Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan. Nastavljamo rad Osme sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 115 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutan 91 narodni poslanik i da, prema tome, postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su javili da će odsustvovati sledeći narodni poslanici Goran Rakovac, Zoran Mićović, Boris Tadić, Miloš Jevtić, Boško Ristić, Dragor Hiber, Sava Urošević, Goran Jakšić, Gašo Knežević, Vojkan Tomić, Miroslav Janković, Goran Paunović i Radoslav Jović. Za pre podne zakašnjenje su najavili Miroslav Markićević, Velimir Stanojević i Ljiljana Nestorović. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O SPREČAVANjU SUKOBA INTERESA PRI VRŠENjU JAVNIH FUNKCIJA (nastavak) Reč ima ministar Vlade Republike Srbije gospodin Zoran Lončar. Izvolite.
Gospođe i gospodo narodni poslanici, želim danas na samom početku sednice da vas obavestim o stavu Vlade. Naime, malopre sam na sednici matičnog Odbora za pravosuđe i državnu upravu u ime predlagača zakona iskoristio priliku da se izjasnim o amandmanima koji su podneti ovih dana na Predlog ovog zakona. Stoga vas obaveštavam da je Vlada prihvatila ukupno 18 amandmana. Dakle, u samom uvodnom delu rasprave posvećene predlogu zakona o sukobu interesa rekao sam da ovo treba da bude naš i vaš predlog zakona i da ću u ime predlagača prihvatiti sve one amandmane, bez obzira iz koje poslaničke grupe oni dolazili, koji svojim kvalitetom budu doprinosili poboljšanju teksta samog predloga zakona. Upravo sam to i učinio. Obavestio bih vas da ima prihvaćenih amandmana iz svih poslaničkih grupa; bez obzira na činjenicu što nisam vodio računa iz koje poslaničke grupe konkretan amandman dolazi, da vas samo upoznam da je od ukupnog broja prihvaćeno iz SRS tri amandmana, iz Demokratske stranke tri amandmana, SPS dva amandmana, G17 plus jedan amandman, DSS – NDS devet amandmana, a ukupno je to 18 amandmana. Ako procentualno želite, pa i to da vas upoznam, od ukupnog broja prihvaćeno je 21 posto. Mislim da i ova činjenica dovoljno govori u prilog da ovo treba da bude zajednički tekst Vlade kao predlagača i vas narodnih poslanika, pošto je korupcija, vezano za sukob interesa, zajedničko zlo.Želim da vas upoznam sa suštinskim stvarima koje su prihvaćene. Prihvaćen je koncept organa za nadzor nad sprovođenjem ovog zakona, a to je da postoji jedan odbor i to republički odbor. Time su uvaženi mnogi argumenti koje smo imali prilike da čujemo u diskusiji vođenoj ovih dana, radi efikasnosti u sprovođenju ovog zakona s jedne strane, a s druge strane uvažene su primedbe vezane za novčana sredstva neophodna za sprovođenje ovog zakona. Dakle, umesto brojnih lica koja bi trebalo da plaćamo iz budžeta, koja bi radila u pokrajinskim i lokalnim odborima, postoji sada samo devet lica koja će biti plaćena za sprovođenje ovog zakona.Što se tiče prigovora koncepcijske prirode, da ovaj zakon treba proširiti na one funkcionere koji se nalaze na čelu javnih ustanova, to nam je bilo neprihvatljivo, ne iz razloga što funkcioneri na čelu mnogobrojnih javnih ustanova u Srbiji ne treba da potpadnu pod zakon o sukobu interesa, treba, ali ne pod ovaj zakon, već drugi zakon koji će regulisati pitanje sukoba interesa funkcionera u javnim ustanovama. Kada vam budemo, u veoma kratkom roku, predlagali ovaj zakon, vodićemo računa da li će ovaj republički odbor moći da se stara i o sukobu interesa kod te brojne grupe državnih funkcionera. A ako to u praksi ne bude bilo moguće, onda ćemo u tom zakonu predložiti nešto malo drugačije organe za staranje o sukobu interesa kod te brojne grupe funkcionera. Što se tiče sudija i prigovora da u sastav ovog republičkog odbora treba da uđu i sudije, Vlada je vodila računa pre svega o preporuci Komiteta ministara Saveta Evrope koja nam nalaže da se maksimalno uzdržavamo od dodatnog angažovanja sudija, čak i u slučaju da njihovo učešće u radu pojedinih organa doprinosi njihovoj nezavisnosti. Dakle, to je jedini i isključivi razlog zašto sudije nisu članovi republičkog odbora koji se stara o sprovođenju ovog zakona. Toliko, i biće mi drago da odgovorim na još neka pitanja ako bude bilo neophodno. Nadam se da ćete uvažiti pozitivno ovakav gest Vlade i da ćete kroz današnju raspravu omogućiti da Srbija što pre dobije svoj zakon o sukobu interesa. Zahvaljujem se.
Na naslov iznad člana 9. i član 9. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Izvolite, narodni poslanik Momir Marković. (Poslanik Vladan Vučićević: Nije završena rasprava o amandmanu na član 8.) Narodni poslaniče, izvinjavam se, pa da završimo raspravu o prethodnom amandmanu. Izvolite. Izvinjavam se, služba me obaveštava da je završena rasprava o ovom amandmanu. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 8. Predloga zakona o sukobu interesa govori o prenosu upravljačkih prava. Naime, smatram da ovaj zakon na neki način određuje kvalitet i vrši selekciju funkcionera. Znajući da je Srbija u tranziciji i da će veći deo njene privrede sutra biti privatna privreda, mislim da ovaj član 8. vrši selekciju funkcionera i da na neki način određuje jednu negativnu selekciju budućih funkcionera. Zašto i iz kojih razloga? Siguran sam i znamo svi mi da danas u Srbiji postoje enormno siromašni i enormno bogati ljudi. Oni koji imaju velike kompanije sigurno neće sutra želeti da budu funkcioneri, ali će sigurno na jedan posredan način određivati politiku u zemlji Srbiji. Međutim, nijedan uspešan direktor privatne firme sutra neće želeti i neće pristati da bude funkcioner, a da mora da prenese svoje upravljačko pravo na neko lice i da to lice bude sutra povezano lice; neće preneti iz više razloga, zato što, naravno, svaka firma na neki način ima svoju poslovnu tajnu i ima neke svoje karakteristike, što je opet poslovna tajna, ili ima neku svoju tehnologiju u procesu proizvodnje. Znajući kolike su plate funkcionera u Srbiji, apsolutno sam siguran da nijedan kvalitetan direktor, koji ima kvalitetnu firmu, neće želeti da se bavi politikom, a da svoja prava prenese na povezano lice i time da rizikuje da njegova firma bude na neki način oštećena ili ugašena. Iz tih razloga sam siguran da će ovaj član 8. vršiti negativnu selekciju funkcionera u budućnosti, što nije dobro kako za Srbiju tako i za sve buduće vlade. Zato smatram da je ovaj član 8. zakona o sukobu interesa izlišan, a naravno ovaj član na neki način će biti povezan sa članom 12. Smatram lično da bi ovaj član 8. trebalo izbrisati iz tih razloga iz ovog zakona.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na naslov iznad člana 9. i član 9. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Izvolite, narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, bez obzira na to što je usvojen jedan broj amandmana, mi iz SRS-a smatramo da je ovaj predlog zakona i dalje amorfan, neprimenjiv i da ga treba još popravljati amandmanima. Podneo sam amandman, u ime SRS-a, da se naslov iznad člana 9. briše, jer naslov u principu u zakonu ništa i ne predstavlja, a da se u članu 9. reč "funkcioner" zamenjuje rečima "javni funkcioner"; posle stava 1. da se doda novi stav 2, koji glasi: "Za obavljanje dužnosti iz stava 1. ovog člana javni funkcioner nema pravo na platu, naknadu, nagradu ili primanje poklona, osim prava na naknadu putnih troškova i drugih troškova boravka van mesta gde obavlja javnu funkciju". Ukoliko se ovaj amandman usvoji, izbeći ćete ono što je prethodna DOS-ovska vlast imala, da se javni funkcioneri javljaju u više upravnih odbora na mestima predsednika ili članova upravnih odbora, jer sigurno se neće grabiti ukoliko se to ne plaća. Mi smo imali situaciju da nam predsednik Upravnog odbora Telekoma prima četiri poslaničke plate, u Telekomu na mestu predsednika Upravnog odbora. Ovoga puta, ukoliko se ovaj amandman usvoji ta opasnost nestaje, briše se. Dalje, da st. 2. i 3. postanu novi st. 3. i 4, a posle novog stava 4. da se doda stav 5. koji glasi: "Ako je javi funkcioner izabran, imenovan ili postavljen da obavlja još jednu javnu funkciju, dužan je da u roku od pet dana o tome obavesti odbor". Normalno je da odbor bude informisan ukoliko neko od javnih funkcionera bude izabran na još neku funkciju. Smatram da ovaj amandman treba usvojiti, jer će se izbistriti situacija u potpunosti, tako da nećemo imati pritiske na upravne odbore, na članove upravnih odbora, jer onda nema nadoknade koja ih u stvari i vuče. Na mesta u upravnim odborima će doći ljudi koji će stvarno raditi posao, a već primaju platu na mestu javnog funkcionera.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Novaković. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč?
Poštovano predsedništvo, moje dame narodne poslanice i kolege narodni poslanici, amandman na član 9. sam podneo kao pravno moguć, jer smatram da sukob interesa ne proizilazi uvek samo i ne proizvodi uvek samo nekakve materijalne posledice. Čini mi se da smo ovde ispustili i ono što se zove uticaj, a to je deo koji je veoma teško pravno regulisati i svakako može da doprinese sukobu interesa. Upravo zbog toga sam podneo amandman po kome je javnom funkcioneru zabranjeno da bude direktor, zamenik ili pomoćnik direktora, član upravnog ili nadzornog odbora javnog preduzeća, ustanove, preduzeća ili bilo kog drugog pravnog lica sa učešćem državnog kapitala osim kada je to propisano zakonom ili drugim posebnim propisom. Ovaj zakon predložen danas je u suštini palijativan, jer predstavlja samo jedan segment čitavog korpusa antikorupcijskih zakona koje još nismo doneli. Smatram da je u sadašnjem trenutku, u našoj stvarnosti neophodno sprečiti i sam utisak o potencijalnom konfliktu interesa. Dakle, jedino tako možemo da počnemo da radimo na vraćanju poverenja u nepristrasnost vlasti i usvajanjem ovog amandmana svakako bismo doprineli širenju demokratske političke kulture. Poznati su razni sistemi sprečavanja sukoba interesa. Da vas podsetim na jedan, koji je vrlo indikativan, napušten polovinom 19. veka, a to je spojls sistem. To je sistem posle svakih izbora zamene javnih funkcionera svojim pristalicama. Svakako podseća na nešto. Danas su u svetu uopšte prihvaćena dva sistema, tzv. merit sistem, to je sistem prihvatanja javnih funkcija i određivanje javnih funkcionera prema sposobnostima. On se obično odnosi na niže javne funkcionere, na nižim položajima. Sistem trast, to je sistem pitanja poverenja, koji se odnosi na najviše javne funkcionere, u suštini je osnova za predlog ovog amandmana, kao pravno mogućeg, i moj predlog i apel je da glasamo i da usvojimo ovaj amandman.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Ksenija Milivojević. Zakonodavni odbor predlaže da se ovaj amandman odbije. Da li neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Ksenija Milivojević.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo, samo jedna napomena o ovom amandmanu. Desila se zanimljiva stvar, a to je da je Zakonodavni odbor ovaj amandman proglasio pravno nemogućim, što je vrlo interesantno, s obzirom da je sadržina ista kao i kod prethodnog amandmana, dakle amandmana koji je podneo moj kolega Nikola Novaković. Dakle, samo je u pitanju drugačija formulacija i ja ću pročitati prosto napomene radi. Dakle, amandman koji sam podnela glasi: U članu 9. stav 1. brišu se reči "više od jednog", a nakon reči "sa učešćem državnog kapitala" dodaje se "osim u slučajevima kada je to propisano zakonom ili drugim propisom". Kada to uradimo dobijamo zapravo sledeći tekst: "Funkcioner ne sme biti direktor, zamenik ili pomoćnik direktora, član upravnog ili nadzornog odbora javnog preduzeća, ustanove, preduzeća ili bilo kog drugog pravnog lica sa učešćem državnog kapitala, osim kada je to propisano zakonom ili drugim posebnim propisom", što je sadržina prethodnog amandmana. Da ne bi bilo zabune, ja ću povući moj amandman, mada mi, moram da napomenem, i dalje nije jasno kako može da bude pravno nemoguć. Dakle, povlačim amandman, jer je sadržina zapravo ista kao u prethodnom amandmanu.
Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Koleginice i kolege narodni poslanici, u Predlogu zakona predviđa se u članu 9. da je moguće da funkcioner bude član samo jednog upravnog ili nadzornog odbora javnog preduzeća i tako dalje. Mi smatramo da je to apsolutno isključeno. Funkcioner ne treba da bude član nijednog javnog upravnog odbora; jer, šta se u stvari postiže ovakvim predlogom zakona? To znači, ja sam ministar za energetiku i mogu da budem predsednik upravnog odbora NIS-a ili EPS-a, a zašto da budem član i drugih upravnih odbora; ja u stvari kumuliram funkcije na jednom najopasnijem mestu u društvu, i to se ovde dozvoljava i to je apsolutno neprihvatljivo. U tom smislu, amandman glasi da funkcioner ne može biti član ili predsednik upravnog odbora javnog preduzeća ili javne ustanove i tako dalje. Znači, tu je baš osnov svake korupcije i mogućnosti za zloupotrebu. Iz toga smo isključili narodne poslanike, jer narodni poslanici su direktno birani. Oni uživaju direktno poverenje naroda. I, javna preduzeća pripadaju svima, ne samo Vladi, ona pripadaju državi, a država i Vlada narodu, i to nije isto, pa tako i narodu, slažem se. Prema tome, Narodna skupština je organ koji uživa opšte narodno poverenje, uživa suverenost i mislim da narodni poslanici, kao takvi uopšte ne spadaju u ovaj zakon, a ovo stoga što je s pravom kolega Krasić sa ove govornice istakao da nema ustavnog osnova u mnogim pitanjima koja su vezana za ovaj zakon, a posebno u odnosu na narodne poslanike. Ja ću vam citirati sada član 73. tačku 10) Ustava Srbije koja kaže da Narodna skupština bira i razrešava funkcionere, dakle, funkcionere, a oni spadaju u jednu drugu kategoriju narodnih poslanika, ali tačka 11) kaže da "Narodna skupština obavlja kontrolu nad radom Vlade i drugih organa i funkcionera odgovornih Narodnoj skupštini, u skladu sa Ustavom i zakonom". Ovim predlogom zakona uvodi se direktna kontrola nad Narodnom skupštinom, i to od lica koja apsolutno nikakve veze sa vlašću i sa voljom građana nemaju. Mi ćemo o tome govoriti još povodom nekih drugih amandmana, a za sada toliko. Hvala lepo.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Martić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Milan Nikolić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite.
Poštovano predsedništvo, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 9. Predloga zakona o sprečavanju sukoba interesa pri vršenju javnih funkcija i sugerirao da se u prvom stavu posle reči "drugog pravnog lica sa" doda reč "većinskim" a ostatak teksta ostaje nepromenjen. Razumem motiv predlagača da ovim zakonom obuhvati što je moguće veći broj funkcionera, međutim, ako se ova moja sugestija ne prihvati, veliki broj funkcionera koji su inače direktori, pomoćnici i zamenici u firmama gde je većinski akcionarski kapital, da tako kažem, doći će u moralnu dilemu da li da nastave da obavljaju tu funkciju ili da se bave nekom drugom funkcijom. Mislim da su ostali članovi zakona dosta dobro regulisali kako izvršiti kontrolu nad sukobom interesa i da bi ovaj moj predlog samo mogao da popravi stvari. Nadam se da će o tome biti još malo razmišljanja, a ne bi pogoršali ionako teško stanje, a takvo stanje je upravo u ovako velikim firmama gde su uglavnom funkcioneri. Nije važno da li su od lokalnog, saveznog, odnosno republičkog značaja i da će se na taj način omogućiti da se bave i jednim i drugim poslom. Da ne bih ponovo izlazio, želim da kažem, u članu 10. ovog zakona samo sam izvršio tekstualnu popravku. Hvala lepo.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović.
Poštovano predsedništvo, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ja bih samo u nekoliko rečenica da ukažem na problematičnost ove odredbe da funkcioner ne sme biti član upravnog ili nadzornog odbora javnog preduzeća, ustanove i preduzeća ili drugog pravnog lica sa učešćem državnog kapitala. To znači sa bilo kojim učešćem državnog kapitala. To učešće državnog kapitala u nekom preduzeću može biti jedan jedini procenat, može biti 5%, 40%, a može biti i preko 51%. Mislim da ovde valja napraviti razliku između preduzeća u kojima je većinski državni kapital, te stoga ima logike da se funkcioneru zabrani da bude član upravnog odbora, direktor ili član nadzornog odbora u takvim preduzećima, ali preduzeća gde je manjinski državni kapital su u suštini privatna. U suštini su privatna, a taj tzv. državni kapital u takvim preduzećima predstavlja neko, mislim na neko lice koje se bira po posebnoj proceduri od strane onoga ko poseduje taj delimični ili manjinski državni kapital. Ovde ukazujem na problem koji se javlja u postupku privatizacije. Vi imate ovakvu situaciju: 70% kapitala u preduzećima u postupku privatizacije se prodaje, a 30% kapitala po pravilu pripada zaposlenima. Kada se desi, a nije redak slučaj, da se tih 30% ne može rasporediti na zaposlene u tim preduzećima, niti na bivše zaposlene, pa preostane 5% toga kapitala, taj kapital se prenosi na Akcijski fond i samim tim država postaje suvlasnik u tom privrednom subjektu sa 5%. Sada dolazite do apsurdne situacije da funkcioneru koji potiče iz tog preduzeća zabranjujete da raspolaže sopstvenim akcijama, zbog toga što država sada u svemu tome ima tih 5%, a sudbina tih 5% je takva da će u daljem postupku iz Akcijskog fonda u suštini i te akcije biti prodate i postati privatne. Dakle, ukazujem na to da se ovde preširoko zahvata krug ljudi koji ne mogu nešto da budu, a ko preširoko hvata slabo stiska, kažu moji Lozničani. Jednostavno, nemoguće je sve to kontrolisati i nemoguće je dovesti u istu ravan preduzeća u kojima je većinski državni kapital i preduzeća u kojima je državni kapital zastupljen tek simbolično. Zato smo ovde predložili da umesto reči "sa učešćem državnog kapitala" stoji "sa većinskim državnim kapitalom" i time se ovaj problem de fakto suštinski i formalno rešava.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović predložila je da se posle člana 9. doda novi član 9a. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović.
Poštovane koleginice i kolege, amandmanom na član 9. predložila sam da se uvede novi član 9a. koji glasi: "Funkcioner ne sme da u periodu od godinu dana po prestanku javne funkcije zastupa fizička ili pravna lica pred institucijom u kojoj je obavljao javnu funkciju". Mislim da je ovakvo rešenje, odnosno obrazloženje za ovakvo rešenje svima nama jasno i da ga većina iz neke naše životne i profesionalne prakse prepoznaje, a prepoznaju ga i druge države u svojim zakonodavstvima. Mislim da je vrlo važno da određeno vreme posle vršenja funkcije ne može da se vrši posao koji je vezan za prethodnu funkciju. Da je ovo tako važno kako pretpostavljam govore nam kanadsko zakonodavstvo, englesko i mnoga druga, a mi takvo rešenje imamo i u našem Zakonu o Narodnoj banci Srbije.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 10. i član 10. amandman je podneo narodni poslanik Milan Stevović. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milan Stevović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime SRS podneo sam amandman na član 10. Najkraće rečeno, smatram da naslov iznad ovog člana treba izbrisati. Naime, i sa leksičke i sa pravno-teorijske tačke gledišta ovaj naslov komplikuje celokupni zakonski tekst. Meni se čini da je ovaj naslov više za studentske udžbenike nego za jedan zakonski tekst. Iz tih razloga zalažem se da se naslov iznad člana 10. briše. Sa druge strane, zalažem se da se u članu 10. reč "vršenje" zameni rečju "obavljanje", takođe iz razloga koje sam napred naveo, jer u principu dužnost se vrši, a funkcija se obavlja. Iz tih razloga smatram da bi ispravka i promena ovih stvari bila dragocena. Ovaj amandman podnosim i sa jednog šireg aspekta. Naime, ne slažem se sa jednom opštom koncepcijom pristupa izradi ovog zakona. Ne mogu da se složim sa činjenicom da se u Predlogu ovog zakona kaže da je bolje da ga imamo nego da ga nemamo. Mi smo ovde parlament, mi smo zakonotvorci i zakonopisci. Smatram, iz tih razloga, da preciznost i struka treba da dominiraju. Iz svega ovoga jasno proizilazi da su zakonske koncepcije ovde vrlo pod znakom pitanja. Ne mogu to da prihvatim iz još jednog razloga, iz razloga što unapred treba pripremiti tekst koji je adekvatan i odgovarajući. Slažem se sa tim da se popravlja amandmanima i sa tog aspekta predlažem da se i ovaj moj amandman usvoji. Ako bismo dali jedan osvrt na celokupno zakonsko uređenje mogu da kažem da je ovaj zakonski tekst pravni konglomerat etike, kodeksa ponašanja, procesno pravnih, materijalno pravnih i sankciono pravnih uređenja. Kada imamo to u vidu smatram da procesno ovaj zakon nije adekvatan. Evo u čemu se ogledaju te neadekvatnosti. U samom pokretanju postupka pred nadležnim odborom slažem se sa licima koja su aktivno legitimisana, ali postavljam pitanje šta je sa javnim pogovaranjem i šta je sa anonimnim prijavama. Javno pogovaranje je institut koji je zaživeo u kriminalističko-pravnoj teoriji. Postavlja se pitanje šta ako javno mnjenje, novinari, mediji i svi ostali nađu za shodno da pišu o nepravilnostima u vršenju javnih funkcija? Ko će u tom slučaju da startuje sa postupkom, ako aktivna legitimisana lica iz člana 24. ćute? O tome u zakonu nema ni pomena. Takođe, želeo bih da ukažem na još jednu stvar, a to je javnost ili tajnost postupka. Svi postupci u našem zakonodavstvu su, po pravilu, javni, a tajni su samo kada se to zakonom ili posebnom odlukom isključi. U ovom slučaju ako analiziramo mere koje se mogu izreći možemo zaključiti da je postupak tajan, ali sa druge strane u članu 24. stav 4. ovog predloga stoji da se primenjuje Zakon o opštem upravnom postupku, a taj zakon o opštem upravnom postupku govori još neke stvari, da je taj postupak javan, a može biti tajan samo ako je isključen. Dalje, postavlja se načelno pitanje oko branioca, ko ima pravo na branioca. Zakon o opštem upravnom postupku govori samo o punomoćniku, a da punomoćnik može biti svako lice koje je poslovno sposobno, a nigde nema pomena o advokatima kao braniocima. Takođe želim da ukažem na činjenicu da u celom ovom sistemu zakona nije na adekvatan način razjašnjeno pravo na pravni lek, koje je ustavno pravo svakog građanina. Da li funkcioner po odluci odbora ima pravo na pravni lek? Zakon o opštem upravnom postupku ustanovio je pravo na pravni lek, ali ovde se o tome ne govori. Ovde je u pitanju dvostepenost, načelo dvostepenosti uz mogućnost vođenja upravnog spora po Zakonu o upravnim sporovima. Po Zakonu o upravnim sporovima odlučuje Vrhovni sud Srbije. Dakle, i to pravo je onemogućeno. Predlažem da se usvoje svi amandmani koje predlaže SRS, a i amandmani drugih političkih opcija koji su adekvatni. SRS se trudi da ispravi ono što se ispraviti može. Iz tih razloga sam izašao i javio se za reč.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Miloš Aligrudić. Vlada je prihvatila ovaj amandman, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Milan Nikolić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo, ovo je nastavak priče o članu 9. ukratko, s tim što sada ovde ukazujem na to da se narodni poslanici iz stava 1. člana 10. izjednačuju sa funkcionerima iz stava 1. člana 9. Podsetio bih vas da je u proteklih 10-tak godina veliki broj preduzeća privatizovan po tada važećem zakonu. Tada su radnici imali pravo da steknu akcije u tim preduzećima do 60%. Ostatak do 100%, dakle do pune vrednosti kapitala, po pravilu je prenošen na penzioni fond, na fond za tržište rada, na neke druge fondove, kao što je za zdravstvo itd. Samim tim država je postala vlasnik jednog dela kapitala u tim preduzećima. I, dokle god se država i ti fondovi koji su vlasnici akcija, a time i dela upravljačkih prava u tim preduzećima, ne odluče da prodaju te akcije, ta će preduzeća biti sa učešćem državnog kapitala, a narodni poslanici koji rade u tim preduzećima biće ograničeni i izjednačeni sa funkcionerima na koje se ova ograničenja u suštini i odnose. Dakle, i ovde smo predložili da ne stoji - sa učešćem državnog kapitala, nego - sa učešćem većinskog državnog kapitala. To je suština. Ako država ima većinski kapital, onda je to u osnovi državno preduzeće sa učešćem privatnog kapitala. Ako ima manjinski paket akcija, onda je to u suštini privatno preduzeće sa učešćem državnog kapitala, u kome se upravlja na način koji je određen aktima tog preduzeća, uz učešće onoga ko predstavlja državni kapital. Poslanik nije funkcioner par ekselans. Nije funkcioner. Mi smo ipak ovde narodni predstavnici, koji su birani na opštim izborima. Dakle, nas je narod birao, a funkcionere bira ili Skupština, ili Vlada, ili nadležni organi. Utoliko mislim da nije dobro, da nije praktično izjednačiti poslanike sa funkcionerima u ovom delu koji se odnosi na stav 1. člana 10. Mislim da ima logike u tome, da se umetnu ove reči - sa većinskim učešćem državnog kapitala, i onda se taj problem jednostavno rešava. Hvala lepo.
Hvala. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Martić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite.
