Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini. Radi utvrđivanja kvoruma, ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i možemo nastavitirad. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Kasa Jožef i Vladan Jovičić; (zakasniće) Petar Mišić, Predrag Stojanović i Branko Bešević. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O MINISTARSTVIMA ( pojedinosti) Podsećam vas da je Narodna skupština juče prekinula rad u toku pretresa o amandmanu na član 3. Predloga zakona, koji je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić, kao i da je u pretresu učestvovao podnosilac amandmana, narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li još neko, ko nije iskoristio pravo iz člana 137. Poslovnika Narodne skupštine, želi reč o ovom amandmanu? (Da.) Izvolite, reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Takođe vas podsećam da je Narodna skupština donela odluku da rasprava u pojedinostima traje tri minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Mirčić je u ime SRS podneo amandman na član 3. Predloga zakona o ministarstvima, u kome se navode poslovi koje bi trebalo kao organ uprave da vrši MUP. Pored toga što je dobio nove nadležnosti, zbog zakona o sprovođenju povelje zajedničke države i prelaska pojedinih nadležnosti sa Saveznog na Republički MUP, u opisu njegovih poslova, što bi po prirodi stvari trebalo da radi, jeste zaštita ustavnog poretka i bezbednosti zemlje. Trebalo bi bar da nam predstavnik Vlade, ako već nemamo ovde mišljenje Vlade o svim podnetim amandmanima, kaže ko će ove poslove ubuduće vršiti i čija je to nadležnost. Nama je jasno da se ustavni poredak štiti u svim institucijama sistema. Treba da ga štiti i Narodna skupština, i Vlada, i predsednik Skupštine i predsednik države. Jedino MUP raspolaže i fizičkom silom, kaoprerogativom vlasti, da to može zaista i da zaštiti. Sada se nalazimo u vanrednom stanju. Vanredno stanje se uvodi, između ostalog, i zbog toga što preti opasnost od narušavanja ustavnog poretka ili preti opasnost za bezbednost zemlje. Kada kažemo bezbednost zemlje, mislimo i na bezbednost pojedinih institucija, a određene ličnosti su institucije. Nije dovoljno samo da postoje blindirani automobili ili da se zatamne stakla na kabinetu predsednika Skupštine, pa da kažemo zaštićen je ustavni poredak, bezbedni smo svi. Nismo. Policija mora da vrši ove poslove. Zbog toga smo amandmanom pokušali vrlo razložno, da objasnimo zašto bi to i dalje trebalo da bude u opisu poslova MUP-a.
Za reč se javio ministar državne uprave i lokalne samouprave, gospodin Rodoljub Šabić.
Naravno da je koleginica Pop-Lazić, povodom amandmana SRS, apostrofirala izuzetno važno pitanje. Nema zemlje bez organa za zaštitu ustavnog poretka i bezbednosti. To je potpuno logično. Naravno, jasno je i nesporno da ovo nije u delokrugu ministarstva. Ona postavlja pitanje, ko se time bavi. Podsetiću je, naravno, da postoji organ koji se tim bavi. Nije spomenuto u zakonu o ministarstvima zbog principa o kome sam ranije govorio u uvodnom izlaganju. Ovde nisu organi i organizacije osnovani posebnim zakonima. Ova skupština je osnovala Bezbednosno-informativnu agenciju, čiji je prevashodni zadatak da se bavi poslovima bezbednosti i zaštitom ustavnog poretka. Delim vaše mišljenje da to u širem smislu, naravno, rade svi drugi organi. Isključiva nadležnost te agencije je upravo ovo o čemu smo govorili. (Gordana Pop-Lazić, sa mesta: Samo jedna stvar, da pojasnim. Neću zloupotrebiti govornicu.)
Ne dozvoljavam. Nema potrebe. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Izvolite, reč ima podnosilac amandmana.
U ime poslaničke grupe SRS, podneo sam amandman na član 4. Predloga zakona o ministarstvima. Jednostavno, hteli smo ovim amandmanom da regulišemo statusno pitanje državnih organa i njihovih nadležnosti. Pojedine grupe državnih organa koje pripadaju Ministarstvu finansija i ekonomije, u ovom zakonu ne spominju i ne regulišu se u članu 4. njihove nadležnosti, a to su Poreska uprava, Uprava za javna plaćanja, Agencija za osiguranje depozita, sanaciju, stečaj i likvidaciju banaka. Mi, poslanici SRS, smatramo da to nije u redu, tim pre što su već u ovom zakonu koji je posle zakona o kome sada raspravljamo, dakle u zakonu o izmeni i dopuni Zakona o budžetu Republike Srbije Poreska uprava, Uprava javnih plaćanja, Agencija za osiguranje depozita, sanaciju, stečaj i likvidaciju banaka, u razdelu 10. i pripadaju Ministarstvu za finansije i ekonomiju. Zbog toga, smatramo da bi u članu 4. posle stava 2. trebalododati nove stavove 3, 4. i 5. koji bi glasili: "Poreska uprava, kao organ uprave u sastavu Ministarstva finansija i ekonomije, obavlja poslove državne uprave i stručne poslove u skladu sa zakonom. Uprava za javna plaćanja, kao organ uprave u sastavu Ministarstva finansija i ekonomije, obavlja poslove državne uprave i stručne poslove u skladu sa zakonom. Agencija za osiguranje depozita, sanaciju, stečaj i likvidaciju banaka, kao organ uprave u sastavu Ministarstva finansija i ekonomije, obavlja poslove državne uprave i stručne poslove u skladu sa zakonom". Moraju se svi državni organi smestiti tamo gde im je i mesto. Na ovaj način zaista nam nije jasno, a posebno zbog toga što se i finansijska sredstva posebno iskazuju u zakonu o budžetu za ova tri državna organa, a posebno za Ministarstvo finansija. Smatramo da bi upravo ovim amandmanom pospešili nadležnosti državnih organa, koji imaju pripadajuće mesto u Ministarstvu finansija i ekonomije. Hvala.
Da li ima prijava za reč o ovom amandmanu? (Da.) Izvolite, reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, smatramo da je ovaj amandman apsolutno prihvatljiv za Vladu, prosto obavezujući, imajući u vidu budžet koji smo usvojili u decembru mesecu i rebalans koji imamo na dnevnom redu, odmah iza ove tačke, jer u razdelu 10 Ministarstva finansija i ekonomije su sve ove uprave koje su amandmanom nabrojane i Poreska uprava, i Uprava za javna plaćanja, i Agencija za osiguranje depozita, sanaciju, stečaj, likvidaciju banaka, sve ono što ove agencije i uprave rade, trebalo je da bude sadržano i u okviru poslova i zadataka Ministarstva finansija i ekonomije. Može neko da kaže - ovo su posebne organizacije. One jesu, ali odgovaraju ovom ministarstvu za svoj rad, finansiraju se takođe iz budžeta, i to direktno iz razdela Ministarstva finansija i ekonomije i potpuno je neprihvatljivo da onda Ministarstvo u opisu svojih poslova nema i one poslove koji su predviđeni za uprave i agencije. Kad je reč o prethodnom amandmanu, samo bih podsetila ministra da MUP na jugu Srbije i te kako učestvuje u zaštiti i ustavnog poretka i bezbednosti zemlje, pa odakle mu onda osnov, ako to ne bude i u opisu poslova MUP-a?
Reč ima ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, gospodin Rodoljub Šabić.
Što se tiče organa koji se u amandmanu spominju i za koje se traži status organa u sastavu Ministarstva finansija, naravno, opet mogu da kažem - da, slažem se, treba da budu u sastavu Ministarstva finansija i jesu. U tom smislu je amandman nepotreban. Jesu, imajući u vidu posebne zakone kojima su osnovani. Rekao sam na početku, u uvodnom izlaganju, da ovo nije kodifikacija, dakle, da ovaj zakon ne sadrži popis svih organa i organizacija u sastavu, već samo onih koji se osnivaju ovim zakonom, Zakonom o ministarstvima. Oni koji su osnovani posebnim zakonom, nisu pobrojani ovde, jer imaju svoju osnovu u drugom zakonu. Što se tiče ove poslednje opservacije, i ja ću iskoristiti priliku, budući da je koleginica Pop-Lazić rekla da MUP deluje i na jugu Srbije, naravno i hvala Bogu. Delim vaše mišljenje i mislim da ga delimo svi, a državni organi, pored ostalog, bave se zaštitom ustavnog poretka. Ali, to je specijalni delokrug Bezbednosno-informativne agencije.
Pre nego što nastavimo raspravu o amandmanima, samo jedna konstatacija - primili ste izveštaj Odbora za pravosuđe i upravu i konstatujem da Odbor nije prihvatio amandmane na članove 2, 3. i 4. čiju smo raspravu već završili. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Nije prisutan.) Da li se neko drugi javlja za reč? Ima reč narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Ministarstvo pravde je organ državne uprave i ovim zakonom je regulisano šta sve Ministarstvo pravde, kao organ uprave, može i treba da radi. Mi smo amandmanom pokušali da popravimo suštinski član 5. smatrajući da se neki od ovih poslova, ovako kako su formulisani, nikako ne mogu staviti u nadležnost Ministarstva pravde i to, pre svega, da Ministarstvo pravde obavlja poslove državne uprave koji se odnose na zakonodavstvo o privrednim prestupima, krivično zakonodavstvo, na kolizione norme, postupak pred sudovima, advokaturu i druge pravosudne profesije. Tražili smo da se posle stava 1, u kome treba da se brišu ove nadležnosti, doda stav 2. i da te iste nadležnosti budu drugačije formulisane, pa da Ministarstvo pravde zadrži nadležnost da priprema propise iz oblasti krivičnog zakonodavstva; zakonodavstva o privrednim prestupima i prekršajima; postupka pred sudovima; advokature i drugih pravosudnih propisa; vrši nadzor nad primenom sudskog poslovnika, jer to Ministarstvo i radi, a ovde nigde ne piše da radi i obezbeđuje materijalno-finansijske uslove za rad sudova i organa za prekršaje. Molim predlagača i ministra, koji je ovde u ime predlagača da vodi računa o suštinskoj razlici između pripreme propisa u određenim oblastima i obavljanje poslova u tim oblastima. Ne znamo kako bi to Ministarstvo pravde trebalo da obavlja poslove koji se tiču krivičnog zakonodavstva, šta je to što će Ministarstvo pravde da radi, šta će da radi u oblastima privrednih prestupa ili prekršaja, kako će da odlučuje o kolizionim normama? Pa zna se ko o tome odlučuje! Ministarstvo pravde ne može nikako da da bilo kakvu odluku, bilo kojim organima, ukoliko se nađu određene pravne norme u koliziji. Potpuno ste propustili da u nadležnost ovog ministarstva stavite to da mora da vrši nadzor nad primenom sudskog poslovnika i da mora Ministarstvo, pre svega, da se stara o materijalno-finansijskim uslovima za rad sudova. Amandman nije beznačajan, molim vas da obratite pažnju na suštinsku razliku između pripreme propisa u određenim oblastima i obavljanja poslova u ovim oblastima, jer je očiglednoako ovako ostane, da ćemo imati brojne zloupotrebe Ministarstva pravde; ostavićemo ovde široko otvoreni horizont ministru Batiću da donosi i sudske presude, da podiže optužnice i da radi šta mu je volja.
Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.
Da radi šta mu je volja u okviru pravosuđa. Pa, znam da ste svi nervozni i da bi najradnije da pređemo na izglasavanje sva tri zakona bez rasprave, ali moramo da radimo, to nam je posao.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Posledica Ustavne povelje jeste i donošenje novog zakona o ministarstvima. I, pošto je Ustavna povelja doneta kao rezultat minimuma kompromisa i saglasnosti, sa namerom da to bude polaziše za neku buduću nadgradnju, onda se u tom minimumu otišlo toliko nisko da su praktično prihvaćeni zahtevi samo jedne strane u tim pregovorima, zbog toga najverovatnije imamo i skuplji budžet. Nešto slično je bilo i u Švajcarskoj pre 150 godina, 23 kantona i dva polukantona, napravili su savez, odnosno konfederaciju, pa su vremenom videli da to ne može baš tako da funkconiše, a i neke tekovine imperijalizma su učinile svoje, pa su iz jedne konfederacije prešli u federaciju. Nadam se da će tako biti i sa ovom tvorevinom koja se zove državna zajednica. Što se tiče ovog amandmana, on apsolutno nema nikakve veze sa Ustavnom poveljom. Ovim amandmanom se traži da se u okviru poslova iz nadležnosti Ministarstva za državnu upravu i lokalnu smaoupravu ugrade još neke reči, koje treba da ukažu na nadležnost tog ministarstva da vodi registar stanovništva i jedinstveni birački spisak. Verovatno je svima poznato zbog čega nam je to potrebno. Verovatnoje potrebno i vreme da se to do krajnjih konsekvenci uradi na način kako je to predviđeno i verovatno je svima poznato da tako nešto već postoji u mnogim državama u Evropi i u Americi, praktično, širom sveta. Registar stanovništva omogućava da za sve i svašta čovek ne traži uverenja, potvrde, već da se uvidom u centralni kompjuter da se dobijaju ti podaci, a unosom tih podataka u taj kompjuter, stvara se prezumcija njihove tačnosti. A jedinstveni birački spisak nam je potreban da ne bismo imali falsifikovane potpisnike, da ne bismo imali falsifikovane kandidate za izbor visokih državnih funkcionera itd. Mislim da je neophodno da se ovo ugradi u ovaj član. Naravno, na ovaj način se ne prejudicira ništa, jer se ne ulazi u konkretnu sadržinu materijalnih rešenja budućih zakona koji su nam neophodni, ali mislim da je dobro da bude u ovom članu kao nešto što treba da podstakne Vladu da u tom pravcu radi, jer nama predstoje izbori, verovatno u toku ove godine. Svi znamo da postoje veliki problemi sa našim biračkim spiskovima, koji, nažalost, još uvek nisu tzv. jedinstveni birački spiskovi. Nešto što je u vezi sa ovim članom, a tiče se člana 22. Predloga zakona - na kraju rečenice ste stavili jednu političku floskulu koja apsolutno ništa ne znači. Po pravilima pisanja propisa, to ne sme da stoji u odredbi. Otprilike, to glasi da su sva ministarstva ovlašćena da izvrše harmonizaciju propisa sa pravom Evropske unije. To je politički stav DOS-a i to ne sme da bude tako napisano u zakonu! Ne sme, jer na taj način vi obavezujete na nešto za šta nemate apsolutnu saglasnost! Drugo, treba da znate da svi prpisi Evropske unije, pa i sve druge međunarodne deklaracije, rezolucije itd, sve one ostavljajujednu veliku rezervu svakoj državi koja pristupa nekom međunarodnom dokumentu.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Da, ministar državne uprave i lokalne samouprave.
Da ne bismo imali nikakvog nesporazuma, ovo je jedan amandman iza koga u osnovi stoji, bez sumnje, dobra ideja. Inspirisan je dobrom idejom i dobro je artikulisan, ali neostvarljiv na ovaj način. Dakle, prihvatanjem amandmana uneli bismo ne red, nego konfuziju u pravni sistem. Bilo bi jako dobro da imamo ministarstvo, bilo to Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu, Ministarstvo unutrašnjih poslova ili bilo koje drugo ministarstvo, koje vodi centralni registar i moderan i dobro organizovan jedinstveni birački spisak. Gospodo i dame, to je ona distinkcija između delokruga i nadležnosti. Gospodin Krasić je dobro rekao - ne anticipira on ovim ništa, ni sadržinu budućih propisa. To je korektno, ali mi imamo propise, mi imamo važeće zakone, mi imamo materijalni zakon o izborima, koji potpuno drugačije reguliše ovu materiju. Prema tome, s tog stanovišta je taj amandmanneprihvatljiv. Dakle, i kada bi ga prihvatili, uneli bi u delokrug ministarstvanešto što po materijalnim propisima ono ne može da radi.
Za reč se javila narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo poslanici, u prilog ovog amandmana, a i zbog potrebe da se osvrnem na diskusiju ministra Šabića, koji je i juče, prilikom mog izlaganja o ovom zakonu u načelu, tvrdio da bismo na ovaj način, usvajanjem amandmana, uneli konfuziju, jer se birački spiskovi vode u organima lokalne samouprave. Samo bih htela da kažem da jedinstveni birački spisak, onako kako se traži da postoji Zakonom o izboru narodnih poslanika, koji se primenjuje i na sve druge izbore, predsedničke i lokalne, nije zbir svih tih spiskova koje vodi lokalna samouprava. Nismo ga tako zamišljali kad smo donosili Zakon o izboru narodnih poslanika! Hteli smo da na jednom mestu postoji jedinstveni birački spisak, a kako će to ministarstvo da organizuje, koga će za to da angažuje, to bi bio problem tog minisitarstva i Vlade Srbije. Može to da uradi i MUP, ali sada mi recite - ako već ne možete, kažete, zbog stvaranja knfuzije u celoj toj oblasti, kako je moguće da kao organ uprave Ministarstvo za lokalnu upravu vrši poslove koji se odnose na matične knjige? Pa, i matične knjige isto vode organi lokalne samouprave, a vi ste to sebi stavili ovde u nadležnost. Vi ćete donositi i predlagati propise iz te oblasti. Tako ćete predložiti i propise vezane za jedinstveni birački spisak, i to kako ga zamišljate, kome ćete poveriti taj posao, ko će to za vas da radi! Vi ste bili ti koji ste najviše primedbi imali u poslednjih 10-12 godina na te biračke spiskove. Što sada bežite od toga da ovo Ministarstvo, koje po logici stvari treba o tome da brine, sebi stavi to u nadležnost? Svako bi se ministarstvo grabiloza još više nadležnosti. Vidim da je ovo Ministarstvo za ekologiju toliko nadležnosti sebi prigrabilo, da je to katastrofa! Trebalo bi da se zainteresujete, da i čitav registar stanovništva bude u vašoj oblasti, u vašoj nadležnosti, tako da pritiskom na dugme možemo da dobijemo izvod iz matične knjige rođenih, a ne da idemo po opštinama i da pišemo pismo rođacima da nam izvade izvod iz matične knjige rođenih. Vi treba da se zalažete za to, pogotovo što kažete da izgrađujete jedan moderan sistem državne uprave i lokalne samouprave. Nema ko to drugi da radi. Ako vi to sebi sada ne stavite u nadležnost, očigledno da onda mi još dugo nećemo imati taj jedinstveni birački spisak koji ne može nikad da bude apsolutno čist, ali može da se pronađe način kako da se to uradi. Nismo mi valjda prva zemlja u svetu koja će to imati. Postoje i druge zemlje koja imaju ta iskustva. Da li će to raditi MUP ili neki drugi organ ili organizacija, to je već stvar procene, ali ima stručnjaka koji se time bave i mogu da budu konsultovani po tom pitanju.
Reč ima ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu.
Da pokušamo ovu stvar da pojasnimo do kraja. Dakle, apsolutno sam za realizaciju svih dobrih ideja, ali ne po cenu unošenja konfuzije u pravni sistem, kao što sam rekao. Ako govorimo o jednom zakonu koji je donet još u vreme bivšeg režima i koji je imao za cilj, kako nam gospođa Pop-Lazić kaže, da se formira jedinstveni birački spisak, onda ne možemo istovremeno da govorimo da smo hteli da ovo ministarstvo njega vodi, budući da je isti taj zakon ovom ministarstvu poverio nadzor nad ažuriranjem. I logički i pravno nemoguće je nekog ovlastiti da vrši nadzor nad samim sobom! To je i logički i pravno neodrživo! Prema tome, slažem se da jednom, kada bude trenutak, potražimo to rešenje, ali ovo, bez obzira što je iz amandmana kolege Krasića dobra ideja, nije rešenje. (Zoran Krasić sa mesta: Replika.)
Ajte, pošto ste novi poslanik, malo privilegije. Inače, nije vas uvredio, samo ste spomenuti. Hoću da budem korektna, a vi ste stalno nezadovoljni.
Ne radi se ni o kakvoj uvredi, nego se radi o potrebi da se razjasne neke stvari i neke nepreciznosti koje je izrekao gospodin Šabić. Očigledno nije shvatio suštinu ovog amandmana. O čemu se radi? Mi slično rešenje već imamo u Crnoj Gori. Ono nije savršeno, ali u pogledu jedinstvenog biračkog spiska jasno je primenjivo. Sve političke stranke i svako ko je zainteresovan da vidi da li je upisan u birački spisak, njemu je dostupno da kompjuterom izvrši proveru i nema mogućnosti da se neko lice javi da jena tri, četiri, pet ili šest mesta upisano, nema mogućnosti da mrtvo lice bude deset godina u biračkom spisku. O tome se radi. U potpunosti se slažem da postojeći Zakon o izboru narodnih poslanika ima svoje nepreciznosti i svoje manjkavosti, ali on je rezultat jednog kompromisa koji je postignut posle 25. oktobra 2000. godine. Tada je usvojen taj zakon i tada je i doneta ta uredba koja se odnosi na ažuriranje biračkih spiskova, koja je takođe nedorečena. Mi faktički, imamo, situaciju da, kada tražimo to što se zove jedinstveni birački spisak, onda dobijamo decembra meseca 2000. godine kompakt disk od Radomira Markovića, gde niko ne može da vidi šta piše unutra, šta je sve registrovano. Septembra 2002. godine takođe dobijamo jedan CD u koji niko ne sme da izvrši uvid, jer tako je odlučila Republička izborna komisija. Decembra 2002. godine dobijem nešto, otvori se i zatvori se i kraj, nema više priče, nema više razgovora. Mi možemo svi da kažemo da zakon nije dobar i da ne valja, a kada se to bude sredilo u materijalnim odredbama, onda ćemo da stavimo da to bude nadležnost ministarstva. Mislim da je pogrešan put. Vi i u postojećem Zakonu o ministarstvima i u ovom predlogu zakona o ministarstvima imate puno reči u okviru nekog ministarstva koje definišu nadležnost, a ministarstva ne rade to, već je rezervisano. Rezervišite ga na isti način i kod vašeg ministarstva. Pitanje dvostepenosti, trostepenosti postupka, sve su to pitanja koja mogu da se reše. Postoje propisi, postoje osnove na kojima može to vrlo kvalitetno i uspešno da se reši. Što se tiče registra stanovništva, to je nama nasušna potreba - da ljudi ne gube vreme čekajući u redovima zaizvod iz matične knjige rođenih koji ne sme, navodno, da bude stariji od šest meseci, jer mu traži tamo neki organ, pa ukoliko je šest meseci i jedan dan, on mu ne prihvata itd. Možda se nešto tu i promenilo, ali gubimo vreme na šalterima, a postoje podaci i postoji registar stanovništva i moguće je da se napravi. U predratnoj Jugoslaviji, te spiskove je vodilo Ministarstvo unutrašnjih dela i nikada se nije desilo da mrtvi budu na spisku, nikada se nije desilo da neko bude upisan na dva ili tri mesta. Molim vas, nemoguće je na početku 21. veka da ne možemo da sredimo evidenciju građana. U tom smislu je bio podnet amandman da deluje podsticajno na ministarstvo, na sličan način kao što postoje i u drugim odredbama neke reči koje obavezuju ministarstvo, a samo ministarstvo nema nekih materijalnih odredbi za taj rad. U tom smislu treba da shvatite ovaj amandman.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 7. amandman je podnela narodna poslanica Vjerica Radeta. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, a predstavnik predlagača takođe nije prihvatio amandman. Izvolite.
Da je Vlada slučajno u članu 7. zakona o ministarstvima, u okviru nadležnosti Ministarstva poljoprivrede i vodoprivrede, između ostalog, predvidela i obeležavanje, samo obeležavanje genetski modifikovanih proizvoda, pohvalila bih Vladu i taj predlog zato što je normalno i logično da Vlada, da vlast vodi računa o zdravlju i životu svojih građana. Svi se svi dobro sećate kakva je panika u narodu nastala pre, čini mi se, dve godine kada je "Krmivo-produkt" i Dragoljub Marković uvezao ogromne količine genetski modifikovane soje. Da se to ne bi dešavalo, predložila sam da se briše ovaj deo u ovom članu 7. Što se tiče uvođenja u proces proizvodnje genetski modifikovanih proizvoda, ovo je zaista prava katastrofa. Volela bih da znam ko se usudio da ozakoni trovanje sopstvenog naroda?! Vi očigledno želite da ovako lep, pametan narod pretvorite u degenerisana stvorenja. Gospodo, zar nam nije dosta osiromašenog uranijuma, zar i na ovaj način da se trujemo? Moj amandman je apel na vašu savest. Ako ne vodite računa i ako ne možete da vodite računa o narodu u celini, onda bi bilo dobro, bar, da vodite računa o sebi i o svojim porodicama, jer ozakonjenjem ovih modifikovanih proizvoda niko od vas neće biti zaštićen na ovaj način. Što se tiče drugog dela amandmana koji sam podnela na član 7. Zakona o ministarstvima, a koji se odnosi na vraćanje pašnjaka i utrina selima na korišćenje, napisala sam tou obrzaloženju, a i sada vam kažem da znatno kasnite sa ovom regulativom, s obzirom da je zakon o vraćanju utrina i pašnjaka selima na korišćenje postojao u Republici Srbiji pre nekih 10 ili 11 godina. Zakon je bio sa ograničenim rokom primene, mislim da je bilo u pitanju tri godine i za te tri godine vraćene su utrine i pašnjaci svim selima na korišćenje, sve ono što je bilo moguće kako je tada zakon i predvideo, a što je bilo izvan granica građevinskog reona. Kao što vidite, gospodo, u ovoj zemlji se radilo i pre vas, radiće se i posle vas, a preživećemo nekako i ovaj vaš period kada se u Srbiji ništa ozbiljno ne radi, osim Milke, naravno.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Da.) Reč ima narodna psolanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo, članom 7. su navedeni poslovi Ministarstva poljoprivrede i vodoprivrede, i u ovom delu u kome smo mi intervenisali, a Vjerica Radeta, poslanik SRS je obrazložila razloge za podnošenje amandmana. Moram samo da vam skrenem pažnju da mi nismo brisali onaj deo poslova Ministarstva koji se odnosi na obeležavanje genetski modifikovanih proizvoda u prometu. Dakle, ukoliko se uvezu takvi proizvodi, Ministarstvo bi bilo nadležno da uredi tu obalst kako se ti proizvodi obeležavaju, tako da i korisnici unapred znaju da su štetni po zdravlje i da se radi o genetski modifikovanim proizvodima. Apsolutno sam protiv toga da legalizujemo proizvodnju genetski modifikovanih proizvoda, jer ovako kako je to navedeno u Predlogu zakona očigledno da je to krajnji cilj. Drugi deo amandmana koji se tiče vraćanja pašnjaka i utrina selima na korišćenje, u prilog amandmana koji je gospođa Vjerica objašnjavala, valjda svi znate, ko god ima neke veze sa lokalnom samoupravom, da je taj posao davno završen, da nema u Srbiji više utrina i pašnjaka koji treba da se vraćaju. Dakle, neko nije obratio pažnju na postojeće nadležnosti ovog ministarstva iz nekog ranijeg vremena, pa je to po inerciji ostalo tako. Mi smo primetili da je to suvišno, da treba da se briše i smatramo da je amandman apsolutno prihvatljiv i da ima opravdanja.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Narodni poslanici Jovan Todorović i Ljubomir Mucić zajedno su jednim amandmanom predložili izmenu člana 8. i dodavanje novog člana 8a. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, reč ima narodni poslanik Jovan Todorović.
Gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, žao mi je što je kolega Siniša predložio da se skrati rasprava o ovim amandmanima, jer mi se čini da je vreme od tri minuta jako kratko da obrazložim amandman. Zašto je potrebno da postojeće Ministarstvo za privredu i privatizaciju podelimo na dva ministarstva? Time dobijemo jedno ministarstvo za privredu, a ujedno Ministarstvo za privatizaciju treba da ostane kao takvo do okončanja procesa privatizacije, koja je po prirodi stvari i po prethodnim zakonima koje smo ovde u Skupštini usvojili, vremenski ograničena. Gospođa Gordana Matković, ministar za socijalna pitanja, nedavno je u javnosti iznela jedan jako zabrinjavajući podatak. U ovoj zemlji Srbiji 800.000 odraslih ljudi ima primanja ispod četiri i po hiljade dinara. Još 800.000 ljudi ima primanja ispod 5.000; znači1.600.000 ljudi se nalazi u stanju socijalne ugroženosti! Jedan jedini način da se iz toga izađe jeste pokretanje privredne aktivnosti. Nema drugog izbora. Rebalans budžeta koji ćemo imati odmah posle na dnevnom redu govori o tome da se nalazimo u ozbiljnim problemima. Projektovani rast društvenog proizvoda ne može da se ostvari, a i takav kakav je bio projektovan, nije omogućavao realan rast standarda stanovništva u ovoj zemlji. Nema drugog izbora, nego pokrenuti privredne kapacitete i nema prirodnijeg načina da se to radi nego preko Ministarstva za privredu. U uslovima, kada se privatizacija odvija na svim frontovima, kada imamo obimne aktivnosti na tom planu, prosto je nelogično, mislim i neopravdano, očekivati od jednog ministra, gospodina Vlahovića, da u isto vreme vodi kvalitetan proces privatizacije, a da pri tome vodi računa o svim onim važnim segmentima koji se tiču podsticaja razvoja privrede, utvrđivanja propisa, mera ekonomske politike za rast industrijske proizvodnje, povezivanja, promene propisa itd. Dakle, neopravdano je očekivati od jednog ministarstva da se upusti u sve ove poslove na način koji će omogućiti da imamo i privatizaciju i istovremeno rast privredne proizvodnje. Govorimo o postojećim društvenim preduzećima, o državnim i o privatnim, koja objektivno imaju opšti pad privredne aktivnosti u poslednjih godinu dana. Zato je suvislo da Vlada o tome razmisli. Ovo je predlog koji, jednostavno, ide u pravcu dobre namere, da se podele odgovornosti, da se stvori jedna nova kritična masa kadrova i ljudi u određenom ministarstvu koja će raditi samo na tome da se oživi privredna aktivnost. Zato vas molim, znam da je danas teško ministru koji je ministar za lokalnu samoupravu da se o tome izjasni, zato što to nije pitanje samo za njega, nego i čitavu Vladu i koncept ekonomskog razvoja u ovoj zemlji, o tome bi mogao ipak da se postigne neki sporazum, da imamo još jedno ministarstvo koje bi doprinelo da svi bolje živimo.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, predstavnik predlagača nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Može sada da se desi da ministar sa dodatnim argumentima prihvati amandman. Naime, radi se o amandmanu na član 8. koji se odnosi na Ministarstvo za privredu i privatizaciju. Pored onih poslova koje obavlja to ministarstvo, tražimo da se posle prvog stava doda drugi stav člana 8. koji glasi: "Agencija za razvoj malih i srednjih preduzeća i preduzetništva, Akcijski fond i Agencija za privatizaciju, kao organi uprave u sastavu Ministarstva za privredu i privatizaciju, obavljaju poslove državne uprave i stručne poslove u skladu sa zakonom". Bez obzira da li se mi slažemo ili ne sa osnivanjem mnogobrojnih agencija i što zaista smatramo da to poskupljuje rad državne uprave, to je već sadržano u ranijim zakonima. Prema tome, ima ga i u budžetu za 2003. godinu kao stavka za specijalne usluge i predviđen je iznos od 765 miliona dinara. Radi se zaista o velikoj sumi novca i mi mislimo da to treba i u ovom predlogu zakona opisati, te poslove koje obavljaju agencije. U ovom slučaju od mnogoga glava ne boli. Dakle, bez obzira što se ne radi o nabrajanju svih poslova i što je to sadržano u nekim drugim zakonima, ne sporimo to, ali mislimo da kao i u ranijim slučajevima nije smetalo da u ovom zakonu budu navedeni poslovi koje obavljaju agencije, a koje su u sastavu ili rade iste ili slične poslove ili pomoćne i dopunske poslove koje rade određena ministarstva.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo, članom 10. predloženog zakona o ministarstvima definisan je delokrug Ministarstva za saobraćaj i telekomunikacije. Ovim članom rečeno je da "Ministarstvo saobraćaja i telekomunikacija obavlja poslove državne uprave u oblasti železničkog, drumskog, rečnog, vazdušnog, poštanskog, telekomunikacionog i intermodalnog saobraćaja koji se odnose na: obligacine i svojinsko-pravne odnose; nadzor, bezbednost, uređenje tehničko-tehnološkog sistema; položaj stranih prevoznika u prevozu robe i putnika na teritoriji Republike Srbije itd." Većina ovih poslova, koji su ovde definisani i nabrojani, su logični. Zadatak ministarstva jeste upravo da predlaže propise iz svoje oblasti i da kontroliše sprovođenje tih propisa u praksi. Međutim, ono što nije logično i što nikako ne bi trebalo da stoji u ovom članu jeste odrednica - "obligacioni i svojinsko-pravni odnosi". Ja sam upravo u tom smeru i podneo amandman na ovaj član i tražim ovim amandmanom da se ova odrednica briše, odnosno da se "obligacioni i svojinsko-pravni odnosi" brišu iz ovog člana. Naime, nije logično da Ministarstvo saobraćaja i telekomunikacija ulazi u obligacione i svojinsko-pravne odnose sa drugim licima, što znači da ima mogućnost da vrši otuđenje objekata, izdavanje u zakup ili davanje na korišćenje objekata, nepokretnosti i pokretnih stvari koje su u državnoj svojini. Na ovaj način, ako bi ova odrednica ostala, Ministarstvo za saobraćaj i telekomunikacije trebalo bidirektno da obavlja deo obaveza ili poslova koji su delokrug Republičke direkcije za imovinu. Članom 29. ovog predloga dat je delokrug poslova Republičke direkcije za imovinu, gde stoji decidno da Republička direkcija za imovinu obavlja, pored ostalog, stručne poslove koji se odnose na: pribavljanje, otuđenje, davanje na korišćenje, odnosno u zakup nepokretnosti u državnoj svojini, pokretnih stvari itd. Znači, nije logično da ovo ministarstvo preuzme deo ingerencija Republičke direkcije za imovinu, obzirom da se radi o nepokretnostima i pokretnim stvarima koje su u državnoj svojini, a takođe u ovom predlogu zakona druga ministarstva nemaju tu mogućnost. Zašto bi se pravio izuzetak da samo ovo ministarstvo, za saobraćaj i telekomunikacije, može da ulazi u obligacione i svojinskopravne odnose sa drugim licima, a ostala ministarstva nemaju tu mogućnost. Ako se sećate, svojevremeno, kada je usvajan Zakon o privatizaciji, zakonom smo ustanovili Agenciju za privatizacijukoja umesto Ministarstva za privatizaciju ulazi u ove odnose sa drugim licima, odnosno vrši prodaju društvenog kapitala. Molio bih ministra da razmisli o ovome i da usvojimo ovaj amandman.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Janjić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, predstavnik predlagača nije prihvatio, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć.
Podneo sam amandman na član 13. i tražio da se reč "donacija" briše iz tog člana. Uvođenje donacije kao trajne ekonomske kategorije u najmanju ruku je sramno. Država koja se oslanja na donacije je jedna jadna i gladna država. Mi u srpskom jeziku imamo adekvatan izraz za donacije, a to je "prosjačenje". To prosjačenje, uz rasprodaju nacionalnih interesa i resursa, veoma je sramotno za onoga koji to radi. Bilo je ovde diskusija u vezi ovog vanrednog stanja. Na jugu Srbije, u Bujanovcu i Preševu policiji je zabranjeno da nosi duge cevi....
Upozoravam vas da se vratite na temu dnevnog reda. Dobili ste reč da govorite o amandmanu.
Ja sam to čuo od ministra i samo da kažem rečenicu o jugu Srbije. Nebojša Čović je zabranio....
Ja vam kažem da ne možete! Nisam vam dozvolila da govorite o Kosovu. Dobili ste reč da pričate o amandmanu. Molim vas da se držite teme.
Predsedavajuća, onda ću se vama obratiti lično.
Ne možete ni meni lično da se obraćate.
Mogu da vam se obratim zato što ....
Molim vas da se ne raspravljamo, da se ne završi loše naša rasprava!
Predsedavajuću bih upozorio da je odgovorna za uvođenje i sprovođenje vanrednog stanja i da je odgovorna za sve što zvanični organi ove države rade i objavljuju u medijima! Pored satisfakcije pred redovnim sudovima, tražiću i ličnu satisfakciju za svaku suzu i traumu svoje porodice! Ne mogu tamo neki nebulozni i drogirani ljudi.....
Ja vas upozoravam i izričem vam opomenu na osnovu člana 101. Poslovnika Narodne skupštine. Izričem vam prvu opomenu.
Vi ste dužni da me kao poslanika zaštitite od raznoraznih idiota, koji me preko medija nazivaju fašistom, ubicom, da sam naručivao bilo kakva ubistva, vi ste dužni da me od toga štitite. To je vaša ustavna obaveza, kao nekoga ko je uveo vanredno stanje i nemojte da bežite od te svoje obaveze. Nismo vam osporavali uvođenje vanrednog stanja....
Izričem vam drugu opomenu na osnovu člana 101. Poslovnika Narodne skupštine.
Pa, to samo govori o vama, a ne o meni.
Da li se još neko prijvaljuje za reč o ovom amandmanu? Ima reč narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo, pre nego što počnem da obrazlažem amandman, da pitamo predsedavajućeg zašto obezbeđenje stoji u sali dok traje rasprava. Da li ovde u sali nešto nije u redu?
Obezbeđenje za vreme dnevnog reda uvek stoji u sali i nemojte da pravite nepotrebne primedbe, šta vam to smeta!
Da li ćete uz svakog poslanika da držite po jednog člana obezbeđenja? Meni to smeta.
Vratite se na temu.
