Hvala, gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, za dva dana će biti tačno dve godine od ubistva odbornika Partije za demokratsko delovanje u SO Preševo Isufa Azizija. U ovom dvogodišnjem periodu nije ništa urađeno da se rasvetli ovo svirepo ubistvo; ubice (ili ubica) šetaju slobodno. Stvara se jedan niz nerazjašnjenih ubistava i kidnapovanja još iz perioda ratnog stanja, o čemu sam par puta ovde govorio; iznosio sam da je za vreme ratnog stanja ubijeno jedanaest civila. Veći broj ubistava civila bio je i u periodu od 1999. do 2001. godine. Nažalost, i nakon tog perioda, kada imamo potpunu stabilizaciju prilika na tom području, takođe ima nekoliko ubistava koja nisu razjašnjena. Pored ubistva odbornika Azizija, naveo bih slučaj kidnapovanja vlasnika benzinske pumpe iz Preševa Nebi Nuhijua 2000. godine, koji je nasilno pokupljen iz njegove kuće; kad je nakon sat vremena zatražen novac, u postupku predaje novca kidnaperima... Bila je upoznata i policija. Posle toga je procesuirano nekoliko policajaca, ali kidnapovanje nije razjašnjeno, nije rasvetljeno. Zapravo se ne zna sudbina kidnapovanog Nuhijua. Apsolutno, znači, nema procesuiranja i odgovornosti za ova mučka i svirepa ubistva ili, u ovom slučaju, kidnapovanje. U situaciji kada je broj pripadnika lokalne policije veći nego u ranijim periodima, a pogotovo kada se zna da je na tom području popriličan broj pripadnika specijalne policije i žandarmerije, pitanje je kako se, prvo, mogu desiti ubistva? Još je veće pitanje, kako može, na primer, u slučaju ubistva odbornika Azizija od pre dve godine da još uvek nema razjašnjenja tog ubistva ili eventualno procesuiranja tog gnusnog ubistva? Na tom području se onda stvara utisak, pošto je toliko velika koncentracija specijalne policije i žandarmerije, da je to više za situacije kada treba spektakularno hapsiti ili izvršiti pretres u određenim kućama. To je ranije vršila lokalna policija sa nekoliko policajaca, a sada se višestruko veći broj specijalaca za to angažuje. Dobija se utisak da je to više zbog nekog efekta, po meni, ponekad i nepotrebnog sprovođenja sile koju država u tim slučajevima primenjuje, a ne da je u funkciji stabilizacije prilika i rasvetljavanja ovakvih teških situacija, kada govorimo o tim ubistvima koja ostaju nerasvetljena. Zato postavljam pitanje, zapravo, po drugi put se obraćam MUP-u za sve slučajeve. Posebno je u ovom aktuelnom slučaju apsolutno neshvatljivo da se dve godine... da se ubistva, kidnapovanja usred bela dana dešavaju, a da niko ne može, pa ni celokupni državni aparat, da izvrši svoje zakonom predviđene obaveze. Hvala vam.
Vreme. Zahvaljujem. U skladu sa članom 286. stav 2. našeg poslovnika, ovlašćeni predstavnik Poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica biće Vladimir Milentijević, kome ću dati reč. Samo da vas obavestim da će Poslaničku grupu SRS predstavljati narodni poslanik Petar Jojić. Gospodine Milentijeviću, izvolite.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, koliko god aktuelna vlast pokušavala da pitanje Kosova i Metohije i ulazak tj. kandidaturu za ulazak u EU javnosti predstavlja kao dve odvojene teme, danas je sasvim jasno da su to dve usko vezane teme. Vrlo jasne i precizne poruke i signali stižu iz Evropske unije – ili dobrosusedski odnosi sa nezavisnom državom Kosovo ili EU. U vezi s tim, vlast se vrlo trudi da uspostavi dobrosusedske odnose sa samoproglašenom državom Kosovo. Pri tome, priziva realnost, da su međunarodni odnosi takvi da nije moguće očekivati da Kosovo ostane u sastavu Srbije, da je podela Kosova jedno od rešenja, da je Kosovo izgubljeno itd. Nije to realnost. Dame i gospodo, realnost je Ustav Republike Srbije koji u svojoj preambuli jasno definiše da je pokrajina Kosovo i Metohija sastavni deo Republike Srbije, da ima položaj suštinske autonomije u okviru suverene države Srbije. Iz takvog položaja pokrajine Kosovo i Metohija slede ustavne obaveze svih državnih organa da zastupaju i štite državne interese Srbije na Kosovu i Metohiji u svim unutrašnjim i spoljnopolitičkim odnosima. Realnost je da ovaj Ustav definiše da unutrašnju i spoljnu politiku vodi Vlada Republike Srbije, ali, s druge strane, nažalost, realnost je da spoljnu i unutrašnju politiku vodi predsednik Republike Srbije. Vlada deklarativno čini sve kada je u pitanju očuvanje Kosova i Metohije u sastavu Srbije, svim pravnim i diplomatskim sredstvima brani Kosovo i Metohiju od samostalnosti i nikada neće priznati ni potpisati nezavisnost Kosova. Ako u obzir uzmemo činjenicu da za tri godine predsednik Vlade nije posetio AP Kosovo i Metohiju, ako zamenik predsednika Vlade za tri godine nije nijednom razgovarao sa predsednikom Republike Srbije o Kosovu i Metohiji, koji inače vodi politiku o Kosovu i Metohiji, onda se postavlja pitanje koliko se iskreno Vlada bavi i da li se uopšte bavi problematikom Kosova i Metohije? Meni se čini da se ova vlada umorila od Kosova i Metohije; umorila se i potrošila u predstavljanju javnosti da je učinila sve u očuvanju Kosova i Metohije u sastavu Srbije i da nikada neće priznati nezavisnost Kosova. Ne mislim da se u vremenu jačeg, kada ne postoji pravda, Kosovo i Metohija može lako odbraniti. Kosovo se otima, i to naočigled celokupne svetske javnosti. Na takvom Kosovu mi danas vrlo teško živimo. Nema multietničnosti. Odavno živimo jedni pored drugih, i to onako kako živimo. Živećemo i dalje, ali nikako u nezavisnoj državi Kosovo. To nikako ne možemo prihvatiti. Možda će naići neka bolja vremena, kada će neko drugi znati kako da oteto vrati. Ali, ako ga mi sami damo, oni tu priliku nikada neće imati. Vlada Republike Srbije, takva kakva je, mnogo očekuje od pregovora Beograda i Prištine, iako ih vodi bez predstavnika UN. Pregovori su duboko magloviti i tajnoviti. Magloviti, jer već ima slučajeva da je naspram pregovarača iz Prištine i Beograda na jednoj strani zastava Republike Srbije, na drugoj samostalne republike Kosovo. Tim povodom bih priupitao Vladu Republike Srbije, i tražim odgovor predsednika Vlade, šta ste zamislili da postignete u dijalogu sa Prištinom? I, po ko zna koji put pitanje Demokratske stranke Srbije – da li u Evropsku uniju idemo sa Kosovom i Metohijom ili bez Kosova i Metohije? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Markićević.
Poštovana predsednice, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, gospođo predsednice, imam, prvo, jedno obaveštenje za vas: na jedno pitanje koje je postavljala Poslanička grupa Nova Srbija, tačnije poslanik Nove Srbije iz Kraljeva gospodin Srđan Spasojević i moja malenkost, nismo dobili odgovor; prošlo je mnogo više od onih 15 dana, što je zakonska obaveza ministara, tako da ću sada morati to pitanje da ponovo postavim. Dakle, tražim obaveštenje, odnosno postavljam pitanje Milanu Markoviću, ministru za lokalnu samoupravu, u vezi s njegovom funkcijom šefa vladinog tima za sanaciju štete koju su pretrpeli građani Kraljeva u zemljotresu koji je bio... Da li neko sada može tačno da se seti kada je bio? Patnji građana Kraljeva više nema u medijima, nema ministara da se slikaju, a nemaju ni poslanici Nove Srbije odgovor na pitanja. Dakle, postavljam pitanje gospodinu Markoviću, kao šefu vladinog tima za obnovu porušenih kuća u Kraljevu i sanaciju svih šteta koje su građani Kraljeva imali, kakvi su rezultati, šta se dešava sa tim, koliko je novca prikupljeno, koliko iz budžeta, koliko od lokalne samouprave, koliko od građana pojedinaca, koliko od političkih stranaka? Za svaku pohvalu je to što su neke političke stranke, između ostalih i Nova Srbija, skromnom pomoći, onoliko koliko smo mogli, pokušale da pomognu građanima Kraljeva. Smatram da građani Kraljeva i celokupna srpska javnost, i svetska, jer je pomoć dolazila iz celog sveta, zaslužuju odgovor na jedno ovakvo pitanje. To je prilika za gospodina Markovića da odgovori na ova pitanja koja sam postavio, a ne da ignoriše celu poslaničku grupu, a mislim i celokupnu srpsku javnost. Radi istine, časti i poštenja, hoću da kažem da mislim da je tamo dosta urađeno, da je mnogim građanima makar delimično sanirana šteta i da ministar Marković ima tu značajnu i pozitivnu ulogu. Utoliko više ne razumem zašto on neće da odgovori na ova pitanja. Možda i zbog toga, gospođo predsednice, juče smo videli u medijima, i to je zapravo razlog zašto pitam, što neki građani leže pred vratima gradske uprave, gradske skupštine u Kraljevu, štrajkuju glađu, nezadovoljni. Moje informacije govore da je dosta građana nezadovoljno. Možda oni nisu u pravu, ali imaju pravo na odgovor. U ime njih sam sebi uzeo to ovlašćenje da pitam šta se dešava, ima li još novca i zašto su ti građani u Kraljevu, a vidimo da ih sve više ima, nezadovoljni? Ne znam sad kome da postavim pitanje. Tada kada smo postavili pitanje bio je ministar za energetiku gospodin Petar Škundrić i njemu smo postavili pitanje, tačnije naš poslanik iz Kraljeva gospodin Srđan Spasojević, koje se tiče dobrog predloga i dobre namere, njegove, da se uradi sve što se može da se cena struje za građane Kraljeva za ovu godinu ne povećava. Dobili smo odgovore ni tamo ni ovamo; ovde u Skupštini smo dobili odgovor da će to biti razmatrano. Na jednoj televiziji sa nacionalnom frekvencijom dat je značaj tome i pitanju gospodina Spasojevića. Iz Vlade su dolazili nemušti odgovori. Prolazi mesec po mesec i sad treba građani Kraljeva da zaborave, ili poslanici Nove Srbije, ono što smo pitali. Dakle, ponavljajući iz najbolje namere, postavljam pitanje. Mislim da je gospodin Marković uložio dosta energije putujući za Kraljevo i rešavajući teške sudbine građana Kraljeva koji su ostali bez svojih domova i kuća. Utoliko mu dajem priliku da odgovori na ova pitanja koja mi postavljamo i da više ne izbegava odgovor, jer on je bio šef vladinog tima za obnovu Kraljeva. Prema tome, njemu treba da je jasno, i vama, predsednice, shodno onome kako mi radimo, da mi od ovog pitanja sigurno nećemo odustati. Očekujem da i vi intervenišete da se poštuje zakon i da gospodin Marković u roku od petnaest dana, iako su već svi rokovi prekoračeni, odgovori na ova pitanja koja smo postavili. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Želim da obavestim i vas, i poslanike i javnost da stručne službe i ja lično, ako ne dobijemo odgovor na poslaničko pitanje u roku od dve nedelje, ponovo postavljamo to isto pitanje. Potpuno se slažem sa vama, ne govorim o onima koji su uvek nezadovoljni odgovorima, tu ne mogu ništa da uradim, ni poslovnički, ni u funkciji predsednika, ali bih htela da kažem da ću svakako ažurirati, odnosno ponoviti vaša pitanja. I, slažem se potpuno da ministar Marković ima puno razloga da dobije gratifikacije za angažman oko svega što se u Kraljevu događa. Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Gospodine Jojiću, izvolite.
Dame i gospodo, gospođo predsedniče, tražim obaveštenje zašto nije formirana parlamentarna grupa prijateljstva Srbije sa Iranom. Zašto nije izabran predsednik grupe prijateljstva? Zašto nije odgovoreno na iranski zahtev da njihovi parlamentarci posete Beograd, odnosno Narodnu skupštinu Republike Srbije? Zašto nije odgovoreno na poziv iranske parlamentarne strane da naši parlamentarci posete Teheran? Ovo tim pre ako se ima u vidu da je u Iranu već formirana parlamentarna grupa prijateljstva sa Srbijom. Kako postoje zajednički interesi za saradnju sa Iranom, a i projekti za saradnju na ekonomskom planu sa Iranom, Srbija ima samo koristi, a nikako štete. Posebno ističem da treba imati u vidu da je to prijateljska zemlja, zemlja koja nije priznala Kosovo, koju treba uvažavati i ceniti i sa kojom treba razvijati prijateljske odnose, a ne da se okrećemo Evropskoj uniji, koja dresira naše političare, koja dolazi u Srbiju, daje zadatke. Naši političari kleče, po pet dana tresu im se gaće, kada će doći Bramerc, kada će doći drugi predstavnik iz Evrope. Na taj način Srbija se ponižava i dozvoljava sebi da se okreće onim državama od kojih samo ima štete, a koristi nema. Gospođo predsedniče, postavljam pitanje i tražim odgovor od vas zašto niste ispunili obećanje dato kada ste boravili, zajedno smo bili u toj delegaciji, u Iranu, gde su nas vlasti i predstavnici parlamenta i Vlade srdačno i prijateljski prihvatili. Obećali ste da će se formirati ta grupa parlamentaraca i da mi sa Iranom konačno treba da otpočnemo da sarađujemo i da u svakom slučaju poštujemo one zemlje koje poštuju Srbiju. Gospođo predsedniče, postavljam vam pitanje i molim vas... Vi ste malopre pomenuli da ima problema sa odgovorima na poslanička pitanja. Postavio sam nekoliko poslaničkih pitanja, ali odgovora nema. Evo jednog poslaničkog pitanja, koje sam postavio 23. marta ove godine, uputio sam ga vama a naslovio da bude prosleđeno predsedniku Vlade Republike Srbije – koliko ima direktora, zamenika direktora, pomoćnika direktora, savetnika direktora i drugih rukovodećih lica u svim javnim komunalnim preduzećima grada Pančeva, poimenično za svako lice u svakom javnom komunalnom preduzeću? Prosečna plata zaposlenih u svakom javnom komunalnom preduzeću čiji je osnivač grad Pančevo? Kolike su mesečne plate direktora, zamenika direktora, pomoćnika direktora, savetnika direktora i drugih rukovodilaca u svim javnim komunalnim preduzećima grada Pančeva, poimenično za svako lice u svakom javnom komunalnom preduzeću? Broj zaposlenih u svakom javnom komunalnom preduzeću, posebno za period 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010. i 2011. godine? Koliki je dug svakog javnog komunalnog preduzeća na dan 22. mart 2011. godine i kome sve poimenično koje preduzeće duguje? Koliko ima upravnih odbora u javnim komunalnim preduzećima grada Pančeva? Koliko ima poimenično lica, kolika su im mesečna primanja? Koliko ima nadzornih odbora i u kojim javnim komunalnim preduzećima? Koliki je broj članova nadzornih odbora i kolika su im mesečna primanja? Koliko Skupština grada Pančeva ima radnih tela, komisija, saveta i drugih tela čiji je osnivač Skupština grada Pančeva? Spisak članova radnih tela Skupštine grada koji se finansiraju iz budžeta grada poimenično i iznos koji mesečno primaju po osnovu članstva u radnim telima? Na kojoj su funkciji sada, a sa koje funkcije su birani u radna tela? Da li ima slučajeva da je jedan funkcioner istovremeno i član u više radnih tela? Da li su primanja svih gorenavedenih članova radnih tela postavljena na sajtu Skupštine grada, transparentno objavljena ili nisu? Koliko je odbornika Skupštine grada Pančevo dobilo zaposlenje u javnim komunalnim preduzećima, koji su prebegli iz drugih stranaka, čiji je osnivač grad Pančevo? Koliko izvršilaca ima u čuvarskoj službi koju organizuju Skupština grada i njeni organi, poimenično za svako zaposleno lice? Kako su zaposleni i kolika su im mesečna primanja? Poljočuvari se primaju u zimsko doba da čuvaju njive. Koliko, s obzirom…
Vreme. Želela sam da vas ne prekinem, ali imam utisak da ćete još dugo pričati.
Mogu li dovršiti?
Već minut govorite duže.
Ako mi dozvolite…
Ako je to identično pitanje kao i pitanje koje ste postavili 23. marta onda ćemo, svakako, ponoviti zahtev da dobijete odgovor na pitanje. Vaše pravo i pravo svakog poslanika je, naravno, da pita sve što ga interesuje. U vezi s vašim pitanjem vezanim za grupe prijateljstva, grupa prijateljstva je, po našim aktima, konstituisana onog momenta kada se izabere predsednik, a to je u nadležnosti Odbora za spoljne poslove.
Gospođo predsednice, samo jednu…
Zahvaljujem. Gospodine Todoroviću, nemojte mi dobacivati. Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Gospodine Jovanoviću, izvolite.
Hvala. Imam pitanja za gospodina Milana Markovića, ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu, pošto je u Kraljevu u novembru prošle godine bio razorni zemljotres i oštećeno je preko 16.000 stanova i kuća. Vlada Republike Srbije i donatori su do sada u renoviranje, adaptaciju i konstruktivnu sanaciju tih kuća, kao i ustanova republičkih i lokalnih organa utrošili preko milijardu dinara. To je novac koji je delom iz budžeta, delom od donatora i to je pomoć koja je upućena za sve građane Kraljeva. Izgrađeno je do sada preko 350 kuća i na velikom broju zgrada trenutno traje konstruktivna sanacija. Ministar Marković je zaista uložio veliki napor da se to uradi na jedan kvalitetan način, kao i celokupna gradska uprava i gradonačelnik Ljubiša Simović. Moje pitanje se odnosi na to što je 2006. godine izvršena adaptacija železničkog toaleta na stanici u Kraljevu i potrošeno preko 70.000 evra. U to vreme je ministar bio iz Nove Srbije, kao i rukovodstvo železnice. Interesuje me koliko montažnih kuća je moglo da se napravi za taj novac i koliko građana je moglo da dobije krov nad glavom? Hvala.
Zahvaljujem. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, prelazimo na dalji rad. Obaveštavam da su sprečeni da prisustvuju sednici narodni poslanici Saša Dujović, Mladen Grujić i Pastor Balint. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam da sam povodom pretresa u pojedinostima 1. i 2. tačke dnevnog reda pored predstavnika predlagača mr Verice Kalanović, potpredsednika Vlade, Nebojše Ćirića, ministra ekonomije i regionalnog razvoja i Snežane Samardžić Marković, ministra omladine i sporta, pozvala da sednici prisustvuju i: Jelena Popović, pomoćnik ministra ekonomije i regionalnog razvoja, Snežana Matić, načelnik u Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja, Đorđe Vukotić, Danica Dajević i Lucija Dujović iz Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja. Gospodin Dragan Todorović reklamira povredu Poslovnika.
Pozivam se na član 27, u vezi s članom 89, i skrećem vam pažnju, gospođo predsedniče, da bi trebalo da prekinete ovu sednicu zato što nema predstavnika Vlade. Znate, postoje dva načina da se radi u ovoj skupštini: jedan je u skladu sa Poslovnikom, u skladu sa dobrom tradicijom i praksom, a drugi je jedna vrsta nasilja. Posebno kada je u pitanju razmatranje u pojedinostima, to je nešto drugačije nego kada je u načelu, jer predstavnik Vlade bi trebalo... Znate koliko je puta u praksi bilo da neke amandmane predstavnik Vlade prihvati odmah. Recite mi, kako je to sad moguće bez predstavnika Vlade? Stvarno smatram da ovo nema smisla, da bi ipak trebalo da prekinete ovu sednicu i obezbedite jedan civilizovan način rasprave u Skupštini Republike Srbije. Hvala vam.
Mi ćemo prekinuti raspravu u pojedinostima iz još jednog razloga. Nema tu ni predstavnika predlagača, to je tačno, ali tehničkom greškom mi juče nismo završili 17. tačku dnevnog reda – Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Istovremeno ćemo uvažiti vašu sugestiju iz razloga koje sam sad navela. Zamoliću samo da iz stenograma bude... Ponovo će gospodin Buha imati mogućnost da govori. Sad radimo po 17. tački dnevnog reda. Prelazimo na 17. tačku dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA ODLUKE O IZBORU ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, i raspodeljuje se na sledeći način: Poslaničkoj grupi Za evropsku Srbiju pripada jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi, Poslaničkoj grupi SRS jedan sat, osam minuta i 24 sekunde, Poslaničkoj grupi Ujedinjeni regioni Srbije 28 minuta i 48 sekundi, Poslaničkoj grupi Napred Srbijo 25 minuta i 12 sekundi, Poslaničkoj grupi DSS - Vojislav Koštunica 24 minuta, Poslaničkoj grupi SPS - JS 18 minuta, Poslaničkoj grupi LDP 14 minuta i 24 sekunde, Poslaničkoj grupi Nova Srbija 10 minuta i 48 sekundi, Poslaničkoj grupi manjina osam minuta i 24 sekunde i Poslaničkoj grupi PUPS šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč. Samo da otvorim pretres, pa ću vam dati reč. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pitam, da li predstavnik predlagača želi reč? Reklamirala je Poslovnik potpredsednica Nataša Jovanović. Izvolite.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, ova, što bi naš narod rekao, brljotina od malopre i predlog da se gospodin Buha vrati u neki vremeplov i da praktično imamo uživo odloženi prenos Skupštine jeste nešto što je stvarno ponižavajuće. S druge strane, gospođo Đukić Dejanović, vi biste sad, a pozivam se na član 27. Poslovnika, pošto ste dužni da se starate o Poslovniku... On je prekršen činjenicom da je došlo do zabune narodnih poslanika od samog početka i da smo mi sad obavešteni da nismo prešli tu jednu tačku dnevnog reda. Treba da date pauzu od pet minuta, jer mi sad, na osnovu ovog novog redosleda tačaka, odnosno na osnovu vaše informacije i otvaranja rasprave o ovom predlogu odluke o izboru članova odbora, moramo, kao poslaničke grupe, u skladu sa članom koji ste pročitali, da damo listu govornika, da odredimo ovlašćenog predstavnika. Pošto vidimo da tu nema ovlašćenog predstavnika, vi se ponašate tako, govorim vama iz vlasti, kao da su to nebitne stvari. Malopre, dok je gospodin Jojić govorio o skandalu i obećanju koje je dato iranskom ambasadoru da ćemo da formiramo grupu prijateljstva, vas kao da to uopšte nije interesovalo. Mislim, pre svega, na članove Demokratske stranke, koji vedre i oblače u Odboru za inostrane poslove preko Dragoljuba Mićunovića. Kad dođemo do toga da menjamo članove skupštinskih odbora, hajde da preletimo preko toga, to ćemo za pet, deset minuta. Moram da kažem gospođi Samardžić da je poranila. Prisustvovaće raspravi o ovoj tački dnevnog reda, a ukupno vreme za ovu tačku je pet časova, kao i za sve druge. Sad tražim da napravite pauzu od pet minuta, jer naša je poslovnička obaveza da vam dostavimo listu prijavljenih govornika. Mi želimo da učestvujemo u raspravi o ovoj tački dnevnog reda. Nije fer i nije korektno, s obzirom da smo sada tek ... Gospođo Čomić, molim vas da mi ne dobacujete i molim predsednicu da vam izrekne opomenu jer se nepristojno ponašate. Zaista vas molim, gospođo Đukić Dejanović, da napravite tu kratku pauzu da se mi konsultujemo, da napravimo listu govornika i da onda krenemo lepo sa raspravom o ovoj tački dnevnog reda.
Zahvaljujem potpredsednici Nataši Jovanović na sugestiji. Za pet minuta ćemo zapravo nastaviti rad. Molim da pripremite spisak govornika za to vreme.
Dame i gospodo, nastavljamo rad. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika, na osnovu člana 96. stav 4. Dok narodni poslanici dostave informaciju o tome ko je od govornika prijavljen za reč, na osnovu člana 27. saopštavam da iz stenograma sednice Narodne skupštine u toku današnjeg dana treba brisati, ukloniti deo koji se odnosi na otvaranje sednice u raspravi o pojedinostima, a po tački dnevnog reda koja je omaškom otvorena pre nego što je završena rasprava u načelu o tački dnevnog reda koja je upravo otvorena i koja je u toku. Nakon što završimo raspravu o tački dnevnog reda o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije otvorićemo, naravno, pretres u pojedinostima o tački dnevnog reda koja je bila u zajedničkom načelnom pretresu dva zakona, a prvi je Predlog zakona o privrednim društvima. Da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? (Da.) Narodni poslanik Dragan Todorović. Izvolite.
Takođe bih, pre nego što krenem na raspravu, postavio pitanje šta je sa ovlašćenim predlagačem? Stvarno bih vam skrenuo pažnju da vodite ovu sednicu u skladu sa nekim demokratskim tradicijama koje ova skupština ima, a koje i gubi, nažalost, u protekle tri godine, otkako je ova većina na vlasti. Mislim da je elementarna stvar, kada je u pitanju Skupština Republike Srbije, da bi trebalo da bude predlagač prisutan kada se razmatra ovako nešto, posebno zato što mislim da je ovo izuzetno važno pitanje, jer se radi o stvari koja je za ovu skupštinu, nažalost, postala očigledna, da se Poslovnik primenjuje u skladu sa načinom kako vi funkcionišete, odnosno dvostrukim aršinima – određena pravila važe za neke poslaničke grupe, a za neke poslaničke grupe to ne važi. To je, nažalost, veliki problem sa kojim smo se suočili u ovom sazivu Skupštine Republike Srbije od 2008. godine, sa brutalnim kršenjem Poslovnika koji ste vi doneli i primenjivanjem isključivo onako kako vama odgovara, u skladu sa vašim političkim interesima. Podsetio bih vas na Poslaničku grupu SRS, kada ste prihvatili krađu mandata SRS, krađu glasova građana Srbije koji su glasali za SRS. Vi ste preko toga prešli zato što vam je to tada odgovaralo. Takođe bih vas podsetio na još jedan događaj koji je izuzetno važan, jedna vrsta presedana koji se desio u Skupštini Republike Srbije prilikom menjanja Poslovnika, kada ste povećali broj članova skupštinskih odbora iz jednog jedinog razloga – da bi vladajuća većina, odnosno Demokratska stranka, u pojedinim odborima imala većinu kako bi donosila odluke koje bi bile u skladu sa njihovim političkim interesima. Najdrastičniji primer je Administrativni odbor. Problem se, normalno, postavio zbog jedne jednostavne stvari, mogućnosti da poslaničke grupe ostvare svoje pravo i podnesu blanko ostavke svojih poslanika u slučaju da ih izdaju. Jedna od stranaka u vladajućoj koaliciji je bila za to da se blanko ostavke uvažavaju. Vi to niste mogli da prihvatite. To je, između ostalog, i G17 plus, i vi to dobro znate. Vi ste potpuno promenili sastav, mimo izborne volje građana. Vi ste pokrali volju građana Republike Srbije, ne na izborima, nego ste pokrali kasnije u Skupštini Republike Srbije, što je apsolutno nedopustivo. Da vas podsetim da ste od SRS tom prilikom ukrali 14 mandata. Na ta mesta trebalo je da dođu predstavnici Srpske radikalne stranke, po procentu koji imaju u Skupštini Republike Srbije. Međutim, vi to niste dozvolili. Odbor za ustavna pitanja – 20%, odnosno jedan mandat više; Odbor za finansije – 17%, jedan mandat manje; Odbor za odbranu i bezbednost – 23,5%; za inostrane poslove – 23,5%; Odbor za pravosuđe i upravu – 29,4%; Odbor za prosvetu – 17%; za zdravlje i porodicu – 23,5%; Odbor za saobraćaj i veze – 23,5%, da ne čitam sve ove procente. To govori o načinu vašeg funkcionisanja u ovom sazivu i to je prosto nedopustivo. Znam da ćete vi preko ovog preći, vas apsolutno ništa ne interesuje. Vi ste za proteklih jedanaest godina bukvalno uništili ovu državu, skoro da ste je doveli do kraja. Poslednja nedelja rasprave u Skupštini Republike Srbije vezana za određene zakone, izmene i dopune zakona pokazala je na koji način ste uništili ovu državu. Recimo, najbolji primer je bio Zakon o duvanu; vi ste potpuno uništili našu duvansku industriju.
Narodni poslaniče, tema dnevnog reda. Narodni poslaniče, dužni ste da saslušate predsedavajućeg. Dakle, s punim razumevanjem da tačka dnevnog reda izmena članova odbora podrazumeva širinu koju narodni poslanik želi da unese obrazlažući, ta širina se ne odnosi na rasprave o predlozima zakona koji su bili ili jesu u pretresu, tako da vas molim – o temi dnevnog reda. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, narodni poslanik Dragan Todorović.
Baš zbog toga vam govorim, zato što je Skupština funkcionisala na ovakav način, što nije prihvatala da radi u skladu sa Poslovnikom, mi smo došli u ovu situaciju u koju smo došli. Podsetio bih vas na zahteve Srpske radikalne stranke kada su u pitanju članovi odbora i na naše zahteve da se članovi odbora promene. Vi to niste prihvatili. Postavljam jednostavno pitanje: kako je moguće da prihvatate dvostruke aršine? Da se razumemo, mi se slažemo sa zahtevom Poslaničke grupe LDP i smatramo da njima treba da pripadne to članstvo u odboru u kome se nalazi Vesna Pešić i tu nema za nas apsolutno nikakve dileme, ali postavljamo pitanje kako je moguće da LDP ima određeno pravo, ili neke druge poslaničke grupe, a da SRS nema to pravo? Jednostavno pitanje, koje, mislim, ne zahteva nešto mnogo truda da bi se dao jednostavan odgovor. Kako je to moguće? Objasnite kako je moguće da u Skupštini Republike Srbije postoji ovolika neravnopravnost? Kada su takve situacije, onda morate da vodite računa da one izazivaju određene posledice. Ako se to dešava u Skupštini Republike Srbije, šta se tek dešava običnim građanima u običnom životu? Kakva su onda njihova prava? Da li su svi građani jednaki pred sudom ili pred nekim drugim državnim organima? Očigledno da nisu. Ako u Skupštini Republike Srbije svi poslanici nisu jednaki, sve poslaničke grupe nisu jednake, kako očekujete da će u životu svi građani biti jednaki, posebno imajući u vidu neke opaske predsednika Republike o građanima prvoga reda i građanima drugoga reda, što je u kasnijoj praksi od strane Demokratske stranke dodatno prošireno? Pozivam vas da takve stvari polako izbacujete iz upotrebe, da se vratite osnovnim principima parlamentarizma, da poštujete ravnopravnost, da poštujete pravo svake poslaničke grupe, svakog poslanika, da poštujete pravo koje je napisano u Poslovniku, da ga ne kršite. Vi to radite samo zahvaljujući jednoj stvari, zato što imate 126 ljudi koji će po diktatu podići ruku, bez obzira na to šta vi stavili na glasanje, iako su mnogi od njih potpuno svesni činjenice da to nije u redu i da nije korektno. Međutim, poštujući partijsku disciplinu oni će to uraditi, ali, u krajnjoj liniji, to će se svima obiti o glavu. Molio bih vas da više ne kršite Poslovnik i da svim poslaničkim grupama u Narodnoj skupštini omogućite da rade na isti način, sa istim pravima, a ne da za vas postoje poslaničke grupe na koje računate jer će vam u određenom momentu trebati njihovi glasovi, pa im zato dozvoljavate neke stvari. Kada se radi o poslaničkim grupama sa kojima nema kompromisa, koje se strogo drže Poslovnika, svoje politike, svoje ideologije, a vama to ne odgovara, vi brutalno kršite i Poslovnik i sve moguće norme. To je problem sa kojim se susrećemo dve i po godine i taj problem će se odraziti na ukupan život u Skupštini Republike Srbije, a mislim i u Srbiji. Hvala.
