Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuju 92 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 87 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sednici narodni poslanici Živodarka Dacin i Nikola Novaković. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O FINANSIRANjU LOKALNE SAMOUPRAVE (načela) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas da, prema članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 140. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača mr Mlađan Dinkić, ministar finansija, želi reč? (Da.) Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je jedan od važnih zakona koji omogućava fiskalnu decentralizaciju – Predlog zakona o finansiranju lokalne samouprave. Kao što znate, postoji opravdan zahtev opština i gradova i vas narodnih poslanika da se izvrši fiskalna decentralizacija i da se više nadležnosti i sredstava poveri lokalnim samoupravama, da se što više odlučuje na lokalnu, a ne na centralnom nivou. Ovaj zakon konačno to omogućuje. Sećate se da smo mi obećali da ćemo, zajedno sa Stalnom konferencijom gradova i opština, napraviti zakon koji će omogućiti daleko transparentnije planiranje prihoda lokalnih budžeta i koji će sasvim sigurno onemogućiti bilo čiju arbitrarnost pri dodeli transfernih sredstava opštinama. Moram da kažem da je najveći deo ovog zakona urađen od strane Stalne konferencije gradova i opština. Ministarstvo finansija je prepustilo potpunu inicijativu Stalnoj konferenciji gradova i opština, smatrajući da oni koji žive na lokalu najbolje znaju šta su lokalni problemi, tako da suštinski, u krajnjoj fazi, mi smo prihvatili sve najvažnije predloge Stalne konferencije gradova i opština, a bila je održana i javna rasprava. Na kraju, ovaj predlog zakona koji je pred vama predstavlja rezultat usaglašenih stavova između Ministarstva finansija i Vlade Republike Srbije, s jedne strane, i Stalne konferencije gradova i opština, s druge strane. Želim da kažem da je u odnosu na 2000. godinu dosadašnji sistem finansiranja obezbedio realni rast prihoda jedinica lokalne samouprave za preko dva puta. Time želim da kažem da je učešće lokalne samouprave u bruto domaćem proizvodu povećano sa 3,8% u 2000. godini na 6,6% u 2004. godini. Međutim, problem u dosadašnjem sistemu finansiranja bio je neravnomeran razvoj različitih opština i gradova. Naime, najveći rast zabeležen je kod fiskalno najjačih opština i gradova, a najmanji kod fiskalno najslabijih. Tako su stvorene velike razlike. Kod ustupljenih izvornih prihoda razlika između fiskalno najjače jedinice lokalne samouprave, a to je Novi Sad, i fiskalno najslabije, a to je Bojnik, jeste čak 16 puta. Nakon dodele transfera ta razlika je svedena na 9,5 puta u 2005. godini. Međutim, i dalje je, po sadašnjem sistemu finansiranja, razlika između fiskalno najjače i najslabije opštine 9,5 puta, bez obzira što smo transferima pokušali da ujednačimo i da smanjimo te razlike. U tom smislu smo primenili ovde preporuku Saveta Evropa i tzv. "Robin Hud" metodom preraspodelili deo sredstava od bogatih gradova i bogatijih opština ka siromašnim opštinama. To je osnova ovog zakona, dakle, po osnovu precizno utvrđenih kriterijuma koje je stoprocentno napravila Stalna konferencija gradova i opština. Ministarstvo finansija nije uopšte učestvovalo u izradi kriterijuma, već smo prihvatili sve ono što je Stalna konferencija gradova i opština dala. Oni su dali kriterijume za utvrđivanje stepena razvijenosti pojedinih opština i mi smo to prihvatili. Na bazi takvog modela smo omogućili preraspodelu značajnog dela sredstava od bogatijih opština, pre svega od gradova Beograda i Novog Sada, ka fiskalno siromašnijim opštinama. Ako pogledate situaciju na primeru 2005. godine, gde je Zakonom o budžetu utvrđeno 15,4 milijarde dinara za finansiranje lokalne samouprave, kada bi ovaj zakon važio u ovoj godini, a on važi od 1. januara 2007. godine, onda bi 99 opština dobilo veća transferna sredstva po ovom zakonu, to su siromašnije opštine, sva četiri grada bi imala smanjenje transfera, pri čemu najveće Beograd i Novi Sad, dok bi 42 opštine zadržale potpuno isti nivo transfera kao i u ovoj godini. Radi se o natprosečno razvijenim opštinama. Šta je suština zakona i u čemu je njegova prednost u odnosu na dosadašnji sistem finansiranja? Prvo, ovaj zakon omogućava potpunu predvidljivost u planiranju prihoda lokalne samouprave, jer do sada je transfer lokalnim samoupravama iz republičkog budžeta određivan posebnim godišnjim zakonom. Ukoliko se usvoji ovaj zakon, više neće biti potrebe da se donose posebni godišnji zakoni, s obzirom da je u ovom zakonu tačno utvrđen parametar transfera ka lokalnim samoupravama, u iznosu od 1,7% bruto domaćeg proizvoda iz prethodne godine. Drugim rečima, zakon određuje obim transfera lokalnim samoupravama, a kriterijumi u zakonu određuju distribuciju po pojedinom opštinama. Drugim rečima, više niti Skupština, niti Ministarstvo finansija, niti Vlada, više niko ne može uticati na preraspodelu transfernih sredstava, već samo objektivni pokazatelji razvijenosti. Ako se fiksira, kao što je u zakonu fiksirano, da se svake godine automatski 1,7% bruto domaćeg proizvoda iz prethodne godine transferiše lokalnim samoupravama, time se definiše obim sredstava. Ukoliko se po ovim kriterijumima objektivno sagleda stepen razvijenosti, onda se samo svake godine pomeraju relativni nivoi razvijenosti jedne opštine u odnosu na drugu, a odluke o tome se objavljuju u memorandumu u budžetu. Međutim, ključnu ulogu ima komisija za praćenje finansiranja sistema lokalne samouprave, koja se sastoji od 11 članova, od kojih pet članova čine predstavnici Stalne konferencije gradova i opština, koji na taj način mogu pratiti kako se ovi parametri koji su postavljeni u zakonu konkretno odražavaju na pojedine transfere za konkretne opštine. Dakle, prva odlika ovog zakona jeste predvidljivost i omogućavanje sigurnijeg srednjoročnog i dugoročnog planiranja budžeta opština. Takođe, druga karakteristika ovog zakona jeste efikasniji sistem ujednačavanja, odnosno preraspodele sredstava od bogatijih ka siromašnim opštinama. Ukoliko posmatramo 2005. godinu i opredeljene transfere u iznosu od 15,4 milijardi dinara, ovaj zakon suštinski vrši preraspodelu 2,8 milijardi dinara, od čega u prvoj godini primene 2,1 milijardu, a ostatak postepeno u naredne tri godine. Drugim rečima, 2,1 milijardi dinara se preraspodeljuje od četiri grada, Beograda i Novog Sada pre svega, a nešto manje od Niša i Kragujevca, ka svim ostalim lokalnim samoupravama, a pre svega ka ovih 99 lokalnih samouprava. Mi smo dali i analizu koliko bi koja konkretna opština dobila sredstava ove godine, da je ovaj zakon usvojen prošle godine. Dakle, napravili smo jednu analizu, pod pretpostavkom da su transferi 15,4 milijardi dinara. Međutim, imajući u vidu kretanje bruto domaćeg proizvoda u prošloj godini, vi i sami znate da je bruto domaći proizvod prošle godine porastao 6,5%, to znači da će transferi u narednoj godini biti značajno iznad 20 milijardi dinara. Kada neko računa koliko će koja opština konkretno dobiti u narednoj godini, treba da pođe od procene bruto domaćeg proizvoda iz prošle godine, koji je 6,5% veći nego u onoj prethodnoj, što znači da 21-22 milijarde dinara bi trebalo, prema prvim procenama, da iznose ukupni transferi za 2007. godinu za opštine u Srbiji. Inače, kada govorim o ovom procentu 1,7% bruto domaćeg proizvoda, kako smo odredili taj procenat? Pošli smo od toga da su ovi transferi, koje smo dali u Zakonu o transfernim sredstvima u 2004. godini, činili oko 0,8% bruto domaćeg proizvoda. Međutim, imajući u vidu da se pred vama nalazi zakon o snižavanju poreza na plate, a imajući u vidu da lokalne samouprave ostvaruju 40% od ukupnog prihoda koji se ostvaruje od poreza na dohodak, onda smo proračunali da se sa 1,7% vrši ne samo kompenzacija, već i povećanje obima transfera lokalnim samoupravama. Suštinski, da nije bilo promene ovog zakona, koji je sada pred Skupštinom, o smanjenju poreza na plate, planirani transfer, kako smo proračunali, bio bi 1,175% bruto domaćeg proizvoda u odnosu na 0,8%, koliko je bilo, dakle nekih 0,4% poena bruto domaćeg proizvoda se zapravo povećavaju transferi opštinama. Međutim, na kraju smo stavili da je to 1,7%, s obzirom da računamo na gubitak koji će opštine, zajedno sa republičkim budžetom, imati zbog smanjenja poreza na plate, makar u prvoj godini, s obzirom da kasnije očekujemo da će se uz manje poreze više ljudi prijavljivati pa će se taj gubitak kasnije kompenzirati. Moram da kažem da je predlog Stalne konferencije gradova i opština bio da ovaj ukupan obim transfera bude na nivou 1% bruto domaćeg proizvoda. Ovo je više od onoga što je bilo u originalnom zahtevu Stalne konferencije gradova i opština. Što se tiče drugih važnih karakteristika ovog zakona, porez na imovinu se ovim zakonom po prvi put definiše kao izvorni prihod lokalne samouprave. I do sada je lokalna samouprava ubirala 100% sve prihode koji su nastali naplatom poreza na imovinu, međutim to je bio preneseni prihod. Sada to postaje izvorni prihod lokalne samouprave. Ono što je važno, skupština jedinice lokalne samouprave ima slobodu da utvrdi visinu stope poreza na imovinu, ali maksimalno do najviše stope koja je propisana sistemskim Zakonom o porezu na imovinu. Drugim rečima, jedna, druga, treća opština mogu da se takmiče i snižavaju stope poreza na imovinu ukoliko smatraju da će na taj način privući ljude da investiraju u tu opštinu ili da tu žive, tako da neko može da uvede i nultu stopu poreza na imovinu ukoliko želi. To je sada u potpunosti odluka lokalne samouprave. Jedino se limitira maksimalni nivo stope, a on se limitira Zakonom o porezu na imovinu, koji donosi Republička vlada. Na ovaj način lokalna samouprava dobija više instrumenata u konkurentnosti i pokušaju da bude bolja od neke druge lokalne samouprave. Takođe, ovaj zakon definiše, između ostalog, šta su to lokalne komunalne takse, koje su to lokalne komunalne takse. Ovo ističem posebno zato što postoji jedno specifično rešenje u članu 15. Naime, ovaj zakon definiše 16 vrsta različitih lokalnih komunalnih taksi, a prve tri u ovom zakonu su: isticanje firme na poslovnom prostoru, isticanje i ispisivanje firme van poslovnog prostora i držanje motornih drumskih i priključnih vozila, osim poljoprivrednih vozila i mašina. Dakle, to su i do sada bile lokalne komunalne takse. Specifičnost je da sada lokalne samouprave nemaju pravo da neograničeno dižu nivo tri lokalne komunalne takse, već samo do maksimalnog nivoa koji utvrđuje Vlada na predlog komisije za finansiranje lokalne samouprave, u kojoj sede i predstavnici lokalne samouprave. Drugim rečima, ne može se dozvoliti da lokalna samouprava neograničeno podigne neku od ove tri takse i na taj način onemogući poslovanje nekog privrednog subjekta; dakle, ne može bilo ko, kako mu padne na pamet, ukoliko je neka firma uspešna, da mu samo podigne, nakon što vidi da je firma uspešna, komunalnu taksu i da ga na taj način oporezuje. Dakle, maksimalni nivo taksi će se znati, a lokalne samouprave mogu da idu od nule, pa do maksimalnog nivoa kod ove tri, dakle firmarina i ispisivanje firme, kao i taksa za držanje motornih drumskih i priključnih vozila. Dakle, tu se daje plafon. Lokalne samouprave mogu da idu niže, ali ne više od plafona koji će zajednički utvrđivati komisija za finansiranje lokalne samouprave i Vlada. To je takođe bitna novina. Što se tiče tehnike kako se sada u ovom zakonu određuje ukupan obim transfera opštinama i gradovima, u memorandumu u budžetu se konstatuje koliki je nivo bruto domaćeg proizvoda bio u prethodnoj godini i na osnovu toga 1,7% bruto domaćeg proizvoda se opredeljuje u Zakonu o budžetu. Faktički, kada se usvoji ovaj zakon nema više potrebe čak ni za raspravama koliko sredstava se daje, jer prosto će objektivni kriterijumi određivati ukupan obim. Naravno, tu će sve vreme sedeti predstavnici ove komisije za finansiranje lokalne samouprave, koja će biti formirana 45 dana nakon stupanja na snagu ovog zakona. Isto tako, komisija za finansiranje lokalne samouprave ima zadatak da stalno analizira kriterijume i merila za dodelu nenamenskih i funkcionalnih transfera i da prati kako se utvrđuje prema pojedinim lokalnim samoupravama, takođe da analizira programe za dodeljivanje namenskih transfera, uključujući postupke dodeljivanja i kriterijume za izbor, zatim da prati vertikalnu i horizontalnu ujednačenost sistema, stepen zaduženosti jedinica lokalne samouprave i ima obavezu da priprema godišnji izveštaje i da ih dostavlja najkasnije do 30. maja za prethodnu budžetsku godinu. Takođe, ova komisija ima zadatak da priprema predloge za izmenu i poboljšanje sistema finansiranja lokalne samouprave. Ministarstvo finansija je dužno da komisiji i Stalnoj konferenciji gradova i opština dostavlja podatke o prihodima i rashodima svih jedinica lokalne samouprave za prethodnu godinu, a najkasnije do 30. aprila tekuće godine. Šta se dobija primenom ovog zakona? Napravili smo simulaciju na podacima iz 2005. godine; kao što sam već rekao, 99 lokalnih samouprava imalo bi znatno veća transferna sredstva. Daću vam pojedine primere. Primera radi, Bogatić bi imao 2,7 puta veće transfere, Bojnik 2,5 puta, Knić 2,6 puta, Lučani 2 puta, Malo Crniće 2,4 puta, Rekovac 2,3 puta, Vladimirci 2,3 puta, Žabari 2,7 puta, Žitorađa 2,4 puta, Kovačica 2 puta, Žabalj 2,4 puta, Žitište 2 puta. Dao sam primer nekih siromašnijih ili manje razvijenih opština, koje po osnovu ovog zakona značajno uvećavaju svoje budžete. Nijedna druga opština ne gubi u relativnom smislu prihode. Naprotiv, kako se povećava ukupan obim transfera, a već sam rekao da će biti povećan na 21 ili 22 milijarde u sledećoj godini, sve druge lokalne samouprave povećavaju, ali 99 u relativnom i u apsolutnom smislu povećava, 44 zadržavaju iste, u relativnom smislu, transfere budžeta, dok kod četiri grada dolazi do smanjenja transfera, i to kod Beograda za milijardu i 700 miliona dinara prema podacima za prošlu godinu, dakle govorim u relativnom smislu, Novi Sad za 355 miliona dinara, Kragujevac 114 miliona dinara i Niš 30 miliona dinara. Svi ovi podaci po svim opštinama dati su vam u prilogu. Šta je konačna posledica primene ovog zakona? To je smanjenje raspona između fiskalno najjače i fiskalno najsiromašnije opštine sa postojećih 9,5 puta na 5,6 puta. Dakle, ovim zakonom nismo uspeli da u potpunosti stvari ujednačimo, ali već sam rekao da je sada bez transfera za ujednačavanje razlika 16 puta, pa smo je sveli na 9,5 puta i ovim zakonom se ona svodi na, u ovom trenutku relativno prihvatljivih, 5,6 puta; konkretno, to je Novi Sad prema Doljevcu. To tako ispada kada se preračuna. Dame i gospodo, zahvaljujem na pažnji. Želim da kažem da, što se tiče poreza na imovinu, pripremamo zakon o decentralizaciji poreske uprave, a u ovom zakonu se daje mogućnost lokalnoj samoupravi da počevši od 1. decembra ove godine počne da preuzima radnike i sredstva republičke poreske administracije i da sama počne da naplaćuje lokalne poreze, uključujući i porez na imovinu. Ovo za sada nije obaveza, već mogućnost, jer se daje rok do 31. decembra 2008. godine da se u potpunosti preuzme lokalna poreska administracija. Ideja je da kada vršimo fiskalnu decentralizaciju ovim zakonom i fizički naplata bude u rukama lokalne samouprave za lokalne poreze, da se republička administracija bavi naplatom republičkih poreza i carina, a da se lokalna administracija bavi naplatom lokalnih poreza. Na taj način će biti više motivacije da se naplati porez na imovinu kod onih građana koji taj porez nisu prijavili, da se evidentira, a mi ćemo biti spremni da od 1. decembra prebacimo one ljude za koje potpišemo odgovarajuće protokole i ugovore sa lokalnim samoupravama, uključujući i opremu koju oni koriste, da oni postanu radnici lokalnih samouprava. Kažem opet, to nije obaveza, one opštine koje su spremne mogu da preuzmu već od 1. decembra ove godine, a one koje nisu mogu da zaključe sa Poreskom upravom poseban ugovor da Poreska uprava u njihovo ime vrši tu naplatu, ali ne kasnije od 31. decembra 2008. godine. Takođe, daje se mogućnost da dve ili više jedinica lokalne samouprave mogu sporazumno preneti ovlašćenja za obavljanje poslova na jednu od jedinica lokalne samouprave. Drugim rečima, ako postoji jedna jača opština, a okolo su neke slabije, mogu se dogovoriti, pa da samo jedna jedinica to radi i da se na taj način racionalizuju resursi. Dakle, hvala na pažnji. Ovim je i obećanje koje smo dali, da ćemo izvršiti fiskalnu decentralizaciju, ispunjeno. Hvala vam.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, zamenik šefa poslaničke grupe SPS.
Poštovani predsedavajući, kolege narodni poslanici, gospodine ministre, SPS pozdravlja svaki napor Vlade Republike Srbije i svakog državnog organa da se jedinicama lokalne samouprave obezbede potrebna sredstva za funkcionisanje, odnosno da lokalna samouprava može na adekvatan način da izvrši sve svoje obaveze, vezano za poslove koje joj zakon propisuje. Mislimo da je dobro što će se doneti ovaj zakon o finansiranju lokalne samouprave, iz prostog razloga što će se na ovaj način preraspodelom sredstava objektivno poboljšati položaj jednog velikog broja opština u Srbiji i time dati mogućnost da opštine bolje funkcionišu i građani budu zadovoljni. Ovo govorim, ne bez razloga, jer lokalna samouprava ima to svojstvo da je prvi i osnovni nivo na kome građani, da tako kažem, osećaju uticaj države, ne znajući da je to lokalna samouprava i možda u velikoj meri ne razumevajući razliku između jednog i drugog; oni svoj odnos prema državi i formiraju primarno zavisno od načina funkcionisanja lokalne samouprave i znaju često da daju ocene o državi, govoreći suštinski o lokalnoj samoupravi. Zato je važno da lokalna samouprava ima potrebna finansijska sredstva, jer je obim poslova koje Zakon o lokalnoj samoupravi pripisuje opštinama izuzetno veliki. Reč je o velikom broju složenih poslova i pitanje je koliko opštine u Srbiji mogu da odgovore tom poslu. Ovo govorim jer postoji velika razlika u ekonomskoj razvijenosti opština u Srbiji, odnosno jedinica lokalne samouprave, jer negde gde ima novca, ima ga jako malo, troši se na kašičicu, a negde novca ima u izobilju, troši se na svakojaki način, a ja ću posle govoriti o nekim primerima rasipanja novca na nivou lokalne samouprave. Negde, verovali ili ne, ima predsednika opština koji imaju veća primanja od narodnih poslanika. Primera radi, ministar je malopre pomenuo jednu od opština koja uvećava prihod; pre dva i po meseca, kada sam bio kod svojih kolega stranačkih, oni su mi saopštili podatak da, primera radi, predsednik opštine u Vladimircima prima izuzetno visok lični dohodak, veći nego što su primanja poslanika. Ovo govorim zato što se unutar tog sistema dešavaju čudne stvari i o tome treba voditi računa i govorim iz razloga što bih želeo da ministar, kada bude našao vremena, odgovori nama poslanicima Narodne skupštine Republike Srbije da li Ministarstvo finansija ima neke podatke o tome koja su primanja predsednika opština ili predsednika SO, da li postoji taj podatak, s obzirom da govorimo o finansijskim stvarima, o funkcionisanju lokalne samouprave, da li postoji neki pokazatelj kako se kreće, koji je dijapazon primanja predsednika opština. Bilo bi zanimljivo takođe čuti koliko primaju direktori javnih preduzeća u opštinama, da čujemo i kako to funkcioniše, odnosno koji je to obim njihovih sredstava, da bi se videlo da li baš svi dele sudbinu lokalne samouprave koju predstavljaju ili imamo slučaj, kao što je to obično, da u nerazvijenim lokalnim samoupravama nema sredstava za funkcionisanje lokalnih samouprava, a zato ima za predsednika opštine i slično. Moram da vas podsetim da Zakon o lokalnoj samoupravi... Znači, ovde je meni poenta, a ministar je vrlo detaljno govorio o preraspodeli sredstava, a ja bih želeo da skrenem pažnju na jednu drugu dimenziju, na efekat ovog zakona, odnosno da li ima dovoljno sredstava i posle ove preraspodele, za funkcionisanje lokalne samouprave kako to treba. Znate kako, država bi trebalo, ne kažem, mi socijalisti smatramo da treba, ali ovde je reč o tome da bi država morala preraspodelom da omogući isti nivo usluga na nivou lokalne samouprave za svakog građanina Srbije, nezavisno od opštine gde se rodio, živi i radi. Ne možemo dozvoliti ili bar ne bi trebalo, to pojedinci i političke stranke mogu, ali država ne bi smela da dozvoli da ta ekonomska nerazvijenost utiče na kvalitet života građana. Postavlja se logično pitanje da li svi građani u Republici Srbiji imaju isti nivo usluga, vezano za obrazovanje, zdravstvo, kulturne potrebe, kvalitet predškolskih ustanova, da li se finansiraju neki poslovi u lokalnoj samoupravi i u kojoj meri. Ovo pominjem zato što Zakon o lokalnoj samoupravi vrlo detaljno i opširno govori o poslovima lokalne samouprave. Samo ću pomenuti nekoliko, primera radi, opština ima obavezu da uređuje i obezbeđuje obavljanje poslova koji se odnose na izgradnju, rekonstrukciju, održavanje, zaštitu, korišćenje, razvoj i upravljanje lokalnim putevima; osniva ustanove u oblasti osnovnog obrazovanja, kulture, primarne zdravstvene zaštite, fizičke kulture, sporta, dečije i socijalne zaštite; organizuje vršenje poslova u vezi sa zaštitom kulturnih dobara od značaja za opštinu; organizuje zaštitu od elementarnih i drugih većih nepogoda; donosi osnove zaštite poljoprivrednog zemljišta; uređuje način korišćenja i upravljanja izvorima; uređuje, odnosno obezbeđuje obavljanje i razvoj komunalnih delatnosti, što je izuzetno važno, prečišćavanje i distribuciju vode, proizvodnju i snabdevanje toplom vodom, gradski prevoz, prigradski prevoz, održavanje čistoće u gradovima, naseljima, održavanje deponija, uređivanje i održavanje i korišćenje pijaca, parkova, zelenih površina, javnih parkirališta, javne rasvete, određivanje i održavanje grobalja, kao i druge organizacione i materijalne uslove za njihovo obavljanje. Pomenuo sam samo nekoliko od poslova, a verujte, ima ih mnogo, pobrojano je 35 obaveza lokalne samouprave. Postavlja se logično pitanje da li će ovom preraspodelom sredstava, koja je dobra, biti dovoljno sredstava za funkcionisanje lokalne samouprave. Ovo govorim i u kontekstu jednog drugog zakona koji je donet 1995. godine, Zakona o nedovoljno razvijenim područjima Republike Srbije za period do 2005. godine. U tom zakonu su kao nedovoljno razvijene opštine pobrojane, između ostalih: Bujanovac, Petrovac, Golubac, Ražanj, Bojnik, Žagubica, Bosilegrad, Medveđa, Kučevo, Gadžin Han, Mali Zvornik, Osečina, Mionica, Sjenica, Crna Trava, Krupanj, Prijepolje, Ljubovija, Rekovac, Leposavić, Vlasotince, Merošina, Trgovište, Surdulica, Lebane, Babušnica, Kuršumlija, Blace, Brus i Žitište. Među njima najnerazvijenije opštine tada, evidentirano u zakonu, jesu Preševo, Žitorađa, Bujanovac, Bojnik, Gadžin Han, Bosilegrad, Medveđa, Tutin, Crna Trava, Trgovište, Žagubica i Kuršumlija. Pošto se ovde govori o kriterijumima i o delovima opština koje treba razvijati i slično, zakon kao zakon vrlo je detaljan, voleo bih da čujem, ako je moguće, da li je u toku 10 godina bilo prelaska ovih opština iz jedne u drugu kategoriju, iz najnerazvijenijih u nedovoljno razvijene ili u one koje se ne smatraju nedovoljno razvijenim opštinama. Mislim da bi to bilo interesantno čuti ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije baš danas kada govorimo o finansiranju lokalne samouprave i ministar će verovatno odgovoriti na to. Zapazio sam jednu za mene čudnu stvar, a verovatno ministar ima logičan odgovor na to, ali za mene je čudno. U ovom dokumentu koji smo danas dobili u Narodnoj skupštini Republike Srbije u Predlogu zakona o finansiranju lokalne samouprave, gde se govori o postojećem sistemu i novim rešenjima, video sam da je za tri opštine koje spadaju u najnerazvijenije zadržan isti nivo sredstava: Crna Trava, Surdulica i Žagubica. Moram reći da je za mene to čudno. Ja odgovora logičnog nemam, zato i postavljam ministru, jer ne verujem da su oni uspeli da naprave neki značajniji pomak u ekonomskom razvoju u proteklih 11 godina od početka primene ovog zakona. Ne verujem da je situacija u tim opštinama dobra. Kako se sve opštine razlikuju, pomenuću i podatke koji su pre neki dan objavljeni u jednom dnevnom listu. Primera radi, prosek neto zarada u Srbiji je sada 19.670 dinara. Šest najviših proseka u Srbiji su: Beočin 28.500, Kosjerić 27.100, Lajkovac 26.000, Apatin 25.600, Beograd 25.000, Vršac 23.600. Šest najnižih proseka u Srbiji su: Svrljig 6.900, Bela Palanka 7.300, Leskovac 7.300, Bojnik 8.000, Vlasotince 8.200 i Medveđa 8.600. Mislim da ove podatke vredi pomenuti, jer oni govore o stanju u lokalnim samoupravama. Inače, generalno lokalna samouprava ima brojnih problema. Mislim da je i postojeći Zakon o lokalnoj samoupravi napravio sijaset problema sa stanovišta funkcionisanja lokalne samouprave. Postojećim Zakonom o lokalnoj samoupravi stvorili smo jedan različit sistem, ako se to može nazvati sistemom, u lokalnoj samoupravi: stvorili smo jedan mini predsednički sistem na lokalnom nivou, čoveka prvog, većinski izabranog, i imamo izabrane odbornike po proporcionalnom izbornom sistemu. Praktično smo učinili da predsednik opštine ima velike ingerencije, da u slučaju kada ne postoji saglasnost stranačka u skupštini opštine i predsednika, onda to dovodi suštinski do nefunkcionisanja lokalne samouprave. Onda se, verovali ili ne, dešava da predsednik opštine, kao neko ko je po zakonu nadležan da raspolaže budžetom, jednostavno iz stranačkih razloga, s obzirom da je on naredbodavac za izvršenje budžeta po članu 41. Zakona o lokalnoj samoupravi, ne želi da stavi svoj potpis i da se novčana sredstva prenesu za funkcionisanje lokalne samouprave. Ali, i to je Srbija. To samo govori koliko ima problema u lokalnoj samoupravi i da ovaj postojeći zakon treba menjati. Na kraju krajeva, videli ste i ove serije ponovnih raspisivanja izbora na lokalnom nivou, bilo da je reč o predsedniku opštine ili o raspuštanju skupštine opštine usled neuspele inicijative, pa raspisivanje izbora za odbornike skupštine opštine, to govori da ne valja Zakon o lokalnoj samoupravi. To jeste deo ove priče i danas ga samo treba pomenuti. Ne valja Zakon o lokalnoj samoupravi i treba ga menjati kao i zakon o lokalnim izborima, jer suštinski, dok se odvijaju izbori, bilo za predsednika, prvo šest meseci traje kampanja za izbore za predsednika opštine, pa ta inicijativa ne uspe, pa onda još nekoliko meseci za skupštine opštine za odbornike, a za to vreme lokalna samouprava propada i građani trpe. Da ne pominjem da je umanjena i uloga građana u lokalnoj samoupravi, da su ti oblici neposrednog učešća građana u vršenju poslova lokalne samouprave apsolutno stavljeni u drugi plan, da je uloga odbornika praktično svedena na glasačku mašinu, da je polazeći od analogije koja je napravljena u vezi sa odlukom Vrhovnog suda da mandati pripadaju poslanicima to preneto i na lokalni nivo. Tako su se pojedini odbornici u skupštinama opština, nezavisno od toga što su predloženi od strane stranaka i političke stranke su vodile kampanju za njihov izbor, sa časnim izuzecima, zbog ove odluke Ustavnog suda, pojavili kao vlasnici svog mandata, prešli na neku stranu i izazvali haos u funkcionisanju lokalne samouprave. To je objektivno sijaset problema. Još kada dodate da li ima dovoljno sredstava, onda možete videti kako je teško građanima na nivou lokalne samouprave, pogotovo ako žive u nekoj ekonomski nedovoljno razvijenoj opštini. Treba pomenuti još jednu stvar. Pitao sam gospodina ministra da li ima podatke o primanjima predsednika opština i direktora javnih preduzeća. Bilo bi takođe zanimljivo čuti koliko je povećan broj zaposlenih u lokalnoj samoupravi od 2000. godine pa naovamo. Mi smo imali jednu medijsku kampanju do 2000. godine od strane tadašnje opozicije da treba stvoriti jedan funkcionalan sistem koji treba da ima optimalan broj zaposlenih. To je suštinski bio poziv da se smanji broj zaposlenih, da bi lokalna samouprava bila dostupna građanima, da bi građani mogli učestvovati u vršenju poslova lokalne samouprave, da bi njihove inicijative mogle biti prihvaćene. Formalno i govorno sve je bilo usmereno ka nekim boljim rešenjima. Posle septembarskih izbora, lokalnih, 2000. godine, kada je tadašnja opozicija u velikom broju opština postala vlast, desilo se da je ogroman broj tih opština primio najmanje jednu trećinu tih ljudi. Verujte mi, kada se pogleda broj zaposlenih na nivou lokalne samouprave, prema podacima koje posedujemo, teško je naći opštinu koja nije najmanje za jednu trećinu povećala broj ljudi. I oni će se finansirati iz ovih sredstava. To govori samo po sebi i o načinu rada lokalne samouprave. Svi su požurili da zaposle svoje prijatelje, rođake i ostale, ne vodeći računa o ostalim zadacima koje lokalna samouprava ima. Ministar nam je ovde pomenuo, u okviru prihoda lokalne samouprave, da i porezi na imovinu prelaze u nadležnost opština, odnosno neće više biti to preneta sredstva, nego će biti izvorna sredstva, i ministar nam je rekao da postoje stope od - do. Verujte mi ministre, ako ne budem u pravu, ja ću se javno izviniti predsednicima opština, ali verujte mi da će svi iskoristiti ono - do. Svi će uzeti maksimalnu stopu koju zakon dozvoljava da bi povećali stopu poreza na imovinu, jer će to uvek obrazlagati da lokalna samouprava nema dovoljno sredstava i da su sredstva uvek potrebna za funkcionisanje lokalne samouprave. Ovo govorim zato što i u tom delu ima brojnih anomalija. Vi znate, primera radi, u Beogradu ima opština u kojima su pojedine ulice proglašene ekstra zonom, i to ne dovodim u pitanje. Unutar toga se dešava jedna nelogična stvar – da za zgrade, kuće, stare, verujte mi i neke straćare koje su u tim ulicama, ti ljudi koji su vlasnici stanova, tih nepokretnosti plaćaju ogroman porez na imovinu. Znajući kako funkcioniše lokalna samouprava, ali neka budem ja u krivu, onoga trenutka kada počne preuzimanje ljudi iz poreske uprave i kada zakon bude stupio na snagu u tom delu, svi će reći da su ta sredstva potrebna za funkcionisanje lokalne samouprave. I ne samo kod tog poreza, nego i drugih poreza. Gde god postoji ta mogućnost od - do lokalne samouprave će koristiti onu najveću moguću stopu, jer sredstava lokalne samouprave nikad dosta. Ako pogledate suštinski kako funkcioniše lokalna samouprava i ponašanje pojedinih predsednika opština, njih interesuje samo nekoliko stvari: što više para, što duži mandat i što veća vlast. Sve ostalo je u drugom planu, jer to su tri stvari koje svakog predsednika opštine ili ogroman broj predsednika opštine zanimaju. Kad je reč o finansiranju objekata na nivou lokalne samouprave, e onda se traži pomoć Republike, onda treba ministarstvo odgovarajuće, jer ima i ranije započetih objekata, postoje određeni kriterijumi, ministarstvo nije u situaciji da odgovori zahtevima svih opština i onda se opštine na različite načine dovijaju i onda će tu biti svega i svačega. Kada sam govorio o neracionalnom načinu trošenja sredstava, evo uzeću primer Beograda, pored ovih kriterijuma o kojima je govorio gospodin ministar. Gospodine ministre, mislim da treba ovde da obratite pažnju na jedan mali detalj koji smo videli ovde u Beogradu, da je, nažalost, kada je reč o finansijama u Beogradu funkcionisao jedan nevidljivi kriterijum koji se zove politički kriterijum. Kada su se dešavala zbivanja u opštini Surčin pre nekoliko meseci, primera radi, imali smo situaciju da je službenik Skupštine grada, na nagovor čelnika Skupštine grada, obustavio prenos novca Skupštini opštine Surčin i nekoliko meseci zaposleni nisu primali sredstva. Ili, kada je reč o godišnjoj količini novca koju dobijaju lokalne samouprave, primetili smo da, primera radi, pojedine opštine u Beogradu u kojima socijalisti participiraju u vlasti dobijaju manje sredstava iz godine u godinu, što je nenormalno, jer po pravilu se svuda povećava obim finansijskih sredstava; drugo je pitanje da li su ta sredstva dovoljna, a kamoli kada se smanje potrebna finansijska sredstva. Što se tiče načina trošenja novca, pa evo, kada izađete ispred Skupštine ovim trotoarom do Slavije videćete gazeći po njemu da je potrebna njegova rekonstrukcija, a pravljen je pre dve godine, uz tvrdnju da će to trajati 100 godina. Naravno, neko je to, da kažem, debelo naplatio i opet će se to renovirati i opet će se novac trošiti. Pomenuo sam više puta način rada, odnosno da se i u Fondu za građevinsko zemljište Skupštine grada Beograda u završnim računima pojavio manjak od 8 - 9 miliona evra. Ima izvođača na nivou lokalne samouprave koji dobijaju poslove bez obzira kako rade. To što zazidaju prostor za liftove, to što se sruši deo objekta koji su napravili, što prokišnjava, što, primera radi, predškolske ustanove ne rade mesecima, to nikog ne interesuje, jer to je nažalost ta mogućnost da se raspolaže novcem kako se želi i onda se on naravno koristi u potpuno druge svrhe. Još jedno pitanje. Gospodine ministre, meni je jasno, više puta ste pomenuli Stalnu konferenciju gradova i opština, ali ako je već zakon predvideo formiranje komisije za finansiranje lokalne samouprave onda bi bilo logično da svih pet predstavnika iz Stalne konferencije budu predstavnici lokalne samouprave. Ne, tamo piše tri. Oprostite, ne mora, bilo bi logično, ako Stalna konferencija gradova i opština okuplja predsednike opština onda bi bilo logično da svih pet budu predsednici opština; ko je to, neka konferencija izabere. Ovde se kaže tri, zašto se ostavlja prostor da dvojica ljudi budu neko ko ne predstavlja lokalnu samoupravu izvorno? Jer, ako ministarstvo, ako Vlada imenuje pet predstavnika, logično je da tih pet predstavnika neće biti predstavnici lokalne samouprave, biće ljudi koji znaju kako funkcioniše lokalna samouprava, ali neće biti predstavnici lokalne samouprave; onda bi bilo potpuno logično da tih pet predstavnika koje imenuje Stalna konferencija gradova i opština budu predsednici skupština opština ili skupština gradova. Logično, moj kolega Hrane Perić je podneo jedan amandman, čini mi se da bi bilo logično da među tih pet bude jedan predstavnik iz onih nedovoljno razvijenih opština. Mislim da bi to unapredilo ceo ovaj sistem koji se pokušava stvoriti, a čini mi se i da je potpuno logično ovo na šta ja skrećem pažnju. Dakle, na samom kraju, dobro je da ovaj zakon bude predmet rasprave u Narodnoj skupštini Republike Srbije, dobro je da dođe do preraspodele sredstava. Suštinsko pitanje koje mi socijalisti postavljamo, dajući podršku ovom zakonu, jeste da li će ta preraspodela sredstava biti dovoljna za funkcionisanje lokalne samouprave? I, molio bih gospodina ministra da u toku ili na kraju rasprave o ovom zakonu, ako je moguće, objasni ove stvari vezane za finansijska sredstva za Crnu Travu, Žagubicu i Surdulicu, s obzirom da je reč o nerazvijenim opštinama, a po ovom novom modelu oni ne dobijaju ni dinara sredstava više u odnosu na prethodna rešenja, a čini mi se da je ovim opštinama i te kako potrebno. Hvala vam.
Hvala. Reč ima ministar finansija gospodin Mlađan Dinkić. Izvolite.
Hvala. Evo da odmah odgovorim na ovo pitanje koje ste dva puta postavili. Naime, već sam rekao da u relativnom smislu 42 opštine će imati isti iznos sredstava, u apsolutnom će svi dobiti više. S obzirom da je transfer u 2006. godini bio 15,4 milijardi dinara, odnosno kao što znate to je ove godine izglasano, jer od prošle godine ove godine se raspodeljuje, a transfer za 2007. godinu... Ja sam pogrešno rekao 21-22 milijarde, sad me je koleginica ispravila, transfer u 2007. godini će, ukoliko se i zvanično potvrdi da je stopa rasta bruto domaćeg proizvoda bila 6,5%, imajući u vidu koliko je bila ranije, biti 27,7. Dakle, ukupan obim transfera za lokalnu samoupravu u 2007. godini će biti, prema sadašnjem stanju, 27,7 milijardi dinara, to je 80% više u apsolutnom iznosu u odnosu na prethodnu. Naravno, treba imati u vidu da će opština izgubiti jedan deo prihoda od poreza na plate kada se usvoji ovaj zakon o smanjenju poreza na plate. Zbog toga smo išli sa ovako visokim povećanjem da bi ostalo tu još prostora da bi se osetilo poboljšanje. Konkretan odgovor za ove tri opštine – ja sam se isto kao i vi začudio kada sam dobio od stručnih službi simulaciju. Objašnjenje je sledeće: u prethodnom zakonu, osim ovih kriterijuma koji sada postoje, postoji i jedan kriterijum koji je ubačen skupštinskim amandmanom, a zvao se stepen razvijenosti, koji je bio prilično arbitraran i uglavnom je naša stručna služba koristila podatke o društvenom proizvodu po stanovniku kao kriterijum stepena razvijenosti, gde su sve ove tri opštine imale jako nizak društveni proizvod po stanovniku, jer su siromašne opštine i samim tim dobijali su veći iznos transfera. Sada je na predlog Stalne konferencije gradova i opština izbačen ovaj kriterijum i, kao što vidite, u članu 42. imate broj stanovnika, površinu teritorije, broj odeljenja u osnovnom i srednjem obrazovanju, broj objekata u osnovnom i srednjem obrazovanju, takođe imate broj dece obuhvaćene neposrednom dečijom zaštitom, i to su kriterijumi koje je sama Stalna konferencija gradova predložila. Kada se ti kriterijumi primene na ove podatke, kada se jednostavno ti podaci primene, dobija se zaista jedan paradoks – da je Crna Trava zapravo po tim kriterijumima koji se sada daju dobijala i nešto više relativno nego što je trebalo, isto i ove druge dve opštine. To je odgovor, znam da zvuči apsurdno, jer se radi o nerazvijenim opštinama, međutim činjenica je da kada primenite ove kriterijume bukvalno dobijate prema statističkim podacima ovakvu raspodelu koju smo vam dali u prilogu. Ali, ponavljam još jednom da nijedna opština neće dobiti isto, dobiće sve više, samo će neke dobiti mnogo više, a neke će dobiti malo više. To je razlika. Čak će i gradovi, koji gube u relativnom smislu, s obzirom da će se apsolutni iznos transfera povećati, dobiti nešto više, ali kod njih će povećanje biti malo. Još jedan odgovor na ovo pitanje vezano za komisiju za finansiranje lokalne samouprave. Suštinski, predstavnici gradova i opština biraju članove Stalne konferencije gradova i opština. Ovo jeste predlog Stalne konferencije gradova i opština koji smo mi uneli, da bude pet članova njihovih, od toga tri člana predsednici lokalne samouprave. Oni su u javnoj raspravi zaista rekli da će najmanje jedan biti iz nerazvijenih opština, dakle ovo što ste poslednje rekli, ali ovo je stvar prosto poverenja među samim ljudima koji čine lokalnu konferenciju gradova i opština. Vi birate te predstavnike i moram da kažem da su članovi Stalne konferencije gradova i opština koji nisu predstavnici lokalne samouprave dali zapravo i ključni doprinos da se neka od ovih rešenja naprave. Do sada su pokazali, meni se čini, naravno to je na predsednicima opštine da kažu, da su svojim radom pokušali da vode računa balansirano o svima, jer njihov je predlog da se napravi ova preraspodela ka siromašnijim opštinama, njihov je predlog da se zakuca procenat od bruto domaćeg proizvoda, tako da nema pravo nijedan ministar koliki će biti apsolutni transferi i da se ovi kriterijumi daju objektivno, da statistika može da ih meri, da ne može da bude arbitrarnosti u relativnom položaju određene opštine. Tako da ja mislim da je ovo dobro rešenje, no kažem, prosto do sada nije bilo sumnje u te predstavnike koji su radili. Sigurno da mora i neko ko je iz nerazvijene opštine da bude prisutan, a to su članovi Stalne konferencije gradova i opština potvrdili. Što se tiče ovog vašeg pitanja vezanog za to da li je neka opština iz niže kategorije prešla u višu, nemam taj podatak, to ima Zavod za statistiku. Zamoliću Zavod za statistiku da vašoj poslaničkoj grupi da precizne podatke o tome.
Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, ovlašćeni predstavnik SRS. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, slažem se potpuno da je Skupština trebalo da raspravlja o jednom zakonu koji bi bliže definisao način finansiranja lokalne samouprave, ali isto tako pre ovog zakona je trebalo da bude u proceduri Predlog zakona o finansiranju gradova i gradskih opština, gospodine ministre, jer je očigledno da sadašnji sistem funkcionisanja gradskih opština, u skladu sa njihovim statutima, funkcioniše na politički način. Toga ste i vi svesni, čak i na republičkom nivou bilo je funkcionisanje opština na politički način. Sada ovaj predlog zakona samo u jednom delu takvu mogućnost umanjuje, ali još uvek ministarstvo nadležno za poslove finansija i Vlada Republike Srbije mogu da protežiraju određene opštine, gde su njihovi predstavnici predsednici opština ili gde u skupštinama čine nekakvu koalicionu većinu. Da je to trebalo da prethodi i ovom zakonu, to se vidi i po ponašanju čelnika grada Beograda, kako se neprestano doteruje, samokozmetički, centar grada, bez nekih ozbiljnih razloga za takve investicije, dok siromašne opštine jednostavno nemaju ni osnovne civilizacijske tekovine, kao što su voda, kanalizacija, da ne pričam o putevima itd. U samim nadležnostima i izvornim prihodima koji se vide ovde u članu 6. Predloga zakona, već u stavu 1. vidi se da Vlada Republike Srbije zadržava određena prava i to u tački 1) – jedinici lokalne samouprave pripadaju izvorni prihodi ostvareni na njenoj teritoriji, i to: porez na imovinu. E sada, gospodine ministre, izađite za ovu govornicu pa kažite narodnim poslanicima i građanima Srbije koliki je procenat naplaćenog poreza na imovinu. Izađite i recite da je to porez koji se najteže naplaćuje i da je to porez čija se osnovica najteže utvrđuje. Znači, takav vid oporezivanja, koji teško ubira prihode, vi opredeljujete za lokalne samouprave, pri tome zadržavate pravo da ste vi ti koji odlučujete o porezu na prenos apsolutnih prava i poreza na nasleđe i poklon, koji jesu deo ustupljenih prihoda lokalnih samouprava, ali procenat naplate itd. vi određujete, Ministarstvo itd. Znači, kada su u pitanju ovi porezi, njihova naplata je prilično laka. Da bi neko bilo kakav prenos apsolutnih prava ostvario, on mora prvo, uz neki ugovor ili sudsko rešenje, ili na bilo koji drugi način, to da ode da overi u poresku upravu, gde će da mu napišu kolika je vrednost imovine, koliko treba da plati porez, pa kad reši da to sve vlasništvo prenese na sebe moraće da dokaže, prilikom prenosa, da je taj porez izvršio. To zadržavate za sebe. Tamo gde je najteže naplatiti porez, to uvaljujete lokalnim samoupravama. Još nešto, kada je u pitanju porez na imovinu, tu se jednostavno ponašate kao da vas je baš briga kako će lokalna samouprava to da naplaćuje. Želite da lokalne samouprave trpe posledice loše vlasti na nivou Republike. I to sa punim pravom, vi ste na vlasti u samo dve opštine od preko 120-130, tako da ćete eventualno u dve opštine da imate problema, ali neće oni morati da vrše tu naplatu toliko rigorozno, jer ćete transfernim sredstvima iz budžeta Republike Srbije taj novac da im nadoknadite. Nemojte više da pričate o Stalnoj konferenciji gradova i opština, kako je to neko veliko i pametno udruženje koje se brine o lokalnim samoupravama, jer, nažalost, morate da priznate, hteli to ili ne, DS još uvek vrši vlast u Srbiji i tu vlast vrši baš uz pomoć G17 i DSS na lokalnom nivou. Svi koji predstavljaju Stalnu konferenciju gradova i opština su iz DS, eventualno možda ima neko iz DSS-a, možda ima neko iz G17, ali oni su ti koji određuju politiku Stalne konferencije gradova i opština. Znači, na republičkom nivou ste navodno sa njima u svađi zbog lopovluka i kriminala prethodne vlade, Vlade Zorana Đinđića i Zorana Živkovića, sada se predstavljate kao legalisti, pošteni ljudi, a u suštini zajedno sa Demokratskom strankom radite na lokalnom nivou to što ste radili i do sada na republičkom nivou. Kada je u pitanju ta Stalna konferencija gradova i opština, ona ne bi trebalo da se meša u finansiranje lokalnih samouprava, bar ne na ovaj način kako je koncipirana isa svojim predstavnicima koje ima. Zašto, recimo, lokalnoj samoupravi ne opredelite neki poreski prihod koji je lakše naplatiti nego porez na imovinu? Zar nije lakše da opredelite da jedan od prihoda bude porez na upotrebu, držanje i nošenje dobara? Jer, vi oporezujete taj prihod, zadržavate isključivo za sebe, a već se vidi da u izvornim prihodima lokalne samouprave mogu da naplaćuju te iste poreze koje biste vi morali da im date kao lokalne administrativne takse i komunalne takse. U članu 7. se kaže ... Dobar dan, gospodine predsedniče opštine Bor. U svoje ime i ime poslaničke grupe SRS, čestitam vam na izboru za predsednika opštine Bor i građanima Bora. U članu 7. se kaže: "Stope izvornih prihoda, kao i način i merila za određivanje visine lokalnih taksi i naknada utvrđuje skupština jedinice lokalne samouprave svojom odlukom, u skladu sa zakonom." Znači, tu ste dali to pravo da lokalna samouprava određuje kolika je stopa poreza na imovinu i kažete – samo ne može da donese odluku da bude veća nego što je to regulisano zakonom. Kako će to da ima pravo dejstvo prilikom ubiranja takvog poreza? One opštine koje su siromašne i koje ne mogu da smanje poresku stopu zadržaće porez na imovinu onakav kakav je propisan zakonom. Opštine kojima se preliva, a ima i takvih, počeće da smanjuju određene poreze koji su im ustupljeni, baš zbog toga da bi stekli određene političke poene, a ne radi samog kvaliteta, odnosno poreske olakšice u interesu građana. Na taj način imovinu koja se nalazi u manjim i siromašnim opštinama još više obezvređujete, pogotovo kada je u pitanju nepokretna imovina, jer takvu ne možete da selite iz opštine u opštinu, ona još više gubi na svojoj vrednosti, dok je imovina koja je u opštinama koje imaju bolju finansijsku situaciju još skuplja. Bolje bi bilo, ako želite da pomognete lokalnim samoupravama koje su zadužene da se brinu i o privredi u svojim sredinama i da im omoguće normalno funkcionisanje svojom politikom na lokalnom nivou, da ste, kao što ste lepo razmišljali na republičkom nivou da smanjite porez na dobit na 10%, zašto taj porez ne ustupite lokalnim samoupravama. Na taj način stimulisali biste investitore da investiraju u onim opštinama gde je porez na dobit niži. Da ne kažemo da bi baš te siromašnije opštine i te kako bile zainteresovane da takav jedan vid oporezivanja smanje, da bi privukle potencijalne investitore, zaposlile svoje građane i rešile velike ekonomske, socijalne i druge probleme na teritoriji opštine, a ne porez na imovinu koji je, u principu, najteže naplatiti. Znači, očekujete od predsednika opština, od nekih drugih, da se šunjaju ljudima oko kuće i da proveravaju kolika im je kvadratura, da vrše popis njihove imovine, da bi mu odredili poresku osnovicu. Uradite vi to, gospodine ministre, zato jeste ministar. Neka to radi Republička poreska uprava, zato i postoji. Dalje, kaže se u članu 15: "Lokalne komunalne takse mogu se uvoditi za držanje motornih drumskih i priključnih vozila, osim poljoprivrednih vozila i mašina". Gospodine ministre, vi to već oporezujete. Imamo porez na držanje, upotrebu i nošenje dobara. Hajde sada da lokalna samouprava, zato što nema pravo da raspolaže tim porezom, uvodi lokalne takse. Tu je još držanje i korišćenje plovnih postrojenja i plovnih naprava i drugih objekata na vodi. Isto, gospodine ministre. Znači, postoji porez na upotrebu, držanje i nošenje dobara i hajde sada i lokalna samouprava da u tom delu razreže komunalne takse, a vi taj porez ubirete i onda izlazite za ovu govornicu i tvrdite kako je budžet Republike Srbije u suficitu, ima više para nego što mu treba, a taj višak para je nastao tako što je lokalna samouprava prisiljena, jer nama pravo na raspolaganje tim prihodom, da uvodi takse. Jednostavno, taj prihod se pravi dranjem kože sa leđa poreskih obveznika. Dalje – držanje i korišćenje čamaca i splavova na vodi. Znači, opet regulisano porezom na upotrebu, držanje i nošenje dobara. Zatim – držanje restorana. U članu 15. tačka 8) kaže – držanje kućnih i egzotičnih životinja. Baš bih voleo da vidim da li će neko da juri papagaje i kanarince po kućama. Ili mačka, teško je za mačku utvrditičija je. To je jedino mogao utvrditi Vojislav Koštunica. Dalje: "Vlada će utvrditi najviši iznos za lokalne komunalne takse iz stava 1. tačke 1), 2) i 3) ovog člana, na predlog Ministarstva finansija, koje će prethodno o tome pribaviti mišljenje komisije za finansiranje lokalne samouprave". Lokalne komunalne takse – iz tačke 1) je isticanje firme na poslovnom prostoru; 2) isticanje i ispisivanje firme van poslovnog prostora na objektima i prostorima koji pripadaju jedinici lokalne samouprave; 3) držanje motornih drumskih i priključnih vozila, osim poljoprivrednih vozila i mašina. Gospodine ministre, recite mi u kojoj se to opštini desilo da se pojedinačno za firmu određuje kriterijum, znači, pojedinačni kriterijum za određivanje jednog korisnika poslovnog prostora koji će da istakne svoju firmu? Valjda se to uređuje za sve, nema tu povlašćenih, nema tu onih kojima posao dobro ide, pa hajde više novca da im uzmemo, nema onih kojima posao slabije ide, njima nećemo ništa ili ćemo manje da uzimamo. Takva akta se donose za sve, ne za pojedinca. Obrazloženje koje ovde dajete je u najmanju ruku smešno. Ovo ipak treba da se ostavi lokalnoj samoupravi da ona to određuje. Kakva Stalna konferencija gradova i opština i Ministarstvo! Sa jedne strane pričate o decentralizaciji, a ovde čak i na njihove izvorne prihode, koji su do sada bili isključivo u njihovoj nadležnosti i sami su određivali iznose komunalnih taksi, sada vi kažete – ne, to više ne može, ta priča o decentralizaciji ne važi, sada ćemo mi da vam određujemo i to, vi možete samo nula, a mi najviše. Dalje, u članu 32. kaže se: "Lokalni organ uprave nadležan za finansiranje vodi evidenciju o prihodima ostvarenim od zakupa po korisnicima". Pa se u sledećem stavu kaže: "Prihodi iz stava 1. ovog člana koriste se za kupovinu, izgradnju, tekuće popravke i održavanje zgrada i objekata i nabavku i održavanje opreme". Gospodine ministre, to je ona priča sa početka mog izlaganja. To možete u opštinama koje nisu gradske. Šta ćemo u gradskim opštinama, kada one iz tih prihoda obezbeđuju plate za zaposlene u opštinama i organima uprave? Kako ćemo sa njima? Nemamo zakon o finansiranju gradskih opština. Znači, da se Bogdanović ne ponaša kao monarh, može na bilo koji način da opredeljuje sredstva opštinama u kojima je on na vlasti, a u opštinama gde nije da ne opredeljuje nikakva sredstva. Sad i za prihode koji su izvorni prihodi takvih gradskihopština opredeljujete im gde će ti prihodi da se troše. Jednostavno, na taj način možete da dovedete da lokalna samouprava u gradskim sredinama prestane da funkcioniše. Dalje, u članu 35. se kaže – jedinici lokalne samouprave pripadaju sledeći porezi ostvareni na njenoj teritoriji: 1) porez na dohodak građana, i to na prihode od poljoprivrede i šumarstva, samostalne delatnosti, nepokretnosti, davanja u zakup pokretnih stvari, osiguranja lica. Dalje – Republika ustupa jedinici lokalne samouprave prihode od naknada ostvarenih na teritoriji jedinice lokalne samouprave, u skladu sa zakonom, i to: godišnja naknada za motorna vozila, naknada za zagađivanje životne sredine, naknada za izvađeni materijal iz vodotoka, naknada za korišćenje šuma, naknada za korišćenje vodaitd. Gospodine ministre, sve ove naknade i poreze ili ne uplaćujete u odgovarajućim iznosima ili uopšte ne uplaćujete, pogotovo kada su u pitanju naknade za korišćenje šuma, jer tu "Srbijašume", koje vi kontrolišete kao politička stranka, nikome ništa ne uplaćuju, niti Republika Srbija vrši refakciju bilo kakvog prihoda lokalnim samoupravama, iako ta ista javna preduzeća eksploatišu i lokalne puteve i uništavaju ih i ne učestvuju u održavanju takvih puteva. Znači, ovo je samo navedeno forme radi, da se zamažu oči. Ili kažite u zakonu – porez na dohodak građana, i to od samostalne delatnosti 100%, 90%, 80 ili 70%, kao što ste to pokušali da rešite u članu koji reguliše transferna sredstva lokalne samouprave. Još nešto, gospodine ministre. Vratićemo se posle, kada bude bila rasprava o pojedinostima, na ovu Stalnu konferenciju i na ovakav način finansiranja lokalne samouprave. Vidite kakvu prevaru sprema Mlađan Dinkić. Godišnji iznos ukupnog nenamenskog transfera koji se raspodeljuje jedinicama lokalne samouprave iznosi 1,7% ostvarenog bruto domaćeg proizvoda prema poslednjem objavljenom podatku republičkog organa nadležnog za poslove statistike. Poslednji podatak republičkog organa nadležnog za poslove statistike iz 2004. godine, on je manji od predviđenog za ovu godinu za 600 milijardi dinara. Izračunajte, 600 milijardi dinara puta 1,7%, pa ćete videti da Mlađan Dinkić na ovaj način zakida lokalnim samoupravama između devet i deset milijardi dinara, a ovamo priča o nekom pravednijem načinu finansiranja lokalne samouprave. Gospodine ministre, mi smo u svojim amandmanima tražili da se reguliše do kog dana nadležni organ za poslove statistike mora da objavi podatak za prethodnu godinu. Imajući u vidu da sva preduzeća i sva pravna i fizička lica koja se bave bilo kakvom delatnošću ili fizička lica kroz kumulativne poreske obračune, a pravna lica 28.2. u tekućoj godini treba da podnesu završni račun za prethodnu godinu, sa ovim informacionim sistemom koji ima i poreska uprava, i NBS i Agencija za privredne registre, nadležni organ za poslove statistike treba da objavi podatak najviše za tri meseca od dobijanja ovakvih podataka, tako da mu treba stvoriti i zakonsku obavezu, da ne bismo na ovaj način pljačkali lokalne samouprave. Treba stvoriti zakonsku obavezu, pogotovo imajući u vidu prihode iz budžeta za tu delatnost koju on obavlja i pogotovo imajući u vidu da je on u funkciji Vlade Republike Srbije koja treba da nam zamaže oči kako se živi bolje od kada je ova vlada na vlasti. Zato zbog svih ovakvih nepravilnosti, koje su u samom zakonu, SRS neće glasati za ovaj zakon.
Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima narodni poslanik Sava Urošević, ovlašćeni predstavnik G17 plus.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre i predstavnici Ministarstva, dame i gospodo poslanici, pred nama je zakon o finansiranju lokalne samouprave koji je višestruko interesantan. Interesantan je po načinu kako je nastao i po tome što je nespecifičan u odnosu na druge zakone, jer je imao vrlo široku javnu raspravu iz koje je proizašao predlog koji je pred vama. Ovaj zakon je nastao na pravi način. Nastao je kao plod saradnje dve suprotstavljene strane. Na jednoj strani je Ministarstvo finansija, na koje su lokalne samouprave često davale primedbe o nivou sredstava koja se transferišu sa republičkog na opštinski nivo, a na drugoj strani je bila nevladina organizacija Stalna konferencija gradova, kao predstavnik tih do sada vrlo često nezadovoljnih lokalnih samouprava. Predlog zakona koji je pred nama je nastao po modelu koji je uradila Stalna konferencija gradova i opština i uz neke male dorade i izmene Ministarstva finansija došli smo do ovakvog predloga. Smatram da je značajno da pre nego što krenem na diskusiju o samom zakonu kažem i mali istorijat ovakvog nivoa transfernih sredstava u poslednjih nekoliko godina, jer je godišnji zakon, koji je ovaj saziv donosio do sada tri puta, uvek izazvao brojne polemike. Za 2004. godinu godišnji zakon je bio, da ga tako nazovem, prelazni, jer je zbog buduće pojave poreza na dodatu vrednost i ukidanja poreza na fond zarada od 3,5% menjan sistem finansiranja lokalne samouprave. U 2005. godini imali smo prvi put transferna sredstva koja su se u tom godišnjem zakonu pojavila kao gotove cifre i izazvala nezadovoljstvo kod predstavnika većine lokalnih samouprava. Takođe, u godišnjem zakonu za 2005. godinu pojavljuje se porez na zarade kao značajan izvor sa 30% ukupnog poreza na zarade ubranog na teritoriji jedne opštine. To su, u stvari, bila sredstva koja su prenošena lokalnim samoupravama, da bismo u 2006. godini imali predlog ponovo transfernih sredstava, koja su po dogovoru, ovog puta sa Stalnom konferencijom gradova, uvećana za opštine 19,9%, a za gradove 5% i 40% u učešću poreza na zarade. Šta je karakteristično za ovaj zakon? Pored toga što sam rekao da je karakterističan način njegovog nastajanja, i to je jedna potpuno demokratska procedura, imamo nešto što sada predstavlja sigurnost – prvi put se iznos transfernih sredstava vezuje za bruto društveni proizvod, tako da bi on mogao da bude za svaku godinu predvidljiv za lokalne samouprave. I ne samo za jednu godinu, nego i za više godina unapred, s obzirom na činjenicu da se iznos od 1,7% u zakonu vezuje za u tom trenutku poznati bruto društveni proizvod, i tu se ne radi ni o kakvoj prevari, vezaću se malo za izlaganje prethodnog kolege. Prvi put se sada pojavljuje procenat bruto društvenog proizvoda kao ograničavajući faktor, odnosno izvor za cifru transfernih sredstava. Do sada toga nije bilo. Da bi objašnjenja i upoređenja do sada važećeg zakona i modela koji se predviđa ovim zakonom bila jasnija, onda je to vezano za bruto društveni proizvod i to je bilo 1,175 poznatog bruto društvenog proizvoda, odnosno bruto društvenog proizvoda iz 2004. godine koji je iznosio 1.310 milijardi, tako da se ne radi ni o kakvoj prevari. Moralo je da se pođe od nečega i pošlo se od bruto društvenog proizvoda od 1.310 milijardi i predviđanje za 2007. godinu kreće se na preko 2.000 milijardi, a za 2006. godinu to bi trebalo da bude oko 1.900 milijardi, ali to je nešto što nije bitno za ovaj zakon. Bitan je bruto društveni proizvod za 2005. godinu, jer on će biti osnov za određivanje transfernih sredstava za lokalne samouprave za 2007. godinu. Tu se predviđa rast od nekih 350 milijardi, tako da će bruto društveni proizvod biti 1.650 milijardi, a transferna sredstva nešto manje od 28 milijardi. Time će se u potpunosti pokriti ono što se pretpostavlja da će biti manjak u budžetima lokalnih samouprava, a to su sredstva od poreza na zarade, jer prema simulacijama i proračunima koji su rađeni u Ministarstvu, usled smanjenja stope poreza na zarade od 14 na 12 i uvođenja neoporezivog cenzusa od 5.000 dinara, smanjenje ukupnih prihoda po tom osnovu na nivou Republike će biti oko 31 milijarda. S obzirom na činjenicu da oko 40% od tih prihoda ide lokalnim samoupravama, to je 12 milijardi, a malopre sam spomenuo cifru od 28 milijardi u odnosu na 15,4 milijarde, koliko su sada transferna sredstva, znači da će u potpunosti republički budžet podneti teret smanjenja poreza na zarade, da lokalne samouprave taj deo neće ni osetiti. To je jedan aspekt. Drugi aspekt je taj da moramo da gledamo i pozitivno dejstvo ovog zakona o smanjenju poreza na zarade, jer taj zakon bi trebalo da stimuliše zapošljavanje, tako da će prihodi po tom osnovu da se uvećaju, odnosno uvećaće se osnovica na koju se primenjuju stope, tako da će ukupni prihodi porasti. Ono što bi svakako trebalo istaći kada se govori o ovom predlogu zakona jeste da on još više ujednačava transfere po glavi stanovnika u opštinama Srbije u zavisnosti od fiskalne snage pojedine opštine. Već smo čuli sa ove govornice da je bez transfera za ujednačavanje, bez transfernih sredstava koja se koriste za ujednačavanje taj odnos između najrazvijenije i najnerazvijenije opštine 1:16, da je u postojećem zakonu taj odnos smanjen na 1:10, a ono što je posebno pozitivno, taj odnos će Predlogom zakona, kada bude usvojen, biti smanjen na 1:5,6 i to je nešto što omogućuje ravnomerni razvoj. To sigurno nije jedini izvor obezbeđivanja ravnomernog razvoja. Postoje i druga podsticajna sredstva na nivou Republike kojima se radi na ujednačavanju razvoja opština, ali svakako je značajan i ovaj doprinos iz transfernih sredstava. Predizborno obećanje većine stranaka, a svakako stranke G17 plus, je da će kada stranka G17 plus bude u vlasti, kao što je sada, doći do decentralizacije. Ovim zakonom vidimo prve korake na decentralizaciji, odnosno ovde se govori o fiskalnoj decentralizaciji i jedan vrlo značajan porez prelazi u izvorne prihode. Ono što prati ovu promenu, iz nivoa ustupljenih prihoda porez na imovinu prelazi u izvorne prihode lokalne samouprave, a sa tim i administracija ovog poreza, dakle, lokalne samouprave su u mogućnosti da od 1. decembra 2006. godine krenu sa preuzimanjem ingerencija naplate i administracije ovog poreza. Zašto je ovo značajno? Ovaj porez je poznat po tome da ima vrlo nisku naplatu. Naplata ovog poreza se do sada kretala negde oko 40% i objašnjenje za to je mala zainteresovanost republičke poreske uprave i nemogućnost, nedovoljan broj ljudi i nedovoljno resursa da se ovaj porez prati i naplaćuje. Još jedna stvar koja je karakteristična za ovaj porez je i to što evidencija o imovini na nivou Republike, a samim tim i na nivou lokalnih samouprava, nije dovoljno dobra, da ta imovina nije evidentirana u stopostotnom iznosu, ni približno u stopostotnom. Primer za to je opština Paraćin, koja je samoinicijativno u poslednjih nekoliko godina radila popis imovine i došla do podatka, kada je taj popis završen, da je imovina na teritoriji opštine Paraćin dvostruko veća nego ona koja se vodila do sada u evidencijama poreske uprave. Zašto je logično da ovaj porez postane izvorni prihod lokalne samouprave? Logično je zbog toga što su i građevinske inspekcije koje daju dozvole za izgradnju objekata, a to je pretežno imovina na koju se naplaćuje porez, dakle, opštinske službe. I, sa pravom komunikacijom između jednog opštinskog organa, građevinske inspekcije, urbanističke inspekcije, urbanističkih organa i lokalne poreske uprave lako se dolazi do podataka o tome šta sve čini imovinu jedne lokalne samouprave, a iza toga administracija, odnosno izdavanje rešenja i praćenje naplate je mnogo bliže referentima koji su u poreskoj lokalnoj upravi, nego da su to neki iz Republičke poreske uprave. Između ostalog, prelaskom poreza na imovinu u izvorni prihod povećava se procentualno učešće izvornih prihoda u ukupnim prihodima jedne lokalne samouprave, što je preporuka Saveta Evrope i što Savet Evrope snažno podržava. Ako govorimo o ravnomernom razvoju Republike Srbije i mogućnostima koje nerazvijene opštine dobijaju ovim predlogom zakona, svakako bi trebalo govoriti i o tri vrste transfera koji služe za ujednačavanje prihoda lokalnih samouprava po glavi stanovnika. To je transfer za ujednačavanje koji se koristi u slučajevima kada su ustupljeni prihodi jedne lokalne samouprave manji od 90% republičkog proseka, izuzimajući gradove Srbije. To je kompenzacioni transfer, koji se koristi u slučajevima kada ni jedna druga vrsta transfera ne može da nadoknadi umanjenje sredstava koje je nastalo izmenom poreskih propisa i to je pojava koja se pojavljivala i ranije u sredstvima. I, to je tranzicioni transfer, koji se pojavljuje u slučajevima kada nijedan od ova druga dva transfera ne dovodi do nivoa, odnosno kada su sredstva jedne lokalne samouprave ukupno umanjena za više od 5%, nego što je prosek Republike. Šta još želim da kažem? Ono što je dobro u ovom trenutku u ovom predlogu zakona je formiranje komisije za praćenje finansiranja lokalne samouprave. To je komisija koja je paritetno sastavljena od predstavnika Vlade, odnosno u njoj će verovatno biti predstavnici Ministarstva finansija i Ministarstva za lokalnu samoupravu i druge zainteresovane strane za rešavanje ovog problema, a to su predstavnici lokalne samouprave koji će biti predloženi od Stalne konferencije gradova i opština. Prema tome, pred nama je moderan evropski zakon, zakon koji uređuje jednu vrlo važnu materiju, koja do sada nije bila, jer ovo je prvi zakon o finansiranju lokalne samouprave; do sada je finansiranje lokalne samouprave samo u naznakama bilo rešeno kroz Zakon o lokalnoj samoupravi. Jedan deo je izvučen, pretvoren je u zakon o finansiranju lokalne samouprave, koji je kroz ove razvojne faze o kojima sam pričao, znači u budžetu za 2004, 2005. i 2006. godinu, a za 2007. godinu, ja mislim potpuno, uredio finansiranje lokalne samouprave na jedan transparentan način. On u sebi sadrži, to moram da kažem, sva dobra iskustva iz dosadašnjeg načina finansiranja, plus su na to dodate neke nove tehnike koje su povećale javnost ovog finansiranja. Poslanička grupa G17 plus će svakako glasati za ovaj zakon, ali pozivam i druge poslaničke grupe da daju podršku ovom zakonu.
Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele poslaničke grupe SRS, DSS, G17 plus i SPS. Dajem reč narodnom poslaniku Branislavu Stevanoviću, a neka se pripremi narodni poslanik Mita Avramov.
Dame i gospodo, pratili smo rad Stalne konferencije opština i gradova i imali smo jedan njihov predlog zakona o imovini lokalne samouprave. To je bila inicijativa predsednika opština i gradonačelnika, bio je važan zakon, od njega se odjednom odustalo, ne zna se iz kog razloga, ali naravno da to Vladi sigurno ne odgovara. Onda se našlo jedno kompromisno rešenje, a to je ovaj predlog zakona o finansiranju lokalnih samouprava. Ovaj zakon svakako da ima jedan broj dobrih predloga, znači da poboljšava položaj siromašnih opština koje će dobijati veća sredstva; još jedna novina, to je komisija za finansiranje lokalne samouprave, sve ostalo postoji u drugim zakonima, pa kada smo imali raspravu o budžetu i budžetskom sistemu i o raspodeli sredstava po opštinama, onda smo imali dva amandmana, veoma dobra, kada je u pitanju ravnomernija raspodela sredstava. To je urađeno i da je donet zakon o imovini lokalne samouprave svakako da bi ovaj predlog bio suvišan. Prema tome, niz problema koje imamo od ranije vlasti i ove sadašnje, normalno da se nastavlja kontinuitet na isti način, a pre svega u ovim zakonima nije predviđeno, i sami mehanizmi koji treba da se nađu, a to je kontrola trošenja budžetskih sredstava. Nažalost, jednostavno u praksi to ne postoji i razlog treba da bude poznat, a to je znači da ona vlast koja je mogla prethodno da raspolaže tim sredstvima, normalno da ako oni idu u proveru trošenja tih sredstava, da će i njima neka buduća vlast takođe nešto da priredi, i svakako da je to jedna loša navika koja se provlači godinama kod nas. Jednom prilikom sam na sednici SO predložio da se vrši revizija poslovanja mesnih zajednica, znači krajnjih potrošača transfernih sredstava, i naravno da je to bilo ubadanje prsta u oko onima koji su na vlasti, jer nažalost, treba istaći to da predsednici mesnih zajednica, pa do ministarstava, do Vlade, tu ne postoji prava kontrola trošenja sredstava i tu se vrše ogromne manipulacije, što je nedopustivo. Samo ću navesti mali primer jedne mesne zajednice. Ako bismo vršili kontrolu rada jedne mesne zajednice, videli bismo da se deset godina unazad provlače isti radovi i da se navode maltene ista sredstva, što znači da se mora istaći da veći deo tih sredstava završava u privatnim džepovima, a ne za dobrobit građana Srbije. Takođe, treba istaći i to da su prevelika ovlašćenja predsednika opština, što je jedan od razloga, što su prethodni govornici naveli, da Zakon o lokalnoj samoupravi treba da pretrpi izvesne promene. Znamo mnoge slučajeve po Srbiji, kako i na koji način se kupuje vlast i koja je to moć i koja dominacija. Praktično, po Zakonu o lokalnoj samoupravi predsednik opštine ima više od 90% vlasti sam. Takođe, u ovom zakonu pominje se samodoprinos, koji može da se sprovede na dva načina, referendumom i potpisivanjem meštana, što se nije pokazalo u praksi dobro. Nije se dobro pokazalo iz razloga što postoji niz manipulacija oko potpisivanja same inicijative. Normalno da se ogroman broj građana pita posle ko je to predložio, međutim, verovatno se desi da čak i 20% ljudi potpiše tu inicijativu o donošenju samodoprinosa i da se posle sprovodi u praksi. Takođe, moramo reći da u ovom zakonu imamo evropske kazne i poreze, ali nažalost, znamo kakva primanja naši građani imaju i uopšte kada su u pitanju mala preduzeća i stimulacija tih manjih preduzeća da su apsolutno nikakva, jer imamo primere u državi koliko je prodavnica zatvoreno i koliko nekih malih preduzeća je stavilo katance na vrata. Prema tome, mi tu nemamo obzira, što bi i te kako trebalo imati u budućnosti. Bilo je raspodele po određenim opštinama, međutim, kontrola trošenja tih sredstava i zapošljavanja u tim malim preduzećima takođe nije vršena, sve se vršilo više političkim putem, i to je proizvod ogromnog nezadovoljstva naših građana, koji svojom apstinencijom pokazuju koliko veruju u političke stranke; treba napomenuti i mizerno ponašanje ovih kvazidomaćina, narodnjaka, koji se već promovišu, a to su jedni isti ljudi koji godinama dominiraju političkom scenom i sada se udružuju da ponovo prevare narod na jedan sasvim drugi način.
Reč ima narodni poslanik Mita Avramov, a neka se pripremi narodni poslanik Živorad Smiljanić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj zakon, kao i prethodni zakon i svi ostali zakoni, ima svojih određenih propusta i velikih problema, naročito što se tiče lokalne samouprave, što se tiče građana Srbije. I ovoga puta i Ministarstvo i ova vlada grade neki interes. Oni se postavljaju prema građanima kao da su oni neka fabrika koja nešto proizvodi i boje se da ne budu u nekom deficitu i uzimaju pare od naroda kako bi imali taj suficit, kao što je i ministar Dinkić prikazao da ima suficit u budžetu. On se time hvali, a kako građani žive na lokalnom nivou, to je neka sasvim druga priča, koja njih ne interesuje. Naime, interesuju ih ti građani samo u određenim momentima, a ti momenti se zovu izbori. Kada su izbori dođu, pričaju, obećavaju građanima kule i gradove i trebaju im glasovi od građana; samo, tog momenta kada se izbori završe oni zaborave na građane. Što se tiče Srpske radikalne stranke, takav slučaj nije, mi radimo isključivo u interesu svih građana na prostoru Republike Srbije. Da je tako, dokaz je i tamo na lokalnom nivou, gde su naši predstavnici, čelnici opština, gde su gradonačelnici itd. Tu se umešala politika, a to mogu i da dokažem. Godine 2004, kada je pobedila Srpska radikalna stranka u opštini Šid, transfer sredstava iz Republike ka opštini je bio 60 miliona dinara, da bi već 2005. godine, pošto je pobedila Srpska radikalna stranka, transfer bio smanjen od strane Republike na 48 miliona dinara. Za 2006. godinu, za ovu godinu, nismo dostigli još onih 60 miliona iz 2004. godine. Sada nam je transfer 58 miliona dinara. Gospodo, je l′ tu nije umešana politika? Imamo inflaciju od 30%. Da dodamo tih 30% na onih 60 miliona dinara iz 2004. godine, znači da bi opština Šid trebalo da dobije 78 miliona dinara. Gde su te pare završile? Je l′ oni gledaju to kao Mitu Avramova, predsednika opštine, pa ne daju njemu pare? Nisu to pare za Mitu Avramova, to su pare za sve građane koji žive na teritoriji lokalne samouprave, na teritoriji šidske opštine. Mogu da vam kažem da je šidska opština višenacionalna sredina. Mi zastupamo sve nacije, pomažemo svima, od verskih objekata do kulturnih dobara, do njihovih tradicija itd. To može da proveri svako koga to interesuje. Spominje se ovde da će se formirati komisija za finansiranje lokalne samouprave. Šta će nam formiranje još jedne komisije koja će biti opet na trošku tog ministarstva, a već imamo budžetsku inspekciju? Neka kontroliše to budžetska inspekcija. Neka kontroliše i taj transfer koji ide ka opštinama i neka dođe u opštinu i neka kontroliše da li se ta sredstva namenski koriste ili to neko koristi onako kako želi. U opštinama kao što je Šid, koja je jedina devastirana opština u Vojvodini, umesto da smo dobili nešto više sredstava da se izvučemo iz te devastiranosti, nama se sredstva još umanjuju. Nije samo opština Šid u tom projektu, bilo je... Vidite, interesantna stvar: trinaest devastiranih opština je bilo u Srbiji kada je formirana ova nova koaliciona vlast. Tih 13 opština se sastalo, napravilo jednu deklaraciju, potpisali su tu deklaraciju, uputili ministarstvu da izađe u susret tim opštinama, da Vlada iznađe mogućnost kako i na koji način će pomoći tim opštinama. Do dan-danas nismo dobili nikakav odgovor od Vlade. Da tragedija bude još veća, još tri opštine su proglašene za devastirane opštine. Nemamo više 13, sada imamo 16 devastiranih opština. Je l′ se u tom pravcu ova vlada i ovo ministarstvo staraju o građanima Republike Srbije? Mene bi bilo sramota kada bih ja na teritoriji lokalne samouprave prikazao neki suficit. Znači da nisam utrošio ta namenska sredstva iz budžeta tamo gde je to trebalo da se utroši, da sam nekome nešto uskratio. U ovom slučaju je ministar Dinkić uskratio građanima Srbije. Svaki put kada prikaže suficit nekome su uskraćena određena sredstva. To treba da je svima jasno. Šta smo dobili? Po ovom novom zakonu koji je predložio ministar kaže se da je karakteristika tog zakona porez na imovinu, koji se prebacuje u ruke lokalne samouprave. Znači, lokalna samouprava treba da juri svoje građane, da naplaćuju od njih porez na tu imovinu, a mi svi jako dobro znamo kako žive građani na teritoriji svake lokalne samouprave, a naročito tamo gde je devastirana opština. Mislim da to nije u redu i da to nije fer. Pa je rekao ministar – nije to nikakav problem, 100% ta sredstva ostaju lokalnoj samoupravi, a lokalna samouprava može da odluči da ne naplati ništa i da oprosti to građanima. Pa šta nama drugo i preostaje, nego da oprostimo to građanima koji nemaju para za osnovne potrebe za život u 21. veku, a ne da idemo još da im otimamo zadnji dinar ili, ne daj bože, da idemo nekom da plenimo. Srpskoj radikalnoj stranci to ne pada na pamet i nikada neće otimati od svog naroda, nego će uvek gledati da pomogne svom narodu. Nama ništa drugo nije preostalo, više puta smo se obraćali ministarstvima, Vladi za pomoć, ali bezuspešno. Šta smo uradili? Okrenuli smo se inostranstvu. Pa, kada neće ova vlada, kojoj je obaveza da pomaže građanima i da vodi računa o građanima Republike Srbije, mi smo se obratili nekima u inostranstvu, neko se od nas snašao na neki način, došao tamo do čelnih ljudi koji su i te kako zainteresovani da investiraju i da doniraju lokalnim samoupravama. Takav je slučaj sa našom lokalnom samoupravom, mi imamo izuzetnu saradnju sa Švedskom. Vi ste govorili – kada dođe SRS na vlast niko sa Zapada neće kontaktirati, oni su za ratove, oni su ubice, oni su ne znam ovakvi, oni su onakvi. E vidite, nije tačno. Znači, Šid sarađuje sa Šveđanima, Kikinda sa Norvežanima i da ne nabrajam ostale opštine koje su našle u inostranstvu donatorska sredstva, zamislite. Dolazili su ljudi, dolazile su delegacije, videli su imamo prirodna bogatstva, imamo prirodne resurse, ali ni u tome ne uživamo mi na lokalnom nivou. I to nam uzima sve Pokrajina i Republika. Kada sam tražio nadoknadu za 3% od seče šuma dobio sam odgovor da ne može to da se vrati opštini, nego se ta sredstva refundiraju kroz mlade sadnice, nove zasade itd. A što se uništava infrastruktura u toj opštini apsolutno nema nikakve veze. Samo da vam kažem da se "Vojvodinašume" nalaze upravo u Šidu, u lokalnoj samoupravi Šid. Zašto to kažem? Zato što šidska opština ima 26% teritorije pod šumom, i to isključivo lužnjački hrast. To nema nigde, ima samo u Sremu i još par opština nešto manje. Šid tu daleko prednjači i "Vojvodinašume" su u Šidu, a Šid od toga apsolutno nema ništa. Mi se zalažemo, i podržaćemo taj zakon kada dođe, da lokalna samouprava gazduje sa tim resursima koje ima na svojoj teritoriji, pa ćemo videti onda da li ćemo biti devastirani ili nećemo biti devastirani. Zamislite šta se desilo, što se tiče opet Šida, ali to je opet sve samo politika zato što je SRS na vlasti. Imamo i mi koalicione partnere. Da vam kažem, pokazali smo najveći stepen demokratije posle izbora 2004. godine. Kao novoizabrani predsednik opštine Šid pozvao sam sve relevantne stranke koje su ušle u Skupštinu opštine Šid i ponudio svima apsolutnu saradnju, procentualno onoliko koliko koja stranka ima zastupljenih odbornika, da zajednički radimo i da pomognemo toj opštini i svim građanima na teritoriji opštine Šid. Nisu prihvatili svi, nisu. Pozvao sam to pred kamerama, pa su rekli – jao, nemoj tako, daj iza zatvorenih vrata da se dogovorimo. Pa ta vrata će se sutra otvoriti kad se mi dogovorimo, pa će se opet sve to videti, nema tajni. Međutim, mnoge stranke nisu htele da prihvate, boje se SRS, ne znam zbog čega. Zato što smo im pružili ruku? Pa da li naša ruka nije poštena? Dokazaćemo da je najpoštenija ruka SRS uSrbiji. Dobili smo zaključak Vlade, sve opštine su to dobile, evo sad neka me neko demantuje da nije, da se smanji 10% u upravi broj radnika uz obrazloženje da ako se to ne uradi transfer će nam biti ukinut od strane Republike. Šidska opština, pošto su tamo srpski radikali, prva je uzela da sprovede taj zaključak od strane ministarstva. Samo vi slušajte šta pričam, pa će vam biti sve jasno, dragi kolega. Sve to ima veze sa zakonom, biće vam jasno. Sproveli smo taj zaključak, napravili smo novu sistematizaciju. Sa tom novom sistematizacijom devet radnika je bilo viška u upravi; dobili su rešenje o neraspoređenosti i adekvatnu otpremninu za sve godine radnog staža koje su radili, da bi oni posle svega toga tužili, da bi se našli uvređeni. Pa su još na sudu, kad su ih pitali – a otpremnina, rekli – mi smo mislili da smo nagrađeni zato što smo dobro radili, da smo zato dobili te pare. Upravni inspektor, pošto je on iz DS-a, a ne iz neke druge stranke, naloži da se vrate svi ti neraspoređeni radnici na svoj posao. To je naredio po tački zakona gde se kaže – ako se ne vrate svi na posao odmah, biće kažnjen načelnik opštinske uprave kaznom od 20.000 dinara po svakom članu. Znači, njih devet – 180.000 dinara. Ako po tome ne postupimo, kazniće se i lokalna samouprava sa milion dinara. I šta smo mi mogli da uradimo? Znači, upravni inspektor i njegov stav je jači od zaključka Vlade. Neka mi to neko objasni ovde. Znači, on je naredio, mi smo morali, ako ne, plaćamo kaznu itd. Mi smo sad te radnike vratili na posao, oni su i dalje neraspoređeni. Dobijali su za vreme od godinu dana, nešto manje od godinu dana što nisu radili, sredstva sa biroa; sad se nalaže da im se još isplati nadoknada za plate koju nisu imali i da to lokalna samouprava finansira. Pa pitam odakle, iz kojih sredstava? Ma, zaposlićemo mi još hiljadu radnika, to je najmanji problem, samo neka nam Vlada da pare. Zaposlićemo mi ljude, neće biti nezaposlenih, ali ovamo je masa uskraćena, masa ne može da se povećava, a plate ostaju u toj masi onakve kakve jesu i plate u lokalnoj samoupravi se kreću od 8.000 do 17.000 dinara. Pa, molim vas lepo. A vidite šta se dešava – Ministarstvo je nekim, tamo gde su njihovi čelnici predsednici opština, čak dalo pare i da se isplati otpremnina. Mi smo sami smogli snage, sve to uradili i dobili nalog da se vrate na posao. Zašto? Zato što su se tu našli neki ljudi koji su bili u DS, G17, sećate se da me je Albijanić prozivao u Skupštini za govornicom. Ti ljudi, mi smo ih zatekli, ništa nisu ni radili. Oni su bili na teretu budžeta opštine, vukli platu, ali apsolutno ništa nisu radili. Zato su bili višak. Naveo sam ovih par primera iz jednog prostog razloga, da svi znate, da budete svesni da je umešana apsolutno u sve politika. Tamo gde je G17 na vlasti na lokalnom nivou, da vidimo koliko su oni dobili para. Neću da spominjem, znam što se tiče Srema, u Irigu i u Pećincima. Irigu je trebalo para, jer je jedna od najsiromašnijih opština u Sremu, nemam ništa protiv, ali Pećinci već nisu, a Pećincima se već daje. U Inđiji, koja se smatra kao pokazna opština, kao neka ekspertska opština koja napreduje, investira, koja se gradi, koja živi, dovela je investitore iz ne znam kojih zemalja, nisu smanjili tih 10% koje je Vlada naložila u upravi, pa je morao ministar Dinkić da ode tamo da naloži da se to uradi i sprovede u delo. Njemu nisu uskraćeni transferi od strane Republike prema Inđiji, čak su mu i neke povlastice dali, da ne pričam o tome. Samo sam hteo da kažem, suština svega toga je i dalje politika, i dalje će biti tamo gde je vladajuća koalicija na vlasti povoljnije situacije, mada ni tamo nije sjajno, a tamo gde su radikali, dao sam vam primer kako rade radikali – kad ne mogu da se obrate Vladi Republike za pomoć, jer neće da nas usliši, mi se okrećemo inostranstvu i verujte da imamo izuzetnu saradnju i da se ljudi dive nama kako radimo, na koji način i da smo skinuli famu sa SRS. Mi ćemo i dalje to isto raditi, i trudićemo se, svi predsednici opština na lokalnom nivou gde vlada SRS, da zadovoljimo sve interese građana koji tamo žive. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Živorad Smiljanić, a neka se pripremi narodni poslanik Srđo Komazec.