U vezi sa izveštajem koji smo dobili od Odbora za pravosuđe i upravu, molim vas, zaista je dosta falsifikata u ovoj skupštini. Vidim da gospodin Hiber sedi u sali. Što je bio problem da on potpiše ovaj akt? Umesto toga imamo falsifikat potpisa. Molim vas, stvarno nas omalovažavate! Ili mi previše ozbiljno shvatamo ovu instituciju ili sa vama nešto nije u redu! Bar, akt koji treba da se potpiše i dostavi narodnim poslanicima, dajte da čovek potpiše lepo, iskopirjate i dostavite. A ne da papirče isečete sa nekog starog potpisa! Čovek sigurno ne može da stoji iza ovoga! Može da kaže - to nije moje! Trebalo bi da ga pitamo da li stvarno stoji iza ovog izveštaja ili ne. Juče ste nas isto ovde doveli u zabludu rekavši da ste nam dostavili izveštaj Administrativnog odbora i da govorim neistinu.
Molim vas da pređete na temu dnevnog reda. Dobili ste reč da govorite o amandmanu. Izveštaj ste dobili, upozoravam vas poslednji put.
Gospođo Mićić, vezano je za amandmane. Molim vas, nemojte stalno da pravite ludake od nas, a jedino ste vi pametni. Zaista ne sumnjam u vašu pamet, verovatno ste pametni kada ste tu, ali nemojte ni vi da sumnjate u našu pamet. Dajte da ovde raspravljamo normalno. Juče ste mi rekli da govorim neistinu, kada sam reklamirala da nisam dobila izveštaj Administrativnog odbora. To nije tačno, jer smo ga tek danas u 11,00 sati dobili u poslaničkom klubu. Nemojte te ljude sada da ubeđujete u to da ja govorim neistinu, a vi ste govorili neistinu.
Dobili ste izveštaj poslaničke grupe i niste dobili reč po tom osnovu zbog povrede Poslovnika, nego ste dobili reč da govorite o amandmanu.
Nisam dobila onda kada ste vi to rekli, nego onda kada sam ja to rekla. Hoću da kažem da sam ja bila u pravu, a ne vi!
Dobili ste izveštaj Administrativnog odbora.
Kada? Jutros, a ne juče!
Ne, to je novi.
Gospođo, vi se probudite samo kad vi hoćete da se probudite. Molim vas da budete čitav dan ovde u sali, a kad ne možete i kad se umorite, ostavite gospođu Čomić ili gospodina potpredsednika, drugog, da vodi sednicu i biće sve u redu. Amandman gospodina Janjića išao je u jednom pragmatičnom smislu; jedan zakon bi trebalo da traje bar koliko traje jedna vlada, jer svaka vlada zamišlja svoju vlast na svoj način, smatra da treba da postoji 10-12-15 ili 30 ministarstava. Ova vlada smatra da treba da ima šest potpredsednika i 19 ministara.
Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.
U ovom zakonu ne bi smeo da stoji termin "donacija" kao nešto što bi trebalo da bude normalno. Donacija je kategorija koja danas postoji, sutra ne postoji i ne može nadležnost ovog ministarstva da bude vezana za obavljanje poslova koji se tiču donacija. To jednostavno treba iz nekog čisto pravnog stila da se briše iz ovog zakona, a i da zaštitimo integritet ove države koja zaista ne bi trebalo da zavisi od donacija i volje drugih država, ma koje da su.
Da li se još neko javlja za reč o amandmanu? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka je probala amandmanima da poboljša ovaj predlog zakona. U članu 14. se radi o Ministarstvu za rad i zapošljavanje. Definisano je da to ministarstvo obavlja poslove državne uprave koji se odnose pre svega na sistem u oblasti radnih odnosa i prava iz rada u svim oblicima rada, osim u državnim organima; i zarade i ostala primanja iz radnog odnosa i plate u javnom sektoru, osim u državnim organima. Poslanički klub SRS je insistirao da se u članu 14. brišu reči "osim u državnim organima". Pre svega, postavlja se pitanje ministru koji zastupa ovaj zakon - ko će uređivati zarade i ostala primanja iz radnog odnosa u državnim organima? Tačno mora da se definiše koje će ministarstvo to da radi i kako će to da radi. Možda gospodin Šabić nema poverenja u kadrovsko rešenje koje sada stoji, odnosno u gospodina Dragana Milovanovića. Možda zbog toga smatrate da možda nije potrebno da ovo ministarstvo to radi. Znate, ipak su kadrovska rešenja trenutna rešenja. Izbori će biti septembra meseca, tako da će pre ili kasnije doći do promene tih rešenja. Vaš ministar, koji zastupa ovo ministarstvo, pre dve i po godine kada je postavljen za ministra, vi ste u njegovoj biografiji napisali da je pri kraju studija. Pre mesec dana kada ste ponovo izglasali i kada je ponovo postavljena nova Vlada, opet je isto pisalo da je gospodin Dragan Milovanović pri kraju studija. Ako čekate da on završi studije, a čovek je rođen 1955. godine, verovatno nikad nećemo dočekati da Ministarstvo za rad i zapošljavanje funkcioniše na pravi način.
Ima reč ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu.
Već tradicionalno radni odnosi, pa prema tome i sva prava iz radnog odnosa, uključujući i zarade u nadležnosti su onog ministarstva, koje radi poslove državne uprave. Duboko verujem u opravdanost tog razloga. Verujem da ćemo se svi u neko dogledno vreme suočiti sa nekim zakonskim projektom koji treba da fundira poziciju javnih službenika ili ljudi koji rade u državnoj službi na način da je čini u potrebnoj meri emancipovanoj i u odnosu na politiku. Dakle, potrebno je da se taj odnos ne izjednačava sa nekim drugim i pitanje je rešeno. Kolega Cvetanoviću, postoji organ koji je nadležan za probleme radnih odnosa u državnoj upravi.
Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Dragor Hiber. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman. Takođe predstavnik predlagača nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li ima prijava za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Narodni poslanici Zoran Anđelković i Bora Stanimirović zajedno su jednim amandmanom predložili izmenu člana 17. i dodavanje novog člana 17a. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Ima reč narodni poslanik Bora Stanimirović.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u članu 17. verovatno je štamparska greška, kada se radi o dopunskom obrazovanju naše dece u inostranstvu. U šestom redu tog člana stoji: dopunsko obrazovanje dece domaćih državljanja u inostranstvu. Verovatno je štamparska greška, trebalo bi da stoji da se Ministarstvo brine o dopunskom obrazovanju dece naših migranata u inostranstvu. Ništa više. Ja sam se javio za nešto drugo: tražimo da se član 17. menja odnosno da se umesto Ministarstva prosvete i sporta, to je vezano za član 2, uvede posebno Ministarstvo prosvete, ono što smo tražili još 2001. godine i Ministarstvo za omladinu i sport. Ako se pogleda član 17. i ako se vidi koji su to poslovi kojim će se baviti Ministarstvo prosvete i sporta, onda je jasno da Ministarstvo prosvete nema mogućnosti da ispuni one uslove koji su vezani za član 17. Naime, tu se radi o državnoj upravi, vezanoj za predškolsko obrazovanje, osnovno, srednje, više i visoko, studentski standard i, čuli smo malopre, za decu naših radnika u inostranstvu. Da ne govorim o drugim nadležnostima i stručnim organima koji su vezani upravo za prosvetu. Polazeći od toga da su u prosveti ili pred prosvetom danas velike obaveze, radi se o jednoj reformi koja polazi od osnovne škole do univerziteta, sigurno je da postoji mnogo razloga da Ministarstvo prosvete bude formirano kao posebno ministarstvo, kao posebni resor. S tim u vezi je i naš predlog, da se posle člana 17. dodaje novi član 17a, koji bi praktično omogućio formiranje ministarstva za omladinu i sport i sa nadležnostima koje su navedene u ovom obrazloženju. Polazeći od trenutne situacije u našem sportu, pre neki dan sam pročitao da čak i naša mafija formira fudbalsku reprezentaciju, neka mafija, srpska mafija, formira fudbalsku reprezentaciju, polazeći od rezulatata koje imamo u sportu, odnosno u fudbalu u poslednje dve-tri godine, onda je situacija potpuno jasna. Utoliko pre pošto u sportu mora mnogo šta da se menja, a naročito u vrhunskom sportu, kada se radi i o igračima iz inostranstva koji dolaze u zemlju...
Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.
Izvinjavam se, završavam. Zbog toga predlažemo da se samim tim i član 2. menja i da se formira još jedno ministarstvo. Znam da ministar sada to neće moći u ime Vlade da prihvati, ali neka se bar razmišlja, znam da se o tome razmišljalo, a to je ministarstvo za omladinu i sport. Hvala lepo i izvinjavam se.
Hvala. Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 17. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS prilikom prvobitne izmene zakona o ministarstvima pre dve godine, kao što su to uradile neke poslaničke grupe, nije izričito tražila da postoji ministarstvo za sport. Apsolutno je neprihvatljivo da se Ministarstvo prosvete, koje je nadležno i za sport, bavi određenim poslovima. Naime, u članu 17. se kaže da što se delatnosti sporta tiče, "Uprava za sport, kao organ uprave u sastavu Ministarstva prosvete i sporta, obavlja poslove državne uprave i stručne poslove koji se odnose na: sport, fizičku kulturu". Neprihvatljivo je i amandmanom sam tražila da se u drugom stavu ostatak, teksta briše: da se uprava za sport bavi ostvarivanjem prava stranih sportista i sportskih organizacija i saveza u Republici Srbiji, kao i druge poslove određene zakonom. Pre svega, zbog toga, što mi još uvek u Srbiji nemamo zakon o sportu i svi klubovi su registrovani kao udruženja građana. S druge strane, postavlja se jedan veliki problem. Ako u okviru Ministarstva za prosvetu i sport postoji ova uprava za sport, kako će moći da stavi na uvid javnosti, kao što to rade i treba da rade druga ministarstva, recimo Ministarstvo za privatizaciju, transfere pojedinih velikih klubova koje ostvaruju sa stranim sportistima. U obrazloženju amandmana koji sam podnela, u ime poslaničke grupe SRS, jasno stoji ono što mora da bude po zakonu, a to je da su sva prava i obaveze stranih sportista i sportskih organizacija regulisana zakonom, kao za sva druga strana fizička i pravna lica. Isti je slučaj kada neko kupuje preduzeće i mi nemamo ništa protiv toga, ali da je to sve dato na uvid javnosti. Šta sada da se desi, gospodine Šabiću, velika se prašina digla oko toga i sa pravom, zbog čega da mi ne znamo koliki su pojedini transferi u pojedinim sportskim klubovima! Imate situaciju da u Košarkaškom klubu FMP,čiji je faktički vlasnik potpredsednik Vlade Nebojša Čović, igra Amerikanac Redži Frimen, koji je u košarkaški klub doveden uz transfer koji je do dana današnjeg neobjašnjiv javnosti. Na koji način ćete tim stranim sportistima da odrežete porez, a naročito na dohodak koji ostvaruju ovde, kada oni podležu upravi za sport koja praktično po ovoj ingerenciji nema tu nadležnost. Oni moraju da se stave pod zakon kome pripadaju sva druga strana i fizička lica. U Košarkaškom klubu "Zvezda" ista je situacija. To su samo neki od mnogobrojnih primera. Tu su takođe strani sportisti, kao što su Skuni Pen i Obina Ekezije, koji su sada igrači košarakaškog... (Predsednik:Upozoravam vas na prekoračenje vremena.) završavam... kluba "Zvezda" i imaju transfere koji su i dan-danas neobjašnjivi javnosti. Pitanje je po kom zakonu će strani sportisti da plate porez ovde i da se ponašaju kao sva druga strana pravna i fizička lica, bilo da su u pitanju pojedinci ili strane sportske organizacije.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Narodni poslanici Branko Ružić i Rajko Baralić zajedno su jednim amandmanom predložili izmenu člana 18. i dodavanje novog člana 18a. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, predstavnik predlagača, takođe nije prihvatio, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite.
Gospođo Mićić, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici. Sa kolegom Brankom Ružićem u ime SPS podneo sam amandman da se umesto jedinstvenog ministarstva formiraju dva, rizikujući da kao kontraargument dobijemo odgovor da u modernim evropskim državama postoji manje ministarstava nego što to ima naša Vlada. Podneli smo argumente za koje smatramo da mogu biti prihvatljivi. Mislimo da i kultura i informisanje zaslužuju poseban tretman, odnosno da mogu u Vladi imati rang portfelja. Razloga ima više. Ministarstvo kulture,da ne čitam šta ovde piše, imalo bisasvim dovoljno posla. Na svu sreću, građani Srbije i naš narod imaju šta da ponude u oblasti kulture i zaslužuju da to što imaju da ponude i to što je istorijsko i kulturno nasleđe ove države i ovog naroda treba da bude smešteno u jedno ministarstvo. Predloženim aktom, kaže se da se ovo što je oblast informisanja se naziva medijima. Mislimo da je pojam informisanja širi od pojma medija i da zaslužuje informisanje kao takvo da ima svoje ministarstvo i svog ministra. Teško je sada u uslovima vanrednog stanja iznositi argumente "za" i "protiv". Nevezano za to, potpuno principijelno i potpuno u skladu sa razumevanjem ove problematike i delokruga nadležnosti i jednog i drugog, smatramo da bi bilo normalno, da bi bilo uputno da ovo bude razdvojeno u dva ministarstva, zbog toga što bismo onda tačno znali ko šta radi, šta su čije nadležnosti i šta je čiji delokrug rada. Između ostalog, onda se ne bi moglo dogoditi da ministar, kao što je sada situacija, koji pokriva i kulturu i informisanje, inače i poznat i priznat dramski umetnik, u svojoj karijeri zabeleži da je, makar i u uslovima vanrednog stanja, zabranio neke listove. Kada prođe vreme, to neko neće razumeti onako kako njegova umetnička reputacija to danas zaslužuje. Zato bi bilo dobro da se tačno zna ko šta radi i da se umesto medija ovo naziva informisanjem, da se to ne nalazi u jedinstvenom ministarstvu, već da se ove dve stvari razdvoje. Postoje još... (Predsednik:Upozoravam vas na prekoračenje vremena.) Zahvaljujem. Postoji još nekoliko sličnih amandmana. Moguće je da to ne može danas, ali ovo zaslužuje pažnju kao i kod sporta i kod nekih drugih oblasti. Gospodine ministre, predlažem da prihvatite argumentaciju koju smo ponudili i naš amandman. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Milojević i Olgica Kirćanski. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Ljubojević. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, predstavnik predlagača takođe nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Dragan Ljubojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS je podnela ovaj amandman a vezano za brisanje dela nadležnosti ministarstva kulture i medija, koje se odnose na istraživanje i analitičko vrednovanje stanja i razvoja medija i odnosa sa javnošću. Uvođenjem vanrednog stanja u Srbiji je uvedena i cenzura, ukinuta je sloboda medija - ovakav predlog zakona o ministarstvima, odnosno proširenja nadležnosti novoformiranog ministarstva za kulturu i medije predstavlja pokušaj da onaj posao koji je započet u uslovima vanrednog stanja bude nastavljen, odnosno bude dovršen u periodu po okončanju vanrednog stanja. Vlada je, naravno, svesna da jednoga dana mora doći kraj vanrednom stanju i da mora ukinuti vanredno stanje i onda se postavlja pitanje šta će raditi sa neposlušnim medijima, sa medijima koji ne žele samo afirmativno da se odnose prema aktuelnoj vlasti, konkretno, prema Vladi Srbije, izvršnoj vlasti i prema aktuelnom režimu, odnosno DOS-u! Dakle, ovo je pokušaj da se oni disciplinuju i da se vanredno stanje u kompletnoj oblasti, odnosno u svim društvenim oblastima, prenese i produži u redovnom stanju na medije! Postavlja se pitanje: ko će vršitivrednovanje stanja u medijima i ko će utvrditi kriterijume za ocenjivanje medija - da li će to biti ministar, da li će to biti kompletno ministarstvo, neki organ ili organizacija u okviru ministarstva, Biro za komunikacije, ili će to biti neka neformalna grupa ljudi, kao što je to do sada bio slučaj, npr. Beba Popović i Goran Vesić, da li će oni ocenjivati rad medija i vršiti pritisak na medije? Da li će mediji biti vrednovani isključivo po tome na koji način se odnose prema Vladi? Mi, srpski radikali, smatramo da vrednost, kvalitet rada, bilo da su u pitanju štampani ili elektronski mediji, treba da ocenjuju građani Srbije, odnosno korisnici usluga. Ako neke novine imaju tiraž od 150.000 primeraka i prodaju od toga 130.000, 140.000 primeraka, to je kvalitetna novina, to je kvalitetan medij, to je nešto što na tržištu uspeva i prolazi. S druge strane, ako imamo neki medij koji afirmativno piše o vlasti, odnosno o Vladi, a ima tiraž od 1.000, 2.000, 3.000 ili 5.000 primeraka, a od toga sama Vlada otkupi pola tiraža, ova druga polovina tiraža je u remitendi, to, kako god Vlada ocenjivala, ne može da vude kvalitetan medij. Stoga smatram da se ovaj amandman mora prihvatiti i da ovim amandmanom sprečavamomogućnost da i po okončanju vanrednog stanja Vlada uređuje, odnosno vodi uređivačku politiku medija. (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje vremena.) Danas u Srbiji nemamo nijedan zakon koji reguliše javno informisanje. Ovim i ovakvim aktom praktično se ostavlja Vladi da ona vodi i kaznenu, i kadrovsku, i uređivačku politiku svih medija u Srbiji.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Ima reč narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, istraživanje i analitičko vrednovanje stanja i razvoja medija moglo bi da bude, i jeste nadležnost skupštinskog Odbora za kulturu, i to je sasvim dovoljno, a nadležnost Ministarstva za kulturu ne može da bude nikako. Jer, zamislite da ministar izađe u sredstva javnog informisanja, bilo kog, vidim ovih dana, kako traje vanredno stanje, ne skidaju se sa televizije, novine pišu samo o njima, oni to, naravno, zloupotrebljavaju za širenje svojih političkih ideja, za satanizovanje svih onih koji drugačije politički misle, pre svega SRS, izađe i kaže - te i te novine, na osnovu istraživanja i analitičkog vrednovanja nekog tima, kao što je recimo sada ovaj tim koji je formiran u sklopu ove komisije za ispitivanje medija u slučaju ubistva predsednika Vlade, bivšeg, Zorana, zaboravih mu ime, Đinđića, Zorana Đinđića, stavljen je čovek, kao predsednik te komisije, Petar Luković. To je čovek koji ima svoju kolumnu u Vremenu i koji koristi isključivo ili gotovo isključivo hrvatski novogovor, i sada je on najkompetentniji da se bavi ovim istraživanjem. To su ta vaninstitucionalna delovanja, koja postoje do sada, a sada hoćemo ovim zakonom o ministarstvima da to sve i legalizujemo i da mediji budu potpuno pod kapom ministra za kulturu i medije. I gde je tu onda sloboda medija? Nema je nigde! Možda, gospodo, niste čuli, jer mediji ne izveštavaju dovoljno ili ne izveštavaju uopšte, a pogotovu Služba za informisanje Skupštine ne izveštava, a nama poslanicima novinari više ne smeju ni da priđu; poslanici SRS juče su Skupštini predali predlog odluke za obrazovanje anketne komisije Narodne skupštine Republike Srbije radi utvrđivanja činjenica i okolnosti vezanih za ubistvo predsednika Vlade, Zorana Đinđića, jer se dokazuje da su državni organi bili nespremni da se efikasno bore protiv organizovanog kriminala, to je sada svima valjda jasno.
Upozoravam vas da se držite teme dnevnog reda.
Jasno vam je da i svi državni funkcioneri koriste ovo vanredno stanje isključivo za širenje svojih političkih ideja i sprovođenje hajke protiv svih drugih, koji drugačije misle, protiv svojih političkih neistomišljenika, pa evo, koristim priliku, ovo je jedini mikrofon do koga mogu da dođem da vam kažem, a pitanje je da li će vam predsednik Skupštine uopšte to dostaviti u poslaničke klubove, da li će poslanici taj predlog odluke i dobiti. Nadam se da će poštovati Poslovnik,da ćemo imati priliku da se o ovome izjašnjavamo da ćemo tu anketnu komisiju formirati i da ćemo o rezultatima rada te komisije ovde raspravljati, pa da vidimo ko će koga da "istera iz rupe".
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Milovan Radovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 21. Predloga zakona o ministarstvima govori o nadležnosti Ministarstva vera i definiše njegove poslove kao državnog organa uprave koji je obavezan da se stara o odnosima i ostvarivanju i unapređenju odnosa sa verskim zajednicama, koje deluju na teritoriji Republike Srbije. Amandmanom koji sam podneo, ispred poslaničke grupe SRS, tražim da se brišu reči "i ostalim crkvama i verskim zajednicama". Zašto - odavno su nosioci vlasti zapadnih zemalja shvatili da verski duhovni život ima veliko značenje u smislu integracionih, harmoničnih procesa u svakoj državi i u svakoj nacionalnoj zajednici! Upravo to je i bio razlog kada su odlučili da takav proces i takav postupak primene, ali u obrnutom smeru, na narode i državne zajednice, na koje žele na neki način da vrše uticaj. To se desilo i sa zemljama Zapadne Evrope, samo ne sa zemljama Balkana i velikom pravoslavnom Rusijom. U kom smislu su vršile takav uticaj? U smislu razaranja i uništavanja duhovnog života određenog naroda i određenih nacionalnih zajednica. Mi smo svedoci da dugo vremena u Srbiji deluje veliki broj sekti različitih naziva. Naravno da su najopasnije satanističke sekte! One razaraju društvo i totalitarnog, destruktivnog i asocijalnog su karaktera; razaraju društvo, pojedince i porodicu. Obzirom da se radi u tekstu Predloga zakona o nazivu "drugim tradicionalnim crkvama i verskim zajednicama", što je dobro, ali je potrebno da se definiše i taksativno nabroji koje su to crkve i verske zajednice. Mi u SRS smatramo, obzirom na ovaj momenat i na ovu definiciju tradicionalnih verskih zajednica, da su to: Srpska pravoslavna crkva, Islamska verska zajednica, Rimokatolička crkva, Jevrejska verska zajednica, Slovačka crkva i Hrišćanska evangelistička crkva. Ostale verske zajednice su sumnjivog karaktera i one sebe nazivaju upravo takvim pseudonimom "verskim zajednicama", iako se na bave verskim pitanjima, bar u onom smislu u kojem se bave ove druge tradicionalne verske zajednicei Srpska pravoslavna crkva. Zbog toga se ovim nazivom i ovom rečenicom ostavlja veliki prostor za delovanje upravo tih satanističkih sekti i nekih crkava koje nazivaju sebe crkvama, iako su verske sekte! Uzmite samo za primer Unifikacionu crkvu, koja je isključivo verska sekta San Mjung Muna, poznatog sektaša koji radi na destrukciji mnogih nacionalnih zajednica u Evropi i u svetu. (Predsednik: Upozoravam Vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.) U drugom delu amandmana tražim da se reči "spoljnopolitički značaj" zamene rečima "međudržavni značaj". Pošto nemam vremena da objasnim malo bliže, smatram dasu primerenije i adekvatnije reči "međudržavni značaj", nego "spoljnopolitički značaj", ako ništa drugo, onda zbog jačine snage iza koje stoji država određenom merom i odlukom od strane nadležnih i kompetentnih državnih organa, uz zauzimanje određenih odnosa ili određenih stavova u regulisanju i ovih pitanja verske sadržine, bilateralnog ili multilateralnog karaktera, između susednih zemalja i drugih zemalja.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Reč ima ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, gospodin Rodoljub Šabić.
Javio sam se samo zbog jedne rečenice u izlaganju gospodina Radovanovića, da pojasnim stvar. Prvo, mi se moramo podsetiti da smo u paketu ustavnih promena na nivou Zajednice usvojili Povelju o ljudskim pravima. Tom poveljom je na izričit način zajamčena ravnopravnost verskih zajednica. Namerno naglašavam "verskih zajednica", da ne bi bilo nesporazuma. Verske zajednice su i mnoge verske zajednice koje kod nas nisu tradicionalne, sticajem istorijskih okolnosti, ali koje, bez sumnje, nisu nikakve sekte, koje su u ozbiljnim demokratskim državama tradicionalne, a ovde nisu, ponavljam, sticajem okolnosti. Upotrebiti izraz u odnosu na druge verske zajednice, da su sumnjive, može biti jako uvredljivo za neke građane ove države. Mislim da to nije korektno. Kad govorimo o grupacijama, grupama koje se bave aktivnostima, kakvim se, na primer, bave satanisti ili slični, tu se lako možemo složiti da to u svakom slučaju nisu verske zajednice, makar sebenazivali tako. Onaj ko krši zakon, ko vrši krivična dela, ko se organizuje na toj osnovi, može sebe da smatra koliko god hoće verskom zajednicom, ali on je u nadležnosti organa gonjenja i tužilaštva. Međutim, kriterijum tradicionalni i netradicionalni ne može da služi kao osnova za stavljanje pod znak sumnje hiljade građana ove zemlje koji, sticajem okolnosti, nisu pripadnici neke tradicionalneverske zajednice.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo, mene zaista iznenađuje diskusija gospodina ministra Šabića. Očigledno da nije bio prisutan u sali kada smo na jednoj od sednica raspravljali o istom pitanju, a na dnevnom redu je bio Zakon o osnovnom obrazovanju, čini mi se. Tada je šef poslaničkog kluba DOS - Reforma Srbije, gospodin Čedomir Jovanović, izašao i podržao amandman SRS kojim se tražilo da se decidno navede koje su to tradicionalne verske zajednice, pretpostavljam, shvatajući opasnost od tih nekih malih verskih zajednica koje se, u stvari, krive za sekte. Taj amandman je prihvaćen. Ne vidim zašto bi sada, jedino ako vi imate neki svoj lični razlog da ne prihvatite ovakav, čini mi se tada gotovo jednoglasan stav po pitanju značaja tradicionalnih verskih zajednica i stav ove skupštine da se borimo protiv tog zla koji se zove sekta ili vaša stranka ili strančica nije bila pitana u to vreme. To je drugi problem, koalicioni, ali vas podsećam da amandman zaista ide u pravcu afirmacije tradicionalnih crkava i verskih zajednica, da se ni u kom slučaju ne krše ljudska prava, da ne zadiremo u tu oblast koja je garantovana Poveljom. Ne možemo da se založimo da Ministarstvo vera podržava sekte, ma kakve da su, jer bezazlenih nema. Zato ću pročitati koje su to crkve: Srpska pravoslavna crkva, Katolička crkva, Islamska verska zajednica, Jevrejska verska zajednica, Hrišćansko evangelistička crkva i Slovačka evangelistička crkva. To su te crkve. Ne moraju da budu navedene, dovoljno je da ovde stoji "tradicionalne verske zajednice", a da se preostali deo teksta briše i biće nam svima jasno o čemu se radi.
Reč ima ministar, gospodin Rodoljub Šabić.
Ne mogu zaista da shvatim kako se mi to ne razumemo. Nijednog trenutka nisam doveo u pitanje vrednost tradicionalnih verskih zajednica koje žive ovde. Nisam čak doveo u pitanje kriterijum "tradicionalan", iako bi se o njemu moglo diskutovati. Izašao sam i rekao šta piše u Povelji o ljudskim pravima državne zajednice Srbija i Crna Gora. Pročitajte, koleginice Pop-Lazić. Neću vašu stranku zvati ni strankom, ni strančicom. Pročitajte član 27. Povelje. Izašao sam da protestujem protiv toga da bilo ko bilo koga u ovoj zemlji, ko nije pripadnik jedne od tradicionalnih verskih zajednica, naziva sumnjivim!
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 23. amandmanje podneo narodni poslanik Dragor Hiber. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, predstavnik predlagača takođe nije prihvatio, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li ima prijava za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 23. amandmansu zajedno podneli narodni poslanici Sreten Mitrović, Ljubiša Maravić i Đura Lazić. Ovlašćeni predstavnik podnosilaca amandmana je Đura Lazić. Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik predlagača nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Đura Lazić.
Poštovano predsendištvo, gospodine ministre, kolege i koleginice narodni poslanici, poslanička grupa SPS, odnosno poslanici sa Kosova i Metohije, podneli su amandman na član 23. ovog predloga zakona, kojim se predlaže da se u članu 23. u stavu 1. iza tačke 6) doda nova tačka 7), koja glasi: "Republička direkcija za Kosovo i Metohiju". Ovim amandmanom predlažemo osnivanje republičke direkcije za Kosovo i Metohiju, kao posebne organizacije koja bi se bavila pitanjima i problemima vezanim za reintegraciju, odnosno povratak i rešavanje problema raseljenih lica sa Kosova i Metohije. Ovo predlažemo zbog toga što po sadašnjim propisima ne postoji nijedan republički organ koji se bavi ovim pitanjima na kompetentan i odgovoran način. Možda će neko reći - imamo Koordinacioni centar koji se bavi tim pitanjima i tome slično. Mi smatramo da će Koordinacioni centar i ubuduće imati mnogo ozbiljnijih poslova na planu sprovođenja Rezolucije 1244 Saveta bezbednosti, oko mnogih, brojnih političkih pitanja i čuvanja državnih interesa na tomplanu, a da bi formiranjem ove direkcije Koordinacioni centar trebalo osloboditi nekih obaveza koje se tiču životnih pitanja tih ljudi koji su ostali dole, koji su prognani i raseljeni, a koji treba da se vraćaju dole, da im ova direkcija svojim radom omogući uslove za povratak. Smatramo da bi na ovaj način kompleksnije odrađivali poslove vrlo bitne za povratak ljudi i za reintegraciju ovih ljudi na prostorima Kosova i Metohije. Želeo bih da kažem da je praksa preko funkcionisanja jedne ovakve direkcije u vremenima kada je to vodio Miloš Sekulović, a i kada je formirana krajem 1997, 1998, 1999. godine, pa i posle NATO agresije na našu zemlju, dalaizuzetne efekte na planu rešavanja životnih pitanja ljudi i na planu podsticanja privrednog razvoja, a efekti su bili ogromni. Bilo je čak 20% rasta proizvodnje i sve to zahvaljujući angažovanju jedne ovakve direkcije. Mislim da nije na odmet, čak bi bilo vrlo korisno formirati ovu direkciju, odrediti tim ljudi koji bi te poslove odrađivali u skladu sa onim obavezama koje su utvrđene, koje smo predložili u novom članu.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na predlog za dodavanje novog člana. Narodni poslanik Dragor Hiber podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 29. doda novi član 29a. Predstavnik predlagača nije prihvatio, Odbor za pravosuđe i upravu takođe nije prihvatio. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Narodni poslanici Đura Lazić, Ljubiša Maravić i Sreten Mitrović zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 29. doda novi član 29a. Predstavnik predlagača nije prihvatio ovaj amandman, Odbor za pravosuđe i upravu takođe nije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Đura Lazić.
Poštovano predsedništvo, gospodine ministre, kolege i koleginice narodni poslanici, moram ponovo da obrzaložim ovaj amandman, jer smatram da bi ovim obrzaloženjem dao jednu celovitiju sliku amandmana i potrebe formiranja ovakve direkcije. Dakle, predlažem da se iza člana 29. doda novi član 29a koji glasi: "Republička direkcija za Kosovo i Metohiju obavlja stručne poslove koji se odnose na evidenciju raseljenih lica sa Kosova i Metohije, pitanjima statusa raseljenih lica, pitanjima imovine raseljenih lica, predlaganjem mera i aktivnosti za povratak raseljenih na Kosovo i Metohiju i za zaštitu njihove imovine i drugim pitanjima od interesa za položaj raseljenih Srba i drugog nealbanskog stanovništva sa područja Kosova i Metohije." Ovim amandmanom se utvrđuje delokrug rada Republčke direkcije za Kosovo i Metohiju, koja treba da se osnuje kao posebna organizacija od republičkog značaja. Ja znam, gospodine ministre, da vi sami o ovome ne biste mogli da se izjasnite i da bi o ovome trebalo porazgovarati sa šefom Koordinacionog centra, gospodinom Čovićem i premijerom Zoranom Živkovićem, kao i sa ostalim članovima Vlade. Mislim da je ovo vrlo kompleksno i odgovorno pitanje, a ja se vrlo dobro sećam namere i izjave pokojnog premijera Zorana Đinđića, koji je izuzetno odlučno težio rešavanju pitanja Kosova i Metohije i u tom cilju je čak i održana promocija formiranja nekog fonda za Kosovo i Metohiju, u čijem je predstavljanju učestvovao i savetnik gospodina Zorana Đinđića. Međutim, inicijativa oko formiranja tog fonda je zastala posle onog tragičnog događaja. Mislim da bi bilo neophodno, u cilju sveobuhvatnog rešavanja ovih pitanja, da se ovaj naš amandman prihvati. Samo bismo imali pozitivne efekte na planu pomaganja ljudima koji su ostali dole i koji žele da se vrate, da održimo i učvrstimo kopču Republike sa Pokrajinom Kosovo i Metohija. Takođe, smatramo da bi efekti bili mnogo veći ako bi se u rad direkcije uključili i ljudi iz Koordinacionog centra i Fonda za razvoj Republike Srbije. Dakle, ovo bi bila republička organizacija, ali bi bila i pod kontrolom Fonda za razvoj Republike Srbije, tako da bi pokrivali taj ekonomski deo, a deo rešavanja političkih pitanja oko statusa i svih obaveza iz Rezolucije 1244 obavljao bi Koordinacioni centar. Zamolio bih vas, gospodine ministre, da o ovom našem amandmanu malo konsultujete i ostale članove Vlade i po mogućnosti prihvatite ovaj amandman.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Joca Arsić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, a predlagač i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Joca Arsić.
Gospođo Čomić, uvažene kolege i koleginice poslanici, gospodine ministre, ovaj amandman na član 30. je logična posledica našeg amandmana na član 2. On proizilazi iz tog našeg zahteva za povećanjem broja ministarstava; predviđa izdvajanje Ministarstva sporta i omladine iz Ministarstva prosvete; podelu Ministarstva za privredu i privatizaciju, kao i Ministarstva za kulturu i informisanje; praktično predlažemo tri nova ministarstva i logično je da u ovom novom članu 30. bude sled predloženih izmena. Neću obrazlagati, moje kolege su na korektan način izložile potrebu izdvajanja i osnivanja ovih ministarstava, sa obrazloženjima koja ste već čuli i ne bih hteo da ponavljam. Samo da vas podsetim da u tim ministarstvima već postoje organi uprave za ove oblasti, u sastavu tih ministarstava, ali ne bi iziskivalo potrebu za nekim većim brojem izvršilaca kada bi te uprave prerasle u ministarstva. Bilo bi povećanje samo za broj ministara, odnosno njihovih zamenika; normalno, neko u tim ministarstvima vrši te poslove kao pomoćnik ili zamenik ministra u već postojećem ministarstvu. To ne bi iziskivalo neke nove dodatne finansijske potrebe. Mi smatramo da bi se daleko kvalitetnije i bolje moglo da funkcioniše u ovim oblastima za koje predlažemo ova proširenja broja ministarstava. Nije nam cilj da to bude samo prost broj i veći broj ministarstava, već je svrha njihovog postojanja efikasniji i bolji rad Vlade i ministarstava, normalno, na zadovoljstvo naroda, odnosno građana Srbije. Ne bih dalje obrazlagao, smatram da je dovoljno obrazloženo do sada. Ne smatram da ministar koji predstavlja Vladu ovde ne može da prihvata i odlučuje, ne treba da bude samo puki posmatrač, već i predstavnik Vlade koji može da prihvati u ime Vlade Republike Srbije.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Sreten Mitrović, Đura Lazić i Ljubiša Maravić. Ovlašćeni predstavnik podnosilaca amandmana je narodni poslanik Đura Lazić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, a Odbor za pravosuđe i upravu i predlagač nisu prihvatili ovaj amandman. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Đura Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, izvinjavam se što se ponovo javljam, ali i ovaj amandman je u kontekstu amandmana koji je podnet na član 23. i član 29. Predloga ovog zakona, jer svrha ne bi bila potpuna kada ne bi postojali amandmani i na ovaj član. Dakle, u članu 31. iza tačke 6. dodaje se nova tačka 7. koja glasi: "Republička direkcija za Kosovo i Metohiju". Amandmanom se precizira u prelazinim i završnim odredbama da nakon stupanja na snagu ovog zakona nastavlja da radi i republička direkcija za Kosovo i Metohiju, čije se osnivanje predlaže amandmanom na član 23. Predloga zakona. Ovim amandmanom zaokružili bismo praktično i ceo spisak organizacija koje se predviđaju ovim organom, sa mnogo ozbiljnijim efektima vezanim za Kosovo i Metohiju, pa vas molim da prihvatite ovaj amandman. Naići ćete na veliko odbravanje kod ljudi sa Kosova i Metohije, koji su tamo, a i koji su van Kosova i Metohije, i na taj način ćemo svi zajednički moći nešto ozbiljnije da uradimo za našu južnu pokrajinu.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Ovim smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima. Da li prestavnik predlagača želi završnu reč? Reč ima ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, gospodin Rodoljub Šabić.