Iskorišćeno je osam minuta od vremena predsednika poslaničke grupe. Pre nego što pitam da li želi reč neko drugi od predsednika ili ovlašćenih predstavnika, na osnovu člana 90. i člana 87. obaveštavam narodne poslanike da ćemo danas raditi i posle 18.00 časova. Da li želi reč još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa? (Ne.) Obaveštavam vas da je, saglasno članu 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja jedinstvenog pretresa prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnela Poslanička grupa SRS. Dajem reč prvoj prijavljenoj na listi poslanika za raspravu u jedinstvenom pretresu, narodnoj poslanici Nataši Jovanović.
Hvala, gospođo Čomić, gospodine Novakoviću, dame i gospodo narodni poslanici, verovatno sve kolege poslanici ne znaju, ali saznaće u toku današnjeg dana, mi danas imamo vanrednu sednicu Kolegijuma Narodne skupštine, sa jednom tačkom dnevnog reda, a to je – prezentacija novog skupštinskog sajta, u čemu je najviše učestvovala gospođa Čomić, u izradi tog sajta i prezentacije. Danas ćemo mnogo više imati prilike da razgovaramo o tome na koji način se na skupštinskom sajtu tretiraju oni koji nisu osvojili, koji su ukrali mandate od SRS. Juče je neko lepo primetio, od gostiju koji su bili u našoj poslaničkoj grupi, da je neko od ovih lažnih poslanika koji su izdali SRS i predsednika Vojislava Šešelja i otišli sa Nikolićem i Vučićem u ovu pronatovsku opciju, tzv. SNS, potpisan na ekranu kao SNS. Sećate se, gospođo Čomić, da su se oni, kada su oteli, ukrali mandate, prijavili kao nekakva nova, fantomska grupa Napred Srbijo. Imajući u vidu to da ste vi ozbiljna žena i da ste pristupili ozbiljno ovom poslu, videćemo danas na koji način se oni tretiraju po skupštinskim odborima. Oni nisu, kao što je naš predsednik poslaničke grupe gospodin Todorović rekao, imali pravo da uopšte kroče više nogom u Narodnu skupštinu, naročito zbog činjenice da smo mi Administrativnom odboru, odmah pošto su otišli na taj put izdaje povedeni Canetom Subotićem, Miškovićem i Bekom, tajkunima i njihovim stranim mentorima, dostavili ostavke na osnovu kojih je mandati trebalo da se vrate našoj stranci. Pošto moramo da imamo jasan pregled, očekujem da ćete vi na skupštinskom sajtu ubrzo da ažurirate i ovu izmenu legitimnog predloga kolega iz LDP o kome danas raspravljamo, ali mnogo me interesuje i jedva čekam 14 časova da vidim kako se tretiraju ovi koji su sada nešto, misle da su nešto, a građani nikada nisu glasali na izborima za njih. Verujte mi, poznajući sve te koji su kvaziposlanici pojedinačno znam …
Molim vas, bez izraza „lažni poslanik“ i „kvaziposlanik“. Narodna skupština ima 250 narodnih poslanika, jednakih u pravima i obavezama, pa vas molim da vodite računa i da ne kršite odredbu Poslovnika Narodne skupštine koja nas obavezuje da ne ugrožavamo ugled Narodne skupštine i da se uljudno ophodimo jedni prema drugima.
Gospođo Čomić, uvažavam vašu primedbu, ali samo ako i vi imate u vidu koje su stranke izašle na izbore i koje su legitimne liste koje su dale predloge poslanika u ovom sazivu koji ima 250 poslanika. Omaklo se jednoj našoj koleginici, bivšoj predsednici Skupštine, pre nekoliko godina, pošto smo, nažalost, tada imali dva smrtna slučaja, da kaže da Skupština ima 248 poslanika, pa je bilo i kada je imala 308 poslanika zbog činjenice … (Predsedavajuća: Narodna poslanice, ne sumnjam da vi pamtite dugo od skupštinskih rasprava, ali sada se radi o ovde i sada. Dakle, molim vas, uljudno i bez ugrožavanja ugleda Narodne skupštine u ophođenju sa 250 narodnih poslanika, odnosno 249, pošto ste i vi, naravno, narodna poslanica.) Malopre ste – učinilo mi se da ćete danas imati, kao što ga imate, najširi demokratski kapacitet – rekli gospodinu Todoroviću da nam je dozvoljeno da u raspravi o ovoj tački dnevnog reda, pošto se radi o nama i o skupštinskim odborima, napravimo i takve vrste digresija, ali pošto sada vidim da ste promenili mišljenje, vratiću se na ovaj konkretni predlog LDP-a i ove odbore o kojima je danas reč. Dakle, SRS apsolutno uvažava pravo i mogućnost, koja proističe iz Poslovnika koji govori o konstituisanju odbora Narodne skupštine, da kolege iz Poslaničke grupe LDP, s obzirom na to da je njihova, sada već bivša, koleginica gospođa Vesna Pešić istupila i sada je, kako se to po novom kaže, samostalni poslanik, izvrše zamene u odborima za koje smo predloge dobili, a i da izvrše neke druge izmene, odnosno da pojedine kolege poput gospodina Đurića i Andrića, umesto u odborima u kojima su do sada predstavljali LDP, budu članovi drugih odbora. Tu, zaista, nema nikakvog spora, čuli ste i od gospodina Todorovića. Problem je u striktnoj primeni ovog člana Poslovnika. Mi smo se pre svega zbog toga prijavili da govorimo o ovoj tački dnevnog reda. Dolazimo do toga da se on ne poštuje u delu... Znači, ovo je jedan proces: izvrši se promena članova kada to želi jedna poslanička grupa, koja je legitimna, koja je osvojila poslaničke mandate na izborima voljom građana, kao što smo i mi, ali, eto... Da se ne vraćam na tu priču koju već i vrapci na grani znaju, da su nam ukradeni mandati. Ali, šta se sada ovde dešava? Kako ćemo mi da dođemo u situaciju da do kraja ovog skupštinskog mandata, da bismo dali dobar primer novom skupštinskom sazivu, u kome će opet biti veoma veliki broj predstavnika liste SRS - dr Vojislav Šešelj, ako da Bog, i sa našim predsednikom u Srbiji i na čelu ovde u klupama Narodne skupštine, što sumnjamo da će se desiti, s obzirom na to da je očigledno odluka da se on zadrži već devet godina u pritvoru haškog kazamata... Ide naruku Tadiću i njegovom režimu i njegovoj produženoj ruci Nikoliću kako bi se takmičili u izbornoj kampanji bez prisustva našeg predsednika ovde u Srbiji. Kako god, mi se jedini od početka višestranačja u Srbiji držimo striktno izbornog principa i reciprociteta. Kada je u pitanju izbor predsednika i zamenika predsednika, sada je jasno i definisano, što ranijih godina nije bilo, u ranijim poslovnicima, na koji način se bira predsednik i zamenik predsednika. Tu treba da se poštuje onaj deo koji govori da u skladu sa svojom snagom i brojem narodnih poslanika poslaničke grupe imaju pravo na određeni broj predsednika, odnosno zamenika predsednika. Bilo bi iluzorno da je Liberalno-demokratska partija, dok je Vesna Pešić još bila njihov član i član Odbora za inostrane poslove, zatražila da ima predsednika Odbora za inostrane poslove. To mesto je pripalo... Sada ću da govorim o tom odboru, jer je koleginica, kao što ste i vi član Odbora za inostrane poslove, dala svoj doprinos u radu, u skladu sa svojom politikom i svojim stavom. Sada to više ne može da bude, jer je istupila iz LDP-a. Bilo je, dakle, slučajeva kada se flagrantno kršio ovaj član Poslovnika. Pored ovog zakidanja procenata i nepoštovanja reciprociteta, Srpskoj radikalnoj stranci su otimani i predsednici skupštinskih odbora. Da sam u pravu, najočigledniji primer je gospodin Todorović, koji sedi ispred mene. Kao šef Poslaničke grupe SRS, po broju mandata najveće poslaničke grupe, on je bio predsednik Odbora za odbranu i bezbednost. Jednoga dana nije im se svidelo što se obračunava sa tajkunima, sa Canetom Žapcem, sa Milanom Bekom, sa Miškovićem... A koja je danas prva vest, gospodine Todoroviću u svim medijima? Da je Milanu Beku sud zabranio korišćenje Luke Beograd. Kada biste vi, gospođo Čomić, kada bih ja... Dobro, ja sam član Odbora za bezbednost, pa se na detaljniji način bavim time, kriminalom, korupcijom i povezanošću vrha državne vlasti sa tajkunima i onima koji su ogrezli u kriminalu, ali kada bi ostale kolege znale koliki je kriminalac Milan Beko da gospodin Todorović to nije pokrenuo kao predsednik Odbora za odbranu i bezbednost? Šta se dešava sada sa Odborom za inostrane poslove? Da, Miškovića sam više puta pomenula, ali vidite, gospodine Todoroviću, još nemaju snagu i ne žele, naravno, jer je on njihov finansijer, kao i Nikolićev, da udare na njega. Ali, mi ćemo to da sprovedemo do kraja, narod će da ukaže poverenje nama, pre svega zbog naše doslednosti, pre svega zato što smo izričiti borci protiv kriminala i korupcije, a to je najveći problem, pored nezaposlenosti i svega što boli naše građane. Da se vratim na Odbor za inostrane poslove, u kome smo i vi i ja članovi. Imam velike primedbe na rad tog odbora, a evo zbog čega. Zbog toga što bi to trebalo da bude u parlamentarnoj diplomatiji... Evo, mi smo i u Savetu Evrope pre tri godine usvojili rezoluciju koja tretira taj pojam parlamentarne diplomatije, znači, preko rada delegacija, preko rada grupa prijateljstva narodni poslanici (što je intencija SRS, o čemu je govorio i gospodin Jojić povodom toga što nije formirana grupa prijateljstva sa Iranom) aktivno učestvuju u razmeni iskustava, u razvijanju dobrih prijateljskih i međunarodnih odnosa sa drugim kolegama. Zašto smo mi iz opozicije onemogućeni kao članovi Odbora za inostrane poslove? Takav problem imala je i gospođa Vesna Pešić kada je bila član LDP-a, takav problem će da ima i njen kolega Bojan Đurić, budite sigurni (koji se sada predlogom LDP-a o kome raspravljamo menja). Zašto mi ne možemo da izglasamo nijednu inicijativu na Odboru za inostrane poslove koja je u interesu te parlamentarne demokratije i dobre spoljne politike Republike Srbije? Zbog toga što nam to ne da predsednik Odbora Dragoljub Mićunović. Na svaki naš predlog da proširimo tačku dnevnog reda... Pa nije valjda Odbor mesto gde treba da se preglasavamo, ako vi imate većinu i tako je poslovnički utvrđeno? Znači, mi treba tamo da sedimo kao ikebane i da ćutimo. Mi to nećemo. Bio je Vuk Jeremić prošlog puta; tri sata je bio, ministar inostranih poslova. Čuo je predlog SRS da se ODKB stavi na dnevni red i da pod hitno formiramo parlamentarnu delegaciju koja bi legitimno, kako treba i kako dolikuje, i kako očekuju i premijer Ruske Federacije Vladimir Vladimirovič Putin, predsednik Medvedev i gospodin Grizlov, predstavljala Srbiju na zasedanju 24. maja. On je to glatko odbio. Čak nam nije, gospođo Čomić (ne znam da li ste bili u tom delu sednice Odbora za inostrane poslove), dao odgovor na pitanje gde je pismo koje je stiglo iz Ruske dume, pismo zbog koga je nekoliko puta gospodin Konuzin razgovarao sa gospodinom Todorovićem, sa gospođom Đukić Dejanović. Kao što je obećano ambasadoru Irana, koga smo posetili kao delegacija, kao prijatelji te zemlje i tog naroda koji se bori protiv globalističke politike Amerike i NATO-a, koji je očekivao da će normalno da bude, ako su iranski parlamentarci formirali delegaciju, poslali pismo Odboru za inostrane poslove da žele da nas posete ovde u Srbiji. Zašto mi to nismo uradili? To ne može sada ni Bojan Đurić da promeni, sve i da hoće, da izađe sada sa nekim novim predlogom LDP-a. Sada ću da mu kažem – nema teoretske šanse. Ono što zacrta Dragoljub Mićunović, ono što se dogovori vladajuća koalicija, to je zapečaćeno, i dalje nema ništa. Govorili smo jutros ovde o tome, govorio je i kolega Milentijević, a i mi više puta – spoljnu politiku u zemlji umesto Vlade preuzeo je Boris Tadić. Kada mi pitamo, znate, i onako razgovaramo iza kulisa, pa pokušamo da saznamo zašto se Dragoljub Mićunović tako ponaša, dobijemo odgovor da on ima potpuna ovlašćenja Borisa Tadića i da to radi u dogovoru s njim. Dolazimo do toga da smo neozbiljni, do toga da varamo kolege (kad taj izraz moram da upotrebim, malo je grublji, ali zaista je tako) iz Ruske Federacije, iz Ruske dume, iz Irana i nekih drugih zemalja. Jednostavno, mi na Odboru za inostrane poslove ne možemo da prezentujemo politiku stranke sa čije smo liste izabrani i da sprovodimo određene inicijative. Taj isti odbor je, vi ste tu lepo sugerisali gospođi Đukić Dejanović, nadležan i za predloge prilikom formiranja međunarodnih parlamentarnih delegacija. Šta se desilo nedavno? Desilo se da je Božidar Delić, časni srpski general, uvidevši da ovi kod kojih je otišao nakratko imaju program koji im je Montgomeri pisao, na engleskom jeziku, a oni u stvari nemaju nikakav program, niti ideologiju, ni Nikolić ni Vučić, njihov program su Amerika i NATO, i njihovi mentori sa Zapada, File i ostali, Barozo... Kada se gospodin Delić, što je pozdravila čitava patriotska Srbija i veliki broj bivših, sada opet članova SRS, koji su krenuli njegovim putem i vratili se u naše redove, vratio u Poslaničku grupu SRS, istog momenta su oni požurili, pošto su oni pronatovska organizacija, tzv. stranka, da ga zamene u Odboru, odnosno Delegaciji Parlamentarne skupštine NATO. Zašto? Zato što moraju da stave onoga koji će da predstavlja politiku ulaska Srbije u NATO. Zato što oni hoće i više… (Predsedavajuća: Poštovana narodna poslanice, sastavi parlamentarnih delegacija su posebna tačka dnevnog reda. Kad i ako bude tačka dnevnog reda izmena i dopuna delegacija, onda će to biti dnevni red.) Jesu, ali je to vezano za Odbor za inostrane poslove. Gospođo Čomić, zaista vas ne razumem, jer to ne ide naruku Demokratskoj stranci. Shvatite već jednom da vi štitite ove koji otimaju mandate. (Predsedavajuća: Narodna poslanice, ja primenjujem Poslovnik u interesu 250 narodnih poslanika i molim vas da to uvek imate u vidu.) Govorim vam o vašem političkom interesu, ali kad to budete shvatili biće kasno. (Predsedavajuća: Moj politički interes je da svi primenjujemo Poslovnik, najviši i najlepši.) Znači, što se tiče novog kolege, gospodina Đurića, meni je drago, on je legitimni predstavnik liste LDP - Čedomir Jovanović. Mi se dijametralno razlikujemo, kad je u pitanju spoljna politika Srbije i sve ono što treba da uradimo. Mi srpski radikali zalažemo se za teritorijalnu celovitost zemlje, za jačanje nacionalne svesti naroda, za saradnju, ne sa EU... Izričito smo protiv Evropske unije i jedina smo politička stranka koja je tako pozicionirana na političkoj sceni Srbije, sa jasnim argumentima zašto to nije dobro za srpski narod, zašto mi srljamo u vašem nastojanju da dobijete status kandidata, a ne ulaska, koji je na dugom štapu. Ali, mi ćemo na Odboru za inostrane poslove i dalje, bez obzira na takvo ponašanje, koje je nedemokratsko i protivno principima rada jednog parlamenta, koje sprovodi Dragoljub Mićunović, nastaviti da pokrećemo ove pozitivne inicijative, zato što nam je stalo do digniteta Narodne skupštine Republike Srbije. Pravo da vam kažem, srce me zaboli kada mi kažete i prekinete me – čuvajte dostojanstvo. Mi radikali smo najveći čuvari dostojanstva Narodne skupštine jer znamo da je narod, koji je deo svog suvereniteta preneo na nas glasajući na izborima, odlučio da pravi ljudi to budu i da na pravi način prezentuju ono što narod boli, ono što bi oni želeli. Verujte mi, svakim atomom naše snage i energije, kao što vidite ovde svakoga dana u radu naših kolega, mi ćemo nastavljati da to radimo. Ali, promena predsednika, brzopotezno sklanjanje gospodina Todorovića sa mesta predsednika Odbora za odbranu i bezbednost nas je sada dovelo u pat poziciju, gospođo Čomić. To je raspad sistema. Mi ne možemo da održimo sednicu Odbora za odbranu i bezbednost. Zašto? Zato što se vaš kolega Konstantin Samofalov, da li po svojoj ličnoj volji, bar mi je tako rekao, ili je to nešto što spada u politički marketing, prijavio za dobrovoljno služenje vojnog roka, i on je taj koji nedostaje i mi nemamo kvorum. Mi nismo mogli, je lʼ tako, gospodine Todoroviću, prošlo je već mesec dana, da raspravljamo o redovnom izveštaju MUP-a. (Dragan Todorović: Nismo mogli ni dok je bio tu.) Jeste. Nismo mogli da vidimo šta radi BIA. Znate, tamo vršljaju ovi CIA, MI-6 agenti, jure generala Mladića, koga naravno nikada neće uhvatiti, i Gorana Hadžića. Gospodine Todoroviću, zaista ste dali svoj doprinos, to znaju i kolege iz drugih opozicionih stranaka, radu tog odbora. Da ne bude degutantno da vas ja kao vaša koleginica hvalim, ali, evo, ispostavilo se da smo bili u pravu. Tako će jednog dana, gospođo Čomić, da se ispostavi da smo bili u pravu za sve ovo što se dešava u Odboru za inostrane poslove. Uostalom, moram da pohvalim ministra Jeremića. On je bio vrlo jasan na prethodnoj sednici Odbora za inostrane poslove. Kada su poslanici iz vladajuće stranke počeli da pričaju o tome da je neophodno, da moramo u Evropsku uniju, on je lepo rekao – nemojte, ljudi, molim vas, da pravite novu dogmu, nije Evropska unija novi marksizam. Bio je potpuno u pravu. Čak je argumentovano, jer je došao pripremljen i kao ozbiljan ministar, došao u sukob sa Dragoljubom Mićunovićem, predsednikom Odbora, koji je putovao sa Vesnom Pešić u Egipat za vreme vlasti gospodina Mubaraka i tamo izjavio da mi podržavamo Mubaraka, dobre odnose itd. Kada se vratio ovde okrenuo je ćurak naopako. Znamo da je Mićunović to radio i kada je bio član Saveza komunista; jedno vreme bio je na Golom otoku, ali ne zato što je bio takav protivnik Brozovog režima, nego kao doušnik, da one koji su toliko godina morali da budu pod strahotama totalitarnog Brozovog režima cinkari, da tako kažem. Sada smo došli dotle da on kaže – pa, ne znamo da li nama treba konferencija ministara nesvrstanih, zašto da se vraćamo, to je nešto što nije potrebno Srbiji. Evo, kada razgovaramo na Odboru za inostrane poslove, kada imamo izveštaj ministra i redovan izveštaj o aktivnostima, ko nas, gospođo Čomić, podržava u očuvanju teritorijalnog integriteta i suvereniteta? Ko spasava u Ujedinjenim nacijama, kada imamo predloge rezolucija, Kosovo i Metohiju? Upravo ti naši prijatelji iz nesvrstanih zemalja, pre svega Ruska Federacija, sa kojom parlament ne želi da sarađuje preko ODKB. Da ne govorim o činjenici da pre nekoliko dana kada je bila sednica Saveta bezbednosti, vezano za utvrđivanje svega onoga što je bilo u izveštaju Dika Martija i za to da Ujedinjene nacije (a to je pravac i put koji zagovara SRS), a ne Euleks, sprovode istragu, koja zaista jeste nešto što mora da se desi, nas su tamo podržali Rusi, Indijci, Brazilci. To su upravo one zemlje za koje mi predstavnici SRS i na Odboru za inostrane poslove i u radu parlamentarnih delegacija insistiramo na saradnji, tzv. zemlje članice BRIK grupe, ne samo zbog njihove ogromne ekonomske moći, a činjenica je da bi svaka saradnja sa njima u tom smislu donela ogroman napredak Srbiji, nego i zbog toga što je njihov politički uticaj strateški važan. Čak se razmišlja o tome da se u nekoj budućnosti, to upravo te zemlje predlažu, izvrši redefinisanje Ujedinjenih nacija, odnosno samog Saveta bezbednosti, jer je on gotovo u rukama, po odlukama, Amerike i njenih zapadnih saveznika. Tako su i formirali taj ad hok tribunal, u kome je već devet godina naš predsednik dr Vojislav Šešelj, što je nezabeležen slučaj. A videlo se da ih je do nogu porazio i potukao. Na kraju, od ogromne većine poslanika koji su pratili njegovo izlaganje po 98. bis pravilu, kada je tražio da ga oslobode, ja sam upravo od vas, kao i druge kolege, dobila, kao i od mnogih građana Srbije, čestitke da mu prenesem, pre svega zbog njegove pravničke, intelektualne i svake druge nadmoći nad tim tzv. tribunalom. Ali, s obzirom na to, a ovo pričam zbog građana Srbije, zbog aktuelnih i budućih poslanika koji će sesti u ove skupštinske klupe, ne vredi, ovde su u mnogim segmentima suspendovani demokratski procesi, za koje se Srpska radikalna stranka bori. Očigledan primer je način na koji su nam ukradeni mandati i način na koji smo zakinuti u procentima, kako je gospodin Todorović pročitao, u skupštinskim odborima. Kao narodni poslanici i kolege gospodinu Đuriću želimo uspeh u radu u Odboru za inostrane poslove, ali s obzirom na to da pripada opozicionoj političkoj stranci, nijedna inicijativa koju bude tamo podneo neće doći na dnevni red, kao što nije do sada nijedna inicijativa Srpske radikalne stranke. Zahvaljujem na pažnji.
Iskorišćena su dvadeset dva minuta od vremena poslaničke grupe. Razlika u odnosu na sat je vreme koje sam koristila kao predsedavajuća. Narodni poslanik Zoran Antić želi da govori o povredi Poslovnika.
Posle svega ovoga što smo čuli imamo makar prava na jednu kratku, korektnu repliku. Pošto, prema stavu 3, o korišćenju prava iz stava 1. i 2. ovog člana odlučuje predsednik Narodne skupštine, odnosno vi kao predsedavajući, a trenutno nije prisutan ni šef poslaničke grupe, niti zamenik, samo kratko bih hteo da zamolim gospodu iz SRS da ipak malo povedu računa o tome šta misle građani Srbije. Razumem da smo nas 21 možda problem za njih, stalno nas uzimaju u usta i na svaki način gledaju da omalovaže, da obrukaju velikim brojem neistina i netačnih podataka, ali mislim da ipak nismo problem nas 21, mislim da su za vas, gospodo iz SRS, ipak problem glasači, činjenica da veliki broj tih ljudi više nema poverenja u politiku koju vodite. Molim vas da ubuduće mnogo više povedete računa o tome, da sami sa sobom raščistite i da shvatite da su, pre svega, politički program, nove ideje, novi sadržaji nešto što se od vas očekuje ukoliko želite da popravite svoj rejting, a ne blaćenje Srpske napredne stranke i Tomislava Nikolića. Hvala, mislim da je bilo korektno.
Dobili ste reč da govorite o povredi Poslovnika. S obzirom da niste naveli šta je u Poslovniku prekršeno, nemam načina da vam dam obrazloženje. (Nataša Jovanović, s mesta: Replika.) Narodna poslanice Nataša Jovanović, nemate pravo na repliku. (Nataša Jovanović, s mesta: Kako nemam, spomenuo je moju stranku?) Narodna poslanice, molim vas da pogledate odredbe člana koji govori o pravu na repliku. Narodnog poslanika Zorana Krasića molim da ne dobacuje i molim sve poslanike da sarađujemo u primeni Poslovnika. Pravo na repliku je odluka koja je na predsedavajućem i ne možete se pozivati na to da je pomenuta stranka. U tom slučaju, pravo na repliku, odlukom predsedavajućeg, može da dobije predsednik ili zamenik predsednika poslaničke grupe ili ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe. U sadržaju izlaganja narodnog poslanika Zorana Antića, koji je reč dobio na osnovu povrede Poslovnika, nije bilo ničeg uvredljivog. Naprotiv, ton je bio dobronameran i bez ijednog uvredljivog izraza koji bi dao osnov za repliku bilo kome ko predstavlja stranku ili ko je predsednik ili ovlašćeni predstavnik, osim ako ne smatrate da je samo pominjanje imena stranke uvreda. Ja ne smatram, tako da nemate pravo na repliku. Narodna poslanica Gordana Pop Lazić ima reč. (Dragan Todorović, s mesta: Tražim reč po Poslovniku. ) Narodni poslanik Dragan Todorović se prijavio. Upravo sam izgovorila mnogo reči, tražeći da mu kažem bar jednu reč, kojima sam mu objasnila da nema pravo na repliku. (Dragan Todorović, s mesta: Tražim reč po Poslovniku, vi ne slušate moje reči. ) Nemate pravo na repliku, objasnila sam. Narodni poslaniče, utrošila sam puno dragocenog skupštinskog vremena objašnjavajući vam. (Dragan Todorović, s mesta: Gledali ste u narodnu poslanicu Natašu Jovanović, pa sam mislio da se njoj obraćate.) Gledam u sve poslanike, narodni poslaniče, uvek, kako god znam i umem, zato što je važno videti vas sve istovremeno, jer ste mi svi dragi istovremeno i moram paziti da niko ne bude uvređen i povređen povredama Poslovnika. Narodna poslanica Gordana Pop Lazić ima reč, a posle nje narodni poslanik Dragan Stevanović. (Dragan Todorović, s mesta: Da li mogu da govorim onda u okviru svog vremena? ) Narodni poslanik Dragan Todorović pita da li može da govori u okviru svog vremena, da koristi vreme. Narodni poslaniče, zamolila bih vas da konsultujete Poslovnik. Predsednik poslaničke grupe ima pravo da dobije reč … (Dragan Todorović, s mesta: Kada ste vi tu, onda je bespredmetno konsultovati Poslovnik. ) Narodni poslanik kaže da je bespredmetno da koristi Poslovnik kada sam tu. Nije, narodni poslaniče, treba vam Poslovnik. Dakle, predsednik poslaničke grupe ili ovlašćeni predstavnik ima pravo da dobije reč u toku sednice pre nego što se pređe na prijave za reč narodnih poslanika. Ukoliko ne iskoristi svoje vreme pre nego što počne rasprava po prijavama za reč, onda ima pravo da dobije reč kada se završe govori svih narodnih poslanika. (Dragan Todorović, s mesta: Maestralno, blistavo, bravo! ) Narodni poslanik hvali predsedavajuću. Zahvaljujem se narodnom poslaniku Draganu Todoroviću. Reč ima narodna poslanica Gordana Pop Lazić, a posle nje narodni poslanik Dragan Stevanović. Izvolite.
Gospodo narodni poslanici, mogli bismo da na osnovu ovog legitimnog zahteva Liberalno-demokratske partije povedemo jednu teorijsku raspravu po pitanju izgradnje demokratije u poslednjih dvadeset i kusur godina u našoj zemlji i dokle smo danas došli. Verujem da bismo se u toj teorijskoj raspravi svi složili da poslaničke grupe treba da odražavaju volju birača, da odbori treba da odražavaju snagu poslaničkih grupa, što je opet preneto na njih od strane birača, i da u osnovi svake demokratije stoji ono „jedan čovek, jedan glas“, od grčkog polisa pa naovamo. Ali, pošto danas ne može baš svako za svakoga da glasa i svako svakog ne poznaje, imamo ovakve izbore kakve imamo, proporcionalne, koji na najadekvatniji način odražavaju volju birača. Građani svoje suvereno pravo da odlučuju o svemu prenose na nas narodne poslanike, odnosno svoje predstavnike u ovom predstavničkom domu. Da li postoji veći zločin i veći kriminal, nego kada se pokrade izborna volja birača? Verujem da ćete svi reći da ne postoji. To je taj teorijski deo, ali u praksi smo imali prilike da vidimo da parlament može da broji i 308 poslanika, kao što je to bilo 2002. i 2003. godine, da je mogao da ima i 248 poslanika; predsedavajući danas kaže onako kako u Ustavu piše, 250 narodnih poslanika. Naravno, to i većina građana zna. Ali, i većina studenta prve godine fakulteta političkih nauka zna šta su odbori Narodne skupštine i kako se oni formiraju i da oni treba da predstavljaju odnos snaga u parlamentu. Gospodin Todorović vam je dao jedan dokaz koji je nepobitno u procentima izražen, koliko ste oštetili Poslaničku grupu SRS. Sada se vraćamo na temu principa i to je ono na šta je gospođa Nataša htela da vam skrene pažnju, da ne možemo da birokratizujemo jedan predstavnički dom, ne možemo da birokratizujemo parlament, da moramo ovde da politički nastupamo i da moramo jedni druge, ako treba, politički da edukujemo, a samim tim da edukujemo i građanstvo kako bi shvatilo značaj svog glasa i da taj glas nije uzaludno bačen, nego da će onaj koji ga je dobio poštovati volju birača. Što se tiče rezultata izbora i toga kako građani odluče na izborima, što je posledica mnogih faktora, uvek, što se SRS tiče, skidamo kapu pred voljom birača i priznajemo njihovu izbornu volju. Nikada nismo lupali u šerpe, nikad nismo kobajagi štrajkovali glađu zbog izborne volje birača, nikad nismo žeđali, nikad nismo pištaljke nosili oko vrata, nikad nismo lupali u talambase. Čekali smo novu šansu i pokušavali smo biračima da dokažemo da su bili prevareni, jer jedno su obećanja a drugo je ispunjenje tih obećanja. Činjenica je da ovde imamo dvostruke aršine, da odstupamo od principa. Vidite, mi jedan zakon poštujemo kada je u pitanju Zakon o finansiranju političkih stranaka, pa ova poslanička grupa koja je formirana niotkuda i ni od čega, a koja je, kada naši građani gledaju na TV i neko od njih govori, potpisana sa SNS, a znamo da ne postoji takva politička partija za koju su građani glasali, ne dobija ni dinar iz budžeta Republike Srbije. Znači, ne priznajete ih da postoje faktički, jer da postoje morali biste da im dajete pare, čime biste prekršili zakon. S druge strane, dajete im mogućnost da učestvuju u radu Narodne skupštine, da utiču na donošenje važnih odluka u ovoj državi; dajete im mogućnost da učestvuju u radu odbora na račun Poslaničke grupe SRS i programa SRS, na osnovu koga smo dobili toliko glasova i toliki broj narodnih poslanika. Dakle, ko je koga sada tu prevario? Građani kažu – prevarili nas ovi radikali. Nismo. Mi smo ostali verni onome što smo im obećavali u predizbornoj kampanji. Ali, izdvojila se jedna bulumenta koja je prešla na drugu stranu, hoće u EU, hoće u NATO pakt, hoće majku da prodaju, oca da prodaju za novac, hoće da izruče Ratka Mladića, iako to u izbornoj kampanji nisu pričali. Gde smo došli? Napravili smo haos jednim presedanom, ali taj presedan ima domino efekat. Sada, ako hoćete da budete principijelni, ne biste smeli da izađete u susret zahtevu LDP-a jer niste ni zahtevu Srpske radikalne stranke. S druge strane, mi kao principijelna politička partija hoćemo da podržimo i podržaćemo ovaj zahtev LDP-a, jer mislimo da oni imaju pravo na to, kao što smo i mi imali pravo na to. Ali, uvek vas dobronamerno upozoravamo, možete da se vratite unazad dvadeset godina, sva naša upozorenja su bila osnovana. Pokazalo se da ste iskazali kajanje ili ste platili visoku cenu zbog toga što niste poslušali. Ne samo vi, nego svi oni koji su se nalazili na vlasti, a zaboravljali činjenicu da su danas na vlasti, a sutra u opoziciji i da treba da rade kada su na vlasti onako kako bi želeli da se sutra neka druga vlast ponaša prema njima kada budu u opoziciji. To je principijelnost u politici, ali i principijelnost u vođenju svih drugih državnih poslova. Vidite, ako ovde nismo principijelni po pitanju izborne volje birača, kako ćemo da ubedimo birače, odnosno kako ćete vi da ubedite birače da su za vas svi kriminalci kriminalci, da su za vas svi oni koji su nosioci korupcije podjednako odgovorni pred zakonom, a ne jedan jeste a drugi nije? Vi samo tako možete da radite, vi se vodite nekim trenutnim interesima i trenutnom kalkulacijom – koliko nam treba, 126, 127, 128. Hajde neka bude rezerva, nije važno. Ali, to ne vodi ničemu, to vam se kad-tad obije o glavu. Na stranu to što gubimo bilo kakav ugled kod birača, što je, mislim, čak i cilj svih vladajućih nomenklatura od 2000. godine. Iako se zaklinjete u institucije, vi ipak radite sve da biste građanima, odnosno srpskom narodu ogadili sve te državne institucije, a naročito parlament gde sede njihovi predstavnici. To je nešto što mi zaista ne želimo da dozvolimo, niti hoćemo da učestvujemo u tome. Koliko god se čini benignom ova tačka dnevnog reda, moramo da iskoristimo priliku da opet pokušamo da otvorimo oči i vama koji donosite odluke. Znamo da većina može šta god hoće. Sami ste rekli i vi, kunete se u Poslovnik, a ne u Ustav. Imate diskreciono pravo da odlučite ovako ili onako. Tada čak ni Poslovnik ne važi, nego vaše diskreciono pravo. To nije atmosfera u kojoj bi ovaj parlament trebalo da radi. Zato i imamo ovako jalove rezultate i, ponekad, jalovu raspravu i nešto što ne može da nas dovede do onoga do čega bi svi građani želeli da nas ove rasprave dovedu, a to je da stavimo do znanja onima koji predlažu zakone da li eventualno u nečemu greše, šta tu može da se popravi i šta je to što svakom građaninu taj zakon donosi ili oduzima kako bi on znao da se za primenu zakona pripremi i da se prema njemu odredi. Ovde taj posao ne možemo da obavimo upravo zbog toga što je vama samo važno da 127 ljudi bude i da oni donose odluke, a ne šta je to što je dobro za državu. Kada smo već došli do ovog presedana, mada nije presedan nego zahtev koji je legitiman, hoću da vas pitam šta je sa narodnim poslanikom Jovanom Damjanovićem, koji je zadržao članstvo u Odboru za međunacionalne odnose i smanjenje siromaštva? Ista je situacija – izabran je na listi SRS - dr Vojislav Šešelj; postao je, kako vi kažete, samostalni poslanik. To su razlozi zbog čega ovi procenti nisu adekvatni i ne odražavaju sastav Narodne skupštine. Naravno da bismo o ovoj temi mogli da pričamo svi i da vam dajemo bezbroj primera gde ste prekršili neka osnovna demokratska pravila, gde niste pokazali principijelnost, nego samo snagu većine, ali mislim da ste i sami toga svesni. Oni koji budu hteli time da se bave imaju stenografske beleške od 2000. godine naovamo. Svašta se dešavalo. Mogle bi da se napišu doktorske teze na tu temu, a da nema nijednog plagijata, odnosno da se niko ne ponovi. Toliko je tog materijala. Eto, da podsetim i Gašu Kneževića, ako bude imao nameru neki drugi doktorat da piše, pošto će ovaj da mu oduzmu, može da se bavi tom materijom. Hvala vam što ste me saslušali.