Odmah da kažem, na jednom sastanku, kada je bila konferencija gradova, predsednici opština su tražili da se deo naplate poreza prenese opštinama i tada je ministar Dinkić rekao da će to i uraditi. Sada smo to dobili, nažalost, kada se malo preračunamo, imam osećaj da smo dobili jedan vruć krompir, jer praktično sada je Ministarstvo zadržalo sebi PDV, akcize i poreze na zarade gde se one smanjuju i to su pozitivni poeni. Nama je sada dato da jurimo građane i naplaćujemo ono što je malo problematično, ali tražili smo, pa što kažu – gledajte. Međutim, meni je žao što ministar nije tu, hteo sam da postavim pitanja vezana za zakon o finansiranju lokalne samouprave. Imam neke nedoumice, pošto je sad samodoprinos prihod budžeta, a do sad je to bilo u mesnim zajednicama, kakva će sudbina mesnih zajednica biti u narednom periodu, mada po zakonu ne moraju da postoje, međutim, one sprovode samodoprinos kod nas već više od 40 godina i ne bi to menjali. Zatim, imamo neke nedoumice, član 35 – jedinici lokalne samouprave pripadaju sledeći porezi: prvo, porez na dohodak građana, pre svega od poljoprivrede, to je po katastru prihod, a taj prihod se već dve-tri godine ne uplaćuje, ne znam da li će ta zabrana i dalje trajati ili će se verovatno uplaćivati. Zatim, hteo sam da postavim pitanje vezano za osiguranje lica; do sada tu nismo imali nikakav prihod, a danas taj... Ne znam šta će to značiti. Drugo, pod tačkom 7) postoje ostali prihodi u skladu sa zakonom. Da li će se tu reći, recimo mi u lokalu, naplaćuje se porez na registrovano oružje, da li će to biti prihod lokalne samouprave ili ne? Kod mene u Apatinu bi to bilo dobro, pogotovo na neregistrovano, kad bih mogao da oporezujem, imao bih jako veliki prihod. U članu 36. kaže – Republika ustupa jedinici lokalne samouprave prihode od naknada ostvarenih na teritoriji jedinice lokalne samouprave, u skladu sa zakonom. Šta znači "zakon"? Da li su ti zakoni doneseni ili će se tek doneti? Ja ne mogu sada da izračunam koliki je prihod opštine, jer ne znam šta znači "u skladu sa zakonom". Kada bismo sve ovo dobili, imali bismo ogroman prihod, jer je do sada naknada za izvađeni materijal iz vode, znači pesak, ili naknada za korišćenje mineralnih sirovina, znam da je tu bila proporcija 40% Pokrajina, 60% Republika. Mene zanima šta znači to za lokalnu samoupravu. Da li ćemo mi 40% ili ne znam koliko dobiti od te naknade? Naknada za korišćenje prirodnog lekovitog faktora – imamo situaciju da je i do sada opština mogla da traži naknadu za lekovite, ali do sada za mineralne vode nijedna opština nije naplaćivala, pa ni opština Apatin, a u stvari termalni izvori koje koriste banje su u vlasništvu "NIS gasa" i oni nama naplaćuju vodu i dižu cene veoma često, ali ne plaćaju opštinama ništa, jer su njihovi termalni izvori. Jedno pitanje, što bi za nas bilo veoma značajno, za opštinu Apatin, porez na kapitalnu dobit, da li bismo tu mogli nešto da dobijemo, i porez na dobit firme. Recimo, naša pivara ima veliku dobit. Kada bismo bar 5% od toga dobili za lokalnu samoupravu, to bi nama značilo, veliki je prihod. Želeo bih još nešto da kažem, imamo problem kako će se ta služba deliti, imamo zgradu koja je za upravu prihoda počela da se gradi, pa 2000. prestala. Sada bih ja hteo da je završim, ali ne mogu da dođem do ministra da pokušam da tražim neku pomoć da to završimo. Pošto je pod Ministarstvom finansija ovo osiguranje lica i uopšte osiguranje, ima sada jedna pojava, ne znam zašto se to radi, ogromna sredstva se iz zdravstva prelivaju u ove osiguravajuće zavode. Recimo, za osiguranje doma zdravlja i banje prošle godine platio sam manje od milion dinara. Sada, kada to osigurava republički fond, odmah su zavodi bili mnogo agresivniji i sada je osiguranje dva i po miliona, s tim što su mi iz osiguranja ustupili staklo, osiguranje od provale i osiguranje umetničkih slika. Tako da ćemo mi imati sada, ako je Dom zdravlja Apatin koji je relativno mali, 150 puta veće osiguranje; možete misliti koliko će osiguranje plaćati klinike. Na neki način se ogromna sredstva iz siromašnog zdravstva prelivaju u te osiguravajuće zavode koji žive na visokoj nozi. Kad odete u svaku tu zgradu, to je sve u granitu i mermeru, lični dohoci, zdravstveni radnici ni blizu, njihove spremačice imaju više nego lekari. Ne znam zašto je to urađeno. I osiguranje radnika – sa "Deltom" je sklopljen ugovor na pet godina; prošle godine sam platio 140, sada je već 190. Znači, oni su sada mnogo agresivniji. Drugo, kada smo mi ugovarali osiguranje, pošto je to bila konkurencija, oni su morali da se trude da mi prihvatimo njihovo osiguranje, pa ja platim milion dinara, izvučem 800 hiljada na štete. Sad kad ja više ne odlučujem o tome, oni štete mnogo teže naplaćuju. To je još jedno pitanje vezano za osiguranje. Napisano je u prelaznim odredbama... Kod mene ta služba dosta funkcioniše, mada ne znam kako ćemo podeliti te radnike, ali u mnogim opštinama je veliki problem. U prelaznim odredbama se kaže da može da bude preuzimanje tih službi od strane opština do 2008. godine. Šta će značiti naknada za te poslove koje će raditi uprava prihoda na nivou Republike? Znači, to su neke moje nedoumice. Najvažnija nedoumica, hoću da mi se kaže šta znači to "u skladu sa zakonom", član 36, od svih ovih naknada koliko će dobijati opština.
Reč ima narodni poslanik Srđo Komazec, potom narodni poslanik Zoran Subotički, pa narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlogom zakona o finansiranju lokalne samouprave uređuje se obezbeđivanje sredstava jedinicama lokalne samouprave za obavljanje izvornih i poverenih poslova. Kakva je to samouprava kada moraju da se obezbeđuju sredstvima iz republičkog budžeta? Dakle, postavlja se pitanje gde je opštinska imovina. Takođe se postavlja pitanje, u krajnjoj liniji, o ustavnosti termina "lokalne samouprave". Zakon o lokalnoj samoupravi definiše opštinu kao lokalnu samoupravu. Zakon o lokalnoj samoupravi u postojećem republičkom Ustavu nema svoje pravno utemeljenje. Jednostavno, donet je na neki drugi način, pa ih tih razloga ima brojne nedostatke. U te nedostatke spada i pitanje finansijskih sredstava u opštini. Kratko rečeno, opština ima pravo da samoupravlja, a gazda njene imovine je neko drugi. Opština ima svoje izvorne prihode i ustupljene prihode. Kako izgledaju ustupljeni prihodi, posebno transferna sredstva, to mi u opštini dobro znamo. Kako u praksi izgleda finansiranje izvornih poslova i to iz izvornih prihoda? Navešću samo jedan primer, a to je raspisani tender za kanalizaciju u opštini Stara Pazova, o čemu ću detaljnije nešto kasnije. Smatram da je ovo jasan primer kršenja ustavnosti i zakonitosti, gde dolazi do izražaja volja pojedinaca. Takođe se postavlja pitanje pravnog statusa samodoprinosa. U Predlogu zakona koji je predmet razmatranja od člana 20. do člana 31. govori se o samodoprinosu, pa se postavlja pitanje da li je to prihod lokalne samouprave ili je to prihod mesne samouprave, tj. mesne zajednice. Sa tim u vezi se postavlja i pitanje da li je samodoprinos javni prihod ili nije. Imamo velike probleme sa naplatom samodoprinosa od samostalne delatnosti i od poljoprivrede, jer od Uprave prihoda ne možemo da dobijemo bazu podataka za ova dva vida naplate samodoprinosa i isti se ne naplaćuje. Na kraju, za pravnike je zanimljivo i pitanje prelaznih i završnih odredaba zakona koji je predmet razmatranja, gde je rečeno da je lokalna samouprava u obavezi da preuzme određen broj zaposlenih licaiz Uprave javnih prihoda. U članu 59. se kaže da primenom ovog zakona prestaju da važe član 5. i odeljak V - finansiranje poslova jedinice lokalne samouprave, sa članom 77. do 104. Zakona o lokalnoj samoupravi. Dakle, za pravnike je interesantno na koji način se mogu menjati odredbe Zakona o lokalnoj samoupravi, imajući u vidu da je Zakon o lokalnoj samoupravi opštijeg i većeg značaja od zakona o finansiranju lokalne samouprave. Predlogom zakona o finansiranju lokalne samouprave, koji je po svojoj suštini veoma važan sistemski zakon, vrši se samo objedinjavanje postojeće zakonske regulative iz oblasti finansiranja lokalnih samouprava u integralni tekst zakona. Zakonom se ne predlaže kvalitetno rešenje pitanja finansiranja lokalnih samouprava, posebno sa aspekta obezbeđenja sredstava opštinama za finansiranje razvojnih programa i rešavanja problema u delu lokalne infrastrukture. Predloženi zakon ne doprinosi fiskalnoj decentralizaciji lokalnih samouprava već se, nasuprot tome, isto i još čvršće vezuju za sredstva transfera od Republike, umesto da se jačanjem osnovnih izvornih prihoda lokalnih samouprava doprinese njihovoj ekonomskoj samostalnosti i osposobljavanju istih za rešavanje svih problema od vitalnog značaja za život i rad građana. Zakonom se predlažu rešenja koja lokalnim samoupravama ostavljaju na raspolaganje izvorne prihode koji su od manjeg značaja za finansiranje budžetske potrošnje, odnosno nameću dodatni troškovi naplate predmetnih prihoda. Osnovni izvorni prihodi budžeta koji su funkcionisali u obliku poreza na promet proizvoda i usluga zamenjeni su transfernim sredstvima iz budžeta Republike Srbije, koja se Predlogom ovog zakona transformišu u više kategorija ovih sredstava, tako da se osnovna namenska raspodela predmetnih sredstava gubi. Utvrđivanjem više oblika transfernih sredstava, kao što su tranzicioni transfer, kompenzacioni transfer, transfer za ujednačavanje, a koji se Predlogom zakona prioritetno dodeljuju na osnovu ukupnog iznosa transfera, s tim da se po odbitku ovih oblika transfera utvrđuje visina sredstava po osnovu opšteg transfera, čime se lokalne samouprave koje ne ispunjavaju kriterijume za dodelu posebnih vidova transfera oštećuju, jer se iznos transfera po osnovu opštih namena umanjuje na predmetni način. Predloženi kriterijumi za dodelu sredstava po osnovu opštih transfera ne sadrže sve elemente za sagledavanje kompletne problematike za finansiranje lokalnih samouprava, jer se baziraju na parametrima kao što su: broj stanovnika na području opštine, površina teritorije koju obuhvata opština, broj odeljenja u osnovnom i srednjem obrazovanju, broj objekata u srednjem i osnovnom obrazovanju, kao i broj dece obuhvaćene neposrednom dečjom zaštitom. Ostale kriterijume koji se odnose na druge aktuelne podatke o radu lokalnih samouprava predloženi kriterijumi isključuju, tako da se primenom istih ne može izvršiti pravična namena sredstava po osnovu opštih transfera. Zakonom bi trebalo detaljnije urediti kriterijume za dodelu ostalih vidova transfera, kako bi se na osnovu istih mogla obezbediti dodatna sredstva opštinama, naročito za rešavanje aktuelnih problema u oblasti infrastrukture, kao i drugih problema, za rešavanje pitanja zaposlenosti, podsticanje razvojnih mogućnosti opština i dr. Raspodelom sredstava, kao i utvrđivanjem sistema finansiranja lokalnih samouprava u celini koji se predlaže ovim zakonom, znatno se pogoršava ekonomski položaj lokalnih samouprava i iste dovode u situaciju da za rešavanje vitalnih funkcija od interesa za opštinu koriste sredstva kredita, čime se posredno podstiče zaduživanje opština i pogoršava njihov finansijski položaj. Predloženi način dodele transfernih sredstava iz budžeta Republike u suštini predstavlja instrument preraspodele sredstava, sa ciljem da se sa istim postignu određeni efekti koji su od značaja za ostvarivanje posebnih ciljeva, a nikako stvaranja uslova za ekonomsko jačanje lokalnih samouprava. Predlogom zakona o finansiranju lokalnih samouprava, u delu prelaznih i završnih odredbi, uvodi se obaveza lokalnih samouprava da preuzmu zaposlene od Ministarstva finansija - Poreske uprave, koji obavljaju poslove iz člana 60. predloženog zakona, počev od 1. decembra 2006. godine, a da pri tom nije sagledana kompletna organizaciona i kadrovska struktura u opštinama, kao i sprovođenje procesa racionalizacije zaposlenih u lokalnim samoupravama, već se istima nameće dodatna obaveza finansiranja rada zaposlenih u Poreskoj upravi, što u suštini predstavlja rešavanje tehnoloških viškova zaposlenih u Poreskoj upravi i prenošenje obaveza finansiranja, po navedenom osnovu, na lokalne samouprave. Predlogom zakona nisu sagledane mogućnosti lokalnih samouprava, posebno sa aspekta finansijskih sredstava koja bi se koristila za nabavku potrebne opreme i tehničko osposobljavanje lokalnih samouprava za poslove naplate prihoda koji se ovim zakonom uređuju. Isto tako, lokalnim samoupravama nije obezbeđen duži vremenski period za pripremu i organizaciono rešavanje naplate prihoda, koja se po prvi put uvodi u okviru delatnosti lokalne samouprave. Usvajanjem predloženog teksta zakona i njegovom implementacijom znatno će se pogoršati finansijski položaj opština u celini, ekonomski dalje oslabiti i onesposobiti za rešavanje vitalnih problema od značaja za rad i potrebe građana na njenoj teritoriji. Predlogom zakona opštine se dovode u situaciju da za rešavanje osnovnih potreba koriste zaduženje kod poslovnih banaka pod nepovoljnim uslovima, čime se doprinosi razaranju finansijske strukture, a opštine uvode u sferu deficitnog finansiranja. Daljim ekonomskim slabljenjem opština ugrožava se ne samo finansijski položaj lokalnih samouprava, već se doprinosi i ekonomskom slabljenju Republike u celini, obzirom da se sistemi finansiranja prožimaju i predstavljaju jednu organsku celinu. Primenom predloženog zakona u praksi lokalne samouprave će doći u situaciju da iz sredstava kojima raspolažu mogu obavljati samo administrativno-tehničke poslove za potrebe građana, što je daleko od suštine i funkcije lokalne samouprave, čija je funkcija da obezbeđuje optimalne i kvalitetne uslove, kao i da rešava vitalne probleme od značaja za život i rad građana na njihovoj teritoriji. Svakako, jedan od problema finansiranja lokalne vlasti je i politička stranka G17, koja u opštini Stara Pazova, gde sam ja predsednik opštine, puno ometa rad opštine, naročito u izgradnji infrastrukture, što ću vam sada i predočiti. Pročitaću vam izjavu sa konferencije za štampu šefa filijale za trezor u opštini Stara Pazova, Zdravka Subotića, date 7. juna 2006. godine: "Trenutno radim takav posao da sam u kontaktu sa direktorima 12 škola, radimo neku obradu podataka i pokušao sam da direktorima sugerišem da će u neko dogledno vreme postojati mogućnost da se deo sredstava iz ovog investicionog programa dodeli i opštini Stara Pazova, ali prethodno mislim da moramo svi zajedno da odradimo i jedan posao koji je neminovan, a to je da promenimo predsednika opštine Stara Pazova". Zamislite da se šef filijale za trezor jedne opštine bavi politikom i ucenjuje direktore da bi eventualno dobili neki dinar, laže ih da moraju da se uključe u neku akciju smene predsednika opštine. Želim da poručim ministru finansija Mlađanu Dinkiću, a i njegovom nestručnom šefu trezora opštine Stara Pazova Zdravku Subotiću, da se manu ucena i lažnih obećanja, jer sve što su do sada radili radili su protiv interesa građana opštine Stara Pazova, a i Srbije. Pod tzv. investicionim nacionalnim programom, koji navodno ima sredstva za raspodelu opštinama, lažno je obećanje, jer on ne postoji. Njega plasiraju predstavnici političkih stranaka G17 plus i kadrovi poput predsednika opštinskog odbora G17 plus u Staroj Pazovi Zdravka Subotića, koji obavlja i funkciju šefa filijale za trezor u opštini Stara Pazova. Lokalna samouprava, na čijem sam čelu, ove godine iz sopstvenih izvornih prihoda obezbedila je nesmetano funkcionisanje, 182.700.000 za pokrivanje materijalnih troškova, investiciono održavanje i investicije u predškolskom, osnovnom i srednjem obrazovanju. To je ono što je lokalna samouprava obezbedila i što je dovoljno za nesmetano funkcionisanje obrazovanja u opštini Stara Pazova, a ne lažna obećanja Zdravka Subotića i stranke G17 plus. Zašto ističem nestručnost šefa trezora opštine Stara Pazova Zdravka Subotića? Svima je jasno da bi šef trezora trebalo da bude ekonomista, a ne da tu važnu funkciju obavlja neko ko je završio organizaciju, kao Zdravko Subotić, što nema nikakve veze sa ekonomijom. Iz ovoga se može videti kakvim kadrovima raspolaže G17 plus. Pored toga želim da istaknem probleme u opštini Stara Pazova od strane G17 plus tj. ministra Dinkića, šefa trezora Zdravka Subotića i predsednika Komisije za zaštitu prava ponuđača Vladimira Ivića. Mi smo u opštini Stara Pazova planirali do kraja ove godine da uradimo 2.250 priključaka na kanalizacionu mrežu. Međutim, problem imamo sa javnim nabavkama zato što prilikom ulaganja prigovora umesto da se taj predmet reši u roku od 15 dana rešava se i po par meseci. Od septembra ne možemo da započnemo izgradnju kanalizacije, jer upravo oni to sprečavaju, iako imamo novac, imamo projekte, mašine i sve što je potrebno da bi radovi počeli. Na naš prigovor ovoj komisiji zbog čega nam u roku od 15 dana ne odgovaraju, dobili smo odgovor pod brojem 4-00-637/05 od 13.2.2006. godine, gde između ostalog stoji da je odluka Komisije u predmetnom postupku doneta na sednici održanoj 2. marta 2006. godine, što znači da je odluka doneta upravo u zakonskom roku od 15 dana od dana prijema kompletne dokumentacije, shodno članu 141. stav 1. Zakona o javnim nabavkama, odnosno pre isteka poslednjeg dana zakonskog roka za odlučivanje. Dalje, navedeni član zakona propisuje samo rok u kojem je komisija dužna da donese odluku u postupku zaštite prava, a to znači da rok od 15 dana od dana prijema kompletne dokumentacije nije istovremeno i rok u kojem je Komisija zakonom obavezna da dostavi pismeni otpravak donete odluke. Takav rok odredbom Zakona o javnim nabavkama nije propisan. Drugim rečima, zloupotrebljava se zakon i čeka se po tri-četiri meseca da se donese ta odluka koja se antidatira da je u roku od 15 dana doneta i zbog toga građani opštine Stara Pazova trpe ogromne posledice, jer se taj veliki investicioni projekat kao što je izgradnja kanalizacione mreže ne može odvijati i on u ovom trenutku stoji. Da je to tako mogu da pročitam i dopis Zdravka Subotića, šefa trezora, koji je uputio lično meni, kao predsednik opštinskog odbora G17 plus. Da vidimo čime se on to bavi, da li politikom ili nekom strukom; strukom sigurno ne, jer nije stručan. "Gospodine predsedniče, obraćam vam se kao predsednik opštinskog odbora G17 plus Stara Pazova, a povodom istupa narodnog poslanika vaše političke stranke za skupštinskom govornicom na poslednjoj sednici Skupštine Republike Srbije, gde je vređajući na najgrublji način ministarku poljoprivrede gospođu Ivanu Dulić-Marković povredio sve građane koji su druge nacionalne pripadnosti. U opštini Stara Pazova, u kojoj ste vi predsednik, žive različite nacionalne zajednice, te smatram da je vaša obaveza kao predsednika svih građana opštine Stara Pazova da se javno izvinite svima onima koji su ovom izjavom povređeni. Ne znam dokle će nas dovesti dalja podela na izdajnike i patriote, na četnike i ustaše. Verujem da ćete se složiti da to vodi u dalje raspirivanje mržnje, stvaranje netrpeljivosti i moguće nestabilnosti u našoj opštini, što svakako nije naš cilj." Umesto da radi svoj posao, on ga ne radi, jer ne zna, on se bavi politikom, zajedno sa svoja dva odbornika G17 plus, Jaroslavom Hrebikom i Stanković Srđanom, i to su jedina dva odbornika, od 48 odbornika koliko broji SO Stara Pazova. Oni mitinguju, skupljaju potpise protiv stranke, protiv Krasića, protiv mene, a sve to zbog jedinog cilja – da bi se dočepali budžeta opštine Stara Pazova, što je interesantno za G17, jer njih interesuje samo novac i poluge finansijske moći. Ako se ima u vidu da je budžet opštine Stara Pazova izuzetno visok, 1.384.460.000 dinara, onda je jasno zbog čega u poslednje vreme u opštini ima određenih aktivnosti, nezakonitih, na čijem čelu su predstavnici G17, ali mi srpski radikali im zaista obećavamo da ćemo u toj borbi protiv kriminala u opštini Stara Pazova istrajati.
Reč ima narodni poslanik Zoran Subotički, G17 plus, a posle njega Radiša Ilić, SRS.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, činjenica je da ozbiljno i sa dužnom pažnjom treba slušati sve naše kolege poslanike, koji dolaze iz bilo koje sredine, da li je Šid, Stara Pazova, Bor. Dakle, lokalna Srbija jeste u ozbiljnim problemima i lokalna Srbija je možda najviše stradala u svim onim pretumbacijama devedesetih godina. Ovde se pominje termin devastacija. Zaista, lokalne samouprave su ubedljivo najviše devastirane od svih uprava koje postoje u ovoj zemlji. Zaista treba sa ozbiljnom i dužnom pažnjom slušati ljude koji dolaze sa lokala, jer se zaista suočavaju sa vrlo realnim i konkretnim problemima koje moraju dnevno da rešavaju, bez obzira da li oni to znaju ili ne znaju, da li su kompetentni ili nisu, od njih ljudi očekuju da te probleme rešavaju. Ja bih za ovaj zakon glasao sa obe ruke, bez obzira koji ministar da ga je ovde predložio, pa makar i ministar iz SRS, jer ovim zakonom zaista na jedan sistemski način počinje nešto što se zove deblokada lokalne Srbije. Ono što su kolege iz SRS iznele kao veliku zamerku u načinu pripremanja ovog zakona, ja bih ipak izneo suprotno mišljenje i rekao bih da je to njegova najveća vrlina, da je rađen u saradnji sa Stalnom konferencijom gradova i opština Srbije. Ako vama ne znači autoritet 167 predsednika opština, među kojima su i članovi SRS, onda ne znam koji autoritet je potreban za jedan zakon da ga vi ovde prihvatite i da kažete, ima manjkavosti, ima slabosti, jer nijedan zakon, nijedan akt u ovoj skupštini se ne donosi ni iz čega, nego iz nečega, pa ako je nešto što je loše bilo, ako se popravlja, ne možemo da kažemo, savršen je. Nije savršen i zato je jedna od bitnijih stvari koja će se u narednom periodu odigravati monitoring. Dakle, moraće ozbiljno da se povede računa kako se ovaj zakon u praksi sprovodi. Druga stvar koja je ovde danas izneta i sa kojom se potpuno slažem, a potpuno je nebitno iz koje partije dolaze ljudi, to je zakon o povraćaju imovine. Zaista, onaj bivši režim je jednim potezom oduzeo svu imovinu lokalnim samoupravama i to su mrtvi kapitali ove Srbije. Lokalna Srbija mora da dobije nešto što se zove dignitet i značaj, jer nema nama evropske Srbije bez evropskog Šida, bez evropske Stare Pazove, bez mog evropskog Bečeja. Dakle, evropsko formatiranje lokalnih zajednica može da nam omogući u samom zbiru da se hvalimo da živimo u evropskoj Srbiji. Postoje dva bitna preduslova da se to dogodi, što je takođe ovde pomenuto, a to je da moramo da menjamo zakon o izboru lokalnih odbornika i predsednika opština. Dakle, ovo što sada imamo nema veze sa realnošću i sa raspoloženjem ljudi na lokalu. Proporcionalni sistem je nešto što je unelo veliku zabunu u lokalne zajednice. Dakle, svi poroci velike politike su svedeni na jednu malu zajednicu i to mora da se menja. Druga stvar koja mora da se menja je Zakon o lokalnoj samoupravi. Praksa je pokazala da ovaj zakon deblokira one nesumnjive snage koje još uvek postoje u lokalnim zajednicama i lokalnim samoupravama. Ono što je za mene važno u ovom zakonu jeste da je on urađen na principima uravnoteženosti, jer ja dolazim iz jedne relativno bogate opštine kao što je Bečej i nemam ništa protiv da se deo sredstava koji će odlaziti iz Bečeja preliva, ili kako se to drugačije kaže, u neke siromašnije opštine. Dakle, princip solidarnosti u ovoj zemlji mora da postoji. Druga stvar je princip objektivnosti, i tu smo svi saglasni, ali nekako samo pred kamerama, dakle, saglasni smo da ne treba da zavise naše lokalne zajednice od toga da li nam je ministar iz iste partije iz koje smo i mi, ili smo bliski ili daleki sa nekim ministrom iz Vlade. Ovaj zakon uvodi red, ali kada se pogase svetla, onda smo svi zajedno spremni da vučemo ministra za rukav i da kažemo – prijatelju, Miki, Baki, hajde ovamo, hajde tamo, pomozi ovde, pomozi tamo. To se ovim zakonom dovodi u red. Treća stvar, to znaju predsednici opština, vrlo im je to važno, dakle, da se poštuje princip izvesnosti, jer ljudi moraju da znaju šta rade ove godine, šta planiraju za pet godina, kakvu strategiju mogu da planiraju za svoje lokalne zajednice za narednih 10 ili 15 godina. U svakom slučaju, postoji mnogo više razloga da se ovaj zakon podrži i da se glasa za njega, nego da se ne glasa. Hvala.
Gospodine Avramov, izvolite, tražili ste repliku? Izvolite.
Samo da kažem kolegi, možda smo se i razumeli, možda i nismo. Nisam hteo da dižem tenziju uopšte, ali ovo što vi kažete, ima tu nekog smisla i u nekom smislu se slažem samo delimično, ali treba u suštini pitati narod da li on želi da ide u evropsku zajednicu ili ne želi. Da li mnoge zapadne zemlje koje imaju daleko veći standard od bilo koga žele da budu u evropskoj zajednici. Švedska želi da izađe, a Norveška nije ni ušla u evropsku zajednicu, a najveći standard ima po glavi stanovnika. Mislim da i to nešto treba da znači. Još jedna stvar, kada ste me povukli, ovo postavljam kao poslaničko pitanje, da mi se odgovori kako i na koji način da platim ovih devet radnika za koje mi je upravni inspektor naložio da se vrate, iz kojih sredstava, pošto mi sredstva nemamo. Neka mi odobri i Republika ili resorno ministarstvo, apsolutno nemam ništa protiv. Mi para nemamo. Rekao sam da smo devastirana opština, da nemamo iz čega da finansiramo. Naloženo nam je da ih vratimo, znači, u ovom slučaju, mi sada nismo postupili po tom zaključku Vlade koja je naložila da se 10% smanji broj radnika. Šta sam ja smanjio, nisam smanjio ništa, već sam smanjio pare budžetu, isplatio te radnike, sve sam im dao zakonski što im pripada i morao sam da ih vratim. Iz kojih sredstava ja sada to da platim? Ovo postavljam kao poslaničko pitanje i želim da dobijem odgovor, da znam šta dalje da činim. Hvala vam.
Hvala, gospodine Avramov. Izvolite, gospodine Subotički, po Poslovniku.
Nemam pravo na repliku, ali po Poslovniku član 104, pogrešno tumačenje. Dakle, ja sam ovde mlad poslanik, imate ozbiljna iskustva, ja to izuzetno poštujem, hteo sam nešto da vam kažem. Dakle, govorio sam o nečemu što je preovlađujuće razmišljanje u Srbiji. Osamdeset posto ljudi u Srbiji želi da budemo u EU. To je utopija, a ovo o čemu danas pričamo, to su projekti, to je posao, to je krvav posao i krvav zadatak. Kažem, evropski standardi se mere metrima cevi koje postavite da građani imaju čistu vodu, da imaju kanalizaciju, da imaju prečišćivače kakve treba. To je za mene evropski standard. Da li ćemo biti u EU ili ne, mene to živo interesuje. Kako vi možete da postignete istovremeno da budete i narodni poslanik i da budete predsednik opštine? To je stvarno zadivljujuće. Pored toliko problema, pored toliko ozbiljnih poslova koje treba raditi u lokalnoj zajednici, sedeti ovde, ja to ne bih mogao da podnesem. Ja se zaista vama divim, svima koji to mogu, ali koliko ja znam u stranci G17 plus nema nijednog predsednika opštine koji sedi ovde. Dakle, jedna mala primedba i nemojte mi zameriti, verujte mi na reč, nemoguće je istovremeno sedeti ovde i biti predsednik opštine, i to biti vrlo uspešan predsednik opštine.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Momir Marković, pa replika, gospodin Avramov.
Ne bih se javio, međutim da utešim uvaženog kolegu – to što on nema poslanike i predsednike opština istovremeno ovde, nego samo sede poslanici, nema predsednika opštine, neka bude miran, uskoro neće ni poslanici njegove poslaničke grupe sedeti u ovoj skupštini. Izbori dolaze i tu ćemo završiti. Međutim, u prethodnom izlaženju za govornicu rekao je nešto, pokušao da svali na leđa svih poslanika u ovoj skupštini, da čim se svetla ugase, čim se kamere ugase, čim se izađe napolje, svi vuku ministre za rukav – ministre, bato, baki i ostalo, idi ovde, idi onde. Uput da pitam, ko je vukao ministra Velju Ilića i još pet-šest ministara u Bor, pa je ministar Velja Ilić vukao na tegljačima i bagere, i buldožere i valjkove po onim selima gore, zamalo da se prevrnu u reku dva šlepera, da padnu bageri. Doduše, jedino bi tako i ostali u tom selu, jer ovako čim je prošao prvi krug Velja pokupi sve i odnese. Došao je da zatrpa i ono što je malo poravnao puta. Nije bilo izbora za lokalnu samoupravu da bulumenta nije odlazila u ta sela da obećava brda i gradove, da obećava potrošnju, aerodrom u Čukujevcu, da obećava ogromnu potrošnju para samo da se glasa za našeg kandidata, jer iza njega stoji Vlada Vojislava Koštunice. Tako je govorio Velimir Ilić, tako govore svi ministri kada dođu tamo, međutim, gospodo, narod ne misli tako. Narod nije mislio u Boru, narod neće misliti sutra u Bujanovcu, daće Bog i u Novom Bečeju, ne misli narod kako vi mislite. Nije ovo Alajbegova slama. To što čujete pomalo taj huk, to je onaj veliki radikalski talas koji će očistiti, oprati Srbiju od korupcije i kriminala već na sledećim parlamentarnim izborima.
Gospodin Avramov, replika.
Samo da odgovorim kolegi – voljom građana na prethodnim izborima sam ja predsednik opštine, a ne svojom voljom. Građani su imali poverenje u mene i dali su meni poverenje da nešto uradim u toj opštini. Zahvaljujući upravo tome što sam i narodni poslanik, mogu neka vrata da otvorim, mogu negde da se žalim, ako ništa drugo, mogu sa ove govornice da kažem istinu da znaju građani opštine Šid o čemu se radi i šta se radi. Da sam samo predsednik opštine, verujte mi, ne bih mogao nikome da se obratim, kada ja jednoj ministarki Ivani Dulić moram tri puta da pišem i da ne dobijem nikakav odgovor; molio sam je da mi da i negativan odgovor i to je odgovor, ali dok nisam postavio poslaničko pitanje ja nisam dobio odgovor. Čiji je to ministar? Zna se, iz G17 plus. Tako se radi, nažalost, kod vas. I ministar Vojislava Koštunice. To vi tako, nažalost, radite. Kod nas takvih slučajeva nema. Dođite kod nas u opštinu da vidite da li predsednik opštine bira po političkoj pripadnosti ili sve građane redom. Da vam kažem da smo mi svake nedelje u jednom od naseljenih mesta, sednemo licem u lice sa građanima i pričamo sa njima i kažemo im šta možemo, šta ne možemo. Radimo sve po prioritetu. Još jedna velika mogućnost, odnosno olakšanje budžeta šidske opštine je što primamo ovde plate, ne tamo, jer imam budžet samo od 300 miliona dinara, a imam 19 naseljenih mesta, pa vi vidite šta biste radili. Imam 19 osnovnih škola, tri srednje škole. O svemu treba voditi računa. Da vam kažem da kada dođe zimski period milion i po dinara svake nedelje se daje za grejanje za škole. Deca moraju imati adekvatne uslove kako bi učila, a ne za nešto drugo, dragi kolega.
Gospodin Subotički. Mislim da ovo pomaže da se razjasni mišljenje u parlamentu i da je ovde mesto gde se sučeljavaju mišljenja.
Imamo jedan užasno veliki problem da se branimo od nečega što ne postoji. Dakle, pisali ste pet puta Ivani Dulić-Marković, mi smo pisali 10-12 puta. Na stranačkim forumima postoji samo jedno pravilo, i to može da vam potvrdi svaki član G17 plus, da Ivana Dulić-Marković tvrdi – ja sam ministar svih građana. To isto tvrde i Tomica Milosavljević i Mlađan Dinkić. Dakle, sve ovo su naučne fantazmagorije vaše da se radi po stranačkim linijama. Šta je problem? Ubedite vi mene da to nije mentalitetski problem ove zemlje. To je nama pusto tursko ostalo, da ko je bliži vatri taj se ogreje. To su narodne izreke i mudrosti. Nema potrebe da se ovde potvrđuje da je to tako ili nije tako. Mi smo jednostavno takav narod, takav svet i to je naš problem. Što se tiče tog velikog huka i svega toga velikog u vezi sa SRS, jer sve je nešto impozantno i veliko, postoji jedno pravilo u prirodi: i dinosaurusi su bili veliki, pa su izumrli.
Po Poslovniku, narodni poslanik Marković, pa gospodin Urošević, po Poslovniku.
Izgleda da je svako od dinosaurusa nasledio nešto: mi telo pa smo veliki, a vi mozak.
Po Poslovniku, narodni poslanik Urošević.
Gospodin Avramov je u svom prethodnom izlaganju rekao da ima priliku da izađe za ovu govornicu i da govori istinu. U potpunosti verujem da on ima želju da govori istinu, ali u svom prethodnom izlaženju za govornicu je rekao nešto što ne bih mogao da nazovem, možda je zamena teza, neću da upotrebim neki teži izraz... Rekao je da je 2004. godine Šid imao transferna sredstva u iznosu od 60 miliona. Godine 2004. nisu postojala transferna sredstva u smislu kao što su 2005. i 2006, tako da su za 2006. godinu transferna sredstva od 58 miliona neuporediva sa nečim što ste vi nazvali transfernim sredstvima za 2004. od 60 miliona. U 2006. sigurno imate joše jedan značajan deo ustupljenih poreza, tako da su to dve neuporedive veličine i ja vas upozoravam na taj momenat. Niste vi jedini predsednik opštine koji to koristi kao argument da naglasi da opštine u kojima su predsednici iz G17 plus imaju veća sredstava nego neke druge opštine. Na kraju krajeva, svi smo imali prilike da vidimo Predlog zakona. Ovim predlogom zakona se postiže potpuna transparentnost u dodeljivanju sredstava. Hvala vam.
Izvolite, gospodine Avramov, pomenuti ste.
Vi ste, dragi kolega, zaboravili samo jednu činjenicu u tom vašem izlaganju, što sam ja rekao više puta, da smo mi jedina devastirana opština u Vojvodini, što znači da smo isprana, uništena, privreda ne funkcioniše, to je osnovni problem. Pa šta mi onda ostaje u opštini, sem ovog transfera koji dobijam? To je najveći problem. Najverovatnije da je za vreme DOS-a to neko sagledao, pa je vraćao šidskoj opštini 60 miliona dinara upravo iz tog razloga, ali kada su došli radikali to se drastično smanjilo u 2005. godini, tačno 48 miliona, za 2006. godinu 58. Da li će 2007. godine dostići tih 60 miliona? Svi znamo da je inflacija bila 30%. Ništa mi drugo ne ostaje nego samo da se molimo u inostranstvu, kao što sam to već rekao, da tražimo donatorska sredstva. A, najbolje bi bilo kada bi bili raspisani izbori ponovo na svim nivoima, pa da vidimo ko će dobiti, ko će pobediti, kome će građani dati svoje poverenje i ko će ispravno voditi ovu Srbiju. Hvala vam.
Hvala. Gospodin Urošević. Gospodine Periću, da li ste tražili reč? Niste. Izvinjavam se. Izvolite, gospodine Uroševiću.
Mislim da nisam dobro shvaćen, ali ako se pogleda materijal koji smo dobili uz ovaj zakon vidi se jasno da opština Šid ima 223.815.000 ustupljenih prihoda. Vi pokušavate da uporediti transferna sredstva u 2005. i 2006. godini sa 2004. kada ona nisu postojala. Znači, u godišnjem zakonu za 2004. godinu ne postoji pojam transfernih sredstava, kao što postoji u zakonu za 2005. i 2006. godinu i to su dve neuporedive veličine. To je vrlo tačno. Pogledajte kako se vrši prenos sredstava sa republičkog na lokalni nivo u 2004, u 2005. i u 2006. godini; pojam transfernih sredstava, tvrdim odgovorno, ne postoji u 2004. godini. To su transferi sa jednog nivoa vlasti na drugi, ali ako su oni bili 60 miliona onda su u 2006. godini 300 miliona, jer imate ustupljene prihode od 223.815.000 plus transferna sredstva u iznosu od 58 miliona, pa vidite koliko je to u odnosu na 60 miliona iz 2004. godine.