Dame i gospodo, oduzeo sam vam mnogo vremena i žao mi je što se javljam, ali čini mi se da, ipak, ima potrebe da se par reči po okončanju ovog pretresa kaže. Pre svega, ostao sam juče dužan, budući da smo imali objedinjeni pretres, da odgovorim na neka pitanja koja su postavljena, a pre svega mislim na jedan, za njega karakterističan dobronameran pristup, gospodina Milana Radulovića, ali i drugih vezan za određena pitanja koja su postavljena u vezi sa usvajanjem sporazuma. Slažem se koleginice Pop-Lazić, tako sam i doživeo. Salušao sam pažljivo sve učesnike u raspravi, sa dubokim uverenjem da svi žele da doprinesu iznalaženju boljeg rešenja. Dakle, kada govorimo o odluci o usvajanju sporazuma otvoreno je nekoliko pitanja. Prvo zašto je taj sporazum uopšte ovde u Skupštini Srbije? Ja vas podsećam i rekao sam da je to jedan zakon o sprovođenju Ustavne povelje, definisan institut kojim se omogućava rekonstrukcija do tada postojeće strukture federalnih organa. Imenovan je kao sporazum republika članica. Vlada je stala na stanovište da to implicira nadležnost najvažnijeg organa u državi članici, a to je parlament. Otuda taj sporazum u parlamentu, otuda shvatanje da to nije trebalo da uradi Vlada. Drugo pitanje - ako se Vlada već poziva na član 17. stav 3. da li to dezavuiše član 17. stav 2, odnosno mogućnosti organa zajednice da revitalizuje neke poslove u okviru instituta koje im Povelja i Zakon o sprovođenjuPovelje stavljaju na raspolaganje? Ne, ni slučajno! Dakle, definisao sam šta je normativni osnov za predlaganje ovog sporazuma, a Vlada stoji na stanovištu da je stalni interes jačanje zajednice, ali ponavljam, u skladu sa onim pricipima koje smo definisali. Dakle, u skladu sa principima sporazuma, ne nametanja. Znate kako funkcionišu organi zajednice, kako funkcioniše i donosi odluke Savet ministara, a to je politički realizam. Treće pitanje - zašto hitan postupak? Iz sasvim pragmatičnih razloga, gospodo. Trebalo je stvoriti sa jedne strane normativne okvire za to da republički organi počnu da deluju u oblastima u kojima su nekada delovali savezni organi koji su prestali sa radom; i drugo, trebalo je stvoriti pretpostavke za pristupanje rebalansu budžeta Republike. Toliko o pitanjima vezanim za opredeljenje Vlade u vezi sa predlaganjem odluke o usvajanju sporazuma. Što se tiče Zakona o ministarstvima, bilo je mnogo amandmana, na neke od njih sam odgovarao i ne bih vam ponovo oduzimao vreme. Želim samo da podsetim da u mnogim demokratskim zemljama, zapravo ovakva pitanja najčešće i nisu pred parlamentom. Stoji se, dakle, na stanovištu da je Vlada odgovorna parlamentu za stanje u celoj sferi vlasti i da Vlada svojim aktima organizuje izvršnu vlast a da je parlament kontroliše, naravno, putem opšte političke kontrole i preko usvajanja budžeta i rebalansa budžeta. Mi sada imamo ovakvu situaciju kakva je i ova, opredeljenja koja sam vam izneo upravo su izraz onog primarnog zadatka koji sam definisao. Predlaganjem ovog zakona, pre svega hteli smo, i to je prioritet, to je osnovni zadatak, dakle da normativno uredimo niz poslova koji su nekada bili na saveznom nivou, da ih uredimo na republičkom nivou. Zato ne bih polemisao sa konkretnim idejama. Ima jedna, koju izuzetno respektujem i o kojoj ću par reči reći posebno. To je predlaganje posebnih, novih, organa koji bi bili vezani za Kosovo i Metohiju. Želim da se zna da Vlada značaj tog pitanja ni slučajno ne potcenjuje. Ono je stalno u razmišljanju Vlade i zahvaljujem se gospodinu Laziću što je podsetio na jedan od napora koji je bio inspirisan aktivnostima pokojnog premijera Đinđića, koji dakle nije bio vezan za delovanje kroz upravnu sferu, sferu organizacije uprave, nego kroz nešto što je bilo van uprave, ali što je bilo vrlo životno, što je bilo kreacija jednog fonda koji bi obezbeđivao sredstva neophodna za ono što jeste cilj,želim da verujem, svih nas ovde, a to je povratak nealbanskog stanovništva na Kosovo. Dakle, Vlada stoji na stanovišu, imajući u vidu sve ovo što sam rekao, da je to permanentni, stalni zadatak i da je, jednostavno, realna konstelacija takva da je naše prisustvo zatečeno i takvo da mi u ovom trenutku moramo da se bavimo problemima kroz aparat koji imamo, dakle kroz Koordinacioni centar, da je to realno delovanje.Da želimo da budemo demagozi bilo bi mi najlakše da prihvatim predloge koji su dati i da kažem da je to neka zasluga Vlade. Permanentno jeste problem povratka realnih atributa ove države na Kosovo, permanentno jeste problem kojim se Vlada bavi, permanentno jeste problem vraćanja nealbanskog življa na Kosovo i permanentno jeste problem insistiranje na ostvarivanju svih onih zadataka aparata međunarodne zajednice koji su na Kosovu, koji su definisani Rezolucijom 1244, a koji nisu ostvareni. Jednostavno, mislimo da je u ovom trenutku ovo realna mera vrednosti, uopšte ne potcenjujući i shvatajući kao krajnje konstruktivna upozorenja i predloge koji u tom pogledu dolaze iz opozicije. Ja vam se zahvaljujem dame i gospodo i molim vas da svojim glasanjem podržite Predlog odluke o usvajanju sporazuma i Predlog zakona o ministarstvima.
Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2003. GODINU (u načelu i u pojedinostima) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Milorad Stanulov, Biači Anton, Veroljub Arsić, Dragan Ljubojević, Zoran Krasić, Stevan Kesejić, Zlatan Jovanović, Dragoljub Stamenković, Vitomir Plužarević, Nataša Jovanović, Milorad Mirčić i Momčilo Trajković. Amandmani koji budu podneti do ovog trenutka, odnosno do početka pretresa Predloga zakona, biće vam naknadno uručeni. Primili ste izveštaj Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Na sednici Odbora za finansije mišljenje su izdvojili narodni poslanici Slavoljub Matić i Miloš Todorović, članovi Odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova pojedine poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da podnesu prijave za reč sa redosledom poslanika članova pojedinih poslaničkih grupa, da bismo mogli da uskladimo redosled govornika po pravilima Poslovnika Narodne skupštine od najmanje do najveće poslaničke grupe i izmenom za i protiv u odnosu na opredeljenje pojedinih poslaničkih grupa. Saglasno članu 136. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. U ime predlagača reč ima predsednik Vlade Republike Srbije, gospodin Zoran Živković.
Dame i gospodo, dobar dan. Ovaj rebalans budžeta ima svoje jasno uporište u tome što je došlo do redefinicije bivše države Jugoslavije u državnu zajednicu Srbije i Crne Gore i da je jedan deo nadležnosti sa nekadašnjeg saveznog nivoa sada doveden na nivo država članica. To je osnovni razlog i mislim da nema nikakvog iznenađenja zbog toga što je danas na dnevnom redu rebalans budžeta Srbije. Ono što su neki makropokazatelji, koji se ne tiču samo te promene nadležnosti, nego i onoga što je posledica atentata na premijera Đinđića u onom ekonomskom delu, to je da očekujemo da ćemo morati da korigujemo stopu rasta bruto nacionalnog proizvoda sa 5% na 3,5-4,5%, što takođe ima svoje efekte na budžet. S druge strane, ocenjuje se da će cene rasti ne do 9%, kao što smo imali u ovoj projekciji, nego da će to biti nešto više, između 9 i 11%, što je i očekivana inflacija. U skladu sa nadležnostima državne zajednice i država članica i zbog posledica tih promena budžet će biti veći za 57,2 milijarde dinara. To je ukupno povećanje, a onaj deo, koji se odnosi na nadležnosti spuštene sa saveznog nivoa, iznosi ukupno 41 milijardu, od čega će Srbija da finansira 38,2 milijarde, a ostatak će finansirati Crna Gora. Najveći deo tih novih izdataka, koji sada idu kroz srpski budžet, odnosi se na vojsku i to 88,4% budžeta državne zajednice i mislim da tu neće biti nikakvih velikih dilema. Realno gledano, to je isti budžet kao što je Vojska Jugoslavije imala prošle godine. Srbija će finansirati 93,3% ukupnih troškova državne zajednice, a ostatak od 6,7% finansira Crna Gora, što je velika novina, posebno u poslednjih šest-sedam godina, kada nije bilo nikakvog finansiranja iz Crne Gore. Sam po sebi taj procenat nije ekstremno značajan, ali nije ni za zanemarivanje. Ali, generalno je da je to jedna prva finansijska vidljiva posledica usklađivanja odnosa između Srbije i Crne Gore, odnosno jedne nove faze u tim odnosima. Kao što ste sami mogli da zaključite, 16,2 milijarde dinara je povećanje budžeta za onaj deo koji se odnosi na nove funkcije Srbije, a preuzimaju ih institucije na nivou države članice Srbije. To je novac koji će biti upotrebljen za finansiranje carine, uprave za kontrolu leta, za povećanje broja zaposlenih u MUP-u Srbije, jer će oko 700 ljudi iz saveznog MUP-a preći u MUP Srbije. Kao što znate, u MUP-u Srbije inače postoji tradicionalni manjak zaposlenih, popunjenost je ispod 70%, stalno su otvoreni konkursi i nadam se da je u budžetu sagledana i mogućnost za povećavanje broja ljudi koji će raditi u MUP-u Srbije. Povećana su i sredstva za finansiranje potreba MUP-a i Bezbednosno-informativne agencije, kao posledica povećanog angažovanja te dve institucije, doskoro na jugu Srbije, a nažalost u poslednje dve-tri nedelje u borbi protiv organizovanog kriminala, istrazi o ubistvu premijera i svim drugim istragama, o kojima ste sigurno jako dobro obavešteni. Sredstva, koja će biti povećana, odnose se jednim delom i na Ministarstvo prosvete i obrazovanja, pre svega sredstva za predškolsko obrazovanje i za okruge za njihove zajedničke rashode. Povećana su i sredstva za potrebe budžeta ove godine, koja se odnose na obrazovanje, kulturu i to je povećanje od jedne milijarde. Sa preuzimanjem funkcija sa saveznog nivoa nisu došli samo troškovi, nego su došli i prihodi, tako da možemo da kažemo da će u ukupnom računu, kada saberemo ono što dobijamo kao prihod sa dosadašnjeg saveznog nivoa i kad od toga oduzmemo ono što su novi rashodi kroz budžet Srbije za finansiranje preuzetih nadležnosti i onoga što ostaje na saveznom nivou, odnosno na nivou državne zajednice, Srbiji će ostati više. To znači da će deo povećanja u budžetu Srbije za potrebe nadležnosti Republike Srbije biti veći za jedan deo koji dolazi iz saveznih prihoda. Deficit budžeta ostaje isti kao što je bio predviđen, znači 46,9 milijardi. On će biti pokriven po strukturi, koja je inovirana. Mi očekujemo da će od donacija taj deficit biti popunjen sa 14,9 milijardi, od privatizacije sa 12,5 milijardi, od kredita međunarodne zajednice sa 12,7 milijardi, a od domaćih kredita kod Narodne banke i poslovnih banaka sa 6,8 milijardi. Treba reći da je u prenošenju nadležnosti u onom periodu pre donošenja Ustavne povelje u Saveznoj vladi oko 1.800 ljudi dobilo otpremnine zato što su sami odlučili da više ne rade u saveznoj administraciji. Takođe je u budžetu predviđen novac, ali u onom saveznom delu budžeta ili u delu budžeta koji pripada državnoj zajednici, za još preko hiljadu ljudi, koji će biti prinuđeni da uzmu otpremnine, odnosno ne postoji potreba za njihovim daljim angažovanjem. Te otpremnine će biti sada na nivou onoga što je standard u Srbiji, a to znači šest prosečnih plata. To su osnovni podaci, koje ste i sami imali i očekujem da sve detaljnije o rebalansu budžeta dobijete od ministra za finansije Đelića. Očekujem da budžet bude usvojen. Ne vidim nigde u njemu uslova za neku posebno dugu ili burnu raspravu. Očekujem da bude usvojen sa potrebnom većinom ili jednoglasno, pre svega zbog toga što to jeste jedna posledica promena koje smo imali u našoj državi, a za te promene je, koliko se sećam, i u ovom parlamentu i u saveznom parlamentu najveći broj poslanika dao svoje pozitivno mišljenje. Toliko sa moje strane. Ako imate neko pitanje kasnije koje se tiče političkog aspekta rebalansa budžeta, možete postaviti meni, a siguran sam da će gospodin Đelić da vam da informacije i odgovore za sve ono što se tiče svih detalja novog budžeta, odnosno zakona o rebalansu budžeta Srbije. Hvala. [[Aplauz.]]
Da li predstavnik predlagača gospodin Božidar Đelić, ministar finansija i ekonomije, želi reč? (Da.) Ima reč gospodin Božidar Đelić.
Gospođo predsednice, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, ne ponavljajući sve ono što je rečeno u debati novembra prošle godine u ovom domu, jer je ovo skoro istovetni budžet, što se tiče korisnika budžeta Republike Srbije, prvi put ste usvojili budžet ranije po predviđenom ritmu. Ako pogledamo ovaj rebalans budžeta, kao što je rekao predsednik Vlade, on je ovde zato što je došlo do usvajanja Ustavne povelje. Samim tim to nije samo jedan pozitivan čin u smislu ustavnog uređenja naše zemlje. Ja bih pogledao sa ekonomskog stanovišta: sama Ustavna povelja i njen zakon o sprovođenju, a danas i ovaj zakon o ministarstvima o kome ste malopre debatovali i sada budžet, omogućiće dastvari budu mnogo jasnije za sve one koji žele da privređuju u Srbiji ili koji žele da investiraju u Srbiji, bilo da su domaći ili inostrani investitori. Zahvaljujući ovim promenama i ingerencijama koje će se finansirati na ovaj način, situacija će biti veoma jasna za one koji žele da posluju kod nas. Ako pogledate pitanja finansija, privatizacije, socijalna pitanja, sve ono što znači život, što znači privređivanje, to je sve sada na nivou Republike Srbije, tj. Crne Gore. Na taj način u mnogo čemu je pojednostavljen postupak i način poslovanja u našoj zemlji, i to je dobro. Drugi element, a to je da ovo novo ustrojstvo omogućava uštedu. Ušteda za srpskog poreskog obveznika, jer ako uporedimo sliku koju smo imali novembra ili decembra prošle godine i sliku koju imamo, ukoliko usvojite ovaj budžet, to je jedna ušteda od otprilike 5-6 milijardi, za početak. Mislim da ćemo kroz vreme uspeti dodatno da uštedimo. Kako? Prvi element, a to je da Crna Gora, prvi put posle 1999. godine učestvuje u finansiranju državne zajednice. Naravno, kao što su nekoliko puta već napomenuli, ne bi bilo tačno reći da oni nisu ni u šta investirali i da su imali onih 3% poreza na promet, gde nisu promenili fiskalni sistem i dalje su ubirali 3% od poreza na promet i usmeravali prema komunalnim preduzećima i preduzećima u Crnoj Gori, koja su bila dobavljači armiji i podmirivali njihove troškove. Nije tačno reći da Crna Gora nije dala ni jedan jedini dinar za vojsku ili za neke druge institucije. Sigurno nije bilo u ovom obimu. Prema nekim procenama, to je bilo nekih desetak miliona evra, ako govorimo o moneti koja je moneta Crne Gore od prošle godine. Ove godine to je 45 miliona evra. Tih 45 miliona evra je negde oko 2,5 do 3 milijarde dinara. To je utoliko manje za srpskog poreskog obveznika za podmirivanje ovih troškova. Tih 45 miliona evra nije za celu godinu, nego za devet meseci, od aprila do decembra ove godine. Možemo da očekujemo da sledeće godine to bude još više. Eto prvog izvora uštede za srpskog poreskog obveznika. Drugi izvor je onaj koji je predsednik Vlade malopre napomenuto, a to je da se iskoristi ovaj momenat promena, da se ispita nužnost raznih radnih mesta, a rekao bih i nekih materijalnih troškova. Doći ćemo do nekih tri hiljade službenika manje i ne samo na zajedničkom nivou, nego i u prelasku ingerencije na srpski nivo, shodno zakonu koji ste izglasali juna prošle godine. Starešine u srpskim institucijama preuzimaju, ne po paušalu sve one koji su bili u datom sektoru ili u ministarstvu ili u organizaciji, nego po potrebi. Veoma pažljivo smo se trudili da ne bude preuzet veći broj izvršilaca, niti nekih drugih troškova od onoga što je nužno. Samim tim dolazimo do tog domaćinskog ponašanja, koje treba da upotpunimo ove godine, time što ova imovina koja postoji treba da se podeli na najracionalniji mogući način. Kada kažemo najracionalniji način, to znači pokušati da se oslobode neke zgrade, da bi bile prodate ili date u zakup. Tako da država samo zauzima onaj broj kvadratnih metara koji je nužan u novom ustrojstvu. Ima nekih ideja, kao što znate, a to će biti interesantno propratiti da,primera radi, nije to samo pitanje uštede nego i način rada, da eventualno ovaj cenjeni dom zauzme onu veću salu, tamo gde je bila savezna skupština, jer ovo je najverovatnije najružnija skupština u Evropi koja postoji. Imamo situaciju gde smo imali dva doma na nivou SRJ. Znači, 131 poslanik radi sada na nivou državne zajednice. To je ona bivša sala Veća republika koja je dovoljna za to. Ona veća sala, uz neke minimalne radove, biće dovoljna za ovaj dom. To znači da će ova zgrada najverovatnije biti nužna za neke stručne službe, ali evo jedne ideje, da i ovaj dom najzad dobije pravi dom i da vi imate neke uslove za rad koji su dostojni onog posla koji radite. [[Aplauz.]] Hvala. Uz to, želim samo da kažem da te uštede i preraspodele u načinu upotreba zgrada i raznih drugih stvari koje upotrebljava država, moraju da se prenesu ne samo na Beograd, nego i na celu našu državu. Imamo situaciju gde neke kasarne nisu u potpunosti upotrebljene, znamo da MUP ili su neki drugi organi u komercijalnom zakupu u tom istom gradu, a u nekim slučajevima i u istom kvartu. Evo načina na koji može da se uštedi. Naravno, to ne može paušalno, ne može preko kolena, treba napraviti jedan plan i to postepeno uraditi. Mislim da svi dugujemo i Vlada Republike Srbije, pre svega, našim poreskim obveznicima da apsolutno iskoristi ovaj momenat da uštedi sve što je moguće uštedeti i da sve bude racionalno upotrebljeno. Treća stvar, i zadnja, koju bih hteo da kažem oko ovog rebalansa budžeta, a to je da za one poslanike (a ima ih i to iz raznih grupa) koji su dobro pročitali i dispozitiv, prvi put u budžetu Republike Srbije i to je prvi put da to vidim u bilo kom budžetu Republike Srbije, uključujući i one koji su bili tridesetih godina, Vlada Republike Srbije, znači, izvršna vlast, dostavlja na odobrenje Narodnoj skupštini iznos zaduživanja i garancija koje može da uradi Vlada u datoj godini. Tu je taj član 2. i hteo bih da ga komentarišem, jer vidim i već sam čuo da ima nekih proizvoljnih interpretacija, gde ulazimo u jednu situaciju da onaj zadnji način na koji jedna izvršna vlast, sada kada imamo sve javne prihode i rashode na istom mestu, neka izvršna vlast bi mogla da uđe u dodatne troškove na nekim budućim budžetima kroz zaduživanje i davanje garancije nekima koji nisu budžet Srbije, ali za koje se garantuje. U ovom budžetu, po prvi put, imate na vaše odobrenje ukupni iznos preko koga Vlada ne sme da pređe, a da se ne vrati u ovaj dom. To smo već imali kao praksu dve godine, da za bilo koji zajam koji nosi suverenu garanciju, mora se doći u ovaj dom i mora se dobiti pozitivno glasanje ovog doma, kao što je to bilo u februaru mesecu ove godine povodom zajma za Niš, Kragujevac i Novi Sad, za njihovu lokalnu infrastrukturu. Znači, ta dobra praksa, ta zdrava praksa javnih finansija, gde izvršna vlast ne može, kao što se pre radilo, u kabinetu sama odlučiti da zaduži buduće budžete, da prenese velike obaveze koje se ne vide u budžetu, ta praksa je već ustaljena. Ovog puta, shodno Zakonu o budžetskom sistemu, imamo i celu sliku svih tih mogućih garancija. Želim da uđem u detalj tih 66 milijardi dinara, a to je cifra koja sama po sebi izgleda velika. Tu želim da kažem šta je unutra i zbog čega je veoma dobro, a veoma sam ponosan na Vladu Republike Srbije, da uvedemo najzad i tu praksu da sve buduće vlade, ma koje one bile, moraju u budžetu za datu godinu da kažu, koji je maksimum zaduživanja i maksimum garancija koje može bilo koja vlada i obaveze u koje može da uđe, a za koje ovaj parlament zna. Dakle, 66 milijardi je tu iz raznoraznih razloga. Ovaj dom još nije izglasao jedan broj kontragarancija za mnogobrojne kreditne aranžmane koji su već u toku. U ovih 66 milijardi, naravno, imamo malu garanciju koja je od nekih 300 miliona dinara, posle tendera za uslove koji bi mogli da budu dati, jedna poslovna banka je dobila mogućnost da finansira uvoz mineralnog đubriva. Možemo da imamo dovoljno mineralnog đubriva i to blagovremeno u proleće ove godine. To je 300 miliona dinara. Iza toga, mnogo veće stavke su one koje se tiču međunarodnih finansijskih institucija. Ne bih ulazio, jer će vam dostaviti sve, imaćete detalj svih kredita, i moći ćete danas da dobijete dopunu obrazloženja oko tih garancija. Videćete da ovde nema ničeg drugog osim, pod jedan, onih kredita gde je već izglasana u Saveznoj skupštini jedna garancija i koje su operativne. To su krediti Evropske banke za razvoj i rekonstrukciju, krediti od Evropske investicione banke i manjih finansijskih institucija. Sa druge strane, imamo prvi put za 2003. godinu jednu procenu, koji su ti zajmovi o kojima se u ovom momentu pregovara i za koje namene se namerava ući u zaključivanje nekih ugovora i gde očekujemo da 2003. godine ovaj dom izglasa jednu kontragaranciju i time garantuje suvereno otplatu tih kredita. Tu nema nikakve egzotike, to su ponovo međunarodne finansijske organizacije, jer naša zemlja (želeo bih da iskoristim ovu mogućnost da to napomenem) i mi ni u kom slučaju ne ulazimo u dugove i dajemo suverenu garanciju pod komercijalnim uslovima. Mi to ne želimo, mi to i ne smemo, jer u ovom momentu kada imamo pregovore koji su završeni, bar u multilaterali, sada se sprovodi u potpunosti u bilateralnim dogovorima sa našim poveriocem u Pariskom klubu, koji su nam već otpisali 51% ukupnog duga, i kroz tri godine, ukoliko sprovedemo uspešno program ekonomskih reformi sa raznim finansijskim institucijama, otpisaće još 15%. Ulazimo ponovo u pregovore sa Londonskim klubom, gde očekujemo veoma slične ugovore. Naravno, ne može se tražiti od istih tih poverilaca da otpišu dve trećine duga, a da se istovremeno garantuje 100% komercijalnog duga. Zbog toga, videćete, u ovoj cifri je sve koncesijalno, znači, to je ili pozajmica od međunarodnih finansijskih institucija (daću jedan primer), to je Svetska banka, to su krediti od 20 godina, sa 10 godina počeka, nula kamatnom stopom, i sve drugo je mnogo povoljnije nego što bismo mogli da dobijemo na tržištu kapitala. To su jedini krediti gde će Vlada Republike Srbije vama predložiti da se da jedna suverena garancija, i svi drugi krediti (setite se prošle godine), to je bilo pitanje Nemačke banke za razvoj, to je bio zajam za elektroprivredu, za njenu rehabilitaciju, da bi jedan takav zajam došao na dnevni red, on mora da ima u sebi element koncesionalnosti ili donacija, ako hoćete, za 35% prema nekom merilu komercijalnog zajma. To su dva tipa zajma koji dolaze u obzir, ili oni koji dolaze iz međunarodnih finansijskih institucija, koji su po prirodi stvari nekomercijalni (i mi ćemo imati pristup tim kreditima još nekoliko godina), ili ukoliko jedna druga institucija želi da nam da kredit i hoće garanciju, taj kredit mora biti bar 35% jeftiniji od jednog normalnog merila komercijalnog duga. Zbog toga, ni u kom slučaju to ne znači da odjedanput ove godine Srbija hoće da se zaduži za 66 milijardi. Ne, mi predviđamo da se ove godine nadoknadi (ako smem tako da kažem), malo zakašnjenje u usvajanju nekih zakona o kontragarancijama i predviđamo koja su to dodatna zaduženja, koja bi bila nužna za našu zemlju. Ne bih dužio, dobićete detalje u obrazloženju. Ovaj budžet je budžet kontinuteta u nešto težim uslovima. Mi smo uvereni da ćemo uspeti da ga izvršimo i zato vam predlažemo da ga usvojite u toj formi. Hvala puno.
Zahvaljujem. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč, Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora? (Ne.) Da li narodni poslanici koji su izdvojili mišljenje na odborima žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Za reč se javio narodni poslanik Dragan Marković, pa Jovan Todorović, kao ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa. Reč ima narodni poslanik Dragan Marković, poslanička grupa SSJ.
Poštovano predsedništvo, gospodine predsedniče Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, SSJ neće glasati za Predlog rebalansa budžeta, iz poznatog razloga - nismo glasali ni kada je bio Predlog budžeta, jer nas muče četiri stavke, koje se pominju i danas. Deficit iznosi 46.901.819.000 dinara; pokriće se iz privatizacije, to je nešto što nama iz SSJ bode oči, deo od 12.500.000.000 dinara. Danas sam pročitao u novinama da se prodaje "Sartid" i da je vrednost "Sartida" 23.000.000 dolara ili 1.380.000.000 dinara. Znači, mi treba da prodamo devet fabrika da bi obezbedili ova sredstva, devet fabrika reda veličine kakav je "Sartid", a poznato je da je to jedan veliki gigant u Srbiji. Druga stavka, sredstva od donacija. Smatramo da treba da iskoristimo popularnost Srbije, a Srbija nije imala ovakvu popularnost poslednjih 12 godina, i da tražimo da što više donacija dođe u Srbiju. Vrednost koja je sada predviđena iznosi 14.900.000.000, a smatramo da sada može da se iskoristi ova situacija i popularnost Srbije, i da ta cifra bude, ako ne duplo veća, možda bar 50% veća. Ono što nama iz SSJ smeta to je međunarodni kredit. Mislimo da međunarodni kredit nije baš povoljan, a da i ove kredite koje smo do sada dobili, a i ovde smo dali dva puta garanciju, mi u Republičkoj skupštini, ne znamo gde su te pare otišle, a poznato nam je da nije formirana nijedna fabrika u Srbiji, da nije formirano nijedno preduzeće koje će zaposliti one radnike koji su ostali bez posla. Ono što nas muči takođe je domaće zaduženje. Domaća zaduženja od 6.767.819.000, kada sada pogledamo ove četiri stavke, kada prodamo devet fabrika, da prvu stavku obezbedimo, kada prodamo 31 fabriku reda veličine kakav je "Sartid", da bi obezbedili cifru od 42.637.781.000, da bi se finansirala zajednička država Srbija i Crna Gora. Znači, moramo ukupno da prodamo, dame i gospodo, 40 fabrika u Srbiji reda veličine "Sartida" i da obezbedimo ovaj deficit za budžet. Sada se postavlja pitanje - u redu, i da sve to uradimo, kako ćemo mi u narednom periodu da punimo budžet, ako ovo automatski povlači otpuštanje radnika sa posla? To su uradile sve firme koje su privatizovane; konkretno u Cementari u Paraćinu, fabrici koja je bila stabilna i pre, otpušteno je više od 60% radnika, 2.400 radnika je imala ta fabrika, a 1.500 radnika je otpušteno. Jeste da su dobili veliku otpremninu, ali ta otpremnina je prividna. Svakome od radnika je neophodno od 12 do 15 godina do penzije. Postavlja se pitanje - kako će ti ljudi da obezbede taj radni staž i od čega će živeti narednih 15 godina? Ministar Vlahović je govorio da je smanjena nabavna cena inputa za cementaru 30%, i kaže - imala je štetu država. Ne, tada nije imala štetu država, a mislimo da danas ima štetu. Jer pazite, smanjena je cena inputa, ali je povećana cena cementa za 40%. Na osnovu čega je proizvođač povećao cenu cementa za 40%, ako mu je smanjena cena inputa? Takođe, od tih prodatih fabrika, Vlada Republike Srbije nije imala neke posebne koristi. I kada sve ovo pogledamo, znači 40 fabrika treba u Srbiji da se proda da bi se obezbedio ovaj deficit u budžetu, novi kupci će otpustiti 50% radne snage iz fabrika, iz preduzeća, automatski smanjujete priliv u budžetu Republike Srbije. Jer, ukoliko neko nije zaposlen, onda on ne uplaćuje penziono i socijalno osiguranje. Ima štetu Vlada Republike Srbije, ima štetu lokalna samouprava, za onaj procenat koji se vraća u lokalne samouprave. Ono što u ovom predlogu nas iz SSJ takođe muči, to je što je mala stopa predviđena za socijalnu pomoć. Imajući u vidu da su ukinute donacije iz inostranstva za narodnu kuhinju (ovih dana) i da obavezu ima lokalna smaouprava da obezbedi sredstva za narodnu kuhinju, podsećam vas, koliko je meni poznato, da su ovih dana sve opštine u Srbiji prepolovile broj korisnika, jer lokalna samouprava nije u situaciji, a nije ni predvidela u svom budžetu, (nije znala da će ovo da se desi) da iz svog opštinskog, lokalnog budžeta može da finansira ovu stavku. Takođe, mi iz SSJ-a smatramo da je u ovom rebalansu veoma mala cifra predviđena za poljoprivredu. Samo hoću da podsetim ministra Đelića da smo mi tražili da se isplati neisplaćena šećerna repa u gradovima od Požarevca do Kruševca. Čak i imamo blago obećanje, vi to znate ministre od koga, da će to da se realizuje, a niste to predvideli u ovom predlogu rebalansa budžeta. Ono što muči nas iz SSJ, gledano iz našeg ugla, iz ugla privrednika, smatramo da je ovaj plivajući kurs počeo da nas plaši, jer je plivajući kurs dostigao cifru od 65 dinara. Znamo kako je rečeno na početku, da plivajući kurs maksimalno može da ode iznad 60 dinara. Bojimo se da se taj kurs, tako plivajući, ne udavi i da se ponovo desi inflacija i devalvacija! Iz svega što sam rekao, SSJ neće glasati za ovaj predlog rebalansa budžeta.
Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Gospođo Čomić, gospodine predsedniče Vlade, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SPS želim da vam ukažem na nekoliko principijelnih stavova naše partije povodom Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu za 2003. godinu. Naravno, ni u čemu ne želim da sporim neke cifre koje su spomenute u uvodnim izlaganjima predsednika Vlade i gospodina Đelića, ali želim da se osvrnem na nekoliko činjenica koje i nisu baš tako ohrabrujuće, bar viđeneočima socijalista, kako su ih predstaviligospodin Živković i gospodin Đelić. Naime, istina je da seukupan budžet Republike Srbije za 2003. godinu, zbog promena na saveznom nivou, povećava za 57,2 milijarde. Istina je da se ukupno povećavaju i rashodi po tom osnovu. Tako gledano, budžet Republike Srbije za 2003. godinu jeste uravnotežen. Dame i gospodo, ja vas podsećam na osnovni Zakon o budžetu za 2003. godinu, u kojem je rečeno da se 18% ubranog poreza na promet na području Republike Srbije i 20% ubranih akciza opredeljuje za finansiranje Savezne Republike Jugoslavije u to vreme, odnosno saveznog budžeta i da je to ukupno 35,6 milijardi dinara. Mi danas imamo u Predlogu iznos koji je 38,2 milijarde dinara. Iz toga zaključujemo da mi zapravo imamo povećane finansijske izdatke po osnovu finansiranja državne zajednice Srbija i Crna Gora za oko 2,6 milijardi dinara. Ukoliko mislite da nisamu pravu, molio bih gospodina Đelića da dodatno objasni ovih nekoliko podataka, ali čini mi se da uvek moramo računati tako da su jedan i jedan dva i tu nema nikakvih dilema, jer je budžetom za 2003. godinu ukupan iznos poreza i ukupan iznos akciza opredeljen i relativno i apsolutno i to je 35,6 milijardi u odnosu na predloženih 38,2 milijarde. Nadam se da se oko toga nećemo sporiti. Drugo, deficit u budžetu Republike Srbije je i dalje ostao 46,9 milijardi ili, zaokruženo govoreći, oko 47 milijardi.Različita je struktura deficita i načina na koji se pokriva taj deficit. I tada i sada je Socijalistička partija protiv deficitarnog finansiranja, bar u ovoj meri ili u ovom obimu budžeta u 2003, i ne samo u njoj,nego i u svakoj od narednih godina. Pogotovo je principijelno protiv toga da se sredstva od privatizacije u bilo kom iznosu koriste kao sredstva za javnu potrošnju, a da se ne koriste preko Fonda za razvoj ili preko drugih regulatornih mehanizama u budžetu za podsticaj i razvoj privrede u Srbiji. Oni koji se sa mnom ne slažu, reći će mi - nije tačno, mi imamo 6,9 milijardi koje se u ovom budžetu planiraju za tranzicioni fond. To je istina, ali ja vas pitam zašto nije bilo 15 milijardi u decembru ili zašto nije 12,5 milijardi, koliko se sad predlaže da se iz sredstava privatizacije pokrije budžetski deficit u 2003. godini. Treće, u vezi sa budžetskim deficitom jeste i ključno pitanje. To je pitanje duga naše zemlje i novog zaduživanja po osnovu finansiranja deficita. Reći ćete mi da možda ni to nije tačno. Ja vas podsećam da vi ovde kažete - smanjićemo sredstva privatizacije koja idu u budžet, zato što imamo takav i takav problem, za 2,5 milijarde, a povećaćemo sredstva od donacija za 5,4 milijarde i time ćemo da izbalansiramo priču o budžetskom deficitu. Član 2, o kojem je govorio ministar Đelić, govori o tome da će se ova zemlja u 2003. godini zadužiti za najmanje 1,1 milijardu evra ili da će imati obavezu da bar u nekoj meri servisira taj dug. Ako mi kažete da to nije tačno, onda je potpuno izvesno da ćemo se u 2003. godini zadužiti za najmanje 25 milijardi dinara novih kredita, što je rečeno ovde u članu 2. i o tome ćemo razgovarati ovde u Republičkoj skupštini samo u slučaju da pređu taj iznos zaduženja, odnosno u slučaju da garancije koje treba po tim osnovama da se izdaju budu na dnevnom redu Republičke skupštine. Ministar odmahuje glavom, ali je pitanje kako tumačimo ovaj član 2. Član 3. u tački 3) kaže: "Planirano zaduživanje kod inostranih poverilaca do iznosa od 24.885.000.000 dinara". Ne znam kako bih drugačije tumačio nego time da ćemo se u 2003. godini dodatnozadužiti za nekih 400 miliona evra. To je činjenica. Ovde se postavlja pitanje kako ćemo dalje ići u to, ukoliko svake godine imamo permanentno povećanje obaveza po osnovu glavnice i po osnovu kamata na već ranije uzete kredite. Samo nekoliko podataka; mislim da tu nema spora, jer su te brojke iznete i one su javne, transparentne, kako bi se reklo. U budžetu za 2003. godinu, koji smo ovde usvojili, imali smo nekoliko brojki, pa se kaže: otplata kamata - domaći krediti 2.268.000.000, ino-krediti 8.522.000.000, aukupno 10.790.000.000 ". Sada se u rebalansu kaže "domaći krediti 2.578.000.000, ino-krediti 8.865.000.000, ukupno 11.433.000.000". Prateći troškovi zaduženja u budžetu za 2003. godinu su 200 miliona, a u rebalansu budžeta, u predlogu o kojem razgovaramo, 850 miliona. Ukupne obaveze po osnovu zaduženja - 12.283.000.000 ili 1.300.000.000 dinara više nego što je to bilo projektovano budžetom za 2003. godinu, pre ovog rebalansa. To su bile kamate. Uzmite glavnice: bilo je planirano da se u 2003. godini otplati 12.316.440.000 dinara po osnovu spoljnjeg duga, plus 650 miliona i to je oko 12.966.000.000, zaokruženo 13 milijardi. Mi sada imamo u projekciji rebalansa budžeta za 2003. godinu 17 milijardi 868 miliona po osnovu otplata glavnica ili za 4,9 milijardi više nego što je to bilo u budžetu za 2003. godinu. Kada se saberu obaveze po osnovu kamata i obaveze po osnovu glavnice, dođemo do iznosa od 6 milijardi 200 miliona povećanih obaveza po osnovu kamata i glavnica. Šta je poenta moje priče? Ako bi ovim tempom išli u zaduživanje po bilo kom osnovu i sa bilo kojim razlogom, onda bismo imali sledećih nekoliko činjenica. Budžetski deficit se u Predlogu budžeta za 2003. godinu u principu sastojao od otprilike polovine izdataka po ovom osnovu, po osnovu kamata ili po osnovu glavnica, odnosno tačno govoreći, 23 milijarde 956 miliona dinara. Mi sada imamo učešće ovih troškova ili rashoda u budžetu po osnovu glavnica i kamata 30 milijardi 151 milion ukupno ili oko 65%. Molim vas, mi ovim tempom idemo do toga da ćemo u 2004. godini, obzirom na sve parametre o kojima sam prethodno govorio, doći do toga da nam se ukupan budžetski deficit sastoji zapravo iz ove dve stvari, iz kamata ili obaveza po osnovu glavnica, ma koliko možemo govoriti o tome da imamo povoljne uslove pri uzimanju tih kredita, naročito od međunarodne zajednice. Ovde moram da postavim jedno indiskretno pitanje, obzirom da nema televizije, molio bih gospodina Đelića da mi objasni šta se tu zapravo desilo, kako smo za ova dva meseca došli do ovih podataka o kojima sam govorio i kako smo mi to ukupno povećali obaveze po osnovu kamata i glavnica u 2003. godini? Jedini odgovor koji sam mogao da nađem, ne držim da je ispravan, jeste da smo mi zapravo u poslednjih nekoliko meseci imali neki vid finansiranja po osnovu primarne emisije iz Narodne banke Srbije ili smo imali kratkoročna zaduživanja kod komercijalnih banaka, i domaćih i inostranih, iz kojih smo finansirali neke budžetske rupe u prethodna tri meseca; obzirom na to, koliko god se opiremo toj činjenici, nismo imali ravnomerno ili bar adekvatno punjenje budžeta u ovom proteklom vremenu. Na ta pitanja ćemo najverovatnije dobiti odgovore.