Malopre sam govorio o narodnim poslanicima. Sam zakon na nekoliko mesta uočava da funkcioner i narodni poslanik nisu jedno isto i onda pravi neke izuzetke; i ovde je to uradio, omogućio je da narodni poslanici obavljaju neke upravljačke funkcije, odnosno da vrše svoja upravljačka prava, kao članovi upravnog odbora itd. Ovde je samo napravljena jedna mala greška - nisu spomenute samostalne delatnosti, samostalni privrednici, odnosno preduzetnici, advokati, javni beležnici, veštaci, prevodioci itd. Oni ne vrše u svom poslu nikakva upravljačka prava, pa tako treba prvo samo navesti da narodni poslanici i odbornici mogu da nastave vršenje svoje preduzetničke i samostalne delatnosti. Utoliko mislim da treba da se dopuni ovaj član, inače mislim da je on sasvim u redu. Hvala.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na naslov iznad člana 11. i član 11. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime SRS podneo sam ovaj amandman na član 11. i predložio da se reč "funkcioner" zamenjuje rečima "javni funkcioner", da se reč "vršenju" zameni rečju "obavljanju", reči "postavio ili imenovao" zamenjuju rečima "izabrao, imenovao ili postavio" i reč "nadležni" briše. Druga rečenica u stavu 1. takođe je predložena da se briše, a u stavu 2. reč "funkcioner" zamenjuje se rečima "javni funkcioner", i reč "nadležnog" se briše. Dame i gospodo narodni poslanici, kada je u pitanju predlaganje i donošenje zakona mora se poći od činjenice da se moraju predlagati dobri zakoni. Ko priprema ove zakone? Nije nam poznato ko je to pripremio, ko je učestvovao u ekipi ili radnoj grupi koja je izradila verziju ovog zakona. Kada se rade dobri zakoni, ni u kom slučaju nema mesta da se predloži jedan zakon koji bi više ličio na pravilnik lovačkog društva ili dobrovoljnog vatrogasnog društva; za razliku od Predloga ovog zakona, u normativima i dobrovoljnog vatrogasnog društva i lovačkog društva i u zakonu o vinu i rakiji postoje sankcije. Ali, u Predlogu ovog zakona nema sankcije. Postavlja se pitanje da li je to dobar zakon i kakva je njegova vrednost. Hoće li se ovaj zakon moći u praksi primeniti? Predlagač je morao da pođe od prve činjenice - da li će ovaj zakon moći da bude primenjen ili ne, i koje će rezultate dati u procesu primene. Loši će to biti rezultati. SRS je predložila veći broj amandmana, kojima se tekst ovog zakona znatno može poboljšati. Eto, što bi se reklo, hajte da šminkamo babu. Postavlja se i pitanje zašto ovim zakonom nije obuhvaćeno pravosuđe. Pravosuđe je moralo biti obuhvaćeno ovim zakonom. Da li je sukob interesa da predsednik suda bude predsednik, da mu ćerka bude sudija, a da mu zet bude advokat. Pa, to je biznis. To nije nešto što bi se moglo tolerisati i provlačiti ili zaobilaziti. Ovde se pominje da će to biti regulisano posebnim zakonom. Ni u kom slučaju nije se smelo dozvoliti da pravosuđe ne bude uneto i ne bude predviđeno ovim zakonom, iz bezbroj razloga. Nepotizam je pravosuđe zahvatio do te mere... Izvršite vi, gospodo iz Vlade, analizu i vidite koliko imate muževa - sudija, žena - advokata, ćerki ili sinova - pripravnika, ili zamenika javnih tužilaca itd. Dakle, mogu vam reći da je pravosuđe ovde moralo da bude ugrađeno. Vidite, vlast pravosuđe ne dira i vlast se drži pravosuđa i pravde i pravdu drži pod svojom kontrolom. To nije bilo ni slučajno u prethodnom periodu - zašto su zamenici javnih tužilaca, koji obavljaju funkciju javnog tužioca, bili postavljani i imenuju se i biraju od strane Vlade? U postupku pune pravne jurisdikcije učestvuju u zastupanju optužnica pred nadležnim sudovima. Dame i gospodo, ovaj zakon neće moći biti primenjen. Gospodo iz većine i koalicije, možete ga doneti, ali ćete ubrzo analizirati njegove rezultate. (Predsedavajuća: Vreme.) Narodni poslanici SRS su predložili određene amandmane, u nameri da se ovaj zakon poboljša. Pomenuo bih amandmane koje je podnela, ispred SRS, narodni poslanik Nataša Jovanović, zatim, amandman koji je podneo Koprivica Božidar, Krasić Zoran itd. Predlažem da obratite pažnju na te amandmane koje je SRS predložila, jer je tekst ovoga zakona od strane narodnih poslanika SRS dobro proučen i sagledali smo velike mane, a i šta bi od ovoga zakona moglo biti eventualno prihvatljivo.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Goran Knežević. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Izvolite, narodni poslanik Goran Knežević.
Dame i gospodo, u setu desetak antikorupcijskih zakona koje je usvojila Skupština u prethodnom sazivu neminovno sledi i ovaj zakon o sprečavanju konflikta interesa. No, plašim se da ovako koncipiran i ovako predložen neće odgovoriti svojoj funkciji i da ćemo doći u situaciju, kao i kod Zakona o izboru narodnih poslanika i glasanju dijaspore, da će on biti praktično neprimenljiv. O tome govori i više od stotinak amandmana predloženih na 37 članova ovog zakona. Moj amandman je na član 11; predlažem da se stav 1. briše. Rešenje u Predlogu zakona je necelishodno, jer Predlog zakona ne predviđa način utvrđivanja postojanja pritiska ili nepriličnog uticaja, niti sankcionisanje takvog ponašanja. Šta se smatra pritiskom ili nepriličnim uticajem i kako se on ispoljava, koje je to lice, telo ili organ koji je nadležan za utvrđivanje stepena nepriličnosti? Uticaj je, u svakom slučaju, uticaj i svakim uticajem se teži ostvariti određeni interes. Kako razlikovati nepriličan uticaj od izricanja stava ili različitosti mišljenja? Kako se može tumačiti zahtev ministra pravde, koji je tražio od članova upravnog sudskog veća da se povuku sa funkcije? Da li je to pritisak ili nepriličan uticaj? Da ne bismo vodili funkcionere u nezavidan položaj, predlažem da se briše stav 1. člana 11.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Igor Bečić podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 11. doda novi član 11a. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Igor Bečić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman je jedan u nizu amandmana SRS sa kojima želimo da poboljšamo Predlog zakona i stvorimo uslove da se zakon o sprečavanju sukoba interesa pri vršenju javnih funkcija sprovede. Svima je već jasno da je Predlog zakona posledica predizbornih obećanja jedne od članica vladajuće koalicije. Na brzinu su ga, kao i zakon o glasanju u dijaspori, pripremili, a onda, u konsultacijama sa koalicionim partnerima, shvatili i uvideli da je u tom predlogu zakona opasnost da oni prvi dođu pod udar ovog zakona, određenih odredaba ovog zakona, pogotovo kaznenih odredaba, pa je Vlada kao predlagač pronašla kompromisno rešenje i predvidela da u najgorem slučaju to bude javna molba kojom seod funkcionera traži da podnese ostavku. Imamo ovde i nejavno upozorenje, a sve to se objavljuje u "Službenom glasniku", koji 80 - 90% građana Srbije nema priliku da pročita. Vidimo da bi posledice koje bi proistekle iz ovog zakona bile da ogromna novčana sredstva budu bačena samo za moralne sankcije koje će biti izrečene javnom funkcioneru koji dođe pod udar ovog zakona. Takođe smo čuli ministra pravde, koji kaže da su pojedini amandmani prihvaćeni (a vidimo da su od 40 - 50 amandmana SRS prihvaćena samo tri), da je tu prihvaćeno da postoji samo jedan odbor. Time bi se malo korigovalo ovo oko novčanih sredstava, ali to suštinski nije dovoljno. Moj predlog amandmana je da se posle člana 11. dodaje novi član 11a, koji glasi: "Javni funkcioner za vreme obavljanja javne funkcije prima platu i ne može primati nikakvu drugu platu ili naknadu, osim ako je to izričito zakonom propisano". Ovim amandmanom se sprečava kumuliranje plata, zarada i naknada javnog funkcionera i na taj način se utiče na obavljanje javne funkcije. Takođe se eliminiše mogućnost da pojedini funkcioneri - ministri iz vlasti, a dobar je primer jedan vojvođanski funkcioner koji je član osam upravnih odbora i koji u većini tih upravnih odbora prima platu u visini od nekoliko prosečnih plata u Srbiji, a to su upravni odbori npr. NIS-a, DDOR-a, Fonda za razvoj, Vojvodinavode itd. Na sve to, kao šlag na tortu, imamo izjavu ministra Zorana Lončara, citiraću je: "Kazne nisu pravne, već moralne prirode". Onda se pitam kakva je svrha ovog zakona? Predložio bih predsedniku Skupštine i vršiocu dužnosti predsednika Republike da ne žuri sa potpisivanjem ovog zakona, da sačeka 13. jun, kada će predsednik Republike Tomislav Nikolić vratiti ovaj zakon Skupštini na ponovno odlučivanje.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 12. i član 12. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, ispred SRS sam podneo amandman koji reguliše član 12. predloženog zakona, da se izbriše naslov III - Prijavljivanje imovine, kao i podnaslov - Podnošenje izveštaja o imovini, i da se reč "funkcioner" zameni rečima "javni funkcioner". Inače, sam član reguliše materiju koja će biti dosta teško sprovodljiva u praksi. Naime, traži se da funkcioner pribavi imovinsku kartu od svoje bliže i dalje rodbine. Mislim da je ovo prestrogo napisano, da se zahteva od funkcionera da dostavi izveštaj o imovini i prihodima svoje rodbine. Postavlja se pitanje šta ako oni odbiju da takvu izjavu dostave? Kakva je sankcija ukoliko funkcioner ne uspe da pribavi sve te neophodne podatke o imovini svoje rodbine? Zatim, i ako postoji stvarna volja i želja funkcionera da podnese izveštaj, ukoliko je ta rodbina velika ili ako je rasturena, pa žive mnogi u inostranstvu, kako će uspeti sve te neophodne podatke o imovini da pribavi i da dostavi nadležnim organima? Na kraju, ovaj član zakona povređuje ljudska prava, tj. pravo na privatnost, pravo na slobodu rada, pravo na privatnu svojinu.Ovde se čak izjavljuje da se moraju i prihodi, novčana sredstva, dugovanja i potraživanja prijaviti ukoliko ste srodnik sa nekim od onih koji obavljaju javnu funkciju. To je ono što se tiče amandmana i predlažem Skupštini da prihvati ovaj amandman. Bez obzira što zakon ne tretira pravosuđe, želim da iznesem jedan primer iz pravosuđa, gde se očigledno krše ljudska prava, a naročito ljudska prava na Kosovu i Metohiji. Okružni sud u Prištini, broj 238/2004 od 24. marta 2004. godine. Međunarodni istražni sudija Kristin Liderman u krivičnom predmetu protiv Stojana Arsića optuženog za krivično delo pokušaja ubistva prema članu 30. stav 1. Krivičnog zakona Kosova (podvlačim, Krivičnog zakona Kosova) - rešenje da se povede istraga protiv Stojana Arsića, kosovskog Srbina, rođenog 12. maja u Konjuševcu, oženjen, dvoje dece, prethodno neosuđivan, viša školska sprema, sa boravištem u Cerskoj broj 8 u Obiliću, a trenutno u pritvoru od 18. marta. Obrazloženje: Dana 20. marta 2004. godine istražni sudija Predrik Krasnići odlučio je da optuženom odredi pritvor od 30 dana, prema članu 193. stav 4. Krivičnog zakona Kosova. Osumnjičeni je dana 18. marta oko 12,30 časova u Ulici Agrar Raba u Obiliću pucao iz vatrenog pištolja marke TT 57 kalibra 7,62 milimetra u pravcu mase protestanata, kako ovde piše, pred svojom kućom. Posedovao je pomenuto oružje i dva magacina od po 16 metaka već duži niz godina. Osumnjičeni je priznao da je pucao iz pištolja dva puta i da je posedovao oružje i municiju. Međutim, izjavio je da su protestanti, kako ovde stoji, palili kuće u komšiluku i počeli da bacaju kamenje na njegovu kuću. On je samo hteo da ih uplaši pucajući u vazduh, kako bi ih držao podalje od svoje kuće. I, na kraju rešenja o pritvoru, rešenja istražnog sudije Predrika Krasnićija o pritvoru od jednog meseca, obrazloženje je - njegova kuća u Obiliću je spaljena u događajima prošle sedmice, nema alternativnog smeštaja i imajući u vidu uvek postojeće tenzije, veoma je verovatno i razumljivo da bi mogao da napusti Kosovo. Pazite, oni su organizovano spalili kuću jednom Srbinu, u stvari ne jednom Srbinu, nego Srbinu Stojanu Arsiću iz Obilića, a onda je to razlog zašto mu se određuje pritvor od mesec dana, jer, navodno, nema gde da živi, pa hajde da bude u zatvoru! S druge strane, često se ovde govorida pravosuđe na Kosovu ne radi ništa. Ovo je dokaz da radi. Radi samo kada je u pitanju Srbin i srpska strana. Međutim, da li ima ovakvih krivičnih prijava protiv hiljada i hiljada, desetina i stotina hiljada Šiptara koji su uspeli da naprave ovolika zverska dela na Kosovu... (Predsedavajuća: Vreme.) ... u poslednjih pet godina. Ovo sam samo želeo da prikažem kao jednu ilustraciju o onome šta radi pravosuđe i UNMIK administracija na Kosovu i Metohiji. Hvala.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Vučićević. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Izvolite, reč ima narodni poslanik Vladan Vučićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, i u prethodnom sazivu parlamenta doneti su mnogi zakoni koji u praksi nisu mogli da zažive. Jedan od takvih zakona jeste onaj o zabrani točenja alkohola maloletnim licima i zabrani kupovine cigareta maloletnim licima, samo iz razloga što zakon nije dovoljno dobro preciziran i definisan. Takođe, smatram da je i član 12. ovog zakona o sukobu interesa jedan član koji će u praksi biti nesprovodiv ili skoro nemoguće sprovodiv. Naravno, on glasi ovako - funkcioner je dužan da u narednih 15 dana od izbora, postavljenja ili imenovanja podnese nadležnom odboru izveštaj o svojoj imovini i prihodima i o imovini bračnog ili vanbračnog druga... Pravo da vam kažem, ne smatram ozbiljnim funkcionera koji živi u vanbračnoj zajednici. Zatim - krvnih srodnika u pravoj i pobočnoj liniji zaključno sa drugim stepenom srodstva. U želji da se na neki način ovaj član 12. popravi, podneo sam jedan amandman koji glasi: U članu 12. stav 1. menja se i glasi: "Funkcioner je dužan da u narednih 15 dana od izbora, postavljenja ili imenovanja podnese nadležnom odboru izveštaj o svojoj imovini i prihodima i o imovini bračnog druga i krvnih srodnika u pravoj liniji (u daljem tekstu: izveštaj), prema stanju na dan izbora, postavljenja i imenovanja". Zašto? Svesni smo da je u proteklih 14 godina, od uvođenja parlamentarizma u Srbiji, došlo do velikih raskola kako u društvu tako i u porodici, pa da u jednoj porodici imamo da jedan član pripada jednoj stranci, a da drugi član pripada nekoj drugoj stranci. Postavlja se pitanje, kada se ovaj zakon odnosi na funkcionere, ne odnosi se na građane Srbije, da li je jedan građanin po ovom zakonu dužan da funkcioneru položi pravo i kaže šta poseduje od svoje imovine. Nije dužan, jer je građanin dužan da upravi javnih prihoda godišnje podnosi izveštaj o svojoj imovini. Znamo da u Srbiji tokom ovih šezdesetak godina ima previše sudskih sporova gde se najbliža familija deli i sudi oko imovine. Na neki način smatram da funkcionere dovodimo u jedan vrlo nezavidan položaj da jednostavno nemaju kredibiliteta i autoriteta pred svojom familijom i rođacima. Mislim da će ovo biti degardirajuće i devalvirajuće za funkcionera, ako funkcioner u roku od 15 dana ne pribavi sve ovo što mu se ovim zakonom nalaže. Drugo, preširok je krug familije koji funkcioner treba da obiđe i od svih njih da pokupi podatke o imovini. Mislim da ovo neće biti sprovodivo u praksi i da će na neki način funkcioner biti degradiran i devalviran. Onda, naravno, ne kaže se šta se dešava sa funkcionerom koji ne bude uspeo da obezbedi sve ovo što je predviđeno ovim zakonom. Da li će on biti postavljen na funkciju ili neće obavljati funkciju za koju je predložen? Iz tih razloga, da funkcioner ne bi morao da traži da mu čak i po pobočnoj liniji familija daje šta poseduje od imovine, smatram da bi ovaj amandman koji sam dao trebalo da bude prihvaćen, radi štićenja dostojanstva funkcionera koji treba da obavlja određenu funkciju, a pogotovo što ne postoji zakonska regulativa za određivanje svojstva vanbračnog druga, ona se utvrđuje na sudu. Prema tome, treba dobro da razmislimo. Vidim da ovaj amandman nije prihvaćen, ali mislim da će biti velika kočnica i smetnja budućim funkcionerima. Da bi oni izbegli poniženja, koja mogu doživeti, smatram da ovaj amandman, u interesu tih budućih funkcionera, treba biti prihvaćen.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Todorović i Milan Nikolić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Zoran Lončar, sa mesta: Nema rasprave, prihvaćen je amandman.) Narodni poslanik Jovan Todorović, amandman vam je prihvaćen. Želite reč ipak.
Zahvaljujem gospodinu ministru što je prihvatio ovaj amandman; čini mi se da je to suština i da bi ovaj zakon bilo jako teško primeniti da nije prihvaćen. Mi smo u suštini predložili da se pod pojmom povezanih lica smatraju samo članovi domaćinstva funkcionera. Onako kako je to postavljeno u članu 4, povezana lica su i deda i baba, i otac i majka, i braća i sestre, i sinovi i kćeri, i unuci, i tast i tašta itd. Prosto bi bilo nemoguće, odnosno da bi funkcioner ispoštovao obavezu podnošenja izveštaja, morao bi da formira popisnu komisiju koja bi išla od kuće do kuće, od lica do lica i popisivala sve ono što je propisano članom 13. ovog zakona. Naročito ukazujem da će biti teško, čak i pored prihvatanja amandmana, sprovesti član 13. u onom delu koji se odnosi na gotov novac. Ko će da ubedi svog brata koji živi u Nišu, a funkcioner živi u Beogradu, da mu podnese izveštaj o tome koliko ima novca; ili svoju babu da mu prijavi dukate koje je dobila na venčanju; ili neke druge vrednosti koje se ovde pominju, a nalaze se u inostranstvu. O ostalim stvarima država faktički poseduje podatke. Onaj ko ima akcije, akcije su registrovane u registru akcija. Ko ima udele, udeli su registrovani u trgovinskim sudovima, ko ima nekretnine, registrovane su u katastru nepokretnosti. Ali, prepustimo na savest funkcionerima da ispoštuju sve ovo, inače bi bilo bez prihvatanja amandmana nemoguće u roku od 15 dana sve to - i da hoće da popiše i da prijavi, ali da pri tom ostane čestit. Zato još jednom zahvaljujem predlagaču što je prihvatio ovaj amandman, da bi se zakon mogao zaista u praksi i sprovesti.
Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Da li želite reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 13. i član 13. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Čolić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na Predlog zakona o sprečavanju sukoba interesa pri vršenju javnih funkcija, kojim tražim da se naslov iznad člana 13. briše, a u članu 13. reč "funkcioner" zamenjuje rečima "javni funkcioner" u odgovarajućem padežu, a reč "nadležni" se briše. U stavu 1. tačka 8) reč "vršenja" zamenjuje se rečju "obavljanja". U stavu 3. reč "republički" briše se. Nesporno je da je Predlog zakona o sprečavanju sukoba interesa pri vršenju javnih funkcija neprimenjiv u praksi i jedan očit primer marketinškog zakona, kojim je izgleda Vlada Republike Srbije otpočela predizbornu kampanju. Predlog zakona o sprečavanju sukoba interesa sadrži u sebi niz propusta i videćemo da li ćemo mi, poslanici SRS-a, uspeti podnošenjem amandmana da eventualno popravimo Predlog zakona. Koncept SRS-a predstavljao bi jedan odbor, a ne da se vrši disperzija odbora onako kako je to u predlogu predlagača, koji bi imao zaduženje za kontrolu svih oblika vlasti na svim nivoima, republičkom, lokalnom, i kontrolu rada javnih funkcionera autonomnih pokrajina. Motivacija podnošenja ovog amandmana je da terminološki usklađuje zakon sa stavovima SRS-a. Ovaj deo amandmana kojim se reč "funkcioner" menja u reči "javni funkcioner" precizira na koje se ljude, odnosno funkcije odnosi ovaj zakon. Vršenje dužnosti se podrazumeva kao privremeno rešenje, a izmena u reč "obavljanje" odnosi se na trajna rešenja. Način na koji ste formirali Vladu, Vladu Vojislava Koštunice, dosta je indikativan, dosta govori o vama i ta vlada ima sve predispozicije da bude jedna od najkorumpiranijih vlada. Tu svako ima svoj deo kolača, bez prava mešanja u tuđi zabran, u tuđe ministarstvo. Možda je trebalo malo diskretnije, koliko se može, da se iz svega ovoga izuzmu kumovske veze, koje su takođe veoma, veoma indikativne. Neumoljivo se nameće dilema da li državni organi deluju, i ako deluju, koliko efikasno. Vlada Vojislava Koštunice treba da da odgovor da li sudovi treba da rade svoj posao, ukoliko rade sa koliko efikasnosti, kako funkcioniše tužilaštvo, kako funkcioniše policija. Kada bi sve to bilo u funkciji, diskutabilno bi bilo treba li Srbiji ovakav zakon ili ne. Nameće se pitanje šta će raditi poreski organi i da li su oni sposobni da utvrde šta ko poseduje od javnih funkcionera. Poslanici SRS-a nikada nisu imali, nemaju ni sada, a neće ni u budućnosti, nikakvih problema sa zakonom. Građani Srbije to prepoznaju. Nas vodi nešto drugo, za razliku od vas, nas vodi ljubav prema Srbiji i to nam nudi put na kome nema kompromisa i taj put nema mnogo dodirnih tačaka sa putem kojim ste vi krenuli. Srpski radikali nemaju cenu, njih niko ne može da kupi, a ova vlada mi ne deluje ubedljivo. Nekako mi liči na crvljivu jabuku, kojoj nije potrebna oluja i koju će prvi povetarac da sruši, a taj prvi povetarac počinje već od 13. juna uveče, sa prvim rezultatima sa biračkih mesta.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Šutanovac. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović.
U članu 13. zakona govori se o podacima koje funkcioner treba da prijavi. Moj amandman na član 13. stav 1, u stvari, moj predlog je da se doda tačka 9a). Taj amandman ovako glasi, znači, ako ga dodate na ono - izveštaj sadrži podatke o: "putovanjima i poklonima čija vrednost prelazi 20.000 dinara; ugostiteljskim uslugama, ulaznicama i uslugama smeštaja čija vrednost pojedinačno prelazi 6.000 dinara, u toku prethodne godine, plaćenim za funkcionera i povezano lice od strane drugih lica". Ovakav amandman predlažem jer mislim da je nemoguće da u spisak i u podatke koji se prijavljuju ne uđu i ovakve donacije. To bih potkrepila jučerašnjom vešću, objavljenom u našim novinama, da je u nemačkoj Bundesbanci suspendovan direktor, odnosno predsednik centralne banke zbog toga što je njemu i njegovoj porodici plaćen hotelski račun. Gospodin direktor se zove Ernst Veltke. Njemu je naloženo da ode na odmor, dok se ne utvrdi da li je izvršio zloupotrebu službenog položaja.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Dobrica Janković. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 14. i član 14. amandman je podneo narodni poslanik Igor Mirović. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Zoran Krasić.
Amandmanom se vrši preciziranje nekih stavova u postojećem članu 14. Predloga zakona koji se odnosi na registar imovine. Ovo što mi tražimo da se promeni amandmanom tiče se javnog objavljivanja podataka. Da bi mogao da se shvati ovaj amandman ja ću da pročitam šta stoji u stavu 2: "Podaci o imovini koju je funkcioner prijavio mogu se koristiti samo u postupku u kome se odlučuje o tome da li postoji povreda ovog zakona". Stav sledeći: "Podaci o plati i drugim prihodima koje funkcioner prima iz budžeta javni su", i to je sasvim normalno. Međutim, za ove podatke koji su prisutni prilikom vođenja postupka potrebna je neka zaštita da se ne bi desilo da pre nego što počne postupak pred ovim odborom preko sredstava javnog informisanja čujemo neke podatke, saznamo nešto što bi moralo da bude poznato samo organu koji vodi registar. Smatramo da je potrebna mera zaštite od zloupotrebe, jer, složićete se sa tim, dovoljno je samo da se objave neki podaci neovlašćeno, a ti podaci nisu prouzrokovali nikakvu meru, niti bilo kakvu posledicu za javnog funkcionera i u konkretnom slučaju možda se nije čak ni pojavio sukob interesa, a ovaj zakon upravo to želi da otkloni, to mu je glavni cilj. Zbog toga mi predlažemo i poseban stepen odgovornosti za sve one koji koriste te podatke, što znači da se posle stava 2. doda novi stav 3. koji bi trebalo da glasi: "Javno objavljivanje podataka iz stava 2. ovog člana je zabranjeno i kažnjivo, a ako se podaci objave u sredstvima javnog obaveštavanja i ne utvrdi ko je odgovoran, predsednik i svi članovi odbora se razrešavaju dužnosti i biraju novi članovi odbora". Ovaj stav je potreban iz jednog prostog razloga, da ovaj odbor ne preraste u nešto što na papiru postoji i može da bude pokriće za zloupotrebu podataka. Znači, ovim amandmanom se ne štite podaci koji ukazuju da postoji sukob interesa, nego se sprečava zloupotreba podataka koji, kada bi se pojavili u javnosti, mogu da prouzrokuju neke štetne posledice po tog pojedinca. Osim toga nas obavezuje i jedan savezni propis, odnosno sada vam je to republički propis, to je Zakon o zaštiti podataka o ličnosti. Ovaj amandman je u saglasnosti sa odredbama ovog zakona. Naravno, predlagaču se verovatno ne sviđa ova sankcija koja je predviđena; ukoliko se svi prave da ne znaju kako su podaci iz registra objavljeni i da se ne bi desilo da tamo neki Pera pisar odgovara zbog objavljivanja podataka, mi predlažemo ovu sankciju, jer i ovaj odbor treba da preduzme odgovornost ne samo za ono što radi nego i za one podatke koji se nalaze u nadležnosti tog organa. Ukoliko se ne ugradi ovakva odredba i ovakva norma, budite sigurni da džabe donosimo ovaj zakon, jer će biti toliko zloupotreba, javnog objavljivanja svega i svačega, a onda nam praktično nije ni potreban odbor. Jer, ja mogu da koristim neke primere, mogu da vam kažem koliko to daleko može da ide - pa, pronađu čoveku i rođenog brata iako je jedinac, pa mu pronađu i imovinu koju nema, pa mu pronađu imovinu koju je možda nasledio, i to sve dok se raščivija preko Koraćevog Zakona o javnom informisanju, smuči se čoveku i pomisao da nekoga tuži i da traži pravdu pred našim sudom. Ako želimo da zaštitimo tog javnog funkcionera, koji svakako snosi odgovornost za ono što radi, i ukoliko želimo da potenciramo njegovu odgovornost ako je postupao u nekoj situaciji kada postoji očigledan sukob interesa, onda moramo da pružimo zaštitu tom javnom funkcioneru od zloupotrebe. Ko kaže da to može po nekom drugom zakonu, o javnom informisanju ili ovom našem Krivičnom zakonu, grdno se vara. Kod nas klevete, uvrede i ovi postupci po Zakonu o javnom informisanju ne da su toliko hitni, nego po 16 godina ne mogu da se završe. Koja je to zaštita? Vidite i sami, ako se krivo objavi neki podatak, pogrešno objavi, onda neki kriminalci mogu da steknu utisak da je neko izuzetno bogat i da bude predmet njihovog interesovanja, pa da čovek ni kriv ni dužan dođe u samu žižu interesovanja, a nije nizašta kriv.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo poslanik Miloš Aligrudić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Amandman je prihvaćen. Na član 14. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić - Trifunović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite.