Iskorišćeno vreme od vremena poslaničke grupe je jedanaest minuta i dvadeset sekundi. Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović; posle njega narodni poslanik Zoran Krasić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Čomić, vi iz vlasti iz Demokratske stranke i mi iz Srpske radikalne stranke zaista možemo da se sporimo oko mnogo toga. Mi smo na dva pola jedne političke scene, suprotstavljeni smo ideološki ili kako god hoćete, ali oko jedne stvari, možda nećete priznati, u ovoj skupštini i ovom sazivu, dok god ovaj saziv bude trajao, nećemo moći da se sporimo ili ne bi trebalo da se sporimo. Izmene o kojima trenutno govorimo su posledica. Danas razgovaramo o posledicama vaše percepcije slobode, vaše percepcije političkih, demokratskih, parlamentarnih i svih drugih sloboda. Za razliku od vas, SRS smatra da u jednoj državi i u njenom parlamentu, koji je njeno predstavničko telo, politička prava, građanska prava i slobode postoje samo onda kada se politička volja identifikuje sa voljom države, odnosno voljom vlasti koja tom državom upravlja. Ako nas ubedite danas da volju naroda izražava sastav ovog parlamenta, da je volja naroda danas u Srbiji izražena u političkom delovanju Vlade Republike Srbije i svih njenih, ovakvih i onakvih, tela, mi ćemo naravno da priznamo, međutim, argumenti za tako nešto ne postoje. Da nismo u pravu, danas o ovakvim besmislicama ne bismo ni raspravljali. Podržavamo ideju Liberalno-demokratske partije da zameni svog člana. Ona na to ima pravo. Ali, ponavljamo, ovim izmenama Skupština otklanja ili pokušava da otkloni posledice slobode, odnosno političkog bezakonja koje ste vi promovisali pre svega u ovom parlamentu, a onda u svim institucijama u ovoj državi. Zapamtite, gospodo iz vlasti, ovde su danas odgovori zašto državi ide ovako. Kada u parlamentu nema reda, ne može ga biti u Vladi. Kada u parlamentu nema reda, ne može ga biti ni u pokrajini, ne može ga biti u lokalnoj samoupravi. Danas slušamo pridike ljudi u odnosu na diskusije iz Srpske radikalne stranke, koji očigledno imaju problem sa identitetom. Gospodin Antić komentariše šta je rekla Nataša Jovanović. Na zvaničnom sajtu Skupštine Republike Srbije on je član Srpske radikalne stranke, evo, ovde piše. Nije to za njega više sramota, oni su se sa sramotom posvađali kada su otišli iz SRS. Ovo je za nas bruka, ovo je za nas bruka. Mi verujemo, gospođo Čomić, možda ćete vi pokušati da ovu sramotu, njihovu sramotu ispravite kreiranjem novog sajta, ali, suštinski, potrebno je vreme da se isprave posledice koje je ova politička pošast posejala u parlamentu, a onda i po Srbiji; potrebni su neki zdravi, novi i sređeni politički procesi, pre svega izbori, i da se raskrsti sa kreatorima ovakve percepcije političkih prava i sloboda kakvi su danas na vlasti u Srbiji. Zašto se to dešava? Nema odgovora iz vlasti. Pogledajte samo kako je sednica danas počela. Nemojte da tražite na drugom mestu odgovore zašto menjamo, zašto se sve što se dešava u Skupštini dešava. Razgovaramo o zakonu koji uređuje jedan sektor, koji generiše najviše problema u Srbiji. O tome smo razgovarali pre nekoliko dana, bili ste domaćin na jednom javnom slušanju, i to ću da prokomentarišem kasnije. Vlada nam je, ni manje ni više, poslala ministra za sport. Ali, kako tu da bude reda kad ga ovde nema? Jednostavno, ne može. Riba se čisti od glave, a ne od repa. Gospođo Čomić, dok se vlast i vi koji je činite ne suočite sa tim i ne otvorite oči pred tom činjenicom, Srbija ne može da se menja i Srbiji budućnost takvi ne možete da obezbedite. Skupštinu smo pretvorili... ni ja ne znam više u šta. Zakoni se usvajaju na javnim slušanjima. Vi ste u te zakone, koje ne usvajate suštinski u parlamentu nego na javnim slušanjima, ugradili svoju patološku percepciju političkih demokratskih prava i sloboda zato što ste ih definisali kao politički interes Demokratske stranke ili vladajuće većine danas u Srbiji. Umesto da otvorite debatu ovde u parlamentu, pozovete nas na javno slušanje zbog kojeg prekidate parlamentarnu raspravu, pozovete nas na javno slušanje da sakupite predlog zakona koji nije ni u nacrtu, nego je već predlog i, da ironija bude veća, nije napisan u Srbiji, nego u Briselu. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, tema dnevnog reda – izbor članova odbora, na osnovu predloga ovlašćenog predlagača Nenada Milića, LDP. Molim vas, o temi dnevnog reda.) Pokušavam, gospođo Čomić, da analiziram uzroke koji su doveli do ovoga o čemu danas raspravljamo. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, uzrok koji je doveo do ove tačke dnevnog reda je to što je ovlašćeni predstavnik podneo predlog za izmenu člana odbora. Molim vas, o tački dnevnog reda.) Bilo bi lepo da nam kažete zašto su oni to predložili. Zato što ste vi promovisali slobode koje su napravile haos u Srbiji, da svako raspolaže svojim mandatom, da se svako ponaša kako hoće, ali te slobode o kojima sad razgovaramo ne važe samo za našu stranku. Slušao sam pre neki dan, evo, ispravite me ako grešim, i vi lično i pola vaših kolega tokom dve trećine svoje rasprave o Zakonu o izboru narodnih poslanika je kritikovalo, i to sve do poslednje rečenice – ali ćemo podržati ovaj zakon. Jesu li to slobode? (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, nisu slobode, to je kršenje Poslovnika, ovo što se sada dešava. Molim vas, o tački dnevnog reda. Kad i ako bilo kakav predlog zakona o izboru narodnih poslanika bude, rado ću učestvovati, pogotovo sa vama i ne verujem da će nam se diskusije mnogo razlikovati. Sada govorite o tački dnevnog reda.) To bih voleo da čujem, da nam se diskusije... zato što mišljenja o ovim kršenjima političkih prava, sloboda, izbornih, demokratskih, parlamentarnih principa i vi razumete i primećujete, ali ne smete o njima da govorite. Voleo bih da se vi tako vladate zato što vam stranka naređuje i traži to od vas kao kvalitetnog stranačkog vojnika, ali ono gde su inspirisane te i takve barijere je Brisel, to je problem Srbije. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, sad vas poslednji put molim, ne Brisel, ne predlozi zakona, ne osporavanje javnog slušanja, nego izbor članova odbora Skupštine, na predlog Nenada Milića, molim vas.) Slažem se. Potrudiću se da završim ovo. Što se tiče SRS, zaista nije sporno da podržimo nešto što predstavlja zaštitu političkih stranačkih interesa, s obzirom da i Ustav stranke definiše i identifikuje kao činioce političkog života, a ne neke interesne, političke, tajkunske, ovakve, onakve grupe. Zato ćemo ovo podržati. Smatramo da niti ovim izmenama, niti izmenama sajta, niti pozivanjem na Poslovnik ili deljenjem lekcija i opomena nećete suštinski promeniti politički ambijent u ovom parlamentu, nećete promeniti politički život u Srbiji. To vi više niste u stanju da uradite. A još manje su sposobni oni koji se očajnički trude da liče na vas i u tom svom nastojanju i očajanju od sebe prave cirkusante. Zahvaljujem.
Osam minuta je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. On je poslednji prijavljeni govornik.
Gospođo Čomić, koliko vremena imam? (Predsedavajuća: Na raspolaganju vam je 27 minuta.) Po starom dobrom običaju, ja ću dva-tri minuta da vas častim, da što pre odete u Brisel. Nisam prekršio ništa valjda? Krenućemo redom. Vidite, maj mesec, mesec kada hvalim Demokratsku stranku, 5. oktobar nam je dao tu radost. Malo je ljudi u ovoj sali, a i u ovom sazivu, koji se sećaju onih vremena kada su radna tela Narodne skupštine formirana na bazi dogovora političkih stranaka koje su zastupljene sa poslanicima u Narodnoj skupštini. Izvodila se vrlo precizna statistika i, u zavisnosti od broja članova odbora, u odgovarajućem procentu svaka stranka je imala toliko poslanika članova tih odbora. Slično je bilo i pri raspodeli mesta predsednika i zamenika predsednika u tim odborima. Po pravilu, sve te odluke su se donosile jednoglasno u Narodnoj skupštini, i vlast i opozicija su glasali, gotovo da se niko nije bavio pitanjem imena i prezimena poslanika iz neke druge političke stranke. To je odraz ne samo tolerancije, nego i poštovanja parlamentarizma, jer, ipak, tu se uvažavaju i poslanici i, na taj način, birači. Kada dođe vreme za glasanje o predlogu zakona i o nekim drugim ozbiljnim aktima onda, naravno, zna se ko je vlast, a ko je opozicija. U skladu sa tom podelom i nekim drugim kriterijumima, poslanici se izjašnjavaju. Onda je došlo do promene te prakse. Kako je došlo do promene te prakse? Došlo je do promene zato što je vlast insistirala da ima većinu u svakom od tih odbora. Kasnije se pojavio problem što većina ne može da obezbedi kvorum za rad odbora. Pre dva meseca je promenjen naš poslovnik u tom delu, odnosno stupila je na snagu, možda malo ranije, jedna odredba gde pored člana odbora imamo i zamenika člana odbora. Ni to nešto ne funkcioniše, ne može većina da obezbedi kvorum. Onda se većina ljuti što opozicija ne želi da da kvorum. Sećam se, 2004, 2005, 2006. godine niste mogli da naterate poslanike Demokratske stranke da daju kvorum, taman posla, nego stoje ispred vrata, pa kada vlast napravi kvorum, onda oni „umigolje“. Dobro, pred blagajnu dolaze svi. To je valjda demokratski standard, kada ga promoviše Demokratska stranka. Međutim, to sada ne važi. Kada SRS podnese predlog da se promeni njen član u nekom odboru, onda počnu neki novi procenti. Kada LDP podnese isti takav zahtev, tresu vam se gaće i odmah morate to da usvojite. Ispade da su oni koji su glasali za LDP, bez obzira na to koliko je njih glasalo, građani prvog reda, a oni koji su glasali za druge opozicione stranke su građani trećeg reda. Slično je i kod grupa prijateljstva. Predlog je da ja budem predsednik grupe prijateljstva sa Iranom. Taman posla, Mićunović, pre možete ruku da mu isečete nego da on zakaže sednicu da mene izaberu za predsednika. I dve godine se to krčka, nema, ne može sa Iranom. Zašto ne može sa Iranom? Zato što Iran nije priznao nezavisno Kosovo. Da je Iran priznao nezavisno Kosovo, napravila bi se ta grupa prijateljstva. Vrlo su interesantne te stvari koje se dešavaju. Onda dolazimo u situaciju da ne znamo šta je poslanička grupa. Poslanička grupa je jedno obično tehničko sredstvo, nema čak ni svojstvo pravnog lica, već izaziva neku prezumpciju da članovi te poslaničke grupe imaju isto političko mišljenje i da je po neki put mnogo bolje da to političko mišljenje saopšte tri, četiri, pet članova te poslaničke grupe, nego svaki član poslaničke grupe pojedinačno. I ništa dalje od toga nije. Ali, ne, ovde je marljivim radom predsedništva napravljena stranka, napravljena je poslanička grupa, i ušli ste u istoriju parlamentarizma. To se nije desilo ni u jednom parlamentu, osim u parlamentu kada dominira Demokratska stranka i kada ima to teranje prema Evropskoj uniji. Onda je sve moguće zato što Evropska unija, cilj – Evropska unija, pokriva sve, cilj opravdava svako sredstvo. Verovatno ćemo u dogradnji ovog poslovnika pravo na repliku imati samo ukoliko neko pištoljem nanišani na nas u ovoj sali. Zašto? Kada ovde kažete istinu, to je uvreda. Ako poslanik ovde počne nešto da priča, pa vidiš da to nema blage veze, pa mu kažete „zakuni se“, odmah dobijete opomenu. A on se pored mene kleo u crkvi. I, kad da mu verujemo? Ovamo, prevario Boga, ovamo prevario građane, ovamo vara u Skupštini. Doduše, to varanje nekima godi, ali je nemoguće da istina bude uvreda! Kako istina može da bude uvreda? Čovek ukrao struju; pitaš ga – da li si platio struju, da li su te uhvatili, koliko si dobio kaznu zatvora? A onda kaže – uvreda. (Predsedavajuća: Član 106, tačka dnevnog reda. Za sada nije, ali da bude.) Stičem utisak, na bazi ovog predloženog dnevnog reda i ove tačke dnevnog reda, da gospodin Mićunović sprovodi svojevrsnu diskriminaciju prema poslanicima, znate. Bojana prihvata kao poslanika, a gospodina Delića kao generala i poslanika ne prihvata. Da li se sećate kada smo imali raspravu pre mesec dana, isto je bila neka zamena? Ukrali ste nam mesto. Formalnopravno, predsednik Narodne skupštine, pošto je on predlagač te odluke, na inicijativu ili predlog poslaničke grupe. I sada, na nejaka pleća Slavice Đukić Dejanović, ni krive ni dužne, ničim izazvane, predsednika Narodne skupštine, pada naš gnev i narodni gnev. Zašto to? Zašto trpite to? Znate, to su neke stvari... Ovde se promovisalo jedno načelo, znate – procenat reketa koji čovek uzima, on smatra da takav procenat ima i popularnost na sledećim izborima. To je prosto neverovatno! Ovde se demonstrira neka imaginarna sila. Mi dve i po godine ne možemo da dobijemo odgovor na pitanje kako je moguće da vi u Narodnoj skupštini na sajtu Narodne skupštine vodite neke ljude kao da su i dalje članovi SRS, a mi to izbacili napolje, po principu „što ne hvatam u ruke ne stavljam ni u usta“. Vi njih terate da se predstavljaju lažno, vi njih lažno predstavljate. Onda se čudimo šta se dešava u Vladi, šta se dešava u lokalnim skupštinama, zašto beže ovamo, onamo. Pitanje koje vam je jutros Jojić postavio za Pančevo može da važi za sve opštine u Srbiji. Tiče se mandata, tiče se… (Predsedavajuća: Nije tema dnevnog reda, narodni poslaniče.) Jeste, tiče se sastava odbora. (Predsedavajuća:Nije, narodni poslaniče. Tema dnevnog reda je izbor članova Odbora na osnovu predloga ovlašćenog predlagača Nenada Milića.) Gospođo Čomić, jeste tema izbor člana, ali je tema i odbor kao radno telo. Nadam se da razumete, nije teško da se shvati, nije teško biti fin. Znači, bira se ime i prezime da bi ušlo u nešto, a to nešto je odbor. Da bismo pričali o imenu i prezimenu, moramo da pričamo o tome nečemu, a to je odbor. Vidite, sad ću da vam odam jednu tajnu, a sad više nije ni tajna. Mučim se, ne mogu da nateram ljude da podnesemo zvanično predlog da se razreši Mićunović i da više ne bude predsednik Odbora za spoljne poslove. Ono što on uhvati, to je katastrofa. Da li ste videli u Strazburu? Smanjio nam broj žena, pa nam nisu dali da radimo. Za to je samo on kriv. Pa napade pre neki dan Jeremića. Branio se čitanjem citata Mićunovićevih. Znate, tu je neki problem. Sve to što ugrožava parlamentarizam treba da se otkloni. Znate, sad dolazimo u situaciju da raspravljamo o nečemu što je čista zloupotreba. Neko je zloupotrebio svoju funkciju, ne želi da po Poslovniku završi posao. Na ovom primeru koji je danas tačka dnevnog reda, o kojoj pričam, pokazuje se način na koji treba ispravno da se radi. Postavljam pitanje, ako je ovo sa Vesnom Pešić ispravan način, zašto to niste primenili ranije, u drugim situacijama, kad je Srpska radikalna stranka predlagala promenu članova u nekim odborima? Šta je razlog? Uzeli smo i konkretan primer – Damjanović; on je danas u istom položaju kao i Vesna Pešić, nezavisan. Mi smo tražili za tog nezavisnog da nam se vrati to što nam je oteto pričajući vam da je oteto prokleto. Niste hteli da vratite. Dolazim do zaključka da vam se Čeda Jovanović mnogo više sviđa nego Dragan Todorović, ali kakve to veze ima sa politikom? Objasnite mi, kakve to veze ima sa politikom? Kakve to veze ima sa Poslovnikom? Mi ovde svakog dana moramo da demonstriramo da u desnoj ruci držimo Ustav, u levoj ruci Zakon o Narodnoj skupštini, ispred sebe Poslovnik i hiljade i hiljade zakona; na taj način delujemo i obrazovno i vaspitno, svakome ukazujući kako se poštuje ono što su građani odlučili. Ovde sad imamo situaciju, zahvaljujući Dragoljubu Mićunoviću, da se na maestralan način demonstrira da sa 126 možeš da pokriješ svaku zloupotrebu. Onda nije ni čudo što su u porastu krivična dela zloupotrebe službenog položaja. Nije čudo. Teško da će više neko da uzme u Fondu za razvoj neki kredit; sve to odlazi u zatvor, kako ja vidim, nenamensko trošenje sredstava. Onda se čudimo, nasilje, kriminal, malo-malo pa nas RTS, svakog drugog dana, propisno obavesti o broju uhapšenih. A sve kreće odavde. Pazite, pozivate studente prava, političkih nauka da prisustvuju, da gledaju kako se u Narodnoj skupštini sprovodi, poštuje Ustav, zakon, demonstrira parlamentarizam, tolerancija, kako se neguje demokratija. To ovde ne mogu da nauče. Kako ovde to mogu da nauče? Znate šta rade građani kada prate prenos, kada vide – većina, prazna sala, radikali svi na svom mestu? Onda postavljaju pitanje – za koga smo mi to glasali? Na taj način se demonstrira da ljude ne interesuje šta se priča u Narodnoj skupštini. Zašto? Oni su navikli da se glavne odluke donose u nekom mraku, u nekom tunelu, netransparentno, a ovde se samo napravi neko verbalno pokriće, ako bi nekoga uspeli da ubede da veruje u to. To je naš problem. Ne napadamo mi Predlog odluke; to je pravo koje pripada Liberalno-demokratskoj partiji na bazi broja glasova, broja mandata itd. Osvojili su te mandate, srazmerno tome treba da budu zastupljeni u svim odborima. Ali, zašto naše pravo ne poštujete? Zašto naše pravo kršite? Zašto birače SRS mrzite? Druge ne volite, treće volite, a naše birače mrzite. Zašto nam smetate da uspostavimo dobrosusedske odnose sa svim državama koje podržavaju Srbiju? To je vrlo važan odbor, za inostrane poslove. Svaka država koja nije priznala Kosovo i Metohiju za nas je država prvog reda, prijatelj prvog reda. Mi smo vam pokazali na tom primeru šta se dešava kada predsednik blokira. Evo, pozivam Bojana, pošto će biti novi član Odbora za spoljne poslove, da izvrši dodatni pritisak, pošto se njihovo uvažava, da gospodina Mićunovića privoli da zakaže tu sednicu, da budem ja izabran za predsednika grupe prijateljstva sa Iranom, pa da pozovem Ahmedinedžadada nam se obrati ovde, da nam kaže čime se rukovodio Iran kada je rekao – ne priznajemo nezavisno Kosovo, da mu damo aplauz, da ga pozdravimo ovde, da mu izrazimo zahvalnost, da ih zamolimo da u UN zastupaju naše interese; pa, gospođo Čomić, odmah sutradan da pozovemo i predstavnika one države gde smo vi i ja članovi Grupe prijateljstva da nam oni lepo objasne zašto nisu priznali nezavisno Kosovo, da i njima lepo aplaudiramo, da im se zahvalimo, da popričamo o ekonomskoj saradnji, o prijateljstvu, o zajedničkim poslovima. Sada, pojavi se Mićunović... Znam da je on „otac demokratije“, „kvačka demokratije“ u Srbiji, sve je krenulo od njega. Ali, molim vas, ne preterujte u tom poštovanju. Ne preterujte u tom poštovanju. Privolite i njega da poštuje Ustav i zakon. Privolite ga, aman, ljudi. Pa, ako mi nećemo da budemo prijatelji sa onima koji uvažavaju našu situaciju... Pa nemojte, molim vas. Evo, Bojana ću prvo da zadužim, nadam se da će i Čeda da ga upozori, da tražimo da se formira i ta grupa prijateljstva. Ima još nekoliko koje nisu formirane. Zamislite koji je to skandal: prošle godine je naša delegacija bila tamo, predsednik Skupštine gospođa Đukić Dejanović, žena kulturna, obećala uzvratnu posetu, da će da ih pozovu da formiramo grupe prijateljstva; oni napravili grupu prijateljstva i čekaju godinu dana, ne samo taj poziv, zvanični, nego da se formira grupa prijateljstva i da se uspostave neki kontakti na parlamentarnom nivou. Danas se u svetu sve više otvara prostor za tu tzv. parlamentarnu diplomatiju. Ova diplomatija preko Ministarstva je uvek nekako malo istegnuta, ima neke svoje šablone, a parlamentarci šire tu diplomatiju na jedan drugačiji način, mnogo bolji, kvalitetniji i neguju tu saradnju. Mi smo blokirani zbog jednog čoveka, samo zbog jednog čoveka. Neprijatno i Slavici, ona kaže – ja hoću, ali videli ste, i iznad predsednika Skupštine postoji, a on je predsednik Odbora za spoljne poslove. Kako je to moguće? Predsednik Narodne skupštine u nekim varijantama može da bude i „vršalica“ dužnosti predsednika Republike. U ovoj instituciji mora ozbiljno da se radi, ovde mora ta srazmera i ta matematika da bude vrlo precizna, uz dozvoljenu toleranciju. Vi se sećate, gospođo Čomić, koliko smo mi radikali bili galantni, pa smo jedno potpredsedničko mesto ustupili predstavnicima mađarske nacionalne manjine, napravili jedan gest; imali smo pravo na dva mesta, pa je Išpanovič zauzeo jedno mesto koje je pripadalo radikalima. Ozbiljno shvatamo državu, ozbiljno shvatamo ovu instituciju. Moramo mi radikali, znate. Od 1881. godine mi smo se borili da uspostavimo parlamentarnu demokratiju, borili smo se protiv monarhije, a to je istorija zapisala. Pošto sledimo te tradicije, mi moramo to da znamo, moramo to da poštujemo. Ni nama neki put nije lako, ali taj princip mora da se poštuje ako želimo da imamo normalnu državu, ako želimo da ovo bude mesto gde mogu da se rešavaju problemi. Onda ne čudi što danas ljudi kažu – pa, kada u Skupštini ne poštuju Ustav i zakon, zašto bi oni u opštini poštovali Ustav i zakon? Onda imate opšte rasulo. U tom opštem rasulu najbolje se snalaze fukare, što reče Ivo Andrić. Samo se fukare u haosu snalaze. Normalan čovek ne može da funkcioniše u haosu. Ovde ljudi vape za jednim normalnim odnosom, za jednom uređenom stvari, da kada se ujutru probude znaju da se ništa nije promenilo. Pošto rano dolazim u Skupštinu, uvek pogledam u zastavu da vidim da niste promenili državu preko noći. To kod nas začas ide, samo Gojko promeni zastavu i ode. Ovo mora da bude ta vrhunska institucija, a ukoliko ovo nije vrhunska institucija, onda nemojte da se čudite šta nam se dešava u životu. Pazite, mi živimo u vreme diskriminacije. Ako ja želim da podignem kredit za moju stranku od banke, meni se kaže – zabranjeno je. Ali, ako „Šojić“ podigne, dozvoljeno je. Vidite, sada se zbog „Šojića“ menja Predlog zakona o finansiranju političkih stranaka i ono što je bilo zabranjeno 2003. godine sada će da bude dozvoljeno. Vidite kako se demokratski menjaju principi. Da sam ja ukrao nekome ostavke, trunuo bih već u samici. On čovek lepo uzme, pa kaže – zaboravio sam gde sam stavio, nema ništa. I Evropa razgovara s njim, jedva čeka da on dođe na vlast. Kakva je ta Evropa, aman ljudi? Kakve su namere te Evrope? Sve je jasno. Hajde da pustimo sad Evropu, neka ide svojim problemima, ima ih dosta. Želim samo da upozorim, i to smo danas uradili mi iz Srpske radikalne stranke, da ne moraju da se primenjuju dva aršina u istoj situaciji, nego samo jedan; napokon, da se vrati poštovanje tih principa. Uostalom, glasali ste, vi ste ga napisali da tako izgleda i u Zakonu o Narodnoj skupštini i u Poslovniku Narodne skupštine. Ako ste ga napisali, primenjujte ga na način kako ste napisali, nemojte od sednice do sednice, od slučaja do slučaja, u zavisnosti od toga o kojoj stranci se radi, da demonstrirate zloupotrebu i nepoštovanje Poslovnika. Nemojte. To se javlja uvek kao bumerang i onda je to poprilično loše. Nije dobro da se u Narodnoj skupštini svaka rasprava opterećuje međustranačkim neraščišćenim odnosima povodom onih stvari koje su elementarne. Kao što nije dobro da se radi Zakon o izboru narodnih poslanika bez opšte saglasnosti, Zakon o finansiranju političkih stranaka bez opšte saglasnosti. Postoji toliko propisa koji ne mogu da se donesu ukoliko ne postoji velika saglasnost svih političkih subjekata u Narodnoj skupštini. Narodna skupština je centralno mestopolitičkog života u Srbiji. To vam možda nije jasno. U sedam-osam odredaba Ustava Republike Srbije iz 2006. godine politička stranka je politički subjekat, ustavna kategorija. U Ustavu iz 1990. godine samo se u dva člana navodila politička stranka. Zar je moguće da smo najbolji Poslovnik imali 1991. godine? Zar je moguće da smo 1991, 1992, 1993, 1994. imali poštovanje elementarnih postulata demokratije?