Da li koristite i sledećih 10 minuta?
Da, iskoristiću i drugih deset minuta. U vezi sa tim, podsetio bih sve vas, kolege narodni poslanici, i ministra Đelića koji nam je o tome govorio u decembru 2002. godine, na delove memoranduma o ekonomskoj politici Vlade Republike Srbije u 2003, 2004. i u 2005. godini, o ekonomskoj politici koja jeste važna i kao strategija, ali i kao mehanizam koji se sprovodi da bi se i punio budžet i privreda oživela, ukoliko je to moguće, da bi budžetski korisnici mogli na višem nivou da izvršavaju svoje obaveze. E, sada, vidite, tu je rečeno potpuno ispravno da se naša privreda nalazi i u tranziciji, ali i u jednoj vrsti rekonstrukcije i to je tačno. Mi imamo tranziciju, ali istovremeno imamo potrebu da rekonstruišemo privredu koja je u znatnoj meri oštećena, zbog NATO bombardovanja u dobroj meri i uništena.To je jedan težak posao, pogotovoako se ima u vidu da međunarodna zajednica, ma koliko da mi govorimo da hoće da nam pomogne, uopšte nema sluha za naše zahteve, za našu tužbu Haškom sudu, onom međunarodnom, po osnovu naknade ratne štete za agresiju, odnosno po osnovu bombardovanja koje smo imali 1999. godine. Koleginica Milka se buni na ovo, a ja vas podsećam, grupa ekonomista iz G-17 je utvrdila da su samo direktni troškovi, odnosno direktna šteta po osnovu NATO bombardovanja oko 30 milijardi dolara. Molim vas, u sve to je umešana i moguća buduća obaveza ove zemlje. Čitali smo "Novosti" neki dan, gospoda koja su zadužena za razgovore sa NATO paktom i sa "partnerstvom za mir" su predložili nešto što... (Milka Marinković, sa mesta: Što to nisi rekao Miloševiću? )
Molim narodne poslanike da ne dobacuju i da slušaju govornika, molim sve narodne poslanike da poštuju Poslovnik Narodne skupštine i bez komentara iz klupa. Upozorenje važi za sve narodne poslanike, zajedno želimo da poštujemo Poslovnik.
Nemojte da se nervirate, samo želim da vam skrenem pažnju na nekoliko ekonomskih parametara koji utiču na ukupne projekcije ekonomskog razvoja u 2002, 2003, 2004. i 2005. godini. Dakle, samo govorim o činjenicama i nisam hteo nikoga da povredim. Istina je da postoji zahtev sa naše strane ili bar inicijativa da NATO pakt utiče na Republiku Hrvatsku i na Bosnu i Hercegovinu, da odustanu od njihovih zahteva po osnovu ratne štete od Savezne Republike Jugoslavije, ako hoćete, državne zajednice Srbije i Crne Gore ili još preciznije, od Srbije, od nas, zahteva se da se odreknemo našeg tužbenog zahteva za ratnu štetu od 30 milijardi. Da, to sve jeste, jedan od tri uslova za eventualni ulazak naše zemlje u "partnerstvo za mir". Posebno u NATO-u imaju tri uslova - uhvatite Mladića i grupu iz Vukovara; odreknite se zahteva pred Haškim sudom za naknadu ratne štete; i, reorganizujte vojsku. Ovo treće nije sporno. Prvo je teško, a drugo je naročito sporno. Ne bi mi imali priču o budžetskom deficitu da smo imali bar malo razumevanja od međunarodne zajednice po tom osnovu. Jesu li nas bombardovali? Jesu. Jesu li uništili naše privredne kapacitete? Jesu. Jesu li našu infrastruturu uništili? Znamo li koliko je to: trideset milijardi dolara i zašto ne postavimo taj zahtev energičnije pred međunarodnu zajednicu, bar u ovom momentu? Za mene je to sporno. Zašto ćemo mi sada morati da uzimamo nove međunarodne kredite da bi finansirali naš budžetski deficit, a pri tome imamo tu realnost o kojoj sam govorio? Dalje, vratiću se, neću se vraćati na tu temu, već se vraćam na memorandum. Zašto je došlo do smanjenja kapitalnih investicija u rebalansu budžeta za 2003. godinu, kada se upravo u memorandumu reklo da je prevazilaženje tog problema tranzicije i rekonstrukcije privrede vezano za kapitalne investicije i u budžetu i one koje bi se finansirale inostranom štednjom, odnosno takozvanim direktnim investicijama. Što smo mi u ovom predlogu budžeta smanjili neke kapitalne investicije i time zapravo smanjili šansu da oživimo privredu? Dalje, inicijalno povećanje broja nezaposlenih po osnovu tranzicije moralo bi da se rešava i po osnovu ovog budžeta. Mi objektivno imamo povećanje broja nezaposlenih ljudi, imamo povećanje broja ljudi koji od svojih zarada ne mogu da žive. Vaš ministar, iz vaše Vlade, vrlo korektno iznese podatak: 800.00 ljudi u ovoj zemlji ima primanja ispod 4.500 dinara i još 800.000 ljudi ima primanja ispod 5.000 dinara. To je 1.600.000, dame i gospodo, odraslih građana koji nemaju od čega da žive. Ne sporimo potrebu da se privreda nađe u tranziciji, da se privatizuje, ali mora se o njima voditi računa na način, da se pre svega oživi privreda, jer ako to ne učinimo, džaba su nam sve ove priče. Džaba i podrška međunarodne zajednice, džaba nam politički konsenzus oko borbe protiv kriminala, nema narod od čega da živi i to je ključno pitanje! Hoćemo li mu obezbediti u 2003. godini povećanu zaposlenost ili obrnuto? Ako nema kapitalnih investicija, nema povećane zaposlenosti u ovim uslovima! Dva osnovna strukturna indikatora u privredi su održiva makroekonomska stabilnost, koja zavisi od dva faktora, deficit platnog bilansa, koliki je i kakav je, i ovaj budžetski deficit. Molim vas, mi smo u 2003. godini uvezli 6.200.000.000 dolara neke robe, pri čemu smo izvezli samo 2.200.000.000 dolara. Četiri milijarde dolara je budžetski, odnosno spoljnotrgovinski debalans ili deficit. Koja to zemlja može da izdrži ove veličine? Ona prethodna SFRJ je godišnje uvozila šest milijardi dolara, ali je pri tom izvozila skoro 5,5 milijardi dolara i nije imala tako stravičan budžetski deficit. To ima odraza na ovu strukturu, jer Svetska banka jednostavno kaže da je podnošljiva granica tog deficita 7% u odnosu na bruto nacionalni proizvod koji se ostvari. Mi i sada projektujemo 10 do 12% i u 2003. godini, 2004. i u 2005. godini, a to znači da nećemo imati ni u te tri godine izvozno orijentisanu privredu, sposobnu da izveze na svetsko tržište. Ovde nemamo podsticaja za izvoz. Ako mi neko kaže da nije tačno, a jeste tačno, doduše, u Agrarnom budžetu ima jedna stavka od 450 miliona dinara kojom se stimuliše izvoz u poljoprivredi, a znam da se to odnosi na izvoz mesa u Evropsku zajednicu, odnosno na neke predradnje koje su potrebne pri klanju stoke, ali 450 miliona, dame i gospodo, jeste sedam i nešto miliona evra itim parama se ne može ozbiljno podstaći ni jedan izvoz, ni u poljoprivredi, pa čak ni u toj klaničnoj industriji. To je dakle činjenica. Jedino rešenje - pošto država koja ovako radi ne može jednostavno da servisira dugove, mora da nađe mehanizam, da li je to povećanje kursa ili neka stimulacija druge vrste - jeste izvozno orijentisana privreda. Ona mora da radi i da izvozi, a ne da imamo suprotnu tendenciju, da naši seljaci proizvedu mleka više nego ikada, ali ga i bace više nego ikada, jer država uvozi mleko! Ko ima pravo u ovoj zemlji da devize koje uzima od građana, iz onih slamarica gde je četiri milijarde evra, potroši na nešto što u ovoj zemlji imamo viška, na uvoz mleka, a pri tome povećavamo stimulacije ili premije za mleko, ali koje mleko, za ono koje se baca. Da li je potrebno da uvozimo mleko i još mnoge druge prehrambene prozvode, a u strategiji razvoja za 2003. godinu kažemo da je poljoprivreda jedan od prioriteta? Da li je moguće da je takav prioritet do te mere potcenjen da je izgleda bolje da nije proglašena prioritetom u strategiji razvoja, nego što je proglašena! Dakle, ako smo sada stvari postavili tako da ćemo ubuduće faktički raditi tu spoljnu trgovinu i uopšte taj uvoz - uvozni režim je u našim rukama, u Srbiji, Savezna uprava carina, mnoga ministarstva koja su imala nadlženost u vezi sa tim biće sada sa funkcijama u našim ministarstvima - ne dozvolimo više, gospodine predsedniče Vlade, uvoz onoga čega imamo i sami viška, a da time uništavamo domaću proizvodnju!
Reč ima narodni poslanik Srđan Petrović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DSS.
Poštovana predsedavajuća, poštovane kolege, poštovani ministri i predsedniče Vlade, u uvodnom izlaganju premijer je rekao da je ovo budžet kontinuiteta, to je ponovio i ministar Đelić a sada je prilika da vidimo šta je doneo taj kontinuitet od novembra, decembra meseca kada smo usvajali budžet za 2003. godinu, šta je urađeno do sada. Za početak, podsetiću na stav DSS-a iz tog vremena: tako, opet, zarad kontinuiteta, taj stav se nije promenio, mi smo tada govorili o makroekonomskim parametrima, a pre svega o bruto društvenom proizvodu, rekli smo da je on prenaduvan. U memorandumu Vlade za period do 2005. godine dato je povećanje bruto društvenog prozvoda od 5% za 2003, 2004. i2005. godinu. Govorili smo da je to nerealno. Po našim ocenama i procenama, to nije moglo da se ostvari kada se uzme u obzir stanje naše privrede i mogućnosti realnog rasta. Sada, u martu mesecu, Vlada priznaje da je nemoguć rast od 5%. Govori se o rastu od 3,5 do 4,5%, a na nekim mestima samo 3,5% - reč je o uvodnom govoru premijera Živkovića prilikom njegovog izbora. Postavlja se pitanje, da li je potrebno već sada dati novi memorandum, odnosno promeniti sve parametre koji proističu iz BDP-a, za 2003, 2004. i 2005. godinu. Ne sporimo da je problem planiranja bruto društvenog proizvoda i njegovog rasta jedan od težih zadataka za svaku vladu, ali opet ne možemo da idemo postaroj praksi da je nama potreban toliki rast da bismo podmirili sve one troškove i sve one rashode koje smo planirali. Znači, mora da se krene od realnih parametara, pa onda prema tome i rashode planirati. Takođe, ukazivali smo na visok deficit u našem budžetu. Taj deficit se sada povećava, a nešto kasnije ću govoriti i o tome. Imali smo zamerke na neke stavke za koje smo smatrali da mogu da budu manje. Nešto od toga je i urađeno. Takođe, imali smo i zamerke vezano za politički deo budžeta, za posebne programe koji nisu dovoljno definisani i nisu podneti Skupštini na usvajanje. Sve su to stvari koje mogu kao zamerke da se prihvate i za sadašnji rebalans budžeta, eventualno, sem ovog političkog dela, jer, kažem, opet da procena BDP-a nije bila ispravna. Da li će biti ispravna za naredni period - teško, jer ako u tri meseca imamo takvu promenu, šta možemo da očekujemo do kraja godine! Konjunktura nam ne odgovara! Imamo pad industrijske proizvodnje, a eventualno je nešto bolja situacija u spoljnotrgovinskoj razmeni. Nezaposlenost se, takođe, povećava i sve su to stvari koje od nas traže da realno planiramo naš dalji rast, dalji razvoj i da to saopštimo građanima. Priča o povećanju standarda nije realna i ne može da se kaže, kako je to premijer Živković rekao, da se planira povećanje standarda. Nerealno je povećanje standarda i to mora da se kaže građanima! Kada je reč o visini budžeta, koja opet proizilazi iz BDP-a i rasta cena, interesantna je rečenica data u obrazloženju budžeta; kaže: "Kako je makroekonomski rast revidiran naniže, a inflacija naviše, nominalni rast vrsta prihoda koji su dominantno vezani za ova dva parametra, a koji čine veliki deo ukupnih prihoda, biće približno na prethodno planiranom nivou". To je nešto što nismo očekivali u ranijim budžetima. Sada se to pojavilo i to me malo podseća na neko prethodno vreme socijalista. Znači, imamo dva parametra, oba su sama po sebi loša, ali budžet ostaje isti, pa bože moj ništa se ne menja. To je nemoguće. Javna potrošnja bila je velika i po prethodnom budžetu, znači budžetu za 2003. godinu. Ona je među najvišim među svim zemljama tranzicije i to je jedan od najgorih naših parametara, kada se poredimo sa drugim zemljama u tranziciji. To je lepo Vlada prikazala u memorandumu o budžetu za 2003,2004. i 2005. godinu. Taj deficit sada raste. Raste i sigurno kada se uzmu sva javna davanja, odnosno kada se uzme sadašnji budžet Republike od 318,7 milijardi dinara, svih pet fondova 236,1 milijarda dinara i budžeti opština i kada se to stavi u odnos na procenjeni bruto društveni proizvod, koji se kreće od 1.226 do 1.228 milijardi dinara, onda se vidi da to prelazi 50% bruto društvenog proizvoda, što je najgori parametar od svih naših makroekonomskih parametara i vrlo je zabrinjavajući. Mi smo predlagali, ako se sećate kod donošenja Zakona o budžetu za 2003. godinu, neke amandmane koji su išli u pravcu smanjenja deficita na prihodnoj strani i u pravcu smanjenja rashoda na drugoj strani, i to za osam do 10 milijardi dinara; mada su neke procene da je već tada moglo da se ide sa uštedom do 20 milijardi dinara, pre svega, stavka 42 kod korišćenja usluga i roba: 21,2 milijarde - posebno troškovi putovanja, usluga po ugovoru, specijalizovane usluge; zatim, stavka 48 ostali rashodi: 3,6 milijardi - novčane kazne po rešenju sudova i sudskih tela, dotacije nevladinim organizacijama i drugo; stavka 51 osnovna sredstva - 13,5 milijardi dinar; stavka 45 subvencije - 29,8 milijardi dinara. To tada nije usvojeno, a u većini slučajeva ni sada te uštede nema. Sa druge strane struktura deficita, koji je ostao isti, nominalno isti od 46,9 milijardi dinara, promenila se, i to je, takođe, vrlo čudan podatak, zajedno sa onim podatkom o poništavanju efekata pada procenjenog rasta, pada rasta društvenog proizvoda i povećanja inflacije. To je presipanje iz jednog u drugo. Uslovno rečeno, dobro je što je deficitarno finansiranje budžeta po osnovu izvora iz privatizacije smanjeno sa 15,3 na 12,5 milijardi dinara, jer su to nepovratna sredstva. Krediti su ostali isti. Domaća zaduženja su pala, što je i razumljivo, s obzirom na konjunkturu u privredi. Interesantno je da li može da se primeni ono - šta nam je milo, to nam se i snilo, da će donacije da porastu sa 9,5 na 14,9 milijardi dinara. Kada se analizira to vrlo veliko povećanje, postavlja se pitanje da li tu ima nekih političkih elemenata da bismo mogli da planiramo tako veliko povećanje donacija. Kada se stave u odnos izdaci budžeta za otplatu kamata i glavnice, znači: 12,2 milijarde dinara plus 17,5, što je ukupno 29,7 milijardi dinara prema novim kreditima koji će ići za pokriće deficita, tu se vidi da su kamate na kredite iz ranijih perioda jednake novim kreditima koje ćemo dobiti za pokriće budžetskog deficita, što opet sigurno nije dobro. Ovi podaci nedvosmisleno pokazujuna previsoko i nekontrolisano zaduživanje organa Republike Srbije i to u uslovima kada se očigledno neće ostvariti planirani rast bruto društveog proizvoda. Ima i nekih prihvaćenih predloga DSS-a, koje smo dali u našim amandmanima. To je smanjenje tekuće rezerve, sa 4,4 na 2,8 milijardi dinara; smanjenje rashoda po osnovu kazni; smanjenje novčanih kazni planiranih po rešenju sudova i sudskih tela, to je pozicija 483 itd. Na strani prihoda DSS je takođe ukazivala na predimenzionirano učešće prihoda od privatizacije. Oni su sada smanjeni sa 15,3 na 12,5 milijardi dinara. Takođe je DSS kritikovala neke postupke u ovim uslovima u kojima danas živimo, u uslovima vanrednog stanja, kada je reč o budžetu. Tu može da se napravi analiza i molio bih da se odgovori koliko će vanredno stanje i dužina tog stanja uticati na budžetske rashode?! Obrazloženje kaže, na rashodnoj strani budžeta, da će sigurno uštede koje su ostvarene preuzimanjem funkcija sa saveznog nivoa kroz decembarsko smanjenje broja zaposlenih, biti iskorišćeno za povećanje bezbednosnih izdataka za vreme trajanja vanrednog stanja. Opet se postavlja pitanje da li su ta sredstva u decembru bila planirana za neko vanredno stanje, koje je, nažalost, došlo iz svima znanih razloga u martu mesecu. Kako je to moglo biti planirano u decembru kada je rađen savezni budžet i znalo se da će doći do prenošenja funkcija sa nivoa zajedničke države na nivo Republike. Sigurno da treba voditi računa da u ovakvim uslovima komponenta troškova vanrednog stanja ima i svoj budžetski odraz. O pojedinim stavkama iz rebalansa budžeta, vezanom pre svega za ono što je ostalo u budžetu, nećemo ulaziti sa mnogo detalja i kod ovih promene, koje su nastale posle prenošenja nadležnosti sa nivoa zajedničke države na nivo Republike, ostaćemo na onome što je suština budžeta Republike Srbije, znači na onom nivou od 271,9 milijardi dinara i o tome će govoriti drugi poslanici iz DSS-a.
Ovim završavamo rad u prepodnevnom delu i sednicu nastavljamo u 15,00 časova. Prijavu za reč ima i predsednik poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije, narodni poslanik Bojan Pajtić. Time počinjemo rad popodne. [[Posle pauze - 15,45]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad današnje sednice u popodnevnom delu. Molim vas da, ubacivanjem kartica u poslaničke jedinice, utvrdimo da li imamo kvorum za rad. Izvolite. Konstatujem da imamo kvorum za rad. Nastavljamo po redosledu narodnih poslanika i prijavama za reč u načelnom pretresu Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2003. godinu. Reč ima narodni poslanik Bojan Pajtić, predsednik poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije.
Poštovana predsedavajuća, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, osnovni motiv rebalansa republičkog budžeta jeste obezbeđivanje fiskalnog pokrića za ono što je bio istorijski posao konstituisanja zajednice država Srbije i Crne Gore. Ukupan obim prihoda koji se predviđa projektovanim budžetom je 271 milijarda, dakle 57 milijardi više nego što je to bilo predviđeno budžetom koji smo usvojili pre nekoliko meseci, a što je srazmerno i čak nešto više od obima nadležnosti pojedinih ministarstava Vlade Republike Srbije, nakon usvajanja Ustavne povelje i Zakona o sprovođenju Ustavne povelje, odnosno nakon usvajanja Zakona o ministarstvima. Trend koji prati ovaj rebalans budžeta je postojao i u budžetu Republike Srbije, dakle trend stabilnosti plata i penzija. Ovaj budžet ne uskraćuje nikom ona prava koja su prethodnom verzijom budžeta predviđena, odnosno ni na koji način ta prava ne umanjuje, nego naprotiv obezbeđuje stabilnost i sigurnost tih prihoda, odnosno obezbeđuje da oni ostanu u istom obimu kao što je bilo predviđeno i samim budžetom. Ovim predlogom zakona obezbeđuje se i kontrola finansijskih sredstava koja Republika Srbija daje saveznoj državi. Ta kontrola se ostvaruje neposredno, na taj način što se nadležnosti finansiraju preko budžeta Republike Srbije. Dakle, u skladu sa veličinom društvenog proizvoda, nekih 93% sredstava koja se obezbeđuju za savezne funkcije, obezbeđuju se od sredstava budžeta Republike Srbije. Rashodi koji će biti dati za funkcionisanje zajedničkih organa i organizacija se izvršavaju preko Trezora Republike Srbije. Ono što smo već spomenuli, što je neobično važno, jeste da se, prvi put posle 50 godina, tačno zna i građani Srbije će tačno znati gde ide svaki pojedinačan dinar poreskih obveznika, odnosno u koje svrhe će taj novac biti utrošen, u zavisnosti od toga kakve su pozicije u saveznoj državi, odnosno zajednici država, predviđene ovim i prethodno usvojenim zakonima. Novi prihodi koje stiče Republika Srbija ne odnose se samo na deo koji je ustupljen, dakle onaj deo prihoda od poreza na promet i akciza, koji je inače bio ustupljen saveznoj državi. Dakle, pored tih sredstava koja su pripadala Republici Srbiji, odnosno bila ustupana saveznoj državi, danas Republika Srbija stiče i ona sredstva koja nije imala. Znači, sredstva od carina, napomenuli smo da se kroz carinski nadzor praktično instrumenti i to ozbiljni instrumenti, i makroekonomske politike i fiskalne politike, vraćaju, odnosno daju Republici Srbiji, što je neobično važno. Zatim, konzularne takse i neki drugi prihodi, takođe pripadaju Republici Srbiji, a pripadali su izvorno federaciji. U tom smislu, možemo da izrazimo zadovoljstvo da će sredstva namenjena za funkcionisanje saveznih organa i organizacija moći biti i obezbeđena. Ovaj predlog zakona, odnosno predlog rebalansa prati i racionalizaciju administrativnog aparata. Dakle, pored onih činovnika koji su kroz otpremnine, praktično, prestali da rade u saveznim organima i organizacijama, negde oko 3.400 službenika koji nisu imali šta da rade u tim saveznim organima ili nisu imali ozbiljan posao, nisu mogli da ostvare puno radno vreme na svojim poslovima, kroz otpremnine su rasteretili administrativni aparat države. Znači, 27 različitih organizacija je prestalo da postoji. Racionalizacija se ogleda i kroz ukrupnjavanje određenih administrativnih, odnosno određenih upravnih organa, ukrupnjavanje ministarstava kroz službe, organe, organizacije koje imaju kompatibilnu delatnost, odnosno koji su funkcionisali na saveznom nivou i koji su sada, dakle usvajanjem Ustavne povelje i Zakona o sprovođenju Ustavne povelje, Zakona o ministarstvima, prisajedinjeni pojedinim ministarstvima u republičkoj vladi. Ono u šta sigurno nećemo i ne treba da sumnjamo, jeste da će ova projekcija prihoda biti ostvarena, kao što je bila ostvarena i projekcija prihoda za 2002. godinu. Postojao je i realni rast, kako zbog toga što je inflacija bila manja nego što je bila projektovana, tako i zbog snažne akcije suzbijanja sive ekonomije, kao i zbog realnog porasta društvenog proizvoda, odnosno realnog porasta primanja građana. Neobično je važno istaći, u odnosu na one stavke koje se ne diraju, stavke koje se menjaju. To su stavke koje opredeljuju sredstva za policiju od 1,5 milijardi dinara i za zatvore nekih 400 miliona dinara. U toku akcije suzbijanja organizovanog kriminala, u toku borbe za pravnu državu u Republici Srbiji, neobično je važno da se iz ovih razloga usvoji i glasa za ovaj budžet. Poslanička grupa DOS - Reforma Srbije glasaće za ovaj rebalans budžeta. Ne samo zbog toga što smo programski opredeljeni za funkcionisanje zajedničke države, nego i zbog toga što smatramo da rebalans koji obezbeđuje povećana sredstva, u ovom trenutku, za miliciju i zatvore, jeste osnovna naša ne samo politička, nego i građanska obaveza, zbog toga što smo ubeđeni da oni koji danas budu glasali protiv ovog rebalansa, zapravo glasaju ne samo protiv vojske i policije, nego i protiv svog naroda. Hvala lepo.
Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika, poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, budžet koji smo usvojili u decembru mesecu 2002. godine za ovu godinu, trebalo bi da bude uvećan za 20% prihoda od akciza i 18% poreza na promet, koji su do sada direktno išli u savezni budžet, naravno, uvećan još za carine i naknade za korišćenje vazdušnog prostora - trebalo bi u principu da proističe iz prethodnog budžeta, onog koji smo usvajali za 2002. godinu, uvećanog za inflaciju i rast bruto nacionalnog dohotka. To su neka osnovna pravila, kako bi trebalo da rastu prihodi i da se raspodeljuje taj državni prihod. Od tog odstupanja ima umnogome. Ovde se, u stvari, radi o mehaničkom uspostavljanju vlasti i dikataturi necelovite kvazipolitike nad ekonomijom, sa nenaučno i pogrešno inaugurisanom državnom pozicijom u Srbiji, u ekonomskim poslovima. Naime, Vlada Republike Srbije sve više postaje budžetski, kreditni, kadrovski i drugi oblik direktnog ostvarenja državne linije, nekog novog oblika komandne privrede. Zasnivajući novu ideologiju merama i rezultatima ove vlade, Srbija je prikovana uz one spoljne faktore, a možda je bolje da kažemo zemlje koje, uništavajući sve pred sobom, razaraju i neprikosnovene civilizacijske vrednosti i istorijske tekovine srpskog naroda, srpskih zemalja i srpskih država. Odvajamo velika budžetska sredstva, imajući u vidu ovaj rebalans, za funkcije zajednice, a ne znamo ni koje su, kakav je njihov ekonomski i politički smisao, koji je njihov dugoročni efekat, niti, pak, koliko zaista koštaju! Budžet svake države, u principu, manifestuje mnoštvo faktora, a pogotovo onih faktora koji su trenutno aktuelni, u ovom ekonomskom i političkom trenutku. U slučaju Srbije, ne postoje ozbiljne i stručne analize i stvarni tokovi, niti ekonomski, niti politički, i oni ne sadrže ni iskre stvarnih promena nabolje. Nastavlja se praksa na silu nametnutog budžetskog oblika potpune kontrole, a vladajuća politika olako i bez odgovornosti nam saopštava da najnovija dešavanja u unutrašnjem i međunarodnom okruženju utiče na nivo investicija i stopu rasta domaćeg bruto proizvoda, a ona se u stvari smanjuje na 3,5% do 4,5% u odnosu na planirano. SRS procenjuje da nam ovakvim rebalansom budžeta vlast najavljuje dalje ekonomsko propadanje, dalji krah proizvodnje, a da se ovaj umanjeni planirani rast bruto društvenog proizvoda zasniva na rodu poljoprivrede, čiji rezultati sve više zavise od klimatskih uslova. Ministra Veselinova mogli bi da optužimo komotno za genocid nad onim pticama pevačicama. Takođe se procenjuje da sa planiranim rastom bruto društvenog proizvoda nema tranzicije, nema uspešnih reformi, rasta kapitala i razvoja tržišta. Naučnici ocenjuju da, ukoliko bi se privreda i standard oporavili, po stopi od 10% godišnje, naše putovanje u lepšu prošlost, koju pamtimo, umesto 15 svelo bi se na sedam do osam godina. Rebalans budžeta predviđa ukupan prihod od 271.790.100, što je za oko 57.190.000.000 više od prihoda utvrđenih Zakonom o budžetu Republike Srbije za 2003. godinu. Svim dobronamernim i metodološki konzistentnim naučnim ocenama može se egzaktno zaključiti da prostora za ovakvu budžetsku presiju nema. Ukoliko uvažimo činjenicu da su svi porezi u demokratskom i ekonomskom smislu deo nacionalnog dohotka, a ne bruto društveni proizvod, onda se ne sme skrivati istina. Istovremeno su svi porezi deo profita. Uvažavajući ovu činjenicu, onda bi trebalo Vladi i vladinom delu poslanika ove skupštine da bude jasno da se poreskim zahvatanjem ne sme ugušiti potencijal akumulacije privrede. Izgleda da Vlada ne vidi, ili ne želi da vidi, ili ne zna da drugog puta ka demokratiji nema, osim sposobnosti akumulacije i dohotka za razvoj. Naravno, s tim ide i rast dohotka građana. Donacije i krediti neće moći da zamene ove osnove ekonomije razvoja. Predloženom poreskom presijom Vlada zahvata, pre bi se moglo reći otima, ili raspolaže, po mišljenju naše stranke, oko četiri petine nacionalnog dohotka, a takve ekonomske osnove nema nijedna diktatura u svetu. Po našem mišljenju, budžet bi trebalo da bude projektovan na ukupno 199.468.800.000 dinara, pogotovu što je konstatan porast deficita u spoljnoj trgovini, kao i pad kupovne moći domaćeg potrošača. Takođe se mora uzeti u obzir i porast nezaposlenosti, prouzrokovan haotičnom privatizacijom. Posmatrajući rashodnu stranu budžeta, primećujemo da ste pod ekonomskom klasifikacijom 413 planirali izdatke za naknade u naturi, u okviru rashoda za zaposlene, koji ukupno iznose oko 1.480.000.000, i meni je žao što ministar sada nije tu da mi objasni koje su to naknade u naturi, jer se sećamo da je 2001. godine i te kako napadao bilo kakva izdvajanja iz budžeta, po ovom osnovu, i da je rekao da više polutki neće biti, više odeće neće biti, ne znam šta je sve podrazumevao pod tim naknadama, ali evo, sada ih ponovo vidimo ovde po pojedinim stavkama. Kod svakog ministarstva, imamo naknade u naturi, a pouzdano znam da se polutke i dalje dele i moraju da se dele kad je narod sirotinja. Troškovi putovanja planirani su u ukupnom iznosu od 1.588.000.000 dinara i prilikom usvajanja budžeta u decembru mesecu konstatovali smo ovde, a svi poslanici opozicije su kritikovali ovako rasipnički odnos Vlade prema budžetskim sredstvima, ne znamo gde se toliko i kojim povodom putuje? Usluge po ugovoru su čak 4.209.000.000, a ovamo se konstatuje da ima viška zaposlenih, malopre nam ministar reče da su ovi iz savezne administracije dobrovoljno raskinuli radni odnos i dobili onih šest prosečnih ličnih dohodaka, negde oko 1.000 evra. Sumnjam da je iko to uradio dobrovoljno! Jednostavno, nije imao drugog izlaza! Kad su u pitanju ove usluge po ugovoru, izgleda da smo zaboravili da smo na prošloj sednici doneli Zakon o penzijskom i invalidskom osiguranju, gde smo korigovali da se plaćaju doprinosi i po osnovu ugovora o delu. Onda ne vidim razloga zašto ove ljude iz savezne administracije nisu uključili u stalni radni odnos, nego dodatno angažuju neke nove za obavljanje nekih stručnih poslova. Ovde, u Narodnoj skupštini, možemo da primetimo svakodnevno po desetak novih lica, raznozranih stričevića, sinovaca, da vidimo da su zasnovali radni odnos, ili rade po ugovoru o delu. Specijalizovane usluge iznose oko 13.000.000.000 dinara. (Predsedavajuća: Da li koristite i sledećih 10 minuta?) Pa, nisam ja gospodin Pajtić, on maksimalno može da govori između pet i osam minuta. Dakle, specijalizovane usluge su oko 13.000.000.000, pa imamo ekspertsku Vladu. Zaista je neshvatljivo da svako ministarstvo mora da angažuje eksperte, stručnjake iz neke oblasti, da ovolike pare izdvaja, a ima ceo državni aparat na raspolaganju. Sredstva rezervi - planirana su na 25.000.000.000, a u isto vreme imamo deficit. I molim vas, oni koji se iole razumeju u finansije tvrde (ja sam se raspitivala) da budžet koji ima planirani deficit, ne može na rashodnoj strani da ima projektovanu budžetsku rezervu. Otplate glavnice kredita koje su ovde pod ekonomskom klasifikacijom 61, domaćim kreditorima oko 17.618.000.000, nešto više, i stranim inokreditorima oko 250.000.000, možemo da očekujemo? ako pogledamo sintezu Predloga budžeta od 2001. godine naovamo, vidimo da se to stalno uvećava, jer se stalno uzimaju novi krediti, pitamo se za koju godinu, hoće li nama ceo budžet da ide samo na otplatu kamata i jednog dela glavnice, ili ćemo morati iz tog budžeta još nešto da finansiramo? Naravno, u obrazloženju nam se kaže da je rebalans bio neophodan zbog toga što je doneta Povelja, zbog toga što je donet Zakon o sprovođenju Povelje, što imamo novu državnu zajednicu, drugačije su regulisani odnosi država članica, i Republika Srbija treba da obezbedi sredstva u ukupnom iznosu od 38.219.000.000, što iznosi negde oko 93,3% ukupnih sredstava, a Republika Crna Gora 6,7% od ukupnih sredstava, što nemam ništa protiv. Kažu da je to u zavisnosti i od toga koliko koja država članica učestvuje u bruto društvenom proizvodu, ali bi onda tako i te političke prilike i politički uticaj te dve države članice trebalo da bude regulisan, a ne onako kako ste vi to pristali na osnovu Povelje. Dalje, jasno je da je Zakon o budžetu morao da bude rebalansiran zbog svega ovoga, ali u obrazloženju se kažeda je planirana stopa rasta GDP od 5% smanjena na nivo od 3,5 do 4%, da dominantni izvor rasta bruto društvenog proizvoda mora biti komponenta domaće potrošnje i da se očekuje da će cene rasti u rasponu od 9 do 11%. Tako su planirali i prošle godine, pa je to došlo do 30%. Ovde je, verovatno, to već imputirano. Kaže se da će rast cene nafte i jačanja dolara neizvesno dovesti do "uvoza" inostrane inflacije, tu računajući na agresiju na Irak, što je na izvestan način nepojmljivo, jer se sećamo, kada je došlo do agresije na Jugoslaviju, da je dolar onda pao na 1,4, pa se može očekivati da i sada dolar pada. Kako je to moguće da država koja je u ratu ojača svoju valutu? Valjda je logično da ona pada, a znamo da i Japanci, pošto njihova privreda isključivo zavisi od vrednosti dolara, u ovakvim situacijama otkupljuju živ novac iz Amerikeda bi zaštitili svoju privredu. Ova procena da će dolar rasti i da to utiče na naš budžet, prosto je neprihvatljiva. Ne znam ni zašto se vezujemo za dolar i Sjedinjene Američke Države i to šta se dešava sa njima, kada smo se mi već opredelili da sve to u našoj privredi posmatramo u odnosu na evro. Na rashodnoj strani budžeta, predlagač tvrdi, uštede koje su ostvarene preuzimanjem funkcija sa saveznog nivoa, a ušteda nema, kaže se da su uštede uglavnom nastale kroz decembarsko smanjenje broja zaposlenih, da će one biti iskorišćene za povećane bezbedonosne izdatke, koje smo imalii imamo, za vreme trajanja vanrednog stanja. Koliko nas to vanredno stanje košta, to ćemo videti kada budemo usvajali završni račun?! Nemojte onda da mi kažete da građane Srbije apsolutno ne pogađa vanredno stanje, jer ih direktno lupa po džepu! To je nešto što ih možda i najviše pogađa! Preraspodela sredstava izvršena je u okviru rashoda za naknade u naturi, socijalna davanja zaposlenima, naknade zaposlenih i troškove putovanja, zbog toga što se u izvršenju budžeta za prva dva meseca ove godine, kaže predlagač, ukazala potreba da svi direktni i indirektni korisnici sredstava budžeta imaju rashode za ove namene, znači, povećane rashode, tako da je došlo do rebalansiranja sa jedne stavke na drugu, odnosno sa jednog konta na drugi. Nesporno je da nas ove agencije i komisije koje su različitim zakonima formirane, jako puno koštaju. To bili poslovi koje su obavljali organi uprave, odnosno ministarstva: Biro za komunikacije nas košta 264 miliona; BIA oko dve milijarde; Agencija za unapređenje državne uprave osam miliona, Agencija za osiguranje stečaja, sanaciju i likvidaciju banaka 450 miliona; Komisija za hartije od vrednosti 45 miliona; Agencija za duvan čak 13 miliona, itd. Republička direkcija za robne rezerve, koja je inače profitabilna i tako i posluje, jer ona otkupljuje, recimo, živu stoku, sada kada je došlo do poremećaja na tržištu, po 50 dinara i čeka kada će izbaciti na tržište i prodavati po ceni od 70 ili 80 dinara, košta nas 657 miliona. Indikativno je to da je Ministarstvu poljoprivrede opredeljeno 50 miliona za unapređenje zakonodavstva i usklađivanja sa Evropskom unijom, a nema, gospodo, nijednog zakonskog predloga od Ministarstva poljoprivrede, evo već treća godina. Stvarno me interesuje, da je tu ministar Veselinov, pa da mi kaže za šta on troši ove pare i kada će da napravi neki zakonski projekat koji će voditi ka unapređenju poljoprivrede! Ministarstvo za nauku sam izdvojila kao ministarstvo koje za specijalizovane usluge troši čak tri milijarde. Sve u svemu, smatramo da je ovo izuzetno rasipnički budžet!! Poslanici SRS neće glasati za predloženi rebalans budžeta, jer ga, pre svega, smatramo ga nerealnim i upozoravamo da je on pokušaj najveće pljačke od dolaska DOS-a na vlast.