Toliko sam se trudila, mogao bi ministar da prihvati nekoliko. U članu 14. govori se o registru imovine. Predložila sam da podaci u registru predstavljaju službenu tajnu. Mislim da će oni podaci gde se prepozna sukob interesa već ionako da idu u javnost, međutim, ovi drugi podaci bi morali da budu predviđeni kao službena tajna. Stav 2. ovog člana implicira tako nešto, ali mislim da je mnogo jednostavnije da se taj član uredi na način kako sam predložila u amandmanu i da taj stav bude: "Svi podaci iz izveštaja evidentiraju se u registru imovine koji vodi nadležna komisija i predstavljaju službenu tajnu". Iz tog razloga sam predložila da se briše stav 2. koji glasi: "Podaci o imovini koju je funkcioner prijavio mogu se koristiti samo u postupku u kome se odlučuje o tome da li postoji povreda ovog zakona". Prosto mislim da bi zakon, odnosno član bio uređeniji na ovaj način. Takođe sam predložila u stavu 3. da pored plate i prihoda koje funkcioner prima iz budžeta budu javni i prihodi koje prima po osnovu članstva u upravnom odboru, naravno pod uslovom da se ne prihvati amandman kojim je neko od nas tražio da funkcioner ne može da bude ni u jednom upravnom odboru. U stavu 4. sam predložila da, pored toga što je funkcioner dužan da prijavi promenu podataka u registru, ako mu se uveća imovina preko 20 prosečnih plata, nadležni organ obavesti i o drugim novim okolnostima koje mogu biti od značaja za eventualni sukob interesa. Statistika se daje na godišnjem nivou i ne mora da ima sve podatke, pa zato predlažem da ovakvo rešenje uđe kao dopuna u član 14.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 15. i član 15. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Rankić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Branislav Rankić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 15. Predloga zakona o sprečavanju sukoba interesa pri vršenju javnih funkcija. Ovim amandmanom tražim brisanje naslova iznad člana i, ako ste primetili, najveći broj amandmana SRS-a zahteva brisanje naslova. Prvo, nejasno je zašto bi svaki član morao imati naslov, a drugo, u ovom slučaju naslov nije adekvatan. Naime, naslov je pojam poklona, a samo u prvoj rečenici ovog člana se određuje šta je pojam poklona. Ostali deo člana odnosi se na vrednost poklona, pa bi u najmanju ruku naslov mogao da bude – pojam i vrednost poklona. Drugo, reč "funkcioner" zamenjuje se rečima "javni funkcioner". Potpunoje logično, obzirom da se radi o vršenju javnih funkcija, da reč "funkcioner" bude zamenjena rečima "javni funkcioner". I, na kraju, reči "s vršenjem" zamenjuju se rečima "sa obavljanjem". Čuli ste obrazloženja od poslanika SRS, koja su uglavnom odgovarajuća - da se dužnost vrši, a da se funkcije obavljaju. Obrazloženje amandmana je da prati prethodne amandmane i zaista svi amandmani SRS imaju jedan određen tok i smisao, a smisao je pre svega da se jezički, smisaono, pa i etički poboljša tekst zakona i da se obezbedi njegova primenljivost. Time što je ministar rekao da je Vlada prihvatila samo tri amandmana SRS-a praktično je Vlada rekla na posredan način da ne želi u praksi primeniti ovaj zakon. Zaista je tako, jer da je postojala drugačija volja, već je mesec i po dana skoro kako je Vlada formirana, to je pola uobičajenog vremena od 100 dana koje se daje Vladi, policija i tužilaštva na lokalu puna su dokaza o zloupotrebama službenih položaja pri vršenju javnih funkcija, Vlada je mogla za mesec i po dana da pokaže koliko je energična u obračunu sa ovim. Međutim, izgleda da su građani prepoznali samo kontinuitet sa bivšom vladom, jer su posle jednomesečnog zatišja ponovo opštinski odbori SRS po lokalu uglavnom zatrpani raznim dokazima, što originalnim, što fotokopiranim dokumentima, u kojima se govori o zloupotrebama službenog položaja. To znači da i dalje ne funkcionišu sudstvo, policija i ostale institucije sistema; a da funkcionišu, za šta je bilo dovoljno mesec i po dana, mi bismo već sada učinili usvajanje ovog zakona, bar u ovom trenutku, potpuno izlišnim. Sve su prilike da je namena ovog zakona, o kome se raspravlja u ovo vreme, neka druga. Toliko sam imao povodom obrazlaganja ovog amandmana.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 16. i član 16. amandman je podneo narodni poslanik Goran Dunjić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Goran Dunjić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 16. načelno funkcioner ne sme da primi nikakav poklon koji je u vezi sa vršenjem javne funkcije. Naravno, izuzetak su protokolarni i prigodni pokloni čija vrednost ne prelazi 3.000 dinara, i onda poklon ne može biti primljen u novcu ili hartijama od vrednosti. Smatram da posle stava 1. treba dodati novi stav 2. koji glasi: "Protokolarne ili prigodne poklone javni funkcioner je dužan da u roku od tri dana od dana prijema uz potvrdu preda organu koji odredi odbor". Naravno, amandman se odnosi na i na brisanje naslova iznad člana 16. a u članu 16. reč "funkcioner" zamenjuje se rečima "javni funkcioner" u odgovarajućem padežu, a reči "s vršenjem" zamenjuju se rečima "sa obavljanjem". Naravno, amandman prati prethodne amandmane.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Miroslav Janković, Vojkan Tomić i Boris Karaičić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman, sa ispravkom, pravno moguć. Vlada je prihvatila amandman. Na naslov iznad člana 17. i član 17. amandman je podneo narodni poslanik Darko Glišić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Darko Glišić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman predviđa da se naslov iznad člana 17. briše, a obrazloženje je potpuno isto kao i kod ostalih poslanika iz poslaničke grupe SRS, dakle vezano za sve naslove koji su gotovo iznad svakog člana. Predviđeno je dalje da se reč "funkcioner" zameni rečima "javni funkcioner" u odgovarajućem padežu, a da se reč "nadležnom" briše. Dakle, ovaj amandman prati sve amandmane koji su podneli poslanici SRS. Pravno - redakcijske prirode je i doteruje predviđeni zakonski tekst. Još nešto bih rekao o samom amandmanu, osvrćući se na uvodno izlaganje ministra Lončara. Rekli ste da ste prihvatili veliki broj amandmana. To na određeni način pokazuje da na jedan indirektan način priznajete da predviđeni zakonski tekst koji je Vlada ponudila i nije dobar, čim prihvatate toliki broj amandmana koji ga u određenom smeru menjaju. Da biste taj zakonski tekst zaista uredili i doveli da liči na zakon, mislim da treba da prihvatite i ostale amandmane koje su podneli poslanici SRS i pozivam vas kao predlagača, a i ostale poslanike da prihvatite amandmane koje smo predložili, kako bismo zaista dobili jedan valjan zakon.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Željko Ivanji. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Jovanović. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 18. i član 18. amandman je podneo narodni poslanikZlatan Jovanović. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo, iako je ovaj zakon tj. Predlog zakona u dobroj meri utopija, poslanici SRS su pokušali amandmanima da ovaj ponuđeni tekst isprave. Podneo sam amandman na član 18. kojim se predviđa brisanje naslova "Republički odbor" i podnaslova "Nadležnost republičkog odbora" iznad člana 18. i reči "republički" u prvom stavu člana 18. Pokušaću da radi srpske javnosti, a ne radi skupštinske većine, objasnim suštinu mog amandmana i zakona koji je ovde ponuđen. Naime, ovim zakonom se predviđa da sprovođenje ovog zakona vrše odbori: republički odbor - za funkcionere Republike Srbije, zatim pokrajinski odbor - za pokrajinske funkcionere, i odbori po opštinama - za funkcionere lokalne samouprave. Republički odbor ima devet članova, po ovom zakonu, pokrajinski sedam, a opštinski odbori po pet članova. Kada se sve to lepo sabere, to je negde preko 800-900 ljudi, angažovanih kroz ove odbore za sprovođenje ovog zakona. Ovaj zakon takođe predviđa da svi ovi odbori imaju i odgovarajuće prateće službe, što znači da će svaki odbor da odredi određen broj ljudi koji će mu pomagati u vršenju ovog posla. Ako pretpostavimo da će biti i ta služba u istom broju, ili približno istom broju, kao i odbor, to znači da ćemo imati oko 2.000 ljudi u Srbiji koji će biti naslonjeni na budžete, republički, pokrajinski i opštinske budžete. Biće direktna potrošnja, a prihod od njih nikakav. Jedino što je "dobro" od ovog zakona, to je što će se zaposliti 2.000 ljudi u Srbiji. Međutim, morate imati u vidu da su opštinski budžeti prazni, da opštine nemaju novca ni da servisiraju one osnovne potrebe koje im po zakonu pripadaju, da ne mogu da prebace novac školama za pokrivanje osnovnih materijalnih troškova i drugim korisnicima opštinskog budžeta, a slična je situacija i sa pokrajinskim i republičkim budžetom. Znači, mojim amandmanom, kao i prethodnim amandmanima SRS, predviđa se samo jedan odbor na nivou Republike, koji će obavljati kompletan posao. Zašto bismo upošljavali ovoliko ljudi? Zašto bismo ih stavljali na teret budžeta, ako to može obaviti jedinstveni odbor sa jednom službom; pa ako treba neka ta služba bude i malo šira, veća, glomaznija, ali da obavi kompletan posao za celu Republiku, jer se radi o poslu koji je periodičan. Znači, na početku funkcije funkcioner će prijaviti svoju imovinu i onda ovaj odbor, faktički, nema nekog velikog posla dok traje mandat funkcionera, do sledećeg izbora i sl. Molim vas da razmislite o ovome, da se ovi amandmani prihvate, da bismo u startu napravili nešto povoljno, iole korisno za državu, da ne bismo posle par meseci vršili izmene zakona i ukidali ono što sada možemo da uradimo. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Izvolite, reč ima ministar u Vladi dr Zoran Lončar.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, posle ovakvog izlaganja kolege narodnog poslanika koji je govorio pre mene, moram da se izvinim onima koji su me danas u mom prvom obraćanju ovde danas slušali i da se obratim javnosti. Naime, jasno i glasno sam rekao da je Vlada izlazeći u susret kvalitetnim amandmanima, podnetim od narodnih poslanika iz svih poslaničkih grupa, prihvatila neke od tih. Jedan od tih koji su prihvaćeni je koncepcijske prirode i tiče se broja odbora. Na osnovu prihvaćenih amandmana sastavni deo teksta Predloga zakona o sukobu interesa je činjenica da postoji samo jedan odbor, i to republički odbor. Dakle, nema 2.000 članova koji sprovode ovaj zakon. Postoji devet. Postoji samo jedan republički odbor i postoje prateće službe. Zahvaljujem se.
Hvala. Da li još neko želi reč? Izvolite. Po kom osnovu? Da li je replika? Pogrešno vas je protumačio? Izvolite, narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Izvinjavam se, ali ja nisam bio prisutan, ako je ministar prihvatio ovaj amandman, kada je to rekao, međutim bez obzira na to da li je prihvaćen ili ne, ostaje sporna namera. Vaša namera je bila loša u startu, u nacrtu Predloga zakona. Tu je bila namera da postoje i republički, i pokrajinski i odbori po opštinama, i to je ono što je sporno. Ako ste prihvatili, to znači da ste shvatili ono što je dobro i što je naša dobra namera, ali je vaša namera u startu bila loša.
Hvala. Da li još neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Branislav Ristivojević.
Ukazaću samo na činjenicu, uvažene kolege iz SRS, bili ste svojevremeno vlast i imali ste prilike da sa dobrom namerom vi predložite ovakav zakon, pa niste. Krajnje je neukusno da sada pričate o nečijim lošim namerama. Što ga niste vi predložili kada ste bili na vlasti, pa sami sebe ograničili? Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Izvolite, reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, stvar nije tako šaljiva kao što je možda mislio gospodin Ristivojević. Stvar je ozbiljna, a na koju ministar nema odgovor. Gospodine ministre, pitala sam vas, evo da obavestim celokupnu javnost i ostale poslanike, ne želeći da izađem za govornicu, ali sada koristim svoje poslaničko pravo, da mi objasnite (pre sat i po vremena je to bilo) koji amandman je prihvaćen, koje poslaničke grupe, da se ustanovljava samo jedan republički odbor. Vi vrlo dobro znate da je zakon neprecizan, da je loše napravljen i da je poslanička grupa SRS veoma stručno i kompetentno podnela preko 40 amandmana da poboljša Predlog zakona. Pošto sam imala amandman na član 3. koji reguliše postojanje odbora, počev od lokalnih, preko pokrajinskih i republičkih, vi niste znali da mi kažete koji je amandman prihvaćen, pa ste me uputili na Zorana Krasića. To je moj uvaženi kolega, koji veoma stručno i kompetentno obrazlaže i amandmane i zakonske projekte, naročito kada su u pitanju argumenti u prilog tome da ni prethodna Vlada ni ova sada ne pravi zakone kako bi trebalo. Znam da je gospodin Krasić kompetentan i stručan. On trenutno nije, ali će biti, ministar, u to budite sigurni, i nije trebalo on da mi daje odgovor na to pitanje nego vi. To isto sada niste znali da kažete kolegi Zlatanu Jovanoviću. On vas je konkretno pitao - koji amandman je prihvaćen. To što ste vi jutros izašli sa tvrdnjom da je 21% amandmana, izračunali ste procenat, prihvaćeno, nama ne znači ništa. Možda vama znači u ukupnom presabiranju kod predsedničkih kandidata, ali svi zajedno da imate ne znam koliko, ne možete da skupite 21%. Ali, vaša je obaveza, gospodine ministre, da nam kažete koji je amandman prihvaćen, koje poslaničke grupe, da bi se ustanovio samo jedan, republički odbor, kao što je to tražila SRS, i vi ste jedino to dužni. Ako ne znate, pitajte gospođu pored vas, pitajte nekoga iz DSS-a, ako oni znaju, i recite nam lepo da znamo o čemu se radi. Hvala.
Kao predsednik poslaničke grupe, izvolite, narodni poslanik Branislav Ristivojević, replika.
Gospodo iz SRS, niste mi odgovorili na pitanje - zašto vi niste ovakav zakon predložili kada ste bili na vlasti. Na to pitanje odgovor ovde nisam dobio. Ovakav zakon samo vezuje ruke jednoj vlasti. DSS-u je ovo bilo predizborno obećanje i sada ga ispunjavamo sa našim koalicionim partnerima. A, vama, dok ste bili na vlasti, nije palo na pamet da ovako nešto predložite, nego sada ovakvu nameru nazivate zlom namerom. To je najobičnija demagogija. Hvala.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 19. i član 19. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Izvolite, narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, da je, kojim slučajem, poštovana volja birača i da je SRS ta koja čini Vladu Srbije, verujte, ne bi nam palo na pamet da podržimo ovakav jedan zakon, niti da ga predložimo, jer on nama nije potreban. Mi imamo našu unutrašnju kontrolu i ukoliko neko nije moralna ličnost, ličnost koja svojim ljudskim kvalitetima ne zaslužuje da bude na tako visokoj državnoj funkciji kakve su ove koje se ovim zakonom preciziraju, jednostavno, taj ne može da bude predložen od strane SRS. Mi takvih pokušavamo da se rešimo i u stranačkoj infrastrukturi, a to da dođu na neku visoku državnu funkciju jednostavno ne dolazi u obzir. Zbog toga Tomislav Nikolić i u ovoj kampanji obećava biračima da će stajati čvrsto na tome da kontroliše Vladu Srbije i svakog ministra u Vladi Srbije i, takođe, tvrdi da će posle vrlo brzih parlamentarnih izbora, kada ode ova vlada, kojoj je mandat ograničen, jer je neprirodna, kada budu u toj vlasti srpski radikali, njih još strože kontrolisati. To vam je jedna unutrašnja kontrola i to govori o prirodi jedne političke partije koja želi da igra najznačajniju ulogu u zemlji. Onda nam ne trebaju ovakvi zakoni, koji su nesprovodivi i koji će ipak ostati mrtvo slovo na papiru. Ali, kako još uvek nismo u vlasti, mi pokušavamo da vam popravimo ovaj zakonski tekst. Htela bih da apelujem i na Vladu Srbije i na vas, gospodine ministre, ipak ste vi profesor, da nas poštedite ubuduće ovih naslova iznad članova zakona, jer oni mogu da budu često i konfuzni i da ne upućuju na pravu sadržinu samog člana. Podnela sam amandman na član 19. iznad koga stoji naslov - Sastav republičkog odbora, a može da stoji i - način izbora članova odbora, jer on se odnosi i na to. Malo mi to imbecilno deluje. Glave su te koje upućuju na to šta se obrađuje u pojedinim članovima ovog zakona. Ne znam čiju ste to praksu usvojili. Kod nas to nije bilo uobičajeno sve do ove prethodne DOS-ove vlade. Sam član 19. je, čini mi se, podložan jednom amandmanu koji će morati Zakonodavni odbor da podnese zbog prihvatanja nekih drugih amandmana. Molim vas da ubuduće dozvolite poslanicima da obrazlažu svoje amandmane, jer oni ne moraju unapred da znaju, ako nisu pismeno obavešteni, koje ste amandmane usvojili, pa čak i onda, jer oni žele i javnosti i ostalim poslanicima da skrenu pažnju na to da je izmena do koje je došlo, amandmanska izmena, delo njihovog zapažanja i njihovog rada. Dakle, predlagač ovde predlaže da republički odbor ima devet članova i kaže da tri člana biraju sudije Vrhovnog suda, jednog člana bira Advokatska komora i pet članova Narodna skupština, na predlog Srpske akademije nauka i umetnosti. Vi ste se kao predlagači opredelili da kao kompetentne ovde odredite Vrhovni sud, Advokatsku komoru i SANU. Ne znamo šta vas je nagnalo da tako razmišljate. Mi amandmanom pokušavamo to da uvedemo u jednu drugu kolotečinu, odnosno predlažemo da pet članova ovog odbora, jednog jedinog koji će postojati nakon ovih naših amandmana, bira Administrativni odbor, iz različitih političkih stranaka u okviru Narodne skupštine, odnosno iz reda narodnih poslanika i četiri člana, takođe na predlog Administrativnog odbora, iz kruga uglednih javnih ličnosti koje će, naravno, krasiti sve one osobine koje bi trebalo da dovedu do toga da oni budu objektivni. Takođe, u članu 19. iznosite stav da su kompetentne sudije i advokati, a poslanici nisu, a to zato što su predstavnici političkih partija. Valjda bi trebalo svima da bude jasno da danas ni u Srbiji, niti bilo gde nema čoveka koji nema svoje političko opredeljenje. To da li je on i član političke partije ili nije, potpuno je nebitno u ovakvoj oblasti. Nemoguće jeutvrditi članstvo u političkoj partiji ukoliko čovek sam ne kaže da je član određene političke partije, što mi amandmanom i tražimo i mislimo da je u redu. Dakle, ovaj član bi trebao potpuno da se revidira i da glasi, zbog javnosti ću pročitati kako: "Odbor se sastoji od devet članova koji između sebe biraju predsednika. Članove odbora bira Narodna skupština, na predlog Administrativnog odbora. Pri predlaganju kandidata za izbor vodi se računa o njihovom radu i ugledu. Pet članova odbora bira se iz reda narodnih poslanika Narodne skupštine, a ostali članovi treba da budu ugledne javne ličnosti, profesionalno opredeljene da primenjuju propise. Članovi odbora moraju biti iz različitih političkih stranaka, tako da ni jedna politička stranka ne može imati dva člana u odboru. Kandidati za članove odbora iz reda uglednih javnih ličnosti prilikom prihvatanja kandidature moraju da saopšte svoju političku pripadnost. Predsednik odbora ne može biti član političke stranke čiji su članovi ili član izabran za predsednika, potpredsednika ili člana Vlade Republike Srbije", jer se pretpostavlja da će najviše biti na meti sukoba interesa upravo članovi Vlade, predsednik Vlade i potpredsednici Vlade. Dakle, samo sujeta predlagača može da vas opredeli da ovakav amandman ne prihvatite. Mislimo da je mnogo precizniji i da je on u skladu sa ciljem koji zakon treba da postigne. Mislimo da van ovog parlamenta, van ovih narodnih poslanika, njih 250 koji su dobili poverenje birača, ne treba da tražimo neke druge autoritete koji će odlučivati o tome ko će biti član ovog odbora.
Da li još neko želi reč?
U članu 19. Predloga zakona dat je način, možda je čak bolje da se upotrebi reč oblik, formiranja tog republičkog odbora, koji je približno sličan našem radiodifuznom odboru, samo još fali Srpska pravoslavna crkva; kod radiodifuznog ima i nevladinog sektora, ima i udruženja novinara, na kraju i Skupština. Rezultati rada tog odbora - nula. Samo troše sredstva, a nikakvog efekta nema. Bilo je problema, dva-tri puta smo ovde glasali o tim članovima i opet, posle te igranke oko izbora, ko je legitiman, ko nije legitiman, praktično imamo nešto što ne funkcioniše, odnosno nemamo ga. Nama iz SRS posebno smeta što kao predlagač deset kandidata predlaže Srpska akademija nauka i umetnosti. Stvarno nam nije jasno zašto se ubacuje Srpska akademija u ovaj posao. Sprečavanje sukoba interesa kod javnih funkcionera, verovatno najviše ima dodirnih tačaka sa suvom politikom, malo sa pravom, možda malo više sa medijima i medijskom slikom o nama. Smatramo, ako treba da se zaštiti, a mora da se zaštiti, Srpska akademija nauka i umetnosti, ona ne sme ni kao predlagač da se javlja prilikom izbora ovog odbora. Čujem kako treba uključiti Srpsku pravoslavnu crkvu. Nemojte to da radite, aman, ljudi, dajte da nešto sačuvamo, da ih ne ubacujemo u nešto što je par ekselans političko pitanje i da se brukaju na taj način. Vidite i sami, svi glumci koji su se uhvatili sa politikom obrukali su su se, književnici, itd. postali su prepoznatljivi po svom političkom opredeljenju i jednostavno gube na onom značaju koji su imali kao profesionalci u nekoj oblasti. Naravno, poštujemo vašu volju da taj odbor ima devet članova i predlažemo da njih bira Republička skupština i da pet članova budu iz reda narodnih poslanika, a četiri (a naravno i jedne i druge predlaže Administrativni odbor) ugledne ličnosti koje su proverene kao stručnjaci u primeni propisa. Naravno, da svojim radom i ugledom zaslužuju da budu na jednom takvom mestu i da odlučuju da li postoji sukob interesa kod nekog javnog funkcionera. Pošli smo, pre svega, od pretpostavke kako da definišemo ustavni i zakonski položaj tog republičkog odbora, gde da ga smestimo, da li je on bliže izvršnim organima, zakonodavnim ili sudskim. Ukoliko se koristi ta klasična podela, njega teško da možemo negde da smestimo. Uvek kada se nađe ta dilema, onda takav neki odbor treba da budebliži Narodnoj skupštini. I u drugim zemljama je situacija slična. I, pre svega, iz ovog kruga lica se predlažu članovi tog odbora koji treba da odlučuje da li postoji sukob interesa ili da li su prekršene odredbe ovog zakona, pa je neko zloupotrebio svoj privatni interes dok je vršio javnu funkciju. Zbog toga potiče i ovakav predlog. Naravno, predsednik odbora treba da bude onaj ko nije član političke stranke koja je na vlasti; uzeli smo republički nivo kada se kaže da nije na vlasti iz prostog razloga što nije dobro da na čelu takvog jednog nezavisnog organa bude poslanik stranke koja vrši vlast. Prilikom podnošenja svih ovih naših amandmana do kraja smo vodili računa da ovaj zakon reguliše sukob interesa. Zbog toga neka naša rešenja koja smo predložili amandmanima možda neki poslanici nisu jednostavno shvatili, i kada se radi o imovini i o zaštiti podataka i o drugim pitanjima koja tretira ovaj zakon. Nešto samo po sebi može biti opasno i zaslužuje neku posebnu pažnju, ali cilj ovog zakona jeste da se spreči sukob interesa. Verovatno će najčešće biti taj sukob interesa kada je u pitanju javni funkcioner i njegova uža familija, oni što žive s njim u domaćinstvu, baba, a verovatno i deda neće doći pod udar i ove kontrole. Zbog toga možda treba pogledati i one odredbe o imovini i oko uvećanju imovine. (Predsedavajući: Vreme.) Malo sam prekoračio vreme. Već u sledećem članu imaćemo plate tih ljudi koji rade. One su, po vašem predlogu, sedam prosečnih, a ukoliko je funkcioner za 20 prosečnih plata uvećao svoju imovinu podleže prijavljivanju. Ovaj to može za tri meseca da završi. Nema logike. Mada, do kraja niste izveli jasnu crtu da li je ovo samo zakon o sukobu interesa ili je i zakon o imovinskoj karti javnih funkcionera.
Gospodin Simonović.
Dame i gospodo, dok je trajala rasprava u načelu, javio sam se za reč prvenstveno zbog člana 19. i još dva člana. Međutim, ministar nije bio prisutan u sali i onda sam odustao, jer sam hteo njemu da dam jednu, dve sugestije kako bi mogao ovo da popravi amandmanom Vlade, a to nije neuobičajeno. Kada se ministar posle vratio, rasprava u načelu je bila završena i više nisam imao mogućnosti da se javim za reč. Dakle, ovaj član 19. je dosta nespretno napisan, jer imamo i stilskih manjkavosti. Kaže se - tri člana biraju sudije Vrhovnog suda; a koje sudije, jedan, dvojica ili ceo Vrhovni sud? Ovde stoji da izbor vrši Advokatska komora, dakle, institucija, a ne stoji da bira Vrhovni sud kao institucija. Dalje, umešana je ovde potpuno nepotrebno SANU, a rekao bih zašto nije, recimo, Univerzitet, Udruženje univerzitetskih nastavnika, zašto nije medicinska akademija, zašto nije tehnička akademija itd. Mislim da je skoro i neukusno da mi nametnemo SANU jednu ovakvu obavezu. Sutra može doći odgovor, gospodo poslanici, izvinite alimi ne želimo time da se bavimo. Mislim da je ovde bio izlaz da je Vlada podnela svoj amandman, a izlaz je bio na dva načina. Ako tretiramo članove odbora kao državne činovnike, da ih postavlja Vlada ili da ih bira Skupština, kako se dogovorimo, a postojali su neki predlozi da ih Skupština bira na predlog Administrativnog odbora. Neko će reći – dobro, Akademija nauka je ustanova najvišeg autoriteta. Slažem se, ali zaštobismo njima nametali takvu obavezu, jer to uopšte ne spada u delatnost SANU. Izlaz je bio na ova dva načina, Vlada ili Skupština. Slažem se, međutim, da treba da budu ti ljudi van političkih stranaka, ne zato što u strankama nema poštenih ljudi, daleko od toga, nego mogu da dođu neki put u delikatniju situaciju i da ne mogu da budu dovoljno objektivni ako se ustanovi da su iz neke političke stranke. Prihvatam to da ne budu članovi političkih stranaka, ali nažalost, sada je kasno, ne znam, možda još i nije da Vlada svojim amandmanom reši ovopitanje člana 19. Hvala.
