da i dvadeset godina posle 9. marta mnogi u Srbiji kažu da je SPO tada propustio šansu da smeni tadašnji režim. Naša namera i nije bila da menjamo tadašnji režim jer je, nažalost, većina građana Srbije zdušno podržavala taj režim, vojska i policija, i Milošević je pokazao spremnost da očuva vlast na taj način što je izvodio i tenkove i tadašnju vojsku na ulice Beograda. S druge strane, pored toga što je, bez obzira na izbornu krađu, imao podršku Srba u Srbiji, Milošević je tada imao podršku i međunarodne javnosti, vojske i policije, koja je bila spremna da pravi u Beogradu novi Tjenanmen. Sve to nije bilo tako 5. oktobra. Zbog toga kažem, Srpski pokret obnove, zbog nekih kompromisa koji su od 5. oktobra pa nadalje pravljeni sa antievropskim snagama, ne želi više nikada u Srbiji da vidi kompromis sa onima koji vuku nazad. Hvala.
Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč, da iskoristi svoje pravo iz člana 286. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine? (Ne.) Pošto se više niko ne javlja, nastavljamo rad. Obaveštenje o pozvanima na sednicu: saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine gospođa Slavica Đukić-Dejanović pozvala da današnjoj sednici, pored predstavnika predlagača Božidara Đelića, potpredsednika Vlade i ministra za nauku i tehnološki razvoj, Saše Dragina, ministra poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede i Snežane Samardžić Marković, ministra omladine i sporta, prisustvuju i Dragan Vukmirović, direktor Republičkog zavoda za statistiku, Zoran Jančić i Miroslav Janković, pomoćnici direktora Republičkog zavoda za statistiku. Prelazimo na zajednički načelni i jedinstveni pretres 4 - 6. tačke dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O POPISU STANOVNIŠTVA, DOMAĆINSTAVA I STANOVA 2011. GODINE, PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O POPISU POLjOPRIVREDE 2011. GODINE I PREDLOG ODLUKE O PROGRAMU ZVANIČNE STATISTIKE U PERIODU OD 2011. DO 2015. GODINE Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima akata iz dnevnog reda pod tačkama 4, 5. i 6, a pre otvaranja pretresa, podsećam vas da, prema članu 193, a shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova pojedine poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Poslanička grupa Za evropsku Srbiju – jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS – jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; Poslanička grupa G17 plus – 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa Napred Srbijo – 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica – 24 minuta; Poslanička grupa SPS - JS – 18 minuta; Poslanička grupa LDP – 14 minuta i 24 sekunde; Poslanička grupa Nova Srbija – 10 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa manjina – osam minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS – šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika, pošto nas član 96. Poslovnika Narodne skupštine, stav 4, obavezuje da prijave za reč primimo do otvaranja pretresa, u ovom slučaju zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa. Obaveštavam vas, takođe, da će po ovoj tački dnevnog reda poslaničke grupe predstavljati sledeći narodni poslanici: narodni poslanik Siniša Stamenković Poslaničku grupu PUPS; narodni poslanik Zoran Bortić Poslaničku grupu SPS - JS; narodni poslanik Zoran Babić Poslaničku grupu Napred Srbijo; narodna poslanica Milica Radović Poslaničku grupu DSS i narodni poslanik Milorad Buha Poslaničku grupu SRS. Ukoliko se još neka od poslaničkih grupa odluči da ima ovlašćenog predstavnika, molim vas da nam o tome dostavite informaciju, da bismo mogli da obavestimo Narodnu skupštinu. Saglasno članu 157. stav 2. i članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o izmenama Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2011. godine, Predlogu zakona o izmenama Zakona o popisu poljoprivrede 2011. godine i Predlogu odluke o Programu zvanične statistike u periodu od 2011. do 2015. godine. Da li predstavnica Vlade, ministarka sporta i omladine Snežana Samardžić Marković, želi reč? (Ne.) Da li izvestilac Zakonodavnog odbora narodni poslanik Vlatko Ratković, predsednik Odbora, želi reč? (Ne.) Da li izvestioci Odbora za nauku i tehnološki razvoj narodni poslanici Janko Veselinović, član Odbora, izvestilac za Predlog zakona o izmenama Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2011. godine i Pavel Marčok, zamenik predsednika Odbora, izvestilac za Predlog zakona o izmenama Zakona o popisu poljoprivrede 2011. godine i Predlog odluke o Programu zvanične statistike u periodu od 2011. do 2015. godine, žele reč? (Ne.) Da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Bortić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženo predsedništvo, poštovana ministarka i predstavnici Ministarstva, cenjene kolege narodni poslanici, zakonska regulativa koja obuhvata popis ljudi i materijalnih dobara Republike Srbije, kao i modelovanje statističkog programa naše zemlje, predstavlja značajan normativni korpus, iz više razloga. Da ovom prilikom ne ulazim u dublju elaboraciju tih razloga, dovoljno je da podsetim da bez egzaktnih statističkih podataka, koji su proverljivi i sveobuhvatni, nijedna ozbiljna država ne može da planira svoju budućnost ni u jednoj oblasti. Upravo zbog značaja statistike kao sveobuhvatne metode u planiranju manje-više svih oblasti društvenog razvoja, Srbija je kao država u svojoj novijoj istoriji pridavala i do sada veliki značaj zakonskoj regulativi ove oblasti, a, kao što je poznato, popisu svog stanovništva prema međunarodnim standardima naša zemlja prilazi već dugi niz decenija. Polazeći od takvog značaja popisa za ukupan razvoj naše zemlje, predlagač zakona i odluka o kojima danas raspravljamo opredelio se za rešenja koja će postojeću zakonsku regulativu prilagoditi društvenom kontekstu u kome se Srbija danas nalazi i obezbediti da se naši statistički standardi usaglase sa aktuelnim međunarodnim standardima, pre svega standardima koji se primenjuju u EU. U Predlogu zakona o izmenama Zakona o popisu stanovništva 2011. godine predlagač je, pored ustavnog osnova za donošenje ovakvog zakona, imao u vidu i činjenicu da je, gledano u svetskim razmerama, popis stanovništva najobimniji i najkompleksniji oblik statističkog istraživanja, kako po sadržaju i metodološkim rešenjima, tako i po svojoj specifičnoj organizaciji. Takav obiman zadatak omogućiće da se obezbede normativne pretpostavke kako bi rezultatima popisa u 2011. godini bio utvrđen ukupan broj stanovnika, broj domaćinstava i stanova u Republici Srbiji, kao i njihov raspored na nižim teritorijalnim nivoima, upravnim okruzima, gradovima, opštinama i naseljima. To će omogućiti brzu i efikasniju obradu podataka o pojedinim delovima svakog naselja, i to do nivoa statističkih i popisnih krugova. Time će biti omogućeno korisnicima ovih podataka iz oblasti populacione politike, prostornog planiranja, realizacije generalnih i regionalnih urbanističkih projekata, ali i iz mnogih drugih oblasti, da koriste ove podatke na najbolji način da bi realizovali svoje projekte. Metodologijom popisa na temelju podataka o vitalnim migracionim i drugim karakteristikama stanovništva doći će se do precizne slike o strukturnim promenama koje su nastale nakon poslednjeg popisa 2002. godine. Pored toga, prvi put nakon Drugog svetskog rata popisom će se prikupiti podaci o funkcionalnoj sposobnosti lica za obavljanje svakodnevnih aktivnosti kod kuće, na poslu, u školi i slično, čime će se obezbediti okvir za formiranje jedinstvene baze podataka o osobama sa invaliditetom. Treba ukazati na činjenicu da će jedan od krucijalnih ciljeva popisa biti i identifikaciono povezivanje sa popisom poljoprivrede, tim pre što je popis ove oblasti poslednji put vršen u Srbiji 1960. godine. Budući da će se popis poljoprivrede vršiti nakon popisa stanovništva, biće to prilika da se racionalno iskoriste postojeći kadrovski resursi i informatička oprema, ali i da se uštede značajna materijalna sredstva. Veoma je značajno što su predložena zakonska rešenja stvorila pretpostavke da se predstojeći popis, i po obimu sadržaja i po složenosti metodoloških rešenja, u svemu usaglasi sa međunarodnim preporukama i propisanim standardima UN i Evrostata. Istovremeno, koliko se ozbiljno pristupa ovom poslu svedoči i podatak da će u vreme popisnih aktivnosti za ovu sveobuhvatnu terensku akciju biti angažovano oko 50.000 učesnika, čime će se nadmašiti svi dosadašnji popisi. Predlagač zakona pomerio je rok za popis, koji je bio predviđen za period od 1. do 15. aprila, za šest meseci; tako će se popis obaviti od 1. do 15. oktobra 2011. godine. Kao razlog za ovo pomeranje predlagač navodi nedostatak finansijskih sredstava u budžetu Republike Srbije, ocenjujući da će se do tog perioda deo sredstava obezbediti iz donacije EU, koja će biti na raspolaganju tek u septembru ove godine. Istovremeno, predlagač podseća da će odlaganjem popisa za šest meseci biti obezbeđena uporedivost statističkih podataka sa standardima međunarodne zajednice, kao i na činjenicu da je uredbom Evropskog parlamenta i Saveta Evrope definisano da svaka država, članica ovih asocijacija, treba u referentnoj 2011. godini samostalno da utvrdi period za sprovođenje popisa. Dame i gospodo narodni poslanici, pored činjenice koju sam već istakao, da je u Republici Srbiji sveobuhvatan popis poljoprivrede obavljen daleke 1960. godine i da je Srbiji kao državi od presudne važnosti da utvrdi precizne podatke o stanju u ovoj oblasti, razlozi za donošenje zakona o izmenama Zakona o popisu poljoprivrede počivaju i na potrebi da naše zakonodavstvo usaglasimo sa evropskim normama kako bismo mogli da ostvarimo cilj za koji smo se opredelili, a to je punopravno članstvo u EU. Da bi mogao da se prati proces prilagođavanja naše zemlje predviđenim evropskim standardima i da se ocenjuje stepen uspešnosti na tom putu, neophodno je uvesti brojne statističke indikatore u statistici poljoprivrede. U tom smislu, preduslov za početak prilagođavanja jeste sprovođenje kompletnog popisa poljoprivrede. On će imati za cilj dobijanje sveobuhvatnog pregleda strukturnih karakteristika nacionalne poljoprivrede, izradu baze podataka koja će biti međunarodno uporediva i zasnovana na ključnim poljoprivrednim obeležjima. Na ovaj način biće formiran statistički registar poljoprivrednih gazdinstava, kojim će se obezbediti okvir za poljoprivredna istraživanja na uzorku i istraživanja o strukturi poljoprivrednih gazdinstava. Obezbediće se i statistički podaci potrebni za razvoj održive nacionalne agrarne politike. Ujedno, time će se obezbediti podaci za praćenje dostizanja ciljeva koji su predviđeni u Milenijumskim ciljevima razvoja. Koliko je značajna oblast koju reguliše predloženi zakonski tekst najbolje ukazuje činjenica da popis poljoprivrede mora biti u potpunosti harmonizovan sa svetskim standardima i preporukama, odnosno regulativom EU za sprovođenje istraživanja o strukturi poljoprivrednih gazdinstava i proizvodnom metodu u poljoprivredi. Primenom pomenutih standarda obezbediće se podaci koji će biti osnov za sva buduća istraživanja statistike poljoprivrede i za definisanje poljoprivrede u Republici Srbiji, a pre svega osnova za obezbeđivanje potrebnih informacija u procesu pridruživanja EU. Budući da će se popis poljoprivrede obavljati neposredno nakon popisa stanovništva, predviđeno je da se za oba popisa koriste isti organi i kadrovi zaduženi za popis stanovništva. Na ovaj način uštedeće se značajna finansijska sredstva, ali obezbediti i stručnost i osposobljenost kadrova za obavljanje ovog izuzetno obimnog i sveobuhvatnog statističkog istraživanja. Poštovani narodni poslanici, polazeći od Zakona o zvaničnoj statistici, kojim je propisano da Narodna skupština Republike Srbije donosi petogodišnji statistički program i polazeći od Zakona o Narodnoj skupštini, koji propisuje da Narodna skupština pored ostalih akata donosi i odluke, stvorile su se normativne pretpostavke da ova skupština donese odluku o programu zvanične statistike u periodu od 2011. do 2015. godine. Imajući u vidu činjenicu da se naša zemlja nalazi u procesu intenzivnih aktivnosti u prilagođavanju i standardizaciji naših propisa sa propisima EU, a posebno da je sprovođenje statističkih istraživanja i obezbeđivanje statističkih indikatora bitan segment tih aktivnosti, to je nametnulo potrebu za izradom petogodišnjeg statističkog programa. Donošenje ovog programa i pristupanje EU u međusobnoj su zavisnosti, jer zvanična statistika treba da obezbedi praćenje i merenje rezultata ovih aktivnosti, naročito u ekonomskoj sferi. Ujedno, obezbediće i izradu ocene kriterijuma sposobnosti preuzimanja obaveza iz članstva EU i praćenje pokazatelja ispunjavanja ekonomskih kriterijuma za članstvo u budućim pregovorima za zaključivanje sporazuma o priključenju EU. Takođe, obaveze zvanične statistike Republike Srbije nisu samo posledica naših aktivnosti u procesu priključenja EU, već proističu iz odnosa sa drugim međunarodnim institucijama, od OUN, MMF-a, Svetske banke, OECD-a i niza drugih. Zbog toga program zvanične statistike Republike Srbije od 2011. do 2015. godine ima za cilj da se harmonizacija statističkih istraživanja i indikatora sa međunarodnim standardima, pre svega standardima EU, u potpunosti izvrši do kraja navedenog procesa. Treba napomenuti da je petogodišnji program razmotren i podržan od strane Saveta za statistiku Republike Srbije, koji je formirala Vlada u skladu sa odredbama Zakona o zvaničnoj statistici. Polazeći od toga da je Savet kao stručno telo i deo integralnog sistema zvanične statistike dao svoje mišljenje o ovom programu, kao i o neophodnosti da se normativno uredi ova izuzetno važna oblast društvenog razvoja naše zemlje, posebno kada je reč o procesu integracije u EU, mi smatramo da su predložena rešenja iz dva pomenuta zakona i odluke o programu zvanične statistike dobar normativni okvir za realizaciju ogromnog istraživačkog poduhvata kakav je popis stanovništva i poljoprivrede. Ujedno, stvoriće se uslovi za standardizaciju naših statističkih metoda i sadržaja u skladu sa svetskim i evropskim rešenjima. Zbog toga će Poslanička grupa SPS - JS u danu za glasanje podržati predložena rešenja zakona o izmenama Zakona o popisu stanovništva, zakona o izmenama Zakona o popisu poljoprivrede i Predlog odluke o programu zvanične statistike u periodu od 2011. do 2015. godine. Hvala na pažnji.
Iskorišćeno je dvanaest minuta i petnaest sekundi od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Pre nego što dam reč narodnom poslaniku Zoranu Babiću, na osnovu člana 90. stav 2. obaveštenje narodnim poslanicima da će danas biti određena pauza u 14.00 časova, bez obzira na to da li ćemo ili nećemo završiti raspravu u zajedničkom načelnom pretresu o tri tačke dnevnog reda koja je u toku. Ukoliko je ne budemo završili, o nastavku rasprave zajedničkog načelnog pretresa bićete blagovremeno obavešteni. Dakle, pauza će biti uobičajena, jedan sat, a za 15.00 časova je zakazana nova sednica, na kojoj ćete biti obavešteni da li će biti produžetka rada, odnosno primene člana 87. Mislim da je dobro da znamo da bismo umeli da raspolažemo svojim vremenom. Narodni poslanik Zoran Babić.
Zahvaljujem se, gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, Vlada Republike Srbije je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2011. godine uputila u skupštinsku proceduru 4. februara 2011. godine, samo nekoliko meseci nakon usvajanja osnovnog zakona. Za predstavnika Vlade u Narodnoj skupštini bila je predviđena gospođa Verica Kalanović, eks ministarka, za eks Ministarstvo za NIP. Danas je 8. mart 2011. godine, međunarodni Dan žena. Pridružiću se svojim kolegama i u ime Poslaničke grupe Napred Srbijo SNS i u svoje lično ime svim suprugama, majkama, bakama, sestrama, koleginicama, svim damama, pripadnicama ženskog pola u Srbiji čestitam 8. mart, sa željom za dobro zdravlje, uspeh u poslu kojim se bave i da zauzmu u Srbiji ne samo propisani minimum funkcija, već da se u što većem broju suštinski uključe u politički život Srbije. Predstavnik Vlade Srbije po ovoj tački dnevnog reda više nije Verica Kalanović, više nije ni član Vlade. Među ministrima su se pojavila neka nova imena koja ćemo videti na popodnevnoj sednici. Međutim, sva ta nova, a u stvari stara imena ne donose ni novu energiju, ni nove ideje, ni novu politiku. Promene su moguće jedino vanrednim parlamentarnim izborima i nikakvim kozmetičkim izmenama i spajanjem nećete uspeti da zavarate građane Srbije koji žele bolji život, više posla i perspektivu, a ne predstave i zamajavanja kojima pokušavate da još malo opstanete na vlasti u Srbiji. Gospođo ministre, kada u Srbiji izgovorite reč „cenzus“, prva asocijacija se odnosi na izbore, na vanredne parlamentarne izbore, za koje se zalaže i SNS, ali i većina građana Republike Srbije. Reč „cenzus“ asocira i na predizbornu kampanju, mirnu, dostojanstvenu, gandijevsku, ali asocira i na promenu vlasti koja je u razvijenim demokratijama sasvim normalna i prirodna, normalan proces, kao, recimo, u Irskoj gde je samo pre desetak dana na parlamentarnim izborima opozicija dobila ubedljivu podršku građana. Cenzus je takođe i noćna mora za većinu stranaka na političkoj sceni, kako za većinu stranaka koje vrše vlast, tako i za dobar broj stranaka koje se nalaze i deluju u opoziciji, jer je cenzus za njih prevelika i gotovo nepremostiva barijera. Ta barijera, kao i beneficije koje ima i koje koristi politička elita neki su od razloga zbog kojih se vlast u Srbiji oglušuje o poziv i zahtev SNS-a za raspisivanje vanrednih parlamentarnih izbora. Međutim, reč „cenzus“ izvorno znači popis stanovništva, što predstavlja organizovano prikupljanje raznih podataka o stanovništvu koje sprovodi jedna država. Popisi stanovništva imaju dugu tradiciju, jer se veruje da su prve primitivne oblike popisa vršili Vavilonci još 3800 godina p.n.e. U istoriji su poznati i različiti motivi vršenja popisa, pa su Grci, Hebreji, Kinezi, Egipćani, Rimljani vršili popise stanovništva u svrhu ubiranja poreza ili uvida u vojnu snagu zemlje, pa su ti primitivni popisi podrazumevali samo muško stanovništvo. Posle propasti Rimskog carstva u jednom dugom periodu nije bilo popisa. Oni su se pojavili tek 1086. godine kada je Viljem Osvajač izvršio neku vrstu popisa engleskih zemljoposednika i njihovih poseda, ali je i to bilo u svrhu utvrđivanja poreza koji je trebalo da isplate kralju. Prvi moderni popis obavljen je na francuskoj teritoriji Kanade i to 1665. i 1666. godine, zatim u SAD 1790. godine, Švedskoj i Finskoj 1800. godine, Velsu, Francuskoj i Engleskoj 1801. godine, u Rusiji 1897. godine i Kini 1953. godine. U nekim zemljama, istini za volju, ne velikom broju država, popisi nikada nisu ni održani i takav slučaj je sa Etiopijom i Omanom. Srbija se u to postotomansko vreme, kada su se prvi popisi stanovništva i obavljali, trudila da mnogo ne zaostaje za drugim zemljama, pa je prvi popis stanovništva u Srbiji obavljen 1834. godine. Međutim, taj popis ipak nije imao odlike modernih popisa. Kako su različiti delovi naše zemlje u različitim vremenima bili pod vlašću drugih država, mi danas možemo za analizu stanovništva naše države koristiti turske, austrougarske, bugarske i mađarske popise. U bivšoj Jugoslaviji u periodu od 1921. do 1991. godine popisi stanovništva su održani osam puta. Posle raspada bivše Jugoslavije u Srbiji je popis obavljen 2002. godine. Da bi se ispoštovala preporuka Populacione komisije UN koja je predložila da se zbog mogućnosti komparacije podataka između različitih država popisi obavljaju krajem ili početkom decenije, 2011. godina je krajnji rok za obavljanje popisa stanovništva u Srbiji. Razlog više za neodlaganje popisa, pa makar ni za ovih šest meseci koje ste vi ovim izmenama i dopunama Zakona predložili, jeste i činjenica da će ove godine u EU biti sprovedeni popisi i da će popisima biti obuhvaćeno oko petsto miliona ljudi. U Bugarskoj je popis stanovništva već započeo. Osim u EU, ovo će biti popisna godina i za zemlje u okruženju Srbije, kao što su Makedonija, Albanija, Crna Gora, BiH i Hrvatska. Mi vam prosto ne verujemo da nekim novim izmenama i dopunama Zakona o popisu, eventualno na jesenjem zasedanju, ukoliko dotle opstanete na vlasti, nećete ponovo zatražiti neki novi rok za odlaganje popisa. Ukoliko se zna da je popis stanovništva neophodan za ekonomsku, socijalnu i svaku drugu politiku, ako se zna da je cilj popisa poljoprivrede, i to prvog posle 1960. godine, da državi omogući najrelevantnije podatke potrebne za razvoj poljoprivrede i priključivanje Srbije EU, onda su razlozi koje ste naveli za odlaganje popisa u najmanju ruku irelevantni. Za SNS samo održavanje popisa stanovništva, domaćinstava i stanova, kao i popis poljoprivrede, jeste nesporan i neophodan civilizacijski proces. Naše zamerke na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o popisu stanovništva odnose se na razloge zbog kojih se ovaj zakon donosi, odnosno na razloge zbog kojih se sam popis odlaže. Naše zamerke se, kako pri usvajanju osnovnog zakona, tako i prilikom usvajanja ovih izmena i dopuna Zakona, odnose i na troškove popisa, ali i na način, odnosno tehnologiju vršenja popisa stanovništva u 2011. godini. Ni u osnovnom zakonu, ni sada u izmenama i dopunama Zakona nisu jasno definisane osnovne organizacione faze popisa, kao što su priprema, odnosno način i tehnologija prikupljanja informacija. Zašto je to od vrata do vrata, iako je to najskuplji i najklasičniji proces? Zašto se ne koriste neke druge, modernije, alternativne metode popisivanja, poštom, recimo, ili samopopisivanjem? Šta je sa analizom podataka, kontrolom popisa i objavljivanjem podataka? Ono što je za SNS takođe veoma bitno su i pitanja koja će popisi postaviti. Da li smo kao društvo i kao država spremni da damo brze i kvalitetne odgovore na bolna pitanja i činjenice koje će nam popis stanovništva i popis poljoprivrede sasuti u lice? Da li će država trošiti vreme na jalove analize i obećanja, a problemi koji su se kumulirali decenijama će ostati isti ili će se povećavati? Popis poljoprivrede će nam reći da u Srbiji postoji 4.800 sela, a na putu izumiranja je svako četvrto, odnosno gotovo 1.200 sela. U tim selima živi oko 260.000 neoženjenih momaka koji su zakoračili u petu deceniju života a da nisu zasnovali porodicu. Istovremeno, u okolini tih sela koja nestaju nalazi se neobrađeno čak 600.000 ha njiva i blizu 50.000 praznih kuća. Ko će napuniti te kuće? Ko će oživeti ta domaćinstva? O ovakvim podacima svedoči i činjenica da u 702 naselja u Srbiji živi manje od po stotinu stanovnika, tačnije, u 352 naselja je manje od 50 stanovnika, a u 350 između 50 i 100 stanovnika. Po pravilu, to su naselja bez mladih i zato se i procenjuje da će se za manje od dve decenije ta naselja potpuno opusteti. Šta ste vi kao vlast u proteklih jedanaest godina uradili da takav proces i takav trend zaustavite ili ga bar usporite? Srbija raspolaže sa 5,11 miliona ha poljoprivrednog zemljišta, od toga obradive površine su 4,25 miliona ha. Tu srpsku njivu čine oranice i bašte sa 3,35 miliona ha, voćnjaci 244.000 ha, vinogradi 69.000 ha, livade 588.000 ha, pašnjaci 821.000, dok bare i ribnjaci zauzimaju 35.000 ha. Na ovim površinama može da se proizvede dovoljno hrane i za sopstvene potrebe i za rezerve, ali i za izvoz. Prognoze stručnjaka su da bi Srbija sa tih površina, uz intenzivnu proizvodnju, mogla da hrani skoro osamdeset miliona ljudi. Međutim, zbog lošeg ekonomskog tretmana poljoprivrede za poslednjih pola veka, ova privredna delatnost je uglavnom bila amortizer ekonomskih i političkih zbivanja. Uvek se govorilo da nećemo da budemo agrarna zemlja, pa to ni danas ne priznajemo. Poljoprivreda, iako najveća fabrika pod otvorenim nebom, u Srbiji nije strateška delatnost i, nažalost, sa ovakvom vlašću, to neće biti ni nakon popisa poljoprivrede, koji se u Srbiji obavlja posle 50 godina, ili se očekuje njegovo obavljanje. Da li je razlog odlaganja popisa poljoprivrede u tome što ne želite da vidite rezultate vaše pogubne politike? U odnosu na 2000. godinu broj goveda se u Srbiji smanjio za više od 300.000 grla, broj svinja se smanjio za više od 250.000 grla, broj živine se smanjio za više od četiri miliona komada, dok je proizvodnja mesa u odnosu na 2000. godinu smanjena za oko 6.000 tona. Već punu deceniju ne možemo da izvezemo ni trećinu od odobrene izvozne kvote od 9.975 tona mesa i mesnih prerađevina u EU. Pošto ne možemo da ispunimo taj kontingent izvoza, on je smanjen za 1.000 tona, tako da naš izvoz mesa i mesnih prerađevina u EU varira između 1.700 i 2.200 tona godišnje. Ko je odgovoran za ovakve katastrofalne podatke? Razvijenost jedne zemlje se meri po učešću stočarstva u bruto proizvodu poljoprivrede. Kod nas je to samo 42%, što Srbiju svrstava u grupu nerazvijenih zemalja. Popis stanovništva i poljoprivrede za vas je kao Pandorina kutija – kada se otvori, a mora da se otvori, mnogo toga neprijatnog za sadašnju vlast će iz te kutije izađi. Različiti su načini i metode obavljanja popisa stanovništva. U Sloveniji će se, recimo, ove godine prvi put održati popis stanovništva po uredbi koja je pre tri godine prihvaćena u EU. Po toj uredbi, posao popisivanja na terenu neće obavljati popisivači. Umesto njih, taj posao će obavljati tela u ministarstvu unutrašnjih poslova, državnoj geodetskoj upravi i državnom statističkom uredu, bez angažovanja eksternih lica, za razliku od Srbije, gde planirate da angažujete 60.000 popisivača. Slovenački državni statistički ured je objavio da će novim registarskim načinom popisa stanovništva uštedeti najmanje deset miliona evra iz državnog budžeta. Takođe su u slovenačkom državnom statističkom uredu naglasili da će registarski popis koštati Sloveniju svega nekoliko procenata od cene koštanja klasičnog terenskog popisivanja od vrata do vrata, koji planirate da primenite u Srbiji. Da ne pominjem da su registarski model popisa stanovništva već uvele Holandija, Island, Finska i Danska, a planiraju da to učine Austrija, Norveška i Švedska. Zar Srbija od tih država ništa nije mogla da nauči? Zar smo toliko bogati da nam uštede ne trebaju? Znam da ćete se pohvaliti, i mislim da vam je to jedini argument, da će troškovi popisa u Srbiji biti oko 3,5 evra po stanovniku. Međutim, ako napravimo jednu malu komparaciju između popisa obavljenog 2002. godine i 2011. godine, možemo da vidimo da je u popis stanovništva 2002. godine bilo uključeno, istim ovim modelom „od vrata do vrata“, oko 45.000 popisivača, kontrolora, instruktora i stalnih saradnika statističkih zavoda. Za popis stanovništva ove godine, bilo da ga obavite u aprilu, bilo u oktobru, planirate da angažujete čak 60.000 učesnika, čitavih 15.000 ljudi više nego 2002. godine. Da li je ovo predizborna kampanja o trošku građana Srbije? Popis 2002. godine koštao je oko 18 miliona evra ili 2,25 evra po stanovniku, dok će ove godine koštati 3,5 evra po stanovniku, odnosno više od 26 miliona evra. Ako se zna da Srbija u proteklih deset godina, odnosno u periodu između dva popisa stanovništva nije proširivala svoju teritoriju, ako se pretpostavlja, sumnja, što su neke crne analize, da u Srbiji godišnje ima manje stanovnika za grad veličine Kikinde, zašto onda angažujete 15.000 popisivača više i sagorevate nepotrebno dodatnih deset miliona evra, koje, uzgred rečeno, i nemate? Još jedno ističem da su popisi stanovništva i poljoprivrede neophodan civilizacijski postupak, međutim, vi ne koristite nove načina vršenja popisa, čak ih i ne planirate, ne analizirate, ni predviđate ni za neka buduća popisivanja, prekomerno trošite novac građana Srbije. Odlaganjem popisa za ovih šest meseci rizikujete da nas udaljite od porodice evropskih naroda i zbog toga će u danu za glasanje Poslanička grupa Napred Srbijo SNS glasati protiv ovih predloga zakona.
Sedamnaest minuta i četrdeset sekundi iskorišćeno od vremena predstavnika poslaničke grupe. Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika javlja za reč? (Da.) Narodni poslanik Velimir Ilić ima reč.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, danas, uoči najavljenog popodnevnog zasedanja, pokrećemo jednu temu koja je po meni izuzetno značajna, ali nikako da se nađe za nju novca da se završi. Da li to aktuelna vlada želi da sakrije od javnosti podatke koji su, nažalost, istiniti, ali i katastrofalni u pojedinim segmentima, kao što je poljoprivreda, da skloni podatke od javnosti koliko se koji grad prazni, koliko imamo stanovnika na pojedinim područjima, da skloni od javnosti ono što je veoma bitno, a to je da smo mi svakog dana, a to Zavod za statistiku zna odlično, dalje od EU? Sećam se odlično, 2001. godine, kad smo posetili Vašington, tadašnji premijer gospodin Đinđić i ekipa u kojoj sam ja bio, date su garancije Srbiji da će 2004. godine biti član EU. Te garancije smo dobili u Briselu, dobili smo od Šredera, dobili od mnogih tada veoma značajnih političkih aktera u Evropi i svetu, ali jednom totalno pogrešnom politikom, radom koji se skrivao od javnosti, podacima koji su bili izuzetno pripremani i filovani za javnost, da sve ide kako valja, da je sve u skladu sa dogovorom sa EU, mi smo se svake godine sve više udaljavali od Evropske unije. Zavod za statistiku ima podatke kako se to sve kreće godinama. One parametre koje je trebalo da ispunimo toliko smo pomerili, na našu štetu, da je pitanje... Sećam se odlično ekspozea predsednika Tadića, kada je drugi put izabran za predsednika Srbije, održao je govor i rekao, i vi, gospodo iz evropske Srbije, kad ste bili u formiranju Vlade rekli ste – 2013. godina je godina ulaska u EU. Sada se pominje 2018. godina, a realno 2020. godina. Ta granica se svakim danom pomera. Kada posmatramo podatke, koji su, nažalost, u Srbiji skriveni i od poslanika i od ovog parlamenta i od javnosti, mi smo svakog dana koji svane jedan korak dalje od EU. Mi možemo postati kandidat, popuniti upitnik, i to je dobro, da postanemo kandidati, ali kandidati možemo biti sto godina, pedeset godina. Turska je trideset godina kandidat. Ali, kad ćemo ući tamo, u EU? Sada nekom ne odgovara da se daju pravi popisi i pravi podaci, koji su, nažalost, istiniti. Već se to u javnosti operiše, evo, slušali smo ekspoze predsednika države koji je rekao da ide nabolje. To je rečenica koja se stalno pominje, da je krenulo, da je kriza prošla, sve je sada u redu, još malo, to narod ne oseća, ali je to tu i sve je dobro. Međutim, kada pogledate da svaki dan 550 ljudi ostane bez posla, da je 400.000 ljudi izgubilo posao, da su životne namirnice poskupele u prošloj godini 34%, da su nafta i naftni derivati sa 76 dinara, kada sam bio u Vladi, došli sada na 125 dinara, kako da se preživi? Kako Srbija da opstane? Zato je potrebno da se nađu novci da se ovi podaci urade. Na osnovu popisa i pravih činjenica, koje su trenutno, nažalost, katastrofalne u Srbiji, ali istinite, mi moramo stvoriti jednu osnovu da bismo krenuli napred, da možemo da pratimo i da vidimo ima li pomaka ka boljem. Ako nema, da odmah stopiramo, da nađemo uzroke zašto nema i da te uzroke sklanjamo, a ne kao danas – da pravimo kozmetičke promene u Vladi, da objedinjujemo nešto što je nespojivo, da zamajavamo narod da se nešto događa. Jednostavno, sklanjamo se od istine, pod maskom da to košta puno, nema para itd. Gospodo, da li ćete imati nešto 2012. godine da popišete u poljoprivredi? Mislim da nećete imati. Poljoprivreda je u katastrofalnom stanju i tu neće imati šta da se popisuje ako budemo još malo čekali. Vi ćete sada promeniti ministra poljoprivrede i tako ćete dati našim seljacima neku nadu da će se dogoditi nešto bolje. Dovešćete bivšeg ministra pravde, najverovatnije, i to je nagoveštaj da će biti nešto bolje. Bolje ne može biti, jer nema para. Srbija se u prva dva meseca zadužila preko milijardu i dvesta miliona evra. Koje su to investicije i koja su to nova zapošljavanja urađena? Ministri odlaze, sklanjaju se. Nikome ne podnose izveštaj. Gospodo iz vladajuće koalicije, ponašate se veoma komotno u ovom parlamentu, sa nadom da će napisati ostavke i mi ćemo ih samo konstatovati. I guverner je napisao ostavku i mi ćemo je samo konstatovati, jer to je dobro, čovek je napisao ostavku, nema rasprave, mi samo konstatujemo. Gospodo, da li znate da neko nekome treba da položi račune za projekat „Fijata“, za tolike pare koje su uložene tamo, za tolike para koje će se uložiti tamo? To je privatna firma. Ko privatnoj kompaniji i gazdi gura milione evra svakodnevno u kasu iz ove napaćene Srbije? Zato se stalno beži od tog Zavoda za statistiku. Zavod za statistiku košta. Tačno je da košta, ali ovde u Srbiji jednom mora da se napravi presek, da se kaže. Nedavno sam bio u jednoj opštini, i pitam – šta je vaše udarno u proizvodnji, a oni kažu – stočarstvo. Kada smo uzeli podatke koje su oni imali i stavili na sto, oni nemaju... Kažu, glavno je ovčarstvo, jagnjeće meso, a oni nemaju za sebe, za Uskrs, da svaka deseta kuća zakolje jagnje. Koja je to proizvodnja? Da li shvatate da su pogrešnom ekonomskom politikom koja je vođena godinama u ovoj zemlji uništene firme koje su život značile za ovu Srbiju, a posebno za poljoprivredu? Da li je moguće da dvadeset godina ne radi jedna „Srbijanka“ u Valjevu, koja je bila motor prerade poljoprivrednih proizvoda i izvoza na rusko tržište? Jedna „Budimka“, tolike godine, koja je prerađivala sve što se proizvede na tom području? Tolike klanice, toliki proizvodni kapaciteti, to je sve uništeno. Bila je umetnost uništiti pojedine fabrike. Ko je dao pare da se otkupe pojedine fabrike i ugase? Da li vi znate da su se pojavili tajkuni koji su kupili fabrike u Srbiji koje su bile najbolje i najprofitabilnije? Demontirali opremu i izvezli iz ove države. Odvezli opremu, tobože na neki remont, i nikad je nisu vratili. Mi sada gubimo jednu kremaru, jednu čipsaru, velike proizvođače, velike izvoznike, a sa sumnjivim novcem je to urađeno; novac je ušao iz jedne komšijske zemlje, pojavio se kao naš novac. Ja sam više puta u ovom parlamentu i premijeru postavio pitanje šta je sa novcem koji je „Jugobanka“ uložila u Zagrebačku banku. Od tog novca, gde se naš pravobranilac iz Srbije odrekao srpskih prava na procenat... Ovo je istina, koja je razorila poljoprivredu. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, tema dnevnog reda spojena u zajedničkom načelnom i jedinstvenom pretresu i odredbe Poslovnika obavezuju me da vas podsetim da ste i vi u obavezi da govorite o temi dnevnog reda – dakle, zakoni o popisu poljoprivrede i odluka.) Tema je izuzetno povezana, govorim o Zavodu za statistiku, za koji nema para da se urade popisi, da se prezentira javnosti o čemu se radi u Srbiji. Šta Srbija trenutno ima? Šta je izgubila u poslednjih deset godina? Gde je to? Neka se pronađe šta se izgubilo, što je nestalo. Koliko je Srbija imala proizvođača mleka? Koliko je uvezeno krava visoke mlečnosti? Gde su one sada? Zašto ih više nema? Ko je odobrio uvoz mleka u prahu? Ko je uništio potpuno uvozom mesa... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, sad vas upozoravam. Dakle, uz potpuno razumevanje za širinu teme, uvoz mleka u prahu i odredbe tri zakona nemaju nikakve veze, ni u najkreativnijoj nameri tumačenja odredbe Poslovnika koja vas obavezuje da govorite o dnevnom redu, a mene obavezuje da vas podsetim na to). Slušajte, ovo je tema o kojoj ja govorim, gospođo Čomić. Ova tema vama ne odgovara, kao potpredsedniku Skupštine, i sigurno ne volite da to slušate. Vi volite neke druge teme da slušate.
Narodni poslaniče, meni odgovara svaka tema koja je u skladu sa Poslovnikom, jer me isti taj poslovnik obavezuje da ga primenjujem. Dakle, jedanaest minuta ste koristili od svog poslaničkog vremena. U devetom minutu od tih jedanaest sam morala da vas podsetim na odredbe člana 106. Sada vas upozoravam da ne kršite Poslovnik, jer vam je zabranjeno da procenjujete na takav način, diskvalifikacijom, šta bilo ko od drugih narodnih poslanika misli ili oseća, bio on predsedavajući, ili ona, ili ne. Dakle, o dnevnom redu i molim vas da se prijavite. Imate na raspolaganju još deset minuta. Molim vas da se prijavite, imate na raspolaganju još deset minuta. U obavezi ste da saslušate predsedavajućeg.
Ne mogu da shvatim da vi, gospođo Čomić, kažete jednom narodnom poslaniku da mu je zabranjeno da govori o nečemu. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, sada vas upozoravam, narodni poslanik bi morao da zna šta je zabranjeno jer to sve piše u odredbama Poslovnika Narodne skupštine, šta je svakome od nas zabranjeno i čime ne smemo da ružimo Narodnu skupštinu.) Šta je to, šta sam naružio konkretno? Kažite mi konkretno? (Miroslav Markićević, sa mesta: Kažite konkretno. Kako vas nije sramota? Sve ćeš ti to da platiš do zadnjeg dinara, barabo jedna, propalitetu jedan.) Kako se ne stidite to da radite?
Narodni poslaniče, molim vas. Narodni poslanik Miroslav Markićević dobacuje, ometa. Narodni poslaniče, molim vas da se pristojno ponašate. Pretnje predsedavajućem, izrazi „barabo“ i pretnje o tome šta ćete učiniti predsedavajućem nisu dopuštene, zabranjene su odredbama Poslovnika Narodne skupštine. One o vama sve govore, a o meni bi govorilo kada ne bih primenjivala odredbe Poslovnika Narodne skupštine koje me obavezuju da se staram o dnevnom redu. Zamolila sam vas prvi put, zamolila drugi put, pa vas upozorila da ste u obavezi da govorite o dnevnom redu. Na dnevnom redu su Predlog zakona o izmenama Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2011. godine, Predlog zakona o izmenama Zakona o popisu poljoprivrede 2011. godine i Predlog odluke o programu zvanične statistike u periodu od 2011. do 2015. godine. Na raspolaganju vam je još uvek deset minuta. Bili ste prekinuti u 12. minutu svog govora, nakon što ste dvanaest minuta govorili van dnevnog reda. Molim vas da se prijavite i koristite svojih deset minuta.
Znate kako, meni je, verujte, meni je muka da govorim kada doživim ovo što doživljavam uvek od vas. Ne znam zašto to radite i ne znam o čemu se radi. Verujte, nemamo više …
Narodni poslaniče, radi se o pravilima o kojima nema pregovora. Radi se o odredbama Poslovnika koje smo dužni da poštujemo i vi i ja. Ukoliko vi insistirate da primenjujem odredbe Poslovnika koje je meni najneprijatnije da primenjujem, a to je kažnjavanje narodnih poslanika zato što smatraju da imaju pravo da samo oni krše odredbe Poslovnika Narodne skupštine, na raspolaganju sam vam. Mislim da ni vi ni ja ne zaslužujemo takve doživljaje, te vas poslednji put, uz upozorenje, molim da svojih deset minuta koristite govoreći o dnevnom redu. Izvolite.
Slušajte, ne mogu danas da vam kažem nešto ružno, 8. je mart. Drugo, dama ste i uvažavam vas. Treće, Časni je post, Čista nedelja, pa nije lepo u Čistoj nedelji posta da neko govori ružne reči i da vas vređa. Ali, to što vi meni radite stvarno više nije humano i nije korektno. Govorio sam direktno po Poslovniku, govorio sam o temi dnevnog reda.
Narodni poslaniče, zahvaljujem. Moći ćete da koristite deset minuta koji su vam na raspolaganju nakon završetka rasprave, a po prijavama za reč i redosledu narodnih poslanika. Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika ili predsednika javlja za reč? (Da.) Narodna poslanica Milica Radović. Samo se prijavite, molim vas.