Hvala vam. Mislim da smo sada razjasnili. Radiša Ilić ima reč, posle njega Branislav Nedimović, pa Stevica Deđanski ako ostane ovakav spisak govornika. Izvolite, gospodine Iliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što nešto kažem o ovom predlogu zakona uzeo bih za slobodno da ovu nameru Mlađana Dinkića slikovito prikažem u jednoj rečenici. Ministar finansija Mlađan Dinkić se ponaša kao neki "opasni čika" koji detetu uzme pet jabuka, a posle izvesnog vremena mu vrati dve i misli da je učinio dobro delo i misli da je dobar čovek. To je u stvari cela zamisao, koja pre svega liči možda na neku prikrivenu predizbornu kampanju, kao i ova smešna akcija prikupljana potpisa, mada ni to neće moći da zadrži apsolutnu i sasvim sigurnu pobedu SRS i istovremeno sunovrat šifrovane interesne organizacije. Danas Narodna skupština raspravlja o Predlogu zakona o finansiranju lokalne samouprave, zakonu koji bi po izjavi ministra Dinkića imao zadatak da omogući pravednije raspodeljivanje i preusmeravanje sredstava opštinama u Srbiji. Pravo pitanje bi bilo – ko je glavni krivac što je u poslednjih nekoliko godina došlo do ovako nesrazmernog odnosa u odobravanju sredstava lokalnim samoupravama? Tvorac ovakvog projekta bio je DOS, odnosno ondašnja vladajuća koalicija, koja se tada nije obazirala na primedbe poslanika SRS i uradila je to što je uradila. Danas je to upravo razlog zbog koga će vladajuća koalicija verovatno izglasati ovaj predlog zakona. Nije ovo slučaj samo sa ovim zakonom, već i sa svim ostalima koji su donošeni u ovom mandatu, jer Vlada obično ne prihvata amandmane SRS, kasnije se ispostavi da zakon ne može da se sprovodi, posle toga dolaze izmene i dopune istog zakona i tako se samo gubi vreme. U Srbiji se već sada izdvajaju razvijena i nerazvijena područja. Nažalost, grupišu se čitave opštine koje za sobom vuku epitet južne, pogranične, planinske itd., koje su uglavnom ostale i bez ono malo preduzeća od kojih su se na neki način finansirale. Ta su preduzeća sada u stečaju ili su prodata budzašto, a zatim su zatvorena. Ne da su im samo potrebna sredstva koja im je ministar finansija uskratio uvođenjem PDV-a, već su im potrebna i dodatna sredstva kako bi se pre svega osposobila komunalna infrastruktura, zadržalo stanovništvo i dao im se podsticaj za opstanak. O poljoprivredi se juče dosta govorilo i ministar nikako da kaže zašto se nešto konkretno ne uradi baš u tim opštinama, preko podsticaja za širenje porodičnog biznisa, kroz voćarstvo, povrtarstvo, stočarstvo, za šta uslove pruža upravo ta netaknuta životna sredina. Ali, ova vlada nema za to sluha, mada bi trebalo da ima, baš kada se tiče nacionalnog interesa Srbije, jer tako se na neki način stvara ogroman prazan prostor, ugrožava se i bezbednost zemlje i otvaraju se širom vrata za narušavanje dotadašnje nacionalne strukture stanovništva. Takvih opština Vlada se obično seti samo kada se raspišu vanredni lokalni izbori i upravo svoju neefikasnost i svojim neradom izazvano siromaštvo i bedu kod naroda Vlada koristi kao svoje oružje. Odjedanput se u tim lokalnim ruiniranim sredinama nađe više ministara nego što je to normalno, skupoceni automobili zaposednu centre tih varošica, krenu buldožeri, kamioni, valjci, 92 kamiona asfalta, dođe ministar pa u nekom selu obećava aerodrom, tamo gde trenutno pasu ovce ministar će napraviti aerodrome. Međutim, kada prođu izbori odmah u ponedeljak više nema nikog, svi se sele na novu lokaciju, tamo gde su raspisani novi vanredni lokalni izbori. Što se tiče samog zakona, SRS ima suštinske primedbe na veliki broj članova u ovom predlogu, koji se svode na jedno. Umesto da se lokalnoj samoupravi vrati ono što joj pripada, a što je uzeto sigurnim sistemom naplate dažbina, opštine se guraju u još veći sukob sa građanima ubiranjem taksi i naknada kako bi mogle da funkcionišu. To se već vidi u članu 6. gde se od pobrojanih 16 mogućih izvora prihoda bar polovina zasniva na prijavi vlasnika, odnosno njegovoj dobroj volji ili na angažovanju opštinske službe radi evidentiranja. Dok država na elegantan način ubira kajmak, dotle opštine moraju na teren da bukvalno love svoje interesne grupe za naplatu. Ako pomenemo, na primer, da čak i pojedina ministarstva ne vode evidenciju ili čak da nisu u mogućnosti da zakonsku odredbu plaćanja naknada, na primer koncesionara za iskorišćenje mineralnih sirovina, sprovedu u delo i obezbede značajna sredstva i državi i opštini, onda kako će to uraditi opštine. To je priznao nedavno i ministar rudarstva gospodin Naumov kada je za naknadu koja se plaća za korišćenje mineralnih sirovina u obrazloženju novog Predloga zakona o rudarstvu priznao da Ministarstvo nije bilo sposobno da već dve godine naplaćuje tu naknadu, koja bi značajnije popunila budžet i države i lokalne samouprave. Takođe, članom 15. Vlada je lokalnoj samoupravi ostavila poduži spisak za lokalne komunalne takse koje se mogu naplatiti, ali najgore je što se na dobar deo ovih taksi već ubira porez za državnu taksu, tako da su određena pravna i fizička lica u ovom trenutku dvostruko opterećena. Opštinama je takođe ostavljeno da naplaćuju npr. takse za kućne i egzotične životinje. Ne znam zašto Ministarstvo finansija to nije preuzelo, a opštinama dalo ono što bi kao prihod redovno dolazilo. U istom članu 15. stav 2. Vlada se stavlja u nekakvu ulogu limitatora za iznos taksi, propisuje maksimalan iznos taksi, kao da sama lokalna samouprava, odnosno skupština opštine ne zna da odredi visinu naknade. Ispada da Vlada Srbije bolje poznaje specifičnosti lokalne sredine od nje same. Evo, i u ovom članu u stavu 2. pominje se fantomska komisija za finansiranje lokalne samouprave, koja uopšte ne bi trebalo da postoji, jer za poslove koji su njoj pridodati jedino je merodavno Ministarstvo finansija. Ovako se prave neke bočne prečice, a sve radi amortizovanja pritiska i na Ministarstvo finansija, odnosno ministra Dinkića, i na Vladu Srbije. U članu 32. stav 2. predlagač na neki način ograničava korišćenje određenih prihoda i pretvara ih u strogo namenske. To je neprihvatljivo, jer taj prihod za pojedine opštine zna da bude i najbitniji deo za punjenje budžeta, a samim tim i za funkcionisanje opštine. Na ovaj način Vlada zakonom uslovljava lokalnu samoupravu da ovako dobijena sredstva bukvalno troši na komunalno održavanje zgrada i opreme. U članu 34. stav 2. otvoren je put mogućoj zloupotrebi, gde se kaže – autonomna pokrajina može jedinici lokalne samouprave da dodeli namenski transfer. U prevodu to izgleda ovako: onaj ko vrši vlast u autonomnoj pokrajini dodeliće namenska sredstva onoj opštini gde vrše vlast političke stranke, kao i u Skupštini AP i Izvršnom veću. Koliko je to ispravno i koliko će se ta dodela namenskih transfera vršiti u skladu sa stvarnim potrebama, a ne sa stranačkim interesima, ostaje da se vidi. Na kraju ću nešto reći o komisiji za finansiranje lokalne samouprave. Ova komisija se predstavlja poslanicima, kako piše u Predlogu ovog zakona u članu 50, kao nosilac pravičnosti, efikasnosti i otvorenosti, kao neki junak iz bajke. U čemu je toliko važna uloga Stalne konferencije gradova i jesu li oni pisali ovaj zakon ili gospodin Dinkić? Čemu onda Ministarstvo za državnu upravu, koje jednim delom ima ingerenciju u domenu lokalne samouprave? Stalna konferencija gradova i opština nije državna institucija da bi joj se dala ovakva uloga. Dajete im čak pet članova u toj komisiji, i po kom će se kriterijumu oni birati? Verovatno po principu stranačke pripadnosti. Baš bismo voleli da vidimo da li će neki radikal biti izabran u tih pet članova, mada smo mi načelno protiv ove komisije. Komisija ima veliko ovlašćenje i s obzirom da je čini po pet predstavnika iz Vlade i Stalne konferencije gradova i opština, može se pretpostaviti kojim će se opštinama opredeljivati određena sredstva. SRS je protiv formiranja ove komisije, jer smatra da je to posao, pre svega, Ministarstva finansija, samo se umnožavaju organi, poput ove komisije, koji dodatno i bespotrebno opterećuju budžet Republike Srbije.
Reč ima narodni poslanik Branislav Nedimović, pa posle njega Stevica Deđanski. Gospodine Nedimoviću, izvolite.
Poštovani gospodine predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, moram da izrazim svoje razmišljanje vezano za današnji Predlog zakona o finansiranju lokalne samouprave. Ovde vrlo često oko skupštinskih klupa vidimo prisutnost velikog broja medija. Danas ne vidim nijedan. Možda se nalaze ispred sale, ne znam. Ali, zakon o finansiranju lokalne samouprave predstavlja jedan od najznačajnijih zakona koji se tiču funkcionisanja uprava na terenu, onoga što je najbliže građanima. Jedinica lokalne samouprave je u neposrednom kontaktu sa samim građanima i upravo zbog toga bih pozvao medije da se zainteresuju za ovu temu, a ne samo da budu zainteresovani za one teme koje njima odgovaraju. Što se tiče Predloga zakona o finansiranju lokalne samouprave, veoma je važno što je ovaj predlog zakona u formi posebnog zakona, jer se na detaljan način reguliše se jedna izuzetno važna materija. Do sada je bila regulisana Zakonom o lokalnoj samoupravi u nekoliko članova, postojale su određene pravne praznine i one su stvarale prostor za različita tumačenja. Ovim donošenjem novog zakona o finansiranju lokalne samouprave sigurno da ovakvih problema više nećemo imati, čime će se načelo transparentnosti dovesti u prvi plan. Što se tiče sredstava kojima raspolažu jedinice lokalne samouprave, hteo bih da kažem da one danas raspolažu realno dva puta većom količinom sredstava u odnosu na 2000. godinu. Šta to konkretno znači? To konkretno znači da jedinice lokalne samouprave imaju više sredstava da rade ono što građani od njih zahtevaju, građani u bilo kom delu Srbije. Ono što građani traže, to su dobri putevi, dobra kanalizacija, dobar vodovod i, što je najznačajnije, što predstavlja nadgradnju za čitav ovaj proces, to je otvaranje novih radnih mesta. Jedinice lokalne samouprave, ma koliko ličilo da nemaju direktne veze sa procesom zapošljavanja, jesu najdirektnije povezane sa zapošljavanjem tako što imaju odgovarajuće zemljište koje mogu da ponude investitorima, bilo domaćim, bilo stranim, da otvaraju proizvodne pogone na svojoj teritoriji. Isto tako, one preko svojih određenih odluka u skupštinama opština, a mislim na odluke koje se tiču zakupnine građevinskog zemljišta, naknade za uređivanje građevinskog zemljišta, naknade za korišćenje građevinskog zemljišta, lokalne komunalne takse, koje su sadržane u ovom predlogu zakona, mogu direktno da utiču da li će investitor doći u jednu jedinicu lokalne samouprave ili u drugu jedinicu lokalne samouprave. Ono što je najznačajnije, moramo da imamo odgovornu lokalnu samoupravu. To je ono što bi trebalo da bude na prvom mestu. Jer kad sve osnovne pretpostavke zadovoljimo, a to je da imamo određenu komunalnu infrastrukturu, moramo da se pozabavimo onim što Srbiji najviše treba, a to je otvaranje novih radnih mesta. To je ono čime treba lokalne samouprave da se bave i to je ono što daje ovaj Zakon o lokalnoj samoupravi i to je ono što je na kraju Vlada Republike Srbije, na čelu sa Vojislavom Koštunicom, i obećala. Obećala je da će izvršiti fiskalnu decentralizaciju. U ovom delu ispunjavamo svoja obećanja. Obećali smo fiskalnu decentralizaciju i ona će biti. Ovim zakonom ona se omogućava. Nemojte zaboraviti da je u protekloj godini oko 1,2 milijarde evra stranih investicija ušlo u Srbiju. Zakonom o finansiranju lokalnih samouprava, između ostalog, i Novi Sad, ima i drugih opština, Sremska Mitrovica, i to je opština u koju je ušla velika količina stranih investicija, opština Čačak, opština Inđija, ima mnogo opština u koje su ušle strane investicije. (Vjerica Radeta, sa mesta: E, u Inđiji nema.) Dobro, ostavljamo vam da slobodno tumačite. Znači, ima određenih stranih investitora; sad, da li su oni pravi ili nisu, to je stvar našeg slobodnog tumačenja. Drugu stvar sam hteo da kažem, najznačajnije jeste da u zemlju ulaze strane investicije, a strane investicije su povezane sa uvođenjem novih radnih mesta, dakle, određeni broj naših građana naći će posao, a to je ono što je najvažnije. To je ono što je osnovni posao i Vlade Republike Srbije, i organa teritorijalne autonomije i svih lokalnih samouprava, bez obzira odakle predsednik opštine dolazi. Mislim da se oko toga svi zajedno slažemo i da tu nema razmimoilaženja. Ono što je najvažnije, ovim zakonom o finansiranju lokalne samouprave pomaže se da ne postoji velika razlika između lokalnih samouprava. Fiskalno najjače lokalne samouprave imale su skoro 16 puta veću količinu sredstava na raspolaganju od onih koje su imale to u mnogo manjoj meri. Nakon dodele transfera, koju smo imali u prethodnom periodu, ta razlika je umanjena. Međutim, zakonom o finansiranju lokalne samouprave daju se jasni kriterijumi na osnovu čega određene lokalne samouprave mogu da planiraju kakva će sredstva imati. Postoje projekti u svakoj lokalnoj samoupravi koji traju nekoliko godina. Ako vi ne znate koliko sredstava ćete imati u 2007, 2008. ili 2009. godini, ako ne možete da predvidite, vi ne možete nijedan veliki projekat da planirate. Onda možemo da razgovaramo samo o onome što se odnosi na jednu budžetsku godinu. Znači, jako je teško planirati velike projekte, a tih velikih projekata ima gotovo u svakoj lokalnoj samoupravi. Najvažniji projekt, još jednom ću ponoviti, kojim treba da se bave lokalne samouprave je stvaranje industrijskih zona koje će biti komunalno uređene, koje će ponuditi potencijalnim investitorima za otvaranje novih radnih mesta. To je onaj najvažniji posao koji stoji na lokalnoj samoupravi, a sigurno da zakon o finansiranju lokalnih samouprava pomaže u tom delu. Sledeća stvar koju bih hteo da kažem vezana je za princip ujednačavanja. Malopre sam govorio nešto o tome, ovim zakonom će sigurno doći do horizontalnog ujednačavanja pojedinih lokalnih samouprava. Oni koji imaju najviše, naravno, kada govorimo o ovom principu solidarnosti, mora se uzeti nešto od njih. Jedinice lokalne samouprave koje imaju manja sredstva, poput Boljevca, Crne Trave i drugih opština koje nemaju dovoljnu količinu sredstava, koje na raspolaganju imaju svega jedan do dva posto budžeta, a imaju budžet oko 100 miliona, onda možete zamisliti koju količinu sredstava imaju na raspolaganju kad treba da rade neke objekte komunalne infrastrukture, a gde je sve ostalo što treba da učini jedan prostor dovoljno konkurentnim u odnosu na drugi prostor. Upravo se to postiže ovim zakonom, što se uzima od velikih i daje se malim, daje se onim opštinama koje su nedovoljno razvijene, da probamo da podignemo njihove kapacitete i da ih učinimo konkurentnim, kako bi mogle investicije da dolaze i u te krajeve. Ovde pojedinci meni sve vreme dobacuju, vezano za ovaj zakon o finansiranju lokalnih samouprava. Zamolio bih ih da izađu za govornicu i da kažu, vezano za konkretan Predlog zakona, da li nešto što sam rekao ne stoji. Ako ne stoji, možemo voditi živu raspravu o tome da li je neka stvar u redu ili nije. Naravno, parlamentarizam tome služi. Što se tiče još jednog instituta u Predlogu zakona o finansiranju lokalne samouprave, predviđa se ova komisije koja će biti formirana i koja bi trebalo da izigrava nekog medijatora između lokalnih samouprava i Stalne konferencije gradova i opština. Različiti pogledi su vezani za ovu komisiju. Hajde da joj pružimo priliku, da vidimo da li će ona ispuniti svoje osnovne zadatke koji su dati ovim Predlogom zakona o finansiranju lokalne samouprave. Nadam se da hoće, ali videćemo. To je nešto o čemu možemo raspravljati. Ono što je najvažnije, to je da se jasno definišu prihodi lokalnih samouprava, jasno se definiše na šta lokalne samouprave mogu da računaju. Lokalne samouprave će imati autonomiju, a autonomija ne znači samo pravo da vi povučete određenu količinu sredstava na bazi transfera, nego znači i određenu odgovornost. Svaka lokalna samouprava mora da bude odgovorna za sredstva koja se ubiraju na njenoj teritoriji. Upravo iz tog razloga podržavam ovu intenciju koja je predviđena ovim zakonom, a to je da se formiraju tzv. lokalne uprave prihoda ili lokalne poreske uprave. Lokalne samouprave moraju da budu odgovorne za izvorne prihode koji su njima upućeni. U proteklih desetak godina je bila često praksa da je rashodna strana budžeta bila prioritet, čime su se bavile jedinice lokalne samouprave, a nisu u velikoj meri mogle da utiču na prihodnu stranu. Ovim postižemo drugu stvar, postižemo da jedinica lokalne samouprave postane odgovorna. Da li će ona to uspeti ili neće, to ćemo da vidimo na terenu, videćemo kakva će biti praksa, ali onda ćemo moći da kažemo – gospodine gradonačelniče, nisi bio u stanju da povećaš svoje prihode, nisi bio u stanju da obezbediš na normalan način funkcionisanje svoje lokalne samouprave i odgovaraj za to. Znači, neće moći da se ponaša bilo koji gradonačelnik samo tako da može da troši sredstva. Najlakše je pare potrošiti. Pare je puno teže zaraditi. Upravo ovim zakonom o finansiranju lokalne samouprave mi imamo neke instrumente koji pomažu lokalnim samoupravama da na indirektan način povećaju svoje prihode. Obrazložio bih to na primeru Sremske Mitrovice, ako mi dozvoljavate. Na primer, opština Sremska Mitrovica, u domenu njene nadležnosti, koja je predviđena Zakonom o lokalnoj samoupravi, a tiče se Odluke o kriterijumima i merilima naknade za uređivanje građevinskog zemljišta, što je jedan od izvornih prihoda lokalne samouprave, odlukom Skupštine opštine smanjila je iznos naknade za uređivanje građevinskog zemljišta i samim tim učinila Sremsku Mitrovicu konkurentnijom u odnosu na druge opštine u Sremu, jer je pravljena analiza, vezano za cenu opremanja građevinskog zemljišta. Učinila je sebe konkurentnom. Šta je rezultat? Rezultat je nekoliko direktnih stranih investicija. Imamo ovu nemačku kompaniju koju je gospođa Radeta pre neki dan spominjala, koja je došla u Sremsku Mitrovicu. To nije zato što je gospodin Ješić nešto uradio, nego je sposobnošću lokalne samouprave u Sremskoj Mitrovici ona došla u Sremsku Mitrovicu, iako bi neki hteli sebi da daju opravdanje da je to taj drugi razlog. Druga stvar je bitna: 350 radnih mesta će biti otvoreno 23. juna. Projekcija u narednih godinu i po dana, kako se bude razvijala firma, 1080. Da li je to malo? To će biti jedna od najvećih investicija u Srbiji, po broju zaposlenih, u prethodnom periodu. Imamo drugo preduzeće koje je došlo u Sremsku Mitrovicu i koje će zaposliti 200 ljudi. Znači, mi ćemo u kratkom vremenskom periodu upravo ovim instrumentima koji stoje na raspolaganju lokalnoj samoupravi, a koji su vezani za njene nadležnosti u ovoj fiskalnoj politici, omogućiti da dođu strane investicije. To je jedan reper na osnovu koga treba da se ponašaju sve lokalne samouprave, bilo koji predsednik opštine da je na čelu. Znam da postoje lokalne samouprave koje već to rade i čestitao bih im na tom potezu. To je najznačajnija stvar koja ispred svake lokalne samouprave stoji. Na kraju, ne bih previše dužio, još jedna stvar. Pored ovog zakona o finansiranju lokalne samouprave, nama je potrebna još jedna stvar koja se tiče direktno lokalnih samouprava, a to je da lokalne samouprave mogu da raspolažu zemljištem, odnosno da mogu da imaju svoju imovinu. Kada se te dve stvari usko povežu, donose dobitak. Naravno, u ovom trenutku, tek izmenama Ustava će to biti moguće, ali ono što je najvažnije, lokalna samouprava ima svoju ulogu u razvoju jedne države, lokalna samouprava treba da bude motor razvoja, jer nijedan investitor ne dolazi, da tako kažem, na neki prostor koji nije prostor lokalne samouprave, mora doći u neku opštinu, mora imati odgovorne ljude u toj opštini. Ovim zakonom se stvara ambijent da lokalna samouprava može da odlučuje o samoj sebi i da postane odgovorna. Iz tog razloga bih pozvao sve poslanike, upravo zbog značaja lokalne samouprave, jer predsednici opština su iz svih političkih stranaka, ovo će svim predsednicima da koristi, da glasaju za Predlog zakona o finansiranju lokalne samouprave i da modernizujemo našu lokalnu samoupravu, jer ona jedino može biti pokretač. Upravo DSS, na čelu sa Vojislavom Koštunicom, zalaže se za jaku lokalnu samoupravu, za jednu modernu Srbiju koja će povesti čitavo ovo društvo napred.
Narodni poslanik Momir Marković. Izvolite.
S obzirom da sam direktno prozvan, samo tri minuta, da neke stvari razjasnimo. Prvo, Srpska radikalna stranka je dobila ekskluzivno pravo da piše skripte kako se razvija mala privreda u lokalnim samoupravama još 1996. godine kada smo u Zemunu napravili mini industrijsku zonu, a sada pogledajte sve opštine po Srbiji, pogledajte Novi Sad, pogledajte mnoge druge opštine gde se upravo prave te male fabrike, mala i srednja preduzeća koja će sutradan zaposliti mnoge. Zaboravio sam da pomenem i jednu od najuspešnijih opština koju vode srpski radikali, a to je Kikinda. Ta skripta ćemo deliti svim vašim predsednicima opština, pa će imati iz čega da uče. Vezano za ono što rekoste – tu je potreban medijator koji će malo uzeti odavde, pa odande – to me podseti na onu basnu o lisici koja je delila gavranovima sir, gricne sa ovog parčeta, gricne sa onog i na kraju ostali bez ičeg. Upravo Dinkić ne sme da bude medijator u raspodeli sredstava.
Replika, narodni poslanik Branislav Nedimović, pa zatim narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Izvinjavam se, gospođo Pop-Lazić što vam oduzimam vreme, neću dugo. Znam da ste predsednik opštine i imate puno obaveza, uspešne opštine, ali ima jedna stvar koja je malopre rečena. Nigde nisam u negativnom kontekstu spomenuo bilo koju opštinu. Štaviše, rekao sam da čestitam svim lokalnim samoupravama koje su sposobne da prepoznaju ono što je najvažnije, a to je povećanje zaposlenosti, jer na indirektan način to povećava prihode svake lokalne samouprave, tako da ne bi hteo da ostane bilo kakva senka u tom delu, jer ja nisam nijednu lokalnu samoupravu kritikovao. Ako imate ekskluzivno pravo na tu skriptu zamolio bih vas da podelite to svima, ukoliko ste napisali, a ako je niste napisali nađite neke stručnjake koji će vam pomoći u pisanju te vaše skripte.
Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, zatim Rajko Baralić.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, umesto da predsednik Skupštine za rukav vuče ministre u skupštinsku salu, on ih odvlači iz skupštinske sale. Tu nešto zaista nije u redu, a neophodno je da ministar bude u sali kada razgovaramo o zakonu u načelu, jer iako se obraćamo javnosti, naravno želimo da razmenimo svoja mišljenja, iskustva, predloge i primedbe sa ministrom finansija. Ovim zakonom, kako ministar kaže, prevazilaze se slabosti postojećih sistema finansiranja lokalne samouprave. Svi znamo da on nije idealan, ali ni ovaj zakon ne doprinosi poboljšanju tog sistema. Ako smo već hteli da nešto menjamo, onda smo mogli da pristupimo izmenama Zakona o lokalnoj samoupravi i da nemamo još jedan zakon koji će tretirati lokalnu samoupravu pored zakona koji već sada egzistiraju u pravnom sistemu. Navodno se opet usklađujemo sa Evropskom unijom i sa Poveljom o lokalnoj samoupravi, a na tu povelju smo se pozivali kada smo donosili Zakon o lokalnoj samoupravi koji je tretirao u jednom delu ovu materiju. Ubeđujem vas da je onaj prethodni iz 1998. godine imao u vidu u potpunosti Povelju o lokalnoj samoupravi, tako da razlozi očigledno nisu ovakvi kakve ih u obrazloženju Ministarstvo nama saopštava. Razlozi su neke druge prirode. Samo ću da se osvrnem na nekoliko najbitnijih primedbi iz nekog svog iskustva i da skrenem pažnju ministru da ne treba da se poziva na javnu raspravu koju je navodno imao kroz Stalnu konferenciju opština i gradova, koja naravno nije nevladina organizacija nego jedna dobrovoljna asocijacija opština i gradova, a to je bitna razlika, jer je već na toj raspravi odbijeno sve ono što su predstavnici opština i gradova kao primedbe dali. Imam to napismeno i mogu da donesem, doneću kada bude rasprava o pojedinostima. Dakle, forme radi imati javnu raspravu, to je zaista iluzorno i smešno. Zašto niste ušli u javnu raspravu o zakonu o ličnim kartama, pa da čujete šta narod misli, i o mnogim drugim. Dakle, Vlada određuje kada joj odgovara da ide u neku javnu raspravu, kiti se time, iako sam apsolutno protiv toga, mislim da su kompetentni ljudi u ovom parlamentu koji mogu da raspravljaju, narod ih je delegirao, o svim zakonima i samo pro forme neke javne rasprave koštaju ovu državu. Moja primedba se odnosi pre svega na član 61. zato što kada čovek dođe u jednu opštinu susreće se, po njegovom mišljenju, sa državom, to mu je prvi kontakt sa državom, pa čak i onaj službenik iza šaltera je njemu oličenje državnog aparata. On tu iskaljuje svoje nezadovoljstvo, bes, i naravno ima i neka pozitivna iskustva. Vi sada hoćete da na lokalnu samoupravu prebacite sav težak i prljav posao. Mnogo je primedbi na Ministarstvo finansija, na Upravu prihoda. Recimo, imate opštinu Zemun, imali smo divnu zgradu Službe platnog prometa, Nacionalna štedionica je preuzela, pa onda ministar Dinkić preuzeo; u jednom delu jeste Uprava prihoda, a drugi deo, koji je ekskluzivan, izdaje se za velike pare nekim bankama, a na visokom prizemlju zgrade opštine Zemun su službenici Uprave prihoda. Ne možete vi građaninu da objasnite, kada ulazi u opštinu, da je ovo Ministarstvo finansija i da je to pod kapom Republike, a da je drugi i treći sprat u kompetenciji lokalne samouprave tj. opštine Zemun. Koliko puta čujem na stepeništu, kaže – platio sam ili nisam platio,uzeli su mi mnogo, opština me odrala. Ja kažem – ljudi, to nema veze sa nama, žalite se ministru finansija i Vladi Srbije, državi Srbiji, to nije posao opštine. Sada još hoće da nam uvale zaposlene. Čujem od ljudi koji tamo uđu da još nije ni umrežio informacioni sistem, da su pune pepeljare pikavaca, da se toči viski, da niko ništa ne radi, da su u hodniku plakari koji nisu još sređeni, arhiva stoji na stepeništu. Sada treba da preuzmemo još 40 ili 50 radnika, a ovamo se od nas traži da smanjimo broj zaposlenih i da primamo još jedan negativan udarac od građana. Jednostavno neprihvatljivo, niko ne može da nas natera na tako nešto. Alternativa je sporazum sa Upravom prihoda, da imamo međusobna potraživanja i obaveze, kao da nije normalno da jedan državni organ treba da radi svoj posao koji mu stoji u opisu posla. Neću da zaključujem nikakve ugovore, zna se šta Uprava prihoda treba da radi. Neko ovde nije sagledao stvari kakve jesu zaista u životu. Drugo, ovde niko nije tretirao problem gradskih opština, a to je dva miliona ljudi. Od ovog zakona grad Beograd će trpeti izvesne posledice, dobre ili loše, ali kakve će to reperkusije imati na gradske opštine, to samo zavisi od volje Gradske skupštine, odnosno gradonačelnika Bogdanovića. On će i dalje određivati budžet opštinama onako kako budu procenili da treba na osnovu onog parametra koliko je škola, koliko građana, ne ulazeći u to koliko je seoskog područja, koliko je predmeta, koliko ima kanalizacije, vodovoda, šta treba da se gradi. U to neće da se upušta, niti ga ovaj zakon obavezuje. Dakle, išli smo pogrešnim putem, umesto da krenemo zaista od jednog dobrog zakona o lokalnoj samoupravi, zakona o glavnom gradu, koji nam ministar Lončar obećava već treću godinu. Ne znam šta je toliko problematično da ne možemo da rešimo status glavnog grada. Grad Beograd je po teritorijalnom principu okrug, a mi nemamo rešeno pitanje nadležnosti finansiranja okruga i to treba da se reši u sistemu države. Mi nemamo ni Ustav, ali smo krenuli od repa da sređujemo državu, umesto da je sređujemo odozgore. Imamo zaista ogroman problem. Beograd ne funkcioniše. On možda funkcioniše ako gledate Studio B, tu ćete da vidite kako se svi funkcioneri grada Beograda slikaju i pokazuju šta su uradili. Ali, šta se dešava u gradskim opštinama? Ne može mnogo toga ni da se desi, jer nama sistem nije obezbedio ni dinara prihoda koje možemo da utrošimo za infrastrukturu ili za rešavanje problema te prirode u opštinama. Još nam ovde u jednom članu ministar kaže za šta ćemo da trošimo pare od zakupa, ako se to uopšte odnosi na gradske opštine i ako su gradske opštine uopšte lokalna samouprava, i to je pitanje, izgleda da nisu. Ako nisu, zašto smo uopšte imali izbore u tim opštinama? Pazite, ovaj Ustavni sud bi imao da radi i dan i noć samo po tom pitanju. Kako da mi naredi kako ćemo da potrošimo pare od zakupa koje mi moramo da naplatimo 100%, imamo naplatu od 98%, a to nam je osnovni prihod, jer sa 80% punimo budžet iz tih sredstava. Neko će se naći u problemu, neko će da krši zakon. Možda treba da se kaže da se ovo na nas uopšte ne odnosi. Dakle, trebalo je da Vlada Srbije sagleda malo sveobuhvatnije problem lokalne samouprave. Jeste finansiranje veoma važno, taj segment je važan za sve nas, ali zakon o glavnom gradu nam je neophodan. Inače, grad Beograd će funkcionisati po principu uređenja "kruga dvojke", a šta će se dešavati dalje u drugim gradskim opštinama, to uopšte neće nikoga interesovati. Iskreno da vam kažem, ovo je jedino mesto, ova govornica, sa kojeg mi poslanici SRS možemo da prenesemo neka iskustva naših predsednika opština koji nisu u parlamentu, jer doći do medija, pa čak i onih medija koje finansiraju lokalne samouprave ili grad Beograd, kao što je Studio B, to je iluzija. Ništa što je dobro ne može da se zabeleži ili ne želi da se zabeleži. Mi smo od tih skromnih sredstava koje imamo na nekom stambenom komunalnom računu, a koji punimo isključivo od zakupa poljoprivrednog zemljišta i od otkupa stanova, koji na godišnjem nivou može da bude četiri ili pet miliona dinara, uradili ove godine rekonstrukciju (iako nam to nije u opisu posla, ali smo videli da moramo, jer niko ne brine, a neophodno je) odeljenja transfuziologije u Zemunskoj bolnici. I, niko nije došao to da zabeleži, ni jedan jedini novinar, jer niko nije bio zainteresovan, kao da smo mi tamo želeli da se slikamo, a ne da se prazan prostor uslika i da se građani obaveste da je to urađeno. Uzeli smo jedan veliki zajam koji ćemo, nadam se, uspeti i da servisiramo, a nadamo se da će se za godinu ili dve dana mnogo toga promeniti nabolje, kako bismo uradili pet kilometara vodovoda u Ugrinovcima, a mislim da Beogradski vodovod neće graditi više od 20 kilometara ove godine. Znate, kako se mi dovijamo da nešto uradimo, to sam bog zna; a tek ako hoćemo da okrečimo dve kancelarije u opštini, moramo da pišemo zahtev gospodinu Bogdanoviću da nam odobri dodatna sredstva. U takvom se stanju nalazi 17 beogradskih opština. To govorim samo zbog toga što ne volim i mislim da nije dobro da se tako rešavaju problemi, već moraju sveobuhvatno i moraju od glave ka repu. Dakle, morali smo Zakon o lokalnoj samoupravi da uradimo onako kako treba, znate koliko smo primedbi imali na njega i sada se pokazuju njegove slabosti. Morali smo da donesemo zakon o glavnom gradu, a onda i paralelno možda da usledi ovaj zakon, jer će se onda sigurno usavršavati način finansiranja, pa da vidimo da li nam je potrebna dvostepenost u lokalnoj samoupravi, trostepenost, na koji način, kako ćemo to da radimo. Jer, ne možemo da zaboravimo 17 beogradskih opština i da ih prepustimo gradu Beogradu, bez obzira ko se nalazi na funkciji predsednika, odnosno gradonačelnika i ko ima većinu u Gradskoj skupštini. Danas jedni, sutra drugi, a na gradskim opštinama će opet biti neki treći, to nije nikakav problem, ne bi trebalo da bude te vrste kada se izbori završe, jer onda treba svi da radimo u korist građana, da zakopamo neke ratne sekire, a otvorićemo mi opet duele kada izbori budu u naznaci. Preslišaćemo mi i sebe, a građani će preslišavati nas šta smo radili, i to nije nikakav problem. Ali, da bismo stvarno funkcionisali kao opština, a ja izražavam sumnju da smo uopšte jedinica lokalne samouprave i da li nas uopšte bilo koji zakon te vrste obavezuje, s obzirom da Zakon o lokalnoj samoupravi nas ne prepoznaje kao jedinicu lokalne samouprave. Ima na Ustavnom sudu jedna predstavka te vrste, bila je javna rasprava, mislim da su se sudije Ustavnog suda za glavu hvatale da razreše to pitanje. Očekujemo da vidimo šta će oni po tom pitanju reći.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, a zatim narodni poslanik Stevica Deđanski.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođo iz Ministarstva finansija, tri ili četiri stvari na početku želim da kažem. Zašto je važan zakon? Imali smo jedno iskustvo, kada je tzv. asocijacija slobodnih i nezavisnih gradova u Srbiji (predsednik skupštine te asocijacije bio je Velimir Ilić, a predsednik upravnog odbora Zoran Živković, koliko da se zna ko su bili glavni ljudi) posredstvom norveške vlade, u formi podstrekavanja demokratije u Srbiji, dobila 100 hiljada tona mazuta i lož-ulja u grejnim sezonama 1998. i 1999. godine. Taj uvoz je išao preko Republike Srpske, bio je opterećen jedino carinom i porezom na promet, koji je u to vreme funkcionisao. Supstancu norveška vlada nije naplatila. Tih 100 hiljada tona lož-ulja i mazuta podeljeno je gratis, uz ove troškove o kojima pričam, carine i poreza na promet, članicama asocijacije nezavisnih i slobodnih gradova u Srbiji, a građanima Srbije je ovih 100 hiljada tona u formi kalorija naplaćeno kao da je nabavka izvršena i sa supstancom. Dakle, ja sam još ministra energetike Gorana Novakovića, a onda i Kori Udovički, pitao i postavljao poslanička pitanja i nikada nisam dobio odgovore, a danas ću svoje poslaničko pitanje obnoviti. Ko je odgovoran i kud su otišla sredstva? Izračunajte danas koliko je 100 hiljada tona mazuta i lož-ulja, tzv. lake nafte na svetskoj pijaci i koliko to košta kada prođe kroz kotlove preduzeća za grejanje gradova u Srbiji, a znamo tačno gde su bila, u Beogradu, Nišu, Čačku, Kragujevcu i nekim drugim gradovima u Srbiji. Dakle, važno je, kada pominjemo ove asocijacije, kao što je i ova o kojoj je govorila gospođa Pop-Lazić, Stalna konferencija gradova, te asocijacije treba da služe da građanima bude olakšan položaj, da posredstvom asocijacije dobiju određene povoljnosti koje inače ne bi bilo moguće ostvariti bez, kako bi rekli ovi koji se bave vojskom, usredsređene baražne paljbe. Nažalost, često se dogodi da se na ovaj način završavaju neki drugi poslovi, kao što se u ovom slučaju radi o nezakonitoj radnji i postupku zbog koga niko nije odgovarao, a nadam se da ćemo to pitanje raspraviti. Sledeće pitanje, danas je ovde 10 puta pomenuta opština Inđija; opština Inđija danas vlastima u Srbiji služi kao ogledna opština. Kada hoće da kažu da je nešto jako dobro, onda ide televizija i slika Gorana Ješića i on govori u raznim emisijama kako bi bilo dobro da svi preslikaju ono što se u opštini Inđija dešava i da bi to bio put kako stvari funkcionišu. Želim da ovde kažem nekoliko stvari, s obzirom da njega često pohode ministri i sa njim se zajedno slikaju. Lako je biti dobar sa tuđim parama. Ova opština, kao garant izgradnje vodovoda Stara Pazova - Inđija, danas duguje izvođačima nekoliko miliona evra, i zbog toga izvođači ovog vodovoda koji je izveden i koji je Stara Pazova izmirila kao jedna od opština učesnica u zajedničkom projektu, duguje firmi "Putogradnja" i podizvođačima oko 2-2,5 miliona evra. Opštinski sud u Inđiji odlaže izvršenje i na taj način direktno dovodi "Putogradnju" i razne proizvođače u stečaj, da je njihov račun blokiran, a sa obrazloženjem koje je nesuvislo, nekorektno i nezakonito daje pravo opštini Inđija i njenom javnom preduzeću da uništava privredne subjekte u Srbiji. To je kriminal. On nije za fotografisanje, za diku i ponos, on treba da odgovara zbog toga što časni ljudi koji su uložili svoja sredstva, koji su finansirali ceo projekat, ne mogu da naplate svoj posao. Oni nisu sklopili posao sa nekom jorgandžijskom radnjom, oni su sklopili posao sa Javnim preduzećem "Vodovod" Inđija. Garant za ovaj posao je opština Inđija, a oni danas praktično guraju u stečaj nekoliko firmi i njihovih podizvođača. Dakle, kada god se pomene opština Inđija i Goran Ješić, ja uvek mogu da kažem da se radi o nekom ko na nečastan i nezakonit način funkcioniše, ko tuđim parama pribavlja sebi poene koji mu ne pripadaju. Vas, uvažena gospođo, pošto ovde nema ministra, molim da nadležna budžetska inspekcija i drugi ustanove kako je moguće ovo u jednoj zemlji u kojoj, nadamo se, treba sve da funkcioniše na osnovu zakona koji mi ovde donosimo i koji se donosi zbog toga da nam država bude uređena i da funkcioniše na normalan način. Biće još prilike, ja sam nadležnim odborima skupštinskim, za predstavke i žalbe i drugim, uputio izvesne predstavke s tim u vezi, jer je to stanje nepodnošljivo. Goran Ješić je inače član Građanskog saveza i bio je ovde poslanik u prethodnom sazivu. Nemam ništa protiv njega lično, ali imam protiv toga da unesrećuje preduzeća i zaposlene u tim firmama, a da to prezentira javnosti kao nekakav svoj veliki uspeh. Što se tiče samog zakona, veoma je važno da se ovde kaže da male i nerazvijene opštine, bez obzira što će neke od njih imati izvesna poboljšanja kada ovaj zakon stupi na snagu, nisu, evo da kažem srpskim jezikom, uobročene na način kao što bi to bilo potrebno, s obzirom na njihovu teritoriju. Navešću nekoliko primera. Opštine Sjenica, Tutin, Gornji Milanovac, Raška su opštine koje imaju više od 100 kilometara po dijagonali od jedne do druge tačke. Broj neizgrađenih ili nedovoljno izgrađenih lokalnih i nekategorisanih puteva u takvim opštinama se meri stotinama kilometara, do 350 po jednoj maloj opštini. Ne postoji način da bez velike intervencije države ovi putni pravci budu izgrađeni ili da budu održavani tokom zimskog perioda. Ja sam ovde govorio... Opština Lučani takođe, pa to je 100 kilometara. Ljudi ne razumeju, misle 30.000 stanovnika, to je... Znači, veoma su važni kriterijumi i ja bih se radovao ako bi ova komisija (10 plus jedan) uspela da realno sagleda potrebe malih opština. Jer, znate kako, jeste najveća matematika ovde kako uravnotežiti ono što ide lokalnim samoupravama sa onim što treba da ostane velikim, koje zarađuju više, ali država svakome treba onda kada mu je teško. Dakle, treba da idu u školu, da idu prohodnim putevima, očišćenim putevima i oni u Lučanima, i u Gornjem Milanovcu, i u Raškoj, i u Sjenici, i u Zaječaru i svim drugim mestima. To je ovde oko Beograda, u neposrednoj blizini Čačka i na nekim drugim lokacijama dosta jednostavnije. Zatim, u kriterijumima ne postoji veoma važan element – započeti projekti koji treba da se u fazama grade u narednom periodu. Recimo, pet opština, dva okruga, Čačak, Gornji Milanovac, Lučani i Požega i Arilje napravili su prvu fazu sistema Rzav. To je 150 miliona dolara uloženih para. Treba još 70 miliona evra za branu na Svračkovu. Ne postoji prostor u ovom zakonu da se značajnije može investirati u narednom periodu. Hoćemo li mi da gradimo, da počinjemo nove projekte na nekim drugim mestima, a da nismo završili postojeće? Ovde su građani već dovoljno investirali, i sami, i država i javno preduzeće itd. To je jedan problem. Drugi problem se odnosi na one opštine koje su pretrpele značajnu štetu tokom NATO agresije, a urušena je njihova komunalna infrastruktura. Ovde ne postoji nijedan element u kriterijumima koji to može da valorizuje na bilo koji način. Dakle, važno je da ova komisija i ovi koji se ovim budu bavili ubuduće imaju u vidu i te elemente. Jedan kolega je pomenuo samodoprinos i polemisao o ovom važnom načinu kako se mogu pomagati lokalne samouprave. Samo želim da kažem da građanima treba uvek ostaviti mogućnost da se dobrovoljno izjasne, a budžetska inspekcija i druge inspekcije treba da vode računa kako se ta sredstva troše. Ali, ni na koji način ne treba građane lišiti prava da sami odlučuju da li žele da udružuju svoja sredstva sa sredstvima lokalne zajednice ili države, s tim što uvek postoji važno pitanje: čiji je objekat koji je izgrađen ovim sredstvima, da li je to u smislu akcionarstva ili nešto što možemo smatrati državnim objektom ili objektom koji je u vlasništvu Republike? Kada bismo o tome govorili, onda bismo mogli da nabrajamo objekte u oblasti telekomunikacija, u energetskom sistemu, gde su građani izdvajali svoja sredstva, a ona su danas pretočena u osnovna sredstva ovih javnih preduzeća. Još jedan važan segment, i time završavam. Predsednici opština, bez obzira iz koje stranke su i da li su kandidati grupe građana, danas u Srbiji rade jedan od najtežih poslova. Spreman sam da tvrdim da je to jedan od najtežih poslova. Oni su čekaonica za probleme najvećeg broja građana. Ovo o čemu je govorila Gordana Pop-Lazić, za građane su oni država, dok ne razaberu koja bi to bila neka viša instanca itd. Ali, ovde je takođe važno da kažemo da postoji problem u funkcionisanju lokalne samouprave. Što se mene tiče, izborni zakon, koji je uveo neobičnu kombinaciju, danas pravi probleme u Srbiji. Milijardu dinara do sada je ove godine potrošeno iz budžeta Republike Srbije za tzv. proveru poverenja predsednika opština po Srbiji. Ne kažem da ne treba proveravati poverenje, ali želim da kažem da su to ogromna finansijska sredstva, da to rađa neke druge probleme o kojima su ovde govorile kolege pre mene. Slažem se sa onima koji su rekli da se na neprincipijelan način putuje Srbijom i obećavaju se sredstva za komunalne, infrastrukturne objekte iz državnog budžeta. To bitno narušava, gospođo, ravnotežu u ovim sredstvima za lokalnu samoupravu, i u transfernim i u drugim, jer da je tih para bilo na nekom mestu da čekaju, zašto je bilo onda potrebno da se negde pokvare politički odnosi u Srbiji, da dođe do političkih problema, pa da dođe do investicija? Da li mi to direktno stimulišemo opštine u Srbiji da ruše lokalnu vlast, pa da na osnovu tog faktičkog stanja imamo onda ovaj karavan koji ide Srbijom i obećava velike komunalne infrastrukturne objekte. Bio sam pre nekoliko dana u Studenici, seljaci su mi tamo rekli da ništa od onoga što je obećano u kampanji u februaru mesecu nije urađeno. Dakle, nije časno i nije korektno, ako tih para negde ima one moraju da budu podeljene po kriterijumima koji ovde važe kada smo usvojili budžet, kada smo doneli ovo što se tiče transfera lokalnih sredstava, nema smisla. Neka idu ministri, neka putuju, neka oni imaju svoje političke aktivnosti, to nije sporno, to će raditi svaka vlast koliko god se zaklinje da neće, a parama se ne može tako raspolagati. Pare su u budžetu Republike Srbije, one pripadaju građanima Republike Srbije i moraju da se troše po kriterijumima koje odredi ovaj parlament. Dakle, što se mene tiče, to je neprincipijelan način vođenja izborne kampanje. Zalažem se da se promeni izborni zakon, da predsednika opštine biraju odbornici opštinskih skupština i da ne postoji ovaj problem u koji smo ušli i iz koga ćemo jako teško izaći, jer sada svako pokušava da na način koji nije zapisan u budžetu dobije. Molim vas, u Kraljevu je obećano tri miliona evra. Ja sam sabrao koliko košta obilaznica oko Kraljeva, koliko košta most na Ibru, koliko košta vodovod Lopatnica; to sve treba Kraljevu, to nije sporno, samo zašto nije trebalo juče, zašto je trebalo u februaru kada je bila kampanja u pitanju? To je neprincipijelno, nekorektno i politički štetno. Hvala vam.
Hvala, gospodine Baraliću. Ukupno preostalo vreme za SPS po ovoj tački je tri minuta. Reč ima Stevica Deđanski. Preostalo vreme za SRS je 35 minuta. Sledeći govornik će biti Milka Silajev, to će biti posle pauze. Izvolite, gospodine Deđanski.
Ovlašćeni predstavnik G17 plus je u toku razgovora rekao, između ostalog, da je ovde došlo do dve suprotstavljene strane, znači, Ministarstvo i Stalna konferencija gradova. To je samo zamagljivanje očiju, svi znamo da je to u principu isto. Otprilike, neki spor je verovatno nastao u tome da su predstavnici žutih iz Demokratske stranke hteli da se više usmerava ka njihovoj opštini, iz G17 su hteli u neku drugu stvar i sada je tu, kao, neka razlika i sukob mišljenja. Znači, sukob mišljenja je u okviru iste grupacije, koja isto razmišlja i isto radi, isto je radila i isto će da radi još par meseci. Samo da razjasnimo to. Ovaj predlog zakona je nastavak nekog niza i samim tim već možemo da budemo skeptični i sumnjičavi. Vi znate, u proteklom periodu, u protekle dve godine donet je zakon gde su, recimo, ulični prodavci na pijacama morali da se registruju, pa je to objašnjavano od strane ministra na televiziji kao porast zaposlenosti i otvaranja novih firmi. Sada se ti isti ljudi proganjaju. Znači, to je jedna od stvari koja nije profunkcionisala. Takođe, imali smo poreske izmene raznih sistema akciza gde smo već nekoliko puta dokazali da se tu u stvari finansira i favorizuje jedan uvoznički lobi, dokazali smo onda na milion primera, da ih sada ne bih sve ponavljao, ali to u principu građani Srbije znaju. Juče smo imali zakon o poljoprivredi, gde su poslanici SRS ukazivali na to kako se, recimo, krediti iz raznih fondova dele. To je vezano za Ministarstvo poljoprivrede, ali i za sve ostalo. Znači, uvek se deli samo onima koji su iz G17, samo onima koji su iz te neke žute garniture, i to smo više puta dokazali. Danas je spomenuto, ja ću morati i na to da se osvrnem, pošto dolazim iz opštine Vršac gde je SRS takođe u vlasti zajedno sa partnerima, vezano za smanjenje broja zaposlenih od 10%. Moram da kažem samo kakva je situacija zatečena u opštini: recimo, u opštini Vršac, a znam da je i na drugim mestima, 2000. godine bilo je oko 200 ljudi zaposleno u upravi i u ostalim preduzećima koja potpadaju pod opštinu, a sada ih ima 400. Znači, više od 200 ljudi je zaposleno od strane DS-a za četiri godine, a sada se traži da ljude izbacujemo na ulicu. Znači, mi smo principijelno, što je rekla gospođa Pop-Lazić, protiv toga da ljude izbacujemo na ulicu ma kakvog opredeljenja da su i ma koje političke orijentacije, ali samo hoću da ukažem na neke nelogičnosti koje pokušavaju da se nametnu građanima, šta može da ih čeka, i da se nametne opštinama. Takođe, znamo zašto izražavamo veliku sumnju bez realnih podataka, a pričaćemo i o konkretnim podacima, kada se radi o zakonu koji je podneo direktno ministar Mlađan Dinkić i G17 plus, jer znamo kriminalnu istoriju te stranke samo u zadnje dve godine, da ne govorim dalje, pa da spomenem aferu "Erikson", Davinić, Dragić, koferče, "Knjaz Miloš", a u proteklom periodu sećate se genetski modifikovane soje i svega ostalog i tako dalje. Ovde je bila spomenuta opština Inđija kao pozitivan primer, pa sam posle čuo i kritike. Samo moram da vas pitam, gospodo, da li ste vi nekada bili tamo? Gospodine, naš poslanik Miloš Dišić redovno na ovoj skupštini postavlja pitanje gospodinu Dinkiću da li je upoznat sa kriminalnim radnjama tog nazovipredsednika opštine i da li je neko ikada bio tamo da vidi na šta liči opština Inđija i šta je urađeno sa svim tim novcem koji je navodno dat opštini Inđija. Postavlja se znači pitanje – ako je dat, ko ga je ukrao, a ako nije dat zašto onda pričate o tome? Takođe, postoji velika sumnja u odnosu na ovakav predlog zakona zbog iskustva u proteklom periodu. U proteklom periodu, prošle, pretprošle godine, vezano za dodelu transfernih sredstava, opština Vršac (ja ću uzeti kao primer opštinu iz koje dolazim) uplaćuje u državni budžet preko dve milijarde dinara na osnovu poreza na promet. Transferna sredstva koja smo dobila su bila 30 miliona dinara. E sada, ako vi mislite da tu ne postoji sumnja da je to neko namerno uradio, ja vam tvrdim da je to namerno urađeno, jer smo upoređivali nekoliko opština koje imaju isti ili sličan prihod, slične su Vršcu, koje su dobijale po četiri puta više. Namerno ne želim da ih spomenem, jer SRS zastupa poziciju da svi treba da dobiju isto, tako da nije važno ko je na vlasti, za razliku od vas mi to ne gledamo. Neću ih spominjati poimence, ali da znate da je situacija takva. Takođe, pominjalo se, dok su bile neke kampanje za lokalne izbore i sada se koristi to, da sa SRS neće niko da srađuje, da neće ovo, da neće ono, da smo ne znam ti šta. Mogu da vam kažem da je opština Vršac, sa SRS na vlasti, dobila prošle godine veću donaciju od Evropske banke za rekonstrukciju i razvoj, skoro milion evra; dobili smo tri puta više sredstava nego od viših organa vlasti. Znači, transferna sredstva su bila 30 miliona, a mi smo dobili 90 miliona bespovratnih sredstava. Prvo, to samo dokazuje da nije tačno da niko neće da sarađuje sa nama, vidite da se u svim opštinama najviše sarađuje sa SRS; a druga stvar koja je bitna, vidite koliko je to malo što vi pokušavate da prenosite lokalnim vlastima. To je apsolutno pravilo u svim gde nemate direktan interes. Svi znamo kakav G17 ima interes, ne zovu ga džabe firma. Takođe, govoreći o tome šta opštine treba da dobijaju i o tom vašem zalaganju za neke evropske vrednosti, za ne znam kakve sve stvari, moram da vam napomenem da je Vršac višenacionalna sredina, preko 20% građana opštine Vršac je drugih nacija, najviše rumunske, mađarske i tako dalje. Opština Vršac daje posebna sredstva za pomoć verskim ustanovama, crkvama, rumunskoj pravoslavnoj crkvi i katoličkoj. Takođe, odvaja se za njihove kulturne manifestacije. I da kažemo da sve to što u proteklom periodu od 2000. do 2004. godine nije rađeno, znači, ovo je sada ekstra trošak koji ide. Takođe, doživeli smo, kada se govori o vašim evropskim vrednostima, da u 21. veku četiri sela u opštini Vršac nemaju vodu, nemaju vodovod, bukvalno nemaju mogućnost za vodu. Sva četiri sela su naseljena 99,9% rumunskom nacionalnom manjinom. Opština Vršac je u proteklom periodu u sva četiri sela dovela vodu i mi nemamo nikakvu pomoć od ministra finansija da nam omogući neka transferna sredstva, čak se oglušuje na sve naše zahteve. Znamo da ste vi protiv SRS, da ste protiv normalnih vrednosti društva, znamo da ste za kriminal, ali zašto ste protiv nacionalnih manjina, zašto ste protiv tih evropskih vrednosti? A moram da kažem evropske vrednosti, jer je pre toga jedan vaš poslanik DSS-a, zaboravio sam mu ime, rekao da su evropske vrednosti putevi, cevi, vodovodi i ostalo. Zašto se protiv toga borimo i zašto su neke opštine više za evropske vrednosti, a neke nisu? Delite, konstantno pokušavate da delite narod i to radite već dve i po godine. Vezano za neke povoljnosti ovog zakona, neko je ovde već spomenuo, ali PDV, akcize, porez na zarade, porez na dobit uspešnih kompanija u lokalnim samoupravama ostavljeni su na korišćenje Ministarstvu, a opštinama je dat porez na imovinu i na zlatne ribice. Otprilike se na to svodi ono što je opština dobila. Ako to nekom odgovara, hvala vam puno. Što se tiče smanjenja poreza na imovinu, za koji ste rekli da će se opštine takmičiti ko će da smanji, verovatno svi znate, imate iskustva sa lokalnom samoupravom, da se taj porez najteže naplaćuje; na ribice se nikada nije naplaćivao, ne verujem ni da će sada, jedino ako nekad negde ne pobedite, a verujem da nećete. Tu je jedan primer kako možete da se bavite opet nekim, uslovno rečeno, lopovlukom: ako negde, recimo, G17 učestvuje u vlasti, može da se smanji ili da se ukine porez na imovinu i onda se obrati Mlađanu Dinkiću i, pošto su iz iste političke partije, oni će da nadoknade nekim drugim sredstvima iz budžeta Srbije. To se dešavalo u proteklom periodu po drugim osnovama, sada se isto dešava. Ako mislite da neko vama veruje da će se sve popraviti preko noći, i sve to pod plaštom brige za narod... Moram da vam pokažem jedan primer, juče nisam stigao da pokažem, jer nisam imao ovaj papir, gospođi ministarki sa putovnicom; evo kako je prošla briga za narod, moram da vam pročitam. Radi se o tome da je Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva tražilo od građana u opštini Plandište, to je opština pored Vršca, da se vrati novac koji su dobili za odštetu od poplava prošle godine. Čak se dešava, o tome ću posebno pričati po amandmanima, da čovek koji je dobio 230.000 mora da vrati 216.000, navodno zbog greške. To nije greška kod jednog čoveka, ima preko 100 ljudi. Vi se igrate ljudskim sudbinama, ali o tome ćemo posebno razgovarati. Gospodin Nikolić vam je pre neki dan rekao da ste postigli veliki uspeh kao G17, omraženiji ste narodu više nego JUL. Moram da vam kažem da je JUL bio malo dete za vas. Pošto nije tu ministar, ne znam da li mu je predata pidžama koju mu je Srpska radikalna stranka donela, ali bi mu bilo vreme da je nabavi sam ako nije dobio.
Ovim završavamo prepodnevni deo rasprave. Nastavak u 15,00 časova. Prvi govornik Milka Silajev.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, još jednom dobar dan. Nastavljamo popodnevni rad načelnim pretresom 9. tačke dnevnog reda – Predloga zakona o finansiranju lokalne samouprave. Da vas samo podsetim na preostalo vreme po poslaničkim grupama da biste mogli da rasporedite svoja izlaganja. Za poslaničku grupu SRS još 25 minuta, DSS još nije koristila svoje vreme, ali ima samo jednog prijavljenog poslanika, za G17 plus 32 minuta i tri minuta za SPS. Govorim o onim poslaničkim grupama koje su prijavile govornike za listu. Prvo će imati reč narodni poslanik Milka Silajev, potom narodni poslanik Vjerica Radeta, pa narodni poslanik Goran Rakovac. Istovremeno vas obaveštavam, po članu 85. st. 1. i 4, danas ćemo raditi do završetka one načelne rasprave koja bude na dnevnom redu u 18 časova, a to je 10. tačka dnevnog reda.
Poštovano predsedništvo, poštovane dame i gospodo poslanici, pred nama je jedan zakon koji je za život svake zemlje vrlo važan. Ja bih ga uporedila: ono što je porodica za državu uopšte, to je i lokalna samouprava za državu. Šta se sada događa u lokalnoj samoupravi? Najveći problem je što imate ogromna očekivanja građana, a izuzetno male kompetencije opština. Kada pogledate postojeći Zakon o lokalnoj samoupravi, u njemu je, praktično, više mesta dato mesnim zajednicama, nego gradskim opštinama. To je posledica procesa centralizacije koji se desio 90-tih godina, a tada je u nadležnosti lokalne samouprave bio i urbanizam, i inspekcije pri gradskim opštinama, i to ne samo građevinska i komunalna, nego i sanitarna, tržišna i uprava prihoda, što znači da se sama opština starala o naplati prihoda. To je bilo do 1995. godine. Od 1995. godine je došlo do velike centralizacije na svim nivoima, počev od opština do javnih preduzeća. Ja sam iz "Telekoma" i znam kako se ta centralizacija odrazila na poslovanje tog preduzeća. Počeli smo da nazadujemo. Prema iskustvima ljudi koji su dugo u upravi, tada je sve mnogo bolje radilo, mnogo je bolje funkcionisalo. Lokalna samouprava najbolje poznaje probleme svoje opštine, svoje teritorije i najbolje može da reaguje u rešavanju svojih problema. Jednostavno, nadležnosti koje su ranije pripadale opštinama treba im vratiti. Mislim da bi tada bilo mnogo efikasnije. Građani inače smatraju svoje lokalne vlasti odgovornim za stvari za koje one, u suštini, nisu nadležne, a odgovorne opštine su dužne da reaguju na primedbe svojih građana. To oduzima mnogo energije i mnogo nesporazuma dolazi na tom nivou u skupštinama opština. Imamo dobrih primera u svetu, gde se lokalna samouprava bavi ublažavanjem ekonomskih problema svojih sredina, pa su tako radile na formiranju industrijskih zona ili na pretvaranju određenih prostora, dakle, firmi koje su otišle u stečaj ili su likvidirane, u nove pogone i tako rešavale ekonomski položaj svojih lokalnih samouprava. Dakle, lokalna samouprava će se fokusirati na neka sistemska rešenja koja će uticati na stvaranje bolje klime za lokalni ekonomski razvoj i tako će dobijati bolje rezultate u praksi. Ovde je lokalna samouprava u ovom periodu bila zahvaćena inercijom, zemlja je bila u takvom položaju u kakvom je bila; normalno da je potrebno napraviti i obuku ljudi koji su došli na političke funkcije, a naravno i obuku same administracije u lokalnim samoupravama. Mislim da je to veoma važno i da država u ovom trenutku tome i poklanja pažnju. Kako će se novi zakon o finansiranju lokalne samouprave odraziti na sistem finansiranja i da li će lokalne vlasti, posebno u siromašnim opštinama, postati motivisanije da se angažuju u prikupljanju sredstava? Trenutno oko 40% svih prihoda lokalne samouprave zavisi od zakona o transferima, koje Narodna skupština donosi najčešće, svedoci smo sami, u decembru mesecu svake godine. Zbog toga je sistem nepredvidiv, onemogućava odgovarajuće budžetsko planiranje, a komercijalne banke koje pozajmljuju sredstva gradovima i opštinama izložene su onome što se obično zove političkim rizikom. Opasnost značajno smanjuje prihode opštini samo zahvaljujući odluci donetoj od strane Skupštine. Predlog Stalne konferencije gradova, koja se u ovu problematiku izuzetno dobro uključila, predviđa stabilizovanje obima transfera vezivanjem procenta za BDP Republike, čime je moguće ne samo predvideti iznos transfera po opštinama u sledećoj godini, već sa dosta preciznosti iu nekoliko sledećih. Postojeći sistem proizvodi izuzetne nejednakosti u ukupnim prihodima po glavi stanovnika, između razvijenih i manje razvijenih. Znači, postojeći sistem je taj koji je doveo do disproporcija 1:10. Novi zakon će dovesti do toga da te disproporcije budu znatno manje, i to u odnosu 1:5. Tačno je da će se poboljšanje položaja nerazvijenih opština ostvariti delom na račun velikih gradova, a to su Novi Sad, Beograd i Niš, ali je tačno da će ovim zakonom lokalna samouprava dobijati porez na imovinu, pa će gradovi taj transfer od njih nadoknaditi porezom na imovinu iz svojih sredina. Takođe, stvara se mogućnost da lokalna samouprava koristi smanjene stope poreza na imovinu, kao podsticaj za privlačenje potencijalnih investitora. To je vrlo važno za lokalnu samoupravu. U isto vreme se povećava udeo izvornih prihoda u strukturi budžeta lokalne samouprave, što je i princip koji Savet Evrope snažno podržava. Predloženi zakon omogućava opštinama da same naplaćuju svoje izvorne prihode, uključujući i porez na imovinu. To što će biti porez na imovinu na neki način će stvoriti uslove da opštine izvrše pritisak na postojeću vladu da što pre donese zakon o povraćaju imovine, jer će tada i porez na imovinu biti povećan. Procenjuje se da je naplata ovog prihoda trenutno izuzetno loša, nešto ispod 40% onoga što bi se realno moglo naplatiti. Preuzimanjem nadležnosti za naplatu svojih prihoda opštine će dobiti važan instrument za unapređivanje sopstvenog finansijskog položaja. Zakon predviđa i ustanovljenje komisije za finansiranje lokalne samouprave, u čiji sastav bi trebalo da uđu predstavnici Ministarstva finansija i drugih resornih ministarstava i Stalne konferencije. Ova komisija će pratiti funkcionisanje sistema finansiranja lokalne samouprave i predlagati mere za poboljšanje, davati mišljenje o propisima koji imaju uticaj na finansiranje opština i gradova i baviće se uvođenjem reda na način na koji pojedina ministarstva dodeljuju sredstva za finansiranje projekata lokalne samouprave. Dakle, zakon je u suštini podsticajan, daje mogućnosti da lokalne samouprave budu kreativne, to je vrlo važno. U nastavku reforme finansiranja lokalne samouprave Stalna konferencija stavlja snažan naglasak na vraćanje svojinskih prava gradova, to je isto tako važan podatak, i ukidanje državne kontrole cena komunalnih usluga, kao i na definisanje učešća gradova i opština u ustupljenim naknadama. Lokalne samouprave će se fokusirati na neka sistemska rešenja koja će uticati na stvaranje bolje klime za lokalni ekonomski razvoj. Suština novog zakona o finansiranju lokalnih samouprava je da ojača njihova autonomija i da ubuduće same propisuju svoj izvorni porez na imovinu. U prvoj godini promene, od januara 2007. godine opštinama u Srbiji će biti preraspoređeno 2,1 milijarde dinara. Ovakav zakon trebalo bi da omogući preraspoređivanje javnih finansija od bogatih ka siromašnijim, prema modelu Saveta Evrope koji ima popularan naziv "Robin Hud". Aktuelni sistem finansiranja omogućuje opštinama konstantan rast prihoda od 2000. godine, pri čemu je učešće izdvojene sume sredstava opština u bruto društvenom proizvodu povećano od 3,8 iz 2000. godine na 6,6% u 2004. godini. Po predlogu zakona, ono što je izuzetno važno, nenamenski transfer se fiksira u odnosu na BDP, 1,7%. Znači, nastojalo se da se napravi formula, skoro matematička formula, da ne bi bilo nagađanja i na neki način udvoričkog sistema prema ministrima, nego zakon propisuje procente i zna se po kojim kriterijumima koja opština može da dobije sredstva. Transferom se vrši ujednačavanje visine prihoda od ustupljenih poreza do nivoa od 90% proseka opštine i tako se smanjuje razlika između najbogatijih i najsiromašnijih opština. U okviru ukupnog nenamenskog transfera ubrzan je deo transfera kojim se nadomeštaju gubici lokalnih jedinica, i to po formuli: ukupan iznos opšteg transfera u visini od 65% deli se prema broju stanovnika, prema površini teritorije jedinice, prema broju odeljenja u osnovnom obrazovanju, prema broju objekata u osnovnom obrazovanju, prema broju odeljenja u srednjem obrazovanju, prema broju objekata u srednjem obrazovanju, prema broju dece obuhvaćene dečjom zaštitom, prema broju objekata u dečjoj zaštiti. Postoje predviđena umanjenja transfernih sredstava pod određenim uslovima. Postoje kategorije funkcionalnih transfernih sredstava za nove poslove, kao i namenski transfer za tačno određenu vrstu zadatka. Namenski transferi bi bili ako su opštine u stanju da smisle dobre projekte i u tom slučaju Republika je u stanju da takve projekte finansira. Znači, Republika, odnosno država će nastojati da dobre projekte i dobre lokalne samouprave stimuliše da dalje idu i da se razvijaju. Od iduće godine biće formirane lokalne poreske uprave, pri čemu će u početku Poreska uprava pružiti i podršku. Zakonom o finansiranju opština u Srbiji povećava se efikasnost upravljanja fiskalnom politikom, a krajnji rezultat biće formiranje poreske administracije. Dakle, ovaj predlog zakona nastoji da vrati samostalnost lokalnoj samoupravi i da stimuliše preduzetnički duh stanovništva i lokalne samouprave, a samo takav pristup može omogućiti brži ekonomski napredak naše lepe Srbije i ja bih molila da nađemo snage da glasamo svi za ovaj zakon.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, pa potom narodni poslanik Goran Rakovac.
Dame i gospodo poslanici, bojim se da je poprilično neodgovorno da mi govorimo o lokalnoj samoupravi, pa makar to bilo i finansiranje lokalne samouprave, danas kada u Srbiji imamo na delu klasičan državni udar. Želim da podsetim javnost Srbije da su Vlada Republike Srbije i predsednik Vlade Vojislav Koštunica učinili svojevrstan državni udar u Srbiji tako što su produžili mandat nekim ministrima državne zajednice, iako je prethodno ta državna zajednica prestala da postoji, iako je na Administrativnom odboru konstatovan prestanak rada Saveta ministara, pa je onda nekoliko minuta kasnije promenjena odluka. Očigledno je da Vojislav Koštunica i njegova Vlada državu zamišljaju kao mali Perica. To tako, dame i gospodo, ne može. Želim da podsetim one koji nisu pravnici, a pravnici to dobro znaju, šta je po definiciji državni udar. To je situacija kada neko ko ima vlast, ko ima određene državne funkcije sam sebi daje više vlasti nego što mu dozvoljava zakon i Ustav. Ovih dana se to dešava u Srbiji. Uredbama se pravi država, što je nedopustivo, i s obzirom da je u tom poslu na neki način učestvovala i vojska, onda to može da se okarakteriše u jednom delu i kao puč. Sve to građani Srbije znaju, ali zato danas imamo ovde još jedno zamajavanje od strane Vlade Republike Srbije, a to zamajavanje i bacanje prašine u oči ogleda se upravo u ovom Predlogu zakona o finansiranju lokalne samouprave. Interesantno je da se ovde i poslanici koji će glasati za ovaj zakon, a i ministar kao predstavnik predlagača pozivaju na Stalnu konferenciju opština i gradova kao izvor prava, što je neverovatno, jer zakon valjda mora da ima pravni osnov u Ustavu, a da li se sa tim saglasila nekakva asocijacija, pa makar se ona zvala i Stalna konferencija opština i gradova, to je potpuno nebitno. Bitno je da se narodni poslanici u ovom parlamentu slože oko toga, odnosno da većina izglasa ovaj zakon. Naravno, mi iz Srpske radikalne stranke ne možemo glasati za ovakva rešenja i o tome su govorile kolege iz naše poslaničke grupe, pogotovo oni koji su predsednici opština, koji svoj posao obavljaju veoma uspešno, korektno, bez kriminala. Od njih ste ovde mogli čuti mnogo konkretnih primedbi na ovaj zakon, koje su proistekle iz njihove prakse, iz onoga što su doživljavali. S obzirom da ljudi znaju kako funkcioniše lokalna samouprava, mogli su da na osnovu toga kažu koja su to loša rešenja u Predlogu ovog zakona i zbog čega su loša. Onda je ovde neko od kolega koji će glasati za zakon rekao kako je dobro da su svi koji su govorili o Predlogu ovog zakona stavili do znanja i parlamentu i javnosti da zaista postoje problemi u lokalnim samoupravama i onda je rekao, bez obzira da li to znaju ili ne znaju da rade, ali eto, znaju da uoče problem. Takođe, taj kolega je rekao da bi on za ovakav zakon glasao čak i kada bi ga predložio ministar iz SRS. Interesantno je da nije reagovano od strane predsedavajućeg, jer zaista, na ovaj način raspravljati o zakonu je nedopustivo, a ako mi iz SRS na sličan način pokušamo da govorimo o nekom predlogu zakona, onda se naše diskusije ko zna kako karakterišu. Takođe je ovde rečeno kako je sudbina lokalnih samouprava ista, bez obzira ko vrši vlast u lokalnoj samoupravi, i onda reče taj kolega da svi to javno kažemo, a tajno, kaže, vučemo ministre za rukav i sa ministrima dogovaramo ovo ili ono. Moram da demantujem ovakve navode, jer to jednostavno nije tačno. Nažalost, bilo bi dobro da je sudbina lokalnih samouprava, kakva god da je, ista, bez obzira ko vrši vlast, mislim na sudbinu u odnosu na republičke organe vlasti, ali svi znate da nije tako, kao što nije tačno da bilo koji predsednik opštine srpski radikal vuče ministra za rukav. Naravno, komuniciraju sa ministarstvom, sa Vladom, jer, gospodo, Vlada Republike Srbije, bez obzira ko je čini i koju skupštinsku većinu ima, mora da vrši funkciju za celu Srbiju. Reći ću vam na nekoliko primera da to nije baš tako. Dakle, to što je rečeno da mi vučemo ministre za rukav, rekoh, nije tačno, i rekle su kolege koje su i predsednici skupština, ali moje pitanje je da li to znači da neko ko je iz SRS, a predsednik je opštine, ne sme da komunicira sa ministrima. Ne znam samo na koji način mislite to da zabranite, a pošto mi znamo da vi imate takav odnos prema nama, onda mi lepo ovde javno kažemo, dakle, nikoga ne vučemo za rukav, nego potpuno javno kažemo da svoje funkcije zloupotrebljavaju gotovo svi ministri na lokalu: ministar obrazovanja, ministar zdravlja, koji postavljaju direktore škola ili direktore domova zdravlja i bolnica isključivo po stranačkoj pripadnosti; ministar poljoprivrede, koji deli kredite isključivo po stranačkoj pripadnosti i ministar za rad, koji deli one kredite za nezaposlene takođe isključivo po stranačkoj pripadnosti. Mi to potpuno otvoreno i jasno govorimo za ovom skupštinskom govornicom. Najveća zloupotreba cele Vlade, pogotovo Ministarstva za kapitalne investicije i ministra Velimira Ilića, jeste u kampanjama za lokalne izbore, za vanredne lokalne izbore koji se vrlo često dešavaju u Srbiji, i to kao posledica lošeg Zakona o lokalnoj samoupravi i lošeg izbornog zakona u lokalnim samoupravama. Naravno, mi smo govorili koliko su to loši zakoni, znali smo da će se dešavati sve ovo što se dešava kada dođe do primene tog zakona, kao što znamo šta će se sve loše dešavati u primeni ovog zakona o finansiranju lokalne samouprave i zloupotrebama u primeni ovog zakona, a sada ću se vratiti na zloupotrebe od strane Vlade u izbornim kampanjama. Znate, to što Velja Ilić izađe sa jednim ili dva bagera i obećava kule i gradove, mostove gde nema reka, aerodrome u nekim selima, ta prevara mu je uspela u Kraljevu i Smederevu i to je kraj. Mi smo sa ove govornice uspeli da ubedimo građane Srbije tamo gde se odvijaju lokalni izbori da Vlada obmanjuje i laže građane na lokalnom nivou. Poverovali su nam, naravno, pre svih građani Bora, koji su sa skoro 65% glasali za kandidata Srpske radikalne stranke. Poverovali su i građani Bujanovca, koji su u prvom krugu glasali za kandidata SRS koji je imao više glasova, nego svih devet srpskih kandidata. Tamo je Velimir Ilić došao u selo Trejak, dovezao jednu mašinu, nekog petka uoči izbora, uoči prvog kruga i rekao – vidite, ova mašina će ostati ovde do ponedeljka; ako budete glasali za vladinog kandidata, onda ćemo početi da radimo, a ako ne, mašina će se vratiti. Naravno, ta mašina se vratila sa terena. Ipak, zahvaljujući svesti funkcionera svih stranaka na lokalnom nivou pre tri dana su održali konferenciju za novinare predstavnici svih srpskih stranaka u opštini Bujanovac i pozvali svoje birače da u drugom izbornom krugu glasaju za Svetislava Stojmenovića, kandidata SRS. Zaista, želim da sa ovog mesta pozovem sve građane Bujanovca da imaju na umu da taj izbor podrazumeva istinski podržavanje i borbu za srpske nacionalne interese u opštini Bujanovac. Sada će verovatno Vlada da nastupa sa svojim, Velja sa svojim mašinama u Ražnju, pošto su i tamo raspisani izbori, ali o tome ćemo govoriti i ubeđivati građane kada budemo radili u izbornoj kampanji. S obzirom na već potrošeno vreme od strane poslaničke grupe SRS, neću govoriti o ovom predlogu zakona, zato što mi imamo određene amandmane i kada budemo govorili o pojedinostima naravno da ćemo se osvrnuti na svaki od članova zakona. Jedino moram da naglasim da je to što nam Vlada predlaže kroz ovaj zakon, vraćanje uprava prihoda na opštinski nivo, nešto što jednostavno nije moguće. Da ne govorim o svim razlozima, a već su se čuli od strane predsednika opština, ali s obzirom na zakone koji su ovde doneti na predlog Dinkića, od onog da poreski inspektor može da upadne u kuću, da legitimiše, da pleni stvari, ako mislite to da vratite na nivo opština, onda zaista ne znam kakva vam je namera i kakvu situaciju hoćete da stvorite na lokalnom nivou po opštinama u Srbiji. Naravno, posebna je priča broj zaposlenih i pretnje Mlađana Dinkića da opština koja ne smanji broj zaposlenih neće moći povećati platu, odnosno biće im smanjena plata, a sa druge strane tera lokalne samouprave da primaju po pedesetak novih radnika iz uprave prihoda. Dakle, to je jedna od primedbi, o ostalim ćemo govoriti u pojedinostima, ali samo vam tvrdim, dame i gospodo, da ovakav zakon neće moći da se primenjuje.
Reč ima narodni poslanik Goran Rakovac, zatim narodni poslanik Nataša Jovanović, pa onda pitam, gospodine Periću, umesto vas gospodin Petronijević, tako je najavljeno, slažete se? Dobro, hvala vam. Izvolite, gospodine Rakovac.
Hvala, gospodine predsedniče. Ako se ne varam, danas je na dnevnom redu zakon o finansiranju lokalne samouprave, pa da se vratimo tom zakonu, da ne pričamo o buldožerima, bagerima i Zakonu o lokalnim izborima. Doći će i taj zakon na red, pa ćemo ukrstiti koplja ovde, u kom pravcu ćemo taj zakon eventualno menjati, na koji način, ali zaista, vratimo se onome o čemu treba da pričamo. U prošlom mandatu, sticajem okolnosti, od 2000. do 2004. godine bio sam predsednik jedne opštine koja možda spada u srednje opštine, sa 50-tak hiljada stanovnika. Oktobra meseca kada sam stupio na mesto predsednika opštine zatekao sam stanje koje je otprilike izgledalo ovako: budžet opštine za 2000. godinu je iznosio 43.500.000 dinara; na računu opštine je bilo 68 dinara, a dugovi koji su postojali iznosili su 66 miliona. Dakle, budžet i po za 2000. godinu. Vreme se, hvala bogu, promenilo. Godinu i po do dve je trebalo sanirati tu veliku promaju koja je bila u budžetu i zaista svake godine kada je trebalo raditi budžet za narednu godinu to je predstavljalo pravu noćnu moru, ne samo zbog tih velikih gubitaka koje je trebalo sanirati za godinu-dve dana, već iz razloga što je način predviđanja budžeta za svaku narednu godinu bio potpuno netransparentan. U to vreme, doduše, ministar je bio gospodin Đelić, imali smo ovde u ovoj skupštini obično jedan sastanak krajem novembra meseca, gde su nam date određene kvote, određeni procenti i onda je trebalo zbrda-zdola praviti budžet za nekih 10-15 dana, bez ikakve mogućnosti da taj budžet bude razvojni, da se predvide investicije, da se nešto ozbiljnije predvidi i eventualno uradi u narednim godinama u mojoj lokalnoj samoupravi. Vremena su se promenila. Već 2003. godine u opštini Velika Plana, iz koje dolazim, postojao je suficit i mislim da suficit nije loš kada postoji, da nije tačno da su zakinuta sredstva kada se ostvari suficit. Iznosio je te godine 11,5 miliona i rebalansom budžeta, koji je urađen negde tamo 30, 31. decembra, zadnjeg dana kalendarske godine, sva sredstva su prebačena u Fond za izgradnju grada. To su bila inicijalna sredstva od kojih se počelo da se izvode kapitalni radovi u opštini Velika Plana, tako da od tada do danas Velika Plana, koja je bila jedno malo veće selo možda u nekom periodu, danas ima toplanu, ima gasifikaciju urađenu, ima odlično osvetljenje celog grada, ima industrijsku zonu koja u ovom momentu radi, dva dobra pogona... (Veroljub Arsić, sa mesta: Što ste izgubili?) Nismo, gospodine, izgubili, dobili smo, a vaš kandidat je bio sedmi od svih; kandidat iz moje stranke, koji je mene nasledio na tom mestu, pobedio je više nego ubedljivo. Niste ušli čak ni u drugi krug. Na kraju mandata ostalo je 8,5 miliona da taj novi kandidat koji je došao može u prvim mesecima svoje vlade da poentira, da pokrene jedan novi investicioni ciklus. Dakle, nije tako sjajno vreme bilo ni pre pet-šest godina, kao što nije tako sjajno vreme, doduše, ni danas sa Zakonom o transfernim sredstvima koji smo imali 2004. i 2005. godine. Međutim, danas imamo, da se vratim sada na zakon o finansiranju lokalne samouprave, zakon koji je više nego dobar. Čitajući Predlog ovog zakona zažalio sam što ovakav zakon nisam imao te 2000, 2001. ili 2002. godine, jer bi u tom slučaju bilansiranje opštinskih finansija, izrada opštinskog budžeta, posebno njegove razvojne komponente, bilo mnogo lakše, transparentnije, mnogo bi se lakše mnoge stvari uradile. Još od tog vremena svi tadašnji predsednici opština, a bio sam u nekoliko organizacija koje su okupljale predsednike opština iz cele Srbije, vapili su za donošenjem jednog ovakvog zakona. Svi su tražili da postoji jedan organski zakon gde će se vrlo jasno, transparentno unapred znati pravila igre i gde će budžet za narednu godinu početi da se pravi, da se planira u aprilu, maju mesecu tekuće godine za narednu. To, nažalost, do danas nije bilo i po prvi put će u Republici Srbiji jedna takva mogućnost da postoji tek donošenjem ovog zakona koji danas imamo na dnevnom redu i koji treba u svakom slučaju i te kako pozdraviti. Ono što je, po meni, ovde bitna stvar, koju treba istaći, to je način na koji se došlo do zakona. Naime, pred ovom skupštinom je ovde sijaset zakona bilo, manje-više povodom svih je vođena javna rasprava, ali mislim da nijedna javna rasprava nije bila tako dobro, kvalitetno urađena kao što je bila javna rasprava o ovom zakonu. Na kraju krajeva, o njemu su se i te kako izjašnjavali, davali primedbe i sugestije sadašnji predsednici opština, oni koji neposredno u lokalnim samoupravama rade na izradi budžeta, koji se susreću svakodnevno sa problemima koje njihove opštine imaju, koji se susreću sa tom noćnom morom koju smo imali 2004. i 2005. godine. Uostalom, setite se Zakona o transfernim sredstvima koji smo imali pretprošle, 2004. godine. Mislim da je od 250 poslanika verovatno 90% njih podnelo bar po jedan amandman, neki i više. Svi amandmani su otprilike bili isti, gradu Beogradu se skida 10, 20 ili 50 miliona i dodeljuje se Užicu, Titelu, Velikoj Plani, Žitištu ili već kojoj opštini. Ta priča koju smo imali 2004. godine, kada smo svi podneli amandmane na tadašnji Zakon o transfernim sredstvima, a nijedan od tih amandmana gotovo nije ni branjen, naravno nijedan nije usvojen, to ponašanje narodnih poslanika te 2004. godine u decembru, na neki način je danas to inkorporirano u ovaj zakon. Svi pričamo o regionalnom razvoju Srbije, o tome da je istočna Srbija prazna, da jug Srbije strašno zaostaje, da mladi ljudi tamo ne žele da ostanu, da svako ko završi fakultet ili neku ozbiljniju školu beži iz tih krajeva, jer nema perspektive. Imali smo ogromnu disproporciju, "beogradizaciju" koja je uzimala sve više maha. Beograd je došao do dva miliona, a nama su jug Srbije i istočna Srbija, posebno pogranične opštine, u ovom trenutku gotovo ostale puste i bez ikakve perspektive. Jedan od razloga je bio i taj što su lokalne samouprave u nekom proteklom periodu tretirane, maltene, kao lica lišena poslovne sposobnosti ili kao maloletnici, kao pravna lica pod starateljstvom i za sve što im je trebalo, a što život znači, a to su finansije, morao je da se pita Beograd i moralo je sve iz Beograda da dođe. Morao je uvek neko, na osnovu ovih ili onih kriterijuma, često dosta problematičnih, dosta nepoznatih široj javnosti, da se pita da bi te lokalne samouprave ponekad mogle da obavljaju i najosnovnije funkcije. Ovoga puta sa ovim zakonom imamo prevazilaženje svih tih problema. Pre svega, posebno bih istakao ono što je u zakonu važno, a to je ovo horizontalno ujednačavanje sredstava koja će lokalne samouprave dobiti uzimanjem, kako je ovde rečeno, "Robin Hud" sistemom od najjačih, najmoćnijih lokalnih samouprava, pre svega od grada Beograda i grada Novog Sada sa jedne strane, i preraspodelom jednog dela sredstava lokalnim samoupravama, posebno onim lokalnim samoupravama koje su po svom potencijalu, privrednom, po ljudskim resursima i na drugi način, u jednom inferiornom položaju. Verovatno mnogi od vas znaju, na jugu Srbije, primera radi u Bojniku, Crnoj Travi, Trgovištu, čak i plate radnika u lokalnoj samoupravi kasne po dva, tri i više meseci. Pošto su kolege u prethodnim izlaganjima zaista govorile o transferima, o mnogim stvarima i novinama koje ovaj zakon donosi, osvrnuo bih se na nekoliko stvari koje do sada niko nije pomenuo, a koje smatram više nego značajnim. Pre svega, pomenuo bih član 36. koji nosi naziv – Prihodi od ustupljenih naknada; u stavu 1. tačke 3), 4) i 5) su naknade za korišćenje mineralnih sirovina, naknade za izvađeni materijal iz vodotoka i naknade za korišćenje šuma. Po prvi put se lokalnim samoupravama ove naknade daju, odnosno Republika ustupa jedinicama lokalne samouprave prihode od naknada ostvarenih na teritoriji jedinica lokalne samouprave, u skladu sa zakonom. Mislim da je to više nego bitno, jer u prethodnom periodu u opštinama koje su imale mineralne sirovine na svojoj teritoriji, ili vodotokove odakle se vadio šljunak i pesak (kao što je slučaj u mojoj opštini), ili šume (kao što je slučaj sa opštinom Ivanjica i nizom drugih opština), dakle opštinama koje su imale određene prirodne resurse, ti resursi, umesto da donose boljitak tim lokalnim samoupravama, predstavljali su za njih samo štetu. Zašto štetu? Nikakvu naknadu od ovih prirodnih resursa te lokalne samouprave nisu imale. S druge strane, u njihovoj nadležnosti je bilo održavanje lokalnih i nekategorisanih puteva, koji su bukvalno uništavani eksploatacijom ovih mineralnih sirovina, šljunka i peska ili šuma sa njihove teritorije. Na taj način dodatno su se opterećivale lokalne samouprave; umesto da sa jedne strane dobiju prihod, s druge strane su imale čist gubitak. Ono što takođe smatram jako bitnim ovde, pomenulo je nekoliko kolega, ali niko nije to malo ozbiljnije razmotrio, to su članovi 60 - 63, odnosno činjenica da jedinica lokalne samouprave u celosti utvrđuje, naplaćuje i kontroliše javne prihode iz člana 6. ovog zakona počev od 1. januara 2007. godine. Radi se, dakle, o izvornim prihodima opštine. Veliko mi je zadovoljstvo što ova četiri člana postoje, između ostalog zato što sam sa bivšim potpredsednikom Vlade Republike Srbije gospodinom Labusom pre godinu i po dana na jednom okruglom stolu baš o ovom pitanju imao jedan razgovor, diskusiju, koja je možda otišla i malo dalje i bila u jednom trenutku i neprijatna, zalažući se upravo za ovakvo rešenje koje mora da postoji u lokalnim samoupravama. Dozvolićete, u prethodnom periodu, kada ste imali poresku upravu koja je u 99% slučajeva, posebno u manjim opštinama, u istoj zgradi gde se nalazi i sedište skupštine opštine, imali smo jedan debalans – da direktor poreske uprave, koji je postavljen neposredno od republičkih organa, koji njima odgovara, sa njima komunicira, jednostavno nije bio zainteresovan da na pravi način odradi onaj deo posla koji se ticao neposredno lokalnih samouprava. U više mesta, a imao sam i lično iskustvo, pošto se tokom mog mandata promenilo nekoliko direktora, bilo je onih koji čak nisu hteli ni da komuniciraju. Ako opština ima određene izvorne prihode, a ima ih i treba da ih ima, onda mora da ima i mehanizam naplate tih izvornih prihoda, da ona sama organizuje način na koji će te svoje izvorne prihode naplaćivati i da od toga koliko je ona sposobna da to uradi toliko u svom budžetu i ima sredstava. Niko ne može bolje u Beogradu da zna koliko, primera radi, može poreza na imovinu i na koji način najlakše može porez na imovinu da se naplati u jedinici lokalne samouprave, da ne pominjem druge izvorne prihode koje lokalne samouprave imaju. A građani, kada imaju primedbe na ovu materiju, nikada nisu došli kod ministra finansija ili kod bilo koga drugog, nego prvo kod koga dođu, dođu kod predsednika opštine, jer je on za njih personifikacija države u njihovoj opštini. Dakle, ovo rešenje predviđeno od člana 60. do člana 63. sa preuzimanjem jednog broja radnika Poreske uprave, koji bi prešli i postali radnici opštinske uprave, koji bi neposredno radili na naplati poreza i doprinosa koji predstavljaju izvorne prihode lokalne samouprave, jeste jedno pravo rešenje. Dobro je da je ostavljen i prelazni period za one lokalne samouprave koje nemaju možda dovoljno kapaciteta da to urade odmah. Jače će verovatno iskoristiti ove zakonske mogućnosti počev od 1. decembra 2006. godine, znači, preuzeti određeni broj radnika; slabije, koje nemaju dovoljno kapaciteta, zaključiće ugovor sa Poreskom upravom da ona za njih odrađuje ovaj posao u određenom periodu; male opštine će se udružiti, verovatno će jedna od njih vršiti poslove za sve njih zajedno. U svakom slučaju, ovo je bitan pomak u decentralizaciji našeg političkog sistema, posebno u finansijskoj decentralizaciji. Mislim da ovde treba posebno istaćii odredbe članova 20 - 31, koji regulišu pitanje samodoprinosa, koji je uvek bio predviđen i vrlo često korišćen za izgradnju mnogih infrastrukturnih stvari na teritorijama lokalne samouprave, ali je bio više nego problematičan, posebno zadnjih godina, kada su recimo penzioneri bili od 2002. godine oslobođeni plaćanja samodoprinosa. Način na koji je samodoprinos naplaćivan je takođe bio problematičan; s obzirom da su mnogi ljudi radili u jednoj opštini, imali prebivalište u drugoj, prava evidencija o prikupljanju tih sredstava nije postojala. Veliki broj građana je dolazio u neravnopravan položaj; primera radi, postoje mnogi vikendaši koji koriste određene infrastrukturne pogodnosti koje se finansiraju lokalnim samodoprinosima, koji nisu ni na koji način učestvovali u izgradnji tih infrastrukturnih objekata. Sve u svemu, pred nama se danas nalazi jedan zakon koji je jako dobro izbalansiran, koji je pisan vrlo jasnim jezikom, zakon koji omogućuje potpunu transparentnost i predvidivost sistema fiskalizacije lokalnih samouprava, jedan zakon koji u svakom slučaju treba podržati i iz tih razloga poslanici DSS-a će u danu za glasanje glasati za ovaj zakon. Ovaj zakon će doneti mnoga dobra Republici Srbiji, lokalne samouprave će na osnovu ovog zakona moći mnogo lakše da dišu i već za neki dan, kada ovaj zakon bude izglasan, moći će da prave planove za narednu godinu i da prave razvojne, a ne samo socijalne budžete, jer je krajnje vreme da se bavimo razvojem, a ne samo demagogijom pozivajući se na ono narodno "što gore to bolje". Hvala.