Molim vas, istorijat Skupštine je uvek zanimljiv, ali nije trenutno tema. Ne želite više reč? Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja jedinstvenog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović. Na raspolaganju je 12 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je iz ove prethodne rasprave ipak moglo da se izvuče dosta stvari koje bi trebalo da posluže kao nauk vladajućoj većini da se neke stvari promene. Mislim da nikada nije kasno i da bi trebalo krenuti tim putem. Mi imamo ovde predlog da se jedan poslanik zameni drugim poslanikom u Odboru za inostrane poslove. Naizgled, potpuno trivijalna stvar, koja se do sada rešavala bez ikakvih problema zato što je ovaj posao na neki način podrazumevao elementarnu demokratsku tradiciju i principe koji su se poštovali u ovoj skupštini, a to je činjenica da su svi, shodno paritetu koji imaju u Skupštini Srbije, imali pravo na određen broj poslanika u tim odborima. Nikada se to nije dovodilo u pitanje, do 2008. godine. Na jednom istom primeru, kada je u pitanju jedan nezavisan poslanik jedne poslaničke grupe i kada je u pitanju jedan nezavisan poslanik druge poslaničke grupe, imate dva potpuno različita odnosa. Jednoj poslaničkoj grupi se priznaje pravo da zameni člana tog odbora. Mi to poštujemo i to jeste u skladu sa dogovorima i nekim demokratskim principima, ali zašto se ne poštuje pravo druge poslaničke grupe? Zašto uvodite poslanike prvoga reda, poslanike drugoga reda? Zašto uvodite pravo da postoje građani prvoga reda i građani drugoga reda? Opozicija je manjina. Manjina se štiti u svim sferama života zakonima, jer većina je sama po sebi dovoljna, ima silu. Znate, kada je počelo da se uskraćuje pravo suverena, to je zbog toga što je on o svemu odlučivao, pa je polako kroz ljudsku civilizaciju to pravo počelo da se ograničava i došlo se do dosta visokog stepena zaštite prava građana, odnosno prava, u ovakvim slučajevima kao što je parlament, opozicije, prava manjine. Jer, vi kao većina možete da odlučite o svemu. Podigne ruku 126 poslanika i završen je posao. Ali, nije to cilj parlamentarizma. Parlament je telo u kome bi trebalo, pre svega, da vladaju određena pravila, određene procedure koje bi omogućile skladniji život u državi. Kad to može da se uradi? Onda kad se ta pravila poštuju, kad ih poštujete prema svima na isti način, a ne prema jednima ovako, prema drugima onako. Da smo mi iz Srpske radikalne stranke neka nacionalna manjina, protiv vas bi podigli avione iz Avijana zbog toga što nama ovde radite. Samo što nam ne stavite žute trake. Jedino to. Na koji način da se izborimo za svoja prava? A vi iz vladajuće većine ćutite. Ne razmišljate da jednoga trenutka možete da dođete u istu situaciju. Setite se vremena kada ste napustili zasedanje Skupštine Republike Srbije. Neki su tapšali. Mi nismo, jer smo znali da mečka može da dođe na svačija vrata. A vi ćutite, slažete se sa time. Kako možete, kroz neko vreme, da se pozivate na neka prava koja imate ako vam neka većina to pravo uskrati? Time što ćete da kažete – poštovali smo i mi prava? Ne, reći će – niste ni vi poštovali pa nećemo ni mi da poštujemo. Ne branite vi nas. Vi treba da branite pre svega sebe. Mislim da je to nešto što bi trebalo da se uvede ponovo u život parlamenta Republike Srbije, da se uvede konsenzus, dogovor; ne po principu „uzmi ili ostavi“. Zovete nas na dogovor, ali taj dogovor suštinski ima samo jedno jedino značenje za ove skoro tri godine – uzmi ili ostavi. Onda je demokratski da odlučimo. Glasamo, većina odluči i završen posao. Gospođo Čomić, vi se sećate kako je to nekada bilo. Odbori su po dogovoru... Nije to pisalo u Poslovniku; ne piše sve ni na tarabi a kamoli u Poslovniku. Poštovalo se neko pravilo da, recimo, stranke, u skladu sa brojem poslanika, imaju pravo na određeni broj predsednika. Zatim se poštovalo pravilo da iz najjačih odbora (Odbora za finansije, Odbora za odbranu i bezbednost itd.) budu predstavnici opozicije. Vi ste to brutalno zgazili. Poštovao se, do određene granice, običaj da predsednici odbora ne budu iz iste stranke kao ministri, jer to je, ljudi, potpuno besmisleno – kadija te tuži, kadija ti sudi. Vi elementarne stvari vezane za zakonodavnu i izvršnu vlast ne poštujete. Kako može predsednik odbora da bude iz iste stranke kao i ministar? Hoće li on da ga proziva? Neće. Stvarno bi bilo suludo očekivati od predsednika odbora da proziva svog ministra, u nekim slučajevima i predsednika partije. Dajte, nemojmo da se lažemo. To je nemoguće. I to ste brutalno zgazili. Setite se grupa prijateljstva. Sve su ovo stvari koje su pogažene za ove tri godine. A vi snosite odgovornost, pre svega Demokratska stranka, zato što ste najveći u ovoj koaliciji i vi diktirate kako će funkcionisati Skupština Republike Srbije. Poštovalo se pravo opozicije da predlaže predsednike grupa prijateljstva i po nekom redosledu smo birali zemlje gde ćemo imati predsednike grupe prijateljstva, od najveće opozicione stranke, pa onda vladajuće, pa tako redom do poslednje po broju na koji smo imali pravo na predsednike grupa prijateljstva. Ne samo to da više ne poštujete, vas uopšte ne interesuju grupe prijateljstva za koje neko proceni, a evo čuli smo da je to u najvećoj meri... Ili, možda se neko krije iza Dragoljuba Mićunovića... Vi jednostavno određene grupe prijateljstva nećete da formirate. Zbog čega? Ko vama daje pravo da uskratite pravo poslanicima koji hoće da budu u grupi prijateljstva sa određenim državama? Evo, vi ste sa Amerikom. Nama ne pada na pamet. Je lʼ mi vama treba sada da uskratimo da budete u grupi prijateljstva sa američkim kongresmenom? Ne pada nam na pamet. To vi hoćete, želite – idite. Ali, zašto vi nama uskraćujete pravo da se formira grupa prijateljstva sa Iranom? Zašto nam uskraćujete pravo da se formira grupa prijateljstva sa Belorusijom? Zbog čega? Zato što su vam to rekli iz Evropske unije, OEBS-a? Ko vam je to rekao? Ili je nekome sinula neka sijalica? Kao što je nekome sinula sijalica da se na Radio Beogradu zabrani emisija „Atlantis“; zaboga, nije u skladu sa novom ideologijom. Aman, ljudi, da li ste normalni, prošlo je vreme komunizma. Znam da je nekima žao, ali ovo je parlamentarna demokratija. Morate da uvažavate prava manjine. Morate da uvažavate drugačije mišljenje. Kako vi uopšte možete da se nazivate Demokratskom strankom? Hajte, molim vas, palo nekome na pamet, nekom novom Ždanovu da se ukine emisija „Atlantis“. Je lʼ to opet pominju Dragoljuba Mićunovića? On, Dragoljub Mićunović. Vi ste sebi dali ime Demokratska stranka, na osnovu čega? Na osnovu vaših postupaka? Vi ste odgovorni za to, niko drugi. Vi za sve ovo odgovarate. Na kraju, objasnite nam, gospođo Čomić, pošto vi sve najbolje znate, nemojte da ste skromni, meni se čini da vi najbolje znate, s obzirom da ne dobijam odgovore sa drugih strana a vi ste tu i ne izbegavate da date odgovor, samo mi objasnite napokon jednu jednostavnu stvar – zašto SRS nema isto pravo kao i LDP kada je u pitanju nezavisni poslanik? Zašto? Verujte, ja ne mogu da ubedim i smirim ove ljude ovde. (Predsedavajuća: To vam verujem, da ne možete da ih smirite.) Vidite da se mi slažemo, samo treba doći do te tačke. Nije teško. Samo ako hoćete da budete demokrate, vrlo brzo možemo da dođemo do tačke da se složimo. Molio bih vas da mi objasnite kako je moguće da jedna stranka traži da zameni nezavisnog poslanika u odborima, da na njegovo mesto imenuje drugog, a da druga stranka na to nema pravo? Nadam se, ako date adekvatan odgovor, da će ovi ljudi da se smire i da će moći napokon da odu mirni kući da spavaju. Hvala vam.
Da li još neko želi da iskoristi svoje pravo? (Ne.) Ako ne, zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O PRIVREDNIM DRUŠTVIMA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Milorad Buha, Zoran Krasić, Nenad Popović, Jovan Palalić, Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić, Mladen Grujić, Suzana Grubješić, Siniša Stamenković, Vladan Jeremić, Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović,Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić, Dragan Šormaz, Dragan Stevanović, Janko Veselinović, Lidija Dimitrijević, Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač, Arpad Fremond, Petar Jojić, Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga, Radovan Radovanović, Marina Toman, Aleksandar Martinović, Dejan Mirović, Gordana Pop Lazić, Vjerica Radeta, Aleksandar Pejčić, Gordana Čomić, Arsen Đurić, Tomislav Ljubenović, kao i Vlada. Narodna poslanica Suzana Grubješić je pisanim putem povukla amandmane na članove 11, 91, 144, 247, 360, 497, 498, 515, 522. i 573, koje je podnela 29. aprila 2011. godine. Primili ste mišljenje Vlade o amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 4. Amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Pre nego što dam reč narodnom poslaniku koji je podnosilac amandmana samo da vas podsetim da su ovlašćeni predstavnici: PUPS – Siniša Stamenković, SPS-JS – Dejan Radenković, Poslanička grupa DSS-Vojislav Koštunica – Arsen Đurić, Poslanička grupa SRS – Dragan Stevanović i Poslanička grupa ZES – Janko Veselinović. Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo, uvaženi građani Srbije, evo, po drugi put danas daću obrazloženje ovog amandmana. Naime, amandman se odnosi na član 4. Član 4. definiše delatnost preduzeća. U odnosu na neka vremena pre petnaest, dvadeset i više godina u pravnom sistemu delatnost preduzeća se liberalnije definiše. U svakom slučaju, to je dobro sa privrednog aspekta i radi privrednog ambijenta, ne treba više onoliko formalnosti koliko je nekada trebalo, ali predlagač zakona je, stav je SRS, učinio predlog koji je manjkav. Razmatrajući sve odredbe ovog zakona i ovaj član smo uzeli u razmatranje i predložili potpuno drugu definiciju delatnosti. Naime, predlagač u svom predlogu kaže sledeće: „Društvo ima pretežnu delatnost, a može obavljati i sve druge delatnosti koje nisu zakonom zabranjene, nezavisno od toga da li su određene osnivačkim aktom, odnosno statutom.“ Mi smo u amandmanu delatnost definisali na potpuno drugi način i rekli smo sledeće: „Društvo obavlja sve delatnosti koje su određene osnivačkim aktom, odnosno statutom, a koje nisu zakonom zabranjene.“ Šta je suštinska razlika? Suštinska razlika je u tome da delatnost preduzeća mora biti definisana. Gde definisana? U osnivačkom aktu. Nebitno je da li su pretežne itd. U savremenim uslovima poslovanja, u savremenom ambijentu preduzeća vrlo brzo menjaju delatnost; tako sem pretežne delatnosti preuzimaju neke druge delatnosti kojima se bave sporadično, u većinskom delu itd. Velika je dinamika, posebno kod manjih preduzeća i s tog aspekta je bitno, a i s aspekta društvene kontrole i odgovornosti i rizika u poslovanju, da svako preduzeće u svom osnivačkom aktu mora imati definisana pravila ponašanja i u formalnom smislu definisanu delatnost kojom se bavi. Ovakvom formulacijom vi ćete samo u formalnom smislu zadovoljiti potrebe osnivačkog organa. Dobićete odobrenje nadležnog organa za registraciju i posle toga je nebitno. U obrazloženju mi kažete sledeće: „Predloženi amandman se ne prihvata jer bi se njime otišlo korak unazad u odnosu na praksu da se u osnivački akt, odnosno statut ne unose sve delatnosti kojima se društvo bavi, već samo pretežna delatnost. U suprotnom, vratili bismo se na praksu nepreglednog nabrajanja delatnosti društva u tim aktima i stalnog aneksiranja tih akata kad god bi neka delatnost kojom društvo želi da se bavi nedostajala na tom spisku.“ Nema tu nepreglednih spiskova delatnosti, samo ona delatnost kojom se bavi to društvo. Evo i konkretnog primera: inspektor dolazi u kontrolu i normalno je da traži akte preduzeća; u aktu preduzeća stoji, recimo, trgovačka delatnost. U međuvremenu je preduzeće promenilo jednu, dve ili možda pet delatnosti. Šta je zadatak inspektora? Da kontroliše shodno aktu. Akt može biti rešenje nadležnog organa i neki osnivački akt. I u jednom i u drugom je trgovačka delatnost. Preduzeće se više ne bave trgovačkom delatnošću. Šta sad inspektor da radi? Kako da izvrši kontrolu? U aktima preduzeća stoji samo ova delatnost. Ministre, još jednom razmislite o ovom predlogu. Mislim da je ovo celishodno i zakonito, nećete imati problema u praksi. Jer, u praksi će sigurno inspekcijski organi naići na ovaj problem koji sam spomenuo. Hvala.
Hvala, gospodine Buha. Na član 4. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodni poslanik gospodin Mićo Rogović.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo i u načelnoj raspravi rekli da je ovo zaista, pomalo je čudno, jedina ozbiljna tačka dnevnog reda tekuće sednice. S obzirom na tu konstataciju i činjenicu da smo u ime SNS podneli pedesetak amandmana, nije to ni previše, s obzirom na činjenicu da Predlog zakona o privrednim društvima sadrži oko šeststo članova. Konkretno, u ovom slučaju govoriću o amandmanu vezanom za član 4. ovog zakona. Još jednom da pomenem, pored situacije koju je ovaj zakon pokušao da reši, vezano za unutrašnje odnose u privrednim društvima, prvenstveno između manjinskih i većinskih akcionara, i činjenice da imamo skoro svakodnevne štrajkove, nerešavanje ovih problema od strane pravosudnih institucija, ovaj predlog zakona nije, niti može da reši nagomilane probleme u funkcionisanju privrednih društava, u nelikvidnosti naših preduzeća u situaciji kada unutrašnja dugovanja između istih dostižu enormne cifre. To, konačno, ima uticaja i na standard i život građana Republike Srbije. S obzirom na činjenicu da je valuta plaćanja, recimo, 180 i više dana, onda proizvođač u cenu svog proizvoda mora ugraditi i to kašnjenje, odnosno 180 dana, što delimično pravi probleme sa povećanjem inflacije. Ovaj zakon se takođe nije dovoljno bavio ni očuvanjem dinara kao čuvara vrednosti i kao jedinog zakonitog sredstava plaćanja. Ali, sve odnose u ekonomiji i funkcionisanju privrednih društava i svih subjekata ne može rešiti jedan zakon. To su osnove konstatacije koje smo izneli u načelnoj raspravi, a koje je Srpska napredna stranka iznela i građanima i vama. U Predlogu zakona u članu 4. stav 2. predlažemo da se reči „registracija ili“ brišu. Da bi to bilo razumljivo za sve one koji prate ovaj prenos, u pomenutom članu predviđeno je da se „posebnim zakonom može usloviti registracija ili obavljanje određene delatnosti izdavanjem prethodnog odobrenja, saglasnosti ili drugog akta nadležnog organa“. Smatramo da je dovoljno dobro rešenje da se obavljanje delatnosti uslovi izdavanjem prethodnog odobrenja, saglasnosti ili drugog akta nadležnog organa, a da se reč „registracija“ briše. Imamo dovoljno primera u praksi u kojima je dovoljna, recimo, da počnete da se bavite delatnošću, registracija preduzeća. Čak ni u velikim trgovinskim preduzećima niko ne kontroliše potrebne tehničko-sanitarne uslove, već se to podrazumeva kada registrujete preduzeće, da u procesu obavljanja te delatnosti morate ispuniti i poznavati sve parametre i uslove koji su obavezni da biste počeli sa procesom prodaje, proizvodnje bilo čega, a ne samo akt registracije. Ne vidimo razloga zašto se slično ne postupa i u drugim slučajevima. U skladu sa tim ću navesti i jedan primer. Recimo da se radi o uvozu pomoćnih medicinskih sredstava; za taj uvoz potrebna je saglasnost Agencije za lekove i medicinska sredstva. Međutim, nema razloga da se privredno društvo ne registruje, jer njegovo obavljanje delatnosti ne počinje datumom registracije, odnosno upisivanjem u registar preduzeća, već odobrenjem koje Agencija u ovom konkretnom slučaju daje za uvoz pomenutih pomoćnih medicinskih sredstava. Po Predlogu zakona i po važećem Zakonu o privrednim društvima privredno društvo je u obavezi da registruje samo jednu pretežnu delatnost. Čak i u osnivačkom aktu, odnosno statutu preduzeća Predlog propisuje kao deo obavezne sadržine samo pretežnu delatnost, što mu ne pravi smetnje da se bavi i drugim neregistrovanim delatnostima; normalno, one treba da su u skladu sa svim zakonima i propisima Republike Srbije. Mi smatramo da se ništa posebno ne postiže ako se registracija uslovi izdavanjem odobrenja, saglasnosti ili drugog akta nadležnog organa. Mnogo je jednostavnije da se društvo registruje, a da se kasnije u određenim postupcima, recimo, prilikom carinjenja robe ili prilikom postupka javnih nabavki, provere svi ovi argumenti koji opravdavaju razloge zbog kojih je Srpska napredna stranka podnela amandman na član 4. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Rogoviću. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima gospodin Antić.
Član 6. stav 4. je ono što je problem za SNS, jer je u pitanju jedan institut koji je, po nama, krajnje problematičan. Problematičan je u tom smislu što društvo može da dokazuje da je treće lice bilo upoznato ili je moralo biti upoznato sa dokumentima društva i podacima o društvu i pre njegove registracije. Krajnje je nelogično da neko odgovara za nešto što je neko društvo krenulo da radi pre svoje registracije, faktički, kada je radilo u sivoj zoni. Nelogično je da se na neki način ovim stavom podstiče, rekao bih, siva ekonomija. Već imamo veliki problem kada je u pitanju tačnost registrovanih podataka. Činjenica je da se kada je registracija društava i privrednih subjekata u pitanju ide na uprošćavanje samog postupka registracije. To je nešto što od nas očekuje i EU. Često su ti dokumenti u praksi slati i elektronskim putem, katkad i falsifikovani. Imamo jako puno takvih primera. Problem je, čini nam se, mnogo veći kada su u pitanju treća lica. Treća lica su ta koja mogu biti oštećena mnogo češće prilikom poslovanja sa privrednim društvima, jer mi, nažalost, u registru imamo i fantomska, nepostojeća privredna društva. Znači, mislim da davanjem mogućnosti društvima da dokazuju da se nešto desilo i pre nego što su bila registrovana i da je to treće lice moralo da zna podržavamo jednu nelegitimnu delatnost i da je sasvim nelogično i nepotrebno ići u Predlogu zakona sa ovim institutom. Ispred Srpske napredne stranke Tomislava Nikolića predložili smo brisanje ovog stava. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 8. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Jovan Palalić. Reč ima gospodin Jovan Palalić.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, mi smo na član 8. podneli amandman smatrajući da treba u ovom članu dodati mogućnost da se i u drugim zakonima definišu drugačije ili posebne pravne forme društava. Ne vidimo nikakav problem da se, u tom smislu, ovaj amandman usvoji. Dobili smo obrazloženje zašto se amandman odbija – na osnovu činjenice da je već u članu 1. data ta mogućnost – ali baš je potrebno u ovom članu koji definiše pravne forme predvideti ovu mogućnost. U okviru ovog izlaganja bih iskoristio mogućnost da se obratim gospodinu ministru, koji nije bio tu kada je vođena rasprava, sem prilikom uvodnog izlaganja, i da se osvrnem na neke njegove stavove u vezi s predloženim zakonom o privrednim društvima, pogotovo tvrdnje da, kako je rečeno, ovaj predlog zakona poboljšava manjinski položaj akcionara i, s druge strane, poboljšava korporativno upravljanje u privrednim društvima. Tada sam u svom izlaganju izneo mišljenje koje se ne slaže sa onim što je ministar tvrdio navodeći niz odredaba u Zakonu o privrednim društvima koje to potkrepljuju. Nema sumnje da rešenja koja se odnose na umanjivanje prava koja su do sada imali mali akcionari kada je u pitanju derivativna tužba, kada je u pitanju mogućnost proširenja dnevnog reda skupštine akcionarskih društava, kada je u pitanju mogućnost informisanja – o tome sam posebno govorio kao o jednom velikom problemu, da se manjinskim akcionarima, po predloženom zakonu, uskraćuju bitne informacije o kojima bi mogli da imaju saznanja i da učestvuju i donose odluke na skupštini – ne doprinose tome da manjinski akcionari imaju poboljšan položaj u ovom predlogu zakona u odnosu na rešenja koja su bila u Zakonu o privrednim društvima. Mišljenja sam da će upravo ovo, zbog niza problema koji postoje u velikom broju akcionarskih društava, stvoriti dodatne tenzije. Mi već sada imamo velike probleme i velika uskraćivanja prava manjinskim akcionarima, a ovo će dodatno da im stvori probleme i podigne tenzije koje već postoje. Mislim da to nikako nije bilo u interesu rešavanja problema koji postoje u privrednim društvima. Znači, od situacije da je svaki akcionar mogao da podnese derivativnu tužbu, sada se to ograničava nekim procentom u kapitalu društva, do mogućnosti proširenja dnevnog reda skupštine itd. Vrlo nejasno i komplikovano je definisan položaj manjinskih akcionara kada je u pitanju dan akcionara i određivanje ko sve može da učestvuje na skupštini akcionarskog društva, što može da otvori velike probleme i velike zloupotrebe. Ti rokovi, od dana akcionara kada se utvrđuje taj spisak do dana održavanja skupštine, mogu da stvore ili da promene, ako neko želi da zloupotrebi to pravo, samu strukturu i izgled te skupštine. Što se tiče korporativnog upravljanja, mislimo da ste ovde zakomplikovali stvari mogućnošću, govorim konkretno o društvima sa ograničenom odgovornošću, kod akcionarskih društava to nije slučaj, da biraju načine kako će se organizovati: jednodomno, dvodomno, pa onda međusobni odnosi unutar tih organa. Mi znamo kako izgleda struktura i kako izgleda najveći broj društava sa ograničenom odgovornošću u Srbiji – u pitanju su jedan ili dva osnivača. Znači, ovde se radi o jednom malom broju društava sa ograničenom odgovornošću na koja bi se eventualno primenila ovakva rešenja i zaista mislim da je to nepotrebno. Osim toga, neke institute koje ste sada uveli niste uopšte razradili. Šta je funkcija nesamostalnog direktora? On može da stvori ogromne probleme u funkcionisanju izvršnih odbora. Uloga neizvršnih direktora, to je samo dato kao mogućnost. Međutim, ako se precizno ne razrade njihove nadležnosti, ko je pratio uporedno pravo i generalno kompanijsko pravo zna šta to znači, ali bojim se da će u atmosferi koja sada vlada u srpskoj privredi i u privrednim društvima ovo zaista predstavljati ogroman problem ako se te odredbe ne razrade. S jedne strane, umanjili ste prava manjinskim akcionarima, a s druge strane zakomplikovali ste strukturu organa koji učestvuju u donošenju odluka i upravljanju privrednim društvima. To je na neki način rezultat toga što se tiče korporativnog upravljanja. Možda je u jednom broju zemalja koje imaju razvijeno kompanijsko pravo, imaju različita iskustva u upravljanju privrednim društvima, to dobro, međutim, pitanje je da li se sve može recipirati iz tih razvijenih zemalja u ovom trenutku u Srbiji. Ne govorimo ovde o odsustvu dobre volje, nego o odsustvu sagledavanja realnosti u kojoj funkcionišu privredna društva u Srbiji. Govoriću sad o ovom trećem segmentu koji se ovde obrađuje kao potpuno nov, znači, o preduzetnicima. Oni su do sada imali drugačiji status, regulisan posebnim zakonom. Zaista je neverovatna ova vrsta solidarne odgovornosti za poslovođu. Voleo bih, gospodine ministre, da nam date obrazloženje za uvođenje ovog instituta. Razumemo da vlasnik, znači osnivač preduzetničke radnje, ima potrebu da se zaštiti od nesavesnog poslovanja poslovođe, ali kako će neko ko prihvati da bude poslovođa, zaključi ugovor o tome, da se zaštiti od nesavesnog vlasnika koji, u najvećem broju slučajeva trenutno u Srbiji, zloupotrebljava preduzetničku radnju, imovinu i prihode koji se tu ostvaruju koristeći ih u svom ličnom interesu? Ne možemo doći u paradoksalnu situaciju da vlasnik preduzetničke radnje ili preduzetnik vrši zloupotrebu, raspolaže sredstvima koja dobija, a da za te njegove zloupotrebe odgovara poslovođa celom svojom imovinom. To je nešto što je vrlo bitno da se ovde objasni. Možda je trebalo ostaviti kao mogućnost da se ugovorno reši taj problem između preduzetnika i poslovođe koji prihvata tu funkciju. Ovako, svako ko poželi da bude šef neke prodavnice pitaće se – ej, ja treba da odgovaram celom svojom imovinom za to što moj šef krši zakon, vrši zloupotrebu imovine i prihoda koje je ostvario u poslovanju?! Ozbiljan problem, i prosto voleo bih da dobijem obrazloženje šta je racio ovakve odluke. Hvala.
Hvala. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević i Zlata Đerić. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 11. i član 11. amandman je podnela narodni poslanik Suzana Grubješić. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević i Zlata Đerić. Reč ima gospodin Spasojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, poštovani predsedavajući, poštovani građani Srbije, Poslanička grupa NS podnela je amandman na član 11. stav 4. da se posle reči „akcionarsko društvo“ dodaju reči „pored osnivačkog akta“, i u članu 11. stav 4. posle reči „ima“ dodaje se veznik „i“, tako da član 11. stav 4. glasi: „Akcionarsko društvo pored osnivačkog akta ima i statut kojim se uređuje upravljanje društvom, unutrašnja organizacija društva i druga pitanja u skladu sa ovim zakonom, ako posebnim zakonom nije drukčije propisano“. Dakle, jedan amandman, ministre, koji je Nova Srbija podnela u želji da popravi ovaj zakon. Odbijajući ovaj amandman Vlada je dala sledeće objašnjenje. Namerno ću pročitati naše obrazloženje posle vašeg obrazloženja, u nadi da ću vas uveriti da je ovo u samom tumačenju, u suštini, ista stvar, ali preciznija, imajući u vidu da će neki put zakon gledati neka stranka koja želi možda nešto da otvori ili da napravi. Sigurno je da je ovako kako je Nova Srbija uradila preciznije i jasnije. Vaše obrazloženje kaže ovako: „Amandman se ne prihvata s obzirom da ne menja značenje odredbe, niti stvara uslove za njenu precizniju primenu. Iz teksta celog člana jasno je da svako društvo ima osnivački akt“. Zašto bi bilo ovakvo tumačenje uopšte, zašto je ovakvo obrazloženje? Zašto neko treba da tumači nešto što je očigledno? Postoje možda neke neuke stranke koje treba da pogledaju to. Dalje navodite da akcionarsko društvo ima i statut, za razliku od ostalih formi privrednih društava. Obrazloženje našeg amandmana: „Smatramo da je u ovom stavu, sa stanovišta logike, neophodna ovakva formulacija, jer bi se u suprotnom moglo tumačiti da akcionarsko društvo ima samo statut, a ne i osnivački akt.“ Znači, suštinski, ništa posebno, mislimo da je ovo preciznije. Očekujemo od ministra da se oglasi, da prihvati ovaj amandman. Mislim da ima toliko ovlašćenja.
Hvala. Ministre, da li želite reč? Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani poslaniče, ovde imamo vaš amandman. Ja sam ekonomista pa često i ja imam pitanja sličnog tipa kada se radi o tome da ja kao ekonomista moram da čitam pravne tekstove. Ovde ste konstatovali nešto što je dodavanjem... Znači, originalno je član glasio: „Akcionarsko društvo ima statut...“; vi ste sada ovde ubacili „pored osnivačkog akta“, što je normalno i što se zna. Mogu da vam kažem da sam spreman da prihvatim vaš amandman, nemam ništa protiv. Rekao sam i prošle nedelje, čini mi se, apsolutno nisam sujetan, svaki amandman koji je smislen biće prihvaćen. Još jednom da kažem, prihvatiću amandman, i pored toga što se podrazumeva da svako akcionarsko društvo ima osnivački akt da bi imalo i statut, ali nije problem, prihvatam ovaj amandman.
Zahvaljujem. Izvolite, gospodine Spasojeviću.
Zahvaljujem se ministru, pošto je imao sluha za ovo. Još jedanput ponavljam, ministre, u suštini je ista stvar, samo je malo jasnije za opštu stvar, ništa drugo.
Hvala. Na član 11. amandman je podnela Vlada. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Izvolite, gospodine Stamenkoviću.
Gospodine ministre, naša namera bila je da ovim amandmanom stvorimo uslov da se u skladu sa zakonom overa potpisa vrši i to tako da to bude obaveza kod registrovanja, u skladu sa Zakonom o registraciji. Međutim, vi ste u obrazloženju odbijanja ovog amandmana napisali da se amandman ne prihvata iz razloga što se Predlogom zakona overa potpisa na izmenama osnivačkih akata predviđa kao izuzetak, u čemu se slažemo, ona jeste izuzetak, ali samo u slučaju ako je to izričito propisano osnivačkim aktom i ako je ta obaveza registrovana u skladu sa Zakonom o registraciji, što jeste bila intencija, da ovaj moj amandman bude sastavni deo Zakona o registraciji. Na taj način je članovima društva prepušteno da sami odluče da li žele da izmene osnivački akt overom ili ne, što će u praksi zavisiti od njihovog međusobnog poverenja, a u zavisnosti od toga i odluke da li žele ili ne da plaćaju naknade za takve overe. Naša poslanička grupa je mislila da je međusobno poverenje u društvima koja su tek u formiranju jedna od kategorija koje će verovatno dati i poneke neželjene posledice. Prihvatamo u potpunosti ovaj treći deo obrazloženja koje ste dali, u kome kažete da „rešenje koje se predlaže amandmanom stvara nepotrebne obavezne troškove privredi, što je u potpunoj suprotnosti sa principom uspostavljanja minimalnih mogućih troškova administrativnog poslovanja u Republici Srbiji, koji je poštovan prilikom izrade ovog predloga zakona“. Apsolutno se slažemo, dobra je vaša namera da uštedimo, ali kategorija poverenja među članovima društva možda nije sada, u ovom periodu tranzicije, u ovom periodu promene trebalo da ostane njima na volju, nego da bude zakonska obaveza. Hvala, gospodine ministre.
Hvala. Izvolite, gospodine Ćiriću. Reč ima ministar.
Gospodine Stamenkoviću, samo hoću da malo apropo ovog amandmana... Nismo ga prihvatili iz prostog razloga što smo hteli da sa ovim članom dođemo do dva cilja. Prvi je da eliminišemo obavezu preduzeća, kakvo god preduzeće bilo, da stalno svaku promenu mora da overava u sudu, da ima troškove. To je dodatna administracija, koja košta i vremena i para, s jedne strane. S druge strane, predvideli smo mogućnost da preduzeće osnivačkim aktom predvidi, ukoliko smatra da se bilo koja izmena mora overiti u sudu, da se overava u sudu. Generalno, ovo rešenje je na neki način odgovor na predloge privrede da se spreči obaveza da za svaku, hajde da kažem i administrativnu i trivijalnu i malu, promenu morate da overavate itd. Znači, to je intencija. Potpuno vas razumem, ali smo ostavili mogućnost da ukoliko zbog nepostojanja ili nedostatka poverenja ili zbog nekih drugih razloga ipak hoćete u vašoj firmi da overavate svaku promenu, onda to i uradite. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Stamenković.
Ovo obrazloženje je izuzetno dobro i korektno je. Mišljenja sam da je samo trebalo izvršiti stepenovanje tih obaveza i kazati kad i u kom slučaju moraju, a kad ne moraju. Znam da stvara određene pravne i svakako administrativne i finansijske obaveze, ali teško je da jedan drugoga u samim društvima nateraju da sprovedu onaj deo promena koje su nekima prihvatljive, recimo, prihvatljive su jednom domu, a nisu prihvatljive drugom domu. Eto, to je bio naš, da kažemo, pokušaj da ovo uradimo ovako. Hvala.
Hvala vama. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman su zajedno podneli i narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević i Zlata Đerić. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Spasojević.
Podneli smo amandman da u članu 13. stav 1. tačka 4) treba da glasi: „je makar jedan od potpisnika u trenutku zaključenja osnivačkog akta bio pravno ili poslovno nesposoban“. Obrazloženje za ovaj amandman – smatramo da formulacija u Predlogu zakona ostavlja prostor za najrazličitije zloupotrebe prilikom osnivanja privrednih društava. Teoretski je moguće da osnivački akt potpišu jedno odraslo poslovno sposobno lice i npr. nekoliko maloletnih lica ili lica koja su iz razloga bolesti lišena poslovne sposobnosti, što se formulacijom iz amandmana predupređuje. Uostalom, zato univerzalno pravo i poznaje institut zakonskog zastupnika koji nastupa u ime takvih lica u pravnom prometu. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 13. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Gospodine Antiću, imate reč.
Srpska napredna stranka je nezadovoljna formulacijom u članu 13. i to isto tako u stavu 4, jer nam se čini da nije precizno i jasno definisano pitanje pravne i poslovne nesposobnosti. Činjenica je, ako se bukvalno tumači ovaj stav, da se on odnosi na ona društva u kojima su svi članovi pravno i poslovno nesposobni. Ukoliko imamo situaciju, recimo, kod ortačkog društva, to bi bilo sasvim u redu, gde je jedan od članova ortačkog društva koje sačinjavaju dva člana pravno i poslovno nesposoban, a drugi sposoban. Samim tim, to bi značilo da to ortačko društvo ne postoji. S druge strane, imamo društva, recimo, sa ograničenom odgovornošću, gde imate veći broj lica koja ih osnivaju. U tim društvima neko od lica može da bude pravno i poslovno nesposobno, ali to ne znači da to društvo ne može da funkcioniše ako zadovoljava zakonsku većinu. Zbog toga smo intervenisali u ovom tekstu i dodali ono što u amandmanu piše: „a broj ostalih pravnih i poslovno sposobnih potpisnika ispunjava zahteve u pogledu pravne forme osnivačkog društva“. Smatramo da je ovo sasvim logično i prihvatljivo i da se potpuno uklapa u svaku pravnu normu. Hvala.