Hvala. Gospodine Miloševiću, izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, kako sam sticajem nekih, verovatno nesrećnih, okolnosti, ja jedini član SANU koji je narodni poslanik, a ta kuća kanda kod nekih poslanika ovde nije i dalje na dobrom glasu, osećam neku vrstu moralne obaveze da se tim povodom javim za reč. Prethodna vlast je, da vas podsetim, skinula SANU sa spiska budžetskih ustanova i Srbija je bila jedina država, ne u Evropi, nego na svetu, koja je sa budžeta skinula svoju takvu kulturnu i naučnu instituciju. Ne sećam se da je u prethodnom sazivu Narodne skupštine Srbije neko digao svoj glas protiv te odista nečuvene pojave,hajde da ne upotrebim neku drugu reč. Za veliko čuđenje je da se sada, kada nova vlast nastoji i uspeva da ispravi tu veliku i neprocenjivu nepravdu, ovde čuju glasovi koji imaju za cilj da se SANU isključi iz javnog odlučivanja o nekim ključnim pitanjima za koja smo svi zajedno, nadam se, zainteresovani. Ne vidim zašto bi SANU bilo uskraćeno pravo ili mogućnost, kako hoćete, da utiče na društveni život u ovoj državi. Ne vidim zašto bi SANU to činila manje odgovorno nego neka stranka, makar ta stranka imala neku svoju unutrašnju kontrolu. Dakle, moglo bi se razložno pretpostaviti da i bez neke unutrašnje kontrole SANU može odgovorno i pozitivno da utiče na naš javni život. Prema tome, ovde se zalažem ne za odbranu dostojanstva SANU, nju ne treba od toga braniti, nego za to da vas podsetim da kada je već ispravljena već pomenuta nepravda i kada je SANU uvažena onako kako u svakoj normalnoj demokratskoj državi treba da je uvažimo, sada nema nikakvog razloga da se ovde čuju glasovi koji bi bili protiv toga. Ako Srpska akademija nauka treba da bude tu, a ne treba da bude zato što nije Srpska pravoslavna crkva, onda je moj odgovor zašto ne bi bila i Srpska pravoslavna crkva. Želim još samo da vas podsetim na to da ovaj zakon o sukobu interesa nijedna prethodna vlast zaista nije ni predložila, a nekmoli donela, zakon o sukobu interesa koji vezuje ruke onoj vlasti koja ga predlaže i ne vidim zašto bismo sada nizom najznačajnijih amandmana onemogućavali da se taj zakon donese. Znate, ne sumnjajući u dobre namere onih koji tolike amandmane podnose, može se u javnosti steći utisak, ako se obraćamo javnosti, ne samo onima koji ovde sede, da su toliki amandmani imali za cilj da se izvrši opstrukcija takvog jednog zakona. Odista, meni lično, moram priznati, ne izgleda ni ubedljivo, a ni opravdano da neko ko se nije potrudio da takav neki zakon predloži sad nastoji da taj zakon omete, bez obzira na njegove najbolje namere.
Dame i gospodo narodni poslanici, po pitanju kompetentnosti organa koji će predložiti članove odbora niko nije rekao da možda Srpska akademija nauka i umetnosti nije kompetentna, ali mislimo da je ovaj parlament kompetentniji, i to zbog čega? Zbog odgovornosti. Mi smo ti koji smo birani od građana Srbije, mi smo ti koji smo izabrali Vladu, većina ovog parlamenta je izabrala Vladu. Vlada je ta koja imenuje, postavlja mnoge funkcionere. Dakle, odgovornost je naša i mi bismo morali da budemo zainteresovani da ne dođe do sukoba interesa i da funkcioneri obavljaju svoju javnu funkciju u korist države i naroda, dakle ne na sopstvenu korist ili samo na sopstvenu korist, nego pre svega u interesu naroda i države, što naravno može da bude njegov lični interes, a to je najnormalnije i da bude. Zbog toga, dakle zbog preuzimanja odgovornosti, smatramo da je Administrativni odbor ovog parlamenta, sastavljen od predstavnika svih političkih partija koje ovde u parlamentu postoje, jedino kompetentan da odredi ove članove odbora. Smatram da zaista ne treba da mi budemo ti koji će stavljati u obavezu Vrhovnom sudu, Advokatskoj komori i SANU da oni preuzmu na sebe odgovornost koja je u stvari naša. To je skidanje odgovornosti. Samo iz tog razloga smo mi smatrali da to treba prebaciti na Administrativni odbor, a ne ostaviti ovim organima koji su predloženi. Istini za volju, uvaženi gospodine Miloševiću, SRS nije za taj nakaradni budžet glasala. Smatrala je da nije dobro što Vlada ne finansira Srpsku akademiju nauka i umetnosti i za taj budžet glasali su oni na čijoj ste listi vi izabrani za narodnog poslanika.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? Replika, narodni poslanik Nikola Milošević.
Ja se retko pojavljujem za ovom govornicom, pa bih vas molio da saslušate ono što imam da kažem. Ako je reč o budžetu sa koga je skinuta Srpska akademija nauka, to je prethodna vlast, uz saglasnost one prethodne skupštine, učinila. Molim vas, da ne bude nikakvih nesporazuma: oprostite, ako je to bilo sa DSS-om, to je bilo i sa SRS-om. Mislim da ovaj dijalog koji se vodi iz klupe u klupu može da se vodi u hodniku. Ovde u Skupštini dijalozi se vode sa ovog mesta sa koga pokušavam da dobijem reč. Izgleda bez uspeha. Dakle, ako me pratite, da budemo sasvim precizni, da se držimo činjenica - ova sadašnja vlast vratila je, i ova vlada, a to znači i DSS, Srpsku akademiju nauka u spisak budžetskih ustanova, ono što prethodna vlada nije učinila. Još jednom ponavljam, Srbija je bila jedina država na svetu koja je sa spiska budžeta skinula svoju najvišu kulturnu i naučnu instituciju. Ta nepravda je sada ispravljena i ja ne vidim zaista nijedan dobar razlog da se Srpska akademija nauka opet na izvestan način izopšti. Ako smo je vratili u budžet, onda treba da je vratimo u javni i društveni život. Ne vidim zbog čega bismo imali više poverenja u Administrativni odbor nego u SANU, kada je reč o sukobu interesa. Ne vidim zašto bi SANU bila više zainteresovana da krši zakon o sukobu interesa, nego neko ko pripada nekoj stranci.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? Narodni poslanik Rajko Baralić.
Gospođice potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi profesore Miloševiću, imam razumevanje za argumentaciju koju ste ponudili i rado bih prihvatio to što ste rekli, ali želim da kažem zbog javnosti da smo magistar Radojko Petrić i ja kod razmatranja budžeta za 2001. godinu podneli amandman da se SANU vrati na budžetsko finansiranje i da je, nažalost, za taj amandman glasala samo SPS. Dakle, prosto zbog javnosti, moguće da vam je to promaklo. Verujem da ovaj parlament ima snage da vrednuje SANU onako kako to zaslužuju ljudi koji tamo sede i iskustvo koje je sublimirano u svima vama i Akademiji zajedno i zato podržavam to što ste rekli.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Slobodan Vučković.
U Predlogu zakona je predloženo, kao što znate, i ovde je citirano, da tri člana ovog republičkog odbora predlaže Vrhovni sud, jednog Advokatska komora, 10 kandidata SANU. Ovde je sad već bilo reči o pitanju da li to pripada SANU ili joj ne pripada. Ima jedna velika razlika između Skupštine, za koju se mi zalažemo da bira članove, i SANU - SANU sama sebe bira, a Skupštinu biraju građani Srbije, i to je velika razlika i zbog toga je suštinska. Druga stvar o kojoj se radi, to je da je ovo malo uvredljivo, naročito za SANU. Vi vidite da Vrhovni sud direktno bira tri člana, da Advokatska komora direktno bira, a SANU samo predlaže, i to sasvim nije jasno, zašto ta diskriminacija, jer mi ne vidimo osnova ni zašto bi Advokatska komora (iako sam ja advokat, nas nekoliko advokata smo razgovarali o tome) imala tu privilegiju da kontroliše funkcionere i poslanike Narodne skupštine. Mi ne vidimo za to nikakav razlog. Posebno ne vidimo da jedna takva ozbiljna ustanova koja nema nikakve veze sa korupcijom, sa političkim životom, i ne treba da ima, možda ima sa društvenim, ali sa političkim životom, sa takvim pitanjima koja se tiču odnosa između materijalnih interesa, bave se naukom, fundamentalnim naukama, medicinom, a posebno oni koji se bave (veliki broj članova SANU su umetnici) slikanjem, pevanjem, sviranjem, sada treba da predlažu ljude koji će kontrolisati Narodnu skupštinu i funkcionere Vlade Republike Srbije. Nije nam to jasno i mislimo da je to izuzetak, jer u svetu nigde ne postoji takvo rešenje. Tražili smo u uporednom pravu da li neka akademija nauka ima ovakva ovlašćenja i nismo našli. Dakle, predlažemo u amandmanu da odbor ima sedam članova, da jednog predlaže predsednik Republike, dva člana Vlada Republike Srbije, dva člana Visoki savet pravosuđa i dva člana Narodna skupština Republike Srbije, a da ih sve, i to pojedinačno (to je vrlo važno pitanje, da li će oni biti kao tim birani ili pojedinačno), bira Skupština Republike Srbije. Ono što je važno, iskoristiću ovu priliku jer imam još koji minut, želim da kažem - odsustvo dvostepenosti kod ovog republičkog odbora nije ustavno, protivno je članu 26. Ustava. Ovaj odbor nema iznad sebe kontrolni organ i nema organ kome bi se onaj ko je podvrgnut njegovom sudu žalio. Član 26. Ustava kaže - svakome se jemči pravo na žalbu ili drugo pravno sredstvo protiv odluke kojom se rešava o njegovom pravu ili na zakonu zasnovanom interesu. Mislim da bi jedna ozbiljna redakcija od strane Vlade i povlačenje ovog zakona u ovom trenutku, doterivanje na osnovu svega ovoga što je bilo rečeno u ovoj skupštini, zahtevali jedan ozbiljan pristup ovom pitanju koje je jako važno, ali koje je doživelo jednu tešku ocenu u ovoj skupštini i nema izgleda da nam donese, uprkos usvojenim amandmanima, neko povoljno rešenje. Hvala lepo.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Izvolite, reč ima narodni poslanik Nikola Milošević.
Ako je gospodin Vučković još uvek u sali, da ga obavestim da u SANU nema nikoga ko peva i svira. Gospodine Vučkoviću, to su tzv. reproduktivne umetnosti. Dakle, nijedan vokalni pevač, niti neko ko svira violinu nije član SANU, a ako me gospodin Vučković čuje, a biće da me ne čuje, koliko ja mogu odavde da vidim... Dakle, gospodine Vučkoviću, ako već govorite o SANU, naučite makar toliko. Nema reproduktivnih umetnika u toj kući. Ima kompozitora, ali oni niti pevaju, niti sviraju, koliko ja znam, sem ako propevaju i prosviraju posle ove vaše intervencije.
Replika, narodni poslanik Slobodan Vučković.
Apsolutno znam da se u Akademiju samo stvaraoci biraju, a ne reproduktivni umetnici. Ja sam hteo samo da podvučem jedan vid kojim se ti ljudi bave. Oni, na kraju krajeva, komponuju da bi se nešto pevalo i da bi se nešto sviralo, na primer. Pomenuo sam i slikare. Prema tome, to nije tako inkompatibilno koliko je inkompatibilan predlog da Akademija nauka učestvuje u kontroli Narodne skupštine i to je bitno pitanje.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Aligrudić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Vlada je usvojila amandman. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Cvetković i Željko Tomić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 20. i član 20. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Izvolite, reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Da ne bi bilo nepotrebnih replika, amandmani SRS nemaju za cilj da se odugovlači rasprava ili da se opstruira donošenje ovog zakona. Svi naši amandmani čine jednu celinu i to su predstavnici Vlade primetili. Neke amandmane su prihvatili, neke nisu zbog koncepcijskog neslaganja sa njihovim predlogom, ali nijedan amandman nije podnet da bi se vršila opstrukcija i ja bih zamolio poslanike kada izlaze za ovu govornicu da obrate pažnju, ukoliko nisu čitali amandmane, bilo bi korektno da makar ne daju neke paušalne ocene. Naravno, ovim amandmanom mi sledimo onu promenu koju predlažemo u članu 19. i u odnosu na predloženi tekst člana 20. razlikujemo se u stavu 3. utoliko što smatramo da sedam prosečnih plata ne treba da bude naknada i zarada koja pripada članovima ovog odbora, već smatramo da pored neke svoje redovne plate član tog odbora može da ima pravo još samo na naknadu u visini jedne poslaničke plate. Smatramo da je ta naknada dovoljna, imajući u vidu dodatni posao koji radi izabrani član u ovom odboru. Mislimo da je sedam prosečnih plata veliki iznos. Takođe se slažemo sa predlogom da se ovi kandidati biraju na pet godina i da ne mogu biti ponovo birani. Što se tiče ovog vašeg stava 2, da tu ne mogu biti članovi političkih stranaka, mi se sa tim ne slažemo i zato smo amandmanom tražili da se ugradi jedan novi stav - da se prema članu odbora primenjuju iste obaveze i zabrane koje su ovim zakonom propisane za javnog funkcionera, jer samim izborom i članstvom u ovom odboru ne znači da su oni amnestirani od obaveza koje imaju drugi javni funkcioneri. Znači, ovim amandmanom mi sledimo ovaj prethodni amandman i ja ponovo moram da istaknem, kako god da se okrene, sa koje god strane da se posmatra, uslovno rečeno, poslovi i nadležnost ovog odbora, način rada ovog odbora, forma odluke koju budu donosili, značaj odluka koje budu donosili, pravno dejstvo, ako ima nekog pravnog dejstva ovih njihovih odluka, postupak na koji način dolaze do istine i sva druga pitanja koja su važna za rad ovog odbora nepogrešivo ukazuju da tu nema mesta, čak ni kao predlagaču, nekim institucijama, koje su sigurno važne za jedan narod i za jednu državu, ali u nadležnosti ovog odbora će biti pre svega nešto što se zove političko pitanje. To pitanje mi ne možemo da izbegnemo, pa da li se radi o nejavnom objavljivanju, javnom objavljivanju, saznanju, evidentiranju, registraciji i tako dalje, zato što lica kojih se pre svega tiče ovaj zakon potiču iz političke sfere. Ma koliko mi pričali o direktoru javnog preduzeća ili direktoru republičke direkcije kao nestranačkoj ličnosti, ekspertu, do pre nekoliko meseci imali smo eksperte sa ćoška, uvek je to političko pitanje. Kada ne bi bilo političko pitanje, niko se ne bi grabio da bude na vlasti. Stranka koja želi da bude na vlasti, koja osvoji vlast želi da svoje ljude postavlja na ta mesta, jer je ona odgovorna za funkcionisanje tih institucija. Sve što se bude radilo u ovom odboru je, pre svega, političko pitanje i one mere koje se budu izricale biće političko-pravne posledice nekog stanja, ne klasične sankcije, niti mere, ako se zaboravi cilj ovog zakona i početna definicija i meni je prosto neprijatno što niste usvojili amandman na član 1. ovog zakona, jer da ste usvojili taj amandman mnoga pitanja bi po logici stvari bila jasna i sama od sebe bi se regulisala.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Proroković. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Narodni poslanik Dušan Proroković povlači amandman. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Todorović. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, suština amandmana koje je podnela SPS je da član odbora za svoj rad u odboru može imati naknadu najviše u visini zarade narodnog poslanika na stalnom radu u Narodnoj skupštini, umesto predloženih sedam prosečnih zarada isplaćenih u Republici Srbiji u mesecu koji prethodi isplati. Kada god dođe do para sasvim sigurno dođe i do problema. Sedam prosečnih zarada u Republici Srbiji za rad jednog člana odbora je, po prilici, 90.000 dinara. Narodni poslanici koji su na stalnom radu u Skupštini rade za dve prosečne zarade. Stvarno se čovek zapita gde je tu logika. Narodna skupština bira većinu članova tog odbora, odnosno mi narodni poslanici. U mojoj Loznici se, recimo, isplaćuje u privredi jedva 7.000 dinara. Zar je prirodno da neko zato što radi u odboru koji će pratiti rad funkcionera, koji će voditi nekakve evidencije, ima 90.000 dinara. Pri tome, ako pogledate član koji se odnosi na zaradu sekretara tog odbora, doduše taj amandman je, koliko sam razumeo, prihvaćen, ali da nije sekretar tog odbora bi imao pravo na zaradu tri puta veću nego što ima sekretar Skupštine i to bi bilo otprilike 120.000 dinara. U čemu će taj član odbora da bude više angažovan, da bude odgovorniji od jednog narodnog predstavnika u ovoj skupštini koja, kao što vidite, zaseda svake nedelje, imamo rad skupštinskih odbora i verovatno ćemo ove godine raditi 150 i više radnih dana. Siguran sam da članovi odbora toliko neće raditi i zašto bi oni imali skoro četiri puta veću platu od poslanika. Mislim da je vrhunska demagogija da mi govorimo o platama ministara od 25.000 ili 30.000 dinara, o platama poslanika otprilike u tom iznosu, a da pri tome očekujemo da ne budu korumpirani. Zato mislim da je ovde bila zabuna i da je ovaj amandman zapravo suštinski prihvatljiv. Razumeo sam da je moj uvaženi kolega Proroković iz Demokratske stranke Srbije upravo isti amandman podneo, zatim ga povukao. Mi iz Socijalističke partije Srbije smo ga podneli zato što mislimo da nema ništa logičnije od toga nego tog jednog člana odbora, koga naravno uvažavam, poštovati koliko i narodnog poslanika. Ako uzmete sva druga ograničenja koja će proisteći, pa makar da su moralne prirode, onda zaista moramo dobro da razmislimo o tome ko su ti ljudi, članovi tog odbora, koliko imaju doktori nauka, koliko imaju profesori univerziteta, koliko imaju neki drugi ljudi u privredi, u vanprivredi i šta će zapravo biti toliki posao da bi tako bio nagrađen. Ako je odgovor da neće biti korumpirani onda vam kažem da je plata od 90.000 korupcija sama po sebi. Predlažem skupštinskoj većini da prihvati ovaj amandman, jer sam potpuno svestan da nijedna vlast, pa ni ova, neće povećati poslaničke plate da budu u visini sedam prosečnih zarada koje se isplaćuju u Republici Srbiji da bi to izjednačili. Ako baš hoćemo sve kako rade neki drugi i u svetu, onda da pogledamo kakvo je stanje u susednoj Hrvatskoj, pa ćete videti da tamo narodni poslanici imaju 2.000 evra, čak i više, a mi ćemo ovde raditi za neki novac koji jednostavno možemo zaraditi i na drugim mestima, a da pri tome ne budemo funkcioneri, čak i da ispoštujemo i ove zakonske odredbe da nemamo upravljačka prava u svojim preduzećima itd. Dajte da počnemo da cenimo sami sebe da bi nas i drugi cenili.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Dušan Proroković.
Podneo sam istovetan amandman na ovaj član predloga zakona, kao što ga je podneo i gospodin Jovan Todorović. Zbog toga sam i povukao svoj Predlog amandmana, jer nije logično da postoje dva istovetna amandmana, ako je već tehnička služba Skupštine napravila omašku pa ih nije spojila u jedan. Mi imamo jednu neverovatnu situaciju. Poslanici u Narodnoj skupštini biraju poslanike u Saveznoj skupštini koji imaju duplo veću platu od poslanika u republičkom domu. Poslanici u Narodnoj skupštini biraju guvernera Narodne banke koji ima 10 puta veću platu nego poslanik u Narodnoj skupštini. Imenovana lica, direktori javnih preduzeća, članovi upravnih odbora itd. imaju tri do četiri puta veću platu od narodnih poslanika, i to je pravilo koje traje od 1990. godine, možda čak i od ranijih vremena. Neću da govorim o potrebi povećanja poslaničkih plata, o tome možemo razgovarati. Socijalne i ekonomske prilike u društvusu teške, poslanici moraju da dele sudbinu svog naroda, ali ako su poslaničke plate ovolike kolike su, onda će, bogami, tolike plate biti i članova republičkog odbora, saveznih poslanika, direktora javnih preduzeća i guvernera Narodne banke.
Služba Narodne skupštine me je upravo obavestila da postoji razlika između amandmana narodnog poslanika Dušana Prorokovića i narodnog poslanika Jovana Todorovića. "Član republičkog odbora ima pravo na mesečnu naknadu" - tako glasi amandman Dušana Prorokovića, a amandman Jovana Todorovića: "Član republičkog odbora ima pravo na mesečnu nadoknadu". Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 21. i član 21. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mašić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena predsedavajuća, uvaženi ministre, ako se prihvate predloženi amandmani SRS, pogotovu ako se prihvate amandmani predloženi od strane gospođe Gordane Pop-Lazić i gospodina Zorana Krasića, onda bi neminovno trebalo prihvatiti i ovaj amandman koji ja predlažem a koji se odnosi na postupak razrešenja člana odbora. Prvo, predlažem da se iznad člana 21. briše naslov, jer smo to kao članovi poslaničke grupe generalno stavili kao primedbu i predložili, mislimo da ćete to i prihvatiti. Ono što je nesporno u ovom članu, a što predlažem da ostane, jeste da dužnost člana odbora treba da prestane istekom vremena na koje je izabran, ostavkom ili razrešenjem sa dužnosti člana. Član odbora se razrešava ako nesavesno i pristrasno vrši dužnost. Mislim da će ova odrednica biti malo problematična i teška za utvrđivanje; ne znam kako je predlagač ovog zakona zamislio da procenjuje nesavesnost i pristrasnost člana odbora, jer nijednim članom ovog zakona nije predviđeno donošenje nekog akta kojim će se bliže regulisati rad odbora, pa kroz to da se precizira šta je savestan a šta nesavestan rad, šta je odgovoran ili šta je neodgovoran rad člana odbora. Svakako član odbora treba da se razreši ako bude osuđen na kaznu zatvora ili kažnjivo delo koje ga čini nedostojnim dužnosti člana odbora, ili pak ako se utvrdi da je član odbora povredio odredbe ovog zakona. Međutim, ni ja ni moje stranačke kolege se ne slažemo da član odbora ne može biti član političke stranke ili da je pripadnost političkoj strancirazlog za razrešenje dužnosti člana odbora. Podsetiću vas da je u ovom prlamentu, možda pre dve ili dve i po godine, izabran predsednik Ustavnog suda Srbije, članovi Ustavnog suda Srbije, za koje se apsolutno zna da pripadaju nekim partijama. Dalje, pitam vas da li predsednik Vrhovnog suda Srbije, član ili predsednik tj. republički javni tužilac, koji je sada podneo ostavku, pripadaju ili su pripadali nekim partijama ili strankama? Vi ste, ministre, u obrazlaganju ovog zakona rekli da ne prihvatate pripadnost člana ovog odbora tj. ne opredeljujete ga po partijskoj pripadnosti, zbog toga da bi se suzbio dnevno-politički uticaj, ali da li se, kada su vršeni ovi izbori, vodilo računa upravo o tom dnevno-političkom uticaju, jer i dan-danas imamo to činjenično stanje koje imamo. Malopre smo vodili raspravu o Akademiji nauka i njenim članovima, koji bi trebalo da budu članovi odbora. Smatram da Akademija nauka, kao vrhovna, pre svega naučna, ali i kulturna institucija, ima ljude od ugleda, međutim i tamo imamo dobar broj ljudi članova Akademije nauka koji imaju stranačku pripadnost. Da li će se kod izbora ili odabira tih 10 članova voditi računa i da li će oni koji pripadaju nekoj stranci biti kvalifikovani kao manje moralni, da li će moći da budu članovi ovog odbora? Sve ovo su argumenti o kojima treba ozbiljno razmisliti, da li treba istrajavati na ovom predlogu da članovi odbora ne mogu i ne treba da budu članovi političkih stranaka. Mislim da grešite i da bi ovaj zakon i sve ono što njime treba da se bira i reguliše bio sigurno validniji i vredniji, prihvatljiviji ako se ne budemo strogo držali te odrednice. Na kraju, ovim amandmanom predlažem i da se iza stava 4.doda novi stav 5. koji treba da glasi: "Odbor vodi postupak u kome se utvrđuje da li su nastupili razlozi za razrešenje i Narodnoj skupštini predlaže razrešenje člana odbora. Odluku o razrešenju donosi Narodna skupština". Hvala vam na razumevanju i izvinjavam se što sam prekoračio vreme.
Da li se povodom ovog amandmana još neko javlja za reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Nikola Milošević.
Vrlo me raduje što sam najzad bio u prilici da čujem i neku pohvalnu reč na adresu SANU. Ali, kada je ta kuća još jednom pomenuta, dozvolite mi da kažem nešto u prilog zamisli da se njen glas u javnosti čuje kada je reč o nekim ključnim političkim i društvenim pitanjima. Pre svega, možda samo jedan odsto članova SANU pripada nekoj političkoj stranci. Ali, nije to ono što je presudno za ovo što bih hteo da vam predočim. Dame i gospodo, biti član SANU ne povlači za sobom nikakve materijalne, niti pak političke privilegije. Evo jednog podatka - član SANU, koji je tolike godine proveo baveći se nekim naučnim, umetničkim poslovima i nešto valjda u tome uradio, od svih mogućih materijalnih privilegija ima samo dodatak koji za redovne članove iznosi 11.000 dinara. Pitam vas - zašto bi neko ko ima samo tu skromnu materijalnu naknadu bio na bilo koji način zainteresovan da se nečim korumpira ili da zloupotrebi svoj uticaj u javnosti. Dame i gospodo, onaj ko je bio naumio da se ovajdi u ovom i ovakvom društvu taj sigurno nije izabrao karijeru člana SANU. Dakle, zašto bi jedan siromašni akademik bio neko koga bi trebalo sada eliminisati zbog mogućnosti da utiče na tok ovog javnog i društvenog života i zašto bismo polazili od toga da on može biti zainteresovan za pripadnost nekoj političkoj partiji i zašto bi on branio neke posebne političke interese? To je pitanje na koje se, čini mi se, odgovor podrazumeva.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Vučković i Slobodan Pajović. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Slobodan Vučković.
Kada se radi o ovom pitanju - ko razrešava članove republičkog odbora, u zakonu je predviđeno da odbor sam razrešava svoje članove. To je neprihvatljivo. Ako većinu članova treba da bira Narodna skupština, onda ih Narodna skupština mora i razrešavati. To nije prihvatljivo tj. nikada u pravnoj praksi ne postoji to da člana razrešava samo telo ili odbor, nego se to rešava tako što ga razrešava onaj ko ga je birao. To je jedina logika. Zašto bi oni sami sebe razrešavali i imali neku kombinatoriku između sebe, koja može biti i politička, da neke članove uklone većinom glasova i da apsolutno dominiraju tim telom, koje je, kao što smo svi konstatovali, veoma važno. Ali, na stranu to. Moguće je da mi i nemamo taj odbor, jer ovde je bilo govora o tome kako je Akademija nauka naša važna ustanova, kako je ona apsolutno dostojna da bude u centru društvenog života. Pa, to niko ne spori. Spori se samo pitanje da li ona to želi da radi. Uprkos tome što smo mi ovde od jednog akademika čuli danas da bi to bilo poželjno, ne možemo sa sigurnošću tvrditi da to zaista želi SANU u celini. Moguće je da dođe do ove situacije: kako je predloženo u zakonu, ona predlaže deset kandidata za članove tog odbora i može da dođe do toga da Srpska akademija nauka ne želi da predloži nijednog člana. Može se desiti da ona predloži deset, a da mi ovde ne izaberemo, Akademija se naljuti i kaže - dalje više neću da predlažem. U tom slučaju, mi uopšte i nemamo republički odbor. Govorim kakva su rešenja u zakonu, ne u vezi sa dostojanstvom ovog ili onog organa ili tela koje bira. Ili, recimo, Advokatska komora. Može Advokatska komora doći do zaključka da ne želi da bira taj organ. Onda ostajemo na tri člana koja bira Vrhovni sud. Pitanje je da li će on hteti da izabere. Pretpostavljamo, pošto je državni organ, da će on pratiti ono što kaže zakon. Ostale društvene ustanove nisu dužne, i Komora i Akademija nauka, da to čine. Prema tome, vrlo lako možemo ostati bez tog odbora, kod izbora, a isto tako dolazimo u rizik kako će se on razrešavati, ako sam sebe razrešava. To su rešenja koja su apsolutno nemoguća i neprihvatljiva. Mogao bih da dam i neke teže kvalifikacije, ali ne želim.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Izvolite, narodni poslanik Nikola Milošević.
Pošto je gospodinu Vučkoviću onaj argument sa pevanjem i sviranjem propao, on je rešio da pribegne jednoj malo drugačijoj argumentaciji. Najpre, dozvolite mi da podsetim da je gospodin Vučković neko ko je pripadao onoj prethodnoj vlasti, onoj prethodnoj vladi koja je skinula sa budžetskog spiska Srpsku akademiju nauka. Jako sam iznenađen, možda bih mogao reći čak i zaprepašćen, da sad od gospodina Vučkovića o toj istoj kući čujem i neku reč pohvale. Dakle, bio bih rad da sam to bio u prilici da čujem sa skupštinske govornice ili iz nekog javnog istupanja gospodina Vučkovića iz onog prethodnog perioda. Što se njegove argumentacije tiče, ona je na slabim nogama. Verujem da gospodin Vučković nijedan svoj spor kao advokat ne bi dobio kad bi se takvom argumentacijom služio. Dozvolite da vam predočim moje argumente. To da vi dokazujete da Srpskoj akademiji mesta nema u takvom jednom odboru zato što bi se moglo desiti da ona odbije da predloži svojih deset predstavnika, to zvuči, moram iskreno i pošteno da kažem, sasvim komično. Koji to razlog mi imamo da pretpostavimo da bi Srpska akademija nauka takvu jednu čast koja joj je ukazana odbila? Dakle, budući da ne postoji nijedan dobar razlog da u tako nešto sumnjamo, onda zbilja, gospodine Vučkoviću, ne zavidim onim klijentima koje vi na sudovima branite.
Replika, narodni poslanik Slobodan Vučković.
Ovde se radi o pravnoj mogućnosti koju nikako nije negirao ni moj predgovornik. Prema tome, suština je briga i odgovornost ove skupštine da zaista dobije takav odbor, ako ga već ovoliko razmatra, ovoliko o njemu govori i diskutuje. To je sasvim moguće, jer znam da tamo svi akademici nikako nisu u svemu složni, pogotovo ne u političkim pitanjima. Što se tiče pevanja ili sviranja, malo ću se ispraviti pa ću reći - bave se muzikom, ako to zadovoljava gospodina akademika.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Mika Vlaović.
Poštovano predsedništvo, gospodine ministre, dame i gospodo, pitam se ko se boji Srpske akademije nauka? Mislim da je Vlada Republike Srbije imala najbolju nameru. To je najčestitiji deo ovog društva, koji se borio u nauci, za skromna primanja, i izbor njih u odbor daće sigurno realniji odbor nego da Administrativni odbor Skupštine izabere nekog od poslanika, koji je možda u prošlom sazivu Vlade na neku mućku došao do nekoliko stanova i nekoliko poslovnih prostora, pa će zaštititi i sukob interesa u Skupštini.
Da li se o ovom amandmanu još neko javlja za reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 22. i član 22. amandman je podneo narodni poslanik Paja Momčilov. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Paja Momčilov.
Dame i gospodo narodni poslanici, svedoci smo mnoštva uloženih amandmana. Videli smo da je dobar deo tih amandmana usvojen. Bili smo svedoci i jedne vrlo interesantne načelne rasprave. Sve ovo nedvosmisleno dokazuje da danas raspravljamo o jednom manjkavom zakonu. Znači, ne može se sigurno kazati da postoji nečija zla volja iželja za opstrukcijom, kada se vodi jedna ovakva rasprava. Pokušao sam da se zapitam zbog čega mi imamo ovakvu situaciju da imamo ovako mnogo amandmana, uloženih kako od strane opozicije, SRS, a bogami tako i od pozicije. Ono što vidimo kao rezultat, najveći broj, kako smo čuli od gospodina ministra, usvojenih izmena je usledio baš na osnovu amandmana koje je pozicija dala. Znači, pozicija je dala najbolju ocenu ovog predloga: to je jedan manjkav predlog zakona. Sigurno da tu ima razloga koji su do toga i doveli. Verovatno je to žurba. Drugi razlog bi mogao biti nehat. Bojim se da možda postoji i određena nekompetentnost. Gospodine ministre, mislim da je nedozvoljeno da u prvom članu imate definiciju koja je falš definicija. Pogledajte drugi stav, to je nedopustivo za zakon. Čudim se kako preko toga možete da pređete i da ne usvojite taj predlog. No, ovde sam izašao da govorim o 22. članu ovog predloga zakona. Dve su vrste zamerki koje bih mogao da uputim. Prve su formalne prirode. To su manje važne primedbe. Vidite, svi već ponavljamo, iz amandmana u amandman, da skinete te naslove. Neuobičajeno je da dajete naslove svakom članu. Bar do sada nisam video takve zakone. Kada sam se malo zainteresovao i pogledao zakonsku regulativu koja reguliše ovo pitanje u okolnim zemljama, videh hrvatski zakon i odmah mi bi jasno odakle ste to uzeli. Ali, kada ste već to uzeli i prepisali iz hrvatskog zakona, bolje bi bilo da ste druga rešenja, koja su daleko bolja, iz tog zakona uneli u ovaj predlog zakona. Druga formalna zamerka je da treba umesto: "funkcioner" da stoji: "javni funkcioner", jer time se samo preciznije određuje ono što treba da bude određeno. Sad imamo bar tri suštinske zamerke u ovom članu. Prvo, mi pridev "republički" zamenjujemo, izbacujemo ga, pošto smatramo da treba da postoji samo jedan odbor. Vi ste nam rekli, mada ne znam čiji ste amandman usvojili, da ste to usvojili. Nama nije jasno kojim amandmanom i voleli bismo da to stvarno čujemo. Druga suštinska primedba je, po nama, da imenovanje i razrešenje sekretara obavlja odbor. Ne, to mora obavljati Narodna skupština, na predlog Administrativnog odbora. Jasno je da time afirmišemo samo onaj princip da je Narodna skupština Srbije nosilac najvišeg narodnog suvereniteta i da u podeli, u sistemu vlasti, kakva podela postoji kod nas, ne treba krnjiti nadležnosti ovog najvišeg foruma. Znači, apsolutno mislimo da treba da bude biran od strane Narodne skupštine na predlog Administrativnog odbora. Treća stvar, plata sekretara odbora ne može biti veća od plate sekretara Skupštine, po nama, a ne kao - što stoji u vašem predlogu - ne može biti viša od trostrukog iznosa plate sekretara Skupštine. Šta vi time uvodite, mi se pitamo, da li jednu novu vrstu pretorijanske garde koja treba da štiti jedan čudan nov poredak? Umesto ovih zakona koje nam ovako dajete da o njima na brzinu raspravljamo, a dajete nam ih neuređene i formalno, a bojim se i suštinski, bolje da se ovde raspravlja o zakonima koji će pokrenuti privredu, povećati društveni proizvod i obezbediti svim građanima bolji standard, a ne jednoj eliti "pravednika". Molim vas, završiću sa ovim, lepo je, gospodine ministre, kada vi ispravljate pleonazme koje činimo mi u svom govoru i neke rečenične kovanice koje vam ne odgovaraju, ali mislim da prvo treba napraviti jedan dobar zakon, dobro uređen pravnički i ne prepisivati neka rešenja iz drugih zakona onako falično i tek onda imate pravo da se bavite i svim tim ostalim. Ponovo vas upozoravam, molim vas pročitajte drugi stav prvog člana gde ste... (Predsedavajuća: Vreme.) ... dali jednu katastrofalnu definiciju koja ne znači ništa.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Todorović i Milan Nikolić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Predlagač je prihvatio amandman. Na naslov iznad člana 23. i član 23. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Milajić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Izvolite.
Dame i gospodo, SRS, za razliku od predlagača, ima potpuno drugačiji koncept ovog zakona, a pre svega radi se o načinu izbora članova odbora i odlučivanja u samom odboru. Predlagač je stavio u svom predlogu da se jedan član odbora bira iz redova advokata, a tri člana bira Vrhovni sud Srbije iz redova pravnika, i to pravnika koji su eksperti, tako da kažem, iz krivičnog, građanskog, privrednog i upravnog prava, i pet članova odbora bira Narodna skupština na predlog SANU. Što se tiče predloga tri člana koja se biraju od strane Vrhovnog suda Srbije, traži se da su eksperti iz oblasti krivičnog, upravnog, privrednog i građanskog prava; problem je samo u tome što je teško naći pravnika koji je ekspert iz krivičnog i građanskog prava, a da pri tome nije sudija, tužilac ili advokat. Pravnici koji ne radeu pravosuđu i rade u privredi mogu da budu eksperti privrednog prava, mogu da budu, ako rade u državnim organima, i eksperti iz upravnog prava, ali je teško naći diplomiranog pravnika koji je ekspert iz krivičnog i građanskog prava, a da ne radi u pravosuđu ili u advokaturi. Kako će to i na osnovu kojih kriterijuma Vrhovni sud raditi, to se ne vidi iz ovog zakona. Advokatska komora će birati jednog člana odbora,pretpostavljamo po stručnosti, mada se ni tu tačno ne vidi koji je kriterijum. Pet članova će birati Narodna skupština na predlog SANU od deset predloga. Međutim, tu se ne vidi tačno kriterijum za predlaganje, da li je to stručnost akademika ili njihovi moralni kvaliteti. SRS je imala sasvim drugačiji i mnogo jednostavniji koncept sastava odbora: Administrativni odbor bi predlagao članove odbora, a Narodna skupština bi usvajala, pet bi bili iz redova poslanika, a četiri bi bile nestranačke, znači javne ličnosti. To je mnogo jednostavniji postupak i samim tim znala bi se pripadnost tog organa, odnosno odbora, da li je to odbor koji je vezan za zakonodavnu, izvršnu ili sudsku vlast. Ovako imamo jedan surogat gde se ne zna tačno kojoj grani vlasti pripada ovaj odbor, a, između ostalog, oni u članu 23. predviđaju da će ukoliko član odbora povredi odredbe ovog zakona odbor povesti postupak za njegovo razrešenje. Znači, sam odbor vrši razrešenje tog člana, iako ga nije birao. Između ostalog, u stavu 2. navodi se da će se iz odlučivanja izuzeti taj član odbora na koga se odnosi povreda zakona i, što prvi put vidim i čujem za tako nešto, da će se još jedan član izuzeti iz postupka odlučivanja i glasanja, i to žrebom. Ne znam kako će to da se izvede i zašto bi se to radilo, zašto bi neko bio izuzet iz odlučivanja žrebom. Nisu to igre na sreću, pa izvlačenje loptica, loto, to je republički odbor koji odlučuje o određenim povredama, da li postoje ili ne postoje. Svi članovi odbora su potpuno ravnopravni i ne znam zašto bi se neko izuzimao žrebom. Tu postoji još jedna nelogičnost, a to je, kaže - kada se vodi postupak o tome da li je član odbora povredio ovaj zakon, taj član i još jedan koga ostali odrede žrebom... Pa ne mogu ostali ako ostali odrede, onda nema žreba ili ima žreba, a ako ima žrebaonda ostali ne mogu da određuju. Znači, trebalo bi formulaciju potpuno izbaciti, znači, izbaciti to da se neko eliminiše putem žreba... (Predsedavajuća: Vreme.) Pretpostavljam, a evo, završavam, da je predlagaču ovog zakona problem bio paran broj članova koji bi odlučivao ako se izuzme član o čijem se razrešenju radi. Međutim, to apsolutno nema nikakve veze, zašto bi paran broj članova odbora bio problem prilikom odlučivanja. Na kraju, s ozbirom da po konceptu SRS-a republički odbor bira Skupština, onda je stav 4. člana 23. potpuno suvišan.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Aligrudić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Na naslov iznad člana 24. i član 24. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Đorđević. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SRS-a je podnela niz amandmana na Predlog zakona o sprečavanju sukoba interesa pri vršenju javnih funkcija, koji je Narodnoj skupštini podnela Vlada Republike Srbije. Amandman na član 24. predloženog zakona odnosi se, pre svega, na sledeće. Naslov iznad člana 24. koji glasi – Postupak utvrđivanjapostojanjapovrede ovog zakona, treba da se briše. Stav 1. treba da se menja i glasi: "Postupak u kome se odlučuje o tome da li postoji povreda ovog zakona pokreće odbor po službenoj dužnosti ili na zahtev javnog funkcionera ili njegovog neposrednog starešine". Naime, predlog SRS-a je da postoji samo jedan odbor (a to su naši poslanici govoreći o svojim amandmanima uglavnom objašnjavali), i to republički odbor, a da zakon ne predviđa pokrajinske, gradske i opštinske odbora. Smatramo da su nepotrebni i suvišni. Smatramo da je formiranje odbora na svim nivoima glomazan i skup postupak, ako se uzme u obzir da je predlagač, Vlada Republike Srbije izgubila iz vida činjenicu da bi samo za neto isplate, ako bi se formirali svi odbori na svim nivoima, trebalo iz budžeta Republike Srbije izdvojiti negde oko milijardu i trista miliona dinara. Ispred reči "funkcioneri" treba dodati reč "javni", jer to su lica koja su birana ili su postavljena od strane zakonodavne, sudske ili izvršne vlasti, odnosno državnih organa, a funkcioneri mogu da budu i izabrana ili postavljena lica u pravnim licima i udruženjima građana koja nemaju direktne veze sa organima vlasti. Takođe, stav 2. treba da se menja i da glasi: "Odbor može pokrenuti postupak i na osnovu prijave pravnog ili fizičkog lica i anonimne prijave". Amandmanom se predlaže mogućnost pokretanja postupka i na osnovu anonimne prijave i definiše se šta se podrazumeva pod javnošću rada i objavljivanja odluke odbora. Stav 3. treba da se menja i da se ispred reči "odbor" brišereč "republički", tako da stav 3. treba da glasi: "Odbor obaveštava funkcionera o pokretanju postupka i dužan je da mu omogući da se izjasni o tvrdnjama i činjenicama koje ga terete". Što se tiče stava 4, on treba da se menja i da se ispred reči "odbor" briše reč "republički". Stav 4. treba da glasi: "Odbor samostalno utvrđuje činjenice i donosi odluku, u postupku u kome se shodno primenjuju odredbe zakona koji uređuje opšti upravni postupak". Posle stava 4. treba da se doda novi stav 5. koji treba da glasi: "U postupku pred odborom isključena je javnost. Odbor je dužan da javno objavi svoju konačnu odluku povodom postupka koji je vodio". Naime, ovo je u skladu sa pravilom "audiatur et altera pars", što znači omogućiti obema stranama, kako odboru, tako i javnom funkcioneru protiv koga se postupak vodi. Ovaj postupak koji se pokreće je specifičan postupak, sa kojim će se susretati naše zakonodavstvo ukoliko se bude usvojio ovaj zakon. Može se reći da je sui generis i prvi put će se pojavljivati u našem zakonodavstvu. Podnošenjem amandmana na član 24, kao i svih amandmana koje je podnosila poslanička grupa SRS, pokušali smo da zakon učinimo jasnim i preciznim. Smatramo da je predlog zakonskog rešenja od strane Vlade Republike Srbije napravljen dosta konfuzno, sa nejasnim formulacijama. Ne sumnjamo da je Vlada imala dobre namere, ali smatramo da je predlog napravljen na brzinu i da javnost u Srbiji ne treba da očekuje čudo od predloženog zakona. Zakon neće imati taj značaj koji javnost u Srbiji očekuje. Zakon koji nema pre svega kaznene odredbe, koji predviđa meru opomene ili pak preporuke javnom funkcioneru da podnese ostavku u slučaju da je došlo do sukoba interesa, neće u praksi promeniti ništa i neće doneti ništa novo.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Aligrudić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Predstavnik Vlade je prihvatio ovaj amandman. Na naslov iznad člana 25. i član 25. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneli smo amandman na član 25. Predloga zakona o sprečavanju sukoba interesa pri vršenju javnih funkcija. Iz uvodnog izlaganja ministra se vidi da je on lično zadovoljan sa ovim predlogom zakona. To može da bude i logično, ali šira srpska javnost, kao i mi poslanici, nije imala mogućnost da decidno analizira i da svoj sud o ovom predlogu zakona. Vreme dolaska predloga je bilo ishitreno. Aktuelna vlada je ovaj predlog ispostavila u nadi da jedno od izbornih obećanja bude ispunjeno. Ovaj zakon je zakon dobrih namera i mi kao Srpska radikalna stranka znamo da ovaj zakon, ukoliko ne pretrpi izmene sa našim amandmanima, neće biti sprovodljiv. Smatramo da će prihvatanjem naših amandmana on pretrpeti korenite promene. Ovaj zakon je predvideo da moral funkcionera treba da je na nekom drugom nivou a ne na nivou kumovskih i burazerskih institucija. To se čak ovim zakonom i zaobilazi. Zakon pripada grupi antikorupcijskih zakona, iako on sam ne može da čini pravno dejstvo ako se ne upotrebe i ostale norme iz ove oblasti. Zakon želi da spreči stvaranje sukoba između javnog i privatnog interesa. Taj interes ovaj zakon rešava putem svojih odbora. Odbori se formiraju na republičkom, pokrajinskom, lokalnom i gradskom nivou. Odbori svojim radom sprečavaju da dođe do sukoba interesa kod javnih funkcionera i ovi odbori će doživeti svojevrstan komentar: kako ih formirati, koji profili mogu biti i gde sve to možemo da crpimo po malim i slabo razvijenim lokalnim samoupravama, kad znamo ko je još na tom prostoru ostao, jedan ili čak nijedan pravnik. Čulo se da je potrebna i edukacija tih odbora; i o tome može da se sačini kvalitetan komentar, ko su ti pilot edukatori kad znamo ko sve stoji iza tih uvezenih projekata. Ovaj naš amandman treba da poboljša član 25. a to su mere koje snosi prekršilac ovog zakona. Mi predlažemo da se naslov iznad člana 25. briše i član 25. menja i glasi: "Javni funkcioner je dužan da prilikom izbora, imenovanja ili postavljenja svojeručno potpiše izjavu da prihvata da se pod uslovima iz ovog zakona protiv njega može voditi postupak pred odborom. Javni funkcioner je dužan da potpiše i izjavu da će na poziv odbora za teške oblike povreda ovog zakona da podnese ostavku organu koji ga je izabrao, imenovao ili postavio da obavlja javnu funkciju. Za povrede ovog zakona javnom funkcioneru odbor može da izrekne sledeće mere: obustava isplate dela mesečne plate, opomena i javno objavljivanje odluke odbora kojom se preporučuje podnošenje ostavke ili pokretanje postupka razrešenja javnog funkcionera." Jer, merama upozorenja se ne postiže cilj, bar za sada. Možda u nekom drugom vremenu da. Zakon je skup eksperiment koji neće doživeti sprovodljivost. Neće biti potreban kada Tomislav Nikolić bude izabran za predsednika Srbije 13. juna.
Da li još neko želi reč? Izvolite, gospodine Krasiću.
Ovim amandmanom pokušali smo da popravimo član 25. Predloga zakona. U tekstu koji je ponudila Vlada tim članom se regulišu mere koje mogu da se izreknu javnom funkcioneru, ukoliko povredi svojim ponašanjem ili stanjem dođe u situaciju da se povrede odredbe ovog zakona. Član 25. mi drugačije formulišemo i želimo da napravimo procesnu kopču, zašto bi neki funkcioner došao u situaciju da se o njegovim ličnim pravima koja su Ustavom zagarantovana... znači, zašto on dolazi u situaciju da pred nekim organom polaže račune kada to nije ni sud, ni organ uprave, niti bilo koji drugi nadležni državni organ koji je drugim propisima ovlašćen da preispituje to njegovo stanje i njegovo ponašanje. Pošto se ovaj zakon stvarno sa gledišta Ustava nalazi na jednoj tananoj ivici, pronašli smo formulu, tako što javni funkcioner pre izbora daje dve izjave. Prva izjava je ona kojom prihvata da učestvuje u postupku pred ovim odborom, a druga izjava je, u zavisnosti od toga da li je izabrani, imenovan ili postavljen funkcioner, izjava kojom se on obavezuje da će u slučaju teže povrede odredaba ovog zakona, ukoliko odbor utvrdi da je on to uradio, da podnese ostavku, odnosno da se protiv njega pokrene postupak razrešenja pred organom koji ga je imenovao ili postavio. Ove izjave su u potpunosti saglasne onome zbog čega se donosi ovaj zakon. Znači, one prate cilj ovog zakona. Cilj je da se spreči sukob interesa, da funkcioner prilikom vršenja javne funkcije ne podredi interese preduzeća, organa, države, pa da kažemo i naroda, svojim ličnim interesima koji se ogledaju u koristi za sebe, svog člana porodice ili nanese direktnu štetu nekom trećem licu koje se obrati njemu kao javnom funkcioneru u nekom postupku. Obznanivanje, obaveštavanje javnosti da svaki funkcioner daje ove dve izjave je takođe veliki pritisak na tog funkcionera kako će on da vrši svoju javnu funkciju dok je na toj dužnosti. Na ovaj način se omogućava odboru da radi i da niko ko dođe pod udar odbora ne dovodi u pitanje nadležnost tog odbora za ovaj deo posla, da navodno kaže, pa ja nisam to prihvatio, ali sam morao ili zbog ove povrede ne sledi ostavka, ne sledi pokretanje postupka za razrešenje, već u startu javni funkcioner preuzima neke obaveze, pored onih obaveza koje nosi ta njegova funkcija na osnovu nekog zakona ili nekog drugog propisa. Smatramo da nijedan funkcioner ne treba da izbegne da da ove izjave, jer dajući ove izjave, prihvatajući vršenje javne funkcije, on preuzima čitav jedan sistem ponašanja gde mora da se uklopi. Ovim izjavama ne narušava se samostalnost tog funkcionera, ali se pravi pretpostavka za kvalitetniji rad ovog odbora, da nema osporavanja posle u javnosti rezultata rada tog odbora i, ujedno, utiče na funkcionera da možda i pre pokretanja postupka podnese ostavku tražeći da ga razreši sa odgovarajuće javne funkcije, svestan toga da ukoliko ide pred odbor može da bude po njega još nepovoljnije, barem što se tiče javnosti.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 26. i član 26. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, zakoni prethodne vlade su imali jednu zajedničku imenicu, odnosno jedno zajedničko obeležje, a to su bili reformski zakoni. Zakoni koje ova vlada i skupštinska većina predlažu, odnosno skupštinska većina usvaja, jesu zakoni dobrih namera i datih predizbornih obećanja. To ne bi bilo sporno, mislim na te dobre namere, i nama one nisu strane i mi bismo bili za to da je ovaj zakon malo kvalitetniji. Videli ste da su poslanici SRS podneli veliki broj amandmana, a iskoristili smo ove dane da se malo sa građanima Srbije konsultujemo i da vidimo šta oni misle o ovom zakonu. Pre svih, ja sam se sa mojim sugrađanima u Ljuboviji konsultovao vezano za ovaj zakon, i da znate da sam razgovarao sa ljudima različite kvalifikacione strukture, zatim sa ljudima koji pripadaju različitim političkim strankama, kao i sa onim građanima koji ne pripadaju nijednoj političkoj stranci. Znate, gospodo, šta su rekli, vezano za ovaj zakon? Daj bože da ovaj zakon ne bude usvojen i da se ne primeni kao ovakav. Pre svega, imaju velike zamerke na sastav odbora koji će odlučivati o sukobu interesa, zatim imaju primedbe takođe na način izbora tog odbora, kao i na visinu naknade koju će ostvarivati ti odbori, te bi stoga bilo mnogo bolje, po njihovom mišljenju, da se ovakav zakon ne usvoji i ne prihvati. Međutim, nama srpskim radikalima uopšte ovaj zakon nije sporan i nećemo sigurno doći pod njegov udar. Dopao mi se iz ovog predloga zakona stav 2. u članu 5. gde kaže - funkcioner ne sme vršiti poslove savetovanja pravnih i fizičkih lica. Izuzetak su narodni poslanici... Mislim pre svega na narodne poslanike, videli ste da je moj prethodnik odlično govorio o ovome, veliki je poznavalac ove problematike, pa ubuduće kada želite na brzinu da donesete neki zakon možete se slobodno konsultovati sa njim; mislim da će vam kao patriota pomoći, patriota i pre svega stručan čovek u ovoj oblasti, pomoći će vam da uradite kvalitetan predlog zakona i da ga date Skupštini na usvajanje. `Ministar je jutros u svom uvodnom izlaganju rekao da je veliki broj amandmana prihvaćen, što je potvrda da ovaj predlog zakona nije bio toliko kvalitetan; pa je zatim hteo dalje da to prikaže po strukturi predlagača, koliko je kojih amandmana prihvaćeno od kojih političkih stranaka, a mislim da to samo po sebi ne znači nešto mnogo, jer smo mi srpski radikali rekli da ćemo podržati osim naših amandmana i amandmane drugih političkih stranaka koji će doprineti poboljšanju teksta ovog zakona. Da vam kažem da se moj amandman odnosi na član 26. Pre svega mislimo da mera nejavnog upozorenja predstavlja blage, mlitave i nikakve mere i da to u suštini ne znači ništa. Videli smo da mnogo ozbiljnije mere, pa i krivične mere i sankcije, ne mogu ponekad da daju određen rezultat, a nejavne mere pogotovu, od tih nejavnih mera nemamo šta očekivati. S obzirom da se kompletno član 26. po ovom amandmanu menja, ja ću pročitati: "Javnom funkcioneru izriče se mera obustave isplate dela mesečne plate za sve povrede ovog zakona koje je javni funkcioner izvršio tako što nije ispunio obavezu prijavljivanja ili je izvršio propuštanjem rokova propisanih ovim zakonom, na osnovu čega se može zaključiti da je prikrivao podatke ili je prijavljivanjem neistinitih podataka mogla da se ostvari nedozvoljena korist ili je mogla da nastupi šteta neprihvatljiva za obavljanje javne funkcije, a nije bitno uticala na obavljanje javne funkcije". Stav 1. ovog člana definiše u kojem slučaju se definiše novčana kazna javnog funkcionera. Stav 2. "Mera obustave mesečne plate sastoji se u obustavi jedne trećine plate javnog funkcionera u trajanju najviše tri mesecauzastopno, počev od narednog meseca u odnosu na mesec kada je doneta odluka o izricanju ove mere." Stav 2. ovog člana definiše visinu novčane kazne za lice koje prekrši odredbe ovog zakona. Na kraju, stav 3. ovog člana glasi: "Odluku o izrečenoj meri obustave mesečne plate izvršava organ koji isplaćuje platu javnom funkcioneru, obustavom dela plate i prenosom sredstava na poseban račun odbora". Stav 3, dakle, definiše ko vrši obustavu javnom funkcioneru. S obzirom da ovaj zakon još nije usvojen i još nije prihvaćen, ja samo mogu da kažem, a neće se verovatno retroaktivno primeniti na mene, da jedva čekamo tog zajedničkog kandidata kojeg ćemo do 13. juna do nogu potući, a onda će ovaj zakon verovatno imati mnogo manje smisla, biće mnogo više kontrole u političkom i u životu Srbije uopšte. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 27. i član 27. amandman je podneo narodni poslanik Mita Avramov. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, suštinski se vidi iz svega ovoga do sada, a mislim da će tako biti i do člana 37, da je na ovaj zakon, koji nema naročito mnogo članova, podneto sve skupa sigurno oko 100 amandmana, znači da to samo po sebi govori da zakon nije urađen onako kako bi trebalo da se uradi, da je, po nama srpskim radikalima, urađen brzopleto, da nije rađen onako kako bi u duhu zakona to trebalo stvarno da izgleda. Da bi taj zakon bio mnogo bolji na njemu je trebalo raditi najmanje šest meseci da bi se desilo nešto stvarno kvalitetno. Što se tiče člana 27, SRS je podnela amandman da se kompletan član briše, jer ima dosta nejasnoća. To su sve članovi koji govore o opomenama ili smenjivanju člana, a u članu 27. se kaže: "Ako se funkcioner kome je izrečena mera nejavnog upozorenja ne povinuje ovom zakonu do isteka roka koji mu je u odluci određen, izriče mu se mera javnog objavljivanja preporuke za razrešenje". Ko izriče te nejavne mere, kome se one podnose, kako treba da glase, ko određuje da li su te mere kažnjive ili ne i koliko su kažnjive? Dalje, u istom tekstu zakona stoji: "Mera javnog objavljivanja preporuke za razrešenje izriče se i ako funkcioner protivno ovom zakonu pravno ili faktički vrši upravljačka prava u privrednom subjektu ili mimo ovog zakona vrši funkciju u javnim preduzećima, ustanovama, preduzećima ili drugim pravnim licima sa učešćem državnog kapitala ili ostalim privrednim subjektima, ako posle izrečenog nejavnog upozorenja ponovo povredi ovaj zakon ili ako nekom drugom povredom ovog zakona utiče na vršenje javne funkcije". Moj amandman je glasio u obrazloženju da ovaj član 27. bude u smislu opomene. Naslov iznad člana 27. briše se, a član 27. menja i glasi: "Za sve povrede ovog zakona zasnovane na razlogu neblagovremenom i aljkavom ispunjavanju obaveza javnog funkcionera ukoliko nisu nastupile štetne posledice i nisu uticale na obavljanje javne funkcije odbor izriče meru opomene. Mera opomene može samo jednom da se izrekne javnom funkcioneru, a u slučaju da se ponovi povreda zakona zbog koje bi se izrekla mera opomene, javnom funkcioneru se izriče mera obustave isplate dela mesečne plate. Mera opomene se izvršava dostavljanjem odluke javnom funkcioneru i organu koji ga je izabrao, imenovao ili postavio da obavlja tu javnu funkciju". Prema tome, po svim dosadašnjim amandmanima i ubuduće do člana 37, predložio bih ministru da povuče ovaj zakon, pošto ima dosta amandmana, može da se doradi po svim tačkama i da izađe pred ovu skupštinu sa jednim pravim, valjanim zakonom koji ćemo sigurno svi podržati, ako se usvoje određene mere koje smo mi podneli, jer mi ne radimo samo za SRS nego za interes cele Srbije i cele ove skupštine. Znači, tražimo opravdanje za celu Narodnu skupštinu.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Određujem pauzu do 15,00 časova.
Poštovani narodni poslanici, nastavljamo rad u popodnevnom delu. Molim vas da prethodno ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice da vidimo da li imamo kvorum. Pošto imamo kvorum nastavljamo rad. Na naslov iznad člana 28. i član 28. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Članom 28. uređene su mere koje se izriču samo funkcionerima izabranim na javnu funkciju. Mi amandmanom preciziramo kako izgleda ova mera, ali mislim da je najbolje da pročitam: "Meru javno objavljivanje odluke odbora, kojom se preporučuje podnošenje ostavke ili pokretanje postupka razrešenja javnog funkcionera, odbor izriče javnom funkcioneru koji je pri obavljanju javne funkcije olako prešao preko postojanja sukoba interesa i omogućio sebi i drugim licima ostvarivanje koristi ili nanošenje štete drugim licima, ili povredio odredbe ovog zakona o zabranama i time bitno narušio dostojanstvo javne funkcije. Mera javno objavljivanje odluke kojom se preporučuje podnošenje ostavke može se izreći prema svim javnim funkcionerima, a mera pokretanja postupka razrešenja samo prema imenovanim i postavljenim javnim funkcionerima. Mera iz stava 1. ovog člana izvršava se objavljivanjem izreke i skraćenog obrazloženja odluke odbora u Službenom glasniku Republike Srbije i najmanje dva dnevna lista u roku od 30 dana od dana dostavljanja odluke javnom funkcioneru, ako u tom roku javni funkcioner ne podnese ostavku." Ovo je mera koja se bitno razlikuje od predložene vladine mere javnog objavljivanja. Javnost je maksimalno zastupljena. Obaveštava se i preko "Službenog glasnika", kao službenog lista Republike gde se objavljuju svi zvanični državni dokumenti, i preko dva dnevna lista za one slučajeve kada je javni funkcioner grubo povredio odredbe tj. pravila ponašanja propisana ovim zakonom. Na ovaj način javlja se neka svrha postojanja ovog zakona. I samo da podsetim poslanike koji budu glasali o ovim amandmanima da SRS predlaže tri mere. Prva mera je - obustava dela plate funkcioneru, u trajanju od tri meseca za određene povrede; mera opomene; i treća mera -javno objavljivanje ove odluke, kojom se preporučuje, odnosno poziva javni funkcioner da podnese ostavku, ako je izabrani funkcioner, odnosno pokreće se postupak pred nadležnim organom za razrešenje tog funkcionera. Na ovaj način dobija se neka ozbiljnost celokupnog postupka koji se vodi pred republičkim organom. Ukoliko ta ozbiljnost izostane onda stvarno ovaj zakon prerasta u zakon za evidentiranje imovine javnih funkcionera, što u krajnjem slučaju i nije loše, ni to evidentiranje, ali sa mnogim odredbama i to malo odgovornosti koja se provlači ovim zakonom treba da se uozbilji i da se zadrži na neki način. Predlažem narodnim poslanicima da kada se bude glasalo o ovim amandmanima imaju u vidu da ovaj i prethodna tri amandmana čine jednu celinu. Skrećem pažnju na to, jer je jedan od mojih prethodnika rekao, kod ove mere - obustava dela plate, da se radi o novčanoj kazni. Ne radi se o novčanoj kazni. Kao što se ne radi ni o novčanoj kazni kada se poslaniku uskrati 3.000 dinara od plate zbog izrečene mere opomene. To je bilo na Ustavnom sudu, samo da vas podsetim. Ustavni sud nije utvrdio da te odredbe našeg Poslovnika nisu saglasne sa Ustavom. Znači, one postoje. Pitanje je da li je to na mestu i dalje, da budu u našem Poslovniku. Ne vidim razlog zašto bi drugi javni funkcioneri, pogotovu postavljena i imenovana lica, bili na neki način amnestirani u odnosu na narodne poslanike. Sada i nije takva situacija ali u prethodnom sazivu narodni poslanik je za pet minuta i jednu sekundu, pošto je prekoračio samo jednu sekundu, dobijao kaznu od 3.000 dinara. Za reč "nesuvislo" 3.000 dinara. Za još nekoliko takvih reči, koje imaju neko svoje značenje, a nisu ni uvredljive, ovde su poslanici iznošeni iz sale Narodne skupštine i niko se baš nije pretrgao u zaštiti poslanika. Ne vidim zašto ove mere koje smo predložili ne bi mogle da važe i za ostale javne funkcionere.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 29. i član 29. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite. Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman na član 29, koji sam podneo u ime poslaničke grupe SRS nije među amandmanima prihvaćenim od strane Vlade, iako bi po svojoj sadržini svakako mogao biti prihvaćen, jer je u skladu sa prihvaćenim amandmanima i njegovo prihvatanje ne bi narušilo koncepciju samog zakona. Predloženim amandmanom precizira se postupak razrešenja člana ili sekretara odbora i on glasi - naslov iznad člana 29. se briše, a u članu 29. stav 1. menja se i glasi: "Zbog povrede odredaba ovog zakona protiv člana odbora i sekretara službe pokreće se postupak razrešenja pred Narodnom skupštinom". U stavu 3. reči "republički odbor dužan je" zamenjuju se rečima "odbor je dužan". Smisao ovog amandmana je da se omogući Narodnoj skupštini da u slučaju povrede odredaba ovog zakona od strane člana ili sekretara odbora procenjuje u svakom konkretnom slučaju da li je povreda takva da nužno povlači i razrešenje člana odbora. Predlog zakona koji je pred nama predviđa u ovom slučaju automatizam i razrešenje člana odbora, u slučaju svake, pa i najmanje povrede, bez obzira na vrstu i težinu povrede. Ovakvo rešenje nije dobro iz nekoliko razloga. Za povredu odredaba zakona od strane funkcionera predviđeno je nekoliko različitih sankcija, u zavisnosti od težine povrede. Kao prvo, tu je za najlakše povrede predviđena mera nejavnog upozorenja, tako da u praksi može doći do situacije da član odbora koji zakasni sa izvršenjem obaveze, npr, za prijavljivanje svoje imovine i imovine povezanih lica, bude razrešen za taj prekršaj, dok član 26. istog zakona propisuje da će funkcioner, u slučaju iste povrede, pretrpeti sankciju nejavnog upozorenja. Očigledno je da se radi o velikoj disproporciji između predviđenih sankcija za istu povredu odredaba zakona. To u praksi može da dovede do velikih zloupotreba. Kao drugo, nelogično je da Narodna skupština, koja bira pet od devet članova ovog odbora, ne može ni na koji način da utiče na njihovo razrešenje. Logično bi bilo da Narodna skupština, kao organ koji bira te članove, ima mogućnosti da ih razreši. Mnogo je bolje rešenje koje je predvidela SRS, da sama Narodna skupština, naravno, pred očima javnosti, utvrdi da li je ili nije član odbora izvršio određenu povredu zakona, kakva je priroda te povrede u pitanju, kao i da li je, s obzirom na vrstu i težinu povrede, moguće i svrsishodno da član ili sekretar odbora i ubuduće vrši svoju dužnost.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 30. i član 30. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo, poslanička grupa SRS je, sa svojih četrdesetak amandmana na tekst koji nam je Vlada Srbije dostavila na razmatranje i usvajanje, nameravala da ovaj vladin predlog i suštinski i pravno-tehnički dotera da bi ovaj zakon bio prihvatljiv i primenljiv. Zato molim kolege koji su ovde davali paušalne ocene da poslanička grupa SRS opstruiše rad ovog parlamenta ulažući ovoliki broj amandmana, da to više ne čine, jer mi ovde samo radimo onaj posao za koji su nas građani Srbije poslali u ovaj parlament. Naravno, vi ne morate da prihvatite naše amandmane, ali bi bilo lepo da poštujete parlamentarnu demokratiju. Mi smo i onima pre vas dobronamerno ukazivali i takođe intervenisali amandmanima na zakonske predloge. I tada su govorili da mi opstruišemo rad, a danas je, svakako, svima jasno da smo sve vreme bili apsolutno u pravu, a i vrlo brzo će biti svima jasno da smo u pravu i kada pokušavamo da predloge ove vlade uvedemo u neke pravne okvire našeg pravnog sistema. Kada je u pitanju član 30. predložila sam, u ime naše poslaničke grupe, da se briše naslov iznad ovog člana i da se član 30. menja, zato što ovo što je predviđeno članom 30. jednostavno ništa ne znači. Republički odbor, kaže Vlada, dužan je da javnosti omogući uvid u podatke i dokumenta o svakom pritisku ili nepriličnom uticaju kome je funkcioner izložen u vršenju javne funkcije itd. Mi smo mislili da umesto tog teksta treba da stoji upravo ono što smo predložili amandmanom, a to znači da se kroz ovaj amandman uozbilji rad ovog odbora. Nije dovoljno samo da se odbor formira i da taj odbor javno ili nejavno nekog ukori zbog eventualnog sukoba interesa, nego mislimo da taj odbor treba da radi na nekim principima. Treba da donese određena uputstva, naloge, preporuke, treba da propisuje obrasce, da vodi registar. Jednostavno, suština ovog amandmana je da odbor, koji će se formirati na osnovu ovog zakona, bude pravno kompletan, da ima smernice za rad, odnosno da donosi smernice za rad i ovo sve, kao što rekoh, uputstva, naloge itd. Mišljenja smo da ovim amandmanom ni u jednom delu ne diramo u suštinu vašeg predloga, nego hoćemo da pomognemo da bi ovaj odbor znao šta treba da radi, na koji način da ga mi kroz ovaj zakon uputimo na to.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Izvolite, narodni poslanik Nikola Milošević.
Ako već nikog drugog, molio bih gospođu Radetu da me sasluša, jer ono što imam da kažem odnosi se na njeno izlaganje. Ako sam bio u zabludi, oprostite mi. Imao sam utisak da me ne slušate. Pošto sam reč "opstrukcija" ja upotrebio, dozvolite mi da protumačim na šta sam pri tom mislio. Pre svega, neka mi bude dopušteno da vas podsetim na značenje reči amandman. Amandman je predlog da se neki zakon popravi, a ne da se protiv njega na osnovu toga glasa. Evo jednog vrlo jednostavnog poređenja. Ako predlažete da se neka kuća popravi, vi time ne tražite da se kuća sruši. Ako neko odbije da se kuća popravi, ne znači da ćete biti za njeno rušenje. Dakle, amandman, po prirodi stvari, može biti samo predlog da se zakon poboljša, a ne da se opstruira. Lako je moguće da poslanici SRS glasaju za ovaj zakon. U tom slučaju, sve bi ovo bili zaista amandmani. Ali, ako poslanici SRS, zato što njihovi amandmani ne budu u celini usvojeni, budu protiv ovog zakona, po meni onda nije reč o amandmanima, reč je o pokušaju da se zakon u celini dovede u pitanje. Dakle, ili mi vodimo raspravu pomoću amandmana da zakon poboljšamo ili da ga srušimo.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, smatram, kao i poslanička grupa SRS u celini, da je neophodno da se prihvati amandman koji je podnela na Predlog zakona uvažena koleginica gospođa Vjerica Radeta, koja je, osim poznavanja ove problematike i ulaženja u suštinu samog teksta zakona, što je pokazala i raspravom u načelu i mnogobrojnim amandmanima, želela da svim narodnim poslanicima, bez obzira na to koje su stručne kvalifikacije, da li su akademici ili nisu, kojoj poslaničkoj grupi pripadaju, stavi do znanja da je SRS imala pre svega stručne i kompetentne namere. Ne samo politički uperene na predlagača, na Vladu, koju mi sporimo i zbog sumnjive većine i zbog njenog dosadašnjeg ponašanja, iako je prošlo malo vremena. Kao i što je amandmanom zaista htela da pokaže da je moguće mnogo kvalitetnije sa pravnog aspekta urediti ovu oblast kroz striktno poštovanje i kroz jasne preporuke, o čemu govori ovaj amandman, šta treba odbor da radi, uz našu osnovnu primedbu da odbor mora da bude samo republički, da struktura odbora treba da bude definisana na način na koji je to danas izlagala gospođa Pop-Lazić. S obzirom na to da je gospođa Radeta pažljivo saslušala profesora Miloševića kada je pokušao da edukuje i nju samu, a verovatno i svoje poslanike sa čije liste je izabran o tome šta je jedan amandman i kada i u kojoj prilici poslanici treba tako da se ponašaju, bez obzira na njegovo zvanje i na to kakvo mišljenje deli stručna javnost o onome šta on radi i poslanici iz njegove poslaničke grupe - profesore Miloševiću, mi smo sve ono što se tiče rada Skupštine, ovog najvišeg zakonodavnog tela, i celokupnog političkog sistema ne samo u našem društvu, nego i uopšte, i iz svih demokratskih načela naučili od čoveka koji je istinski demokrata, borac za ljudska prava, koja mu se danas na najgori mogući način osporavaju, uvaženog profesora Pravnog fakulteta, haškog zatočenika, ali u svakom slučaju pobednika i prkosnog heroja profesora dr Vojislava Šešelja.
Replika, narodni poslanik Nikola Milošević.
Siguran sam da gospođa Radeta ume i sama da se brani, nije neophodno bilo da je gospođa Jovanović uzima u zaštitu. Nije ona tako sirota i nezaštićena. Inače, što se tiče ocena nečije stručne, hajde da tako kažemo, podobnosti, bio neko profesor univerziteta, akademik ili ne bio ništa od svega toga, ovde je reč o argumentima. Argumenti nemaju nikakvu profesionalnu identifikaciju, takvi su kakvi jesu, ili su dobri ili loši. Nije mi bila namera da bilo koga edukujem, a ponajmanje gospođu Radetu. Znam da ona vrlo dobro zna ono na šta sam je ja samo podsetio, ali problem jeste u tome što ona vrlo dobro zna šta je po prirodi stvari amandman, a šta je zakon. Ako je ona to smetnula s uma, pa ja moram na to da je podsetim, razlozi su druge vrste. Stvar je u tome što ovde amandmani služe za to da se ospori zakon, a ne da se popravi. Dakle, još jednom, dozvolite, amandman služi da se zakon popravi, odnosno poboljša, a ne da se dovede u pitanje. Samo čekam onaj dan kada bude glasanje, pa ako poslanici vaše stranke glasaju protiv ovog zakona, onda su im amandmani služili ne za to da se zakon popravi nego da se ospori.
Da li se još neko javlja za reč? Na naslov iznad člana 31. i član 31. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Poštovane kolege, pošto smo malo ovu raspravu usmerili u filozofskom pravcu i pokušali logički da protumačimo šta je to amandman i čemu on služi, sve to što je uvaženi profesor rekao je s jedne strane tačno. Postoji ono drugo lice logičkog razmišljanja, jer ako poredimo zakon sa jednom kućom, a amandman sa onim koji bi hteo kuću da popravi, postavlja se pitanje šta će se desiti sa kućom ako investitor odbije da se kuća popravi. Onda ona sama po sebi mora da se sruši. Mi ne želimo da se sruši, nego želimo da to aposolutno popravimo. Zbog toga smo mi, ako ste dobro pratili naše amandmane, dali u stvari predlog novog zakona, onako kako mi mislimo (na šta imamo pravo) da taj zakon treba da izgleda i kakav on sadržinski treba da bude. Naravno, on se donekle uklapa u koncepciju predlagača, odnosno Vlade i donekle se ne uklapa, i Vlada je odlučila da prihvati jedan deo amandmana. Samim tim preuzela je odgovornost za primenjivost ovog zakona sutra u praksi. Prema tome, mi sa tim nemamo ništa, celokupna odgovornost je na predlagaču, a mi smo svoj doprinos dali koliko smo mogli u ovoj raspravi da taj zakon sutra nešto u praksi i vredi. Što se tiče amandmana na član 31. u kome se kaže da republički odbor podnosi Narodnoj skupštini do 1. marta tekuće godine izveštaj o svom radu za prethodnu godinu, mi smo amandmanom u ovom prvom stavu intervenisali čisto iz razloga leksičkih pravila, jer priloška odredba za vreme mora da bude ipak na kraju rečenice, a ne u sredini rečenice. Zbog toga taj stav treba da glasi, po nama: "Odbor podnosi Narodnoj skupštini izveštaj o svom radu za prethodnu godinu najkasnije do 1. marta tekuće godine". Takođe, sledeći naše amandmane da treba da postoji samo jedan odbor, bez onih odbora u autonomnim pokrajinama i lokalnim samoupravama, dodali smo stav 2: "Odbor posebno izveštava skupštinu AP i skupštine jedinica lokalne samouprave o svom radu, obaveštava i preporučuje u odnosu na sukob interesa javnih funkcionera koji obavljaju javnu funkciju na njihovoj teritoriji". Šta smo time hteli? Hteli smo da jedna od mera koja je predviđena, mera javnog objavljivanja preporuke za razrešenje, bude praktično dostupna skupštini pokrajine i skupštinama lokalne samouprave, kako bi to bio dodatni pritisak na javnog funkcionera da do razrešenja zaista dođe, pa taj organ koji ga je imenovao da takvog funkcionera razreši. U ovom slučaju, odbor bi, kako ste vi to predvideli članom 31, imao obavezu da svoj izveštaj podnese ovoj skupštini, a to bi moglo da prođe i tako da one skupštine lokalnih samouprava koje su zainteresovane za neke od funkcionera ne budu obaveštene o tome šta one treba da preduzimaju. Mislimo da od ovog viška glava ne boli, da ne šteti, a da značajno doprinosi preciznosti samog člana.
Narodni poslaniče, želite repliku? Da li ste pomenuti? Pogrešno vas je protumačila. Izvolite.
Em pogrešno protumačen. Dakle, repliku ne želim, ali imam pravo na nju, pa to pravo koristim, razume se. Najpre sam ovde dobio jednu malu edukaciju iz logike, pa pošto je logika moja uža struka, dozvolite da kao logičar nešto predočim. Gospođo Pop-Lazić, ne može neko biti s jedne strane u pravu, odnosno ne može biti tačno što on tvrdi. Kada kažete da je nešto tačno, to i s jedne i s druge strane mora biti tačno i nikako drugačije. To što se lekcije iz logike tiče. Sada dopustite nešto o načinu na koji je protumačeno moje poređenje sa kućom. Molim vas, da se razumemo, ako je amandman zahtev ili predlog da se kuća popravi, to znači - onaj ko to predlaže smatra da je kuća u osnovi dobra, samo je treba malo popraviti i naravno, ne može zahtevati njeno rušenje ako se ta popravka ne prihvati. Da se razumemo. Protestujte, upadajte u reč, ništa protiv nemam, samo mi dozvolie da završim. Dakle, ovo bi sada, recimo, bila neka moja edukacija iz logike. Ja nemam ništa protiv. Smatram da je to vaše legitimno pravo da kažete – kuća ne valja iz osnova, daj da je rušimo. Molim, kako da ne, sve je to u redu. Ako tražite da se kuća samo popravi, podrazumeva se da je ona u osnovi dobra, ne možete da je rušite.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
U Skupštini treba vežbati retoriku, ali pre svega treba da donosimo zakone. To je najvažnija funkcija Narodne skupštine. Pitanje amandmana je rešeno našim Poslovnikom, pa tamo kaže – predlog da se nešto izmeni ili da se nešto dopuni. Šta je motivacija predlagača amandmana, to je njegova mala tajna, u krajnjem slučaju, koja zalazi u pitanje njegovog ukusa. U svakom slučaju, amandmanom se nešto i precizira, pošto amandmanom na član 31. mi preciziramo obavezu republičkog odbora da podnosi izveštaje. Ne samo da podnosi izveštaj jednom godišnje Narodnoj skupštini, već stvaramo obavezu stavom 2. da se ti izveštaji sa preporukama i obaveštenjima podnose i skupštinama jedinica lokalne samouprave i skupštini autonomne pokrajine. Zašto? Zahvaljujući tom našem preciziranju na početku rasprave o ovom zakonu predlagač je prihvatio naše amandmane i umesto tri vrste odbora mi imamo praktično sada jedan jedinstveni organ - republički odbor. Znači da je bilo dobro što smo podneli te amandmane, ukazali na neke propuste koji mogu da se dese u praksi i predlagač je prihvatio tri - četiri naša amandmana. Ne samo tri - četiri, nego možda i malo više, ali nije bitno. Važno je da smo došli do jednog teksta koji postaje posle glasanja norma, a kada postaje norma, on obavezuje, on postaje pravilo ponašanja. Došli smo zahvaljujući tome što seu Skupštini pričalo, predlagalo, podnošeni su amandmani i, generalno posmatrano, učestvovalo se u radu Narodne skupštine. Kada je Narodna skupština mnogo efikasna, po pravilu donosi loše zakone. Imamo iskustva iz prethodnog saziva. Što se tiče opstrukcije, moram samo da kažem poslanicima koji su prvi put u Narodnoj skupštini, pa verovatno nemaju iskustva sa načinom i stilom rada u Narodnoj skupštini - posle odluke Ustavnog suda, kojom su revidirane neke odredbe našeg Poslovnika, vidite, malo ko koristi pravo, a svi narodni poslanici imaju to pravo, da povodom svakog amandmana svako pojedinačno izlazi i priča. Ako ste mogli da primetite, ipak se neka mera pronašla. Sami smo je pronašli ovde, ne valja da se to raspoloženje kvari. Napravimo taj standard. Videli ste i sami, ima amandmana, izađe predlagač, podnosilac amandmana, eventualno još jedan i idemo dalje. Ako neko provocira opstrukciju... Ja ću samo da vas podsetim na parlamentarnu praksu u ovoj skupštini. Uzmite običan zakon od pet članova, neka se javi 100 poslanika po svakom članu i neka svako od njih podnese po jedan amandman, videćete da za dva meseca neće proći taj zakon od pet članova. Ta situacija sa ovim zakonom nije. Dajte da očuvamo tu dobru parlamentarnu praksu koju počinjemo da gradimo. Nemojte da tumačimo šta je ko hteo amandmanom da postigne. Mi smo vam na početku rekli - mi smo amandmanima pokušali da vas ubedimo da ta ideja koju vi zastupate može preciznije i bolje da se uredi sa 35-36 članova. Znači, SRS ne ruši ovaj zakon, SRS samo pledira da se usvoje naši amandmani zbog nekog kvaliteta koji sigurno imaju. Uostalom, i predlagači su rekli da je to možda malo koncepcijski drugačije viđenje istog problema kako da se spreči sukob interesa. Kao što vidite, amandmanom na član 31. praktično obavezujemo republički odbor da obaveštava i ostale skupštine o svom radu, o zapažanjima, jer verovatno 99% akata, opštih akata koje će da primenjuje ovaj republički odbor on sam treba da donese. Verovatno svi javni funkcioneri i pretendenti na javne funkcije treba da budu upoznati i sa tim aktima, kako ne bi došli pre izbora u sukob sa javnom funkcijom koju vrše, tako da mene prosto čudi da predlagač nije prihvatio ovaj amandman, pošto je on širi. Mislim da nije dobro da se nekim podzakonskim aktom reguliše obaveza obaveštavanja ostalih skupština. Nije dobro, tim pre što ste prihvatili amandman da postoji samo republički odbor. Verovatno vam je promaklo to. Ovaj amandman je mogao da se usvoji, pošto je potpuno kompatibilan sa konceptom ovog zakona.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 32. i član 32. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Predlagač je usvojio ovaj amandman. Na član 32. amandman je podnela narodni poslanik Snežana Lakićević-Stojačić.Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Marko Krstin. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Marko Krstin.
Dame i gospodo, gospodine ministre, mi smo danas saznali iz popodnevnog dela našeg rada po odborima da je zakon koncepcijski promenjen prihvatanjem amandmana kolega iz SRS-a, tako da je o ovim amandmanima koje smo predložili na raniji tekst, čl. 32, 33. i 34, zaista bespotrebno ovog momenta raspravljati. Povlačim amandman koji sam dao na član 32. Međutim, predložio bih, radi bolje parlamentarne prakse i rasprave ubuduće, da se držimo Poslovnika, odnosno člana 143. prema kome bi predlagač zakona, u ovom slučaju Vlada, u momentu kada ima već utvrđene amandmane, a pogotovo ovako kada se menja koncepcijski tekst zakona, te amandmane nama dala pre rasprave, kao što je u članu 143. Poslovnika, pa onda ne bi raspravljali o odredbama zakona koje praktično više nisu, doslovno rečeno, u igri.
Pošto je amandman povučen, idemo na sledeći. Na naslov iznad člana 33. i član 33. amandman je podneo narodni poslanik Igor Bečić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Predlagač je usvojio amandman. Na naslov iznad člana 34. i član 34. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Predlagač je prihvatio ovaj amandman. Na član 34. amandman je podnela narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Izvolite, narodni poslanik Leila Ruždić-Trifunović.
Mislim da sam došla do amandmana koji ministar hteo ne hteo mora da prihvati. Moj amandman se odnosi na stav 2. člana 34. i predlaže da se briše sledeća odredba: "Ako republički odbor oceni da pokrajinski ili lokalni odbori postupaju suprotno zakonu, propisima i mišljenjima republičkog odbora, on može objaviti javnu preporuku skupštini autonomne pokrajine, odnosno skupštini opštine, grada ili grada Beograda, da razreši članove pokrajinskog, odnosno lokalnog odbora". Ovaj amandman sam podnela iz razloga što je on u suprotnosti sa članom 3. stav 4. koji glasi: "Odbori su samostalni i nezavisni organi..." i tako dalje. Ovde smo stavili ovaj odbor da ih kontroliše na neki način i da ih ocenjuje. Međutim, čula sam, ali još uvek ne znam da li je to tačno, pošto nismo čuli od gospodina ministra koji su amandmani usvojeni, pa da sada znamo broj amandmana i člana koji se odnosi i koji je tačno amandman, ali ako je tačno da je sve svedeno na jedan odbor, ovaj amandman se mora usvojiti, kako bi zakon pristojno izgledao. Ima u zakonu puno takvih grešaka da nije amandmanima nešto ispravljeno i čula sam da će to da bude tehnička redakcija, ali mi verovatno skoro svi znamo da se tako ne vrši tehnička redakcija, nego da se predloženi zakon menja amandmanima. Zato mislim da će na kraju ministar morati da usvoji moj amandman.
Da li se povodom ovog amandmana još neko javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dušan Proroković.
Gospođo Trifunović, taman sam hteo u ime DSS-a da vam obećam da ćemo prihvatiti ovaj vaš amandman i da ćemo za njega glasati, međutim pošto je ministar prihvatio prethodni amandman gospodina Momira Markovića, ceo član 34. se briše, tako da nećemo moći da ga prihvatimo. Izvinjavamo se zbog toga.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na naslov iznad člana 35. i član 35. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam na član 35. podneo ispred poslaničke grupe SRS predviđa da se naslov iznad člana 35. briše, a da se stav 1. menja i glasi: "Članovi i predsednik odbora biće izabrani u roku od 30 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona". Ovo je jedan od amandmana koji suštinski i koncepcijski prati ove prihvaćene amandmane, pa mi nije jasno zašto nije prihvaćen, pogotovu što bi u tom slučaju bilo nepotrebno pravno-tehnički redigovati ove članove, jer, između ostalog, mojim amandmanom u stavu 2. reči "republički" i "republičkog" brišu se, a u stavu 3. u kome je predviđeno da će se pokrajinski i lokalni odbori osnovati u roku od 60 dana, a koji su prihvaćenim amandmanom, podneo ga je kolega Marković, izbrisani, tako da mi zaista nije jasno zašto ovo nije prihvaćeno. Moram da kažem još nekoliko reči povodom amandmana koje je podnela SRS, pre svega gospodinu Miloševiću, jer da je kuća valjala, verujte da mi ne bismo na 37 članova, koliko ima ovaj zakon, podneli više od 40 amandmana. Mi smo ovu kuću, gospodine Miloševiću, gradili iz temelja. Znači, nismo menjali crepove, nego smo menjali iz temelja. Kao drugo, gospođica Nataša Jovanović nije izašla da brani Vjericu, jer Vjerica Radeta, hvala bogu, nije niti sirota niti nezaštićena, kako vi to rekoste, niti je vaše izlaganje shvatila kao napad na sebe. Verujte, mi smo u komunikaciji zaključili da ste vi stvarno jedan krajnje simpatičan deka i čak smo se brinuli kako bi moglo još neko izlaženje do ove govornice na vas i na vaše zdravlje da utiče, ali smo morali ... (Predsedavajuća: Molim vas da pazite na termine koje upotrebljavate, inače ćete stvarno dobiti opomenu.) Pazite, zaista ništa ružno ne bih rekao gospodinu Miloševiću, zaista starije ljude poštujem, čak sam konstatovao da mi je simpatičan. Ali, da bi malo bolje shvatili suštinu parlamentarizma, kako će poslanici SRS glasati na kraju o ovom zakonu zavisi od toga koji će nam sve amandmani biti prihvaćeni i kako će ovaj zakonski tekst na kraju izgledati. Znači, u prethodnom periodu i u prethodnom sazivu ove skupštine slušali smo mnoge koji su govorili da su amandmani SRS opstrukcija i da su destruktivni, ali, gospodine Miloševiću, kakvi su naši amandmani, sudiće narod na narednim izborima. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Nikola Milošević, replika.
Ako sam jedan krajnje simpatičan deka, mladi gospodin bi mogao da bude, recimo, krajnje simpatičan moj unuk. Ali, dragi mladi gospodine, niti sam ja ovde kao deka, niti ste vi kao unuk, ja sam ovde narodni poslanik, bez obzira na moje godine. Što se mojih godina tiče, vi ih možete poštovati ili ne morate, to je stvar vašeg domaćeg vaspitanja. [[Aplauz.]] Budite sigurni, da ste moj unuk, vi biste tu pouku iz domaćeg vaspitanja već uveliko dobili, ali ako već ja ne mogu da vas poučim, uvažene dame iz vaše stranke će vas sigurno u tome poučiti, ako bude neke vajde od toga. Što se tiče gospođe Radete, uopšte nisam mislio da je ona sirota i nezaštićena, naprotiv, rekao sam da ona ume sama da se brani; ja nju vrlo poštujem, ona je rečito umna žena i bilo je potpuno nepotrebno da me sa gospođom Radetom zavađate. Vi ste prilično nestašan unuk, mnogo ste nestašni, uozbiljite se. Dobro, ako sam ja deka, mogu i neku pouku da vam dam sa ove govornice, a vaše je da li će vas to poučiti ili neće. Što se one famozne kuće tiče, vi možete da predložite 37 popravki, to još uvek znači da je kuća u osnovi dobra i da ne mora da se ruši, jer što bi se inače popravljala. Kuća koja mora da se ruši se ne popravlja, ona se odmah ruši. Dakle, molim vas, tih 37 popravki onda može biti samo sa ciljem da se kuća sruši.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Milan Dimitrijević. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman. Na naslov iznad člana 36. i član 36. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić.
Dame i gospodo, ne ulazeći sada u ove probleme građevine, koji se ovde već satima raspravljaju, želeo bih da kažem da ne osporavamo nameru predlagača da u jednoj oblasti popravi delimično nešto što se danas u Srbiji zove ozbiljna kriza morala, korupcija i kriminal koji vlada ovom zemljom. Nije sporno da je kriza morala i korupcija način ponašanja, nažalost, u Srbiji, od samog vrha vlasti, pa do običnih životnih potreba ljudi. Prema tome, mi samo želimo da ukažemo da poslednje tri godine u Srbiji dolazi do strašnog bujanja krize morala, korupcije i kriminala i da je to posledica, pre svega, postrevolucionarnog perioda sa jedne strane, a sa druge strane da se radi o totalnoj politizaciji svih životnih funkcija i svega što se dešava u ovoj zemlji. Ovo što sada želimo da napravimo ovim zakonom je vrlo malo ili ništa i u praksi praktično nesprovodljivo, bez rezultata, jedan demagoški zakon koji treba da pokaže da ova vlada hoće nešto da radi u tom cilju, ali suštinski ništa ne doprinosi. Ona je trebalo u startu da dokaže svoju želju da depolitizuje stvari, da se bori protiv moguće korupcije, samim tim da u ministarstva uvede kontrolu drugih partija. Odlukom da ministarstva budu strogo politička, u smislu da samo jedna stranka rukovodi nekim ministarstvom, ova vlada pokazuje da nema želju da se bori protiv korupcije i da ispravlja neke, u prošlosti nagomilane, probleme. Zbog toga depolitizacija društva treba da krene od početka, u stvari prvi korak bi trebalo da bude borba protiv ovoga što se zove jedno veliko društveno zlo. Ne mogu da shvatim zbog čega predlagač nije prihvatio moj amandman na član 36. koji u stavu 2. predlaže ono što smo već rekli i što je osnovni cilj, da nešto popravimo u ovome, da postoji u Republici samo jedan odbor koji se bavi rešavanjem sukoba interesa. Znači, to je već prihvaćeno, a predlagač ponovo ne prihvata i amandman ostaje odbačen. Nije mi jasno da li je to previd ili nije ni pročitano.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 36. amandman je podneo narodni poslanik Milan Dimitrijević. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Predlagač je prihvatio ovaj amandman. Na naslov iznad člana 37. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Gospođo predsedavajuća, neka atmosfera uznemirenja je u redovima vaših poslaničkih grupa, ali meni ne smeta da dam završnu reč što se tiče ovog zakona i člana 37, mada razumemo šta se dešava i kako funkcioniše, odnosno ne funkcioniše vaša koalicija i kakve su vam dalje namere za tok sednice. O tome ćemo kasnije kada budete preduzeli određene poteze o kojima ste se dogovarali. Što se tiče člana 37, moram da kažem gospodinu ministru i narodnim poslanicima da je celokupna tvrdnja SRS da je naš zakon apsolutno precizno, kompetentno i stručno kroz amandmane napravljen, odnosno naša namera je bila da ga popravimo i to se vidi kod neprihvatanja amandmana na član 37. koji sam podnela u ime poslaničke grupe SRS. Naime, gospodine ministre, da ste prihvatili amandman na član 3. koji sam takođe podnela u ime poslaničke grupe SRS, a za koji se jedna poziciona stranka izjasnila da će ga prihvatiti, da je veoma kvalitetan i dobar, koji jasno definiše ko su to javni funkcioneri, taksativno nabrojani i u stavu 2. se kaže da treba da postoji samo jedan, republički odbor, vi biste onda morali ceo tok zakona, odnosno amandmana srpskih radikala da sledite od člana 3. do člana 37. Ovako možda mislite, perfidno, da ste na taj način doskočili poslanicima SRS, ali ništa dobro niste uradili za zakon; vi ste krenuli od amandmana kolege Momira Markovića na član 34, umesto da krenete od člana 3. gde se jasno kaže ko su to javni funkcioneri. I opet da vam kažem - veoma je bilo važno da reč "vršenje" zamenite rečju "obavljanje" i da ispred reči "funkcioner" stavite reč "javni", jer to je u duhu sa našom pravnom terminologijom. Ne, vi to niste želeli nego ste posle opšte kritike poslanika SRS i uvidevši da je to veliki trošak za državu, da su opravdane naše sumnje da će ti odbori raditi kvalitetno, da će da potroše milijardu i 500 miliona, to su neki proračuni, iz opštinskog, pokrajinskog i republičkog budžeta, sveli to na jedan republički odbor, a da ste krenuli od poslanika Momira Markovića, odnosno od člana 34. U tome je celokupna suština, i umesto da prihvatite taj amandman SRS na član 3. vi ste naknadno prihvatili 13. aprila amandman koji je podneo Odbor za pravosuđe i upravu. Prema tome, naša tvrdnja da smo amandmanima želeli da popravimo ovaj zakonski predlog je tačna i ništa ne znači što ste prihvatili tri ili četiri amandmana SRS, što je svega 5% od onih 21 koliko ste izračunali. A kada je u pitanju tačnost i logičko rasuđivanje, pošto smo na kraju rasprave o zakonu u pojedinostima, tačno je samo jedno, gospodine ministre, dame i gospodo poslanici, da i pored toga što niste želeli da poslušate ono što smo vam govorili i što niste prihvatili sve naše amandmane, naš narod će znati logički, pravilno i po svojoj savesti da odluči i znaće da 13. juna treba da izađe u velikom broju na birališta i izabere Tomislava Nikolića za predsednika.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Znate kako, smisao amandmana koji glasi da se naslov iznad člana briše i uopšte smisao svih amandmana koji u sebi sadrže takvu tezu da treba stilski popraviti tekst zakona u sebi kriju jednu drugu opasnost. Dakle, diskutujemo o ovom amandmanu, a istovremeno govorimo o nečemu što je šire od toga. Zamislite da imate jedan tekst amandmana koji čini koherentnu celinu, koji u sebi sadrži brisanje naslova kao stilski potez, a ispod toga sadrži jedan smisaoni tekst koji bi u načelu mogao biti prihvatljiv. Zbog toga što amandman čini celinu, on iz tog razloga stilske pouke, koju neko ovde nekome hoće da da, ne može biti prihvaćen u tehničkom smislu. Imajte to u vidu. Ako govorimo o tome da su neki amandmani SRS prihvaćeni, prihvaćeni su zbog toga što neko ko je predlagač ovog zakona misli da su u osnovi dobri, da nude poboljšanje ovog teksta. Nemojte biti maliciozni povodom toga, ja vas najlepše molim. To znači da ti amandmani nude neku povoljnost, neku pogodnost u odnosu na ovaj tekst, ali to ne mora da znači, niti će ikada značiti u ovom domu, u Narodnoj skupštini Republike Srbije, da se svi amandmani jedne poslaničke grupe ultimativno moraju prihvatiti. Gde to ima? To onda nije popravljanje teksta. Onda bi trebalo da zamenimo uloge i onda bi SRS trebalo da predloži svoj predlog zakona, pa da onda o njemu glasamo, pa da mi dajemo amandmane. Čak i kada bismo dali amandmane na takav predlog zakona verovatno ni mi ne bismo insistirali da nam baš svi budu prihvaćeni. Postoji nešto što je za predlagača bilo prihvatljivo, nešto nije. Ono što je bilo prihvatljivo i što je predlagač smatrao da je od izuzetne važnosti da bude prihvaćeno uslovilo je određene promene dalje u tekstu, o čemu će kasnije biti reči, i to je sasvim normalno, tako da se nemojmo držati te vrste demagogije. Razgovarajmo o zakonu na jedan normalan način, podnosimo amandmane. Ja ih lično neću deliti na nesuvisle, na zlonamerne ili dobronamerne. Oni su takvi kakvi jesu, ali nemojte ni vi sa druge strane da im dajete drugi smisao od onoga koji oni u suštini imaju.
Izvolite, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Samo bih vas zamolio, kad govorite o demagogiji i licemerju, da ne gledate sebe u ogledalu. Vi ovde kažete da je neke amandmane predlagač prihvatio a neke nije. Pa, mi nemamo mišljenje predlagača. Vi o sebi govorite kao o nekome ko je prihvatio amandmane. Predlagač ovog zakona je Vlada Republike Srbije. Mi nemamo njen izveštaj, šta je prihvaćeno a šta nije. Imamo izveštaje odbora, šta su odbori prihvatili. Nama se nije izjasnio predlagač uopšte povodom ovog predloga zakona [[Dobacivanje iz sale.]] To je druga stvar. E, sad... ma kakvi odbor. Dalje, nemojte uopšte da mislite da mi imamo želju da vi prihvatite naše amandmane. Mi amandmane pišemo da bismo prikazali šta hoće SRS. To je svrha naših amandmana. I, nije svrha naših amandmana da vi popravljate zakon našim amandmanima, jer bi onda mogli da kažemo - uzmi ili ostavi, ili prihvatite sve naše amandmane ili nemojte nijedan, kvarite nam koncepciju. Kao što i vi tvrdite da vam nekim svojim amandmanima kvarimo koncepciju, tako i vi kvarite našu koncepciju time što neki amandman prihvatite a neki ne. Svi naši amandmani imaju vezu, svi imaju smisao, ceo zakon gledamo. Čak se desi da kad napišemo amandman, vratimo se na neki član, pa kažemo - ovaj će biti besmislen, pa neko kaže - šta nas briga, neće prihvatiti ni ovo, idemo do kraja da iščistimo zakon. Da ste prihvatili sve amandmane to bi bio zakon sa kojim je saglasna i poslanička grupa SRS. Pošto niste prihvatili (ili nećete na glasanju), onda sada imate pred sobom Predlog zakona koji je vaš, vaš program, vaša ideja, ono što biste vi želeli, obezbedite većinu i izglasajte. Ali, nemojte da pravite greške koje su činile vlasti pre vas, da kritikujete one koji pišu amandmane. Čujem da se još neko danas usuđivao na takvu vrstu kritike. I, odmah, čim neko napiše amandmane vi kažete - opstrukcija, i dostavite nam zakon dva dana pred sednicu da ne bi bilo opstrukcije. I šta je bolje? Šta je bolje, da nam dostavite zakon na vreme, pa i da napišemo amandmane, ili da nam ne dostavite zakon na vreme, da ne napišemo amandmane, pa da se posle u praksi pokaže da je to u stvari jedan jako loš zakon. Koja god vlada ovde dođe ona optuži SRS da zaustavlja reforme. A, podsećam vas, i oni koji su jutros kritikovali radikale da svojim današnjim diskusijama zaustavljaju reforme nisu rekli Vladi Zorana Đinđića - nećemo da vas diramo, vi sprovodite reforme, nego su je kritikovali i zaustavljali reforme te vlade. Naš je cilj da reforme koje vi sprovodite zaustavimo. Po našem mišljenju nisu dobre. Pustite nas da to svoje pravo ostvarujemo za govornicom. Mnogo je bolje nego da palimo buldožere i one mašine koje stoje na raspolaganju svakoj opoziciji od 5. oktobra pa nadalje.
Gospodine Nikoliću, javili ste se u diskusiji povodom amandmana a koristili ste govornicu za repliku ili ne znam već za šta ste je koristili. Replika, narodni poslanik Miloš Aligrudić. Ne, niste rekli da odgovarate na repliku (obraća se poslaniku Nikoliću). (Nikolić, sa mesta: Niko me nije ni pitao.) Ja sam vas pitala, ko se još javlja po osnovu amandmana?
Kada govorite o licemerju i ogledalu, verovatno niste na mene mislili tom prilikom, jer kada sam maločas govorio, govorio sam o predlagaču zakona a vi vrlo dobro znate, ako pratite tok rasprave, a teško da možete kad niste tu po ceo dan, da ovaj predlog zakona nije podnela poslanička grupa DSS-a niti sam ga ja potpisao. Ovaj predlog zakona je podnela Vlada Republike Srbijei kada sam govorio o prihvatanju ili neprihvatanju amandmana samo sam komentarisao šta se dešava u toku rasprave. S druge strane, da prisustvujete sednici, kao što prisustvuju mnogi poslanici vaše SRS, vi biste mogli da vidite šta se dešava u toku rasprave o pojedinostima, pa biste videli da na izričito pitanje predsedavajućeg predstavnik Vlade prihvata ili ne prihvata pojedini amandman. Isto tako ste mogli biti informisani šta se dešavalo na Odboru za pravosuđe i upravu, a šta se dešavalo na Zakonodavnom odboru. Prema tome, to je prava istina u ovoj stvari. Pustite vi ovu ostalu priču.
Povreda Poslovnika, reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Grubo je povređen član 100. stav 1, nije poštovano dostojanstvo Narodne skupštine. Rekao sam da je predlagač ovog zakona Vlada Republike Srbije, ali ako budem morao da sedim sve vreme u sali nema ko da vas pobedi na predsedničkim izborima, to je razlog.
U diskusiji o amandmanu, narodni poslanik Branislav Ristivojević, izvolite. (Poslanici Srpske radikalne strane aplaudiraju.)
Baš vam hvala na ovom aplauzu, nisam znao da samo moje pojavljivanje za govornicom izaziva ovakvu erupciju zadovoljstva. Pokušaću da malo smirim loptu oko ove rasprave i da kažem na temu ovog amandmana - još kada je formirana skupštinska većina u ovoj sali i kada se iskristalisalo otprilike ko će formirati vladu, ko će biti u opoziciji čuli smo iz redova pozicije i opozicije vrlo zanimljive postavke o tome šta treba da bude i kakva treba da bude uloga opozicije u ovom parlamentu. Manje-više smo se složili da je prava uloga i pravo mesto opozicije da bude onaj kritički preispitivač rada Vlade. Recimo, sve amandmane koje je podnela SRS i na ovaj i na prethodne zakone ja zaista doživljavam na taj način. To je zaista jedna vrsta pravog kritičkog, doslednog, potpuno zaokruženog i celovitog preispitivanja rada Vlade. Zaista ga ne vidim kao bilo kakvo zamajavanje, kao određenu vrstu demagoškog pristupa ovom problemu itd. Zaista ne vidim zašto je problem u tome što iz svih tih vaših, kritički preispitanih, amandmana ne možemo da izvadimo pet ili deset dobrih, jer nisu svi dobri. Zaista, nemojte mi zameriti, ali od 40-tak amandmana koje ste podneli na ovaj zakon jedan deo jednostavno nije dobar. Šta da mu radimo, tako je kako je. Ali, ima onoga što je dobro, onoga što je kvalitetno. Zašto ne bismo prihvatili ono što je kvalitetno? Pazite, ne mora sve što dolazi od opozicije da bude loše. Taman posla, krajnje je vreme da se sa tim načinom razmišljanja u ovoj skupštini jednom zasvagda prestane. Te barijere koje postoje su samo slučajne, između pozicije i opozicije. Ako dolazi nešto kvalitetno, bez obzira od kog narodnog poslanika, bez obzira na to kojoj partiji pripada, takvu stvar treba usvojiti. Čini mi se da je Vlada ovde takvim pristupom i pokazala da ovde nema tako jasne razlike, nema nekih berlinskih zidova, iskopanih rovova između pozicije i opozicije. Ono što dolazi kao kvalitetno nije bitno odakle je i od koga dolazi; ono nema predznak partije, ima samo predznak kvaliteta ili nema predznak kvaliteta. Što se tiče tvrdnje uvaženog kolege gospodina Nikolića da se predlagač nije izjasnio o ovim amandmanima - jeste, verovatno je to samo zato što niste znali. Bio je predstavnik predlagača na Odboru za pravosuđe i izjasnio se o podnetim amandmanima, i od ukupnog broja je prihvatio 21 amandman. Ti amandmani su postali sastavni deo Predloga zakona. Među njima se nalazi nekih šest ili sedam amandmana koje su podnele uvažene kolege, predstavnici SRS; ubeđen sam da su to kvalitetni amandmani i da će oni suštinu ovog zakona doraditi, popraviti i da će krajnji rezultat praktično biti zaokruženiji i celovitiji, bolji Predlog ovog zakona, koji nam je i inače došao kvalitetan i sasvim dobar u ovu skupštinu. Ne vidim razloga da se ovakav način rada i ubuduće ne ponovi i ne nastavi. Ovo je, verujte mi, zaista jedan dobar primer kako bi trebalo ovde u budućnosti da se radi. Zašto ne bi SRS svojim kvalitetnim predlozima i dalje doprinosila kvalitetu rada ovog parlamenta? Nemojte sami sebe dovoditi u situaciju da se zatvarate u neki opozicioni geto, da ne želite da komunicirate sa pozicijom, da kritički preispitujete rad Vlade. To je baš prava suština. Tada ovaj parlament dobija svoju punu svrhu. Tek tada ćemo moći da krenemo napred kao država. Hvala.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Izvolite, narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, molila bih svoje kolege iz SRS da aplaudiraju kad god izađe neko iz Demokratske stranke Srbije za ovu govornicu, neka ljudi malo hrane svoju sujetu, jer ne verujem da oni na nekom skupu danas mogu da skupe više od 250 ljudi, koliko ovde ima, u ovoj sali. Prema tome, neka malo vežbaju. Što se tiče amandmana, zaista je, moram da kažem i možda izraz nije primeren, imbecilno da iznad jednog člana stoji - završna odredba. Molim vas, gospodine Aligrudiću, nemojte sebe da smatrate najpametnijim. Uopšte nije u pravnoj praksi da tako nešto u zakonu postoji. Napravili ste brojne propuste, čisto pravno-tehničke prirode. Pa, vi govorite u ime predlagača, a ministar je tu i verujem da bi se on složio kao profesor Univerziteta, profesor Pravnog fakulteta. Ako je funkcioner, on mora da bude javni funkcioner. Dakle, to mora da bude prihvaćen amandman. Ako je dužnost, ne može da se vrši, ona se obavlja. Vršalica vrše, a funkcija se obavlja. Jednostavno, vi nećete da vodite računa i o osnovnim pravno-tehničkim stvarima. Možda predlagač i nema vremena da se time bavi, ali postoji Sekretarijat za zakonodavstvo koji bi o tome morao da vodi računa. Izgleda da on ne funkcioniše i samim tim naši zakoni ne izgledaju onako kako bi trebalo da izgledaju. Bitno je da prevodilac prevede neke odredbe iz uporednog prava nekog zakona iz našeg bližeg ili daljeg okruženja, ali neki pravnik to mora da pogleda, pa da uobliči u našu pravnu praksu. Nemojte da osporavate pravo na podnošenje amandmana bilo kojoj poslaničkoj grupi. Nemojte da apelujete na nas i da postižete neki konsenzus sa SRS po ovakvim pitanjima, jer to ne možete. Vama ne trebaju glasovi SRS da bi neki predlog zakona prošao. Vaše je pravo da predlažete i da usvajate šta hoćete, a naše je da kritikujemo; u stvari, to je naš jedini cilj i da na taj način javnosti Srbije ukažemo za šta se zalažemo. Kada budete stavili na dnevni red predloge zakona koje je podnela SRS, a takvih ima ... Gospodine Krasiću, koliko? Četiri, pet, šest, ne znam tačno ... (Predsedavajuća: Samo vas podsećam da ste se javili povodom amandmana, gospođo Pop-Lazić.) Kao i prethodne kolege. Onda ćete moći da podnosite amandmane na predloge zakona SRS i onda ćemo mi imati u vidu to što vi želite. Prema tome, svi se ovde legitimno ponašamo u skladu sa onim što naši birači od nas očekuju.
Replika, narodni poslanik Miloš Aligrudić, direktno pominjanje.
Ne znam koliko puta ovde treba da pomenem da nisam zastupnik Vlade Republike Srbije u ovoj skupštini. Kada govorim, govorim u svoje ime, kao narodni poslanik. Ovaj zakon je bio na čitanju kod svih narodnih poslanika. Čitali ste ga i vi, čitao sam ga i ja i imali smo priliku da reagujemo amandmanima. Sam sam podneo pet amandmana na ovaj predlog zakona. Oni su od strane predlagača prihvaćeni, kao i neki od amandmana poslanika SRS. Prema tome, to je cela istina. Nemojte da zamenjujemo teze i izmišljamo neke stvari koje ne stoje. Znači, jednostavno, radi se o tome da nisam ničiji zastupnik. Ovde govorim u svoje ime, kao narodni poslanik i govorim o Predlogu zakona koji svi imate ispred sebe, koji ste čitali i nadam se da na njega imate određene primedbe koje sam ja imao. To je sve.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Izvolite, narodni poslanik Vladan Vučićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, zakon o sukobu interesa evidentno je jedan od neophodnih zakona. Sam broj amandmana koji su podneti na ovaj zakon govori da postoji veliko interesovanje za ovaj zakon. Naravno, sama diskusija na kraju malo je pokvarila taj utisak da su određeni amandmani određenih poslanika bili dobronamerni. Iako je zakon predložila Vlada Republike Srbije, Nova Srbija je uložila određene amandmane, smatrajući da ovaj zakon treba napraviti tako da bude stvarno adekvatan zakon i želeći da se ovaj zakon popravi. Naravno, kao poslanik, shvatio sam da su svi amandmani upravo podneti iz tih razloga da se dobronamerno popravi ovaj zakon, ali na kraju rasprave o ovoj tački dnevnog reda na neki način se taj utisak pokvario, pa je ispalo da je jedan dobar broj poslanika svoje amandmane podneo samo da bi na neki način promovisao sebe ili svoju stranku. Mislim da to nije dobro i da ova skupština treba da se razlikuje od one prethodne skupštine, da ova vlada treba da se razlikuje od prethodne vlade, upravo po tome što je Vlada spremna da prihvati amandmane iz ma koje poslaničke grupe da bi zakon poboljšala. Naravno da Skupština ima jedan drugačiji stav u odnosu na prethodnu skupštinu, koja je, na neki način, ignorisala sve što je dolazilo od strane opozicionih stranaka. Iz tih razloga smatram da je ovoliki broj amandmana pokazao veliko interesovanje. Naravno, nadam se da su odbori prihvatili i da će poslanici neke amandmane prihvatiti, kako bi ovaj zakon bio dobar i celovit zakon, koji bi, u krajnjoj liniji, regulisao rad funkcionera za vreme njihovog mandata.
Da li još neko želi reč? Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nije nekonsekventno predlagati ovakav amandman i mislim da besmisleno trošimo vreme na to da tumačimo šta su ustavne odredbe i šta je poslaničko pravo u ovoj skupštini. Poslaničko pravo jeste da podnese amandman, da izmeni ili dopuni određenu odredbu zakona. Legitimitet za to dali su mu građani na neposrednim izborima, kao što će legitimitet dati građani našem predsedničkom kandidatu Borisu Tadiću na predsedničkim izborima 13. juna. U svakom slučaju, dužan sam da odgovorim kolegi koji je govorio pre mene. Dakle, potpuno je netačno da nije postojala volja i raspoloženje da se usvajaju amandmani u prethodnom sazivu Skupštine. Naprotiv, kod svakog zakona su se prihvatali amandmani opozicije, u zavisnosti od toga da li su bili u skladu sa koncepcijom zakona ili ne. Ovde smo čak čuli za govornicom, ili se moglo zaključiti iz nekih izlaganja, da u prethodnom mandatu nije bila finansirana Srpska akademija nauka i umetnosti. Raspitao sam se u Ministarstvu finansija i obaveza mi je da iznesem da je Srpska akademija nauka i umetnosti bila indirektni budžetski korisnik na osnovu IFAK 16 međunarodnih standarda i člana 8. Zakona o budžetskom sistemu, kojim su utvrđeni kriterijumi podele na direktne i indirektne budžetske korisnike. Dakle, i te kako je sa razdela Ministarstva nauke i tehnologije bila finansirana Srpska akademija nauka, redovno su isplaćivani troškovi i projekti, kao i kod drugih naučnih institucija. Znači, bilo je tog finansiranja i to finansiranje ne samo da nije odudaralo od svetskih standarda, naprotiv, upravo na osnovu svetskih standarda je uvedena takva vrsta finansiranja.
Da li još neko želi reč? Izvolite, replika.
Moram priznati da sam obogaćen saznanjem da postoji način da budete indirektno na nekom budžetu. Znate, na budžetu ste ili direktno ili niste. Ovo indirektno u stvari znači, gospodine Pajtiću, to ste valjda hteli da kažete, ako ste to hteli, tako je i trebalo reći, a to niste rekli, a bili ste dužni da kažete, da je Akademija skinuta sa budžeta Vlade Srbije i da je finansirana preko Ministarstva za nauku. Gospodine Pajtiću, znate šta to znači? Kad dobijete iz budžeta novce, onda vi u Akademiji sami procenjujete šta ćete finansirati i koliko ćete novca za to odvojiti. To je direktno. Indirektno je kad idete na noge vašem ministru za nauku, pa on presuđuje da li ćete uopšte dobiti pare za neki projekat, ako ćete ih dobiti, koliko ćete ih dobiti. Dakle, to znači indirektno, to znači u stvari direktno skinuti SANU sa budžeta države. Gospodine Pajtiću, za vaše znanje i ravnanje, zaista je Srbija bila, na sreću više nije, jedina država u kojoj ta najviša kulturna institucija nije bila na budžetu te iste države. Nije samo SANU, tako je bilo i sa Maticom srpskom, gospodine Pajtiću, a razmislite šta je zajedničko SANU i Matici srpskoj, ono srpsko.
Hvala. Izvolite.
Reklamiram povredu člana 100. Poslovnika, kojim se štiti dostojanstvo Narodne skupštine. Gospodine Miloševiću, vi ste i u prethodnom izlaganju rekli da ovde niko nije ni đak, ni učitelj, ni deda, ni unuk, mi smo ovde narodni poslanici. Dakle, nema potrebe da me podučavate, dovoljno je da pročitate Zakon o budžetskom sistemu u kome tačno postoji definicija direktnih i indirektnih korisnika. Dakle, dovoljno je pročitati, a nije dovoljno izigravati učitelja za skupštinskom govornicom. Postoje indirektni korisnici. Sredstva se odobravaju na osnovu projekata. Ta sredstva se odobravaju ne samo za one nevladine organizacije i institucije kojima osnivač nije država, nego za još neke institucije koje su definisane tim zakonom. To je na osnovu međunarodnih standarda. Dakle, potpuno je netačno, naprotiv, upravo poštujući međunarodne standarde uveden je taj način finansiranja kroz projekte i uvedeno je stalno tekuće održavanje, odnosno troškovi koji su bili potrebni za funkcionisanje SANU. To jeste međunarodni standard. Oko toga šta je srpsko, molio bih vas, možemo da uporedimo porodične istorije, pa da vidimo da ni za to niste kompetentni da me upozorite.
Nema više, replika je izazvana. Izvolite, Ksenija.
Dakle, pokušaću da se vratim na raspravu o amandmanima, pošto mi se nekako čini da smo skrenuli sa teme, što doduše nije ništa neuobičajeno za ovu skupštinu. Htela bih da kažem je da je, s jedne strane, naravno apsolutno nesporno pravo svake poslaničke grupe da podnosi hiljadu amandmana, ukoliko to tako želi. To je svačije pravo, bez obzira da li se radi o pravno-tehničkim ili suštinskim amandmanima. U tom smislu bih samo pomenula da je konkretno poslanička grupa G17 plus podnela nekoliko amandmana na ovaj zakon i nisu svi prihvaćeni. Dakle, nema apsolutno nikakve diskriminacije, odnosno selekcije prilikom prihvatanja određenih amandmana. Pored toga, mi smatramo, i ostajemo pri tom stavu, da je ovaj zakon neophodno doneti, odnosno da je ovo zakon koji nam je neophodan niz godina unazad i da je zaista krajnje vreme da jedan takav zakon bude donesen. I, naravno, pored toga što nisu prihvaćeni, očekujem da će biti podržani od strane poslanika u parlamentu, i to ne menja na njihovom značaju. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 37. amandman je podneo narodni poslanik Milan Dimitrijević. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Predstavnik predlagača je prihvatio amandman. Odbor za pravosuđe i upravu, shodno članu 144. a u vezi sa članom 140. stav 4. i 5. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, podneo je sledeće amandmane, i to upravo zbog prihvatanja amandmana narodnih poslanika: amandman na naslov iznad člana 3. i član 3. reči "nadležni odbor" u odgovarajućem padežu zamenjuje rečima "republički odbor" u odgovarajućem padežu; amandman na član 12. stav 4; amandman na član 18. stav 1; amandman na naziv glave VI; amandman na naslov iznad člana 32. i na član 32; amandman na naslov iznad člana 33. i član 33; amandman na član 35. stav 3. i amandman na član 36. stav 2. Pošto je ove amandmane prihvatio predstavnik predlagača, a Zakonodavni odbor smatra da su amandmani pravno mogući, konstatujem da su ovi amandmani postali sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača želi da da završnu reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovim povodom ću poslednji put da vam se obratim, i ne mogu a da ne započnem na isti način kao što sam vam se prvi put obratio. Nakon ove iscrpljujuće rasprave, slušajući puna tri dana diskusiju u načelu i o amandmanima, verujte mi na reč, ne mogu a da ne izrazim određenu dozu zadovoljstva, pošto mi se čini da prvi put posle dužeg vremena u našem političkom životu postoji potpuno razumevanje za određene kvalitetne stavove koji dolaze od vlasti i od strane opozicije. Obećao sam vam u uvodnom delu da će mnoštvo amandmana koji svojom kvalitetnom prirodom i svojom koncepcijom zaslužuju da budu uvaženi i biti uvaženi, bez obzira od koje stranke dolazili. Imali smo večeras, pri kraju rasprave, dosta prilike da čujemo o prirodi podnetih amandmana i jedne, i druge i treće političke stranke zastupljene u Skupštini Srbije. Za mene kao predstavnika predlagača ovog zakona nije bilo važno iz koje poslaničke grupe amandmani dolaze, što najbolje govori činjenica koju sam vam rekao danas, koliko je procentualno uvaženo čijih amandmana. Verovatno ste se, dame i gospodo narodni poslanici, možda iznenadili, pored onih mojih uvodnih reči koje mogu da se pripišu političkoj kurtoaziji, da su vam ipak uvaženi neki amandmani. Prisetite se malo godina političkog života koje su za vama, sedeći ovde u poslaničkim klupama, kada se poslednji put desilo da je Vlada kod ovako važnog predloga zakona prihvatila bilo koji amandman opozicije. Danas, na ovoj raspravi, prihvaćeno je ukupno 20 posto podnetih amandmana opozicije. Prihvaćeni su čak i neki amandmani koji su koncepcijske prirode. Prihvaćeni su iz razloga, kao što sam na početku mog govora povodom ovog zakona rekao, što ovo treba da bude naš i vaš zakon, jer zlo koje se zove korupcija državnih funkcionera u Srbiji je zlo građana Srbije. Ne mogu da verujem da će se ijedan funkcioner koji učestvuje u političkom životu oglušiti, da neće glasati za ovaj zakon samo zato što je formalni predlagač Vlada Republike Srbije. Vlada Republike Srbije obećala je ovaj zakon pre mesec dana ovde, za ovom govornicom, a svoje obećanje ispunjava. Uveren sam da ćete i vi u danu za glasanje iskazati tu svoju obavezu koju osećate prema građanima Srbije. Govoriti sada o amandmanima koji su suštinske prirode i da zbog njih ne može da se glasa za ovako važan zakon, mislim da je besmisleno, jer neke stvari se tiču termina; da li treba građane Srbije sa ove govornice ubeđivati danas da ne može da se glasa za zakon zato što reguliše sukob interesa funkcionera, a mi hoćemo da reguliše sukob interesa javnih funkcionera. Dame i gospodo narodni poslanici, da li mislite da je to suštinsko za zakon o sukobu interesa? Iz poštovanja prema ovoj govornici ja vam neću držati predavanja o razlici između funkcionera i javnih funkcionera. Znači, funkcioneri koji se regulišu ovim zakonom su svi oni koji su izabrani, imenovani, odnosno postavljeni. Javni funkcioneri su i ti, ali i oni funkcioneri koji nisu obuhvaćeni zakonom, a nalaze se recimo na čelu mnogobrojnih javnih ustanova u Srbiji. Predmet ovog zakona je nešto sasvim uže. Takođe, neću vam govoriti koliko je za građane Srbije važno da se sukob interesa ne ostvaruje pri vršenju državne funkcije, već prilikom obavljanja. Jako je to važno. Zbog toga što je jako važno, verujem da ćete svi, zbog građana Srbije, u danu za glasanje podržati ovaj predlog Vlade, kojim ne samo da je pokazala da drži svoju reč datu prilikom izbora, već će pokazati da na pravim stvarima ovo nije tzv. manjinska vlada, već da može da dobije podršku ogromne većine, odgovornih narodnih poslanika. Zahvaljujem se.
Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni preteres o predlozima zakona za koje je to predložio narodni poslanik Goran Paunović, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: -PREDLOZI ZAKONA O REGULISANjU OBAVEZA REPUBLIKE SRBIJE PO OSNOVU ZAJMA ZA PRIVREDNI RAZVOJ, IZMENAMA ZAKONA O GARANCIJSKOM FONDU I ZAKONA O PLATNOM PROMETU (zajednički načelni pretres) Da li predstavnik predlagača želi reč?
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, iskoristio bih priliku da ukratko predstavim predloge ova tri zakona. Prvi zakon koji se nalazi pred vama je zakon o regulisanju obaveza Republike Srbije po osnovu zajma za privredni razvoj. Radi se o obavezi koja je stara gotovo 15 godina. Sećate se da je taj zajam raspisan još 1989. godine i obaveza države je da sve stare dugove izmiruje. Kao što je država krenula da izmiruje obaveze po osnovu stare devizne štednje, jedina velika obaveza države koja do sada nije izmirena jeste obaveza po osnovu ovog zajma. Ova vlada predlaže da se i ta obaveza ovim zakonom krene da izmiruje. Radi se o vrednosti duga prema građanima Srbije u iznosu od 56 miliona evra. Ona se sastoji od namenskih deviznih depozita koji iznose 40 miliona evra i obveznica u stranoj valuti u iznosu od 16 miliona evra. Mi smo predvideli da se celokupna obaveza isplati u roku od četiri godine, imajući u vidu budžetska ograničenja, tako da bi celokupna isplata bila završena 2007. godine. Što se tiče dinamike isplate, predviđen je sličan tempo i način isplate kao kod isplate stare devizne štednje. Svakog 31. avgusta od ove godine, pa zaključno sa 2007. godinom bila bi vršena isplata ovih obaveza, i to ove godine obaveza do 530 evra, sledeće godine do 1060 evra, 2006. godine 5.000 evra i 2007. godine ono što preostane do konačnog iznosa isplate. Želim da kažem da je u iznos obaveze od 56 miliona evra uključena i kamata po stopi od 2% godišnje od datuma izdavanja obveznica do roka dospeća, dakle od 1989. godine do danas, a to je ista kamatna stopa koja je obračunata na obaveze po osnovu stare devizne štednje. U ovom zakonu definisano je kako će se vršiti prijavljivanje potraživanja. Dakle, nakon objavljivanja i usvajanja zakona u roku od 60 dana građani Srbije će moći da podnesu potraživanje, s tim što potraživanje pod određenim uslovima neće zastareti i u narednom periodu od godinu dana. Nakon toga biće izvršena konverzija duga u elektronske obveznice. Obveznice će glasiti na evro i isplaćivaće se u evrima. Takođe, zakonom su predviđena posebna prava iz ovih obveznica. One se mogu koristiti i pre roka dospeća za plaćanje troškova lečenja, nabavku lekova, troškova sahrane, kupovinu akcija u procesu privatizacije, kupovinu nekretnina. Što se tiče isplate obveznica, njih će vršiti banka sa teritorije Republike Srbije koja će biti izabrana u postupku javnog tendera. Dakle, ovim zakonom ispravljamo jednu od nepravdi koje su učinjene u prethodnom periodu i, s druge strane, želimo da učvrstimo kredibilitet Vlade. Jedino ako isplatimo stari dug možemo da očekujemo da će građani kupovati obveznice trezora u narednom periodu. Isto kao kada je izmirivana štednja, tek kada je stara štednja - počela da se izmiruje, krenuli su građani ponovo da štede u bankama. Očekujemo da će kada izmirimo ovaj dug, kada krenemo sa izmirivanjem, građani takođe povratiti poljuljano poverenje u državu i da će ponovo početi da kupuju hartije od vrednosti koje izdaje država, a zaduživanje na tržištu kapitala, kao što znate, predstavlja način na koji sve moderne države finansiraju svoj budžetski deficit. Zbog toga nam je potrebno da usvajanjem ovog zakona vratimo poverenje. Drugi zakon koji je pred vama, o kome će se voditi objedinjena rasprava, jeste Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Garancijskom fondu. Garancijski fond Republike Srbije je osnovan protekle godine. Ima za cilj osiguranje bankarskih kredita za mala i srednja preduzeća. Vlada Republike Srbije predlaže sada izmenu ovog zakona, kako bi kredite koji će biti osigurani iz Garancijskog fonda osim pravnih lica mogli da dobijaju i poljoprivrednici. Naime, prethodni zakon predviđa da samo pravna lica mogu da dobijaju osiguranje kredita. Poljoprivrednici koji su fizička lica, seljaci, nisu mogli da budu obuhvaćeni prethodnim zakonom. Mi sada to dopunjavamo time da se eksplicitno uvodi mogućnost osiguranja kredita za poljoprivrednike. Takođe, u zakonu se precizira ukupan iznos garancija koji se može dati iz ovog fonda. Dakle, Fond može osiguravati kredite banaka u iznosu koji je najviše do dva i po puta veći u odnosu na kapital Fonda. Uvode se stroga pravila kontrole osiguranja kredita, tako što prema pojedinačnoj banci izloženost može biti samo do 20%, a prema pojedinačnom pravnom licu maksimalno do 5% iznosa kapitala. Moram da podsetim da je Vlada Republike Srbije u budžetu za ovu godinu predvidela milijardu i po dinara za rad Garancijskog fonda. Izmenama i dopunama ovog zakona omogućiće se daleko efikasnije osiguranje kredita ne samo za mala i srednja preduzeća već i za poljoprivrednike, ali moram da naglasim još jednu kategoriju, Garancijski fond krenuće da osigurava i kredite u nedovoljno razvijenim područjima. Za razliku od prethodnog zakona koji je utvrđivao limite osiguranja do 50%, ovaj zakon ne predviđa takve limite, već će se posebnim pravilnikom Fonda dati limiti osiguranja. Naime, naš predlog je da za osiguranje kredita za poljoprivredu garancija iznosi do 80%, jer se radi o oblasti koju treba da pospešimo, i isto važi za osiguranje kredita za nedovoljno razvijena područja. Što se tiče kredita za mala i srednja preduzeća u ostalim regionima zemlje, iznos garancije koji će banke davati i dalje će biti do 50%. Na ovaj način, očekujemo da država pomogne da dođe do pada kamatnih stopa, do dužih rokova otplate kredita i stimulisanja razvoja poljoprivrede, malih i srednjih preduzeća i nedovoljno razvijenih područja. Konačno, treći zakon koji se nalazi pred vama, jeste izmena Zakona o platnom prometu. Kao što znate, od 1. januara 2003. godine platni promet je prenet sa Zavoda za obračun i plaćanje na poslovne banke. U dosadašnjem sprovođenju zakona uočeni su neki nedostaci i oni se otklanjaju ovim zakonom. Pre svega, uočeni su nedostaci u procesu prinudne naplate koju vrši Narodna banka Srbije, kao i u procesu prikupljanja podataka o finansijskim izveštajima preduzeća. Ovim zakonom otklanjamo sve nedostatke koji su u praksi uočeni u radu poslovnih banaka. Imajući u vidu da po sadašnjem Ustavu Srbije Narodna banka Srbije ne može biti predlagač zakona, to je razlog zašto se Ministarstvo finansija javlja kao predlagač ovog zakona. Ovaj zakon je u potpunosti usaglašen sa Narodnom bankom Srbije i njegovim usvajanjem dobićemo daleko efikasnije funkcionisanje platnog prometa koji inače, čini mi se, prilično dobro funkcioniše, ali neke od uočenih nedostataka ovim zakonom ćemo otkloniti. Hvala na pažnji.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Izvolite, radimo još 10 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući... (Predsedavajući: Izvinjavam se, samo bih vas zamolio da koristite pravo na prvih 10 minuta, pošto smo pri kraju radnog vremena). Ja ću naravno iskoristiti 10 minuta prava kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DS - Boris Tadić. Odmah da kažem da će DS podržati sva tri zakona koji se razmatraju u okviru 2. tačke dnevnog reda. Želim da opširnije, diskutujući o Zakonu o Garancijskom fondu, ukažem na tri eventualna nedostatka koja u svakom slučaju mogu da imaju loše posledice po funkcionisanje Garancijskog fonda sutra. Prvi je, za mene i za poslaničku grupu DS zaista neobjašnjivi, način prenošenja ingerencije o Garancijskom fondu iz Ministarstva za privredu i privatizaciju u Ministarstvo finansija. Iako je odgovor na pitanje koje sam postavio na nadležnom odboru bio da je zadatak, odnosno delokrug odgovornosti Ministarstva finansija zapravo osiguranje kredita, smatram da je posao koji obavlja Garancijski fond u direktnoj konekciji pre svega sa razvojem malih i srednjih preduzeća i sa podsticajem preduzetništva. Kao što vam je poznato, gospodo narodni poslanici, razvoj malih i srednjih preduzeća i podsticaj preduzetništva jeste delokrug odgovornosti Ministarstva privrede. Prema tome, za nas je nelogično, iako je naravno to unutar koalicije stvar Vlade, koja je trenutno na vlasti, odnosno političkih partija, da ključne predloge, od definisanja kadrovskih rešenja, da ključne odluke donosi, odnosno definiše i predlaže Ministarstvo finansija, a kasnije usvaja Vlada Republike Srbije. Smatramo da je trebalo da ostane prethodno rešenje, jer, još jednom napominjem, rad Garancijskog fonda je direktno povezan sa realizacijom Strategije razvoja malih i srednjih preduzeća i podsticaja preduzetništva. Drugo, na jednom mestu se kaže da u izuzetnim slučajevima Vlada može da odlučuje o garancijama. Smatramo da to može da bude, ukoliko se ovo ne koristi kao izuzetak nego kao pravilo, i iznad definisanog iznosa koji je, čini mi se, 2,5 puta veći nego što je ukupan garancijski potencijal Fonda. Smatramo da to ne bi trebalo da stoji u zakonu, međutim, ostavljamo slobodu predlagaču zakona, zbog toga što se na taj način ugrožava, sa jedne strane, nezavisnost institucije Garancijskog fonda, i to pojedinačnim odlukama Vlade Republike Srbije. Podsetiću još jednom, Garancijski fond je upravo osnovan na osnovu zakona, a ne na osnovu uredbe, pa samim tim mora da postoji i demarkaciona linija između operativnih odluka koje donosi Garancijski fond i, sa druge strane, Vlade. Treće, zasmetalo mi je rešenje koje je dato izmenama Zakona o Garancijskom fondu, a odnosi se na plasman slobodnih sredstava Garancijskog fonda. Dobro je da Garancijski fond plasira svoja sredstva na taj način što će kupovati obveznice stare devizne štednje, ali nije dobro da Garancijski fond plasira sredstva kupovinom drugih hartija od vrednosti koje emituje Vlada Republike Srbije, a zašto? Zato što je prva emisija definisana jasnim zakonom o vraćanju devizne štednje, stare i pokradene devizne štednje, ali sa druge strane, direktna kupovina hartija od vrednosti nameće zaključak da će u iznudici potrebnih sredstava, tzv. budžetskih priliva za finansiranje budžetske potrošnje, neke odluke koje će Garancijski fond donositi zapravo biti prouzrokovane pritiskom od strane Vlade. Zato krajnje dobronamerno savetujemo da Garancijski fond što je moguće manje koristi mogućnost kupovine hartija od vrednosti koje emituje Vlada, a da to zapravo nisu obveznice stare devizne štednje; ili, da još slikovitije pojasnim, ukoliko budžet bude u manjku sa budžetskim prilivima, a prethodno prebaci novac Garancijskom fondu, ta sredstva umesto da budu korišćena kao garantni potencijal će se u iznudici budžetskih priliva zapravo iskoristiti za kupovinu kratkoročnih hartija od vrednosti koje budžet emituje. Na taj način će se jedan isti novac "prošetati" i vratiti nazad, a stvoriće se slika da Garancijski fond ima nekih svojih aktivnosti. Verujte mi, to nije dobro i ovo je takođe jedan veoma opasan izuzetak koji može da ugrozi sutra funkcionisanje Garancijskog fonda. Još jednom napominjem, Garancijski fond je jedna u nizu institucija predviđenih za realizaciju Strategije razvoja malih i srednjih preduzeća, pa je sasvim prirodno da i ključne odluke koje se odnose na osnivanje Garancijskog fonda, proširenje kreditnog portfolia, odnosno garancijskomg portfolia predlaže Ministarstvo privrede, a ne Ministarstvo finansija. To jeste unutarkoaliciona stvar između koalicionih partnera, ja samo ukazujem na ovom mestu na nelogičnost tih definisanih promena. Što se tiče zakona koji se odnosi na platni promet, DS nema apsolutno nikakvih primedbi, s obzirom da se radi o starom zakonskom tekstu koji je prethodna vlada uputila Skupštini i o usklađivanju jednog procesa koji je započet još januara 2004. godine, a to je prenos kompletnog platnog prometa na banke. Sasvim na kraju, smatramo da je zakon o vraćanju zajma za privredni preporod onim našim građanima koji su svoj novac 1989. godineuplatili, poverili tada, misleći da se radi o odgovornoj politici, dobar potez i to jeste takođe tekst koji je prethodno pripremljen od strane prethodne vlade. Mislim da je dobro na ovom mestu reći da je mnogo veći problem, a to jeste povraćaj stare devizne štednje, uspešno realizovan u prethodnih nekoliko godina. Čini mi se da je on u svom godišnjem iznosu negde oko četiri ili pet puta veći od ukupne obaveze koja postoji po osnovu povratka zajma za privredni preporod Srbije. Ovo jeste ispravljanje još jedne istorijske nepravde koja je napravljena stanovništvu, koje je u jednom trenutku poverovalo u populističke fraze da je moguće da budemo zatvorena ekonomija, da sami sebe finansiramo, da finansiramo svoj rast, rast ekonomije, potpuno van ikakvih kontakata sa svetom. Mislim da nije loše na ovom mestu ponoviti iskustva koja zemlja ima sa zajmom za privredni preporod Srbije, sa načinom kako je taj novac plasiran i sa konačnim efektom. Konačni efekat je, nažalost, isti kao i kod stare devizne štednje, a to znači novac koji je plasiran u propala preduzeća, koja nisu bila spremna da budu restrukturirana, na način koji niti je bio javni, niti je bio transparentan, niti je postojao bilo kakav informacioni tok o tome kako se sredstva plasiraju. Dakle, novac koji je, blago rečeno, pokraden od stanovništva koje je poverovalo jednoj populističkoj politici. Nadam se da je 13 ili 14 godina kasnije javnost u Srbiji zrelija i da danas neće biti spremna da poveruje u novi populizam i nove priče o tome kako mi sve možemo sami, kako nama pomoć nije potrebna, jer bojim se da ćemo, ukoliko ta politička demagogija, taj populizam nadvlada, za pet ili 10 godina imati ponovo slične zakone koji će ponovo ispravljati istorijske zablude, kao što je i ovo bila zabluda o samofinansiranom privrednom rastu u situaciji kada je ekonomiji naše zemlje bio pre svega potreban tranzitoran prelaz ka tržišnoj ekonomiji. Da zaključim, imamo primedbe na Zakon o Garancijskom fondu. Ne smatramo da su takve da zbog toga Demokratska stranka ne treba da glasa za izmenu Zakona o Garancijskom fondu. Smatramo da se suština i koncepcijski pristup kada je formiran Garancijski fond nisu promenili i zbog toga ćemo ga podržati, ali smatramo da predlagač zakona i oni koji vode ekonomsku politiku, pogotovo politiku razvoja malih i srednjih preduzeća, treba dobro da razmisle da li će neke postulate koristiti sutra u operativnom funkcionisanju Garancijskog fonda. Podržaćemo zakon koji konačno znači usaglašavanje sa prethodnim procesom prenosa platnog prometa na komercijalne banke. I, sasvim na kraju, inicijativa oko vraćanja zajma za privredni preporod Srbije jeste nešto što se uklapa u politiku koju je prethodna vlada vodila. Podsetiću vas još jednom, najveća porcija i najveće vraćanje upravo je ostvareno na povratku stare devizne štednje deviznim štedišama i zbog toga ćemo i ovaj zakon podržati.
Završavamo sa današnjim radom. Sutra je nastavak u 10,00 časova.