Hvala vama, gospodine Rakovac. Posle replike reč će imati prvo Nataša Jovanović, potom Milisav Petronijević, pa Zvonko Mihajlović. Pre toga, po Poslovniku se prvo javila narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, a potom radimo do završetka načelne rasprave 10. tačke, to je odgovor na pitanje. Izvolite, gospođo Radeta.
Hvala. Kolega Rakovac je očigledno pogrešno protumačio moje prethodno izlaganje kada je rekao da treba da se vratimo na temu, a tema je zakon o finansiranju lokalne samouprave. Naravno, ja sam, kao i ostale kolege iz SRS, govorila upravo o tom zakonu, ali sam prethodno rekla da je možda neumesno govoriti o lokalnoj samoupravi danas kada u stvari, nažalost, nemamo državu. Normalno je bilo da danas raspravljamo o Zakonu o Vladi, o Zakonu o ministarstvima, pa da vi vašom većinom proširite ministarstva, da odredite da imamo i ministarstvo spoljnih poslova i ministarstvo vojske, da izaberete svoje ministre i onda da kažemo – imamo državu, radimo na Ustavu, pa onda možemo da pričamo i o lokalnoj samoupravi. Naravno, vi ste krenuli sa potpuno pogrešne strane. Želite da organizujete i pravno definišete neke aspekte lokalne samouprave, mi naravno nemamo ništa protiv, ali da bi u jednoj državi funkcionisala i postojala lokalna samouprava pre toga je potrebno da postoji država. Mi danas imamo Srbiju u kojoj je pre nekoliko dana Vlada izvršila državni udar, u kojoj je doneta uredba o produženju funkcionisanja ministarstava i ministara, iako je državna zajednica SCG prestala da postoji, iako savet ministara te državne zajednice ne postoji, i pored toga imamo i Stankovića i Draškovića koji se pojavljuju u javnosti i lažno se predstavljaju da su ministri u Vladi Republike Srbije. Nisu, jer niti postoji zakon, niti postoji odluka kojom su oni u ovom parlamentu izabrani. U tom smislu je bila moja diskusija, da skrenem pažnju i javnosti Srbije, a i narodnim poslanicima koji imaju većinu da upozore Vladu, da opomenu Vojislava Koštunicu da mora da se pridržava Ustava, da ono što radi jeste kažnjivo, s obzirom da je neustavno, s obzirom da predstavlja državni udar. A što se tiče komentara kako smo pre dve ili tri godine svi mi narodni poslanici podnosili amandmane kada je bilo reči o raspodeli sredstava između opština i gradova u Republici Srbiji, moram da kažem radi javnosti, radi istine, da poslanici SRS nikada nisu podnosili amandmane da se sredstva od jedne opštine ili jednog grada usmere drugoj opštini ili nekom drugom gradu, samo smo imali primedbe da i jedni i drugi od države treba da dobiju više.
Hvala, gospođo Radeta. Izvolite, gospodine Nikoliću, po Poslovniku.
Član 104. Nema potrebe da ovde pričamo o državnom udaru i da li je izvršen državni udar. Naravno da nije. Pred nama se nalazi jedan jasan zakon, a to je zakon o finansiranju lokalne samouprave. Želim da podsetim javnost i sve ovde prisutne poslanike, u političkoj teoriji postoje mnoge definicije države. Meni se dopada jedna koju je izrekao Jovan Dučić, a to je da je svaka država čovek u velikome, baš kao što je svaki čovek država u malom. Naša država se nalazi u velikim problemima, i to valjda svi znamo i zbog toga u ovoj skupštini treba da budemo znatno odgovorniji. Zapravo, svaki poslanik treba da ima državu u sebi. Kada imate državu u sebi, onda ćete se posvetiti poslu koji je na dnevnom redu, a na dnevnom redu je zakon o finansiranju lokalne samouprave. Podsećam sve poslanike i apelujem da se usredsredimo na taj zakon.
Hvala vama, gospodine Nikoliću. Svedočim da poslanici, naravno koristeći svoja poslanička prava, najvećim delom svih ovih dana, pa i danas, prevashodno rade svoj posao i verujem da svi na različite načine imaju u vidu upravo ovo što ste vi rekli. Hvala vam. Gospodine Arsiću, mislite da ste bili lično pomenuti u izlaganju? (Da.) Molim vas, upravo zbog ovoga o čemu se sada govorilo i od strane gospođe Radete i gospodina Nikolića, proveriću po stenogramu; u slučaju da niste, zbilja ću morati da izreknem opomenu, jer se bojim da skrećemo pažnju sa onoga za šta se poslanici po redosledu prijavljivanja upravo jasno zalažu, uračunavajući i poslanike vaše stranke. Izvolite, gospodine Arsiću.
Tražio sam pravo na repliku. Da bismo se razumeli, kada mi je gospodin sa govornice pričao rezultate izbora u Velikoj Plani, možete da proverite u stenogramu. Slažem se sa ovim što su moje kolege prethodnici ovde izneli, ali morate da shvatite jednu stvar, da se mnogo za ovom govornicom govorilo i raspravljalo, recimo, i o skijalištima, a referendum u Crnoj Gori se pripremao.
Izvinite, gospodine Arsiću, molim vas, da bih vam dozvolio repliku, vi meni kažete da računate u lično prozivanje, pominjanje, činjenicu da sam vas opomenuo zbog dobacivanja, pa je u tom odgovoru, da bi zaštitio vas, gospodin Rakovac izgovorio svoje shvatanje i podatke o rezultatima izbora, to je vaš osnov za repliku? (Da.) To bi bilo najšire tumačenje, ja ga dozvoljavam. Izvolite.
Hvala. Znači, sad imam tri minuta, počev od sada. Prvo, ne bih se hvalio nekim suficitima koji su bili ostvarivani prilikom promene vlasti ili suficitom u godinama koje su iza nas. Prva stvar koju je DOS uradio kada je došao na vlast bilo je uvođenje izmena i dopuna zakona o porezu na robe i usluge, gde je tada prvi put uvedeno da se oporezuju po opštoj stopi od 20% ne samo usluge, već i životne namirnice. To su ti prihodi koje su lokalne samouprave ostvarivale u tom periodu i odatle taj višak prihoda o kome se priča. Isto tako, sve lokalne samouprave gde je DOS došao na vlast na zasedanjima skupština opština su donosile odluke o povećanju komunalnih taksi, naknada za građevinsko zemljište itd. Znači, nisu ostvarili povećanje prihoda po osnovu naplate ili nečega drugog, nego isključivo povećanjem taksi koje su bile u nadležnosti lokalne samouprave. Ne bih se toliko radovao, da sam predsednik opštine, zbog toga što će jedan deo posla koji radi republička Poreska uprava da radi lokalna samouprava, jer je to deo poreza koji se najteže naplaćuje, koji je skoro nemoguće naplatiti u nekom visokom procentu, imajući u vidu kakav je sada ekonomski i socijalni status i kakva je situacija u državi, i taj najgori i najprljaviji deo posla daje se lokalnim samoupravama da to rade. Da ne pričamo da neće doći do smanjenja broja zaposlenih u lokalnim samoupravama, odnosno u republičkoj Poreskoj upravi, jer jedan deo radnika koji sada radi u republičkoj Poreskoj upravi radi na dva ili tri posla, tako da će doći do potrebe zapošljavanja novih radnika i u republičkoj Poreskoj upravi i u lokalnoj samoupravi. (Predsednik: Molim vas, završite gospodine Arsiću.) Tako da ne bih toliko hvalio ovakav predlog zakona, pogotovo što oni prihodi koji se najlakše naplaćuju i koji se, navodno, ustupaju lokalnim samoupravama, ustupa se samo jedan deo prihoda po volji ministra, a ne zakonom. Dajte vi kao izvorne prihode lokalnim samoupravama, recimo, porez na upotrebu, držanje i nošenje dobara, pa ćete videti koliko će lokalne samouprave da ukidaju takse i da će sasvim lepo moći da se izdržavaju od tog prihoda. Za sada se od tog prihoda izdržavaju samo agencije koje ova vlada otvara.
Hvala. Izvolite, narodni poslanik Nataša Jovanović, pa narodni poslanik Milisav Petronijević, pa narodni poslanik Zvonko Mihajlović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo, desila se slučajnost da ovaj zakon razmatramo uoči sutrašnje sednice Skupštine grada Kragujevca, jednog od najvećih gradova u Srbiji. Gradonačelnik Kragujevca više nije ni dopisni član ili poslanik Narodne skupštine Republike Srbije, jer se uopšte ne pojavljuje ovde. Ime mu je Veroljub Stevanović, ne postoji njegova politička stranka, neki poslanički klub kojim on navodno rukovodi, a on kao pojedinac malo po malo pokušava da ucenjuje Vladu Republike Srbije, time obmanjuje nas Kragujevčane, celokupnu javnost, a u stvari mečku plaši rešetom. Ta mečka je, mislim u figurativnom smislu, shvatite kako hoćete, Mlađan Dinkić, ministar finansija. Da bi doskočio vama iz Vlade Republike Srbije, pre usvajanja i posle usvajanja ovog zakona, gradonačelnik Kragujevca je sebi imenovao novog gradskog stručnjaka, člana gradskog veća, koga plaćaju siromašni kragujevački poreski obveznici. To je izvesni dr Zdravković, zadužen za to da Stevanovića za ruku preko ove Čedine zebre, a pre toga na putu od Kragujevca preko Batočine i Lapova ili skraćenim putem preko Topole i Mladenovca, dovede u Beograd, u Vladu, da od Dinkića iskamči neke pare. Tako je funkcionisao on .... (Predsednik: Molim vas, gospođice Jovanović, pošto je reč o narodnom poslaniku u ovoj sali, budite ljubazni, sa uvažavanjem, nemojte da govorimo da pešice idu od Kragujevca do Beograda. Za ruku se ne vodi niko od narodnih poslanika. Molim vas, sa uvažavanjem govorite o narodnim poslanicima.) Gospodine Markoviću, to je sa najvećim uvažavanjem za osobu tog formata i tih sposobnosti. On kad kaže da je to najviše što on može da uradi za grad u kome živim, ja njemu verujem, jer on ne može više od toga, a to je 25% od normalnog gradonačelnika. I vi kad kažete da je to sve što vi možete da uradite kao predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, pa kad dajete izjave novinarima, raznim medijima, ja vama verujem, jer vi više od toga ne možete, ali ima neko ko će da vas nasledi i može bolje. Dakle, što se tiče ovog zakona, taj zakon ne može da bude zamena... Namerno sam napravila ovu uvertiru, a i to mi je baš kao šlagvort, sutrašnja sednica Skupštine grada Kragujevca, gde je SRS najžešća opozicija takvom načinu vladanja i ponašanju gradonačelnika grada Kragujevca. Ovaj zakon ne može da zameni onaj predlog koji nije naišao na odobravanje ni skupštinske većine koju on podržava, koji su potpisali samo on, izvesni Radojle Bukvić, vi gospodine Markoviću i još dva poslanika, koji je navodno trebalo da da mnogo veće izvore prihoda i da se izvrši, kako vi to volite da kažete, mislim vladajuća struktura i pojedine stranke iz ovog bivšeg dosovskog konglomerata, neophodnadecentralizacija lokalne samouprave. Da bi se to uradilo nije dovoljno da se donese ovakav zakon, zato što ovaj zakon, u suštini, neće na pravičan način, kako su to njegovi zagovornici danas pokušavali celog dana da objasne, da izvrši uravnoteženi transfer sredstava sa nivoa Republike do jedinica lokalne samouprave, zato što u toj budžetskoj aproprijaciji i u usklađivanju budžeta i sa Zakonom o budžetskom sistemu, sa punjenjem od strane lokalnih komunalnih taksi i svih prihoda koji pripadaju po Zakonu o lokalnoj samoupravi, nije dovoljno, ako su ta neraspoređena transferna sredstva u budžetu Republike Srbije u rukama jednog čoveka – ministra finansija. Ovaj zakon je i protivustavan u nekim svojim odredbama, zato što on i dalje daje mogućnost gradonačelniku Beograda da se bahato i osiono ponaša kada su u pitanju beogradske gradske opštine, a njih je ukupno 17. Ta ista sudbina čeka i grad Kragujevac, jer je novim, takođe protivustavnim statutom, preslikanim statutom grada Beograda, zaokruženo nekih pet kragujevačkih gradskih opština koje će u budućnosti, kroz novi način funkcionisanja, isto tako na kašičicu da dobijaju: Stevanović od Dinkića, a onda predsednici opština od Stevanovića, kao gradonačelnika, odnosno, kako to funkcioniše ovde u Beogradu. Da sam u pravu, da je to tako i da nijedan razvojni projekat, a kamoli izgradnja komunalne infrastrukture... Čuli ste jutros od gospođe Pop-Lazić da je, uprkos svim blokadama od strane Bogdanovića, opština kojom ona rukovodi uspela da izgradi vodovod i kanalizaciju u dužini od pet kilometara, a celokupan projekat celog grada Beograda je 20 kilometara. Vidite koliko je to beogradskih opština i šta će one da rade. Kada je izvršen svojevrsni puč u opštini Grocka i smenjen veoma uspešan predsednik te opštine iz SRS, došao je čovek iz oveorganizacije, stranke G17 plus, koji je pre nekoliko dana u jutarnjem programu Studija B rekao da on sam ništa ne može ni da uradi – kako kaže gradonačelnik Beograda, ako on to bude rekao, videće... Novinar ga otvoreno pita – da li vi ostajete po tom i tom projektu da radite te i te ulice? Ne zna i ništa ne odgovara. "Kako kaže gradonačelnik, kako kaže ministar finansija". Sada vas pitam, vas koji vršite vlast u jedinicama lokalne samouprave, u nekim opštinama ste i u koaliciji sa SRS, da li vi zaista mislite da će ovaj zakon da donese ta neophodna sredstva opštinama i gradovima i da vi nećete morati da se jagmite kod ministara iz Vlade Republike Srbije i da ih moljakate. To jedino ne rade i to je ne laž, nego najveća uvreda koju smo jutros od jednog mogli da čujemo kada su u pitanju srpski radikali, nikada nikoga nizašta nismo cimali za rukav, niti smo ga pitali, ali da li vi mislite da vi to dalje nećete morati da radite? Zakon vam sam kaže, član 15. stav 2. koji je suprotan Zakonu o lokalnoj samoupravi, članovima 79, 80, 81. i 82, da će ministar finansija u Vladi Republike Srbije da vam određuje na koji način ćete, do kog nivoa, do kog gornjeg limita da određujete lokalne komunalne takse, na koji način ćete da ih trošite i šta možete sa njima da radite. Zar to nije diskriminacija? Gde je tu zagovaranje, gde su te puke floskule o decentralizaciji? Toga nema u ovom zakonu uopšte. Ovaj zakon samo na drugačiji način, ali prividno, određuje kako će da se raspoređuju transferna sredstva. Sada neće da se čeka kraj godine, odnosno usvajanje zakona o budžetu za narednu godinu, pa čuveni zakon o transferu sredstava sa nivoa Republike jedinicama lokalne samouprave, nego će kroz unapred neku virtuelnu projekciju, kako god hoćete, koju dostavlja jedinica lokalne samouprave Vladi Republike Srbije, odnosno Dinkiću, ministarstvu, da se to pravičnije određuje. Nije šija, nego vrat. Znate šta, da se kojim slučajem desilo, a hvala bogu i narodnoj volji u Boru, nije, nego je gospodin Rankić pobedio sa 65% glasova, da ste se vi ponovo dočepali vlasti, kao što upozoravamo građane da vam ni na kakvim dopunskim izborima ne daju poverenje, desila bi se neverovatna pljačka, a naročito u Boru kojeg očekuje proces privatizacije i najmanje 150 miliona evra koji treba da se sliju u opštinski budžet. Mi sada možemo da budemo sigurni da će ljudi polako da se vraćaju u taj kraj i da oživi ta opština i celo to područje, jer je takav čovek voljom građana Bora došao na mesto predsednika opštine. Zakon koji će vama u vašim hajdučijama i komponovanju, kako vam stigne jedan odbornik, kupite jednog, cimate za rukav drugog, to vi radite i na najnemoralniji način se pojedini vaši predsednici ponašaju, odnosno te hajdučke skupštinske većine, ne može da donese nikakav prosperitet i nikakvo dobro. Kada je u pitanju jedan tako veliki grad, u kome ja živim, koji ima budžet od preko četiri milijarde dinara, pitajte moje sugrađane, bilo kada da se pojavite, da li su oni nešto dobili i kako izgleda njihov život u funkcionisanju lokalne samouprave pre dve godine, kada su imali gomilu tih obećanja, a kako izgleda danas. U Kragujevcu 22 naselja nemaju vodu. Da ne govorim o činjenici da pijemo najskuplju vodu u tako siromašnom gradu u Srbiji, najnekvalitetniju, znate, za taj novac, gde je cena pijaće vode za domaćinstvo negde izjednačena sa cenom industrijske vode. Kakvi su putevi, kakav je prilaz gradu? Pogledajte samo kakvo je to ruglo. Vi mislite da će taj čovek, koji se nije ni pojavio, nije udostojio vas koji ste ga branili na toj fantomskoj konferenciji opština i gradova... Vi ste samo mogli da se sastanete i da razgovarate o leptirićima, o lepom vremenu, šta to mene briga, razna udruženja postoje, nevladine organizacije, udruženje ovo i ono, ali ono što je ustavna i zakonska obaveza tamo gde su predsednici opština, ne svi, iz redova vaših stranaka, kao što je i ta bruka, a zove se gradonačelnik Kragujevca Veroljub Stevanović, vi ne ispunjavate, zato što su vam laži i obmane bile prioritet u kampanjama. Narod to više neće, neće da poveruje u to da će negde usred noći da se pojavi, u ne znam kakvom stanju, ministar za kapitalne investicije i da dođe i da u ime tog predsednika... Obično pojedini kandidati ne znaju ni reč da prozbore, pa ih ovaj vodi za ruku. Izvinite ako opet nekoga vređam, gospodine predsedniče, ali to je tako, malo se krećite ili gledajte kampanju za lokalne izbore. To je ponižavajuće. Ne vređam nikoga, ali vi takvim svojim ponašanjem, a pogotovo Dinkić, Velimir Ilić i ovaj Lončar, koji se čak usuđuje da ide dotle da komentariše isporuku srpskih junaka Haškom tribunalu, vređate dostojanstvo građana Srbije.
Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević, pa jedan minut narodni poslanik Zvonko Mihajlović. Bićemo tolerantni, ne brinite. Potom narodni poslanik Miroljub Marić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto je o Predlogu zakona o finansiranju lokalne samouprave stav SPS-a izneo dr Žarko Obradović, a vreme koje je ostalo za ovo izlaganje je kratko i sledi rasprava o amandmanima, svoj deo priče ću svesti samo na jedno pitanje kada se razgovara o ovom zakonu u načelu. Moje pitanje za ministra glasi (on nije tu, ali preneće mu neko) – zašto se predlagač zakona odrekao kontrole sredstava u lokalnoj samoupravi? Citiraću jedan deo člana 46, da u slučaju nenamenskog trošenja sredstava iz članova 44. i 45. Vlada može obustaviti sredstva za taj iznos, a to je ovolicko sredstava. Videli smo iz zakona da sredstva koja se obezbeđuju za lokalnu samoupravu čine izvorni prihodi, ustupljeni prihodi, transferi, nenamenski i ovaj namenski. Danas smo čuli od ministra da nenamenski transfer iznosi oko 20 milijardi dinara. Dakle, veoma važno pitanje je ne samo obezbediti sredstva. Naravno, ovaj zakon rešava taj problem i rešava glavno pitanje sporenja prilikom donošenja godišnjih zakona, a to su kriterijumi za raspodelu, iako će i oni morati da se dorađuju, jer očigledno, danas smo pokazali na primeru tri nerazvijene opštine, Crna Trava, Žagubica i Surdulica, da nije bilo pomaka, ali bar rešava taj deo. Zašto se, za razliku od tog zakona, predlagač odrekao kontrole, a pogledajte šta ovde stoji u članu 60: jedinica u celosti utvrđuje, naplaćuje i kontroliše sredstva iz člana 6, odnosno izvorne prihode. Kada se to prevede na Beograd, a ja sam inače Beograđanin, to znači da gospodin Nenad Bogdanović utvrđuje, gospodin Nenad Bogdanović troši, doduše uz pomoć menadžera Bojana Stanojevića, gospodin Nenad Bogdanović kontroliše. A samo da vam kažem da se pola milijarde evra nalazi u rukama jednog čoveka, bez građevinskog zemljišta koje nosi još oko 80 - 100 miliona evra. Mora se u sistemu obezbeđivanja sredstava navesti i kontrolni mehanizam kako će se to trošiti. Niko ne zna kako se te pare troše u Beogradu. Oni koji dolaze u Beograd vide ovu ulicu ispred koja se po pet puta radi, vide Nemanjinu, a Beograd je sve od Sopota do Batajnice, od Obrenovca do Grocke, od Lazarevca do Padinske Skele. U Beogradu treba ovaj zakon da bude podsticaj da se takođe utvrde kriterijumi. Sada imamo situaciju da prigradske opštine čine 60% teritorije Beograda, 17% stanovništva, a 4% sredstava. Dakle, veoma uvažavamo potrebu uređivanja, ulepšavanja centra, ali još više ističemo potrebu ravnomernog razvoja Beograda, odnosno da se opštinama koje takođe pripadaju Beogradu, u tom prigradskom delu, takođe obezbede osnovni uslovi za život, voda, kanalizacija i putevi, a ne sokaci, kao što je sada. Zaključiću, tražim odgovor na pitanje zašto se Vlada, predlagač odriče kontrolnog mehanizma još u fazi obezbeđivanja sredstava, kao što je slučaj kod ovog zakona.
Reč ima narodni poslanik Zvonko Mihajlović, potom narodni poslanik Miroljub Marić, pa narodni poslanik Helijana Dragojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto dolazim sa Kosova i Metohije, iz najjužnije srpske enklave, dozvolićete mi da svoju diskusiju posvetim upravo problemu funkcionisanja lokalne samouprave na prostorima Kosova i Metohije, preciznije funkcionisanja i finansiranja lokalne samouprave u preostalim srpskim enklavama, sa posebnim osvrtom na opštinu Štrpce. Dobro vam je poznato da je OEBS na osnovu UNMIK-ove uredbe 2000/45 prvi put nakon okupacije organizovao lokalne izbore na Kosovu i Metohiji 2000. godine. Zvanični stav države Srbije bio je da Srbi ne treba da učestvuju na tim i takvim izborima koje organizuje UNMIK, jer ti izbori imaju za cilj proterivanje preostalih srpskih institucija koje su se uspele, uprkos svim nedaćama, održati na tim prostorima. UNMIK je pokušavao nametati raznorazna rešenja, ali je bojkot naroda bio evidentan na svakom koraku. Dolaskom DOS-a na vlast Srbi na Kosovu i Metohiji dobijaju preporuku, odnosno instrukcije, da učestvuju na lokalnim izborima koje organizuje UNMIK. Odmah po sprovedenim izborima počinje hajka na preostali deo srpske opštine, odnosno srpske administracije, kako od strane samog UNMIK-a tako i od strane nove UNMIK-ove opštinske vlasti, koju čine 13 srpskih i 4 šiptarska odbornika. Izbacuju ih iz zgrade koja je zidana sredstvima poreskih obveznika građana Republike Srbije. Da bi srpska administracija funkcionisala koliko-toliko zaposleni su bili primorani da uzmu u zakup prostorije DP "Zadruga Štrpce" iz Štrpca i plaćaju mesečnu zakupninu od 1.500 evra u dinarskoj protivvrednosti. Zakupnina se plaća iz izvornih prihoda, a izvorne prihode čine samo porez na zarade zaposlenih u iznosu od 14%, od čega 30% procenata ostaje u opštinskom budžetu, a 70% se uplaćuje na račun budžeta Republike Srbije. Od poreza na imovinu naplati se nešto beznačajno, nešto se malo poreza naplati i na prenosu polovnih motornih vozila i to je sve od prihoda. Plate zaposlenih u srpskoj administraciji i javnim preduzećima, Novo javno komunalno preduzeće, Dom kulture, Fond za rekonstrukciju i razvoj opštine, isplaćuju se iz Koordinacionog centra i u ovom trenutku kasne više od sedam meseci. Zadnja isplata je bila za mesec novembar 2005. godine. Mesečne potrebe za ovu svrhu iznose pet miliona i trista hiljada dinara za 102 zaposlena. Interesantan je podatak da se šestoro zaposlenih u UNMIK-ovoj administraciji nalazi istovremeno i na platnom spisku srpske opštine i da na njih otpada mesečno bruto 565.944 dinara. Plata koordinatora koga je postavila Vlada Republike Srbije, a koji je istovremeno i predsednik UNMIK-ove opštine, iznosi neto 81.300 dinara. Sa druge strane, imate armiju nezaposlenih, koji su, ne svojom krivicom, ostali bez posla i koji sebe i svoje porodice hrane sa 5.700 dinara, što im se isplaćuju u vidu privremene novčane naknade preko Nacionalne službe za zapošljavanje. Prilikom jedne od retkih poseta opštini Štrpce predsednik Koordinacionog centra za Kosovo i Metohiju gospođa Sanda Rašković-Ivić je decidno izjavila da privremene kosovske institucije čine Šiptari i da svako ko radi za ove institucije radi za Šiptare. Zato pitam gospodina ministra da li on i njegovo ministarstvo finansiraju šiptarske institucije.
Reč ima narodni poslanik Miroljub Marić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, pred nama je Predlog zakona o finansiranju lokalne samouprave i stranka G17 plus, čiji sam poslanik, glasaće za ovaj zakon iz više razloga. Usvajanjem ovog zakona činimo krupan korak u približavanju modelu finansiranja lokalne samouprave u Evropskoj uniji i to nam je cilj – da prilagodimo naše jedinice lokalne samouprave evropskim propisima. Drugi cilj nam je da donošenjem ovog zakona pravimo krupan korak ka decentralizaciji vlasti, prenošenju ingerencija na lokalnu vlast i samim tim prenošenju određenih sredstava sa nivoa Republike na lokalnu vlast. Dolazim iz male opštine Aleksandrovac i mogu da kažem da sam duboko svestan problema koje male opštine imaju. Svakodnevno sam u kontaktu sa našim ljudima u lokalu i žao mi je što G17 plus nije u lokalnoj samoupravi, jer imam utisak da bi naši kvalitetni kadrovi doprineli da mnogo bolje funkcionišemo na nivou lokalne samouprave. Međutim, ne želim da budem strog kritičar ni aktuelne koalicije koja je na vlasti u opštini Aleksandrovac, iz razloga što postoje mnoge objektivne okolnosti koje ne dozvoljavaju da bolje funkcionišu. Međutim, da ne ulazim u neke detalje, reći ću konkretno, kao član Odbora za lokalnu samoupravu mislim da je ovaj zakon o finansiranju lokalne samouprave jedan veliki korak napred. Poseban kvalitet ovog zakona je, to je jedan kolega pomenuo malopre, to što je nacrt ovog zakona napravljen u Stalnoj konferenciji gradova i opština. Stalna konferencija gradova i opština je asocijacija kojoj pripadaju svi nosioci lokalne vlasti u Srbiji, tako da je Odbor za lokalnu samoupravu podržao ovaj zakon, podržao nacrt zakona, a uobličilo ga je Ministarstvo finansija. Zato ne razumem pojedine kolege koje su preoštro diskutovale o ovom zakonu. Ima istine u tome da nam treba novi ustav, da nam treba precizno ustavno određenje lokalnih jedinica, ima istine u tome da nam treba novi zakon o lokalnoj samoupravi, pa novi zakon o imovini lokalne samouprave, eventualno i o izborima u lokalnoj samoupravi, međutim, ova vlada tj. Ministarstvo finansija želelo je da napravi jedan koristan korak u ovom momentu, dok navodno očekujemo da uspešno završimo poslove na donošenju novog ustava, da napravimo jedan korak i jedan napor da se jedinice lokalne samouprave bolje i kvalitetnije finansiraju iz svojih izvornih prihoda, iz ustupljenih prihoda, iz tzv. transfera koje planira Ministarstvo finansija da ravnomerno raspodeli u Srbiji i da jednostavno opštine koje su manje razvijene, koje imaju manji priliv sredstava u lokalnoj sredini mogu da računaju na veća sredstva iz republičke kase, za razliku od onih koji bolje privređuju, da na neki način bude solidarnosti i pravične preraspodele. Poslanička grupa G17 plus glasaće za ovaj zakon.
Reč ima narodni poslanik Helijana Dragojević.
Poštovani poslanici, gospodine predsedniče, privodimo kraju današnju raspravu o zakonu o finansiranju lokalnih samouprava, od koga, po usvajanju i implementaciji, mi iz malih nerazvijenih opština, kao što je moja, Boljevac iz istočne Srbije, očekujemo dosta. Postojeći sistem finansiranja lokalne samouprave nedovoljno je predvidiv. Oko 40% svih prihoda budžeta samouprave regulišu godišnji zakoni, tu je zakon o transferu i učešću opština i gradova u porezu na zarade, što znači da do usvajanja zakona o budžetu i zakona o transferima, negde u drugoj polovini decembra meseca, lokalne samouprave ne raspolažu podacima za oko polovinu, a negde je to više, svojih ukupnih prihoda. Onda se, po usvajanju zakona o budžetu i zakona o transferu, na lokalu na brzinu donose budžeti, a da ne govorimo o nekom srednjoročnom i dugoročnom planiranju. Zbog različitih fiskalnih kapaciteta u Srbiji imamo problem neujednačenog regionalnog razvoja. Dakle, mislim na one opštine koje su slabije u tom pogledu, finansijski, imaju velike probleme u obezbeđivanju razvoja i pružanju usluga u odgovarajućem obimu i kvalitetu. U cilju prevazilaženja ovih problema potreban nam je novi zakon, kojim će se putem raspodele transfernih sredstava po metodologiji iz ovog zakona poboljšati položaj mnogih jedinica lokalne samouprave putem umanjivanja, a istovremeno i povećanja najslabijim jedinicama lokalne samouprave. Ukupna visina transfera vezuje se za rast bruto domaćeg proizvoda, što sistem treba da učini sigurnijim i predvidljivim, a da se pri tom ne povećavaju troškovi poreskih obveznika u privredi i samih građana. Komisija za finansiranje lokalne samouprave, čije se osnivanje predviđa ovim zakonom, imala bi značajnu ulogu u prevazilaženju postojeće nedovoljne saradnje centralne i lokalne vlasti. Kao najznačajniju novinu u finansiranju lokalne samouprave navela bih da, počev od 1. januara 2007. godine, porez na imovinu, sem poreza na prenos apsolutnih prava i prava na nasleđe i poklone, postaje izvorni prihod jedinice lokalne samouprave. Skupštine jedinica lokalne samouprave utvrđuju visinu stope oporezivanja, koja ne može biti veća od stope propisane zakonom kojim se uređuju porezi na imovinu. Ovim zakonom uređuje se lokalna administrativna taksa, pa se tako na jedinstven način reguliše ovaj izvorni prihod lokalne samouprave. Vlada će, na predlog komisije za finansiranje lokalne samouprave, utvrditi najviše iznose komunalne takse za držanje motornih drumskih i priključnih vozila, sem poljoprivrednih vozila i mašina. Samodoprinos, kao namenski prihod koji se uvodi odlukom građana, biće prihod budžeta, imaće karakter javnih prihoda, čime se prevazilaze problemi njegove naplate. Utvrđuje se jedinstvena stopa učešća jedinica lokalne samouprave u porezu na zarade, u visini od 40% poreza koji će se plaćati prema prebivalištu zaposlenog. Zakonom se uvodi i uređuje namenski transfer, koji može biti funkcionalni ili namenski u užem smislu. Posebno je značajan funkcionalni transfer koji omogućava da se jedinicama lokalne samouprave prenesu sredstva za nove poslove, u cilju decentralizacije vlasti sa višeg na niži nivo. Da zaključim, transparentnost, horizontalna ujednačenost u finansiranju jedinica lokalne samouprave osnovni su ciljevi predloženog zakona o finansiranju lokalne samouprave. Stoga će poslanici DSS-a podržati predloženi tekst zakona, a ujedno pozivam i ostale poslanike da u danu za glasanje podrže predloženi zakon. Hvala vam.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem načelni pretres. Prelazimo na 10. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O SLOBODNIM ZONAMA (načela) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas da, prema članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: poslanička grupa SRS – jedan sat 36 minuta, DSS – jedan sat, tri minuta i 36 sekundi, poslanička grupa DS – 43 minuta 12 sekundi, G17 plus – 37 minuta 12 sekundi, SPS – 26 minuta 24 sekunde, Nova Srbija i samostalni poslanici 9+9 – 20 minuta i 24 sekunde, Za evropsku Srbiju – šest minuta, poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, tri poslanika SPO-a i tri nezavisna poslanika, po pet minuta, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 140. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Istovremeno vas obaveštavam da su ovlašćeni predstavnici: poslaničke grupe SRS Nataša Jovanović, poslaničke grupe G17 plus Goran Jakšić, to su jedina dva ovlašćena. Molim vas da u međuvremenu stigne i napismeno. Zahvaljujem. Da li predstavnik predlagača ministar Mlađan Dinkić želi reč? (Da.) Izvolite. Reč ima ministar Mlađan Dinkić.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o slobodnim zonama, koji treba da poboljša privredni ambijent i dovede do daljeg rasta društvenog proizvoda, izvoza, zaposlenosti. Šta su zapravo slobodne zone? Slobodne zone su suštinski područja fizički ograđena i označena na poseban način, u kojima Vlada dodatno garantuje i stimuliše režim poslovanja, pre svega po osnovu carinskih i poreskih povlastica, ali i po osnovu pojednostavljenja administrativne procedure. Drugim rečima, oni koji posluju u slobodnoj zoni mogu da uvoze robu i usluge uz privremeno oslobađanje plaćanja carine i poreza na dodatu vrednost, kao i uz druge poreske i administrativne olakšice i onda u slučaju da izvezu tu robu nikada ne plaćaju dažbine, s obzirom da je uvezena roba namenjena izvozu. Oni su na taj način povlašćeni, jer likvidno ne moraju da izdvajaju novac za carine i porez na dodatu vrednost, s obzirom da će kasnije robu izvesti. Međutim, ukoliko oni tu robu prodaju na domaćem tržištu, onda naknadno plaćaju porez na dodatu vrednost na uvoz te robe, kao i pripadajuću carinu. Međutim, zone se u svim zemljama gde su doživele uspeh osnivaju ne samo da bi se poboljšao izvoz iz neke zemlje, već i da bi se stimulisao razvoj nedovoljno razvijenih regiona. Dakle, dozvoljava se, u slučaju opravdanih razloga, i mogućnost da se zone formiraju, kako bi likvidno pomogle onima koji tu proizvode da tu robu plasiraju i na domaće tržište, ali pod uslovom da se radi o nerazvijenom regionu. To je način da se stimulišu privrednici da sele svoju proizvodnju i tamo gde trenutno nema nekog većeg tržišnog interesa za poslovanjem. Za razliku od prethodnog zakona, koji je nalagao da najmanje 51% od proizvodnje mora ići u izvoz, ovaj zakon to ne traži. Drugim rečima, to jeste poželjno i Vlada će stimulisati takav pristup, ali nije nužno, s obzirom na pravila Svetske trgovinske organizacije koja to izričito zabranjuje. Drugim rečima, zona se formira pre svega da bi se u nekom regionu povećala zaposlenost, da bi se povećao nivo privredne aktivnosti, a naravno Vlada je ta koja određuje koji su kriterijumi na osnovu kojih će davati dozvole i izvoz će svakako biti jedan od bitnih kriterijuma. Ovo je jedan liberalan zakon. Koji su razlozi za donošenje zakona? Postojeći zakon jeste otvorio mogućnost poslovanja zona, ali je bio prilično neprecizan i omogućavao je zloupotrebe, tako da u ovom trenutku na teritoriji Republike Srbije dozvolu za rad imaju samo tri zone, od ukupno 15 koliko ih je u prethodnih 10-15 godina dobilo dozvolu za rad. Naime, kontrolom Poreske uprave utvrđeno je da samo slobodne zone Pirot, Subotica i novoosnovana zona Zrenjanin obavljaju posao u skladu sa zakonom. Sve ostale su suštinski bila velika skladišta koja su omogućavala da se roba uvozi bez plaćanja PDV-a i carine za domaće tržište, a da tu nije bilo nikakvog efekta proizvodnje, već je to bila trgovina. Neke zone nikada suštinski nisu ni proradile, kao što je Kovin, bez obzira što su odavno dobile dozvolu za rad. Kovin nije tu jedini. S druge strane, zaista je Pirot bio jedna od retkih zona, i sada je, zahvaljujući pre svega "Tigru", koja je iskoristila ove zakonske povlastice i najveći deo te proizvodnje, daleko preko 50%, završava u izvozu. Na taj način se obezbeđuje i devizni priliv za zemlju. Ovaj zakon koji je sada na snazi ne obezbeđuje u dovoljnoj meri primenu podsticajnih mera Vlade. Takođe, onemogućava aktivnu ulogu Vlade u promociji i funkcionisanju, kontroli rada slobodnih zona. Ovaj zakon, koji je rađen zajedno sa predstavnicima nekih postojećih uspešnih zona, pre svega zone u Pirotu, u potpunosti je usaglašen sa pravilima Svetske trgovinske organizacije i propisima EU. Cilj donošenja zakona je, između ostalog, i da podstakne strane direktne investicije, kao i da podstakne razvoj nerazvijenih i nedovoljno razvijenih područja. Što se tiče pravila poslovanja u zonama, kada određeno područje dobije dozvolu i bude proglašeno slobodnom zonom, roba i usluge koje se uvoze na tom području privremeno su oslobođene plaćanja carine i PDV-a. Kao što sam već rekao, na taj način preduzeće koje posluje štedi likvidna sredstva. Ukoliko nakon završetka ciklusa tu robu ili usluge izveze, trajno je oslobođen plaćanja PDV-a i carine, s obzirom da se na izvoz ne naplaćuje PDV, niti carina, i to je indirektna stimulacija izvoza. Oni koji budu bili veliki izvoznici, a locirani u zonama, suštinski neće imati nikakve troškove za PDV i carinu, a zemlja će na ovaj način podsticati rast izvoza. Ukoliko, međutim, Vlada bude želela, a hoće, da podstakne ne samo izvoznike, već i razvoj nedovoljno razvijenih područja, ona će dozvoliti onim lokalnim samoupravama koje pokažu ozbiljnu nameru, i to i dokažu, da osnuju slobodne zone čak i za proizvodnju koja nije namenjena samo izvozu, već i domaćem tržištu, gde se prednost proizvođačima daje time što će privremeno biti oslobođeni plaćanja carine i PDV-a. Na taj način mogu ta likvidna sredstva iskoristiti za proizvodnju, a onda kada prodaju tu robu moraju da plate i carinu i PDV, ali dobijaju na vremenu. Na taj način mogu da sredstva u početku ciklusa iskoriste za proizvodnju, a ne za plaćanje dažbina državi. Na kraju ipak država naplati te dažbine, tako da na taj način dajemo jedan vremenski stimulans i proizvođačima koji eventualno proizvode za domaće tržište, ali će se insistirati da takva proizvodnja pre svega bude locirana, ako nije za izvoz, u manje razvijenim područjima, kako bismo tim područjima davali prednost, dok ćemo kod razvijenih područja insistirati da to budu pretežno izvozno orijentisana preduzeća. Novine u ovom zakonu su da se ukida obaveza učešća domaćeg kapitala u preduzeću za upravljanje zonom. Dakle, potpuno liberalno može biti i domaći, može biti i strani i mešoviti, ali nema nikakve obaveze da mora domaći da učestvuje. Ukoliko je samo strani, dozvoljava se. Takođe, ukida se plaćanje dažbine za carinsko evidentiranje koja iznosi 0,5% od vrednosti uvezene robe. Ukoliko uvozite robu van zone, plaćate regularno 0,5% dažbine za carinsko evidentiranje; ukoliko se ta roba uvozi za proizvodnju u zoni, onda se to ne plaća. Takođe, ukida se procentualni iznos ostvarenog godišnjeg izvoza iz zone, kao kriterijum za ocenu uspešnosti rada zone. Već sam rekao da nije samo izvoz kriterijum, već su i drugi kriterijumi, kao što je zapošljavanje ljudi, razvoj nekog nedovoljno razvijenog područja, bitni kriterijum za osnivanje zone. Ovaj zakon precizno definiše na koji način neko može da konkuriše za osnivanje zone, ko konkuriše, kakav elaborat ekonomske opravdanosti mora da napravi. Takođe, predviđa osnivanje uprave za slobodne zone u okviru Ministarstva finansija. To će biti uprava koja će se samo baviti, s jedne strane, davanjem dozvola za rad zona, s druge strane kontrolom efikasnosti rada zona. U ovom zakonu tačno su data rešenja kada zona prestaje da radi; kako se određuje prestanak važnosti saglasnosti kojom se određuje područje zone i sve ostale stvari koje su vezane za upravu za slobodnu zonu. Zadatak uprave je da obavlja posao u oblasti razvoja slobodnih zona, promocije tih zona, kao i kontrole i nadzora zona. Očekujemo sledeće efekte od ovog zakona: imajući u vidu dosadašnja iskustva, svi ozbiljni proizvođači koji sada dolaze u Srbiju najpre se raspitaju da li u nekom gradu postoji ili ne slobodna zona i mnogi od stranih direktnih investitora upravo odlučuju da lociraju svoju proizvodnju u lokalnu samoupravu gde postoji slobodna zona. U tom smislu postoji zaista veliki interes pre svega, za sada, za zone na severu Srbije, dakle u Vojvodini, Zrenjaninu i Subotici, mada kažem da je za sada najuspešnija zona još uvek Pirot. Ali, činjenica jeste da je "Tigar" taj koji nosi najveći deo uspešnosti te zone i da je za razvoj juga Srbije potrebno uraditi i mnogo više od samog ovog zakona. Mi imamo nameru da zaista u što kraćem roku završimo koridor 10 na jugu Srbije, kako bi taj putni pravac povećao i atraktivnost zona koje se budu tu locirale. Takođe, kao što sam najavio pre nekih nedelju - dve dana u Skupštini, plan je da se razvije i gasovodna mreža od granice sa Bugarskom, preko juga Srbije do granice sa Bosnom i Hrvatskom. Dakle, ideja je da sa Ruskom Federacijom dogovorimo proširenje Nabuko projekta na teritoriju Srbije, dakle da se veliki magistralni gasovod preko Dimitrovgrada od Niša raširi ka centralnoj Srbiji i ka jugu dole, ka Leskovcu. Sa ova dva velika infrastrukturna projekta – završetkom koridora 10 i razvojem magistralnih puteva na teritoriji čitave Srbije, kao i gasovodne mreže – mi ćemo svakako indirektno povećati i atraktivnost poslovanja u zonama. Jer, oni koji dolaze insistiraju na nekoliko stvari: da li imaju povlastice, a imaju ih ako su u zonama, da li imaju jeftin izvor snabdevanja energijom, a to je sada gas, i treće na čemu insistiraju je koliko brzo mogu svoju robu da transportuju do zemalja, pre svega, EU. Dakle, bitna im je infrastruktura saobraćaja. Očekujemo da će ovaj zakon dovesti do smanjenja spoljnotrgovinskog deficita, jer će pre svega stimulisati kompanije koje većinom svoje proizvode izvoze. Takođe, doprineće i razvoju nerazvijenih područja. Očekujemo da će povećati poverenje i interesovanje investitora, kako domaćih tako i stranih, za poslovanje u Srbiji. Konačno, ovaj zakon uređuje i status onih zona koje su počele sa radom pre stupanja na snagu ovog zakona. Sve one zone koje sada imaju dozvolu dužne su da podnesu ponovo zahtev za davanje saglasnosti za određivanje područja zone, da daju podatke o ranije podnetom elaboratu o ekonomskoj opravdanosti. Takođe želim da naglasim da za sprovođenje ovog zakona u ovoj godini nije potrebno obezbediti dodatna finansijska sredstva u budžetu Republike Srbije, ali će biti potrebno obezbediti dodatna sredstva u budžetu Republike za 2007. godinu. Konačno, i lokalne samouprave mogu biti inicijatori za osnivanje zona, osim društava za upravljanje zonom, pri čemu želim da kažem da dosadašnja iskustva govore da su neke lokalne samouprave prilično neozbiljno shvatale ceo taj posao. Primera radi, postoje odgovarajući geografski kriterijumi kako treba da izgleda zona da bi investitori bili zainteresovani da lociraju proizvodnju u njoj. Ima nekih gradova koji misle da je moguće na rastojanju od 30 km na četiri - pet lokacija, potpuno različitih, tražiti zahtev da tu bude zona; to je prosto nemoguće. Naravno, ovde se postavlja pitanje kako će i ko uspeti ovu šansu koju zakon nudi da iskoristi. Mislim da će sve zavisiti od konkretne lokalne samouprave. Ona lokalna samouprava koja bude ozbiljno shvatila prednosti ovog zakona krenuće sama najpre u eksproprijaciju privatnog zemljišta kako bi formirala odgovarajuće tehničke celine, a one lokalne samouprave koje misle da će sam po sebi neko doći kod njih, bez njihovog angažmana i investiranja, tu se grdno varaju. Dakle, ovaj zakon daje mogućnost za dalji privredni napredak, ali će iskorišćenje kapaciteta ovog zakona pre svega zavisiti od sposobnosti i kapaciteta konkretnih lokalnih samouprava. Zato pozivam sve opštine u Srbiji da dobro prouče ovaj zakon i da u što kraćem roku ispune sve uslove, kako bi upravo na to područje gde su one privukle investitore, a to znači onda i poboljšanje životnog standarda u konkretnoj opštini, zaposlenosti i sveukupnog privrednog rasta. Hvala vam.
Zahvaljujem se ministru Mlađanu Dinkiću. Reč ima ovlašćeni predstavnik SRS Nataša Jovanović.
Hvala, gospodine Anđelkoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, SRS smatra da Srbija treba da ima zakon o slobodnim zonama, ali ne ovakav kakav je predložio Mlađan Dinkić i Vlada Republike Srbije. Obično su poslanici G17 skloni tome da kritikuju, u nedostatku argumenata, kako poslanici SRS tobož zato što im se samo eto tako ne dopada neki zakon pišu amandmane "briše se". Ne vidim šta je loše u tome, to je idealno kada želimo da neki zakon sklonimo, odnosno da uopšte ne dođe do njegovog usvajanja, ili kada smatramo da je od početka do kraja loše urađen. Za ovaj smatramo da ima neke tehničke elemente koji mogu da se prihvate, ali ovo što ja imam u ruci je potpuno novi zakon koji je uradila poslanička grupa SRS. Mi ovaj predlog zakona o slobodnim zonama nismo kao poslanička grupa podnosili, odnosno tražili od skupštinske većine da dođe na dnevni red po proceduri utvrđenoj Poslovnikom o radu Narodne skupštine, zato što smo na početku ovog mandata i ovakvog sklepanja Vlade posle naše ubedljive pobede 2003. godine na parlamentarnim izborima, ako se sećate, u februaru mesecu 2004. godine podneli nekoliko veoma važnih sistemskih, što biste vi rekli, zakona, međutim, tek mesecima posle toga je pred Narodnu skupštinu došao taj naš predlog sa 82 potpisa poslanika SRS. Vi ste odbili da o njima raspravljate i mi smo onda shvatili da je najbolji način da uredimo sve oblasti našeg privrednog i društvenog života dolaskom SRS na vlast. To će biti uskoro, za nekoliko meseci. Takva je situacija i takvo je stanje u biračkom telu u Srbiji, mi smo uvereni apsolutno. Čak su i one agencije koje mi ne poručujemo, kao što je Galup ili njoj slične, pre nekoliko dana saopštile da u situaciji u kojoj SRS ima preko 40% uporišta u ovom trenutku, preraspodeli mandata, jer mnogi ni pomoću one Bupkine motke ne mogu da preskoče cenzus, mi bismo imali većinu za funkcionisanje, odnosno za samostalno formiranje Vlade i budite sigurni da ćemo mi sve da učinimo da do toga dođe. Onda ćemo da krenemo da uređujemo jednu po jednu oblast našeg društvenog života i verujem, pošto smo dobili negativan odgovor za ove amandmane, oni su u formi amandmana zato što su reakcije na vaš zakon, a to je zapravo zakon SRS o slobodnim zonama, da ćemo veoma brzo moći da ga usvojimo, odnosno da promenimo ovaj koji je sada Mlađan Dinkić predložio. Smatramo da je ovaj predloženi zakon monopolističkog karaktera. Deklarativno, ministar se zalaže za to da sve jedinice lokalne samouprave, i one koje treba da vrate sebi status slobodne zone, mogu da konkurišu. Ali kod koga? Kod vas, odnosno, kod ministra finansija i kod ove republičke vlade. Onda se opet vraćamo na onu priču, o kojoj smo govorili celog dana, o finansiranju lokalne samouprave i kakav je odnos Vlade prema lokalnim samoupravama i sredinama gde su na vlasti srpski radikali. Meni je odmah zapalo u oko ovo obrazloženje zakona, odnosno, to nije rekao ministar, doduše, on je skoro sve pročitao iz obrazloženja, nešto još dodao, ali nije napomenuo ovu ključnu stvar za vas – da je to zahtev Svetske trgovinske organizacije. Nemamo ništa protiv te međunarodne asocijacije, niti protiv bilo kakve vrste integracija za dobrobit naše zemlje, našeg naroda i svih građana koji žive ovde, ali moram da vas podsetim, pa i samog ministra, da Ruska Federacija već 20 godina čeka da postane punopravni član Svetske trgovinske organizacije i stalno im se ispostavljaju novi i dodatni uslovi. To je zemlja koja je naš prijateljski i bratski narod, koja ima veliku ekspanziju u privrednom razvoju, u spoljnotrgovinskom ogromnom suficitu, velikim deviznim rezervama. Eto, imala sam tu čast i priliku da za vreme vaskršnjih praznika u delegaciji SRS boravim više dana u Ruskoj Federaciji, da razgovaram i sa njihovim deputatima, dakle našim kolegama, njihovim privrednicima i ljudima koji sagledavaju situaciju pre i posle Jeljcina, odnosno propast bivšeg Sovjetskog Saveza, onaj period jeljcinizma i kada je Rusija puzila, odnosno bila na kolenima i sada ove velike privredne ekspanzije. To je jedan ogroman prostor i država koja u ovih 5.000 nabrojanih slobodnih zona, ko zna koliko ima, eto, interesantno, ali baš taj podatak nisam saznala... Mnoge zemlje, ne samo bivšeg istočnog bloka, nego zemlje Bliskog i Dalekog istoka, zemlje koje svojim geografskim položajem i resursima koje imaju, naročito plovne tokove, zemlje koje imaju velike i male luke, i te kako koriste mogućnost za stvaranje slobodnih zona. Tačno je u teorijskom smislu ovo što je ministar rekao, da dolazi do ekspanzije proizvodnje, privrednog rasta, izvoza, ali to u Srbiji neće da se desi ni pod ovom vlašću, ni na način na koji ste vi to ovde predvideli. Sada da se vratimo na period posle 5. oktobra, kako vi inače u svojim glavama računate vreme, pre i posle 5. oktobra. Posle 5. oktobra 2000. godine, tog puča koji ste izveli, nastupio je haos i zaista jedan kriminogeni način ponašanja, pa i kada je u pitanju ova oblast, jer je izvesni Zabunović, u ovom trenutku ne mogu da mu se setim imena, sa kriznim štabom upao u Saveznu upravu carina. Posle toga, sami znate da je Vladan Begović došao za direktora Savezne uprave carina, da je Zoran Đinđić formirao onu kriminalnu DOS-ovsku vladu i da je došlo do ukidanja slobodnih zona i ostavljanja samo tri slobodne zone na potezu Dimitrovgrad, odnosno Pirot, prema bugarskoj granici, slobodne zone Zrenjanin tek kasnije formirane i slobodne zone Subotica. Postavlja se pitanje šta ste radili, šta ste čekali kada je to zahtev, na koji vi želite da odgovorite, Svetske trgovinske organizacije svih ovih godina. U međuvremenu ste... A moram zarad javnosti vas koji ne znate da podsetim na još jednu grupu koju je preživeo naš narod pre ovog događaja od 21. maja, kada su separatisti Mila Đukanovića uz pomoć Šiptara izvršili secesiju srpske Republike Crne Gore, da je harmonizaciju, po sistemu dvostrukog koloseka sa Crnom Gorom, carinskih stopa i carinskih propisa u ime Republike Srbije vršio Čedomir Jovanović. Šta ćete gore od toga? Što onda da se čudimo što je došlo do ukidanja slobodnih zona i što je Zabunović bio jedno vreme direktor Savezne uprave carina, što je došao posle ovaj Begović i što nije došlo do razvoja i do strateških projekata za slobodne zone. Prvo, moram da kažem da je član 5, to je ključna stvar u ovom zakonu, tačka 5) protiv Ustava. Ovaj zakon, da mi imamo Ustavni sud kako treba, a ne politički Ustavni sud (a daće bog da se to uskoro promeni promenom vlasti u Srbiji), ne bi mogao da opstane samo zbog ovog jednog člana. Vi kažete, kod uslova za podnošenje zahteva, u članu 5. da privredno društvo može da podnese zahtev za osnivanje zona pod uslovom da osnivač zone nije bio osnivač preduzeća za upravljanje slobodnom zonom kojem je odlukom Vlade prestalo važenje saglasnosti za osnivanje slobodne zone. Gde ste vi za ovakav član, tačku 5) našli osnov u Ustavu? Ko ste vi da jednom pravnom subjektu (tu su eksperti, pravnici iz SRS koji, ako vi to ne znate, mogu da vam potvrde, ili vaše stručne službe), ko su ti koji mogu da zabrane jednom privrednom društvu koje posluje u skladu sa Zakonom o privrednim društvima, a koje je ranije imalo dozvolu, da se ponovo kao takvo pojavi? To je klasična diskriminacija. Dakle, svi oni koji su ranije radili neki posao, a ništa nisu učinili da bi krivičnopravne sankcije snosili, po ovom članu zakona ne mogu da se pojave. Isto ste se drznuli da u članu 27. tačka 2) kažete da saglasnost kojom se određuje područje zone prestaje da važi aktom Vlade Republike Srbije. To je zapravo monopol Vlade kako će da odluči. Još ste išli korak dalje da kažete, i ovo je protivustavno – ako je odgovorno lice privrednog društva za upravljanjem zonom, kao i odgovorno lice u pravnom licu, čiji je pravni sledbenik društvo za upravljanje zonom pravosnažno osuđeno za krivično delo protiv privrede, imovine, nedozvoljene trgovine. Ako je neko protiv kriminala i korupcije, to smo vam jasno demonstrirali pre nekoliko dana u Narodnoj skupštini Republike Srbije, to građani dobro znaju, onda je to SRS. Naravno da mi ne bismo smeli nikada da se zalažemo za to da kriminalci i tajkuni, one koje podržava i ova vlast i koje je stvorila, pre svega, Demokratska stranka, upravljaju tako važnim privrednim objektima i resursima ili zonama, u ovom smislu, zakon predviđa šta znači slobodna zona. Ako mi imamo zakon u Srbiji, Zakon o sudijama kaže da sudija koji je do 6 meseci pravosnažno osuđen i izdržao zatvorsku kaznu – dakle, odležao kaznu u zatvorima, gde će mnogi da leže i iz ove vlasti i iz prethodne i svi po bočnoj i vertikalnoj liniji, povezani sa vama, u Srbiji kada bude stvarno pravda stupila, ona je spora, ali je dostižna – ko ste vi da kažete nekome ko je to imao iza sebe, takav period, ili je imao montirani politički proces podveden pod privredni... Sećate se u ono vreme tzv. tehnokratskih poteza pojedinih direktora, menadžera, to znaju starije kolege poslanici, za vreme komunističkog samoupravljanja. Hoćete da računate i to što je neko pod Brozom i Kardeljem bio navodno osuđivan i odležao za neke privredne prestupe i sad se pojavi taj neko, i dalje radno sposoban, i želi da vodi jedno takvo privredno društvo i vi kažete – ne može zato što je on bio taj i taj. To je prosto neverovatno. Želim da kažem da je ovaj zakon loše urađen i zbog toga što nastavljate jednu veoma lošu praksu, da osnivate raznorazne agencije, uprave itd., megalomanski državni aparat, tzv. upravu za slobodne zone, protiv koje je SRS. Da biste opravdali šta će ta uprava da radi, sa ko zna kojim brojem zaposlenih, kao organ Vlade, kažete da će tesno da sarađuje sa Agencijom za promociju izvoza. Agencija za promociju izvoza je u svom osnivačkom, dakle ulogu od strane Vlade Republike Srbije imala 50 miliona evra, odnosno toliko je ukupno predviđeno sredstava. Samo mi recite gde ste izvršili promociju izvoza, i sa ove tri slobodne zone, i koliki je sada spoljnotrgovinski deficit, šta smo mi tu unapredili, koji su to polufabrikati ili gotovi fabrikati koje možemo da izvezemo. Toga uopšte u Srbiji nema. Mi ne možemo time ni da se dičimo, ni da se pohvalimo, jer ono što možemo da izvezemo na tržište EU sa njihovim strogim propisima i stalnim uslovljavanjima i ucenama... Recimo, sa Ruskom Federacijom imamo ugovor o slobodnoj trgovini od 1998. godine, mi to nismo koristi, jer to nije želela da radi ni prethodna ni sadašnja vlast. Pitaju se i stvarno se s pravom čude naše kolege u Rusiji što je to tako, i predsednik njihove države, ali oni znaju da će to da se promeni dolaskom SRS na vlast. Sada vi ne postavljate strateško pitanje koje su to buduće slobodne zone, da li su to one koje su nekada imale status, pa vi želite ovim zakonom da ih vratite, jer ovaj zakon je apsolutno usmeren samo na to da isključivo Beograd, nemam ništa protiv toga, ali je jasno da je usmeren na to da Beograd ima veliku slobodnu zonu, odnosno zaokružene celine u gradu, a da ostali dobijaju na kašičicu. Desila se jedna velika prevara dolaskom ovih prethodnih dosmanlija, ovog drugog oblika iz kojeg ste vi iznikli, sam ministar i mnogi od vas, u periodu vladavine do 2004. godine. U opštini Lapovo ovi "žuti" iz DS-a i neki, mislim da se zove Borislav, a nadimak mu je Borica, Jelenković, zamislite kako interesantno ime i prezime, kao predsednik Izvršnog odbora SO Lapovo obećao je da će Lapovo da dobije status slobodne zone. Doduše, izgrađene su samo dve OMV pumpe, na zemljištu za koje je pitanje da li je plaćeno i po kojoj ceni, zaposleno je samo nekoliko desetina ljudi. Od ostalog ništa, oaza dosovske prevare, kako smo mi pisali u našem listu "Velika Srbija". Znači, šta vas je ometalo i šta vam je smetalo svih ovih šest godina da Lapovo ima status slobodne zone? Evo, taj nesrećnik je bio iz dosovskog konglomerata i obećao, uzeo sebi pare, napravio čovek posao za šačicu ljudi, postavio u njivi pored puta, koja je slučajno na rubu tzv. slobodne zone, bilbord od kojeg zarađuje pare, a za ostale ga baš briga. Tako se vi ponašate kada su u pitanju vaši interesi. Kada je u pitanju opšti interes i kada je u pitanju nešto što je kičma Srbije i privrednog razvoja, vi to ne spominjete. Zato ću ovde, time ću danas u ovom izlaganju, možda kasnije koristim i vreme naše poslaničke grupe, ali svakako po amandmanima, koji nisu amandmani reakcija i reagovanja, primetio je to i vaš poslanik Jakšić, na vaš član... Kada mi kažemo da se menja član 24, recimo, on ne menja suštinu vašeg predloga 24, nego potpuno novu formu daje zakona, na način na koji to vidi SRS. Recimo, mi smatramo da strani državljani i njihovi privredni subjekti mogu, ali samo do nivoa 49% kapitala, da posluju u slobodnim zonama, jer na taj način želimo da zaštitimo i nas kao državu i naše tržište. To je jedan princip koji moramo da imamo i kada je u pitanju elektroprivreda, kada su u pitanju vodni resursi, kada je u pitanju sve ono što država ima kao strateški resurs. Pre mnogo godina, početkom 70-tih godina, urađen je jedan veliki elaborat koji su stručnjaci, eksperti iz SRS prošle godine do krajnjih detalja definisali, doktori nauka iz oblasti prostornog planiranja i izgradnje. Samo ću neke delove elaborata da vam danas objasnim, odnosno građanima Srbije, da bi znali kako mi zamišljamo funkcionisanje slobodnih zona kada budemo na vlasti i šta mi to kvalitetnije i mnogo bolje nudimo građanima od ovog vašeg prepisanog zakona. Smatramo da je država Srbija država u kojoj se ništa ne investira, zato što su kriminogene strukture na vlasti, kako one od 5. oktobra do 2004. godine, tako i vašim dolaskom na vlast. Investicije koje dolaze, sigurne investicije, a ne zaduživanje i krediti, kao što je ova u Novom Sadu, izgradnja TE od preko 600 miliona evra, koja je pristigla u Srbiju od strane Rusije, zahvaljujući ličnom angažovanju Tomislava Nikolića, samo je jedna od investicija u nizu. Stručnjaci koji su radili ovaj elaborat – zašto javni radovi u Srbiji, kuda Srbija treba da krene i kako putem napretka, bazirali su svoj projekat na investiciji vrednoj preko 15 milijardi dolara u izgradnji infrastrukture, koja bi više desetina milijardi dolara mogla da donese Srbiji za period od 15 do 20 godina od dana izgradnje, a do same izgradnje, projekat na kome bi aktivno učestvovalo 1,5 miliona ljudi koje bismo mogli odmah da zaposlimo. Naime, mi smatramo da je reka Morava kičma razvoja Srbije i da bi njena povezanost sa plovnim tokom Dunava, koji ima svoj ekonomski najvažniji faktor u zapadnoj Evropi, na funkcionisanju Dunava, Rajne i Majne, sada preko prevodnice koja bi se uradila za brodove od nivoa Dunava do nivoa Morave, pa sve južnim tokom Morave do Vardara, odnosno do Aksiosa i do luke u Grčkoj i do Egejskog mora, i te kako mogao da bude strateški projekat za Srbiju, koji će svakako da realizuje SRS. Time se već sada otvaraju mogućnosti za nekoliko slobodnih zona. Mi imamo danas samo, opet da apsolviramo, Zrenjanin, Dimitrovgrad i Suboticu; Novi Sad je bez ikakvih razloga taj status izgubio, a već sam spominjala Lapovo koje je to imalo u povoju. Mi srpski radikali smatramo da je strateški važno i da bi izgradnjom i prokopavanjem Velike Morave do Vardara, a dalje do Aksiosa u Grčkoj i skraćivanjem plovnog toka za tri i po dana za brodove o kojima je govorio, odnosno o nekim drugim je verovatno govorio ministar Dinkić, mi bili, pored našeg geopolitičkog i geostrateškog položaja, i te kako važni i za zapadne i za druge investitore, koji jedva čekaju dolazak srpskih radikala na vlast da bi u jedan ovakav projekat investirali. Ključna luka u tom projektu prokopavanja Velike Morave svakako bi bio grad Stalać, grad Kruševac, Jagodina. Ono što je veoma važno je činjenica da bi se kroz ne samo plovni tok, nego kroz iskorišćavanje nivoa vode od ovih velikih i sve češćih kišnih perioda, pa preko sušnih, odnosno do stvaranja bedema kroz prokopavanje toka Morave, da bi mogli njom da plove brodovi nosivosti od 1350 tona, dužine 18 do 23 metra, u širini od 14 metara, da bi taj plovni tok mogao da zadovolji izgradnju kompletne infrastrukture, ne samo u ovim, nego u svim gradovima u celokupnom moravskom slivu. Mislimo da je to veoma važno i da je ovo što radi današnja Republička vlada i ministar za kapitalne investicije zamajavanje; krpljenje autoputa, sada imamo deonicu kod Velike Plane koja se drugi put krpi za protekle dve godine. To je takođe rađeno zbog velike frekvencije teretnjaka na autoputu, odnosno kamiona velike nosivosti, da bi kroz ovakav projekat koji, opet ponavljam, za narednih 12 godina upošljava milion i po ljudi i donosi direktnu investiciju u infrastrukturu od 15 milijardi dolara, podiglo Srbiju na noge, uz sve ovo drugo što treba da se uradi. (Predsedavajući: Vreme.) Smatramo da je to važno i zbog činjenice da mi u slobodnim zonama do sada nismo imali nikakvu proizvodnju, a da su mnoge druge siromašne zemlje i u našem okruženju... Moram da vas podsetim na one zemlje koje su doživele ekspanziju, koje nikada nisu imale nikakvu tradiciju u automobilskoj industriji, kao što je stizanje u lotovima automobila marke "suzuki" ili "tojote" u Mađarsku ili u Grčku, u Makedoniju, kroz stvaranje slobodnih zona i kroz proizvodnju, u toku transporta tih delova, odnosno automobila u lotovima, i te kako uposlili mnogo radnika, doduše, jevtinije radne snage nego što je na zapadu, ali dali podsticaj razvoju njihove privrede. (Predsedavajući: Vreme.) Završiću, gospodine Anđelkoviću, pošto je ovo zaista jedna opširna i dugačka tema i priča o kojoj ću kasnije da govorim. Ne samo da su zainteresovane zemlje zapadne Evrope i u kontaktima sa predstavnicima SRS, o kojima su danas govorili predsednici opština, zemlje Podunavlja i te kako forsiraju ovaj projekat, nego su, pre svega, zainteresovani svi oni koji smatraju da je energija, energija za budućnost, kao što je ovaj projekat izgradnje TE na gas ili kao što je korišćenje vode i izgradnje HE sa 100 megavata korišćenjem te vode godišnje, što je otprilike preko 10% onoga što danas Đerdap ima, i te kako je energetski potencijal za našu zemlju. Da ne govorim o trgovinskom procvatu i o razvoju, o mogućnosti prodaje svega onoga što se proizvede u našoj zemlje ili što kao polufabrikat kroz ugovore stiže putem slobodne zone ili kroz transport brodovima ili ono što će tek da se radi, do finalne proizvodnje, što smo mi striktno definisali članovima zakona od 21. do 26, da strana i domaća roba u tom slučaju moraju da imaju isti status. To su stvari o kojima razmišljaju ozbiljni ljudi. Izgradnja poprečnih kanala i sistema, pomenutih prevodnica da se premosti nivo Dunava i Morave, preko kompletne ne komunalne infrastrukture, nego infrastrukturnih velikih objekata, poslovnih zgrada, proizvodnih objekata, to je nešto o čemu razmišljaju eksperti iz reda SRS, a ne vi kao eksperti koji ste upropastili i opljačkali državu, pa unazad šest godina umesto da razmišljamo o tome da zapošljavamo ljude, mi imamo preko milion ljudi bez posla. Ovo je samo jedna u nizu ozbiljnih stvari i opipljivih i realnih projekata koje ćemo, verujem, uskoro moći da sprovodimo. Ako nismo u stanju da to uradimo i da pomognemo građanima Srbije, a pre svega celokupnom jugu Srbije koji je zapostavljen i od strane ove i prethodnih vlasti, mi onda ništa nismo uradili. Želimo da svaki kraj Srbije ima ravnomerni razvoj, a pored onoga što moramo da očuvamo, budite sigurni da je projekat izgradnje plovnog toka kroz reku Moravu i ovako nešto, što nameravaju da urade budući ministri, investitori koje privuče SRS, realan osnov da građani Srbije već sada mogu da razmišljaju da ima nade za njih i za njihovu decu. Naravno, usput ćemo, a ne na ovakav način kako to promoviše jedan od vodećih u procesu kriminalizacije društva, ovaj koji je nasledio prethodnog direktora Uprave carine, kroz ovu brošuru "Stop korupciji"... Znate, to govore oni po sistemu – držite lopova, a oni najveći lopovi. Ako pogledate koliki je stepen korupcije, ne kod običnih ljudi i kod carinika, nego kod onih koji upravljaju kroz rad naših carinskih zona (a i on ne može da se pohvali sa ovom brošurom, pitanje je koliko ovo košta građane Srbije, štampanje ovako luksuzne brošure), videćete da su to sve nesposobni ljudi. Između njega i Zabunovića i onog pomenutog Begovića nema nikakve razlike, kao što nema nikakve razlike između Mlađana Dinkića, Božidara Đelića i ostalih iz prethodne garniture koju smo voljom građana oterali sa vlasti. Sada ćemo to da uradimo, ali naravno u mnogo većem procentu, da uspemo samostalno da vladamo; pustite vi nas da krenemo kroz kičmeni stub Srbije sa izgradnjom projekta Velike Morave i svih termoelektrana i svih fabrika koje smo u stanju da napravimo u Srbiji, a vi lepo to posmatrajte preko malih ekrana ili onako iz prikrajka, kako to rade političari koji voljom naroda odu sa vlasti. Hvala.
Reč ima ministar finansija Mlađan Dinkić.
Veoma sam pažljivo saslušao prethodno izlaganje. U suštini, amandmani koje je dala Srpska radikalna stranka formalno znači, kao što je već rečeno, podnošenje novog zakona, međutim, želeo bih da kažem narodnim poslanicima da suština svih amandmana SRS jeste zapravo vraćanje starog zakona, a mi ga menjamo uz neke manje korekcije. Zbog toga smo mi sve amandmane SRS odbacili, jer stari zakon je doveo do sledeće situacije. Mi imamo 15 godina zakon koji na papiru postoji, gospođa je pomenula neke konkretne primere i ja bih želeo da objasnim zbog čega smo oduzeli dozvolu za rad na primer slobodnoj zoni Novi Sad, slobodnoj zoni Lapovo, a nemam ništa protiv da kažem ni zašto smo oduzeli dozvolu za rad i slobodnoj zoni Beograd. Nema nikakvih razlika između jednog, drugog i trećeg grada. Naša poreska kontrola je bila tu potpuno jednaka prema svima. Što se tiče slobodne zone Lapovo, kontrola je vršena za period od 2002. do 2005. godine. U ovoj zoni postoji 10 korisnika, svih 10 se bavi skladištenjem, nema nikakve proizvodnje. Dakle, to je zona koja ništa ne proizvodi, na taj način izbegavaju da plate državi carine i PDV. To nije svrha, da se tu prave magacini u zonama, već da se podstiče proizvodnja, bilo roba, bilo usluga. Sa druge strane, slobodna zona Novi Sad nešto je drugačija, ali je isti efekat. Slobodna zona Novi Sad ima 114 korisnika, od kojih se i slovima i brojevima samo jedan bavi proizvodnjom, 113 je skladišta, a samo preduzeće "Lanterna" faktički se bavi onim zbog čega je napravljena zona. Preduzeće "Lanterna" inače proizvodi rasvetna tela, lustere i slično i ona je u periodu od tri godine napravila prodaju na domaćem tržištu od milion i 100 hiljada evra, izvezla pola miliona evra, uvezla repromaterijal od 240 hiljada evra, i to je celokupan promet jedne tako na papiru velike zone kao što je Novi Sad. Dakle, za tri godine svega dva miliona evra, pri čemu je to efekat pojedinačnog preduzeća. Tom preduzeću svaka čast, dakle, ono se bavi time čime je zaslužilo da postane član zone, ali čak 113 korisnika prosto nema nikakvu proizvodnju. Primera radi, da vam uporedim jedan veliki Novi Sad, neću Lapovo, za Lapovo je jasno. Znači, Novi Sad je za tri godine, dakle, izvezao pola miliona evra, a Pirot 206 miliona evra, a u Novom Sadu dva miliona evra. To je bio jedini razlog, nijedan drugi, zašto smo oduzeli dozvolu za rad slobodnim zonama Novi Sad, Beograd, Prahovo, Pančevo, Šabac, Smederevo, Sremska Mitrovica i Lapovo. Ostali su, dakle, samo novoosnovani Zrenjanin, Pirot, koji zaista beleži najbolje rezultate, i Subotica, koja takođe ima preko 50% proizvodnje i završava u izvozu. Dakle, nema nikakvih drugih razloga, mislim da je važno da imate tačne i precizne podatke. Iz zaista isključivo stručnih razloga smatramo da je stari zakon bio jedan korak unapred u doba kada je bio donet i neki su to iskoristili, pre svega Pirot nešto manje, zatim Subotica, ali sada je vreme da se donese jedan savremeniji zakon. To je jedini razlog zašto odbacujemo sve amandmane SRS, pošto ti amandmani vraćaju na staro, na ovaj sistem koji je dovodio do izbegavanja plaćanja poreza i carina državi, a ne sa efektom zapošljavanja ljudi, već, pre svega, tu su bila skladišta, gde se roba samo dopremala i onda nakon toga prodavala bez dažbina; prosto to nije funkcija zone.
Za repliku se javila gospođica Nataša Jovanović.
Najveći deo ovog zakona u timu poslanika koji su radili ovaj predlog zakona SRS je uradio ekspert za ovu oblast, a to je gospodin Zoran Krasić, bivši ministar za trgovinu. Ovaj zakon je dobar iz razloga što ga je radio Zoran Krasić, a najviše iz razloga što je zakon koji sprečava bilo kakav vid zloupotrebe. Vi možete da kažete da ne prihvatate amandmane na Predlog zakona i da je on sličan nekom prethodnom, i da je onaj prethodni dozvoljavao mogućnost da se vrši utaja poreza i da se prave skladišta. Ja sam upravo o tome govorila. Vi sada kažete, u periodu od 2002. do 2005. godine ste ustanovili to i to u zoni Lapovo. U zoni Lapovo nije SRS na vlasti, mi smo tamo najžešća opozicija, i onom prethodnom iz DS-a i sada onom iz SPO-a, ako to još postoji, a kaže Pejčić, postoji možda 2%. Dakle, mi hoćemo da podstičemo proizvodnju i ja sam malopre najviše o tome govorila, da bismo stvaranjem ovih novih slobodnih zona kroz ovaj projekat, o čemu sam pričala, a to je samo deo jedne studije, jednog velikog elaborata, mi stvorili takvu mogućnost. Naš cilj je da mnogo toga što se nikada u Srbiji nije proizvodilo proizvodimo u slobodnim zonama i da imamo izvoz. Zašto da ne? Nismo za to da se samo vrši skladištenje. Moram da vas podsetim, kako to neki kažu, ali je tu bitno zalaganje SRS od obnavljanja višestranačja, možda ste vi tada bili nezainteresovani za politička zbivanja ili ste samo muku mučili tamo kod vas na fakultetu sa statusom, ili šta ja znam kakve ste imali probleme i obaveze, ali ja se sećam jasno našeg stava od 1991. godine i to stoji u programu SRS. Takođe stoji, dakle, kada je u pitanju osnivanje slobodnih zona, i to ko treba da plati porez, koliki porez državi, koliki može da bude osnivački ulog stranaca itd. Ako se sećate, mi smo se zalagali, knjige je o tome pisao prof. dr Vojislav Šešelj, o kriminalu, o korupciji, o švercu cigareta, o onome što se dešavalo po fabrikama, koje su pre privatizacije korišćene samo za prolaz stranih cigareta i za šverc ogromnih razmera i za ulaz te robe za koju niko nije plaćao ni carinu, ni akcizu, na naše tržište. I, zbog obračuna tih mafijaških klanova i zbog mnogobrojnih ubistava i na beogradskim i drugim ulicama i tamo povezanih klanova sa kriminalcima pod kriminalnom vlašću Mila Đukanovića, sve se to dešavalo i odatle se stvorila ne afera, nego knjiga koja je bila najčitanija i dan-danas ljudi traže da kupe i da je čitaju – "Stanko Subotić - Cane Žabac, kralj duvanske mafije". Znate da smo se mi kao stranka od samog početka zalagali za to da se u krugu fabrike, i lično je Zoran Krasić insistirao na tome, plati sve, pripadajući porezi i akciza državi, da ne bi došlo do zloupotrebe, manipulacije i do šverca ogromnih razmera. Sada znate kada će da bude Lapovo razvijena slobodna zona, ili Stalać koji vama nije ni u pameti, zato što i ne razmišljate o razvoju jednog ovakvog strateškog projekta koji gospodin Anđelković kao Moravac i te kako odlično razume, i kao čovek koji dolazi sa tog područja. Ne samo on, nego svako u Srbiji ko normalno razmišlja i ko želi da se nešto stvara. Mi samo da napišemo i da kažemo to, to i to. Kako možete da opstanete sa ovim zakonom, u članu 5. tačka 5) da ne dozvolite ljudima koji su ranije imali dozvolu da konkurišu i da se pojave sada kao predstavnici tih privrednih društava? To je prosto nemoguće. Kako ste došli do toga da im oduzimate? Neverovatno. To je suštinska razlika. To je shvatio i vaš poslanik iz vaše poslaničke grupe, vaš ovlašćeni predstavnik. Potpuno drugačije razmišljamo o ovoj temi i imamo sasvim drugačiji projekat. Smatramo da je naš bolji. Sada, što vi nećete da ga prihvatite, bože moj, još nekoliko meseci, znam da nećete ni da unapredite poslovanje u ovim slobodnim zonama do septembra, oktobra, do kada ćete već morati voljom građana da odete sa vlasti, a posle ćemo mi lako i sa novoosnovanim i sa projektima koje imamo nameru da radimo. Zakon ćemo lako da promenimo. Za jedan dan ćemo uspeti sve sa poslaničkom većinom od 130 ili 150, neću da licitiram, poslanika; van snage stavimo čas posla sve zakone koji ne valjaju, izvršimo potrebne izmene i dopune i završimo posao.
Tačno je oko Morave, doduše, ja sam rođen pored najduže sada državne reke. Zapadna Morava je danas najduža reka u državi Srbiji. Goran Jakšić, kao ovlašćeni predstavnik G17 plus.
Poštovani poslanici, danas na ovom vanrednom zasedanju Skupštine Srbije imamo još jedan od dva, odnosno ukupno tri zakona za koje smatram, i najveći deo naše javnosti, pogotovo one zainteresovane javnosti koja se bavi privredom i ekonomijom, opravdano da su najznačajniji, gotovo revolucionarni predlozi zakona koji treba da i te kako utiču na dugoročni mnogo jači i brži razvoj ekonomije u ovoj državi. Imali smo dva zakona do sada, a to su zakon o izmeni zakona o dohotku građana i zakon o izmeni Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Ova dva zakona prvi put gotovo u savremenoj istoriji Srbiji treba da u toj meri umanje doprinose na plate, odnosno opterećenje zaposlenih na svoje plate, koje do sada nikada nije pojavilo u modernoj istoriji Srbije, uz jedno sasvim novo rešenje kako se stope tih doprinosa, odnosno poreza na dohodak i socijalno osiguranje primenjuju. O tome je bilo reči kada je bila rasprava o ova dva zakona. Ova sredstva treba da utiču direktno na razvoj ekonomije samih firmi, odnosno poslodavaca, odnosno ideja poslodavaca, poslovnih njihovih politika, kao i na moguće povećanje plata zaposlenih koje može da dostigne čak do 20%. Ovo je treći zakon u tom setu, i mislim da tu imamo isto mišljenje svi, vrlo važnih zakona direktno odgovornih za razvoj ekonomije, a to je zakon o slobodnim zonama. Vrlo malo je bilo govora o ovom zakonu. Nažalost, iako je postojala zakonska osnova da se ovaj vid delatnosti, privredna delatnost u oblasti slobodnih zona, sprovodi na prigodan, odnosno moguć način u smislu razvoja i zapošljavanja i ekonomije uopšte, zakon koji je do sada važio je verovatno imao određene manjkavosti. Zakon je dobro, kao što je rekao ministar, donesen tada kada je donesen, jer je otvorio mogućnost za ovakve privredne delatnosti, ali mislim da je vreme pokazalo, i pokazale su i činjenice na kraju, da zakon treba na odgovarajući način promeniti i da ga treba prilagoditi. Ono što je vrlo bitno, svaka pogodnost, pogotovo vrlo široka pogodnost koju pružaju slobodne zone, ostavlja mogućnost da bude zloupotrebljena. To je opšta činjenica ne samo u ovoj državi, u svim delatnostima je tako. Novi predlog zakona o zonama ima za cilj da upravo te zloupotrebe spreči i da samo ostavi otvorene mogućnosti za razvoj privrede u ovim zonama. Da pođem od te činjenice, mi smo imali jedan zakon, a to je bio zakon na saveznom nivou, zakon o slobodnim zonama; kada je prestala da funkcioniše SRJ, to je, gotovo kao lex specialis, prebačeno na nivo Srbije, taj zakon je automatski samo spušten ili prebačen na nivo Republike. Zato postoji potreba da se u zakonodavstvu formira u državi Srbiji novi zakon o slobodnim zonama. Rekao sam malopre da su primećene pojave zloupotreba onoga što zakon dozvoljava kao pogodnosti, što je bio drugi razlog za izradu ovog zakona i postoji čitav jedan set raznoraznih razloga u smislu pogodnosti koje ovaj novi zakon i neki dalji zakoni koji će biti vezani za ovu oblast definišu ili treba da definišu. Takođe, istini za volju, u izradi ovog zakona napravljen je jedan odgovarajući trijumvirat predlagača, odnosno ljudi koji su zakon radili. U izradi zakona je učestvovalo Ministarstvo finansija sa odgovarajućim svojim službama, odnosno resorima; zatim su u tome učestvovali predstavnici udruženja slobodnih zona u okviru Privredne komore, kao i poslanici ovog doma, poslanici poslaničke grupe G17 plus. Dakle, nedovoljno je, moram da kažem još jedanput, uzeta u obzir mogućnost koju pruža poslovanje u okviru slobodnih zona. O tome je govorio u uvodnom delu i sam ministar. Samu mogućnost, daću vam par činjenica, koja postoji u zonama koriste drugi mnogo pre nas i jednostavno ne treba izmisliti toplu vodu, nego koristiti upravo tuđa iskustva kada je u pitanju ekonomija. Ta tuđa iskustva su najjeftinija i treba da ih koristimo. U svetu postoje slobodne zone u velikom broju država i veliki broj država, dozvolio bih taj izraz, pametno koristi mogućnost rada u slobodnim zonama. Slobodne zone imamo u SAD, preko 150 direktno formiranih slobodnih zona radi u okviru SAD, sa ogromnim obrtom kapitala. Radi se o zonama gde se proizvodi, što je osnovni cilj, a to je rekao i gospodin ministar Dinkić. Cilj zona je proizvodnja, tu smo se svi složili, čak i deo pozicije i opozicije u ovoj skupštini, kada govorimo o ovom zakonu, cilj je upravo proizvodnja. Osim SAD, imamo slobodne zone u velikom broju u državama srednje Amerike, koje vrlo dobro funkcionišu, zatim imamo u Evropi nekoliko država u kojima postoji veliki broj slobodnih zona, gde je to zakonski jako dobro regulisano. Slobodne zone su postojale, i danas naodređeni način funkcionišu u okviru Mađarske, sto slobodnih zona je u Mađarskoj funkcionisalo. Slobodne zone postoje u Turskoj, u velikom broju, i to vrlo uspešno funkcionišu i ovo je jedan čitav, da kažem, deo biznisa, odnosno ekonomije u okviru Srednjeg i Dalekog istoka. U Kini se funkcionisanje slobodnih zona i ekonomija u okviru slobodnih zona podigla na jedan nivo posebne biznis filozofije. U Kini se slobodne zone koriste maksimalno i u slobodnim zonama u Kini funkcioniše jako veliki broj firmi i veliki broj ljudi radi u slobodnim zonama i stiče prihod. To su, znači, podaci koji nam govore da i te kako imamo razloga da ovim novim zakonom navedemo ljude da investiraju u slobodne zone, da stvorimo pre tog njihovog investiranja okruženje, dakle, zakonski dakle da država da odgovarajuće podsticaje, koje je već dala i očekujemo da će i dalje dati, jer zakonom to praktično dozvoljavamo. Naravno, ovim predlogom zakona podižemo nivo odgovornosti koji treba da imaju osnivači, društva za upravljanje zonom, ali i oni koji rade u zoni, a ta odgovornost će biti praktično kontrolisana od strane Ministarstva za finansije i od novoformirane uprave za slobodne zone. Kada govorimo o svetskim trendovima, imam podatak koji verovatno mali broj ljudi zna, a mislim da će zaista intrigrirati i investitore i privrednike, vrlo zanimljiv podatak: od celokupnog izvoza koji je ostvaren u svetu u 2002. godini skoro 30% izvoza u svetu je urađeno preko slobodnih zona. Kada to pretvorite u milijarde dolara, to su zaista frapantni podaci. Svet, u to sam siguran i to sam uvek tvrdio, nije, barem nije mnogo, pametniji od nas. Ako je u svetu trend da se skoro 30% celokupnog izvoza u svetu obavlja preko zona, zašto mi to ne bismo uradili, zašto ne bismo napravili odgovarajući zakonski okvir da to stimulišemo, da to istovremeno i kontrolišemo, ali da tako nešto postižemo. U Srbiji, nažalost, u 2002. godini izvoz u zonama je bio svega 4%. Znači, stari zakon očigledno nije pružio mogućnost da se zone dovoljno razviju i da se zone iskoriste. Treba govoriti jasnim jezikom, treba iskoristiti, zašto da ne, te mogućnosti da povećamo i produktivnost i proizvodnju i zapošljavanje u ovoj državi. Istovremeno, opet da budemo iskreni, možda nam se to ne dopadne, ali očigledno da formiranje zona i promocija rada u slobodnim zonama i iskorišćenje slobodnih zona, u smislu novih investicija, izvoza, u ranijim vladama nije na pravi način razmotreno. Moram tako da kažem, da ne budem pogrešno shvaćen, ali srećom po ovu državu i ovu ekonomiju, ova vlada je shvatila mogućnost da slobodne zone budu iskorišćene na ovaj način. To je sigurno i jedan od razloga što se ide na formiranje uprave za slobodne zone, koja treba i da kontroliše rad u slobodnim zonama, ali da pre svega motiviše razvoj slobodnih zona, da pomaže otvaranju slobodnih zona i da zajedno sa drugim institucijama ove države ovu delatnost koja otvara velike mogućnosti dalje razvija. Često smo kritikovani, onaj deo koji podržava vlast u ovom parlamentu, koji vlada, da je deo zakonodavstva upravljen previše prema zahtevima Evropske unije i da ceo naš životni tok, pre svega se misli tu na finansije, okrećemo prema EU i ulasku u EU. Evo imam priliku da kažem da to možda i nije tako. Slobodne zone i rad slobodnih zona je posebno interesantan za zemlje Evrope dok još nisu u okviru EU. To je mogućnost, dakle kroz razvoj slobodnih zona i ovaj novi zakon, da slobodne zone iskoristimo na najbolji mogući način, da pogodnosti koje imaju oni koji proizvode u slobodnim zonama iskoriste upravo u tom periodu dok ne budemo ušli u EU. Naravno, postoji mogućnost da se i kasnije zone koriste, da tu ne bude zabune, ali upravo je ovde jedna vrlo napredna, moderna i vrlo praktična ideja Ministarstva finansija – da se podsticaj rada slobodnih zona upravo usmeri na ovaj period pre ulaska Srbije u EU. Da ne bih previše ponavljao ono što je izneo u obrazloženju zakona predlagač gospodin Dinkić, ponoviću to još jedanput, mislim da je bitno iz svih ovih razloga koje sam rekao, ali bih i par stvari dodao – zakon, ovakav kakav je sada pred poslanicima, mnogo preciznije definiše neke stvari i to je falilo definitivno u tom starom lex specialis zakonu. On je dobrodošao bio u to vreme, ali nije na pravi način neke stvari, tehničke stvari, na kraju krajeva, rešavao. Ovde u novom zakonu imamo vrlo precizne odredbe vezane za uslove za podnošenje zahteva, takođe kako treba ti zahtevi da izgledaju, prosto jedan portfolio kad neko hoće da otvori zonu, odnosno da formira zonu, da se stvori društvo za upravljanje zonom, kako to treba da uradi da bi on radio kako treba i na kraju krajeva država od toga ne bi imala štete. Naravno, sve ono od čega država ima štete ne može biti predmet razmatranja nijednog ozbiljnog zakona i to ne može podržavati nijedna ozbiljna vlada, a to ne podržava ni ova vlada, ni ovo Ministarstvo finansija. U kojoj meri je bitno doneti ovakav zakon i u kojoj meri Vlada vidi, a i ovaj parlament, zaista se nadam, važnost ovog zakona, evo ja ću pročitati i član 7. u kome se definiše šta je sve to potrebno i šta Vlada vidi kao potrebu i uslov za formiranje slobodne zone – određivanje područja zone je ekonomski opravdano ako se može oceniti da će se postići pozitivan efekat u pogledu privlačenja stranog kapitala, proizvodnje robe i pružanja usluga, zapošljavanja, transfera savremenih tehnologija, privrednog restrukturiranja i ako će poslovanje u zoni doprineti ostvarenju strategije razvoja i mera ekonomske politike u ovoj državi. Znači, ovim zakonom vrlo egzaktno Vlada pokazuje da vidi zone kao mesto na kome će se razvijati pre svega područja koja, kao što je rekao i ministar finansija, prosto iziskuju potrebu za povećanim ekonomskim razvojem, a slobodne zone to omogućavaju. Malopre sam rekao, formira se i uprava za slobodne zone. To nije agencija, da budemo potpuno jasni, pošto je ipak velika razlika. Postojanje, odnosno formiranje uprave za slobodne zone je jednostavno praktična nužnost. Malopre sam rekao zašto – treba izvršiti promociju, treba pomagati ljudima ako je u pitanju važna stvar, a jeste u pitanju važna stvar, formiranje slobodnih zona, za razvoj ekonomije Srbije. To treba podsticati, kontrolisati i, da ponovim dakle još jednom, pomagati. Do sada je bilo govora o tome, i neka vrsta kritike, zašto je desetak zona zatvoreno. Stari zakon im je malo pomogao, uslovno rečeno, da budu zatvorene, nije bio dovoljno precizan i ostavio je rupe, da kažem tako prosto, za određene zloupotrebe. Možda bi bilo, i to možda ću staviti pod znak navoda jer sam siguran da bi bilo dobro da je do sada starim zakonom bila predviđena uprava za slobodne zone, koja je mogla upravo tim dosadašnjim zonama koje su funkcionisale, ali koje su nažalost prestale sa radom odlukom Vlade, da pomaže, da ih prati, kontroliše i da na vreme interveniše određenim mehanizmima da se ne dešavaju propusti koji se dešavaju zbog čega su te zone nažalost prestale sa radom. To je jedan od bitnih razloga što se formira nova uprava koja treba da taj posao radi i vrši podeljene kontrole. Privredno društvo za upravljanje zonom je dužno u roku od 90 dana po isteku kalendarske godine da dostavi upravi za slobodne zone izveštaj o poslovanju zona. Sada tačno znamo ovim predlogom zakona ko je taj ko je dužan da prati kako funkcioniše ova oblast, firme, slobodne zone. Ministarstvo će podnositi Vladi jednom godišnje izveštaj o poslovanju u svim zonama u Srbiji sa odgovarajućim predlogom mera. Smatramo, i Vlada je tu koncepciju napravila, da treba podsticati to što se radi u slobodnim zonama, ali i davati određene sugestije, preporuke, koje će možda biti rigoroznije, ali sam ubeđen da će te preporuke biti podsticajne. Korisnici zona su dužni da na zahtev uprave za slobodne zone dostavljaju podatke o svom poslovanju. Postojanjem uprave nećemo imati mogućnost neke vrste zloupotrebe, odnosno neispunjavanja onih kriterijuma i onih uslova zbog čega ljudi treba da rade u slobodnim zonama i zbog čega treba formirati slobodne zone. Neke stvari sam rekao ja, a neke i ministar finansija, mislim da su nas čuli oni koji treba da nas čuju. Kad bude zakon izglasan imaće priliku da pročitaju taj zakon i da se prema njemu prilagode i da im on bude motivacija za formiranje zona i poslovanje u okviru zona. Poslovanje u zonama, ono što je najbitnije za celu priču, izvoz robe i usluga iz zona i uvoz robe i usluga u zonu su slobodni, ne podležu nikakvim kvantitativnim ograničenjima, niti se na taj uvoz i izvoz primenjuju mere komercijalne politike; jasno se pokazuje šta i koliko Vlada želi otvoreno da uđe u ovu priču sa zonama, da korisnik može privremeno izneti robu iz zone na drugi deo teritorije Srbije, odnosno uneti robu u zonu sa drugog dela teritorije Srbije, radi stavljanja u postupak aktivnog i pasivnog oplemenjivanja. Ovo je bitno da se zna. Uprava za zone će takve stvari podsticati i o tome govoriti. Ne moraju samo da budu vezane za svoju teritoriju, šire uticaj i na druge privredne subjekte u ovoj državi i moguća je saradnja između zona, sa drugim firmama koje su van zone, i to na odgovarajući način, da svi imaju korist, a to je ideja – da što više firmi, što više ljudi, što više zaposlenih ima koristi od postojanja zone. Ono što je u ovom momentu izmenom Zakona o PDV-u, trenutno važećem, to je samo prvi od niza narednih mehanizama oslobađanja kada su u pitanju poreska oslobođenja, jeste oslobođenje plaćanja PDV-a na robu koja se uvozi, odnosno izvozi iz zona. U ovom trenutku to je 18%. Imamo jednu od nižih stopa u Evropi, ali ipak, to znaju biznismeni i ljudi koji se bave proizvodnjom, kada vas država oslobodi plaćanja PDV-a 18%, praktično je dala mogućnost duple stope profita. U normalnim firmama firma zarađuje, ima stopu profita od reda 20% ako je dobra. Sa ovim oslobađanjem duplo povećamo mogućnost, i te kako se otvara prostor da ljudi budu zainteresovani, da rade i da zarađuju, samim tim da upošljavaju ljude i da u Srbiji što više ljudi radi. Zašto bi to bilo samo u državama srednje Amerike, u SAD, u dalekoj srednjoj Aziji i Dalekom istoku; hajde da mi to iskoristimo i da ovo vreme u kome ćemo ovaj zakon primenjivati bude iskorišćeno na najbolji mogući način. Intencija ovog zakona, i time bih završio, data je u članu 26, tu ćemo imati mogućnost za određene pozitivne aktivnosti vezane za poreska oslobađanja. Kaže se da korisnik, odnosno privredno društvo za upravljanje zonom, može imati poreske olakšice u skladu sa propisima koji uređuju porez na dobit preduzeća, porez na imovinu i porez na dohodak građana. Postoji mogućnost da se osnovni zakoni iz seta tih fiskalnih zakona izmene u nekom narednom periodu i da korisnici zona, kao i u drugim državama, imaju i ovaj vid oslobađanja. Vrlo liberalan, ali vrlo podsticajan odnos Ministarstva finansija i ove vlade je primetan u izradi ovog zakona i Vlada i Ministarstvo finansija su prihvatili mogućnost da slobodne zone budu još jedan od direktnih motora razvoja ekonomije u ovoj državi. Evo prilike da kroz zakonsko rešenje to realizujemo i da idemo dalje u razvoju ekonomije u nekom narednom periodu. Hvala.
Zahvaljujem se. Da li još neko od ovlašćenih predstavnika, šefova poslaničkih klubova ili drugih ovlašćenih lica želi reč? (Ne.) Idemo po listi prijavljenih za reč. Prvi je narodni poslanik Milan Nikolić, a da se pripremi Rodoljub Gačević.
Gospodine potpredsedniče, predstavnici Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, svaki zakonski predlog Vlade ima za cilj da reši određenu oblast društvenog života, da je poboljša i svi ti predlozi su vrlo važni. Međutim, kada je ekonomska grupa zakona u pitanju, za mene kao čoveka koji se bavi privredom najvažnije je da poboljša uslove rada ove privrede koja duži niz godina zaostaje u odnosu na okruženje. Mi definitivno nemamo šanse sa ovakvom stopom razvoja, pa makar ona rasla iz godine u godinu, da postignemo prosečno razvijene zemlje u okruženju. Možda je jedna mala šansa upravo donošenje ovako liberalnih zakona, kao što je danas zakon o slobodnim carinskim zonama i posebno sutra zakon o deviznom poslovanju, gde se pruža mogućnost da ako već (čuli smo podatak) 30% svetske trgovine ide preko slobodnih carinskih zona, da mi to iskoristimo kao zemlja sa visokim radnim potencijalom, zemlja sa stručnom radnom snagom i zemlja sa siromašnim krajevima, koji imaju šansu da na ovaj način bar deo radnika zaposle, i to ne samo u sklopu te zone, nego i u servisiranju poslova carinjenja, logistike itd. Carinsku zonu ne treba razumeti kao parče izdvojene i ograđene zemlje. U carinsku zonu mora da dođe infrastrukturna mreža, putevi, telefonija i sve druge mere neophodne za poslovanje i da se u tim zonama organizuje proizvodnja, uvoz robe radi prerade, dorade, oplemenjivanja, ili ne znam šta, i izvoz te robe. Dobro je što se ovde zakonodavac opredeljuje za veću sigurnost ino-ulagača ili bilo koga ko se odluči da u tu zonu investira, jer se oslobađa određenih carinskih dažbina kada su u pitanju zgrade, a takođe se oslobađa carinskih davanja nakon tri godine korišćenja mašina, što znači da nema rizika, i ako izađe iz procesa carinskog poslovanja, da likvidira svoje poslovanje, nego može nastaviti svoje poslovanje uz plaćanje određenih davanja, carinskih, PDV-a, onako kako i privredni subjekti u ovoj zemlji rade. Ino-ulagač ima interes da jednu ogromnu proceduru investicija, koja je neophodna da se sprovede prema tekućim zakonskim propisima, izbegava i on ima neposrednu kontrolu poslovanja nad svojim biznisom u toj zoni. Mislim da su iskustva iz prethodnog poslovanja zona bila dovoljna da sada zakon jasno propiše šta je to slobodna zona, ko može biti osnivač slobodne zone, ko upravlja slobodnom zonom i kakva su prava korisnika slobodnih zona. Veoma je važno da se snažna i adekvatna promocija zona napravi, ne samo u zemlji, nego posebno u svetu, jer mislim da smo zemlja koja ima neku prednost u odnosu na druge zemlje, ne samo geografsku, nego i u pogledu stručne radne snage. Mislim da je posebno važno da se u nerazvijenim područjima poveća zaposlenje, što je sasvim izvesno i moguće, ubrza razvoj u tim područjima. Koliko bi nam značilo da, recimo, tih 30% povećanog spoljnotrgovinskog bilansa imamo iz poslovanja preko zona, zatim, da imamo taj izvoz i proizvodnju, veća ulaganja, očekuju se strane investicije i povećanje konkurentnosti proizvoda. U svakom slučaju, mi sad u svetu sa našim proizvodima imamo problema ne samo zbog kvaliteta, rokova isporuke, cena itd, nego i mnogih drugih pogodnosti koje ova zona pruža i koje ćemo moći na ovaj način da obezbedimo. Naravno da je veoma važno da se donošenjem ovakvog zakona stvara mogućnost za pristupanje Svetskoj trgovinskoj organizaciji, a u isto vreme prilagođavamo naše propise evropskom zakonodavstvu. Logično je da ovakav zakon, sa preciziranim obavezama svih učesnika u kreiranju i poslovanju zone, u danu za glasanje naša poslanička grupa - SPS podrži.
Reč ima narodni poslanik Rodoljub Gačević, a neka se pripremi narodni poslanik Milan Veselinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što reče malopre predstavnik Vlade ministar Dinkić, meni se čini da mi iz SRS džabe pričamo o ovom zakonu, jer kako on nagovesti, protumačeno je da mi hoćemo da se vratimo na neke stare propise, pa iz tih razloga svi naši amandmani i sve naše primedbe biće odbijene. Dakle, već je unapred rekao i ovo osudio na propast, pa mu nije ni interesantno da sluša i otišao je. No, nije problem što će se odbiti naši amandmani, nego je problem što će se izglasati jedan loš zakon, i primenjivati. Naravno, bilo bi mnogo bolje da se saslušaju i da se prihvate naši amandmani. Ako se neki smatra neprihvatljivim, to nije sporno, ali je sigurno da ima naših mnogo boljih rešenja nego što je u ovom predlogu zakona predviđeno. Ali, kako narod kaže "zeman pravi, zeman bataljuje". Doći će vreme, pa ćemo napraviti zakon koji će se primenjivati kako valja. Mi ovde hoćemo da kažemo, radi građana, radi nas, sve ono što smatramo da nije dobro u ovom zakonu, a on ima mnogo nedorečenosti, nejasnoća, pa će se iz tih razloga teško primenjivati. Pretpostavljam, kao što je i rečeno, da će u ovim slobodnim zonama biti i uvoz, izvoz i proizvodnja itd, sa nekim povlasticama. Biće svakako i kompenzacionih poslova. O tome se ne govori, ništa nije rečeno kako se podrazumeva i kako se to obavlja. Recimo, uzimam slučaj sa Crnom Gorom, kako je do sada išla roba. Ako izvozi u Crnu Goru, uzme sve papire od špeditera, uzme od carine i čeka da se roba ocarini u Crnoj Gori, da se plati PDV u Crnoj Gori pa da im vrati tu potvrdu, da dokaže da je roba izvezena i da je tamo plaćen PDV i na osnovu toga mu se vrši povraćaj PDV-a. Tako je bilo do sada. Međutim, ako je u pitanju kompenzacioni posao, toga nije bilo. Izvoli, plati PDV i završen posao. Više nema povraćaja. Žalili su se svi oni koji su izvozili robu za Crnu Goru, recimo. Možda je to prošlost, ali pretpostavljam da će se isto to dešavati i u ovom slučaju. Nije rečeno šta sa tim poslovima, da li će se u tom slučaju platiti PDV. Dalje, šta u slučaju sa fizičkim licima, pošto su oni korisnici slobodnih zona, da li se igde definiše u kom iznosu mogu kupovati robu bez carina; pošto će tu biti dorada, oplemenjivanje itd, slični poslovi u tim tehnologijama, da li će uzorci imati tretman i kroz PDV i kroz carinu i do kog iznosa? Ipak bi trebalo to definisati, da ne bude za bilo koji uzorak da se to koristi i prave se ti problemi i otežavaju uslovi. Dalje, što se tiče ekologije, rečeno je da će se o tome voditi računa i te kako. Međutim, pretpostavljam, ako je strani investitor, koga mi hoćemo pošto-poto da uvedemo u zemlju i da budemo atraktivni za investicije, ako je nekome stalo do investicija, pošto je preduzeće na tenderu i tehnologija završena, ne mora graditi infrastrukturu i, kao što prethodnik reče, zgrade, u toj nekoj slobodnoj zoni, jer će on morati... Kako je zamišljeno, u slobodnoj zoni ne čeka sva ta infrastruktura, znači, napravljeni su objekti, napravljena je elektromreža i samo da se iznajmi ono što se daje pod zakup – ne, nego će morati da se investira, da se to gradi i tu će biti i te kako problema. Pretpostavljam da će to biti uvoz, zbog političkih pritisaka, prljavih tehnologija, čak i štetnih materija, kao što je ranije bilo. Više su korišćeni kao neki magacini te slobodne zone, najverovatnije za takvu robu. Taj problem će biti još više istaknut, pogotovo sad, kao teren za sve zloupotrebe, mahinacije, kriminal itd. Dao bih predlog da roba, bez obzira što ide iz slobodne zone za izvoz, ide bez carine itd. Ranije je bilo, da bi se stimulisala domaća proizvodnja, davale su se i premije na izvoz, zašto se ne bi davale i sada neke određene stimulacije za izvoz, recimo, kada naša roba ide na svetsko tržište da se daju određene olakšice, bilo kroz poreske olakšice, odnosno da se kompenzuje sa tim, pa da se na neki način da neka stimulacija za izvoz robe. Do sada nema nikakvih stimulacija. Ne govorim samo konkretno za ovu slobodnu zonu, nego govorim i za trgovinu sa spoljnim partnerom. Pre godinu dana smo doneli, da li zakon, da li propis, nije bitno, ne znam kako je definisan, o povlašćenoj trgovini tekstila sa zemljama EU. To je potpisano. Šta je sa tim sprovođenjem i kakvi su efekti? U suštini nikakvi. Mislim da sam jedanput govorio o tome pre godinu dana. To se i znalo. Zašto? Zato što nemamo odgovarajuću tehnologiju da proizvodimo kvalitetnu robu, a imali smo ranije, ali blokada koja je bila desetak godina, pa uslovi privatizacije, tehnološki viškovi, kadrovi, svi bolji kadrovi su napustili proizvodnju, snašli su se i otišli, pogotovo govorim za srednji kadar... Ne znam koliko ko to zna, ali ja koji sam bio u proizvodnji odlično znam da proizvodnja stoji na srednjim kadrovima. Jedan inženjer tehnolog može da propiše tehnologiju za pet preduzeća, ali treba to sprovoditi, treba to raditi. Upravo ti kadrovi su nestali, nema ih zbog lošeg plaćanja i zbog niza drugih okolnosti. Sada više ni strani investitor nema interesa i zato ih nema baš toliko koliko smo mi mislili da će se pojavljivati kod nas na tenderima. Sa druge strane, nismo našima pomogli da se zaštite u međunarodnoj konkurenciji, konkretno od kineske robe itd. Verujem da će i ovaj zakon, ovako kako je napravljen, intuitivno osećam, jer po ovome kako je napisano daje samo mogućnosti uvoza pojedine robe, nekontrolisano, kao recimo robe iz Kine. Ugušiće našu domaću proizvodnju, konkretno tekstila. Da je sreće da se da mogućnost srednjim i malim preduzećima, da se malo pomognu, da se oporave i naprave neke asocijacije, da budu toliko moćna da mogu da izvoze tekstil na svetsko tržište, pre svega u zemlje Evropske unije, mislim da bi i te kako bili dobri i u kvalitetu i u ceni. Naš narod je video, beži od kineske robe, bez obzira na cenu, zato što vidi da je daleko iza one robe koju smo nekada imali, a sa cenom sada možemo da im konkurišemo i da pokažemo da možemo da radimo dobru, kvalitetnu i jeftinu robu. Zato mislim da treba učiniti to, a ne samo ovim putem pokušavati, pa će se desiti da preko naše granice ulaze nekontrolisano ogromne količine kojekakve sumnjive robe, to će biti odlično za pranje robe, novca, i imaćemo tu mnogo problema sa ovim zakonom, ako se bude izglasao.
Reč ima narodni poslanik Milan Veselinović, a neka se pripremi narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao i prethodni zakonski projekti koje je donosio ovaj skupštinski saziv, tako je i ovaj predlog zakona, u stvari, zamajavanje građana Srbije. Naime, do sada svi zakonski projekti koje smo usvojili na ovoj skupštini uglavnom su bili karaktera primene poreskih dažbina, carina ili osnivanje nekih agencija, komisija i centara. Niste doneli ovde, niti predložili ovoj skupštini, nijedan zakonski projekat koji će imati razvojni karakter, tako da bar delom pokušate da napravite neko preduzeće, neku privrednu proizvodnju koja bi možda donela boljitak građanima Srbije. Poznato je da je iz dana u dan sve više nezaposlenih i sve je više onih koje isplaćujete po godini staža, negde 100 evra, negde manje, zavisno od procesa proizvodnje i od delatnosti kojom se bave i tako stvaramo socijalne slučajeve širom zemlje Srbije. Tačno je to da ste uspeli sa nekim vašim zakonskim projektima da posvađate građane Srbije, posebno Zakonom o lokalnoj samoupravi, gde se gotovo u svakoj opštini u više navrata vrše neki izbori; da li je sukobljen predsednik opštine sa skupštinskom većinom ili skupštinska većina sa predsednikom opštine, to je sada pitanje. Uglavnom, građani se širom Srbije svađaju, a vi nesmetano i dalje vladate i posmatrate sve to što se dešava. Ako ste uspeli da prodate sve ono što je bilo rentabilno i profitabilno u ovom društvu, u našoj državi, privredi i proizvodnji, ne samo vi nego i prethodni DOS, uspeli ste da prodate pivare, šećerane, cementare, uljare, prodali ste sve ono što se moglo prodati, čak sada prodajete izvorišta naših voda i naše rudno bogatstvo, onda ovaj zakon jeste potvrda svega toga da više nemamo domaću proizvodnju, nema neke konkurencije, pa da osnujemo neke slobodne zone gde će ravnopravno učestvovati stranci i naši bogataši i tajkuni, kako bi još jednom imali monopol, a u stvari direktno uticali na našu domaću proizvodnju i gušenje naših domaćih proizvoda. Mi smo te zone imali ranije, imali smo bescarinske zone, imali smo na granicama bescarinske zone, stvaranje nekih kampova itd. To nam nije mnogo doprinelo. U ovom zakonskom projektu u obrazloženju se kaže da će ovaj zakon poboljšati našu privrednu proizvodnju, da će u ovim slobodnim zonama biti neke proizvodnje, da će biti bescarinska zona, da se neće plaćati PDV i slično. U početku ovog zakonskog projekta se kaže da je slobodna zona deo teritorije Republike Srbije gde se obavljaju delatnosti pod uslovima utvrđenim ovim zakonom, pa onda tačka 2): osnivač zone je organ lokalne samouprave, privredno društvo, odnosno preduzetnik koji je doneo odluku ili zaključio ugovor sa drugim osnivačem o osnivanju zone, a koji preko privrednog društva za upravljanje zonom podnosi zahtev za davanje saglasnosti za određivanje područja. Samo da pređemo na stav 2. gde se komentariše određivanje područja, pa se kaže da se područje zone određuju davanjem saglasnosti Vlade, a onda u daljem tekstu osnivanjem nekakve uprave za slobodne zone pri Ministarstvu finansija. To znači da Mlađan Dinkić jednostavno sve hoće da stavi pod svoju šapu i sve hoće da fiskalizuje. Imali ste sada jedan novi predlog zakona gde Mlađan Dinkić i njegovo Ministarstvo za finansije čak hoće i žele da fiskalizuju politička i građanska udruženja. Takav zakon će se naći skoro na dnevnom redu. Dalje, što je posebno problem u ovom zakonskom projektu, kaže se u ovom zakonu kako će lokalna samouprava vršiti eksproprijaciju privatnog zemljišta radi osnivanja slobodnih zona. Pa, znate i sami kakva će ta eksproprijacija biti, na osnovu čega. To je još jednom stvaranje određenog monopola na nivou lokalne samouprave, pa sve do Vlade Srbije; a da ne govorimo o tome da je sve ovo povezano, lokalna samouprava daje određeno mesto za slobodnu zonu, a onda saglasnost treba da da Vlada Srbije, Ministarstvo finansija i to znači da će biti privilegovane, imati monopol one opštine u kojima vlada npr. G17 plus. Mi srpski radikali čekamo te izbore i verujemo da će se desiti uskoro. Verovatno će ta vlada biti sastavljena od srpskih radikala, gde će se ovakve stvari odmah ukinuti zato što se stvara monopol i veza između Vlade na nivou Republike Srbije i lokalne samouprave. Znači, biće povlašćene one lokalne samouprave u kojima vladaju istomišljenici Vlade. To je čista zloupotreba od strane Vlade i Ministarstva finansija. Zatim, kaže se ovde da će biti pospešena privredna proizvodnja i promet robe, jer je dosadašnji zakon predviđao da 51% mora da ima to domaće preduzeće koje je kontrolisalo slobodnu zonu, a sada su ravnopravni, kako domaća privredna društva tako i strana. Šta to znači? To znači da će stranci sa svojom robom, pre svega tehničkom, preliti naše teritorije, tu će biti zloupotreba, i to znači da jednostavno gušimo našu proizvodnju, posebno u oblasti tehnike. Na kraju, bez obzira što ministar finansija kaže da su svi naši amandmani odbijeni, mi unapred to znamo i znali smo za to zato što bi naši amandmani ovaj zakon popravili na taj način da ne bi moglo da bude povlašćenih i monopolističkih privrednih društava, kao ni Ministarstvo finansija i lokalne samouprave. Sa ove govornice pozivam poslanike da razmisle o našim amandmanima i da naše amandmane prilikom glasanja usvojite, kako bismo ovaj zakon koliko-toliko popravili, da bi stvarno bio primenljiv u praksi.
Po Poslovniku, narodni poslanik Goran Jakšić.
Pomenuta je stranka, ali pravi je razlog ono što nismo možda u dobroj meri razumeli, sam princip funkcionisanja, dakle izbegavanje bilo kakvih monopola, i o tome je bilo reči. Mislim da se upravo i vidi sve to iz Predloga zakona, malo smo dobili kritike na kraju u jednom delu ove rasprave, pa i pre rasprave, kada su u pitanju neke delatnosti, zašto je Ministarstvo bilo strogo prema nekim zonama i zašto je sada tu velika rigoroznost prema onim zonama koje nisu ispunjavale njihovu misiju, a to je proizvodnja i izvoz. Znači, da bi bili potpuno konzistentni u svom nekom stavu, upravo ovaj zakon ima nameru da se pooštre kriterijumi, ali u smislu povećanja odgovornosti i pravljenja ovog zakonskog okvira, obaveznosti i discipline, kada je u pitanju formiranje zona, upravljanje zonama, ali i rad u zonama, ta tri segmenta; jer, zone će biti pravljene, odnosno biće kontrolisane upravo na taj način i kroz ovaj zakon i kroz formiranje uprave i jednostavno, kroz način rada Ministarstva finansija kada je u pitanju ova oblast. Inače, o tome da se želi zaista jedan zahvat kada je u pitanju kontrola rada i davanje saglasnosti na funkcionisanje zone, imamo u članu 14. gde se kaže – ispunjenost uslova za početak rada zone utvrđuje ministar nadležan za poslove finansija, na predlog (on samo formalno daje saglasnost) komisije koja je obrazovana od predstavnika nadležnih organa. U tu komisiju će ući (sticajem okolnosti, učestvovao sam u izradi ovog zakona) upravo stručnjaci iz oblasti finansija, ekonomije, ekonomskih odnosa sa inostranstvom, ali i lokalnih samouprava, jer je vrlo bitno, a to je malopre pomenuto u jednom neodgovarajućem kontekstu, u kojoj meri će lokalne samouprave shvatiti potrebu formiranja slobodnih zona i u kojoj meri slobodne zone upravo u nerazvijenim područjima mogu da doprinesu povećanom razvoju privrede. Naravno, očekujemo sa druge strane, jer tako je i zakonom predviđeno, da lokalne samouprave koje žele da na svojim teritorijama formiraju slobodne zone da bi razvile privredu i ekonomiju u njima daju odgovarajuće beneficije i povlastice i osnivačima zona i da na pravi način reaguju davanjem povlastica; razumevanjem u kojoj meri je potrebno određeno formiranje zone lokalne samouprave se na neki način legitimišu kao zainteresovane. Onda nemam zaista ništa protiv, i to nema nikakve veze sa tim, verujte mi, nema veze ko je u kojoj opštini, nego koja opština shvata da treba da oslobodi zonu određenih prinadležnosti. Sticajem okolnosti, ponavljam još jednom, i gospodin Dinkić je to malopre rekao, pirotska opština je shvatila to još pre više godina i dala je ogromne povlastice zoni i svima onima koji rade i formiraju preduzeća, od oslobađanja odgovarajućih taksi prilikom rada, gradnje u zoni, do davanja, odnosno ustupanja zemljišta na korišćenje. Ne bih imao ništa protiv kada bi bile takve opštine, bilo ko da je na vlasti u njima, kada bi podsticale razvoj formiranja slobodnih zona i davale privilegiju tim oblastima za formiranje zona.
Replika, narodni poslanik Nataša Jovanović, a zatim reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Mi srpski radikali takozvane grinfild projekte, gde je dozvoljen ulog kapitala od strane stranih investitora od prvog do poslednjeg dolara ili evra, kako hoćete, uopšte ne osporavamo i jedini takav projekat je napravljen u opštini Zemun. Dakle, opština je apsolutno, pod rukovodstvom gospođe Pop-Lazić, izašla u susret stranim investitorima, a projekat je vredan oko 50 miliona evra. Isto se namerava sa izgradnjom termoelektrane u Novom Sadu. Ja više puta kao opozicija (i sutra ću verovatno imati prilike za to, jer je sutra rebalans budžeta, koji nije razvojni nego je potrošački u Kragujevcu) upozoravam i kragujevačku gradsku vlast, zato što mi imamo deo zemlje prema deonici Batočine, na ovom delu navodnog autoputa, koji može da se iskoristi kao industrijska zona i može ubuduće da bude tu i carinski punkt, odnosno uprava carine za grad Kragujevac, takođe slobodna zona. Napravljen je samo hipermarket "Metro". Kod nas je razlika u odnosu na vaš predlog, a vi kažete da ste učestvovali u pisanju zakona, i ono što je Dinkić govorio, što SRS smatra da u slobodnoj zoni visina stranog kapitala ne treba da pređe 49%, čisto radi pojašnjenja, ali i te kako bi one mogle da služe za proizvodnju, samo što do sada to nikada nije bio slučaj. Evo, Lapovo je idealan primer za to. Znači, na glavnoj deonici, na autoputu i sa mogućnošću da se tamo izgrade fabrike, proizvodni pogoni, prateći objekti, infrastruktura, napravljene su samo dve benzinske pumpe sa jedne i druge strane, zato što su opštinski vlastodršci od potencijalnih investitora, a njih je bilo mnogo koji su dolazili, tražili proviziju ili postavljali neke nenormalne uslove; nikakvu olakšicu nisu dobili i zbog toga nisu bili spremni da ulažu po onom prethodnom zakonu.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS neće glasati za ovaj zakon, ne zato što smo protiv slobodnih zona, već ima nekoliko razloga zašto ćemo glasati protiv. Prvi je: kada je pisan zakon, bez želje da nekoga uvredim, zakon je tehnički loše urađen. Dakle, ima mnogo tehničkih nedostataka, mnogo toga je nedorečeno u samom zakonu. Evo, pre nekoliko minuta je pomenuto, u članu 14. u stavu 1. se kaže: "Ispunjenost uslova za početak rada zone utvrđuje ministar nadležan za poslove finansija, na predlog komisije koju obrazuje od predstavnika nadležnih organa." Mislim da zakonski mora da bude regulisano koji su to predstavnici nadležnih organa, i nije samo da ministar daje formalno saglasnost, nego on daje saglasnost na predlog komisije koju on obrazuje. Dakle, ministar obrazuje komisiju i daje saglasnost na njen predlog. Nema potrebe za takvom komisijom, jer će on to odraditi i bez nje. Znači, organ izvršne vlasti je tu nadležan. Možemo da pogledamo i kada je u pitanju uprava za slobodne zone. Znači, obrazuje se uprava za slobodne zone, kao organ uprave u sastavu ministarstva nadležnog za poslove finansija, za obavljanje poslova državne uprave u oblasti slobodnih zona. Upravom za slobodne zone rukovodi direktor. Ko sada imenuje direktore i na čiji predlog? Hoće li to opet da bude neka komisija koja se obrazuje iz nadležnih organa ili će jednostavno ministar nadležan za poslove finansija dekretom da imenuje direktora, ili će to da radi predsednik Vlade, potpredsednik Vlade, ko će da imenuje direktora? To su stvari tehničke prirode, ali izuzetno važne u ovoj oblasti, jer iskustvo koje imamo sa vama od kada ste na vlasti je da vi jedino možete da vladate onako kako je u interesu građana samo ako ste zakonski sprečeni i ako zakoni nisu nedorečeni i ne mogu široko da se tumače. U članu 17. kaže se: "Roba koja se unosi i iznosi iz zone, kao i roba smeštena u zoni, ima tretman carinske robe. Iznošenje, odnosno unošenje robe iz stava 1. ovog člana korisnik prijavljuje nadležnoj carinarnici. Korisnik može privremeno izneti robu iz zone na drugi deo teritorije Srbije, odnosno uneti robu u zonu sa drugog dela teritorije Srbije radi stavljanja u postupak aktivnog, odnosno pasivnog oplemenjivanja." Tu se podrazumeva verovatno neki tehnološki postupak. "Korisnik može privremeno izneti robu iz zone na drugi deo teritorije Srbije i uneti robu u zonu sa drugog dela teritorije Srbije radi ispitivanja, atestiranja, opravke i marketinškog prezentiranja." Sada izvinite, gospodo, ovo je ipak previše široko tumačenje, pogotovo u ovom poslednjem stavu, jer roba koja se ispituje, atestira i marketinški prezentira na teritoriji Republike Srbije napušta definitivno slobodnu zonu. Da li je nekim posebnim zakonom regulisano koliko to može biti robe? Recimo, Zakonom o porezu na dodatu vrednost kaže se – ministar nadležan za poslove finansija će doneti uredbu koja će da dozvoli koliko to robe može da bude iskorišćeno u reklamne svrhe, svrhu poklanjanja, reprezentacije itd. Da li ima to negde ovde? Nema. Da li pišu rokovi u kojima treba roba da se vrati u slobodnu zonu ili iz slobodne zone da se vrati na teritoriju Republike? Ne. Imamo sada zakon u proceduri o deviznom poslovanju koji kaže – ako u roku od 180 dana za robu koju izveze sa teritorije Republike ne donese devize u zemlju kazniće se čak i kaznama zatvora, ili ako je platio unapred robu, a nije uvezao u roku od 180 dana kazniće se kaznom itd. Toga nema. Ko nama garantuje da će to da se vrati nazad tamo odakle je i steklo određenu povlasticu? Nigde. Kakvo nam je iskustvo sa vama? Evo kakvo, da se vratimo malo na onu aferu oko štete koja je naneta Elektroprivredi i NIS-u. Reč je o mazutu koji je kupljen od NIS-a za potrebe izvoza. Bio je oslobođen svih poreza, svih dažbina, sačekao je tri ili četiri meseca u carinskom skladištu i nije napustio teritoriju Republike. Samo je promenio deklaraciju, postao je uvozni mazut i naplaćen je po dva ili tri puta većoj ceni nego što je nabavljen, pa je čak i carina zaračunata, koja nikada nije stvarno obračunata i prikazana carinskim organima. Tako to izgleda kada se zloupotrebljava neko pravo. Gde su akteri te afere? Na slobodi. Ko je za to kriv? Vlast. Ko sprovodi ovaj zakon? Ta ista vlast. Zato, kada su ovakvi zakoni u pitanju, gde su moguće zloupotrebe, zakoni ne smeju da budu tehnički nesavršeni i nedorečeni. Ili, kažete da je Uprava carine nadležna jednim delom za kontrolu ovog zakona, znači, sva roba koja uđe i izađe predaje se Upravi carine. Zašto još uvek navodno postoji monopol Republike Srbije, odnosno NIS-a na preradu nafte i naftnih derivata? Obrazloženje za takvu jednu uredbu je bilo da država u to vreme još uvek kriminalizovanu, korumpiranu carinu ne može da kontroliše, pa iz tih razloga uvodi jednu takvu uredbu. To je ta ista carina, nije se ona bitno menjala. Šta je sa određenim firmama koje su, pod izgovorom da uvoze polovnu i neispravnu robu, mimo carinskog postupka uvozile i plasirale na teritoriju Republike Srbije kao robu široke potrošnje, a niko nikada nije ni jednim jedinim postupkom utvrdio da je reč o polovnoj robi i tehnički neispravnoj? Čak su oni koji su sprečavali da se takva kontrola uradi i dan-danas na odgovarajućim visokim funkcijama u carinskoj upravi. Zašto nadležni carinski organ u takvom slučaju ne postupi po službenoj dužnosti, pa napiše krivičnu prijavu, nego prosledi u MUP, a tamo se gurne negde u fioku i ostane? Tako izgleda kada vi sprovodite zakon. Zato SRS ne veruje vama da ćete jedan ovako tehnički nedorečen zakon, koji može široko da se tumači, da sprovodite u skladu sa onim namerama koje ste proklamovali ovde u ovom obrazloženju. Čini mi se da će namere i interesi biti isti kao interesi onih koji su manipulisali i strujom, i naftom, i naftnim derivatima, i uvozom naftnih derivata i prodajom ove robe, navodno polovne ili tehnički neispravne. To su razlozi zašto SRS neće glasati za ovakav vaš zakon.
Pošto na listama poslaničkih grupa nema prijavljenih za reč, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? (Ne.) Pre nego što zaključim jedinstveni pretres, da li predstavnik predlagača želi da da završnu reč? (Ne.) Imajući u vidu da smo iscrpli ovu tačku dnevnog reda, zahvaljujem vam se na današnjem radu. Zaključujem načelni pretres po ovoj tački dnevnog reda, nastavljamo sutra u 10,00 sati, vidimo se, želim vam prijatno veče.