Dame i gospodo narodni poslanici, prva stvar koju ovde treba razrešiti je da li se popis stanovništva zaista odlaže za šest meseci ili se odlaže u nedogled? Ovo prvenstveno pitam zbog onoga što je napisano u samom obrazloženju zakona, koje govori u prilog tome da je vrlo neizvesno da li su te pare u budžetu obezbeđene, da li će i na koji način popis uopšte moći da bude finansiran. Naime, jasno je da u budžetu te pare do sada nisu obezbeđene. U obrazloženju se kaže da će deo sredstava biti obezbeđeni iz donacija EU. Takođe se kaže u obrazloženju ovog predloga zakona da za finansiranje popisa stanovništva nije potrebno izdvojiti dodatna sredstva. Onda se kao logično pitanje nameće, ako nije potrebno izdvojiti dodatna sredstva, kako će popis biti finansiran i u tom odloženom roku od šest meseci? Neprihvatljivo je da Vlada ne zna način kako da finansira sam popis. Neprihvatljivo je što tih sredstava u budžetu nema. Imali bismo razumevanja za činjenicu da para nema, ukoliko su te pare iskorišćene, recimo, za rast privredne proizvodnje, rast zaposlenosti, stimulisanje zaposlenosti ili smanjenje zaduženosti. Ali, na delu imamo potpuno drugačiju i suprotnu situaciju od one koju sam maločas navela. Naime, samo u januaru i februaru ove godine Vlada se dodatno zadužila za milijardu evra. Industrijska proizvodnja je danas na nivou nižem od onog koji je bio 1990. godine, a broj onih koji su ostali bez posla, samo za ove dve i po godine, koliko traje mandat ove vlade, popeo se na 400.000. Sada se postavlja jedno logično pitanje – zbog čega je važno izvršiti popis? Zbog toga što će nam on, nažalost, pokazati koliko smo se kao narod smanjili od prethodnog popisa, koliko nas je manje, kako izgledaju pogranični delovi naše države, kako izgledaju određene oblasti, prvenstveno ujugoistočnom i istočnom delu naše teritorije, koje su potpuno demografski počele da se prazne, kako izgleda naše selo, koliko je samo škola po selima zatvoreno zbog toga što nema ko da ih pohađa i koliko je, u krajnjem slučaju, mladih stručnjaka iz zemlje otišlo zbog toga što u svojoj rođenoj zemlji ne mogu da nađu zaposlenje. Demografska obnova zemlje je danas najvažniji zadatak, zadatak koji bi trebalo da predstavlja prioritet svake vlade, i ove vlade. Ali, moram da kažem da ništa nije toliko bitno kao što je ova tema i da nijedna stvar nije toliko važna, ukoliko nas u nekom doglednom trenutku u budućnosti ne bude više ili nas ne bude dovoljno da postojimo kao narod. Šta država radi da spreči ona vrlo negativna predviđanja da će 2052. godine Srba na ovom prostoru da bude manje za dva miliona ili da će 2032. godine stanovnika Srbije da bude manje nego tri decenije pre toga? Ona svojim delovanjem, nažalost, zaustavlja rađanje. Ovde ću prvenstveno pomenuti onu famoznu uredbu po kojoj su porodilje, preduzetnice, bile u obavezi da vrate celokupan iznos zarade, naknade na koju su imale pravo i koju su primale dok su bile na porodiljskom odsustvu, samo zbog toga što u trenutku kada su otišle na trudničko bolovanje nisu odjavile svoju radnju, odnosno nisu odjavile svoju firmu, a po toj uredbi, sa kojom su tek kasnije bile upoznate, to su morale da urade. Tako se ne vodi računa o natalitetu jedne države, tako se ne podstiče rađanje. Moram da kažem da je dobro što je država, ova vlada napravila Strategiju podsticanja rađanja, ali je vrlo loše što se ta Strategija podsticanja rađanja apsolutno ne primenjuje. To nije dobar način i dobar pokazatelj kako država treba da rešava ovaj danas najvažniji problem. Zato, naravno, ne čudi što nas je svake godine 30.000 manje i što smo samo zbog tog trenda od 1992. godine do danas izgubili 377.000 stanovnika. Fenomen nedovoljnog rađanja je danas centralni problem demografskog razvoja Srbije i demografske slike Srbije. Stopa rađanja je za 30% ispod potrebne da bi uopšte došlo do prostog obnavljanja stanovništva. Ogroman problem je, naravno, i negativan prirodni priraštaj, koji je u Srbiji prisutan još od 1992. godine. Frapantan je podatak da je negativan prirodni priraštaj ili nulti prirodni priraštaj, od 165 opština u Srbiji, prisutan u 158 opština! U čak 42 opštine stopa negativnog prirodnog priraštaja je toliko visoka da demografi upozoravaju, ukoliko se ta stopa nastavi i taj trend nastavi, da će doći do nestajanja tih opština. Ti procesi demografskog pražnjenja su vrlo vidljivi u pograničnom delu naše teritorije i, naravno, u jugoistočnom, odnosno istočnom delu. U takvim prilikama, u takvim okolnostima, nedopustivo je da država ćuti i da nema nikakav odgovor na takve negativne demografske trendove. Država bi trebalo da sprovodi jednu jasnu, efikasnu populacionu politiku, koja bi trebalo bar, ako ništa, ono u početku da zaustavi taj negativan trend. Ali, ukoliko to ne radi, onda bi trebalo da konačno shvati ozbiljnost ovih demografskih negativnih trendova i da shvati da posledice ovakvih negativnih demografskih kretanja mogu da budu pogubne za celokupan narod. Za razliku od Vlade, Demokratska stranka Srbije je vrlo ozbiljno shvatila ove negativne trendove i izradila program demografskog razvoja koji predviđa određeni niz kako edukativnih, tako i ekonomskih mera i koji kao takav predstavlja dobru polaznu osnovu za suočavanje sa ovakvim, rekla bih danas najvažnijim, problemom koji se nameće državi. Ako ništa drugo, mislim da je neophodno da se za sam početak obezbede sredstva za finansiranje ovog popisa, kako bismo se što pre pripremili za preuzimanje jedne proaktivne uloge, tu apelujem na sve, kako bismo svi zajedno uspeli da promenimo ovako lošu demografsku sliku Srbije. Naravno, danas je na dnevnom redu izmena Zakona o popisu poljoprivrede. Reći ću par reči i o tome. Pozdravljam ideju što se popisuje poljoprivreda, s obzirom na činjenicu da ona nije popisana od 1960. godine. Meni samo nije jasno, i tražim odgovor na to pitanje, zbog čega se ne vrši istovremeno popis poljoprivrede i popis stanovništva? To prvenstveno ističem zbog toga što smatram da bi se određena, ako ne i značajna, finansijska sredstva na taj način uštedela, a s druge strane, bili bismo u prilici da rezultate tog popisa poljoprivrede dobijemo u neko dogledno vreme, a ne da čekamo 2014. godinu da bi nam se kazalo koliko to zemljišta u Srbiji ima, odnosno koliki je broj poljoprivrednih gazdinstava. Ovako se popis odlaže za godinu dana, a ne za šest meseci, kao što je to sa popisom stanovništva. Stvarno ne vidim razlog. Ili, ako se dovoljno razumem u ovu temu, mislim da je trebalo u samom obrazloženju bar da se kaže zbog čega ova dva popisa nisu mogla da idu istovremeno. Za jednu agrarnu državu, kakvu bi Srbija trebalo da predstavlja, vrlo je važno da zna koliko poljoprivrednih gazdinstava ima, koliki je njen zemljišni fond, koliko hektara obradive površine ima, da bi na osnovu svih tih relevantnih podataka mogla da planira kako će da izgleda njena poljoprivredna proizvodnja i kako će ona da se razvija. Srpsko selo danas najbolje prikazuje kakvo je stanje u poljoprivredi. Srpska sela danas zamiru, nestaju, seosko stanovništvo migrira ka većim gradskim sredinama. Srbija danas, kao što je neko danas rekao, ima 4.800 sela, a prognoze govore da će za deceniju i po, ukoliko se nastavi ovakav trend, imati 25% sela manje, odnosno 1.200 sela, zbog proste činjenice da je u tim selima danas prosek starosti 60 godina. Danas već imamo 200 sela u kojima nema nijednog stanovnika koji je mlađi od 20 godina, a 190 sela, ako se uopšte tako mogu nazvati, u kojima nemamo ni jednog jedinog stanovnika. S obzirom na činjenicu da opet govorimo o tome da bi Srbija trebalo da bude agrarna država, poljoprivreda bi morala da bude izvozna i razvojna šansa Srbije, ali u toj situaciji bi trebalo, ako ništa, bar da definišemo samu agrarnu politiku. Da je poljoprivreda, kao što to mnogi govore, strateška grana privrede danas, onda ne bi bilo moguće da za agrarni budžet danas bude izdvojeno samo 2,5% ukupnog republičkog budžeta. Rezultat te činjenice, a i činjenice da država ne vodi računa o poljoprivredi je nestašica mleka, ulja, šećera, uništavanje stočnog fonda, nekontrolisano kretanje cena i naglo poskupljenje osnovnih prehrambenih proizvoda u Srbiji, koji su kao takvi osnovni generator same inflacije. Samo u prošloj godini stočni fond je smanjen za 110.000 grla stoke. U poslednje dve decenije ukupna stopa smanjenja stočnog fonda kreće se između 3 i 4%, a proizvodnja mesa je pala sa 600.000 tona na 457.000 tona. Koliko je loša situacija u stočarstvu najbolji je pokazatelj to da od devet hiljada tona junetine koliko je iznosila izvozna kvota, što je Evropska unija odobrila Srbiji, mi nismo uspeli da izvezemo čak ni jednu petinu. Ako se ne varam, 1.600 tona junetine smo uspeli da izvezemo. Ovo govorim zbog toga što Srbija nema nikakvu strategiju kada je u pitanju poljoprivreda. Nemamo ni zemljišnu politiku, koja je osnov same agrarne reforme. Proizvodnja u današnjem poljoprivrednom gazdinstvu je isključivo namenjena ličnoj potrošnji, a ne i tržištu. To govorim zbog toga što u Srbiji svake godine ostaje 600.000 hektara neobrađenog zemljišta i što Srbija u poslednje vreme uvozi ono što se ranije nije moglo zamisliti da će moći da bude uvezeno. Govorim o tome da je samo u 2009. godini, odnosno početkom 2010. godine uvezeno poljoprivrednih proizvoda za milijardu i trista miliona evra i da su prednjačili luk, krompir i jabuke. Da stvar bude još tužnija, mi smo uvezli i 400 tona maline! Maline, koja predstavlja sam izvozni brend Srbije, izvozni adut. Pored toga što Srbija ipak ostvaruje suficit u izvozu hrane, FAO nas upozorava da ćemo postati zavisni ukoliko nastavimo sa ovakvom praksom uvoza hrane. Danas imamo ovakvu situaciju jer država ne vodi računa o poljoprivredi, o poljoprivrednoj proizvodnji, što je velika šteta. Država Srbija se, za razliku od zemalja EU, nalazi u jednom povlašćenom položaju. Moram da kažem, za one koji ne znaju, da je Srbija jedina zemlja u Evropi koja po glavi stanovnika ima 0,6 hektara obradivog zemljišta. Kada bismo koristili samo tu prednost na način da to bude produktivno i profitabilno, Srbija bi danas mogla da bude poljoprivredna velesila. Nažalost, to nije tako. Ostaviću još pet minuta za kraj, zato ću ovde da završim, ali vas molim da mi odgovorite na pitanje s početka: zbog čega ova dva popisa nisu mogla da se sprovedu istovremeno, zbog čega se popis poljoprivrede odlaže za godinu dana, ukoliko nam je u interesu da znamo kakva je struktura nacionalne poljoprivrede da bismo na osnovu toga mogli da planiramo svoju poljoprivrednu proizvodnju?
Iskorišćeno je petnaest minuta i trideset sekundi od vremena ovlašćene predstavnice poslaničke grupe. Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika ili predsednika javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na sledeći deo, na tok sednice gde pravo na reč imaju poslanici koji su predali svoje prijave i to pravo na reč dobijaće po redosledu narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su, saglasno članu 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele sledeće poslaničke grupe: SRS, Poslanička grupa manjina, DSS, Poslanička grupa Napred Srbijo i Poslanička grupa ZES. Prvi prijavljeni govornik na listi je poslanik Nikola Žutić, a posle njega Srboljub Živanović.
Kolege poslanici, gospođo ministar, osnovne etnološke kategorije kod popisa stanovništva su nacija, jezik i vera. Međutim, po mom mišljenju, država Srbija slabo vodi računa o navedenim etnološkim znamenjima. Dakle, evidentna je statistička ugroženost srpstva u današnjim uslovima, koju projicira ova, u svom većinskom delu anacionalna, koalicija. Zbog svega navedenog pitam se u kojoj će meri biti realni statistički pokazatelji, odnosno kategorije nacionalnog, verskog i jezičkog u Srbiji? Gde je danas istorijska srpska osnova? Od 1945. godine do danas proizvedene su nove nacije: crnogorska, makedonska i muslimansko-bošnjačka. Promovisani su novi jezici, oteti od srpskog: hrvatski, bošnjački, pa na kraju i crnogorski. Stvaraju se nove vere: makedonska pravoslavna crkva, crnogorska pravoslavna crkva, moguće i vojvođanska protestantska crkva, pa, na kraju krajeva, čujemo da se formira i hrvatska pravoslavna crkva. Ova vlast, kao ni prethodne, nije se trudila da u dovoljnoj meri zaštiti prvenstveno srpski jezik. Jasno je da Republika Srbija ne brine o zaštiti srpskog jezika. U Skupštini je nedavno ratifikovana Konvencija o zaštiti kulturnih i nematerijalnih dobara, u koja na prvom mestu spada jezik. Dakle, pasivnost i dodvoravanje srpskih vlasti okolnim novostvorenim državicama ogleda se u mnogim državnim i civilizacijskim segmentima, a naročito kroz pasivno i neodgovorno ponašanje prema srpskom jeziku, koji je ostao državno nezaštićen pred neprimerenim otimanjem od vlada okolnih država. Treba istaći činjenicu da Vlada Srbije jednostavno ne poštuje obavezujuću pomenutu Konvenciju o zaštiti nematerijalnih i kulturnih dobara. Pre nekoliko meseci i sam sam u Narodnoj skupštini govorio o Predlogu zakona o potvrđivanju Konvencije o zaštiti nematerijalnih kulturnih dobara, odnosno o zaštiti jezika i pisma. Postoji međunarodna konvencija koja štiti jezik kao osnovno etničko znamenje jednog naroda i kojoj je osnovni zadatak da spreči prisvajanje tuđih jezika od novih političko-nacionalnih skupina. Jezička statistika u budućem popisu će biti prosto katastrofalna. Prema brojnim primerima iz prakse, država svoj narodni i službeni jezik uopšte ne štiti, pošto se on danas slobodno i u samoj Srbiji naziva hrvatskim, bošnjačkim i crnogorskim.
Narodni poslaniče, ja vas molim da poštujete obavezu iz člana 106. i govorite o dnevnom redu.
Govorim o jeziku kao osnovnom statističkom pokazatelju. Ako se srpski jezik u dovoljnoj meri ne tretira u statističkim podacima, normalno je da ta statistika neće imati svoju svrhu.
Narodni poslaniče, tekstovi zakona nemaju nikakve veze sa kreativnošću vašeg pristupa, te vas molim, o dnevnom redu.
Popis stanovništva u etničkom smislu se vrši prema jeziku, veri i naciji, pa sadrži, i to je jedno od vrlo bitnih pitanja pri popisu. Ne vidim koji je tu problem, da li mi treba strogo prema nekim kanonima da govorimo?
Narodni poslaniče, upozoravam vas i molim vas da ne izvrćete ruglu odredbe Poslovnika Narodne skupštine. Ne govorite prema nikakvim kanonima, govorite prema odredbama člana Poslovnika koji vas obavezuje na poštovanje sadržaja Predloga zakona ili odluka koje su na dnevnom redu.
Upravo ću vam to i reći kroz sledeći tekst, na koji način je vršen popis od 1850. pa do danas. Da nastavim, Srbi islamske vere, pošto govorim i dalje o naciji i jeziku…
Narodni poslaniče, sada vas upozoravam drugi put – dakle, o temi dnevnog reda. Bez obzira na to što vi smatrate svojim pravom da temu dnevnog reda ne uzimate u obzir pri diskusiji, moja je obaveza da primenjujem odredbe Poslovnika Narodne skupštine.
Dobro, moramo poštovati, nema protekcije ni kod moje Ličanke, je l' tako? Hajde da skratimo priču, da zaključimo da se srpska narodnosna osnova stalno smanjuje. Tome su mnogo doprineli i Brozovi komunisti već 1945. godine. Treba se podsetiti da je od strane komunista zabranjeno korišćenje bunjevačkog imena 1945. godine, a propisano je da se Bunjevci imaju zvati Hrvatima, iako su Bunjevci stara etnokategorija, pošto je nekada postojala i bunjevačko-šokačka stranka. Idemo dalje. Komunističke vlasti su 1946. godine pod pritiskom vršile albanizaciju Goranaca, satirale njihovu narodnosnu posebnost, pa i njihovo staro srpsko poreklo. Goranci su, međutim,…
Narodni poslaniče, 2011. godina je, Zakon o popisu stanovništva i poljoprivrede 2011. godine. Molim vas da u okviru svoje diskusije bar jednom rečenicom pomenete temu dnevnog reda, stvarno vas molim.
Krenuo sam od teme. Ovo je jedna uporedna analiza statističkih podataka kroz istoriju i koje su ključne kategorije bile bitne u svim popisima do sada. Sad, ako ćemo mi ovaj popis tako ogoliti da ne možemo raspravljati o temi, eto, pokušaću da nastavim. Poslanici Narodne skupštine Republike Srbije moraju voditi brigu o sprovođenju popisa ugroženog srpskog stanovništva na prostorima bivših srpskih zemalja, naročito na prostorima Makedonije, u kojoj se srpski narod permanentno asimilira i smanjuje, pa na prostorima srpske Crne Gore, u kojoj su ugrožena elementarna srpska nacionalna prava, preko ukidanja jezika i Srpske pravoslavne crkve…
Narodni poslaniče, Narodna skupština nije nadležna za popis stanovništva na teritorijama Republike Hrvatske, Republike Bosne i Hercegovine, Republike Crne Gore.
Dobro, mi smo jedan region, u isto vreme se sprovode popisi stanovništva u svim bivšim srpskim zemljama, u bivšoj Jugoslaviji…
Znam, narodni poslaniče, da se sprovode u isto vreme, ali prosto nismo nadležni da odlučujemo o tome na koji način će biti sprovođen popis 2011. godine u Hrvatskoj, Bosni i Hercegovini i Crnoj Gori.
Pa mi iz SRS upravo imamo veliki broj glasača u tim zemljama, koji su izbegli ovde…
Ja u to ne sumnjam uopšte, ali vas molim da mi pomognete da primenjujemo Poslovnik zajedno. Dakle, o predmetu našeg rada. Stvarno vas molim.
Zar država Srbija ne sme da vodi računa o svojim građanima koji su živeli nekada na drugim prostorima i silom proterani na ove uže prostore Srbije? Pohvalio bih izjavu ministra Srećkovića, koji se zalagao za obnovu ukinute konstitutivnosti srpskog naroda u Republici Hrvatskoj. Međutim, ta njegova odluka nije naišla na dobar odjek u ostalom delu Vlade i ostalim ministarstvima. Na kraju krajeva, moram da govorim o krajiškim Srbima, jer su oni nekad bili u poziciji konstitutivnog naroda, u kakvoj su bili kroz istoriju i mogli su se slobodnije nacionalno i verski izjasniti prilikom popisa stanovništva u Hrvatskoj. Nekad su naši statističari, demografi, geografi često vrlo neprecizno koristili argumente istorije, što izaziva kontraefekte po Srbe. Kad se kroz istoriju govori i piše o brojnosti Srba iznose se paušalne statističke procene o manjoj zastupljenosti Srba uopšte, a naročito zapadnih Srba, nego što je to nekad stvarno bilo. Tako, na primer, neki naši istaknuti istoričari i demografi navode da je krajem 19. veka bilo oko 30% Srba na prostorima današnje Hrvatske. Ne znam na osnovu kakve procene se iznose takvi podaci kad se zna da su se popisi stanovništva vodili prema jezičkoj i verskoj osnovi. Da podsetim, u popisima od kraja 19. veka se operisalo sa nacionalnom kategorijom Srbo-Hrvata, preko jezičke osnove. Za pravoslavce je bilo lako izračunati brojnost, pošto su pravoslavci u 95% slučajeva bili Srbi. Problem je sa kategorijom rimokatolika koji su često poistovećivani sa Hrvatima, dok se sa druge strane zaboravljalo da su krajem 19. veka još uvek egzistirali brojni Srbi rimokatolici, zatim austrijski Nemci rimokatolici, Italijani, Slovaci i drugi. Dakle, ne može se tvrditi da je krajem 19. veka bilo samo 30% Srba u današnjoj Hrvatskoj, pošto su sredinom 19. veka Srbi, po popisima iz 1846. i 1850. godine, činili veliku većinu stanovništva u Dalmaciji, Istri, Slavoniji, Krajini. U Dalmaciji, Istri, Slavoniji u to vreme Hrvati nisu bili ni pominjani kao posebna statistička kategorija. Samo da uporedim tadašnje stanje: Srba je tad bilo 1.600.000, dok je rimokatolika, koji su počeli nositi hrvatsko ime, bilo tek oko 1.200.000. Za mene je frapantan podatak o eksplozivnom širenju hrvatstva za pedesetak godina, i to zahvaljujući Habzburškoj i vatikanskoj potpori, državnoj i verskoj. Srbi rimokatolici vrlo brzo su odbacivali svoje srpsko ime. U epohi Kraljevine Jugoslavije dodatno je jenjavala srpska svest, preko jugoslovenstva. Dakle, kroz ovih poslednjih 150 godina velikohrvatstvo je okupiralo srpske istorijske zemlje, pa čak i slovenačku zemlju, kajkavsku Hrvatsku. Takvo hrvatstvo je stvoreno bez bilo kakve hrvatske etničke osnove, kao nadnacija mešavine naroda. Da podsetim, 1850. u Hrvatskoj, Slavoniji i Dalmaciji je bilo oko 1.600.000 Srba, dok je po popisu iz 2001. godine bilo tek oko 200 Srba. Dakle, posle silnih preveravanja, etnocida, kulturocida, ostao je danas sam sa sobom tzv. hrvatski narod, sastavljen od navedenih narodnosti i komponenti. Nedavno je i sam Žarko Puhovski govorio o etničkom čišćenju, krajiškom slučaju, kad se za pet godina očistio srpski krajiški prostor. Dakle, posle svega, da li u takvoj državi nacionalnih nesloboda bilo kakav popis stanovništva ima smisla, gde je tu realno istorijsko stanje? Postavlja se pitanje da li treba razmišljati o opstrukciji, apstinencije od popisa, čime u međunarodnim okvirima takvi popisi ne bi bili validni, odnosno legitimni. U ovakvoj poziciji etničkog čišćenja istorijski konstitutivnog srpskog naroda ovakav popis mora se svesti na puko popisivanje brojnosti stanovništva, bez etničke oznake. Nažalost, niste mi omogućili da iznesem ključne argumente u mom izlaganju, istorijsku retrospektivu i analizu. Zahvaljujem.
Deset minuta je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe, dva minuta i četrdeset pet sekundi sam iskoristila ja, pozivajući na poštovanje odredbi Poslovnika. Narodni poslanik Srboljub Živanović ima reč. Nije tu. Narodni poslanik Milorad Krstin, a posle njega narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, pred nama se nalaze u zajedničkom načelnom pretresu tri predloga zakona: Predlog zakona o izmenama Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova u 2011. godini, Predlog zakona o izmenama Zakona o popisu poljoprivrede u 2011. godini i Predlog odluke o programu zvanične statistike u periodu od 2011. do 2015. godine. U ovom materijalu, kad pogledamo obrazloženje zbog čega se ova tri predloga nalaze u jednom načelnom pretresu, koji su razlozi, pa i za pomeranje ovih datuma, tj. godina sa 2011. na 2012. godinu, kad je reč o izmenama Zakona o popisu poljoprivrede, razlozi za donošenje zakona, kako ste vi ovde nama napisali, jasni su i prepoznatljivi, i kaže: „Na putu pristupanja EU Republika Srbija mora da se prilagodi nizu propisa i standarda koje propisuje EU“. U ciljevima popisa poljoprivrede naveli ste pet tačaka. Prva tačka je dobijanje sveobuhvatnog pregleda strukturnih karakteristika nacionalne poljoprivrede; izrada baze podataka, međunarodno uporedive, zasnovane na ključnim poljoprivrednim obeležjima; treće, formiranje statističkog registra poljoprivrednih gazdinstava kojim će se obezbediti okvir za poljoprivredna istraživanja na uzorku i istraživanja o strukturi poljoprivrednih gazdinstava; četvrto, obezbeđivanje statističkih podataka potrebnih za razvoj održive nacionalne agrarne politike. Održive. Ponavljam, održive. Peto, obezbeđivanje podataka za praćenje dostizanja ciljeva predviđenih u Milenijumskim ciljevima razvoja. Milenijumskim ciljevima razvoja! Verujte mi, mogao bih neke stvari i da prihvatim, a možda i da podržim, ne samo ja, nego i poslanička grupa, ali kada vidim ove tri dopune, onda mi je to malo teško; SRS to sigurno neće podržati. Znamo da je u popisu stanovništva 2002. godine, kada se popisivao samo centralni deo Srbije sa severnim delom, tj. Vojvodinom, učestvovalo 45.000 osoba, onih koji su bili članovi komisije itd., i tada je utrošeno 18.000.000 evra. Ove, 2011. godine učestvovaće 60.000 osoba i biće potrošeno 28.000.000 evra, to je za čitavih deset miliona više. Tada, 2002. godine, po jednom stanovniku bilo je utrošeno 2,25 evra, a u ovoj, 2011. godini će biti utrošeno 3,5 evra. Sada kada je Srbiju zahvatila teška ekonomska kriza, ne u 2011. godini, nego je to počelo mnogo ranije, od 2001. godine, vi želite u ovoj godini, ili prolongiranoj godini, da se opet od građana Srbije uzme nekih, kako je ovde rečeno, 28 miliona, a nikad se nije na toj cifri završavalo, biće tu i preko 30 miliona evra. Kažete da koordinacija aktivnosti između popisa stanovništva i popisa poljoprivrede treba da doprinese uštedi u finansijskim sredstvima. Hajde da se složim sa tim. Kažete da se popis poljoprivrede sprovodi posle popisa stanovništva, tako da se za njegovo sprovođenje koriste organi zaduženi za organizaciju i sprovođenje popisa stanovništva. Ali, ima nešto oko popisa poljoprivrede što je veoma interesantno i što se ne može preskočiti. U članu 5, Podaci o poljoprivrednim gazdinstvima, kaže se: „U popisu se prikupljaju podaci o strukturi poljoprivrednih gazdinstava: lokacija, zemljišni fond i kategorija korišćenja poljoprivrednog zemljišta, površine pod usevima, površine voćnjaka i broj stabala, površine vinograda i broj čokota vinove loze, navodnjavanje, upotreba organskih i mineralnih đubriva, kao i sredstava za zaštitu bilja, broj stoke po vrstama i kategorijama, broj živine, broj ostalih životinja, košnice pčela, podaci o poljoprivrednoj mehanizaciji“, ponavljam, poljoprivrednoj mehanizaciji, „i objektima, radnoj snazi, prodaji poljoprivrednih proizvoda, organskoj poljoprivrednoj proizvodnji, dopunskim delatnostima, kao i podaci o ribnjacima i površinama pod šumama.“ Onda u članu 6. kažete – Metodi sprovođenja popisa. Znači, u članu 6. se kaže: „Podaci o porodičnim poljoprivrednim gazdinstvima prikupljaju se metodom intervjua“, ponavljam, intervjua, „od lica koje je nosilac porodičnog poljoprivrednog gazdinstva ili od punoletnog člana porodičnog poljoprivrednog gazdinstva kome su podaci najviše poznati, uz uvid u odgovarajuću dokumentaciju.“ Da li vi znate, gospodo iz Vlade, da još nije izvršen povraćaj državnog poljoprivrednog zemljišta onim ljudima koji su oštećeni posle 1946. godine, da komisije nisu završile svoje po celoj Srbiji? Da li znate da su započete komasacije, pa nisu završene u celoj Srbiji? Nije urađen katastar. Kako taj domaćin da kaže da ima toliko i toliko površine, pod usevom ili ne, kakva je sad situacija, u Vojvodini su pod vodom oranične površine, na hiljade i hiljade hektara, ako ste ovde stavili u članu 22.kaznene odredbe? U članu 22. kažete – novčanom kaznom od sto hiljada do milion dinara kazniće se za prekršaj pravno lice (privredno društvo itd.), koje pretežno obavlja delatnost poljoprivredne proizvodnje ako izostavi tačne podatke. Ne možete vi nekoga kažnjavati a da prethodno niste uradili ono što treba da uradi jedna pravna država, a to je da registrovana poljoprivredna gazdinstva tačno imaju uvid u svoju obradivu površinu, da čovek tačno zna koliko ima teladi, koliko ima junadi, koliko krava, koliko živine, gusaka, petlova. Recite mi šta ćete uraditi sa onima koji imaju salaše? Kako ćete njih voditi? Svaki salaš oko sebe ima obradivu površinu i veliki broj stoke, počev od ovaca, teladi, junadi, kako salašar kaže, ili srpski paor, bikova, pa onda ima krava muzara, pa ćuraka, gusaka, pataka, živine itd. Recite mi, kako ćete doći do tačnog podatka? Hoćete ići specijalnim vozilima do tih salaša, koji nemaju struju? Naši salaši u Vojvodini nemaju struju, najosnovnije što bi trebalo da imaju. Oni su ogroman deo svog životnog veka potrošili na ovu poljoprivredu, normalno, hraneći i građane Srbije, a ujedno i svoju porodicu i školujući svoju decu. Pitam se kako ćete vi uspeti da izvršite tu popis poljoprivrede, konkretno kada je reč o tim salašima. Drugo, ne bih mogao baš tako lako da pređem preko situacije u poljoprivredi. Ne možemo lako preći, zato što ne dozvoljavaju ovi vaši predlozi o izmenama i dopunama Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova, a onda i Zakon o popisu poljoprivrede u 2011. godini. Doduše, vi ste ih sve pomerili. Sve ste pomerili ovde, počev od člana 1, od članova 2, 3, 4, 5, 6, pa se menja „do 15. novembra 2011. godine“ i zamenjuje se sa „do 15. decembra 2012. godine“, i to su izmene i dopune zakona. Trebalo je jednostavno da kažete, u teškoj ekonomskoj situaciji, kada jedino još taj srpski paor može da nosi na leđima, savio se, ne može više, ali nosi ovo što se dešava, nosi još tešku ekonomsku situaciju... Ali, njemu se ne pomaže, on je na izmaku snage. Na izmaku snage je zbog toga što su u ovim selima uglavnom domaćini u poodmaklim godinama, malo je ostalo mladih. Nešto se počelo sad sa ovim subvencijama, kreditima itd., tobože da se malo zadrže, ali vi ste brže-bolje sklonili sad i ministra, smatrate da poljoprivreda nije bitna za ovu vladu. Pa to je jedina grana koja donosi suficit ovoj vladi i ovom budžetu. Verujem da je ona dostigla već milijardu i po dolara. Ne da verujem, nego sam siguran. Šta vi radite? Vi hoćete tu poljoprivredu da dovedete na najnižu granu i da poljoprivrednik počne da prosi. To je katastrofa za ovu državu. Morate da obratite pažnju. Ko nam drži ovde poljoprivredu? Izgleda, ministar, tajkuni, karteli. Sad je narod kivan zato što je brašno 50, 60, 70 dinara, a tom istom seljaku je plaćena pšenica 13 dinara! Odgovorno to tvrdim, zato što radim zemlju zajedno sa svojim sinom, ili mi pomaže neko od mojih prijatelja. Pa, nije pšenicu podigao individualni poljoprivredni proizvođač ili srpski paor na 30 dinara na Novosadskoj berzi, nego su podigli oni koji su vlasnici skladišta i mlinova. To su ti, uglavnom tajkuni. Nije za cenu kukuruza kriv poljoprivredni proizvođač. Svoj tržni višak je izneo i dao tada u silos i dobio nekih 12, 13, 14 dinara, a sad se prodaje za preko 20 dinara. Prodaje ga onaj kod koga je lagerovan u vlasništvu i ko je vlasnik sad postao. Opet je poljoprivredni proizvođač taj koji gubi. Nemojte kriviti poljoprivrednog proizvođača zbog toga što je cena, ne znam, jaja toliko, zbog toga što je ulje 163 dinara, „dijamant“. Pitajte Todorića, vlasnika. Pitajte ovog u Vrbasu, znate ko je vlasnik. Pitajte zašto su tolike cene ulja. Nemojte reći sada da je cena suncokreta toliko uticala na cenu ulja. Nema šanse, nije uticala. Vidite pošto je otkupljivana repa sa digestijom 15%. Kolika je cena kilograma bila? Sad imamo šećer 110 dinara i sada ste iz robnih rezervi pustili pa će biti 98 dinara. Nemojte po seljaku. Nemojte po srpskom paoru. Nemojte po onome koji tovi junad, krave. Nemojte da blatite onoga što proizvodi malinu, kupinu, šljivu. Onaj što proizvodi mleko, jadnik, sad mu je došao na 31 dinar litar mleka. Nisam mogao da verujem svojim očima da imate u prodavnici mleko od 0,9 % masnoće koje se prodaje po 45 dinara.
Ja vas molim, o temi dnevnog reda, da se vratite na temu dnevnog reda. Član 106.
Ja samo želim da svojom diskusijom o popisu poljoprivrede ukažem na probleme; prvo, kako ćete ga izvršiti i tačnost podataka dobiti od ljudi kada im nisu sređeni, gospođo predsedavajuća... Prvo, katastar nije urađen, nije završena komasacija, nije završen povraćaj zemljišta. Normalno, time ukazujem i na probleme poljoprivrede. Pitao sam kako ćete uraditi popis po salašima, znate koliko salaša ima. Oživljavaju polako, bez struje, bez ičega, bez osnovnog prilaza do salaša. Ne može on kad padne kiša da ide pešice ili na biciklu, samo traktorom može da ide. Retko vidite da neko ima neku polovnu „ladu“ ili polovni džip, da ode do svog salaša. Ja samo želim da vam ukažem da nije srpski paor kriv za ove cene sada po rafovima, po „Maksi marketima“, pardon, po marketima, da ne reklamiram nikoga. Nije kriv on, tačno sam naveo ko je kriv. Mi smo imali poslednji popis poljoprivrede u 1960. godini. I sada, posle toliko godina, posle 50 godina, kada pričamo, vi mi, kao narodnom poslaniku koji zastupa srpskog paora, osporavate da kažem bar o cenama pojedinih finalnih proizvoda koje stvaraju pometnju kod građana Srbije. Ništa više. Nisam rekao ni da je kriva ova vlada. Ja sam rekao – krivi su, ponavljam, tajkuni. Nisam rekao ni Vlada, ni ministar, ni Ministarstvo, ništa.
Narodni poslaniče, drugi put vas molim, o temi dnevnog reda. Uz svu kreativnost koju poslanička diskusija podrazumeva, tokom poslednja tri minuta ste potpuno napustili temu dnevnog reda, pa bih vas zamolila da se setite člana 106. Nastavite.
Svaka moja diskusija će se vratiti uvek na stanje u poljoprivredi.
Tada će svaka moja primedba i moja obaveza da vam se obratim biti ista – tema dnevnog reda. Potrošili ste za sada trinaest minuta od vremena poslaničke grupe. Ja vas molim da se prijavite da biste mogli da nastavite i da iskoristite vreme koje vam je na raspolaganju. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, ja neću da ulazim u sukob sa vama, ali moja diskusija je usmerena na izmene i dopune Zakona o popisu poljoprivrede za 2011. godinu, kao i na popis stanovništva, domaćinstava i stanova u 2011. godini. Ništa više, ja ne idem šire. Ako budem šire, za to ću koristiti neko drugo vreme, kad bude nešto drugo, pretpostavljam zakon o zadrugarstvu itd.; onda ću iskoristiti svoje vreme da govorim o teškoj situaciji u poljoprivredi. Ja ću završiti, još dva minuta, neću stvarno više iskoristiti, ali da vam kažem, poljoprivrednik više ne može da kupi za novac veštačko đubrivo, ne može da kupi seme, bilo koje, da li je to seme suncokreta, kukuruza, ječma, soje itd., ne može da kupi hemiju (kad kažem hemija, mislim na ono što uništava travu u obradivoj površini), nego uzima na osnovu ugovora i na osnovu tog ugovora se zadužuje kod pojedinih, u nenormalnim paritetima. Evo, sada ću da završim. Hoćete li mi dozvolite samo da završim? Završavam za pola minuta.
Završavate istog trenutka kada počnete da kršite odredbe Poslovnika preko svake vrste mojih sposobnosti da se staram o redu. Ja vas molim da ne zloupotrebljavate pravo koje podrazumeva vreme poslaničke grupe, vreme predsednika ili ovlašćenog predstavnika. Inače bismo mogli da govorimo o bilo čemu, bez obzira na to šta je na dnevnom redu. Ograničenja postoje upravo zato da bismo pričali o temi dnevnog reda, sa onoliko kreativnosti koliko svaki poslanik sebi da. Ja vas vrlo pažljivo slušam. Znam tačno šta piše u svakom članu predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2011, o izmenama Zakona o popisu poljoprivrede i odluke. Kad vas zamolim, i vas i bilo kog drugog poslanika, da mi omogućite da se staram o redu, onda vas molim da se setite da odredbe Poslovnika važe za mene jednako kao i za vas i da ne može stalno sve o svemu. Zato postoji dnevni red. Trinaest minuta ste potrošili. Izvolite, ako želite da iskoristite vreme vaše poslaničke grupe. Prijavite se.
Gospođo predsedavajuća, ja sam vas zamolio samo da mi dozvolite dva minuta do petnaest minuta, da mogu da završim. Evo, sad ću iskoristiti, ajde da kažem, pola minuta da kažem i ujedno da pitam, s obzirom na to da ste izvršili izmene u Ministarstvu poljoprivrede, trgovine...
Zahvaljujem, narodni poslaniče. Iskorišćeno vreme poslaničke grupe je 13 minuta. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Posle njega narodni poslanik Marko Milenković. Ja vas molim da mi pomognete da se tok ove sednice vodi u skladu sa Poslovnikom i bez izricanja kazni. Narodni poslanik Sreto Perić.
Uvažene dame i gospodo narodni poslanici, mi raspravljamo o tri akta i imamo zajednički jedinstveni pretres. Dva akta su predlozi zakona o izmenama i dopunama zakona, i to Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova u 2011. godini i Zakona o popisu poljoprivredu u 2011. godini, i Predlog odluke o programu zvanične statistike za period od 2011. do 2015. godine, a obaveza je Narodne skupštine da donese takav akt. Gospođo ministre, nije uobičajeno da predstavnik Vlade ne iznese nekoliko uvodnih napomena vezanih za zakone koje ovde u ime Vlade predstavlja. Videli ste juče kako je to izgledalo, vezano za Zakon o sportu. Nije uobičajeno. Dešava se. Niste vi prvi. Nadam se da ćete u nekom narednom periodu razgovarati malo sa gospodom iz Republičkog zavoda za statistiku, koji su, pretpostavljam i govorim na bazi nekih saznanja, dali maksimum od sebe kako bi popis, najpre stanovništva, a potom i poljoprivrede, u dva zakona čije su izmene i dopune na dnevnom redu, bio u prvobitnim rokovima. Pošto oni u tome nisu uspeli, mi ne možemo ovde od vas očekivati, kao ministra koji predstavlja ovaj zakon u ime Vlade, niti od gospodina Vukmirovića i gospodina Jančića, da se uključite u raspravu i date nam odgovor na neka pitanja. Pokušaću ovde pojedinačno o svakom predlogu, a zatim, da bi to imalo nekog smisla, zajedničku raspravu, zbog efikasnosti, zbog želje SRS da podrži popis stanovništva i popis poljoprivrede, ali i da ukaže na one činjenice koje je Vlada i naravno Republički zavod za statistiku trebalo da imaju u vidu da bi mogli taj deo posla da završe. Reklo bi se da se u ova dva predloga zakona o izmenama i dopunama radi samo o tehničkim promenama, o pomeranju rokova. Ako ste pažljivo pročitali predloge zakona onda ćete videti da su ostale neke stvari koje višu nisu tačne. U Zakonu o popisu stanovništva je u članu 18. ili 17, apsolutno nebitno, rečeno kako će biti priliv sredstava prema Republičkom zavodu za statistiku, pa se pominje 2010. godina sa određenim značajnijim sredstvima zbog pripreme popisa stanovništva u 2011. godini, od 1. do 15. aprila. Pošto ste vi sami rekli na sednici Odbora za nauku i tehnološki razvoj, gospodine Vukmiroviću, da do tog dana, a to je bio 8. novembar 2010. godine, ni jedan jedini dinar nije bio uplaćen iz budžeta Republike Srbije na račun Republičkog zavoda za statistiku, onda se morao menjati taj član, ukoliko hoćete da pokažete da ste se ozbiljno bavili ovim problemom, a ne samo prostim predlaganjem promena datuma popisa stanovništva. Nadalje, postojale su obaveze... Glavni subjekt za sprovođenje ove veoma značajne aktivnosti jeste Republički zavod za statistiku, ali su na još jednu posebnu organizaciju, republički katastar, preneta određena zaduženja po ovom zakonu. Da li ste vi u rokovima koji su bili predviđeni izvršili taj deo posla? Da li je Ministarstvo unutrašnjih poslova, koje je takođe jedan od subjekata i ima obavezu da učestvuje u određenim radnjama u popisu stanovništva u 2011. godini, a trebalo je da od decembra do januara deli određene obrasce našim građanima koji žive u inostranstvu, odnosno koji su privremeno boravili u inostranstvu, završilo taj deo posla? Da li je Ministarstvo odbrane, da li je Ministarstvo pravde činilo svoje aktivnosti da se ovaj posao završi blagovremeno? Mislim da niko nije radio ništa. Ali, to i nije najveći problem, mislim da Republički zavod za statistiku nije uticao na to kad će se izvršiti popis stanovništva, nego su određene stranke u vlasti procenile da bi zbog sprovođenja izbora, imajući u vidu da će biti angažovano preko 50.000 popisivača, tu aktivnost trebalo planirati negde neposredno pred izbore, kako bi angažovali ljude koji će sutra pomoći u kampanji za sprovođenje izbora, da li redovnih ili vanrednih, uopšte nije bitno. Možemo reći da bi Republički zavod za statistiku objektivno mogao da se uključi u imenovanje tih komisija, ali izražavamo sumnju da će lokalne samouprave prilikom određivanja popisivača, instruktora i slično koristiti svoje lokalne funkcionere, ili neke članove stranke kojima će se odužiti, jer ova naknada za izvršavanje ovih obaveza uopšte nije mala. Imamo iskustva da je u lokalnoj samoupravi kao radnik na održavanju u ustanovi kulture, u biblioteci, angažovan čovek iz političke stranke koja je na vlasti, pa i izvršioce nižeg ranga angažuju isključivo iz političkih stranaka koje su na vlasti. Tako će se desiti da će oko 50.000 angažovanih popisivača biti članovi stranaka koje su trenutno na vlasti. Pokušajte, imamo delimično poverenja u Republički zavod za statistiku, pokušajte to da rešite na taj način. Kada je u pitanju popis poljoprivrede, tvrdili smo i ranije i sada odgovorno, rekao bih i veoma objektivno, da bi za ovu državu daleko jeftinije bilo kada bi se istovremeno organizovali i popis stanovništva, domaćinstava i stanova i popis poljoprivrede. Čak je gospodin Jančić rekao da je popis poljoprivrede dobar u jesenjem periodu zbog velikog angažovanja poljoprivrednog stanovništva za vreme setve. Pridružujemo se tome. Ako je tako, a pomerili ste popis stanovništva za period od 1. oktobra do 15. oktobra, hajde da i popis poljoprivrede bude u istom tom periodu. Pomalo je nesuvislo, pomalo je priča za malu decu da ćemo prilikom popisa poljoprivrede koristiti iste resurse koje smo koristili prilikom popisa stanovništva i da će to biti konsekventno, da će to biti jeftinije. Kako može biti jeftinije? Biće ista „lada niva“ koja će odlaziti u udaljena sela kada se bude vršio popis poljoprivrede. Da li je to nešto što će dovesti do pojeftinjenja? Ne. Rekli ste da obuka za popisivače prilikom popisa stanovništva traje tri dana, a za popis poljoprivrede trajaće šest dana. Našalio sam se kad sam pitao da li će tih šest dana biti raspoređeno u, recimo, dva semestra. To nije nikakav razlog da odlažete čak godinu dana popis poljoprivrede zbog toga što će to biti jednostavnije i efikasnije. Na kraju krajeva, na osnovu iskustva iz 1991. godine, kada je vršen popis stanovništva i nešto za potrebe poljoprivrede, morali ste da vidite šta su bili nedostaci. Znači, to nije bio klasični popis poljoprivrede, nego su bili samo neki pomoćni obrasci koji su služili za dobijanje određenih podataka vezanih za poljoprivredu. Sve ono što je onda bilo mana trebalo je uzeti sada u obzir i iskoristiti to kao neku prednost, odnosno usaglasiti i istovremeno obaviti taj popis. Videćete da će vam se pojaviti određeni problemi, jer će proteći godinu dana od popisa stanovništva do popisa poljoprivrede i onda će faktičko stanje imati određene promene, faktičko stanje zbog prestanka postojanja, smrću ili na neki drugi način, popisanog lica koje u ovoj popisnici od osam strana već daje odgovore na određena pitanja vezana za poljoprivredu. Ovo će vama poslužiti kao neki pomoćni materijal za popis poljoprivrede, a mogla je da bude popisana poljoprivreda i završeno. Drugo, desiće vam se da neki vlasnici poljoprivrednog zemljišta ili drugih poljoprivrednih dobara koji će biti obuhvaćeni popisom u momentu popisa poljoprivrede neće biti na mestima gde se nalaze njihova poljoprivredna dobra ili druge stvari koje se popisuju, vezano za poljoprivredu, nego će biti u nekim drugim mestima, gde inače trajno žive, a povremeno odlaze da obrađuju svoje poljoprivredno zemljište (da li je ono nasleđeno ili su ga kupili, to uopšte nije bitno). Da bismo izbegli sve te objektivne probleme, treba istovremeno vršiti popis stanovništva i poljoprivrede. Zanima me još jedno pitanje. Ukoliko Evropska unija... Odnosno, obećala je da će iz pretpristupnih fondova sa deset miliona evra da učestvuje u pomoći prilikom obavljanja ovog popisa. Ko je to tražio, na čiji je zahtev? Sad nije ni važno na čiji je zahtev, zašto se taj nije pojavio ranije pa da se ne odlaže popis stanovništva? Zašto ta sredstva nisu obezbeđena ranije da bismo to imali u rokovima koji su bili predviđeni za taj deo? Dalje, gospođo Čomić, moram da kažem sledeće. Nije u nadležnosti Skupštine sprovođenje popisa u drugim državama gde nije većinsko, ali značajan procenat srpskog stanovništva postoji. Odredbe člana 13. Ustava kažu: „Republika Srbija razvija i unapređuje odnose Srba koji žive u inostranstvu sa matičnom državom“. Iz ovoga nedvosmisleno i potpuno jasno proizilazi da je Vlada Republike Srbije, kao neko ko vodi politiku, dužna da se stara o interesima svojih sugrađana, ma gde oni žive. Imaćemo objektivne probleme prilikom popisa u BiH (za sad neizvesno, pretpostavljam da će biti organizovano), imaćemo problema i u Hrvatskoj, a veoma ozbiljne probleme već sada ćemo imati u Crnoj Gori, jer će tamo popis biti sproveden od 1. do 15. aprila. Po Ustavu Crne Gore, ćirilica i latinica su potpuno dva ravnopravna pisma. Popisnice u Crnoj Gori nisu rađene na ćirilici, samo su rađene na latinici. Intervenisao je Srpski nacionalni savet, ali ni list „Dan“, čak ni televizija srpska, koja postoji u Podgorici, novine, ne mogu da plasiraju kampanju vezanu za sprovođenje popisa. Mislim da ova rasprava u Skupštini, vezano za popis, ima značaj, ujedno i poziva i priprema naše stanovništvo koje treba da se odazove ovom popisu. Zamislite, mi sada govorimo o popisu poljoprivrede, a on će se održati u 2012. godini, pa ćemo dodatno morati da angažujemo i neka sredstva i verovatno neki propagandni, reklamni materijal koji će doprineti da taj deo bude urađen na jedan kvalitetniji i bolji način. Kad govorimo o poljoprivredi, nisam siguran, neko od kolega je govorio, migracije nepoljoprivrednog stanovništva su značajnije i intenzivnije nego što su migracije poljoprivrednog stanovništva, ali veliki broj poljoprivrednog stanovništva neće biti u situaciji da se uključi u sprovođenje popisa. Znamo da bi lokalno stanovništvo bilo najbolje da sprovede popis, ali imamo veliki broj sela u kojima nema čak nijednog... Pitanje je da li postoji selo, ono u geografskom smislu postoji, ali ako nema stanovništva, onda ono kao takvo uopšte ne postoji. Vi ste sami jednom prilikom priznali da Republički zavod za statistiku ima oko hiljadu procenitelja i da vrlo često daju bolje podatke nego što su to neke državne institucije koje se bave određenim statističkim kategorijama, ali je njihova prosečna životna dob između 60 i 80 godina, a složili smo se da je dobar popisivač neko ko ima 50 godina. Dakle, isključivo govorimo o kategorijama i na stručan način pričamo o ovom. Nema nijednog razloga da argumentaciju koju iznosi SRS ne prihvatite i da ne dođe do zajedničkog, odnosno istovremenog popisa i poljoprivrede i stanovništva. Vi ste sada produžili vremenski period vezan za popisivanje u poljoprivredi pa je to, umesto 15 dana, sada dva i po meseca. Ne znam da se niste poveli za primerom Belgije, čini mi se da Belgija popis poljoprivrede sprovodi osam meseci? Nema potrebe. Mi treba da uvažavamo, prihvatamo svetske standarde, ne samo u statistici nego u svemu što predstavlja aktivnost, privrednu ili bilo koju drugu, ali uvek moramo imati u vidu našu platformu, našu bazu, kako i na koji način će se to reflektovati na naše građane. Popis poljoprivrede odlažete ne da biste došli do nekih pokazatelja koje ćete dobiti posle obavljenog popisa stanovništva, nego računate, s obzirom na to da je suficit u poljoprivrednoj proizvodnji bio u ovoj godini, da će se on pojavljivati redovno i narednih godina; eto, imaćete još nepune dve, godinu i po, do popisa poljoprivrede, ne bi li se nešto drastičnije promenilo u korist poljoprivrednika. Analize koje budemo dobili nakon obavljenog popisa u poljoprivredi biće katastrofalne i pred njima se neće moći, pogotovo neće smeti, zatvarati oči, nego će se morati to koristiti u razvoju poljoprivredne proizvodnje. Evo, navešću samo dva pokazatelja. S pravom se postavlja pitanje, kada se napravi ta analiza, koliko će se i do kad naši poljoprivredni proizvođači baviti poljoprivrednom proizvodnjom? Troškovi u proizvodnji pšenice su, po nekim pokazateljima, iznosili 50.000 po jednom hektaru, a prihod od prodate pšenice sa tog hektara pri prosečnom prinosu je bio 48.000; znači, poljoprivredni proizvođač radi proizvodnju pšenice sa gubitkom od dve hiljade dinara po jednom hektaru. Slična je situacija i sa proizvodnjom tovljenika, gde po jednom tovljeniku nakon sto kilograma prinosa on gubi 3.500 dinara. Zar očekujete da će se neko baviti poljoprivrednom proizvodnjom i posle takvih katastrofalnih uslova i pokazatelja? Ne sme Vlada nikad da kaže da je poljoprivreda imala suficit prilikom uvoza. To je činjenica, tačno je, ali ne sme sebi uzimati za pravo da je ona bilo šta uradila. To je pre svega zahvaljujući našim vrednim poljoprivrednim proizvođačima i želji da se pomogne ovoj državi pri izlasku iz krize, sa ovakvom nesposobnom vladom. Ali, to neće moći do kraja da reši problem na taj način, nego i država mora da uzme aktivno učešće i da pomogne poljoprivrednim proizvođačima i svima onima koji žele da daju ozbiljan doprinos, da pre svega zaposle sebe i članove svog porodičnog domaćinstva, da pruže šansu i drugima. To ova vlada sigurno nije u situaciji. Interesantno je uporediti da je, recimo, ministar zdravlja deset godina bio jedan čovek, a ministar poljoprivrede …
Narodni poslaniče, ako uspete da povežete ministra zdravlja sa popisom stanovništva i poljoprivrede, povući ću moju molbu da se držite dnevnog reda.
Vi ste mogli da primetite u mom sedamnaestominutnom izlaganju da meni ništa nije bio problem da povežem, jer, zaista, ovo je nešto za šta se Srpska radikalna stranka pripremila sa svim argumentima. Niste videli kako je gospodin Vukmirović…
Narodni poslaniče, poslednjih pet minuta govorite van teme dnevnog reda. Strpljivo slušam i čekam da dovedete poslednjih pet minuta u vezu sa temom dnevnog reda, i to vas molim u trenutku kada govorite o ministrima zdravlja, ko god da je bio, da taj deo svoje diskusije dovedete u vezu sa temom dnevnog reda.
Naravno, saglasan sam sa vama da to nema direktne veze, ali na neki indirektan način, moja želja je bila samo da povežem to na indirektan način. Imali smo puno promena u sastavu Ministarstva poljoprivrede za ovih deset godina, mislim da to nije dobro činiti.
Narodni poslaniče, i dalje ne govorite o temi dnevnog reda. Ili povežite Ministarstvo poljoprivrede, sve manjkavosti ili dobre vesti koje imate sa temom dnevnog reda.
Moram da budem iskren, moja namera nije da pomognem premijeru Cvetkoviću da napravi dobar kabinet. Moja namera je da bude što lošiji …
Narodni poslaniče, ne govorim o vašim namerama, govorim o vašoj obavezi da govorite o temi dnevnog reda. Sve namere koje imate, nameru da koristite dozvoljeno... ali obaveza vam je tema dnevnog reda, molim vas.
Isključivo, najveštije i govorim samo o temi dnevnog reda, sve ostalo su neke potrebe da samo ilustracijama to potkrepim. Na kraju, vezano za Predlog odluke o programu zvanične statistike u periodu od 2011. godine do 2015. godine. Ovde sam morao da izdvojim jedan deo, kaže: „Vizija zvanične statistike. Sistem zvanične statistike Republike Srbije treba da ima ulogu regionalnog lidera...“. Obraćam se vama, gospodo iz Republičkog zavoda za statistiku. Ovi su nas ubili nekim drugim izjavama, da je Srbija regionalni lider u nekim drugim sferama. Nemojte vi to u statistiku unositi. Mi verujemo, kao što je jednom prilikom profesor Šami rekao, verujemo u statistiku. Nemojte nas sada terati da ne verujemo ljudima koji se bave statistikom. Ipak, pretpostavljamo da je tamo najveći broj profesionalaca i da oni rade samo to. Ukoliko ste saglasni sa onim što je Srpska radikalna stranka predložila, da popis stanovništva i poljoprivrede bude istovremeno, u istom vremenskom periodu, pa neka to bude sad od 1. do 15. oktobra, znajte da smo zajedno, vi i mi iz SRS, učinili jedno dobro za građane Srbije. Hvala.
Iskorišćeno je sedamnaest minuta od vremena poslaničke grupe. Različito je od vremena na monitoru zbog neophodnosti podsećanja narodnog poslanika na obavezu da govori o dnevnom redu. Narodni poslanik Marko Milenković ima reč, posle njega narodni poslanik Paja Momčilov, a nakon toga narodni poslanik Dobrislav Prelić. Narodni poslanik Dobrislav Prelić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena predsedavajuća, gospođo ministarka, imamo prilike i danas da vas vidimo u Skupštini, nije tema sport, ali menjate vaše kolege. Ono što je malo zabrinulo Srpsku radikalnu stranku jeste to što nema gospodina Dragina. Verovatno je odlučio da više ne učestvuje u radu ove vlade, jer se očekuje poslepodne njegova smena, kako je informisana već i šira javnost. Kada su donošeni zakoni koji su danas na dnevnom redu Srpska radikalna stranka je upozoravala da će doći do izmene i dopuna, jer je bio vrlo kratak vremenski period da se sve to odradi. Normalno, bili smo u pravu, i danas imamo izmene i dopune Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova za 2011. godinu i ove dve tačke dnevnog reda: popis poljoprivrede i program zvanične statistike u periodu od 2011. do 2015. godine. Srpsku radikalnu stranku zapravo ne interesuju vaše kozmetičke promene, ova jeftina šminka sa buvljaka koja će se desiti danas, kada ćemo dobiti nove ministre. Ono što je svakako problematično, to je stanje u našem agraru. Mi nemamo nikakav problem da kažemo sve ono što je ova vlada uradila dobro u prethodnom periodu, od formiranja 2008. godine, ali svakako smo tu i da određene stvari kritikujemo. Kao što smo rekli, smatrali smo da budžet za naš agrar treba da bude daleko veći. Samim tim bi u ovom popisu poljoprivrede koji je predviđen bilo daleko više toga, da tako kažem, upisano; verovatno bi veliki broj naših poljoprivrednika imao podrobno da popuni te formulare, da se odazove takvom pozivu. Mi sumnjamo da ćete biti u jednoj strahovito teškoj situaciji. Pre svega ste razočarali mlade ljude odlaganjem popisa, i stanovništva i poljoprivrede, jer širom Srbije su se mladi ljudi raspitivali kada će početi popis, da zarade neki dinar, da li mogu da se jave nekome, nadležnim ministarstvima, da na taj način obezbede sebi neku dodatnu injekciju i da poboljšaju svoj budžet. Mislimo da ćete imati velikih problema, kada je popis stanovništva i domaćinstava i poljoprivrede veliki problem. Ujedno, jedno pitanje za vas, ako budete mogli da odgovorite – kako mislite da izvršite popis na Kosovu i Metohiji? I ako bude završen popis u roku koji je predviđen ovim izmenama i dopunama Zakona, da li će to biti popis koji će imati relevantne činjenice i stvarno stanje u Republici Srbiji? Srpska radikalna stranka smatra da neće, jer smo sigurni da veliki broj domaćinstava, stanova i stanovništva, pogotovo obradiva poljoprivredna zemlja na Kosovu i Metohiji, naše šume, neće ući u ovu evidenciju. Ili ćete to samo fiktivno uraditi kako biste na neki način još jednom pokušali da kažete da Kosovo i Metohija nije izgubljeno i da ćete iskoristiti sva diplomatska sredstva da Kosovo i Metohija bude sastavni deo Srbije, a u stvari, prava istina je da ste se vi odavno odrekli naše južne pokrajine. U razlozima za donošenje zakona stoji da „na putu pristupanja EU Republika Srbija mora da se prilagodi nizu propisa i standarda koje propisuje EU, koji će u velikoj meri izmeniti stanje u našoj poljoprivredi. Set zakona, pravila i procedura koje se odnose na poljoprivredu i koje treba usvojiti obuhvata zakonske standarde, zajedničku poljoprivrednu politiku i strukturne fondove. Da bi mogao da se prati proces prilagođavanja i ocenjuje stepen usaglašenosti, neophodno je uvesti brojne statističke indikatore u statistici poljoprivrede.“ Srpska radikalna stranka smatra da se iza ovog obrazloženja ili razloga za donošenje zakona krije nešto sasvim drugo. Mi mislimo da EU pre svega želi da ima tačan uvid u stanje u našoj poljoprivredi, sa koliko mi obradivih površina raspolažemo, sa koliko šuma, a pogotovo kakvi su nam kapaciteti, recimo, u organskoj proizvodnji. Namerno kažem organska proizvodnja, zbog toga što mala poljoprivredna gazdinstva sada kao jedinu perspektivu imaju mogućnost da se opredele za organsku proizvodnju, da sa konvencionalne proizvodnje krenu na organsku, jer im je to trenutno jedini izvor prihoda, tu jedino mogu da ostvare neku pristojniju zaradu. Jeste da treba više ulaganja, jeste da treba pomoć države. Moramo da kažemo da je u tom delu Ministarstvo poljoprivrede izašlo njima na neki način u susret i da se preko subvencija dobijaju određena sredstva za podizanje plastenika i sistema za navodnjavanje itd. Ono čega se mi plašimo, to je da će EU doći do saznanja koliku u stvari Srbija ima obradive površine. Zbog čega? Zbog toga što se nama ovde sprema da Narodna skupština Republike Srbije donese zakon o gajenju GMO. Vaš kolega Dragin je rekao da Srbija na to neće pristati. Mogu da kažem svoj lični stav, a i stav većine poljoprivrednika i nas poslanika SRS – da je to možda jedan od razloga zbog kojih je gospodin Cvetković odlučio da smeni ministra Dragina, zato što je bio izričit da taj zakon neće doći u proceduru. Imaćemo prilike da vidimo da li će se to uskoro desiti. Iza toga stoji STO, koja je jasno dala do znanja da ima velike primedbe zbog toga što je Narodna skupština Republike Srbije usvojila Zakon o zabrani gajenja GMO. Moram da vas podsetim da su mnoge zemlje u EU zabranile GMO, pre svega Nemačka, Holandija, ali da su druge zemlje pristale na to,pre svega zbog ucena SAD i jedne velike kompanije koja se zove „Monsanto“, koja želi da preplavi celo tržište. Činjenica je da je naša zemlja najplodnija i mislim da nisam neskroman kad kažem ne samo ovde na Balkanu, moguće je i u celoj Evropi. U prilog tome ide i činjenica da su 2004. godine predstavnici Holandije bili ovde kod nas, u Vojvodini, u Bečeju nudili da 200 hektara zemlje otkupe i da samo skinu 20 santimetara humusa i da izvezu. Na svu sreću, to se nije desilo, mada mislim – i da je to naša država uradila, toliko je naša zemlja plodna da bismo i dalje nastavili da uzgajamo, pogotovo da se bavimo i u tom delu primarnom poljoprivrednom proizvodnjom. Sumnjamo da ćete uspeti da izvršite korektno popis poljoprivrednih gazdinstava i poljoprivrednog zemljišta. Navešću vam samo par primera gde je migracija stanovništva jako velika; ima mnogo mesta, recimo, u Jablaničkom i Pčinjskom okrugu, gde je na desetine i desetine hiljada grla stoke, i krava i ovaca, jednostavno rasprodato; ljudi su se odselili, otišli su trbuhom za kruhom, stočni fond praktično je uništen. Moram da kažem da u Pčinjskom okrugu, gde su Trgovište, Vladičin Han, Bosilegrad, ne samo da nema stočnog fonda, već se polako i stanovništvo odseljava. Ono što je posebno za taj okrug, to je da je Surdulica sedište okruga, a da se prošle godine, po zvaničnim podacima, što je i registrovano kod njih u opštini, 700 stanovnika odselilo. Možete da zamislite kakva je situacija u ovim manjim mestima, kakva je situacija u Crnoj Travi. Kako ćete tamo popisati naše poljoprivredno zemljište? Kako ćete popisati stanove i kuće kad su sela bukvalno opustošena i prazna? Svakako, ozbiljno pitanje kada je popis poljoprivrede u pitanju jeste – kako ćete tretirati obradivo poljoprivredno zemljište koje su kupili strani državljani? Toga, verujte, nije malo u Srbiji; ima ih i u centralnoj Srbiji, u Šumadiji i dole na jugu, ali je to posebno izraženo u Vojvodini. Pre svega, Ivica Todorić ima jako puno zemlje kupljene u Vojvodini. Ima još firmi. Gospođa Čomić to vrlo dobro zna, pošto je Novosađanka. Na „Planti“ je gospodin Todorić kupio oko tri i po hiljade hektara zemlje. Živo me interesuje kako će to biti evidentirano posle ovog popisa? Da li će biti evidentirano kao zemlja koja se samo nalazi ovde kod nas, a vlasnik je u Hrvatskoj, ili će neki novi model bitiizmišljen? Verujte, toga ima jako puno. Pet ljudi je kupilo ogromna gazdinstva. Šta će biti ako ne budu ispoštovali i zakonski to ne bude moglo da se primeni? Želeo bih da na to pitanje dobijem konkretan odgovor. Problemi koji pritiskaju našu poljoprivredu su evidentni. Imaćemo prilike o tome, nadam se, kada u skorije vreme budu došli novi zakoni, koji su nam, na neki način, nametnuti od strane EU, koje moramo da usvojimo. Ono što je jako bitno, to je da apsolutno nema nikakvog pomaka kada je naša poljoprivreda u pitanju. Mislim da su ove promene koje će uslediti, a o tome ćemo pričati, praktično samo personalne promene i da naš agrar i naš poljoprivrednik neće imati apsolutno ništa od toga. Stvarno je katastrofalno to što ova vlada ne može da prepozna svoj oporavak, svoju razvojnu šansu, što za jedinu privrednu granu u kojoj ostvarujemo suficit nema više razumevanja. Za sve ono na šta smo upozoravali i u kontinuitetu govorili za naše Ministarstvo poljoprivrede u prethodne tri godine, posle par godina se ispostavilo da smo apsolutno u pravu. Sve što smo rekli se desilo, i ovde kod nas u Srbiji, a i građanima Srbije, da mnogi ljudi drže monopol. Jednostavno, nema opravdanja za poteze koje je Vlada povlačila u određenim momentima, da Srbija, koja je poljoprivredna zemlja, dođe u situaciju da nam rafovi u prodavnicama budu prazni, da nema mleka, šećera, ulja. To je prosto nedopustivo. Mislim da ni ove personalne promene i rekonstrukcija Vlade i sednica koju ćemo imati poslepodne neće doneti ništa bolje, da su to samo kozmetičke promene, da se izbori odlože, ako budete mogli da izdržite do redovnih izbora sledeće godine. Ali, svakako ste istrošili sve kredite. Ubeđeni smo, i ako na ovakav način produžite agoniju naših građana, da će sigurno građani Srbije znati to da procene na sledećim izborima i da vam sigurno neće dati poverenje. Zahvaljujem vam se.
Iskorišćeno vreme od vremena poslaničke grupe je četrnaest minuta i trideset pet sekundi. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi. On nije tu. Onda narodna poslanica Milica Vojić Marković. Posle nje narodni poslanik Zoran Mašić.
Hvala, gospođo predsedavajuća, gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, zemlje mogu da budu i bogate i siromašne, i razvijene i nerazvijene, sve zavisi od toga koji kriterijum budete uzimali u obzir pri toj podeli. Ovog trenutka ću da govorim o kriterijumu koji se zove ozbiljnost. Prema tom kriterijumu, zemlje mogu biti ozbiljne i neozbiljne. Ozbiljne zemlje vode računa o striktno određenim poslovima koji im slede, na vreme ih planiraju, obezbede novac za taj posao, obezbede organizaciju, ustanove i institucije koje će taj posao voditi, a zatim se taj posao i sprovodi. Srbija se opredelila i striktno odredila zakonski rok za izvršenje popisa – od 1. do 15. aprila 2011. godine. Zavod za statistiku, koji je jedan od velikih nosilaca posla, ozbiljno je shvatio svoj posao, koji je vrlo obiman, i uradio niz pripremnih radnji. Između ostalog, imenovao je popisne komisije u jedinicama lokalne samouprave koje će biti nosioci tog posla. Formirane su 162 takve komisije. Urađeni su i pripremljeni za štampu osnovni popisni obrasci, pomoćni obrasci, metodološka i organizaciona uputstva. Tu je sve stalo. Drugi nosilac posla je Republički geodetski zavod, koji je takođe odradio delimično svoj deo posla, i on je tu stao. Sve je to stalo zbog toga što Vlada Srbije, koja je imala obavezu da obezbedi sredstva kako bi se ovaj veliki i zamašan posao sproveo u delo, nije obezbedila sredstva. Ta vlada kaže da sredstva u budžetu za 2011. godinu koja su odvojena za potrebe popisa stanovništva, domaćinstava i stanova nisu dovoljna za kvalitetnu i blagovremenu pripremu i realizaciju popisa. Zbog toga Vlada pronalazi solomonsko rešenje kako bi posao ipak bio obavljen, tj. građani bar umireni da će taj posao biti obavljen, i ceo posao pomera, kaže ona – posao terenske realizacije za šest meseci, odnosno za period od 1. do 15. oktobra 2011. godine. Cela priča se svodi na to da Vlada ovog trenutka u budžetu nema novca, ali će iz donacija obezbediti novac, jer smatra da će za ovaj veliki posao, koji se inače sprovodi u celom regionu istovremeno, biti zainteresovana i EU, koja će obezbediti sredstva i dati ih zemljama koje nisu u stanju da sprovedu ovu odluku, odnosno popis. Vlada kaže, bar u obrazloženju koje ste nama ovde dostavili, da su sredstva obezbeđena, ali da će biti dostupna tek od septembra meseca. Na taj način, od septembra meseca možemo da počnemo da realizujemo pripremne poslove, završavamo ih i popis obavimo u oktobru ove godine. Hajde malo da progovorimo o ovom popisu, za koji ponovo kažem da je regionalni posao. Varaju se svi oni koji misle da će ovaj budući popis u regionu biti puka statistička priča i svoditi se na prave statističke podatke. Uverena sam da je to, pre svega, politika. Zbog toga ovo kašnjenje Srbije u realizaciji posla koji mora da sprovede proizvodi političke implikacije. Jedna od političkih implikacija će se odnositi na preostale Srbe u regionu. Druga politička implikacija je to što kasnimo sa davanjem preciznih podataka, uključujući i one podatke koje nam Brisel traži u upitniku. Treća može da bude to što će nas to zakašnjenje dovesti do zakašnjenja da pristupimo nekom od pristupnih fondova. Da se vratimo budućem popisu, o kome jedan analitičar kaže – hladna statistika će potvrditi mnoga zla koja su se događala na ovom prostoru poslednjih decenija. Počeću od toga da vrlo često u medijima dolazimo do podataka da Srbi koji su se vratili u Hrvatsku vape i traže od matice zemlje, od Srbije, i upozoravaju vlast Srbije da im pomognu, jer se u predstojećem popisu u Hrvatskoj sprema jedna od manipulacija tzv. ljudskom nepažnjom, a objasniću o čemu se radi. Kasnije će se iz tih manipulacija izvlačiti pogrešne političke klasifikacije. O čemu se tu radi? Mnogi izbegli Srbi imaju prijavu boravka u Hrvatskoj; Srbi koji tamo žive mogli bi nehotice pomoći formiranju hrvatske pravoslavne crkve, a videli smo o čemu se radi pre izvesnog vremena, jer se u formularima za predstojeći popis lukavo navodi rubrika – pravoslavna i Srpska pravoslavna crkva. Naravno da se ljudima mora ta stvar razjasniti, jer su Hrvati i 2001. godine vrlo uspešno koristili sličnu manipulaciju. Tada se 90% Srba izjasnilo za pripadnost pravoslavnoj, a ne samo Srpskoj pravoslavnoj crkvi, gde se samo 10% Srba izjasnilo. Slični problem se javlja i u Crnoj Gori, gde će se takođe u aprilu ovakav popis realizovati. I tamo će se građani izjašnjavati o nacionalnoj i etničkoj pripadnosti, kao i upotrebi jezika. Crnogorska opozicija strahuje da će vlast pokušati da smanji procenat građana koji se izjašnjavaju kao Srbi, da će posebno pojačati pritisak na građane koji su se na prošlom popisu izjasnili kao Srbi koji govore srpskim jezikom. Zar Srbiju ovo ne interesuje? Moram da kažem da se u Republici Srpskoj takođe strahuje od unitarizacije i centralizacije Bosne. Ne strahuju samo srpske stranke, o tome govore i hrvatske stranke. To su neke stvari koje moramo da konstatujemo kada govorimo o kašnjenju popisa koji Srbija treba da sprovede. Rezultat tog popisa u Srbiji biće, u stvari, jednodecenijsko ažuriranje demografske, ekonomske i socijalne nacionalne slike i odrediće mnoge važne stvari za Srbiju. Ne samo za Srbiju, nego će odrediti i odnose Srbije sa drugim državama, nehotično otvarati stare rane; pitaćemo se zašto izumiremo, upoznati se sa neispunjenim obećanjima. Ne verujem da će se zvaničnoj Srbiji, mislim na ovu vlast, dopasti rezultati popisa, biće tu bolnih sećanja. Kao neko ko razmišlja malo unapred mogu da pretpostavim kako će se građani osećati kada im stignu pitanja tipa bele kuge, recimo. Treba da se suočimo sa belom kugom i obrazložimo zbog čega nam stanovništvo svake godine postaje manje za 30.000 - 35.000. To je otprilike jedna Kikinda, manje. Zatim, treba da se podsetimo i da obrazložimo zašto nam mladi odlaze i zašto smo, pored Irske i Mađarske, treći narod na svetu po veličini dijaspore. Treba da govorimo o tome zašto smo četvrta nacija po pesimizmu. Treba da odgovorimo na pitanje popisivača da li smo računarski pismeni. Šta mislite kakvi će rezultati svega toga biti? Koliko će pripadnicima armije od 700.000 onih koji žive ispod granice siromaštva cinično delovati pitanje o broju stanova ili kuća koje poseduju, a trenutno u njima ne žive? Dakle, ovo su neke stvari koje su vrlo alarmantne. Šta mislite kako će se osećati Srbi koji žive na severu Kosova i koji žive na Kosovu i Metohiji, kada lažna država Kosovo bude sprovela popis u aprilu mesecu i kada ona najavljuje da će je sprovesti na celoj teritoriji Kosova i Metohije? Ono što je sledeća tema je popis u poljoprivredi. Pedeset godina ovaj popis nije bio sproveden i bilo je normalno da bude sproveden 2012. godine. Ponavljam pitanje koje je moja koleginica Milica Radović, kao ovlašćeni predstavnik DSS-a, uputila – zbog čega se ne sprovedu i jedan i drugi popis istovremeno? Znam da postoje drugačija mišljenja i možda su ta mišljenja naučno zasnovana, ali mislim da ovog trenutka mi materijalno ne možemo da izađemo na kraj sa dva popisa. Dakle, bilo je predviđeno da se taj popis sprovede u prvoj polovini 2012. godine, a odlaže se za drugu polovinu 2012. godine i veliko je pitanje da li će biti realizovan. Taj popis je vrlo važan jer će njime biti obuhvaćena domaćinstva koja se bave poljoprivrednom proizvodnjom, i pitanja će se odnositi na površinu zemljišta koje obrađuju, koje vrste useva gaje, da li raspolažu stočnim fondom, koliko imaju grla stoke, košnica pčela, da li upotrebljavaju mehanizaciju i šta koriste, da li upotrebljavaju đubrivo, iznose li proizvode na tržište i slično. To su vrlo važna pitanja, koja treba da daju odgovor državi Srbiji kako treba da se postavi, zapravo, koliko mora da promeni odnos prema poljoprivredi, ako hoće da živi od poljoprivrede, a ima sve uslove da živi od poljoprivrede. Ono što je za mene vrlo važno da kažem jeste da sredstva u budžetu za popis u poljoprivredi uopšte nisu obezbeđena i da je to pitanje na koje neko mora da odgovori, pre svega zato što je 2009. godine urađen jedan probni popis u poljoprivredi. Taj probni popis je urađen upravo u nameri da se svi relevantni rezultati iz tog popisa, praktično i metodologija i sve drugo što je ustanovljeno tom prilikom kao dobro, koriste i ovom prilikom i na taj način smanje sredstva koja su potrebna za ovo, koja nisu mala, a i poboljša rad samih anketara na terenu. Dakle, i jedan i drugi popis su i te kako važni za Srbiju. Srbija u tu priču o popisu, o realizaciji popisa ulazi potpuno nespremna. Nespremna, zato što sama država, personifikovana u ovoj vladi, koja očigledno nema viziju kako treba da vodi državu, koji su joj poslovi važni, a koji nisu, popis joj je potpuno nevažan... Dakle, Srbija neće dobiti odgovore koji su joj potrebni. U najboljem slučaju, odgovore će dobiti upravo u nekoj predizbornoj kampanji 2012. godine i ti odgovori u tom trenutku, kada se ta kampanja bude zahuktala, neće biti na pravi način realizovani. Uzgred, moram da kažem još nešto, taj popis stanovništva bi bio vrlo važan i zbog toga što bismo dobili pravu sliku srpske porodice, a to je interesantna tema za mnoge istraživače i za sve nas koji se bavimo politikom i koji o tome razmišljamo na jedan normalan način, da je zapravo stanovništvo ono od čega treba da počnemo kada govorimo o državi. Mi imamo vrlo malo istraživanja na temu porodice. Jedno od tih istraživanja je rađeno skoro, zove se – Srpska porodica. Izvanredno je napravljeno istraživanje. Rađeno je 2008. godine. Bilo bi interesantno da oni koji danas preskaču ozbiljnost toga da obezbede sredstva... to nisu ni pogledali. Dakle, vratiću se na početak priče. Postoje ozbiljne i neozbiljne države. Šta mislite, na osnovu ovoga što sam sada rekla, kakva je Srbija država? To morate da zaključite sami. Hvala.
Jedanaest minuta i četrdeset pet sekundi iskorišćeno je od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić, a posle njega narodni poslanik Janko Veselinović.
Poštovana gospođo ministre, poštovana gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, svoju raspravu usmeriću pre svega na izmene Zakona o popisu poljoprivrede. Kao narodni poslanik i kao predsednik Odbora za poljoprivredu, u više navrata sam za ovom govornicom iznosio probleme u poljoprivrednoj proizvodnji i govorio o stanju naše poljoprivrede, no, nažalost, za sve ove godine koliko sam poslanik, a i predsednik Odbora, vlasti i vlade koje su vodile ovu državu nisu značajnije uticale da se stanje u poljoprivrednoj proizvodnji promeni. Iskreno da kažem, žao mi je što ove godine taj popis nije realizovan, jer bi se upravo kroz statističke parametre moglo na pravi način sagledati stanje u našem agraru, ali uvažavam i činjenicu da ova država nema para, da je to zamašan posao i da je to, po meni, primaran razlog zašto se taj popis odlaže za sledeću godinu. Mislim da tu i naša vlada i država mogu da izgube, jer ako bismo dobili status kandidata za pristupanje Evropskoj uniji upravo statistički podaci koje država ima su neki pokazatelji i neko početno stanje u korišćenju pristupnih fondova. Upravo poljoprivreda bi trebalo u tom periodu, tj. u periodu dobijanja statusa kandidata i pogotovo pristupanja EU, da ima i najveći benefit od našeg članstva u EU. S druge strane, možda je i dobro što se neće realizovati, jer su svi ti pokazatelji jako niski i onda bi ta polazna osnova bila loša. Iskoristiću podatke koje su objavili Privredna komora Srbije i Republički zavod za statistiku da bih kroz ovu raspravu izneo neke podatke koji su relevantni i koji potvrđuju moju ocenu da je ukupno stanje u našoj poljoprivrednoj proizvodnji i agraru loše, da naši poljoprivredni proizvođači, u krajnjem, loše žive i da su naši građani, koji su korisnici i konzumenti poljoprivrednih proizvoda, takođe osiromašeni i da se iz godine u godinu smanjuju količine poljoprivrednih proizvoda koje naši građani konzumiraju. Krenuću pre svega od stanja u našim selima jer gro naše poljoprivredne proizvodnje ipak se odvija u selima, znači, tamo su najveće površine poljoprivrednog zemljišta. Ali, sumorna je slika naših sela i poljoprivrede u našim selima, jer su upravo ti proizvođači najviše pogođeni i, nažalost, tamo danas ima najviše gladnih ljudi. Ono što je možda još pogubnije jeste depopulacija, tj. značajno smanjenje broja stanovnika koji žive u selima i bave se poljoprivrednom proizvodnjom. Procene su demografa da će u narednih deset godina doći bukvalno do izumiranja oko 1200 sela. Od ukupno 4800 sela, oko 1200 sela će gotovo da izumre. To potkrepljujem podacima da u preko 700 sela ne živi više od 100 stanovnika. U 352 naselja živi manje od 50 stanovnika, a u 350 sela živi između 50 i 100 stanovnika. Ako se ovom broju doda još 500 naselja koja su po popisu 2002. godine imala od 100 do 150 stanovnika, upravo je to tih 1200 naselja kojima preti izumiranje. Smanjenjem broja stanovnika smanjuju se i proizvodni kapaciteti. Procene su da danas u našim selima ima preko 40.000 raznih stočarskih objekata koji su korišćeni za stočarsku proizvodnju. Procena je da zbog smanjenja broja stanovnika i velikog broja starog stanovništva godišnje u našim selima ostaje neobrađeno do 600.000 hektara. Dakle, od ukupno 4.200.000 oko 600.000 hektara svake godine se ne obradi. Ono što je još pogubniji parametar, to je pad stočarske proizvodnje. U državama sa razvijenom poljoprivrednom proizvodnjom bruto dohodak od stočarstva u ukupnom dohotku poljoprivrede treba da bude na nivou od minimum 60%, a kreće se i do 70%. Kod nas je obrnuta proporcija – kod nas su prihodi od stočarstva između 30 i 40%, a iz ratarske proizvodnje između 60 i 70%. Ukupan broj našeg stočnog fonda je došao na nivo koji je ova država imala 1990. godine, a ja ću to potkrepiti brojkama koje je objavio Republički zavod za statistiku. Dakle, 1996. godine je u našoj zemlji bilo 1.335.000 goveda, 2007. godine 1.087.000, a 2010. godine ispod milion. Samo broj krava, muznih grla, smanjen je za protekle dve godine za 150.000 ili 200.000 i iznosi 400.000 ili 450.000, a nekada je to bilo između 700.000 i 800.000. Broj svinja u Republici Srbiji 1996. godine je bio 4.344.000, a 2007. godine je 3.830.000. Godine 2010. je sigurno još za stotinak, a možda i više hiljada manje. Broj ovaca 1996. godine je bio 1.832.000, a 2007. godine 1.600.000. Broj konja je drastično pao, ali se može pravdati, jer je izvršena industrijalizacija i mehanizacija i konj više nije radna životinja, ali je više nego prepolovljen. Godine 1996. je bilo 53.000 konja, a 2007. godine svega 19.000 hiljada. Godine 2010. možda nije ni 15.000. Broj živine je takođe smanjen, mada živina kao stočarska vrsta može relativno brzo da se oporavi, ali i tu je prisutna stagnacija. Godine 1996. je bilo 22.806.000, a 2007. godine 16.420.000; gotovo pet ili šest miliona jedinki je manje u živinarskoj proizvodnji u Republici Srbiji za ovih 10 ili 11 godina. Dalje, ono što je takođe normalno za očekivati kada je smanjen broj stoke, to je da je smanjena količina proizvedenog mesa. To smanjenje je takođe evidentno, tako da je 2008. godine proizvedeno oko 440.000 tona mesa, što je za oko 200.000 tona manje nego 1990. godine, znači, manje gotovo za čitavu jednu trećinu. Svakako da je to umanjenje uticalo da mi od zemlje koja je bila izvoznik mesa na svetsko i evropsko tržište postajemo iz godine u godinu uvoznik mesa. Tako smo sredinom devedesetih godina izvozili oko 50.000 tona mesa, odnosno ostvarivali smo devizni prihod od 450.000.000 dolara samo na izvozu mesa. U tom izvozu Srbija je učestvovala sa 30.000 tona. Poslednjih godina izvozimo između hiljadu i dve hiljade tona mesa na evropsko tržište. Mi za ovih poslednjih sedam ili osam godina ne možemo ni izbliza da ispunimo onu kvotu koju imamo odobrenu od EU; imamo dozvolu da bez carinskih preferencijala izvozimo juneće meso, oko 8.100 tona, a naš izvoz je ispod hiljadu tona junećeg mesa. To je nešto što je poražavajuće za poljoprivredu i Vladu ove države koja je imala takav odnos prema poljoprivrednoj proizvodnji. Svakako, smanjenje ukupne proizvodnje mesa uticalo je i na smanjenje potrošnje mesa kod našeg stanovništva. Ta potrošnja nije smanjena samo zbog smanjene proizvodnje, mi možemo podmiriti naše potrebe, potrošnja je smanjena i zbog visoke cene mesa i pada životnog standarda naših građana. Smatra se da je prosečna potrošnja mesa po stanovniku u našoj zemlji negde na nivou od 36 do 40 kilograma. Ja ću vam izneti kolika je potrošnja u nekim drugim zemljama EU, pa i u zemljama u susedstvu. Prosečna potrošnja mesa u Evropskoj uniji je 87 kilograma, znači, godišnja potrošnja po stanovniku, a kod nas je do 40 kilograma. U Mađarskoj je to 92 kilograma, u Slovačkoj 66 kilograma, u Češkoj 73 kilograma, u Bugarskoj 62 kilograma, u Litvaniji 49 kilograma, u Rumuniji 47 kilograma i u Sloveniji 90 kilograma po glavi stanovnika, tu mislim na potrošnju mesa. Svakako, SAD ima najveću potrošnju, oko 115 kilograma, a u Austriji je oko 105 kilograma. Pogledajte, poštovani narodni poslanici i kolege, gde se mi nalazimo i kakav nam je standard i potrošnja tako važne namirnice kao što je meso. Dalje, ono što je takođe problematično u našoj zemlji sa aspekta ukupne poljoprivredne proizvodnje i plasmana poljoprivredne proizvodnje, to je korišćenje prerađivačkih kapaciteta. Mi smo u nekim vremenima imali respektabilnu prehrambenu industriju...
Narodni poslaniče, ja vas molim da korišćenje prerađivačkih kapaciteta i stanje u prerađivačkoj industriji dovedete u vezu sa temom dnevnog reda.
Svakako ću da dovedem, gospođo Čomić, dozvolite mi samo, prekidate me, nisam ni rekao. Svakako ću govoriti o poljoprivrednim proizvodima, neću govoriti o automobilima, nego ću govoriti o proizvodnji …
Narodni poslaniče, u 12. minutu vas podsećam na vašu obavezu da poštujete odredbe Poslovnika o temi dnevnog reda. Dakle, tema dnevnog reda je pred vama, treba da je dovedete u vezu sa proizvođačkim kapacitetima, opštim stanjem u granama kojima se država bavi, poljoprivredom itd. Tema dnevnog reda su predlozi zakona o izmenama zakona o popisu stanovništva, poljoprivrede i odluka o tome.
Verujem da vašim ušima ne prija ovo što govorim, ali nažalost …
Narodni poslaniče, ja vas molim da se podsetite i odredaba Poslovnika Narodne skupštine koje propisuju način ophođenja narodnih poslanika, bez obzira na to da li je neko od nas predsedavajući ili ne. Takav način, kojim ste započeli, zabranjen je odredbama Poslovnika Narodne skupštine. Molim vas, razumljivo je da se smetne s uma šta piše u odredbama Poslovnika Narodne skupštine, ali zato ja vas molim da meni omogućite da se staram o redu i da i vi i ja poštujemo odredbe Poslovnika Narodne skupštine. Trinaest minuta ste iskoristili. Ja vas molim da se prijavite. Imate još dvanaest minuta na raspolaganju od vremena poslaničke grupe.
Nisam smetnuo s uma poslovničke odredbe, uvek sam se trudio da budem u okviru Poslovnika, pa i vas molim kao predsedavajuću, jednaku među nama, da takođe poštujete mene i moju ličnost …
Narodni poslaniče, sad vas upozoravam da ste dužni da saslušate predsedavajućeg i da ste dužni da govorite o dnevnom redu i da ste dužni da govorite o temi dnevnog reda. Obaveza je vaša da to poštujete. Moja obaveza je da izreknem kaznene mere poslanicima koji odbijaju da poštuju odredbe Poslovnika Narodne skupštine.
Gospođo Čomić, ja se zahvaljujem. Završio sam raspravu, a narod će procenjivati vaš odnos kao predsedavajućeg prema ovoj temi o kojoj raspravljamo i onome o čemu sam ja govorio. Hvala vam.
Zahvaljujem. Trinaest minuta iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović, posle njega narodni poslanik Zoran Babić.
Poštovana predsednice, uvažena ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, danas je na dnevnom redu Predlog odluke o programu zvanične statistike u periodu od 2011. do 2015. godine. To je teško moglo biti prepoznatljivo iz diskusija mojih prethodnika, gotovo da niko od deset govornika koji su bili pre mene, iz opozicionih partija, nije pomenuo značaj programa zvanične statistike za jednu državu. Ja bih pokušao da dam odgovor šta za građane Srbije znači donošenje programa, a kasnije i primena programa zvanične statistike. Naime, kakva je korist uopšte od kvalitetne statistike za jedno uređeno društvo? Direktna korist za građane, za jedno društvo su podaci, koji treba da budu od poverenja, koje mogu da koriste sve sfere sektorske politike, od nauke, istraživača, studenata, berzi, malih i srednjih preduzeća, preduzetnika, medija, ukratko, svi oni kojima su ti tačni podaci potrebni, kojima su namenjeni. Ovaj program treba da obezbedi i praćenje i merenje svih aktivnosti koje su na neki način, naročito u ekonomskoj sferi, uslov za usaglašavanje naših standarda sa standardima EU. Naglašavam, posebno u ekonomskoj sferi. Statistički podaci, koji su kod nas poneki put bili neuporedivi ili nedovoljno uporedivi, ne zato što imamo loše statističare, nego zato što smo imali takav sistem statistike, sa ovim programom trebalo bi do 2015. godine da budu usaglašeni sa standardima EU. Kao što sam rekao, nije osnovni cilj harmonizacija naše statistike sa statistikom EU, generalno, statistikom na svetskom nivou, već ovaj program i Zakon o zvaničnoj statistici, koji smo, da vas podsetim, doneli 2009. godine u ovoj skupštini, treba da omoguće da tačni podaci budu korišćeni za potrebe svih građana Srbije, naše privrede, nauke itd. Neki od mojih prethodnika su pominjali, istina, vrlo paušalno, pojedine ocene o stanju naše privrede, stanju našeg društva. Osvrnuo bih se samo na jedan egzaktan podatak koji je proizvod rada Zavoda za statistiku Republike Srbije. Istakao bih da je rast proizvodnje u Republici Srbiji u januaru mesecu ove godine u odnosu na isti mesec prošle godine 3,8%. Niko od mojih prethodnika nije izneo taj egzaktan podatak. Zato sam prošli put rekao, ne omalovažavajući, već uvažavajući svoje kolege, da ponekad izgledaju kao katastrofičari koji za govornicom iznose samo loše vesti i loše podatke, bukvalno čekajući da kurs evra poraste u odnosu na dinar, da bi sutra to za govornicom istakli. To su činili mesecima, dok kurs evra u odnosu na dinar nije počeo da pada. Sada to... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, i vi o temi dnevnog reda, evro i popis, molim da se dovedu u vezu.) Govorim o upoređivanju statističkih podataka sa paušalnim ocenama koje su suprotne statističkim podacima, gospođo predsedavajuća. Izvinjavam se ako sam malo i ja izašao iz teme. Preduslov za kvalitetnu statistiku i ono o čemu se danas više govorilo u odnosu na ovaj predlog programa statistike jeste kvalitetan popis stanovništva, koji će se, shodno izmenama Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova, održati u oktobru mesecu ove godine. Prema zakonu o izmeni Zakona o popisu poljoprivrede, taj popis će se obaviti godinu dana kasnije. Bilo je danas pitanja upućenih nadležnima iz Zavoda za statistiku. U poziciji u kojoj su ovde u Skupštini oni ne mogu da daju odgovor i pokušaću da prenesem odgovor koji su dali na Odboru za nauku, jednom od matičnih odbora. Vrlo jasno su istakli da popis poljoprivrede i popis stanovništva, domaćinstava i stanova nisu jedna te ista stvar. Popis poljoprivrede je složeniji popis, koji i faktički sadrži nekoliko desetina stranica; on pretpostavlja i uvid u stanje na terenu, uvid u stanje na poljoprivrednom gazdinstvu. Popis stanovništva je preduslov za evidentiranje poljoprivrednih domaćinstava koja treba da se popišu i on jeste baza za popis poljoprivrede. To treba da bude jasno onima koji žele da kažu da bi bilo racionalnije da popisivač koji nema dovoljno znanja ni o poljoprivredi, ni o stočarstvu može da popisuje na isti način poljoprivredna domaćinstva kao neko ko je stručniji za tu oblast, što svakako nije tačno. Zbog toga obuka za popisivače koji popisuju poljoprivredna domaćinstva traje duže. Zbog toga je popisivački obrazac mnogo složeniji. Dakle, popis stanovništva će se obaviti na vreme, kao i u svim zemljama u Evropi, dakle u 2011. godini. U svakom slučaju, moći će da posluži kao polazna osnova i za primenu ovog programa o kome sam malopre govorio. Ovaj popis koji nam predstoji u oktobru, za koji smatram da je veoma važan, bez obzira na to što je šest meseci kasnije, pokazaće tačnu razvijenost pojedinih regiona. Na neki način daće i ovo o čemu smo pričali danas, socijalnu sliku našeg stanovništva, stanovništva Republike Srbije. To će biti dobar osnov ovom parlamentu prilikom razmatranja zakona iz svih ovih oblasti, regionalnog razvoja, ali i socijalne politike, biće dobar osnov Vladi Republike Srbije prilikom kreiranja svih ovih politika. Međutim, skrenuo bih pažnju na jedan aspekt tog popisa, o kome je bilo govora i na resornom odboru, Odboru za nauku, ali i na drugim resornim odborima, a to je način prikupljanja podataka koji se propisuje ovim zakonom. Smatram, kao i svi oni koji su posebno proučili ove zakone, osnovni zakon i ove izmene, da on omogućuje popis na način da prikupljanje podataka obezbeđuje validnost podataka i, što je meni posebno važno, odnosno važnije, puno poštovanje ljudskih i građanskih prava i poštovanje privatnosti pri prikupljanju podataka. To je ilustrovano popisnim listom, odnosno popisnicom, tako se zove, u kome je omogućeno svakom građaninu ove države da jasno i bez bilo kakvih pritisaka može da iskaže i podatke kao što su etnička pripadnost, odnosno nacionalna pripadnost, maternji jezik i veroispovest, o čemu je danas bilo dosta govora. Dakle, ovaj zakon, ali i popisni list, koji unapred ne zadaje niti nacionalnost, niti veroispovest, niti jezik kojim se govori, u skladu je sa najvišim standardima EU i razvijenih zemalja. Ono na šta bih ipak skrenuo pažnju, i to jeste naša obaveza i prema Ustavu, prema članu koji je neko ovde citirao, i prema Zakonu o dijaspori i Srbima u regionu, jeste činjenica da je u aprilu popis i u zemljama regiona, dakle, u Albaniji, Makedoniji, Crnoj Gori, Hrvatskoj, Sloveniji, Mađarskoj i Rumuniji. Bilo bi važno da na način kako nacionalne manjine u Srbiji imaju mogućnost da se slobodno opredele o svojoj naciji, veroispovesti i jeziku kojim govore to bude omogućeno i Srbima koji žive van granica naše države usled činjenice da se bivša država SFRJ raspala i da su oni ostali da žive van granica Republike Srbije. Bilo bi važno, dakle, da Srbi mogu slobodno da kažu svoju nacionalnost, ukoliko su pripadnici Srpske pravoslavne crkve da to slobodno kažu i da slobodno kažu kojim jezikom govore. To je polazni osnov za ostvarivanje kolektivnih i pojedinačnih manjinskih prava, dakle, učenje jezika, pisma, zastupljenost u telima državne uprave, zastupljenost u predstavničkim telima itd. To jeste i u našoj zemlji razlog da se svi pripadnici manjina slobodno izjasne o svim ovim podacima, kako bi mogli slobodno da participiraju i učestvuju u realizaciji svih ovih prava. Kao član Demokratske stranke zalagaću se za to da se pripadnici svih manjina u Srbiji slobodno izjasne na predstojećem popisu i da koriste u punoj meri sva svoja manjinska prava, ali zalagaću se i za to da pripadnici srpskog naroda u regionu ostvare sva svoja manjinska prava. U tom smislu, ali i u smislu značaja zvanične statistike, o čemu sam maločas govorio, podržaću predložene izmene zakona i Predlog odluke o programu zvanične statistike. Hvala.
Iskorišćeno je jedanaest minuta od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz, a posle njega narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Gospođo predsedavajuća, gospođo ministre, poslanici Srpskog pokreta obnove nisu učestvovali u raspravi kad smo donosili Zakon o popisu stanovništva i Zakon o popisu poljoprivrede. Čini mi se da će biti interesantno i vama i javnosti da čujete i naše procene o značaju i jednog i drugog popisa. Ono čime mi u početku nismo zadovoljni, kao i većina narodnih poslanika, a verujem i predstavnici Ministarstva i Republičkog zavoda za statistiku, jeste to što se popis odlaže za šest meseci, a popis poljoprivrede za godinu dana. Većina narodnih poslanika, posebno je gospodin Janko Veselinović jednom ozbiljnom diskusijom ukazao na društveni značaj popisa poljoprivrede i popisa stanovništva, domaćinstava i stanova. Mislim da smo danas čuli zaista nekoliko katastrofičnih procena o stanju demografske politike, o stanju nataliteta, o neravnomernom razvoju i o pretpostavkama kako će izgledati konačan popis stanovništva, ali ja bih rekao da svi mi možemo da osećamo, na osnovu jednog dela pokazatelja, kakvo je stanje u zemlji, možemo da pretpostavimo, možemo da navijamo, možemo da dajemo iskrivljenu sliku, ali tek sa sveobuhvatnim popisom mi ćemo imati pravu osnovu za sprovođenje prave politike i donošenje adekvatnih mera u svim oblastima, pa i u pogledu nataliteta, demografije, decentralizacije, ravnomernog razvoja itd. Popis stanovništva je kod nas sprovođen i kad smo bili okupirana zemlja, 500 godina pod Turcima; Turci su imali izuzetno dobre popisivače, zbog svojih interesa. Austrougarska je u zemljama koje je držala pod svojom okupacijom takođe imala dobre popisivače. Zaista, svaki popis stanovništva i popis poljoprivrede (koji nije izvršen 50 godina) višestruko je značajan za jednu državu. Morao je da se iznađe neki mehanizam da se pronađu sredstva da se ovo obavi u roku. Naravno da ćemo mi glasati za izmene i dopune i jednog i drugog zakona, ali, zaista, neko novo pomeranje rokova ne bi moglo da ima nikakvo opravdanje. Naravno, kad se sprovede popis stanovništva, bez obzira na to što znamo u velikoj meri na osnovu drugih pokazatelja, ali ne sveobuhvatnih, moći ćemo da utvrdimo pravu demografsku politiku i politiku prema natalitetu. Utvrdiće se i brojno stanje i najbitnije karakteristike porodica, poljoprivrednih gazdinstava, zgrada, starosna struktura, veličina i stepen iskorišćenosti poljoprivrednih poseda; etnička, ekonomska, obrazovna, migraciona i druge karakteristike područja gde se bude vršio popis, a vršiće se na teritoriji cele zemlje. Stvoriće se jedinstvena baza podataka i nakon jedinstvene baze podataka preduzimaće se adekvatne mere. Navešću samo jedan primer, interesantan je verovatno i zarad javnosti. Naravno da su demografska pražnjenja opšteprisutna. Ona nisu posledica politike ove vlade, ona su posledica dva ozbiljna procesa koja smo imali u našoj zemlji, još u vreme socijalističke Jugoslavije. To je proces industrijalizacije zemlje, i to ubrzani proces, kada su ljudi masovno napuštali sela i prelazili u gradove i kada je svako više voleo da ima sigurnost, redovnu platu i redovna primanja, nego da radi na zemlji, da se bavi poljoprivredom, kako se to popularno kaže - da radi u „fabrici pod otvorenim nebom“. Drugi uzrok svega toga je pogrešna demografska i populaciona politika. Danas, zaista, svi mi koji putujemo po Srbiji vidimo da je demografsko pražnjenje posebno prisutno u jugoistočnoj Srbiji, istočnoj Srbiji, ali verujte da je taj proces prisutan i u „evropskoj lokomotivi Srbije“, u Vojvodini. Kao što svi Vojvođani teže da idu ka Novom Sadu, svi u Srbiji teže da idu ka Beogradu. Razlog zbog čega je to tako ne treba mnogo obrazlagati. Država je poslednjih nekoliko godina infrastrukturno i na svakojaki način ulagala, recimo, u Guču i mnogo je pomogla manifestaciji Dragačevski sabor trubača, međutim, interesantno je da i pored takvih ulaganja imamo proces odliva stanovništva i danas Guča ima ispod dve hiljade stanovnika. Imamo jednu dobru privatizaciju „Farmakoma“, svi ostali su na budžetu, nešto malo privatne inicijative, ali ljudi se odseljavaju zbog toga što nemaju nikakve šanse i perspektive, posebno oni koji završavaju fakultete. Pošto spadam u grupu narodnih poslanika koji za sve što tvrdi želi da da i adekvatne pokazatelje, danas se ne bih složio sa mnogim narodnim poslanicima koji su pričali o tome da je poljoprivreda, ne znam, na kolenima, da će statistički pokazatelji pokazati da je stanje katastrofalno itd. Znači, u tom delu mislim da će sigurno statistički pokazatelji pokazati da je i ovo ministarstvo, bez obzira na to što mi smatramo da je pre svega u pogledu mnogih podsticajnih mera i subvencija i svega ostalog trebalo da se još više pomogne srpskom seljaku... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, molim vas da Ministarstvo poljoprivrede povežete sa temom dnevnog reda.) Ja ću, naravno, dovesti u vezu. Sigurno će statistički pokazatelji koji se budu utvrdili na osnovu popisa stanovništva pokazati da je naša poljoprivreda u fazi pripreme za priključenje EU, jer će priprema poljoprivrednog proizvođača i naših seljaka za pristupanje tržištu EU ići u tri pravca. Prva faza je priprema, u toj fazi smo sada. Druga je primena, implementacija. Treća je apsolutno i bespogovorno poštovanje standarda EU, a posebno u pogledu kvaliteta tržišne ekonomije i ostalog. Verujem da će posle završetka popisa poljoprivrede i stanovništva doći jedna u potpunosti ozbiljna politika, koja će se ozbiljno baviti svim temama koje su danas bile na dnevnom redu. Hvala.
Sedam minuta i pedeset sekundi iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević, posle njega narodni poslanik Riza Halimi. On je poslednji prijavljeni govornik.
Poštovana gospođo predsedavajuća, uvažena gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, pažljivo sam pratio prepodnevno izlaganje svojih kolega, argumente koje je iznela opozicija kao razloge zbog čega ne treba glasati za ove predloge koje je dala Vlada Republike Srbije. Na početku svog izlaganja ću, zbog zahteva određenih opozicionih poslanika da se zajedno rade popis stanovništva i popis poljoprivrede, evocirati uspomenu na našeg preminulog kolegu gospodina Vladana Batića koji je stalno govorio, znate, taj veliki čovek je stalno govorio – ne treba mešati babe i žabe. Nisu popis stanovništva i popis poljoprivrede ista stvar. Ja sam diplomirani inženjer poljoprivrede za stočarstvo i jako dobro znam šta znači popis poljoprivrede, a takođe znam šta je popis stanovništva, jer sam imao prilike da u tom popisu i sam učestvujem nekoliko puta u svom životu, kao popisivač. S druge strane, provejavao je u današnjoj diskusiji određenih opozicionih poslanika kritički ton zbog toga što mi želimo da radimo ovaj popis, pa je onda provejavao određen kritički ton zbog toga što se navodno popis odlaže u nedogled. Istovremeno, neki poslanici su promašili temu pa su mešali tačku dnevnog reda koja će biti danas u 15.00 časova, a koja se zove rekonstrukcija Vlade, sa popisom. Baš smo imali situaciju da su neki ljudi danas u ovoj sali govorili o rekonstrukciji Vlade, a ne o popisu. Ima jedna poslovica u Kruševcu, kaže:„Pevac koji prvi kukurikne pre zore, prvi u supi završi.“ Zaista, kada govorimo o tački dnevnog reda i razlozima zašto nešto treba da prihvatimo ili kada se pozivamo na istoriju, tradiciju, na predanja srpskog naroda, na ono što je ostalo kroz istoriju, da podsetim, pošto je gospodin Babić vrlo dobro govorio o istorijskim prikazima kako se popis razvijao kroz istoriju, pa je pomenuo i dve godine, 1084. i 1666. godinu... To su prve godine kada su rađeni popisi u Evropi, a prvi savremeni popis bio je u Kanadi i severnoj Americi. Da podsetim samo da smo te 1666. godine u Srbiji ugostili (ako tako mogu da kažem, slobodno tumačeći - „ugostili“) turskog putopisca, haračliju Evliju Čelebiju, koji je u to vreme radio popis za potrebe turske, odnosno Osmanske imperije. One koji su govorili da je sve u Srbiji propalo i da ništa ne valja, da je ovo kataklizma podsetiću samo, a ovde postoji biblioteka gde se čuvaju stenografske beleške, na diskusiju iz 1907. godine, kada se takođe u srpskom parlamentu govorilo o popisu, iako te godine nismo imali popis u Kraljevini Srbiji. Evo šta kaže tadašnja opozicija, a vi samo izbrišite godinu, a dešava se 1907. godine, pa ćete videti da li ima razlike između onoga što čujemo danas i onoga što se u Srbiji govorilo 1907. godine i zapitajte se gde smo mi potrošili ljudski vek. Kaže tadašnja opozicija: „Srbija je propala, sela umiru, budžet je nenamenski, naša vojska ide gola i bosa, žandarmerija ima uniforme koje se raspadaju, sela umiru, a Srbiju čeka propast. Srbija će nestati za koliko dvadeset godina, a ovo je najcrnje vreme u istoriji Srbije. Kada se neko bude bavio istorijom Srbije u ovom periodu, ta će istorija biti napisana crnim slovima, tamnim mastilom, jer nas čeka velika propast i pogibija sa ovom vladom.“ Samo ću podsetiti, 1907. godina, te godine su označene kao zlatno doba srpskog parlamentarizma, tih godina Srbija je duboko iskoračila u toliko nužne reforme, koje su doprinele pobedi u Prvom svetskom ratu, koje su doprinele reformi vojske koja je pod vođstvom vojvode Putnika izvojevala najslavnije pobede srpske vojske… (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, molim vas, da ne bi bila jedina veza sa 1907. godinom da ni onda ni sada ne volimo da poštujemo odredbe Poslovnika.) Samo sam hteo da kažem o argumentima koje ni spajalicom nismo mogli da spojimo kroz ovu raspravu. Sada ću se vratiti na nešto što smo takođe čuli. Čuli smo da neko kroz popis želi nešto da sakrije, čuli smo da je popis jako jeftin, ali da država Srbija ne želi popis jer mi želimo negde nešto da sakrijemo, zakukuljimo, zamumuljimo; da želimo kroz popis da nametnemo nove harače i nove poreze građanima, da želimo da popišemo svaku krušku i čokot vinove loze da bismo neke harače iz ove istorije, 1666. godine, obnovili. To nije tačno. To je sve demagogija. To će isto ući u istoriju parlamentarizma, u ovakve knjige i stenograme, kao svedočanstvo o ljudima koji su govorili o tom vremenu na ovakav način. Šta hoću da vam kažem? Svedoci smo da opozicija ovde, kritikujući ove pokušaje i napore, nastojanja Demokratske stranke i vladajuće većine da sprovede popis u Srbiji, pokazuje da je samo na rečima za Evropu, a da kad treba na delima pokazati da se ide u Evropu ona to u stvari ne želi. Kako možete ići u Evropu, a ne poštovati evropska pravila? To je kao da hoćete da učestvujete na fudbalskoj utakmici, u Evroligi ili na svetskom prvenstvu, ali da kažete – za nas ne važe pravila koja je formulisala FIFA, za nas važe naša srpska pravila i mi ćemo igrati i rukom, nogom i onako kako mi želimo i hoćemo. Ako hoćete da idete u Evropu i ako imate stvarnu nameru da idete u Evropu, to morate raditi ne rečima, nego delima. Onda morate stvarno ta nastojanja, bez obzira na to da li dolaze od Vlade, da li podržavate Vladu ili ne, podržati, ili ih ne podržati. S druge strane, čuli smo da je Turska već trideset godina kandidat za prijem u EU. To nije tačno. Građani Srbije, nemojte da vas neznalice obmanjuju. Turska je status kandidata dobila 1999. godine, a pregovore o priključenju EU počela je tek 2005. godine. Znači, tek šest godina traju pregovori Turske o pristupanju EU. Sve drugo je obmana, demagogija, i to najprizemnija demagogija, i to sve sa ciljem da se kaže građanima – znate, na dugačkom je štapu EU. Kada je reč o popisivačima i popisu, kazaću vam samo jednu anegdotu koju sam čuo kada sam sprovodio popis dalekih osamdesetih godina u Srbiji. Došao je čovek koji nas je obučavao i kazao – znate, ima popisivača koji nisu u stanju da popišu jedno domaćinstvo u toku jednog dana, ima popisivača kojima je dao Gospod da budu i pametni i vredni pa su u stanju da urade 10, 20 domaćinstava, ima popisivača kojima je Bog dao da budu, nažalost, pametni, ali lenji, pa su i oni loši popisivači, jer taj talenat ne koriste da ga adekvatno iskažu. Šta mislite, koja je najgora kombinacija koja može da se desi jednom popisivaču? Naravno, svi smo mi kazali – da popisivač bude glup i lenj, jer to su dve najgore kombinacije koje Bog može da da čoveku. Onda je taj čovek kazao – pa nije, najgore je za popisivača, ali i za političara, da bude glup a vredan. Ne zna, a hoće. Pa se trudi, pa se napreže, pa sve što više radi sve gore radi, i po sebe, i po narod i po građane. Onda je bolje da bude glup i lenj. To isto važi i za popisivača i za političara – ako već ne znate, onda bar nemojte da se upinjete iz petnih žila da svoje neznanje pokažete građanima Srbije, ovom auditorijumu i kolegama narodnim poslanicima. S druge strane, imam još jednu veoma ozbiljnu primedbu – kada se govorilo o popisu govorilo se o tome da ne radi ni „Srbijanka“, ni „Budimka“. Pa, znate, ne rade ni „šveđanke“; da su „šveđanke“ manje koštale, možda bi radila „Budimka“, možda bi radila i „Srbijanka“. Drugi su, pak, izneli primedbu da je 30.000 ljudi, građana Srbije svake godine manje u Srbiji i da svake godine u Srbiji nestane jedan grad tipa Aleksandrovca, Trstenika i da će se taj trend nastaviti. Kada bi se taj trend dešavao samo za vreme mandata Vlade Mirka Cvetkovića ja bih prvi tražio ostavku te vlade, ali taj trend u Srbiji traje od 1992. godine. Ako neko misli da hiperinflacija, ratovi, egzodus mladih ljudi iz Srbije u Kanadu, Novi Zeland, Australiju, da sve to može besplatno, taj grdno greši. To ima svoju cenu i tu cenu plaćamo mi, ne samo time što nas svakog dana ima manje i što nas svake godine ima manje 30.000, tu cenu plaćamo i kroz sve ove druge statističke i ekonomske pokazatelje koji se vide kada se radi popis stanovništva. Moram da kažem još nešto. Danas ne samo da je 8. mart, Dan žena, danas je i međunarodni Dan baksuza, ugursuza i namćora. On se obeležava u Kruševcu. Neka svi koji iznose ovakve katastrofične procene po Srbiju, svi koji misle da je u Srbiji sveopšta katastrofa i da ćemo mi nestati pročitaju zapisnik sa sednice Skupštine Srbije iz 1907. godine, kada se raspravljalo da li da se sprovede popis ili ne. I, neka zatraže počasnu kartu u nekom takvom udruženju, ali neka takve informacije ne plasiraju građanima Srbije, jer te katastrofične procene i prognoze, koje se nikada neće ostvariti, imaju za cilj samo da uplaše građane. Popis ne služi tome da građane Srbije optereti porezima i haračima, niti da uplaši građane Srbije, popis služi za to da nas pripremi, da možemo da idemo u Evropu. Na kraju svog izlaganja moram da izrazim žestok protest i negodovanje zbog načina kako se, na međunarodni Dan žena, jedan poslanik obratio predsedavajućoj i rečnika kojim se obratio, i na međunarodni Dan žena ili u dane Časnog posta. Zahvaljujem se.
Iskorišćeno je jedanaest minuta i trideset sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi. On je poslednji prijavljeni govornik.
Gospođo predsedavajuća, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, na početku bih se odmah složio sa predlogom da se popis pomeri i odloži za oktobar. Verovatno će biti prilike da se bolje obave pripreme i onda bi verovatno bilo manje mogućnosti za politizaciju. Politizacija je najavljena iz Bujanovca peticijom koja je dostavljena Vladi, naročito na temu popisa. Takođe, znajući za praksu iz popisa 2002. godine, kada smo imali dosta problema oko popisivanja u naseljima unutar kopnene zone bezbednosti i u Medveđi, i u Bujanovcu i u Preševu, isti problemi mogli bi se očekivati i u predstojećem popisu. Radi se o velikom broju raseljenih, kako se to zvanično kaže – interno raseljenih lica, koja su za vreme vanrednog, ratnog stanja 1999. godine masovno prešla na teritoriju Kosova. Veoma mali broj se u međuvremenu vratio. To je sada posebna problematika, delom zbog toga što u međuvremenu nisu stvoreni potrebni uslovi za povratak, ekonomska situacija... Poljoprivredna domaćinstva su zbog tog akta u to vreme propala, u toku ratnog stanja; propao je i stočni fond i uopšte čitava njihova ekonomija. Po svemu sudeći, čim problem postoji već jedanaest godina, a ne uspeva se u tom povratku, onda je tu problem dublji. Međutim, što se predstojećeg popisa tiče, tu bi verovatno trebalo još na vreme videti da se ne pojave isti problemi koje smo imali pre skoro devet-deset godina, u aprilu 2002. godine. Ima dosta raseljenih lica koja su u međuvremenu postala punoletna, a koja sada imaju problema, na šta ja ukazujem u nekoliko navrata u Skupštini kroz poslanička pitanja. To su problemi u vezi s pravom na dobijanje ličnih dokumenata, pa čak i potvrde o prebivalištu. Pošto sam par puta ta pitanja postavljao, a za sada nemam prave odgovore, verovatno je potrebno vreme da se ti problemi i uopšte te dileme razjasne. Potencirao bih još problem... Zapravo, ne problem, jer je 2002. godine prvi put primenjena praksa da se naši građani koji borave u inostranstvu duže od godinu dana ne računaju kao rezidenti. Tu je kod nas bilo ogromnih razlika. Na primer, što se tiče opštine Preševo, po svemu sudeći, to je tridesetak posto stanovništva. Od 48.000, koliko je opštinska popisna komisija popisala, zvanično, na kraju te godine Zavod je izdao podatak da u toj opštini ima 35.000 građana; znači, oko 13.000 hiljada naših građana je ispunjavalo taj uslov da duže od godinu dana boravi u inostranstvu. Zbog toga ima određenih posledica. Sada postavljam pitanje, na osnovu naše prakse, jedanaestogodišnje prakse, u neku ruku su bile hendikepirane one opštine gde je ovaj procenat veći... Ne kada je u pitanju školstvo ili zdravstvo, jer ti građani te usluge ostvaruju u državama gde rade, međutim, oni imaju imovinu, kuće, stanove, za šta plaćaju porez. U tom delu, mislim da se u praksi rezultati popisa u neku ruku nepravično primenjuju, jer npr. za transferna sredstva opštinama (oni redovni transferi) kriterijum je broj stanovnika. Ponavljam, kada su u pitanju one delatnosti gde se usluge koriste u inostranstvu, u redu, ali šta ako čovek plaća porez na tu imovinu, kada je u pitanju onaj infrastrukturni deo? On ima ista prava kao i drugi građani koji su sve vreme tu. Na ovaj način, po meni, oni se uskraćuju. U tom delu te opštine su, bar do sad, bile uskraćene, imale su manje mogućnosti da koriste redovne transfere i redovna sredstva. Mislim da bi i tu problematiku trebalo u ovom periodu videti, da se u praksi vidi šta je moguće da ti rezultati budu pravično primenjeni. Hvala.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja pretresa ovo je trenutak u kojem bih postavila pitanje za reč predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa ili bilo koga drugog ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika, s obzirom na prethodno dato obaveštenje da će naš današnji rad i pretres, zajednički načelni i jedinstveni pretres o tačkama biti završen u 14.00 časova. Sada prekidamo ovu sednicu. O nastavku ćete biti blagovremeno obavešteni, o datumu i satu, s tim što se naš rad na zajedničkom načelnom i jedinstvenom pretresu po ove tri tačke dnevnog reda nastavlja pravom na reč onih koji nisu iskoristili svoje pravo iz člana 96, odnosno pravom na reč predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa. Za 15.00 časova, kao što znamo, zakazana je nova sednica i u 15 časova vas, sve nas, očekujemo u sali za sednicu koja je zakazana, sa tačkama dnevnog reda – izmene i dopune Zakona o ministarstvima i Zakona o Vladi. Hvala vam. [[Sednica je prekinuta u 14.15 časova.]]
DRUGA SEDNICA PRVOG REDOVNOG ZASEDANjA 8. mart 2011. godine (Prvi dan rada) (Sednica je počela u 15.10 časova. Predsedava Slavica Đukić-Dejanović, predsednik Narodne skupštine.)
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Drugu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini za upražnjeno poslaničko mesto, kako bismo omogućili njegovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručen vam je izveštaj Republičke izborne komisije o izboru narodnog poslanika radi popune upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Takođe vam je uručen izveštaj Administrativnog odbora, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnom poslaniku, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Mlađanu Dinkiću, izabranom sa izborne liste Za evropsku Srbiju – Boris Tadić. Na osnovu izveštaja RIK i izveštaja i predloga Administrativnog odbora, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Mlađanu Dinkiću. Čestitam narodnom poslaniku na izboru i molim da uđe u salu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 126 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Da bismo utvrdili broj narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali 127 narodnih poslanika, pa postoje uslovi za rad. Saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge zakona iz predloženog dnevnog reda sednice. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pored predstavnika predlagača Milana Markovića, ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu, i Olivera Dulića, ministra životne sredine i prostornog planiranja, pozvala da sednici prisustvuju i: Gradimir Nenadović, direktor Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, Darko Radojičić, zamenik direktora Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, Vladana Jović, pomoćnik ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu, Ranka Vujović, pomoćnik direktora Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, Slavica Stišović, viši savetnik u Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu, i Željko Čurguz, viši savetnik u Republičkom sekretarijatu za zakonodavstvo. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pri utvrđivanju dnevnog reda sednice, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku i o predlogu za spajanje rasprave. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o visini stope zatezne kamate, koji je podnela Narodnoj skupštini 4. marta 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 143 poslanika, niko nije glasao za ovaj predlog. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o i izmenama i dopunama Zakona o Vladi, koji je podnela Narodnoj skupštini 7. marta 2011. godine (tačka 1. predloženog dnevnog reda). Molim da se izjasnimo. Od 134 poslanika, za je glasalo 128. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o ministarstvima, koji je podnela Narodnoj skupštini 7. marta 2011. godine (tačka 2. predloženog dnevnog reda). Molim da se izjasnimo. Od 132 poslanika, za je glasalo 129. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Vlatko Ratković je, na osnovu člana 92. stav 2. i člana 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, predložio da se obavi zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi i Predlogu zakona o ministarstvima. Da li narodni poslanik Vlatko Ratković želi reč? (Ne.) Molim da se izjasnimo. Od 132 poslanika, 126 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku i o predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim da se izjasnimo. Od 132 poslanika, 128 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini u celini. D n e v n i r e d: Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. U skladu sa članom 87. stav 2, radićemo i posle 18.00 časova. Povredu Poslovnika reklamirao je narodni poslanik Ivan Andrić. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu članova 27, 108. i 107 – predsednik Narodne skupštine predstavlja Narodnu skupštinu, predsedava i vrši druge poslove, i narušavanje dostojanstva Narodne skupštine. Mi kao jako veliko kršenje dostojanstva Narodne skupštine smatramo to što premijer nije došao da obrazloži ovaj predlog zakona. Za nas je skoro politički neprihvatljivo da se sada ponašamo kao da se usled redovnog rada došlo do zaključka da je potrebno promeniti Zakon o ministarstvima i Zakon o Vladi, kao da se nije desio veliki politički skandal i velika politička destabilizacija pre tri nedelje. Najmanje što je mogao da uradi premijer jeste da dođe i uveri poslanike zašto je ovaj zakon o ministarstvima bolji nego prethodni, pošto to nikome od nas, a o čemu će biti reči u raspravi, nije jasno. Mislimo da nije moguće da nastavimo rad ukoliko se sednica ne prekine i dovede premijer da zastupa Predlog zakona, pošto je on iovako rekao da su to manje-više njegove odluke. Mi ne priznajemo, iako uz dužno poštovanje Milana Markovića, on je jedan od retkih ministara koji je vršio jednu istu ministarsku funkciju u ovoj vladi, a ostali su… Mogao je da dođe ko god, oni se iovako samo razmenjuju kao partijski kusur. Zbog toga smo očekivali da dođe premijer i obrazloži ovaj predlog zakona. Ovo je stvarno narušavanje dostojanstva Narodne skupštine u velikoj meri.
Nema povrede člana 27. Predstavnika Vlade imamo, kompetentan je i obrazložiće predloge zakona koji su na dnevnom redu. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda po tačkama 1. i 2, a pre otvaranja pretresa podsećam da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova i da se raspodeljuje na sledeći način: Poslanička grupa ''Za evropsku Srbiju'' – sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS –sat, osam minuta i 24 sekunde; Poslanička grupa G17 plus – 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa "Napred, Srbijo" – 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica – 24 minuta; Poslanička grupa SPS–JS – 18 minuta; Poslanička grupa LDP – 14 minuta i 24 sekunde; Poslanička grupa ''Nova Srbija'' – 10 minuta i 48 sekundi;Poslanička grupa manjina – osam minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS – šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom, do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, dapodnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da će po ovoj tački dnevnog reda poslaničku grupu DSS – Vojislav Koštunica predstavljati narodni poslanik Jovan Palalić, a SRS Nemanja Šarović. Za sada nema drugih predloga za predstavljanje. Prelazimo na 1–2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O VLADI i PREDLOG ZAKONA O MINISTARSTVIMA (zajednički načelni pretres) Da li predstavnik predlagača Milan Marković, ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, želi reč? (Da.) Izvolite, ministre.
Zahvaljujem. Predsednice, poštovani narodni poslanici, dozvolite da dam par uvodnih napomena vezanih za Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi i Predlog zakona o ministarstvima. Razlozi za donošenje predloženog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi proizlaze iz potrebe da se stvore zakonski preduslovi koji će omogućiti viši stepen jedinstvenog političkog delovanja Vlade, usklađeniji rad članova Vlade, kao i usaglašeno predstavljanje politike i stavova Vlade u javnosti. Iz navedenih razloga predlažu se odgovarajuća zakonska rešenja. Prvo, da od podnošenja predloga predsednika Vlade za razrešenje ministra do odluke Narodne skupštine ministar ne može vršiti svoja ovlašćenja, već njih preuzima član Vlade koga predsednik Vlade ovlasti. Drugo, da su članovi Vlade, državni sekretari i direktori posebnih organizacija u službi Vlade dužni da o javnim izjavama i nastupima u javnosti izražavaju i zastupaju stavove Vlade, da odluku Vlade mora da zastupa u javnosti i član Vlade koji je glasao protiv nje ili je bio uzdržan, da se informacije o radu Vlade ne mogu davati suprotno načinu određenom Poslovnikom Vlade ili na način na osnovu kojeg se ne može utvrditi koji član Vlade, državni sekretar, direktor posebne organizacije ili službe Vlade daje informacije. Treće, da su članovi Vlade, državni sekretari i direktori posebnih organizacija u službi Vlade dužni da poštuju i izvršavaju obavezna uputstva i posebna zaduženja koje im da predsednik Vlade shodno programu i politici Vlade. Takođe, pored navedenog, da bi se obezbedilo kontinuirano delovanje i izvršavanje poslova iz nadležnosti Generalnog sekretarijata, kao, uslovno rečeno, centralne službe Vlade, predlaže se i rešenje prema kojem generalnom sekretaru Vlade mandat prestaje postavljenjem novog generalnog sekretara Vlade, ostavkom ili razrešenjem, umesto dosadašnjeg rešenja, gde je mandat prestajao prestankom mandata predsednika Vlade. Što se tiče razloga koji su nas rukovodili da predložimo novi zakon o ministarstvima, ti razlozi proizlaze iz potrebe da se obezbedi efikasniji rad Vlade, racionalnije i funkcionalnije organizacije organa državne uprave, kao i delotvoran i ekonomičan rad i efikasno ostvarivanje utvrđenih nadležnosti ministarstava, organa uprave u njihovom sastavu i posebnih organizacija. U skladu sa navedenim razlozima predlaže se odgovarajuće preuređenje organa državne uprave, čime bi se stvorile organizacione pretpostavke za efikasnije donošenje odluka i njihovo sprovođenje u okviru izvršne vlasti. Pored navedenog, cilj donošenja ovog zakona ogleda se i u nastojanju da se stvori racionalnija i ekonomičnija organizacija uređenja organa izvršne vlasti, kako bi se ostvarilo smanjenje javnih rashoda koji su neophodni za njen rad. Saglasno razlozima za donošenje ovog zakona i ciljevima koji se njegovim donošenjem žele ostvariti, predlaže se nova organizacija organa državne uprave, koja podrazumeva smanjenje broja ministarstava i smanjenje broja posebnih organizacija u odnosu na do sada postojeći broj, i to za sedam ministarstava, umesto dosadašnja 24, i za dve posebne organizacije. Dakle, tri prestaju da rade, a jedan organ uprave u sastavu ministarstva postaje posebna organizacija. To zahteva preciziranje delokruga ministarstava i posebnih organizacija koji su već obrazovani, odnosno koji nastavljaju rad sa izmenjenim nazivom i delokrugom utvrđenim ovim zakonom, kao i takva rešenja kojima se, polazeći od srodnosti i povezanosti oblasti za koje su odgovorna pojedina ministarstva, utvrđuju, preciziraju i razgraničavaju delokruzi organa državne uprave. Dakle, predlaže se da u sistemu državne uprave postoje sledeća ministarstva: Ministarstvo spoljnih poslova, Ministarstvo odbrane, Ministarstvo unutrašnjih poslova, Ministarstvo finansija, Ministarstvo pravde, Ministarstvo poljoprivrede, trgovine, šumarstva i vodoprivrede, Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja, Ministarstvo za infrastrukturu i energetiku, Ministarstvo za državnu upravu, lokalnu samoupravu i ljudska i manjinska prava, Ministarstvo prosvete i nauke, Ministarstvo omladine i sporta, Ministarstvo zdravlja, Ministarstvo rada i socijalne politike, Ministarstvo životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja, Ministarstvo kulture, informisanja i informacionog društva, Ministarstvo za Kosovo i Metohiju i Ministarstvo vera i dijaspore. Kada je reč o posebnim organizacijama, ovim zakonom predviđa se postojanje devet posebnih organizacija, ali da ne bi bilo zabune, treba imati u vidu i to da posebne organizacije mogu postojati i biti osnovane i posebnim zakonima. Predlogom zakona izvršeno je i preciziranje i razgraničenje poslova, odnosno nadležnosti koje su u okviru utvrđenog delokruga obavljala ministarstva i posebne organizacije koje prestaju da rade, a koje preuzimaju i nastavljaju da obavljaju ministarstva i posebne organizacije obrazovane ovim zakonom, a predviđena su i rešenja o preuzimanju zaposlenih, opreme, sredstava, predmeta, dokumentacije i arhive koji su u vezi s poslovima i nadležnostima koje se preuzimaju. Na kraju, dozvolite da kažem još i informaciju koja se odnosi na uporedni pregled zakona o ministarstvima u poslednjih deset godina. Ovaj predlog koji se danas nalazi pred narodnim poslanicima je predlog koji ima najmanje ministarstava i posebnih organizacija, kada se uzmu u obzir i savezna ministarstva, od Drugog svetskog rata naovamo. Ako se uzmu u obzir poslednjih deset godina, 2004. godine je bilo 17 ministarstava, ali je tada bilo više posebnih organizacija, a tada je postojala i savezna vlada sa određenim brojem ministarstava. Mislim da je ovo podatak koji treba da se zna, imajući u vidu da se vrlo često na dosta dnevnopolitički način komentariše obim tzv. naše administracije. Dakle, ponavljam, od Drugog svetskog rata naovamo državna administracija nije imala manje resora nego što će imati po predlogu ovog zakona, niti je postojalo manje organizacija nego što će to, nadam se, ukoliko prihvatite ovaj zakon, biti u narednom periodu. Mislim da je ovo dovoljno za uvodno izlaganje. Naravno, stojim na raspolaganju za svako pitanje i pojašnjenje pojedinih članova ili ideja koje su sadržane u ovim predlozima zakona. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Obaveštavam vas da je u Narodnoj skupštini obrazovana nova poslanička grupa pod nazivom Poslanička grupa Ujedinjeni regioni Srbije (G17 plus i Zajedno za Šumadiju), koju čine 24 narodna poslanika. To su: Mlađan Dinkić, Suzana Grubješić, Simo Vuković, Dragi Damnjanović, Viorel Žura, Nebojša Zdravković, Željko Ivanji, Vladimir Ilić, Branislav Jovanović, Branislav Mitrović, Saša Milenić, Nikola Novaković, Jovan Nešović, Miroslava Pejica, Stojanka Petković, Elizabet Paunović, Gordana Rajkov, Miljan Ranđelović, Snežana Sedlar, Vlajko Senić, Stevica Spajić, Verobulj Stevanović, Jelena Travar i Šerif Hamzagić. Za predsednika poslaničke grupe određen je narodni poslanik Mlađan Dinkić, a za zamenika predsednika narodni poslanik Suzana Grubješić. Da li žele reč izvestioci nadležnih odbora – Zakonodavnog i Odbora za pravosuđe i upravu? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Narodni poslanik Balint Pastor ima reč.
Gospođo predsednice, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, za SVM je najbitnije da postoji politička stabilnost u zemlji. Mi već mesecima govorimo da bi vanredni parlamentarni izbori bili pogubni u ovom trenutku, ne zbog toga što se plašimo izbora, nego što smatramo da Vlada treba da izvrši i odradi one poslove u vezi s kojima je dala obećanja prethodnih godina. Treba da izvršimo sve one zadatke koji su preduslovi za sticanje statusa kandidata za članstvo u EU. To je šansa za Srbiju i ne bi je trebalo propustiti. Zbog toga smo sa čuđenjem bili svedoci međustranačkih obračuna unutar vladajuće koalicije prethodnih meseci i zbog toga smo srećni što danas imamo Predlog zakona o ministarstvima. Izgleda da se Vlada i vladajuća koalicija neće više u budućnosti baviti unutrašnjim sukobima, nego rešavanjem onih pitanja zbog kojih Vlada i treba da postoji. Sada ću navesti nekoliko prioriteta, koji su za nas na prvom mestu. To je donošenje zakona o restituciji, zakona o izvornim prihodima AP Vojvodine, zakona o javnoj svojini, kojim bi lokalne samouprave i AP Vojvodina posle 16 godina dobile nazad svoju imovinu i kojim bismo stali na put sadašnjem stanju prema kojem je Srbija jedina zemlja u Evropi u kojoj lokalne samouprave i autonomne pokrajine nemaju svoju imovinu. Potpuna revizija pravosuđa je isto tako veoma važan prioritet za SVM, a i realizacija onih predizbornih obećanja o otvaranju više stotina hiljada novih radnih mesta i povećanje standarda. To su pitanja kojima bi Vlada u budućnosti trebalo da se bavi. To su oni zakoni koje bi trebalo doneti u interesu toga da Srbija stekne status kandidata za članstvo u EU do kraja godine. Zbog toga smatramo bitnim da smo napokon, posle nekoliko meseci strančarenja, došli do tačke kada možemo razgovarati o Predlogu zakona o ministarstvima. Nadam se da ćemo za nekoliko dana zatvoriti čitavo ovo poglavlje i da ćemo imati rekonstruisanu Vladu, koja će se od sledeće nedelje baviti onim pitanjima zbog čijih je rešavanja i izabrana. Ujedno moram da kažem da mi ne smatramo da je smanjenje broja ministarstava nešto ekstremno značajno. Ne mislimo da će time doći do značajnije uštede sredstava. Ne mislimo da je ovo za čitavu državu značajno. Smatramo da je ovo jedno, pre svega, demagoško pitanje, ali naravno, nemamo problem sa tim da glasamo za to da Vlada u budućnosti ima manje članova. To za nas nije problem. Vlada može da funkcioniše i sa manje članova. Vlada je to mogla da čini i do sada. Zbog toga ćemo mi podržati ova rešenja, ali smo protiv načina razmišljanja kojim se ovaj potez prikazuje kao nešto ekstremno značajno za državu i za građane Republike Srbije. Još 7. jula 2008. godine, kada je ova vlada izabrana, rekao sam u Narodnoj skupštini da, ukoliko bude efikasnog rada, za nekoliko meseci niko neće spominjati glomaznost Vlade, a u suprotnom bi bilo previše i 12 ministarstava. To mislim i dalje. Da li će Vlada biti efikasna, da li će raditi ono zbog čega je izabrana, ne zavisi od broja ministarstava. Ekonomičnost, racionalna i funkcionalna organizacija se može postići i sa osam, i sa 15 i sa 24 ministarstva. Isto tako moram da kažem da nisu u pravu oni koji govore o tome da je ovo trebalo uraditi zbog toga što pratimo nekakvu evropsku praksu i da je u Evropi praksa da vlade imaju između 15 i 18 članova. Ako gledamo brojke, ako tom pitanju pristupamo s tog stanovišta, onda je verovatno tačno da je u većini zemalja EU to regulisano na takav način, ali ima i drugačijih primera. Efikasnost vlade, još jednom da podvučem, ne zavisi od broja ministara ili broja ministarstva. Na primer, Mađarska je punopravna članica EU, a ima svega osam ministarstava. Što se nas tiče, Vlada Republike Srbije bi mogla da funkcioniše i sa šest, osam ili deset ministarstava. Smatramo da bi bilo bitno da Vlada ispunjava svoja predizborna obećanja, da činimo sve u interesu toga da dobijemo status kandidata za članstvo u EU do kraja ove godine i da rešavamo ona pitanja koja treba da rešimo i koja nismo rešavali poslednjih deset godina. I, to treba da činimo zbog Srbije i svih građana Republike Srbije, a ne zbog EU. U tu grupu spadaju i zakon o restituciji, i zakon o javnoj svojini, kao i zakon o izvornim prihodima AP Vojvodine. Kada govorimo o konkretnim rešenjima iz Predloga zakona o ministarstvima, moram da kažem da postoje određene nelogičnosti. Na primer, nije nam jasno zašto će i u budućnosti da postoji Ministarstvo za KiM. To ne kažem zbog toga što mi iz SVM ne poštujemo Ustav ili ne znamo šta piše u Ustavu, ali treba da imamo u vidu da je i poslednjih meseci i od samog formiranja ove vlade sve poslove i sve nadležnosti u vezi sa KiM vršilo Ministarstvo spoljnih poslova, kao da se radi o nekom pitanju koje nije unutrašnje pitanje Republike Srbije, kako stoji u Ustavu, nego da se radi o nekom pitanju spoljne politike. Ako je KiM unutrašnje pitanje Republike Srbije, onda time treba da se bavi Ministarstvo za KiM, ali to nije bio slučaj poslednje dve-tri godine. Skoro sve poslove u vezi s očuvanjem teritorijalnog integriteta i suvereniteta Republike Srbije vršilo je Ministarstvo za spoljne poslove. Najbolji dokaz za to je da na čelu pregovaračkog tima Republike Srbije nije ministar za KiM, nego državni sekretar iz Ministarstva spoljnih poslova. Isto tako, ukoliko već dolazi do redukcije ministarstava, onda ne znam zašto je važnije, na primer, Ministarstvo omladine i sporta od Ministarstva za nauku ili od Ministarstva za ljudska i manjinska prava. Nismo čuli obrazloženje od predstavnika predlagača zašto je, na primer, Ministarstvo za omladinu i sport neophodno, a Ministarstvo za nauku, recimo, nije. Isto bih mogao da kažem u vezi s Ministarstvom vera i dijaspore. Mi, naravno, nemamo ništa protiv postojanja Ministarstva za vere i dijasporu, ali ne znamo zašto je to ministarstvo važnije od ministarstva nauke. Mislim da je predlagač trebalo da da neko obrazloženje u vezi s ovim pitanjima. Zbog toga se slažem sa određenim opozicionim poslaničkim grupama da bi trebalo tu da bude premijer, pa da nam on da odgovor na ova pitanja, jer možda ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu nije ovlašćen da da odgovor na ova pitanja o važnosti i neophodnosti postojanja određenih ministarstava. Ima, naravno, nelogičnosti i kod spajanja određenih resora. Na primer, postoji Ministarstvo životne sredine i prostornog planiranja. To ministarstvo će postojati i u budućnosti. To ministarstvo je poznato po tome što ima najgore rezultate što se tiče ispunjenja Akcionog plana za priključenje EU, a mi tom ministarstvu dodajemo još nove nadležnosti u vezi s rudarstvom. Ako to ministarstvo nije moglo da se izbori sa svojim nadležnostima vezanim za prostorno planiranje i zaštitu životne sredine, kako će se moći izboriti još i sa rudarstvom, pored tih pitanja? Ovo su egzaktni podaci – ovo ministarstvo je pokazalo najgore ''rezultate'' što se tiče Akcionog plana. Kada govorimo o Ministarstvu za ljudska i manjinska prava, moram da kažem da je naša poslanička grupa insistirala 2008. godine da se formira to ministarstvo, i to iz više razloga. Smatramo da u državi koja je izrazito multinacionalna, kakva je Srbija, treba da postoji Ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Prema poslednjem popisu stanovništva iz 2002. godine, 17% građana Republike Srbije se izjasnilo da su pripadnici neke nacionalne manjine. Pored toga, formiranje tog ministarstva je bilo bitno i zbog toga da bi postojalo ministarstvo koje je nadležno da predloži zakon o nacionalnim savetima nacionalnih manjina i da organizuje izbor tih najviših organa kulturne autonomije nacionalnih manjina. Zbog toga je bitno da je to ministarstvo postojalo od 7. jula 2008. godine. Mi smatramo da je bilo bolje da je to ministarstvo opstalo i nakon ove rekonstrukcije Vlade, koja će uslediti sledećih dana, ali nećemo insistirati na tome da to ministarstvo postoji i u budućnosti. Kao što sam rekao na početku mog obraćanja, za nas je bitno da postoji politička stabilnost, da Vlada izvršava svoje obaveze i da steknemo status kandidata za članstvo u EU do kraja godine. Zbog toga nećemo insistirati na postojanju ovog ministarstva. Drugačija bi bila situacija da nije donet Zakon o nacionalnim savetima i da nisu organizovani izbori za ova, za nas veoma značajna, tela. Ali u vezi s ovim moram da kažem da smo mi predložili nekoliko amandmana. Suštinski se radi o dva amandmana, ali smo tu logiku morali da pratimo, pa smo iz tehničkih razloga podneli ukupno pet amandmana. Jedan se odnosi na naziv ''vašeg'' ministarstva, gospodine Markoviću. Mi predlažemo da se to ministarstvo u budućnosti zove – ministarstvo za ljudska i manjinska prava, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Smatramo da bi to bio pozitivan signal pripadnicima nacionalnih manjina i mislimo da niko ne bi trebalo da ima nešto protiv ovog našeg predloga. Štaviše, i Ustav prati ovu logiku. Podsetiću vas, gospodine ministre, da je u Ustavu Republike Srbije oblast ljudskih i manjinskih prava regulisana drugim delom Ustava, pitanje državne uprave je regulisano petim delom, a lokalna samouprava sedmim. Znači, ako idemo logikom koju prati Ustav, onda smatramo da je logično ovo što smo mi predložili. S druge strane, predložili smo da se, pored toga što će se, prema našim nadanjima, promeniti ime tog ministarstva, unutar ovog ministarstva formira uprava za ljudska i manjinska prava kao organ uprave u sastavu ministarstva. Smatramo da bi to bilo značajno. Ne bismo imali posebno ministarstvo, ali bismo imali posebnu upravu unutar ministarstva koja bi imala određenu samostalnost. Znači, to ne bi bilo svedeno i degradirano na nivo sektora, nego bi postojala uprava za ljudska i manjinska prava. Predlažemo da ministarstvo ima nadležnosti u sferi opštih pitanja položaja pripadnika nacionalnih manjina, kao i u vezi sa zaštitom i unapređenjem ljudskih i manjinskih prava, a sve ostale nadležnosti u vezi s ovim pitanjima ima uprava za ljudska i manjinska prava kao organ uprave u sastavu ministarstva. Mislimo da niko ne bi trebalo da ima išta protiv ovog rešenja. Bitno je da postoji uprava koja vodi registar nacionalnih saveta, koja vodi računa o ostvarenju nadležnosti nacionalnih saveta nacionalnih manjina i, na kraju krajeva, koja će biti zadužena i imati nadležnosti da organizuje izbore za nacionalne savete. Podsetiću vas da nas čekaju izbori za Nacionalni savet bošnjačke nacionalne manjine. Da rezimiram, mi ćemo ovaj zakon podržati zbog toga što smatramo da je politička stabilnost na prvom mestu. Isto tako, ne smatramo da su ovo epohalne stvari i nadamo se da će ovi naši amandmani biti prihvaćeni i da će ministarstvo za ljudska i manjinska prava, državnu upravu i lokalnu samoupravu biti formirano i da će postojati posebna uprava unutar ministarstva za ljudska i manjinska prava. Na kraju,bez obzira što danas još ne raspravljamo o imenima novih ministara i kandidatima za nova ministarska mesta, moram da kažem da sam sa zaprepašćenjem pročitao pre nekoliko sati da nova Vlada Republike Srbije od sledeće nedelje neće imati nijednog člana iz Autonomne Pokrajine Vojvodine. Da li to znači da na teritoriji APV u sastavu Republike Srbije ne postoji nijedan čovek koji je dovoljno stručan i dostojan toga da bude ministar u Vladi Republike Srbije? Neki narodni poslanici mi dobacuju, gospođo predsednice, da sam zaboravio gospodina Dulića. Naravno, gospodina Dulića nisam zaboravio, ali prema zvaničnoj biografiji gospodina Dulića na sajtu Vlade Republike Srbije – doktor Oliver Dulić je rođen u Beogradu, doktor Oliver Dulić živi u Beogradu. Ni po čemu se ne vidi da je on sa teritorije AP Vojvodine. Zbog toga apelujem na premijera da promeni ovu odluku. To je dobronamerna sugestija, nije ucena. Predlažemo premijeru da razmisli o tome da li je u redu da Vlada nema nijednog člana sa teritorije AP Vojvodine u sastavu Republike Srbije. Hvala.
Gospodo poslanici, moliću vas, zaista, da budemo tiši, da čujemo poslanika koji nam se obraća. Dajem reč narodnom poslaniku Čedomiru Jovanoviću.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, možda bi bilo najbolje da ćutimo danas, jer bi ta tišina zapravo bila i najadekvatniji odgovor na sve ono čemu nas je vladajuća koalicija izložila i svakako da je, između ostalog, i ta tišina bolji predlog od onog sa kojim je danas ovde u Parlament došao predstavnik Vlade gospodin Marković. Gospodine Markoviću, govorili ste pet ili šest minuta. Pročitali suvoparno, administrativno obrazloženje inicijative Vlade, koje je jednako uvredljivo kao i sve ono čemu nas je Vlada izložila. Odmah želim da vam kažem da mi nismo srećni zbog problema koji prate rad Vlade. Naša zemlja je u dubokoj krizi. Odgovornost za tu krizu ni zlonamerni ne mogu isključivo vezati za današnju vladajuću koaliciju u Srbiji, ali je isključivo vladajuća koalicija u Srbiji odgovorna za odsustvo odgovornosti u formulisanju plana kojim će se ova zemlja izvesti iz krize. Ne postoji, gospodine Markoviću, Vlada Srbije da bi se bavila sama sobom. To je ključna institucija ovog društva, koja treba da radi u njegovom interesu, a ne u interesu stranaka koje su tu instituciju formirale. Naši problemi su mnogo dublji, gospodine Markoviću, od onih o kojima vi govorite pravdajući ovu inicijativu. Šta je predstavljalo prepreku za efikasan rad Vlade? Ministarka telekomunikacija, ministar vera, ministar kulture? Nađite jedan problem koji potresa ovo društvo, a u kojem su se oni pojavili kao akteri krize. Problem naše vlade je pogrešna politika i nespremnost stranaka vladajuće koalicije da preuzmu odgovornost koja prati politički debakl vlasti nakon tri godine od formiranja Vlade. Govori se o novoj energiji, koja će kroz infrastrukturu koju vi uspostavljate ući u naše društvo. Nosioci te nove energije (proizvođači, motori) su stari ljudi, oni koji su i razlog za rekonstrukciju Vlade o kojoj govorimo i pripremamo izmenama Zakona o ministarstvima i Zakona o Vladi. Mnogo više odgovornosti je potrebno, gospodine Markoviću. Odgovornosti, hrabrosti i političkog poštenja da se društvu kaže istina, da se priznaju greške, da se potraže partneri za rešavanje duboke krize u našoj zemlji. Mi smo i politički, i ekonomski, i moralno uništeno društvo. Ova vlada je razorila politički sistem, ali nam je razoren i privredni sistem, i kulturni i sportski. Svi segmenti našeg javnog života su demolirani. Vrhunski je neodgovorno na ovakav način reagovati na sve ono čemu smo bili svedoci poslednjih nedelja. Moram da vas pitam, gospodine Markoviću, kako ozbiljan čovek, a ja vas smatram ozbiljnim, može sebi da dozvoli pravdanje ovako besmislenih odredaba poput odredbe koju vidimo u Zakonu o Vladi, kojom se nalaže ministrima Vlade da zastupaju politiku Vlade. To je krajnost. Gore od toga je jedino da ste stavili odredbu po kojoj se zabranjuje ministrima da guraju prst u struju. Koga mogu da zastupaju ako ne Vladu čiji su ministri? U 21. veku se zabranjuje ministrima da budu anonimni izvori informacija. Pa, spletkarenje i intrige su teme današnje vladajuće koalicije, srž njene politike. Podmetačine su toliko duboko kompromitovale međusobne odnose u vladajućoj koaliciji, da vi ne možete da tražite od nas da mi ovako nešto prihvatimo i pritom ostanemo uvereni da smo normalni ljudi. Nešto drugo je nama bilo potrebno – predsednik koji će između Atine i Tokija progovoriti o krizi u kojoj se zemlja nalazi, lideri vladajuće koalicije koji će izaći pred građane i reći zajedno ono što sami pojedinačno govore, pitati one koji nešto znaju i tražiti pomoć od onih koji još mogu da pomognu. Nema stranke, nema vlade, nema političara koji može sam da reši probleme ove zemlje. Vi ste nas sve isključili iz toga. To je naš zajednički problem danas. Želimo efikasnu vladu. Pored toga što smo političari, mi smo i građani ove zemlje, roditelji, naši prijatelji žive oko nas. Mi smo odgovorni, između ostalog, zbog toga što ne možemo da utičemo na politiku koja se u Srbiji sprovodi. U Zakonu o ministarstvima u jednoj rečenici tvrdite kako se vrši racionalizacija rada Vlade, smanjenje ministarstava, a u narednoj rečenici kažete da novoformirana ministarstva preuzimaju u svoju nadležnost sve poslove koje su radila ministarstva koja ovim zakonom prestaju formalno da postoje. Nije tačno da je problem Vlade Srbije bio u činjenici da ima dvadeset i ne znam koliko ministara. Problem je bio u činjenici da je Vlada Srbije uzurpirana institucija koja pokušava da očuva kulise institucije tako što zakonom obavezuje one koji su njeni članovi da zastupaju njene interese, a ne interese partija koje su je formirale. Što niste promenili premijera? Ponižavate čitavu zemlju poigravajući se sa integritetom tog čoveka. On je bio naš saradnik godinama. Mi ne bežimo od njegovog rada u Agenciji za privatizaciju, ali je šokantno do te mere poniziti naše društvo tražeći od njega da u Mirku Cvetkoviću vidi ono što Mirko Cvetković ne može da bude zbog toga što mu to partije ne dozvoljavaju. Je l' u pravu vaš partner, gospodine Markoviću, iz vladajuće koalicije, kada pre dve nedelje Mirka Cvetkovića opiše jezikom političkih uvreda? Ako je u pravu, onda vi ne možete podržati takvu ličnost. Ako nije u pravu, onda je to dužan da nam kaže onaj koji je tim putem krenuo, da kaže da je pogrešio. Isključivi razlog za krizu u zemlji su poremećeni vaši međusobni odnosi, nikakva politička razlika. Vi i dalje nastavljate da taljigate ovu zemlju. Popustite na Kosovu, zategnete u preostalom delu regiona. Počnete razgovore sa Prištinom, posvađate se sa Zagrebom i Sarajevom. Komandna ekonomija, komandna kultura, komandni sport, mobilisani sportisti u reprezentaciju države koja ništa nije učinila da bi oni bili uspešni. Besmisao za besmislom i na kraju ovaj zakon kao uvod u rekonstrukciju Vlade u kojoj se veoma važni poslovi prenose na one koji su po pravilu bili uzroci krupnih problema koji su pratili rad Vlade. Nađite u Evropi ortopeda koji se bavi urbanizmom i rudarstvom. Pokušajte to da nam objasnite. Najnefunkcionalnije ministarstvo u prethodne tri godine, i to vam je rekao kolega iz vaše vladajuće koalicije, jeste ministarstvo Olivera Dulića. Objasnite nam logiku kojom se iz sektora energetike izuzima rudarstvo kao još jedini dostupan energetski resurs naše države, pošto smo naftu i gas prodali Ruskoj državi. Ovo nije rekonstrukcija Vlade koja je proizvod razumnog konstatovanja da se stiglo do kraja i da se nešto mora promeniti kako bi se rešili problemi koji više ne mogu da se tolerišu. Ovo je partijska buvlja pijaca, koja je poniženje za vas koji na njoj učestvujete, za nas koji to posmatramo i za svakog čoveka u ovoj zemlji koji je talac tako neodgovornog, za nas potpuno neprihvatljivog ponašanja. Podneli smo amandmane na Zakon o ministarstvima. Pre dve godine smo predložili vladu sa 12 ministarstava, ali ne 12 ministarstava koja će biti formirana tako što će im se pripajati ministarstva koja samo ostaju bez svoje titule, nego vladu sa 12 ministarstava zemlje u kojoj se politika povlači iz života koji je okupirala i potpuno deformisala. Mi, gospodine Markoviću, imamo Olimpijski komitet, imamo sportske saveze. Zašto nam je potrebno Ministarstvo sporta? Šta je ono uradilo osim što u ime jedne stranke zida stadione po Srbiji? Pa neko ima pravo na stadion, neko ima pravo na gasovod, neko ima tapiju na Kosovo i patriotizam, i mi više nemamo svoju zemlju. Poslednja je prilika da se urazumite, otvorite dijalog u društvu, potražite pomoć tamo gde ćete je sigurno naći. U svim ključnim poslovima za ovu zemlju, u poslovima koje smatrate presudno svojom orijentacijom, mi smo vas podržavali više nego članice vaše vladajuće koalicije. Ali ne može više ideja kandidovanja za članstvo u EU biti izgovor za sve ono što svakog dana doživljavamo. Ovo je postala imitacija života, koja troši evropske potencijale ove zemlje. Jasan plan, agenda, premijer koji nam se obraća ovde u Parlamentu, a ne u televizijskoj emisiji. Morate nam objasniti razloge za neke odluke. Zašto je Ministarstvo za omladinu i sport važnije, recimo, od tehnološkog razvoja? Zašto je podeljeno Ministarstvo energetike? Što je Ministarstvo energetike podeljeno tako što je jedan deo pripao ortopedu, a drugi deo najneefikasnijem ministru u Republičkoj vladi, koji pravi pogrešnu traku auto-puta, koji nas vređa svojim besmislenim izjavama svakoga dana. Jedan od najkorektnijih ministara u vašoj vladi bio je ministar Škundrić. Svaki put je došao na razgovor sa poslanicima, odgovorio je na svako naše pitanje. On je ostao bez te podrške, a s druge strane, ministarstvo koje ne može da postoji, osim u ovako politički kompromitovanom sistemu kao što je naše, još se i širi. Nijedan posao Ministarstvo infrastrukture nije uradilo, a u međuvremenu je postalo nadležno i za energetiku. Objasnite nam kako mislite da sprovedete Zakon o Vladi. Ne možete igrom reči prikriti ambiciju kojom se praktično uzurpira pravo koje Ustavom pripada ovom parlamentu. Gospodine Markoviću, mi smo vas izabrali, Skupština vas je izabrala, i koliko god Republički sekretarijat za zakonodavstvo tražio neku verbalnu akrobatiku kojom bi opravdao mogućnost uzurpacije prava koje pripada isključivo Parlamentu, kroz pravo dato predsedniku Vlade da praktično smeni ministra, to je neodrživo. To je protivustavno. Parlament bira i Parlament smenjuje. Ne može se malo-malo biti ministar ili, kako ste vi to sami rekli, ministar koji će biti smenjen jednog dana, ali odmah gubi pravo da radi svoj posao. Nije mu Mirko Cvetković dao to pravo, nego ovaj parlament. Mnogo vlada je od 1990. godine formirano. Nijedna nije predložila ovako besmislene odredbe. Vi jedni drugima ne verujete. To govorite u članu Zakona o Vladi kojim obavezujete članove Vlade da u javnosti iznose politiku Vlade čak i ako se sa njom ne slažu. Kako to izgleda u stvarnom životu? Zbog svojih partijskih svađa uništavate najznačajnije projekte u zemlji. Crna Gora je učinila sve kako bi ''Gorenje'' otvorilo fabriku u Crnoj Gori. Zbog svađe da li će to biti u ataru DS-a ili G17 kompromitovan je izuzetno važan privredni projekat. Na toj osnovi je razbijena Vlada. Je l' Dinkić odgovoran za ljude koji su ostali bez posla, kao što nam to govori DS? Hoće li sutra nakon sednice Vlade DS morati da kaže kako nije Dinkić odgovoran za tako nešto iako misli da jeste? Znači, građani, mi vam po zakonu moramo govoriti ono u šta i sami ne verujemo – to je poruka ove vlade. U 21. veku ne može se zakonom propisati, gospodine Markoviću, pristojnost i lepo vaspitanje. Intrige i spletke su, rekao sam to jedanput, u osnovi ove vlade, u njenim temeljima. Svakodnevna poturanja – Dačić premijer, smenjuju Dinkića, dolazi ovaj, odlazi drugi, do poslednjeg trenutka. Ne možete zakonom tako nešto sankcionisati. Potpuno je nepotrebna intervencija u Zakonu o Vladi konstatacija da potpredsednik može biti i ministar. Pa bio je i do sada. I do sada je potpredsednik obavljao ministarski posao. Da premijer može biti i ministar. Kakvu poruku time šaljemo? Ja to razumem samo na jedan način – da više u ovoj zemlji nema elementarno sposobnog čoveka u oblasti finansija koji je spreman da preuzme odgovornost i uđe u Vladu Republike Srbije, pa taj posao na sebe preuzima predsednik Vlade. Umesto manevra kojim bežite od jedne takve gorke istine, treba da krenete događajima u susret i da postavitepitanje zašto je to tako. Mi čekamo raspravu o rekonstrukciji Vlade. Ovo nije prilika da govorimo o svemu onome što bismo želeli da kažemo u razgovoru, u dijalogu, u susretu sa ljudima koji vode ovu zemlju, ali moram vam reći da nije ostavljeno nimalo prostora za bilo kakav drugačiji stav osim otvorene kritike, apsolutne osude ovako neodgovornog ponašanja koje prepoznajemo u inicijativama koje je u formi zakona Vlada uputila Skupštini. Ideje efikasne vlade su ideje koje uvek mogu računati na našu podršku, ali politička mimikrija, izbegavanje odgovornosti imanipulisanje ne mogu biti teme za koje ćete u nama naći sagovornike spremne da vas podrže. Ali jesu izvori naše stalne kritike. Umesto svega ovoga, bio je neophodan u Parlamentu premijer sa planom kojim će se angažovati sve ono što vredi u ovoj zemlji kako bi se ona učinila onakvom kakva može da bude. Pošto za tako nešto nemate snage, nismo dužni da je mi nadoknadimo, a čak i kada bismo hteli, to ne bismo mogli jer zaista sve ovo što predlažete, na prvom mestu, nikako ne možemo da razumemo. Još jedanput predlažem da razmislite o amandmanima koje smo podneli, te amandmane prihvatite i na takav način omogućite proces unutrašnjih reformi, koji mora biti u Srbiji nastavljen mnogo efikasnije nego što je to bio slučaj do njegovog potpunog zastoja i blokade, za koji ste odgovorni isključivo vi u vladajućoj koaliciji.
Gospodin ministar ima reč. Izvolite.
Zahvaljujem, predsednice. Gospodin Jovanović je imao dosta široku diskusiju, iako je ovo diskusija o Zakonu o Vladi i Zakonu o ministarstvima. Dobro, potpuno je razumljivo, tu su i političke teme koje će se, pretpostavljam, ponovo razmatrati kada premijer bude izneo imena, sastav, plan i program rada nove Vlade. Zakonom o Vladi i Zakonom o ministarstvima se stvaraju pretpostavke za to što će slediti nakon izbora nove vlade. Zbog toga mislim da baš i nije vreme da razgovaramo o zidanju stadiona, o radu Ministarstva sporta, pa do rada Ministarstva za prostorno planiranje i Ministarstva poljoprivrede, Ministarstva infrastrukture, ili šta je već gospodin Jovanović pomenuo. Dakle, gospodin Jovanović je imao celovitu diskusiju koja se odnosi na našu političku situaciju. Moram primetiti da je ta diskusija bila kao da je od čoveka koji to sve posmatra sa strane, kao da mi, gospodine Jovanoviću, nismo deo istog političkog procesa i kao da nisu sve ove političke stranke koje sede ovde u stvari kreatori političkog sistema u kome mi delujemo i koji ponekad vrlo uporno pokušavamo da branimo baš takvim kakav jeste. Svi mi možemo da kritikujemo sistem u kome živimo i sistem u kome radimo, ali mislim da ta naša kritika mora da sadrži taj element ili da ima odgovarajući odnos prema tome da smo upravo mi činioci tog i takvog sistema. Ono što ste rekli potpuno iskreno i mislim da je to jako pošteno, zbog toga želim i da ponovim – situacija koju možemo karakterisati na način kako svako od nas ima percepciju u Republici Srbiji nije posledica rada ove vlade i samo oni najzlonamerniji mogu da sadašnju situaciju imputiraju kao posledicu rada ove vlade. Srbija se sa različitim teškoćama, mnogo većim, suočava već poslednje dve decenije. Međutim, ono što može da se kaže da je posledica rada ove vlade, to da je jednu jako tešku nesrećnu krizu, koja je praktično od prvog dana ove vlade pogodila i Republiku Srbiju kao i ceo svet, ova vlada ipak u jednoj, po meni dosta uspešnoj, meri uspela da prevlada. Ali, neka to bude razgovor kada dođe predsednik Vlade. Mislim, takođe, da je vaš odnos prema predsedniku Vlade, normalno, stav opozicionog poslanika, lidera opozicione stranke, ali recimo, mogu da kažem da je, po mom dubokom uverenju, predsednik Vlade najpogodnija ličnost upravo za političke prilike u kakvim se mi nalazimo danas i sve ovo vreme. Mislim da je predsednik Vlade, to znamo mi koji radimo s njim, zaista pokazao visok stepen razumevanja i tolerancije onoga što ste vi na neki način opisali u vašem izlaganju, a to su različiti stavovi i želja da se stavovi iznesu javno, često nerazumevanje i netolerancija za drugačije stavove i drugačija razmišljanja unutar Vlade. Nekada mi se čini, iskreno da vam kažem, gospodine Jovanoviću, da se pristojnost, kultura u političkom ophođenju i mirnoća nekog političara nekad u Srbiji shvata kao slabost. Stalno se nameće neki prototip političara koji mora da lupa šakom o sto i to će, navodno, da reši sve probleme u Srbiji. Ja upravo mislim obrnuto. Mislim da je u ovim dosta osetljivim vremenima upravo ličnost predsednika Vlade doprinela da Vlada postigne rezultate koje je postigla. Mi ih koje možemo okarakterisati kao dobre, vi kao loše, da ne sada ulazimo u to, ali prosto se vladajuća koalicija opredelila za predsednika Vlade i ja mislim da je to bila jako dobra odluka u tom trenutku, kao što mislim da je dobra da predsednik Vlade u ovim teškim vremenima nastavi da vodi Vladu i dalje. Ono što je nesporno, to je da je Mirko Cvetković zaista jedan od vodećih ekonomskih stručnjaka u našoj zemlji, sa velikim osećanjem za političke i ekonomske tokove u zemlji i okruženju, i zbog toga je njegova uloga posebno dragocena. Mislim da je najvažniji zadatak Vlade koja će biti formirana nakon donošenja ovog Zakona o ministarstvima i Zakona o Vladi upravo uspešno okončanje procesa naše višegodišnje, decenijske težnje da postanemo kandidati za članstvo u EU. Mislim da je to nešto što od nas očekuje i naša javnost i mislim da većeg zadatka u ovom momentu ukupna naša politička scena nema. Izuzev onih koji su, naravno, protiv toga, što je takođe potpuno legitiman stav, imaju pravo na to. U par navrata ste se konkretno osvrnuli na ovo što je sadržano u Zakonu o Vladi. Moram da kažem da te odredbe koje se odnose na ono što ste rekli – lepo vaspitanje, potpuno se slažem s vama, to jeste pitanje vaspitanja i kulture, ali odredbe koje se odnose na to su možda baš i posledica političkog života i političke kulture u kojoj svi mi živimo i koju smo mi sami stvorili. Nije nama neko drugi nametnuo političku kulturu u kojoj mi živimo. Svi smo mi akteri toga, nekada u vlasti, nekada u opoziciji. Ovo što sada stoji u Zakonu o Vladi, stajalo je u Poslovniku Vlade. Neka sada stoji u Zakonu o Vladi, neka bude transparentnije, neka bude jasnije, neka svi osećaju... Ako već nemaju unutrašnja osećanja, neka osećaju to kao pritisak zakona da se ponašaju na način kako ste vi lepo rekli, onako kako se lepo i dobro vaspitan čovek ponaša. Što se tiče ovih odredaba oko prestanka mandata, vi znate kako se u Srbiji bira Vlada, na predlog predsednika Vlade, i naravno da bira Narodna skupština. Po meni je potpuno nesporna odredba, koja je inače stajala do pre dve godine u Zakonu o Vladi, koja utvrđuje da do odluke Narodne skupštine, koja daje konačnu odluku na prvom narednom zasedanju, ministar za koga je predsednik Vlade podneo zahtev za razrešenje zaista ne obavlja tu funkciju. Meni je to i normalno i prirodno i dosta funkcionalno. Takođe, podsetio bih vas, možda sam izostavio u uvodnom izlaganju, koje sam pročitao prosto da bih uštedeo vreme, u Zakonu o ministarstvima je, između ostalog, uveden i nadzor nad radom posebnih organizacija, što nije zanimljivo za javnost, ali je bio vrlo važan element za funkcionisanje Vlade, za jedan funkcionalan sistem. Prema tome, ne želim da otvaram široku političku debatu u temi koja je sada na dnevnom redu. Dakle, vraćam se. Tema na dnevnom redu danas jeste stvaranje pravnog okvira u kome će ta vlada moći da sprovede neki svoj program. Hajde da čujemo taj program, pa da diskutujemo o tom programu. Ako je cilj da se diskutuje o dosadašnjem radu Vlade, biće za to prilike kada tu bude premijer. Na kraju, jedna interesantna stvar se kod nas dešava. Jedno vreme je najvažnija tema u Srbiji bila da mi imamo najglomazniju vladu, pa su tu bila poređenja sa vladom ove zemlje, one zemlje, s vladom Kine itd., dosta paušalno. Sada, kada imamo najmanji broj resora (opet kažem, kada se uzme prikaz unazad, i ove decenije ali verovatno od Drugog svetskog rata), to odjednom više nije tema, to je potpuna demagogija. Iako se slažem da u celoj priči oko smanjenja Vlade, oko te navodne veličine administracije, naravno, ima mnogo demagogije, ali kako se to sad odjednom prenebregava? Mislim da je zaista sjajno što imamo predlog od samo 17 ministarstava. Ponavljam, samo je 2004. godine bilo 17, ali tada smo imali i pet saveznih. Prema tome, mislim da je to dobro. Licitirati dalje, da li je 12 ili da li je neko ministarstvo važnije od drugog, pa ne može ni Zakon o ministarstvima ni sastav Vlade biti ništa drugo nego posledica političkih odnosa. To je tako logično i prirodno. Niti je prvobitni sastav Vlade bio takav što je on od strane nekog nezavisnog autoriteta utvrđen kao najbolji mogući. Prosto, to je stvar političkih odnosa. Tako je bilo u svim vladama do sada, tako će biti i u svim vladama u budućnosti. Jer, neki poslanici moraju da izglasaju vladu, a tiposlanici pripadaju različitim političkim opcijama. Ako nemate 126, ne možete imati vladu. Prema tome, iako je sama kritika višepartijskog sistema, generalno, po meni, uvek dobrodošla i opravdana, nije u redu da se… [[Aplauz.]] kroz tu kritiku realnosti, neminovnosti višepartijskog sistema – a bolji ne postoji, niko ga još nije izmislio – u stvari kritikuje aktuelna vlada koja pokušava da uradi nešto i, po mom dubokom uverenju, radi na jedan način koji je, u prilikama u kojima se ta vlada nalazi, u kojima se naše društvo nalazi, zaista najbolji mogući. Nije sporno da neko pruži alternativu, ali nije dovoljno, gospodine Jovanoviću, reći – alternativa je preokret. Taj preokret mora da ima i sadržinu, moramo da znamo šta je konkretno alternativa. Primedba je bila – zidaju se stadioni. Dobro, je l' ne treba da se zidaju stadioni? Moramo da budemo vrlo precizni. Pominjanje Kosova, našeg okruženja, to su dosta bitna pitanja i moraju da dobiju dosta konkretan odgovor ukoliko nudimo alternativu. Znači, najlakše je reći – treba nam promena, treba nam preokret. U redu, ali ponudite sadržinu te promene ili, u krajnjem slučaju, budimo korektni prema analizi postojećeg stanja, da bismo dali tu alternativu. Ako najpre ne obuhvatimo krajnje objektivno postojeće stanje, onda ne možemo ni reći šta je alternativa postojećem stanju. Normalno, mi ovde nastupamo kao političari i vi kao, nesporno, lider jedne političke stranke, i ja imam potpuno razumevanje za politički govor koji ste održali i moja je želja bila da se na ovaj način ipak osvrnem na to vaše izlaganje. U krajnjem slučaju, prilika će biti već za nekoliko dana, kada premijer, na osnovu ovog zakonskog okvira koji sada dobijemo i koji je pretpostavka za taj program koji će on izneti, iznese svoj program. Tada je sasvim normalno i da se svako od narodnih poslanika i svaka poslanička grupa izjasni o tom programu, uputi primedbe, sugestije i verujem da će to biti jedna jako kvalitetna rasprava. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Gospodin Čedomir Jovanović, replika.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici. Gospodine Markoviću, prvo, na vas očigledno utiče ovaj zakon koji ste prinuđeni da branite, pa vas je povremeno jako teško pratiti. Mislim da je suštinski problem zapravo u vašoj pomirljivosti, kojom prihvatate logiku vaših međusobnih odnosa unutar vladajuće koalicije kao logiku kojoj treba podrediti društvene odnose. Tačno je da je neophodno napraviti dogovor unutar vladajuće koalicije, ali izvinite, nemojte očekivati od nas koji živimo u ovoj zemlji da logiku jedne potpuno dezorijentisane koalicije prihvatimo kao pravilo po kojem treba ubuduće da živimo. To je naš problem, gospodine Markoviću. U ovoj zemlji je u toku kriza i različite su statistike, ali jedan od podataka – bez posla je ostalo 250.000 ljudi u privatnom sektoru, javni je povećao broj zaposlenih za 6.000. Ako govorite o ekonomičnoj vladi, onda ovo nije ekonomična vlada. Koliko je koštala prethodna vlada? Koliko košta ova? Iznesite nam te podatke. Kako smo utvrdili da će Vlada biti jeftinija i ekonomičnija tako što će se rudarstvo dodeliti prostornom planiranju, a energetika infrastrukturi? Kako smo utvrdili da treba vere pripojiti dijaspori i da je tako nešto jeftinije nego pripojiti dijasporu verama? Jasno je da je ovo što ste vi nama ovde doneli politički Frankenštajn vladajuće koalicije koja se mnogo više bavila međusobnim odnosima i sređivanjem stanja u kome se ona nalazi nego stanja u kome se nalazi društvo, a Vlada treba da se bavi društvom, a ne sama sobom. To je problem. Mi smo bili vrlo jasni. Kada govorimo o Vladi, onda je cena vaše politike, gospodine Markoviću, depresivna, dezorijentisana Srbija, umrtvljenih potencijala, ugrožena ne samo stanjem u kojem se nalazi, nego i činjenicom da oni koji treba da je vode iz tog stanja tako nešto ne čine, nego ga pogoršavaju.
Dva minuta. Zahvaljujem. Reč ima ministar Milan Marković.
Ne mogu da se složim s vama kada kažete da smanjenje broja ministarstava nije ušteda, iz jednostavnog razloga što način na koji ćete grupisati poslove državne uprave može biti više ili manje efikasan. Ako vi grupišete poslove državne uprave, po samoj logici stvari postoji jedan deo poslova koji su zajedničkog karaktera. Znači, ako dođete do spajanja u ovom momentu bilo koja dva ministarstva, vi ćete automatski stvoriti prostor za uštede kroz sam kabinet, kroz deo poslova državne uprave koji su zajednički svim ministarstvima. Prosto, stvar je logike da imate uštedu. Ne može niko reći da nemate uštedu. Što se tiče logike spajanja ministarstava, uvek postoji neka logika spajanja ministarstava, nema tu nikakve dileme. Kod nas je ta logika čak dosta dobra. Ako se ne varam, u Nemačkoj je postojalo ministarstvo unutrašnjih poslova koje je obavljalo, između ostalog, i poslove sporta. Nije se zvalo ministarstvo unutrašnjih poslova i sporta, ali je obavljalo poslove državne uprave koji se odnose na sport. A Nemačka je, nesporno, zemlja sa razvijenom demokratijom i ne može se reći da nešto tamo ne valja. Kamo sreće da kod nas država funkcioniše tako kako funkcioniše njihova država. Prema tome, logika spajanja poslova državne uprave je najčešće kompromis između srodnosti tih poslova državne uprave i političkih odnosa, okolnosti koje determinišu sastav svake vlade, pa i izgled ministarstava, odnosno organa državne uprave. U tom smislu, ne mogu da se složim sa ovom vašom opservacijom. Što se tiče vašeg pogleda na stvarnost i realnost u Srbiji, niko ovde ne beži od realnosti. Znamo da je teško, ali hajde da vidimo šta se to nudi kao promena tog stanja. Dakle, šta je konkretna greška ove vlade koju bi trebalo ispravljati? Doći će premijer pa ćemo razgovarati. Mislim da tu nije ništa sporno. Ali nemojmo zanemariti činjenicu da je većina partija koje ovde sede delovala u ovom društvu, u Vladi, u izvršnoj vlasti, kreirala politiku ove države i da su rezultati ti koje danas imamo. Tu se opet vraćam na ono što ste jako lepo rekli – stanje u kome se Srbija nalazi nije pristojno imputirati vladi koja je sada aktuelna. Nasleđe naše prošlosti je katastrofalno. Ako neko misli da se ova vlada ne nosi dobro sa svim tim što je pred njom, onda taj treba da iznese plan i da kaže – ovo je naša alternativa, ovo je naša ideologija, ovo je naša ideja. Neki ovde imaju vrlo jasnu ideologiju. Neki smatraju da je put ka Evropi pogrešan put, da treba povući ručnu i otići. Evo dobacuju, viču – tako je. Prosto, mi imamo različito mišljenje o tome i nije sporno imati različita mišljenja, ali kada analiziramo stanje u društvu, mislim da može da se analizira na daleko objektivniji način nego što je to sada. Mislim da su značajno unapređeni mnogi segmenti našeg društva u poslednje dve godine uprkos krizi u kojoj smo se našli. Ali nema nikakve dileme, biće ovde predsednik Vlade, izneće se sva razmišljanja. On će izneti plan za ovu novu, rekonstruisanu vladu. Biće tu kandidati za ministre. Videćemo ko su ljudi koji su kandidati za ministre. Ti ljudi takođe imaju svoja razmišljanja i određene planove kako dalje raditi u okviru resora koji im budu povereni na odgovornost. U krajnjem slučaju, vrlo brzo, naredne godine su izbori. Videćemo kakvi su nam rezultati. Sasvim je legitimno da svako to kritikuje ili da brani. Opet se vraćam na onu glavnu temu. Cilj ovog društva, koji zaista ne smemo da dovedemo u pitanje, niko od nas ne sme da dovede u pitanje, i tu jako poštujem poziciju koju zastupa vaša partija – to je kandidatura za EU. To prilagođavanje, upodobljavanje našeg sistema sistemu koji vlada u EUje uslov za bolji život ljudi koji žive ovde. To je uslov za sve nas da živimo u jednom normalnom društvu. Ali je opet pitanje za sve vas ovde i za one koji i dan-danas sa žalom gledaju, recimo, na nešto što se dešava pod pritiskom EU – zašto se tako jako opiremo nekim promenama koje su neophodne? Zašto smo se toliko opirali ukidanju nekih blanko ostavki? Pa, ne ukidaju se one tek tako, reda radi. Ne, nego radi kvalitetnijeg političkog sistema. To, naravno, nije upućeno LDP-u, daleko od toga, govorim generalno. Ali svako od nas nekako voli da se izvuče iz pozicije u kojoj smo svi mi zajedno, kao da stane na neku galeriju, na neko gledalište i onda kao – ja nisam igrač na terenu, ja to sve posmatram sa strane i sada ću da iznesem jednu široku salvu kritika na ono što se dešava i onda ću tu da pomešam sve i sva i sve će to lepo zvučati. Dakle, u potpunosti poštujem vaš stav i politiku koju vodite, ali mislim da je kritika koju ste izneli u dobroj meri paušalnog karaktera, a ne mogu da prihvatim ove ocene koje se odnose na to da smanjenje Vlade na 17 resora, smanjenje broja posebnih organizacija, činjenica da je ovo najmanji broj resora koje je Srbija imala od 1946. godine naovamo... Mislim da je prva vlada Kraljevine SHS imala 17 resora, to već istoričari bolje znaju, mislim da to i kolega bolje zna od mene. Ali suštinski, mislim da je do juče napadana ta činjenica koliko imamo resora, pa je i ovo za neku pohvalu. Hvala.
Narodni poslanik Čedomir Jovanović, replika, dva minuta.
Nema ničeg paušalnog, gospodine Markoviću, u ovome što pokušavam da vam objasnim. Citirao sam rečenicu iz obrazloženja zakona koji branite. Sva ministarstva, i koja se ovim zakonom ukidaju i ona koja se uspostavljaju, zadržaće i nastaviti da obavljaju poslove iz utvrđenih nadležnosti ministarstava koja prestaju da rade. To je činjenica. Predložili smo vam alternativu. Znate u čemu je preokret? U tome što smo došli na ovu sednicu sa predlogom zakona o Vladi koji smo podneli pre dve godine – ne 12 ministarstava koja su nastala tako što su se spajala ona koja su nespojiva, nego tako što bi se država odrekla poslova u kojima nema šta da traži, napustila koncept javnih preduzeća koja su partijske kase, povukla iz sfera društvenog života u kojima samo stvara štetu. To je demontaža partijske države. A ovo što ste nam vi predložili, gospodine Markoviću, obračun je sa jednim demokratskim poretkom, jer je ovaj zakon zapravo pravni zahtev da mi logiku vladajuće koalicije prihvatimo i kao logiku po kojoj treba da uredimo naše živote. Vrlo je jednostavno obrazloženje koje treba da nam ponudite. Cena vaše doskorašnje vlade je cena koju ovo društvo, a više ni vladajuća koalicija, ne mogu da plate. Ne zbog toga što nema novca za nešto tako, nego zbog toga što niko ne veruje u propalu politiku. Ova rekonstrukcija je postala sama sebi svrha, kao i ova reforma unutrašnje organizacije Vlade, kojom se skidaju table, a sva drugo ostaje na svom mestu.
Reč ima ministar Milan Marković.
Prelazni režim u Zakonu o ministarstvima je prelazni režim koji je postojao u svakom zakonu o ministarstvima. Nemoguće je da nemate prelazni režim. Nemoguće je da ne napišete ko preuzima postojeću arhivu, zaposlene, opremu itd., a onda se u roku od 30 dana radi sistematizacija i tako se, u stvari, grupišu poslovi i postiže efekat smanjenja u broju zaposlenih, kabinetima itd. Prosto, to je prelazni režim i on ne bi trebalo da bude predmet naše diskusije. Nikada nije postojao zakon o ministarstvima da nema prelazni režim. Mora da se utvrdi koji će organ, kada jedan organ prestane da postoji, preuzeti te poslove državne uprave vezano za taj prelazni deo.
Reč ima Velimir Ilić.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, prvo bih želeo da govorim o jednom problemu koji se ovde pojavio, o izuzetno puno replika gospodina ministra, što dovodi do toga da će i oni najuporniji, koji žele ovo da vide, sigurno promeniti program ako budete, gospodine ministre, nastavili tim tempom da odgovarate na neka pitanja koja se postavljaju. Drugo, danas sam se izuzetno razočarao kada sam video da u sali nema premijera, koji se obratio građanima Srbije i rekao da je on doneo neke važne odluke i pročitao te odluke. Razgovarati o ovoj temi bez prisustva premijera, koji je tvorac ove ideje, bar je tako rekao javno, nema smisla. On je poslao nekoga da odradi taj posao, ministra koji npr. nije ni nadležan za ovo što se dogodilo, da nam objasni da od izbora nove vlade ministri ne mogu da govore javno na način kako se to do sada radilo, da moraju da imaju svoje tutore ili da odu negde po mišljenje da bi rekli nešto, da to neko cenzuriše i otvara. Mi se vraćamo u neka mračna vremena. Sramota je da danas, u 21. veku, u Skupštini Srbije donosimo takav zakon o Vladi gde će neko morati ići po mišljenje, da se odredi ko je taj koji može da kaže, šta može da kaže i kada može da kaže. Prema tome, gospodo ministri iz neke buduće vlade, koju ćemo izabrati nekom vašom većinom, dobro ste vi tako nešto dozvolili, da sedite u Vladi i da nemate mogućnost da kažete ono što mislite i da javno nastupite i iznesete svoje mišljenje. Drugo, mi smo danas, u jednom teškom momentu za Srbiju, u situaciji koja je izuzetno teška, na početku građevinske sezone koja počinje za 15 dana, na početku setve koja počinje za 30 dana, našli da vršimo rekonstrukciju Vlade, da tobože, kako reče gospodin ministar, napravimo najmanju vladu u istoriji Srbije (Nije tačno da je najmanja u istoriji Srbije. Bio sam u vladi koja je bila manja za tri člana. Imala je jednog potpredsednika, a ne četiri.), da izvršimo neke premetačine koje će tobože nešto za Srbiju značiti, da pomerimo neke ministre. Ne znam da li neko u Srbiji zna šta su oni radili. Ovde smo više puta raspravljali, bezbroj puta sam ponavljao da nigde u svetu ne postoji ministarstvo za NIP. To sam sto puta govorio i zbog toga sam bio prekidan više puta i objašnjavali su mi kako je to neophodno. Sada ćemo ministarku da sklonimo, NIP da ugasimo i neki koje smo sklonili, proglasili ih maltene, tako sam zaključio po mišljenju koji je izneo premijer, za neke štetočine u Vladi koje treba skloniti, i sada ti isti sede u ovom parlamentu i glasaju za ono što premijer iznosi i podržavaju Vladu koja ih je izbacila i smenila. Gde je moral? Gde je dostojanstvo? Gde je obraz pojedinih ljudi? Sad ćemo mi da promenimo firmu, nećemo se više zvati ovako već ćemo promeniti ime i onda Jovo nanovo. Stalno ste ponavljali, gospodo iz Vlade, i govorili da su ključne stvari u Srbiji – broj jedan poljoprivreda, broj dva energetika, broj tri građevinarstvo, putna privreda itd. E sada to nije toliko važno, to može kao prišipetlja da se pripoji nekom ministarstvu, ali od toga je važnije Ministarstvo za Kosovo koje ne radi ništa (treba ministar da dođe jednom ovde i kaže šta je radio u zadnje tri godine) ili neko drugo, treće itd. ministarstvo koje isto nije radilo ništa, a ova ključna ministarstva ćemo negde spojiti i pripojiti. Razdvojiti energetiku i rudarstvo? Pa, zamislite, gospodo, imaćete sada kopove u Kolubari koji će biti u jednom ministarstvu i, kada se taj ugalj utovari, ulazi u drugo ministarstvo, jer sad imate energetiku u drugom ministarstvu, pa će morati dva ministarstva da pregovaraju itd. I to je za vas veliki uspeh, to je za vas veoma važna stvar koju ste uradili, a na početku građevinske sezone, koja počinje za 15 dana, nemate nijedan ozbiljan projekat, finansijski zatvoren, koji će krenuti da se radi. April dolazi za koji dan. Čime krećete? Ovo vam je četvrta građevinska sezona. Tri građevinske sezone ste se zagrevali, pripremali, vežbali. Očekivali smo u ovoj četvrtoj da nešto uradite. Međutim, vi u ovoj četvrtoj hoćete da donosimo zakon o Vladi, pa zakon o ministarstvima, pa ćemo posle da imenujemo i biramo Vladu, pa ćemo posle da uđemo u rebalans budžeta za novu vladu i tako ćemo da se igramo u jednom ključnom momentu, kada je sve trebalo da bude spremno. Bar sam tako slušao zimus, kada ste najavljivali, gospodo ministri iz ove Cvetkovićeve vlade, da će krenuti u martu sve punom parom – četiri auto-puta, 5.000 stanova u Beogradu, hiljade stanova širom Srbije, poljoprivreda samo da startuje, sve je kao zapeta puška. E sad vi želite rekonstrukciju i ulazite u nju. Radite, to je vaš problem. To je najbolja kampanja za nas iz opozicije. Umesto da radite, da narod zaposlite, da napravite subvencije da se u Srbiji poseje, da imamo šta da žanjemo da se prehranimo, da preživimo ove teške dane, vi sad raspravljate o nečemu što je trebalo da radimo možda pre dve godine. Gde se u izbornoj godini (vama je došao kraj, ovo je izborna godina) rade ovakve stvari? Ali, to je za nas dobro. I vi, gospodine ministre, samo što više pričajte. Dao bih vam da govorite po ceo dan u Parlamentu, a mi da ćutimo i aplaudiramo kao što smo maločas. To bi bilo idealno. Nema ničeg boljeg. Samo to. Mi ne treba ništa da pričamo, vi sve kažete. I bilo bi nam drago da to radi i gospodin Cvetković, premijer, kada dođe. Da i on, isto tako, nastavi jednu priču, da smo izašli iz krize, da se u Srbiji dobro živi. Jedan ministar ga je iskritikovao. Mislim da su kritike bile na mestu, bez obzira što ne podržavam tog ministra. Ali, čovek ga je iskritikovao i on ga je izbacio iz Vlade. Zamislite sada kakav će tandem u novoj vladi da budu Duško Petrović zvani Šane i Dulić. To će da bude tandem snova, fenomenalna vlada. Šta mislite s tom vladom da uradite? Jako je nezgodno što mi u jednom ozbiljnom parlamentu želimo da se bavimo nekim ozbiljnim pitanjima, a vi nam sve namećete neke teme koje nas odvlače na stranputicu. Voleo sam da danas čujem šta to novi ministri obećavaju, koje su projekte obezbedili, odakle sredstva, kada će da krene, koliko ćemo ljudi da zaposlimo, kako da se približimo Evropskoj uniji s ovolikom nezaposlenošću, s ovolikom korupcijom. Mi one najkorumpiranije u politici dovodimo u Vladu. Gospodo, o čemu se radi? Šta je vaš cilj i šta vi mislite? Zar je neko toliko potcenio poljoprivredu, koja je udarna, kako smo rekli, da je pripojimo uz trgovinu? Zar je neko toliko potcenio energetiku, rudarstvo, koje život za Srbiju znači, i građevinarstvo? Očekivao sam da ćete tu, u građevinarstvu, prvo da uradite smenu, da ćete da pokrenete, da date injekciju nekim novim ljudima koji će operativno da deluju. Međutim, naravno, od toga nema ništa. Pitao bih se da li Srbija uopšte ima premijera, da li ova vlada ima premijera i gde je premijer kada se o ovako važnim stvarima raspravlja. Premijer je negde i on će možda nekad da se pojavi, imaće veliki ekspoze od dva minuta i 15 sekundi, kao i pre. Pazite, premijer izlazi pred Parlament i govori dva minuta i 15 sekundi i mi dobijamo nadu šta ćemo da radimo u narednoj sezoni i on nam saopštava, na početku skupštinskog zasedanja za ovu godinu. Prema tome, sve je to neozbiljno i stvarno želim da što pre budu izbori i da ova vlada shvati da nema više ideju, da više nema snagu, da nema više jedinstva u njoj, da nema sloge i da ne možete ništa da uradite. Da vam nije onog Krkobabića, ne znam šta biste radili. On vas tamo miri valjda, šta li vam radi. On je iskusan čovek pa to odlično radi. Mislim da sada gubimo vreme što raspravljamo o ovim problemima na početku i građevinske i poljoprivredne sezone, kada je narod očekivao da konačno krene i ispune se najave premijera da je sve završeno i da će sve krenuti, da je kriza prošla. Ponavljam, ovo je vama četvrta građevinska sezona, četvrta sezona u poljoprivredi. Kako ste se spremili za tu udarnu, završnu sezonu? Nikako. Sa svađama, iznošenjem prljavog veša, sa raznoraznim aferama. I dolazite sada u Parlament da to ozvaniči, da kažete – evo, mi vam dajemo najmanju vladu u istoriji Srbije. Nije tačno. Skrpili ste ovu vladu da se ne biste posvađali. Šta smo dobili time što je Kalanovićka avanzovala? Žena je uznapredovala, postaje potpredsednik Vlade i seli svoj kabinet na mesto potpredsednika. Ne vidim da smo tu nešto posebno dobili. Recite koliko ste državnih sekretara smanjili u ovoj novoj vladi koju predlažete, koliko pomoćnika ministara, koliko raznoraznih službi, koliko agencija. Nikoga. Odlazi ministar da bude ambasador i rešenje završeno. Kompletno ministarstvo se spaja, sve ostaje isto, činovnici ostaju isti (naravno, da ljudi ne ostanu bez posla), i to je tako i tako će to i biti. Prema tome, ne vidim razlog za jednu ovakvu neozbiljnost, da se u izbornoj godini, pred početak pune sezone koja je najavljena pompezno, gde je rečeno da će sve da krene da pršti po Srbiji od posla, od zapošljavanja itd., mi ulazimo u ove priče koje su sad neophodne da se obave i gubimo silno vreme. Gospodo, april i maj, posle počinju godišnji odmori tri meseca, dolazi jesen i šta mislite posle? Izbori su neophodni i redovni izbori dole. A, to što će vas možda narod i naterati na prevremene izbore, to ćemo videti. Očekivao sam sad, na početku sezone, da vidite koliko je sredstava obezbeđeno za koridore, za velike projekte, za zapošljavanja. Nijedan projekat nije obezbeđen, nijedna kreditna linija nije obezbeđena. Kad mislite tendere da raspišete? Rekli ste da prodajete "Telekom", raspisujete tendere. Kad ćete da ih obavite? Mislite da ćete da vladate 20 godina? Hoćete kao Gadafi i Mubarak? Pa, ne može, ljudi. Vidite da ne može, iscurelo vam vreme. Vreme je radilo za vas, a sad vreme radi protiv vas. Hvata vas panika što se više bliže izbori i vi u panici, u očajanju, ne znate šta ćete. Sad menjate Peru, Žiku i dovodite Miku. Ko da je to važno. Mislim, stvarno je žalosno to što radite. Dinkić vam je valjao tri godine, bio vaša perjanica. Danas vam ne valja, dolazi u Parlament. Naravno, on nikad ovde ni kao ministar nije hteo da dođe, sad ćemo imati priliku da se družimo s njim. To je sve čudno i smešno. Reforme pravosuđa ste uradili, ovi u EU kažu – ne valja ništa, sve od početka. Sve što ste uradili mora od početka. O ovom u zdravstvu da ne pričam. Ne znam kako mislite sa novim ministrom da izađete iz problema koji se javljaju u zdravstvu? Ovde nisam video nijedan pomak, da je neko izneo neke predloge, da će neko odgovarati za dve zapaljene bolnice, da će neko odgovarati za one vakcine, za lekove, za ovo na onkologiji što se dogodilo itd. Zdravstvo je u najvećim problemima u istoriji Srbije, sad ne znamo šta da uradimo. A već poljoprivredu ne treba ni pominjati. Seljaci su digli ruke od vas i oni uopšte ne posmatraju ovu vladu kao ozbiljnu, niti će shvatiti ozbiljnost promene dovođenjem nekog novog ministra itd. Prodali ste lanac trgovina, odnosno Mišković je prodao, i naravno sad će roba iz EU, sve je otišlo strancima i imaćemo ovde navalu stranih roba, poljoprivrednih proizvoda, jer tamo se vrše subvencije u poljoprivredi. I kako će naš seljak sa džakom veštačkog đubriva, koji košta sada trenutno 2.300 dinara, da izađe i bude konkurentan nekome ko ima subvencije u Evropi? Kako će sa naftom od 120-125 dinara da bude konkurentan? Nikada. Znate li vi da je džak veštačkog đubriva dva ara šumadijske zemlje? Znate li da za dve vreće đubriva možete kupiti plac od četiri ara za kuću u srcu Šumadije? Za dva džaka đubriva. Ljudi, jeste li normalni? Podigla "Viktorija grup" cene do balčaka. Ko vam je ta "Viktorija grup"? Molio bih vas da nam jednog dana to objasnite. Ko vam je "Inter-kop" i, ne znam, neke firme? Ko vam je ova firma što je dobila poslove, da ne nabrajam koja, onih pethiljada stanova? Čije su te firme? Gde vam je onaj "Šećerko", što je kupio šećerane po jedan dolar, a sad kupio ceo Kopaonik od prodaje šećera? Kupio je zgradu nekadašnjeg Centralnog komiteta u bescenje i sada vas okuplja na Kopaoniku da vas nauči kako da radite. A vi srećni, "Šećerko" vas okupio, sve vas gore sabrao lepo, pa skijate, pa se igrate, pa pravite žurke, pa svirate. Da li ste normalni, bre, ljudi? Pitam vas da li ste normalni. Ozbiljno, gde njega nađoste? Da ne dužim priču, imao bih još puno štošta da vam pričam, ali mi smo s ovom vladom smo sve dalje od EU. I mi nikada nećemo ući, ako se ovako budemo ponašali, u EU. Želim sutra da uđemo, bio bih presrećan, ali mora da dođe nova vlada, novi ljudi, nova organizacija. I nova mala vlada, moj ministre, operativna, od ljudi koji poznaju posao, od ljudi koji će to da rade kako treba, kvalitetno i dobro. Naravno, kada bude došla takva vlada, Srbija će krenuti velikim usponom. Nadam se i u to sam i ubeđen. Naravno, i ta će vlada biti za evropsku Srbiju i nemojte to ime da kaljate i da ga blatite. Mnogo ste ga zloupotrebili. Od Evrope sa vama nema ništa. Prema tome, to je ćorak, kako naš narod kaže. Hvala vam puno.
Reč ima Jovan Palalić.
Gospodine ministre, poštovane kolege, čitav ovaj proces tzv. rekonstrukcije, kom smo svedoci, a rukovođen od strane vas, u stvari je doveo do toga da Srbija postane, sasvim sigurno, najneozbiljnija država u ovom trenutku u Evropi. Jednom ozbiljnom poslu ova vlast, koja je generator svake krize u Srbiji, pristupila je krajnje neozbiljno i, naravno, kao u svemu što čini, čini to na poseban, jedinstven način, kako to niko pre nje nije činio ni u Srbiji, ni u Evropi. Ovo je prva vlast, i prva vlada, i prvi premijer koji predlaže novi zakon o ministarstvima a da donošenje tog zakona ne podrazumeva izbor nove vlade. Prva vlada u kojoj se novim zakonom o ministarstvima ne menja premijer, nego premijer želi da menja ministre. To je primer ozbiljne krize unutar vlasti i ozbiljnog procesa urušavanja institucije koju čini ova vladajuća većina. Naravno, ovo je početak rušenja Vlade kao institucije. Za vreme ove vlasti došlo je u najvećoj mogućoj meri do regresije stanja i urušavanja institucija u Srbiji. Od pravosuđa, o kojem ne treba da pričam ovde – čitava reforma pravosuđa je u startu bila osuđena na neuspeh, a stanje u kojem se sada nalazi pravosuđe govori da u njega građani imaju najniži stepen poverenja u ovom trenutku. Skupština – izmenama Poslovnika je dovedena dotle da još samo treba da o amandmanima ne govorimo ili da se na svaku ozbiljniju i širu raspravu izriču opomene. Stanje u Vojsci – najveći uspeh je što su predstavnici NATO-a rekli da je ona usaglašena sa standardima NATO-a. Stanje u Ustavnom sudu, važnoj instituciji – predsednik suda ne želi ponovo da se kandiduje i jedva je izabran novi predsednik suda. I niz drugih institucija, donošenje Statuta Vojvodine, najava regionalizacije, odustajanje od politike koja je na sve moguće načine težila da sačuva državni integritet kada je u pitanju KiM, povlačenje institucija sa Kosova… Znači, urušavanje svih institucija. Vrhunac svega toga je sada uništavanje i srozavanje Vlade RS. Gospodine ministre, premijer Mirko Cvetković je u julu 2008. godine izašao pred Narodnu skupštinu i ponudio koncept Vlade, nakon usvojenog Zakona o ministarstvima, ubeđujući nas da je to najbolja i najefikasnija vlada u tom trenutku koja se mogla u Narodnoj skupštini izabrati. Taj isti premijer nas posle tri godine ubeđuje da nije bilo dobro rešenje 24 ministarstva, nego je to 17 ministarstava. Isti čovek koji je dobio podršku pre tri godine. Mi od vas ovde nismo čuli, gospodine ministre (bilo bi bolje da smo čuli od premijera) šta se to promenilo za te tri godine, pa da je ta vlast i ta vlada i taj broj ministara koji je ovde opisan kao optimalan, najbolji, sada preglomazan, prevelik i treba da se smanji. Gospodine ministre, mi od vas nismo čuli šta je smisao i šta su ciljevi ovih organizacionih promena. Objasnite nam šta je suština ukidanja pojedinih ministarstava i spajanje u druga ministarstva. Budite iskreni pa recite da je to politička nagodba unutar vlasti, i to bismo razumeli, samo nemojte birokratski da objašnjavate da je to spajanje sličnih ili istih resora, jer to nije tačno. Protivreči zdravom razumu svakog ko vas ovde gleda da se spajaju rudarstvo i zaštita životne sredine i prostorno planiranje. Mi nismo dobili odgovor od vas na ovo pitanje. Gospodine ministre, način na koji sprovodite čitav ovaj takozvani proces rekonstrukcije liči na to da vi tražite rešenja u Vladi za već izabrane kadrove, a ne da imate jasan koncept kako da izgleda vlada, pa da onda definišete ko su najbolji kadrovi za ta ministarstva. Ovo je tipičan primer partijske nagodbe bez ikakvog plana i cilja zašto se vrši ovako značajna promena godinu dana uoči izbora. Slušali smo ovde od vas da će ova vlada biti efikasnija, da će biti bolja u smislu i rešavanja problema i utvrđivanja politike i donošenja zakona. Voleo bih da dobijem od vas odgovor na koji način će funkcionisati izuzetno važan sektor kao što je energetika, koja nikada, otkad je uvedeno višestranačje u Srbiji, nije bila na ovaj način degradirana. Uvek je postojalo Ministarstvo energetike. Uvek je postojalo i Ministarstvo vera, koje vi sada ukidate. Vi ste prva vlast koja ukida ta ministarstva. Sada ćete vi meni da kažete da će novi ministar, kako je premijer to najavio danas, gospodin Dulić, imati posebnu pažnju i poseban fokus za pitanja rudarstva i da će taj jedan, sada mali sektor u ionako velikom ministarstvu biti tretiran na takav način da će realizovati sva ona pitanja i onu politiku koju je Vlada zacrtala. Gospodine ministre, ovde je pomenuto pitanje nacionalnih manjina. Do sada su nacionalne manjine imale ministarstvo, imale su ministra, jedan viši politički nivo preko koga su mogle da rešavaju probleme. Bilo je ogromnih problema u tom ministarstvu, ali vi kao vlast probleme u jednom ministarstvu ne rešavate smenom ministra, nego ukidanjem ministarstva. Nikada nisam čuo da se to događa u bilo kojoj ozbiljnoj državi – da se, kada ne valja ministar, ukine ministarstvo. Sada ćemo, umesto ministra, za predstavnike nacionalnih manjina imati jednog pomoćnika u vašem ministarstvu. Vi sada kažete da će sa dužnom pažnjom, sa velikim uvažavanjem, na isti način i u istom obimu biti praćena problematika nacionalnih manjina i ljudskih prava kao i dok je to ministarstvo postojalo. Zaista je teško poverovati u to i zaista je teško poverovati, pored poslova koje vi imate, plus šef Koordinacionog centra za jug Srbije, da ćete se baviti tim pitanjem. Baviće se neki pomoćnik i vodiće neki sektor u vašem ministarstvu. Ključni problem koji će se pojaviti je pitanje koordinacije. Slušali smo od predstavnika vladajuće koalicije ovde uoči same krize da je problem koordinacija. Koordinacija je bila ogroman problem. Imali ste premijera koji nema nikakav politički autoritet, nema politički autoritet jer ga nema u svojoj stranci, a imao je unutar svoje vlade kao potpredsednike lidere vladajuće koalicije. Taj čovek nije mogao da ima autoritet, po prirodi stvari, i njegov kabinet nije mogao da bude mesto gde se definiše politika i rešavaju problemi i vrši koordinacija između ministarstava. U raspravi povodom ekspozea Mirka Cvetkovića 2008. godine u Narodnoj skupštini rekao sam da će se politika Vlade i koordinacija izmestiti iz Nemanjine na Andrićev venac. I to je suština stanja u Srbiji danas – ključna politika Vlade se ne vodi u Nemanjinoj, nego u Predsedništvu Srbije. I to je, u isto vreme, uzrok svih problema i turbulencija unutar vlasti. Ne može se politička moć izmestiti iz tako velikog i važnog tela kao što je Vlada i prebaciti na drugo mesto i tamo pokušavati rešavati političke probleme. Ali, to je posledica kada imate predsednika Republike koji je lider stranke i slabog premijera, koji nema nikakvu stranačku funkciju, iz te iste stranke. Taj čovek jednostavno nema nikakav autoritet da donosi političke odluke. Ta koordinacija će se drastično umnožiti. Prvo, taj čovek preuzima jedan ozbiljan resor, resor finansija. Iovako se nije bavio koordinacijom, jer nije imao vremena, a sad još treba da vodi važan resor kao što su finansije. U isto vreme, pored problema koordinacije između ministarstava, pojaviće se ogroman problem koordinacije unutar tih gigantskih ministarstava koje pravite, Ministarstva za infrastrukturu ili ovog Dulićevog. Ko će sada ispovezivati sve te različite resore koji su tu potpuno neprirodno stavljeni? Gospodine ministre, nijedan princip na kojem se formiraju ministarstva poznat u Evropi, tzv. resorni princip, gde se upravne oblasti po sličnosti stavljaju u jedan resor, ovde nije primenjen. Ovo je tipičan primer svega naopakog u odnosu na to. Mi od vas nismo dobili nijedan odgovor kako su i na koji način povezani ti resori unutar tih ministarstava. Dajte nam taj odgovor. Šta je povezalo prostorno planiranje i rudarstvo? Kulturu i telekomunikacije? Šta je te resore povezalo? Vere i dijasporu? Nije moguće da su verujući Srbi samo u dijaspori. Nismo dobili nijedno obrazloženje zašto ste tome pristupili. Sada ulazimo u drugi argument koji ste vi ovde izneli, a to je da će ova vlada, nakon rekonstrukcije i donošenja ovog zakona, biti vlada koja će napraviti uštede. Gospodine ministre, to naprosto nije tačno i vi to jako dobro znate. Posle usvajanja ovog zakona sledi niz ozbiljnih i velikih poslova da bi se zaokružio sistem ove vlade koja će se sada izabrati – pravilnici o sistematizaciji, imenovanje državnih sekretara, imenovanje pomoćnika ministara… Kako ćete imenovati pomoćnike ministara? Ova nova ministarstva su sad posebni pravni subjekti. Ne možete ostaviti iste pomoćnike, moraju se imenovati novi. Gospodine ministre, vi dobro znate da, prema Zakonu o državnim službenicima, nije više moguće, posle 1. januara, politički postavljati pomoćnike. Kako ćete te pomoćnike sada postaviti? Prvo, da li možete da kažete Narodnoj skupštini da oni neće biti postavljeni politički, voleo bih da čujem to od vas, a ne bi trebalo, jer zakon to zabranjuje, a ako budete poštovali zakon, ceo konkursni proces traje četiri-pet meseci. Da bi se zaokružilo ovo što vi radite, ceo posao traje četiri-pet meseci. Da li će se ceo ovaj proces odvijati tako što ćete zadržati isti broj državnih sekretara, kojih je sada bilo 69? Ovo što je rekao Velimir Ilić je potpuno tačno. Najmanja vlada je bila prva vlada Vojislava Koštunice, gde je bila većina DSS, gde je bilo 17 ministarstava, predsednik vlade i potpredsednik vlade. To je bila najmanja vlada, koja je imala 21 člana. Vaša vlada je bila najveća vlada u Evropi. I to je istina. Ako mislite da nije tako, voleo bih da mi kažete da to nije tačno. Prema tome, taj posao oko imenovanja pomoćnika i državnih sekretara traje, i on će, naravno, zavisiti od čitavog procesa koji usledi, a to je donošenje pravilnika o sistematizaciji i sve što posle toga sledi. Da li možete da kažete ovde, pošto pričamo o uštedi, da sadašnji državni sekretari u ministarstvima koja se pripajaju neće ostati državni sekretari ili ih neće ostati u tom broju? Jer, to bi bila izjava da će Vlada biti još štedljivija. Da li možete da kažete da sve agencije koje postoje unutar Ministarstva energetike neće ostati ili će biti ukinute ili će se pripojiti Ministarstvu za infrastrukturu? To su pitanja kada govorimo o aspektima uštede. Da ne govorimo, to sam već pomenuo, o pomoćnicima ministara koji sada, posle 1. januara, a ima stotine ljudi na položajima, faktički ''vrše funkciju na prestao mandat''. Ministre, vi to jako dobro znate. Evo jednog pitanja – da li je jednom licu na položaju, recimo Borku Stefanoviću, koji vodi nekakve pregovore, prestao mandat kao političkom direktoru Ministarstva spoljnih poslova posle 1. januara? Da li se on sada nalazi u zakonitom položaju? Takvih lica ima jako mnogo u Vladi. Gospodine ministre, pričamo o uštedama. Voleo bih da čujem, sad kad se najavljuje kao sopstvena poruka, demagoška poruka vladajuće koalicije da mi sada dobijamo uštede, da vidimo šta je ova vlast uradila na osnovu Zakona o određivanju maksimalnog broja zaposlenih u republičkoj administraciji, koji je ovde pompezno najavljen kao početak ušteda i štednje u državnoj administraciji. Voleo bih konkretno od vas da dobijem podatak za koliko je smanjen broj zaposlenih u državnoj administraciji i šta se sve uštedelo nakon donošenja tog zakona. Taj zakon je donet u jesen 2009. godine, pre godinu i po dana. Ako vi nama ne odgovorite na to pitanje, zašto bi građani verovali da ćete sada nešto uštedeti ako na osnovu zakona koji ste zdušno svi ovde branili nije ništa po tom pitanju urađeno? Trebalo bi da nam vi, kao resorni ministar, date odgovor na to pitanje i to je vrlo važno da od vas čujemo. Pitanje koje se odnosi na agencije. Pomenuli ste ovde u izlaganju da je jedan broj poslovnih organizacija smanjen, ali nismo čuli šta ćete uraditi sa svim onim drugim telima koja pripadaju Vladi. To je, prosto, ostalo da visi. Osim činjenice da se smanjuje broj ministarstava, da se pojedini resori spajaju, i to ste proglasili uštedom, mi ni jedan drugi aspekt, a vi biste kao ministar za državnu upravu bili ovlašćeni da to nama kažete, od vas nismo čuli. Ali suštinski problem koji ovde treba da definišemo jeste zašto se sve ovo radi. Od vas nismo čuli nijedan odgovor, ali građanima je u stvari to sve jasno –želi se poslati bilo kakva politička poruka da ova vlast želi u ekonomskoj krizi da nešto uštedi. To nije tačno. Ova vlast će prouzrokovati daleko više troškova, kao što je prouzrokovala nebrojeno političkih problema i nebrojene političke krize koje su potresle Srbiju i koje i dan-danas Srbija ne može da reši. Sva politika koju ste vodili, koju je vaša vlada vodila, bila je politika nazadovanja u odnosu na stanje koje je u prethodnom periodu bilo – i kada je u pitanju državna politika, i kada je u pitanju odbrana teritorijalnog integriteta, i kada su u pitanju demokratski procesi, i kada je u pitanju opšte stanje u ekonomiji. To su rezultati. Ne možete kazati da je svemu uzrok ekonomska kriza. Nije donošenje Zakona o informisanju uzrokovano ekonomskom krizom. Nisu izmene Poslovnika u Narodnoj skupštini uzrokovane ekonomskom krizom. Nije kapitulacija u Ujedinjenim nacijama 9. septembra po pitanju kosovske politike uzrokovana ekonomskom krizom. To je način na koji vi delujete i kako razmišljate kao vladajuća koalicija. Logična posledica toga je da dođemo u situaciju da godinu dana pre izbora, ponoviću to još jednom, predsednik Vlade prvi put u istoriji donosi novi zakon o ministarstvima a da se ne bira nova vlada i novi predsednik vlade. To se, otkad je uvedeno višestranačje u Srbiji, nije desilo i mi nismo dobili obrazloženje zašto se to događa. Jedini način, gospodine ministre, jeste da, prvo, povučete ovaj zakon, a takođe i Zakon o Vladi, koji je skandalozan. Ovo što ste vi napisali u Zakonu o Vladi, da pođem od toga, nije pravna materija. Ne znam ko vas je naterao da napišete i ovde branite da se ministri obavezuju da na uniforman način, prethodno se konsultujući sa nekim, komuniciraju s javnošću. Mislim da je sramota da Srbija ima takav zakon. Druga stvar, izmene oko generalnog sekretara. Ova norma koja je do sada bila u Zakonu o Vladi je bila odlična. Očigledno želite da menjate sadašnjeg generalnog sekretara, a želite da joj sačuvate čast, ne terate je da podnese ostavku, da je razrešavate, pa ćete izabrati novog i taj će da je zameni. Objasnite zašto se promenila ta odredba u Zakonu o Vladi. Bilo je dovoljno da posle ostavke ili prestanka mandata Vlade prestane funkcija generalnog sekretara. Gospodine ministre, povucite ovaj zakon. Jedini način da rešimo ovaj problem jeste da ova vlada podnese ostavku, da se ne ''blamiramo'', da idemo na izbore, da se izabere nova, kvalitetna vlada, koja će napraviti novi koncept državne politike i ispraviti sve ovo što ste vi učinili, a biće teško ovo što ste vi napravili menjati. Naravno, rukovodeći se prvenstveno interesima Srbije, a ne onim što vi smatrate da je u ovom trenutku jedini interes Srbije – EU. Nije EU ispred Srbije, već je Srbija ispred svega. A posle toga možemo da vidimo šta je u interesu Srbije, pa ako jeste EU, možemo da pričamo, a ako nije, ne želimo tamo da idemo.
Osamnaest minuta i 45 sekundi je iskorišćeno vremena ovlašćenog predstavnika. Reč ima ministar Milan Marković.
Osvrnuo bih se na delove diskusije vezane za ove predloge zakona, a nadam se da ćemo sve druge aspekte moći da razmotrimo kada bude predložena nova vlada i članovi nove vlade. Moram da kažem kolegi Palaliću da se ne slažem s ovim što je rekao i krenuću od ovog poslednjeg što je on rekao, a tiče se generalnog sekretara Vlade. Nikakva se smena ne sprema, koliko je meni poznato, niti mislim da postoji bilo kakav razlog za to jer imamo jako dobrog generalnog sekretara i mislim da dobro radi posao. Ovde se radi o tome da Zakon o ministarstvima i Zakon o Vladi unose dosta logičkih novina koje su nedostajale i primećeno je u praksi da nedostaju. Recimo, mandat sekretara Vlade prestaje prestankom mandata predsednika Vlade – tako je to bilo do sada. S obzirom da je on funkcioner i da nemate nigde, u bilo kom zakonu, odredbe koje definišu njegovu obavezu rada nakon toga, do izbora novog generalnog sekretara Vlade, on je istog dana mogao da se spakuje i ode kući. S druge strane, u Zakonu o Narodnoj skupštini je to daleko bolje normirano i predviđeno je da sekretar Narodne skupštine vrši svoju dužnosti, odnosno da mu mandat traje sve do izbora novog sekretara Skupštine. Mislim da je to pametnije i bolje rešenje, i u tom smislu mislim da i Vlada treba da ima isto takvo rešenje. Mislim da je to jako dobro i logično, zbog kontinuiteta. Službe treba da funkcionišu i u tom provizorijumu, u međuvremenu, dok dođe novi predsednik Vlade, i zato mislim da je ovo sasvim normalno rešenje. A onda predsednik Vlade može da traži da se postavi novi sekretar tog dana, za dva, pet ili deset dana, ali da nema nikakve dileme, da nema vakuuma i spora oko toga ko će obavljati posao. Dakle, ovo je prirodno i funkcionalno rešenje i nema nikakve veze s politikom, i šteta je što ranije to nije bilo uneto. Što se tiče broja resora, o tome sam govorio vrlo precizno. Ovo je vlada sa najmanje resora i posebnih organizacija. Mislim da od Drugog svetskog rata naovamo nije postojao tako mali broj resora na republičkom i saveznom nivou koji su objedinjavali poslove državne uprave, a koji se sad obavljaju na jednom jedinom nivou – republičkom. Vlada Vojislava Koštunice od 2004. godine je imala 17 resora i deset posebnih organizacija, ova vlada ima 17 resora i devet posebnih organizacija, ali, za razliku od 2004. godine, ne postoje resori na saveznom nivou. Kada govorimo da je nešto neozbiljno, najneozbiljnija stvarje, ako govorimo o materiji o kojoj sada pričamo, bila kada smo imali ministra spoljnih poslova koga nikada nije izabrala Narodna skupština, a to je bilo za vreme vlade Vojislava Koštunice. Znači, Vuk Drašković je bio ministar spoljnih poslova, gospodine Palaliću, na osnovu uredbe koju je Ustavni sud proglasio neustavnom. Isto je bilo sa gospodinom Stankovićem, koji je bio ministar odbrane. Kada dodamo i ta dva člana i ako prihvatimo tu neustavnost, onda je ona vlada imala 19 resora. To govorim sad samo zbog toga što je vaša diskusija išla u tom pravcu. Ja ne bih ovo ni na koji način nazvao neozbiljnim, ovo je jedan prirodan i normalan tok stvari u svakoj politici. Jedino neprirodno od 2000. godine do sada, ako govorimo o materiji Zakona o Vladi, jeste upravo bila situacija, kada pogledam i sa pozicije ustavnosti, kada smo imalidva ministra koje nije izabrala Republička skupština. Treća stvar u toj vladi od 2004. godine je, gospodine Palaliću, bila da smo imali devet meseci ministre u ostavci. Ministri iz G17 plus su tada devet meseci bili ministri u ostavci. Stvarno mi nije namera da se sada vraćam u prošlost, ali apropo vaših kritika prosto želim da vam kažem, kad već govorimo o tome da li je nešto ozbiljno ili neozbiljno, i vraćam se na to. Žao mi je što tako brzo zaboravljamo, ali imali smo ministra spoljnih poslova i ministra odbrane koji nikad nisu izabrani od strane Narodne skupštine Republike Srbije. Gospodine Palaliću, uredbom je uređeno da su ljudi ministri a da nisu izabrani, i uredba je proglašena neustavnom, što je potpuno normalno (jer, kako može takva uredba biti). Prema tome, to je apropo toga da li je nešto ozbiljno ili nije ozbiljno. Opet vam kažem, ne možemo reći za Nemačku da je neozbiljna država. U Nemačkoj je u jednom momentu poslove državne uprave koji se odnose na sport obavljalo ministarstvo unutrašnjih poslova. Tako su ljudi odlučili da grupišu poslove državne uprave. Pošto smo i kolege, hajde da uđemo u suštinu. Radi se o poslovima državne uprave koji se grupišu na način kako oni koji glasaju o tome misle da je najfunkcionalnije za njih. I kad sam ja bio u opoziciji, mi smo sporili kad je ta vlada 2004. godine napravila ministarstvo kapitalnih investicija – uh, šta će toliko ministarstvo i kako će ministar to da vodi itd. Dakle, ne sporim to da opozicija napada, ali prosto želim da kažem šta je istina. Istina je da je pitanje grupisanja poslova državne uprave zaista pitanje onih koji treba da glasaju o tome, koji smatraju da je to najcelishodnije i koji će, u krajnjem slučaju, nositi teret toga ukoliko ne valja ili korist od toga ukoliko je to dobro. Mi mislimo da je ovako dobro, predsednik Vlade Mirko Cvetković smatra da je ovako dobro, ovo je plod grupisanja srodnih poslova i političke realnosti i to tako funkcioniše. Vlada je po Zakonu o ministarstvima iz 2003. godine imala 23 resora, 2000. godine 24 resora, 2002. godine 19 resora, 2003. godine 19 resora, 2004. je već pomenuta vlada Vojislava Koštunice, koja je imala, po meni, taj najveći gaf ministara koji nisu bili izabrani u Skupštini – 17 resora bez ta dva neizabrana u Skupštini, a sa ta dva je imala 19, 2007. je imala 22 resora, 2008. je imala 24 resora i ovaj predlog sada je – 17 resora. Takođe ste me pitali, ne znam sad da li ste vi to rekli, za Ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Ministarstvo se ne ukida. Spajaju se Ministarstvo državne uprave i Ministarstvo ljudskih i manjinskih prava. Vi kažete da su manjine imale svoje ministarstvo. Prvo, nije tu stvar da neko ima svoje ministarstvo. Ministarstvo je država, to je organ državne uprave, obavlja te poslove. Zašto mislite da se oni ne mogu obavljati u okviru ministarstva koje će imati drugačije ime? Možete da uputite primedbu ukoliko novi ministar sistematizacijom ukine sektor za ostvarivanje prava, unapređenje prava itd. i ukoliko vidite da se poslovi sadržani u tom sektoru ne sadrže u nekom drugom sektoru, pa kažete – čekajte, broj izvršilaca je bio toliki, a ovde je toliki. Po toj logici ne bi trebalo ni Ministarstvo vera… Zašto? Stalno možete da postavljate ta pitanja. Radi se o poslovima državne uprave, koje svaka država obavlja, i tu nema nikakve dileme. Da li će ih grupisati kao posebno ministarstvo ili će uspeti da ih spoje u okviru većeg organa uprave, to je manje bitno pitanje. Pitanje je da li se ti poslovi državne uprave obavljaju. Suštinski, mi dolazimo na to. A to ne možete sad paušalno da zaključite na način kako ste zaključili, da će se ministarstvo koje bude formirano i koje će neko voditi posvetiti tim poslovima ili neće, da li će se poslovi državne uprave obavljati ili neće. To možete samo ako vidite da u sistematizaciji ti poslovi za koja su sistematizovana neka radna mesta više ne postoje. To je jedini način da to utvrdite. Sve drugo je politički govor, ali poznajući vas, namerno ulazim dublje u tu problematiku. Vi ste rekli da sad to reflektuje na neki način odnos prema nacionalnim manjinama. Ne mogu da se složim sa vama, jer smo u vladi na koju ste se opet pozvali, iz 2004. godine, nakon svih dešavanja, imali Službu za ljudska i manjinska prava. Pa, služba Vlade čak nije ni organ državne uprave. Drage kolege koji dobacujete, to su poznati termini i pojmovi definisani Zakonom o državnoj upravi i ko se bavi politikom trebalo bi da razlikuje telo, službu, organ. Žao mi je što to nekom izaziva smeh, ali ja govorim ono što je iz delokruga rada koji poznajem i kojim se bavim, i nemojte dobacivati, nema razloga. Dakle, služba je to bila, gospodine Palaliću, što je potpuno neprimereno. Po Zakonu o ministarstvima, služba Vlade ne spada u organe državne uprave, jer ne odlučuje o pravima i obavezama, niti se formira zakonom. Znači, bila je Služba za ljudska i manjinska prava, a nakon toga je formirano Ministarstvo za ljudska i manjinska prava i poslovi državne uprave su lepo sistematizovani. Podsetiću vas da su u toj vladi kasnije, koju smo mi imali zajedno sa vama, poslovi izbora nacionalnih saveta nacionalnih manjina, donošenje propisa itd. bili u Ministarstvu države uprave, ako se sećate. Istina, ta vlada je trajala osam meseci. To je bilo u Ministarstvu države uprave i tamo je začet zakon o nacionalnim savetima nacionalnih manjina i izborima za nacionalne savete nacionalnih manjina. Prema tome, poslovi države uprave su tada bili tu i postojala je služba Vlade koja se suštinski bavila zastupanjem pred Evropskim sudom za ljudska prava, preko zastupnika koji je i tada i danas isti čovek, niko ga nije menjao. Prosto, čovek dobro radi svoj posao. Ne znam da li nekom pada na pamet da ga menja u budućnosti, ali govorim kako to izgleda. Dakle, ne slažem se uopšte s vama vezano za tu brigu za nacionalne manjine. U krajnjem slučaju, dela iz 2004… A uopšte ne mislim da se i tadašnja vlada nije starala o pravima nacionalnih manjina. Uopšte ne mislim da se nije starala. Ali evo, ako je vama odraz staranja, onda se sigurno manje starala nego vlada koja ima to u državnom organu, kod vas je imala u službi vlade, ako želimo na taj način da sagledamo stvari. Ali uopšte ne mislim da je to mera. Mera su poslovi koji se odnose na to. Sad ste me pitali za državne sekretare, da li će se smanjiti broj. Mislim da hoće. U ovom momentu u Ministarstvu za ljudska i manjinska prava su sistematizovana četiri mesta za državnog sekretara, u Ministarstvu državne uprave tri. Ko god da bude ministar, ne verujem da će držati sedam državnih sekretara, mislim da je to potpuno besmisleno. Prema tome, očigledno je da će se smanjivati. Pitanje smanjivanja pomoćnika. To zavisi kako se grupišu sektori. Pomoćnik koji gubi sektor, mislim da niste to dobro interpretirali, po zakonu može da obavlja posao u istom ili u višem zvanju, zvanju višeg savetnika. Prema tome, nema nikakve dileme da će doći do smanjenja i broja i troškova, što je potpuno očigledno jer sve o čemu pričamo prati određena služba, određeni troškovi, određena plata itd. Suštinski, mislim da je tu najvažnije da li će se poslovi državne uprave obavljati efikasno. Predsednik Vlade je procenio da je ovaj način u okolnostima u kojima se nalazimo najbolji. Predsednik Vlade će izložiti svoj program. Vi mislite da to nije dobro, to je vaš politički stav, ali ne mogu da se uzdržim da se ne vratim na formiranje ranijih vlada i ranijih organa državne uprave. Imali smo ovakve i slične diskusije uvek do sada, a posebno kada se ovo karakteriše… Jedno je karakterisati da nešto nije funkcionalno, ali reći da je ovo sad najneozbiljnije, da ovako nešto nikad nije bilo, opet ne mogu da se ne vratim, ne znam po koji put, na pitanje ministra spoljnih poslova i ministra odbrane. Pazite, za ta dva jako krupna ministarstva ministri nikad nisu bili izabrani u Narodnoj skupštini, a bili su ministri i sve to je bilo legalistički itd., a onda je Ustavni sud jasno rekao šta misli o tome i to proglasio kao neustavno, a što je potpuno očigledno da je bilo neustavno od prvog dana. Uredbom ne možete formirati organe državne uprave. To je apsurd. Ne možete imati ministra koji nije izabran u Narodnoj skupštini. Prema tome, hteo sam malo da se vratimo i na to kad već kritikujemo ovo, ali dajte da vidimo rezultate. Mi mislimo da će ovo biti funkcionalno i ja verujem da će biti funkcionalno. U suprotnom, pravile bi se vlade sa 50–60 resora, jer sve poslove državne uprave možete da izdelite, možete ih pozicionirati kao posebno ministarstvo, što je potpuno neracionalno.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Jovan Palalić. Vidim da narodni poslanici s uživanjem slušaju ministra, i sa dobrim reakcijama, pozitivni i osmehnutim licima, ali bih molila da ipak malo mere uvedemo. Narodni poslanik ima dva minuta. Izvolite.
Gospodine ministre, kada su u pitanju nacionalne manjine, u prvoj vladi Vojislava Koštunice na saveznom nivou je postojalo ministarstvo. Nakon prestanka državne zajednice u sledećoj prvoj vladi je formirano ministarstvo, a vi ga sada ukidate. To je istina. Znači, vi ukidate jedno stečeno pravo. I ne možete reći da se tu sad ništa nije desilo. To je činjenica. Što se tiče stanja u oblasti nacionalnih manjina, evo pitajte sve predstavnike nacionalnih manjina, i u odnosu na zakone i u odnosu na stanje, kakav je napredak tad postignut. A kakvo je sada stanje? Takvo da ne da smenjujete ministra, nego ukidate ministarstvo. To su posledice toga. Vi nama niste objasnili šta su razlozi, koji su ciljevi i koje je obrazloženje za spajanje i ukidanje pojedinih ministarstava. Kažete – to je procena. Vi kao ministar morate nama da kažete – ovo će zbog toga biti bolje, zbog toga smo to uradili, tako u ministarstvu želimo da budu grupisani sektori i zbog toga će biti bolje. To je suština. I onda možemo voditi argumentovanu raspravu zašto mi mislimo da neće biti bolje, a vi ostajete pri stavu da hoće. Mi od vas nismo to čuli. Šta je cilj razbijanja Ministarstva rudarstva i energetike? Voleo bih od vas to da čujem. Šta je cilj toga? Nemojte samo reći – reći će to premijer. Recite vi, jer branite taj zakon ovde. Možda je bilo bolje da je došao premijer da nam to kaže. Što se tiče one situacije koju ste pomenuli o ministrima u ostavci, podsećam vas, to su bili ministri iz G17 plus. Podneli su ostavku 1. oktobra, izbori su raspisani početkom novembra. Skupština je prestala tog trenutka da funkcioniše, bila je u tehničkom sazivu, Vlada je prestala da postoji. Sledeća vlada je bila izabrana tek u maju 2007. godine. Vi to jako dobro znate. Vlada je bila u tehničkom mandatu manje od mesec dana. U tom istom mesecu je donet Ustav, manje od mesec dana od podnošenja ostavki pojedinih ministara, a Vlada je formirana tek sledeće godine u maju. I čitava ta atmosfera, od činjenice odvajanja Crne Gore do tad, to je bilo u maju ili junu, bila je u stvari atmosfera kada je započet proces izrade Ustava. I Vlada i kompletan politički sistem nalazio se u jednom provizornom stanju i to je suština cele priče.
Reč ima ministar Milan Marković.
Nije, gospodine Palaliću, bilo tako. Prvo, niste se osvrnuli na postojanje dva ministra koja nikad nije izabrala Narodna skupština. To treba ponoviti. Dakle, jedina neozbiljnost u tom smislu je postojala u periodu vlade Vojislava Koštunice – dva ministra nikad izabrana u Narodnoj skupštini. Ali niste ovo u pravu. Dozvolite, prestala je da postoji državna zajednica Srbija i Crna Gora, postojalo je ministarstvo za ljudska i manjinska prava, vi niste onda rekli – mora da postoji ministarstvo za ljudska i manjinska prava, nego ste formirali službu, gospodine Palaliću. A prvo sledeće ministarstvo za ljudska i manjinska prava je formirala ova vlada. Postojala je služba, gospodine Palaliću, ali vam sada kažem da, zbog toga što je u vaše vreme postojala služba, ja ne umanjujem kvalitet politike prema manjinama u Srbiji, a vi hoćete, kroz činjenicu da se poslovi državne uprave koji se sada obavljaju u Ministarstvu za ljudska i manjinska prava, a ubuduće će se obavljati u ministarstvu koje će se zvati Ministarstvo za ljudska i manjinska prava, državnu upravu i lokalnu samoupravu, time da kažete da ćemo mi manje da vodimo kvalitetnu politiku prema manjinama u Srbiji nego što je to bilo. Samo kažem da vam, jednostavno, metodologija nije dobra. Znači, način na koji izvodite taj zaključak nije ispravan. Jer, po tome bih ja mogao da kažem – dok je DSS držao republičku vladu, nije postojao organ koji se bavio ljudskim i manjinskim pravima, nego je postojala služba. Ali ja to ne kažem. A ko je vama branio, kada je državna zajednica Srbija i Crna Gora prestala da postoji, da dođete pred narodne poslanike i kažete – mi smo zabrinuti za stanje manjinskih i ljudskih prava u Republici Srbiji, formiramo ministarstvo za ljudska i manjinska prava, naravno, mislimo da izaberemo i ministara spoljnih poslova i ministra odbrane? Niste to uradili, a niko vam nije branio. Znači, nemojte na taj način. Samo pogledajte kroz tu prizmu, pokušajte da kroz tu metodologiju iz koje izvlačite kritiku ovog predloga posmatrate period kada je Vojislav Koštunica bio predsednik vlade nakon prestanka postojanja državne zajednice Srbija i Crna Gora. To želim da vam kažem. Kako možete na taj način izvoditi? Prosto želim da vam ukažem na pogrešnu logiku koju ste primenili. Želite da uputite kritiku, logična je, ali vam kažem da je potpuno pogrešna. Jer, sve što ste rekli u svom izlaganju može samo da se upotrebi protiv vlade DSS-a, kada je ona umesto organa imala najobičniju službu za ljudska i manjinska prava, a tek dolaskom ove koalicije je uspostavljeno ministarstvo i sutra, nakon ovog zakona o ministarstvima, ponovo će se ministarstvo baviti ljudskim i manjinskim pravima. Samo to želim da kažem. Ne mislim ni da ste vi loše radili vezano za ljudska i manjinska prava, niti mislim da je ova vlada loše radila, niti da će neka buduća loše raditi, zbog toga što je stvarno standard ostvarivanja manjinskih prava u Republici Srbiji, po mojim saznanjima, uporednopravno posmatrano, na najvišem nivou. Zaista mislim da je Republika Srbija tu daleko iznad i okruženja i evropskih standarda i to je nešto čime treba da se ponosimo. Nije to stvorila ova vlada, to je jednostavno proces rada od 2000. godine naovamo i treba da budemo srećni zbog tog procesa. A ovo što ste malo sarkastično govorili o odredbama Zakona o Vladi koje imaju za cilj da se na neki način suprotstave toj našoj političkoj nekulturi koju imamo, to su odredbe koje su bile, gospodine Palaliću, sadržane u Poslovniku Vlade. To da treba da se zastupaju stavovi Vlade već je bilo sadržano u Poslovniku Vlade, tako da ne možete da mi kažete da smo sad mi ubacili nešto što nije bilo deo normativnog regulisanja ranije. Bilo je u Poslovniku Vlade. Znači, to jeste bio deo normativne materije. Jeste, mi smo je pojačali, stavili smo je u zakon. Izvinite, ali očigledno je to potrebno. Očigledno je to u Srbiji potrebno, jer nije ovo prva vlada koja se suočava s tim. I vlada u kojoj smo zajedno delili odgovornost se suočavala s tim. I zaista je potrebno možda i zakonom reći – čekajte ljudi, mora da se zna neki red. Nije ni u redu da građani od jednog ministra čuju jedno, a od drugog ministra čuju drugo. A ljudi smo, i politički sistem nam je takav, ima slabosti, ima partikularizma. Šta sad, pravimo se da to nije tako? Zato ja ne bih ismevao te odredbe zakona, ne bih se tako sarkastično odnosio prema njima. Jednostavno, one su dosad bile uređene Poslovnikom, sad je to uređeno zakonom. Da je sreće, ne bi moralo da stoji, tu se potpuno slažem, ali očigledno je potrebno da stoji. Dakle, naš stav je jasan. Ovo je neki okvir u kome očekujemo da Vlada deluje efikasnije, da ima bolju koordinaciju i da lakše ili izvesnije ostvari ciljeve koji stoje pred nama u ovoj 2011. godini, i zbog toga smo sa ovim predlozima došli pred narodne poslanike.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Gospodine ministre, u uvodnom delu izlaganja govorio sam o neozbiljnosti čitavog procesa rekonstrukcije. Evo vam primer, dopis koji smo sada dobili od predsednika Vlade Mirka Cvetkovića, koji je imao zakonsku obavezu da danas dostavi Narodnoj skupštini predlog novih ministara u Vladi koju planira da rekonstruiše. Slušajte odgovor: "Smatram da bi dostavljanje predloga za izbor novih članova Vlade u ovim okolnostima predstavljalo povredu ugleda i dostojanstva Narodne skupštine i narodnih poslanika. Poštujući ugled i dostojanstvo Narodne skupštine, predloge za izbor ministara dostaviću nakon donošenja Zakona o Vladi" (znači, kršeći zakon) "i Zakona o ministarstvima, koji će Narodna skupština danas da raspravlja". Gospodine ministre, o čemu mi pričamo? O ozbiljnosti ili neozbiljnosti? O poštovanju zakona ili nepoštovanju zakona? Što smo mi donosili te zakone? Da bi premijer procenjivao da je odluka koju treba da donese na osnovu zakona povreda dostojanstva narodnih poslanika? Ispada da smo mi doneli zakon koji vređa naše dostojanstvo. To je prosto neverovatno. Gospodine ministre, kada otvaramo raspravu o ovako važnoj temi, onda moramo da vidimo kontekst, a kontekst je da je ceo proces neozbiljan. On se završava ovakvim jednim obrazloženjem predsednika Vlade. Hvala.
Molim vas, narodni poslanici, pošto je potpuno jasno da staranje o redu na ovakvoj sednici podrazumeva da postoji pravo na repliku i da postoji najšira moguća kreativnost kada je diskusija u pitanju, ali da ipak koristite pravo na repliku. Jer, ako dobijemo pravo na repliku, onda repliciramo na izgovoreno od sagovornika. Kršenje tog prava podrazumevalo bi da ja ne umem da se staram o redu. To se jednostavno rešava, tako što od vas dobijam poruku da ne treba da bude replika. Tako da vas molim, ako je replika, onda se replicira. Zahvaljujem. Ministar Milan Marković ima reč.
Sada sam čuo od vas za to pismo i za mene je to potpuno očekivano. Ja stvarno spadam u red onih teških formalista i često mi se zamera da preterujem u tom formalizmu, ali zar ne mislite da bi stvarno bilo besmisleno da premijer danas uputi predlog za ministre ministarstava koja po novom zakonu o ministarstvima ne postoje? I, zar ne mislite da je teško naći u Srbiji čoveka koji bi sebe izložio tome da učestvuje u takvoj farsi da ga sada, recimo, predložimo za ministarstvo koje se ukida, koje više ne postoji? Mislim da je premijer uradio pravu stvar i da je ovo potpuno logično. Dakle, vi smatrate da je trebalo da on sad nađe nekog čoveka i da mu kaže – hajde da te predložim za ministarstvo koje, inače, ukidamo. Zar ne mislite da to nema smisla?
Reč ima narodni poslanik Branko Ružić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, današnja zakonodavna aktivnost se svodi, praktično, na donošenje zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, takođe i novog zakona o ministarstvima, i mislim da, pored ove formalne, normirajuće strane našeg današnjeg zasedanja, postoji i činjenica da ovo jeste na neki način i politička tema par ekselans i da je veoma važno da, kada pristupamo jednom ovakvom zakonskom predlogu, povedemo računa o samoj intenciji onih koji su predlog izneli. Siguran sam da se svi slažemo da odavno obezbeđenu političku stabilnost u Srbiji ne treba ni na koji način narušavati. Takođe, ne smemo očekivati da će se, ukoliko se donese ovakav zakon, bilo šta epohalno desiti na štetu interesa nosilaca suvereniteta naše države, a to su građani Srbije. Takođe, smatram da ovo jeste odgovoran potez Vlade Republike Srbije, vladajuće koalicije. Mislim da godinu i po dana medijskih spekulacija koje su, nažalost, postojale u našoj medijskoj sferi, u javnosti, prosto nisu doprinosile očuvanju digniteta i autoriteta Vlade na adekvatan način. Ono što mogu u ime koalicije SPS–PUPS–JS da kažem, to je da mi nikada nismo bili prepreka bilo kojoj rekonstrukciji. Uvek smo se zalagali da ne vodimo tu polemiku u medijima, nego da nam se iznese jasan predlog. Onog momenta kada je taj predlog iznet, mi smo dali pozitivan odgovor i po pitanju modela, i po pitanju strukture i po pitanju uvažavanja političke realnosti. Jer, ovo je politička realnost. I sam predsednik SPS gospodin Dačić je u više navrata govorio da se mi, pre svega, zalažemo za jedan sistemski pristup rekonstrukciji Vlade, da se donese jedan zakon o ministarstvima koji će na sistemski način rešiti ovo pitanje, ne samo ad hok, nego i za neke buduće vlade, i da bi oko toga trebalo postići konsenzus svih relevantnih političkih aktera. Naravno, s obzirom da je politička realnost takva da to u ovom momentu nije moguće, mislim da je ovo dobra inicijativa, dobar inicijalni potez, da se u nekom budućem vremenu dođe do zakona o ministarstvima koji više niko, ni opozicija ni pozicija, neće dovoditi u pitanje i stavljati ga u kontekst nekog narušavanja, bilo političke stabilnosti ili interesa građana Srbije. Ono što nam predstoji u nekom budućem vremenskom periodu, a nadam se da će to uslediti vrlo brzo, nakon izbora novog sastava Vlade ili rekonstrukcije Vlade, to je da ta vlada radi efikasnije i da stvorimo ambijent u kome će se raditi odgovornije. Smatram da, kada građani ukažu na neku slabost rada Vlade, nije greh priznati da se tako nešto dešava, a još je manje greh na to reagovati na ovaj način. Ukoliko neko može da nas ubedi da će pet proklamovanih ciljeva Vlade na ovaj način biti ugroženo, mislim da neće imati tu priliku, niti dovoljno dobru argumentaciju da to građanima i dokaže. Dakle, da li će evropska budućnost Srbije biti ugrožena ovim izmenama i dopunama Zakona o Vladi i donošenjem novog zakona o ministarstvima? Siguran sam da neće. Drugi cilj je očuvanje suvereniteta i integriteta. Na tom polju je Vlada Republike Srbije pokazala izuzetnu sposobnost, mudrost i korelaciju sa realnim stanjem na globalnoj političkoj sceni. Jačanje ekonomije, naravno, neće biti ugroženo. Mislim da, nakon onih negativnih efekata svetske ekonomske krize kojih smo svi svesni, imamo malu, skromnu, ali u svakom slučaju uzlaznu putanju po pitanju naše ekonomije. Socijalna odgovornost Vlade u ne tako zavidnoj socijalno-ekonomskoj situaciji nije nikada bila dovođena u pitanje i mislim da ni ovim zakonom o ministarstvima ona neće biti dovedena u pitanje. Oštra borba protiv korupcije i kriminala ne samo da neće biti dovedena u pitanje, nego će biti još oštrija. Mislim da je ova vlada upravo pokazala, i sam ministar unutrašnjih poslova, da ukoliko imate hrabrosti, ukoliko imate želju, ukoliko imate razumevanje koalicionih partnera i ukoliko ste iskreno posvećeni tome, onda na ovom polju možete uraditi mnogo. Mislim da do kraja ove godine imamo izgledne šanse da dobijemo status zemlje kandidata za ulazak u EU. Bilo bi optimistično reći da očekujemo da se otpočnu pregovori na tu temu, ali zašto i to ne reći? Ne vidim razlog da neko na jedan nihilistički, fatalistički način sagledava ovakav predlog. Jedna od zemalja članica EU, Francuska, formirala je vladu mislim 2007. godine, i ta vlada je u kontinuiranoj rekonstrukciji. Imali ste ministra spoljnih poslova Bernara Kušnera, zatim je to bila Mišel Alio Mari, pre neki dan je na to mesto došao Alen Žipe, i ništa se epohalno u Francuskoj nije desilo zbog toga. Pod novim mandatarom je vraćeno 50% starih, nekih ranijih ministara u vladu Francuske, pa se opet ništa epohalno nije desilo bilo po pitanju narušavanja ljudskih ili manjinskih prava ili narušavanja interesa građana Francuske. Ono što ovoj raspravi daje jasan kolorit i praktično nas stavlja u jednu političku arenu, jeste jedna, moram reći, veoma studiozna i detaljna argumentacija resornog ministra, koji je ovde želeo da ukaže na ono što jeste intencija predlagača. Nekima možda to smeta, ali mislim da on na veoma temeljan način upravo ukazuje na sve ono što ovaj zakon o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, praktično, predviđa. Ukoliko želite stručnu raspravu, dobili ste čoveka koji to sve može da objasni. Što se tiče političke dimenzije samog problema, važno je da i sami građani ne prepoznaju ovu vladu isključivo po, kako neki kažu, spletkarenju, manipulacijama, marketinškim trikovima itd. Ovo nije marketinški trik. Sačekajmo taj ponedeljak ili utorak, kada se izabere nova vlada, kada mandatar, odnosno predsednik Vlade, premijer, iznese svoj program – taj program će biti, naravno, naslonjen na ovih pet proklamovanih ciljeva – i dajmo malo vremena da vidimo da li je to marketinški trik, da li je to kupovina vremena ili smo mi svi zajedno u vladajućoj koaliciji zaista opredeljeni da ponesemo odgovornost za ono što nas očekuje i što nam predstoji. Oni koji imaju pravo da kritikuju, a to jeste opozicija, naravno i sami znaju da nemaju neku veliku i kvalitetnu alternativu oko koje mogu da se okupe i da formiraju tu vladajuću većinu i krenu napred, a da se ona mnogo razlikuje od ovih pet proklamovanih ciljeva. Uveren sam da, ko god bude tvorio neku buduću vladu, to će biti vlada kontinuiteta u odnosu na ovih pet proklamovanih ciljeva. Zato treba ponekad povesti računa, imati odgovornost prema građanima, koji, ponavljam, jesu nosioci suvereniteta, koji su nas birali da ih predstavljamo ovde, zastupamo njihove interese i da u njihovo ime vladamo ovom državom i realizujemo ciljeve oko kojih se okupimo. Svaka koaliciona vlada je plod kompromisa. Svaki kompromis svim akterima u toj igri donosi pomalo nečega što oni inicijalno možda nisu želeli. Tako je i svaki koalicioni dogovor plod političke realnosti. Neko će reći da ovo jeste refleks političke realnosti. Da, mogu se složiti i mislim da to uopšte ne može da bude sporno. Ono što je najvažnije za nas iz SPS, PUPS i JS je da su resorni ministri naše koalicije radili na častan, kvalitetan način i radiće to i dalje. Radili su kvalitetno, u interesu građana, radili su na realizaciji ovih pet proklamovanih ciljeva, uložili su svoj maksimum, a dobili su, narodski rečeno – vruć krompir. Nije isto voditi Ministarstvo unutrašnjih poslova, rudarstva i energetike, infrastrukture, prosvete... Naravno, ne želim da bilo koga stavim na neki niži nivo, ali upoređujem sa nekim drugim ministarstvima koja se ovim predlogom zakona o ministarstvima ukidaju. Prema tome, kada govorimo o dignitetu i autoritetu SPS, njenih ministara, moram reći da mi s ponosom možemo da kažemo da smo dali pun doprinos. Takođe, možemo da konstatujemo, ukoliko neko želi da nas kritikuje, da onaj ko radi može i da greši, a onaj ko nije radio, nego samo konstatovao i kritikovao, nije proizvodio nikakav efekat. Takođe, i završiću time, ova rasprava, koju ponekad ovde vodimo na pojednostavljen način, ne vodeći možda dovoljno računa o veoma ozbiljnoj temi kojom se bavimo i reperkusijama koje će ova tema izazvati, moramo svi zajedno da se složimo da smo praktično svi ovde mnogo puta na istu temu raspravljali i nosili odgovornost za mnoge odluke koje su nekada bile neutemeljene u normama, koje su nekada bile možda i neozbiljne. Da ne podsećam na to da smo birali predsednika Parlamenta zahvaljujući nekim opozicionim partijama koje su ovde prisutne, pa je taj mandat trajao praktično 12 časova, pa se sada to nikome ne javlja, nego neki pate od amnezije. Mislim da svi delimo odgovornost. Dajte da tu odgovornost podelimo svi zajedno. Vaša konstruktivna kritika iz opozicije je uvek dobrodošla, ovo je država koja baštini demokratske vrednosti, mislim da sve ono što može da bude korektiv vlasti treba da bude prisutno i u ovom domu i u srpskoj političkoj javnosti, ali takođe mogu da ustvrdim da će ovakav zakon o ministarstvima i zakon o izmenama i dopunama Zakona o Vladi praktično biti inicijacija jednog zaista kvalitetnijeg normiranja ove problematike i da će ona biti finalizirana, nadam se, u nekom političkom trenutku kada se za to steknu uslovi, odnosno kada bude mnogo širi konsenzualni pristup svih političkih aktera. Poslanici SPS i JS će, naravno, u Danu za glasanje glasati za ova dva predloga. Zahvaljujem.
Iskorišćeno je 13 minuta i 10 sekundi vremena predsednika poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Kažu ljudi da je Zoran Đinđić, jedini predsednik vlade iz DOS-a koji je imao hrabrosti i viziju, na pitanje šta da se radi kad nestane pruge, govorio – ljuljajte vagon. A ova situacija u kojoj se danas nalazi Vlada podseća me na ono u prirodi kad naiđete na splet zmija otrovnica – pojele bi sve živo oko sebe, ali između sebe se ne ujedaju. To je otprilike priča o rekonstrukciji Vlade i priča gospodina ministra o tome kako ne treba biti formalista. Pa, ako predsednik Vlade ne ispoštuje zakon i za 15 dana ne dostavi imena novih ministara, čije smo ostavke mi pre 15 dana usvojili, hajde, bože moj, biće, usvojićete neke nove, zakoni postoje da se gaze. A jedino poštovanje Narodne skupštine je poštovanje zakona. Nama ne morate ovde da govorite fino, lepo, milo, drago. Samo poštujte zakone koje donesemo. Ovo prepakivanje liči na nove kutije i nove etikete. Celu noć je gorelo svetlo u kabinetu predsednika Vlade. Mislio bi čovek – evo smišlja se novi ekonomski plan za oporavak Srbije, evo dogovaraju se kako da se izađe iz krize, evo priče o novim investicijama, a vi se tučete oko ministarstava. Nova energija, nova mladost, a sve isti ljudi, ista ideologija, isti sastav Vlade. Smanjeni broj ministarstava, to je rekonstrukcija Vlade. Jedan mlad, školovan čovek, pametan, maločas kaže – ako bismo sad držali izbore, to bi bilo pogubno za Srbiju. Mislim da bi za Srbiju bilo pogubno da ostane ova vlada i pogubno bi bilo da dođe do nemira, a izbori ne mogu da budu pogubni za državu. Nisu pogubni ni za vlast, osim za one koji su ogrezli u kriminal, mito i korupciju. Mi održimo pre šest meseci miting u sportskoj hali "Arena", predsednik države kaže – izvršićemo rekonstrukciju Vlade. Petog februara održimo novi miting, po nama najbolji u novijoj istoriji, vi ga minimizirajte koliko god hoćete, predsednik Vlade kaže – izvršićemo rekonstrukciju Vlade. I sad smo došli do toga da vi vršite rekonstrukciju Vlade, a želeli biste da kažete građanima Srbije kako je naša priča o vanrednim parlamentarnim izborima pogubna jer ćemo baš sad da sprečimo Srbiju da dobije status kandidata za članstvo u EU. Zakazali smo novi miting za 16. april. Sad vam otvoreno pružamo priliku da Srbija iz ovoga izađe kao dostojanstvena, civilizovana, demokratska zemlja, koja želi da bude članica EU. Vi želite prednost koja se zove status kandidata. Evo da vam damo tu prednost. Ako u oktobru Evropska komisija predlaže Savetu EU da Srbija dobije status kandidata, u novembru da održimo vanredne parlamentarne izbore, pa da onda Savet EU u decembru, kada odlučuje, zna sa kojom vladom će imati posla četiri godine. I teoretski i praktično će doći do promene vlade. Teoretski čak može da dođe i do promena odnosa nove vlade prema EU. Što bi EU rizikovala da uloži mnogo toga u Srbiju, a da na vlast dođu stranke koje ne žele da Srbija bude članica EU? Kako vi vodite državu, želja da budemo član EU je sa 70% podrške među građanima spala na 58%. Danas 58% građana Srbije želi da Srbija bude u EU. Da li se promenila EU? Nije. Vi ste krivi. Sad tu odgovornost treba prebaciti najpre na EU, a potom na opoziciju. Na EU, pošto ona traži da se povuku neki teški potezi (kao da nikad nije ni tražila), i na opoziciju, zato što traži da se dođe do legitimne Narodne skupštine. U čije ime vi danas vodite državu? U čije ime donosite ove zakone? U čije ime birate Vladu? U ime birača iz 2008. godine? Nisu oni više za ovakav sastav Parlamenta. Niste vi ni za ovakav sastav Vlade. Inače, ne biste donosili zakon o Vladi isključivo zbog Mlađana Dinkića. Ne mogu da zamislim da menjamo Zakon o Vladi da bismo upozorili ministre, sekretare, činovnike da moraju da slušaju predsednika Vlade i da poštuju njegove stavove i da u javnosti moraju da iznose stavove koji su zajednički stavovi za celu Vladu. Šta je to bilo pre toga? Ko je to iznosio drugačije stavove?Da li to samo predviđate da bi moglo da bude ili se već dešavalo? Potom kažete da razrađujete ustavnu odredbu da o ovlašćenjima ministra kome je prestao mandat odlučuje Vlada. To bi sve bilo u redu da niste za sekretara rekli da mu mandat prestaje postavljenjem novog generalnog sekretara Vlade, ostavkom ili razrešenjem. A šta je sa njegovim ovlašćenjima od momenta ostavke ili razrešenja do izbora novog sekretara? Pa, zar nije ista pravna logika? Ako ministar nije znao šta će da radi kad mu se ovde prihvati ostavka, šta će da radi sekretar kad Vlada prihvati njegovu ostavku, a nije izabrala novog sekretara? Nešto su vas guje ujedale, a nećete da kažete koja se zmija u tom spletu usudila da ujede ostale zmije. Naravno, regione ponovo dajete preimenovanom Mlađanu Dinkiću. Ma, može on da se zove i Meri Popins, zna se šta je radio poslednjih deset godina, zna se šta je upropastio, zna se ko mu je to omogućio. U ovoj se Srbiji sve zna, gospodo. Nema skrivanja, nema preimenovanja, nema otimanja, nego – pred narod, pred građane. Šta kažete, izgubiće Skupština dva meseca, neće da radi ako bude izbora? Pa tri meseca nismo radili. Baš vas briga hoće li Skupština da radi ili da ne radi. Da budemo jasni još jedanput, recite onom svom predsedniku države – izbori u novembru i više nećemo da tražimo vanredne parlamentarne izbore. Ako nam ne odgovorite, a nama treba mesec dana da spremimo miting za 16. april, mi ćemo održati miting 16. aprila. Na vama je, mi smo svoje učinili. Mi se ponašamo odgovorno. Mi pružamo šansu vama da vam Srbija baš ne zamera previše na svemu onome što ste uradili. Vi pružite šansu Srbiji, a ne morate. Poznajući vas, nisam baš previše ubeđen da nećemo da se vidimo 16. aprila. Zato što, za razliku od vas koji ste u sali i vrlo dobro znate šta je potrebno, oni koji vas vode o tome ne znaju ništa. Neki od njih će da se liše unosnih poslova da bi bili ministri, a možda neće ni da se liše. Možda će sad još bolje da obavljaju te poslove. A Srbiju čekaju velike promene, za koje vi niste spremni. Vi nemate hrabrosti da vučete teške poteze. Želite da vas narod voli, a ne umete to da uradite. Kako će da vas voli? Osamdeset milijardi iz privatizacije – gde su? Dolara ili evra, da li je to bitno? Sve ulažete u milijardu od "Telekoma". Osamdeset takvih milijardi je ušlo u Srbiju. Gde su te milijarde, gde su ti putevi, gde su te saobraćajnice, infrastruktura? Gde su kapitalni objekti? Gde su fabrike za izvoz u Rusiju? Gde je zadovoljni seljak? Cena hrane, trenutno najbolja od svih proizvoda koje možemo da proizvedemo. Šta je naš proizvod, novi zakon o Vladi i ministarstvima? Da li iste političke stranke vode iste resore samo da ih sastavljaju? Kao da će ovi ostali da ostanu siročići. Da Dinkić bude poslanik, a njegov poslanik negde bude direktor. Šta time dobija Srbija? Šta tu ima dobro za Srbiju? Što ne smete na odmeravanje snaga? Pa, sve je u vašim rukama – novac, moć, naša loša prošlost. Evo, sad ste rekli nije ova vlada kriva za krizu, krivi su Sloveni što su u šestom veku došli na Balkan. Od onda vučemo krizu, kako će ova vlada da ispravi tu krizu? Mediji. Možete čoveka da potpuno ocrnite, da mu promenite izjavu, da pogrešno tumačite. Posle izvinjenje dođe ko skupljanje perja. Istražujete tuđe živote, šta drugo možete, da nije nekad neko negde nabio prst u nos. Malopre ste rekli da nije pristojno lepo diskutovati, nije pristojno nabiti prst u nos. Evo, ako imamo i taj greh. Ali jednu stvar morate da znate – onaj ko vodi državu, mora da pokaže ozbiljnost. Juče sam čitao kolumnu jednog vašeg člana, nema ga danas u Skupštini, pa se i njemu otelo da kaže – vlast je važnija od ideologije, to se videlo pri sastavljanju ove vlade. Tačno, ova vlast nije na ideologiji, inače ne biste danas aplaudirali jednom poslaniku opozicije koji je nešto govorio protiv opšteg mišljenja većinskog dela Vlade. Ne mislim ja da je dobro za Srbiju da se vi svađate. Za Srbiju je dobro da je vi vodite jedinstveno i složno ili da se sklonite ukoliko to niste u stanju. Ne mislim da je dobro da vas skloni neko ko će da izađe na ulice, ali vi niste razumeli onaj govor tišine na mitingu 5. februara. To do vas nije doprlo. Ta strašna tišina u kojoj se nije reagovalo ni na naše govore. A da je neko rekao "dole Vlada", videli biste šta bi se desilo. Da je samo neko krenuo prema zgradi Vlade. Imate ogorčene ljude. Imate ojađene ljude. Imate nezadovoljne ljude. Imate sirotinju. Optužili ste Mlađana Dinkića da je izgubio starih 200.000 radnih mesta. Je l' to prilika da njegova stranka bude u Vladi? Kakav je to tek odnos između vas – predsednik Vlade saopšti da hoće da odjuri jednog ministra jer je direktni krivac, predsednik Narodne skupštine kaže – o tome će da se otvori rasprava. Ministar podnese ostavku, predsednik Vlade prosledi njegovu ostavku u Parlament i o njoj se raspravlja pre zahteva o smeni, da ne biste ovde raspravljali, da biste ponovo nekakvu vladu skupili. Biće tu i potpredsednik Verica Kalanović. Tog dana je rekla: "Ja sam moralna osoba, napuštam Vladu zajedno s mojim predsednikom". A vi ostali ćete, izgleda, da budete nemoralni. Na kraju, izgleda da je i ona nemoralna, pošto je prihvatila da bude u Vladi. I, kakva je to politička stranka čijeg predsednika oteraju, a stranka ostane u Vladi? Tu ima ideologije? Nema, tu ima samo želje. Ali pogledajte, od kada niste u medijima, vrtoglavo vam opada popularnost. Sad tek ljudi vide da je sve bilo laž – novo zapošljavanje, svaki dan nova fabrika… A i ''žuti'' vide kakvu su grešku napravili kad su vas puštali iz veče u veče na televiziji. I socijalisti. Oni ratuju s decom i njihovim učiteljima, a vi otvarate fabrike. Pa naravno, zapomažite sad, cvilite sad. Ali niste ni vi baš u svemu ovome potpuno nevini, gospodo socijalisti. Onaj ko vidi da je situacija teška, treba da da građanima mogućnost da biraju ponovo, a ne da ih drži kao taoce jednog dogovora koji više ne postoji. Videćete ekspoze predsednika Cvetkovića – 90% će da ponovi tzv. proklamovane ciljeve. Pa, dokle da slušamo vaše ciljeve? Trebalo je do kraja pretprošle godine da dobijemo status kandidata, po Cvetkoviću. Trebalo je do kraja prošle godine 300.000 automobila da proizvedemo u ''Zastavi''. Zar vas nije sramota? Hteli ste da otmete seljacima zemlju u Kragujevcu, pa kada vam se učinilo da je cena visoka, poklonili ste kasarne. Čije vi to poklanjate? Čiju imovinu? Čiju očevinu? Jeste li vi to stekli, jeste vi to zarađivali, ili onaj veseli narod što misli da će tamo da radi? Šta da radi? Proglasili ste da samo hiljadu ljudi iz Kragujevca može da pravi automobile. U Srbiji niko osim njih ne zna da pravi automobile. Ako ne znaju ovi u Kragujevcu, onda ne zna niko. Nisu položili testove, ne znaju kolika je udaljenost Marsa od Sunca. To je bio nivo testova koje su polagali radnici koji montiraju automobile. Upropastili ste političku situaciju u Raškoj oblasti, ili Sandžaku, kako da je nazovem, izborom nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Neću da vređam osećanja onih koji to nazivaju Sandžakom, neka zovu kako god hoće. Izborom nacionalnih saveta nacionalnih manjina direktno ste ugrozili mir, red, sigurnost, stabilnost. I sa dva nesposobna ministra u Raškoj oblasti. Što se mešate u to? Kako ste vi skrpili Vladu? Je l' neko izdao ideologiju s kojom je išao u izbore da bi otišao u Vladu? Jeste. Pa, tako rade i izabrani u savetima nacionalnih manjina. I oni prelaze s liste na listu. To je sloboda, sloboda čoveka da ide gde god hoće. To nije ropstvo, nije slugeranje, nije ponašanje kao da nemaš svoju glavu i svoj mozak. To je kad misliš svojom glavom. Što im smetate, što im ne date da misle svojom glavom? Jeste li sigurni da će da bude sve mirno tamo? I ajde da ukinemo Ministarstvo za manjinska prava, da ga podvedemo pod neku državnu upravu. Ajde za sve što ste upropastili ukidajte ministarstva. Lepo kaže ministar – demagogija je govoriti o smanjenju Vlade. Ali onda 15 puta kaže – ovo je najmanja vlada. Ima li veće demagogije? Ako je demagogija pričati o smanjenju vlade, nemojte da to favorizujete, da to veličate. Smanjili ste Vladu, idemo dalje. I da je imala 40 članova, meni to ne bi smetalo ako bi u Srbiji bilo nade za bolji život. Ovako nema. Govorite o osnivanju razvojne banke. Deset godina uzimamo kredite od Nemačke razvojne banke. To vam je kao Kolubara – nećeš da kupiš svoje mašine, nego uzimaš pod zakup. To su vam krediti od Nemačke razvojne banke, kad vi nemate svoju razvojnu banku. U Vojvodini, naravno, može da bude razvojna banka, pa makar i da je na nezakonit način stvorena. Dakle, naša ponuda je ponuda Srbiji, a ne vama. Da razmišljam isključivo o vama, kao o ljudima koji se bave politikom i koji treba da snose posledice svog lošeg rada, verovatno bih poslušao najtvrđe jezgro SNS-a i ne bih sa vama možda ni razgovarao. Možda, pošto nisam takav čovek. Ali vam još jednom kažem – ko ima uši, neka sluša; ko ima oči, neka gleda. Ovo je poslednja prilika da stvari u Srbiji rešimo kao normalni ljudi. Da pokažemo da brinemo o građanima, da nas je narod izabrao da o njemu brinemo, a ne da on brine zato što nas je izabrao. Ne da strahuje zato što nas je izabrao. Mi vremena imamo. Ne želimo da koristimo svoju snagu, kao što se to radili vi kada ste bili besni i jarosni i puni snage. Nama je snaga potrebna da vodimo Srbiju, i mi ćemo sigurno da je vodimo mnogo bolje od vas. Gre'ota je da Srbija izgubi godinu dana pod vašom vlašću čekajući ono što neminovno mora da se dogodi. I samo još jednu stvar – razmislite dobro, mnogo je bolje da vas smenimo mi normalni, nego da vam se slučajno desi da vas smeni neko ko nije toliko normalan. Hvala.
Pre nego što dam reč narodnom poslaniku Nemanji Šaroviću, samo da dam obaveštenje, u skladu sa članom 90, da je i ovaj tok sednice u direktnom prenosu. S obzirom na to da je produžen rad, obaveštavam poslanike da ćemo danas okončati popodnevni deo rada u 19.30 časova. Narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislio sam najpre da iskažem svoj protest i protest SRS-a zbog činjenice da gospodin Cvetković, predsednik Vlade Republike Srbije, nije ovde. Međutim, razmislio sam malo u međuvremenu i shvatio da on, u stvari, nama nije imao ništa ni da kaže. To što je imao da kaže, rekao nam je kroz ovaj papirić koji je malopre poslao. Očekivao sam da čujem od vas šta je to sprečilo Mirka Cvetkovića da danas bude u Narodnoj skupštini Republike Srbije, šta mu je to bilo važnije, da li je negde možda delio karanfile po Vladi ili ministarstvu, ali se na kraju ispostavilo da je on vredno sedeo u kancelariji i smišljao ovaj dopis kojim nas je obavestio da on poznaje Ustav Republike Srbije, da ga je pročitao, da poznaje zakon o Vladi koji nam je predložio, ali da smatra da bi bila uvreda poslanika i povreda dostojanstva Narodne skupštine da je i ispoštovao taj Ustav. I ne radi se ovde o bilo kakvom formalizmu i formalnosti, nego se radi upravo o tome, u suštini. Međutim, ono što je sledeće bilo uvredljivo je obrazloženje gospodina Markovića. Zaista sam očekivao od vas malo više. Očekivao sam nove informacije, a vi ste umesto toga pročitali ono šturo objašnjenje koje smo dobili uz ovaj zakon i time praktično izneli pretpostavku kako mi nismo ni pročitali ono što ste nam poslali. Možda ste tako obavestili o tome šta stoji u predlogu deo poslanika vladajuće koalicije koji svakako nisu ni pročitali ovaj predlog i koji neće ni učestvovati u raspravi, već samo čekaju da se rasprava završi i da glasaju o predlogu. Ali je ostala činjenica, i to se mora konstatovati, da je ovo jedna od sednica i da je ovo jedan od zakona kada je Mirko Cvetković morao biti u Narodnoj skupštini i kada je, jednostavno, nezamislivo da bilo ko drugi, bio to ministar Marković, Oliver Dulić ili svi ostali zajedno, zamenjuje Mirka Cvetkovića. Tokom rasprave smo čuli dosta stvari. Čuli smo i to da će čak i oni koji će glasati za ovaj zakon i koji će glasati za tu buduću vladu to učiniti ne zato što smatraju da je kvalitetna, nego će to učiniti, kako kažu, zato što se nadaju da će konačno u toj poslednjoj godini biti reformisano pravosuđe, da će biti donet zakon o restituciji i da će konačno Srbija dobiti status kandidata za EU. Moram vas podsetiti da vi pravosuđe reformišete punih 11 godina. Pravosuđe nikad nije bilo u lošijoj situaciji nego što je danas i gospođa Malović, koja će biti i u narednoj vladi, apsolutno ničim nije zaslužila još jedan ministarski mandat. Bilo ko može da pokuša da odgovori na pitanje koliko danas imamo sudija u Srbiji, kao što se nekada za vreme vlasti DS-a nije znalo koliko ima poslanika, tako se danas ne zna, nakon svih tih silnih reformi, koliko imamo sudija, pa su neki razrešeni pre više od godinu dana a i dalje primaju platu, produžavate im tu agoniju i još uvek niste definisali koliko sudija ima. Što se tiče zakona o restituciji, to je zakon koji vrlo rado pominjete u predizbornim kampanjama, i to činite od 2000. godine. Evo, kako se približavaju izbori, činite to i danas. Imali ste, svi vi koji ste u DOS-u učestvovali i kroz različite oblike tog dosovog režima i danas vladate Srbijom, punih 11 godina da taj zakon o restituciji donesete, a to nećete uraditi ni još pet mandata da dobijete, jer niste u stanju da ispunite ni redovne obaveze Vlade koje se odnose na penzije, zdravstvo, pravosuđe, prosvetu, a kamoli da isplatite milijarde i milijarde po zakonu o restituciji. Čuli smo i to, kako kaže gospodin Marković, da samo najzlonamerniji mogu da kažu da je sadašnje stanje posledica rada ove vlade. Ne znam da li vi, gospodine Markoviću, vidite svoju odgovornost negde, a znate veoma dobro da je imate, kao i Boris Tadić i čitava ova vlada. Vi ste upravo odgovorni za ovu političku anomaliju koja vam se malopre obraćala i vi ste odgovorni što ta politička anomalija deli lekcije o moralu u Narodnoj skupštini, a nalazi se i dalje u Narodnoj skupštini zato što je krađom došla do ostavki narodnih poslanika SRS. Vaša politička volja je bila da "gospodin stiropor", koji plaća Vilijema Montgomerija više nego sve ostale zaposlene u stranci, danas govori o boljoj budućnosti Srbije. I vi ste, gospodine Markoviću, krivi zbog vaše inertnosti. Krivi ste zbog toga što niste odgovorili na poslaničko pitanje SRS-a i ispitali finansiranje SNS-a. Oni planiraju novi miting, a još nisu objasnili ni odakle im desetine miliona dinara kojima su platili prethodni. To je, gospodine Markoviću, vaša odgovornost. Očekujem da ćete u narednom mandatu početi da poštujete zakone Republike Srbije, da ćete početi da ih primenjujete, da ćete ispitivati poreklo imovine. Do sada smo bezbroj puta čuli da tužilaštvo kreće da ispituje imovinu Dragana Džajića, bivšeg poznatog fudbalera, ovoga ili onoga, ali dajte da vidimo kada će ispitati imovinu onih koji su se za vreme osmogodišnjeg tamnovanja Vojislava Šešelja iz nekakvih nacionalista transformisali u Evropejce, a danas pitaju vas da li vi poznajete nekoga ko je odstupio od svoje ideologije da bi ušao u vlast. Da, ja poznajem. Poznajem njih 20 i oni sede tamo, ali nije, gospodine Markoviću, bio moj posao da na ovo odgovaram, nego vaš. Umesto što ste potrošili 20 minuta na DSS, koji svoju ideologiju nije menjao, a niste imali hrabrosti da odgovarate gospodinu Evropejcu, pretpostavljam, zbog te nove koalicije i buduće koalicije koju on malo-malo pominje. Pretpostavljam da ćete vi to obrazložiti zahtevima Evrope, da ćete reći – evo, to je najbolje, to je jedini put ka EU, ali vas upozoravam da ne ulazite u vlast sa onima koji danas kažu – znate, to je sloboda mišljenja, to je razmišljanje svojom glavom, a zaboravljaju da su tu svoju glavu našli tek u šestoj deceniji života, a da je pre toga umesto njih očigledno razmišljao Vojislav Šešelj. Ne razmišljate o tome da danas neko kaže – sramota me je što sam bio štaka Socijalističkoj partiji Srbije u vladi od 1998. do 2000. godine, a danas ga nije sramota da bude u koaliciji sa portparolom Jula, koji je bio najgori deo te koalicione vlasti. Ne kažete mu da prvo preispita onog svog koalicionog partnera, koga je 2007. godine nazivao najvećim lopovom u istoriji Srbije, za koga je tvrdio da je 600 miliona evra ukrao od "Mobtela", da se prvo obruši na tog tajkuna, pa onda one ostale koji ga finansiraju, pa da onda tek vama prigovori na tajkune i one koji vas pomažu i koji su pomogli vaš dolazak na vlast. Što se tiče same ove vlade, rekao sam vam i 2008. godine, kada ste je formirali, da će ova vlada biti dugog veka, uprkos mnogim procenama, ne zato što je kvalitetna, ne zato što ima stručne ministre, već zato što je ova vlada zasnovana samo na jednom principu, a taj princip je želja za vlašću. Najveći strah poslaničke grupe SRS je da će i neka naredna vlada biti zasnovana samo na želji za vlašću, a ne na principima. Mi smo, za razliku od mnogih drugih, vas koji sedite ovde, pre izbora govorili s kim možemo i s kim ne možemo, i nije nam se dešavalo da budemo na vlasti (kada pogledate, evo, na primer SPS) sa onima koji su s balonima u ruci na Trgu Republike slavili smrt Slobodana Miloševića u Haškom tribunalu ili da poput LDP-a budemo u koaliciji sa omraženim Miloševićevim režimom ili da, poput Vuka Draškovića, budemo u koaliciji sa naslednicima politike i stranke onoga čoveka koga je optuživao za dva atentata i ubistvo četvoro najbližih saradnika i sva ostala zla koja su se desila u Srbiji tokom 90-ih godina. Ove izmene Zakona o Vladi predstavljaju i pokazuju u punoj meri frustraciju Mirka Cvetkovića onim što se dešavalo u prethodne tri godine. Apsolutno ništa drugo ne pokazuju. Pokazuju da vi pokušavate nekakve urođene bolesti ove vlade da rešite nakon tri i po godine mandata, a tako nešto je nemoguće. Pričali ste o kozmetičkim promenama i mi smo mislili možda na početku da će to biti kozmetičke promene, ali smo onda načuli i čuli preko medija da u Vladu uvodite Zorana Stankovića i Dušana Petrovića. Ako je to ulepšavanje Vlade o kom ste govorili, onda budite sigurni da to neće biti dovoljno, jer je vama mnogo više potrebna ozbiljna plastična operacija nego ovakvo lagano ulepšavanje i nekakvo prolećno doterivanje. A ovo što sada radite više liči na pucanj u koleno i ovoj prethodnoj vladi, jer će ljudi koji su se dokazali nesposobnim da vode određene resore biti u situaciji da ubuduće, pored tog resora gde su se dokazali kao nesposobni, vode još neki resor. To je nešto što apsolutno ne može dati bilo kakve rezultate. Za Mirka Cvetkovića rekonstrukcija, to je sigurno, nije bilo rešenje. Jedino rešenje za Mirka Cvetkovića je bila ostavka. Dakle, autoritet ili imate ili nemate. Autoritet nije nešto što se može propisati Zakonom o Vladi, a odredbe koje su dodate su upravo pokušaj ozakonjivanja ili zakonskog propisivanja autoriteta Mirka Cvetkovića. U krajnjoj liniji, ako Mirko Cvetković nije imao autoritet i ako je mogao bez autoriteta da vodi Vladu pune tri godine, što je sad baš toliko zapeo, u ovoj četvrtoj, da se i on oproba i da vidi kako to ima autoritet? Tako nešto je nemoguće jer je svima dobro poznato da nije Mirko Cvetković taj koji u Vladi Republike Srbije odlučuje o bilo čemu. Mi znamo da je Boris Tadić bio i taj koji je poklanjao gas, i taj koji je kritikovao ministre, i taj koji je hvalio ministre, da je on bio čovek koji je ministru inostranih poslova Vuku Jeremiću es-em-esom dojavljivao da li će odustati od konvencija koje smo već predali bilo UN, bilo Briselu. Ne može se politika zemlje voditi putem es-em-es poruka i to je svakako nešto što ne može činiti predsednik Republike. Jedan od članova koji ste morali upisati je da predsednik Republike ne može istovremeno biti i predsednik Vlade, i da je predsednik Republike dužan da se uzdrži od mešanja u poslove predsednika Vlade, a da je predsednik Vlade dužan da počne da se meša u svoj posao. Vi ste ovu rekonstrukciju sveli na veliku medijsku halabuku. Pričate o tome godinu i po dana. Nažalost, neću imati dovoljno vremena da vam pročitam šta ste sve pričali, jer ste čas pričali jedno, čas drugo, demantovali sami sebe veliki broj puta, ali ne treba zaboraviti ni to da su iz ove vlade već otišli neki koji su svakako morali biti smenjeni, poput Tomice Milosavljevića, koji je to zaslužio bezbroj puta, i Mlađana Dinkića, koji se na kraju, kao gospodin čovek, okrenuo i izašao iz te bare ili močvare, kako ju je nazvao vaš koalicioni partner Vuk Drašković. Ova rekonstrukcija nije zasnovana na bilo kakvoj želji za promenama, na želji za efikasnošću, već pre svega na želji da zaustavite pad poverenja građana Srbije u državne institucije, što vas možda i ne zanima toliko, ali i pre svega pad poverenja građana Srbije u stranke vladajuće koalicije, koje je sve veće i sve žešće iz dana u dan. Osnovni problem će, naravno, biti ta raspodela moći i buduća vlada će u tom pogledu biti još gora u odnosu na prethodnu, jer sada u ovoj vladi neće sedeti ni Mlađan Dinkić, a svi znate da se Mlađan Dinkić, barem što se tiče resora G17 plus, pita o svemu, i on će se i ubuduće pitati o svemu ali više neće sedeti u Vladi, nego će se i dalje sve rešavati na sastancima predsednika vladajuće koalicije, a ljudi u Vladi koji se nazivaju ministrima će čekati da im neko dojavi šta je to na tim komitetima DOS-a odlučeno. Naravno, ovu vladu opterećuju brojni problemi i jasno je da vi ovim nećete moći, niti ste ponudili način na koji ćete rešiti bilo koji od tih problema. Pre tri meseca je Mirko Cvetković rekao: ''Pitanje rekonstrukcije je večna tema, koja povremeno doživi vrhunac. Ako se pogledaju rezultati koje smo ostvarili ove godine, mislim da tim koji pobeđuje ne treba menjati''. Sad ja vas pitam – zašto menjate tim koji pobeđuje i gde ste to pobedili? Da li je pobedio pojedinačno Mirko Cvetković, ovaj ili onaj koji ostaje u Vladi, da li su pobedili ovi koji sada izlaze pa ih zamenjujete novim, svežim igračima, da i oni pobede? Ali mnogo više zabrinjava izjava drugog funkcionera vaše stranke, koji kaže da se mora pokazati da postoji princip smenjivosti i lične odgovornosti, a vi ovde onda tvrdite kako su svi ministri radili divno i kako su svi bili izuzetno uspešni, a da je za stanje u kome se Srbija danas nalazi krivo to što smo imali probleme u poslednjih 20 godina. Vas građani Srbije nisu 2000. godine birali da biste se vi 2011. godine pozivali na ratne devedesete, na sankcije i ne znam šta još. Imali ste više nego dovoljno vremena da sve što nije valjalo izmenite. Što se tiče samog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, to je veoma kratak zakon, od svega šest članova, i pokazaću vam da su oni praktično besmisleni, i pravno i logički i kako god hoćete. Prvo, kažete u članu 2: ''Potpredsednik Vlade može biti i ministar''. Zar do sada nije mogao? Zar Ivica Dačić nije bio ministar policije? Je l' on to protivzakonito tri godine obavlja ministarsku funkciju? To je nešto što ste tada podrazumevali, što je moglo, a sada odjednom to ne može. Dalje kažete: ''Od podnošenja predloga predsednika Vlade za razrešenje ministra do odluke Narodne skupštine ministar ne može vršiti svoja ovlašćenja, već njih preuzima član Vlade koga predsednik Vlade ovlasti''. Vi ste ovu odredbu koristili i pre nego što ste je uneli u zakon. Zar nije Mirko Cvetković ovlastio određene ministre da preuzmu pojedine resore? Vi kažete, gospodine Markoviću, kako je to normalno i prirodno i dosta funkcionalno i kako je to postojalo do pre dve godine, ali nam ne rekoste zašto ste pre dve godine izmenili nešto što je normalno, što je prirodno i što je dosta funkcionalno. Dakle, vi čas brišete, čas ponovo vraćate određena rešenja. Apsolutni je hit i nešto što će, mislim, ući u političku istoriju i Srbije i parlamentarizma, naravno ne po političkoj mudrosti, sledeći član, gde se kaže da su članovi Vlade, državni sekretari i direktori posebnih organizacija u službi Vlade dužni da u javnim izjavama i nastupima u javnosti izražavaju stavove Vlade. Da li to znači da do sada ta obaveza nije postojala? To bi značilo da ste sirotog Mlađu iz čista mira, ni krivog ni dužnog, izbacili iz Vlade. Zašto, kada čovek nije imao obavezu da zastupa stavove Vlade? To tek sada propisujete. Onda ispada da je ipak kriv Mirko Cvetković, da je ustao na pogrešnu nogu jedan dan, najurio Mlađu, a da je Mlađa kao heroj to izdržao i zarad interesa građana Srbije rekao – i dalje ću podržavati Vladu, nema veze što je Mirko ustao na pogrešnu nogu. Nije li ovo afirmacija političkog jednoumlja? Ako su već ministri eksperti i stručnjaci i ukoliko kažete da je normalno da narodni poslanici samostalno odlučuju u koju će poslaničku grupu, za šta će glasati, šta će zastupati, zašto onda to isto pravilo ne primenite i na ministre? Ono na šta bih još želeo da ukažem je da ovde niste obuhvatili zamenike i pomoćnike ministara, da li i oni imaju obavezu da zastupaju stavove Vlade, i onda kažete u drugom stavu: ''Odluku Vlade dužan je da zastupa u javnosti i član Vlade koji je glasao protiv nje ili je bio uzdržan''. Ko će sada tu procenjivati da li je neko bio dovoljno vatren u obrazlaganju i zalaganju za taj stav Vlade ili ne? I, gde su vam, gospodine Markoviću, kaznene odredbe? Ako propisujete određenu dužnost, onda ste morali propisati i kaznene odredbe, pa reći – na taj i taj način će biti kažnjen od strane toga i toga onaj ko se ne bude pridržavao Zakona o Vladi. Suština je da odnosi u Vladi RS nisu normalni i ovo je još jedan dokaz. Da su odnosi među vama normalni, ovo bi bilo nešto što se podrazumeva, ne bi vam palo na pamet da to kodifikujete. To su neka običajna prava i ovo je moglo biti samo na nivou nekakvog džentlmenskog dogovora, a nikako niste mogli ovo uneti u Vladu, jer ako nema normalnih odnosa među vama, nema toga ko će vas uterati u red. Ono što bi možda Narodna skupština mogla da učini, mogli smo gospođu Čomić da pošaljemo u Vladu, da malo vama drži sednice, da vas ona disciplinuje, pa kad neko pretera ili kaže nešto pogrešno, onda mu gospođa Čomić kokne opomenu, pa prva 10%, druga 30%, pa da vidite kako bi sednice Vlade bile skladne kao i sednice Narodne skupštine. Pošto je isteklo vreme, zahvaljujem.
Replika, gospodin Tomislav Nikolić.
Obično ne odgovaram na uvrede jer mislim da Srbiju to previše ne interesuje, a posebno je ne interesuju oni od kojih meni stižu uvrede u ovoj skupštini, ali ima jedna latinska poslovica koja kaže: "Miš i na brdo kada se popne, ostane mali".
Gospodin Nemanja Šarović.
Gospodine Nikoliću, kako ste završili taj fakultet u šestoj deceniji, izgleda da ste dosta latinskih poslovica pročitali i počeli ste često da ih koristite. Pre nekoliko dana ste mene uporedili s nekakvim kučencetom koje je prošlo pored spomenika Nikoli Tesli, pa je tu izvršilo nekakvu nuždu. Rekao sam i novinarima da ja vama ne zameram što ste me uporedili sa kučencetom, ali se zaista pitam kako će Aleksandar Vučić reagovati na to što ste ga uporedili sa "zapišanim spomenikom". Vi imate, gospodine Nikoliću, dosta problema u vašoj stranci.
Gospodine Šaroviću, ne možete koristiti termine koji su neprimereni ovom visokom domu. Zaista vas molim, shvatite ovo kao molbu.
Zaista se slažem, gospođo Đukić Dejanović, ali ste onda morali reagovati kada je gospodin Nikolić to iznosio. Dakle, ja citiram samo ono što je on rekao. Što se vas tiče, gospodine Nikoliću, naravno da vi ne odgovarate, ja to od vas i ne očekujem. Ima već punih 30 meseci i nešto više kako sam vas ja pozvao na TV-duel i to sam učinio bezbroj puta. Vi ste bezbroj puta dokazali da nemate ni političke hrabrosti, ni dovoljno mudrosti da izađete na takav duel, a sa druge strane želite da vodite Srbiju. Ukoliko želite, izađite, gospodine Nikoliću, da se ne bismo prepucavali ovako i da ne bismo gospođu Slavicu Đukić dovodili u neprijatnu situaciju, lepo izaberite televiziju sa nacionalnom frekvencijom, vi imate ogroman novac i ogromnu medijsku moć, to ćete lako uraditi, možete vi, može gospodin Vučić, a možete i obojica zajedno, pa objasnite građanima Srbije da li ćete to što ste obezbedili sebi i svojoj deci obezbediti svakom detetu u Srbiji. To je ono što je krunsko pitanje. Lako ćete vi, gospodine Nikoliću, na stiropor, jer ćete posle tog stiropora otići u stan od skoro 200 kvadrata, ali gde ćete vratiti građane Srbije?
Vreme, i opet ste napravili atmosferu da moram dati reč Tomislavu Nikoliću.
Da biste se takmičili u Ligi šampiona, treba prvo da izađete iz podsaveza. Velike kvalifikacije vi treba da pređete da bih ja vama poklonio pažnju, gospodine Šaroviću.
Reč ima gospođa Nada Kolundžija. Izvolite.
Uvažene kolege poslanici, poštovana predsednice Skupštine, gospodine ministre, naravno da svaki put kada razgovaramo o temi kao što je Vlada, to otvara mnoga pitanja i daje priliku da, bez obzira na to što mi danas razgovaramo o jednoj fazi jednog procesa koji se zove rekonstrukcija Vlade i o zakonima kojim se taj proces može ozakoniti, mi ovde imamo rasprave koje se najčešće bave ocenama rada Vlade, kritikom Vlade, obesmišljavanjem onoga što je Vlada činila i pokušajima da se svaki napor da se u budućem periodu ostvare bolji rezultati u interesu građana Srbije učini besmislenim. Ovde je bilo priče o tome kako se rekonstrukcijom Vlade Vlada zapravo bavi samom sobom. Mislim da je to u suštini vrlo pogrešna konstatacija. Dakle, ako Vlada rekonstrukcijom pokušava da ostvari neke ciljeve koji su potpuno evidentni i za koje mislim da ih je teško sporiti, onda se ne može reći da se ona bavi samom sobom. Ako je interes Srbije da se obezbedi politička stabilnost do kraja mandata ove vlade kako bi ispunila ciljeve koje je zacrtala prilikom formiranja, kako bi ostvarila izuzetno važan strateški cilj Srbije, a to je sticanje kandidata za članstvo u EU, i kako bi ova vlada, nakon krize koja je zadesila zemlju i ceo svet, potražila nove mere kojima bi omogućila da zemlja lakše prebrodi posledice krize, da pronađe nove mogućnosti da građani kroz te posledice prođu što bezbolnije, onda ne može da se govori o tome da je rekonstrukcija Vlade bavljenje samom sobom. Ne želim ovde sad da polemišem s onima koji su kritikujući Vladu zapravo izbegli da kažu da li ima ili nema smisla vršiti rekonstrukciju Vlade, i to u onom pravcu u kom će se Vlada smanjiti, da li ima ili nema smisla vršiti rekonstrukciju Vlade u tim koji će funkcionisati efikasnije i da, pre svega imajući na umu interese građana Srbije, u svom mandatu ostvari ciljeve koje je postavila pre sebe. Ono što je po meni razlog za rekonstrukciju Vlade jeste, pre svega, potreba za političkom stabilnošću. Politička stabilnost jeste pretpostavka da se ostvare ciljevi koji su važni sa stanovišta građana Srbije i, ako rekonstrukcijom Vlade može da se učvrsti politička stabilnost, onda mislim da svaka rekonstrukcija Vlade ima smisla i da zagledanje u detalje te rekonstrukcije zapravo ne osporava samu potrebu da se rekonstrukcija desi. Ono što je takođe jedan od razloga za rekonstrukciju Vlade jeste mobilizacija Vlade da u poslednjoj godini mandata realizuje sve one ciljeve koje je zacrtala na samom početku mandata. Ako će rekonstrukcija Vlade omogućiti mobilizaciju, onda mislim da nema smisla ulaziti u detalje i govoriti o tome da li je baš idealno spojiti resore na način na koji su oni spojeni. Ne postoji jedinstvena praksa u svetu i u tom smislu svako definisanje resora ima negde u svetu isti takav odgovor kakav je ovde napravljen. Ako je smisao rekonstrukcije Vlade da se stvori nova energija, ne treba zaboraviti da su prilikom formiranja Vlade bile potpuno drugačije ekonomske okolnosti. Dakle, svi članovi Vlade morali su biti menjani u hodu, zbog činjenice da je svetska ekonomska kriza pogodila Srbiju i da su mere koje je Vlada morala da preduzima pre svega bile usmerene na mere prevazilaženja te krize. Istina je da, upravo zbog svetske ekonomske krize, mnogi od ciljeva koje je Vlada postavila nisu do sada realizovani, ali niko ne može sporiti potrebu da se Vlada mobiliše novom energijom i stvori uslove da te ciljeve do kraja mandata ostvari. Potreba da se vrši rekonstrukcija Vlade između ostalog jeste i odgovor na činjenicu da mi jesmo zemlja u političkoj tranziciji. Mi jesmo zemlja koja svoje vlade formira kao koalicione vlade većeg broja političkih stranaka. To istovremeno znači da politički sistem mora da se transformiše u skladu sa okolnostima. Dakle, karte su nam podelili građani Srbije, s tim kartama mi pokušavamo da odigramo ovu partiju u najboljem interesu istih tih građana Srbije i, ako je potreba da se jača kredibilitet Vlade, ukoliko Vlada sama procenjuje da je to potrebno, onda zaista mislim da je rekonstrukcija Vlade nešto što je neophodno. Ne samo zbog ove vlade, već zbog činjenice da jačanje kredibiliteta svake institucije jeste zadatak svih nas ovde zajedno. U tom smislu, svaka primedba i kritika koja je išla ka tome da se iznađu mehanizmi kako bi se ojačao kredibilitet institucija, pa samim tim i kredibilitet Vlade, jeste nešto što treba ozbiljno uzeti u obzir i sa čim treba računati kao s ozbiljnom podrškom u budućim naporima. Ako je analiza rada dosadašnje vlade rezultirala time da je rekonstrukcija Vlade rešenje za priznanje da se možda neke stvari nisu uradile do kraja, a da ih je bilo moguće uraditi, bez obzira na druge okolnosti, i ako je analiza rada rezultirala time da neke stvari mogu biti urađene i pored teškoća koje postoje, onda mislim da rekonstrukcija Vlade ima puni smisao. Možemo, naravno, govoriti opet o tome da li je ovaj način rekonstrukcije Vlade idealan, najbolji, da li je bolje imati jedno ministarstvo a ukinuti neko drugo, to jeste pitanje o kojem možemo da polemišemo, ali pretpostavljam da se ni građani ni mi nećemo složiti oko toga šta je najbolje rešenje. Ali, bez obzira na to šta odlučimo, kako da formiramo ministarstva, ono što građane zanima jesu rezultati rada tih ministarstava. Dakle, rezultati su ono što oni očekuju da im Vlada ispostavi na kraju svog mandata i u tom smislu za nas je bitno da ukažemo poverenje ovom naporu i da kažemo da dajemo punu veru i podršku sa uverenjem da će Vlada ovu rekonstrukciju uraditi i sprovesti do kraja, s jednim jedinim ciljem – da ostvari one ciljeve koje je postavila pred sebe, a koji su zaista u najboljem interesu građana Srbije. Ako je razlog za rekonstrukciju Vlade percepcija onih obaveza koje stoje pred Vladom do kraja mandata i traženje najboljih rešenja da se ti zadaci ostvare, onda mi takođe kažemo – dobro je da izvršimo rekonstrukciju Vlade. Dakle, govoreći sportskim rečnikom, ako igrate jednu utakmicu i u periodu te utakmice ste imali užasno nepovoljne okolnosti, kao što je svetska ekonomska kriza, morali ste u toku igre da menjate i strategiju, da menjate i taktiku te igre, i ako ste u jednom trenutku, u finalu te utakmice, shvatili da, ukoliko izmenite tim, ukoliko date novu energiju tom timu, možete da ostvarite pobedu, onda mislim da svaki trener ima obavezu da uradi te izmene, kako bi ostvario, na kraju te utakmice, tu pobedu. Takođe je pitanje da li je rekonstrukcija Vlade sama sebi cilj, odnosno rezultat, ili je početak utvrđivanja novih mera kojima će Vlada ostvariti ciljeve koji su u interesu građana. Ono što je za nas jako bitno i mnogo važnije od toga da li je neki resor trebalo da ostane a neki bude pripojen nekom drugom, za nas je stvarno pitanje šta je ono što će Vlada predložiti kao skup mera kojima će, s jedne strane otkloniti posledice ekonomske krize, a s druge strane omogućiti građanima da olakšaju sopstveni život u periodu posle krize i dati perspektivu za razvoj, kako bi zemlja nastavila da se kreće u pozitivnom smeru. Naravno, ono što je takođe jako važno, jeste da li će Vlada utvrditi jasne mere kojima će ostvariti dalju reformu društva, koja će biti potvrđena tako da će evropski standardi, koje mi smatramo najboljim standardima, kojima treba da prilagodimo svoj politički i ekonomski sistem, i da li će oni biti i potvrđeni od strane EU time što će Srbija steći status kandidata za članstvo u EU. Naravno da je pitanje da li je Vlada radila najbolje što je mogla. Pitanje je potpuno legitimno i mislim da, ako neko to pitanje postavlja sa namerom da ukaže na ono što nije urađeno a moglo je biti urađeno ili da skrene pažnju na nešto što je urađeno a nije smelo biti urađeno, onda takva diskusija zaista jeste nešto što doprinosi interesima građana Srbije. Ali, ako neko pokušava da negira svaki rezultat, da negira svaku činjenicu koja je vezana za nasleđe koje ova vlada ima i pritom je to neko ko je sedeo u prethodnim vladama i ostavio to teško nasleđe nerešeno, onda se zaista postavlja pitanje kredibiliteta onog koji na takav način postavlja pitanje pred ovu vladu. Ova vlada ne postoji oduvek. Ova vlada je nasledila mnoge probleme, koje je rešavala u uslovima koji su bili izuzetno teški. Neću da tvrdim da je uradila sve što je mogla, niti da nije napravila nijednu grešku. Mislim da je to posao Vlade, da objasni svim narodnim poslanicima i građanima Srbije da li je napravila neki propust i da li je mogla da uradi više. Ali ono što je za mene i poslaničku grupu ZES izuzetno važno jeste da je ova vlada pokazala rezultate u nekim oblastima kao skoro nijedna pre toga i da je omogućila Srbiji da sada, posle dugogodišnjih napora i velikih otpora mnogih, pa i onih koji sada pokušavaju da Srbiju navodno guraju brže ka Evropi, da je ta vlada u ovom periodu napravila ogroman iskorak ka ostvarenju tog cilja. Verujem da ćemo prilikom izbora članova Vlade, nakon usvajanja ovih zakona, dobiti odgovore i na ta pitanja i da ćemo u zavisnosti od tih odgovora, na kraju krajeva i nakon izbora novih članova Vlade, samim radom Vlade imati najbolji dokaz u kojoj meri je ova rekonstrukcija imala smisla i dala rezultate koje građani od nas očekuju. Izbori su, naravno, uvek nešto što može da bude ishodište krize, eventualne, ukoliko ona postoji, ili nemogućnosti da se neki posao uradi. Ali izbore koji bi produbili krizu, koji bi odložili rešavanje problema, koji bi samo prekinuli procese koji su izuzetno važni, mislim da zaista svako ko je odgovoran ne može da priziva. Ako je rekonstrukcija Vlade prilika da naš tim pobedi u ime Srbije, mislim da treba svi da podržimo taj tim i da damo podršku svim onim naporima koji imaju za cilj da građanima Srbije omoguće da lakše prebrode godine posle krize i da se stvori šansa da se ekonomskim razvojem i demokratizacijom društva Srbija približi EU. Hvala vam.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Momo Čolaković ima reč. Izvolite.
Poštovana predsednice, predsedništvo, poštovani predstavnici Ministarstva, uvaženi narodni poslanici, poslanička grupa PUPS smatra da je najbitnije, pored političke stabilnosti, obezbediti i ekonomsku i socijalnu stabilnost. U tom pogledu, očekivanja su da rekonstruisanjem Vlade i promenama u njenoj organizaciji to postignemo. Takođe, za nas je veoma bitno i značajno da se očuvaju principi i da se insistira na realizaciji principa na kojima je Vlada na početku mandata ove koalicije konstituisana. Podsetiću na te principe: ostvarivanje teritorijalnog integriteta Republike Srbije, stvaranje uslova za što brže pridruživanje EU i postizanje statusa kandidata, ekonomski razvoj, socijalna sigurnost i stabilnost, a posebno socijalna pravda, i na kraju borba protiv organizovanog kriminala i korupcije. U ekonomskom smislu, mislim da moramo očekivati od rekonstruisane Vlade da se prioriteti u ekonomskom razvoju poštuju, da se utvrde precizni prioriteti u vezi sa razvojem poljoprivrede, građevinarstva, infrastrukture i, posebno kad su u pitanju strana ulaganja, razvoj na prioritetnim objektima infrastrukture. Kad je u pitanju socijalna stabilnost, mislim da treba posebno podsetiti na one principe na kojima se gradila politika Vlade u sadašnjem sazivu, a to je, pre svega, da se obezbedi socijalna sigurnost onih koji ne rade, onih koji traže posao, onih koji su izgubili posao, najugroženijih kategorija stanovništva i ogroman broj penzionera koji imaju niske penzije. Želja mi je da istaknem zadovoljstvo radom ministara iz koalicije SPS–PUPS–JS, koji su dali značajan doprinos baš u ovim pitanjima o kojima govorim – ekonomskoj i socijalnoj stabilnosti u državi. Posebno želim da istaknem rad i delovanje potpredsednika Vlade dr Jovana Krkobabića, pre svega na ekonomskoj i socijalnoj stabilnosti države i obezbeđenju uslova da oni koji su najugroženiji u ovoj državi imaju obezbeđene osnovne uslove za život. Zbog toga je u poslednje vreme i izražena ta podrška koja se ogleda u velikoj podršci onih koje on na najbolji način predstavlja u Vladi Republike Srbije, ogromnog broja građana, posebno penzionera i članova njihovih porodica. Šta očekivati od rekonstruisane Vlade? Tri stvari bih posebno istakao. Prvo, moramo insistirati na tome da Vlada bude jedinstvenija, racionalnija, operativnija, efikasnija u svom radu i delovanju. Ona mora da prihvati da svakog dana, bez obzira o kom pitanju se radi, reši bar jedan problem – da reši bar jedan problem građanina koji ne može da plati struju, koji je siromašan, koji je bez posla itd. Druga stvar, koja je takođe veoma bitna, jeste da se uspostavi realan odnos između ekonomske i socijalne politike. Mi ne možemo ostvariti zadovoljstvo i podršku građana ako ne budemo stvorili balans između ekonomskih i socijalnih dimenzija. U tom pogledu za očekivati je, što se tiče naše poslaničke grupe, da to Vlada postigne. Treća stvar za nas veoma značajna i bitna je da Vlada ostvaruje u punom kapacitetu princip socijalne pravde, za koji smo se na početku mandata opredelili. U tom pogledu se PUPS posebno zalaže za ostvarivanje sigurnosti i redovne isplate penzija za 1.626.752 penzionera. Bez obzira na određene sugestije, predloge i primedbe koje smo imali na Predlog zakona, poslanička grupa PUPS će podržati ove zakone i glasati za njih. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem. Pošto se od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa ne javlja više niko, prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč u zajedničkom načelnom pretresu o predlozima ovih zakona. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi.
Hvala, gospođo predsednice. Gospodo narodni poslanici, da ne bi eventualno došlo do zabune, pošto je gospodin Pastor kao predsednik Poslaničke grupe manjina izneo stav da će oni glasati za, a česta je praksa da oko dosta stvari nemamo jedinstven stav, na početku želim da istaknem da ne mogu ni jedan ni drugi predlog zakona da podržim. Pogotovo drugi, Predlog zakona o ministarstvima, jer stvarno smatram da nema nijednog valjanog razloga da se ukine Ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Mi znamo praksu. Imate, ako se ne varam, 2000. godinu i tu saveznu vladu, koja je uvela ministarstvo manjina i ljudskih prava, imate rezultat iz tog vremena, kada je na tom nivou usvojen zakon o zaštiti sloboda, ljudskih i manjinskih prava. Zatim, imate ovo iz prethodnog saziva, kad smo u ovom parlamentu, a za vreme Ministarstva za ljudska i manjinska prava, takođe uspeli da usvojimo Zakon o nacionalnim savetima. Da li treba mnogo analize da vidimo šta je bilo kada smo umesto ministarstva imali službu za ljudska i manjinska prava? I mislim da smo već imali praksu da je ovaj resor bio unutar Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu i apsolutno nije bilo nijednog valjanog argumenta da se vratimo na prethodnu bezuspešnu praksu. S druge strane, ako se ovde utvrdi da je nivo ljudskih prava u Srbiji po najvišim standardima, biću prvi koji će glasati za ovo i reći da nam ne treba to ministarstvo, ali je činjenica da smo daleko od toga. Po meni je sad čak neprihvatljivije i teže to da se u ovom domu ili bilo gde iznosi da su ljudska prava dostigla najviši nivo. Moje iskustvo i moja saznanja su da smo daleko od toga i da nam predstoji ogroman posao da bismo dostigli takav nivo. Sad, trebalo bi razlikovati, jer nije ista situacija sa manjinama u Vojvodini i u drugim delovima države. Sigurno je da nije ista. Ne bih sada govorio o položaju Bošnjaka u Sandžaku, jer ima ko da govori o tome, ali vam otvoreno kažem da je pozicija i položaj Albanaca u Preševskoj dolini ili opštinama Preševo, Bujanovac i Medveđa, kako god hoćete, daleko od ove kvalifikacije koja se tu i tamo može čuti, da su to najviši standardi. Tamo ima još dosta posla da se uradi da bismo normalizovali situaciju. Tako da u političkom pravcu, mislim, šaljemo lošu poruku ukidanjem ovog ministarstva. Bilo je drugih ministarstava koja su mogla da se ukinu pre nego ministarstvo za manjine. Ostavljam vama da vidite koja su mogla pre da se ukinu, a u ovom domenu ima daleko složeniji i osetljiviji posao da se uradi i nije bilo vreme da se ukine Ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Mislim da je u ipak pitanju politički stav, politička procena i da ona ne odgovara realnosti na terenu. Ako ne za druge manjine, onda da kažem za situaciju koju mi imamo na terenu. Ima hiljadu primera – problemi u obrazovanju, u oblasti kulture, službenoj upotrebi jezika. Ili da govorim o 2002. godini, kada je Savezni parlament izglasao zakon u kome se, pored ostalog, u jednom članu govori o delotvornom učešću manjina u društvenom i javnom životu države. Gde smo tu? Mi tamo govorimo o elementarnim stvarima uključivanja Albanaca u državne organe i institucije. Tek se nešto tu i tamo počelo raditi. Inače, još uvek ima opština sa 90% Albanaca bez ijednog zaposlenog Albanca. Nažalost, mislim da je to praksa. Zato tvrdim da ima još dosta ozbiljnih i osetljivih stvari da se odradi da bismo se ovako komotno ponašali, a pogotovo da damo ovakva i slična obrazloženja. Na kraju krajeva, sto puta postavljam i ponavljam ista pitanja. Upućujem ih ministru Dinkiću i ne dobijam odgovor, upućujem ih premijeru Cvetkoviću i ni odatle ne dobijam odgovor. Uzmimo na primer katastrofalnu ekonomsku situaciju, da je kod Albanaca stepen nezaposlenosti preko 70%. Pravimo se da to ne vidimo, da to ne postoji, da je idealna situacija i da smo dostigli vrhunske svetske nivoe. Da ne dužim dalje, mislim da je politički neprihvatljiv predlog. Na kraju krajeva, jedno ministarstvo to ne rešava, toga smo svesni. Tu treba sva ministarstva, cela Vlada da ima daleko ozbiljniji pristup, da se ti životni problemi, veoma osetljivi problemi koji su prisutni na terenu, ozbiljnije i efikasnije rešavaju. Hvala vam.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Jelena Trivan ima reč. Izvolite.
Poštovana predsednice, dame i gospodo, nažalost, u ovako teškim ekonomskim vremenima, u ovako teškoj besparici i krizi, vrlo je teško braniti bilo kakav politički stav i političku odluku, s obzirom na to da je ovo idealno vreme za kritizerstvo a ne kritiku, i za neverovatnu dozu demagogije. U tom smislu, kada imate ekonomski nezadovoljne građane, svaka mera se može ocrniti i posmatrati kao izraz vlastoljublja ili demagogije, ali ako imate malu meru dobronamernosti, možete i drugačije videti. U tom smislu se može posmatrati i ova rekonstrukcija. S jedne strane, neko će reći da je ona proizvod vladajuće koalicije da se održi na vlasti, ali kao kontraargument odmah shvatate da ta vladajuća većina nijednog trenutka nije izgubila svoju većinu, te da, u tom smislu, na ovakav potez, zbog samoodržanja, nije morala da se odluči. Ali nešto drugo je postojalo zbog čega je ovo moralo da bude urađeno, a to je potreba i interes građana da se ovo desi, te u tom smislu možemo barem oko jedne stvari da se dogovorimo i složimo, a to je da je obaveza Vlade da služi građanima koji su je izabrali. A građani su tražili da imaju manju i efikasniju vladu i građani su tražili da se oni koji je vode solidarišu sa njima, te ukoliko je ta ista vlada donela odluku o smanjenju broja zaposlenih, ukoliko je donela restriktivne mere koje su proizvod ekonomske krize, bilo je logično da i sama učini nešto po pitanju sopstvene efikasnosti. Da li je to dovoljno, o tome se možemo sporiti. Da li je to samo znak, da li je to samo simbol, i o tome možemo govoriti, ali je kao politički simbol veoma važno da Vlada deli sudbinu svojih građana. Takođe, možemo da polemišemo oko toga da li je rekonstrukcija Vlade potrebna sada, godinu dana pred izbore, ili smo, vođeni nihilizmom, autodestrukcijom i kritizerstvom, toliko prisutnim u ovom narodu, mogli da kažemo – nema veze, mogli smo da proćerdamo još jednu godinu. Međutim, ekonomisti tvrde da jedna potrošena godina u ekonomskom smislu traži četiri godine za oporavak, te da je, u tom smislu, jedini resurs koji Srbija sasvim sigurno nema – vreme. Jedna godina za bolje i efikasnije upravljanje nije malo. Ukoliko je rekonstrukcija Vlade sama sebi cilj, onda je ona duboko pogrešna i onda ona jeste izneveravanje potreba i očekivanja građana. Međutim, ako je ona sredstvo da se nešto brže i bolje uradi i ako to zaista tako bude, onda je ova vlada učinila ono što su građani od nje tražili, a građani u ovom trenutku traže jednu vrlo jednostavnu stvar – bolji život i brži ekonomski oporavak. U tom smislu, ova rekonstruisana Vlada ima, pre svega, dva cilja – ekonomski oporavak zemlje i podizanje standarda građana, na jednoj strani, i drugo, privođenje poslova vezanih za dobijanje kandidature i nastavak evropskog puta. Zato očekujem da će ona brže i efikasnije rešavati probleme na oba ova polja. Jedan kolega poslanik je rekao da se sa autoritetom rađa. Nisam sigurna da je to i na ličnom planu najtačnije, ali na institucionalnom planu sasvim je sigurno da se on gradi. U tom smislu je ova skupština primer kako ga svi mi zajedno, bez obzira na naš lični autoritet, nismo imali sve dok su ovde trajale tuče i besmislene rasprave i kako smo ga najednom dobili kad smo uredili rad ovog parlamenta. I autoritet Vlade se gradi kroz zakonska i razna druga rešenja i nove modele ponašanja, i u tom smislu su zakonska rešenja koja se pred nama nalaze prosto rezultat razvijenosti demokratije u ovoj zemlji i razvijenosti demokratske prakse. Ako znamo da je demokratija vladavine većine i ako tražite da se pojedinac povinuje odlukama većine, neko će reći da je to cenzura, da je to ukidanje slobode govora, a neko će reći da je to poštovanje demokratije i da u tom smislu morate naći put da vaše ideje budu ostvarene obezbeđivanjem većine unutar institucije, a ne tako što ćete izgubiti većinu ili je nećete imati, a onda u javnosti rušiti odluke institucije koje prihvatate. To je bila praksa raznih vlada. To je praksa koja se ovde tolerisala, da vlada bude kolektivni organ kao skup pojedinaca i njihovih pojedinačnih politika, umesto da u njoj bude timski rad, solidarnost i zajednička politika. Svaka mera koja doprinosi tome da se odluke većine demokratski donesene poštuju treba da bude pozdravljena, utoliko pre što građani traže Vladu koja ima autoritet i koja ima jedinstvo i koja njihovu zbunjenost neće produbljivati različitim porukama i različitim tumačenjem zajedničkih odluka. Nadam se da će ova vlada imati i veći autoritet i veći kredibilitet. Treća stvar koja je važna i iza koje stoje ogromna očekivanja građana jeste da ova vlada brže, sa više saosećanja i više empatije odgovara na njihove dnevne potrebe i zahteve, i da politika Vlade odgovara realnim potrebama i realnim problemima stanovništva. U tom smislu ova rekonstrukcija ima smisla samo ako iza nje bude stajala drugačija politika, efikasnija politika, pre svega na socijalnom planu i na planu zapošljavanja, na planu investicija i obezbeđivanja radnih mesta. Stoga treba pozdraviti i najavu nekakvih novih ekonomskih mera, činjenice da će kreditna opterećenja građana biti prolongirana do trenutka kada budu mogli lakše i bolje da žive i da im rastu plate. Treba razmišljati o tome da subvencije koje se daju za nova radna mesta idu i domaćim privrednicima i u domaću privredu, treba razmišljati o tome kako na drugačiji način, kroz različite fondove, onima koji žive na ivici egzistencije hitno i urgentno izaći u susret, kako subvencije u poljoprivredi, koje trenutno postoje i koje su prilično velike, distribuirati na pravedniji način, tako da idu u nerazvijene regione i tamo gde je to najpotrebnije. Treba razmišljati o svemu što smo do sada propustili da uradimo. Legitimno je pitanje zašto to do sada nije učinjeno, ali je i legitimno i doduše prilično neuobičajeno u našoj političkoj praksi da neko nešto što nije bilo dobro ispravlja u hodu. Do sada smo pokazivali neverovatnu tvrdoglavost, jer smo mislili da je to dokaz da smo bili u pravu, da teramo smerom koji ne valja, kao i da insistiramo na kadrovskim rešenjima koji ne valjaju, kao i na tome da političari apsolutno budu abolirani od odgovornosti. Kada sam pogledala istoriju poslednjih deset godina, istoriju demokratske Srbije, jedan jedini član Vlade je bio smenjen za poslednjih deset godina, to je bio Vuk Obradović, a složićete se da se u ovih deset godina naređalo mnogo njih koji su zaslužili da budu smenjeni. Zahvaljujući tome se principodgovornostii podnošenje odgovornosti nekako u našem društvu izgubio i ako ovo znači promenu takve političke prakse, onda je to dobro. Na kraju, želela bih da podržim svoje kolege iz Poslaničke grupe manjina, saglasivši se s tim da odluka o tome koje će ministarstvo opstati govori dosta i o političkom stavu. Međutim, Ministarstvo za ljudska i manjinska prava nije prestalo da postoji, nego je nastavilo da postoji u jednom proširenom resoru i proširenom sastavu i da to da li će ta tema koja je u jednom resoru biti marginalizovana ili neće zavisi od političke volje i od zakonskih rešenja. U ovoj vladi, sasvim sigurno, ni manjinska ni ljudska prava neće biti marginalizovana i ukoliko bojazan i frustracije Manjina, koje razumem, mogu biti otklonjene amandmanima koji su oni predložili, mi smo radi da te amandmane usvojimo i time takođe pokažemo politički stav da su nam ta prava jako važna. Na kraju, bez želje da govorim o kadrovskim rešenjima koja za sada nisu sigurna, tek će ih saopštiti premijer, ali sudeći po najavama, ta sledeća vlada će imati tri žene. Danas je Osmi mart. Mi smo doneli mnogo zakonskih rešenja koja se tiču ravnopravnosti žena i činilo se u godinama koje su iza nas da je Osmi mart kao praznik prevaziđen, a pitanje ravnopravnosti žena deplasirano. Participacija žena i u toj vladi i u ovom parlamentu i svuda u životu je daleko od zadovoljavajućeg, ali je Vlada samo vrh ledenog brega, s obzirom na to da ta obespravljenost počinje u porodici, a završava se u najvišoj izvršnoj vlasti. U tom smislu bi i o tome trebalo da razmislimo na današnji dan i da u kreiranju tih tela koja dolaze zajedno s kreiranjem nove vlade na drugačiji način pozicija žena bude definisana. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto smo se dogovorili da nećemo raditi duže od 19.30 časova, reč ima gospodin Ivan Andrić i posle toga ćemo za danas završiti. Izvolite.
Hvala. Na početku moram odmah da izrazim jedan vrednosni stav. Ne očekujem od ministra da mi odgovara, ali toliko postaje očigledna ta situacija u kojoj mi živimo u drugačijoj zemlji od one u kojoj vi živite. Svaki dan je taj jaz između ljudi koji čine vlast i koji ne čine sve veći. Pažljivo sam slušao sve što je manje-više svako govorio (nešto ovde, nešto gore) i prosto ta toliko jasna pojava tog nekonzistentnog stava koji se iznosi iz raznih stranaka vladajuće koalicije ne treba da prođe nezapaženo. Hajde da krenemo redom. Argumenti ili tema rekonstrukcije i taj ciklus o kome razgovaramo o tome politički, faktički je danas završen. Kada smo dobili ovaj predlog zakona, potpuno je jasno da i onaj ko je bio naivan, ubrojaću i sebe tu, ko je mislio da je ovo neka šansa za Srbiju, koja će nam pomoći, da je politička kriza situacija u kojoj ćemo moći da iskoristimo to, da sagledamo koje su nam slabosti, te slabosti ispravimo i ispunimo nekakav plan do juna, septembra, oktobra ove godine, dobijemo status kandidata i krenemo dalje, kroz nove izbore, lično sam pomislio da je to moguće. Pomislio sam u onom trenutku kada je premijer Cvetković imao to bekstvo od svoje ličnosti i postao neukroćena goropad, za jedno prepodne smenio potpredsednika Vlade bez ikakvog znanja i najavio ozbiljne reforme u funkcionisanju same vlade. Danas, ne znam koliko je vremena prošlo od tog trenutka, deset ili petnaest dana, potpuno je jasno da vladajuća većina nema političku snagu da uradi ono što je potrebno. Taj nedostatak snage vidi se u svakoj izjavi koju date, u svakom predlogu zakona, u načinu na koji se ova sednica vodi, gde našeg premijera, čoveka koji je rešio da povrati svoj autoritet nakon tri godine, nema danas ovde sa nama – on verovatno ima preča posla i voleo bih da znam koja su to preča posla od rekonstrukcije Vlade koju navodno vodi – i bez ikakve jasne želje da se podvuče crta koju je bilo neophodno povući. Vi ste rekli, gospodine Markoviću, da je sticanje statusa kandidata za članstvo u EU glavni cilj ove vlade. Da li to znači da je ova rekonstrukcija izvršena tako da se taj cilj što je moguće pre ostvari? Na osnovu čega mi to vidimo? Ako je to tačno, zašto je ministar spoljnih poslova i dalje Vuk Jeremić? To ministarstvo nije ništa doprinelo da ova zemlja postane kandidat za članstvo. On je čak vrlo aktivno radio na tome da mi ovaj status koji sada imamo izgubimo. Znači, to nije cilj. Da li je cilj bilo koji? Neko se žali da nema više Ministarstva za ljudska i manjinska prava. Pa, to je jedina prednost ove rekonstrukcije. Bolje da ga nema nego da Čiplić bude ministar, manja je šteta. Od 2000. godine do danas niko nije zagadio oblast ljudskih prava više nego što je to uradio bivši sudija Ustavnog suda, član Upravnog odbora NIS-a, a zatim i ministar za ljudska i manjinska prava Svetozar Čiplić. U Sandžaku se ponavljaju izbori, gde više od 70% građana te izbore bojkotuje, i mi svi sa zebnjom čekamo taj 17. ili 18. april da vidimo da li će biti incidenata, a ministar je, kao čovek bez ikakvog osećaja za pitanje kojim se bavi, gazio jako tvrdo, ignorisao krivične prijave, policijske istrage, sve. Je l' to razlog zbog kojeg je smenjen? Šta je razlog? Da li je razlog jeftinija država, funkcionalnija Vlada? Pa, šta će vam onda Ministarstvo za Kosovo i Metohiju? To ministarstvo čak nije sposobno ni toliko, u vašim očima, da učestvuje u pregovorima sa Prištinom. Te pregovore vodi neko drugi, ko sedi na drugom mestu. Koja je svrha tog ministarstva ako taj osnovni posao zbog koga postoji ne može da vrši? Šta će nam Ministarstvo vera i dijaspore? To je skandalozno ministarstvo. I na kraju, vrhunac svih vrhunaca, ministar bez portfelja. To je valjda u funkciji potpunog pojeftinjenja Vlade. Svega toga nije uopšte bilo. Tih razgovora nije bilo da Vlada bude funkcionalnija, da ostvari evropski put. Ta zemlja u kojoj živite je lepa, uspešna, nema nikakvih problema. Ljudska prava su na super nivou, nema veze što tamo u Sandžaku zamalo rat nije počeo. Ekonomija je super. Pa, to je sve zbog Slobodana Miloševića, još iz 1995. godine. (Izvinjavam se, predsednice.) Znači, kao simbol nečega što je davno bilo, ali ništa se nije desilo. Izvinite, kada ste seli na vlast, ova zemlja je imala 250.000 ljudi više koji su radili. Nije kriza bila samo u Srbiji, bila je u Hrvatskoj, u Bosni, u Engleskoj. Da li ste gledali televiziju? Bio je sajam automobila u Ženevi u nedelju. Da li ste videli da je automobilska industrija stala na noge? Svi proizvođači imaju nove modele, nema krize. Koliko vam je trebalo da shvatite da krize ima, sada će vam pet puta više vremena trebati da shvatite da je više nema. I nigde trunke odgovornosti, samo jedna politička pijaca u kojoj su oni koji su pokazali da su spremni da urade najviše, najviše i dobili. Oni koji su u tom međusobnom ratu insistirali na tome, oni su pobedili. Pobedili su zato što rekonstrukcija nije rađena, smanjenje broja ministara nije rađeno prema funkcionalnosti nego prema tome da svaka stranka zadrži resor koji je imala. To je vrlo jasno rečeno na televiziji, pošto premijer nikada nije skupio hrabrost da dođe u ovu salu i da nam to kaže. Mi koji se bavimo politikom i želimo da utičemo na to da poboljšamo taj život da bismo, gospodine ministre, podelili odgovornost sa vama, nama to nije onemogućeno, osim ako ne želimo da se javljamo u "Utisak nedelje" kao gledaoci. Premijer ovu salu izbegava zato što zna da je ovo jedino mesto na kome će čuti neku činjenicu koja će ga uljuljkati u njegovoj slici Srbije kao prosperitetne zemlje, lidera na Balkanu, oaze mira i stabilnosti i ne znam čega sve. I šta mi imamo danas? Imamo Vladu u kojoj premijer suštinski ukida, o tome će govoriti Vesna malo kasnije, mesto premijera dajući mu resor Ministarstva finansija, time on ni formalno neće imati više funkciju za koju niko više, čak ni on, ne veruje da je ima, i imamo rekonstrukciju, koja je bila jedini mogući izlaz iz rupe u kojoj se nalazite a da se ne obrukate danas, nego da se obrukate za mesec, dva, tri ili pet. I problem nije rešen time što je svim ministrima zakonom zabranjeno da govore ono sa čime se ne slažu zato što vi niste otklonili uzrok tog problema, a to je da nema vizije, nema jedinstva i nema plana. Vi ste rekli da je to bilo u Poslovniku, a sada je u zakonu. Šta je sledeća faza – Ustav, streljanje ako ministar ima drugačiji stav? To se neće rešiti time što zabranjujete nekom da o tome govori. Ono na šta je trebalo da obratite pažnju je uzrok, a za to niste imali političke snage. Ko je verovao, a i sebe ubrajam u te, da je kriza za pametnog šansa, a za one druge prepreka, danas je u ovoj zemlji ispao glup. I samo naš ministar ne zna ko su rešenja za Vladu. Sve nova lica naše političke scene – Dušan Petrović, Verica Kalanović, Peđa Marković, Zoran Stanković. Svi se vrte kao uringišpilu, menjaju resore – jednom poljoprivreda, jednom infrastruktura, jednom rudarstvo, jednom odbrana, jednom zdravlje, jednom ovo. Dokle? Samo da ne pustite nekoga ko je kvalitetniji i ko će taj posao bolje raditi i time dokazati koliko ste vi bili nesposobni. Danas je stavljena tačka na ovaj politički cirkus koji se zvao rekonstrukcija, nova energija, novi ljudi. Od ovog trenutka Srbija zna da se ove godine ništa lepo više neće desiti sve do izbora, a vama je ostalo da vežbate svoju političku izdržljivost i da te izbore odložite što je moguće više. Hvala.
Zahvaljujem. Zahvaljujem gospodinu ministru i predstavnicima Vlade. Poštovani narodni poslanici, zahvaljujem na učešću u radu. Sutra u 10.00 časova nastavljamo rad. Reč će imati narodni poslanik Đorđe Milićević.