Da li se još neko od ovlašćenih predsedtavnika ili predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na raspravu po redosledu narodnih poslanika. Prijavljeno je ukupno 19 narodnih poslanika za raspravu u načelu, što čini ukupno 124 minuta na raspolaganju ovim narodnim poslanicima; prvi prijavljeni za reč je narodni poslanik Velimir Simonović, posle njega narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo, kada je u pitanju budžet, pa makar i rebalans, onda tu može da se priča jako dugo, ali ću samo da skrenem pažnju Vladi na jednu jedinu stvar. Kada smo donosili budžet u novembru mesecu za 2003. godinu, tada sam primetio da je gospodin Đelić za univerzitetsko obrazovanje skinuo 70 miliona u odnosu na 2002. godinu. Kad sam ukazao da je to prosto neverovatno, jer da nije ništa poskupljivalo i da nema nikakve inflacije, onda je bar morao da da koliko je dao u 2002. godini. Njegovo objašnjenje je bilo da univerzitetski profesori mogu da zarade i na neki drugi način, pa će se snaći. Međutim, pre neki dan sam na Odboru za finansije pitao gospodina Đelića da li je možda mogao da nađe u ovom rebalansu, iako razumem sve teškoće Vlade oko budžeta, da eventualno poveća nešto za univerzitetsko obrazovanje i za Ministarstvo za nauku i za tehnološki razvoj. Rekao je da je uspeo da da nešto više para. To moje pitanje ima duboki smisao, reći ću vam zašto. Ovde imam jedan koverat, a to je isplatni list sa jednog tehničkog fakulteta Beogradskog univerziteta. U pitanju je redovni profesor sa 32 godine radnog staža, sa 130 studenata kojima se on bavi ove godine, a njegova plata je, verovali ili ne, 15.135 dinara. Vanredni profesor ima negde između 12 i 13 hiljada, docent između 11 i 12 hiljada, a asistenti ne mogu da dođu ni do 10.000. Dame i gospodo, sa takvim se platama ne može napraviti dobar univerzitet. To je isključeno. Da vidimo sada da li je za ovu državu, ipak, važno da ima dobar univerzitet. Neću sada da govorim, imao sam prilike više puta ranije da govorim, ali ajde da uđemo u reformuuniverziteta, ali ozbiljnu reformu, da vidimo da li su potrebni svi fakulteti koje imamo u Srbiji, da li su svi ti nastavnici potrebni, da izvršimo jednu ozbiljnu reformu i da onda učinimo da ono što ostane i što treba da radi, da može zaista da radi pristojno, da živi od toga i da se bavi onim čime treba da se bavi! Šta znače ove male plate, molim vas? Znače da se univerzitetski nastavnici moraju baviti drugim stvarima da bi preživeli, a to što oni moraju da rade, to ne da nemanikakve veze sa naučnim radom, to nema veze ni sa stručnim radom. Oni moraju da rade neke sporedne poslove, a to je nedopustivo. Univerzitetski nastavnici moraju da se bave prvenstveno naukom i nastavom, to je njihov osnovni posao i to je vrlo važno za svako društvo i za svaku državu. Evo toliko od mene. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, a posle njega narodni poslanik Nabojša Jović.
Dame i gospodo narodni poslanici, vidim da je ovim rebalansom budžeta gospodin ministar prihvatio i usvojio neke kritike koje je SRS stavila na Predlog zakona o budžetu za 2003. godinu, ali isto tako vidim da se sa jednom rasipničkom praksom, u ovom predlogu zakona, nije odustalo. Prva stavka koja u ovom budžetu pada u oči jeste budžetska rezerva, a svi znamo da je budžet za 2003. godinu u deficitu, pa se postavlja pitanje ima li smisla uopšte stavljati jednu ovakvu stavku na potrošnu stranu budžeta! Dalje, da je budžet rasipnički vidi se i po pojedinim stavkama kako se novac iz budžeta troši; tako za predsednika Republike Srbije koga nemamo, evo već ulazimo u četvrti mesec ove godine, izdvajamo novac za tu funkciju, a pod stavkom mašine izdvaja se 80 miliona dinara. Doduše, u (prvom) Predlogu zakona je bilo za desetak miliona više (90, a sada 80 miliona), pa se postavlja pitanje šta će naša "vršalica" dužnosti predsednika Republike Srbije da kupi za taj novac. Cela Vlada Republike Srbije, recimo, dobija pet miliona dinara za mašine, a Nataša Mićić 80 miliona! Za te pare može da kupi nekoliko tenkova čak, pa da bi upotpunila folklor vanrednog stanja, kako sada dolazi na sednice može da dolazi tenkovima. Sa uludim trošenjem...
Molim vas narodni poslaniče da odredite sami sebi meru poštovanja Poslovnika pri izlaganju i bavljenju temom - rebalans budžeta; upozoravam vas na obavezu koju svi delimo kada je u pitanju poštovanje odredbi Poslovnika Narodne skupštine. Izvolite.
Zar je zločin za narodnog poslanika ako pita na šta će Nataša Mićić da potroši 80 miliona dinara?
Narodni poslaniče, vi govorite i kada spominjete, onda vam je obaveza da kažete ili predsednica Narodne skupštine Nataša Mićić ili v.d. predsednika Srbije Nataša Mićić i to je obaveza, a ostavljeno vama na izbor koju od ove dve funkcije da upotrebljavate u govoru. Logično bi bilo da govorite - predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, Nataša Mićić, i upozoravam vas na potrebu da poštujete Poslovnik Narodne skupštine.
Pričam o funkciji predsednika Republike Srbije, ali vidim da se vi u to ne razumete, pa neću više da se sa vama objašnjavam. Dalje, nastavlja se sa jednom praksom, da kažem, sumnjivog trošenja novca, a to su usluge po ugovoru i specijalizovane usluge. Usluge po ugovoru, po rebalansu budžeta su oko 2.830.000.000, a specijalizovane usluge u iznosu nešto preko 5 milijardi dinara za Srbiju, da ne računam oko pola milijarde dinara za takozvanu saveznu državu. Ministar za nauku, tehnologiju i razvoj i njegovo Ministarstvo dobijaju 3.100.000.000 dinara, a kada je bio razmatran Zakon o budžetu za 2003. godinu, gospodin ministar je rekaoda se taj novac koristi za celu Vladu, za naučne radove, publikacije i istraživanja. Sada se postavlja pitanje šta je sa ostale dve milijarde koje dobijaju ostala ministarstva? Zar to gospodin ministar za nauku i razvoj ne radi za celu Vladu, pa sada i ostatku ministarstva treba još dve milijarde dinara! Da li dobijate vi nešto, gospodine Šabiću, nekakve usluge od njih? Ne dobijate, zašto onda dajete pare?! To su sve parametri koji izazivaju određenu sumnju da li se jedna određena usluga plaća dva puta. Prvo od strane Vlade ili od nekog resornog ministarstva, pa onda od Ministarstva za nauku i razvoj. Nastavlja se sa praksom osnivanja raznih, da kažemo, kvaziministarstava koja su uobličena u agencije. Sada imamo Agenciju za unapređenje državne uprave, ne znam onda šta će nam Ministarstvo za lokalnu samoupravu i državnu upravu; imamo Agenciju za osiguranje depozita, sanaciju, stečaj i likvidaciju banaka, to nije mala stavka u budžetu koju ona dobija; pa Agencija za duvan, mada Zakon još uvek nije stupio na snagu; Uprava za javne nabavke; Agencija za strana ulaganja i promociju izvoza, pa se postavlja pitanje šta će nama Pitić; onda, imamo Agenciju za energetsku efikasnost, pa postavlja se pitanje šta će nama ministar za energetiku i rudarstvo itd. Kada je u pitanju Koordinaciono telo Nebojše Čovića, vidim da sam ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu ne poštuje osnovni Zakon o budžetu iz 2003. godine, jer su određene odredbe u članu 14. ovog zakona već prekršene. Po tom Zakonu, a ovo je samo nastavak zakona, Nebojša Čović treba da dobije oko 1.370.000.000, a ovde vrlo sitno, doduše lupom mora da se traži, sada mu se daje 1.854.000.000 dinara. Šta će Nebojši Čoviću tolike pare? Još jedna stavka u budžetu, a to je gospodin Dragan Veselinov, njegovih 50.000.000 dinara, koje iz godine u godinu dobija za usklađivanje našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom Evropske unije. Onaj koji nas naziva fašistima, napravio je genocid na pticama pevačicama, a sva je sreća što tih 50.000.000 ne koristi za pisanje zakona, jer bi u svakom slučaju izazvao i genocid poljoprivrednika. Hvala vam.
Vreme koje ste utrošili narodni poslaniče je 6 minuta, a 35 sekundi je utrošeno na dijalog, to vam nije dodato na vreme koje je na raspolaganju poslaničkoj grupi. Reč ima narodni poslanik Nebojša Jović, a posle njega narodna poslanica Emilija Krstić.
Poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, donošenjem Ustavne povelje i Zakona za njeno sprovođenje rashodi budžeta Republike Srbije za 2003. godinu povećani su, i to za sredstva transfera u državnoj zajednici Srbija i Crna Gora, kao i za finansiranje organa i organizacija koji su sa saveznog nivoa postali organi i organizacije Republike. U smislu člana 29. Zakona o budžetskom sistemu vršimo uravnoteženje budžeta putem dopunskog budžeta. Prihodi budžeta su povećani za 57,190 milijardi dinara, i kao što smo rekli prilikom usvajanja Zakona o budžetu, osnovna karakteristika budžeta za ovu godinu je da će opšta potrošnja porasti nominalno i realno u odnosu na 2002. godinu. Ovo je budžet preživljavanja, ogromna sredstva će se utrošiti za socijalne potrebe. Ja bih se osvrnuo na strukturu budžetskih prihoda koju čine: porez na dohodak građana sa 18,82%, porez na dobit preduzeća sa 1,40%, porez na promet 39,56%, akcize 20,56%, carine i druge ulazne dažbine 8,34%, porez na finansijske transakcije 1,28%, takse, naknade i ostali prihodi sa 6%. Osnovne karakteristike budžetskih prihoda, pa prema tome i poreskog sistema, ostaju nepromenjene: 60,12% prihoda čini porez na promet i akcize, tzv. oporezivanje potrošača, i ako bi dodali carine to bi iznosilo 68,46%, a 18,82% su prihodi od linearnog oporezivanja dohotka građana, gde glavnicu čini porez na zarade zaposlenih, što samo po sebi dovoljno govori. Postavlja se pitanje da li će ovako predviđeni prihodi biti ostvareni, ako se zna u kakvom je stanju naša privreda, uposlenost kapaciteta i zaposlenost. Jednom je rečeno da Vlada nije ta koja pokreće privredu, ali je jedno sigurno: da Vlada, a i budžet ujedno, treba da stvore ambijent za rad te privrede. Naši privrednici ukazivali su poslednjih godina na problem podsticaja proizvodnje i izvoza, uvek su dobijali odgovor da u budžetu nema para. U tom smislu treba povećati sredstva u Fondu za razvoj, ako se zna da će on kreditirati mala i srednja preduzeća, za koja je predviđeno 27,8 miliona evra, finansiranje podsticaja izvoza, kreditiranje i oživljavanje proizvodnje, sredstva za subvencije. Treba istaći da su kamate na ove kredite koje daje Fond povoljnije od bankarskih kamata na godišnjem nivou, ali je to još znatno više nego što je na Zapadu. Veliki nedostatak za podsticaj naše privrede i izvoza je to što još nije zauzet definitivan stav kakva je naša ekonomska politika. Realnost je, a to je i potvrđeno u obrazloženju Predloga, da će rast bruto društvenog proizvoda i privrednih investicija biti u 2003. godini niži od planiranih. To je potvrdio u svom intervjuu guverner Narodne banke Srbije, kada je rekao da je nerealno očekivati da u Srbiju ove godine uđe dve milijarde dolara stranih direktnih investicija. Da je to tako potvrđuje činjenica da je od 1997. godine do danas na tržište SRJ ušlo 1,8 milijardi evra stranih direktnih investicija, od čega nešto manje od pola milijardi evra prošle godine, tako da se postavlja pitanje rasta privrede, a to sigurno utiče na ostvarenje predviđenih prihoda, pa i time da li će obaveze iz budžeta, koje su zakonom definisane, biti plaćene na vreme iz realnih izvora. Deficit budžeta ostaje isti samo se menja struktura sredstava u okviru njegovog pokrića. Sredstva privatizacije se smanjuju, a to je i očekivano ako se zna kako teče privatizacija, jer ona ide sporo, a postavlja se i pitanje povraćaja imovine prvobitnim vlasnicima. Donacije se povećavaju u strukturi pokrića deficita, ali zavise od međunarodne zajednice, a to je sigurno uslovljeno saradnjom sa Haškim tribunalom, kao i inostrani krediti koji imaju svoju cenu;plašim se da uzimamo skupe inostrane kredite za pokriće deficita, a taj novac koristimo za otplatu kamata na takve kredite. Na kraju, ako finansiranje budžetskog deficita bude od domaćih zaduživanja, od kredita kod Narodne banke Srbije i poslovnih banaka, to može da dovede do pojačanih inflatornih tokova, a samim tim može dovesti u pitanje i vreme izmirenja obaveza iz realnih izvora. Znači, budžetski deficit se zadržava na postojećem nivou, a predviđate njegovo učešće u društvenom proizvodu da bude nešto manje, kao i da se smanji učešće ukupne javne potrošnje društvenog proizvoda. Postavlja se pitanje kako to ostvariti ako će rast društvenog proizvoda biti čak i niži od predviđenog, ako znamo da je sada predviđeno 3,5 do 4,5% povećanje društvenog proizvoda. Ostaje samo da se jedan deo sive ekonomije prebaci u normalnu legalnu ekonomiju,za to je zadužena poreska uprava, a vreme će pokazati da li će ona to i da ostvari.
Reč ima narodna poslanica Emilija Krstić, a posle nje narodni poslanik Branislav Blažić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavniče Vlade, pošto vidim da je samo jedan predstavnik Vlade, Demokratska stranka Srbije će glasati protiv Predloga izmena i dopuna Zakona o budžetu Republike Srbije, ali to nipošto nije zbog toga što ne vodi računa o građanima Srbije ili kako reče gospodin Pajtić, što je protiv građana Srbije, nego upravo zbog toga što iz ovakvog Predloga izmena i dopuna, kao i plana budžeta koji smo usvajali prošle godine, Demokratska stranka Srbije zapravo ne vidi neku brigu za građane Srbije, sa kojom se tako retorički ova većina u ovom domu hvali. Naime, Skupština kao najviši dom u ovoj državi treba da kontroliše sprovođenje vladine politike kao izvršne vlasti, ne samo kroz usvajanje plana budžeta za narednu godinu, već i kroz izveštaje o izvršenju budžeta, ali i kroz izveštaje Vlade, koji nikada u ovaj dom do sada nisu došli. Vlada je dužna da jednom godišnje podnese izveštaj Narodnoj skupštini, međutim, ona to do dana današnjeg nije učinila ni jedan jedini put. Izveštaji, koje razmatraju i usvajaju pojedini skupštinski odbori, bez obzira na to, treba da dođu u Narodnu skupštinu kao pojedinačni izveštaji, ali i kao celokupni izveštaj Vlade. Iz toga bismo videli kakva je politika Vlade na ekonomskom, privrednom, socijalnom planu i kako Vlada sprovodi u delo ono što joj ova skupština izglasa. Rebalans budžeta, odnosno Predlog izmena i dopuna budžeta Republike Srbije za 2003. godinu, koji je došao u ovaj dom kao posledica usvajanja Ustavne povelje zajednice Srbije i Crne Gore, samo nam pokazuje da će Srbija i dalje preživljavati i to sve uz pomoć donacija, kredita, ali vrlo povoljnih kako kažu predstavnici Vlade Republike Srbije, što inostranih, što domaćih. Naravno i dalje sa spoljnotrgovinskim deficitom, koji se neće menjati, odnosno neće biti niži, sa manje predviđenih sredstava od privatizacije, koja zbog odsustva privrednih aktivnosti moraju da idu na pokriće deficita budžeta, a ona su štaviše još i manja od kredita koji su predviđeni isto tako za pokriće deficita budžeta i to kredita inostranih međunarodnih finansijskih organizacija. Činjenica je da će građani Srbije, brigom ove skupštinske većine koja će usvojiti ovaj budžet, odnosno rebalans budžeta, na način pretpostavljam isti kao novembra meseca prošle godine, nositi najveći teret velikih javnih rashoda, kao što je bilo u planu prošle godine. To se vidi iz velikog iznosa u planu prihoda, koji se odnose na porez na promet i akcize. Upola manji su prihodi koje treba da da privreda, jer ona, naravno, ne funkcioniše onako kako Vlada očekuje i kako o tome govori. Moj kolega Srđan Petrović je govorio o bruto društvenom proizvodu, o smanjenju realnog rasta bruto društvenog proizvoda i o posledici koju on time prouzrokuje, a to je povećano učešće javne potrošnje u bruto društvenom proizvodu. Demokratska stranka Srbije je i prošle godine, kada smo usvajali plan budžeta za 2003. godinu, predlagala da se rashodi smanje za 10 milijardi dinara, odnosno negde oko osam do deset milijardi dinara. Činjenica je da i ovi rashodi mogu da se smanje, da ima prostora i to baš kod pojedinih stavki koje se tiču specijalizovanih usluga, novčanih kazni, dotacija nevladinim organizacijama, osnovna sredstva, raznorazne subvencije itd. Ja ću na nekoliko stavki samo skrenuti pažnju i postaviti neka pitanja, a nadam se da ću dobiti odgovor. Da ne spominjem da se ovde u rashodnoj strani, a Demokratska stranka Srbije je to nekoliko puta ponavljala, nalaze i raznorazne posebne organizacije koje su formirane uredbom Vlade i o tome neću govoriti. Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu - predviđeno je 381.220.000. Agencija za unapređenje državne uprave 389.241.000 hiljada. Da li je moguće da Agencija za unapređenje državne uprave troši više novca nego Ministarstvo za državnu upravu? Ministarstvo za trgovinu i turizam - subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama, sredstva su namenjena za subvencije u turizmu u iznosu od 42 miliona dinara, a sredstva u iznosu od 53 miliona, što je 11 miliona više, namenjena su Turističkoj organizaciji Srbije. Čime opravdavate da Turistička organizacija Srbije treba da dobije 11 miliona više nego turistički centri; stavimo na stranu da je turizam potpuno po strani bilo kakve strategije Vlade Republike Srbije. Kod Ministarstva za privredu i privatizaciju subvencije nefinansijskim javnim preduzećima i organizacijama iznosi 6.930.000.000 dinara. U obrazloženju je rečeno da se povećavaju subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama, odnosno proizvođačima namenske opreme za 430 miliona dinara, stalni troškovi itd. Da li se to odnosi na fiskalne kase o kojima se priča ili na šta se odnosi? Tu je iznos za specijalizovane usluge, raznorazne naknade koje su stvarno prilično visoke. Ministarstvo kulture i medija - 700.000.000 dinara namenjeno je JP RTS. Vladin Predlog zakona o javnom informisanju, koji vrlo brzo treba da dođe u proceduru, jedan je od uslova koji postavlja Savet Evrope, u jednom od svojih članova kaže da osnivači medija ne mogu biti država, lokalna samouprava, lokalna autonomija, niti bilo koja organizacija u kojoj je većinski deo svojine državni. Šta će biti sa ovim iznosom kada ova skupština usvoji, a zna se da ova većina usvaja sve što podnese Vlada, šta će biti sa ovim iznosom posle izmene, odnosno donošenja novog zakona? Kod istog Ministarstva, predviđena sredstva su 1.217.000.000 dinara. Ustanove kulture oko 1.700.000.000 dinara; Agencija za razvoj kulture 2.994.000.000 dinara. Kod okruga jedino Zlatiborski okrug ima predviđena sredstva od 12 miliona dinara, a po četiri-pet miliona imaju uglavnom okruzi, neki imaju po devet miliona. Kojim kriterijumima ste se rukovodili, zašto Zlatiborskom okrugu toliko a ostalim puno manje? To su neka pitanja i nadam se da ću dobiti odgovor. Potrebno je ovaj budžet smanjiti za nekoliko milijardi dinara, time bi se smanjio i deficit. To je stav DSS-a. I kao što sam rekla na početku, mi nećemo glasati za ovaj predlog izmena i dopuna zakona o budžetu Republike Srbije!
Ima reč narodni poslanik Branislav Blažić.
Dame i gospodo, ove izmene i dopune Zakona o budžetu jednako su rasipne, nedomaćinske i nerealne, kao što su bile i u novembru. Tu se ništa suštinski nije promenilo u odnosu i shvatanjima. Jasno je da je ovo, na neki način, iznuđeno zbog Ustavne povelje, ali suština ovog budžeta je ostala potpuno ista. Opozicija i SRS u tom smislu imaju bar tri valjana razloga da budu zadovoljni. Jedan razlog je što se za svega tri i po meseca pokazuje ispravnost nekih naših stavova u novembru, kada smo ukazivali da predviđen rast cena neće biti takav, oko 9%, sada priznaju da će biti 11% i više; takođe, kada smo ukazivali da rast bruto društvenog proizvoda ne može biti 5%, sada se spušta na 3,5 do 4,5% i kada smo ukazivali da će doći do daljeg porasta nezaposlenosti i pada proizvodnje. Drugi razlog zbog koga možemo biti zadovoljni je što je ovaj budžet toliko rasipan da, gledajući ove silne nule, bilo šta da dodirnemo, nećemo pogrešiti ako kritikujemo. Treći razlog, zbog koga možemo da budemo zadovoljni, ali nismo i sigurno ne možemo biti srećni, jeste da će ovakvim odnosom javne potrošnje prema ovoj državi Srbija ući u još težu situaciju. To normalno ne želi niko, ni vlast ni opozicija, ali su ovi parametri toliko evidentni i jasni da će i laik shvatiti da pokrivajući ovaj deficit, privatizacijom od 12,5 milijardi - za jedan Sartid dobija se 1,2 milijarde dinara, što znači da za pokrivanje malog dela deficita od 48 milijardi vi ulažete deset Sartida - ubijate supstancu, a da ne govorim o tome da li će uopšte biti mogućnosti da se sve to skupi ili da se da u javnu potrošnju, koja je 50% od bruto društvenog proizvoda, što je potpuno nerealno. Možemo u javnu potrošnju uložiti sve, ali šta ćemo jednog dana kada ubijemo tu kravu koja nam daje mleko, a to je privreda i proizvodnja. Šta će se onda desiti kada stignu ove naplate za međunarodne kredite, koje podižemo odnosno vi u naše ime i u ime svih građana? Šta će se desiti kada dođe naplata kamata i glavnice, a proizvodnja bude sve niža i niža? Koju ćemo priču onda pričati i kako ćemo to upakovati, kao što stalno pakujemo i u novembru i danas - da je to neminovnost, da to mora, da to ne može drugačije. Javna potrošnja, koliko god da date, neće biti dovoljno. Uvek će se naći neko ko će reći da je to malo, da je to neophodno, stotinu razloga. Ali, da li smo ikad doživeli da ovde dođe Vlada, ministri i objasne šta su učinili u racionalizaciji u nekom svom sektoru. Ja sam iz zdravstva. Konkretno, imao bih hiljadu razloga da kukam i da kažem da su male plate, nema para, lekova itd. Ali, šta dobijam time? I danas ću da kažem da u zdravstvu dalje ima i ogromnog prostora za racionalizaciju:da se uštede pare i prebace privredi, da se ulažu u nova mala i srednja preduzeća; imamo preko 10% nemedicinskog osoblja zaposlenog u zdravstvenim ustanovama, majstora, službenika, koji su višak, to garantujem, u svakom medicinskom centru. Niko neće da uđe u taj problem da to rešava. Uvozimo skupe aparate i daju se milioni dinara za njihov uvoz zbog 5-6 pacijenata, kao pratimo neka svetska dostignuća. To ne može biti dobro. To treba, to je neophodno, svaka država bi volela to da ima. Da li su naše mogućnosti da to imamo, to je glavni problem. Jednog dana ćemo sigurno zbog toga debelo ispaštati. Tu racionalizaciju je u obavezi svaki ministar da sprovede, da dođe ovde. I naš ministar poljoprivrede se bavi politikom. On raspravlja o političkim strankama, kriminalu, raspravlja o svemu, samo se ne bavi poljoprivredom; on ne raspravlja da seljaci bacaju mleko u jendek, da će stoku uništiti seljaci zato što se ne isplati, što je cena otkupa svinjskog mesa 35 dinara, dok je proizvodnja kilograma sigurno 50 dinara, to kažu. On o tome ne priča. Prema tome, ogroman je prostor za racionalizaciju. Mi se moramo uštedama baviti, štednjom. Dakle, 50% javne potrošnje uništiće ovu državu. Okrenimo se proizvodnji, okrenimo se tome kako da uštedimo, a ne ovako rasipan budžet da donosimo, koji je i za daleko bogatija društva neodrživ i nerealan.
Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić, a sledeći prijavljeni je narodni poslanik Arsen Kurjački.
Poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, gospodine ministre, zbog reorganizacije SRJ i usvajanja Ustavne povelje državne zajednice Srbija i Crna Gora, normalno je što se vrši rebalans budžeta Srbije za ovu godinu. Međutim, začuđujuće je da se samo za tri meseca od početka godine vrši rebalans budžeta i za druge neke namene, koje nisu ni u kakvoj povezanosti sa reorganizacijom SRJ. No, u svakom slučaju, kada se radi o budžetu, bilo o njegovom donošenju, rebalansu ili kada se razmatra izveštaj o budžetu za prethodni period, svuda u svetu je praksa da predlagač, u našem slučaju Vlada, sačini detaljan pregled na osnovu koga se u parlamentu vodi opsežna rasprava. Za mogućnost vođenja sadržajne rasprave, pored preglednosti, potrebno je da materijal bude blagovremeno dostavljen, kako bi poslanici mogli da ga prouče, da obave konsultacije na terenu, da se pripreme za raspravu i da, eventualno, podnesu amandmane. U ovom slučaju, nije ispunjen ni jedan ni drugi uslov. Pregled za rebalans je nepregledan. Nema podataka kakvo je ostvarenje za prva tri meseca. Nema ni detaljnog pregleda po funkcijama, pozicijama i ekonomskoj klasifikaciji, za pozicije bilansa za koje se vrši rebalans. O ispunjenosti onog drugog uslova, tj. blagovremenosti dostavljanja materijala je posebna priča. Materijal, iako sadrži 90 stranica, nije dostavljen na kućne adrese. Isti je mogao da se preuzme prekjuče u Beogradu, normalno, ko je bio u Beogradu, odnosno juče ujutru pred početak sednice, a što je većina poslanika i učinila. Očigledno je da se ovakvim postupanjem predlagača izbegava stvaranje uslova za jednu pravu i argumetovanu raspravu i za jednu kritičku analizu o pitanjima koja interesuju sve građane u Srbiji. Razmatranje budžeta, podrazumeva se svuda u svetu, jedno je od najvažnijih pitanja koje se razmatra u parlamentu. Međutim, vidi se da se takav tretman ovom pitanju kod nas ne pridaje. Stvara se stanje kao da nema skupštine, odnosno da je ona samo fasada vlade. Vlada i većina u DOS-u ne bi smeli da gube iz vida da i mi poslanici iz opozicije želimo efikasan rad Skupštine, želimo stvarni rad, a ne samo rad forme radi. Ne upuštajući se u deo rebalansa budžeta koji se odnosi na finansiranje rashoda državne zajednice Srbija i Crna Gora i organa i organizacija koji sa saveznog nivoa prelaze na nivo Republike Srbije, mislim da je rebalans za ostale namene u Srbiji veoma manjkav i nepotpun. No, pođimo redom. Projekcija prihoda budžeta, kada je donesen krajem decembra prošle godine, zasnivala se na realnom rastu bruto domaćeg proizvoda od 5% i godišnje inflacije od 9%. Sada vidimo da se ti makroekonomski pokazatelji koriguju i to tako što se predviđeni realni rast bruto domaćeg proizvoda smanjuje sa 5 na 3,5 do 4,5%. Sada ne znate da li je to 3,5 ili 4,5%. Nije to red veličina, bar zanemarljiv, moralo se i ovo precizirati. Inflacija se umesto 9% predviđa i do 13,7% na godišnjem proseku. Kada pogledamo kretanja u privredi u prva tri meseca ove godine, stanje je takvo da su osnovni makroekonomski pokazatelji mnogo lošiji nego što se ovom projekcijom predviđa. Podugačak je spisak nepovoljnih pokazatelja u domaćoj privredi. U prvom redu, pogledajmo proizvodnju: u januaru ona je manja od decembarske proizvodnje za 21,1%, u odnosu na prošlogodišnji prosek za 18,2%, a manja je i u odnosu na januarski nivo prošle godine za 6,2%; februarska proizvodnja ove godine takođe je manja od prošlogodišnje februarske proizvodnje za 1,6%. Ne zaboravimo da je proizvodnja 2002. u odnosu na 2001. godinu porasla svega za 1,7%. Kretanja zarada zaposlenih pokazuju lošu tendenciju. One su u januaru manje od decembarskih za 18%,istina u februaru su korigovane za više od 9%. Ipak je to lošije u tendenciji nego što je bilo prošle godine. Zapaža se povećanje zaliha gotovih proizvoda, za koje nema kupaca, nema kupovne tražnje, iako je proizvodnja smanjena. Sve su ovo pokazatelji koje je zaista predlagač morao imati u vidu kada je pravljen rebalans. Posebno su zabrinjavajuća spoljnotrgovinska kretanja. Nastavlja se povećanje spoljnotrgovinskog deficita. On je prošle godine prešao cifru od 4 milijarde. Pokrivenost uvoza i izvoza kreće se svega oko 36%. Ne zaboravimo da pokrivenost izvoza uvozom kod ostalih osam zemalja u tranziji nije padao ispod 70%, izuzev jednog kraćeg perioda u Poljskoj. Posebno je nepovoljno što u ukupnom uvozu oprema učestvuje sa svega 12%. Za uvoz južnog voća, a posebno banana, izgleda da je to mnogo bitno za Srbiju, platili smo prošle godine 135.000.000 dolara. Kada sve prednje imamo u vidu, bilo bi logično da je Vlada kroz rebalans budžeta predložila energične mere da se stanje u ovoj oblasti popravi. Bilo bi logično da se dodatno obezbede sredstva za stimulaciju izvoza. Ne želim ovde da govorim o nerealnom deviznom kursu dinara, ali podsećam da su nam lošiji rezultati u spoljnotrgovinskoj razmeni, nego za vreme ekonomske blokade i sankcija. Ne smemo se zavaravati izjavama pojedinaca, kako nam je platni bilans uravnotežen, zahvaljujući otkupu deviza od građana. Građani su prinuđeni da zbog velikog siromaštva prodaju poslednje devizne ušteđevine da bi preživeli i da bi platili osnovne životne potrebe. Kako se smemo zaduživati u inostranstvu za pokriće deficita budžeta? Nama očigledno preti dužnička kriza, a da ne kažem sličan privredni slom, koji se desio nedavno u Argentini. Mi od 2004. godine pa do 2010. moramo da vraćamo godišnje od 1,12 milijardi do 1,5 milijardi dolara kredita godišnje. Na naš problem zaduženosti upozoravaju naveliko i Svetska banka i MMF. Mora se pokazati više brige za ekonomiju. Moraju se kroz veća podsticajna sredstva u budžetu obezbediti uslovi za povećanje proizvodnje i izvoza. Zapravo, to je moj glavni deo osvrta na rebalans budžeta. Raduje me što je predloženo povećanje sredstava za turističku propagandu u inostranstvu. Polazeći od činjenice da je turizam, posle poljoprivrede, naša druga komparativna prednost u odnosu na razmenu sa svetom, poslanici SPS su amandmanima, prilikom donošenja budžeta i za prošlu i za ovu godinu, predlagali veća izdvajanja za ovu namenu. Iako sa zakašnjenjem, dobro je što je sada Vlada uvidela da smo bili u pravu. Šta je sa reformom državne uprave i smanjenjem broja zaposlenih u državnoj administraciji? Umesto da se taj broj smanji, on se povećava! Pogledajmo samo koliko je raznih agencija i sličnih institucija osnovano u poslednje dve godine. Da li to vodi smanjenju javne potrošnje? Ovo ne daje sliku štedljive, već rasipničke vlasti! Niko ne spori opravdanost povećanja sredstava za borbu protiv kriminala, za povećanje sredstava za prosvetu i nauku, a što je i učinjeno u rebalansu. Morao je da se nađe način da se obezbedi više sredstava za podsticaj privrednog razvoja, u prvom redu proizvodnje u industriji i u poljoprivredi, kao i više podsticajnih sredstava za izvoz. Ukoliko se prihvate određeni amandmani, poslanici SPS-a će glasati za ovaj rebalans. Tek nakon toga.
Ima reč narodni poslanik Đorđe Mamula.
Pokazatelji u ovom predlogu zakona govore da Vlada više kontroliše ostatke privrede, usled čega se odvija preraspodela siromaštva, a ne otvorena tržišna privreda. Ovakav predlog budžeta je posledica nepodsticajnog makroekonomskog i institucionalnog okruženja. Mislim pre svega na kurs dinara, za koji smo od guvernera čuli da se neće pomerati deset godina, i inflaciju, visoke kamatne stope i još uvek relativno visoke poreze monopolske strukture, a sada i ekonomski, politički i bezbednosni rizik, koji mora da se uvaži, bez obzira koja vlada da je na vlasti. Pored toga, građani na štednji drže samo 15% raspoloživih sredstava. Za budžetsku situaciju važno je imati na umu da je četiri milijarde dolara i dalje kod građana i da se ne čine nikakvi potezi da oni taj novac plasiraju. Mislim da je to jedan od pokazatelja na koji već dve i po godine skrećemo pažnju Vladi, međutim, Ministarstvo finansije nije povuklo nijedan ozbiljniji potez da se taj novac pokrene. Ogromna većina štednje u bankama uopšte sene plasira; recimo, Rajfajzen banka u Srbiji, prema podacima do kojih se moglo doći, do jeseni 2002. godine prikupila je oko 140 miliona evra devizne štednje, a kroz kredite je plasirala samo 20 miliona evra. Nelikvidnost tog novca pokazuje nepostojanje prilike za trgovinu na berzi, jer su ta sredstva neaktivna. Ovo znači da dok domaći investitori ne počnu da ulažu više, nema razloga da strani dolaze ovde i ulažu, o čemu su izgleda i sastavljači Predloga ovog zakona o budžetu vodili računa. Broj poreza je sa 270 smanjen na 230, a delom je smanjeno poresko opterećenje, mada je snaga poreskih obveznika i dalje slaba. Prevelikim opterećenjem plata nastavljeno je destimulisanje zapošljavanja i podsticanje neprijavljivanja zaposlenih, zadržavanje poreza na promet apsolutnih prava (5%) i dalje je antitržišno. Međutim, glavni problem je u tome što je državna potrošnja preko 54%, kako sam izračunao, a prema standardima Svetske banke država sa dohotkom po glavi stanovnika od 1.500 dolara ne bi smela da ima državnu potrošnju preko 20% od društvenog proizvoda. Znači, nužno je smanjenje državne potrošnje više od dva i po puta, a ne vidim da su Ministarstvo finansija i Vlada dali neke ideje kako da se smanji državna potrošnja. Pošto su najveći državni izdaci predviđeni za armiju, a budući da je došlo do reforme u armiji i da se armija sada organizuje po principu korpusa, onda i finansiranje ide na drugačiji način, a samim tim stvoreno je raspoloženje u armiji da se u narednim mesecima smanji broj oficira i podoficira. Prema Rimskom sporazumu iz 1996. godine, ovde je bilo 126.000 vojnih lica, 2000. godine 78.000, a sada je broj smanjen, zbog povećanog demobilisanja. Međutim, i dalje je broj oficira i podoficira u okvirima koji ima Britanska armija. To više nijedan budžet, sa ovakvim reformama u vojsci i organizaciji na principu korpusa, ne bi mogao da podnese. Zato smatram da bi bilo dobro da je Ministarstvo finansija ozbiljno otvorilo pitanje broja oficira u armiji. Pored toga, veliki izdaci su predviđeni za Ministarstvo spoljnih poslova. Prosto je neverovatno da tu nije dat nijedan ozbiljan predlog, nego da i dalje imamo 98 diplomatsko-konzularnih predstavništava. Za koju diplomatiju, za koju spoljnu politiku? Bilo bi dobro da su ti ambasadori i ekonomski savetnici ambasada podneli račune koliko je njih otvorilo ekonomska vrata ovoj državi u inostranstvu, koliko je njih napravilo ekonomskih mostova, koliko je posla napravilo? Priča se da nema dovoljno ljudi. Mene zanima koliko u tim ambasadama ima ljudi koji su nekada bili poslovni ljudi, koji znaju šta su ugovori, šta je međunarodno-trgovačko pravo, koji čitaju izveštaje Instituta za međunarodnu politiku i privredu, jer, imati 98 ambasada, odnosno diplomatsko-konzularnih predstavništava, to je previše! Mislim da bi trebalo imati najviše do 20 ambasada. Dobar je ovaj predlog u obrazloženju da treba imati "putujuće ambasadore", kao u Švedskoj; treba imati ambasadore kao što ima Švedska, a ne samo putujuće ambasadore kao u Švedskoj. Treba videti kakva se strategija u međunarodnim ekonomskim odnosima pravi. Ako je u državi teška ekonomska situacija, onda nam uopšte ne treba toliko diplomatsko-konzularnih predstavništava. Bilo bi dobro, a mislim da to Ministarstvo finansija nije pokrenulo, da se drastično smanji broj tih predstavništava, pa se neće onda govoriti da Srbija finansira toliko predstavništava i trpi tolike izdatke. Pored toga, kad je reč o Ministarstvu unutrašnjih poslova, prosto je neverovatno da se izdvajaju velika sredstva i za troškove bezbednosti naših predstavništava. Ako se smanji broj predstavništava, smanjiće se i ti troškovi ili će bar ostati u okvirima Ministarstva unutrašnjih poslova. Nevladine organizacije - bilo bi dobro, kad je reč o budžetu za nevladine organizacije, da vidimo koje projekte te organizacije imaju, šta su do sada one ponudile, koliko su zakonskih rešenja obradile, kakav boljitak mi imamo od toga što svake godine te organizacije traže toliko i toliko para, pa, s obzirom na rezultat rada, treba određivati i sredstva, a ne samo postojanje nevladine organizacije da doprinosi da se za njih izdvaja 400.000.000 dinara. Što se tiče visokoškolskog obrazovanja, prosto je neverovatno da se u programima Vlade broj studenata ne smanjuje. Da li je moguće da je potrebno imati toliko studenata za zanimanja koja u bliskoj budućnosti neće biti potrebna? Ako se već želi da se jedan broj ljudi školuje u ovolikom broju, onda je potrebno da oni potpišu da neće 10 godina tražiti posao za koji su se spremili i da se onda na svoj rizik školuju za profesiju koja ovom društvu nije potrebna. Pored toga, Vlada Srbije dohodak u Srbiji procenjuje na 1.900 do 2.060 dolara kada puni budžet, međutim, procenjuje ga na manje od 900 dolara kada pregovara sa međunarodnim fondovima za dobijanje IDA uslova za otplatu duga. Bilo bi dobro da se onda zna koji je stvarno dohodak, jer se to može lako izračunati. Politika donacija i zajmova se svela na finansiranje korumpiranog i kriminalizovanog socijalizma novcem Međunarodnog monetarnog fonda i poreskih platiša zapadnih zemalja, jeftinim kreditima ili otpisom duga. Ozbiljnih reformi nije bilo, zato možemo reći da su donacije imale negativan uticaj jer je pomoć koja je pristizala bila politički uslovljena, a ne uspehom reformi, što je stvorilo lagodni odnos, da novac pristiže nezavisno od tempa reformi. Pored toga, u delu obrazloženja ovog predloga zakona, govori se o rastu cena nafte, jačanju dolara i očekivanjima, pa bi bilo dobro da nam se objasni kako su ta očekivanja izračunata, na osnovu čega se očekuje promena u ceni nafte i jačanju dolara. U ranijim nastupima gospodina Đelića mogli smo čuti da je Džozef Štiglic, nobelovac, savetnik Vlade za ekonomska pitanja, pa bi bilo dobro da saznamo šta on misli o ovom predlogu budžeta, ako je konsultovan. Što se tiče privatizacije, gospodin Vlahović je rekao da će novac koji pristiže od privatizacije ići u nesmetanom toku. Iz obrazloženja vidimo da se taprivatizacija ne odvija u onom obimu koji se očekivao, pa bi bilo dobro da znamo koja je razlika u pitanju između željenog efekta i postignutog. Ovo oko smanjenja troškova ističem zbog toga što je u listu "Ekonomist" od 17. marta, u kome je gospodin Đelić u Izdavačkom savetu, bilo napomenuto da je 34.000 firmi nelikvidno, prema bivšem ZOP-u, u decembru 2002. godine, što je za 21% više nego mesec dana ranije: neizmirene obaveze iznose 71,5 milijardi dinara, a preko 900.000 ljudi je nezaposleno. U januaru je nezaposlenost skočila za 19.000 pa bi bilo dobro da vidimo kakav je tu plan Ministarstva finansija.
Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović, sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Golub Rajić.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS je u novembru prošle godine, kada je usvajan nerealno projektovan budžet za 2003. godinu znala da ćete vi, posle usvajanja kakve-takve tzv. Ustavne povelje, preuzeti obaveze da finansirate novu, nazovimo je državnu zajednicu. Ključno je pitanje, i bez tog iznosa koji je potreban da bi se finansirali novonastali organi, tzv. Savet ministara, kako uopšte da se dostigne ovako projektovani užasno visoki budžet za 2003. godinu i bez tog dela finansiranja. To je apsolutno nemoguće, jer kako ulazimo izavršavamo prvo tromesečje tekuće 2003. godine, mi vidimo da ništa od onoga što su navodni, vole tako da se zovu, reformatori iz DOS-ovske Vlade planirali ne može da se realizuje! To su bila prazna obećanja koja su pljuštala sa skupštinske govornice, kako bi se zamajavala javnost i što više se održali na vlasti. Ne samo da nije tačno ovo što nam je ministar napisao, koji je u međuvremenu pobegao, prošlog puta je bio u opticaju strip, a sada je to pregled onoga šta su vladine želje, a želje i mogućnosti nisu jedno isto. Ne samo da nije tačno da je planirani rast bruto društvenog proizvoda bio 5%, nego je tada za ovom govornicom ministar Đelić rekao da to maksimum može da bude 3,8%. Mi smo već tada izrazili sumnju u to, jer proizvodnja ne funkcioniše; pad industrijske proizvodnje je iz meseca u mesec sve veći i veći, a i nezaposlenost je sve veća i veća. Nerealno je da se kroz zaduživanje, kroz donaciju i privatizaciju planira pokrivanje ovolikog budžetskog deficita. Za nas i za celokupnu javnost koja ne može da prati sednice Narodne skupštine zbog vanrednog stanja, i dalje su mnogo interesantne i podložne najoštrijoj kritici javnosti stavke koje se nalaze u ovako projektovanom budžetu. Nemoguće je da ovoliki iznos planirate za novouspostavljeno Ministarstvo za međunarodne ekonomske odnose i da će ga Srbija finansirati u tom iznosu, kada se ono što piše da će to ministarstvo da radi, jasno se preklapa, gotovo identično, sa nadležnostima koje ima Goran Pitić, koji, podsetiću vas, za ovu godinu ima na raspolaganju 20 miliona dinara da bi putovao okolo i da bi, navodno, sklapao nekakve aranžmane - vidimo da od toga nema ništa! S druge strane, mi moramo da se suočimo sa stavkom koja je vezana za Koordinacioni odbor za Kosovo i Metohiju i za ono šta taj odbor radi. Gde je izveštaj potpredsednika Vlade Nebojše Čovića o situaciji u našoj južnoj pokrajini i o trošenju tolikih budžetskih sredstava? Taj iznos je u razdelu budžeta Srbije povećan, odusvojenog budžeta prošle godine za 2003. godinu, na 1.850.000.000 i još 250.000.000 koji se nalaze u razdeluplaniranom za finansiranje tzv. državne zajednice. Nerealno je da očekujete da će doći do ovolikog poreskog zahvatanja, iz prostog razloga što ste i sami suočeni sa tim, a i celokupna poreska uprava, da poreski obveznici nisu u stanju da plate ni porez na promet u ovako visokoj stopi, iako ste se hvalili prošle godine smanjenjem poreza na promet, ali samo za neke od proizvoda. Sa druge strane, ne samo da nećemo imati povećanje zaposlenih, već sada imamo gotovo 350.000 koji rade na crno, nisu prijavljeni. Postavlja se pitanje kako onda pametna vlast i država može taj problem da reši - višestrukim smanjenjem poreza i doprinosa na plate zaposlenih, što se nadovezuje na našu kritiku nedavno usvojenog Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, i kroz suočavanje sa onim šta su realni izvori i šta su naše mogućnosti. Ovako, krozplasiranje lažnih obećanja građanima, pre svega onima koji, kao što to kaže ministarka Gordana Matković, imaju donji limit ne od 4.500 dinara, nego nažalost mnogo niži, mi dolazimo u situaciju da će broj gladnih, nezaposlenih i onih o kojima aktuelna DOS-ovska vlast uopšte ne brine, biti sve veći. Jedini način da se prestane sa takvim obećanjima, sa nerealnim budžetskim projekcijama i sa nedomaćinskim i neracionalnim trošenjem sredstava je da izađemo na izbore, da se konstituiše nova vlada, koja će biti mnogo odgovornija prema svojim građanima.
Reč ima narodni poslanik Golub Rajić, a posle njega narodni poslanik Dušan Ilić.
Poštovano predsendištvo, dame i gospodo narodni poslanici, na Trećoj sednici Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije, Vlada je po hitnom postupku podnela Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2003. godinu, kako se kaže u obrazloženju, radi obezbeđenja neophodnih materijalnih i drugih uslova za funkcionisanje državnih organa i organizacija na celoj teritoriji Republike Srbije. Donošenje ovih izmena i dopuna Zakona o budžetu Republike Srbije za 2003. godinu je svakako prouzrokovano promenama ustavnog uređenja Srbije i Crne Gore, tj. donošenjem Ustavne povelje, kojom je regulisano da Republika Srbija preuzima neke savezne organe, kao što su carina i neki inspektorati. Neki prestaju sa radom, a neki nastavljaju da obavljaju poslove kao institucije Republike Srbije, što se reguliše Zakonom o ministarstvima. U skladu sa tim izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2003. godinu, obezbeđuje se finansiranje kako funkcija koje u celini prelaze na nivo Republike Srbije, tako i učešće u finansiranju funkcija državne zajednice. U skladu sa ovim izmenama, svi prihodi koji su pripadali budžetu SRJ uključuju se u prihode budžeta Republike. Ovim predloženim izmenama i dopunama Zakona o budžetu za 2003. godinu utvrđen je ukupan obim prihoda od oko 271,8 milijardi dinara, što je za oko 57,2 milijarde dinara više od prihoda utvrđenih Zakonom o budžetu za 2003. godinu. Ukupan obim rashoda se predlaže u iznosu od 318,7 milijardi dinara, što je usklađeno sa povećanjemprihoda od 57,2 milijarde dinara. Ono što je trebalo ovim rebalansom da bude promenjeno, a nije, ostalo je u istom iznosu od oko 46,9 milijardi dinara, to je budžetski deficit. Istina, njegovo pokrivanje se predviđa, ponovo, sredstvima od privatizacije, donacija, kredita međunarodnih finansijskih institucija i domaćeg zaduženja (od kredita Narodne banke Srbije i izdavanjem hartija od vrednosti) u iznosu od oko 6,7 milijardi dinara. Ovde se vidi da se očekuje smanjenje prihoda od privatizacije, oko 3 milijarde dinara, umanjuje se i neto domaće zaduženje, a predviđa povećanje prihoda od donacija za više od 5 milijardi, što je verovatno nerealno, ako se zna koliko ih je do sada bilo. Planirani budžetski deficit i rashodi od 318,69 milijardi dinara su vrlo visoko fiskalno opterećenje za privredu koja ne radi, a još više za ionako siromašno stanovništvo, a pogotovu budžetski deficit koji bi se pokrivao na način kako je ovde predloženo. Bolje bi bilo da prihodi od privatizacije budu realna primanja budžeta za izvršavanje rashoda, a ne da služe za finansiranje, pokriće budžetskog deficita,koji treba pokrivati iz donacija. Ali, da li će biti u ovolikom obimu kako je ovde predloženo? Ponovo se ne spominje ratna odšteta, šta je sa njom, kolika je, da li će se naplatiti i kada? Zašto da mi budžetski deficit pokrivamo zaduženjem kod međunarodnih finansijskih institucija? Za socijaliste je to neprihvatljivo. Po nama je bolje da privreda radi, što nažalost nije tako, da ona puni budžet, a da se ne uzdamo u donacije, kredite i rasprodaju preduzeća, što dovodi do armije nezaposlenih, isto tako pada proizvodnje i još većeg socijalnog raslojavanja. Ovaj reformski model budžeta neminovno vodi sve većoj finansijskoj i svakoj drugoj podređenosti i zavisnosti privrede i zemlje od favorizovanih stranih korporacija i finansijskih institucija sa svim posledicama dužničkog potčinjavanja. U 2003. godini se predviđa realan rast bruto proizvoda i zarada od 3,5 do 4,5% na godišnjem nivou, a bilo je planirano 5%, isto tako inflacija od 11%, a bilo je planirano 9%. Da li će ovo obezbediti ovu projekciju prihoda? Mislim da treba nastaviti sa poreskim rasterećenjima, pre svega proizvoda i usluga koji su osnova životnog standarda. Poreska politika treba da ima stimulativno dejstvo na privredu, investicije i razvoj, da bude stabilizujući faktor bilansa javnih prihoda i rashoda i da ima značajnu ulogu u socijalnoj politici. Na kraju, samo da vam kažem, dobro je što nam je ministr dostavio obrazloženje o davanju garancija za kredite gde vidimo koji su to iznosi, međutim, nije dobro da se i dalje zadužujemo sa grejs periodima, a neki će drugi to vraćati. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dušan Ilić, a posle njega narodni poslanik Dragan Ljubojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, pored toga što je računovodstveno-administrativni spis, budžet, a time i njegov rebalans, predstavljaju Vladinu politiku koju bi Parlament morao da kontroliše. Nažalost, iz ovog dokumenta koji smo dobili pre nekoliko dana ne može se jasno videti program Vlade. Obzirom da smo danas prisustvovali veoma bledom i neuverljivom nastupu gospodina Živkovića, koji očigledno da nije imao vremena dublje da uđe u materiju, da kažemo iz razumljivih razloga, stekao sam utisak da ovaj budžet i ovaj predlog predstavljaju samo nastavak lutanja Vlade kroz maglu koju je praktično sama podigla. Moderni budžeti, istovremeno finansijski i politički, predstavljaju određene instrumente, a istovremeno predstavljaju i sredstvo ekonomske i socijalne politike. Zato budžet treba da bude središte ekonomske analize rada Vlade, a njegovo pravljenje jedna profesionalna obaveza, ne samo predsednika Vlade koji je došao nespreman, nego i svih ostlaih ministara kojih danas nema među nama. Moram, nažalost, da se usredsredim na jednu temu, obzirom da smo veoma malo vremena imali za ovaj dokument, a to je povećanje javne potrošnje. Nerealnopredviđanje bruto društvenog proizvoda, na koje smo mi upozoravali u decembru prošle godine, može da izazove velike probleme u celom društvu, iz prostog razloga što se putem javnih finansija preraspodeljuje preko 50% bruto društvenog proizvoda. Zato će smanjenje rasta ovog agregata imati za posledicu povećanje javne potrošnje koja, pored rashoda od oko 318,7 milijardi, uz budžet opština koji dostižu oko 67 milijardi i razne fondove, dolazi do cifre od oko 600 milijardi dinara. Sa revidiranim bruto društvenim proizvodom, javna potrošnja praktično će dostići 50%,po čemu, naravno, nastavljamo svoju neslavnu tradiciju ustanovljenu u vreme levičarskih vlada. Naravno, ovo je jako daleko od proklamovanih stavova Vlade i zalaganja Vlade iz decembra meseca, a podsetiću vas da je to bio procenat od 47,6%. Vlada Srbije očigledno je odstupila od svoje politike, ako ju je ikada imala, i ne postoji nijedno vanredno stanje ili formiranje nove države da bi mogli da posluže kao izgovor. Podsetiću samo na jednu rečenicu ministra Vlahovića, koji je rekao - kada kažem privatizacija, mislim investicija. Očigledno je da se ta rečenica pretvorila u nešto sasvim drugo, što bismo mogli ukratko prevesti: kada kažem privatizacija, mislim punjenje budžeta - a kada kažem punjenje budžeta, mislim na socijalna davanja. Ono što je takođe veoma opasno to je i što Vlada Srbije najavljuje nova zaduživanja u inostrnstvu, a podsetiću vas da smo ovde imali Zakon o kontragarancijama i to u jednoj situaciji kada društveni proizvod pada i to drastično. Zato bih postavio pitanje vladajućoj većini - kakvu Srbiju i kakve račune žele da ostave svojim naslednicima, kada god oni došli na vlast posle njih? Ono što je jako važno naglasiti to je da je industrijska proizvodnja smanjena. Razumem i sezonske karaktere, i uspostavljanje platnog prometa u bankama takođe je predstavljalo veliki problem, a predstavljaće verujem i tokom cele ove godine. Međutim, o ovim problemima predsednik Vlade, a ni resorni ministar, nisu rekli ni jednu jedinu reč u svom izlaganju, već su se uglavnom usredsredili na selidbu ovog visokog doma u zgradu preko puta, što je naišlo na opšte oduševljenje većine mojih kolega. Na kraju, da završim, obzirom da nemam običaj da preturam po stavkama budžeta, jednu stvar želim da naglasim i da na nju ukažem, a to je povećanje sredstava koja su izdvojena za Biro za komunikacije Vlade Srbije, koji je ponovo nagrađen dodatnim milionima, pa bih rado postavio pitanje predsedniku Vlade da je ovde - da li je to signal da će mediji i dalje biti kontrolisani, da li to znači da ćemo ponovo krenuti u kampanje širenja optimizma ili je to jednostavno samo želja da se što bolje sakriju i zamaskiraju promašaji ove vlade? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Ljubojević, a posle njega narodni poslanik Toma Bušetić.
Dame i gospodo narodni poslanici, rebalans budžeta o kome danas raspravljamo u Narodnoj skupštini Republike Srbije objašnjava se formiranjem državne zajednice Srbija i Crna Gora i prelaskom određenih nadležnosti sa nivoa Savezne Republike Jugoslavije na nivo država članica. Toje za Vladu Republike Srbije bio dobar razlog i dobro opravdanje da napravi novi budžet, odnosno da izvrši rebalans budžeta, do koga bi sigurno u toku ove godine došlo i da nije bilo preuzimanja nadležnosti sa saveznog nivoa. Takođe, značajno je i vreme i momenat u kome se usvaja ovaj rebalans budžeta. Sam budžet je jedan od najznačajnijih zakona koji izvršna vlast upućuje zakonodavnoj vlasti i da postoje stvarni razlozi za uvođenje vanrednog stanja sigurno je da mi danas ne bismo raspravljali o ovoj temi, već bi Vlada donela neki privremeni akt, odnosno akt o privremenom finansiranju organa države Srbije. Sam budžet karakteriše ono što je bilo karakteristično za sve budžete koje je predlagala aktuelna, DOS-ovska vlast, aktuelni režim. To je ogroman deficit u startu, što je nedopustivo sa aspekta ekonomske opravdanosti. Prema nekim procenama naših eksperata u Srpskoj radikalnoj stranci, oko 85% nacionalnog dohotka zahvata javna potrošnja. To je nedopustivo i to nijedna privreda, nijedna država ne može da izdrži. Iz tog razloga se javlja i ovaj budžetski deficit, koji iznosi gotovo 20% projektovanog budžet, što smo mi predložili amandmanima, a što iznosi nešto ispod 200 milijardi dinara. Ovih 47 milijardi dinara deficita predstavlja i više od 20%. Ono što sigurno utiče na ovaj budžetski deficit jeste to što povećanje bruto društvenog proizvoda ne ide planiranim tempom. Vlada Srbije je planirala da u prvih nekoliko godina porast bruto društvneog proizvoda bude 5%. Procena je da se smanjuje i da se kreće od 3,5 do 4,5%, što je izuzetno malo za uslove u kojima se nalazi naša zemlja, koja se ne može pohvaliti visokim bruto društvenim prozvodom, odnosno visokom efikasnošću privrede. Nekoliko stavki, na koje bih ukazao, a vezane su za konkretne prihode i rashode: u članu 1. od naknade za korišćenje vazduhoplovnog prostora predviđeno je da se u 2003. godini ubere oko tri milijarde dinara. To je više nego dvostruko veći iznos od onog koji je planirala savezna država u svom budžetu projektovanom za 2003. godinu. Ako se ima u vidu da će Agencija za kontrolu vazdušnog prostora i Direkcija za kontrolu letenja najdalje u roku od 90 dana ponovo preći sa republičkog na nivo državne zajednice, zašto se ova stavka našla u budžetu Republike Srbije. Takođe, sporna je stavka u članu 6. pod brojem 454 - subvencije privatnim preduzećima 133.650.000 dinara. Koja to privatna preduzeća subvencioniše država? Koja to privatna preduzeća subvencionišu građani Republike Srbije? Kada pogledamo Razdeo 25 - u okviru Ministarstva kulture i medija nalazi se ova stavka i kompletan iznos od 133.650.000 dinara. Vraćam se samo u jednoj rečenici na Zakon o ministarstvima, na onaj deo u kome Ministarstvo za kulturu i medije ima mogućnost, dakle, dato mu je u nadleženost da istražuje, vrednuje, ocenjuje rad medija u Srbiji. Da li će to da rade neke privatne firme, privatne agencije ili pojedinci koji će iz državnih para, od para građana Srbije, kreirati javno mnjenje i uticati na to da se od strane izvršne vlasti određeni mediji ocenjuju kao dobri, manje dobri, loši?! Smatramo da je ova stavka nedopustiva. Nažalost zbog kratkoće vremena nisam u mogućnosti da detaljnije obrazložim sve manjkavosti ovog rebalansa budžeta.
Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić, a posle njega narodna poslanica Svetlana Stojanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ozbiljne primedbe koje smo imali povodom usvajanja budžeta novmebra i decembra prošle godine i danas su na snazi prilikom razmatranja rebalansa budžeta. Naša osnovna primedba, u ono vreme i danas, vezana je za deficitarnost budžeta. Ministar reče da će se deficit budžeta pokriti, pre svega, putem privatizacije, donacija, kredita međunarodnih finansijskih organizacija i domaćih banaka. Naravno, ovde je i istaknuto da će sredstva od privatizacije biti nešto niža, ali da će zato donacije biti veće. Jasno je i razumljivo da će sredstva od privatizacije biti manja i niža, jer se danas u Srbiji rasprodaje sve i svašta, fabrike, hoteli, trgovačka preduzeća, sve je to po daleko manjim cenama od stvarnih cena. Svi treba da znamo da je isplativa investicija za svakog stranog investitora, pre svega, ona investicija koja se može vratiti za 7 do 10 godina. Koliko je takvih prodaja bilo u Srbiji tokom ove dve godine? Skoro da ih nema. Ne može da bude isplativa investicija za ovu državu, za ovu vladu, na primer prodaja fabrike šećera u Crvenki, jer će se novac uložen u ovu fabriku vratiti kupcu za manje od godinu dana. Iz tih razloga naravno da je jasno da će ova sredstva biti značajno umanjena. Sa druge strane mi smo apsolutno protiv da se sredstva od privatizacije ulažu, odnosno izdvajaju i daju u budžet, već ih treba koristiti, pre svega, za investicije i za pokretanje proizvodnje. Kada govorimo o donacijama treba ponovo da podvučemo da će donacija biti sve manje. Najbolji primer je vezan za Crveni krst i za raseljena lica. Jednostavno, uslovi za donacije u ovoj godini biće veoma teški, moguće i ponižavajući, jer će biti vezani za odricanje od ratne štete, za potpunu saradnju sa Haškim tribunalom i ko zna šta sve neće izmisliti da bi dali to malo donacija, a sa druge strane, znamo da nijedna država ne sme i ne može da počiva na donacijama, a da je jedini pravi lek pokretanje proizvodnje i upošljavanje novih kapaciteta. Kada se govori o pokriću deficita, mi smo veoma oprezni kada su u pitanju međunarodni krediti! Gorka su iskustva mnogih zemalja oko nas vezano za korišćenje međunarodnih kredita. Sve te zemlje, Bugarska, Rumunija, pa i one malo dalje, Poljska i one najdalje, Argentina i Brazil su posle svih tih međunarodnih kredita, kredita međunarodnih finansijskih organizacija ostale u dužničkom ropstvu! Njihovi dugovi su stotinu i više milijardi. Sa druge strane znamo kako to stanovništvo u svim tim zemljama živi - veoma teško, 80% tog stanovništva živi u krajnjoj bedi. Jednostavno, Međunarodni monetarni fond i Svetska banka veoma često znaju da hvale reforme, kažu da su veoma dobre, sve je dobro, a na kraju ceo sistem pukne i ništa ne ostaje. Nisam pažljivo gledao u svim ovim tabelama gde ima određenih povećanja, ali se već na prvi pogled vidi da su značajna povećanja vezana za razne agencije, što nam je sasvim nepotrebno, za nevladine organizacije, koje imaju krajnji efekat za ovu državu i narod. S druge strane nismo sagledali, jer je juče bila neka mala tabela gde se kaže da se za zapošljavanje izdvaja dodatnih 200 miliona. To su mizerna sredstva, imajući u vidu da je ukupnim budžetom predviđeno oko 7 milijardi za novčanu naknadu i da ove isplate vezano za ovo ministarstvo kasne. Mislim na novčane naknade za nezaposlena lica, lica koja su ostala bez posla i te novčane naknade kasne četiri-pet meseci. Pred nama će svakako biti novi zakon o zapošljavanju i po njemu će se prepoloviti broj korisnika. Nije se imala u vidu i činjenica da će u ovoj godini nekoliko stotina hiljada, bar je tako govorio ministar Vlahović, ostati bez posla i biti upravo na ovom zavodu. Ministra Đelića ovde nema. On je čovek koji je napravio fantastičnu, švajcarsku formulu za isplatu penzija, gde se penzije usklađuju tromesečno sa 50% rasta troškova života i 50% rasta plata. Već danas znamo da su se penzije svele na 60% od prosečne plate. A sve cene danas se kalkulišu prema platama. Naravno, tih plata je sve manje, sve je manji broj ljudi koji je zaposlen. U ovom rebalansu nema ničega vezano za penzionere, da će se ove dotacije njima uvećati. Teško da će se ovaj budžet ostvariti u 2003. godini, ako se ima u vidu da su i porez na promet i porez na dohodak građana, glavne stavke, dovedeni u pitanje. Sve je manji broj koji plaća porez, sve je manji promet u Srbiji, tako da je ovaj budžet nerealan.
Ima reč narodni poslanik Svetlana Stojanović.
Poštovani narodni poslanici, ako me sećanje ne vara, kada je ministar Đelić obrazlagao budžet pre dve godine i branio ga, doneo je između ostalog jednu staru i debelu knjigu, koja je predstavljala budžet Kraljevine Jugoslavije iz ne znam koje godine. Tom knjigom hteo je da nam pokaže kako se to radilo, kako u tom budžetu ima svaki trošak koji Vlada napravi, uključujući i šibice koje potroši. Da ne idemo do šibica. Tom prilikom je obećao da će budžeti, koje on bude donosio pred ovu skupštinu, izgledati slično. Ja sam to obećanje ministra pokušala da proverim na budžetu Ministarstva za kulturu i medije, koji iznosi oko 1.200.000.000 dinara. Veoma me je zabrinula stavka od čitavih 714.600.000 dinara za subvencionisanje javnih nefinansiranih preduzeća i organizacija. Tu saznajem da je 700 miliona namenjeno RTS-u, što donekle mogu razumeti, bez obzira što je RTS projektovan kao javno preduzeće koje se neće finansirati iz državnog budžeta, recimo u prelaznom periodu. Ali, zašto je tu izdavačka kuća "Bratstvo" iz Niša, to ne mogu da razumem, a naročito me zanima šta je sve ostalo. Stavka specijalnih usluga takođe me je zabrinula, kao i neke poslanike pre mene, koja iznosi oko 261 milion, putovanja službenika ministarstva oko 5 miliona, a najviše me zabrinulo subvencionisanje privatnih preduzeća. Ne razumem da li se Ministarstvu kulture toliko preliva novac, da li je rešilo sve probleme i zaštitilo sve spomenike kulture, finansiralo sve što bi trebalo u oblasti kulture, pa sada ima novca da finansira i privatna preduzeća i zašto da ih finansira? Valjda privatna preduzeća posluju po tržišnom principu i propadaju ili uspevaju u zavisnosti od svoje efikasnosti. U obrazloženju budžeta saznala sam šta su to specijalne usluge i tu se navodi da je reč o rekonstrukciji i razvoju Sremskih Karlovaca, Hilandara, Temišvarske eparhije. Apsolutno se slažem sa ovakvim projektima, samo bih volela da znam kakvi su, koliko će trajati, u kom iznosu, ko ih je napravio, ko stoji iza njih? Zašto se finansira izgradnja nacionalne bioskopske mreže, ne razumem, kao i ustanove javnog informisanja, kada to nije predviđeno zakonom o javnom informisanju, koji će Vlada uskoro predložiti. Kako se ministarstvo odlučilo da revitalizuje baš "Avala film". Kao što sam već rekla, najnerazumljivije su mi subvencije privatnim preduzećima. Pominje se rekonstrukcija Narodnog pozorišta u Beogradu, daj bože, volela bih da znam kakva, u kom iznosu? Pominje se izgradnja zgrade Beogradske opere na Ušću, izvanredno, samo koji je to projekat, koliko će koštati, kada će biti završen? Sve u svemu, moj utisak je da narodni poslanici ne odlučuju ni o čemu, tačnije da nemaju na osnovu čega da odlučuju. Pri tome mislim podjednako na poslanike pozicije koliko i na poslanike opozicije.
Ima reč narodni poslanik Zoran Krasić.
Danas raspravljamo o Predlogu dopunskog budžeta i gotovo da smo svi svesni da praktično nemamo nikakav uticaj na ovo, niti da li će biti budžet 250 ili 380 milijardi dinara. Sasvim je to svejedno, jer je Vlada svojom politikom dovela opštu javnu potrošnju do jedne granice apsurda, totalnog kolapsa. Ma koliko da danas tragamo i tražimo odgovor na pitanje koliko treba da nam bude skupa država, odnosno da odgovorimo koliko ćemo dozvoliti Vladi da uzme, zaboravljamo da treba da odlučimo u ime građana koliko ćemo Vladi da damo. U takvim okolnostima danas raspravljamo. Budžet ima trajnih problema, nedostaju sredstva za najosnovnije državne funkcije, ima problema i sa gorivom, bonovima, isplatom plata, da ne govorim o socijalnim i drugim kategorijama, koje svoje potrebe zadovoljavaju preko budžeta. Nažalost, nemamo opšti konsolidovani bilans, mada prema tome kakva nam je situacija, on nam i ne treba. Verovatno je preko 50% ukupno učešće javne potrošnje, kako direktne, tako i indirektne.Generalno imamo problem malog bruto društvenog proizvoda koji ne zadovoljava elementarne potrebe. To dokazuje i statistika. Juče je Statistički zavod objavio jedan pregled kretanja za protekla dva meseca; gotovo na svim pozicijama indeks je ispod 100. To znači da imamo kompletnu stagnaciju i kada su u pitanju zarade, bilo realne, bilo nominalne, socijalna davanja, čak i izgradnja stambenog fonda, da ne govorim o industriji koja ima strahoviti pad proizvodnje. Nažalost, mi smo naše tržište otvorili, prodali ga strancu i na tom našem tržištu nemamo prostora više za našu robu, tako da su se izgubili motivi za privredne aktivnosti. Naravno, izlaz iz ovoga, zbog toga što država traži svoje, mora biti ili u zaduženju ili u povećanju poreza ili u zaduženju kod bankarskog sektora. Međutim, znajući kakav je bankarski sektor, to može na nekoliko meseci i da da nekog rezultata radi premošćavanja, ali kasnije banke sele svoj kapital, jer ne žele da izgube supstancu, a pogotovo u ovim uslovima kada MMF diktira ovakvu monetarnu politiku i ovako čvrst kurs koji apsolutno ne odgovara našim potrebama. Ne želim da pričam o pojedinim stavkama, ali očigledna destrukcija je na delu. Destrukcija na strani izvora javnih prihoda, koja direktno utiče na javnu potrošnju, na funkcionisanje države i svega onoga što se finansira iz države. Skrenuo bih pažnju da mi praktično danas usvajamo i savezni budžet. To ne stoji u Ustavnoj povelji, pošto je naša obaveza samo da opredelimo iznos. Međutim, vidite od 35. strane pa nadalje, tačno imamo sve stavke tog budžeta državne zajednice. To ne bi trebalo tako da bude. Mislim da je loše što smo uključili taj budžet, makar ga prikazali, budžet državne zajednice u budžetu Srbije iz prostog političkog razloga. Tada praktično skoro da se ništa nije promenilo, osim možda te dve milijarde koje bi neko uplatio iz Crne Gore. Kako ste dogovarali, tako će najverovatnije i da bude! Tu ste morali da uključite i budžetsku potrošnju savezne države za prva tri meseca. Ona nigde nije iskazana. Verovatno, sigurno će biti iskazana u završnom računu, verovatno, ali i na prihodnoj strani ona mora biti iskazana, jer je to neki prihod. Setite se šta je stajalo u članu 1. izvornog teksta Zakona o budžetu za 2003. godinu. Znači, 18% od poreza na promet se odvaja i čini mi se 20% od akciza se odvaja, carina kao samostalni prihod, itd. Pošto ste uključili savezni budžet od 1. aprila do 31. decembra, vi morate i prihodnu stranu, Milane, morate da iskažete. Morate! Dalje, skrenuo bih vam pažnju na nekontrolisani rast komunalnih troškova. Uzmite u obzir prosečan prihod našeg domaćinstva, neka budu dva zaposlena, i uzmite kako rastu komunalni troškovi. Videćete da tu ne ostaje prostor za potrošačku korpu, a za trajna potrošna dobra, gotovo da niko ne može da razmišlja o tome. Ukazao bih još i na problem da zaživljavanje platnog prometa po novim propisima i nov poreski sistem nisu dali očekivane rezultate. Svako zaduženje kod inostranih međunarodnih organizacija je uslovljeno samo da... (Predsedavajuća:Pet minuta.) ... Sekundu jednu, samo da navedem da je prošle godine za nekoliko kredita data kontragarancija od strane Narodne skupštine - bilo je takvih uslova koji se direktno tiču našeg energetskog sistema, naših osnova poreskog, penzijskog i invalidskog osiguranja i nekih političkih odnosa koji zadiru u ljudska prava.
Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić, a posle njega narodni poslanik Dragan Maršićanin.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Čomić, danas su na dnevnom redu izmene i dopune Zakona o budžetu. Iz obrazloženja se vidi da se to upravo radi zbog novonastale situacije, tj. stvaranja nove države Srbije i Crne Gore. Kada se dobro pogleda budžet, jasno se vidi da će svi troškovi finansiranja nove zajednice pasti na teret Srbije. To se vidi iz učešća država u finansiranju zajedničke države. Slažem se da je ovo dodatni teret koji moraju da nose na leđima građani Srbije. Postavlja se pitanje, dokle će to da traje i dokle ćemo moći da nosimo ovaj teret?! Kada smo kod budžeta u celini, može se slobodno reći da je trebalo iskoristiti priliku da se uradi jedan dobar rebalans budžeta za 2003. godinu. Kada se budžet primeni u praksi, ispada da ništa ne funkcioniše. Kada ministar Đelić objašnjava budžet, ispada da je sve u redu i da je sve na svom mestu. Kada kreneš po Srbiji, ništa ne funkcioniše, para nema nigde - ne živi se od papira i mnogo cifara koje ste stavili u ovaj materijal. Pošto je najslabije stanje u privredi i poljoprivredi, mislio sam da će u budžetu biti intervencije u delu privrede i poljoprivrede. Ako se ove dve stvari ne urade na vreme, nije mi jasno odakle ćemo napuniti budžet. Moje izlaganje će ići u pravcu da je trebalo obezbediti više sredstava u poljoprivredi. Ako se ne poseje, kažu seljaci, ne može ni da se žanje. Ove godine poljoprivrednici seju na veresiju. Obećavaju trgovcima poljoprivredne proizvode u otkupu. Kako trenutno stoje cene poljoprivrednih proizvoda, teško da mogu da se oduže. Ne pamti se da su ikada poljoprivredni proizvođači imali ovako nisku cenu u prodaji. Proizvodi ne mogu da pokriju troškove proizvodnje. Kada imate toliko podrške sa strane, zašto ne zamolite naše velike prijatelje da kupe nešto i od naše države u delu poljoprivrednih proizvoda, po pristojnoj ceni, a za šta u budžetu nema sredstava za podsticanje izvoza. Za podsticanje izvoza za rano voće i povrće, gde mogu sredstva na najbrži način da se vrate u budžet, a slično se moglo uraditi i sa izdvajanjem sredstava za podsticaj izvoza mleka i mlečnih proizvoda. Trenutno poljoprivrednici imaju problema sa prodajom mleka. Mlekare im kupuju mleko dva puta nedeljno. Šta da rade ostale dane? Da li to nije jedna od mnogih vaših novina, da se krava muze svaki peti dan u nedelji? Na drugoj strani uvozimo mleko - koja je sada tu matematika?! Kada je reč o privredi, tu nema šta da se kaže. Ništa se ne dešava. Preduzeća ne rade, radnici bez plata sede kod kuće i čekaju, ako je moguće da "na vrbi rodi grožđe". Jasno je da se za privredu ne nudi rešenje, kao i da ova vlast nema rešenje za privredu i poljoprivredu. Ako u ovom delu ne učinimo ništa, na kraju godine biće još veći deficit u budžetu. Moram da priznam da nešto i radi: to su mnoge agencije koje ste formirali da se dupliraju sa ministarstvima, razni fondovi i mnoge direkcije. U zadnjih nekoliko godina, jedino je tu bilo mesta za zapošljavanje. Takođe, da ne ispustim, aktivno radi i novoformirano Ministarstvo za privatizaciju i vidim da ste od privatizacije planirali da popunite budžet sa 12,5 milijardi. Lepo prodaješ preduzeća, popuniš rupe u budžetu, a kada se pogleda budžet, ima i ko dobija od povećanja ovog budžeta? Dobiće MUP 1,6 milijardi, zatvori 0,4 milijarde, kultura 0,3 milijarde, zapošljavanje ili tržište rada samo 0,2 milijarde. Ovo je prava raspodela i iz ovoga se vidi kako vi gledate na razvoj. Na kraju, želim da kažem, predsednik Vlade juče je u uvodnom izlaganju rekao da će ovaj budžet biti usvojen velikom većinom. Izgleda da ste zaboravili kako ste i postojeći budžet usvojili; da niste imali kvorum, da je napravljena pauza, a da je bilo natezanja i pogodbe da neko uđe u salu i da vam napravi kvorum. Vi znate ko vam je pomogao i zašto da usvojite budžet. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Maršićanin. Nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Siniša Mitrović, zamenik predsednika, poslanička grupa DOS - Reforma Srbije. Izvolite.
Poštovana gospođo Čomić, uvažene kolege narodni poslanici, s obzirom da smo danas imali dobru edukaciju o tome kako treba biti štedljiv, predlažem da u duhu takvog dijaloga, koji smo danas vodili, na osnovu člana 81. Poslovnika o radu Narodne skupštine, produžimo rad sednice do okončanja dnevnog reda i molim da se Skupština o tome izjasni.
Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Siniše Mitrovića, zamenika predsednika poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije, da produžimo rad do završetka rasprave. Za 106, protiv 28, nije glasao 31, od 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog i donela odluku da radimo do završetka rasprave o ovoj tački dnevnog reda, a pošto je Narodna skupština donela takvu odluku, određujem današnji dan kao dan za glasanje, u cilju efikasnosti i racionalnosti rada Narodne skupštine. Nastavljamo načelnu raspravu. Reč ima narodni poslanik Miomir Ilić, sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Joca Arsić.