Hvala, gospodine Antiću. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević i Zlata Đerić. Reč ima gospođa Đerić.
U članu 14. stav 1. posle reči „sud“ briše se tačka i dodaju reči „na predlog organa nadležnog za poslove registracije ili drugog zainteresovanog lica“. U obrazloženju za ovaj amandman smo naveli da smatramo da je ovde prvenstveno potrebno naglasiti spregu između nadležnog suda i Agencije za privredne registre kao organa koji po službenoj dužnosti dolazi u posed osnivačkih akata privrednih društava i samim tim je najpozvaniji da pravovremeno reaguje i proceni da li osnivački akt ima nedostataka predviđenih članom 13. zakona. Takođe treba naglasiti i mogućnost da i druga zainteresovana lica kod nadležnog suda pokrenu postupak za utvrđivanje ništavosti osnivačkog akta. Smatramo da se ovako ne zna ko pokreće predmetni postupak kod nadležnog suda. Pročitali smo obrazloženje kojim ste odbili amandman, ali smatramo da je mogao da bude prihvaćen.
Hvala. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Izvolite.
Ovaj amandman je gotovo identičan sa prethodnim. Zbog javnosti, bitno je ukazati da je vezan za član 13. Predloga zakona o privrednim društvima, koji govori o ništavosti osnivačkog akta. Član 14. je nastavak ovog člana i kaže da ništavost osnivačkog akta utvrđuje nadležni sud. Predlog Srpske radikalne stranke je da se posle reči „privredni sud“ dodaju reči „na predlog organa nadležnog za registraciju privrednih subjekata“. Zašto je to bitno? Bitno je da se iz pravnog prometa povuku sva pravna lica koja nemaju urednu dokumentaciju i koja nemaju sve ono što je neophodno, shodno zakonskim propisima, da bi bila u pravnom prometu. Ko je taj ko u ime društva, ko ima javni interes da brine o tome da iz pravnog prometa isključi sve one koji su nezakonito u pravnom prometu? Prevashodno Agencija za privredne registre. Ona treba da bude ta koja će čistiti pravni promet od lica koja nisu... Nema drugog organa. Mogu to biti inspekcijski organi itd. U obrazloženju za odbijanje ovog amandmana kažete sledeće: „Predloženi amandman se ne prihvata, jer postupak za utvrđivanje ništavosti osnivačkog akta pokreće zainteresovano lice tužbom, a ne predlogom.“ Koje je to zainteresovano lice? Ko će biti zainteresovano lice da kontroliše u Agenciji da li je neki akt ništav ili nije? Da li će iko normalan otići tamo i kontrolisati to? Neće niko, ali država mora. Državni organ koji prima, koji izdaje državna rešenja, državna akta u obavezi je, to je javni interes tog organa, da interveniše i da pokrene. Sve što je dalje definisano članom 14, stav 2. i dalje, u redu je. Društvo mora imati mehanizam uklanjanja lica kojima nije mesto u pravnom prometu. Ministre, još jednom vas molim da razmotrite ovo, mislim da nije loš predlog, da ćemo upotpuniti ovu prazninu koju ste napravili jer niste definisali. Nema zainteresovanih lica, neće se niko upuštati u to, neće niko zbog toga što je to formalan postupak, zato što je to sudski postupak, zato što mora gubiti vreme, gubiti sredstva da bi pokrenuo taj postupak. Neće to niko. Ko je zainteresovano lice, sem države, da uđe u taj postupak?
Hvala vama. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Stamenkoviću.
Naša poslanička grupa je predložila da se u članu 14. u stavu 5. iza reči „i izvrše druge obaveze prema društvu“ zapeta zameni tačkom, a da se reči „u meri u kojoj je to potrebno radi izmirenja obaveza društva prema savesnim trećim licima“ brišu. Gospodine ministre, napominjem, „prema savesnim trećim licima“. Ovim amandmanom smo hteli da se razdvoji odgovornost onih koji su ušli u društvo koju imaju prema društvu, prema državi, odnosno prema poreskim organima ili prema bilo kojim organima reda i odgovornost prema onima koji predstavljaju savesne članove društva i kojima treba da se izvrši naknada za bilo šta što bi bilo negativna posledica poslovanja ili postojanja društva. U odgovoru za odbijanje ovog amandmana dali ste obrazloženje u kome se kaže da se „amandman ne prihvata iz razloga što se članom 14. stav 5. Predloga zakona propisuje pravna posledica prinudne likvidacije društva sprovedene zbog ništavosti osnivačkog akta, i to odgovornost članova likvidiranog društva za obaveze tog društva prema trećim licima“. Upravo se radi o trećim licima. „Taj stav uređuje odgovornost ograničeno odgovornih članova društva bilo da su komanditori, članovi društva sa ograničenom odgovornošću ili akcionari, dok stav 6. istog člana uređuje odgovornost ortaka i komplementara. Nema potrebe da članovi društvakoji su ograničeno odgovorni za obaveze društva unose kapital u to društvo ako je ono u postupku prinudne likvidacije, osim u delu koji je potreban da bi se izmirile obaveze tog društva prema savesnim trećim licima.“ Mislimo da je depoziciju odgovornosti trebalo razdeliti od društva prema savesnim trećim licima. Zbog toga smo i predložili ovaj amandman. Hvala vam.
Hvala vama. Na član 15. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Antiću.
Kada je u pitanju ugovor koji između sebe zaključuju članovi društva, jedan ili više članova, stav Srpske napredne stranke je da to mora da se registruje u Registru privrednih subjekata i da ta informacija mora da bude dostupna svim članovima tog društva, pre svega mislim na akcionarska društva, da je ta informacija od značaja za treća lica, za potencijalne investitore. Jer, ono što zakon dozvoljava, znači, da pitanja koja se regulišu tim ugovorom mogu da se odnose na to kako će se glasati u privrednom društvu, kako će da se raspodeli dobit između članova privrednog društva, kako će da se otkloni eventualna blokada u odlučivanju, to su sve jako važna pitanja. Mislimo da naš amandman ide u pravcu što veće transparentnosti i što većeg poverenja, što veće jasnoće ovog zakona. Žao nam je što Ministarstvo (ili Vlada, kako god želite) nije imalo malo više razumevanja za ovaj predlog, jer smatramo da je sasvim logičan i u kontekstu jačanja korporativnog upravljanja u Srbiji. Hvala vam.
Na naslov iznad člana 16. i član 16. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Stevanoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, predložili smo brisanje naziva i ovog člana 16. ne zato što smatramo da u zakonu ne bi moglo da se reši ovo na šta se on odnosi, nego zato što bi trebalo da se reši na jedan potpuno drugačiji način. U kontekstu ove priče i ove konstatacije ću prvo da pročitam obrazloženje zbog čega je ovo odbijeno. Kaže se da se „amandman ne prihvata jer odredba člana 16. Predloga zakona ima za cilj, između ostalog, da onemogući osnivačima društva da na ime povraćaja troškova u vezi sa osnivanjem umanje imovinu društva i na taj način oštete poverioce. Pored toga, ovo je u potpunosti u skladu sa privrednom praksom.“ Kada pogledate član 16. tu je sve „može“ i „ako“. Predlagač kaže: „Društvo može članovima izvršiti povraćaj troškova u vezi sa osnivanjem društva isključivo ako je to predviđeno osnivačkim aktom.“ Ministre, hoćemo li vraćati ili nećemo vraćati? Ili će to da stoji u osnivačkom aktu ili neće da stoji u osnivačkom aktu. Smatramo da to isključivo može da se reši osnivačkim aktom. Ako je to rezultat dobre prakse ili iskustvo poslovne prakse, to može da se reši samo osnivačkim aktom. Ovaj zakon, kako smo slušali od vas i od drugih predstavnika vlasti, unapređuje korporativno upravljanje. Meni se čini da mora da bude jasan. Ili može da se vrati novac, odnosno ono što predstavlja trošak, ili to ne može da se vrati. Ako već može da se vrati, onda to mora da se jasno i kategorično napiše u ovom zakonu, da je društvo dužno da vrati novac i da je dužno da to predvidi osnivačkim aktom i da je društvo dužno da u osnivačkom aktu proceni adekvatno, kako se ne bi u pitanje doveo osnovni kapital, odnosno kako se u pitanje ne bi doveli poverioci. Ako smo pisali zakon da bismo ga pisali, onda nam je, što kaže narod na jugu Srbije, kilava rabota. Ministre, ovde se kaže da je ovo u skladu sa dobrom poslovnom praksom. U obrazloženju ovog zakona ste napisali da se ovaj zakon usvaja zato što se u međuvremenu promenila direktiva EU, odnosno menjale su se direktive u skladu s poslovnom praksom tržišnih privreda EU, pa zbog svega toga i mi menjamo Zakon o privrednim društvima. Inače, ova analiza korporativnog upravljanja u Srbiji na koju ste se pozvali u ovom zakonu vam je u najmanjoj meri sugerisala da menjate ovaj zakon, ali ako ste već rešili da ga menjate, onda ste morali da u njemu budete jasni, kategorični i određeni. Malopre sam spomenuo u diskusiji da privredna društva i sektor privrede u Srbije generišu najveći problem i da svi problemi u državi proističu iz toga što nam je privreda na nogama. Ako zaista želite da je unapređujete, morate da je unapređujete na adekvatan način, drugačije nego što je to bilo do sada. Predlažemo vam da ovo izbrišete zato što je ovako kako je napisano višak. Nije samo u ovom članu prisutan taj princip neodređenosti – može da bude i ne mora da bude; u još nekoliko članova pokušali smo na isti način da intervenišemo zato što tražimo od vas da kroz zakon utičete ili na svoju instituciju ili na ostale institucije ilina učesnike u privrednom životu da stvari između sebe na jedan decidan i jasan način rešavaju. Ovako napisano „može da bude“, „ako se predvidi“, koga to obavezuje? Nikog. Razmislite malo pa ćemo razgovarati.
Hvala. Reč ima ministar.
Gospodine Stevanoviću, ne mogu da prihvatim ovaj amandman. Zaista ne vidim šta je sporno. Na ovaj način smo kroz ovaj predlog sprečili iznošenje ili odlivanje sredstava, odnosno para iz preduzeća. Ukoliko vi u vašem preduzeću sa vašim akcionarima ili ortacima, partnerima mislite da treba predvidite, vi predvidite. Ukoliko shvatite to kasnije, vi to možete takođe izmeniti osnivačkim aktom. U svakom slučaju, ne vidim šta je ovde sporno i zašto bi se brisao član 16. Društvo može članovima izvršiti povraćaj troškova isključivo ako je to predviđeno osnivačkim aktom. Ukoliko nije predviđeno, ne može. Ne znam zašto bi se ovaj član brisao. Na ovaj način vi sprečavate... Odnosno, naša ideja je bila da sprečimo da na ime navodnih osnivačkih troškova ili nečeg drugog izvlačite novac iz preduzeća. Mi smo rekli, ako hoćete da izvlačite, odnosno dobijete povraćaj troškova, izvolite, stavite u osnivački akt i tu nema nikakvih problema. Zato kažem da ne mogu da prihvatim vaš amandman.
Hvala. Reč ima gospodin Milorad Buha.
Ministre, mislim da niste u pravu zato što ne samo ovaj član, nego na desetine, rekao bih čak i stotine, od šeststo članova, trista članova ne pripada zakonskoj regulativi. Zašto? Zato što ulazite, evo sad konkretno o ovome, ulazite u oblast finansija. Ovo je zakon o privrednim društvima, koji reguliše statusna pitanja. Finansije, način poslovanja, izvlačenja itd., to je stvar drugih zakonskih propisa, odnosno, u ovom slučaju, to se reguliše unutrašnjim aktima preduzeća i finansijskom regulativom. Ovde ne kaže da je ovo materija kojom se regulišu način poslovanja privrednih društava i uslovi poslovanja, pa sada vi u pravnoj proceduri normirate sve ono što preduzeće može i što ne može u finansijskom smislu. Drugi zakonski propisi to regulišu, tako da to ne prihvatam. Kada smo razmatrali odredbe ovog zakona, SRS i članovi ovog parlamenta koji su radili na ovoj materiji pronašli su najmanje trista članova... pola od ovih odredaba koje definišu materiju koju ste obradili Predlogom zakona ne pripada materiji zakona. To je naš stav i možemo tačno reći, od člana do člana, koji tu ne pripada. Nismo se mogli upustiti u takvu duboku izmenu zakonskih propisa; gledali smo stvarno na suštinu i dozvolili predlagaču da ostane. Nismo dublje išli u brisanje zakonskih propisa i sugestija, jer, prvo, po Poslovniku to ne možemo, a s druge strane, mislim da nije racionalno. Generalno, ocenjujemo da mnogobrojni predlozi članova ne pripadaju zakonskoj regulativi i trebalo bi ih izbaciti iz ovog zakona. Vi ste se opredelili za ovo. Nažalost, tako je.
Hvala. Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad dozvolite mi da u vaše i svoje ime pozdravim učenike Hemijsko-medicinske škole iz Vršca koji su nam u poseti i trenutno prate deo današnje sednice sa galerije Velike sale. Prisutni su: Ionela Svera, Milica Veljković, Miljana Popov, Renata Ardeljan, Aleksandra Varijaški, Andrea Šavur, Ivana Dinov, Ivana Milenković, Milena Tešić, Srđana Josimov, Sofija Draksin, Aleksandra Šorđan, Kristina Biberija, Monika Blanda, Sandra Maran, Stefan Sarajlin, Nemanja Olujić, Slađana Brkljač, Katarina Matejaš, Lejla Sič, Sonja Minić, Dragan Vlajkov, Vojislav Milunov, Marko Moromilin, Dragan Rajakov, Tijana Mihić, Kristijan Kalmar, Kristijan Joca, Kristijan Olajoš, Marko Krunić, Jovan Ratković, Vanja Vulić, Tamara Mandić, Dijana Magurean, Marko Rajić, Jelena Đorđević, Mirjana Milićević, Andrijana Beka, Jasna Mitrović, Jovana Nemoga, Marija Manesku, Emil Đuriš, Aleksandar Krdu, Marko Jovanović, Miroslava Jovanović i Aleksandra Deljanin. U pratnji su profesora Vladislave Kerkez, Mariore Svere, Ljubinke Zagorac i Ankice Stajić. Dobro došli u vašu kuću, Dom Narodne skupštine Republike Srbije. Na naslov iznad člana 16. i član 16. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 18. i član 18. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Mićo Rogović.
Ministar nije tu, ali bih član 18. ovako po delovima, pošto nismo tražili izmenu kompletnog člana 18, već... počev od promene naslova iznad samog člana 18. i instituta probijanja pravne ličnosti, kako glasi ovaj naslov, koji i važeći Zakon o preduzećima poznaje u članu 15, doista, u nekom drugom obliku i pod drugačijim nazivom a to je – zloupotreba pravnog subjektiviteta. Žao mi je što ministar nije tu da mi objasni sam naslov – „Probijanje pravne ličnosti“, jer, zaista, koliko god se trudio i koliko god je prisutan u nekim drugim zakonima, jedino se može naći sličan naziv, recimo, u nemačkom zakonu, nije u duhu srpskog jezika. Zbog toga je Poslanička grupa SNS tražila promenu ovog naslova. Po nama bi naslov trebalo da bude: „Zloupotreba privrednog društva“. Ako se analizira, vezano za obrazloženje da se u anglosaksonskom pravu može naići na slične nazive, evo, krenuću od okruženja – u slovenačkom Zakonu o trgovačkim društvima, recimo, ono što smo dalje predložili u ovom amandmanu, promenu delova člana 18, samo deo ljudi podleže odgovornosti. Ne može se ovakva mera odnositi samo na uže odgovorna lica u slučaju zloupotrebe privrednog društva. Po Predlogu zakona su odgovorni samo članovi društva, a ne i članovi uprave društva. Smatramo da je neophodno predvideti odgovornost u slučaju zloupotrebe privrednog društva i za članove uprave privrednog društva. Imajući u vidu organe društva (recimo, nadzorni odbor, članove nadzornog odbora, direktora, izvršne direktore), smatramo da je neophodno proširiti ovu odgovornost iz pomenutog člana 18. i na ova lica, bez obzira na to što se njihova odgovornost podrazumeva. Zbog tog podrazumevanja imamo hiljadu problema, recimo, u preduzećima koja po osnivačkom aktu imaju samo jednog člana; imamo hiljade zloupotreba u procesu tranzicije, koja traje deset godina, u skoro svim privatizacijama. S obzirom na te aspekte, predvideli smo širi krug, uprave privrednih društava, na koji se ovaj član odnosi. S druge strane, dodali smo i novi stav kojim se pravi razlika između odgovornosti člana društva, odnosno člana uprave društva, koji je zloupotrebio privredno društvo i onog ko to lično nije učinio ali je od toga imao imovinsku korist. U interesu poverilaca i svih je da i savesni član društva odgovara za obaveze društva do iznosa koristi koju je stekao zloupotrebom. Savesna lica moraju biti zaštićena od lica koja sam pomenuo u prethodnom delu govora. Amandmanom dopunjujemo predlog tako što kao vid zloupotrebe izričito predviđamo korišćenje poslovnog imena društva u nameri da se stvori zabluda o identitetu. Tako se stvara neposredni osnov za primenu ovog instituta u svim fazama špekulacija i zloupotrebama. Zato smo dodali tačku 5) kojom predviđamo kao vid zloupotrebe privrednog društva namerno zaduživanje i dovođenje u stečaj, a zatim osnivanje novog društva. Nije retko u srpskoj praksi, nažalost, da se uzimaju raznorazni krediti, da se društvo dovede u stečaj, likvidaciju, a da neko od članova društva neposredno posle toga otvori neko novo društvo, odnosno preduzeće sa sličnim imenom i na taj način izvlači dobit iz onog procesa o kome je bilo reči, znači, iz prethodnog procesa zaduživanja. Zbog toga smo i dodali tačku 5), da bismo zaustavili ove pojave koje su i te kako prisutne u okvirima funkcionisanja privrednih društava na srpskoj ekonomskoj sceni. Hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić. Izvolite.
Možda je neuobičajeno, ali rekao bih nešto o samom amandmanu, koji bismo mi iz Poslaničke grupe DSS prihvatili samo kada bi mi još jednom podnosilac ili neko u ime podnosioca objasnio ovu stavku koja se odnosi na direktora. Dakle, zaista, kako i pod kojim uslovima direktor može da probije pravnu ličnost? Šta on tu treba da uradi, s obzirom da on ne raspolaže onim ovlašćenjima, niti na njega jesu samom činjenicom da je direktor preneta, u odnosu na raspolaganje imovinom od koje se sastoji preduzeće, gde su, recimo, vlasnici ortaci? Kako se to rešava? Za sve ovo drugo što ste dali kao obrazloženje amandmana mislim da je vrlo korektno i, što se nas tiče, na mestu.
Hvala. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Reč ne želi niko. Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Jovan Palalić. Izvolite, gospodine Palaliću.
Gospodine potpredsedniče, žao mi je što ovde nije ministar da polemišemo o obrazloženju zašto je odbijen amandman koji smo kolega Nenad Popović i ja podneli. Samo obrazloženje je dosta kontradiktorno, ako se sagledaju član 20. i član 21. Predloga zakona o privrednim društvima. Naime, mi smo u našem amandmanu predvideli mogućnost da privredno društvo ima više od jedne elektronske adrese za prijem elektronske pošte. Zakon daje mogućnost da privredna društva tu mogućnost imaju. Međutim, u obrazloženju odbijanja amandmana kaže se da je Predlog zakona predvideo samo mogućnost da postoji adresa za prijem elektronske pošte i da iz tog razloga nema potrebe da ona bude registrovana u registru privrednih subjekata, a da je obavezno propisana adresa za prijem pošte. Gospodo iz Ministarstva, u članu 20. stav 1. kaže se: „Dostavljanje se vrši na adresu sedišta društva“. U redu. Stav 2. kaže: „Izuzetno, društvo može“, u obrazloženju se tvrdi da mora da ima posebnu adresu za prijem pošte, „da ima posebnu adresu za prijem pošte koja je registrovana u registru privrednih subjekata...“. Znači, ne elektronske pošte, nego uopšte pošte. Vi ste ovde nas obmanuli. Prvo tvrdite da je obavezna adresa za prijem pošte, a u zakonu se kaže da nije obavezna, a nama odbijate amandman kojim tražimo da takva adresa mora biti registrovana u registru privrednih društava s obrazloženjem da je to fakultativno data mogućnost pa prema tome ne treba da bude registrovana. Voleo bih da dobijem obrazloženje šta ste hteli ovakvim odbijanjem amandmana. Tu je gospodin ministar i voleo bih da objasni ovu situaciju, jer u samom obrazloženju se apsolutno ignoriše ono što smo mi predvideli i na neki način dovode u zabunu svi koji žele da pročitaju zašto smo mi podneli ovaj amandman. Hvala.
Na član 22. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević i Zlata Đerić i grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Antić.
Faktički se radi o jednoj tehničkoj redakciji teksta, tako je bar doživljavamo mi iz Srpske napredne stranke. Kada je u pitanju poslovno ime, mislimo da imamo oznake koje se odnose na društva koja su u likvidaciji i da nema razloga da se u tom delu ne nađe oznaka i za ona društva koja su u stečaju. Obrazloženje je pomalo nejasno, što se nas tiče. Sasvim je tačno da se ova problematika rešava u Zakonu o stečaju, ali u ovom tekstu zakona imamo jedan dobar deo koji se odnosi na materiju stečaja i u tom kontekstu ima jako puno poboljšanja, što je pohvalno, što se tiče SNS, kada je u pitanju zloupotreba stečajnog postupka. Kada su u pitanju prava poverioca, mislim da je u ovom zakonu napravljen jedan ozbiljan iskorak i da nema razloga da ono što je propisano u Zakonu o stečaju a što se odnosi na ovo obeležavanje ujedno ne uđe i u zakon o privrednim društvima. Mi na to gledamo kao na jedan kvalitet a ne kao manu, da usaglašavamo zakone i da instituti i pojmovi koje imamo u zakonima budu bukvalno isti. Na taj način zakone činimo jasnijim. Hvala.
Reč ima narodna poslanica gospođa Zlata Đerić.
Podržavajući u potpunosti ono što je rekao kolega Antić mi smo smatrali da je, po analogiji sa pominjanjem postupka likvidacije, ovde potrebno pomenuti i postupak stečaja kao, nažalost, deo našeg svakodnevnog privrednog ambijenta. Smatramo da bi ovaj amandman mogao biti prihvaćen.
Zahvaljujem. Reč ima ministar.
Uvaženi narodni poslanici, samo da kažem, ne prihvatam ovaj amandman zato što ako je preduzeće u stečaju, hajde da kažem, njega tretira Zakon o stečaju. On propisuje da se pored imena preduzeća stavlja „u stečaju“, odnosno „u likvidaciji“. Iz tog razloga ne prihvatamo amandman jer, evo, imate i obrazloženje, nije celishodno, niti je dobra zakonodavna praksa propisivati istovetne norme u različitim zakonima. Samo da vam odgovorim i kažem zašto ne prihvatamo amandman. Hvala.
Hvala, ministre. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Reč ima gospodin dr Janko Veselinović.
Hvala, predsedavajući. Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, kolege iz Ministarstva, u opštem delu rasprave o ovom zakonu sam jako hvalio zakon i očekivao sam da će jedan amandman proći vrlo lako, pogotovo što se radi o usklađivanju zakona o privrednim društvima sa Ustavom i do sada donetim zakonima. Malopre sam sa ministrom na neki način pokušao da objasnim suštinu amandmana. Možda nismo imali dovoljno vremena, ali ću sada ponoviti sve to zbog toga što se radi o delu člana 24. koji je u suprotnosti sa Ustavom. Naime, član 24. kaže: „Poslovno ime društva je na srpskom jeziku, na ćiriličkom ili latiničnom pismu.“ Član 10. Ustava Srbije stav 1. kaže: „U Republici Srbiji u službenoj upotrebi su srpski jezik i ćiriličko pismo.“ U obrazloženju zbog čega se amandman ne prihvata, koje sam dobio od Ministarstva, kaže se: „Amandman se ne prihvata budući da je upotreba ćiriličnog i latiničnog pisma Ustavom izjednačena.“ To je možda prema nekom drugom ustavu, a ne prema sada važećem zakonu. S druge strane, sledeći stav člana 10. Ustava Republike Srbije kaže: „Službena upotreba drugih jezika i pisama uređuje se zakonom, na osnovu Ustava.“ Molim vas da me poslušate, pokušaću još jednom da citiram Ustav i zakon, koji su vrlo eksplicitni. Znači, sledeći stav Ustava, član 10. kaže: „Službena upotreba drugih jezika i pisama uređuju se zakonom, na osnovu Ustava.“ To je Zakon o službenoj upotrebi jezika i pisma, gde član 4. kaže: „Organ, organizacija i drugi subjekt može svoj naziv, firmu ili drugi javni natpis da ispiše, pored ćiriličkog, i latiničkim pismom.“ Sledeći stav kaže: „U firmi preduzeća, ustanove i drugog pravnog lica, odnosno radnje ili drugog oblika obavljanja delatnosti deo koji se koristi kao znak može se ispisivati samo latiničkim pismom.“ Za one koji bolje poznaju ovu materiju (ja sam profesor privrednog prava), to je jezgro privrednog društva. Znači, jezgro privrednog društva može da se ispisuje bilo kojim pismom, i latiničkim, i arapskim i engleskim, i to sledeći stav u Zakonu kaže; ja nisam tražio izmenu toga amandmanom. S druge strane, i na kraju, član 10. Zakona o službenoj upotrebi jezika i pisama kaže: „Kada se, u skladu sa odredbama ovog zakona, tekst ispisuje i latiničkim pismom, tekst na latiničkom pismu ispisuje se posle teksta na ćiriličkom pismu, ispod ili desno od njega.“ To sam ugradio u amandman koji sam podneo. Molim vas, ne morate mi dati sada odgovor, ali povedite računa, ovaj deo člana ima ozbiljan problem. Malopre, kada sam sa kolegom razgovarao, rekli smo, to je pisalo i u prethodnom Zakonu o privrednim društvima. Jeste, ali je Ustav Republike Srbije donet 2006. godine, a prethodni zakon 2004. godine. To što Zakon u međuvremenu nije usaglašen sa Ustavom, to je drugi problem, ali da donesemo novi zakon koji bi bio u suprotnosti sa Ustavom – to jeste problem. S druge strane, svi drugi zakoni koji su posle Ustava doneti uvažili su ovu odredbu koja se tiče upotrebe jezika i pisma i to nema veze sa mogućnošću elektronskog uparivanja podataka, sa mogućnošću upotrebe manjinskih jezika, sa upotrebnom latiničkog pisma. Znači, ne osporava se upotreba latiničkog, apsolutno, nego se ono može koristiti pored ćiriličnog pisma, koje je u službenoj upotrebi u Republici Srbiji. Zahvaljujem.
Na član 24. amandman je podnela i narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodi poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond. Da li neko želi reč? (Da.) Gospođa Elvira Kovač.
Hvala. Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, saradnici, poslanici Saveza vojvođanskih Mađara su podneli amandman i čuli smo da je taj amandman odbijen sa objašnjenjem da je došlo do tehničke greške, ali pošto nismo dobili odgovor da li je amandman sa ispravkom prihvaćen, očekujem da nas ministar obraduje i kaže da je amandman sa ispravkom prihvaćen. On to mora da kaže sada ovde kada je prisutan, ali radi javnosti, želela bih da malo detaljnije objasnim šta smo mi to tražili ovim amandmanom. Znači, tražili smo izmene u članu 24. Predloga zakona, a one se odnose na stav 3. i na to da društvo može u poslovanju koristiti prevod poslovnog imena ili prevod skraćenog poslovnog imena na jeziku nacionalne manjine ili stranom jeziku, pri čemu se naziv ne prevodi, kao i da se posle ovog stava 3. člana 24. Predloga zakona doda novi stav 4. koji glasi: „Prevod poslovnog imena iz stava 3. ovog člana registruje se u skladu sa Zakonom o registraciji privrednih subjekata.“ Kao obrazloženje i potporu ovog amandmana bih želela da naglasim da je stavom 1. člana 79. Ustava Republike Srbije utvrđeno da pripadnici nacionalnih zajednica odnosno nacionalnih manjina imaju osnovno pravo na korišćenje svojih jezika i pisama, kao i da je spomenutim Zakonom o službenoj upotrebi jezika i pisama regulisano da su na područjima Republike Srbije gde pripadnici nacionalnih manjina žive u službenoj upotrebi, zajedno sa srpskim jezikom, i jezici i pisma pripadnika nacionalnih manjina i da se službenom upotrebom jezika i pisama smatra i upotreba jezika i pisama pri ispisivanju firmi. Ovim amandmanom se, dakle, predlaže obično usklađivanje sa Ustavom i sa Zakonom o službenoj upotrebi jezika i pisama, kao i sa onim što je već doneto u Zakonu o udruženjima i u Zakonu o zadužbinama i fondacijama. Nadamo se da ćemo čuti pozitivan odgovor ministra. Hvala.
Reč ima ministar.
Zahvaljujem. Mi smo prihvatili, odnosno prihvatamo ovaj ispravljeni amandman, tako da mogu da vas obradujem. Hvala vama.
Hvala ministru. Na član 25. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Milorad Buha.
Kolega Jojić je predložio da se u članu 25. stav 2. briše. Stav 2. kaže: „Društvo može uz poslovno ime da upotrebljava grb, zastavu, amblem, oznaku ili drugi simbol Republike Srbije ili strane države, domaće teritorijalne jedinice i autonomne pokrajine, međunarodne organizacije, uz saglasnost nadležnog organa te države, domaće teritorijalne jedinice i autonomne pokrajine ili međunarodne organizacije.“ Mislim da je štetno da se dozvoli privrednom društvu da zloupotrebljava državne simbole. Grb, zastava i drugi državni simboli su od posebnog društvenog značaja sa aspekta državnih interesa i državnog značaja znamenja i štetno je dozvoliti privrednim subjektima da oni koriste ta znamenja. S druge strane, iz ovog konteksta ne vidim da se tu traži saglasnost države Srbije, samo se traži saglasnost teritorijalne jedinice, autonomne pokrajine itd. Znači, državne simbole slobodno mogu upotrebljavati. U odgovoru gospodinu Jojiću vi kažete sledeće: „Amandman se ne prihvata s obzirom da je neophodno propisati u kojim slučajevima je upotreba predmetnih znakova i simbola dozvoljena kako bi se izbegla različita tumačenja i potencijalne zloupotrebe.“ Upravo govorimo o potencijalnim zloupotrebama. Radi se o najznačajnijim znamenjima države koja će privredno društvo zloupotrebiti. Nije mesto državnim simbolima na aktima privrednih društava i štetno je ići sa ovakvom formulacijom. Nažalost, vi ste odbili ovaj amandman. Mislim da treba da ga prihvatite, ministre, razmislite dobro, baš zbog zloupotreba koje ovde spominjete. Hvala vam.
Hvala vama. Izvolite, ministre.
Zahvaljujem. Gospodine Buha, samo da odgovorim, ne prihvatamo vaš amandman, valjda razumete zašto. Mi smo ovde predvideli da se uz poslovno ime može upotrebljavati grb, zastava, amblem, oznaka ili drugi simbol Republike Srbije ili pak strane države itd., uz saglasnost nadležnog organa, upravo da bismo izbegli situaciju da kako ko hoće upotrebljava simbole, ambleme, kako god hoćete, grbove, zastave itd. Republike Srbije. Iz tog razloga ne prihvatamo. Smatrali smo da je celishodnije da ukoliko hoćete da uz naziv preduzeća stavite zastavu Srbije, ime Srbije, grb ili tako dalje, za to dobijete saglasnost. Ne znam da li je to nekome ikada odbijeno, ali se podrazumeva da treba da tražite saglasnost, upravo da ne bi radio kako ko hoće. Znači, nije ideja dodatna administracija, već samo da uredimo ovaj deo i da kažemo – može pod tim i tim uslovima, odnosno u takvoj proceduri. Hvala.
Hvala vama. Gospodin Buha. Izvinite, nešto sa strujom nije u redu. Izvolite.
Iz konteksta pravne norme koja je ovde predložena ne proizilazi da država Srbija daje saglasnost. Saglasnost daje nadležni organ te države (misli se na neke druge države), domaće teritorijalne jedinice (država nije domaća teritorijalna jedinica) ili autonomne pokrajine ili međunarodne organizacije. Pravna norma je tako napravljena da ne proizilazi iz ovog konteksta predloženih reči da se saglasnost države daje na mogućnost korišćenja tih simbola. S druge strane, bez saglasnosti ne možete upotrebiti ni grb drugog pravnog lica. To je zloupotreba simbola tog pravnog lica. U pravnom smislu je nepotpuno. Imate još dovoljno vremena, taj kontekst se može usaglasiti, imate naš predlog, imate...
Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Da li neko želi reč? (Da.)
Evo, gospodine ministre, moja konstatacija od malopre je da u jednom delu, na neki način, pisanje ovog zakona zaista... Odnosno, mislim da će ovaj zakon, ovako napisan, ostati u priličnom broju članova nedorečen, ne zato što možda nije postojala volja da se reši, i to dovodi u pitanje vašu konstataciju da je zakon napisan uz širok konsenzus, svi su pitani i tako dalje... Ne možete da ostajete nemi na argumente u kojima se pojedini poslanici, bez obzira na to odakle dolaze, pozivaju na Ustav. To tako ne ide. Postoje stvari koje su jasne i u Ustavu, definisane su. Konkretno govorim o amandmanu gospodina Veselinovića. Zaista je u pravu. Ne znam o čemu ste razgovarali, šta ste se dogovarali, ali argumenti koje je izneo zaista stoje. Postavlja se pitanje, ako predlagača zakona ne obavezuje Ustav, usvojen uz opšti politički konsenzus, šta vas obavezuje? Šta vam je argument, dovoljno legitiman i snažan, da pojedine amandmane prihvatite i da zakon unapređujete onako kako i mi mislimo, odnosno malo drugačije u odnosu na predstavnike vlasti? To je nešto nevezano za amandman o kome ću sada da govorim. Pogledajte sada amandman na član 27. Taj član 27. apsolutno promoviše neefikasnost, sve ono što tišti našu privredu. Vi pripadate političkoj eliti koja zagovara tzv. giljotinu propisa. Kako ste je uradili, to svi mi znamo – i bele knjige, i crne knjige, i pisanja itd. Ne mislim vi lično, bili ste u toj ekipi... Član 27. kaže u stavu 2. da nešto ne može, a to što ne može u stavu 2.može da se desi u stavu 3, pa ako se to što ne može u stavu 2. desi u stavu 3, onda pravobranilac može da reaguje i da ispravi to što je u suprotnosti sa zakonom. Vaš odgovor na moj amandman je – razlike su jezičke. Nisu jezičke. Kako je moguće da bude registrovano društvo suprotno stavu 1, a u stavu 2. kažete da se poslovno ime koje ne ispunjava uslove iz stava 1. ovog zakona ne može registrovati u registru? Sledeći stav kaže – kada se to tako registruje onda republički javni pravobranilac može da reaguje. Jezičke razlike zaista jesu, ali mi tražimo da republički javni pravobranilac reaguje. Ne – „može“, jer kada mu vi date mogućnost da reaguje, to ne znači da će republički javni pravobranilac da reaguje. To je generalno problem, to je nomotehnički problem sa skupštinskom većinom i Vladom. Sve nešto – može. To vaše „može“ proizvodi štetu, vama će probleme da napravi. Vi ste najodgovorniji za privredu i ekonomiju. Vama će to da pravi probleme, meni neće. Dalje, pravobranilac će to da uradi po hitnom postupku. Onda ide sledeći stav gde se kaže – presuda kojom se nalaže promena naziva društva dostavlja se registru. Ako društvo prekršilac u roku od 30 dana od pravosnažnosti presude ne izvrši promenu, ide u likvidaciju. Pa će sada nešto što ne može, ako se desi, može da reaguje pravobranilac, pa će biti sudski postupak, pa će 30 dana da mu se da rok da on to otkloni, a ako ne, onda ćemo da uđemo u postupak likvidacije. Zašto sve to? Hoćete efikasnu, organizovanu državu – imate mehanizme na raspolaganju. Sada ćemo ponovo da se razvlačimo po sudovima. Da li zaista verujete u efikasnost sudova? Devetsto hiljada nerešenih predmeta. Zbog tih sudova nam lupaju ćuške. U analizi korporativnog upravljanja u Srbiji osnovni kamen spoticanja je pravna praksa, nerazvijena pravna praksa, gospodine ministre, to ste nam vi napisali. Očekujete ovde efikasnost? Zaista je neće biti. Tražimo od vas da ovde predvidite da javni pravobranilac mora da uradi nešto, da reaguje na činjenicu da je zakon prekršen. To je jedno. Drugo, šta će da rade ti ljudi u registru? Juče smo ovde slušali kolike plate primaju ti ljudi po agencijama, mislim na Agenciju za privredne registre, po dvesta i trista hiljada im je plata. Neka ih zarade, gospodine ministre. Ovde ste napisali da to nije materija kojom se rešava ovo. A šta je materija? Za šta mi služimo ovde? Ko će da rešava? Šta će da rade ti u registru? Da dozvole da nešto što je suprotno javnom moralu ili ne ispunjava uslove bude registrovano, da za tih mesec i po dana uđu u poslove, da novac kreće, da se stvari komplikuju. Samo se sve dalje i dalje i dublje petljamo u mrežu nelikvidnosti, neefikasnosti, sudskih galimatijasa itd. Ovo nije suprotno konceptu zakona. Ovo je u funkciji efikasnosti. Zašto ne biste vi tražili, imate podzakonske akte... Nije Agencija za privredne registre osnovana od strane udruženja pčelara ili mađarske vlade. Vi ste osnovali tu agenciju, naložite im da donesu uredbe, podzakonske akte kojima će ovo regulisati i kako će se neko u Agenciji za privredne registre baviti ovim stvarima. Jednostavno, stvari su potpuno jasne, pitanje je da li hoćete ili nećete. To vaše „može“, „hoće“, „neće“, „biće“ evo dokle nas je dovelo. Hvala.
Na član 30. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 31. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 33. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Mićo Rogović.
Mišljenja smo da u članu 34. posle stava 2. treba dodati stav 3. koji glasi: „Ukoliko zaposleni u društvu prekorači ovlašćenja iz stava 1. ovog člana, to se ne može isticati prema trećem savesnom licu“. Zbog čega smo mišljenja, zbog čega smo posle stava 2. u članu 34, koji se, inače, zbog javnosti, bavi punomoćnicima po zaposlenju... Postojanje ovakvih lica, koja mogu biti iz redova zaposlenih u privrednim društvima ili lica koja obavljaju funkciju u privrednim društvima, inače je obavezno po Zakonu o obligacionim odnosima, po članu 98. tog zakona. Naš stav je, zbog prakse u funkcionisanju privrednih subjekata i društava Srbije i svih raznoraznih eventualnih sporova koji na osnovu ovog člana mogu nastati, da treba se doda stav 3, zato što treća lica ne moraju imati posledice što se tiče ovlašćenja, odnosno vezano za punomoćnike privrednih društava i za njihove granice ovlašćenja. Ja kao treće lice u bilo kom ugovornom obliku ne moram da sumnjam, niti da znam koja su ovlašćenja licu koje je preko puta mene data od njegovog privrednog društva. To privredno društvo treba da u okviru svojih internih propisa reguliše i da se automatski, s obzirom na praksu koja nastaje u sporovima, doda stav 3, koji bi omogućio i deo sudskih sporova, obavezao društva da vode računa o svojim zaposlenima, o ljudima koji su punomoćnici po zaposlenju, kojima daju papire da u njihovo ime sklapaju raznorazne poslove, ugovore. Automatski, treće savesno lice može uživati pravnu sigurnost u slučaju bilo kakvih neregularnih radnji preduzetih od strane punomoćnika po zaposlenju, odnosno ljudi koji su ovlašćeni ispred privrednih društava da u njihovo ime mogu potpisivati raznorazne ugovore i druge poslove.
Sada određujem pauzu u trajanju od jednog sata. Želite da odgovorite, gospodine ministre? Morate uvek da se prijavite i onda dobijete reč.
Izvinjavam se, nisam stigao, pošto smo razmatrali amandman narodnog poslanika. Podrazumeva se da se pravilnicima preduzeća predviđaju vrste poslove, obim poslova, šta zaposleni treba da rade. Na ovakav način, suštinski, ako ja dobro razumem, znači, društvo je odgovorno za sve što oni preduzmu u okviru redovnih poslova, a na ovaj način bismo mi suštinski ograničili, odnosno morali bismo da propisujemo koji su to i kakvi su to poslovi. Iz tog razloga, ovo je čisto pravne prirode, moram da vam kažem da ovaj amandman ne prihvatamo.
Rad nastavljamo u 15.00 časova. Budite tačni, i prijatan ručak. [[Posle pauze – 15.00]] Dame i gospodo narodni poslanici, počinjemo rad u popodnevnom delu. Na član 35. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Mićo Rogović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Član 35. bavi se pojmom prokure. Radi javnosti, pošto je ova problematika malo složena i zbog praćenja toka sednice i onoga što smo mi podneli, radi razjašnjavanja te situacije, moram da istaknem da je „prokura poslovno punomoćje kojim društvo“, kako je predviđeno ovim Predlogom zakona o privrednim društvima, „ovlašćuje jedno ili više fizičkih lica da u njegovo ime i za njegov račun zaključuju pravne poslove i preduzimaju druge pravne radnje“. Mi smo tražili da se izbriše reč „fizičkih“ a da se na kraju stava 1. člana 35. iza reči „pravne radnje“ doda „u vezi sa delatnošću društva“. Predlog ovog zakona, kao i postojeći, važeći zakon, predviđa da se prokura može izdati samo fizičkom licu. Razlog za ovo je, prema tumačenju predlagača, mogućnost da zastupnik društva bude i domaće privredno društvo. Naše mišljenje, odnosno mišljenje Srpske napredne stranke je da treba da se ostavi mogućnost da se prokura izda pravnom licu, dok treba isključiti mogućnost (vezano za amandman na član 31. koji smo podneli) da zakonski zastupnik bude pravno lice, jer to za posledicu ima ne samo zastupanje privrednog društva, već bukvalno i upravljanje privrednim društvom. Smatramo da je korisnije dati pravo društvu da izda prokuru nekom pravnom licu, recimo, licu koje se bavi konsaltingom u određenoj oblasti koja je u zoni interesovanja za poslovanje navedenog privrednog društva, nego omogućiti da pravno lice bude zastupnik, s obzirom na činjenicu, kao što je izneto u stavu 2. i u stavu 3. Predloga zakona, da je prokura neprikosnovena i prokurista ne može dati punomoćje za zastupanje drugom. Smatramo da je ovo obrazloženje amandmana zaista konkretnije i da je bolji predlog, vezano za član 35. i član 31, o zastupanju, kao i o pojmu prokure.
Na član 46. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević i Zlata Đerić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospođa Đerić.
Poslanička grupa Nove Srbije je podnela amandman na član 46, gde smo tražili da se u stavu 2. tački 2) reči „pet godina“ menjaju rečima „dve godine“. Smatramo da je neopravdano ostaviti rok od čak pet godina kao zakonski okvir za unošenje uloga u ostale oblike privrednih društava. Mislimo da je krajnji rok predviđen u članu 46. stav 2. tačka 1) potpuno primeren i ostalim oblicima organizovanja privrednih društava, a ne samo akcionarskim društvima s obzirom na to da je poenta unošenja upisanih uloga normalno funkcionisanje privrednih društava, bez obzira na njihovu pravnu formu. Napominjemo da član 47. stav 1. zakona predviđa da lica iz člana 46. stav 1. stiču udeo, odnosno akcije društva samim preuzimanjem obaveze unosa, tako da je stvarno rok od pet godina neprimereno dug. U obrazloženju kojim je odbijen ovaj amandman između ostalog je rečeno da se rok koji je propisan u postojećem tekstu ovog člana usklađuje sa evropskim direktivama koje predviđaju da se ti rokovi mogu propisati u rasponu do pet godina. Znači, upravo smo imali to – do pet godina. Do pet godina je neki krajnji limit, ali smo mi smatrali da su u postojećem funkcionisanju, kakvo je poznato u Srbiji, dve godine opravdan rok. Ali, prihvatili smo odbijanje amandmana.
Hvala. Reč ima ministar.
Zahvaljujem. Samo da dam pojašnjenje, osim ovog koje je tu. Ako bismo smanjili rok sa pet na dve godine, možemo doći u situaciju da velika ulaganja i veliki investicioni projekti koji se realizuju u periodu dužem od dve godine ne bi mogli da budu realizovani. To je razlog zašto smo stavili do pet godina i usvojili praksu, ako hoćete i najbolju praksu, iz EU. To je jedini razlog zašto je odbijen amandman. Hvala.
Na član 46. amandman je podnela narodni poslanik Suzana Grubješić. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 47. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 48. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević i Zlata Đerić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospođa Đerić.
Amandman na član 48. smo podneli sa ciljem da se stav 2. menja i da se dosta tih tačaka izmeni. Samo bih ukratko rekla naše obrazloženje. Jasna je namera predlagača zakona da napravi distinkciju između javnih akcionarskih društava i svih drugih oblika organizovanja privrednih društava, ali mišljenja smo da to u ovom slučaju nije opravdano. Smatramo da obavezu koja je Predlogom zakona kao takva predviđena samo za javna akcionarska društva treba nametnuti kao univerzalnu i ostalim privrednim društvima. U suprotnom, došlo bi do pravne nesigurnosti i neizvesnosti u pogledu vlasničke strukture takvih privrednih društava ukoliko bi im bilo prepušteno da se diskreciono opredeljuju hoće li nekog od članova isključiti po ovom osnovu. Uostalom, u stavu 5. ovog istog člana zakona se kaže da je društvo u obavezi da upozori takvog člana da će u slučaju propuštanja ispunjavanja obaveze u naknadnom roku biti isključen iz društva. Ovde se ne ostavlja diskrecioni prostor koji se pojavljuje u stavu 7, što dovodi do kontradikcije. Predloženim rešenjem se svi ovi nedostaci eliminišu, pa smo smatrali da bi ovaj amandman mogao biti usvojen.
Na član 48. amandman je podnela narodni poslanik Marina Toman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 51. amandman je podnela Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospođica Dimitrijević.
Hvala, gospodine predsedavajući. Član 51. Predloga zakona o privrednim društvima se odnosi na procenu vrednosti nenovčanog uloga. Poslanički klub SRS je svojim amandmanom predložio kraći rok za procenu nenovčanog uloga. Naime, predlagač je u zakonu naveo rok od godinu dana, a mi smo našim amandmanom predložili da procena ne može biti starija od 180 dana od dana unosa nenovčanog uloga. Znači, našim amandmanom predložen je duplo kraći rok. Smatramo rok od godinu dana dugim. Uz pretpostavku stabilne, čak savršene ekonomske situacije, taj rok od godinu dana ne bi bio problem. Međutim, to je nešto na šta se nikada ne može stoprocentno računati. Svi smo svedoci trenutne krize u kojoj su stradale ekonomije i najmoćnijih zemalja; to je nešto što se jednostavno dešava pod dejstvom zakona tržišta. Zato smatramo da je rok od 180 dana primereniji i realniji, kako vrednost imovine koja čini nenovčani ulog ne bi bila u najvećem broju slučajeva obezvređena ili, u nekim slučajevima, precenjena. Takođe, predložili smo dodavanje novog stava u članu 51. kojim bi se precizno definisalo da troškove procene vrednosti nenovčanog uloga snosi lice koje unosi ulog u društvo. Amandman je odbijen, a u obrazloženju zašto se odbija navedeno je da se odbija jer je stvar dogovora članova ko će snositi troškove procene nenovčanog uloga, što u praksi, po pravilu, čini lice koje taj ulog unosi. Upravo je našim amandmanom predloženo ono što se u praksi i čini, ali je amandman ipak odbijen. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar.
Zahvaljujem. U vezi s vašim amandmanom i ovim smanjenjem sa 360 na 180 dana koje ste predložili, možemo da se izjasnimo kasnije, u ovom delu. Što se tiče troškova procene, taj deo ne prihvatamo iz prostog razloga što je stvar dogovora ko će to snositi. Mi smo ostavili slobodu, da li će to biti onaj koji unosi ulog, postojeći, kako god. Znači, taj deo vašeg amandmana, dodavanje stava 5, to ne prihvatamo, a što se tiče smanjenja sa 360 na 180, evo, razmislićemo dok traje rasprava. Reći ću vam šta je bila logika. Logika je bila, ako ste radili procenu za svrhu unosa uloga ili ste za bilo koju drugu svrhu radili procenu, hteli smo da smanjimo troškove za privredna društva i da kažemo – uradili ste procenu pre 190, 250 dana, nije bitno, da ne bismo prisiljavali privredna društva da rade procenu. To iziskuje vreme, ali, možda još i važnije, i određene novčane troškove. Zbog toga smo predvideli 360 dana. Slažem se da tu postoji... Hajde da kažem, stvar je procene da li je bolje 180 ili 360 dana. Inicijalno nisam hteo da prihvatim ovaj amandman, ali razmislićemo još malo, pa ću vam reći u toku rasprave. Hvala.
Hvala vama. Amandman koji je podnela narodna poslanica Suzana Grubješić Vlada je prihvatila. Da li neko želi reč? (Ne.) Izvinjavam se.Dragan Stevanović, po prethodnom amandmanu. Izvolite.
Gospodine ministre, izvinjavam se, vi nećete moći parcijalno da prihvatite amandman, pola-pola. Znači, morate da znate, ispravka će biti.
Na član 56. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević i Zlata Đerić. Reč ima gospođa Đerić.
U obrazloženju ovog amandman krenuću od vašeg obrazloženja kojim ste odbili amandman. Rekli ste: „Amandman se ne prihvata iz pravno-tehničkih razloga, obzirom da je nekompletan jer na kraju rečenice nije precizirano o odredbama kog zakona je reč.“ Pročitaću samo amandman i naše obrazloženje. Naime, mi smo tražili da se u članu 56. posle stava 2. doda stav 3. koji glasi: „Članovi društva nesaglasni sa odlukom o nevršenju procene vrednosti nenovčanog uloga iz stava 1. ovog člana, koji su posedovali udele ili akcije koje predstavljaju najmanje 5% osnovnog kapitala društva na dan donošenja odluke o upisu udela, odnosno izdavanju akcija putem nenovčanog uloga imaju pravo da od društva, odnosno nadležnog suda zahtevaju procenu vrednosti nenovčanog uloga shodnom primenom odredaba člana 55.“ Mislilo se, naravno, izostavili smo „ovog zakona“, što ste ocenili kao tehnički nedostatak, a smatram da biste uz ispravku ovog amandmana mogli da ga usvojite. Naše obrazloženje kaže: „U praksi je bilo nebrojeno mnogo primera ,friziranjaʼ finansijskih izveštaja, pa tu u velikom broju slučajeva ne bi pomagala ni urađena revizija. Smatramo da je stoga logično ostaviti i u ovom slučaju mogućnost za članove društva koji poseduju 5% ili više udela u kapitalu da traže procenu vrednosti nenovčanog uloga od strane nezavisnog organa kako bi zaštitili svoje vlasništvo.“ S obzirom na to da je u pitanju odnos prema vlasništvu i ono što se garantuje zakonima, mislim da je bilo svrsishodno usvojiti ovaj amandman, a ovu našu tehničku grešku nastalu pri podnošenju amandmana bismo mogli da otklonimo.
Reč ima ministar.
Zahvaljujem. Čisto da znate, mi smo ovaj amandman hteli da prihvatimo, a zakonodavstvo je reklo da ne možemo. Ukoliko vi uradite ispravku na kraju ovog pasusa, znači, posle reči „člana 55.“ ubacite „ovog zakona“, mi ćemo ovaj amandman prihvatiti. Hvala.
Izvolite.
Samo bih da zahvalim gospodinu ministru. Veliki je broj naših amandmana, tako da se za ovo zahvaljujem.
Na član 57. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 57. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić i Mladen Grujić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 59. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 61. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić i Mladen Grujić. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 62. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 63. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 63. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 64. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Reč ima narodni poslanik gospodin Dragan Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman na član 64. gospodina Dejana Mirovića, mog kolege, sled je našeg amandmana na član 63. ovog zakona gde smo tražili da se poslednji stav iz stava 63. prebaci u član 64. jer smo smatrali da je ovo neprecizno i nejasno napisano. Smatramo da je naše rešenje u amandmanu mnogo preciznije i jasnije, rezolutnije od onoga što piše u zakonu. Zbog toga smo smatrali za shodno i vrlo praktično da se stav 5. člana 63. prebaci u član 64, da bude stav 2, i da to na neki način čini celinu, jedan za drugi su bili vezani. Ukoliko bi Vlada odlučila da prihvati ovaj amandman na član 64, bilo bi nužno da se prihvati i na član 63.
Zahvaljujem. Na član 65. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodni poslanik gospodin Zoran Antić.
Član 65. podrazumeva obavezu da se o postojanju ličnog interesa prilikom sklapanja nekog posla obavesti odbor direktora, upravni odbor ili telo koje je odgovorno za kontrolu rada privrednog društva. Stav Srpske napredne stranke po ovom pitanju je da i prestanak nekog pravnog posla može da bude isto tako lični interes direktora ili nekog drugog iz rukovodstva i da i prilikom prestanka nekog pravnog posla, ukoliko postoji lični interes, mora da postoji i obaveza prijavljivanja te radnje rukovodstvu privrednog društva. U tom smislu smo intervenisali i u tom slučaju smo mogli da imamo razumevanje Vlade jer prepoznajemo potrebu za ovom ispravkom amandmana. Hvala.
Na član 66. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 67. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 74. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima gospodin Mićo Rogović.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Šta je cilj ovog amandmana koji je podnela Srpska napredna stranka? Da predložimo rešenje kojim se ne uslovljava zaštita lica koje izvršava zakonom propisanu obavezu obaveštavanja nadležnih organa o delu koje je kažnjivo zakonom. U zadnjem stavu člana 74. u Predlogu zakona kaže se da je društvo dužno da pruži potpunu zaštitu licu koje postupajući savesno u dobroj veri ukazuje nadležnim organima na postojanje informacije iz člana 73. stav 1. tačka 3) ovog zakona. Ko je taj u društvu ko može da preispita da li je neko dao informaciju predviđenu zakonom u dobroj ili lošoj veri? Zbog toga tražimo da se ovaj deo teksta izbaci. Zaista, ako se poveže član 74. sa članom 73, onda se ta obaveza sama po sebi nameće. Kako to društvo može da preispita da li je to dobra ili loša vera? Odnosno, društvo u svakom slučaju mora da zaštiti nekoga ko je, u skladu sa članom 73, nadležnim organima dao informaciju vezanu za poslovanje. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 75. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop Lazić. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na član 75. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na član 75. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li se neko javlja za reč? (Ne). Na član 76. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na član 81. amandman je podnela narodni poslanik Suzana Grubješić. Vlada je prihvatila amandman, čestitam. Na član 85. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Vlada nije prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 89. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić i Mladen Grujić. Vlada nije prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 89. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Aleksandar Pejčić. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Pejčiću.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, predstavnici Vlade, poslanici Demokratske stranke Srbije su na Predlog zakona o privrednim društvima podneli desetak amandmana, a prihvaćen je samo jedan. Evo prilike da prihvatite i ovaj amandman. Kada je reč o ovom amandmanu, mi smo tražili da se u članu 89. briše stav 6. Želeli smo da otklonimo jednu nepravdu. Naime, poslovođa i preduzetnik ne mogu da imaju istu odgovornost, niti da snose solidarnu odgovornost po pitanju imovine. Kako jeVlada odgovorila što se tiče ovog amandmana? Vlada je rekla, tj. vi koji personifikujete Vladu – amandman na član 89. stav 6. Predloga zakona koji su podneli narodni poslanici Nenad Popović i Aleksandar Pejčić, koji glasi, rekli smo, briše se... A vi ste odgovorili: „Amandman se ne prihvata iz pravno-tehničkih razloga, s obzirom da je nekompletan.“ S obzirom na to da smo razgovarali sa pravnicima, po difoltu, ako se obriše jedan stav, sledeći stav 7. je stav 6. Ovim amandmanom mi smo hteli, kao što rekoh, da otklonimo jednu nepravilnost. Desiće se, gospodine ministre, da niko u preduzeću ili privrednom društvu ne prihvati odgovornost da bude poslovođa, jer će snositi odgovornost. Nadam se da ćete još jednom preispitati ovaj amandman i da ćete ga prihvatiti. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima ministar Nebojša Ćirić.
Već sam preispitao. Hteli smo da prihvatimo. Zakonodavstvo Vlade je reklo da to što vi kažete da se podrazumeva i da je po difoltu, nije po difoltu, što znači da morate kroz ispravku da izmenite i da kažete ovo što piše u obrazloženju, znači, da stavovi 7, 8, 9, 10. postaju 6, 7, 8. i 9. Samo to, i amandman će biti prihvaćen. Hvala. Još jedna stvar samo: i pozivanje na stavove, tako da kroz ispravku... Ako uradite ispravku, biće prihvaćen. Hvala.
Na član 89. amandman je podneo Milorad Buha. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Prvo, po poslovnom bontonu trebalo bi da kažem hvala, i ja kažem – hvala. S obzirom na to da sam vam učinio uslugu i ispravio, doterao pravnu formu, trebalo bi da i vi meni kažete hvala. Verovatno ćete mi to reći. Bili smo jako fini, e sad, moram malo da kritikujem. Kritika se odnosi na kategoriju preduzetnika koja je inkorporirana u odredbe ovoga zakona. Ako je pravno normirana ovim zakonom oblast privrednih društava, to podrazumeva pravna lica. Preduzetnik je fizičko lice. Prema tome, tu ne pripada ova kategorija preduzetnika. To su neki objektivni razlozi da preduzetnike izbacimo iz odredaba o privrednim društvima. Ako definišemo oblast statusnog oblika pravnih lica, privrednih društava, preduzetnici po prirodi ne pripadaju ovde. Ali, postoje suštinski razlozi da tu materiju obuhvati jedan poseban zakon i da obradi preduzetnike. Stvarni razlozi su da su preduzetnici u vrlo nepovoljnom položaju, i ekonomskom, i privrednom, i finansijskom, i administrativnom itd., jer ih kači sve ono što i privredna društva. S obzirom na to da su preduzetničke radnje, preduzetnička udruženja daleko manja, nemaju sve ono što imaju pravna lica, privredna društva. Odredbe ovoga zakona ih upućuju, one su imperativne. Takođe, sve ono što se tiče registracije, statusa itd. trebalo bi da se definiše posebnim zakonom. Izneću samo nekoliko drugih razloga koje morate uzeti u obzir, a to su problemi sa kojima se suočava preduzetništvo. Dvesta i nešto hiljada preduzetničkih radnji pre nekoliko godina... Sada je to svedeno, evo, prema nekim podacima koje sam čitao na sajtovima, dvadesetak hiljada aktivnih preduzetnika, sa dvoje, troje ili više zaposlenih, trenutno je u pravnom životu, odnosno stvarno rade, aktivno rade. Manje-više svi ostali su ili otišli na crno tržište, a zadržali svoj pravni status, tekući račun preko koga na crno obavljaju određene poslove, što je najveći problem za društvo. Zato je neophodno jednim posebnim zakonom, mi pravnici često kažemo leks specijalisom, definisati ovu kategoriju. Ona je vrlo osetljiva, a istovremeno i dinamična, lako i brzo se osnuje, bez ikakvih sredstava, uz minimalne higijensko-zdravstvene, tehničke, prostorne i druge uslove rada. S druge strane, treba da može brzo i da ode sa tržišta, jer društvo nema velike posledice od gašenja te institucije. Ovog trenutka smo zanemarili, kao društvo, preduzetnike. Brinemo uglavnom o sebi, država brine sama o sebi, kako da namiri deficit, kako da bude likvidna, a o preduzetnicima se gotovo i ne razmišlja. Moramo razmišljati, u najboljim godinama je 350.000 - 360.000 radnika bilo zaposleno preko preduzetničkih radnji i institucija. Ovog trenutka je to, s obzirom da ne znamo koliko ih je aktivno, koliko stvarno radi, teško proceniti; jedno stotinak hiljada ljudi, možda je to previše, radi. Moramo posvetiti značaj preduzetnicima. Morate to izbaciti iz ovoga zakona, ubaciti u neki poseban zakon i sa puno bonitetnih stvari omogućiti tim ljudima da rade, bez ikakvih ograničenja. Kriza je, problemi su u društvu, neka ljudi koji imaju inicijativu rade, neka privređuju itd. Angažujte inspekcije, koje trenutno ništa ne rade. Lako je bilo inspekcijama, odnosno društvo je koncipiralo inspekcijski sistem na temelju hiljada malih preduzeća, hiljada srednjih, hiljada velikih. Sada je to skučeno, gotovo jedna trećina malih i srednjih privrednika je nestala sa tržišta. Ali, inspekcijske službe nisu smanjene, naprotiv, one i dalje bujaju, i dalje se šire. Omogućimo preduzetnicima, sitnim ljudima sa interesima koje ćemo zadovoljiti na različite načine, da na jednostavan, prost način dođu do svojih radnji i da tako odlaze iz platnog prometa. Još nekoliko rečenica o jednoj stvari koja je vrlo bitna, a to je finansiranje privrede. Na sednici Odbora pre nekoliko dana, ministre, pohvalili su vaše aktivnosti, vezano za obezbeđenje kreditnih linija za mala i srednja preduzeća. To je drugi ugovor o kreditiranju malih i srednjih preduzeća, i to je vrlo dobro. Inicijativa Srpske radikalne stranke ide u pravcu stvaranja preduslova da se sva ta sredstva preliju u Fond za razvoj i preko Fonda za razvoj. Na toj sednici ste mi rekli da oni koji odobravaju sredstva ne dozvoljavaju državnim institucijama da vrše transfer tih sredstava, nego će to biti poslovne banke. Opet u poslovne banke. U obrazloženju ste rekli da je to jedan od najpovoljnijih kredita, niske kamate itd. Međutim, mi znamo da to nisu niske kamate. Onoga trenutka kada to dođe u banku, onda postoji, normalno, agencijski posao banke, koji po pravilu košta 1, 1,5 ili 2%. S druge strane, kada banke uđu u postupak ocene kreditne sposobnosti to košta od 0,2 do 1,2%, 1,5% od neke vrednosti. Nadalje, unos hipoteke itd. košta. Tako od jedne kreditne linije koju država dobija po tri koma nešto dolazimo do šest, sedam i osam posto. Onda to više nije jeftin kredit. Mi ga samo jeftino dobijamo država dobija. A šta država gubi? Država gubi suverenitet. Ona ne može sama raspolagati onim što dobije. I ono što dobije jeftino ustupa bankama, koje skupo prodaju. Tako da mi gotovo imamo istu situaciju kao i kod normalnih poslovnih odnosa sa bankama. Ministre, mora se voditi računa o malim i srednjim preduzećima. Niko o njima ne vodi računa. Prepuštena su bankama, visokim kamatama itd. Opšta zaduženost privrede od dvadeset milijardi evra je ogromna. Ova privreda, na staklenim nogama, sa ovakvim kreditnim linijama, sa ovakvom nelikvidnošću, sa ovakvom zaduženošću, ona je u propasti, u opštem bankrotu. Ako država ovakvim merama prepusti poslovnim bankama da rade, onda smo zapostavili privredu do kraja i ona će masovno bankrotirati. Ne može se po ovim današnjim uslovima, od sedam, osam ili 10%, nijedna kreditna linija vratiti, sem monopolisti, o njima ne govorim, njih treba oterati sa tržišta. Nadalje, dvanaest i po milijardi evra, koliko je privreda dužna bankama, nemoguće je vratiti bez relaksirajućih uslova, koje mora dati prevashodno država. Banke to neće učiniti. Kada je rekonstruisana Vlada jedna od njenih prioritetnih obaveza bila je da omogući upravo takve uslove koji će pomoći privredi da na jedan vremenski period odloži sve ovo što je dospelo ovoga trenutka, što će dospeti za godinu ili dve godine. Ovaj vid kreditiranja je dobar, ali imamo Fond za razvoj i preko njega moramo to raditi. Vi to otvoreno morate reći stranom investitoru. Ne treba nam takav kredit ako ćemo preko poslovnih banaka. Imam još jednu sugestiju. Na sivo tržište, u crnu ekonomiju – evo, sada i ekonomisti naklonjeni Vladi kažu da je negde između 35 i 40% na sivom tržištu – odliva se ogromni deo kolača koji pripada državi, privredi, društvu. Ima i opravdanih razloga što su ljudi otišli u to, jer su izgubili posao, ali obavežimo ih da deo toga kolača ustupe državi. Naime, 35 ili 40% od bruto društvenog proizvoda je na crnom tržištu, to je desetak ili dvanaest milijardi evra; pa upumpajmo samo 10% od toga u normalne finansijske tokove i imaćemo veliku korist, pokrićemo deficit. Upumpajmo još 10% pa ćemo namiriti deo obaveza koje ima država u toku ove godine prema stranim finansijerima itd. Hvala.
Reč ima ministar.
Po pitanju prvog dela vašeg izlaganja, gde se vi, ako sam dobro razumeo, i dalje zalažete za dva zahtevna zakona, jedan o privrednim društvima a drugi o preduzetnicima, s pravnotehničkog stanovišta to jeste bolje, ali iz praktičnih razloga je bolje da bude u jednom zakonu. Zato smo se i odlučili, uslovno rečeno, da spojimo ova dva zakona. Što se tiče onoga o čemu smo diskutovali na Odboru za industriju, čisto da znate, apeks linije su najpovoljnije. One se, po zahtevu Evropske investicione banke, plasiraju kroz poslovne banke, ali i kod poslovnih banaka postoji limit koliko one mogu maržu, odnosno trošak odobravanja kredita da računaju. To za naša preduzeća neće preći nekih 4,5%, otprilike. Što se tiče Fonda za razvoj, ja doživljavam Fond za razvoj kao instituciju koja prvenstveno treba da kreditira mala i srednja preduzeća, programe Vlade itd. Reći ću vam da Fond za razvoj sada ima određene kreditne linije koje daje preduzetnicima, malim i srednjim preduzećima. Mi se trudimo da ta sredstva svake godine budu uneta i obezbeđena u budžetu Fonda, i iz vraćenih para se plasiraju ta sredstva, ali ta sredstva Fonda i ti krediti nisu mnogo povoljniji od ovih apeks kredita koji idu preko poslovnih banaka. Samo da se razumemo, tamo postoji problem da su ona ipak ograničena, s jedne strane, a s druge strane ja lično smatram da je dobro da našim preduzetnicima, vlasnicima ili menadžerima malih i srednjih preduzeća omogućimo pristup i ovakvim kreditnim linijama, ukoliko treba. Slažem se sa vama da fokus ove vlade i neke naredne vlade sasvim sigurno treba da bude upravo na sektoru malih i srednjih preduzeća, uključujući i preduzetnike, zanatlije itd. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na član 91. amandman je podnela Vlada. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 91. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić i Mladen Grujić. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 91. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Antić. Izvolite.
Što se tiče člana 91, mi smatramo da ovaj stav nije u potpunosti regulisan jer daje obavezu da se u roku od 30 dana po smrti preduzetnika prijavi nastavak obavljanja delatnosti. Srpska napredna stranka smatra da mi ne možemo da znamo ko je taj koji prijavljuje nastavak delatnosti i da je neophodno da se obavi ostavinska rasprava ili da se makar ima saglasnost ostalih članova porodice koji imaju pravo nasleđivanja, pa je bilo neophodno da se ovaj član doradi i precizira. Baš iz tih razloga podneli smo ovaj amandman. Potpuno razumemo propratno objašnjenje predlagača uz član zakona, ali se nadamo da ste usvajanjem ovog amandmana Vlade sve ove propuste ispravili. Hvala.
Hvala vama. Na član 94. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 96. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 100. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić i Mladen Grujić. Da li neko želi reč? (Da.) Ima reč gospodin Spasojević.
Gospodine predsedavajući, Poslanička grupa Nova Srbija podnela je amandman na član 100, da se u stavu 2. reč „zahtev“ zameni rečima „pravo na potraživanje“. Smatramo da je rešenje predloženo ovim amandmanom jezički i logički preciznije, a i pravno, pošto se inače nigde u predloženom tekstu stava 1. ovog člana ne pominje termin „zahtev“.
Zahvaljujem. Na član 117. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo, koji je Vlada prihvatila. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 119. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima gospodin Antić.
Sticajem okolnosti ovaj amandman odnosi se na smrt ortaka. Očigledna je razlika između predlagača ovog zakona i Srpske napredne stranke. Po mišljenju predlagača, naslednici, kada je u pitanju društvo lica, nemaju pravo nasleđivanja ukoliko to nije regulisano ugovorom. Za SNS pravo na nasleđivanje je nešto što je neosporno. Smatramo da je kroz ovu dopunu, kroz ovaj stav koji smo predložili bilo moguće regulisati i prava naslednika, a ne ostaviti ih bez ikakvih prava, ukoliko to ugovorno nije rešeno. Čini nam se da će u praksi biti jako puno problema, da veliki broj ortaka neće biti ni svestan da njihovom smrću njihovi naslednici neće imati nikakve koristi od svega onog što su oni uložili u to društvo; da ne govorim o finansijskim sredstvima koja, bez sumnje, zahteva bavljenje bilo kakvim poslom. Vlada je u ovom smislu morala da nađe neko adekvatnije rešenje, a ne da to prepusti stihiji, jer će ljude, koji najčešće neće biti informisani o svojim pravima, neće ni očekivati ovakav nelogičan pravni zaključak, staviti u jako tešku situaciju. Prema tome, žao nam je što nije bilo razumevanja. Ako smatrate da ovaj naš stav nije bio korektan i adekvatan, da ga je trebalo menjati, trebalo je naći rešenja da, bez obzira na sve, pravo nasleđivanja bude zagarantovano. Hvala vam.
Hvala vama. Na član 121. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić i Mladen Grujić. Reč ima Srđan Spasojević.
Gospodine ministre, Nova Srbija je podnela amandman na član 121. da se posle stava 2. doda novi stav, koji glasi: „Izuzetno od roka iz stava 2. ovog člana, ortak koji želi da istupi iz društva usled razloga iz člana 99. ovog zakona može podneti pisano obaveštenje o istupanju u bilo kom trenutku do isteka poslovne godine.“ Obrazloženje – smatramo da je potrebno napraviti izuzetak kada je u pitanju situacija u kojoj drugi ortaci ne dozvoljavaju ortaku da prenese svoj udeo u društvu trećem licu i dozvoliti takvom ortaku da na zakonom propisan način istupi iz društva, ne čekajući pri tom jako dug vremenski period. Na primer, zamislimo situaciju da je do odbijanja ostalih ortaka došlo početkom jula meseca tekuće godine; ako se ne prihvati rešenje predloženo amandmanom, ispada da bi ortak koji želi da istupi iz društva morao da ostane u njemu još godinu i po dana.
Zahvaljujem. Na član 122. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić i Mladen Grujić. Reč ima gospodin Spasojević.
Vrlo kratko. U članu 122. stav 1. reči „raspodeljuje se ostalim ortacima na jednake delove“ menjaju se rečima „raspoređuje se srazmerno na preostale ortake“. Po reakciji ministra vidim da je voljan da prihvati i ovaj amandman. Obrazloženje – zakon treba da je konzistentan. Ne vidimo suštinsku razliku između pravne situacije iz člana 119. stav 1. i 2. i člana 122. zakona. Stoga smo mišljenja da je potrebno da i u slučaju istupanja ortaka iz društva njegov udeo bude raspoređen srazmerno na preostale ortake, a ne preostalim ortacima na jednake delove. Čisto malo, ministre, matematike, ako dozvolite.
Zahvaljujem.
Prihvatamo amandman. Izvinjavam se, prihvatamo amandman na član 122. stav 1, gde se reči „raspodeljuje se ostalim ortacima na jednake delove“ menjaju rečima „raspoređuje se srazmerno na preostale ortake“.
Na član 122. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Reč ima gospođa Dimitrijević.
Član 122. odnosi se na posledice istupanja ortaka iz društva. Naravno, nesporno je da svako ima pravo da istupi iz društva ako u jednom trenutku proceni da je to njegov interes. Ovim članom se definišu, u stvari, određena prava i obaveze ortaka. Poslanički klub SRS je amandman podneo na stav 3, koji se odnosi na slučaj kada je vrednost imovine društva na dan istupanja ortaka nedovoljna za pokriće obaveza društva, pa je ortak koji istupa iz društva u obavezi da isplati društvu deo nepokrivenog iznosa srazmerno svom udelu u društvu, u roku od šest meseci, ako ugovorom nije preciziran drugi rok. Mi smo amandmanom predložili da rok bude tri meseca, ukoliko, naravno, unapred ugovorom to nije definisano drugačije. Smatramo da je obaveze potrebno regulisati u roku od tri meseca, a rok od šest meseci mogao bi čak biti shvaćen i kao odugovlačenje. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 123. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Za reč se ne javlja niko. Na član 124. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodni poslanik gospodin Mićo Rogović.
Dobro je što je Vlada predložila član 124 – zaštita poverilaca ortaka, ali i da ne postoji ovaj član Predloga zakona, postoji mogućnost poverilaca da po tzv. paulijanskoj tužbi osporavaju navedene radnje dužnika iz ovog člana. Šta mi predlažemo amandmanom? Predlažemo da se da pravo poveriocu da zahteva od ortačkog društva da isplatu potraživanja ograniči samo na ona potraživanja koja su nastupila pre unošenja uloga u društvo. Zašto? U suprotnom, došlo bi do mešanja identiteta ortaka i društva, kao što je navedeno u Predlogu zakona. Sasvim je normalno da su dugovanja koja su nastala u ortačkom društvu dugovanja ortačkog društva. Šta je bitno ovde? Bitno je da se zaobiđe ta istinitost unošenja podataka, odnosno imovine ortaka u ortačko društvo i da se spreče sve posledice toga, jer ne može se odgovornost ortačkog društva za, recimo, nezakonite radnje ili dugovanje poveriocima prenositi na ortačko društvo. Koju mi još mogućnost dajemo ovim amandmanom? Dajemo mogućnost da se poverilac naplati ne samo iz uloga ortaka koji unosi u ortačko društvo, već i mogućnost da se dug prema poveriocu u odnosu na ortaka naplati na osnovu dobiti ortaka u ortačkom društvu. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Rogoviću. Na član 124. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić i Mladen Grujić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 131. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Izvinjavam se. Molim vas da se prijavljujete kako treba. Moram se vratiti na amandman koji je već prošao. Izvolite, gospodine Spasojeviću.
Gospodine ministre, da vam se zahvalim na izuzetnoj koncentraciji, vama i vašim saradnicima koji munjevito reaguju; baš je zadovoljstvo, verovatno, sa takvim saradnicima raditi. Sigurno svi želimo da jedan sistemski zakon kakav je ovaj o privrednim društvima napravimo tako da ga ne menjamo svakih četiri-pet godina, a to je sigurno interes cele države. U članu 124. posle stava 2. dodaje se novi stav koji glasi: „Ukoliko ortak u roku od 30 dana od dana prijema obaveštenja iz stava 2. ovog člana ne dostavi društvu dokaz da je izmirio svoju obavezu prema poveriocu, društvo može pristupiti isplati poverioca u skladu sa stavom 1. ovog člana.“ U članu 124. u stavu 3, koji postaje stav 4, reči „raspodeljuje se ostalim ortacima na jednake delove“ menjaju se rečima „raspoređuje se srazmerno na preostale ortake“. To je nešto slično onome što smo juče imali. U članu 124. u stavu 4, koji postaje stav 5, broj „3“ menja se brojem „4“. U članu 124. u stavu 6, koji postaje stav 7, broj „5“ menja se brojem „6“. Obrazloženje – zbog pretpostavljene bliske veze između ortaka u ortačkom društvu mišljenja smo da zakon treba da predvidi naknadni rok od 30 dana u kome društvo daje još jednu šansu ortaku da sam izmiri obavezu pa tek onda pristupa isplati poverioca i automatskom isključenju ortaka. Takođe, u stavu 3. ovog člana ne vidimo razliku u odnosu na pravnu situaciju iz člana 119. st. 1. i 2. i člana 122. stav 1. ovog zakona, pa stoga amandmanom predlažemo ovo rešenje. Mišljenja smo da će jedan ovakav amandman sigurno poboljšati ovaj zakon i verovatno ćete i ovaj amandman prihvatiti.
Zahvaljujem. Na član 131. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Izvolite, gospodine Stevanoviću.
Ovo je amandman samo tehničkog karaktera, suštinski ništa. Ipak smatramo da je rešenje koje smo predložili jasno i precizno, jasnije i preciznije od onoga što stoji u zakonu. Na Vladi je da li će da prihvati ili neće.
Zahvaljujem. Vlada je prihvatila amandman koji je na član 134. podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Vlada je prihvatila amandman na član 137. koji su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 137. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 144. i član 144. amandman je podnela Vlada. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 145. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo podnela je amandman kojim predlaže da se posle člana 145. doda novi naslov i novi član 145a. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 159. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić i Mladen Grujić. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 162. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić i Mladen Grujić. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Spasojević, izvolite.
Na član 162. stav 4. podneli smo amandman da se broj „180“ zameni brojem „90“. Obrazloženje: smatramo da je sa aspekta zakonskog uređenja ove materije nelogično dozvoliti da osnivačkim aktom društva sa ograničenom odgovornošću bude određen duži rok za korišćenja prava preče kupovine od maksimalno 90 dana, s obzirom da sam Predlog zakona precizira rok za prihvat ponude od 30 dana. Ukoliko bi se ostavio moguć maksimalni rok od 180 dana, prenosilac udela bi mogao da dođe u situaciju da izgubi mogućnost prenosa udela trećem licu čekajući da ostali članovi društva odluče da li će koristiti svoje pravo preče kupovine. Time se narušava načelo slobode prenosa udela.
Zahvaljujem. Na član 167. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić i Mladen Grujić. Da li neko želi reč? Da, gospodin Spasojević
Podneli smo amandman da se u članu 167. stav 4. reči „prenosilac udela je ovlašćen da udeo prenese u skladu sa uslovima iz tog zahteva“ zamene rečima „smatraće se da je društvo dalo saglasnost kao u stavu 3. ovog člana“. U članu 167. posle stava 4. dodaje se novi stav koji glasi: „Članovi društva koji su prilikom glasanja iz stava 3. ovog člana ostali u manjini ili koji u slučaju iz stava 4. ovog člana nisu imali priliku da se izjasne o zahtevu prenosioca udela imaju pravo preče kupovine, shodno odredbama člana 162. ovog zakona, s tim što će se zahtev iz stava 2. ovog člana tretirati u svemu kao ponuda iz člana 162. stav 1. ovog zakona.“ Obrazloženje: ovako koncipiran član 167. zakona derogira pravo preče kupovine predviđeno članom 161. zakona. Naime, lako je zamisliti situaciju da prenosilac udela podnese zahtev društvu, koje ga ili odobri prostom većinom glasova članova društva ili se o njemu iz nekog razloga uopšte ne izjasni. Iz predloženog teksta proizilazi da prenosilac udela može da prenese udeo trećem licu, a da pojedini članovi društva koji su glasali protiv tog prenosa ili uopšte nisu bili u poziciji da se o tome izjasne nemaju pravo preče kupovine, kao, recimo, članovi društva u čijem osnivačkom aktu nije predviđeno davanje prethodne saglasnosti na ovakav prenos.
Zahvaljujem. Na član 168. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić i Mladen Grujić. Gospodin Spasojević ima reč.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, podneli smo amandman da se u članu 168. posle stava 2. doda novi stav koji glasi: „Članovi društva koji su prilikom donošenja odluke iz stava 1. ovog člana bili protiv određivanja trećeg lica kao kupca udela imaju pravo preče kupovine, shodno odredbama člana 167. stav 5. ovog zakona.“ U članu 168. u stavu 3, koji postaje stav 4, reči „15 dana od dana kada je prenosilac udela obavešten o toj odluci društva“ menjaju se rečima„15 dana od dana isteka roka za korišćenje prava preče kupovine od strane članova društva iz stava 3. ovog člana“. Obrazloženje: ovaj amandman u potpunosti sledi ideju zaštite prava preče kupovine svih članova društva istaknutu u amandmanu na član 167. ovog zakona. Stoga je ovaj amandman i koncipiran tako da preuređeni član 168. predstavlja prirodnu pravnotehničku celinu sa korigovanim članom 167, a obrazloženje za usvajanje je istovetno kao kod amandmana na član 167.
Zahvaljujem. Na član 169. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić i Mladen Grujić. Gospodine Spasojeviću, izvolite.
Podneli smo amandman da se u članu 169. stav 3. menja i glasi: „Ako sud donese presudu koja zamenjuje saglasnost društva, članovi društva imaju pravo preče kupovine udela shodno odredbama člana 162. stav 4, člana 167. stav 5. i člana 168. stav 3. ovog zakona. Ako članovi društva ne iskoriste to pravo u roku od 30 dana od dana pravosnažnosti presude, društvo ima pravo na određivanje kupca udela shodno primeni odredaba člana 168. ovog zakona“. Obrazloženje: i ovaj amandman dosledno sledi ideju zaštite prava preče kupovine svih članova društva istaknutu u amandmanima na član 167. Stoga je ovaj amandman i koncipiran tako da predviđeni član 169. predstavlja prirodnu pravnotehničku celinu sa korigovanim čl. 167. i 168, a generalno obrazloženje za usvajanje ovog amandmana je istovetno kao i kod amandmana na članove 167. i 168. Uostalom, i sam Predlog zakona u članu 171, gde je u pitanju prinudna prodaja udela u izvršnom postupku, štiti pravo preče kupovine i pravo društva na određivanje kupca udela.
Zahvaljujem. Na član 169. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić i Mladen Grujić. Gospodine Spasojeviću, izvolite.
Kratko. Na član 172. podneli smo amandman da se u stavu 2. posle reči „članska prava u društvu“ briše tačka i dodaju reči „i to najkasnije do dana registracije naslednika preminulog člana društva kao člana društva u skladu sa Zakonom o registraciji“. Obrazloženje: smatramo da u ovom članu treba definisati krajnji rok do koga ovako postavljeni privremeni staralac zaostavštine može vršiti članska prava u društvu u ime i za račun naslednika, a ne pretpostavljati ga.
Na član 172. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 173. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Zoran Antić ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 173 – prinudni otkup udela – i jedan stav koji je potpuno nejasan, stav koji daje dva roka. Prvi je da u roku od šest meseci osnivačkim aktom može da dođe do odluke o prinudnom otkupu, što je po nama krajnje nelogično; dok god se ne zna naslednik nemoguće je sprovesti prinudni otkup. U drugom delu se daje rok od šest meseci, koji smo mi skratili na tri meseca u želji da se prinudni otkup što pre obavi, ali od trenutka kada se zna naslednik, znači, kada imamo pravosnažno rešenje o nasleđivanju. Smatramo da je ovo u skladu sa nekim pravnim normama i da je potpuno neprihvatljiv ovaj prvi deo ovog stava, gde osnivačkim aktom članovi društva mogu da odluče da otkupljuju nešto od nekoga, a ne znaju od koga šta otkupljuju. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na član 177. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 192. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić i Mladen Grujić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 192. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 195. i član 195. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić i Mladen Grujić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević.
Gospođo predsednice, Poslanička grupa Nove Srbije podnela je amandman kojim se naslov iznad člana 195. menja i glasi: „Isključenje člana usled neuplate odnosno neunošenja uloga“. U članu 195. stav 1. menja se i glasi: „Saglasno odredbama člana 48. stav 7. ovog zakona, društvo je u obavezi da donese odluku o isključenju člana društva.“ Obrazloženje – izmena stava 1. ovog člana na način predložen ovim amandmanom je apsolutno neophodna radi očuvanja konzistentnosti i logičnosti zakona u vezi s amandmanom na član 48. ovog zakona. Dakle, rešenjem iz amandmana na član 48. stav 7, koji tretira posledice neuplate odnosno neunošenja uloga, isključeno je diskreciono pravo društva i predloženo uvođenje obaveze za društvo da isključi člana po ovom osnovu. Pri tome je posebno ukazano na potrebu ovakvog rešenja iz razloga pravne sigurnosti i prevazilaženja kontradikcija sa odredbom člana48. stav 5.
Na član 196. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 204. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 241. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Palaliću.
Hvala, gospođo predsednice. Ovim amandmanom smo želeli da predupredimo mogućnost da uvid u dokumentaciju društva sa ograničenom odgovornošću imaju i lica koja na neki način nemaju na to pravo. Iako smo u obrazloženju odbijanja amandmana faktički dobili odgovor da je tako nešto suvišno i da se, kako se ovde kaže, utvrđivanje da li neko lice ima status člana društva može sprovestiputem jednostavnog uvida u registar privrednih subjekata na internetu, ipak treba poći od pretpostavke da možda ti podaci nisu tačni i da jedno ovako značajno pravo i uvid u dokumentaciju definisano u članu 240. treba da ima lice koje se ipak legitimiše dolaskom u prostorije društva. Znate, to je jedno važno i osetljivo pravo, dobiti informacije o finansijskom poslovanju, o nizu drugih bitnih podataka za društvo i da neko, konkretno direktor društva, može da da bilo kome, a da prethodno ne izvrši proveru. U svakom slučaju, u interesu je društva ta vrsta restrikcije. Dodatno pitanje vezano za ovu problematiku uvida u dokumentaciju društva, to sam više puta isticao u raspravi o ovom zakonu, jeste zašto se pravi razlika između društava sa ograničenom odgovornošću i akcionarskih društava u smislu dokumenata koja se mogu dati na uvid? Potpuno se neravnopravno tretira član društva sa ograničenom odgovornošću i akcionar u akcionarskom društvu. To ću da potkrepim citirajući član 240, koji kaže da član društva ima mogućnost uvida u osnivački akt, rešenje o registraciji osnivanja društva, opšte akte, zapisnike sednica, ali nadasve dokumenta koja dokazuju svojinu i druga imovinska prava, izveštaje direktora i nadzornog odbora društva, ako je upravljanje društvom dvodomno, evidenciju o adresama itd. Kada je u pitanju akcionarsko društvo, zato sam govorio da se umanjuju prava manjinskih akcionara, član 465. ne omogućava da akcionar ima uvid u dokumenta koja dokazuju svojinu i druga imovinska prava društva, godišnje izveštaje o poslovanju društva i konsolidovane godišnje izveštaje i izveštaje odbora direktora, odnosno izveštaje izvršnog odbora i nadzornog odbora ako je upravljanje društvom dvodomno. Zašto se ovo pravo uskraćuje akcionarima? Molio bih odgovor od ministra, u čemu je ta statusna razlika između člana društva sa ograničenom odgovornošću i akcionara? Zašto se od akcionara krije ova dokumentacija i uslovljava nizom drugih uslova? Prosto, bojimo se da će ovakvo uskraćivanje ovih informacija stvoriti dodatne tenzije u akcionarskim društvima. U redu je da se ta prava daju članovima društva sa ograničenom odgovornošću. Jesu ona personalizovanija, možemo poći od te pretpostavke, jeste da ih ima manje, ali ako hoćemo da razvijamo akcionarsku kulturu moramo omogućiti svakom akcionaru ovu vrstu podataka. Pazite, akcionari će reći – aha, vi nešto krijete od nas, kako mi da upravljamo i da donosimo odluke? U obrazloženju zakona se navodi da je to vodilo različitim zloupotrebama, da je to komplikovalo itd. Prosto, nemate nijedno obrazloženje da stvarate ovakvu podelu među privrednim društvima i licima koja... Jedan akcionar je akcionar, i on je neka vrsta vlasnika u akcionarskom društvu, ne možete od njega kriti finansijski izveštaj ili izveštaj o poslovanju ili ono što radi izvršni odbor direktora. Zašto se to krije? Molim vas, dajte neko obrazloženje u vezi s ovim, inače će to dodatno stvoriti probleme i nepotrebne tenzije. Ionako ste ovim zakonom smanjili prava manjinskim akcionarima, a sada ćete dodatno jednom ovakvom odredbom, kada znaju da imaju drugačiji status u odnosu na društva sa ograničenom odgovornošću, napraviti probleme u akcionarskim kompanijama. Hvala vam.
Na član 246. amandman je podnela narodni poslanik Suzana Grubješić. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 247. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić i Mladen Grujić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsednice, poštovani predstavnici Vlade, bilo bi vrlo celishodno da dobro razmislite o članu 247. i članu 331, iz praktičnih razloga. Mislim da ove amandmane Nove Srbije treba prihvatiti, ne zato što su u ovoj masi amandmana koja je ipak prihvaćena, nego zato što zaista suštinski i praktično dosta znače za zakon koji donosimo. U članu 247. u stavu 1. posle reči „donosi skupština“ reči „običnom većinom“ menjaju se rečima „dvotrećinskom većinom“. Obrazloženje: statut akcionarskog društva se ne bez razloga često naziva i ustavom akcionarskog društva u želji da se istakne njegova apsolutna hijerarhijska nadležnost u odnosu na sve ostale akte društva, koji moraju biti saglasni sa njim. S obzirom na takav značaj ovog pravnog akta, logično je povući paralelu sa uslovima za donošenje odnosno izmenu pravog ustava u parlamentu i predvideti i ovde dvotrećinsku većinu. Zahvaljujem.
Na član 247. amandman je podnela Vlada. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 251. amandman je podnela narodni poslanik Suzana Grubješić. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Na član 254. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Gospodine Đuriću, izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, želim da izrazim zadovoljstvo zbog toga što je Vlada prihvatila ovaj amandman na član 254. koji smo podneli gospodin Nenad Popović i ja, gde smo predložili da se stav 3. tog člana briše. Naime, član 254. definiše preferencijalne akcije sa pravom otkupa od strane društva i u stavu 3. je predviđeno zakonskim rešenjem da društvo te akcije otkupljuje po tržišnoj vrednosti. Mi smo našim amandmanom predložili da društvo može slobodno formirati cenu akcija, koja u datom momentu, odnosno u momentu otkupa može biti veća ili manja od tržišne vrednosti. Taj amandman je prihvaćen. Mislim da je Demokratska stranka Srbije podnela još kvalitetnih amandmana i kasnije ćemo u raspravi pokušati da vas ubedimo da prihvatite još neke amandmane.
Gospodine Pejčiću, izvolite.
Samo bih zamolio ministra, da bi devojke koje vode stenogram zabeležile, da prihvati naš amandman na član 89. Zahvaljujem.
Gospodine Ćiriću, izvolite.
Hvala vam, predsednice. Što se tiče amandmana, kroz ispravku prihvatamo. Radi zapisnika ću pročitati: u članu 89. stav 6. briše se. Postojeći stavovi 7, 8, 9. i 10. postaju stavovi 6, 7, 8. i 9. U novom stavu 9. broj „9“ zamenjuje se brojem „8“.
Zahvaljujem se, gospodine ministre. Na član 272. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 275. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Na član 299. amandman je podnela narodni poslanik Suzana Grubješić. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 311. amandman je podnela narodni poslanik Suzana Grubješić. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 322. amandman je podnela narodni poslanik Suzana Grubješić. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 331. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 331. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? Gospodine Spasojeviću, izvolite.
Podneli smo amandman u članu 331. stav 5. da se broj „10.000“ menja brojem „1.000“. Obrazloženje: smatramo da je sasvim opravdano ovako korigovati granicu predviđenu Predlogom zakona. Naime, u danima neposredno pre održavanja sednice skupštine javnog akcionarskog društva organi upravljanja imaju, po pravilu, pune ruke posla. Zamislimo na trenutak hipotetičku situaciju da odbor direktora, odnosno izvršni odbor treba da u roku kraćem od deset dana pošalje, na ovaj ili onaj način, 9.999 spiskova akcionara sa pravom učešća na sednici skupštine. Stoga granicu za izuzimanje od ove obaveze na način koji je formulisan u članu 331. stav 5. treba spustiti na razumnu meru.
Zahvaljujem. Na član 334. amandman je podnela narodni poslanik Suzana Grubješić. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 335. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Da li neko želi reč? (Ne.) Izvolite, gospodine Ćiriću.
Zahvaljujem. Vezano za amandman na član 335 – prihvatamo amandman.
Zahvaljujem. Na član 339. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 360. amandman je podnela Vlada. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 393. i član 393. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 451. amandman je podnela narodni poslanik Suzana Grubješić. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 458. amandman je podnela narodni poslanik Suzana Grubješić. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 456. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Mićo Rogović ima reč.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Član 456, naslov iznad člana je „Predlog za sprovođenje posebne ili vanredne revizije“. Poslanička grupa SNS tražila je da se u stavu 1. koji glasi: „Predlog za sprovođenje posebne ili vanredne revizije mogu podneti akcionari koji poseduju ili predstavljaju najmanje 10% akcija sa pravom glasa“ procenat „10“ zameni procentom „5“. Rešenje iz Predloga zakona, prema kome predlog mogu podneti akcionari koji predstavljaju najmanje 10% akcija sa pravom glasa predstavlja visok prag za podnošenje predloga. U slučaju velike disperzije akcija skoro je nemoguće da se u ovom cilju organizuju akcionari koji mogu da sakupe 10% akcija da bi podneli predlog za sprovođenje posebne ili vanredne revizije. Ovo nije samo u smislu podnošenja tih predloga, zaista je u praksi, pogotovo u našoj situaciji, vrlo teško doći do ovog praga od 10%. Ako se, gospodine ministre, u drugim odredbama ovog predloga zakona pozivate na 5% akcija sa pravom glasa, recimo, ova rešenja kod raznih tužbi protiv društava, kod poništenja uslova usled povrede odredaba o raspolaganju imovinom velike vrednosti, bilo bi logično da i u predlogu za sprovođenje posebne i vanredne revizije ovaj procenat bude toliki. Još jednom naglašavam da je u praksi, zbog teškog organizovanja i sazivanja akcionara i zbog velike disperzije glasova, kvorum za donošenje odluke o podnošenju predloga za vanrednu ili posebnu reviziju veoma teško ostvariti, tako da se praktično ovim visokim procentom onemogućava deo akcionara da ovaj predlog za sprovođenje postupka ozvaniči, odnosno pokrene. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Gospodine ministre, izvolite, imate reč.
Zahvaljujem. Vezano za amandman koji su podneli Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević, radi se o ispravci amandmana. Za zapisnik – u članu 56. posle stava 2. dodaje se stav 3. koji glasi: „Članovi društva nesaglasni sa odlukom o nevršenju procene vrednosti nenovčanog uloga iz stava 1. ovog člana, koji su posedovali udele ili akcije koji predstavljaju najmanje 5% osnovnog kapitala društva na dan donošenja odluke o upisu udela, odnosno izdavanju akcija putem nenovčanog uloga, imaju pravo da od društva, odnosno nadležnog suda zahtevaju procenu vrednosti nenovčanog uloga, shodnom primenom odredaba člana 55. ovog zakona“. Mi smo ovaj amandman prihvatili.
Zahvaljujem. Dajem reč potpredsednici gospođi Gordani Čomić.
Zahvaljujem. Koristim vreme poslaničke grupe iz dva razloga. Prvi je da zahvalim ministru Nebojši Ćiriću na prihvatanju amandmana kojim se precizira održavanje sednica skupština i kojim se omogućava bolja primena kada je taj institut u okviru privrednog društva u pitanju, a posebno amandmana koji je prihvatila Vlada o osnivačkom ulogu, koji nije 50.000, nego je sto dinara. Drago mi je bilo svakog trenutka zbog razmene argumenata između predstavnika izvršne vlasti i nas poslanika koji smo uočili da možemo zajedno da napravimo bolja rešenja u zakonu. Znajući koliko je ozbiljan zakon koji je pred nama i da je jedan od najvažnijih iz ove oblasti moram da iskažem svoje zadovoljstvo zbog toga što tako predano i vredno predstavnici izvršne vlasti rade sa svim poslanicima, deleći viziju sa svima nama iz Narodne skupštine i sa vama iz Vlade. Zašto, u stvari, radimo na izmenama i dopunama ovog zakona i donošenju zakona? Zato da omogućimo konkurentnost Srbije, da omogućimo da privreda lakše diše i da dokažemo da zajedno, bez obzira na to da li smo vladajuća većina ili opozicija, imamo vrlo jasnu sliku pred sobom da je najvažnije u našoj državi da zajedno omogućimo da oni koji proizvode rade to na najbolji mogući način. Hvala vam još jednom.
Zahvaljujem. Na član 474. amandman je podnela narodni poslanik Suzana Grubješić. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 475. amandman je podnela narodni poslanik Suzana Grubješić. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 476. amandman je podnela narodni poslanik Suzana Grubješić. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 483. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Đurić ima reč. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, podneli smo amandman na član 483. gde smo predložili da se doda novi stav 2. koji glasi: „Danom registracije statusne promene u registru privrednih subjekata društvo sticalac postaje pravni sledbenik društva prenosioca u pogledu svih prava i obaveza koje su predmet statusne promene.“ Naime, i u važećem Zakonu o privrednim društvima, a i u ovom predlogu ta odredba nije bila izričito definisana. To je u praksi stvaralo dosta problema jer saugovarači društva i državni organi nisu želeli da priznaju pravno sledbeništvo kao posledicu pravnog statusa. Mislim da ovaj amandman treba prihvatiti. Tačno je da u nekim drugim članovima i u stavovima ovog člana postoje neke definicije, međutim, mi mislimo da naš predlog preciznije i bolje definiše ovu oblast pa vas pozivam da još jednom razmotrite i prihvatite ovaj amandman.
Na član 497. amandman je podnela Vlada. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 498. amandman je podnela Vlada. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 515. i član 515. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospođo Dimitrijević.
Hvala, gospođo predsedniče. Članovi Predloga zakona od 515. do 521. odnose se na prinudni otkup akcija. Poslanički klub SRS je svojim amandmanima predložio da se svi ovi članovi brišu. Prilikom rasprave sam u načelu čitala član 58. Ustava, koji jemči mirno uživanje svojine i drugih imovinskih prava stečenih na osnovu zakona. Najveći broj građana je, u stvari, akcije stekao u privatizaciji preduzeća u kojima su radili. I, ako je neko postao vlasnik nečega, onda je to njegova svojina. Sada smo dobili obrazloženje da je „institut prinudne prodaje akcija opšteprihvaćen i prisutan u svim evropskim zakonodavstvima i nije diskriminatorski ni prema kome. Njegova primena, zajedno sa institutom prava na prodaju akcija, predstavlja način da se na ekonomski celishodan način reše situacije u kojima postoji suviše mali procenat kapitala u vlasništvu malih akcionara da bi to opravdalo troškove izloženosti postojanja akcionarskog društva u pravom smislu te reči.“ Zatim, u obrazloženju stoji da se Ustavni sud izjašnjavao o ovome. Srpska radikalna stranka se ne slaže sa ovakvim obrazloženjem. Mi ćemo se uvek zalagati za to da je pravo zaštite svojine neprikosnoveno. Zahvaljujem.
Na član 515. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodine Spasojeviću, imate reč.
Dakle, Poslanička grupa Nova Srbija podnela je amandman na član 515. stav 1. Predloga zakona o privrednim društvima: „Akcionar koji ima akcije koje predstavljaju najmanje 95% osnovnog kapitala društva i koji ima najmanje 95% glasova svih akcionara koji poseduju obične akcije (otkupilac) može doneti odluku o prinudnom otkupu svih akcija preostalih akcionara društva uz isplatu cene, koja se određuje shodnom primenom odredaba ovog zakona o isplati nesaglasnih akcionara.“ U članu 515. posle stava 1. dodaje se stav 2. koji glasi: „Odluku iz stava 1. ovog člana otkupilac posredstvom nadležnih organa društva dostavlja svim preostalim akcionarima na registrovane adrese akcionara.“ U članu 515. u stavu 4. koji postaje stav 5. broj „3“ se menja brojem „4“. Obrazloženje amandmana: potpuno je nelogično da se skupština društva uključuje u pravnu relaciju između otkupioca akcija i preostalih akcionara. Ideja preciziranja i pojednostavljenja procedure prinudnog otkupa akcija ili prava na prodaju akcija sa druge strane sigurno se bolje postiže na način predviđen ovim amandmanom. Dakle, otkupilac, kao i u važećem zakonu, donosi odluku o isplati preostalih akcionara, bez potrebe da se saziva skupština i prave dodatni troškovi samom društvu, a indirektno i otkupiocu. Zahvaljujem.
Na član 515. amandman je podnela Vlada. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 516. i član 516. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Ljubenović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, amandman na član 516. Predloga zakona o privrednim društvima je jedan u nizu amandmana na osmi deo, koji se odnosi na prinudni otkup akcija i pravo na prodaju akcija. S obzirom na to da je stav SRS da se pravo svojine mora poštovati i da se prinudnim otkupom ovo pravo narušava, smatramo da ovakve odredbe ne treba ugraditi u zakon. Zato smo i predložili brisanje članova koji se odnose na ovu materiju. Član 516. se konkretno odnosi na utvrđivanje i isplatu cene akcija koje su predmet prinudnog otkupa. Amandmanom smo predložili da se to briše. Smatramo da sve što je garantovano Ustavom mora biti ispoštovano i da se ovakve odredbe ne smeju unositi ni u jedan zakon. Ove odredbe su pisane prema potrebama pojedinaca u čije ruke je dospeo veliki kapital, a najčešće za potrebe onih koji su u procesu privatizacije kupovali preduzeća. Kako je taj proces sproveden, svima je dobro poznato. Preduzeća su kupovana po cenama koje su daleko ispod realnih, a pojedine cene su smešne. Svi se sećamo po kojim cenama su prodavane šećerane i cementare, a mi u Leskovcu veoma dobro znamo da su nova preduzeća obezvređena i prodata u bescenje. Radnici su ostali bez posla, neki su dobili socijalne programe, većina milostinju, mnogi su postali vlasnici dela akcija prodatih preduzeća. Ovakve odredbe zakona su napisane i u prethodnom zakonu i u ovom ... (Predsednik: Htela sam samo da vas podsetim da govorite o vašem amandmanu. Pominjete cementare i šećerane, ako sam dobro čula. Ne mogu da dovedem u vezu, zato vas molim da nam pomognete da shvatimo amandman.) Dobro ste me razumeli. Saslušajte do kraja. Ovakve odredbe zakona su napisane i u prethodnom zakonu i u ovom upravo zbog onih koji su postali vlasnici privatizovanih preduzeća, kako bi dobili mogućnost da kada steknu 95% akcija otkupe prinudno i ostale akcije od onih koji ne žele da ih prodaju. Srpska radikalna stranka će se uvek zalagati za to da svako ima pravo da raspolaže svojom imovinom onako kako on smatra da je za njega najbolje. To je razlog podnošenja ovog amandmana. Hvala.
Na naslov iznad člana 517. i član 517. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 517. i član 517. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodine Spasojeviću, imate reč.
Iskoristićemo još ovaj amandman, posle toga se više nećemo javljati povodom naših amandmana. Smatramo da je amandman izuzetno važan. Naslov iznad člana 517. menja se i glasi: „Obaveštavanje o odluci o prinudnom otkupu akcija“. U članu 517. stav 1. menja se i glasi: „Odbor direktora, odnosno nadzorni odbor, ako je upravljanje društvo dvodomno, dužan je da uz tekst odluke o prinudnom otkupu akcija svim ostalim akcionarima dostavi i obaveštenje o načinu utvrđivanja cene akcija koje su predmet prinudnog otkupa u skladu sa članom 475. ovog zakona.“ U članu 517. stav 2. menja se i glasi: „Obaveštenje iz stava 1. ovog člana mora da sadrži i napomenu o pravu akcionara čije su akcije predmet prinudnog otkupa na isplatu cene utvrđene u skladu sa članom 516. ovog zakona, kao i o pravu da traži da nadležni sud ispita primerenost ovako utvrđene cene u skladu sa članom 519. ovog zakona.“ Obrazloženje: ovaj amandman je koherentan sa amandmanom na član 515. i apsolutno neophodan da bi se napravila pravno logična celina i ispoštovala osnovna ideja predlagača amandmana, a to je da se eliminiše nepotrebno uplitanje skupštine društva u pravni odnos između otkupioca i preostalih akcionara. Stoga se eliminiše obaveza dostavljanja silnih finansijskih izveštaja, već je samo neophodna napomena o pravu na sudsko preispitivanje utvrđene cene. Samo društvo ovde treba da predstavlja servis, u cilju uspostavljanja brze i adekvatne komunikacije na relaciji otkupilac – preostali akcionari, kao što je to, uostalom, slučaj i u obrnutom smeru, kada pojedinačni akcionar zahteva otkup svojih akcija od kontrolnog akcionara obraćajući se pri tom društvu, a ne otkupiocu direktno.
Zahvaljujem. Na naslov iznad člana 518. i član 518. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 518. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 519. i član 519. amandman je podnela narodni poslanik Marina Toman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 520. i član 520. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 520. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 521. i član 521. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha, koji želi reč. Izvolite, gospodine Buha.
Kao i moje kolege iz SRS, tako sam i ja uputio amandman i tražio korekciju, odnosno, u ovom slučaju, brisanje ovog člana, s obzirom na to da je sa aspekta Srpske radikalne stranke neprihvatljiva svaka prinudna prodaja. Sve što je prinudno, sve što je prisilno je neprihvatljivo, bez obzira na to o kom procentu akcija se radi, ili određenih prava. Ustavni sud ima jednu presudu, koja nema čak ni karakter ove presude, šteta što nisam iskoristio priliku da je donesem i da je tumačim, ali očito je da se u situacijama kada se radi o prinudnoj prodaji akcija radi o diskriminaciji onoga ko se nađe u manjinskom delu kapitala, i mora biti diskriminisan. Bez obzira na to što je to praksa u određenim evropskim državama, mislim da bi ovo trebalo menjati, i smisaono a i suštinski. Zašto bi smetalo većinskim akcionarima da imaju pet akcija sitnih ili određenih drugih prava? Mislim da je terminološki neprihvatljivo ići na ovako normiranje, a i suštinski je to razlika. Ono što je bitno naglasiti, to je da u praksi imamo brojne zloupotrebe u prodaji akcija i mnogobrojne zloupotrebe prilikom privatizacija, u kojima smo imali različite oblike kriminalnih radnji. Ministarstvo privrede, kasnije Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja, i Agencija za privatizaciju imaju brojne primere zloupotreba u privatizaciji, i u kupovini i otkupu itd. Najbolja potvrda svega toga je 2010. godina, kada je preko 120 privatizacionih ugovora raskinuto. Zadatak Ministarstva ekonomije je da aktivira sve državne institucije i da se postupak privatizacije presabere, da se izvrši dodatna kontrola, posebno u toku 2011. godine, zbog problema u likvidnosti, neizvršenja ugovornih obaveza, neizvršenja svega onoga što je definisano privatizacionim ugovorima. Dosadašnja praksa Agencije za privatizaciju je bila da prolongira određene rokove, da se ono što je obaveza kupca sa nekim rokom pomeri za sledeći, pa se pomera za sledeći, i tako unedogled. Znam da će to izazvati lančanu reakciju, ali se mora tako napraviti, jer činimo zloupotrebe; negde smo na prvu intervenisali, raskinuli ugovore, a negde to puštamo, puštamo itd. Ministre, imate vrlo ozbiljan zadatak. Imate još godinu dana vlasti. Vi ste na ispitu. Sve što je bilo do sada bilo je jako loše. Na tim iskustvima morate da učite i da se strogo pridržavate ugovornih obaveza. Sve što nije u skladu sa ugovorom mora da se raskine. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 522. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospođo Dimitrijević.
Onako kako nismo za prinudnu prodaju akcija mi u Srpskoj radikalnoj stranci nismo ni za obavezu kontrolnog akcionara koji ima 95% akcija da otkupi akcije svakog od preostalih akcionara društva kada mu ovaj uputi pismeni zahtev, o čemu govori član 522. Predloga zakona. Predložili smo amandmanom da kontrolni akcionar koji stekne akcije koje predstavljaju najmanje 95% osnovnog kapitala društva ima prvenstvo u kupovini akcija svakog od preostalih akcionara društva. Naš je stav, ponavljam, da svako može slobodno raspolagati svojom imovinom. Zahvaljujem.
Na član 522. amandman je podnela Vlada. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 522. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Gospodine ministre, izvolite, imate reč.
Mi smo inicijalni amandman odbili, međutim, dobili smo u toku rasprave ispravku amandmana, koja kaže ovako – u članu 522. posle stava 8. dodaje se novi stav koji glasi: „Zahtev akcionara čije su akcije prodate kontrolnom akcionaru za isplatu razlike iz stava 7. ovog člana zastareva u roku od tri godine od dana pravosnažnosti odluke suda iz stava 7. ovog člana.“ Ovaj amandman prihvatamo.
Zahvaljujem. Na član 523. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević, koja ima reč. Izvolite.
Predsedniče, nisam se prijavila, ali kad ste mi dali reč samo ću reći da je ovaj amandman u stvari logičan sled svih amandmana koje smo podneli, a odnose se na prinudni otkup akcija i pravo na prodaju. S obzirom na to da svi ostali nisu prihvaćeni, nije ni ovaj. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 546. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 573. amandman je podnela Vlada. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 577. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Na član 581. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Gospodin Antić želi da obrazloži ovaj amandman.
Samo bih kratko izneo stav Srpske napredne stranke u vezi s ovim i naredna dva člana, a to su članovi 582. i 583. Što se Srpske napredne stranke tiče, ova problematika je nešto što treba da obrađuje krivično zakonodavstvo. Čini nam se da se pisac ovog zakona, zakona o privrednim društvima, upustio u nešto što ne poznaje ponajbolje i da je to trebalo prepustiti, u svakom slučaju, Ministarstvu pravde. U tom slučaju bi dela koja su uneta u ova tri člana bila mnogo jasnija, bila bi u skladu sa postojećim krivičnim zakonodavstvom. Mislim da bismo neke probleme u praksi, kojih će biti jako puno jer se neće znati koji od zakona treba primenjivati, da li Krivični zakon ili ovaj zakon o privrednim društvima, izbegli. Generalno, svako treba da radi svoj posao, a ne da ovakvim odredbama i uplitanjem jednog ministarstva u polje rada drugog ministarstva stvaramo konfuziju u našem zakonodavstvu. Hvala vam. Neću se javljati povodom narednih amandmana.
Zahvaljujem. Na član 581. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Samo ću kratko. Ovaj član tiče se situacije kada se dogodi da se da izjava neistinitog sadržaja; odnosi se na zakonske zastupnike društva, likvidacione upravnike, ovlašćene sudske veštake, revizore ili druga slična lica. Mi smo ovim amandmanom predložili malo strožu kaznu. Dobili smo obrazloženje da sudu treba ostaviti na procenu. Naš je stav da za ovakva dela kazna ipak treba da bude malo stroža. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 582. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 582. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović, koji želi reč. Izvolite.
Član 582. Predloga zakona o privrednim društvima odnosi se na kaznene odredbe, konkretno na lica koja imaju posebne dužnosti prema društvu, a koja su pobrojana u članu 61. ovog predloga zakona. Član 582. definiše da ukoliko to lice ne prijavi društvu pravni posao ili radnju u kojoj ima lični interes, odnosno od tog društva ne pribavi odobrenje pravnog posla ili radnje u slučaju postojanja ličnog interesa, u nameri da to društvo zaključi ugovor ili preduzme radnju u kojoj će pretrpeti štetu, kazniće se novčanom kaznom ili zatvorom do jedne godine. Poslanički klub SRS je amandmanom predložio strožu kaznu za počinioce ovakvog dela, tačnije, predložili smo novčanu i zatvorsku kaznu. Smatramo da svako ko zbog ličnog interesa namerno nanosi štetu drugima mora biti strogo kažnjen. Da su predviđene strože kazne, možda naša privreda ne bi bila baš ovoliko uništena koliko je sada. Naše su pretpostavke da će se predlagači pozivati na druge zakone kojima su definisane kazne, ali to ni u kom slučaju nije opravdanje, jer kad neko može da radi šta god hoće i za to može da bude kažnjen nekom novčanom kaznom, onda je jasno zašto se mnogi u ovoj zemlji nisu držali zakona, već su ih i te kako kršili. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 582. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 583. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 583. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 583. amandman je podnela narodni poslanik Marina Toman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 584. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 584. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 585. amandman je podnela narodni poslanik Suzana Grubješić. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 585. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 588. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 588. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 589. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 590. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 591. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 592. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 596. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 600. amandman je podnela narodni poslanik Suzana Grubješić. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O SPORAZUMNOM FINANSIJSKOM RESTRUKTURIRANjU PRIVREDNIH DRUŠTAVA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić, Mladen Grujić, Nenad Popović, Aleksandar Pejčić, Lidija Dimitrijević, Vladan Jeremić, Tomislav Ljubenović, Milorad Buha, Dragan Stevanović, Zoran Krasić, Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić i Dragan Šormaz. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić i Mladen Grujić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 7. i na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić i Mladen Grujić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Aleksandar Pejčić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospođa Milica Vojić Marković. Izvolite.
Hvala. Koristiću vreme grupe. Gospođo predsednice, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, moje kolege iz Demokratske stranke Srbije Nenad Popović i Aleksandar Pejčić su podneli amandman na član 11. koji se menja i glasi: „Finansijsko restrukturiranje može se sprovoditi ako u njemu učestvuju najmanje dve domaće ili strane banke u svojstvu poverioca i Republika Srbija i javna preduzeća koja je ona osnovala, kao dužnici. Osim banaka iz stava 1. ovog člana, u finansijskom restrukturiranju mogu učestvovati i svi drugi poverioci i dužnici.“ Pokušaću ću da obrazložim ovo što je napisano. Dakle, sad već uopšte nije tajna da je država Srbija zahvaljujući ovoj vladi, koja je potpuno neozbiljna i prilično ne zna da radi svoj posao, praktično najveći dužnik privredi. Ova Vlada neštedimice troši novac iz budžeta, novac poreskih obveznika, a kada ga potroši potpuno neadekvatno i nenamenski, onda ide po svetu i pozajmljuje i tako i naše praunuke uvaljuje u kredite koje treba da otplaćuju. S druge strane, svoje obaveze prema privrednim subjektima nije u stanju da plati i da na taj način pomogne razvoj privrede, tako da su, praktično, finansijske teškoće u koje upadaju ovi privredni subjekti potpuno izazvane ovim neradom i neozbiljnim odnosom Vlade. Takođe, Vlada na taj način podstiče nelikvidnost privrede. Zbog toga je amandman koji smo mi ovde podneli pre svega zahtev Demokratske stranke Srbije da država mora, država je dužna da vrati dugove, odnosno da plati ono što duguje privrednim subjektima, a tek onda može da priča o tome da će praviti adekvatnu poslovnu klimu za razvoj i restrukturiranje privrednih društava. S druge strane, mi takođe smatramo da bi veliki dužnici trebalo da budu aktivno uključeni u nalaženje rešenja za pomenute privredne subjekte i u finansijsko restrukturiranje privrednih društava. To je ono što smo pokušali da vam prenesemo kao poruku, pa se nadam, gospodine ministre, da će doći do vas i da ćete promeniti način poslovanja makar u svom Ministarstvu i sa onim javnim preduzećima i privrednim subjektima sa kojima poslujete, pa će na taj način moći da se malo zahukta privreda, jer bez toga, bez duga koji vi praktično pravite, Srbija neće moći da se probudi. Hvala vam.
Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
I u načelnoj raspravi smo rekli da je sa aspekta SRS ovo štetočinski zakon, ovo je zakon koji ponovo daje prioritet bankama u odnosu na državu, u odnosu na druge poverioce; ovo je zakon kojim ćemo ponovo dozvoliti bankama da rade šta god hoće. Još se u odredbi ovoga člana 11. kaže da će čak dve banke biti uključene u postupak restrukturiranja. Tako ćemo ponovo napuniti kasu banaka, a državna kasa će biti prazna. Šta kaže aktuelni ekonomski, privredni i finansijski trenutak u kojem deluje privreda Srbije? Preko 80.000 privrednih subjekata je blokirano od strane državnog organa, odnosno poreske uprave. Ovde ste naveli podatak, zaključno sa junom 2010. godine – organizaciona jedinica za prinudnu naplatu NBS je u evidenciji imala blokirane račune 73.092 subjekta, dok je ukupni iznos nominalnih potraživanja premašivao 333 milijarde dinara, što je 3,5 milijarde evra, a kamata je iznosila još 222 milijarde dinara, odnosno to je 2,2 ili 2,3 milijarde evra. Ukupan nominalan iznos je podeljen na klase itd. gde otprilike 73% pripada bankama a 26% ostalim. Ogroman deo ovih blokiranih sredstava, odnosno preračunatih osnovica duga sa pripadajućim kamatama, pripada državi. Iz svega ovoga ispada blizu šest milijardi evra, samo 10% je ogromno krpljenje budžeta. Da li ste vi kroz ovaj zakon omogućili državi da namiri svoja potraživanja? Ne. Omogućićete bankama da one namire svoja potraživanja. Kasnije ću povodom jednog drugog člana reći kako ste to modelirali. To je štetočinski. Prvo, svaka savremena država vodi računa o finansijskoj disciplini, finansijskoj odgovornosti subjekata koji vrše platni promet, koji deluju unutar pravnog sistema i vodi računa o tome da se poreske obaveze izmire. Prevashodno poreske obaveze, sve ostalo će doći na red. Međutim, vi na pijedestal stavljate banke. Zašto? To valjda samo vi znate. Bankarski lobi je toliko jak da zanemaruje državne interese, što je sasvim normalno, to je privatni interes. Gde je tu država? Gde je tu državni interes? Gde je tu interes naroda? Nema ga. To je pogubna politika aktuelne vlasti. Ako smo rekli da je privreda dužna ukupno dvadesetak milijardi evra, onda vidimo strmoglav pad privrede i nedisciplinu koja je prisutna u toj oblasti. Šta se čini da se disciplina pojača? Ništa. Toliko blokiranih preduzeća, za koja odgovorno tvrdim da se pola njih preselilo na sivo tržište, i dalje posluje, i dalje radi, i dalje isplaćuje plate itd., samo nema države, nema poreza, nema doprinosa. Šta je bitno još naglasiti? Pročitaću vam podatke o zaduženosti privrede: 2001. godine ona je bila na nivou od oko osam milijardi nemačkih maraka, odnosno četiri milijarde evra; krajem 2010. godine – dvadeset milijardi evra! Sa zateznim kamatama i sistemom obračuna koji odgovara bankarskom sistemu, pa i zateznoj kamati koja pripada državi, na kraju ove godine će to biti negde u nivou 25-26 milijardi evra. Ukupna vrednost imovine privrede je petnaestak milijardi evra. Nemamo privredu. Sve je zarobljeno, sve je otišlo pod neki vid obezbeđenja. Da li ova vlast razmišlja o tome? Ne razmišlja. Vratio bih se na odredbu člana 11. On je ključni u svemu ovome. Odredba kaže sledeće: „Finansijsko restrukturiranje može se sprovoditi ako u njemu učestvuju najmanje dve domaće ili strane banke u svojstvu poverilaca“. Ima i stav 2, koji ću kasnije tumačiti. Molim vas, kako ćete vi pravno omogućiti, a i finansijski, stranoj banci da učestvuje na domaćem tržištu, kojim pravnim institutom, da ona ovde vrši restrukturiranje? Hajde da ove dve banke zanemarimo, ali kako ćete stranoj banci omogućiti? Ne može ona delovati ovde. Ne može naša banka restrukturirati neko preduzeće u Nemačkoj. Kako? Ne može ni pravno ni finansijski, nema mogućnosti. Zašto dve banke, ako imamo na desetine i na stotine hiljada poslovnih odnosa, poverilačko-dužničkih, u kojima na jednoj strani postoji jedan dužnik, a poverioci su i banke, i država, i fondovi i razni drugi? Mi ćemo iz ovoga isključiti i državu i poverioca u pravom smislu, a poverićemo dvema bankama da vrše restrukturiranje. Zašto to ne bi neki poverilac obavio? Zašto njega isključujemo? Zašto njega stavljamo u stranu? Između ostalog, imamo i Fond za razvoj. Zašto ne bi u ime države, tamo gde je interes države, Fond za razvoj učestvovao u postupku? Zašto njega nismo stavili ovde pa obezbedili sredstva i preko njega izvršili finansijsko restrukturiranje? Ono jeste dobrovoljno. Znači, dužnik mora da prihvati to. Da li je to dobro? Mislim da je to prethodni član, čini mi se 6. ili 7. I opet banka. Opet dve banke koje učestvuju u restrukturiranju. Šta vam to znači? Naš predlog u amandmanu je bio, ja ću ga pročitati ovde, razmislite dobro o njemu, to je dobronameran amandman: „Finansijsko restrukturiranje može se sprovoditi ako u njemu učestvuje najmanje jedno pravno lice kao poverilac.“ Široko je postavljeno. Jedan poverilac podrazumeva jedno pravno lice iz oblasti privrede i Fond za razvoj, i državu, neku državnu instituciju, i banku, i neki drugi pravni subjekt koji je u platnom prometu i koji ima svoj interes da se uključi u restrukturiranje; s druge strane, ima dobru volju dužnika da prihvati njegovo učešće u poverilačkom odnosu. Ne znam iz kojih razloga ste ovo ovako napisali, mislim da to ne stoji, to je desetak nebuloznih rečenica koje su iznete ovde. Mislim da niste potrefili suštinu. Celokupan zakon nema smisao i on je kao takav štetan. Sa aspekta SRS, povucite ga, nemojte još dublje da tonemo, u kolapsu u koji smo oterali privredu. Hvala.
Na član 11. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić i Mladen Grujić. Da li neko želi reč? Ima reč gospodin Markićević.
Poštovana predsednice, iskoristiću vreme koje Nova Srbija ima kao stranka, i to vrlo kratko. Ovoliki broj amandmana na Predlog zakona o privrednim društvima i na Predlog zakona o sporazumnom finansijskom restrukturiranju privrednih društava koje je podnela Nova Srbija i koje je gospodin Ćirić, nadležni ministar, prihvatio govori pre svega o trudu i radu, studioznosti s kojom je Nova Srbija prišla predlozima ovih zakona. Isto tako, moram da kažem (ne moram, nego želim da kažem) da je ministar Ćirić, kao retko koji ministar ovde, uvažio trud i rad, pre svega, opozicionih poslanika, u ovom slučaju Nove Srbije. Iz ovoga mogu da zaključim, možda se varam, da je on jedan od retkih ministara koji je, čini mi se, autor samog zakona pa mu onda nije teško da prihvati neke amandmane i da prizna, neću da kažem da mu nije spala kruna s glave, prihvati neka rešenja koja su možda (nije možda, nego sigurno) bolja. Dakle, želim ovom prilikom da se zahvalim gospodinu Ćiriću na tome što je uvažio trud poslanika Nove Srbije, ali i da mu postavim jedno pitanje za razmišljanje. Gospodine ministre, u danu kada vi branite (ne znam zašto svi upotrebljavamo tu reč „branimo“), predlažete, obrazlažete vrlo važne zakone, nijedan poslanik iz vaše stranke trenutno nije prisutan u sali. Još jednom vam se najiskrenije zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 12. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić i Mladen Grujić. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Buha.
Suština celokupnog zakona je sadržana u članu 15. ovog predloga zakona. Član 15, probaću samo da ga prepričam zbog javnosti, da javnost zna, nosi naslov „Založno pravo“, međutim, po svom sadržaju predstavlja i druge kategorije: i hipoteku, i založno pravo i druga prava koja proizilaze iz nekih drugih zakonskih propisa. Ne samo što ćete omogućiti bankama, pa i stranim bankama, kao što ste ovde rekli, da izvrše inoviranje elemenata u zemljišnim knjigama, u katastarskim knjigama, nego ćete omogućiti remećenje odnosa koji su definisani zakonima koji definišu materiju hipoteke, zaloge i nekim drugim zakonima, o vlasničko-pravnim odnosima i obligacionim odnosima itd., koji po svom karakteru predstavljaju zakone prvoga reda u odnosu na ovaj leks specijalis, da tako kažem, jedan specijalni zakon koji definiše finansijsko restrukturiranje. Kroz to remećenje odnosa i stanja vi ćete dovesti do toga da će na temelju sklopljenih ugovora o finansijskom restrukturiranju neke banke koje će imati interes, pa i strane banke, kao što vi kažete ovde, biti upisane ovde kao nosioci hipoteke, nosioci zaloge iz poslova u kojima nisu učestvovale, na temelju vrlo malo para, malo sredstava. Po pravilu, to će biti sredstava za likvidnost, da bi se namirila zainteresovana lica. Treći će izgubiti sve: i mogućnost da izvrše naplatu, izgubiće hipoteku putem ovog ugovora o finansijskom restrukturiranju, izgubiće zalogu koju su imali upisanu kroz određene knjige i određene instrumente obezbeđenja. Opet ćemo omogućiti bankama da uzmu, da otmu. Vidite kako vi radite. Ovo je zločin prema privredi, jer ti koji se nađu u tom poslu verovatno će imati malu korist, menadžment preduzeća. Šta je sa državom? Porušićete nekoliko desetina zakona koji definišu ovu materiju. Zamislite odredbu koja kaže: „Katastar nepokretnosti, odnosno drugi registar založnog prava, vrši izmenu podataka upisane hipoteke, odnosno založnog prava na pokretnim stvarima i pravima, saglasno iznosu restrukturiranog obezbeđenog potraživanja, kao i drugim uslovima restrukturiranog obezbeđenog potraživanja“. Samo na temelju jednog ugovora sve što je bilo do tada pada u vodu; evo, napravili smo ugovor i na temelju ovog zakona menjamo sve što je bilo u istoriji. Vidite koliko štete ćete sa ovakvim stvarima naneti prevashodno državi, pravim poveriocima koji su strpljivo čekali da dužnik izađe iz krize, da se namire. Da li će interes banaka biti da namire sve poverioce? Neće. Namiriće isključivo sebe, i to višestruko. Države nema nigde, državnih interesa u ovom zakonu nema. Hvala vam.
Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres po svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Poštovani narodni poslanici, rad ćemo nastaviti 23. maja 2011. godine, u ponedeljak, u 10.00 časova, raspravom u pojedinostima po tački dnevnog reda – Predlog zakona o zaštiti korisnika finansijskih usluga. Samo bih htela još da vas informišem o vremenu koje je pojedinim grupama ostalo za raspravu: ZES - 87 minuta, SRS - 30 minuta, Ujedinjeni regioni - 28 minuta, Napred Srbijo - 15 minuta i 35 sekundi, DSS - Vojislav Koštunica - 11 minuta, SPS-JS - 17 minuta, LDP - 14 minuta i 24 sekunde, NS - deset minuta, Poslanička grupa manjina - sedam minuta i PUPS - šest minuta. Predstavnici, odnosno predsednici poslaničkih grupa imaju po petnaest minuta. Zahvaljujem, gospodine Ćiriću, vama i vašim saradnicima. Poštovani narodni poslanici, zahvaljujem na učešću u radu.