Poštovani narodni poslanici, koristim priliku da se zahvalim novodošlim poslanicima, jer ću imati čast da ovako iskoristim ovu svoju minutažu za SPS, da iznesem ključne primedbe na tekst zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2003. godinu. Zamolio bih gospodu ministre, koje takođe pozdravljam, da ipak budu pažljivi, da me saslušaju. Poštujući osnovni akt za rad i razvoj jedne republike, odnosno države, u slučaju Srbije, a to je budžet za tekuću godinu, smatram da ovaj akt treba pažljivo da analiziramo i da prilikom donošenja uvažimo i one primedbe koje smo mi, kao opozcioni poslanici, stavili. Takođe, poštujući i elemente za izradu kako Predloga plana za 2003. godinu, koji je usvojen u decembru mesecu, tako i ovih izmena i dopuna, mogu da kažem kao poslanik SPS-a da osnovni elementi, koji su iskazani, pokazuju osnovne postavke kako treba u prihodnom i u rashodnom delu budžeta za 2003. godinu planirati i analizirati. U odnosu na ovo što su poslanici iz opozicije rekli, kojima se i ja ovom prilikom pridružujem, svoju pažnju bih usmerio na dva segmenta - jedan je onaj deo koji se odnosi na deficit u budžetu Republike Srbije za 2003. godinu, koji iznosi 17,3% od prihodnog dela, koji nije mali. Možemo mi planirati što god želimo, ali plan koji donosi u svojoj osnovnoj postavci 17,3% deficita je nešto čemu treba svi da ukažemo pažnju. Osnovni razlog moje diskusije odnosi se na deficit koji nije mali, iznosi 46,9 milijardi. Pokriće deficita u budžetu Republike Srbije, planirano u dva segmenta, od donatorstva i privatizacije, smatram da nije realano i ne može našu Republiku da dovede do kraja godine u pozitivan ekonomski bilans. Napominjem da je razlika između budžetu koji je usvojen u decembru i ovog rebalansa u pokriću deficita koji se odnosi na dva segmenta, privatizaciju i donatorstvo,nerealna. Pre svega zato što Vlada treba da bude zabrinuta kako se realizuje proces privatizacije. Sama razlika u debalansu, u pokriću debalansa, od 5 milijardi dinara, koja ide u korist drugog dela pokrića, a to je u pogledu donatorstva, gde se smanjuje za tri milijarde dinara prihod od privatizacije, govori da nešto nije u redu, vezano za sami proces privatizacije. Mi smo, kao i svi poslanici ovde, i pozicije i opozicije, napravili jedan nacionalni interes, a to je pre svega da društvena imovina treba da bude privatizovana. Ali, pristup, način i model ovom prilikom se pokazuje da nije u redu, jer sada, posle samo tri meseca, znači prvog kvartala 2003. godine, konstatujemo da prihod od privatizacije neće biti takav, onda Vladu i novog premijera treba to da zabrine. To je sigurno zato što i privatizovana preduzeća, i ona preduzeća koja treba da se privatizuju, nemaju osnovne segmente za dalji razvoj, u kome leži i pravi razlog zašto nam privreda ne radi, zašto privatizovana preduzeća takođe nemaju efekta. Mi možemo budžet da bilansiramo samo radom. Bez rada nema ništa! Od donatorstva i od privatizacije, od toga nema ništa! Treba da zasučemo rukave i da radimo; da napravimo neki nacionalni proizvod, koji neće biti samo u poljoprivredi, nego i u industriji, mašinogradnji, u pratećim industrijskim granama, koje će imati takvu cenu svoga proizvoda na domaćem i svetskom tržištu, da će dati mogućnost da mi stvorimo takvu ekonomiju i da u budžetu ne planiramo deficit koji će da se pokriva od donatorstva i privatizacije. To je suština naših primedbi, kao i suština toga da treba da vidimo kakvo je to donatrostvo bilo u 2002. godini. Koliko je meni poznato i planirani prihod, odnosno pokriće deficita u 2002. godini od donatorstva je podbačeno. Da li ćemo mi sada u ovoj 2003. godini da pokrijemo ovih 14,9 milijardi dinara deficita od donacija? Postavlja se pitanje - evo, sada je 2. april 2003. godine, kada možemo da sumiramo i rezultate prvog kvartala. Koliko smo za ova tri meseca dobili donatorskih sredstava - to treba da odgovori nadležni ministar, koji očigledno ne želi da me sasluša, ali nije ni važno?! Znači, gospodine ministre, postavljam pitanje - da li je u ovoj godini donatorski prihod u prva tri meseca adekvatan ovom planu rebalansa budžeta, otprilike negde oko 3,5 milijarde dinara, koje bi trebalo da se uberu od donatorskih sredstava? Da je ovo nerealno i u samom Predlogu i obrazloženju Vlade stoji da se bruto društveni proizvod smanjuje sa 5 na 3,5%, da se inflacija podiže sa 9 na 11%. Ako sada uporedimo jedan prost matematički podatak,evropska moneta, evro, na našem tržištu u prodajnoj vrednosti iznosi 64,58 dinara, to je negde oko 8%. Ako je tako, kako narod obično kaže, to već sada iznosi negde oko 8%, mi ovaj stepen planirane inflacije treba da držimo do kraja godine. Ali, u obrazloženju koje je ovde Vlada dala (moraću da pročitam i citiram obrazloženje): "Očekuje se da će cene rasti u rasponu od 9% do 11%, u odnosu na ranije očekivanih 9%. Naime, rast cena nafte i jačanje dolara dovešće do "uvoza" inostrane inflacije, sa jedne strane, i dalji nastavak usklađivanja dispariteta cena infrastrukturnih usluga, uticaće na dodatni rast cena, sa druge strane". To je primer gde Vlada priznaje da ne može više da kontroliše inflaciju i da je ovo ovde nerealno, u ovom planu rebalansa budžeta. Da pređemo na konkretu stvar (mislim da bi to ministar trebalo da čuje) u razdelu 17 - I, Ministarstvo poljoprivrede i vodoprivrede, to je Direkcija za vode. Polazeći od onog što smo ranije pričali, značaja ove oblasti, moram da kažem da ovde Vlada sama sebi postavlja zamku. Pre svega, u budžetu koji je usvojen decembra 2002. godine i u ovom planu stoje finansijska sredstva od oko 1.900.000.000 za podrazdel 17.1. - Direkcija za vode. To stoji na papiru i Ministarstvo finansija je izdvojilo sredstva, ali ta sredstva nema kome da odu. Evo zašto nema kome da odu. Direkcija za vode nikad nije ni osnovana. To ne postoji. Nije tu ministar poljoprivrede i vodoprivrede, Veselinov, da odgovori - zašto Direkcija za vode, kada je usvojeno i prilikom usvajanja Zakona o ministarstvima i finansijskom planu, ne postoji? Ko troši ta sredstva, gde idu ta sredstva, kako se organizuju planovi i programi iz ove oblasti, kako je organizovana vodoprivreda Srbije u ovom trenutku? Organizovana je tako da od Omnibus zakona od 1. aprila postoji "Vojvodinavode" sa svim svojim segmentima i upravnim odborom. U ovom delu Srbije ne postoji ništa. Gde će ta sredstva da budu trošena, na koji način će biti kontrolisana? To je trebalo da bude prošle godine, jer već godinu dana postoji ovaj zakon o ministarstvima, kada je Direkcija za vode osnovana, a nijeu primeni. Iz tog razloga ne može da se realizuje plan i progam vodosnabdevanja, jer nema ko da koristi. (Predsednik: Upozoravam vas da ste prekoračili dozvoljeno vreme vaše poslaničke grupe.) Postavlja se jedno pitanje koje treba ovaj sastav Vlade da reši. Smatram da u ovom odnosu ovaj rebalans budžeta ima mnogih nedostataka i da ovakav nije prihvatljiv.
Ovim smo završili načelnu raspravu o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije. Pošto na listi nema više prijavljenih za reč, pitam da li žele reč predstavnici poslaničkih grupa koji nisu iskoristili to svoje pravo? Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić, zamenik predsednika poslaničke grupe Narodni socijalisti.
Poštovana gospodo narodni poslanici, moram da kažem da ni kroz rebalans budžeta, koji je ponudila Vlada Republike Srbije, ne vidimo pomeranje ka opštim makroekonomskim elementima. Očigledno da moram ponovo da izrazim neslaganje sa ekonomskom politikom Vlade Republike Srbije za ovu godinu. Očigledno da se privreda Srbije i dalje nalazi na jednoj značajnoj margini. U redu, privatizacija, ali ne možemo ostaviti privredu Srbije da stoji i da čeka. Jer, kreditno - monetarna politika u ovom momentu u Republici Srbiji čini mi se da uvodi Srbiju u jednu ozbiljnu recesiju kada je u pitanju privreda! Vi onda imate pad društvenog proizvoda, odnosno imaćete pad u ukupnom bruto društvenom proizvodu za ovu godinu i trend pada proizvodnje, rast uvoza u odnosu na izvoz se povećava. Ne možemo a da se ne pozabavimo ovim elementima. Jedini pravi argument za rast budžeta, za punjenje budžeta, za izbegavanje deficita u budžetu, da ne koristimo sredstva od privatizacije i uzimanje kredita u ovom momentu, to je podizanje privredne proizvodnje. Postoje čitave grane koje stoje. Ranije smo se raspravljali oko toga zašto je zaustavljeno građevinarstvo - molim vas, 200.000 ljudi u toj branši ozbiljno stoji. Tu i tamo, vidimo da se ponegde pokreće solidarna stambena gradnja; ili se u nekoj od banaka pronalazi prilika za izgradnju nekog poslovno - stambenog objekta ili se ovde nudi samo za pripadnike MUP-a. Mislim da ne možemo tako pojedinačno tretirati tu oblast, jer imamo problem koji je suptilan. On se odnosi na kompletno građevinarstvo. Imate proizvođače opekarskih proizvoda, kompletnu tu oblast koja u ovom momentu stagnira, kao i deo metaloprerađivačkogkompleksa, zatim imate proizvodnju stolarije i mnogo toga što je vezano u ovom momentu. Ta grana bi mogla lako da se podigne ako bismo stvorili uslove, izmenili kreditno - monetarnu politiku u ovoj oblasti i, moram da kažem, vratili solidarnu stambenu gradnju na nivou na kome je bila u prethodnom periodu. Tonema veze ni sa političkim sistemima, ni sa političkom obojenošću. To ima jedino veze sa rastom poljoprivredne proizvodnje. Imate niz faktora u toj oblasti koji mogu podići, pre svega, rast poreza na promet, poreza na usluge, rast poreza na zarade i mnogo toga što bi se u ovom momentu pojavilo u ovoj oblasti. Malo gde u Srbiji imate da se podižu novi kranovi, da se kreće u toj oblasti nešto da se radi. Možda to nije tema ili možda nije aktuelna tema, ali vam kažem da je to jedna od najozbiljnijih tema o kojoj, kada je u pitanju budžet i ekonomska politika države u određenom momentu, treba ozbiljno da sezamislimo. Da postoje uslovi za ovako nešto, to je vrlo evidentno i, ne treba oko toga da se raspravljamo - da li postoje ili ne postoje? Postoje mnogobrojna sredstva u bankama koja su neplasirana. Planira se nekakva razvojna inflacija u ovoj godini od nekih 20%. Postavlja se samo pitanje u kom će pravcu ta sredstva da idu - da li će ići u potrošnju ili će biti usmerena ka proizvodnji? Ako budete pod pritiskom, a u ovom momentu je veliki pritisak javnosti i građana da se sredstva usmere u potrošnju, čini mi se da bi to bila jedna od pogubnih grešaka, jer sredstva treba da odu isključivo u proizvodnju. Samo kroz proces proizvodnje će se zanoviti nov proizvodni ciklus i stvoriće se uslovi da iz tih proizvodnih ciklusa dobijemo nova sredstva sa kojima ćemo moći razvojno da napredujemo kao država. Ovaj budžet ne tretiram kao da ima neki politički karakter ili političku boju. On sam po sebi na ovaj način dobija taj karakter. Čini mi se da Vlada Republike Srbije treba da pobegne od takve vrste i takvog karaktera i čini mi se da, bez obzira na trenutno stanje - borbu protiv kriminala i sve ono što u ovom momentu okružuje državu i što se dešava u državi, ne možemo da pobegnemo od ovog ključnog momenta, a to je razvoj privrede Srbije. Molim vas, u Vladičinom Hanu stoji "Delišes", jedna apsolutno proizvodna firma, gde je dijapazon prizvodnje od pečuraka do mleka. Ne može niko da mi objasni da ta firma ne može da radi, jer je u ovom momentu potreban neki kratkoročni kredit koji će podići proces proizvodnje! Da podsetim da tu ima i 30.000 kooperanata. To su razvojne stvari, to su ciklusi u proizvodnji koji se svake godine zanavljaju i mogući su. Šta će se desiti sa procesom privatizacije takve firme? Kupiće je neko. Takve firme će biti sutra privatizovane za bolje pare i, imaće zdrave poreske bilanse, imaće masu plaćenog poreza na promet, a neće u ovom momentu tamo stajati 1.200 i nešto radnika koji nisu primili 17 ili 18 plata. Tako redom po Srbiji možete naći sijaset firmi i preduzeća koja stoje, čekaju proces privatizacije, čekaju restrukturiranje, obilaze banke, a u bankama skupi krediti i dalje! Mi smo onoliko država pod rizikom, koliko odredi onaj ko je na vlasti. Smanjimo rizike kreditiranja. Dakle, kada sve ovo sagledate sa ove privredne strane, molim vas, u Srbiji radi velikih 50 do 70 preduzeća, a sve ostalo stagnira ili se nalazi u jednom procesu pada obima proizvodnje. Podizanje nivoa proizvodnje znači punjenje budžeta, rast poreza na promet, rast poreza na usluge i onda dolazimo do nivoa potrošnje koji će svima nama pomoći da bolje živimo. Na kraju, to će sutra stvoriti uslove za zapošljavanje. Ne možemo programski reći - zaposlićemo 100 hiljada ljudi u ovoj godini, u Srbiji, ako nemamo rast proizvodnje, ako ne stvaramo uslove da nova preduzeća rade. Građani Srbije su se pomirili sa nekoliko činjenica. Pomirili su se sa činjenicom da se nalazimo u fazi privatizacije gde su važne evropske integracije, i to je u redu. Ne mogu da se pomire sa činjenicom da na kraju meseca ne mogu da prime platu i da sutra njihova deca nemaju perspektivu zapošljavanja; priče koje su se ranije koristile, pa koriste se i sada na razne načine, kao, mi imamo milione zaposlenih. Prošli put kada je bio Predlog zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, govorio sam o tretmanu osiguranika. Sada ću da vam kažem nešto drugo: fondovi za zapošljavanje i službe za penzijsko i invalidsko osiguranje su po meni dve službe koje su za 20 ili 30 godina izdržale sve reforme i ništa se nije ozbiljno desilo, kada su one u pitanju. Da postavimo pitanje - koliko je zaista nezaposlenih ili koliko je prijavljeno ljudi na birou za zapošljavanje? I, kada počnemo tu tretman, imam pravo na 20 minuta ako žurite ... (Predsednik: Hoćete da koristite drugih 10 minuta?) (Da.) Dakle, videćete i sami, kada biste istretirali kroz fondove zaista kome treba posao u Srbiji, videćete da ima bar 300 hiljada ljudi koji su prijavljeni isključivo da bi ostvarivali neka socijalna prava, a ne prava iz radnog odnosa. To su balansi i za budžet, ozbiljni, prema tome, čini mi se da Vlada Republike Srbije i ovde ima problem. Molim vas da shvatite da ovo nije ideološko, ovo je suštinsko pitanje, dakle, kako ćemo sutra svi zajedno da živimo. Ne možemo slati poruke da ćemo zaposliti ne znam koga, a stalno imamo pad proizvodnje, zatvaranje preduzeća, priču o privatizaciji i to je u redu, to je jedna strana. Nema nikakve veze da se sutra ode u neku banku i podigne pristojan kredit sa normalnom kamatom da bi se obnovio proces proizvodnje, da bi se na stranu podmirila dugovanja, jedna, druga, da li je firma pred stečajem ili nije i da bi se pokrenuo proces proizvodnje posebno u onim granama gde mi možemo biti izvozno orijentisani. Postoje preduzeća u Srbiji, bez obzira na političke sisteme koji su bili u ovoj državi, dobro su koncipirana u prethodnom periodu i 90% su izvozno orijentisana. Mislim da, kako se čujemo oko ovog pitanja, da se očigledno dobro ne razumemo. Moram da kažem, bez obzira što mi o ovome govorimo, ne mislimo ni da smo najpametniji, ali mislimo, sva pitanja koja u ovom momentu opterećuju državu, da je ovo jedno od suštinskih, molim vas. Mi imamo navodno Narodnu banku Srbije, a još ovde nismo tretirali zakon o Narodnoj banci Srbije; imamo i pečat, sada imamo i monetu Narodne banke Srbije. To je apsolutno nelegalno, molim vas. Evo, pitam sve ovde prisutne da li smo mi usvojili zakon o Narodnoj banci Srbije? Naravno da nismo i preko toga se prelazi kao da se ništa ne dešava. Ta moneta je apsolutno nelegitimna, odnosno nelegalna, ta nova novčanica je opet nelegitimna novčanica u državi Srbiji. Mi i nemamo prilike ni da uzmemo to, još radimo sa starim novcem, a ne znam ni ko ima te nove novčanice. Molim vas, ako pričamo o legitimitetu, jeste taj zakon ovde, donesite taj zakon da o njemu razgovaramo, da se usvoji i da, znate, kada neko naruči izradu pečata, on mora da ima i rešenje sa kojim se služi tom prilikom. Molim vas, ovo je krupno pitanje. Kako neko onda može da govori o kreditno-monetarnoj politici u ovoj državi, a nema za to osnova? To su lažni pečati, gospodo, lažni su pečati, sa kojim pravom, nema veze da li je u pitanju G-17 grupacija ili neko drugi, ali to je apsolutno raspolaganje lažnim pečatom. Koliko se ja razumem u ovoj fazi borbe protiv kriminala, to je jedno visoko tretirano krivično delo. Gospodo, znam da nema prenosa, ali moram da kažem, možda bi morali i oko toga da pogledate nešto. Znate, znam da žurite, evo, završićemo, ali moram ovo da vam kažem, znam da zante, ali vas upozoravam da je važno i zbog vas i zbog javnosti sutra da o tome ozbiljno razmislite i da donesete zakon o Narodnoj banci Srbije; da razgovaramo ovde o tom pitanju, kao i o tretmanu tog pitanja i o tretmanu kreditno-monetarne politike koja se direktno preslikava i na ovaj budžet! Molim vas, gospodo, nije šala ovo o čemu govorim, jer ovo su ozbiljna pitanja, a čini mi se da ćemo posle njih svi bolje živeti. Na kraju, Vlada Republike Srbije bere argumente pred građanima Srbije. Razmislite o tom pečatu. Hvala lepo.
Da li se još neko od predstavnika poslaničkih grupa prijavljuje za reč? (Ne.) Prelazimo na raspravu u pojedinostima. Pre toga, zaključujem načelni pretres i saglasno članu 136. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Izvolite, reč ima narodni poslanik Siniša Mitrović.
Uvažena predsednice, poštovane kolege narodni poslanici, na osnovu člana 137. predlažem da rasprava u pojedinostima traje najviše tri minuta i molim da se o tome izjasnite.
Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika da rasprava u pojedinostima traje najviše tri minuta. Za 85, protiv četiri, nije glasalo 45, od 134 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila predlog da rasprava u pojedinostima traje tri minuta. Obaveštavam vas da je narodni poslanik Biači Anton, pisanim putem, povukao svoje amandmane na članove 2, 6. i 8. Predloga zakona. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Zakonodavni odbor predlaže da se ovaj amandman odbije. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, podneo sam amandman na član 1, odnosno na prihodnu stranu budžeta Republike Srbije i to na onaj deo koji se tiče realnih izvora finansiranja budžeta. To su porezi, akcize, carine, naknade za korišćenje vazdušnog prostora. Naime, sam predlog člana 1, odnosno prihodne strane budžeta je po Srpskoj radikalnoj stranci nerealno visok i nije u skladu sa ekonomskim potencijalom Republike Srbije, a uz to nisu korišćeni oni parametri koji su obavezni prilikom projekcije ovakvog jednog člana i nisu uzeti u obzir. Amandman na član 1. je, u stvari, nastavak budžeta koji je Srpska radikalna stranka projektovala još u 2001. godini, odnosno 2002. godini i smatramo da je mnogo realniji nego sam Predlog budžeta koji je podnela Vlada, odnosno nadležni ministar. Vlada, odnosno ministar nisu uzeli u obzir deficit u spoljnotrgovinskoj razmeni, nisu uzeli u obzir pad kupovne moći i, ono što je još važnije, porast broja nezaposlenih prouzrokovan haotičnom privatizacijom koju sprovidi Vlada Republike Srbije. Samim tim i prihoda strana budžeta je nerealno visoka i treba da se uskladi sa stvarnim mogućnostima srpske privrede.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Ljubojević. Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Reč ima narodni poslanik Dragan Ljubojević.
Dame i gospodo, ovaj amandman je u vezi sa amandmanom na član 1. koji je podneo kolega Arsić, i odnosi se na umanjenje prihoda u budžetu. Smatramo da je 271.790.000.000 nerealno visok iznos prihoda u budžet, a da je 199.468.800.000 dinara nešto što je realnije i što je lakše ostvarivo. U rebalansu budžeta za 2003. godinu predviđate deficit od 467.901.819.000, s obzirom na činjenicu da je sam rebalans budžeta u odnosu na budžet, koji je usvojen u decembru mesecu, za 2003. godinu viši za neštooko 57 milijardi dinara, da li će privreda Srbije moći da izdrži ovoliko opterećenje koje je projektovano ovim budžetom, a posebno što tu ima nekih stavki za koje smatramo da su neopravdane i koje mogu da se smanje. Ja sam malopre u raspravi u načelu napomenuo stavku vezano za subvencije privatnim preduzećima u razdelu Ministarstva kulture u iznosu od 133.650.000; zatim, donacije međunarodnim organizacijama, 7.800.000; nije neki veliki iznos kada imamo u vidu da je sam budžet 270 milijardi, ali za državu koja se nalazi u dubokoj ekonomskoj krizi Vlada te države mora da vodi računa o izdvajanju bukvalno svakog dinara. Postavlja se pitanje koje su to međunarodne organizacije koje treba od strane naše države, od strane naše Vlade da prime i primaju donacije? S jedne strane mi računamo da ćemo ubrati, odnosno deficit popuniti sa gotovo 15 milijardi dinara iz donacija, a sa ove strane mi izdvajamo donacije za neke druge države. To je nešto što je apsolutno nedopustivo! Takođe, stavka 481 u članu 6. to su donacije nevladinim organizacijama - 875.132.000. Koje su to nevladine organizacije koje treba od strane Vlade da budu finansirane sa 875.132.000 i da li su to zaista nevladine organizacije, ako ih Vlada finansira sa 875 miliona dinara? Što se tiče tačke 2) člana 2. ovog deficita u iznosu od 46.901.819.000 dinara - postavlja se pitanje da li je ova struktura pokrivenosti budžetskog deficita realno ostvariva, ako imamo u vidu daznatan deo toga od 30% treba da se pokrije iz donacija koje su vrlo neizvesne.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što je relna budžetska projekcija za 2003. godinu 199.468.800.000, tako je realno da u ovom parlamentu ima 85 poslanika skupštinske većine i kao što je budžetski deficit blizu 47 milijardi, tako je i deficit u ovoj skupštini što se tiče poslaničke većine 31 narodni poslanik, koji će se prilikom glasanja verovatno pojaviti sa lažnim karticama, tako da postaje bespredmetno da se ovi amandmani obrazlažu, a pogotovo kada imamo situaciju da nemamo izveštaj Vlade, da nemamo ministra koji bi, eventualno, mogao da reaguje na ove amandmane; sve je obesmišljeno. Možemo da pretpostavimo da će se stalno ovako raditi, što će se pravdati hitnim postupkom, a ne moramo da imamo stalno hitni postupak. Međutim, pošto znamo da vas mnogo nerviramo zbog toga što izlazimo za govornicu da obrazlažemo amandmane, mi ćemo nastavitida ih obrazlažemo.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Ovim amandmanom se u članu 3. traži brisanje tačke 3) stava 1. člana 2a. koja glasi: "Planirano zaduživanje kod inostranih poverilaca do iznosa od 24.885.000.000 dinara". Radi se o članu koji daje prostor Republici Srbiji da daje garancije i kontragarancije po inostranim kreditima. Mi iz Srpske radikalne stranke smatramo da ova tačka ne bi smela da stoji u budžetu, da to ovlašćenje, odnosno tu obavezu ne bismo smeli da preuzmemo, jer ekonomska situacija u državi i sva ova kretanja ukazuju da država ne bi mogla da ispuni svoje obaveze po ovim eventualnim zajmovima. Jeste da je ovde dato više u formi jednog rizika, mogućeg, da se desi, a može da se ne desi, međutim ekonomsko stanje ukazuje da ovo prevazilazi uobičajeni rizik i da ovo postaje praktično obaveza Vlade. Posebno bih skrenuo pažnju na činjenicu da mi imamo centralizovana plaćanja po osnovu javnih rashoda, da su i niži nivoi vlasti praktično u jednom umreženom sistemu. To ima i svojih dobrih strana, naravno, ali realni deficit, deficit u smislu nedostatka sredstava na računima, nedostatka sredstava u trezoru, praktično parališe republički nivo vlasti i vlast na lokalnom nivou ukoliko bi se izvršila ova zaduženja u toku 2003. godine; misli se pre svega na nova zaduženja i data je struktura tih kredita, pre svega su namenjena za infrastrukturu lokalne samouprave i javna preduzeća od republičkog nivoa; verovatno postoji potreba za popravkama, za sređivanjem tog sistema koji bi trebalo da funkcioniše. Međutim, naše ekonomsko stanje to ne dozvoljava. Drugo, naša vlada neće biti u mogućnosti da ostvari budžet i da bude kvalitetan garant. Na taj način dolazimo neoprezno u već zabranjenu zonu prekomernog zaduživanja, koje opterećuje naredne godine. Što se tiče tačke 2) jeste da su rizične ove obaveze i iznose oko pet milijardi po osnovu dodatnih garancija za ukupan zajam od oko 41 milijardu dinara. Ali, nova zaduženja u 2003. godini od oko 25 milijardi, koliko je planirano, po toj logici stvaraju nove obaveze i nov rizik za Vladu da mora da odvoji verovatno oko 2,5 milijarde. Naravno, to bi sve posle išlo iz sredstava rezerve i na taj način dovodi se u pitanje funkcionisanje onih državnih organa, koji su od vitalnog značaja za razvoj države. Ovo jeste politički stav da se prekine sa ovim nekontrolisanim zaduženjem, jer se ono javlja kao bumerang. Po onoj narodnoj priči "što se ne plati na mostu, platiće se na ćupriji", ali je to onda mnogo skuplje, mnogo bolnije i remeti sve sledeće budžetske planove.
Da li se još neko javlja za reč od ovlašćenih učesnika.
Dame i gospodo narodni oslanici, u 2003. godini izdaće se garancije i kontragarancije u iznosu od oko 66 milijardi, od toga za inostrane poverioce oko 41 milijarda. A samozvani guverner Dinkić se hvali da ima devizne rezerve u iznosu od dve milijarde evra, što je četiri milijarde maraka ili 12 milijardi dinara. Te devizne rezerve očigledno stoje u slamarici kod gospodina Dinkića, umesto da služe za podsticaj i razvoj privrede. Zbog toga smatramo da je neprihvatljivo dalje zaduživanje kod inopoverilaca. Zahvaljujući materijalu, koji nam je dostavilo Ministarstvo za finansije kao dopunu obrazloženja uz Predlog zakona, vidimo kome smo dužni i za koje dugove se daju garancije i kontragarancije. Između ostalog: Evropskoj investicionoj banci po osnovu pet kredita ukupne vrednosti od 20 milijardi dinara, koje su se utrošile i dalje prenele na Republičku direkciju za puteve; za JP Aerodrom Beograd oko tri milijarde - koje se sprema za privatizaciju; Jugoslovenskoj železnici u iznosu od četiri milijarde - imamo zakon o železnici iz koga smo mogli da vidimo da se deo toga priprema za privatizaciju; Republičkoj direkciji za puteve šest milijardi (to je ono što vam je ovaj zaštićeni svedok Čume potrošio) i EPS-u 3,717 milijardi dinara za projekat obnove trafostanica, dalekovoda i ostalih uređaja, a u međuvremenu je struja poskupela deset puta. Prema tome, nema razloga za ovoliko zaduživanje. Time samo činimo uslugu inopartnerima, jer oni najbolje plasiraju svoja slobodna finansijska sredstva tako što ih daju kao kredit ovakvima kao što smo mi.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Da li podnosilac amandmana želi reč?
Naša je želja da preko člana 4. rebalansa u članu 3. budžeta amandmanom izmenimo stav 1. alineja 4. Suština ovog amandmana SRS je da se zauzme principijelni stav, kada su u pitanju izvorni prihodi, u ovom slučaju autonomna pokrajina. Vi znate naš stav kada je u pitanju finansiranje autonomne pokrajine, pogotovo kada je ova politička garnitura na čelu Skupštine i Izvršnog veća Vojvodine. Ali, kada je u pitanju princip, prividno to stavljamo na stranu. Ako je već Vlada Predlogom budžeta odredila izvorne prihode, u ovom slučaju autonomne pokrajine ili lokalne samouprave, zašto tim izvornim prihodima, čiji procentualni deo pripada lokalnoj samoupravi ili autonomnoj pokrajini, ograničavati visinu! Kakva je svrha? Ako se negde oprihoduje od poreza na promet, od poreza na dobit preduzeća, ako je taj iznos viši, onda je to korist i ide u prilog i Vladi i lokalnoj samoupravi, u ovom slučaju autonomnoj pokrajini, da se ta sredstva što više slivaju u pokrajinski budžet i u budžet Vlade kako bi se mogli finansirati obrazovanje i kultura, kako to Vlada navodi. Uopšte kada je u pitanju lokalna samouprava, zašto bi se ograničavalo jednoj opštini ako prihoduje više sredstava, a procentualno unapred je određeno koliko toj opštini pripada. Zašto joj ograničavati visinu prihoda? Da bi se kasnije rebalansom budžeta lokalnoj samoupravi ponovo od Vlade vraćala određena sredstva? To je dupli posao. Ovde je u pitanju nominalni iznos. Svi znamo da nema ništa za mesec dana od realnosti ovih suma. Ministar Pitić je obavestio javnost da je u prvom kvartalu deficit budžeta 200 miliona evra. Posle toga je i sam novoizabrani premijer objavio da je u prvom kvartalu zabeležen deficit budžeta. Onda je ministar finansija, shodno njegovoj čarobnjačkoj sposobnosti, to sve pretvorio u suficit budžeta! Sad je nejasno zašto tu svoju sposobnost ne želi da primeni kada u pitanju autonomna pokrajina, odnosno regionalna organizacija i lokalna samouprava.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Da li podnosilac amandmana želi reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, dobio sa izveštaj Zakonodavnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije, gde je izvestilac Bojan Pajtić. Nije mi jasno kako Zakonodavni odbor ovlašćuje Bojana Pajtića da izvesti Narodnu skupštinu i kaže da li su amandmani pravno mogući ili ne, a u stvari predlaže Skupštini da li će se amandmani prihvatiti ili neće. To uopšte nisu ovlašćenja Zakonodavnog odbora. Ovo je besmislica da Bojan Pajtić predlaže prihvatanje ili neprihvatanje amandmana. Na član 5. amandman sam podneo u ime SRS na ovaj zakon. Taj član je ovde suvišan. U članu 5. se govori da je deo primanja iz člana 1. ovog zakona namenjen transferima Srbiji i Crnoj Gori u iznosu od 38.219.095.000 dinara za obavljanje poverenih nadležnosti i dodatnih poslova, na način utvrđen ovim zakonom. To je u redu što se iz ukupnog primanja, a i ovde kasnije u izdacima budžeta pominju u ukupnom iznosu donacije i transferi. To je normalno, mogu se posebno izdvojiti neke veće stavke, a posebno ovakva stavka od 38 milijardi. Ona je duplirana. U članu 6b stav 1. tačka 1) takođe se govori da Republika Srbija obezbeđuje sredstva u ukupnom iznosu od, da ne čitam opet, iznos isti. Smatram da je ovde neka igra. Zbog čega je sada potrebno dva identična teksta da budu u dva različita člana, sem ukoliko Vlada ne želi da ovde "transparentno" iznosi kako se slaže sa zajednicom Srbije i Crne Gore, pišući u zakonu. S druge strane, vršeći opstrukciju, pojedini politički lideri u okviru DOS-a, boreći se protiv te iste zajedničke države koju, evo, ovde sada proklamujemo kroz ovaj zakon o budžetu i to duplirano, kako bi, eto, narodni poslanici stekli utisak da ste vi zaista dobronamerni i želite zajedničku državu, smatrate da je ona moguća itd. A sa druge strane, radite suprotno onim svojim načelima, ono što ste obećali građanima Srbije.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Prelazimo na član 6. na koji je amandman podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Zakonodavni odbor predlaže da se ovaj amandman odbije. Podnosilac amandmana želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo, verovatno je vrhunac licemerja ovo ograničenje rasprave o budžetu na tri minuta po amandmanima, kao što je vrhunac licemerja voditi raspravu uopšte pred praznom skupštinskom salom! Situacija je takva kakva je. Podneo sam amandman na član 6, u kome su dati izdaci budžeta o posebnim namenama, u skladu sa diskusijom poslanika SRS koji su i u decembru prošle godine, kada se usvajao budžet, govorili da je budžet koji je tada izglasan preobiman, preglomazan, preveliki i da srpska privreda i srpsko stanovništvo ne mogu taj budžet da isfinansiraju i da je nemoguće prikupiti ta sredstva. Sada idete korak dalje i taj ogromni budžet uvećavate i zahvatate još više sredstava od privrede i građana Srbije. U ovom amandmanu pokušao sam da intervenišem na taj način da se ovi izdaci po osnovnim namenama umanje, pa ću pokušati za kratko vreme da to i izložim. Za stalne troškove sam predvideo manji iznos, za troškove putovanja takođe manji iznos, za usluge po ugovoru manji iznos, za specijalizovane usluge manji iznos, za tekuće popravke i održavanje manji iznos, za materijal manji iznos. Zatim, klasifikacija 442 - otplate kamata po inostranim kreditima, da se briše; klasifikacija 444 - prateći troškovi, manji iznos; subvencije nefinansijskim korporacijama, takođe, umanjen iznos; transferi ostalim nivoima vlasti, umanjen iznos; donacije i transferi organizacija i obaveznog socijalnog osiguranja, umanjen iznos; nakanda za socijalnu zaštitu iz budžeta, takođe da se umanji iznos; porezi, obaveze, takse i kazne da se briše; novčane kazne po rešenju sudova i sudskih tela, takođe da se briše; sredstva i rezerve da se briše; zgrade i građevinski objekti da se umanji iznos; mašine i oprema da se umanji iznos; robne rezerve da se briše; i otplata glavnice stranim kreditorima da se briše. Nisam imao vremena da čitam sve iznose koji su umanjeni, samo bih prokomentarisao par stavki: klasifikacija 421 - stalni troškovi, a u obrazloženju ovde stoji da su to troškovi struje, komunalni troškovi itd. Ovde je navedeno da su ti troškovi uvećani zato što se očekuje povećanje cene struje i komunalnih usluga. Gospodo iz vlasti, obradovaćete građane Srbije kada ovo čuju, cena struje je uvećana višestruko od vašeg dolaska na vlast. Sada najavljujete novo uvećanje cene struje. Istovremeno prodajete struju, izvozite struju po ceni od 2,4 centa, a građani Srbije plaćaju tu istu struju preko 10 centi. Znači, da budemo precizni... (Predsedavajuća:Tri minuta.) ... najskuplja struja koju plaćaju građani Srbije iznosi preko 10 centi, a izvozićemo je po 2,4 centa.
Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe SRS, narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo poslanici, gospodine ministre, molim vas da ovaj amandman shvatite dobronamerno. Sigurna sam da ga nećete u ovom momentu prihvatiti, jer ne biste mogli da izbalansirate dugovnu i potražnu stranu, odnosno prihode i rashode. A za ubuduće, mi smo vam ovde, ovim amandmanom jasno ukazali gde možete da uštedite. Samim tim, da rasteretite građane Srbije, jer oni sve ovo finansiraju. Pre svega to su troškovi putovanja, usluge po ugovoru, specijalizovane usluge, tekuće popravke i održavanja, materijal, otplate kamata po inostranim kreditima koje treba potpuno brisati. Kao što treba brisati i otplate glavnica stranim kreditorima. Razlog tome jeste što je mnogo pametnije da se založite za naknadu ratne štete i ostvarivanje tog prava naše države. Onda ne biste imali ovu obavezu. Dakle, da se brišu rashodi na novčane kazne po rešenju sudova i sudskih tela. Vidimo da ste planirali da mnoge sporove izgubite. Nadam se da to nisu i neki međunarodni sporovi. To su one stavke gde možete da smanjite rashode, a samim tim manje ćete i tražiti od građana Srbije. Vas očigledno ništa ne interesuje. Da li ste tu? Alo, gospodine ministre! Nije tu. Prijatno.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Prelazimo na član 7. na koji je amandman podneo narodni poslanik Dragan Ljubojević. Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Izvolite, reč ima podnosilac amandmana.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman na član 7, koji sam podneo, u vezi je sa amandmanom na član 6. Ovim amandmanom se planira da se ukupna sredstva koja se iz budžeta upućuju budžetskim korisnicima, odnosno raspodeljuju budžetskim korisnicima smanje tako da umesto 318.691.919.000 iznose 246.370.619.000 iz razloga što je moguće u mnogim rashodnim stavkama načiniti značajne uštede. Imamo iznos od 1.854.900.000 koje budžetski korisnici izdvajaju za Koordinaciono telo Savezne vlade i Vlade Republike Srbije za opštine Preševo, Bujanovac, Medveđa i Koordinacioni centar za Kosovo i Metohiju. S obzirom na učinak ovih tela, odnosno tela Savezne vlade i Koordinacionog centra za Kosovo i Metohiju, smatramo da je neprimereno visok iznos sredstava, jer nikada do sada nije u Skupštinu Srbije pred narodne poslanike došlo objašnjenje, odnosno obrazloženje za šta se koriste ova sredstva. Znamo da jedan čovek, Nebojša Čović, raspolaže kompletno ovim sredstvima, plus još 281 milion koji u ovom delu člana 8. dobija preko budžeta, odnosno dela sredstava koja se izdvajaju kao transferna sredstva državnoj zajednici Srbija i Crna Gora. Takođe, smatramo da je neprimereno visok iznos troškova za avio službu, onaj deo koji se finansira iz budžeta je 1.498.520.000. Pitamvas - za šta građani Srbije izdvajaju milijardu i po dinara u avio-službu odnosno, avio-servis državne zajednice Srbija i Crna Gora, kada ionako većina vladinih funkcionera koristi usluge nekih drugih avio-prevoznika, a ne avio-službe u ovom slučaju zajednice Srbija i Crna Gora i hvale se da time ostvaruju značajne uštede u budžetima savezne države, u ovom slučaju državne zajednice Srbija i Crna Gora i Vlade Republike Srbije.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Momčilo Trajković. Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da lineko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želireč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Stanulov. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li se neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Zakonodavni odbor predlaže da se ovaj amandman odbije. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Vlasti nikada nije dovoljno novca, a opozicija bi da skrati sve troškove, i to je prirodna razlika između vlasti i opozicije. Evo jednog člana zakona, gde zaista možemo smanjiti neke troškove i omogućiti da budžet bude prihvatljiviji, da bude manje opterećenja za građane Srbije, a da se, s druge strane, ne poremete neki odnosi i ne smanji finansiranje nekih organa i organizacija ili ustanova, koje su neophodne za funkcionisanje jedne uređene države. Radi se o novom članu 6a koji se odnosi na transfer sredstava zajednici Srbije i Crne Gore iz budžeta država članica. Ovde je dato po osnovnim namenama i utvrđeni su određeni iznosi. Da vam ne bih čitao sve ono što je sadržano u amandmanu, jer su amandman dobili poslanici, istakao bih samo dve stavke. Jedna od tih stavki, gde je potrebno smanjiti ili potpuno ukinuti sredstva koja se prenose iz države članice Srbije u zajednicu Srbije i Crne Gore, a to je da potpuno treba da izostanu donacije međunarodnim organizacijama u iznosu od 178.000.000 dinara. Pazite, mi se sa jedne strane hvalimo da budžet popunjavamo tako što primamo određene donacije, što se zadužujemo u zemlji i inostranstvu, a ovde ova zemlja koja prima donacije, s druge strane, odvaja 178.000.000 donacija nekim međunarodnim organizacija. Dalje, mislimo da treba znatno smanjiti ili potpuno ukinuti troškove za avio-službu, jer postoje redovni letovi. Ova avio-služba treba da se koristi samo u veoma retkim prilikama, kada je to zaista neophodno - funkcioneri iz država članica Srbije i Crne Gore su već iskusili čar putovanja na jedan drugačiji način, privatnim avionima, sada su ponovo u jednoj državnoj zajednici, pa verujem da im neće biti teško da se naviknu da ponovo koriste te privatne avione. Evo, vidim da se gospodin Mitrović slaže sa mnom i apelujem na gospodina Mitrovića da preko resornog ministra podrži moj amandman, da taj amandman bude usvojen. Hvala vam.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 10. Mi srpski radikali i u decembru 2002. godine bili smo protiv ovakvog i na ovaj način predloženog budžeta koji vredi oko 271.000.000.000 dinara. Mi smo imali veliki komentar oko privatizacije koja nije sprovedena i koja se ne sprovodi prema obećanjima DOS-a, a bitno utiče na ovaj današnji rebalans budžeta, a i na onaj koji je usvojen u decembru 2002. godine. Rebalans budžeta za 2003. godinu - komentar u vezi nove državne zajednice koja svojim imenom, svojim stavom i svojim pogledom ide ka "vašoj Evropi". To nema smisla. Zar našu državu da nazivamo "članicom", a to sve da upakujemo u rebalans ovog budžeta? Traži se reforma državne administracije, to je želja svakog građanina, pa i naša, srpskih radikala, ali ta reforma mora biti potkovana novom proizvodnjom, novim radnim mestima, a time i punjenjem državne kase, a ne na ovakav i na ovaj način. Smanjuje se broj organa i organizacija koje su svedene na 23. Da li će to moći da uvede ovu novu državu u "svet Evrope", to će tek da se vidi i oseti na koži građana!? Izmenjena je struktura finansiranja deficita, zahvaljujući većem iznosu donacija: donacije 14,9 milijardi dinara, privatizacija oko 12,5 milijardi dinara, krediti međunarodnih finansijskih institucija oko 12,7 milijardi dinara, što ukupno iznosi oko 46,9 milijardi. Donacije koje dolaze u ovaj budžet imaće nesagledive posledice po buduće generacije. Slično smo to već imali u Titovo vreme. Dobijali smo stalne donacije, a danas ih isplaćujemo glavama, teritorijama i podaništvom u svim oblastima. Donatorstvo u prošlim vremenima nas uči da više ne primamo donacije od bilo koga. Treba voditi računa da stranci nikom ništa ne daju bez profita, koji se na kraju meri nekoliko puta u njihovu korist. Amandman na član 10. (da se doda član 10a) glasi: "Sredstva ostvarena prodajom kapitala u postupku privatizacije u 2003. godini koristiće se prema ostvarenim prihodima u skladu sa Zakonom o privatizaciji, a nadležni ministar podnosi o tome izveštaj Narodnoj skupštini Republike Srbije, najmanje jednom u šest meseci." Sasvim je normalno da tako važna i, po ministru, transparentna privatizacija bude kontrolisana od strane Narodne skupštine. Moj amandman iritira vas, gospodo iz DOS-a, a na vašu temu, na vaše gafove, na to je da je sve "transparentno". To ste vi isticali samo zakratko. Više se ne kunete u transparentnost. I to je prirodno jer ste sada vi vlast, a vlast ne voli da se sve vidi, što dokazujete i danas, vozeći se u blindiranim kolima i sa ogromnim brojem telohranitelja. To je vaša transparentnost. Reče neko - ko ne bude glasao za ovaj budžet, glasaće protiv svoga naroda. Nažalost, ko bude glasao, taj glasa protiv volje svoga naroda.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Narodni poslanik Nataša Jovanović podnela je amandman kojim je predložila da se posle člana 11. doda novi član 11a. Zakonodavni odbor predlaže da se ovaj amandman odbije. Ima reč narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman, koji sam podnela u ime poslaničke grupe SRS, tretira jedno veoma važno pitanje, i to je - ako ste primetili, a verujem da većina od vas uopšte ne prati ni šta se dešava, niti kakvi su ranije bili amandmani naše poslaničke grupe - principijelno zalaganje, da bismo pomogli ljudima koji su ostali da rade u fabrici automobila "Zastava" i da bismo na taj način uradili ono što treba da uradi i ova vlast, da ima imalo sluha za taj automobilski gigant i zbog činjenice da su radnici shvatili, u ponedeljak uveče, tačnije 31. marta, da su izigrani i prevareni; jer, u 10,00 uveče, najpre na jednoj od kragujevačkih televizija, a sutradan su to svi preneli, došlo je saopštenje od vlasnika firme Njukarko Malkolma Briklina, za koga mi odgovorno tvrdimo da je jedan od vodećih belosvetskih prevaranata. On je rekao da traži od rukovodstva Grupe "Zastava" da se produži rok za potpisivanje konačnog ugovora. Podsećam vas da je to aminovao i ministar Božidar Đelić, da je Aleksandar Vlahović potpisao predugovor,ne pitajući nikoga na čelu Agencije za privatizaciju; čak su se i neki poslanici u rukovodstvu Grupe "Zastava", koji danas sede u poslaničkim klupama ogradili i rekli da neznaju kakav je bonitet te firme, da li je taj čovek uopšte sposoban da bilo šta uradi, a potom su neki od njih i podneli ostavke, a neki isterani iz Upravnog odbora Grupe "Zastava". Tražim od vas, u ime SRS, da podržite ovaj amandman kojim se posle člana 11. dodaje član 11a, koji glasi: "Kupovinu i prodaju prevoznih sredstava republički organi i organizacije mogu vršiti samo uz prethodno pribavljenu saglasnost Vlade. Kupovinu prevoznih sredstava republički organi i organizacije će isključivo vršti od domaćih proizvođača (u ovom slučaju "Zastava-automobila"). Zahtev za kupovinu i prodaju prevoznih sredstava korisnici iz stava 1. ovog člana dostavljaju Vladi, uz prethodno pribavljeno mišljenje Republičke direkcije za imovinu Republike Srbije. Evidencija o kupovini i prodaji prevoznih sredstava korisnika iz stava 1. ovog člana vodi se kroz godišnji izveštaj dostavljanja Vladi Republičke direkcije za imovinu Republike Srbije. Organ nadležan za registraciju vozila može registrovati vozilo samo uz pismenu saglasnost Republičke direkcije za imovinu Republike Srbije, u kojoj je imenovan republički organ ili organizacija - korisnik vozila". To bi ujedno bio i kraj ovog amandmana. Vi stavite prst na čelo, jeruskoro će se, bar po vašim najavama, završiti vanredno stanje. Garantujem vam da ćete prvog dana u Kragujevcu imati 5.000 radnika na protestu zbog ovakve nebrige za njih i članove njihovih porodica.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi prijavljuje za reč? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Samo bi, zbog nedostatka vremena koje je Natašu Jovanović sprečilo da do kraja obrazloži ovaj amandman, pitala ministra šta ga sprečava da ovaj amandman prihvati? Šta imate protiv "Zastave"? Ovo je nešto što je postojalo pre 2000. godine. Nijedan organ, nijedno ministarstvo, nijedan organ lokalne samouprave nije smeo da kupi automobil strane proizvodnje. To je na izvestan način bila i solidarnost sa "Zastavom", koja jeste u teškoj situaciji. Vi ovde demostrirate neki stav i potpuno ignorišete situaciju u "Zastavi", a kupujete vozila koja, još malo, imaju vrednost bornih kola ili tenkova. Ovolike blinde koje ste kupili koštaju ovaj narod. Niko iz vaših džepova nije izvadio pare da to kupi, nego su to poreski obveznici za vas kupili. Danas se narod zgražavao ispred Skupštine Srbije gledajući koliko imate obezbeđenja i koliko blindiranih vozila. Možda je razlog za neprihvatanje ovog amandmana upravo to što "Zastava automobili" ne proizvode blindirana vozila.
Nema više prijava za reč. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, pitam da li predstavnik predlagača, ministar finansija, želi reč?
Gospođo predsedavajuća, cenjeni narodni poslanici, dame i gospodo, hteo bih da pokušam da odgovorim bar na nekoliko pitanja koja su poslanici postavili za vreme ove diskusije i nekoliko pitanja koja su otvorena diskusijom oko amandmana. Želim da podelim ovih nekoliko napomena u tri dela. Prvi deo oko nekih primedbi ili sugestija koje se tiču same koncepcije budžeta i javnih finansija, drugi deo koji se tiče nekih konkretnih pitanja i primedbi i, u trećem delu, nekih pitanja koja se tiču procesa i nekih izveštja koje ste zatražili. Što se tiče prvog dela koji se tiče koncepcije samog budžeta i javnih finansija, želim prvo da kažem da neke cifre koje su ovde napomenute nisu tačne. Što se tiče ukupnog iznosa javne potrošnje i njenog učešća u našem brutonacionalnom dohotku, one ne prelaze 50%, kao što su neki napomenuli. Jednostavno, kada uporedimo cifre i kada uradimo ono što se mora uraditi da bi se valjano uporedila javna potrošnja sa bruto nacionalnim dohotkom, a to je konsolidacija javnih rashoda, onda dođemo do cifre koja je oko 43%. Na primer: kada pogledate javnu potrošnju u smislu socijalnih fondova i budžeta, ne možete dva puta brojati dotaciju koju budžet šalje socijalnim fondovima, jer na taj način se premašuje ta javna potrošnja za nekih 60 milijaradi dinara, koji se ne potroše dva puta, nego samo na jednom mestu, a to je, na kraju krajeva, za penzije, za socijalno osiguranje, zdravstveno osiguranje i za tržište rada. Naša javna potrošnja ukupno predstavlja nekih 43% našeg bruto nacionalnog dohotka. Da li je to puno? Jeste! Pravi problem naših javnih finansija je ne toliko da se na nekim mestima stvarno previše troši. Nađe se mnogo mesta gde se može uštedeti. Mi ćemo raditi na tome da dođe do optimizacije javne potrošnje. Ima hiljade primera. Primera radi, u našim bolnicama je učešće nemedicinskog kadra u ukupnom broju zaposlenih jedno od najviših u Evropi. To je činjenica. Imamo produktivnost nekih naših lekara i nekih specijalista, koja je među najnižima u Evropi. Imamo situaciju gde, ako pogledamo naše osnovne škole, broj đaka prvaka, zbog loše demografske situacije i emigracije, dosta je pao u poslednjih deset godina, a da broj nastavnika za prvi i drugi razred ne samo da nije pao, nego se i povećao.! Imamo na sijset takvih primera. Da ne govorimo o tome, što je danas mogućnost, a to je da se racionalizuje javna potrošnja kroz ovo ustavno preuređenje. Ključni problem nije toliko ta javna potrošnja da mi ne trošimo onoliko koliko bi trebalo da trošimo po bolesniku, ni po vojniku, ni po nastavniku, ni po lekaru. Kako god da uzmete, bilo koje merilo naše javne potrošnje, mi vidimo da smo daleko od onog nivoa koji bi bio primeren za jednu srednje razvijenu zemlju. Pravi uzrok svega toga je niski bruto nacionalni dohodak, koji je danas mnogo veći nego što je bio pre dve-tri godine. On je sada narastao i ove godine bi trebalo da dostigne nekih 1.700 evra po glavi stanovnika na onome što smo nasledili, a to je bilo nekih 900 do 1.000 evra po glavi stanovnika za 2000. godinu. Uvek se moramo, nažalost, vratiti na činjenicu da je 1989. godine bruto nacionalni dohodak po glavi stanovnika bio otprilike 3.000 evra ili dolara u to vreme. To je problem Srbije, to je problem jvnih finansija - pređete sa 3.000 evra bruto nacionalnog dohotka po glavi stanovnika, zahvatiti 43% od toga, a to je imati tri puta više novca nego zahvatiti 43% od 1.000 evra. Zbog toga ćemo mi u godinama koje dolaze i dalje imati naizgled jedannerešiv problem koji kaže: ne trošimo dovoljno da bismo živeli normalno i da bismo imali normalnu infrastrukturu i u kulturi, prosveti, za vojsku, za policiju. S druge strane, ti ljudi će biti u pravu, kao što su u pravu oni koji kažu da je naša javna potrošnja za nekoliko procenata, to je tačno, iznad nekog proseka zemalja u tranziciji, jer sa 43% ukupne javne potrošnje u bruto nacionalnom dohotku mi smo na samom vrhu u Evropi. Ali, ne možemo to rešiti paušalno. Jednostavno, moramo veoma obazrivo čuvati taj balans na prihvatljivom nivou i, uz privredu, postepeno i obazrivo povećavati tu javnu potrošnju, na način koji neće ugroziti ni budžetske korisnike, ni samu privredu koja treba sve to da finansira. Znači, da zaključim, kod tog ključnog pitanja naših javnih finansija, a to je pitanje za glasanje budžeta, kao što je i pitanje za svakodnevno izvršavanje svih javnih finansija na svim nivoima - znam, cenjeni narodni poslanici, da vi imate taj isti problem na lokalnom nivou gde ste često ili gradonačelnici ili učesnici u lokalnoj vlasti, da se taj problem isto preslikava na lokalni nivo. U apsolutnom smislu, 43% je puno, u realnom smislu - šta možemo uraditi sa tim novcem, nije mnogo.?! Moraćemo, kao što smo zadnje tri godine, posle tri godine, postepeno izaći iz onoga što je bio začarani krug i ekonomije javnih finansija, ali uzročnik toga nije loša politika u zadnje tri godine, već najveća ekonomska katastrofa koju je jedna zemlja, bar u severnoj hemisferi, doživela u 20. veku, kada izgubi dve trećine svoje ekonomske suptance. Drugo pitanje koje je permanentno, to je pitanje balansa u datim sredstvima između onoga što je namenjeno transferima ili socijali i onoga što je namenjeno infrastrukturi, investicijama i privredi. Tu moram da kažem da, u ovom momentu, ako ima jedna stavka u proporciji našeg bruto nacionalnog dohotka, znači po meri naših realnih mogućnosti, a ne po meri nekih želja, to je da u našim javnim finansijama nema dovoljno za investicije. Ako pogledamo trnsfere i uzmemo primera radi novac koji se troši za penzije, ukupni iznos doprinosa i transfera iz budžeta iznosi nekih 14% bruto nacionalnog dohotka u Srbiji za penzije, za sva tri penziona fonda. Ruku na srce, ako bismo hteli da budemo uporedivi sa drugim zemljama u tranziciji, trebalo bi da računovodstveno oduzmemo te cifre, ono što se tiče zdravstvenog osiguranja samih penzionera. Uprkos tome, možemo reći da je naša zemlja od svih zemalja u Evropi jedina, ako ne i ona koja najviše odvaja za penzije i za te generacije u ovom momentu. To je jedan element solidarnosti i to odslikava, delimično bar, filozofiju ovog budžeta koji na taj način izražava veoma jaku solidarnost prema građanima koji su sada u penziji. Da dam još jedan podatak koji odslikava tu situaciju na jedan drugačiji, možda i jednostavniji način, a to je da dve zemlje, ako hoćete jedna zemlja, jedan entitet, a to su Republika Bugarska i Republika Srpska, u kojima je bruto nacionalni dohodak po glavi stanovnika otprilike bruto nacionalni dohodak Srbije, tu su danas plate Srbije, Republike Srpske i Bugarske otprilike na istom nivou, dok su prosečne penzije u Srbiji dva puta veće nego u Bugarskoj ili u Republici Srpskoj. To je drugačiji način i to je jedna snažna poruka za naše starije građane koji se žale na nivo penzija, da je ovaj budžet, budžet solidarnosti. Drugi način kako mi to možemo da gledamo, to je pitanje subvencija. Ako uzmemo sve forme subvencija, ono što je za privredu, što je za javna preduzeća, isto tako uočićemo da je naša zemlja pri vrhu u vidu tih formi javne potrošnje, odnosno prema nekim uporednim zemljama. Da li bi moglo više? Apsolutno bi moglo više, ali već danas, imajući u vidu i tu završavam taj drugi deo, balans između onoga što su transferi i solidarnost ili pak socijala spram privrede, mi dajemo već dosta u proporciji našeg bruto nacionalnog dohotka za subvencije i za tansfere, za solidarnost, ali to uskraćuje investicije, kapitalne investicije naročito,puteve, energetiku i razne stvari. Tu bi morali da nađemo više prostora i više sredstava u godinama koje dolaze. Čini mi se da ovaj budžet, kao što je i pokojni premijer rekao kada ga je predstavio ovom domu u novembru prošle godine, ipak više socijalni budžet, nego razvojni budžet, ako već moramo da ga krstimo na neki način, a pošto je ovaj rebalans - rebalans kontinuiteta, to je i dalje ista karakteristika i za sam budžet koji danas potvrđujemo. Treću stvar koju bih hteo da pomenem u tom prvom delu generalne filozofije se tiče garancija. Bilo je puno priča o tome, a želim da kažem da sam lično ponosan time što smo danas i prva Vlada i prvo Ministarstvo finansija, dali smo takav detalj i tu preciznost Narodnoj skupštini i samim tim uspostavili taj nivo kontrole nad tim, ako hoćete, zadnjim načinom na koji izvršna vlast može da zaduži neke buduće budžete i neke buduće generacije. Ukoliko glasate za ovaj budžet, vi ćete limitirati Vladu Republike Srbije maksimalno do tog iznosa davanja garancije. Želim ovde da pojasnim dve-tri stvari. Naravno, 66 milijardi nije zaduženje, već je to maksimalni iznos za koji može da se garantuje. To nije za ovu godinu, nego je to sve što je odrađeno od početka svih naših relacija sa međunarodnim finansijskim institucijama. Mi, u ovom momentu, ako pogledate, napominjem onaj zakon koji ste izglasali pre nekoliko nedelja, uvodimo novi način otplate tih kredita - primetićete da gradovi Kragujevac, Novi Sad i Beograd, moraju redovno izdvajati na jednom specijalnom računu odgovarajuća sredstva za otplatu tih kredita. Isto tako, za javna preduzeća predviđamo mehanizme prema kojima taj međunarodni dug mora biti prioritetno planiran njihovim izdacima. Na taj način, obezbedićemo da se ne desi u budućnosti ono što danas vidimo, a to je da država da garancije na neka zaduženja lokalnoj samoupravi ili pak javnim preduzećima, a da onda u budućnosti iz raznoraznih razloga, zbog takozvanog socijalnog mira i socijalnih cena za neka javna preduzeća, da oni koji su zajmoprimci nisu u stanju i zaboravi se, to je najlakše, tako se radi u Srbiji, da predvide sredstva za otplatu tog kredita. Onda se sve prebaci na budžet Srbije i na poreskog obveznika Srbije i na taj način, na jedan podosta indirektan i nekorektan način se posle to socijalizuje i neka javna preduzeća koja su bolje živela od proseka države u tom momentu, i možda neke sredine koje su bile u boljem stanju, jer su bile u stanju da dobiju neke kredite i to žive, onda prebace njihove dugove na celu državu i na one koj imaju manje novca od njih. Zbog toga, očekujte od ove vlade da vam predložimo svaki put, to je zadnja stvar koju želim da kažem tu, ovo ne znači da više nećemo dolaziti za kontragarancije, za svaki kredit koji je ovde pomenut, doći ćemo sa odgovarajućim zakonom. Na taj način će se izbegnuti neka forma neželjene solidarnosti, a to nije ni ekonomski, ni politički, ni socijalno utemeljeno. Zadnja stvar koja se tiče generalnih crta ovog budžeta, to je pokrivanje deficita. Uistinu, u ovom budžetu, mi smo to jasno iskazali, povećali smo stavku donacija za nekih 5,7 milijardi dinara. Očekujemo od međunarodne zajednice pojačanu podršku. Moram da kažem da su prve reakcije i Evropske unije i Savezne Republike Nemačke i nekih drugih zemalja ohrabrujuće. Ja sam uveren da ta pojačana pomoć neće izostati i da nećemo biti onda, rekao bih, u obavezi, a što bi onda bila obaveza, da negde na jesen revidiramo ove rashode i da ih smanjimo za 10 milijardi dinara. To, nadam se i uveren sam, neće biti nužno, ali ako bude nužno to ćemo i predložiti da bi i dalje imali jedan odgovoran budžet. Toliko u glavnim crtama. Nekoliko reči o nekim specifičnim stvarima. Prvo, što se tiče kulture, ono što se zove subvencija za privatna, i ne znam kako se već zove u klasifikaciji, tu imate nešto što je dalo dobre rezultate, a to je finansiranje jednog broja filmova posle jednog veoma javnog nadmetanja, jedan broj projekata je pobedio i ovde se nastavlja finansiranje tih filmova. Neki od tih filmova su pobrali nekeznačajne nagrade i taj fond će se obnavljati. Na taj način ćemo moći da postanemojedan od centara kinematografije, ne samo zbog toga što imamo dobre filmadžije, kako kaže narod, nego i zbog toga što ćemo se i industrijski ponovo afirmisati kao jedna važna zemlja. Druga stvar, ona se tiče Kragujevca i "Zastave".Teško je shvatiti kako neko može da kaže da ne postoji briga za Kragujevac, kada je proizvodnja kola bila četiri puta veća nego ono što smo zatekli, kada je budžet Republike Srbije radio kao sat prošle godine i obezbedio je nekih 1,6 milijardi dinara za Kragujevčane koji su na Zavodu za zapošljavanje i obezbeđuje u proseku od nekih 1.000 evra subvencija po proizvedenom automobilu u Kragujevcu. Isto tako, što se tiče samog projekta..., ili bilo koji drugi, sve dok se on ne zaključi, utakmica je otvorena. Mi se nadamo u ime dobrobiti Kragujevca i njegovih stanovnika da će to uspeti. Napominjem isto da ova vlada ne zaboravlja nijedno obećanje, pa nije zaboravila ni obećanje da se jedna od onih licenci za otvaranje fabrike cigareta biti za Kragujevac, što će dodatno moći da obezbedi nekoliko stotina direktnih radnih mesta i nekoliko hiljada za indirektno formiranje radnih mesta za Kragujevac i za njegov region. Vojska Jugoslavije - ovaj budžet je u smislu učešća u bruto nacionalnom dohotku identičan za prošlu godinu. Kao što je i ministar Boris Tadić govorio, ove godine ćemo veoma pomno razmotriti sve stavke i sa jedne strane štedeti, ali isto tako moramo naći novca za finansiranje reforme; "Partnerstvo za mir" i mnogi drugi integrativni procesi očekuju vojsku Srbije i Crne Gore, to je jedna od glavnih tema koju ćemo imati u javnim finansijama u sledećih tri do pet godina. Što se tiče institucija medija na saveznom nivou, ako pogledate onaj razdeo koji se nalazi u budžetu zajednice, vidimo da tu ima manje sredstava nego prošle godine. Sve dok se ne donesu konačne odluke za "Tanjug", "Borbu" ili pak "Radio Jugoslaviju" ili "JU Info", a većinu njih očekuje privatizacija, finansiraće se iz tekuće budžetske rezerve na zajedničkom nivou. Jasne su dve stvari. Ništa više neće biti kao pre ni za njih i sigurno ti izdaci ni u snu neće moći da budu na tom nivou. Primera radi, JU Info je u jednom momentu zapošljavao skoro 600 osoba i na taj nivo ni u kom slučaju ti indirektni budžetski korisnici neće moći da računaju u budućnosti. Što se tiče preduzeća "Panorama", postoji jedan amandman, za koji predlažem da odbijete, jer ta sredstva nisu planirana na adekvatnom nivou; ali, jasno je da će dodatna sredstva biti nužna za to preduzeće i ona će biti obezbeđena u budžetu Republike Srbije, shodno zakonu koji postoji i na nivou za koji ćemo se dogovoriti. To će Vlada Republike Srbije odrediti i to će biti isfinansirano. Nema bojazni da ćetaj budžetski korisnik biti zaboravljen. Najzad, i tu je treći deo, želim da kažem da je bilo pitanja o izvršenju budžeta. Prva tri meseca su teška. Prvi mesec je bio težak zbog prelaska platnog prometa u banke. Imali smo određene teškoće, kao što znate i mnoga preduzeća su avansno isplatila plate tako da je u januaru mesecu bilo manje isplaćenih plata i svake godine imamo tu malo tupu diskusiju oko povećanja i pada plata. Dobro znamo da naša statistika nažalost meri ne platu za decembar, ne platu za januar, nego plate isplaćene u decembru i plate isplaćene u januaru. Ta testera rasta plata navodno u decembru i pad u januaru nije ništa drugo nego način merenja i u stvari mi imamo mnogo stabilniji rast plata nego što izgleda na taj način. Želim ponovo da kažem penzionerima da novi način obračuna penzija njih izoluje od tih statističkih čarki i omogućuje im stabilnost u penzijama. Naravno, dugujemo shodno Zakonu o budžetskom sistemu bar dva puta godišnji izveštaj ovom domu o izvršenju budžeta i mi ćemo početkom jula dostaviti ovom domu izveštaj za prvih šest meseci. Želim samo za ovaj rebalans da se zahvalim ekipama na nivou Republike, ne samo moje ministarstvo, nego sva ministarstva su vredno radila da uklope na jedan precizan način nove ingerencije i pokušavajući u svakom momentu da uštede, da urade isto sa manje ljudi, sa manje sredstava. A isto tako kolege na saveznom nivou, današnjem nivou državne zajednice, i oni koji su otišli, koji su pomogli da ne dođe do haosa i uradili sve da dođe do neke tranzicije i ovi koji su došli, novi Savet ministara koji je u rekordnom vremenu ušao u diskusiju sa nama i omogućio da prvi put ovaj budžet Republike Srbije bude budžet gde se svaki dinar srpskog poreskog obveznika vidi na prihodnoj strani i svaki dinar koji finansira srpski poreski obveznik bude na rashodnoj strani i da srpska budžetska inspekcija kontroliše svaki dinar, kao i one institutcije koje moramo još da uspostavimo, a to je vrhovni računovodstveni sud Srbije, koji će kontrolisati sve ono što je srpski poreski obveznik finansirao, ne u ime Vlade nego u ime parlamenta.
Zahvaljujem gospodinu ministru i zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Nemate pravo na repliku, nije vas uopšte uvredio. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima i završili raspravu po svim tačkama dnevnog reda prelazimo na odlučivanje. Izvolite.
Gospođo Mićić, vi ste povredili član 100. Poslovnika, uvredivši dostojanstvo Narodne skupštine i narodnih poslanika. Smatrala sam da nakon izlaganja gospodina ministra, koji se osvrnuo na naše izlaganje u toku dana, imam pravo na repliku, jer je pogrešno protumačio sve ono što smo mi u načelnoj raspravi rekli. Ja znam da ste nervozni, ali evo još malo. Sve ono što smo amandmanima u najboljoj nameri tražili, ja sam izašla da se gospodinu ministru zahvalim na ovom iscrpnom izlaganju na kraju radnog dana, iako je ovo ličilo na ekspoze, ovo smo očekivali na početku rasprave i bilo bi nam mnogo lakše da diskutujemo posle u načelnoj raspravi. Očigledno je da je danas plan bio da se jako brzo radi, a da je na kraju gospodin ministar morao da odugovlači raspravu i svoju priču da biste se ovde skupili. Nema vas 126. Zahvaljujući Banetu Ivkoviću, njegovim novim automobilima i obezbeđenju koje je dobio, možda ćete imati tih 126, ali nema gospodina Kase ovde, niti gospodina Lekovića. Može da pokazuje to mnogo štošta, ali listing postoji, sve može da se iskontroliše. Neka vam je sa srećom donošenje zakona bez potrebne većine.
Nema povrede Poslovnika pošto u slučaju odlučivanja o pravu na repliku, član 90. stav 3, to diskreciono pravo ima predsednik Skupštine. Sada ćemo pristupiti utvrđivanju kvoruma. Molim narodne poslanike da radi utvrđivanja kvoruma ubace identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo preći na odlučivanje. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ODLUKE O PRIHVATANjU SPORAZUMA DRŽAVA ČLANICA O DEFINISANjU KONAČNOG STATUSA ORGANA I ORGANIZACIJA IZ ČLANA 15. ZAKONA ZA SPROVOĐENjE USTAVNE POVELjE DRŽAVNE ZAJEDNICE SRBIJA I CRNA GORA (glasanje) Stavljam na glasanje Predlog odluke o prihvatanju sporazuma država članica o definisanju konačnog statusa organa i organizacija iz člana 15. Zakona za sprovođenje ustavne povelje državne zajednice Srbija i Crna Gora, u celini. Za 126, protiv jedan, nije glasalo pet, od 132 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog odluke. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O MINISTARSTVIMA (glasanje) Stavljam na glasanje Predlog zakona o ministarstvima, u načelu. Za 126, protiv jedan, nije glasalo pet, od 132 narodna poslanika. Saopštavam da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o ministarstvima u načelu. Prelazimo na odlučivanje u pojedinostima. Stavljam na glasanje amandman narodnog poslanika Joce Arsića na član 2. Predloga zakona. Za jedan, protiv 122, uzdržanih nema, nije glasalo devet, ukupno 132 narodna poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 3. podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Za nema, protiv 125, uzdržanih nema, nije glasalo sedam, ukupno 132 narodna poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 4. koji je podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Za nema, protiv 122, uzdržanih nema, nije glasalo 10, od ukupno 132 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 4. koji je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Za nema, protiv 123, uzdržanih nema, nije glasalo 9, od ukupno 132 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 6. koji je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Za nema, protiv 125, uzdržanih nema, nije glasalo 7, od ukupno 132 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 7. koji je podneo narodni poslanik Vjerica Radeta. Za nema, protiv 122, uzdržan jedan, nije glasalo 9, od ukupno 132 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman kojim je predložena izmena člana 8. i dodavanje novog člana 8a, koji su podneli narodni poslanici Jovan Todorović i Ljubomir Mucić. Za nema, protiv 124, uzdržanih nema, nije glasalo 8, od ukupno 132 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 8. koji je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Za nema, protiv 124, uzdržanih nema, nije glasalo 8, od ukupno 132 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 10. koji je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Za nema, protiv 123, uzdržanih nema, nije glasalo 9, od ukupno 132 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 13. koji je podneo narodni poslanik Slobodan Janjić. Za nema, protiv 124, uzdržanih nema, nije glasalo 8, od ukupno 132 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 14. koji je podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Za nema, protiv 124, uzdržanih nema, nije glasalo 8, od ukupno 132 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 16. koji je podneo narodni poslanik Dragor Hiber. Za 118, protiv 5, uzdržan jedan, nije glasalo 8, od ukupno 132 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman na član 16. Stavljam na glasanje amandman koji su zajedno podneli narodni poslanici Zoran R. Anđelković i Bora Stanimirović, kojim predlažu izmenu člana 17. i dodavanje novog člana 17a. Za nema, protiv 125, uzdržanih nema, nije glasalo 7, od ukupno 132 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 17. koji je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Za dva, protiv 122, uzdržanih nema, nije glasalo 8, od ukupno 132 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman kojim je predložena izmena člana 18. i dodavanje novog člana 18a, koji su podneli narodni poslanici Branko Ružić i Rajko Baralić. Za nema, protiv 123, uzdržan jedan, nije glasalo 8, od ukupno 132 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 18. koji su podneli narodni poslanici Nataša Milojević i Olgica Kirćanski. Za 26, protiv 86, uzdržanih 8, nije glasalo 12, od ukupno 132 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 18. koji je podneo narodni poslanik Dragan Ljubojević. Za nema, protiv 122, uzdržanih jedan, nije glasalo 9, od ukupno 132 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 21. koji je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Za nema, protiv 124, uzdržanih nema, nije glasalo 8, od ukupno 132 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 23. koji je podneo narodni poslanik Dragor Hiber. Za 115, protiv 7, uzdržanih nema, nije glasalo 10, od ukupno 132 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 23. koji su zajedno podneli narodni poslanici Sreten Mitrović, Ljubiša Maravić i Đura Lazić. Za nema, protiv 123, uzdržanih nema, nije glasalo 9, od ukupno 132 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Dragor Hiber, kojim predlaže da se posle člana 29. doda novi član 29a.. Za 113, protiv 7, uzdržana dva, nije glasalo 10, od ukupno 132 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su zajedno podneli narodni poslanici Đura Lazić, Ljubiša Maravić i Sreten Mitrović, kojim predlažu da se posle člana 29. dodanovi član 29a. Za nema, protiv 132, uzdržanih nema, nije glasalo 8, od ukupno 131 narodnog poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 30. podneo narodni poslanik Joca Arsić. Za nema, protiv 119, uzdržan jedan, nije glasalo 12, od ukupno 132 narodna poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju zakona, u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o ministarstvima, u celini. Za 126, protiv jedan, nije glasalo 5, od 132 narodna poslanika. Saopštavam da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o ministarstvima. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZEMNAMA I DOPUNAMA ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2003. GODINU (glasanje) Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2003. godinu, u načelu. Za 127, protiv 5, uzdržanih nema, svi su glasali, od ukupno 132 narodna poslanika. Saopštavam da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 1. podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Za nema, protiv 123, uzdržanih nema, nije glasalo 9, od ukupno 132 narodna poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 2. podneo narodni poslanik Dragan Ljubojević. Za nema, protiv 122, uzdržan jedan, nije glasalo 10, od ukupno 133 narodna poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 3. podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Za nema, protiv 124, uzdržanih nema, nije glasalo 8, od ukupno 132 narodna poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 4. podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Za nema, protiv 122, uzdržanih nema, nije glasalo 10, od ukupno 132 narodna poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 5. podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Za nema, protiv 121, uzdržan jedan, nije glasalo 10, od ukupno 132 narodna poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 6. podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Za nema, protiv 121, uzdržanih nema, nije glasalo 11, od ukupno 132 narodna poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 7. podneo narodni poslanik Dragan Ljubojević. Za nema, protiv 121, uzdržanih nema, nije glasalo 11, od ukupno 132 narodna poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 7. podneo narodni poslanik Momčilo Trajković. Za 28, protiv 97, uzdržan jedan, nije glasalo 6, od ukupno 132 narodna poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 8. podneo narodni poslanik Milorad Stanulov. Za 121, protiv četiri, uzdržan jedan, nije glasalo 6, od ukupno 132 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 8. podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Za nema, protiv 123, uzdržanih nema, nije glasalo 9, od ukupno 132 narodna poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 10. podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Za jedan, protiv 123, uzdržanih nema, nije glasalo 8, od ukupno 132 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović, kojim je predložila da se posle člana 11. doda novi član 11a. Za tri, protiv 120, uzdržanih nema, nije glasalo 9, od ukupno 132 narodna poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu republike srbije za 2003. godinu, u celini. Za 127, protiv 5, uzdržanih nema, svi su glasali, od ukupno 132 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2003. godinu. Pošto je Narodna skupština odlučila o svim tačkama dnevnog reda sednice, zaključujem Treću sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini.