Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 100 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 84 narodna poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici Blagica Kostić i Dušan Proroković. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZU NA DOHODAK GRAĐANA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Miloljub Albijanić, Hranislav Perić, Vjerica Radeta, Nataša Jovanović, Zoran Krasić, Zoran Antić, Sreto Perić, Momir Marković, Nenad Mitrović, Dragan Čolić, Nemanja Šarović, Paja Momčilov, Radiša Ilić, Vitomir Milošević, Ivan Radić, Božidar Koprivica, Stevica Deđanski, Dragoljub Simonović, Dragan Živkov, Milivoje Vuković, Branislav Janković, Sulejman Spaho, Nikola Lalić, Vojislav Milajić i Petar Jojić, kao i Odbor za finansije. Narodni poslanik Miloljub Albijanić, pisanim putem, povukao je amandman na član 37. koji je podneo 30. maja 2006. godine i istovremeno podneo novi amandman na isti član. Primili ste izveštaj Odbora za finansije i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, kada je u pitanju član 1. koji reguliše član 9. osnovnog Zakona o porezu na dohodak građana, reguliše kada se ne plaća porez na dohodak i do kojih iznosa, i tu je predlagač postavio određena ograničenja kada su ti iznosi predviđeni. Znači, u članu 9. do sada je bilo da se neoporezivi prihod smatra u slučaju smrti zaposlenog, člana njegove porodice ili penzionisanog radnika do 30.000 dinara. U izmenama i dopunama je traženo da se taj iznos poveća na 35.000 dinara, a u amandmanu koji je Vjerica Radeta podnela, u ime SRS, taj iznos se povećava na 45.000 dinara. Razlog za povećanje ovog iznosa je u tome što je u proteklom periodu, znači od kada je donet ovaj zakon, inflacija bila daleko veća od 12 ili 13%, koliko se posmatra ovo povećanje, znači da je čak bila 30, pa i više procenata, tako da, u stvari, ovaj amandman usaglašava Predlog izmena i dopuna Zakona sa iznosom inflacije, odnosno rastom cena troškova na malo. Ovaj prihod, pogotovo kada se uzme u obzir da je reč o izuzetnoj okolnosti, niko ne smatra da bi od toga trebalo neki veliki novac da zaradi, jer je reč o smrtnom slučaju pri čemu je u pitanju poresko oslobođenje za iznos koji neko pravno lice, poslodavac, daje svom radniku oko izmirenja ovih troškova, a pogotovo što smo sada već imali zakon koji umanjuje kada su u pitanju sama isplaćivanja države po osnovu smrtnog slučaja, pa sada ne vidim razloga zašto bismo se tako restriktivno ponašali i oporezivali kao prihod iznose preko 35.000 dinara, imajući u vidu koliki su troškovi jedne sahrane, imajući u vidu kakva nam je trenutno ekonomska situacija u državi, imajući u vidu koliki je prosek zarada na teritoriji Republike Srbije. Znači, ovde nije izbor oko toga da li se neki novac može utrošiti ili ne mora, ovde je reč o tome da novac mora da se obezbedi, da je to jedna potreba. Dalje, traženo je u stavu 4. da se poveća iznos za isplatu naknade za ishranu, hranarinu koju sportistima amaterima isplaćuje amaterski sportski klub, u skladu sa zakonom itd. i da se taj iznos poveća sa 4.500 na 5.000 dinara, kao i da se stipendije i krediti učenika, studenata ne smatraju prihodom do 5.000 dinara, odnosno 6.000 dinara kako je u amandmanu traženo. Imajući u vidu to kakva je naša ekonomska situacija, da naši građani teško mogu da obezbede čak i osnovna sredstva za školovanje svoje dece, da očekuju pomoć od države i od preduzeća u kojima rade, da sada moraju, zahvaljujući politici koju vodi Narodna banka Srbije i Ministarstvo finansija, da podižu kredite ne da bi neko dobro pribavili za sebe i za svoju porodicu, već isključivo da bi mogli da školuju svoju decu,trebalo bi država da se razumnije ponaša prema situaciji u kojoj se nalaze naši građani i da budžet, za koji se toliko hvalite da je u suficitu, barem kada je ovaj deo da povećate iznose kojima se omogućava da preduzeća izdvajaju značajnija sredstva za stipendiranje i školovanje učenika. Sa kvalitetom kadrova, nastave, programa itd. što svakako zavisi od finansijske situacije porodice, odnosno učenika, mi u stvari investiramo u budućnost zemlje, ali sa jednom ovako restriktivnom politikom, jer Vlada je odbila ovaj amandman, u svakom slučaju ne ide u korist ni građanima. Jedina svrha odbijanja amandmana je ili što su podneti od strane SRS ili što je nekoga baš briga za položaj u kome se nalaze građani Republike Srbije. Ono što iznenađuje jeste to kada je u pitanju poreska politika i ove kao i prethodne vlade, i ovog ministra kao i prethodnog, kada su u pitanju prihodi koji su fiksirani za neki iznos i treba da budu prihodi u budžetu Republike Srbije, tu nikada ne zaboravite da postavite indeksaciju. Znači, uvek se vrši indeksacija toga. Kada su u pitanju poreska oslobođenja, tu građani Republike Srbije moraju da čekaju od slučaja do slučaja, znači, kada nekome padne na pamet da uradi izmenu i dopunu zakona i da promenite iznose. Da li se možda neko zapitao, jer mi menjamo treći ili četvrti put ovaj zakon i svaki put usklađujemo te neoporezive iznose, odnosno visinu iznosa i on se ne oporezuje, sa svakom izmenom i dopuna zakona. Dajte da rešimo to jednom za sva vremena, da utvrdimo indeksaciju, kada su u pitanju ova poreska oslobođenja i da ne mora Skupština Republike Srbije svaki put da odobrava svako poresko oslobođenje, već da zakonom odredimo kako se to reguliše i da na tu priču jednom stavimo tačku.
Reč ima ministar finansija Mlađan Dinkić.
Želeo bih da obavestim narodne poslanike da je juče Odbor za finansije podneo amandman, na predlog Ministarstva finansija, da se faktički vrši indeksacija svih stavki od izuzetaka do cenzusa u zakonu. Dakle, činjenica jeste da, kada smo imali načelnu raspravu, da sam ja obećao da ćemo taj nedostatak u zakonu koji smo zajedno uočili ispraviti, što smo učinili kroz amandman Odbora. Dakle, pogledajte, možda niste stigli, gospodine Arsiću, da pogledate amandmane Odbora koji su juče usvojeni, ali predviđa se usklađivanje svih dinarskih iznosa u ovom zakonu sa rastom cena na malo, tako da to znači da suštinski neoporezivi cenzus od 5.000 dinara neće biti 5.000 dinara onog dana kada stupi na snagu ovaj zakon, a to je 1. januar 2007. godine, već će se indeksirati rastom cena na malo od dana stupanja na snagu zakona do primene. Isto važi za ove poreske dobitke. Dakle, vrši se indeksacija i na taj način se omogućava da poreski obveznici u svakom trenutku imaju jednako realno rasterećenje. Još jednom bih iskoristio priliku da kažem da ova dva zakona značajno rasterećuju naše poreske obveznike za preko 31 milijardu dinara, da zakon omogućava da već od 1. septembra počne daleko veće zapošljavanje mlađih od 30 godina i starijih od 45 godina, s obzirom na to da su oslobođeni plaćanja i poreza na plate i doprinosa na teret poslodavaca, svi oni koji zaposle građane mlađe od 30 godina i to u periodu od tri godine ako zaposle pripravnike, a u periodu od dve godine, ako zaposle ostale koji su na birou najmanje tri meseca. Isto važi i za zapošljavanje starijih od 45 godina koji su na birou najmanje šest meseci, takođe, isto važi za zapošljavanje lica sa invaliditetom. Dakle, poslodavci se oslobađaju plaćanja doprinosa, a ne plaća se ni porez na dohodak u određenom vremenskom periodu. Takođe, ostaju i povoljnosti za manje razvijene regione i siromašnije slojeve stanovništva, s obzirom na to da neoporezivi cenzus znači da će manji porez na dohodak plaćati oni koji zapošljavaju ljude u manje razvijenim regionima i ukoliko zapošljavaju ljude u radno intenzivnim granama. To znači veće rasterećenje za opštine na jugu Srbije, za neke opštine u Vojvodini koje su ispod proseka, a manje rasterećenje za bogatije gradove i opštine. Isto tako, uvodi se progresivna stopa oporezivanja za one koji imaju veća primanja. Dakle, ono što sam želeo da kažem sada povodom onoga što je moj prethodnik ovde rekao, uvedena je indeksacija amandmanom Odbora i to treba imati u vidu prilikom dalje rasprave.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo, u članu 9. Zakona o porezu na dohodak građana u prvom stavu tačke 9. govori se da se ne plaća porez na dohodak građana na primanja ostvarena po osnovu, pa onda kaže – "pomoći u slučaju smrti zaposlenog, člana njegove porodice ili penzionisanog radnika, u predlogu zakona, odnosno izmene zakona i stoji do 30.000 dinara". U tački 12. kaže – "stipendija i kredita učenika i studenata – u mesečnom iznosu do 4.500 dinara". Ovo su zaista neprimereni iznosi, u situaciji u kojoj se nalaze građani Srbije, s obzirom na ekonomsku krizu i socijalnu bedu koja je toliko prisutna, da zaista većina građana živi ispod egzistencijalnog minimuma, to znaju i članovi Vlade i bez obzira na činjenicu da ovaj zakon, između ostalog, služi za punjenje budžeta, mislimo da je neprimereno na ovaj način poigravati se sa građanima ili se smejati u lice građanima, koji zahvaljujući štetočinskoj Vladi Republike Srbije žive ovako loše kako žive. Zaista je smešno da je pomoć u slučaju smrti zaposlenog, člana njegove porodice ili penzionisanog radnika, neoporezovani deo svega 30.000 dinara. Mi smo amandmanom predložili da to bude 35.000 dinara. Naravno, ni to nije potpuno dovoljno, ali je približnije stvarnim potrebama koje su porodicama u ovakvim slučajevima potrebne. A pogotovu je, zaista, krajnje neprimeren iznos od 4.500 dinara za stipendije i kredite učenika i studenata i pitanje je šta može učenik ili student da uradi sa 4.500 dinara mesečno, ako se zalažemo deklarativno da smo za pomoć mladim talentima, za pomoć mladima inače. Znate dobro, od kada ste vi na vlasti, od 2000. godine, a i onaj prethodni režim, da više nema besplatnog školovanja, nema ni besplatnog zdravstva, nema ničeg besplatnog, jedino dišemo neoporezovan vazduh, jer sve ostalo ste oporezovali, gospodine Dinkiću, i sada predlažete da neoporezivi deo stipendija i kredita učenika i studenata bude 4.500 dinara. Mi u SRS mislimo da je ovo neprimereno i da bi ovaj iznos bilo potrebno povećati na bar 6.000 dinara. Vi dobro znate koliki su troškovi studentima i učenicima od prevoza, stanarine, hrane, udžbenika, ni ovaj iznos ne može ni jedan mali deo stvarnih potreba učenika i studenata da pokrije, ali vaš predlog da to bude samo 4.500 dinara zaista je krajnje neprimeren situaciji i valjda namerama Vlade da pomogne učenicima i studentima. Jer, ako ste ukinuli besplatno školovanje i ako im dajete nekakve stipendije i kredite, to su sredstva koja će se jednog dana vratiti. Neka onda bar budu nešto primerenija, da ti studenti, ti mladi ljudi, učenici, studenti i njihovi roditelji i porodice, imaju bar neke koristi od toga. Predlažemo, naravno, da se ovaj amandman usvoji. Ako ga ministar u ime Vlade ne usvoji, predlažemo to kolegama narodnim poslanicima. Želim na kraju da vam uputim jednu poruku građana Užica, odnosi se na one koji su angažovali Agenciju "Pobeda" iz Beograda, sa Topličinog venca broj 11, sa broja telefona 321-9500. Građani Užica, uznemiravaju se 24 časa dnevno ubeđujući da glasaju za kandidata jedne od vladajućih stranaka. Vi dobro znate ko je angažovao ovu agenciju. Doduše, mi ne znamo ko je plaća. Da li se to plaća na osnovu ovog zakona i poreza građana, najverovatnije jeste, s obzirom na to da uglavnom Vlada Srbije vodi kampanju za lokalne izbore. I zaista vam građani Užica poručuju da ih više sa ovog broja telefona ne uznemiravate, da otkažete angažman Agencije "Pobeda", da oni znaju sami koga će da biraju na sledećim izborima i da više ne žele da slušaju laži i obmane Vlada Republike Srbije.
Reč ima ministar finansija, gospodin Mlađan Dinkić.
Evo samo jedno pojašnjenje zbog čega smo odbili i ovaj amandman SRS. Iz razloga što smo povećali iznos neoporezovanog dela studentskih kredita na 6.000 dinara. Nije 4.500, već 6.000 dinara, iz razloga što u praksi neki poslodavci to koriste za izbegavanje i plaćanje svojih obaveza i prikazuju fiktivne studentske kredite. Inače, Ministarstvo prosvete, koje isplaćuje studentske kredite, uvek dobije odgovarajuća sredstva za uplatu poreza, s obzirom na to da iz jedne kase ide, u drugu se vraća, tako da oni koji zaista isplaćuju studentske kredite, a to je Ministarstvo prosvete ima poseban budžet da plati ove poreze i doprinose. Uvedena je ta zabrana zbog pokušaja nekih poslodavaca da zloupotrebe to pravo i da izbegnu plaćanje poreza državi. S druge strane, Ministarstvo finansija i Vlada su pokazali da vode računa o mladima time što su osnovali Fond za mlade talente. Od kada Vlada radi, taj Fond je čak 10 miliona evra ove godine. Isplaćuju se i stipendije za najbolje studente, isplaćuju se nagrade za one koji pobeđuju na takmičenjima, isplaćuju se sredstva za studijski boravak u inostranstvu i na taj način pokušavamo da stimulišemo mlade da ostanu u Srbiji. Ono što želim, takođe, da obavestim poslanike Narodne skupštine, Ministarstvo finansija je dobilo juče predlog od Ministarstva prosvete za davanje saglasnosti na mišljenje da se izjednače uslovi studiranja državljana Crne Gore sa državljanima Srbije. Mi smo dali negativno mišljenje na ovaj predlog, iz razloga što nisu dali procenu finansijskih efekata, kako direktnih, tako i indirektnih, s obzirom na to da smatramo da moraju da se sagledaju indirektni efekti i da moramo voditi računa, pre svega o studentima državljanima Srbije.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika, na član 1. amandman je podneo Odbor za finansije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član1. amandman je podnela narodni poslanikNataša Jovanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman.Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podnela sam amandman kojim želim da se nekako urazumi ministar finansija i vladajuća struktura da na grbači penzionera i budućih penzionera ne vrše vlast na način na koji to ljudi ne žele. Gospodine Dinkiću, vi uporno tvrdite da vam se već dve godine ogroman budžetski suficit pojavljuje, a socijalna davanja i sva druga davanja se rapidno smanjuju. Amandman koji sam podnela, a za koji mi vi dajete obrazloženje da je u skladu sa Zakonom o radu, nešto je što nije prihvatljivo ni za koga u Srbiji, naročito za ogroman deo javnosti koji je bio zgranut zbog takvog izglasavanja Zakona o radu i ne samo zbog toga, nego, što se i sam ministar Lalović drznuo da se, posle nekoliko meseci, pošto mu zakon u integralnom tekstu, kako je on to želeo i Vlada, nije prošao u Skupštini, pojavi sa izmenama i dopunama Zakona i upravo ono što su poslanici u jednom trenutku kao povoljnost izglasali za radnike, za penzionere, za sve one koji koriste pravo iz tog Zakona, on je promenio tako što je prokomponovao poslaničku većinu. Evo, recimo, to je bilo u martu mesecu prošle godine, kada smo mi mnoga davanja za radnike i zaposlene uspeli da vratimo glasajući za amandmane koje smo pojedinačno podnosili, a onda se posle nekoliko meseci, čini mi se prošle jeseni, Lalović pojavio sa izmenama i dopunama i tako je zakinuo sve zaposlene u Srbiji. Ovde se, dame i gospodo narodni poslanici, radi o tome na koji način će da se utvrđuje iznos otpremnine za odlazak u penziju. Ja sam se u međuvremenu raspitala kako stoje stvari kada je u pitanju, ne ovaj republički prosek, koji je oko 21.000 dinara za prošli mesec, već prosek koji se uzima na nivou grada. Svi uzimaju ovaj republički prosek jer ga vezuju za kolektivni ugovor, ukoliko ga imaju potpisan sa poslodavcima. Međutim, takvo je normalno razmišljanje. Mi mislimo da bi u skladu sa rastom tog proseka mesečne zarade na nivou Republike – ako je prošlog meseca oko 21.000, uzimajući u obzir sada još nedefinisan procenat, odnosno stopu inflacije, možda će krajem godine to da bude, recimo, 25.000 dinara, da sada ne kalkulišemo i ne špekulišemo ciframa – onda bi bilo najpravičnije da se, kao što sam ja predložila u ime poslaničke grupe SRS, otpremnine za odlazak u penziju usklađuju sa tim republičkim prosekom, kako raste zarada na nivou Republike, koja je jadna i bedna, nikakva, i sami znate da je taj iznos nikakav, da mnogo ljudi i ne prima uopšte tu zaradu i da su to u suštini pare koje ne mogu da donesu neku kapitalnu dobit, niti da reše neki problem tih ljudi. Ali, ako se već daju otpremnine za ljude koji idu u penziju – vi sada imate slučaj samo za ljude koji će ostati bez posla zbog raspada državne zajednice Srbija i Crna Gora, imate mnoge ljude koji će pod prisilom ili prinudom morati da odu u penziju, pogotovo u bankama koje su išle u proces privatizacije na način na koji ste vi to radili, pa su onda ljudi primorani da idu u penziju, do neke godine, koliko im je ostalo, godinu, dve, otkupljivao im se taj staž, a kada je došlo da im se isplati otpremnina, ona je ovakva sada kako stoji, gospodine ministre, preračunajte vi to ili pitajte te vaše savetnike, za više hiljada dinara manja, nego na način na koji to utvrđuje SRS. Prvo, ti ljudi idu u penziju, odradili su svoj radni vek, neki maltene pod prinudom moraju da idu zbog opšteg haosa u privredi Srbije, koji je nastao. Svaki dinar mu je važan, svaki onaj koji je odslužio radni vek i treba da ide u penziju za taj iznos, obično je to tako. Ja pretpostavljam da ste i vi mnogi deca penzionera. Šta su radili vaši roditelji kada su dobili te otpremnine? Nešto su možda kupili vama, vašoj deci, ako ih imate, nešto su želeli da kupe da imaju za sebe kao uspomenu, da počaste svoje kolege, da naprave neki ispraćaj i to je iznos, u opštem lopovluku u državi za one koji ne znaju šta će sa parama, a takvih je mnogo, ali je najviše ipak bede i sirotinje, u stvari ništa. Vi sada kada pogledate da se u proseku 100 evra zakine budućem penzioneru, njemu je to mnogo. Za 100 evra ili 8, 9 ili 10 hiljada dinara on želi nešto da uradi, da taj novac uloži u nešto ili da nekim prigodnim poklonima, kao što sam navela da to obično penzioneri rade, obraduju svoje članove porodice i mislim da pozivanje na Zakon o radu, a sa druge strane toliki budžetski suficit kojim se hvalite je krajnje licemeran stav za te ljude koji treba da idu u penziju. To niko ne može da prihvati. Prvo zbog toga što oni kad onu u penziju znaju da imaju vrlo nepovoljan zakon za obračun penzija i da je to model protiv kojeg se izričito protivi najšira javnost i SRS, od momenta kada je taj model za obračun penzija izmislio ovaj derikoža pre vas, ovaj vaš tadašnji prijatelj iz ovog Dosovskog konglomerata, Božidar Đelić. To je bilo, negde, u decembru 2001. godine, mislim kada je, sećam se, usvojen onaj paket poreskih zakona, da je onda došlo do promena modela obračuna penzije. Mi smo i tada tražili da se iznos penzije usklađuje sa prosekom zarade u Republici, odnosno sa porastom troškova na malo, odnosno vi ste sasvim drugačije prikazali tu potrošačku korpu i rast troškova života, nego što to stvarno jeste. Ne mislim Vi lično, nego službe koje to rade. Republički zavod za statistiku iz meseca u mesec obmanjuje građane. Ja ne znam da li do vas dolazi taj podatak, lepo uzmite neka vam daju kako izgleda minimalna potrošačka korpa i koliko košta, sa sve onim namirnicama od prve do poslednje za mesec maj 2006. godine i da kažete vašoj supruzi da ide na pijacu i da se striktno, vi ste ministar finansija, dakle, strogi ste, trebalo bi da budete strogi kada je u pitanju svaki dinar, i kažete lepo gospođi – izvolte, kreni na pijac i po ovim cenama ovde kako su mi dali iz Republičkog zavoda za statistiku, pa kupi sve ove namirnice. Ona će da se uhvati za glavu jer zna da to ne može nigde u Beogradu da nađe. Možda bi mogla da nađe negde u nekom delu Srbije gde se to proizvodi u većoj količini ili na veliko ili gde je niža cena, ali u Beogradu i u Kragujevcu, tamo je takođe skup zeleni pijac u odnosu na platežnu moć stanovnika. Takav iznos za te navedene namirnice, osnovne životne namirnice niko ne može da nađe po tim cenama. Ako je već nepravda učinjena sa te strane, da se, zaista, sve više vaše kolege ekonomisti govore o tome, iz meseca u mesec pišu, ako se vrši očigledna manipulacija statističkim prikazom i modelom koji zapravo ne odražava realno stanje, zašto onda da štetimo, odnosno da država zakida budućim penzionerima? Taj iznos dakle može da se kreće od 5 do 10, do 15.000 dinara u ukupnom iznosu otpremnine koji je zakinut. I to što ste vi meni dali samo šturo obrazloženje da je usklađen sa Zakonom o radu jeste neprihvatljivo i za mene kao poslanika SRS i za celu našu stranku i za ogroman broj građana Srbije, jer mi smatramo da je taj Zakon o radu loš, da je način utvrđivanja otpremnine po tom Zakonu i sva ona davanja kojima su zakinuti građani Srbije katastrofalan, da su zbog toga ljudi ogorčeni i to je ključni problem. Ljudi vide da moraju da plaćaju poreze, da moraju da plaćaju doprinose, da daju u državnu kasu, a za uzvrat oni ništa ne dobijaju. Jednostavno, celog života ulažu, mnogi u stambeni fond decenijama. Evo, skoro mi se javila jedna gospođa, ona je prosvetni radnik, od skoro u penziji. Nema krov nad glavom, nemaju njena deca, ceo život je ulagala u stambeni fond, a vi imate neke vaše saradnike i saradnike iz vlasti koji ne znaju šta će sa parama, sa vilama, sa kućama, sa stanovima. Znate, onda ljude boli ta nepravda. Ako već idu u penziju pod ovim ili onim uslovima i ovim ili onim okolnostima onda im treba dati ono što je pravično, jer ne možete da imate jedan aršin kada utvrđujete neke druge stvari, a ovako da primenjujete. I onda, stalno, vi ste štedljivi, štedite, štedite, dokle to može, samo se pojavite i kažete – imam budžetski suficit. Sad lepo sutra kad odete u Kragujevac na sednicu Vlade, pošto sam ja otuda, gospodine ministre, obećali ste pre mesec dana, nema ni toliko kad ste bili, zaista su Vas dočekali u maniru Josipa Broza, ne znam da li su Vas obavestili, tri televizije su direktno prenosile šta Vi pričate i kako se krećete, jer digao se ceo grad, dolazi ministar Dinkić pa će sve da procveta, pa milioni stižu, pa milijarde – e sada, sutra kad odete lepo vidite šta ste obećali, ja sam sve zabeležila, i Vi i onaj Stevanović sa Vama, pre mesec dana. Da li ćete Vi biti u stanju da to uradite? I šta ćete sa radnicima na "Zastavinom" zavodu za zapošljavanje i obrazovanje, kako će dalje da ide investicija u proizvodnju i kako ćete da se nosite sa činjenicom da ni izbliza i nigde na vidiku nema strateškog partnera za "Zastavu"? Dok ne dođete u situaciju da tako neku veliku investiciju donesete u grad iz kojeg ja dolazim, gde 40.000 ljudi ne radi, nekoliko hiljada verovatno njih će u ovoj godini morati da ide u penziju, a sada će po ovom zakonu, zato što niste hteli da prihvatite moj amandman, i to da im bude zakinuto, onda je bolje da se niste tamo sastajali i da ne dolazite. U gradu gde su, svuda u Srbiji je mnogo teško, ali gde su, čini mi se, zbog broja ljudi koji tamo živi, a zbog stope nezaposlenosti najizraženije socijalne tenzije, da se pojavite samo sa nekom pričom koja ne pije vodu – znate onda kako ćete da prođete, kao onaj vaš prethodnik. Došao je on u jednom vrelom letnjem danu 2002. godine sa dvojicom svojih kolega, sa onim Vlahovićem i sa Pitićem, u Kragujevac, nekoliko meseci posle izbora... Tako će da se desi i sa vama, kragujevčani su shvatili da je to bila, i oni koji su im poverovali 2000. godine, velika prevara i na tim parlamentarnim izborima u mom gradu je ubedljivo pobedila SRS.
Reč ima ministar finansija, gospodin Mlađan Dinkić, izvolite.
Hvala. Ovo je jedan očigledan primer kako poslanik ne čita zakon i kako možda ima dobre namere, a predlaže amandman koji ima potpuno suprotno dejstvo. Dakle, suštinski, poslanik koji je govorio sada traži da oporezujemo ljude koji idu u penziju, a ne da ih oslobodimo. Jer ona traži da se zakine onima koji idu u penziju, da se ukine oslobađanje od oporezivanja otpremnine. Kada ljudi idu u penziju po sadašnjem Zakonu, član 9. tačka 18) osnovnog Zakona, predviđeno je da oni koji idu u penziju budu oslobođeni plaćanja poreza za dvostruki iznos prosečne mesečne bruto zarade. Mi smo predložili u zakonu da se poveća iznos oslobođenja na trostruki iznos umesto dvostrukog, dakle, da se više oslobode oni koji idu u penziju. A poslanik predlaže da se briše taj član. Znate šta znači brisanje člana? Brisanje člana znači ukidanje čak i onog prethodnog oslobođenja u iznosu od dvostruke plate. Dakle, ako bi se obrisao član kako predlaže poslanik Nataša Jovanović to bi značilo da nijedan dinar otpremnine, koja se isplaćuje za odlazak u penziju, ne bi bio neoporezovan, već, naprotiv, Nataša Jovanović traži da se uvede plaćanje poreza na otpremnine za odlazak u penziju. Pročitajte zakon. Dakle, ono što je Vlada prihvatila je: povećanje oslobođenja za plaćanje poreza. Hoćemo da omogućimo da se oslobode više oni koji idu u penziju od plaćanja poreza. Potpuno suprotno. Naime, Zakon o radu je predvideo, zato smo dali obrazloženje da ovo usklađujemo sa Zakonom o radu, da se može isplatiti veći iznos otpremnine za odlazak u penziju. Mi sada želimo da neoporezivi iznos bude u visini trostruke prosečne mesečne bruto zarade, a to je oko 90.000 dinara u ovom trenutku. Drugim rečima, ako se nekom danas isplati otpremnina za odlazak u penziju u iznosu od 90.000 dinara, prema ovom zakonu ne bi platio porez. Prema prethodnom Zakonu to je oko 60.000. Mi smo povećali iznos neoporezivog cenzusa, a ovo što gospođa Jovanović traži, ona traži da se potpuno obriše ovo i da bude nula dinara oslobođenje. Ja samo molim da pažljivo čitate naše zakone i kada dajete amandmane da dajete suvisle amandmane ili da makar obrazloženje, jer ja vidim da to nije Vaša namera. Vaša namera je takođe u ovom pravcu koji je Vlada tražila, dakle, da povećamo oslobođenje. I mi smo to učinili. A Vi brisanjem člana, zapravo, tražite da se to oslobođenje u potpunosti ukine. Nije bitno ko je napisao, bitno je šta se traži, bitna je implikacija. Da li je to napisala gospođa Nataša Kovačević, Vesna Arsić ili neko drugi, nije važno. Bitno je ako se usvoji amandman Nataše Jovanović plaćaće se veći porez na one koji idu u penziju. Suprotno intencijama. Ja vas samo upozoravam da niste pažljivo čitali zakon i da ste dali pogrešan amandman u odnosu na ono što želite, ništa drugo. Što se tiče Kragujevca, kao što smo obećali, sutra otvaramo radove na autoputu Kragujevac – Batočina, sredstva smo dobili prošle nedelje na Vladi. Dakle, sve ono što smo obećali, to ćemo ispuniti. Ali, ovo je molba da poslanici vode računa ako žele da oslobode građane od plaćanja poreza, nemojte da tražite amandmanima povećanje poreza. Hvala.
Replika, narodni poslanik Nataša Jovanović.
Znate šta, pretpostavljala sam da onaj ko se kandidruje na neku državnu funkciju, naročito na funkciju ministra finansija, mora da ima elementarno znanje o tome šta je osnovni zakon, šta su izmene i dopune zakona i kako se zakoni čitaju. Pogledajte, ministre, da li ima nekog u vašoj poslaničkoj grupi, možda može da Vam pomogne, pošto, očigledno, gospođica ili gospođa pored Vas koja vam je suflerisala ne zna kako se čita zakona. Dakle, pošto ste u maniru obmanjivača, kao što to radite već godinama unazad, pokušali i sada da obmanete i prisutne i vaše poslanike, odnosno sve poslanike u Narodnoj skupštini i javnost, ja sad moram da vam održim lekciju kako se čitaju zakoni. Evo, ovo je Zakon i ovo je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana. Postoji osnovni zakon i postoji zakon koji se menja. Vi ste nama predložili da promenimo Zakon o porezu na dohodak građana. Sada, pošto imate izmene članova koji se menjaju, obično se daje obrazloženje predlagača, obrazloženje predlagača je ovde nesuvislo, zato što nije utemeljeno ni u jednom realnom parametru, jer nam je katastrofalna ekonomska situacija. Sada da vam ne čitam ove gluposti, floskule, fiskalne reforme, ništa narod od toga nema. Onda, gospodine ministre, reći ću Vam na kojoj je to strani, pogledate lepo, pošto Vas nisu naučili, onda sledi ono što Vi ne znate i zato lažete i obmanjujete. Ne iz Vaše gluposti, možda ste Vi pamenti, ali zadržavam za sebe pravo da određujem da li jeste ili niste, ali ovo je očigledno Vaše neznanje. Onda slede odredbe članova zakona koje se menjaju. Vi ne znate da čitate amandman, pošto ja nisam predložila da se ceo taj stav briše, kako ste Vi hteli da kažete, jer iz Vas kipti neka mržnja, neki bes, to rešite sami sa sobom i sa Vašom strankom. Ja pred građanima Srbije odgovorno, kao poslanik, govorim samo istinu i zalažem se za veća prava, a to je moje pravo, kao opozicionog poslanika i to stranke koja mnogo više vodi računa i o socijalnim davanjima i o svom programskom delovanju i o brizi za narod i za građane. Pošto sam ja samo reagovala, Vi to onda bolje pročitajte, na ono što ste vi predložili, a Vi ste predložili da se tačka 18) člana 9. osnovnog Zakona menja, sve drugo ostaje i piše – "otpremnine kod odlaska u penziju". Vi ste sada predložili da se utvrđuju do iznosa koji je kao najniži utvrđen zakonom kojim se uređuje rad. To je onaj Zakon o radu o kome sam vam malopre pričala i da taj model i utvrđivanje obračuna penzija i otpremnina nije dobar. Samo tražim da se to što Vi predlažete briše, a taman posla, kome bi palo na pamet da se briše ceo stav, da ljudi nemaju otpremnine kad odlaze u penziju. Po mom modelu, odnosno modelu SRS, neće da se utvrđuje taj iznos na osnovu Zakona o radu, jer je to klasično zakidanje od penzionera, iako je to povećano u nominalnom iznosu, kao što Vi kažete, nego, Vi malo, gospođice, sada ućutite, budite toliko pristojni i parlamentarni, nemojte da me ometate, jer Vi ste ovde ipak samo tehničko lice, kasnije mu suflerišite, držite mu predavanja kad izađete, a sada ga pustite da mi opet odgovori, očigledno je da čovek ne zna. Pošto je u pitanju samo onaj deo teksta koji se odnosi na način na koji se utvrđuje, to ja tražim amandmanom da se briše, onda Vi, gospodine ministre, sledeći put sedite pa pročitajte, pa kad hoćete da mi replicirate, Vi onda govorite o razlici u iznosu, kako bi bilo da se utvrđuje na osnovu proseka rasta mesečne zarade, kako ja to predviđam u ime SRS, a kako je po ovom Vašem zakonu. (Predsedavajući: Vreme) (Miloljub Albijanić, sa mesta: Vreme) Je l' Vam nije dobro? Dajte, molim Vas, mnogo ste nervozni, nemojte da dobacujete, nemojte da ste nepristojni, sačekajte malo. Ozbiljna je stvar u pitanju. U pitanju je otpremnina za penzionere. Malopre sam objasnila šta taj jedan penzioner hoće da uradi sa tom svojom otpremninom... (Predsedavajući: Molim vas da privedete kraju, prekoračili ste vreme.) ...da kupi poklon svojoj deci, svojim unučićima, da uradi nešto, kupi neku stvar u kući. Ovde govorim o tome što za vas par hiljada dinara nije ništa ili par desetina hiljada, a za te ljude znači mnogo. Nemojte tako da se ponašate. Sledeći put, gospodine ministre, malo bolje čitajte zakone. Pošto ste već od danas krenuli da obmanjujete, nemojte uopšte, sutra da tražite da Vas Koštunica opravda, nemojte da dolazite u Kragujevac, jer stvarno će da nastane haos. Ako tako krenete tamo da zamenom teza i manipulacijom lažete one moje jadne sugrađane, ljudima još gore stajete na živu ranu i više ih tlačite. (Predsedavajući: Molim vas da privedete kraju.) Hvala Vam, gospodine Mihailoviću. Izvinjavam se i Vama i kolegama što sam možda malo prekoračila vreme. Hvala.
Ministar finansija, gospodin Mlađan Dinkić, izvolite.
Jedno je priča, a drugo šta piše i šta je istina. Poslanik Nataša Jovanović podnela je amandman na član 1. stav 6. Amandman glasi – član 1. stav 6. briše se. Pročitaću član 1. stav 6. zakona – U tački 18. reči "do iznosa dvostruke prosečne mesečne zarade po zaposlenom isplaćene u Republici prema poslednjem objavljenom podatku republičkog organa nadležnog za poslove statistike", zamenjuje se rečima "do iznosa koji je kao najniži utvrđen zakonom kojim se uređuje rad." Očito je gde nastaje nesporazum, da li neznanje, neću da ulazim u to, šta kaže Zakon o radu. To je član 119. tačka 1. – poslodavac je dužan da isplati, u skladu sa opštim aktom, zaposlenom otpremninu pre odlaska u penziju najmanje u visini tri prosečne zarade. Zašto je to važno? Zato što dosadašnji Zakon o porezu na dohodak predviđa da se ne plaća porez na iznos otpremnine do dvostruke prosečne mesečne zarade, a Zakon oradu daje veće pravo da se oslobodi plaćanja poreza do trostruke prosečne mesečne zarade. Dakle, mi ovde povećavamo oslobođenje. Ako bi se prihvatio amandman Nataše Jovanović i ako bi se obrisao član 6, to bi značilo da nema nikakvog poreskog oslobođenja, nego da se na otpremninu plaća porez potpuno. Ovako, ono što je plod nerazumevanja, u članu 1. tačka6, ovo o čemu govorimo, nije osnov za utvrđivanje penzije, već je osnov za iznos poreskog oslobođenja. To je možda za nekoga nebitno, ali sa aspekta poreskih zakona, implikacija je ova koju govorim. Dakle, mi samo govorimo da nećemo više da oslobađamo u visini dvostruke plate, već u visini koju je omogućio Zakon o radu, a to je trostruka, zato što će možda sutra radno zakonodavstvo ići u pravcu još većih povlastica za radnike, pa povećati na četvorostruku, petostruku. Da ne bismo stalno menjali zakon o porezu na dohodak, mi utvrđujemo pravo koje utvrđuje osnovni zakon za tu oblast, a to je Zakon o radu. Zakon o radu obavezuje da se isplati u visini trostruke mesečne zarade. Običnim rečima, ponavljam još jednom, po sadašnjem Zakonu o porezu na dohodak, kada neko ide u penziju poslodavac je oslobođen plaćanja poreza na otpremninu za penzionere, ako je ta otpremnina do 160.000 dinara. Ovim zakonom, ako se usvoji, mi to povećavamo na 90.000. Dakle, trostruka umesto dvostruke prosečne bruto zarade u Republici Srbiji. Iz nekog razloga, zaista neću da kvalifikujem zbog čega, samo skrećem pažnju poslanicima da ne glasaju za taj amandman, jer bi implikacija bila da se oporezuju otpremnine za odlazak u penziju, što pretpostavljam da nikom nije namera, pa čak ni poslanicima SRS. Običnim rečima, ponavljam još jednom, po sadašnjem Zakonu o porezu na dohodak, kada neko ide u penziju poslodavac je oslobođen plaćanja poreza na otpremninu za penzionera, ako je ta otpremnina do 60.000 dinara. Ovim zakonom, ako se usvoji, mi to povećavamo, oslobađanje, na 90.000. Dakle, trostruka, umesto dvostruke prosečne bruto zarade u Republici Srbiji. Iz nekog razloga, zaista neću da kvalifikujem zbog čega, brisanjem ovog člana, samo skrećem pažnju poslanicima da ne glasaju za taj amandman, jer bi implikacija bila da se oporezuju otpremnine za odlazak u penziju, što pretpostavljam da nikom nije namera, pa čak ni poslanicima SRS.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici.... Vratite se, gospodine ministre. Nešto mi mašete, imate neki problem? (Miloljub Albijanić, sa mesta: Vi imate problem.) Ne, problem ima ministar koji obmanjuje javnost. Dame i gospodo, doneo sam da vam pročitam, svaki častan čovek iz kože bi iskočio na ovakvo objašnjenje ministra Dinkića na nešto što je sadaizgovorio. Pogledajte kakav je to čovek. U onome što predlaže ministar kaže se, dakle, imamo osnovni Zakon u kojem piše – otpremnine kod odlaska u penziju, pa do iznosa dvostruke prosečne mesečne zarade po zaposlenom isplaćene u Republici prema poslednjem objavljenom podatku republičkog organa nadležnog za poslove statistike. Na stranu što ministar ne zna šta je član, šta je stav, šta je tačka, šta je alineja. Čovek nema pojma sa tim, blage veze nema. Izašao je ovde i priča, a uopšte ne zna šta čita. On ne razume šta je zakon o izmenama i dopunama određenog zakona. Ne menja Nataša Jovanović osnovni tekst, nego Nataša Jovanović menja ono što su izmene Mlađana Dinkića. Menjajući izmene Mlađana Dinkića, menja samo onaj deo koji je on promenio. To nema veze sa onim delom koji uopšte reguliše otpremnine kod odlaska u penziju, već ona menja samo način utvrđivanja onoga što treba da se isplati penzionerima. Kako to čovek ne razume, to ne mogu da shvatim. Ne znam šta bih rekao, iz kože bih iskočio. Ne bih rekao da je on lud, kao što pokazujete vi iz njegove poslaničke grupe. Pre bih rekao da čovek namerno obmanjuje javnost, da po svaku cenu želi da obmane javnost, da po svaku cenu želi da pokaže građanima Srbije da sve može da okrene. Zašto mu je sad trebalo da izađe napolje? Zato što zna da nema argumente, zato što zna da nije govorio istinu. Ne moram da se služim nikakvim težim rečima, niti da odgovaram na vaše uvrede na bilo koji način. Samo vi vređajte, samo vi radite svoj posao. To samo pokazuje kakva je neznalica Mlađan Dinkić. Mislio sam da je on neki ekspert, da se on nešto razume u ono što predlaže, da on shvata materiju i oblast koju predlaže, da je njemu jasno o čemu je ovde reč. On ne zna elementarne osnove pravne tehnike kojom se ovde služimo kao narodni poslanici. Ne zna zato što je nenarodni ministar. Jeste, nenarodni ministar je izašao da soli pamet narodnim poslanicima, pa bi nenarodni ministar da zabranjuje narodne poslanike, pa još i da im izmišlja šta su hteli svojim amandmanom da kažu i kako su hteli svojim amandmanom nešto da učine. Nenarodnom ministru bi dobro bilo malo da se vrati u školu, da nešto više o tome nauči, da savlada osnovne elemente pravne tehnike, pa da se onda pojavi pred narodnim poslanicima, pred onima koje su birali građani Srbije. Onda će njegov odnos prema njima biti mnogo drugačiji. Ovo pokazuje samo kakva je histerija zahvatila režim. Moram samo da vas obavestim još jednu stvar – neka oni rade šta god hoće i kako god hoće, a mi ćemo nastaviti svoj posao da radimo na najozbiljniji način, na najprirodniji mogući način, kritikujući vlast, kritikujući njihova rešenja koja su direktno protiv interesa penzionera, protiv interesa građana Srbije, a građani Srbije će vrlo brzo, za koji mesec, imati prilike da pokažu da li vole nenarodne ministre ili vole narodne predstavnike iz nekih drugih političkih stranaka. Videćete i tada kakva će razlika biti između SRS i ovog histeričnog dela režima Srbije, koji ne zna šta će sa sobom, a još manje zna šta će sa političkim protivnicima. (Predsedavajući: Vreme.) Hvala vam, gospodine Mihailoviću. Samo vas obaveštavam, želeći i vas da obradujem, da ćemo ih tako ubedljivo poraziti da se neće barem pet godina oporaviti od tako katastrofalnog poraza na izborima.
Reč ima narodni poslanik Miloljub Albijanić, po Poslovniku.
Po Poslovniku, a zarad dostojanstva Narodne skupštine, po članu 104. zarad istine, da bi građani Srbije to znali, ovde je situacija sledeća: zakonom ministar finansija predlaže da se poboljšaju uslovi za ljude koji idu u penziju. Svojom greškom ili namerom, bojim se da zbog vašeg obrazlaganja namerom, ovim amandmanom poslanici SRS želeli su da otežaju ljudima odlazak u penziju. Pošto je njihovo vrhunsko pravno načelo u Skupštini – taj i taj član zakona briše se, tako glase njihovi "vrhunski" amandmani ovde, a nisu razmišljali šta znači to "briše se", sada kad su shvatili, pokušavaju dodatno ljude da ubeđuju u nešto što je živa istina. Dakle, ministar i Vlada Republike Srbije žele da poboljšaju uslove odlaska u penziju, a SRS želi da to vrati nazad, da dodatno optereti građane Srbije i sada još da objašnjavaju kako su u pravu. Vidite li kakvo je to licemerje, demagogija, prazna priča itd. Nađite neki drugi član gde ste pogodili to "briše se". Ne vredi vam takvim načinom ovde raditi, jer građani Srbije razumeju stvar, znaju šta je šta. Vi ovde pokušavate da obmanjujete građane Srbije. To vam je cilj, gospodine Vučiću.
Narodni poslanik Aleksandar Vučić, replika.
Moram da vam kažem jednu stvar: slušao sam ga sada i ne znam šta bih rekao. Vi ste uvreda za zdrav razum. Dame i gospodo, doneo sam da vam pročitam obrazloženje Vlade Republike Srbije zašto se odbija amandman Nataše Jovanović. Obrazloženje, "pravničkog genija", Mlađana Dinkića zašto odbija taj amandman, gde uopšte ne pominje ovo o čemu je sad govorio, zato što su ovo pisale stručne službe, pametniji ljudi, zato što su ovo pisali neki koji se razumeju u to, zato što su ovo pisali neki koji imaju pojma o čemu pričaju, za razliku od vas. Pobogu čoveče, kako vas nije stid? Kako vas nije sramota da izađete za govornicu i da takve gluposti izgovarate? Kako vas nije sramota od građana Srbije koje terate na taj način da to slušaju? U obrazloženju Vlade Republike Srbije se kaže: "Amandman se ne prihvata s obzirom da je visina neoporezivog iznosa otpremnine koju poslodavac isplaćuje zaposlenom prilikom odlaska u penziju u potpunosti usaglašena sa iznosom otpremnine koja je kao najniže pravo zaposlenog propisana Zakonom o radu". Čoveče božiji, kakve to veze ima sa brisanjem otpremnina ili ne znam čime što biste vi ovde da naglasite i što biste vi da kažete? Vi uopšte ne razumete šta se briše. Smešno vam je!? Nema kamermana da vas uslikaju, da pokažu kako izgledate i kako se smejete građanima Srbije u lice, da pokažete građanima Srbije kako ste u stanju da izađete da takve nebuloze izgovarate i da očekujete da ozbiljni ljudi izlaze i da vam odgovaraju. Neću na to da vam odgovaram, neću time ni da se bavim. Prosto mi je besmisleno da vam na to odgovaram, jer mi se čini da nema nikakvog smisla da vas učim pravnoj tehnici, pošto vi to nikada razumeti nećete, ali ćete razumeti neku drugu tehniku, tehniku koja nema veze sa onim što ste vi radili, tehniku koja nema veze sa paljenjem skupštine i televizije, nego tehniku papira i olovke. Tehnikom korišćenja olovke i upotrebom olovke na papiru narod i građani Srbije će vam reći doviđanja iz ove Narodne skupštine, koju više ni na razglednici nećete da vidite.
Narodni poslanik Miloljub Albijanić, po Poslovniku.
Poslovnik, član 104. Zarad dostojanstva Narodne skupštine, a zato što neki ne razumeju i pokušavaju da obmanjuju Narodnu skupštinu i javnost Srbije, ponoviću. Uhvatili smo vas u laži i prevari. Pokušali ste da obmanete narodne poslanike, Skupštinu Srbije i građane Srbije. Vlada i Ministarstvo predlažu povoljnosti za odlazak u penziju. Vi smanjujete te povoljnosti ili ih ukidate i možete ovde šta god hoćete da objašnjavate, u toj prevari, pokušaju, smo vas uhvatili, a vaše vrhunsko pravno delo je što ste napisali amandman na taj i taj član zakona i glasi: "Briše se". Da ste imali pravnog umeća vi biste lepo osmislili amandmanom kako se taj član zakona menja. Pošto niste znali napisali ste da se briše, a niste shvatili tada šta su posledice. Pošto vam je ministar objasnio šta su posledice, da ukidate određena prava ljudima koji idu u penziju, sada ste počeli da objašnjavate neobjašnjivo. Upali ste u jednu zamku, sami ste je napravili. Zato se lepo povucite, priznajte da ste pogrešili, odustanite kao ljudi od tog amandmana i to je čitava suština, jer, inače, insistiranjem na tom amandmanu oštetićete građane koji idu u penziju. To je suština, ali mi to kao vladajuća većina, kao ozbiljni narodni poslanici i ozbiljni ljudi nećemo dozvoliti, građani će pod povoljnijim uslovima ići u penziju.
Reč ima Vesna Raca-Radisavljević, po Poslovniku, pa ćete Vi gospodine Vučiću. Želeo bih da vas upozorim, pokušajte da se sa uvažavanjem odnosite jedni prema drugima, nemojte da povrede Poslovnika zloupotrebljavate kako bi kršili Poslovnik, jer ako zaista ne pređemo na dnevni red moraću da dajem više pauza, kako bi se strasti i atmosfera smirila.
Pošto smo svi mi ovde zbog građana Srbije i svi brinemo o njihovim interesima, pa je red da oni čuju da ne brinemo valjda o njihovim interesima stalno svađajući se, nego utvrđujući ono što zaista jeste i ono što zaista treba. Podsetiću da je nekada za jednog penzionera radilo pet zaposlenih, devedesetih godina, a sada 1,12 i istinski duboko razumem sve što koleginica iz Kragujevca govori, zato što i ja dolazim iz Šumadije, zato što sam sa Kragujevcem povezana i rodbinskim i prijateljskim vezama, mnogo mojih prijatelja iz topolske gimnazije radi u Kragujevcu i znam kako je u Kragujevcu teško, ali nećemo mi pomoći Kragujevcu, niti bilo kojim penzionerima ako na ovakav način budemo rešavali sve ovo. Dakle, visinu otpremnine utvrđuje Zakon koji uređuje rad i to je nesporno. Shvatila sam da je to ono što vama smeta, ali mi danas ovde pričamo o tome koji deo te otpremnine je neoporezovan. Prethodni član Zakona, koji je ovde važio, govorio je da je to dvostruki iznos, a ovaj član sada govori da je to trostruki iznos i oko toga se sporimo. Pošto, zaista, smatram da smo svi na zajedničkom ozbiljnom zadatku, da sledeći interese i programe svojih stranaka pomognemo građanima Srbije i ono što je po meni najbitnije ovde da penzioni fondovi zaista budu tako puni kao što su bili nekada, da dođemo u situaciju da ponovo pet zaposlenih radi za jednog penzionera i da, naravno, omogućimo svim penzionerima da na jedan dostojanstven način obeleže svoj odlazak u penziju, kako je o tome govorila koleginica. Ovde se radi o nesporazumu. Nesporazum treba ispraviti tako da trostruki iznos bude neoporeziv, jer to je u interesu onih koji odlaze u penziju.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, izašao je ovde gospodin Albijanić, smejao se, izgleda da je danas njihova moda, ministra i mnogih drugih, oni su ljudi koji u Narodnu skupštinu dolaze bez kravate, to je valjda neka nova moda, valjda time pokazuju koliko poštuju ovaj visoki dom i koliko poštuju građane Srbije, ali to je njihov izbor i to je najmanji problem. Gospodin Albijanić kaže ovde – uhvatili smo vas u laži i prevari. Vi čoveče pojma nemate o čemu pričate. Vi pojma nemate da ovaj zakon nema veze sa penzijama. Ime ovog zakona je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana. Reč je o nekom oporezivanju. Vi to ne razumete. Vi ne razumete uopšte šta amandman znači, koji deo predloženih izmena i dopuna amandman briše, a osnovni tekst Zakona ostaje i na taj osnovni tekst Zakona se dodaje ono na čemu insistira Nataša Jovanović. Ja to vama ne mogu da objasnim, prosto postoje ljudi kojima je to nemoguće objasniti i razumem da je to vama nemoguće objasniti, ali sam siguran da bi Dinkiću bilo moguće objasniti nego on ne želi to da shvati, neće to da shvati zato što je bezobzirnost, bahatost i osionost suština vaše politike, suština vlasti koja ne zna kako će da pobedi opoziciju, nego ajde da ih zabranjujemo, da radimo ne znam šta protiv njih. Šta god hoćete možete da radite. Dvojica direktora naredila da se u FAP-u potpisuje nešto protiv SRS, hoće radnici da ih linčuju tamo. Gde god da krenu, šta god da krenu samo direktorska mesta koriste. Molim radnike da to ne čine prema onima koje je postavio G17 plus. Gospodine Albijaniću, strašno su me namučili ti potpisi, tih 20 ili 30.000, to mi skupimo za dva sata i to sve sudu da platimo po 500 dinara, za dva sata koliko vi skupljate 32 dana. Tako nas je to namučilo, gospodine Albijaniću. Mi to skupimo u dva malo veća mesna odbora, kao vi na nivou cele Srbije. Još nešto, gospodine Albijaniću, mi ne skupljamo potpise od građana vas da zabranjujemo, na pamet nam ne pada. Pošto ćete imati jedan ili dva, maksimalno 3%, kada mnogo para uložite, Skupštinu ni na razglednici nećete videti. Mi ćemo da vas čuvamo kao malo vode na dlanu, kao retke primerke, one koji treba da podsećaju građane da se više nikada na takvu prošlost ne vraćamo i zato ne morate uopšte da brinete za svoju budućnost. Čuvaćemo vas i paziti. Bićete zaštićeni kao beli medved i bolje od toga, verujte mi na reč, ali moram samo još jednu stvar da vam kažem. Mi pripremamo nešto drugo, ne zabrane političkih stranaka, daleko bilo. Mi smo istinska demokratska stranka, ali ne da se zovemo demokratska stranka, a da niko ne zna šta je to demokratsko kod nas. Mi spremamo nešto drugo. U trenutku kada vi budete predavali spiskove da zabranjujete opoziciju, da zabranjujete one koji su protiv režima, mi ćemo tužiocu predati nešto drugo, i to verovali ili ne, priznanje na 10.000 strana kako ste krali i pljačkali ovu zemlju, bela knjiga o vašem lopovluku, pa ćemo da vidimo šta će tužioci da kažu na belu knjigu o vašem lopovluku i vaših "žutih" prijatelja iz Demokratske stranke. A meni je potpuno, i shvatio sam da je iluzorno izlaziti za govornicu i sa vama raspravljati o pravnoj tehnici o onome šta znače amandmani, jer vi o tome nemate blage veze.
Replika, narodni poslanik Nataša Jovanović.
Besmisleno je, dame i gospodo narodni poslanici, da razgovaramo o nečemu što je stvar drugačijeg razumevanja u glavama pojedinih poslanika, ali znate, ona stara latinska poslovica kaže da reči lete, a napisano ostaje. Ovde sve lepo piše. U mom amandmanu na koji se jedino osvrnula Vlada Republike Srbije, a koja nije predmet manipulacije i špekulacije, to su radile stručne službe, ljudi su pogledali o čemu se radi. Da je sve ovako kao što govore pojedini poslanici iz G17 plus i ministar Dinkić zbog nerazumevanja, očigledne obmane, pokušaja manipulacije, moj amandman bi glasio da se u članu 9. tačka 18) briše. Dakle, člana 9. osnovnog Zakona. Kako je ovde u pitanju izmena i dopuna Zakona, i to je poslednje što ću da vam objasnim, a u pitanju je član 1. stav 6. samo je pola rečenice to što ministar menja. Ovaj zakon nije Zakon o penzijama, nije Zakon o radu, to da kažem onima koji nisu čitali. Ovde se samo radi o visini neoporezivog iznosa, da ljudi ne plaćaju porez na dohodak građana. Pazite, visina neoporezivog iznosa kada dobiju otpremnine, ne visina u iznosu od dve ili tri i dobro je što je povećano i što je trostruki iznos, nego visina u odnosu na model obračuna te visine ukupne, da se ona ne obračunava po Zakonu o radu, nego kao što sam ja napisala. A da je to tako kao što vi govorite i pokušavate zamenom teze i očiglednom manipulacijom da skrenete pažnju sa nečeg drugog ili da vam je krivo zbog toga što mi želimo mnogo bolje građanima Srbije nego vi, onda bi Vlada Republike Srbije kao nemogući nadležni odbor odbili moj amandman. U tom slučaju, oni bi rekli da sam ja pogrešila i da se to ne odnosi na deo o kome ja govorim. Ne, oni su sasvim u skladu sa ovim što je bila moja namera i namera SRS odgovorili. Ako želite, zamolite nadležne službe ili gospodina predsedavajućeg, ako niste našli u kovertama, koje možda ne otvarate i ne čitate, ovaj amandman, ja ću onda da vam pročitam i to je poslednje što ću da uradim, dakle, jednu jedinu rečenicukoja govori o suštini i mojoj nameri u vezi ovog amandmana. Jedino ispravno i tačno ovde što piše, dakle, član 1. ovog zakona koji se menja, jer znate, ja sam napisala: "Na osnovu člana 145. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, podnosim amandman na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana", a ne na zakon, osnovni zakon, a vi se non-stop vraćate na član 9. i tačku 18). Ovo je samo reagovanje u jednom delu tog člana. Dakle, da se povoljnije utvrđuje neoporezivi iznos, odnosno do onog iznosa koji je viši po svim statističkim prikazima i merilima od iznosa koji utvrđuje Zakon o radu. Još mi Vlada Republike Srbije odgovara da je to prethodnim Zakonom utvrđeno. Nemam ja ništa protiv što ste vi nekom većinom, koju ste skupili, to izglasali, ali taj zakon je inače nepovoljan i bespotrebno je što su mi to dali kao obrazloženje, ali rečenica u kojoj ja govorim o visini neoporezovanog iznosa, dakle, obrazloženje amandmana, svakome ko zna da čita, deca koja tek uče slova, mada ne znaju šta je ova materija, jasno je. Dakle – "Iznos otpremnine koji ne bi bio oporezovan morao bi biti vezan za iznos prosečnih mesečnih zarada na teritoriji Republike Srbije", pa u potpisu, poslanik SRS Nataša Jovanović. Toliko i zaista je besmisleno dalje, a ako je vama cilj da se zamajavate, da manipulišete i vama samima, da umišljate nešto da piše, a da ne piše, da ne čitate, da se vezujete za zakon koji uopšte nije predmet razmatranja ovde, to je vaša stvar, ali ja vam kažem da će građani zbog toga i zbog svih ovakvih postupaka i loših zakona da vas kazne na izborima.
Reč ima narodni poslanik Snežana Stojanović-Plavšić. Pre nego što Vam dam reč, samo jedno obaveštenje –obaveštavam vas da od utorka, 20. juna 2006. godine više nisam član poslaničke grupe Za evropsku Srbiju i da ću u budućem radu Narodne skupštine učestvovati kao samostalni poslanik. Molim vas da o tome obavestite Narodnu skupštinu. Narodni poslanik Slobodan Živkucin. Izvolite.
Meni je jako drago da smo se vratili ponovo na raspravu o amandmanu. Gospodin Vučić mi je dva puta tokom jučerašnjeg i današnjeg dana udelio komplimente, ja se zaista zahvaljujem i želim da mu uzvratim, mislim da ste vi jako inteligentan čovek i da ste zato sa rasprave o amandmanu otišli u političku raspravu, što može biti korisno, ali u ovom slučaju ja zahvaljujem što smo se mi ipak vratili na raspravu o amandmanima. Ono što je predloženo, znači, ne redi se ovde ni o Zakonu o radu, ni o Zakonu o penzijama što su dobro primetili mnogi poslanici kojinisu izašli za govornicu, nego su dobacivali često nepristojno, ja vas zaista molim da ubuduće upozoravate poslanike koji dobacuju nepristojno sa mesta. Da budemo jasni, ono što je predloženo izmenama Zakona tačno je da je neoporezivi iznos umesto dosadašnjeg dvostrukog, sada trostruki. Znači, to je ono što se predlaže izmenom Zakona. Naravno da se intervencije koje predlažemo odnose na izmene Zakona, a ne osnovni Zakon, utoliko gospođica Jovanović nije predložila da se briše dvostruki iznos, ali jeste predložila da se briše izmena, odnosno da neoporezivi iznos bude trostruki. Mislim da je to potpuno nesporno i mislim da zaista nema razloga nikakvim zabunama, sa oporezinjima, ili pogrešnim tumačenjem, pozivanja na Zakon o radu, na Zakon o penzijama, jer se radi o Zakonu o oporezivanju dohotka i ovde je jasno da se predlaže jedno bolje rešenje za ljude koji odlaze u penziju i dobijaju otpremnine. Zakon o radu definiše kolike su te otpremnine, a Zakon o porezu definiše koliki je oporezivi iznos. Znači, umesto dosadašnjeg, dvostruke prosečne zarade koja se oslobađala oporezivanja, sada se trostruka zarada oslobađa oporezivanja i to je potpuno jasno, savršeno jasno svima nama ovde, možda je u jednom trenutku postojala zabuna oko kog zakona itd. ali mislim da se sve te zabune stvaraju da bi u stvari postalo nejasno da je došlo do greške prilikom predlaganja amandmana. Ali nije strašno priznati grešku, jer mislim da je u ovom slučaju interes svih da neoporezivi iznos, možda nije svih, ali sigurno jeste onih koji odlaze u penziju, da bude viši. Zaista mislim da dalje nema mesta ovim raspravama, niti političkim konotacijama koje se ovome mogu pridati.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Mihailoviću, Vi ste morali da koristite ovlašćenje predsedavajućeg Narodne skupštine i da one poslanike koji ne znaju šta je na dnevnom redu blagovremeno upozorite, jer su očigledno imali taktiku da skrenu diskusiju sa ove važne teme na nešto što nije važno. Znači, nije na dnevnom redu Zakon o penzijama, nije na dnevnom redu Zakon o radu, već jedan drugi poreski propis i to jedan član koji govori o iznosima koji ne podležu oporezivanju. Naravno, vi ste svi ovde mladi, ne znate, obično kada se pojavi takva situacija, u pomoć se zove narodni poslanik Zoran Mićović da se obrati i da reši kao stručnjak za jednu granu medicine probleme, kada neko ne zna šta je dva, šta tri, pa u tome vidi nulu, pa onda brže-bolje pobegne, kada vidi koju je grešku napravio. Stvarno je čudno kako funkcioniše ova vlada i kako funkcioniše Odbor za finansije i kako se koalicioni partneri dogovaraju šta da rade. Evo da vam objasnim o čemu se radi. U raspravi u načelu, povodom ovog predloga zakona, imali smo prilike da čujemo da postoje neke simpatije i neko raspoloženje Vlade Republike Srbije da se prihvati amandman SRS koji se tiče indeksacije nominalnih iznosa, koji su određeni pojedinim odredbama ovog zakona. Tada je rečeno da postoji jedan tehnički problem, a postoji i ona sujeta da ne sme da se usvoji ono što dolazi od SRS i na početku današnjeg rada imali smo prilike da čujemo da je Odbor za finansije na neki način prihvatio indeksaciju i doneo, odnosno dao svoj amandman. Ja sada moram da vam skrenem pažnju da je ovo pogrešan amandman. Ovo je amandman Odbora, pričam o njemu zato što se tiče amandmana koji sam podneo, jer moj amandman se odnosi na stav 8. u članu 1. Predloga o izmenama i dopunama, gde tražim da se ubaci novi stav kojim se uvodi automatizam usklađivanja nominalnih iznosa iz tačaka 9), 12) i 13) tromesečno sa rastom cena na malo, prema podacima objavljenim od strane nadležnog organa u Republici Srbiji za poslove statistike. Sada moram da vam skrenem pažnju da je nešto slično uradio i Odbor za finansije sa svojim amandmanom drugim, malopre sam dobio, ali ovde vidim da je to pogrešno urađeno. Amandman broj 2 i amandman broj 9 Odbora za finansije su međusobno u suprotnosti. Oba amandmana su međusobno u suprotnosti. Obratite pažnju kada se budete izjašnjavali kao Vlada, da li prihvatate amandman SRS ili amandman Odbora za finansije. Sada da vidimo šta kaže Vlada povodom ovog amandmana SRS. Kaže da se ne prihvata, a amandman se odnosi na usklađivanje ovih iznosa do kojih se ne plaća porez na dohodak građana i između ostalog navodi – ako bi se usvojio amandman SRS došlo bi do "negativnih posledica na prihod budžeta". Ne znam zašto negativnih posledica na prihod budžeta kada je budžet u suficitu. Možda bi se negativno odrazilo na visinu suficita, ali ne bi ugrozilo budžet. Vi ste zaboravili na poslednji član Predloga zakona gde kažete da će taj zakon da stupi u budućnosti na snagu tek posle 1. januara 2007. godine. Na ovaj budžet nikakav uticaj neće imati. Dalje – "posebno imajući u vidu da zakonom predloženi nominalni iznosi korespondiraju visini očekivane inflacije i realnog rasta bruto društvenog proizvoda za 2007. godinu, od kad se primenjuju navedeni neoporezivi nominalni iznos". Sve je pogrešno. Ovde su stvarno potrebni veliki stručnjaci da razmotre ovaj problem Vlade. Radi javnosti moram da objasnim zašto se u žargonu kaže indeksacija, a misli, pre svega, u pravilnim vremenskim rokovima na usklađivanje nominalnih iznosa sa kretanjem cena na malo. Svrha je da se zaštiti supstanca onoga što je određeno kao reper. Ako uzmemo ono što je predloženo da bude u stavu 9, verovatno 35.000 dinara, kako je predložila Vlada, neće imati istu vrednost ukoliko dođemo u situaciju da se koristi neko pravo u aprilu ili maju 2007. godine. Možda je 35.000 dinara nešto predstavljalo 2, 3. januara, ali posle 3, 4 meseca to nije taj iznos. Moram, pri tome, da skrenem pažnju da usled te svojevrsne indeksacije koja se javlja putem inflacije i rasta cena na malo država takođe ima određenu dobit, jer se povećava usled promene cena osnovica za porez na dodatu vrednost i sve ono drugo što država naplaćuje, što predstavlja prihod budžeta Republike Srbije. Nema logike da država koristi tu situaciju, stiče sredstva za budžet, a da taj isti princip u smislu utvrđivanja osnovice i usklađivanja nominalnog iznosa do koga se oslobađa građanin neke obaveze, takođe, ne usklađuje sa rastom cena na malo. To je cela poenta. Ja sam uzeo za primer ovo što je navedeno u tački 9), a to je 35.000, tačka 12) – 6.000 i tačka 13) gde se isto menja iznos na 5.000. Potrebna je ta indeksacija, ali ona mora da bude dvosmerna. Zašto sam vam ovo naveo? Sada se vi vratite na amandmane Odbora za finansije, drugi i deveti amandman i videćete da ta dva amandmana ne izražavaju ovaj principijelni stav povodom indeksacije, već se tu u jednom trenutku javlja mesečno, u drugom trenutku godišnje sa prethodnom godinom i donosite, ako se usvoje amandmani Odbora za finansije, vi ćete imati neprimenljiv zakon. Razmotrite još jedanput ovu situaciju, tim pre što ima dosta vremena do Dana za glasanje, da se ne bi desilo da pre 1. januara 2007. godine ponovo dolazimo i menjamo ovaj zakon koji će ovih dana da bude verovatno i usvojen. Pogledajte, tu se potkrala sistemska greška. Zašto Vlada to ne prihvata, da li je u pitanju sujeta, ne znam, to će medicinska struka da razreši. Ali, vidite i Odbor za finansije je bio suočen sa ovim problemom, pa u svom obrazloženju kaže: "Prihvatanjem amandmana bilo bi rešeno usklađivanje nominalnih iznosa poreskih olakšica, kao i očuvanje njihove realne vrednosti". Znači, namera SRS kada je podnosila ovaj amandman i namera Odbora za finansije, bez obzira na sastav, je potpuno ista. Vlada ne prihvata naš amandman, a naš amandman od amandmana Odbora za finansije se razlikuje samo u nekim sitnim detaljima, čak je naš i bolje pravno-tehnički napisan. Sada će biti Vlada u nezgodnoj situaciji – da, naš je već odbila, kako da prihvati ovaj. Sada moram da skrenem pažnju na neke stvari koje su se ovde čule povodom ovog zakona kojim se menja ovaj propis o porezu na dohodak građana. Znate, nije dovoljno samo napisati da se do nekog iznosa primanje ne oporezuje. Mora da se napravi kvalitetna procena na bazi nekih analiza, ne samo statističkih nego i testiranja na nekim primerima i da se vidi koliko je to moguće i šta bi od tog projekta moglo da bude realno. Sada ću da se vratim na nešto o čemu je pričala gospođa Radeta. Mislim da je nešto kod studenata, učenika. Bio je neki iznos, čak više nije ni bitno da li je u pitanju 4,5 na 5 ili sa 5 na 6, nemojte da me držite baš za reč. (Vjerica Radeta, sa mesta: četiri i pona šest). Dobro, nije bitno precizno određivanje, ali malo koga u Srbiji možete da ubedite da je to neki iznos i pravilno utvrđen reper za tu namenu. Sada deluje malo čudno. Pričamo o nekom studentskom iznosu, a ljudi primaju penziju u tom iznosu. Izdržavaju se. Mislim da su i jedni i drugi u lošoj situaciji, ali želim da vam skrenem pažnju da morate neku gradaciju da napravite da se znaju kakvi su realni troškovi, normalni troškovi jedne porodice. Šta bi to moglo da bude izdvajanje za jednog učenika, za jednog studenta. Ako izgubimo osećaj za realnost, onda će da se smeju građani i da kažu – ubiše se pričajući da li 4,5 ili 5 hiljada, a i jedan i drugi iznos niski. Sa pravom sutra može neko u novinama da kaže da pitamo poslanike da li oni svojoj deci daju 5 hiljada mesečno. Ispadamo smešni svi ovde. Zbog čega? Zato što ne želimo da vidimo realnost. Mi nismo hteli toliko da idemo, zato što smo mi opoziciona stranka. Nama je zadatak da vam skrenemo pažnju, da vas blokiramo za nešto što smo sigurni da vodi Srbiju u propast, itd. itd. Dajte da napravimo neku gradaciju tih iznosa koji bi odgovarali realnosti, približno odgovarali realnosti, jer mi se nalazimo, znate, u jednom velikom raskoraku. Nije to od pre godinu ili dve dana, odavno se nalazimo u jednom raskoraku. Jedan realni život, jedan život po propisima, a u tim iznosima se nalazi neki život itd. Pri tom imamo i neke druge situacije, recimo, gde nam se prodaje magla, gde nam se sve i svašta predstavlja vrhunskim dometom, genijalnošću, ekspertskim znanjem. Evo da vas podsetim: bio je jedan ekspert 2000. godine, došao je na vlast, nekako je došao na vlast u Zemunu, pa ga izabrali za direktora Poslovnog prostora. Vrsni advokat, oglobio za 2 miliona evra građane, 3,5 miliona evra. Tri i po miliona evra oglobio, pobegao u inostranstvo, pobegao čovek u inostranstvo. Znate, ako mi te stvari ne možemo da rešimo, šta onda, ne znam kako ove stvari da usaglasimo. Zar sve što se nudi kao alternativa ispada gore, nego ono što je bilo pre. To ne možemo da promenimo, zakon o moralu ne postoji, teško može da se donese, teško bi mogao i da se primeni. Kada bi se eventualno nešto i primenjivao taj zakon onda po naslovu jedne knjige "Sin major", Grujica Spasović nikad ne bi bio ambasador Srbije u Bosni i Hercegovini. Ja ne znam, ko bi normalan plaćao troškove Vuka Draškovića u Njujorku. On se čovek potpisuje čovek kao ministar. Nema ministra bez zakletve, bez izbora, bez ovoga. Kod nas sve ide. Zato što su koalicioni kapaciteti malo ugroženi i zbog očuvanja koalicionog kapaciteta srlja se u sve i svašta. Dobro je, vi se nama nameštate da možemo da upozoravamo javnost šta je sve loše, koliko je loše, koliko će ovo da traje. Pogledajte malo ozbiljnije ove amandmane SRS. Znam da vam se to gadi, znam da ono što danas predložimo prihvatate kroz dva-tri meseca kao svoj predlog. Ne ljutimo se. Ima u ovom tekstu Predloga zakona puno nekih naših stavova od pre godinu dana. Ne ljutimo se, jedno je politička konkurencija, drugo je ovo. Prihvatajte ako smatrate da je to prihvatljivo, ali dajte nešto malo više realnosti jer će ljudi da nam se smeju kada čuju – šta ti mene oslobađaš za taj iznos, pa još i to oslobađanje na nekom štapu, pa još Odbor predlaže indeksaciju koja bi krenula tek od 2008. godine. Pa onda sa pravom čovek kaže – e, nemoj više da me braniš, molim te, mnogo bi me bolelo.
Hvala. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo, Zakon o porezu na dohodak građana donet je 2001. godine pa je menjan 2002. pa 2004. godine i evo danas imamo još jednu izmenu i dopunu ovog zakona. Zašto sam ovo napomenula? Zato što smo mi iz poslaničke grupe SRS podnosili amandmane još na taj prvi zakon i na sve kasnije zakone o izmenama i dopunama ovog zakona i, naravno, naši amandmani nisu prihvatani, sa nekim vladinim nebuloznim obrazloženima, kao što su i ova obrazloženja za ove amandmane. Zato su neki naši amandmani ugrađeni u ove zakone koji se kasnije predlažu Narodnoj skupštini i mi smo ubeđeni da će tako biti i sa ovim amandmanima. Ali mislimo da zaista ne treba na taj način da trošimo vreme narodnih poslanika i da bi bilo zaista mnogo bolje da se amandmani prihvate odmah sa odgovarajućim obrazloženjem i da konačno dobijete bar jedan zakon koji je zaista primenjiv i koji je usklađen sa svim propisima na koje treba da se poziva. Vi uglavnom donosite, dame i gospodo, zakone koji su neprimenjivi. Mi vam o tome govorimo, ali vi ne želite to da čujete i onda danas imamo zaista jedan veliki broj zakona. Vi se hvalite da su ti zakoni doneti u parlamentu, istina je, doneti su, ali ti zakoni ne mogu da se primenjuju. I naši amandmani su, bez obzira da li predlažemo da se neki stav ili član nekog zakona briše ili predlažemo da se doda neki novi stav ili član u određenom članu zakona ili zakonu ili predlažemo menjanje teksta vladinog člana, odnosno stava nekog predloga zakona, dakle, kakav god bio amandman poslanika SRS krajnja i iskrena namera nam je da popravimo vladine predloge zakona, da vama koji ste vlast pomognemo da uradite nešto dobro za građane Srbije, jer sve zakone koje ste do sada doneli, odnosno nijedan zakon koji ste do sada doneli nije doneo ništa dobro građanima Srbije. Nijednim zakonom niste povećali broj zaposlenih, niste pokrenuli proizvodnju, niste povećali penzije, niste podigli standard građana, a čini mi se, drage moje kolege, da je upravo to zadatak svake vlade i vi, odnosno Vlada koju podržavate kada ste preuzimali vlast i kada ste glasali za tu vladu obećavali ste građanima Srbije da će im biti mnogo, mnogo bolje. A čini mi se da bi građani Srbije danas bili zadovoljni da im je bar isto u odnosu na ono kad ste preuzeli vlast, ali je svaki dan sve gore i gore; svaki dan se sve teže i teže živi, svaki dan je sve više kriminalnih afera, svaki dan je sve više visokih državnih funkcionera umešanih u afere. Te afere se otvore da se zamajavaju građani, dok se jedna afera skloni u fioku pojavi se neka nova. To sve građani Srbije trpe zato što vi ne želite, i pored toga što ste svesni da ova vlada odavno više nema legitimitet, od 3. juna nema ni legalitet, vi ste toga svesni i ne raspisujete izbore, ali zato predlažete veoma loša zakonska rešenja i nastavljate svoj štetočinski rad. U članu 2. predložili ste da se posle člana 9. Zakona o porezu na dohodak građana doda član 9a, koji prema Predlogu Vlade glasi: "Ne plaća se porez na dohodak građana na novčano primanje po osnovu naknade iz kupoprodajne cene ostvarene prodajom kapitala u postupku privatizacije društvenog i državnog kapitala, koje se isplaćuje fizičkom licu u skladu sa zakonom u iznosu od 200 evra u dinarskoj protivvrednosti za svaku punu godinu radnog staža u subjektu privatizacije". Naš kolega Zoran Antić iz SRS predložio je da se ovaj član 9. promeni tako što bi se brisao ovaj deo koji kaže– "u iznosu od 200 evra u dinarskoj protivvrednosti za svaku punu godinu radnog staža u subjektu privatizacije", a da bi građanima bilo potpuno jasno šta smo mi u stvari želeli tim amandmanom reći ću da to znači da mi predlažemo da se ne plaća porez na dohodak građana na novčano primanje na osnovu naknade iz kupoprodajne cene ostvarene prodajom kapitala u postupku privatizacije društvenog i državnog kapitala, koji se isplaćuje fizičkom licu u skladu sa zakonom. Naravno, mislimo da je ovo rešenje primerenije, da se prihodi po osnovu privatizacije, prihodi zaposlenih u subjektu privatizacije, treba da budu oslobođeni svih vrsta poreza. Vlada je u obrazloženju zašto ne prihvata amandman kolege Zorana Antića rekla da se amandman ne prihvata "s obzirom da je predmetni neoporezivi iznos u visini od 200 evra u dinarskoj protivvrednosti opredeljen kao iznos koji se prenosi zaposlenima bez naknade iz kupoprodajne cene ostvarene prodajom kapitala u postupku privatizacije, saglasno Zakonu o privatizaciji i Zakonu o osiguranju". Dakle, Vlada u svom obrazloženju nije rekla ništa novo u odnosu što je napisano u predlogu člana 2, čije menjanje je predloženo amandmanom SRS. Zato nam Vlada u samom Predlogu zakona i obrazloženju piše nešto što je neprihvatljivo, što ne može da stoji u zakonu. Ne možete u zakonu da koristite evre, jer to nije sredstvo plaćanja u Srbiji. Prosto je neverovatno da ovakve stvari mogu da prođu kao predlog, ne znam da li je ovo prošlo kroz Zakonodavni odbor, kroz Sekretarijat za zakonodavstvo u Vladi, valjda jeste. To je jedna principijelna zamerka koja se odnosi ne samo na ovaj zakon, nego inače; znate da smo imali predlog zakona gde nam se predlaže engleski jezik u zakonu, pa nam se ovde predlažu evri. Zaista bi bilo dobro da shvatite da je ovo Srbija, da mi imamo zakonom regulisane sve ove stvari i da je neprihvatljivo da neki novi zakon uvodi nešto što je nezakonito. Zakon o privatizaciji i Zakon o osiguranju na koje se poziva Vlada Republike Srbije u ovom obrazloženju su zakoni koje je SRS kritikovala i na koje smo imali određene amandmane. Naravno, posebno kada je u pitanju Zakon o privatizaciji, odnosno primena Zakona o privatizaciji i ovog poslednjeg i onih prethodnih, suština je da je, nažalost, u Srbiji veliki broj privatizacija izvršen na kriminalan način. Mnogi su u izbornim kampanjama obećavali da će sve postupke privatizacije da preispitaju, čak je predstavnik jedne od vladajućih stranaka tačno rekao da će preispitati 83 privatizacije. Ne znam da li to znači da je ta stranka imala saznanja da su 83 privatizacije na kriminalan način izvršene ili je to bila neka paušalna brojka. U svakom slučaju, taj posao nije urađen. Naravno, ne mislimo da su sve privatizacije, niti urađene suprotno zakonu i kakav god da je zakon, znamo da mora da se poštuje, ali nažalost, jeste istina da je mnogo privatizacija urađeno suprotno zakonu, a da one koje su urađene u skladu sa zakonom, da se na volšeban način izigravaju odredbe ugovora. To je veliki problem sa kojim se danas susreću građani Srbije, oni koji su zaposleni ili bili zaposleni u takvim preduzećima koja su na takav način privatizovana. Svi vlasnici, nove gazde, zaključivali su ugovore, građani Srbije znaju da ja sada govorim jednu veliku ali tužnu istinu, da dve ili tri godine neće menjati delatnost, da neće otpuštati zaposlene i šta se desilo? Zaista, oni su čekali dve ili tri godine, nikoga od zaposlenih nisu otpustili, nisu menjali delatnost, delili su minimalne plate, ništa faktički nisu ni radili, maltene nisu ni dolazili u te firme, ali suština je bila da su oni to kupovali zbog atraktivnih lokacija; sačekali su da istekne taj rok od dve ili tri godine, koliko je ugovorom predviđeno, i istekom tog roka su promenili delatnost. Uradili su ono što su i nameravali u momentu kupovine tih preduzeća, odnosno danas privrednih društava, a sada su svi ljudi ti ostali bez posla, bez otpremnine i zato mislimo da u ovom delu, ova preduzeća koja su ostala i koja još uvek nisu privatizovana, da bar u tom delu treba da se uradi nešto u korist tih ljudi koji su pravili te fabrike, koji su radni vek ostavili u tim fabrikama. Iz tog razloga je ovaj amandman na član 2. zato što mislimo da je neprihvatljivo da se oporezuje prihod po osnovu privatizacije, naravno, misli se na prihod zaposlenih u subjektu privatizacije. Dakle, predlažemo da se nikakav iznos u ovom smislu ne oporezuje i zato smo predložili da ovih vaših 200 evra, bilo bi lepo da piše u dinarima, zapravo, bilo bi ustavno jedino da piše u dinarima, da ni taj deo ne treba da se oporezuje. Dosta ste vi, gospodo, od 2000. godine ojadili građane Srbije! Dosta ste kroz privatizaciju ojadili ljudi koji su živote ostavili radeći u svojim fabrikama, u svojim preduzećima! Podsetiću vas na, recimo, cementaru"Popovac". Znate da se vodi neki krivični postupak kada je u pitanju cementara"Popovac", ali isto tako znate, pretpostavljam da dobijate informacije sa terena, da tu cementaru posećuje i Boris Tadić i Ružica Đinđić i pitanje je, zaista, zašto neko ima interesa da ide par godina posle privatizacije u cementaru, osim ako ne ide po svoj deo prihoda koji se ostvaruje u toj cementari, a uzgred budi rečeno, građani Paraćina ne mogu da kupe cement u cementari "Popovac". Kad odu da kupe, kažu – nema cementa. Ali, takođe, građani Paraćina koji žive i rade u cementari "Popovac", znaju da cement voze na Kosovo i Metohiju i da je na džakovima cementa tekst ispisan na šiptarskom jeziku. Dakle, ako vi sve to vidite a pravite se da ne vidite i onda nam predlažete ovako loše zakone i pokušavate da obmanete građane Srbije nekakvim svojim objašnjenjima i obrazloženjima, drage moje kolege, nemojte da se igrate sa građanima Srbije, nemojte da se igrate sa inteligencijom građana Srbije, pamte građani, vraćaju na izborima. Hvala.
Da li još neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Vladimir Homan.
Poštovani predsedavajući, ovaj amandman, naravno, treba odbiti, a kad slušam ovakvo izlaganje predstavnika SRS i njihovu dirljivu brigu za građane Srbije, zaista se pitam šta je politika SRS. To je čudo od stranke. Svaki dan nešto drugo pričaju. Ne može tačno da se shvati šta je politika, da li je vaša politika ono što pričate danas ili ono što ste radili kada ste tu politiku mogli da sprovodite u Srbiji, kada ste bili u Vladi Srbije. Da li je to vaša politika ili je vaša politika ovo danas što pričate? Tada kada ste mogli tu politiku da sprovodite, Srbija je imala ratove, Srbija je imala inflaciju. Sada se brinete što građani ne mogu da kupe cement ili ne znam šta, a tada nisu mogli da kupe ni hleb, jer im je plata bila jedna marka ili jedan evro danas [[Dobacivanje iz sale: Što lažeš?!]] Ne lažem, građani Srbije se toga sećaju. Kad se pozivate na njihovo sećanje i želite da se građani Srbije sete i podsete kad dođu izbori, ko je šta pričao, ko je šta radio kada je mogao da radi, tako da će im biti vrlo lako da ocene ko radi u njihovom interesu. Kada ste bili u Vladi, da li je vaša politika bila ono što su pričali vaši ministri u Vladi, da li je vaša politika to što je pričao ministar informisanja novinarima? "Gospodo novinari, vodite računa o svojoj bezbednosti, pa vam se neće ništa dogoditi", reče ministar Vučić 1999. godine. Ili, možda, što je rekao vaš predsednik: "Jedan broj novinara prosto čezne za pendrekom". Da li je to vaša politika? Da li je vaša politika to što je takođe pričao vaš predsednik: "Sve ću vas pobiti kao pse, meni niko ne sme da urliče" ili "prvo ću vam oduzeti pasoše, a onda vas pohapsiti" itd. Da li je to vaša politika ili je vaša politika briga za narod? Meni se čini da je ipak ovo prvo, jer tada kada ste imali prilike da sprovodite vašu politiku, tako ste se ponašali. Sada ste mnogo slatkorečivi, ali građani Srbije nisu naivni.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, neverovatno koliko je jedan amandman ustalasao osećanja šifrovane interesne grupe. Suština je u sledećem: u nekom od kabineta, Dinkićevom, pretpostavljam, odlučili su ljudi da građani Srbije kod prodaje akcija mogu dobiti 200 evra po godini staža i tačka. Sve preko toga mora da se otme građanima Srbije, mora da se vrati u budžet, da bi budžet imao suficit, mora da se na ovaj ili onaj način uskrati onima čije su firme uspešno poslovale, pa im je vrednost akcija veća. Znači, 200 evra i tačka. Što reče moj prethodnik, pamte građani Srbije kada je SRS učestvovala u vlasti. Pamte građani Srbije 1998, 1999. pamte i 2000. godinu, ali samo da vas obavestim da mnogo pamte ovo od 2000. naovamo. Toliko se toga pokralo u ovoj državi Srbiji, da je neverovatno. Sve što ste mogli kroz burazerske privatizacije da opljačkate, opljačkali ste. Sada i to crno ispod nokta, koje i ovako i onako treba da se isplati građanima, i to biste da oporezujete. Inače, ovaj predlog zakona vrvi od uskraćivanja, vrvi od toga da na svaki dinar ministar Dinkić hoće da uzme porez i na primanja koja se nigde u svetu ne oporezuju. Ali, to je već njegov problem. Izbori se primiču i na izborima će građani Srbije oceniti i vas i nas, pa ćemo onda videti.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, izašao sam malo iz sale, primao građane Srbije nezadovoljne ovakvom vlašću, nezadovoljne kriminalnim, korumpiranim i lopovskim režimom, razgovarao sa njima, a u tom mi javljaju da se javio neki dole, uzeo i počeo da čita ono što skupljaju...na šta su skupili 30.000 potpisa, skupljajući ih četiri nedelje. Imaju dva potpisa u Grockoj, a jedan je nevažeći, garantujem. Poznavajući ih dobro, jedan je nevažeći, bez sumnje. Dame i gospodo, dragi prijatelji, doneo sam ovde samo deo onoga što ulazi u belu knjiga lopovluka i kriminala G17 plus. Pogledajte, ovo je samo jedan manji deo. To nije šta je neko negde rekao, nego šta je ukrao i šta je opljačkao od građana Srbije. To sa tim šta je ko gde rekao nema mnogo veze. Oni uglavnom ćute, prave se blesavi, prave se da ništa ne znaju, ali, bogami, dobro rade, znaju kako da rade, ali za sopstvene džepove i za sopstvene kamione, pošto više u džepove ne mogu da trpaju, nego lopatom u kamione. Nema potrebe da čitam, ovde ima, negde, oko 30 krivičnih prijava koje, naravno, nikada neće biti pretočene u optužnicu, dok ne dođe do temeljnih promena u našoj državi. Šta sada radi osiona vlast u Srbiji, šta hoće režim? Uplašio se režim, na staklenim nogama. Režim bi da zabrani opoziciju, režim bi da nema drugačijeg mišljenja, režim bi da svi mediji budu jedno. Njihovi potpredsednici Vlade i ministri bi – hajde da ih bojkotujete. Ovi drugi – pošto ne možemo da zabranjujemo, onda ćemo nešto drugo da radimo, šta god nam padne na pamet, samo ne bi li opstali na vlasti. Zašto se vodi kampanja protiv SRS, to je ključno pitanje. Ljudi, nismo mi ovde na vlasti. Vi ste, gospodine Mihailoviću, pametan čovek, častan čovek, da li smo mi na vlasti ovde, da li mi na nešto ovde utičemo, sem što utičemo na mišljenje građana Srbije i što govorimo o ovome što se u Srbiji zbiva? Mislim da ne. To je, već, više od šest godina. Zašto je onda problem SRS? Govore o hiperinflaciji. Mi nismo bili na vlasti, nego vaši koalicioni partneri. Tada je Voja Šešelj išao u zatvor treći put. Kada su bili Jezda i Dafina, tada nam je pola stranke išlo u zatvor, kada smo objavili knjigu "Što opljačka levica da ne zna desnica". Vi o tome stalno govorite. Ne znam više šta pričate. Za sve što smo loše uradili platili smo političku cenu na izborima, prihvatili rezultate izbora, čestitali narodu na njegovoj volji i narod je dobio vlast kakvu je želeo. Ono što mi želimo vama to je da poštujete narodnu volju, da se saglasite sa narodnom voljom. Nijednu ružnu reč za vas neću da kažem, na pamet mi ne pada, neću da vas vređam, samo hoću da vam kažem – na izbore, prijatelji moji, lepo da čujete glas naroda: vox populi, vox Dei, da čujete šta će ljudi da kažu. Evo, ako vam treba, daćemo vam i u Grockoj. Simo, otiđi danas i nađi im neku desetoricu koji će bilo šta da im potpisuju, uopšte nije važno šta i kako, samo da donesu bar 10 potpisa iz Grocke. Znači, šta god da je, kako god da je, važno je da sve bude demokratski, važno je da narod izrazi svoju volju i važno je da ljudi kažu šta o kome i na koji način misle. Sada hoću o nečemu ozbiljnijem da govorim. Oprostite, molim vas, gospodine Mihailoviću. Molim vas još jedan minut, neću duže. Zahvaljujem se na vašem izuzetnom strpljenju i razumevanju, gospodine Mihailoviću. Dakle, sinoć je u večernjim satima na adresu različitih državnih organa stigla depeša iz pojedinih centara moći nekih drugih zemalja, kada bi im najviše odgovaraliizbori, pa kažu: idemo na izbore ili u septembru ili u martu. Zašto? Ako idemo na izbore u septembru, idemo da radikali ne mogu da domaknu do 50%, da SPS ne pređe cenzus, da uđu samo DS, DSS i stranke nacionalnih manjina i onda kažu – Kosovo vam uzimamo u novembru, kada je vlada tek formirana, a onda vlada nije kriva, izbori tek održani, pa da se ta nova vlada ne ruši. Ili je druga stvar: hajde da idemo tada, malo ćemo da prolongiramo rešenje Kosova, pa da onda kažemo da su krivi radikali. Samo hoću da kažem da nas ne interesuje šta spolja šalju razni centri moći svojim depešama, nego nas interesuje šta kažu građani Srbije. Znaće građani Srbije da odmere svakome od nas, i onome ko je kriv i onome ko nije kriv. Izbori neka budu što je pre moguće, zato što nikada nije zgoreg proveravati narodnu volju. Da bismo nešto novca uštedeli za naš narod i za naše građane, strahovito je važno da idemo na izbore na svim nivoima. Ako već nemamo novi ustav Republike Srbije da idemo na izbore za predsednika Republike Srbije, da idemo na izbore za pokrajinsku skupštinu, da idemo na izbore za gradove i lokalne samouprave u Srbiji, na isti način kao što ćemo da idemo na republičke parlamentarne izbore i nema velike filozofije. U tom smislu, molim vas, da svoj posao nastavite da radite. Ako vam treba neka vrsta pomoći oko bilo čega mi ćemo vam rado pomoći, ne morate da brinete uopšte. Što se nas u SRS tiče pripremamo više stvari da obavestimo građane Srbije. Uskoro ćemo imati promociju ekonomskog programa nove vlade Srbije, šta je to što nova vlada Srbije mora da uradi za građane Srbije u prvih šest meseci svoje vlasti, šta je to što ta vlada mora da uradi po pitanju socijalnog programa. Nemojte da ga opominjete, gospodine Mihailoviću, nema tu pomoći, ali sasvim svejedno građani Srbije su ovo čuli. Posle tih promocija krenućemo u pripremu izborne kampanje svuda po Srbiji. Moći ćete da nas vidite u svakom selu, svakom zaseoku i svakom gradu. Sa nama, vašim narodnim poslanicima, moći ćete da razgovarate, da kažete svoje primedbe, da kažete šta je to što bismo morali da menjamo u Srbiji, a mi ćemo se potruditi da ovaj nenarodni režim, da ovu nenarodnu vlast što pre skinemo vama građani Srbije, sa vaše grbače.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Narodni poslanik Sreto Perić podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 2. doda novi član 2a. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, evo još jednog amandmana gde poslanici SRS traže poreska oslobođenja za građane Srbije. U članu 14a reguliše se šta su to primanja po osnovu kojih se plaća porez na dohodak građana, pa se kaže (u tom članu 14a na koji se odnosi amandman narodnog poslanika Srete Perića) – primanje po osnovu činjenja ili pružanja pogodnosti u smislu člana 14a stav 1. ovog zakona smatraju se naročito, korišćenje službenog vozila i drugog prevoznog sredstva u privatne svrhe. To možemo da razumemo, želju izvršne vlasti da za korišćenje službenog vozila u privatne svrhe obezbedi sebi neki prihod. Međutim, u tački 2. se kaže – korišćenje stambenih zgrada i stanova koji su u vlasništvu poslodavca ili na raspolaganju poslodavca po osnovu zakupa ili bilo po kom drugom osnovu uz plaćanje zakupnine ili bez plaćanja zakupnine, pazite dalje, osim rešavanja stambenih potreba zaposlenih, izabranih, imenovanih i postavljenih lica u skladu sa propisima koji uređuju stanovanje i rešavanje stambenih potreba u državnim organima i organizacijama jedinice teritorijalne autonomije i lokalne samouprave, javnim službama i kod drugih korisnika budžetskih sredstava. Znači, ukoliko neko želi da kao poslodavac iznajmi svom radniku stan, sa njim sačini ugovor o zakupu, utvrdi visinu zakupa, taj zakup se plaća vlasniku stana, ali na to mora da se plati i porez na dohodak građana. U tome i jeste problem. Ovim amandmanom se tražilo da se doda samo jedan deo teksta koji glasi – ako se stan koristi bez naknade ili po ceni znatno nižoj od tržišne. Znači, pod tim uslovima i samo tako može da se naplaćuje porez na dohodak građana za korišćenje stanova koji su u vlasništvu poslodavca. Ako je to na ovaj način rešeno zašto, recimo, država zadržava pravo da svoje stanove izdaje radnicima u državnim organima i da budu oslobođeni plaćanja poreza i to pogotovo od kada ste vi došli na vlast, od kada ste zaposlili čitavu familiju, od kada je država postala privatna porodična firma, to se ne oporezuje. Sve ovo drugo i svaki drugi radnik ima manje prava nego zaposleni u državnim organima, pogotovo kada su u pitanju i čuveni stanovi. Samo me interesuje na koji način ova vlada rešava pitanje stambenih potreba zaposlenih u državnim organima, da li Vlada iz nekih svojih posebnih fondova to vuče ili ministarstva sama otkupljuju stanove, pod kojim uslovima i da li se poštuje Zakon o javnim nabavkama ili da li Vlada pravi svoje stanove. Razumem kada su u pitanju pripadnici MUP-a, razumem kada su u pitanju pripadnici Vojske Srbije, to razumem, ali šta je sa stanovima koje koriste funkcioneri, šta je sa stanovima kada je funkcioner zbrinut stambeno i dobio od države stan u istom gradu gde radi. Šta ćemo sa stanovima koje koriste članovi porodica, a dobijeni su od države zbog raspoređivanja na određenu dužnost. Šta ćemo sa tim stanovima? Hoćemo li da tražimo da se i na to uvede jedan takav vid oporezivanja? Trebalo bi, a ne ovaj deo kada poslodavac brine o svojim radnicima, daje im stanove, napravi ugovor o zakupu koji je u skladu sa tržišnim vrednostima tog zakupa i na to još hoćete radnika da oporezujete. U tome jeste najveći problem. Ovo u suštini počinje da važi od 5. oktobra. To su rezultati petooktobarske revolucije. Nemojte više kao Tadić ili Đilas da izlazite za ovu govornicu i da pričate kako je SRS bila u vlasti 1993. godine. Nije bila u vlasti. Tada su gospoda iz Demokratske stranke mnogo bliža bila tadašnjoj vlasti nego SRS. Svi znate kada je SRS ušla u Vladu Republike Srbije i svi znate da je posle NATO bombardovanja mnogo više objekata izgrađeno i popravljeno, nego što ste vi uradili za ovih šest godina otkako ste na vlasti.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika Odbor za finansije podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 2. dodaju novi naslov i novi član 2a. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Ja ne znam, da li da shvatim ovo kao kompliment da nijedan moj amandman ne usvoji Vlada, ni Odbor, pogotovo kada se odnosi na zakone koje donosi Ministarstvo finansija ili Ministarstvo za kapitalne investicije. Međutim, da bi građanima Srbije bilo jasno, članovi 4. i 5. u ovom predlogu zakona za izmenu dopunu Zakona, kaže – predloženo je sniženje stope poreza na zarade sa 14 na 12% i uvođenje neoporezivog iznosa u visini od 5.000 dinara mesečno. Da li ovo, dame i gospodo narodni poslanici, da li je jasna poruka Srbiji da će sve zarade, sva primanja polako ali sigurno, ukoliko ovi budu ostali na vlasti, biti dovedene na ovaj neoporezivi deo na 5.000 dinara mesečno, a inače toliko bar 60% građana Srbije ima ovolika mesečna primanja. Kako mogu sa 5.000 dinara da žive, ne znam, ali kako živi Dinkić, to vrlo dobro znam, i ne samo Dinkić nego i svi ostali ministri. Međutim, kaže – ovim se daje podsticaj razvoju privredne delatnosti, stimulisanje zapošljavanja i suzbijanja nelegalnog rada. Na ovaj način, znatno se smanjuje fiskalno rasterećenje zarada. E, pa nazdravlje. Podneo sam amandman kojim sam tražio da se bar ovo što su oni predložili u zakonu, da se procenat sa 12% zameni procentom od 10%. Dobio sam obrazloženje gde se kaže: "Amandman se ne prihvata jer ne postoji bilansirani prostor za dalje snižavanje stope poreza na zarade u ovom momentu." Pa dobro, da li bilanse pišu ljudi ili bilanse stvaraju ljudi? Drugo, šta ćemo, evo već drugo izvršenje budžeta, u budžetu suficit. To znači da je ovo ministarstvo skinulo mnogo više kože sa grbače građana Srbije, nego što im je bilo potrebno i za ovakvo izdržavanje države. Kaže se dalje – "Ukazujemo da je u zemljama u okruženju stopa poreza na zarade viša od 12% (Hrvatska ima 15%, Slovenija 17%), pri čemu treba napomenuti da je predloženim izmenama uveden neoporezivi iznos od 5.000 dinara, koje zajedno sa sniženom poreskom stopom daje fiskalno opterećenje zarade u visini od 38% po OECD metodu". Ovde se, slučajno ili namerno, pokazalo da 39% od onoga što vi zaradite, Mlađan Dinkić uzme za budžet. Dakle, 39% od vaših zarada toliko on oporezuje. Ako vam je zarada veća od 5.000 dinara, moraćete da platite porez. Usput, juče me jedan od poslanika ove šifrovane interesne grupe, pita znam li ja gde se nalaze Kajmanska ostrva, Devičanska ostrva, znam li gde se nalazi Sao Tome i Prinsipe, rekao sam – ne znam, ne zato što sam bio slab iz geografije, nego što me ta ostrva nisu interesovala. Ali znam vrlo dobro da bar jednom mesečno, dakle, ekipa iz ove Vlade na čelu sa predvodnikom, naravno, nije Koštunica, nego jedan drugi, odlazi na ta egzotična ostrva. Tamo su se našle i one 4,5 milijarde dolarakoje su bile na Kipru, pa ih nađe Mihajlović, pa ih nađe Velja Ilić i onda ostadoše na Kipru, nađe ih Bakić, pa ostadoše na Kipru, ali kada ih nađe Dinkić, više nisu ostale tamo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, o amandmanu.
Dakle, radi javnosti samo da ukažem na drugi aspekt problema koji postoji u članu 5. Zakona o izmenama i dopunama ovog zakona, a radi onih koji prate prenos, moram da navedem da se to odnosi na član 16. osnovnog teksta, dakle, važećeg Zakona o porezu na dohodak građana. Dakle, šta smo mi tu predložili. Mi smo poverovali u jednom trenutku da je poprilično Vlada u pravu kada tvrdi da ostvaruje epohalne rezultate. Sve je to povećano nekoliko puta, država tri puta više brine nego bilo koja vlast. I u toj opštoj sekiraciji sa previše koalicionog kapaciteta, pojavio se čak i suficit, strašan suficit, a po tom suficitu se neko u Vladi hvali kako je tu negde verovatno na top listi prvi ministar finansija, pa onda kilometar prazno, pa onda idu dalje ministri. Pošto se toliko hvale da su toliko uspešni, da je budžet prepun, krcat, da čak iz luksuza treba da se vraćaju i nepostojeći dugovi, odnosno u nepostojećim iznosima, dakle, nacifrani dugovi, mi smo podneli ovaj amandman i tražimo da se jednostavno usaglasi Predlog zakona u Vladi sa stavovima Vlade, sa budžetom koji je Narodna skupština usvojila. Naravno, da smo predložili da se promeni i stopa koja se plaća, odnosno porez na dohodak građana. To je član 16. osnovnog teksta i on glasi: "Zarada iz člana 13. do 14b. ovog zakona oporezuje se po stopi od 14% na osnovicu koju čini isplaćena, odnosno zarađena zarada." To je izvorni tekst, a Vlada predlaže promenu, a ona bi glasila – "Zarada iz člana 13. do 14b. ovog zakona oporezuje se po stopi od 12%." Verujući da stvarno postoji taj suficit, mi kažemo, da ne preterate sa tim suficitom, dajte da bude stopa 10%. To što vi u obrazloženju kojim odbijate naš amandman navodite kakvo je stanje u našem okruženju, ne znam, zašto bi to bio razlog koji bi nas obavezivao ovdeili prilikom opredeljivanja. Da li je negde 17%, 14%, 16% itd. ali znate i sami, ove se stope utvrđuju na bazi odgovarajuće korekcije, na bazi odgovarajućih analiza, praćenja stanja, na bazi testiranja pojedinih slučajeva, kako bi se to odrazilo, ali tu je izostalo, nema nikakvog argumenta, osim toga što su u našem okruženju stope daleko veće i onda je nama interes da sa malom stopom povećamo broj zaposlenih u našoj državi. Samo da vas podsetim, prošla godina je u projekciji do sada bila godina kada je trebalo da uvozimo radnu snagu, da vas podsetim, 2001. godine svi ste tada bili na vlasti, i svi ste zdušno podržavali onu krilaticu – "mi za nekoliko godina uvozimo radnu snagu". Ja koliko vidim, sada ni ovi iz Rumunije ne mogu da dođu zbog problema sa vizom. Nema uvoza radne snage. Doduše, Lalović je nešto hteo da uvozi, neke Kineze, on je mislio da se to na komad uvozi, da je to rinfuz roba. Šta radi kredit? Čudo. Čudo ste vi od vlasti. Eksperti. Znači, građani Srbije treba da znaju, ako se usvoji amandman SRS, biće niža stopa poreza na dohodak građana i to u onom delu koji se odnosi na njihove plate i zarade. Sa nižom stopom poslodavac je u mogućnosti da više odvoji zaposlenom, na ime onoga što njemu pripada, što se zove neto zarada. Na bazi tih sredstava i mogućnosti da dugoročno planira svoju poslovnu politiku, svaki poslodavac je u mogućnosti da razvije svoj posao i da eventualno otvori neko novo radno mesto, zaposli nove ljude, osvoji neke nove programe i krene sa izvozom, krene sa razvojem. Ukoliko se ne usvoji ovaj amandman, onda građani Srbije treba da znaju da Vlada Republike Srbije namerno zahvata više nego što joj je potrebno da bi ponizila građane, da bi onemogućila razvoj privrednih delatnosti u Republici Srbiji, jer u toj vladi postoji patološka potreba da se zgrću sredstva. Čija sredstva? Sredstva od građana, sredstva od poslodavaca. Vlada nastavlja sa destrukcijom koja je krenula onog momenta kada je svetlost obasjala Srbiju preko zapaljene Skupštine u centru Beograda. To građani Srbije treba da znaju. Znači, jutros smo imali situaciju da je na delu pokušana jedna podvala, orkestrirana, da bi se stvorio povod da predstavnik Vlade napusti sednicu Narodne skupštine. Kako je pokrenuto? Pokrenuto je tako što je naprasno neko zaboravio šta je zakon o izmenama i dopunama zakona, pa je optužio neke iz SRS da oni predlažu nulu. Da predlažemo da se građani "deru". To je to što je jutros rekao...Mislilac je to rekao. Kada smo ga uhvatili u laži, kada smo mu dokazali da to nije Zakon o penzijama, Zakon o radu, sujeta nije mogla da izdrži, zapalio čovek na vrata. Građani Srbije, podsetite Mlađana Dinkića da je 10 % manje od 12 % i ukoliko se na osnovicu primeni 10 % država će manje da uzme, a više će građanima da ostane. Mlađan Dinkić hoće što više da uzme građanima Republike Srbije. Ne bira sredstva, pa čak se u nekim trenucima ponaša kao da je jeo bunike. Ne zna šta je dva, šta je tri, šta je nula. Eto čemu služi ekspertsko znanje! Ekspert da prevari građane, da dezavuiše političkog protivnika, da pokuša da dezavuiše. Međutim, ima ovde i nekih ljudi koji malo više razmišljaju nego što vi možete i da zamislite. Dakle, građani Srbije, zapamtili ste moju poruku, znate da su sve moje poruke uvek precizne, tačne. Mlađan Dinkić vam 2 % više naplaćuje, jer smatra da luksuzno živite, a da je njemu i Vladi potrebno mnogo više sredstava preko suficita, o čemu se hvali već godinama. Vodite računa, ukoliko u sledećem sazivu u Narodnoj skupštini ne bude 150 poslanika SRS, opet ove lutkice na koncu ima da se skupe, pa će da naprave nešto epohalno, neće biti 12, nego 11,5 %, pa možda neće biti ni 11,5, nego u sledećoj fazi 11 %, da vas prevare, da vam otmu, da vam uzmu, da vas ponize. Zato mi podnosimo amandmane, da bi se jasno videlo ko je na kojoj poziciji.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Dejan Mitrović podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 5. doda novi član 5a. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman.Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6 . amandman je podneo narodni poslanikHranislav Perić. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman.Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6 . amandman je podneo narodni poslanikDragan Čolić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman.Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanik SRS gospodin Dragan Čolić podneo je amandman na član 6, zato što je nedorečen ovaj član zakona, izmena i dopuna Zakona, zato što je neshvatljivo da nam ovakav član zakona predlaže Vlada Republike Srbije. Naime, ovde je samo promenjen iznos. Dakle, za dnevnice za putovanje u unutrašnjosti u Srbiji neoporezivi iznos do sada je bio 1.000 dinara, a sada se on povećava na 1.200 dinara. Uračunata je navodno stopa inflacije, ali ne znam po kom ste modelu računali, jer je ona mnogo veća od one koja se prikazuje. Ali, da stavimo to na stranu. Nedorečen je amandman, zato što nije definisano šta sa oporezivim delom za dnevnice za putovanja u inostranstvo. To je ono što naročito predstavnici vlasti jako vole da puno švrćkaju okolo, što bi naš narod rekao, da putuju u inostranstvo. Mi smo imali, pre Zorana Šamija, predsednika, ove, nažalost, sada rasturene skupštine državne zajednice, koji je više boravio u avionu i u vazduhu nego u zdanju skupštine na Trgu Nikole Pašića, a da ne govorim o raznim delegacijama. Tu se više ne zna ko gde ide i šta priča. Ovi iz ovog mafijaškog "žutog" preduzeća DS o trošku Narodne skupštine Republike Srbije, preko odbora koji im je dao mogućnost da putuju u inostranstvo, išli da prave neke lobije protiv SRS. Vidim kako su dobro prošli, sve više i više građana im okreće leđa. Naročito, narod u nas ima poverenje, zato što zna da smo štedljivi ljudi, da smo domaćinski nastrojeni ljudi, zato što u opštinama i u gradovima gde su srpski radikali na vlasti taj broj putovanja, dnevnica, reprezentacija, raznoraznih specijalizovanih ugovora i troškova je sveden na najmanju moguću meru. Samo ću da vam dam primer Kragujevca. Budžet je usvojen prošle godine, pre nekoliko dana smo imali rebalans. Da vidite na primeru jednog grada, zato što u ovom trenutku ne znam koliki je tačan iznos predviđen, miliona ili stotina miliona dinara za putovanje u inostranstvo, pošto je to, za dnevnice za službena putovanja, pošto je to po ministarstvima. Ovde znam, jer sam izvukla tu računicu, jer smo mi u Kragujevcu, kao opozicija, ovom Stevanoviću i toj rasipničkoj vlasti, želeli primerom nas domaćinskih ljudi da sve damo u socijalno zbrinjavanje. Šta ima da putuje gradonačelnik sa svojom svitom ili predsednik gradske skupštine koji non-stop ide levo-desno ili ovi članovi delegacija, naročito iz DS, i da troše pare poreskih obveznika. To je kod nas u gradu nekoliko desetina miliona dinara, što je možda budžet jedne male opštine u Srbiji. Sada, ovde je u pitanju jedan problem koji nije zakonski uređen više godina. Ne znam, mislim da sam prvi put na službeni put u inostranstvo, kao tada zaposlena na prvom radnom mestu u jednoj spoljnotrgovinskoj firmi, tada čuvenoj u Srbiji, onoj bivšoj Jugoslaviji, putovala mislim 1987. godine. Ista uredba je, javiće se kasnije možda gospodin Krasić da me ispravi ako grešim, odnosno način na koji se reguliše dnevnica za službeni put u inostranstvo se primenjuje od osamdeset i neke godine. Po toj istoj po kojoj sam ja prvi put putovala u inostranstvo 1987. godine i dan-danas se putuje. Ekvivalent, odnosno valuta koja se primenjuje, vi to vrlo dobro znate nije evro, odnosno ranije je bila, nije bila nemačka marka, nego je američki dolar. Je l' tako? Sad prvo hoću da vam kažem, pošto stalno i kada treba i kada ne treba, ovde je konkretno gospodin Dragan Čolić predložio, da se pored ovog iznosa od 1.200 dinara za dnevnicu u zemlji dodaju i dnevnice za službeni put u inostranstvo. Kada je u pitanju vaše izražavanje o svemu i svačemu u evrima, iako smo mi mnogo daleko od EU koju ste vi obećali građanima još 2000. godine, samo što treba da dođete na vlast, moram da vas obavestim da je u Ruskoj državnoj dumi na drugom čitanju jedan zakon. Znači, kod trećeg čitanja zakona, kako je to po njihovom poslovniku, on će biti usvojen na predlog predsednika države, gospodina Vladimira Putina, i uz očiglednu saglasnost svih poslanika Ruske državne dume, da svaki državni funkcioner, svaki deputat u Dumi, dakle, u toku je rasprava o tom zakonu, koji umesto rublje kaže dolar, bude sankcionisan, novačno da se kazni. Zato što ozbiljna država i država koja ima toliki spoljnotrgovinski suficit, koja je u takvoj privrednoj ekspanziji želi da štiti svoju nacionalnu valutu. To kod vas nije slučaj, govorim vama predstavnicima vlasti, jer tamo gde ne treba da pravite ekvivalent dinara i evra vi to tendenciozno i namerno radite, kao da ljudima iz džepova ispada po 100, 200, 1.000 evra. Ljudi nemaju ništa u džepovima ili se zadužuju preko ovih platnih kartica, a ranije čekova. Vlada je dala obrazloženje da ne prihvata amandman kolege Dragana Čolića zato što kaže da je ranijom Uredbom, to je verovatno ta Uredba, odnosno propis koji postoji već 20 i više godina, regulisan način za službeni put u inostranstvo, odnosno za boravak državnih funkcionera u inostranstvu. To nije u redu. I kaže opšte poznata stvar. Nije poznata, možda niko od vas poslanika iz vlasti nije znao da postoji tako nešto. Jer, normalno je valjda, ta Uredba je podzakonski akt, da se sve reguliše zakonom. Pa, ako zakon reguliše koji je neoporezivi iznos za dnevnice za službeni put u zemlji mora da se zna i za inostranstvo, jer sve što nije definisano podložno je manipulaciji. Kako ja nemam izveštaj, kao narodni poslanik, koliko se potroši u ovoj skupštini za putovanje u inostranstvo, odnosno nemam kao opozicioni odbornik u gradu u kome sam opozicija, u onoj, takođe, rasipničkoj vlasti, to bi građani trebalo da znaju. Čekajte ljudi, da li ti državni funkcioneri i svi koji po raznim osnovama putuju u inostranstvo i primenjuju propise za visinu dnevnice, zavisi od zemlje do zemlje, je l' tako, da li oni plaćaju porez na to? Ne može ovako dvosmisleno ili trosmisleno, ne znam kako se piše tekst zakona i da se daje takvo obrazloženje. Sve to mora da bude definisano i zato smo mi insistirali, odnosno kolega Dragan Čolić, da se jasno navede i za dnevnice za službena putovanja u inostranstvo. Jer, neko samo na geografskoj karti može da vidi neko mesto, bilo koje, ili neku zemlju izvan granice naše zemlje. A zamislite da tek putuje ili da ide o trošku države ne znam koliko dana. Normalno, svi ti ljudi i građani bi voleli da bude ovakav zakon na snazi kakav mi predlažemo, da se to jasno zna i da svi oni koji koriste takve privilegije, koji putuju, idu, mnogi idu i ne znaju za šta, a oni što idu idu da ne brane interes Srbije i naših građana već rade samo za svoju ličnu korist ili korist svoje propale stranke, tako nešto stoji u zakonu. Eto zbog toga je kolega Čolić želeo, a obrazloženje nije dobro, jer ne može predlagač izmene i dopune zakona da se poziva na neku postojeću uredbu zato što uredba nije zakon.
Hvala. Da li još neko želi reč? Narodni poslanik Hranislav Perić. Izvolite, gospodine Periću, prošli amandman vam je prihvaćen.
Gospodine potpredsedniče, malo ste požurili kada je bio moj amandman na dnevnom redu. (Predsedavajući: Ne, vi ste malo zakasnili.) Zbog toga treba da pogledate, a ne napamet, nema nikog. Ja sam podneo amandman na član 6. i predložio sam da se neoporezuju sledeći prihodi kod radnika i to: prevoz, jubilarne nagrade, topli obrok i ostale nagrade koje sleduju radnicima po ugovoru o radu i predložio sam to u realnim iznosima i prihvaćen je moj amandman. Znači amandman sam podneo na takav način da poboljšava stanje kod radnika i da radnici mogu da prime neki dinar više, ono što im država neće naplatiti porez. Zbog toga mislim da su Odbor i ministar imali razumevanja (da je u to u zakonu bilo predloženo u maloj vrednosti) i zahvaljujem se što su imali razumevanja i prihvatili ovaj amandman. Hvala.
Hvala gospodine Periću. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite, gospodine Krasiću.
Ovo je amandman koji se isto odnosi na član 6. Predloga zakona i ovim amandmanom se menjaju predloženi iznosi u stavu 3, 4. i 5. U stavu 3. sa 3.500 na 5.000, u stavu 4. sa 18.000 na 25.000 i u stavu 5. sa 3.500 na iznos od 5.000. Da objasnim o čemu se radi, s obzirom na to da ovako to može da izgleda suvoparno i da ništa ne znači. Intervencija koju je Vlada uradila ovim predlogom zakona odnosi se na član 18. ovog teksta Zakona i odnosi se na naknadu za prevoz na službenom putovanju. Sada da ne čitam, ovo je dugačko, tu je data celokupna metodologija kako se utvrđuje, da kažem, visina prava i visina te naknade, ali sa 3.500 dinara mi predlažemo da se poveća na 5.000, tim pre što je to trošak poslovanja preduzeća, da znate. To je trošak poslovanja preduzeća i puno puta nema logike kada se nešto odredi u nekom procentu od nečega, a onda limitira nekim nominalnim iznosom i onda imamo situaciju da ljudi kojima je glavni posao da službeno putuju, da završavaju poslove za svoju firmu, imaju u jednom delu neoporezivi deo dnevnice, a u drugom delu oporezivi. Doduše, ovo je prevoz na službenom putovanju, ovo je nešto drugo, nije dnevnica nego je u pitanju upotreba službenog auta i prevoz itd. Mi smatramo da je ovo nerealan iznos i drugo, on predstavlja problem prilikom obračuna. I sami znate kako se taj obračun radi. Vlada je odbila ovaj amandman, rekla je – ako bi se taj amandman usvojio onda bi se smanjili poreski prihodi. Mislim da to apsolutno nema nikakvog značaja, jer treba da postavimo pitanje – a koliko bi se povećao obrt ili posao u privrednim društvima ukoliko bi koristili jedan drugačiji način obračuna poreza na naknade za prevoz na službenom putovanju? To je jedna stvar. Druga tačka koja je obuhvaćena ovim amandmanom su solidarne pomoći za slučaj bolesti, zdravstvene rehabilitacije ili invalidnosti zaposlenog ili člana njegove porodice. Sada je taj iznos 15.000 dinara, Vlada predlaže da to bude 18.000, a mi predlažemo da bude 25.000 dinara. To je onaj deo koji ne podleže plaćanju poreza, znači, do tog iznosa da se ne plaća porez. Znate, ako imamo u vidu da su se mnoge okolnosti promenile kod nas, da više ni ono besplatno zdravstvo nije baš besplatno, da obezbeđenje, ne znam, lekova, pomagala itd. takođe nije besplatno. Evo, ja imam nekog komšiju koji čeka već dve godine na neki red da bi operisao koleno i traže mu 250.000 dinara za operaciju, za ugradnju nekog, ne znam kako se zove, treba nešto da se ugradi. Em je u godinama, em je penzioner, em mu sad toliko traže za tu operaciju. Vidite i sami, da je kojim slučajem u radnom odnosu, sad malo hipotetički postavljam ovaj problem, šta bi njemu firma pomogla sa 18.000 dinara? Bila bi, ipak, neka simbolika, tim pre što ako bi htela i više da pomogne, sve preko toga, 12% bi ga čekao poreski organ da naplati, preko tog iznosa. Kao što verovatno niko ne bi mogao ništa nezakonito da radi sa veštačkim đubrivom jer može da ga baca na njivu ili u saksiju, nešto možda postoji treće ili četvrto što je opasno i kažnjivo, ali kod nas se sve oporezuje. Ovo poslednje što je obuhvaćeno ovim amandmanom odnosi se na poklone deci zaposlenih starosti do 15 godina, povodom Nove godine i Božića. Sada je u Zakonu 3.000 dinara, Vlada predlaže tu izmenu da se podigne na 3.500 dinara godišnje po jednom detetu. Ako je i ovo pravo vezano za rad i na jedan vrlo nefleksibilan način, odnosno baš fleksibilan način, zavisi od poslodavca, da li hoće, da li neće, eventualno ako smeju da uđu u sindikat, pa od sindikata, onda mislim da ne treba baš toliko cicijašiti i mislim da je primereno da se podigne taj iznos sa formulacije do 3.500 dinara, da bude – do 5.000 dinara. Naravno, poslodavac može da koristi to svoje diskreciono ovlašćenje, da svaki iznos odredi do maksimalnog koji je naveden. Mislim da država mnogo ne gubi, a verovatno dosta znači i roditeljima i deci i društvu, jer mi, u krajnjem slučaju, postojimo da bismo se obnavljali, a ne da bi zatvarali i uništavali. Čudno je kada na ovakve amandmane dobijete odgovor Vlade Republike Srbije u čijem obrazloženju se navodi nešto što mislimo da nije primereno, da ne treba da stoji, kaže: "Amandman se ne prihvata jer bi usklađivanje rasta nominalnih iznosa primanja oslobođenih od oporezivanja poreza na zarade, na način kako je to predloženo ovim amandmanom, imalo negativne posledice na prihode budžeta, posebno imajući u vidu da zakonom predloženi nominalni iznos korespondiraju visinu očekivane inflacije i realnog rasta bruto društvenog proizvoda za 2007. godinu". U svim obrazloženjima povodom ovih naših amandmana koji se odbijaju navodi se nešto, vama se u obračunu gubi jedna i po godina. Gubite jednu godinu. Uopšte nemate predstavu da živimo u 2006. godini. Vi ste taj iznos odredili prema nečemu što očekujete da će da se desi odjanuara 2007. godine do 31. decembra 2007. godine. Ljudi, a šta je sa 2006. godinom? Da li mi u 2006. godini možemo nešto da radimo? Da vas podsetim, i malopre, kada ste pričali o toj navodnoj brizi, ne sporim, možete da pričate da se mnogo brinete itd, to je vaše pravo, ali podsećam vas da ste u članu 37. Predloga za izmenu i dopunu Zakona napisali: "Ovaj zakon primenjivaće se od 1. januara 2007. godine, osim člana 7, koji će se primenjivati od dana stupanja na snagu ovog zakona i čl. 8. i 9, koji će se primenjivati od 1. septembra 2006. godine." Član 6. na koji je podnet ovaj amandman praktično će da se primenjuje od 1. januara 2007. godine, a vi u odbijanju amandmana SRS kažete da mnogo više tražimo i predlažemo, nego što je očekivani rast društvenog proizvoda i inflacije od 1. januara 2007. do kraja 2007. Gde je 2006. godina? Pazite koja se poruka šalje sa ove govornice od strane Vlade. Mi pravimo beneficije, mi smanjujemo poreske stope, mi olakšavamo, a kada će da krene – tek sledeće godine. Zašto sledeće godine? Istovremeno se priča o fondu, novom investicionom ciklusu, da ne pričam o ovim pregovorima što imate. Vodite računa da vam taj Parivodić ne vodi te pregovore, obavestite Dinkića, ima da zabrlja sve stvari sa ovima iz EU. Čitao sam stenogram šta je pričao. Vodite računa, nemojte da se zadužujete, nemojte nerealno da se zadužujete. Lako je vama da donosite neozbiljne propise koje nećete da primenjujete od sledeće godine. Ovo je neprimenjivo što se predlaže. Vi ste 2006. godinu zatvorili, vi ste nju zaklopili, rekli ste – inflacija će biti toliko, suficit ima da bude toliko, naplatićemo toliko i toliko, ovo što vam dajemo neki popust, ne računajući ovo što se odnosi na novozaposlene, to odmah stupa na snagu, ali sve drugo što reklamirate kao veliki popust, krenuće 2007. A koliki će popust da bude? On će da bude u granicama onoga što se očekuje da će da se desi u 2007. godini. Znajte da smo sada u junu 2006. godine i da je sad na snazi ono što postoji u propisima. Znači, tamo gde ste predložili da bude 3.500 ove godine je 3.000. Ništaniste dali kao beneficiju, kao popust, kao rasterećenje, kao olakšanje za građanina i za privredu. Ovo vam je kao ono sa Đeknom, videćemo šta će da bude. Ako vi idete sada tako, onda mi treba da kažemo – ćeraćemo se. A 2007. godine ste predvideli da ovo stupi na snagu. Vodite računa, ovde su nerealni iznosi, sva ova oslobađanja koja su ovde data i svi iznosi koji su na neki način određeni, ne ulazim u taj nominalni iznos, imaju pre svega jednu poslovnu, socijalnu i državnu funkciju i u svim državama na kugli zemaljskoj to se na neki način stimuliše i toleriše. Ako je nešto namenjeno deci, gleda se da se pomogne. Ako je nešto namenjeno razvoju posla, da li su to samo dnevnice za službena putovanja, troškovi službenih putovanja, ishrana, prevoz na poslu, itd, i to se na neki način stimuliše. Zašto? I to treba da bude u funkciji privredne aktivnosti. Ako ne želite to da radite na takav način onda kažite – 5% za sve što se primi. I onda ceo zakon može da se svede na dva člana. Oporezuje se sve kao dohodak građana sa stopom od 5%, pa pošto ste uhvatili i vodu i poplavu i elementarne nepogode i požar, i "Supprims" i "Boni supprims" i "leptirčića", i sve, sve, sve, onda ćete opet da skupite ta sredstva koja ste planirali. Ako već pravite neku razliku, selektivno pristupate, uvažavate ekonomski momenat, uvažavate socijalni momenat, porodično stanje, potrebu da se razvija posao, radite to mnogo realnije. Nominalne iznose ste navodno povećali, računajući šta će da se desi od 1. januara 2007. do kraja te iste godine. Kao da ovo što će da bude i dalje na snazi je dobro planirano za 2006. godinu. Pa, nije dobro planirano. Sami se lomite oko toga kakva će biti inflacija, kolika će biti, kako se ona kreće, kako rastu troškovi, kako rastu cene na malo. Ne pričam o drugim aspektima koji utiču na tržište. Ne pričamo. Ali u svakom slučaju, neki novčani iznos koji ste odredili kao reper za nešto, 1. januara 2006. godine i 12. juna 2006. godine nije ista vrednost, nema iste količine robe. Vi kažete – u 2006. godini ništa mi ne menjamo, to će da krene 2007, a to malo što smo dali, to smo uzeli celu 2007. šta će da se desi. Nemojte da nas potcenjujete. Ako možete da budete realni, gledajte da budete realni. Ako niste u mogućnosti to da budete, čudim se što odavno niste podneli ostavku.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Po Poslovniku se javio narodni poslanik Predrag Marković, predsednik Skupštine.
Poslovnik, član 225. glasi: "Narodni poslanik ima pravo da bude obavešten o svim pitanjima potrebnim za vršenje funkcije narodnog poslanika. Radi potpunijeg obaveštavanja, narodnim poslanicima se redovno dostavljaju službene publikacije Narodne skupštine i informativni i dokumentacioni materijali o pitanjima koja su na dnevnom redu sednice Narodne skupštine i o drugim pitanjima iz delokruga Narodne skupštine". Za govornicom je neko od poslanika diskutujući, naravno, o amandmanu, pomenuo sumnju da, eventualno, javnost ili poslanici ne znaju tačno koliko za službena putovanja u inostranstvo troše poslanici Narodne skupštine. Informator koji je, zahvaljujem se svim narodnim poslanicima, prva Narodna skupština, od svih institucija, uradila, po zakonu koji je uradila ova skupština, detaljno daje podatke i unutra mogu da se vide tačni iznosi, ali mislim da ovde treba reći, zbog potrebe obavljanja posla svih narodnih poslanika, i ono što se ne vidi. Dakle, tamo su iznosi koliko je potrošeno, koliko je predviđeno. Na ovoj stavci je Narodna skupština uštedela prošle godine, a i u prvih šest meseci ove godine, kao i u drugim, jer je ova institucija, šta god oni koji pišu povremeno po medijima ili daju izjave, a ne čitaju podatke, pričali, ova skupština je uspela, radom svih odgovornih poslanika, da ima veliku efikasnost, a da pri tome uštedi sredstva. I ono što se takođe ne vidi, naravno, u putovanjima koja su službena, da neko ne bi pomislio da tu postoji pitanje pozicije i opozicije, oni koji imaju manje aktivnosti u Skupštini, ne ulazim u to zašto su mnogo više putovali i oni se zovu predstavnicima opozicije. I predsednik je to potpisivao. Dakle, nije korektno, verovatno ljudi koji mnogo više učestvuju u svakodnevnom radu i u svim odborima, nisu stizali. Hoću da građani znaju, nema tu nikakve diskriminacije, najviše su putovali poslanici opozicione stranke koja se nije najviše angažovala u radu ove skupštine. Dajem podatke koje nije moguće videti u Informatoru. Informator ne poznaje imena poslaničkih grupa. Kada je u pitanju prvih šest meseci ove godine, imaćemo tačan pregled, ali budući da je od 5. juna, odlukom ove skupštine, u punoj funkciji, po članu 60. Ustavne povelje, Srbija preuzela čitav niz nadležnosti, moraćemo u međuvremenu da vidimo i obračun troškova koji su postojali na nivou Skupštine državne zajednice. Tu ima čitav niz krajnje neobičnih troškova velikih delegacija, ali to ćemo sve proveriti. Svakako, ubuduće će delegacije koje se sastavljaju odavde i koje su paritetne, u tome su učestvovali predstavnici poslaničkih grupa, u skladu sa tim, putovati po zakonu i siguran sam da će delegacije ove skupštine biti efikasne kao rad ove skupštine, a da će uštedeti. Ako vas interesuje lično, ono što takođe ne piše, predsednik Narodne skupštine ove godine jeste putovao službeno, ali nezvanično. Za to nije potrošen ni dinar iz budžeta, zato što sam ja, po starom dobrom običaju, hotel, tamo gde je bio hotel, plaćao iz svog džepa, a za ostalo sam bio gost predsednika parlamenta susednih zemalja. (Predsedavajući: Vreme.) U odnosu na to, postoji i jedan izuzetak, ja se opet zahvaljujem, odgovorni poslanici opozicione stranke koji su tražili da Skupština snosi troškove za njihovo putovanje koje je bilo jako važno, jer se ticalo saradnje sa parlamentima do kojih je nama stalno, pre svega Rusije, to je isto urađeno kako valja i zahvaljujem se svima na odgovornosti, ali to nije izazvalo nikakve dodatne troškove, već naprotiv, bilo je u okviru uštede koju ovaj parlament inače ostvaruje. Hvala vam mnogo. Nadam se da je ovo dovoljno za obaveštenje. Za sve ostalo stojim vam na raspolaganju.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS, iako je gospodin Marković, za one koji pažljivo slušaju, jasno rekao o kome je reč, ali za one koji možda ne znaju najbolje odnose u našoj Skupštini, nedovoljno jasno, pa ću ja da kažem. Gospodin Marković je mislio na Demokratsku stranku. Gospodin Marković je mislio na one koji su prethodnih osam i po meseci proveli u Narodnoj skupštini ukupno dva sata i 13 minuta. Za ta dva sata i 13 minuta zaradili su 39 miliona, pa neka građani Srbije izračunaju. Sve ostale poslaničke grupe troše proporcionalno broju svojih poslanika. Verovatno one koje su nešto veće, zbog toga što imaju veći broj iz unutrašnjosti, za tih 0,01 ili 0,1 nešto više od ovih drugih koji imaju više iz Beograda, ali to je uobičajena stvar. Nešto drugo sam hteo ovim povodom da kažem, oko tih putovanja i svega drugog. Nema niko u Narodnoj skupštini ništa protiv da neko ide negde i da taj službeni put plaća Narodna skupština. Nemojte da se igramo demagogije, zato što se predsedniku Republike plaćaju avioni kad ide na fudbalsku utakmicu koju gubimo i sa 10:0 i sa 15:0, pa i kad pobeđujemo, sasvim svejedno, a pri svemu tome ne znam baš kakav je to uticaj i koliko je to značajno za građane Srbije, posebno kad nemaju hleba da jedu ili kad ga imaju vrlo malo, kad žive teško i kada se muče krpeći kraj sa krajem. Dakle, važno je da mi kažemo šta je urađeno za građane Srbije kad neko negde ode. Da li je neko, sem te prazne priče "ja ću da budem ambasador srpske privrede", ja ću da budem ne znam šta, a šta si, majstore, doneo građanima Srbije? Da li ima ijedan ugovor, da li ima neki dinar da su građani Srbije tim povodom dobili, da li ima da je neko nešto stekao zbog toga ovde u Srbiji, a ne ti lično ili neko od tvojih najbližih saradnika? To je ključno pitanje na kojem SRS insistira, da vidimo šta su to rezultati. Neću da neki idu o trošku građana Srbije, da bi videli belog sveta, ne zato što sam protiv belog sveta, već zato što sam protiv toga da se troše pare na njihova putovanja, da bi oni kupovali parfeme ženama i ljubavnicama, da bi kupovali viski onome ili onome, jer me to ne interesuje. To nek' idu o svom trošku. Kad hoću da idem negde, idem o svom trošku, na ovakav ili na onakav način. Ovo se ne radi o državnom trošku. O državnom trošku morate da kažete – šta sam uradio za te pare, kakvu je država korist imala. Kad mi razgovaramo unutar SRS, jedna od osnovnih stvari, kad izađete za govornicu, kad idete na tribinu, kad se obraćate ljudima – šta je poruka koju ste dali građanima, šta oni mogu da očekuju od SRS, koje su to promene, šta je to zbog čega će tim građanima biti bolje ukoliko glasaju za vas. Isto tako, kao što se ponaša jedna opoziciona stranka i kakav odnos mora da ima prema građanima, takav odnos moraju da imaju državni funkcioneri. Podsetiću vas, poštovane dame i gospodo, neki od vas se toga sećaju ovde u Narodnoj skupštini, mislim da se i Vi sećate, gospodine Vlaoviću. U svom mandatu 2002. godine, onomad kad ih je bilo 262 u Narodnoj skupštini, umesto 250, u jednom trenutku su 262 podizali dnevnice na blagajni Narodne skupštine, niko živ nije imao pojma, i to bez onih iz DSS koje su izbacili, pa potom vraćali, sa njima je bilo 308, sa sve "građaninom" Korićancem. Znači, niko živ nije znao koliko je poslanika bilo. Šta su onda uzeli da rade? U trenutku kad mi izađemo za govornicu i kažemo nešto, tražimo usvajanje nekog amandmana, na bilo koji način, nešto protiv onoga za šta se oni zalažu, nešto što im se ne dopada, a oni kažu – aha, šakom od sto, opstrukcija. Kao da je to nešto nedozvoljeno. Oni su ovde 1993. godine, kada ih je Milošević odbio za koaliciju, kada je Đinđić sedeo sa Mirom na kanabetu, pa posle toga je odbio za koaliciju, oni su ovde, ako se sećate, na kolicima unosili stotine kilograma amandmana i svi su bili "briše se". Da li je tako bilo, Miko? Tako je bilo. Po 3.000 amandmana! Ako je rekao Bora Radić 3.000, on je bio dobar čovek, ne bi slagao, bilo je možda i više od toga. Dakle, šta se onda dogodilo? Onda se dogodilo da u prošlom mandatu oni kažu – opstrukcija. Koliko to košta građane Srbije? Jedan dan košta toliko i toliko, a jedan sat koji ste nam oduzeli tim amandmanima građane Srbije je koštalo toliko i toliko. Ja vas svečano obaveštavam, neću biti lenj, moja strast je matematika, geografija i istorija. Matematiku sam mnogo voleo kao dete, kasnije nešto manje i mnogo sam je zavoleo u kasnijim srednjoškolskim vremenima i kasnije. Neću biti lenj da izračunam koliko nas košta sat nerada, dan nerada i mesec nerada poslanika Demokratske stranke. Onda ćemo građanima saopštiti, a ja hoću samo da vas podsetim da nikada niko nije koristio troškove u Skupštini Srbije kao argument protiv svojih političkih protivnika dok oni nisu došli na vlast, jer se to ne radi. Sutra kada budemo vlast nećemo vam zamerati to koliko imate troškova, ovakve ili onakve, da li se od toga delimično finansiraju vaše stranke ili ne, pošto se to podrazumeva. Mi ćemo ovog puta to da uradimo da bismo pokazali građanima Srbije koliko su prljavi, koliko su pokvareni, čime se sve služe, šta su sve u stanju da urade protiv njih, a da nikakvu odgovornost prema građanima Srbije ne osećaju, apsolutno nikakvu odgovornost. Mi, poštovni građani Srbije, kada izađemo iz ove sale ne idemo iz zgrade Skupštine, već primamo delegacije, udruženja građana Srbije, primamo ljude u Srbiji koji imaju svoje muke i probleme koje pokušavamo da rešavamo šaljući pisma ili neka druga vrsta pismena odborima Skupštine Srbije. Ovi ne ulaze u Narodnu skupštinu Republike Srbije, sem kada treba da održe konferenciju za novinare protiv SRS i da uzmu paušal, platu i sve drugo. Dakle, dame i gospodo, o tom licemerju sam dovoljno govorio. Gospodine Obradoviću, zahvaljujem vam se na strpljenju, molim vas da utičete na predstavnike svoje partije da se izbori raspišu što pre, da ovom licemerju kažemo zbogom.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Paja Momčilov. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov.
Poštovani narodni poslanici i narodne poslanice, kada sam dolazio ovde sa klinike u kojoj radim jedna mi se koleginica obratila i rekla – na šta liči ona Skupština. Kada pogledam čitav skup umalo mi se nije omaklo da kažem – ucveljeni skupe. Skupština upravo liči na to, a kada sam već krenuo sa tim što sam rekao, da izjavim saučešće aktuelnoj vlasti, a bogami i nama samima na izgledu koji postoji i koji je i te kako akceptiran od građana Srbije. Da se vratim našem poslu, pošto naš predsednik Skupštine kaže da mi intenzivno radimo, naravno mimo ovih prostorija, što građani Srbije ne vide. Ja sam ispred poslaničke grupe SRS podneo amandman na član 6. predloženog zakona. Kao što ste videli u ovoj raspravi u članu 6. predlaže se povećanje neoporezivih iznosa naknade za troškove prevoza na posao, dnevnica za službeno putovanje u zemlji, naknade za korišćenje sopstvenog automobila na službenom putovanju, solidarne pomoći za slučaj bolesti ili zdravstvene rehabilitacije zaposlenom ili članu njegove porodice. Ima još stavki za koje je zakonodavac predložio da se menjaju iznosi neoporezivog dela. Pošto sam lekar, logično je da sam predložio amandman koji zadire u oblast zdravstva. Naime, zakonodavac je rekao: ako će poslodavac da izdvoji za troškove lečenja i rehabilitaciju zaposlenog ili nekog člana njegove porodice onda se oslobađa poreza iznos do 18.000. Ako bi želeo da izdvoji više moraće da plaća porez. Šta predlažemo mi iz SRS? Predlažemo da se u članu 6. stav 4. menja tako da tačka 5) glasi "solidarne pomoći za slučaj bolesti, zdravstvene rehabilitacije ili invalidnosti zaposlenog ili člana njegove porodice – do 25.000 dinara, a uz račun nadležne zdravstvene ustanove do punog iznosa lečenja". Šta srpski radikali predlažu? Predlažu ukoliko poslodavac ima mogućnosti i želje da plati u celosti troškove lečenja svog zaposlenog ili člana njegove porodice da taj iznos treba u celosti osloboditi poreza. Sa druge strane, mi kažemo da bi onda u tom slučaju zdravstvena ustanova morala da bude garant da je ta suma potrošena u naznačene svrhe, računom koji će biti dokaz da je taj novac utrošen u pravilne svrhe. Ako se, pak, ne radi o nekoj intervenciji zdravstvene ustanove, ukoliko se radi o troškovima rehabilitacije, oporavka, smatramo da donju sumu od 18.000 treba podići na 25.000 dinara. Zašto smatramo da je to neophodno, potrebno? Prvo da pođemo od situacije u kojoj živimo. Našu državu i naše građane, može se slobodno reći, opterećuju dve katastrofe. Prva je demografska katastrofa. Mi nestajemo sa ovih prostora! Svake godine je 30.000 ljudi manje u državi Srbiji i to je nešto što bi trebalo da zabrine Vladu, a bogami i ovaj parlament. Međutim, niko nikada o tome ne govori i niko ništa ne pokušava da izmeni tu situaciju. Druga katastrofa, za koju sam slobodan i koju mogu egzaktno da dokažem, jeste zdravstvena katastrofa u kojoj se nalazi naš narod. Zbog čega? Zbog toga što je smrtnost i obolevanje u porastu na ovim prostorima i zbog toga što u tom porastu najveći udeo imaju maligna oboljenja, tako da naši građani četiri puta više obolevaju od malignih oboljenja nego građani u Evropi i sa druge strane što na veliku smrtnost utiču i kardiovaskularna oboljenja koja jesu ubice broj jedan u svim razvijenim zemljama sveta, pa i nerazvijenim. Znači, imamo dve katastrofe! Ako se to dovede u vezu sa primanjima naših građana, a prosečni lični dohodak u ovoj zemlji je oko 20.000 dinara, pa se onda opet uzme u obzir da je oko milion građana bez posla, pa na sve to dodaju mere zdravstvene politike koje se sprovode od ove vlade, onda lako može da se shvati da je naš predlog nešto što je u domenu socijalne politike, socijalne brige o građanima i stanovništvu, a neko bi rekao da to možda spada i u domen filantropije. Zalažemo se, naime, da danas kada je tako teška zdravstvena situacija našeg naroda, kada imamo depopulaciju, dakle, da se oslobodi od poreza uloženi novac poslodavca za lečenje svog zaposlenog ili člana njegove porodice. Rekao sam da su maligne bolesti u velikom porastu, maligne bolesti se relativno kasno primećuju, u terminalnoj fazi kada je lečenje izuzeto skupo bilo primenom medikamenata, citostatika, bilo primenom operativnih zahvata. Danas smo svedoci u mnogim zdravstvenim ustanovama tzv. nestandardnih usluga, koje su uvedene u lečenju naših pacijenata i za koje se moraju posebno izdvajati iz džepova naših građana novci. Ako je to tako, ako znamo koliko koštaju medicinske operacije, koliko koštaju lekovi, onda ovakva jedna mera, mislim da uopšte ne može da bude na štetu naroda, države, nego samo u korist naroda i države. U obrazloženju koje smo dobili zašto se ovo odbija, rečeno je da bruto nacionalni dohodak i rast inflacije nisu usklađeni sa ovim željama i da će onda sve to trpeti budžet. A šta je suprotni ishod ako ne dozvolimo lečenje teško obolelim građanima i članovima njihove porodice, onda će trpeti građani. Sada se ja pitam, ko je bitan, da li budžet ili građani, ali Mlađanu Dinkiću – budžet. Ta poreska politika koju on sprovodi, neko je to rekao kolokvijalno, politika da se što više odere, a ja sam se mislio šta je u suštini takovog ponašanja, da li pohlepa, samo da se grabi što više da bi se punio budžet ili nešto drugo. Jasno mi je, odbijanjem ovog našeg predloga, u pitanju je nešto drugo. To drugo je deo politike na delu, bar kada je poreska politika u pitanju, a to je politika odmazde. Mnogi vlasnici privatnih radnji to će vam lako objasniti, odnosno kako to izgleda. Ako nemate jedan račun i uhvate vas bez računa, naravno, nećete vi platiti kaznu i biti kažnjeni zbog toga, ne, vi trpite odmazdu, ali koju odmazdu? Zatvara vam se lokal na određeni vremenski period, bude to nekada nedelju dana, nekada dve nedelje, budete kažnjeni drakonski, finansijski. I šta je onda to?! To je odmazda!! To je ono kao za vreme rata, kada je Hitler rekao – ubite jednog Nemca, nećemo tražiti ubicu, nećemo ga juriti i njega sankcionisati, sto vaših ćemo ubiti. To je metod rada ove Vlade kada je finansijska politika u pitanju u delu uzimanja poreza od građana Srbije. Naravno, da bi situacija u zdravstvu bila dobra, jer ona nije dobra, mi imamo jedno opšte nezadovoljstvo pacijenata, lekara, a zbog čega? Dakle, lekari su sada dobili tobože nekakvu komoru, dobili na nelegalnim i nelegitimnim izborima gde je napravljena jedna takva neviđena farsa, pri čemu se nije ni 10% lekara izjasnilo ko će biti članovi novoosnovane skupštine, kriminalno i ilegalno delo koje je sprovedeno pod firmom evropskih standarda i tradicija. Čak, kod jedne biohemijske komore koja je izmišljena i koja nigde u svetu ne postoji, išlo se dotle da se glasalo dizanjem ruku, bez prethodnog kandidovanja, unutar grupice od 50 ljudi. Tako se u ovoj zemlji bori za zakone i za legalne institucije. Sa druge strane, svedoci smo odliva para iz fonda za zdravstveno osiguranje i ovo što kaže gospodin Vučić, dnevno nam dolaze građani i žale se. Pre neki dan su bili ljudi koji su na transfuziji, koji od silnog maltretiranja ne znaju više šta da rade, ne znaju kome da se obrate, dolaze da se izjadaju, ako ništa drugo. Dalje, u ovoj jadnoj zdravstvenoj situaciji, svedoci smo i dalje velikih investicija u zidove gde se troše velike pare, ranije su to bile donacije, a sada su to krediti, a te pare odlaze, nekim čudnim načinom u privatne džepove povlašćenih ljudi, a što ne reći i stranaca koji tobože pomažu ostvarivanje projekata u našoj zemlji. Čuvena firma "Sofreko", koja je dovela transfuziološku službu do kolapsa, jednom reformom, dovela je do toga da se danas državni službenici sude sa dobrovoljnim davaocima krvi, dovela je do toga da imamo nestašicu krvi. Naši pacijenti u našim bolnicama ne mogu da budu operativno normalno lečeni. Čuvena firma "Sofreko" koja neće da saopšti koliko je para uzela, sama, od navodne donacije, i da su velike pare u pitanju, i dalje sa istim vodstvom nastavlja da učestvuje i u drugim projektima i da deo para koje su namenjene ovom narodu, bolesnim ljudima ove države i dalje besomučno pljačka. Dakle, da ja završim, jer ima ovde i onih koji kažu da su leve stranke, ima onih koji kažu da su za solidarnost, ali nisam očekivao da će Dinkić da prihvati ovako nešto. Filantropija je daleko od njega. Solidarnost on ne poznaje, ali od ostalih poslanika očekujem da će se malo zamisliti, jer bolesni su i naši roditelji i naša deca, pa i mi sami pobolevamo, a koliko koštaju lekovi, kako se do njih dolazi. Ova država i za lekove uzima PDV, i to je poznato. Neće ova država, jasno je meni, ni da oslobodi poreza dečije pelene, neće ni sredstva koja su za podizanja dece, ali bar kada je najugroženija kategorija u pitanju, a to su bolesni ljudi, učinimo makar malo da im olakšamo tešku situaciju. Da priča potpuno nije prazna, samo vas podsećam, završnom rečenicom, velikom studijom koja je ovde urađena gde je 50% ljudi reklo da nije otišlo lekaru, zbog toga što nije imalo materijalnih sredstava. Hvala vam.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član6. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman.Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada je malopre predsednik Skupštine usred rasprave ušao, seo u poslaničku klupu i želeo da narodne poslanike obavesti o nečemu na osnovu člana 226. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, ja sam očekivala ili da će da nam kaže da je shvatio da je ovako dalje besmisleno i da nas obaveštava da će raspisati parlamentarne izbore ili da će nas, što mu je, takođe, obaveza, kao i predsedavajućeg, obavestiti gde je Mlađan Dinkić. Ušao je ovde jutros u ovu salu, pokušao da najgrubljim uvredama obmane javnost Srbije, video je da mu to ne polazi za rukom i nestao. Sada ja pitam: da eventualno nije u toku vanredna sednica Vlade, s obzirom na to da se već nekoliko sati na Zvezdari dešavaju nemili događaji, policija bije građane zato što pokušavaju da zaštite svoje posede od neke građevinske mafije, koja je u bliskoj vezi sa rukovodstvom opštine Zvezdara. Stanje je tako alarmantno da je moguće da je Vlada na vanrednoj sednici, a ako jeste bilo bi lepo da narodni poslanici to znaju, pa da onda i oprostimo Dinkiću što ga nema u ovoj sali. Amandman na član 6. podneo je kolega Radiša Ilić, a član 6. Predloga ovog zakona odnosi se na član 18. osnovnog Zakona i ja ću kratko, radi javnosti, da kažem na šta se odnosi taj član 18, pre nego što obrazložim konkretan amandman. Član 18. kaže da se porez ne plaća na zarade, na primanja zaposlenog po osnovu, pa onda ne znam, naknade troškova prevoza u javnom saobraćaju do visine cene mesečne pretplatne karte, odnosno do visine stvarnih troškova prevoza, ako ne postoji mogućnost da se obezbedi mesečna pretplatna karta, bilo je u prethodnom tekstu 1.200 dinara, sada je povećano na 1.500 dinara; dnevnice za službeno putovanje u zemlji, od iznosa, bilo je ranije 1.000 dinara, sada je 1.200 dinara. Onda imamo, vrlo interesantnu, tačku 3) – ne plaća se porez na zarade, na primanja zaposlenog po osnovu naknade troškova smeštaja na službenom putovanju prema priloženom računu. Da li je moguće da ovde ne postoje nikakva ograničenja? Da li autor ovog zakona, odnosno Vlada Republike Srbije, zna kolike su razlike u cenama, recimo, hotelskog smeštaja i u Srbiji, a i u inostranstvu? Da li ovo sve što čitamo kuda se švrćkaju razni funkcioneri Vlade i predstavnici kojekakvih agencija, po Dubaiu, u najskupljim hotelima po svetu, da li to znači da je ova odredba ovako bez ikakvog ograničenja baš zbog njih, odnosno zbog članova Vlade? Meni zaista liči da to jeste tako. Zato naknadu prevoza na službena putovanja, prema priloženim računima itd, povećavate od 3.000 na 3.500 dinara neoporezovani deo, solidarne pomoći za slučaj bolesti, zdravstvene rehabilitacije ili invalidnosti zaposlenog ili člana njegove porodice sa 15 na 18 hiljada dinara. Verovatno, ni duplo veći iznos od ovih 18 hiljada dinara ne može da pokrije troškove jednog noćenja u nekom luksuznom hotelu, gde odsedaju vladini službenici. Zato imate, Vuk Drašković, pogotovo, ali on nije, što se tiče SRS, koleginice Jovanović, službenik Vlade nego ilegalac u Vladi, pošto nema pravnog osnova da on sedi u Vladi. Dakle, kada je u pitanju solidarna pomoć za slučaj bolesti, zdravstvene rehabilitacije ili invalidnosti, onda se Vlada stisla, nema para, sa 15 hiljada povećava neoporezovani iznos samo na 18 hiljada. Isto tako, kada su u pitanju pokloni deci zaposlenih starosti do 15 godina povodom Nove godine i Božića sa 3 na 3,5 hiljade dinara godišnje i jubilarne nagrade zaposlenima u skladu sa zakonom koji uređuje rad do 5 hiljada dinara godišnje. Dakle, očigledno je kakva je namera Vlade i o kome Vlada, zapravo, vodi računa. O Srbiji, o građanima Srbije svakako ne vodi i mi to znamo. I mi u ovom smislu nismo ni podnosili amandman da mi vama sada predlažemo, u nekim prethodnim članovima smo to činili, Vladi i skupštinskoj većini, da te iznose povećava na ovaj ili onaj iznos koji mi mislimo da bi bio primeren i kojim bi se zaista mogle zadovoljiti potrebe onoga na koga se ovaj član 6. odnosi. To je vaša stvar, vi i kroz ovaj zakon, pogotovo kroz ovaj član, pokazujete svoj odnos prema građanima Srbije. U primeni zakona, svi koji nas danas slušaju igledaju i oni koji nas ne slušaju, videće koliko je ovo loš član i koliko će se odraziti na standard građana, naravno u negativnom smislu. Ali, mi smo podneli, odnosno kolega Radiša Ilić, amandman da bi bar koliko-toliko uozbiljio ovaj predlog Vlade. U amandmanu smo rekli da posle ovih stavova koje sam pročitala treba dodati jedan novi stav koji bi glasio da se iznosi iz stava 1. ovog člana, u tačkama 1) 2) 4) 5) i 6), to je ono što sam čitala, usklađuju tromesečno uvećano za rast cena na malo prema podacima objavljenim od strane republičkog organa nadležnog za poslove statistike. Zaista je besmisleno da u situaciji u kojoj se nalazi Srbija, s obzirom na već dostignuti stepen inflacije, već imamo dvostruku inflaciju, makar Dinkić to ne priznao, ali to se oseti svakodnevno, to građani svakodnevno osete i vide i ne treba im ni statistika, ni ministar, ni poslanici, niko ne treba građanima da vide kolika je inflacija, jer to lepo osete na svojim penzijama, platama, svakodnevnim troškovima, dakle, s obzirom čak i na vašu projektovanu inflaciju, neprimereno je da zabetonirate u zakonu ove iznose. Naravno, zakon može da se menja, ali je besmisleno da zbog menjanja ovih iznosa svaki čas idete na izmene i dopune zakona, umesto da se jednim stavom ovog člana (to se isto odnosi i na sledeći član 7. gde smo, takođe, predložili isti amandman) ovo usklađivanje vrši, jer bi se na ovaj način dugoročnije rešilo usklađivanje sa poreskim osnovnicama. Ako se prihvati da su ovi vaši iznosi sada trenutno, opet ponavljam, za solidarnu pomoć, za slučaj bolesti, zdravstvene rehabilitacije ili invalidnosti zaposlenog, na primer, ako vi procenjujete da je danas 18 hiljada dinara dovoljan iznos da bude neoporezovan u ove svrhe, mi mislimo da treba da bude znatno veći iznos, ali ako prihvatite da to jeste iznos koji zadovoljava, ja vas pitam šta će ovaj iznos značiti za mesec dana, za tri meseca, za pet meseci iduće godine. Biće obezvređen do besvesti. Zato mislimo da je potpuno neodgovorno na ovaj način predlagati i ovakav tekst zakona, odnosno ovoga člana usvajati. Kome vi bacate prašinu u oči, kome Mlađan Dinkić i Vlada Srbije, koga prave ludim? Narod? Ma nije narod lud, ljudi moji, to vam pričamo uporno. Nemojte predlozima, gospodo iz Vlade Srbije i vi gospodo poslanici koji ćete usvojiti ovaj zakon, da vređate inteligenciju građana Srbije. Građani Srbije odlično znaju kada ih varate, kako ih varate i neće to da vam oproste, ali mi želimo da utičemo da zaista prihvatite, da shvatite dobronamernost naših amandmana, pre svega u odnosu naravno na građane Srbije. Došli? Evo, već, ljudi sa Zvezdare o kojima sam malopre govorila, ne zato što su čuli da govorim, nego su se već najavili da su došli zato što imaju tih problema. Dakle, naš amandman, kao i ostali naši amandmani su zaista krajnje dobronamerni i nisu, kako ovde neko reče, dirljiva briga za građane Srbije. Jesu, zapravo, iskrena briga za građane Srbije, iskrena briga za standard građana Srbije i, verovali ili ne, dobra namera i prema Vladi Republike Srbije i prema vama iz skupštinske većine da prihvatite naše amandmane da bi i vas građani Srbije malo više cenili kada se ovaj zakon bude primenjivao. Jer, ne prihvatite li ovaj amandman i ne samo ovaj nego i naredni amandman koji se odnosi na član 7. gde je predviđeno: "Ne plaća se porez na zarade na penzijski doprinos u dobrovoljni penzijski fond koji podnosilac obustavlja i plaća iz zarade zaposlenog – člana dobrovoljnog penzijskog fonda, u skladu sa zakonom koji uređuje dobrovoljne penzijske fondove i penzijske planove, ukupno najviše 3.000 dinara mesečno", takođe je besmisleno kao i ovaj prethodni član, znači, ako ne prihvatite naš amandman i ne kažete da se ovaj iznos usklađuje tromesečno uvećano za rast cena na malo prema podacima objavljenim od strane republičkog organa nadležnog za poslove statistike. Namerno govorim i o jednom i o drugom članu zato što je amandman identičan, obrazloženje je takođe identično, i isti cilj i ista namera je SRS kada je reč o ova dva amandmana. Dakle, ako Vlada Srbije i dalje nastavi da se na ovaj način poigrava sa građanima, da ima ovakav licemeran odnos prema građanima Srbije, onda verujte vi iz ovog dela Vlade, jedan deo Vlade, neće vam pomoći ni agencija "Pobeda" iz Topličinog venca 11, iz Beograda. To je još jedna poruka građana Užica, jutros sam vam rekla i sada ponavljam. Angažovali ste ovu agenciju da uznemirava građane, da ih ubeđuje da glasaju za vas. Naravno, mi nemamo ništa protiv jedne fer političke kampanje, ali ovo što radite, ja vam ne bih ni rekla da zaista nismo imali više poziva građana Užica. Molili su nas da vas zamolimo da ih više kojekakve agencije ne uznemiravaju. Ako imate, brate, aktiviste, izvolite na teren i radite stranačke poslove.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Milošević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, znači u članu 7. koji se odnosi na član 21a osnovnog Zakona radi se o tome kada su u pitanju određena poreska oslobođenja, ovde se znači sad radi kada je u pitanju dobrovoljni penzijski fond, pa se u Predlogu zakona kaže :"Ne plaća se porez na zarade na penzijski doprinos u dobrovoljni penzijski fond koji poslodavac obustavlja i plaća iz zarade zaposlenog – člana dobrovoljnog penzijskog fonda, u skladu sa zakonom koji uređuje dobrovoljne penzijske fondove i penzijske planove, ukupno najviše do 3.000 dinara mesečno". Narodni poslanik Vitomir Milošević je tražio u svom amandmanu da se taj iznos koji se ne oporezuje od predloženih 3.000 dinara zameni iznosom od 5.000 dinara. Vlada je, naravno, kao i sve amandmane SRS, odbila. U obrazloženju se kaže: "Amandman se ne prihvata jer bi usklađivanje rasta nominalnog iznosa penzijskog doprinosa oslobođenog od plaćanja poreza na dohodak građana na način kako je to predloženo ovim amandmanom, imalo negativne posledice na prihode budžeta i fondova, posebno imajući u vidu novi oblik poreskog oslobođenja na zarade, koji se odnosi na sniženje poreske stope i uvođenje neoporezivog iznosa od 5.000 dinara na mesečnom nivou." E, sada, znači, to bi imalo negativan, kako to kaže, efekat na popunjavanje budžeta Republike Srbije i to onog istog budžeta za koji se stalno ova vlada i ministri iz Vlade Republike Srbije, pogotovo kada je u pitanju šifrovana stranka, hvalite da je taj budžet u suficitu. I pod tim uslovima, znači, ukoliko je budžet u suficitu, zašto ne i povećavati neoporezive iznose, pogotovo kada su u pitanju dobrovoljni penzijski fondovi. Očigledno je želja ministra finansija da taj suficit u stvari ne bude oslobođenje za poreske obveznike Srbije, već isključivo da bude osnov za davanje kontragarancija i zaduženja domaće privrede, državnih preduzeća itd, itd. Znači taj suficit, o kome se toliko hvalite, ne koristite da smanjite poreske stope, već isključivo za dalje zaduživanje države u vidu raznih kontragarancija. E sada, da vidimo kako to izgleda kada su u pitanju dobrovoljni penzijski fondovi. Znači oni se osnivaju kao određena vrsta akcionarskog društva. I šta se dešava sa sredstvima koje osiguranje dobrovoljnog penzijskog fonda uplaćuje. Ta ista sredstva se plasiraju na tržište, na isto tržište i cilj je valjda ovog zakona koji reguliše dobrovoljne penzijske fondove u stvari bio da se ne samo kroz bankarske poslove, ne samo kroz investicione fondove koje osnivate, nego da kroz dobrovoljne penzijske fondove naša privreda dođe do određenog kapitala pod povoljnijim uslovima nego što to rade banke. S druge strane da onaj ko uplaćuje u taj fond, osim ove državne penzije koju ima, ostvaruje još neko pravo na zaradu koju je ostvarivao u toku svog radnog veka. E, tu je sada izgleda najveći problem. Kada je u pitanju ova vlada, znači, vi se radije opredeljujete da ta sredstva koja prikupljate iz budžeta dajete kao garancije stranim bankama nego da podstičete dobrovoljne penzijske fondove koji bi sredstva plasirali na domaćem tržištu i na taj način pomagali privredi, svakako i onoj privatnoj i društvenoj, to što je ostalo, i državnoj. Vama je, izgleda mi, primarni cilj da neprihvatanjem ovog amandmana u stvari olakšavate posao bankama i olakšavate posao stranim finansijskim organizacijama koje stalno plasiraju kredite državnim organima, državnim preduzećima itd. Samo još jedno pitanje da se postavi – kako to utiče na budžet Republike Srbije, jer, s jedne strane svaki priliv novca koji se dešava u privredi Srbije znači povećanje budžetskih prihoda i to po više osnova, po osnovu povećanja potrošnje i povećanje radnih mesta itd, što se ne dešava kad svaki put uzimate kredite od stranih banaka i finansijskih organizacija i dajete kontragarancije. Znači, ovo je direktno u privredu otvaranje novih radnih mesta, proširenje pogona itd. Na taj način možete da popunite budžet, a i onako se hvalite da ćete vrlo brzo, možda i idućeg meseca, a ako ne, u septembru da imamo rebalans budžeta, pa ukoliko i bude nekih štetnih posledica, moći ćete to u tom rebalansu da otklonite. Izgleda da je cilj neprihvatanja ovog amandmana da ove međunarodne bankarske organizacije koje dugo vremena vode Ministarstvo finansija i dalje budu zaštićene i dalje zarađuju na poreskim prihodima koji obezbeđuju građani Srbije.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, o amandmanu.
Gospodine Obradoviću, možda ovo što ću na početku reći nije u direktnoj vezi sa ovim amandmanom i ovim članom, ali vidim da ste vi predsedavali Odborom za finansije. To je drugi amandman Odbora koji je podnet. On odudara u odnosu na ovaj amandman na član 9. Vi ovde predviđate neko usklađivanje sa godišnjom stopom rasta na malo u kalendarskoj godini koja prethodi godini u kojoj se usklađivanje vrši itd. vrlo komplikovana procedura, a onda kažete u poslednjem stavu – tromesečno usklađivanje, to je apropo onog prethodnog člana o kome je gospođa Radeta objašnjavala. Što se tiče ovog konkretnog člana, nije samo poenta ovog amandmana što mi povećavamo iznos sa 3 hiljade na 3 i po hiljade dinara. Radi se o iznosu koji poslodavac isplaćuje na teret zarade zaposlenog kao njegovo učešće, po osnovu toga što je član dobrovoljnog penzijskog fonda. Ovde se radi o mnogo većem problemu. Šta se oporezuje u nekoj državi? Prema čemu se određuje koja će stopa poreza da bude? Prema ekonomskom stanju i materijalnim mogućnostima, a mi imamo još jedan dodatni princip, a to je sve ono što ide u ličnu potrošnju. Zarada se smatra kao lično primanje, nešto što je namenjeno ličnoj potrošnji. Kada krene ka ličnoj potrošnji, onda podleže plaćanju poreza. Da li su ovi iznosi koji se izdvajaju iz zarade zaposlenog, njegovog ličnog učešća u dobrovoljnom penzijskom fondu, gde je poslodavac samo transmisija, obračunava, utvrđuje i prenosi sredstva dobrovoljnom penzijskom fondu, da li je to potrošnja sa gledišta zaposlenog? To nije potrošnja. Sve što se iz zarade uplati u dobrovoljni penzijski fond, ne sme da podleže obavezi plaćanja poreza. To ide u potrošnju tek kad se iz dobrovoljnog penzijskog fonda, po pravilima koja važe u tom fondu, vrši povraćaj tih sredstava prema građaninu koji je dobrovoljno penzijsko invalidski osiguran. To je taj suštinski problem ovog člana, zato što kada NN poslodavac od zarade uzme određeni iznos sredstava građaninu, uplati dobrovoljnom penzijskom fondu, građanin nije u sistemu lične potrošnje, već je u sistemu jedne specifične štednje, a mi treba da stimulišemo građane da sami vode brigu o svom socijalnom položaju i svojoj socijalnoj budućnosti. Uopšte nisam za to da se ovde određuje bilo koji limit, kao što ćemo imati u onom drugom zakonu, apsolutno neprihvatljivo rešenje, da se prihvata samo ako ide preko poslodavca. Nametnuo sam temu koja nema nikakve veze sa nekom klasičnom politikom koja je često izražena u Narodnoj skupštini. Ovde se otvara ozbiljan problem. Zašto bi se plaćao porez ako se uplati više za penzijsko invalidsko osiguranje. Do 3.500 je normalno, preko 3.500 je nenormalno? Može nešto da prevari, da smuti? Ne može, jer kad iz dobrovoljnog penzijskog fonda krene isplata ka tom pojedincu, onda plaća porez. Vi ovde praktično dva puta oporezujete, jednom zato što je preko 3.500 njegova mesečna premija koju uplaćuje doprinos, a drugi put kada dođe da koristi to pravo koje je ostvario po osnovu članstva u dobrovoljnom penzijsko invalidskom fondu. Tu ste nešto pobrkali. Znam šta se htelo ovim članom. Ovim članom se htelo da se uvede neki red, ne znam, neko mesečno odvaja po 50.000, 60.000 za članstvo u dobrovoljnom fondu, pa na taj način dislocira sredstva na neko tamo mesto, pa po nekim drugim pravilima izvlači, pa skriva itd. Postoje mehanizmi i u ovom zakonu, postoje mehanizmi i u zakonu o dobrovoljnim penzijskim fondovima. Postoje mehanizmi kako treba neko da se zaštiti. Nama je, valjda, interes da dođe do neke akumulacije kapitala, domaćeg kapitala. Zašto ovo rešenje ne valja? Ne valja, ovo nije novo rešenje, da budemo načisto, ovo je samo izmena, već je postojalo. Doduše, dobrovoljni penzijski fondovi još uvek ne postoje, ali kad je u pitanju ona vrsta dobrovoljnog osiguranja po Zakonu o osiguranju, imali smo tu situaciju da su se neki poslodavci različito ponašali, neki poslodavci su uslovljavali zaposlene da se osiguraju. Isto će vam biti i ovde, kada ovo krene. Zašto? Zato što je poslodavac izvlačio neke beneficije, ukoliko je kod nekog osiguravajućeg društva gde su osigurani svi njegovi radnici i ako ide preko njega, onda je i tamo postojalo neko poresko oslobađanje. Mislim da je bilo isto, znam da je jednom bilo 1.500, pa su drugi put bili na 3.000 dinara. Ovo je novo što se ugrađuje, na bazi činjenice da je u međuvremenu donet Zakon o dobrovoljnim penzijskim fondovima. Mislim da je ovo rešenje loše i da nema potrebe da se ovo oporezuje, jer ovo u ovom trenutku nije lična potrošnja. Ako je nekom danas poslodavac izdvojio 5.000 od neto zarade za dobrovoljni penzijski fond, to nije lična potrošnja u tom momentu tog zaposlenog, već je njegovo učešće u dobrovoljnom penzijskom osiguranju. Kada će to da postane njegova potrošnja? Onog momenta kada po tim pravilima ostvari pravo da koristi ta sredstva i tada se plaća porez 10 ili 12%, nije bitno koja je stopa, ali u ovom trenutku to ne sme da podleže plaćanju poreza, jer nema logike. U poreskim propisima ne postoji osnov u poreskom razmišljanju i pravilima koja važe. Ovo nije potrošnja, ovo je štednja. Štednja se ne oporezuje. Liči na štednju, ne mogu da kažem da je štednja, a kada se nešto sa štednje povlači, zna se, onda je neka druga procedura itd. Želim, pre svega, ovom diskusijom da otvorim problem po treći put, tri puta već upozoravam na ovo...a ovo sa 3.000 na 3.500, znate i sami, vi ste većina, pa kako hoćete, odlučite.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Ovim završavamo prepodnevni rad. Nastavak sednice u 15,05 časova.
Dame i gospodo, nastavljamo popodnevni rad. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Radić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika, na član 8. amandman je podneo Odbor za finansije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Miloljub Albijanić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika, na član 9. amandman je podneo Odbor za finansije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Stevica Deđanski. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Koprivica. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Dragoljub Simonović podneo je amandman kojim se predlaže da se posle člana 11. doda novi član 11a. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragoljub Simonović.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji reguliše uvođenje novog člana, posle člana 11. član 11a, na izmene i dopune Zakona o porezu na dohodak građana, a koji se odnosi na član 58. važećeg Zakona o porezu na dohodak građana, koji je donet još u aprilu 2001. godine. U IV poglavlju važećeg Zakona koji reguliše porez na prihod od autorskih prava, srodnih autorskih prava i prava industrijske svojine, ovo poglavlje reguliše u deset članova ovog zakona predmet oporezivanja, pa se kaže: "Prihod od autorskih prava smatra se naknadom koju obveznik ostvari po osnovu", pa se navodi 18 stavki vezanih za ova prava. Navešću samo neke, da bi se znalo o čemu govorimo – "pisanih dela, govornih dela, dramskih i dramsko-muzičkih dela, dela likovne umetnosti, stropovi, ukrštenice" itd. U osnovi Zakona kroz tri člana se provlači, dakle, u članu 52. "prihodi od prava srodnih autorskih prava", smatra se naknada koju obveznik ostvari, pa se navodi pet delova – "prava interpretatora, prava proizvođača fonograma, vidograma, emisije i baze podataka". Prihodom od prava industrijske svojine smatra se naknada koju obveznik ostvari po osnovu patenata, malih patenata, žigova, modela, uzoraka i tehničkog unapređenja. Moj amandman, tj. amandman SRS se odnosi na član 58. važećeg Zakona o porezu na dohodak građana, koji reguliše poresku stopu. U članu 58. osnovnog Zakona se kaže: "Stopa poreza na prihode od autorskih prava i srodnih prava i prava industrijske svojine iznosi 20%". Predlažem da se ova stopa smanji na 10%, a za to postoji više razloga. Već u članu 38. važećeg Zakona postoji stopa poreza na prihode od samostalne delatnosti, gde kažu da iznosi 10%. U cilju bolje efikasnosti i racionalnijeg praćenja poreskih stopa ili što jednostavnije primene ove poreske stope, smatram da je izjednačavanje stope od 10% značajan pomak u realizaciji ove poreske osnovice. Takođe, moram da kažem da je potrebno, pošto je veliko opterećenje privrede i privrednih subjekata, vezano za razne poreske stope i visine poreske stope, ovo smanjenje se značajno može odraziti i na kvalitet plaćanja ovih autorskih prava, vezano za stopu koju predlažem, zato što nema potrebe da se izbegava na razne načine oporezivanja kroz ovako visoku stopu poreza. Moram da kažem još jednu stvar. Dok smo imali pauzu dobio sam poziv građana iz opštine Grocka, MZ Begaljica, da se tamo građani okupljaju zbog siledžijskog ponašanja predsednika opštine i lokalne samouprave u liku Blaže Stojanovića, vezano za izgradnju vodovodne mreže, gde se razara putna mreža da bi se ugradila vodovodna od F150, metar prečnika, pa se ljudi okupljaju i javili su mi da to ovde iznesem, jer mogu nastati određene posledice vezano za odbranu narodnih interesa od siledžijskog ponašanja lokalne samouprave.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Živkov. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanik SRS gospodin Dragan Živkov je podneo amandman da se u članu 14. posle stava 1. doda stav 2. koji glasi: "Tačka 2) briše se". Neki bi zlobnici, a ima takvih pojedinih ovde, pomislili – šta hoće ovi radikali, brišu samo i takve amandmane pišu, ali ako obratite pažnju na tekst stava 2. i na ovo obrazloženje koje je dao kolega Dragan Živkov, videćete da je neophodno da se briše ova tačka 2. Intervencija ministarstva, odnosno Vlade na stav 1. ovog člana, a to je inače član 65. osnovnog Zakona, bila je izvršena intervencija od strane Vlade na raniji tekst u tački 1) – ne plaća se porez na prihode od kapitala na kamatu na dinarska sredstva po osnovu štednje. To je sada precrtano, data je ispravka i piše – štednih i drugih depozita oročenih ili po viđenju. Ono što svakako nije bilo dobro i nismo reagovali u ovoj izmeni koja je sada data, ali što nije dobro u članu 65. a što smo i ranije intervenisali kada je bio osnovni tekst Zakona, mi srpski radikali smatramo da stav 2. treba da se briše, koji kaže, da se ne plaća porez na prihode od kapitala na kamatu, ne kod prvog slučaja, nego i po osnovu dužničkih hartija od vrednosti u smislu propisa kojima je uređeno tržište hartija od vrednosti i drugih finansijskih instrumenata čiji je izdavalac Republika, autonomna pokrajina, jedinica lokalne samouprave ili Narodna banka Srbije. Obrazloženje koje je dao kolega Živkov da bi se brisao ovaj stav, mi smo i ranije apsolutno identično reagovali kada je donet osnovni tekst Zakona, da to nije dobro zato što bi se svi imaoci koji se pojavljuju na, inače potpuno haotičnom, tržištu hartija od vrednosti, koje i dan-danas tako funkcioniše u našoj državi, imali svojevrsni monopol na tržištu kapitala. To na jednom primeru – znači da bi svi oni koji mogu da emituju u smislu ovog zakona hartije od vrednosti i druge finansijske instrumente, a nosioci su lokalne samouprave ili je to Republika Srbija ili Narodna banka, da se pojavljuju u ovom smislu, ovog zakona, ako ovo ovako ostane, kao nosioci prava, odnosno ubiranja kamata i prihoda na monopolistički način, za razliku od svih drugih koji to rade, a nemaju ovo oslobođenje. Onda ćete da dođete u situaciju da će zainteresovani komitenti želeti na tržištu hartija od vrednosti, zbog ovakve olakšice, koji emituju, da kupuju upravo samo te hartije od vrednosti, neće od nekog drugog. Biće zainteresovani samo za ono što je državno, odnosno što emituju opštine, odnosno skupština autonomne pokrajine, Republika Srbija ili Narodna banka. Šta sa ostalim imaocima hartija od vrednosti? Pojave se na tržištu i vi kažete da to treba da funkcioniše, ima i u onom izveštaju od prošle godine kada ste se još zanosili time kako ćemo za godinu, dve, tri u Evropsku uniju, pa kada su vam dali sav onaj pregled koji je to stepen dostignutosti ispunjenosti uslova i postoji jedno posebno poglavlje, to je izveštaj od novembra meseca prošle godine koji sam vam često citirala, njihova konstatacija je tamo da je u Srbiji, odnosno ranije državnoj zajednici Srbija i Crna Gora, ali pošto su nas posmatrali kroz prizmu dvostrukog koloseka, jer je Solanina namera bila godinama i ranije, on je ratni zločinac i onaj koji je želeo da potpuno razbije naš zajednički nacionalni, etnički, kulturni, ekonomski prostor, pa pošto ste krenuli usaglašavanje po principu dvostrukog koloseka, odnosno Srbija i Crna Gora sa druge strane, ocena za nas, a i kod njih je isto tako bilo, da je to jedno haotično stanje. Prema tome, smatramo da bi najpravičnije bilo, ako već hoćete, da svi takmaci uđu u ravnopravnu trku, da se stav 2. izbriše i da niko nije u privilegovanom položaju. Mnogi su se zanosili, pogotovo nosioci vlasti u pojedinim lokalnim samoupravama, to je slučaj i u mom gradu u Kragujevcu, zamajavali su javnost, povraćaj imovine opštinama i gradovima, a posle se pojavi sam ministar i kaže da je to nemoguće, nema nikakvog utemeljenja u Ustavu, a oni iz vladajuće koalicije. Kad god se radi o nečemu takvom, nije samo u pitanju mogućnost sticanja većeg dela kapitala zbog neophodnog osamostaljivanja u ekonomskom smislu opština, nego se ovde pojavljuje Narodna banka, Republika Srbija i autonomna pokrajina, ali besmisleno je da se na takav način uređuju naši društveni odnosi i da oni koji bi već sada u startu želeli da se bave trgovinom hartija od vrednosti na našoj berzi, koja će jednog dana morati da bude uređenija, budu u inferiornom položaju u odnosu na sve koji se navode u stavu 2. Zato i smatramo da treba da prihvatite ovaj amandman da bi u budućnosti, pre svega tržišta hartija od vrednosti i svi zainteresovani subjekti mogli ravnopravno da posluju na ravnopravnim ekonomskim osnovama. To je bio osnovni motiv zbog kojeg je kolega Živkov podneo ovaj amandman.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Milivoje Vuković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Milivoje Vuković.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 145. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, u ime SRS podneo sam amandman na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana i to: na član 21. stav 1. i stav 2. da se brišu. Uvodna rečenica stava 3. menja se i glasila bi – u članu 87. posle stava 2. dodaje se novi stav 3. koji glasi. Ovim stalnim promenama poreskog sistema izaziva se veliko nezadovoljstvo i nespokojstvo svih poreskih obveznika. Navodno, osnovni cilj izmene ovog zakona je da se problem nezaposlenosti u Srbiji reši ili u najboljem slučaju smanji, da siva ekonomija bude smanjena, te da u legalne tokove uđe daleko veći broj zaposlenih koji rade suprotno tim zakonskim propisima. Ovo jeste lepo na prvi pogled, lepo je za uši i zgodno ga je koristiti u nekoj predizbornoj propagandi, ali kada je u pitanju porez na dohodak građana tu efekti neće biti veliki, nego, naprotiv, izuzetno skromni. Zato smo mi iz SRS jasno izneli svoje stavove, da se ni jedan ni drugi cilj ovog zakona neće postići, jer imamo izuzetno nizak nivo investicija u privredi Srbije. Imamo jako loše sproveden proces privatizacije, koji je ostavio veliki broj radnika bez posla. Imamo jednu nebrigu kad su u pitanju mala i srednja preduzeća i u toj oblasti učinjeno je jako malo. Ono što je najbitnije u ovom zakonu jeste želja Vlade da se prikažu kao zabrinuta za veliki broj nezaposlenih koji izlaze iz procesa tranzicije, ali svaki građanin Srbije danas i te kako dobro zna da se problem nezaposlenosti neće rešiti na ovaj način, već isključivo razvojem privrede Srbije. Kako možemo da prihvatimo, kao ozbiljni i odgovorni ljudi, svesni realnog stanja u državi, da će se ovim navodnim izmenama Zakona doći do poboljšanja u pogledu zapošljavanja mladih do 30 godina, invalida i ljudi koji su ostali bez posla od 45 i 50 godina, a da ne govorimo o poljoprivrednicima. Ovo mi sve liči na predizbornu kampanju ministra i njegove stranke. Nije ni čudo što izmena Zakona faktički obuhvata ove tri kategorije, jer treba da se prevare mladi, treba da se prevare nezaposleni od 45 i 50 godina koji se nalaze na evidenciji nezaposlenih, a i poljoprivrednici, odnosno seljaci, da će oslobađanjem od poreza na katastarski prihod njima daleko biti bolje u narednom periodu. Kada sam već kod poljoprivrednika, da kažem i ovo, ministar reče da će se u ovom zakonu razdvojiti zdravstveni i penzioni fond, da bi zemljoradnici mogli da overavaju zdravstvene knjižice. Ovo je najveća prevara koju je ministar mogao da izgovori, a koja se odnosi na zemljoradnike. Razdvojiće im se uplata za penziono i zdravstveno, jer šta će ljudi, moraju ljudi da overavaju knjižice da bi se lečili, samo ne znam čemu im služi overa kao svima nama, pošto se skoro sve plaća sa overenom i neoverenom knjižicom ili bez zdravstvene knjižice. Skoro su isti uslovi za sve, malo je lekova za koje se ne plaća participacija. Takođe je sramno to što je cena tzv. sirovog mleka 11 ili 12 dinara, a na to se obračunava i PDV, pa šta onda ostaje proizvođaču? Takođe se zahteva od proizvođača da registruju svoja domaćinstva da bi navodno dobili premiju za mleko, od 3 dinara, koju otkupljivači vrlo retko ili skoro nikako ne isplaćuju, nego to proizvođači čekaju mesecima. Još bih se samo zadržao na oslobađanju plaćanja poreza na katastarski prihod. Naime, ministar reče da će poljoprivrednici biti oslobođeni tog poreza za 2006. i 2007. godinu, kao što su bili oslobođeni i 2004. i 2005. godine. Meni ovde ništa nije jasno. Naime, svi poljoprivrednici su, kao i ovi iz Mačvi odakle ja dolazim, savesni i pošteni u ispunjavanju svojih obaveza prema državi. A da li je država takva prema njima? Poštena i savesna ili im samo uzima, a ništa ne vraća? Naša zemlja je poljoprivredna i sav teret je na poljoprivrednicima, jer su oni i u najtežim periodima po zemlju bili ti koji su radili i hranili celo društvo, pa zašto da im se i država ne oduži te ih svrsta u isti rang kao i ostale građane, a ne da ih stalno ucenjuju sa cenama pšenice, kukuruza, maline, svinja i goveda. Pitam vas, samo, kolika je sada cena svinja? Da li se tako brine o poljoprivrednicima to jest seljacima? Iz svega rečenog mislim da će ovaj amandman biti usvojen.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, iako je ministar finansija ovaj zakon predstavio kao izvanredan zakon koji reguliše smanjenje poreskih osnovica, kako će građanima da bude bolje, mislim da je u pitanju jedno vešto manipulisanje poreskim stopama i na koga će da se prevali teret tih poreskih olakšica. U toj želji da prikaže kako je ova vlada dobra, kako brine o građanima Srbije, smanjuje poresku osnovicu kada je u pitanju naplaćivanje poreza na zarade, sa druge strane, da bi stekla još koji poen kod građana Srbije, kaže, oni koji više zarađuju, moraće više da plate. U principu, platiće građani i to mnogo više nego što je to sada, jer sa prihvatanjem jednog ovakvog zakona bitno ćemo da umanjimo prihode lokalnih samouprava. Jeste da će navodno neka transferna sredstva za prevazilaženje tih problema da budu obezbeđena iz budžeta Republike Srbije, ali to je ograničeno i oročeno do kraja ove godine. Znači, lokalne samouprave će morati nekako da nadoknade taj gubitak u svojim prihodima po osnovu poreza na zarade. To će se dešavati na taj način što će lokalne samouprave, da bi obezbedile neophodna sredstva za funkcionisanje, da povećavaju svoje komunalne i druge takse; ministar finansija će da sedi u Ministarstvu ismeškaće se, reći će, ja sam vam smanjio poreze. Lokalna samouprava je ta koja je kriva, a može mu se jer samo u dve opštine ima predsednika opštine, tako da će to na nivou Srbije da bude primećeno. Biće krive one druge lokalne samouprave koje će morati da se finansiraju na taj način, a da ne pričam da te dve opštine gde je njihov predsednik opštine iz te šifrovane stranke, imaju posebna transferna sredstva koja dobijaju iz budžeta Republike Srbije, pa ne moraju nijednu taksu na svojoj teritoriji da naplate. Kada je u pitanju ovaj zakon, kao i kasnije Zakon za zdravstveno i socijalno osiguranje, uopšte Zakon o finansiranju lokalne samouprave, i sva ova rasprava u pojedinostima, najviše će, iako to izgleda kao poreska olakšica, da pogodi građane Srbije, samo neće biti više naplaćivano iz zarada nego iz nekih drugih prihoda. Da stvar bude još gora, takva se širina daje lokalnim samoupravama da će oni moći bez nekih bitnih ograničenja da povećavaju iznose za određenu radnju koja se traži od opštine i na taj način će građani, hteli, ne hteli, još više da plate. Gospodinu ministru bi bolje bilo da umesto što je dao jedan ovakav zakonski predlog, ja se slažem, dakle, samo umanjenje poreskih stopa na jednom planu daje određeni boljitak za građane Srbije, ali, neka daje poresku olakšicu iz svog džepa, a ne iz džepa lokalnih samouprava. To je problem. Znate, veoma je vešto izmanipulisao javnost. Priča da smanjuje poreze, jeste tako, ali ne smanjuje svoje prihode, smanjuje prihode lokalnih samouprava, drugih budžetskih prihoda, drugih nivoa vlasti, a inače budžet Republike Srbije se ne smanjuje. Smanjuju se penzioni fondovi, fondovi zdravstvene zaštite, ali budžet kojim on raspolaže ne smanjuje se, on i dalje ima isto novca i taj nedostatak novca, moraće lokalne samouprave, prvenstveno mislim na njih, da nadoknade odnekud. I zbog toga neće biti u javnosti kriv ministar finansija, jer to mu je i bio cilj, on jeste krivac za sve ovo što se dešava, već će biti kriva lokalna samouprava. To je politika ove vlade i nemojte da se zanosimo. Ko uopšte malo ozbiljnije pročita jedan ovakav zakon, kako je napisan, stiče se utisak da je u interesu građana, ali kada se malo bolje razmisli i kada se sagledaju posledice jednog ovakvog zakona, videće se da tu boljitka za građane Srbije nema, da će posledice biti i veće nego što su sada, ali eto, elegantno će predsednik šifrovane stranke da se izvuče iz ove priče. Zato će narodni poslanici SRS da pričaju o jednom ovakvom zakonskom predlogu i da objasne građanima Srbije kakav je ovo zakon, kakvog ministra finansija imamo i 3 % koja imate, da svedemo na meru od 0,3%. Tu ste prihvatljivi.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika, na član 21. amandman je podneo Odbor za finansije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Janković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Branislav Janković.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na Predlog izmena i dopuna Zakona o porezu na dohodak građana. Podneo sam amandman na član 22. koji govori o članu 88. osnovnog Zakona. Da bi to bilo malo jasnije, ja ću morati da pročitam člana 88. – "Osnovica godišnjeg poreza na dohodak građana koji čini razlike između dohotka za oporezivanje iz člana 87. stav 7. ovog zakona i ličnih odbitaka koji iznose"... Samo da pojasnimo, stav 7. govori o oporezivanju prihoda sportista i sportskih stručnjaka. "Tačka 1) – za poreskog obveznika – 40% od prosečne godišnje zarade po zaposlenom isplaćene u republici u godini za koju se utvrđuje porez, prema podacima republičkog organa nadležnog za poslove statistike; 2) za izdržavanog člana porodice – 15% od prosečne godišnje zarade po zaposlenom isplaćeno u republici u godini za koju se utvrđuje porez, prema podacima republičkog organa nadležnog za poslove statistike". Dalje, u članu imamo dva ograničavajuća stava iz kojih se vidi namera predlagača da enormno napuni budžet. Znači, ukupan iznos ličnih odbitaka iz stava 1. ovog člana ne može biti veći od 50 % dohotka za oporezivanje. Pod dva, ako su dva ili više članova porodice obveznici godišnjih poreza na dohodak građana, odbitak za izdržavanje članova porodice može ostvariti samo jedan obveznik. Amandmanska intervencija SRS je da se procenti poreskog obveznika od 40 % zamene procentom 50 %, a u tački 2. da se za izdržavanog člana porodice 15 % zameni procentom od 20 %. Obrazloženje zašto su predloženi ovi procenti treba tražiti u tome da su sportski stručnjaci tokom prihodovanja sigurno platili razne poreze, tako da je faktički ovo drugi porez koji se plaća na ovaj dohodak. Iz toga smatramo da bi trebalo ovaj amandman da se usvoji.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Da bi javnosti bilo preciznije o čemu se radi, članovi 21, 22. i 23. čine jednu celinu i u postojećem Zakonu to su članovi 87, 88. i 89. Radi se, ako mogu tako da kažem, o oblasti godišnjeg poreza na dohodak građana. Jednim članom se propisuje da to plaćaju fizička lica, pod kojim uslovima nastaje njihova obaveza da plate taj porez. U članu 88. radi se o nekim poreskim olakšicama koje se imaju u vidu i u članu 89. reguliše se stopa po kojoj se plaća porez na godišnji dohodak građana. Ja bih zamolio poslanike da malo obrate pažnju na ovo, zato što su pre nekoliko meseci i oni imali problem sa ovim članovima. Kada ste, gospodo poslanici, podnosili poreske prijave i trebalo da prikažete sve svoje godišnje prihode bili ste suočeni sa problemom, da ste morali da tražite nekog kvalifikovanog knjigovođu, koji bi protumačio ova tri člana, koji bi znao da popuni onu prijavu, pa na kraju, čak, i ona poslednja rubrika da sam obračuna koliki mu je porez na ukupan prihod u toku godine. Naravno, svi ste napravili greške. Nije problem u tome ako ste sami radili pa ste napravili greške, greške su napravili i profesionalci kada su nekome popunjavali tu prijavu. Naravno, svi ste kasnije dobili rešenje odgovarajuće poreske uprave prema mestu prebivališta i videli ste da je taj obračun poprilično komplikovan. To mora da se kaže da je poprilično komplikovan obračun. Ja sam očekivao da ćete u promenama ovih članova da uprostite, ako mogu da kažem, način obračuna i proceduru. Na šta treba da se svede način obračuna? Treba da se praktično evidentiraju svi prihodi građanina u toku kalendarske godine. Treba vrlo precizno i jasno da se od tog ukupnog prihoda koji je građanin ostvario odbije ono što je u startu trpelo poresko oslobađanje, pa na bazi onoga što ostane posle oduzimanja da se utvrdi kakav je taj neki neto prihod, pa da se na to daju neke olakšice za pojedinca, za decu itd. Ono što ostane da se oporezuje sa nekom stopom koja bude propisana zakonom. Ja mislim da je to jedan najjednostavniji oblik kako bi se prikazao obračun svih prihoda i izvršio obračun poreza tog fizičkog lica. Vratiću se na član 22, jer mislim da je ovaj uvod bio potreban, kako bi se shvatilo o čemu se radi. Gospodin Vuković je podneo amandman kojim je tražio da se u članu 21. brišu stavovi 1. i 2, a to su stavovi koji propisuju da se povećava i smanjuje obračun ukupnog prihoda. Sada ću da vam objasnim o čemu se to, vrlo konkretno,radi. U stavu 1. član 21. Zakona o izmenama i dopunama Vlada predlaže da se izvrši intervencija u članu 87. stav 1, da sečetvorostruki zameni rečju – trostruki. To znači da se obrnuto povećava mogućnost da veći broj građana budu po ovom osnovu oporezovani, jer im se praktično smanjuje, ako mogu tako da kažem, onaj deo neoporezivih prihoda. Ako ste imali nekada četiri iks, sada imate tri iks. Mislim da ovo u krajnjem slučaju nije potrebno, jer ste i sa postojećom odredbom imali poprilično veliki broj poreskih obveznika po ovom osnovu. Moram da kažem da je ove godine bila druga godina kako se taj porez naplaćuje. Prošle godine je to bilo isto, i ove godine je. Naravno, kontaktirao sam sa poreskim upravama, oni su prosto bili zatrpani sa prijavama građana i iznenađeni da li je moguće da građani imaju tolike prihode. Naravno, na ukupan broj građana to je nešto u promilima, ali su i zato bili iznenađeni da se toliki broj ljudi prijavilo da podleže ovoj obavezi. Da vas samo podsetim, mislim da je, otprilike, 1.250.000 bio iznos, 1.200.000, tako neki iznos je bio do koga se došlo. Ono što ste, takođe, u ovom vašem članu uradili to je ta promena u stavu 2. gde ste za ove naše nerezidente, za strance, sa desetostrukog smanjili na petostruki iznos. Na taj način ste povećali broj ljudi koji imaju obavezu da plate porez na godišnji prihod građana u našoj zemlji. Znate, praktično, ovo je druga godina kako se primenjuju ta tri člana. Mislim da je to prerano da se ide sa ovako korenitim promenama. Vidite, ovde je praktično 50 posto promene učinjeno i za 50 posto će po tom osnovu da se poveća broj poreskih obveznika, a u okviru ovoga se nalaze čak i stranci. Mislimo da je prerano da se ovo radi. Što se tiče amandmana gospodina Jankovića, moram da kažem da ste vi dobro ispravili ovaj stav 8. u prvom stavu, mada nije bila greška ni kada je stajao stav 7, zato što u prethodnom članu stav 7. i stav 8. čine jednu celinu pa se međusobno dopunjuju. Ovde se radi o tim poreskim oslobađanjima. Mi smo predložili da za poreskog obveznika ne bude 40 nego 50 posto. Zašto? Mislim, ako ste tamo limitirali sa četiri prosečne na tri prosečne, onda povećajte ovamo. Tim pre što je potpuno drugačiji obračun kod ovoga, osnovica nije potpuno ista, nego i ovo kada primenjujete 40 i 50 posto primenjujete na onu razliku preko onog iznosa koji se ne oporezuje. Isto vam je i za obračun kada su u pitanju deca. Mi smo predložili sa 15 da se ide na 20%. Mogu da prihvatim stav Vlade da ne prihvate naš amandman na član 21, ali onda ovim amandmanom na član 22. mi vršimo svojevrsnu korekciju ove korenite promene koju ste uradili u članu 87. Mislim da ima prostora. Evo, da sad to malo pojasnim. Za poreskog obveznika sada u zakonu stoji da je to 40% od prosečne godišnje zarade po zaposlenom isplaćeno u Republici u godini u kojoj je utvrđen porez itd, za izdržavanog člana porodice 15%. Mi predlažemo da ovo prvo bude 50%, a ovo drugo da bude 20% i naravno pozivamo da imate u vidu da je prethodni član 87, tražite u stvari promenu gde sa četvorostrukog smanjujete na trostruki, gde sa desetostrukog na petostruki, povećavate praktično sebi osnovicu, ne sebi, ministarstvu, da me ne shvatite pogrešno. Ovaj zakon stvarno povećava osnovicu za oporezivanje. Ako već povećavate osnovicu za oporezivanje onda dajte ovamo poresko oslobađanje i da priznate neke troškove koje čovek ima koji izdržava porodicu po broju članova domaćinstva itd. Jedino to onda može da ima neku logiku. Nažalost, moram da kažem da obračun, način kako se dolazi do ovog obračuna je stvarno komplikovan i da u tom čitavom sistemu rubrika, pa čak i nekih izraza koji su i stručnjacima malo komplikovani, imate čak i ono uputstvo preko Savremene administracije, pa čitava jedna knjiga kako se to radi. Čak i u poreskoj upravi imate jedan kompjuterski program koji je poprilično nepogrešiv, ako mogu tako da kažem, vrlo korektno izbaci sve ove cifre pošto se popuni prijava i obezbedi prateća dokumentacija, u smislu potvrda i nekog dokaza o prihodima. Mislim da Vlada može slobodno da prihvati ove naše amandmane jer, ne plašim se, nego jednostavno skrećem vam pažnju da ćemo verovatno sledeće godine, a ja mislim da je tamo neki krajnji rok kraj marta, je l' tako beše, za podnošenje prijava. Krajem marta, jeste. Ako ovo ide kako ste vi zamislili, onda, verujte, imaćemo najezdu tih prijava, a moguće je da se desi da neke budu čak i samo simbolične. Zašto? Zato što ste fiktivno povećali broj poreskih obveznika. Pa i ako im priznate ove beneficije i ova poreska oslobađanja, vi nemate potrebe da se plašite ovoga što smo mi predložili jer vama ostaje na kraju ono što je napisano u trećem stavu člana 88. – da sve beneficije važe samo do 50%. Znači, tu imate taj limit koji ne dozvoljava da se ide dalje. Zašto smo mi ovo podneli? Zbog toga što će da se poveća broj ljudi koji će da podnesu poresku prijavu jer se smanjila osnovica tako da se sad povećava broj ljudi koji podležu ovoj obavezi, a onda morate da date neku beneficiju, jer će i ovo biti poprilično nerealno. I mislim da ste kod ovog oblika oporezivanja prerano krenuli sa ovom intervencijom. Na momente stičem utisak kao da ste to stavili na panj, pa sekirom lupili pa šta ispadne nek' ispadne. Mislim da ste morali malo bolje da procenite ovo jer zagušićete upravu prihoda, a znate i sami da je dve godine to njima jedan posao koji nikada nisu radili pre toga, neki novi posao. Dobro, sada zahvaljujući kompjuteru to brže ide, ali na ovaj način ćete povećati broj poreskih obveznika što u nekim slučajevima neće biti pravi način da se izrazi materijalni položaj i ekonomska snaga pojedinca kao poreskog obveznika, neće biti objektivan. A da vam kažem da će veliki broj ljudi koji na razne načine mešaju svoju privatnu imovinu sa poslovnom imovinom preduzeća, gde su vlasnici, gde rade itd. da budu poprilično oslobođeni ili njihova obaveza bitno smanjena u smislu ova tri člana. Mislim da o tome niste vodili računa, niste vodili računa, a dobro sada ne moramo baš u sve da sumnjamo. Mislim da niste vodili računa, da je jednostavno neko rekao – stavi to na panj, prelupi pa šta ispadne, ispadne. Tako se ne radi reforma u finansijskom sistemu.
Zahvaljujem se. Idemo na sledeći član. Kao što sam shvatio o ovom članu više niko ne želi reč, je l' tako? (Da.) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Sulejman Spaho. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Nataša Jovanović pa potom Zoran Krasić. Izvolite, gospođice Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici verovatno da će ovi stručnjaci za budžet iz Ministarstva finansija da izračunaju kada budete usvojili, potpuno nesmotreno to radite ili onako bez razmišljanja, da u danu za glasanje pritisnete taster, ove izmene i dopune Zakona o porezu na dohodak građana koliko će još para dodatno da se slije u republički budžet. A ovaj član 23, odnosno član 89. osnovnog teksta Zakona koji gospodin Spaho traži da se briše, jer se on samo promenio, ne da će da utiče destimulativno na sve privrednike u našoj zemlji, nego vi ovim članom poručujete, pošto jedinstvenu stopu poreza na dohodak građana, koja je bila ranije propisana članom 89. koji sada menjate, koja je bila utvrđena u procentu od 10% sada menjate, odnosno vršite gradaciju na osnovu poslovanja, odnosno na osnovu prihoda. I sada ministar Dinkić, ovaj što pobeže jutros, nije znao da čita tekst osnovnog Zakona i onog koji menja. Pa sad ako mu slučajno Vi, gospođice, prenesete da ne bude u zabuni kada je u pitanju ovaj amandman kolege Spaha, on ne traži da se porez na dohodak građana briše nego da se briše ovaj predloženi tekst izmene člana 89, dakle, da se izbriše ovo što ste vi predložili, član 23, a da ostane onaj član 89. osnovnog teksta Zakona gde je ta stopa bila od 10%. To je zato što, ne znam kako ste došli na tu ideju, ali će ona u svakom slučaju naići na veliki otpor kod ljudi koji će tek kasnije i sa prvim rešenjima, i prateći svoje prihode da shvate šta ih čeka. Takva vrsta gradacije u jednoj državi koja je potpuno ekonomski i privredno uništena je apsolutno neprimenjiva i neprihvatljiva. Zato što bi jedinstvena stopa poreza na dohodak građana po članu 89. koji vi sada predlažete u drugoj formi mogla da bude prihvatljiva za sve, je l' tako, jer zemlja tek treba i da se uspravi, da se podigne i da ljudi krenu normalno da rade, što očigledno pod ovom vladom neće moći da se desi. Da su neke drugačije okolnosti, da ne postoje lobiji da ne postoje tajkuni, počev od ovih iz DS poput Đilasa i ostalih, njemu neće biti problem da po ovoj gradaciji plati taj porez. Znate, ko zna koliko on i ne prijavi kad se on sam hvali da ima pet miliona evra godišnjeg prihoda, ne obrta kapitala, nego prihoda. Ali šta ćete vi sada sa nekim preduzetnikom ili sa ljudima koji su taman pomislili – evo, da kucnem u drvo, krenulo mi je, posao mi ide, imam dobru zaradu, i sad ga vi stavljate u nove odredbe člana 89. Umesto da plaćaju, kao što je do sada bilo i kao što predlaže gospodin Sulejman Spaho da ostane 10% jedinstvena stopa, vi mu kažete – tačno tempiraj da zaradiš manje zato što sve preko toga mi ćemo mnogo više da ti naplatimo. I onda kažete, za iznos veći od trostruke a manji od šestostruke godišnje zarade to je 10%, znači to ste zadržali, ali ako je preko šestostruke prosečne godišnje zarade onda je 15%. Kažnjavate tog nekoga što je bio uspešan, a taj ko je uspešan on će naravno i da investira više i više će ljudi da bude zainteresovano da rade kod njega i imaće u svakom slučaju od mase onog kapitala koji on poseduje i zarade država konkretniju korist u iznosu od 10%. Ovako, vi mu kažete – ne, ti nemoj da radiš jer sve što je preko 600, recimo, zaokružiću iznos, a to je verovatno za neke firme u milionima, ne kod tajkuna Đilasa, nego kod normalnih preduzeća u milionima dinara, sad kažete, taj iznos šestostruke zarade je recimo 600.000 ili 6 miliona, jedan dinar preko toga, to vaš zakon kaže, to više nije 10% nego 15%. Sada bi, recimo, kolega Arsić, kao vlasnik jednog porodičnog uspešnog preduzeća ili neko drugi od srpskih radikala koji se time bave, imaju dugu porodičnu tradiciju ili neko od vas će to da radi, a vama će da bude lako da štelujete sa Dinkićevima u poreskoj upravi, tačno da natempirate i kažete – dotle idem, ostalo neću, jer ću da platim 5% više. Gde je tu zdrava logika i zašto to da se radi u ovakvoj situaciji kada treba ljudi da se stimulišu? Je l' to bila vaša politika, je l' to bio program i ekspoze i samog premijera i kasnije izabranog ministra finansija?
Izvinite, molim vas, samo da obavestim poslanike, da ne bi proteklo vreme, nastavićemo da radimo danas samo do završetka one tačke koja bude na dnevnom redu u 18,00 časova. Hvala vam. Nastavite, gospođice Jovanović.
Vi znate, gospodine Markoviću, da meni to nije nikakav problem, možete da me prekinete kad god hoćete, izuzetno mi je dobra koncentracija i znam šta pričam. Ovde je očigledna pljačka ljudi koji nisu očekivali da će dobiti ovako destimulativan zakon, koji će u pravom smislu reči da uzima mnogo više novca za ono što su se oni trudili da zarade. Onda nastavljate dalje sa takvom vrstom i nemoguće je da to prihvatite zato što niste ni obećali, znate, i sam dobar prethodnik i vrli prijatelj Mlađana Dinkića, jer ista im je bila ta finansijska konstrukcija, kao bogzna kakvi eksperti došli, ovaj upao u Narodnu banku, ovaj aterirao iz Pariza kod tetke, pa više tetku i ne spominje, samo spominje neke druge oko sebe i svoje banke, vile i ostalo, kada ste zagovarali nove poreske stope i nove zakone koji su tada, u setu poreskih zakona, stupili na snagu u aprilu 2001. godine, svi ste se zalagali za to i promovisali kao jednoobraznost i jednu svojevrsnu stimulaciju za privrednike i za građane i da je to pravično. Kako ovo sada može da bude pravično? Nikako nije. Vidite koliko je onda jutros, ne bilo licemerno, nego obmanjivački, u zaista dobro poznatom Dinkićevom maniru, sve ono što je govorio. Hajde samo da se vratim na malopređašnji amandman kolege Simonovića. Isti je slučaj kod njega. Vi bar celog dana to pratite, pa možete da pogledate. On je takođe tražio da se poreska stopa smanji sa 20 na 10%, pa je to tražio kolega Marković sa predloženih 14, vi ste kao smanjili na 12, on je tražio na 10, svojim amandmanom na član 5, sve u cilju da se napravi neka uravnoteženost, s obzirom na ekonomsku situaciju i na platežnu moć ljudi, kada su u pitanju poreske stope. Ovakvo dranje ljudi i sve ovo što ste predložili nikome ne ide u prilog, to će najpre poreski obveznici da osete na svojoj koži, stupanjem na snagu ovog zakona, ali to nije pravično, nije u redu i nije u funkciji poboljšanja sveukupne ekonomske situacije u našoj zemlji. Zbog toga je trebalo da prihvatite, da imate takav osećaj i takav odnos prema realnom stanju stvari, amandman kolege Sulejmana Spahe. Ovo sad ne znam šta je, neštopet plus dva, 53, sad to Vi vidite, gospodine Markoviću, jer ste iz dva dela vreme promenili. Ovo je sad bilo vreme za novi napad. Ja sam poentirala, sada treba da dođe drugi srpski radikal. Sad vidite kako ćete sa tim minutima i sekundima.
Hvala vama. Sabrao sam vreme. Ne očekujem da je vreme za novi napad, nego obrazlaganje amandmana. Izvolite, gospodine Markoviću, o istom amandmanu. Shvatio sam šalu i tako sam i odgovorio.
Dame i gospodo narodni poslanici, nije problem kad predsednik sabira vreme, već kad nam oduzme i ovo što nam inače po Poslovniku pripada. Računamo da će ovih par minuta, koje je greškom izbrisao, da nam ostane. Da je ministar kojim slučajem tu, danas bih ga pitao kako on planira budžet i kada planira budžet. S obzirom na to da nije tu, prenesite mu da bismo želeli da znamo kako planira budžet, jer u obrazloženju zbog čega odbija amandman narodnog poslanika Sulejmana Spahe kaže: "Amandman se ne prihvata jer bi ukidanjem godišnjeg poreza na dohodak građana proizvelo negativne efekte na budžet, odnosno smanjenje prihoda budžeta iznad planiranog rasterećenja privrede." Kako je ministar znao da ćemo uopšte raspravljati o ovom zakonu i eventualno da ga usvojimo? Šta bi se desilo sa budžetom da mnogi poslanici dođu pametni pa ne glasaju za ovaj predlog zakona. Da li je ministar ukalkulisao i ova povećanja još onda kad je pravio budžet, na početku godine? Dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanik Sulejman Spaho je tražio samo da se briše član 23. iz Predloga zakona za izmenu i dopunu Zakona, a član 23. se odnosi na član 89. i pročitaću, ne toliko radi vas, jer smatram da ste ga čitali, vidim da po ceo dan čitate predloge zakona, govorim o poslanicima vladajuće koalicije, pa ću radi građana Srbije da pročitam šta piše u tom članu 89. Do sada godišnji porez na dohodak građana plaćao se po stopi od 10%, pa ako zaradite 100 nekih novčanih jedinica, plaćate 10%, ako zaradite 500, opet 10%, samo što je to 50. Ministru Dinkiću je to malo, već je isplanirao na početku godine da će mu to biti malo, pa će u drugoj polovini godine ubaciti taj član 23. koji kaže: "Godišnji porez na dohodak građana plaća se po stopi: 1) za obveznika iz člana 87. stav 1. ovog zakona", to je onaj četvorostruki o kome je govorila gospođica Nataša Jovanović, svesti na trostruki iznos od ovoga i onda povećati budžet. "2) za obveznike iz člana 87. stav 2. ovog zakona, koji je u kalendarskoj godini ostvario dohodak za oporezivanje saglasno članu 87. stav 8: – veći od petostruke, a manji od osmostruke prosečne godišnje zarade - 10%; – preko osmostruke prosečne zarade - 15%". Dame i gospodo narodni poslanici, razmislite, imamo dve mogućnosti, odnosno tri: da ovaj predlog zakona za izmenu i dopunu Zakona ne usvojimo ili da usvojimo, pa da ministar Dinkić i dalje skida kožu građanima Srbije i ovo malo privrede što radi da dovede do prosjačkog štapa i, onaj treći, da predsednik Skupštine raspusti Skupštinu, raspiše parlamentarne izbore, pa s obzirom na to da se krvna slika promenila, mislim da će sasvim drugačiji biti odnos u ovoj sali.
Hvala vam, gospodine Markoviću. Da li još neko želi o ovom amandmanu? (Ne.) Hvala vam na lepim željama. Tačno se zna šta ko radi, predsednik Skupštine raspisuje izbore, ali ne raspušta Skupštinu. Malopre sam prekinuo gospođicu Jovanović, još jednom izvinjenje, da bih dao važno obaveštenje kako ćemo raditi danas, a istovremeno zbog obaveštenja koja su neophodna za vaš rad po članu225. U međuvremenu sam dobio peticiju od strane narodnih poslanika, nije peticija već obaveštenje sa potpisima narodnih poslanika koji konstatuju činjenicu da u određenim delovima sale, zbog načina uduvavanja vazduha i nečistog vazduha, nije moguće duže vreme provoditi u ovoj sali za sednice. Dužan sam da vas obavestim, sve vas koji ste potpisali ovo, a odnosi se na mnoge, svi koji učestvujete u radu svesni ste koliko su teški uslovi, a u odnosu na to, naravno, biće neophodno organizovati rad, posle pauze u radu Narodne skupštine, koja će biti uobičajeno od 20. jula do 20. avgusta, koji će se odvijati u različitim salama za sednice, u ovoj zgradi i u prethodnoj zgradi. To sada nije moguće, svima se izvinjavam, iz vrlo jednostavnog razloga, što poslanici kojima prestaje mandat još uvek završavaju poslove, čak i nekadašnji predsednik Skupštine državne zajednice svakog dana dolazi na posao, okuplja zaposlene, tako da, dok se ne završi taj deo preuzimanja, nije moguće stvoriti ovde adekvatne uslove za rad. U međuvremenu se zahvaljujem svima koji rade svoj posao u uslovima koje imamo. Hvala vam. Toliko o obaveštenjima. Pre nego što pređemo na sledeći član, po Poslovniku se javio narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, izašao sam za ovu govornicu zato što je na nacionalnoj frekvenciji TV B92 vođena zastrašujuća kampanja protiv narodnog poslanika SRS Zorana Krasića. Pokušali su njega, zbog nečega što vode hajku već šest godina, valjda, da predstave kao nekog lošeg čoveka protiv kojeg se vode postupci za zloupotrebu službenog položaja, pa je sada kulminiralo sve, ne znam čime, što je opštinski javni tužilac prebacio okružnom tužiocu za predistražne radnje. Uzgred, taj okružni tužilac je, pošto Krasić nije mogao da ide, bio vrlo korektan i pristojan čovek. Ne znam kako mu je ime, da budem iskren. Izašao sam za ovu govornicu, gospodine predsedniče, zato što neću da dozvolim, nikada više neću u Srbiji da dozvolim da jedna lopovska banda, na čelu sa Veranom Matićem, Mlađanom Dinkićem, Borisom Tadićem i ostalim lopužama u ovoj Srbiji, vodi hajku protiv poštenih i časnih ljudi! Ta lopovska banda kaže, Krasiću, da si dao 500.000 dinara ovamo ili onamo. Pa, oni za 500.000 neće ni da vas prime u kancelariju. Oni pola miliona evra uzmu da vam kažu "dobar dan", "kako ste", a ostalo sve otimaju. Sram ih bile, lopuže jedne!! Vode takvu hajku, na najgori mogući način, bez prava na odgovor, bez ičega. Te lopuže koje su opljačkale ovu državu, izračunao sam, taj Veran Matić je opljačkao državu za više od sedam miliona evra. Ta lopuža će završiti iza rešetaka zbog lopovluka i kriminala, ne zbog svog idejnog i ideološkog opusa, kao i ova lopuža Mlađan Dinkić, kao i ova lopuža Boris Tadić, Dragan Đilas i svi ostali! Samo nastavite da radite svoj posao. Na svaki njihov prljav prilog lično ću izlaziti za ovu govornicu i deset puta narodu ponavljati istinu, zato što neće biti najgore lopuže i najgori ološ u Srbiji ti koji će da progone poštene i časne ljude, zato što imaju igračku koja se zove "televizija". Ko im je dao pravo da to rade, da koriste nacionalno dobro, nacionalnu frekvenciju da bi to mogli da rade? Mogu, sve može. Nećemo ni da im uskraćujemo nacionalnu ferkvenciju, osim što će da odgovaraju za kriminal i za lopovluk. Za taj kriminal i lopovluk moraće da završe iza rešetaka! Vi, nemojte posle, gospodine predsedniče, da tražite od poslanika SRS, samo od nas, da budemo uvek pažljivi prema svojim političkim protivnicima, zato što, dok čovek radi ovde u Narodnoj skupštini, po ceo bogovetni dan, neko se drznuo da mu vadi iz fioke Đelićeve krivične prijave. Od one male lopovske barabe, koji je pljačkao, nemojte da me prekidate, koji je dao Bogoljubu Kariću pare, koji je pljačkao narodne pare. Vratio pare Bogoljubu Kariću posle prvostepene, a ne pravosnažne presude, vratio mu ogromne milione, mnogo miliona evra, da bi tom malom vratili "na ruke" dva miliona evra za Tadićevu kampanju. Taj ne ide u zatvor, taj ne odgovara!? To je pošteno!? Nego ćete Zorana Krasića da gonite, najvrednijeg narodnog poslanika u Narodnoj skupštini. On lopov, a nema kuče za šta da ga ujede. Lopuže jedne, najgore na kugli zemaljskoj. Govorim o predstavnicima vlasti u Srbiji, najlopovskijeg režima koji smo ikada imali, sve zajedno sa ovom lopužom Veranom Matićem. E, neće vam to proći i neće to moći više da ide na takav način. Odgovaraćemo na svakom mestu. Hoćete da nas isterate na ulice? Da li to hoćete, iako izbegavamo to po svaku cenu? Imaćete i to. Pokušaćemo da vas zaštitimo i sačuvamo od narodnog gneva, iako to lopuže, od Verana Matića, Mlađana Dinkića i Borisa Tadića, nisu zaslužili.
Zahvaljujem na obraćanju u zaštitu narodnog poslanika, jer je to obaveza. Zbilja, imate svi razumevanja, stvarno ne znam o kojoj je emisiji reč, te ne mogu ni na jedan način, niti o autorima emisije, ali svakako da svi poslanici moraju da budu zaštićeni za ovom govornicom. U tom smislu ću svaki put intervenisati kada se za govornicom nešto na račun narodnog poslanika, svejedno koje stranke, izrekne. Izvolite, gospodine Vučiću, dodatno po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, čak i tužioci koje pitaju ponašaju se u skladu sa zakonom, pristojno. Ne možete vi u ovoj zemlji da govorite ni o pravdi, ni o pravičnosti, ni o zakonu, ni o bilo čemu drugom. Zašto? Zato što u ovoj zemlji B92 donosi presude, B92 piše optužnice, donosi prvostepenu presudu, donosi pravosnažnu presudu. Ako to nije tako, do groba će da vas teraju. Misle da niko ne sme da im se suprotstavi. Sme. Ti lopovi, zato što su krali imovinu građana Srbije, zato što su pljačkali pare i poslovni prostor građana Srbije, a da ne pričam o svemu drugom što su radili protiv srpske države i srpskog naroda, ti lopovi će za to morati da odgovaraju, zajedno sa svojim političkim mentorima, zajedno sa onima sa kojima misle da su mnogo pametni i da nešto uspešno rade. Te lopuže sa B92 moraće da izađu pred lice pravde, sve zajedno sa Borisom Tadićem, sve zajedno sa Mlađanom Dinkićem. Izašao sam ovo da vam kažem, gospodine predsedniče, zato što nešto ovako što se danas vodi protiv Zorana Krasića nisam video u skorije vreme. Još im tužilac lepo kaže – nećete da istrgnete iz kontekstu jednu rečenicu, a vidim da vas interesuje samo jedan slučaj i ništa drugo, nego ćemo ceo kontekst, sve ćemo da vidimo o čemu je reč. Ne, oni su se setili da to povežu sa nečim sa čim to nema blage veze, apsolutno nikakve veze. Šta je cilj? Šta tu ima Zoran Krasić? Da vidimo da nije možda bogat čovek. Nosi najjeftinija odela ovde u Narodnoj skupštini. (Predsednik: Molim vas, o privatnom životu nijednog narodnog poslanika neću dozvoliti da se iznosi.) Nemojte da me molite i da me prekidate. Nemojte o privatnim stvarima, ja ću da pričam o njegovim privatnim stvarima, zato što on to neće da govori. (Predsednik: Moja obaveza je da vas, u tom slučaju, opomenem.) Ja ću da govorim, jer neću da mi jedan lopov koji se kupa u Hajatovom bazenu svakog dana, kao što je Veran Matić, svakog dana je u Hajatovom bazenu i sauni. Građani Srbije, to treba da znate. Svakog dana je ta lopuža u Hajatovom bazenu i sauni. Na godišnjem nivou košta 3.000 evra, samo bazen i sauna. Šta pričate, gospodine predsedniče? (Predsednik: Pričam da ne dozvoljavam iznošenje činjenica iz privatnog života ni gospodina Krasića, ni bilo kog drugog poslanika. Vas molim da završite izlaganje po Poslovniku, koje ste dali, budite ljubazni, po članu 225, važna obaveštenja za obavljanje dužnosti narodnih poslanika.) Pogledajte šta ima Zoran Krasić, a pogledajte Verana Matića, od bazena do saune, samo u Hajatu. Nije ih sramota. Tobože je ovaj pošten, a ovaj nije pošten.
Gospodine Vučiću, dobro znate da niti gledam TV emisije, pa mi ne treba ta vrsta prepričavanja, niti vodim računa o tuđim životima. Podaci koje dajete po članu 225. kao vašu političku ocenu zbog obaveštenja narodnih poslanika u odnosu na to što se sa televizijskog ekrana jedne televizije, kako ste nas obavestili, te nemam razloga da to ne prihvatim, vodi kampanja sa netačnim podacima jednog narodnog poslanika. Dobro sam vas shvatio, u odnosu na to budite ljubazni i završite izlaganje.
Dakle, ta lopuža što ne izbija iz Hajatove saune i bazena, doduše jednom kada im se pokvarila sauna otišao je u Interkontinental pa bolovao sedam dana, ta lopuža Veran Matić da optužuje ovako časne i poštene ljude – neka pogledaju građani Srbije razliku između Krasića i njega, neka pogledaju šta vozi Krasić, a šta vozi on, neka pogledaju gde živi Krasić, a gde živi on. Krasić je neku školu završio, za razliku od njega koji je školu video samo na razglednici i u preporučenom pismu. Gospodine predsedniče, ne tražim od Vas ništa, ovim sam hteo samo da ukažem građanima Srbije na to šta radi ta televizijska stanica i želeo sam da ukažem onima koji misle da mogu da rade sve, onima koji misle da je sve dozvoljeno protiv ljudi, uništavati im živote, a da pri tom njih niko nigde ne pomene, da su se grdno prevarili. Branićemo Zorana Krasića, branićemo Srbiju od takvih, branićemo srpski narod od takvih, a lopovi će završiti u zatvoru.
Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Miloljub Albijanić. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Lalić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Član 25. Predloga zakona je svojevrsna dopuna i Vlada predlaže da se posle člana 101. doda član 101a. To je veliki član, ima puno stavova, a gospodin Lalić je tražio da se posle stava 5. doda novi stav 6. Naravno, iz samog teksta amandmana vidi se da se u suštini ne menja suština onoga što je Vlada predložila, već se traži usklađivanje nominalnih iznosa koji su određeni u stavovima 1, 3, 4. i 5. ovog člana. Moram da se vratim na ono što je bilo simpatično Vladi u amandmanima SRS, kako su oni nazvali indeksacija i ono što je Odbor za finansije na neki način prihvatio, a na drugi način to formulisao. Ja mislim da je to pogrešan način formulacije i opet moram da skrenem pažnju da i kod ovog člana postoji onaj problem o kojem sam jutros pričao, što je predlagač planirao da ovaj zakon počne da se primenjuje od 1. januara 2007. godine i opet se 2006. godina gubi u izračunavanju osnovice i bilo čega. Mi amandmanom tražimo da se usklađivanje vrši tromesečno i da prati rast cena na malo prema podacima objavljenim od strane republičkog organa nadležnog za poslove statistike. U svim delovima Predloga zakona o izmenama i dopunama ovog Zakona gde se pojavljuju nominalni iznosi, brojčani iznosi, pa ako se odnose i na neku vrednost, neko novčano primanje, mora da se utvrdi mehanizam kako ti iznosi da se tekuće usklađuju. Znači, mora da se nađe formula tekućeg usklađivanja tih iznosa, jer taj iznos, pa bez obzira o kojoj vrsti poreske osnovice da se radi, poreskog oslobađanja, nije isti 1. januara jedne godine, 30. juna te iste godine i 31. decembra te iste godine. Vi priznajete da taj iznos nije isti. Kada idete sa nekom ekonomskom politikom za neku godinu vi pokušavate da date i podatke o očekivanoj inflaciji i to se neki put desi, to je ipak jedna projekcija. Neki put inflacija realno bude viša od te projektovane, neki put bude niža od te projektovane, ali u svakom slučaju mesečni ili tromesečni period u kome se prati rast cena na malo je mnogo objektivniji kriterijum za utvrđivanje neke vrednosti koja je vododelnica oko koje se nešto dešava i ona služi za neka izračunavanja. Zato skrećem pažnju poslanicima, nismo hteli da se javljamo povodom amandmana Odbora za finansije, zato što je Odbor u suštini prihvatio našu ideju i našu inicijativu. Vlada je imala nekog razumevanja, bar što se tiče načelne rasprave povodom ovakvog vida utvrđivanja vrednosti, ali ovo što je napisano u drugom amandmanu Odbora za finansije i u devetom amandmanu, taj amandman koji se odnosi na novi član 35a dotiče član 25. Vrlo komplikovano ste napravili proceduru. Mnogo je bolje da se ipak uzme neki kraći period. Mi smo predložili da se uvek usklađivanje vrši na tri meseca. Pošto je ovo ipak jedna celina moram da vam skrenem pažnju da nije dobro rešenje Odbora za finansije, gde se kaže da, usklađene dinarske iznose iz stava 1. ovog člana objavljuje Vlada. Za mnogo ozbiljnije stvari u ovih 220 zakona, koliko je Narodna skupština usvojila, mnogo veća ovlašćenja su preneta ministarstvima, a ovde Vladu zadužujete za nešto što je konstatacija nečega što postoji u statistici i postoji kod nadležnog organa. Verovatno je dovoljno dobro rešenje da ministar jednostavno konstatuje ono što je statistika registrovala, ne mora Vlada da se sastaje zbog toga da bi konstatovala, ali iz ovoga se vidi da tu ne postoji nikakav sistem. Tako beznačajna stvar se daje u nadležnost Vladi, a tako krupne stvari daju se u nadležnost ministarstvima. Ovo mora da se ima u vidu. Predlažemo vam da prihvatite sve ove amandmane u kojima smo predvideli da se granični iznosi usklađuju svaka tri meseca u zavisnosti od kretanja cena na malo u tromesečnom periodu. Ništa nećete da pogrešite. Napravićete samo jedan konzistentan sistem koji će unapred biti poznat svima, nema neke neizvesnosti. Moram da kažem da u mnogim našim finansijskim propisima, poreskim propisima, ta rešenja su davala vrlo dobre rezultate, pa čak i u periodima kada je bila strašna inflacija, čak i tada je moglo da se odgovori na ovo tehničko pitanje. Nije nikakva šteta da prihvatite ovaj koncept usklađivanja, kako vi volite da kažete indeksacije, jer prosto ne mogu da shvatim kada je potrebno da se utvrdi i propiše neka indeksacija u odnosu na ono što omogućava ispunjavanje obaveza prema državi, onda se jave vrlo precizne formulacije u našim predlozima zakona. Kada je potrebno da se uzme u obzir kretanje na tržištu, rast cena na malo u smislu prava pojedinca, onda država navodno ne zna kako se vrši usklađivanje i kako se vrši indeksacija. Nemojte to da radite, nikakav problem nije da se prihvate svi ovi naši amandmani koji regulišu usklađivanje, jer dobija se jedan poznati sistem i tehnički i svaki drugi i kada se tom sistemu da neko vreme, onda je kasnije moguće da se vrši neka finija korekcija, u zavisnosti od nekih kretanja na tržištu i očiglednih stvari koje se primete u primeni zakona, pa zašto ne i u načelu pravičnosti. Ovde može da se pogreši i tu moramo da budemo svesni. Nema tog kompjutera koji može ovo da propiše i da izračuna. Greške su moguće, ali dajte da pokažemo da želimo da napravimojedan sistem obračuna, da napravimo sistem koji će da bude poznat svima. A ovako sada da donosimo propis, on će da stupi na snagu u nekom kratkom periodu, počeće da se primenjuje 2007. a sve što smo tražili, vi ste napisali – amandmani se ne prihvataju, jer se na neki način ugrožava budžet. Za koji budžet mislite, za 2006, za 2008. godinu, a onda imamo amandmane Odbora za finansije koji takođe govore o nekom usklađivanju, pa kažu to stupa na snagu 1. januara 2008. godine. Ako idete po toj logici stvari da Odbor za finansije donese jedan amandman, da se Vlada saglasi, skupštinska većina glasa za jedan takav amandman, izvinite, molim vas, zašto onda donosimo propis. Ja ću da iskoristim još dva minuta da objasnim, pošto nisam bio prisutan kada je bio na dnevnom redu jedan amandman, a tiče se nečega što je spektakularno najavljeno, a vezano za mlade i stare i beneficije koje dobija poslodavac, a prima lica mlađa od 30 godina kao pripravnike ili uopšte mlađa od 30 godina i starija, ne znam da li beše od 50 godina ili tako nešto kako stoji u Predlogu zakona. Mi smo u načelnoj raspravi, to smo hteli i ovim amandmanom koji sam ja podneo da to ispravimo, mi treba da stimulišemo zapošljavanje svih, ali da to bude stabilno zapošljavanje. Znači, mi podržavamo onaj deo odredbi, on očigledno sprečava neku zloupotrebu od strane poslodavca, on se legitimiše, primio je toliko i toliko, pa ako može 15 ili 20 dana, pa da vrati na ono što je bilo ili na godinu dana, pa da vrati. Ne, već da bude obavezan na jedan duži rok i da po broju ispuni svoju obavezu, dakle po broju zaposlenih, a ovde stičem utisak da obavezu ispunjava sa imenom i prezimenom novog lica i mislim da to nije potrebno. U krajnjem slučaju trebalo bi da damo beneficije svakome ko zapošljava nove radnike, bez obzira koliko godina da ima taj radnik, jer mi imamo potpuno drugačiji proces u stvarnosti. Mi u stvarnosti imamo kao pravilo da se gubi posao, to je pravilo. Kako se gubi posao? Završi se privatizacija, Čeda, Beba, Meda izbace to sa posla, od frizerskih radionica su kafići za ove njegove duvače itd. Evo, sada čujemo da se PKB privatizuje, prodaju se akcije i opet će ostati ljudi bez posla, oko 800 ljudi treba da se izbaci sa posla. Molim vas, mi moramo da kažemo da je taj proces na delu, takav oblik tranzicije je kod nas. Ide se u neku privatizaciju, ne zna se svrha privatizacije, ne zna se cilj privatizacije. Šta je cilj? Da se obezbede sredstva za popunjavanje budžeta, ali ne, vi imate suficit, da se popune penzijski fondovi, nije vam ni to cilj, da se samo izvrši svojinska struktura, odnosno promena, da nije društvena, nego osobe A, B, C, D, itd. i onda ste mogli da idete sa ovom insajderskom koja je bila. Ali, ovde ne. Ovde je cilj privatizacije da samo određena lica steknu svojinu na osnovnim sredstvima. Gde je zaposleni, gde je radnik? Nema ga. Izgubio se. I onda tranzicioni fondovi, onda savetovanja, eksperti, stručnjaci, završe sa pljeskavicama u Skupštini itd. ili na nekim drugim mestima. I sve smo se dogovorili.. Da li je sutra bolje? Da li se zaposlio neko? Ne, nema ozbiljne državotvorne politike koja se brine o interesima, resursima ove države. Ja to moram da kritikujem, a da li se to vama sviđa ili ne sviđa, naravno da me interesuje, a da li će neko da me napada, svako neka radi svojdeo posla, pa ćemo u tom sukobu kontradiktornosti da se ponudimo građanima i da vidimo koja je strana u pravu i koja strana šta traži.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika, na član 26. amandman je podneo Odbor za finansije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika, na član 29. amandman je podneo Odbor za finansije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika, Odbor za finansije je podneo amandman kojim predlaže da se posle člana 29. dodaju novi članovi 29a. i 29b. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 31. amandman je podneo poslanik Vojislav Milajić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Gospodine predsedniče, ostaće verovatno malo vremena, možete i naše da utrošite, mada se Vama ne računa kada sa mesta predsedavajućeg govorite. Zaista nisam razumela šta ste rekli pre pola sata, kakav rad po smenama, jer ja sam više od jedne decenije poslanik, što savezni, što republički, i nikada u smenama nismo radili, ni po nekim salama, da ne znamo da je to skupštinska sala, pa ako biste bili ljubazni, jer imala sam utisak da Vas je nešto u trenutku prekinulo, pa da ste taj odgovor, onako, na kraju skratili, ali ako možete, dostavite nam pismeno obaveštenje o vašim namerama kako će to da izgleda. Što se tiče amandmana koji je podneo kolega Milajić, pa duva hladan vazduh, tačno je koleginice Radeta, ali to nije razlog da ja ne saosećam sa poljoprivrednicima koji su sada na njivi na 35 stepeni ili sa rudarima koji su u kopu. Nas niko nije terao da se bavimo ovim poslom, slobodan je izbor, a velika čast da zastupate građane, jer kada građani izađu na izbore glasaju za jednu političku stranku i daju vam mogućnost, a ta stranka vama poverenje, da zastupate njih ovde, to je velika obaveza, velika čast, pre svega i odgovornost koju svi moraju da imaju kao takvu. Što se tiče amandmana kolege Milajića, ovde se radi o rasponu kazne za neregistrovanje preduzeća u skladu sa stupanjem na snagu ovog zakona do određenog datuma, čini mi se do novembra 2006. godine, a mi smo predložili, odnosno kolega Milajić da ta kazna ide u rasponu, ne od 100.000 dinara za pravna lica, nego od 50.000 do milion dinara. Zato, što smatramo da je to primerenije zbog ekonomske situacije u kojoj se nalaze naši privredni subjekti i zbog činjenice da su prethodni zakoni na koje se poziva predlagač, odnosno Vlada i Ministarstvo u obrazloženju za neprihvatanje ovog amandmana, Zakon o poreskom postupku, prekršajima i poreskoj administraciji, takođe bili, po našem mišljenju, rigorozni u tom smislu kada su u pitanju ove novčane kazne, odnosno raspon od najniže do najviše kazne. Mi smo i tada reagovali amandmanima. Onda bi to morao i predlagač zakona da zna kada razmatra amandmane SRS. To što je za vas u redu neki prethodni zakon, on naravno ima svoju primenu u našem zakonodavnom sistemu, ali mi smo imali pravo i onda da podnosimo amandmane, nisu prihvaćeni i mi se dosledno svom stavu držimo toga kada je u pitanju i ovo. Počeo je tako o zakonima o prekršajima Vladan Batić 2001. godine, od neke minimalne kazne od 5.000 dinara pa do 50.000 dinara. Kako je vreme prolazilo treba u budžet ovako, onako da se zapuše raznorazne budžetske stavke, odnosno da se da šakom i kapom, ranije Čoviću, sada ovima iz ove "žute" mafijaške Narodne kancelarije. E sada izračunajte. Uvek uzmite te ekvivalente. Koliko ste dali za agencije? Agencija za promociju i izvoz, agencija za skijališta, gde su ovi udomljeni sada, ovi novi članovi upravnih odbora, te ova, te ona, to se više ne zna, pa za stečaj. Ako sve to saberete u pitanju su milijarde. I vi sada kažete u obrazloženju – ako bi se prihvatio amandman kolege Vojislava Milajića bili bi manji prihodi u budžetu. Pošto se toliko rasipate sa državnim budžetom, šta će vam svi ti silni balasti na grbači naroda i državnog budžeta. Nađite metod da uštedite. Mi to nikada ne bismo radili, mislim na nas srpske radikale, niti bismo imali takav koncept planiranja prihoda i rashoda, niti bismo mogli tako da se usred budžetske godine pojavimo i naš ministar finansija i da kaže – e, nije mi dovoljno, moram da dam Đilasu, traži, znate, traži, uslovljava, ucenjuje, sada treba i razgovore zajedničke da obavljaju i tako šta će i kako će, kako će da vrše napade na SRS, i sad nema para, zapelo za njega, ogromni milioni, stotine za Narodnu kancelariju, za jednu agenciju, za drugu, za treću...i onda najlakše tako preko leđa poreskih obveznika. Što nije lepo planirao kao svaki domaćin, normalan čovek, ministar, da idu u Hajat u saunu sa Gold karticama. Vi zvrckate, gospodine Markoviću, Veran Matić, ali što se tiče pojedinih poslanika, pa i onih i kolege Krasića i svih poslanika SRS, oni su na putu do Tgra pobede 3 u Zemunu, gde je centrala naše stranke, prošli pored Hajata, ali nisu svratili ni na kolače tamo. Vi meni zvrckate na pomen Verana Matića i sauna i ovih tamo privilegija i blagodeti u kojima taj čovek, u već ne znam kojim godinama, uživa te sve privilegije na grbači naroda i kroz pljačku. Što se tiče raspona ove minimalne, uvek treba da imate u vidu to da niko nije toliko morbidan i neodgovoran, jedino ako su u pitanju neki privredni manipulanti i špekulanti. Takav vam je ovaj Đilas, takvi su svi ovi što drže preduzeća. Pre neki dan sam vam spominjala ovog koji je istaknuti član DS, koji je kupio preduzeće PIK "Topola" i upropastio ga. I opet ništa nije ostalo od one pesme "Obraše se vinogradi dole kod Topole", nema ničega, jer je to sve zaraslo u korov. Kupio ovaj vlasnik Nemanja, ne mogu u ovom trenutku da se setim, prezime mu je Popov, član DS, preduzeće, radnici u generalnom štrajku, ne rade, neki spremni da štrajkuju glađu, baš njega briga, niti ga ko juri, niti se pokreće postupak, niti je ko osporio proces privatizacije, ljudi na ulici. Sada takav manipulant, kao što ste imali ranije i Janjuševića i Kolesara i Hamovića i Lazarevića, nikada neće da dobiju od poreske uprave rešenje za prekršaj, odnosno za kaznu. A ko će da dobije? Neki normalni privrednik, neki čovek koji je možda propustio ili neko ko je zadužen u njegovom preduzeću da radi taj posao i nije poštovao rok. Kada je već tako, pretpostavljam da nadležni državni organ mora da ima u vidu, odnosno uvidom u stanje stvari pre nego što izrekne kaznu i propiše rešenje od minimalne do maksimalne, zašto se to desilo i da ne treba da deru ljudima kožu, ali neka to onda bude umesto 100 hiljada 50 hiljada. Izračunajte malo na osnovu prihoda u budžetu Republike Srbije od poreza na dodatu vrednost, što bi rekao kolega Marković, pola daj Velji, koliko ste ove godine inkasirali, a koliko prošle. To je ključni problem. Očekujem, iskrena da budem, ako uspete da opstanete još koji mesec na vlasti, da će negde u poslednjoj dekadi ove budžetske godine Dinkić da se pojavi sa još nekim izmenama i dopunama poreza. Ne znam kojih, ali sigurno, zato što efekat poreza na dodatu vrednost, u odnosu na prošlu godinu 2005, kada je on uveden, nije isti i vi to dobro znate. Znate i vi, zna i ministar i zato ste prinuđeni da na osnovu toga punite budžetsku kasu tako što ćete usred vremena, u nevreme, odnosno u godišnje doba i u polovini budžetske godine da menjate zakone, kako biste više inkasirali u budžet. Ne kažem ja to zbog toga što će baš ovaj član i ovaj promer kazne, to mi je, eto, poslužilo kao šlagvort za to da pogledamo istini u oči i da vidimo dokle nas vodi takva budžetska politika, ali svi su se ugledali na vas, pa pribegavaju tome. On neće da vrši rebalans budžeta jer je prikazao tamo suficit i hvali se time, što je jedna velika besmislica i dobio je packe zbog toga i od MMF. Rekli su mu da ne mora time da se hvali na takav način, zato što to nije pohvalno ni u jednom smislu. Ne treba da imate ni višak ni manjak, nego da imate uravnotežene budžetske stavke, a da svi oni aspekti funkcionisanja društva, naročito najugroženiji slojevi, budu nemireni, kao što su ljudi koji očekuju socijalnu pomoć, koji očekuju penzije, druga davanja, deca, penzioneri, poljoprivredni penzioneri itd. Ovako, sada vidite da je to jedno tumaranje usred budžetske godine, da gledate kako će i šta će da bude, i zbog toga imamo i ovakav, ja se više neću javljati do kraja, ostao je još jedan amandman na ovaj zakon – porez na dohodak građana. Ali ovakva politika nije dobra, ni poreska ni budžetska, koju vodi ministar, koji celog dana nije ovde zato što je znao da bi morao da odgovori na sve ovo. On argumenata nema, on samo zna da kleveće i da laže, da obmanjuje javnost, a to građani vrlo dobro vide.
O istom amandmanu, izvolite, još pet minuta imate na raspolaganju. Narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, ovo malopre o čemu sam govorio, imam jednu ispravku povodom onoga o čemu je govorila gospođica Jovanović. Nije ispravka, više je dopuna, da budem pošteniji. Tačno je, mi imamo jedan problem u odnosu sa B92, a to je da mi ne možemo da utičemo na njihovu politiku, jer mi ne idemo u saunu, u bazen hotela Hajat. Znate, nemamo te pare. Ta sirotinja, jadan, nesrećan, dok narod pati i muči se, on ide svaki dan i u bazen i saunu hotela Hajat, da od sve puke sirotinje oseti nešto lepote od života. Pošto se tamo sređuju razni poslovi i tamo ga na bazenu nalaze oni koji treba da operu svoju biografiju, razni direktori socijalističkih preduzeća i nekadašnji ministri, oni koji su plaćali od dva do pet miliona evra Zoranu Đinđiću reket i ne znam ni ja šta sve, oni iz DS koji nam danas sole pamet o tome kako i na koji način to treba da rade, tamo je samit čitav. Bazen i sauna u hotelu Hajat, to što košta 3 hiljade evra na godišnjem nivou, tamo je čitav samit, ali nisu nesvrstani. Svi su svrstani. Tamo, kada jednog dana ne bude kum Mlađin, UBPOK jednom da upadne, sve da pohapsi, neće da pogreši. To je jedno i sasvim sigurno. Ako budu rekli da nije istina, ja ću imena ljudi iz DS da vam navedem koji redovno dolaze na bazen, saunu hotela Hajat. To su im mama i tata dali pare od poslaničke plate da se u Skupštini ne pojavljuju, pa da tamo troše vreme. Dame i gospodo narodni poslanici, izašao sam jednu važniju stvar od ove da kažem, pošto građani Srbije to umeju da prepoznaju. Ovo što se dešava poslednjih dana protiv Zorana Krasića, a pogotovo ovo danas, ničim izazvano, čak ni na onako antiradikalskoj agenciji kakva je "Beta", ne postoje nikakve vesti ni o čemu, samoinicijativno prave hajku na toj TV kući protiv Zorana Krasića. Lično ću smatrati odgovornim Verana Matića, Borisa Tadića i Mlađana Dinkića za bilo šta što se Zoranu Krasiću dogodi ili ako mu se ne daj bože dogodi u narednom periodu. Ovakvu vrstu hajke i harange koju vodi ta lopuža, dok se mi obični ljudi kupamo što u običnoj kadi, neki koji imaju manje u lavoru, neki koriste samo lavabo, nemaju drugo, e, on zato ima veliki bazen u hotelu Hajat i veliku saunu, a da vam ne pričam o milionima evra. Za to vreme on vodi hajku i harangu protiv jednog poštenog čoveka. Protiv jednog od najboljih poslanika, to ćete se složiti svi sa koje god strane da sedite i iz koje god stranke da ste, jednog od najstručnijih poslanika. Čak je, kako vam se zove ovaj što ga nema ceo dan, što je u majici došao jutros? Čak je i taj Dinkić svojevremeno rekao da može da sluša i da veruje u stručnost samo gospodina Krasića. Pa je l' potrebno da se vodi hajka protiv Krasića? Pa, to, ko će da vodi nego prepošteni Veran Matić!! Zvao sa svojim telefončićem iz bazena hotela Hajat, a taman mu se onako utoplilo, usijalo, ko juče telefoni G17 kad su ih stavili na sunce da se sunčaju pa se telefoni usijali, pa se tako i ovom usijao od saune, pa zove pa kaže – 'ajde napadajte Krasića. A!! E, dobro, dogodi li se nešto Zoranu Krasiću lično ću za to smatrati odgovornim Verana Matića, Mlađana Dinkića i Borisa Tadića. Ovog poslednjeg, jer on predstavlja nekoga ko je "kapo di tuti kapi" svim lopovima i kriminalcima u Srbiji. Još nešto, gospodine predsedniče, da li vi znate da u Ustavu Republike Srbije, a na to se ne pozivamo, da li znate da je jedna od osnovnih ljudskih sloboda, osnovno ljudsko pravo zagarantovano u svim civilizovanim zemljama da narodni poslanik ne može da bude izveden pred lice pravde i da ne može da snosi odgovornost za izrečenu reč sa skupštinske govornice, sem one odgovornosti koju ima prema građanima Srbije? A znači i to tražite? Nema problema, razlikujemo se od vas u mnogo čemu, nećemo da linčujemo na ulicama, nećemo da vas bijemo na ulicama, ništa od toga nećemo. Ali sve što više provocirate, sve što više hoćete da gonite one koji drugačije misle i koji vam se suprotstavljaju dovodićete nas u sve težu i bezizlazniju situaciju, bezizlazniju u tom smislu što nećemo imati izbora. Ne želimo to i ponovo vam to ponavljam, ma kako ovo zvučalo besmisleno ili pleonazam što sam izgovorio. I još jedanput vam govorimo, nemojte ljudi to da radite, nemojte jer ćete na kraju da nas molite da sklanjamo ljude sa ulica. Nemojte to da radite zato što ćete time preko svojih sitnih, prljavih, lopovčića, poput Verana Matića i ostalih, time ćete da pokušavate da izazovete i krvoproliće u Srbiji!! Gledaćemo da ga ne bude, da ga ne bude nikada. (Predsednik: Vreme.) Završavam, gospodine predsedniče, ali jedna stvar mora da vam bude jasna. Sa 5. oktobrom, progonom, linčovanjem, maltretiranjem ljudi završeno je jednom zauvek. Nikad više. (Predsednik: Molim vas, bez dobacivanja.) Pa šta bez dobacivanja, gospodine predsedniče, pa neka dobacuje, ima pravo da mi dobaci zato što sam tražio da mi dobaci, jer mi je dobacila značajnu informaciju. (Predsednik: Molim vas, Poslovnik ne razlikuje da li vam se dobacuju informacije ili nešto drugo. Poslovnik obavezuje predsednika da spreči dobacivanje. Budite ljubazni, završite.) Dobro, evo, kaznite je. Evo, gospodine predsedniče, da vam kažem, pa što nam vi ne kažete gde je Mlađan Dinkić? Što nam ne kažete, što zamajavate narodne poslanike ovde? Što radite to, gospodine predsedniče, kad Mlađan Dinkić vodi nekakvu izbornu kampanju u Ražnju? Ovde Narodna skupština Republike Srbije, ovde su narodni poslanici, šta radite to, gospodine predsedniče Narodne skupštine?! (Predsednik: Dobićete obaveštenje čim završite, zvanično.) Ma, kakvo ću obaveštenje da dobijem. Ova lopuža zove tamo iz bazena u Hajatu, iz saune u Hajatu, a ovaj u Ražnju, negde u izbornoj kampanji, a ima danas sednica Narodne skupština Republike Srbije i njegov zakon. E, nego da vam ja završim sa tim, pa vi onda dajte obaveštenje kakvo hoćete, važno je bilo da građani čuju obaveštenje. Valjda vi mislite da ne postoji niko ko sme da se suprotstavi vašoj sili i bahatosti. (Predsednik: Molim vas, isključite mobilne. Budite ljubazni završite. Molim vas, isključite mobilni telefon koji je ostao narodnom poslaniku ili se javite, obe su varijante.) Zove Veran Matić iz saune, nije u bazenu. Dame i gospodo, na kraju, to što zamišljate da možete da hapsite koga hoćete, da linčujete i bijete koga hoćete, da radite šta hoćete i kako hoćete preko svojih prljavih televizija i novina, od sve te tri stvari možete samo ovu treću – da lažete preko svojih prljavih televizija i novina. Prvu zaboravite i drugu zaboravite, a siguran sam da će, bez obzira na laži i bez obzira na sve, istina pobediti. A u to ćete morati da se uverite uskoro, jer izbore ne možete da odlažete do beskonačnosti, a neće vas spasiti Veran Matić ni iz saune ni iz bazena. Hvala vam najlepše.
Hvala vama. Dakle, da, dužan sam da dam obaveštenja. Prvo, naravno, znam za član Ustava i izričito ga poštujem i nikada ni na jedan način u odnosu na ono što poslanici iznose za govornicom, sem kada je neophodno dati upozorenje. Budite ljubazni, sem kada ne mogu i to vi vrlo dobro znate, predsednik Skupštine ne može ni na jedan način da spreči da se na televizijskim ekranima, svejedno koje televizije, nešto netačno iznosi. Uostalom imate i moj lični primer, koliko god puta. Prema tome, mislim iz svake parlamentarne stranke u ovoj skupštini da su to pojedinci osetili na svojoj koži, ali nije moguće, jedino što ja kažem ne komentarišem ono što ne gledam. Nećete se ljutiti, ponekad se čudim svima koji imaju živce da u vreme dok jedan deo ljudi gleda jednu vrstu televizije oni pomalo mazohistički gledaju neku drugu, mislim pre svega sada na svetsko prvenstvo, naravno. Ali to ne komentarišem kao što ne komentarišem činjenicu da mene podjednako brinu i podaci koje povremeno čujem o tome gde se ko kupa, a još više podaci koji se uopšte ne kupaju. Tako da i jedno i drugo su izrazi zabrinutosti, ali ne može na taj način da se vodi Skupština, pa ja ne bih želeo nikada u komentarima da utičem, a, da, sa dozvolom predsednika Skupštine proveriću da li je tačna informacija koja je dobijena i dojavljena. Molim vas, upravo u okviru onoga što smo malopre govorili, informaciju mogu da čujem, ali ne mogu da garantujem za njenu tačnost, nikoga ne vređajući, dok je ja ne dobijem zvanično. U odnosu na to sa dozvolom predsednika Skupštine, trenutno nije prisutan i ministar, a proveriću da li je tačna informacija koju ste Vi dali. Izvolite, sada i držim Vas za reč da je to jedna rečenica, ne prosto proširena, preterano je l' da?
Jedna prosto proširena. Dakle, tačno je da se tamo nalazi, ali nije problem u tome, već je problem u tome što će da se vrati.
Hvala vam. Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Miloljub Albijanić. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman. Neko želi reč? Ne, hvala. Na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika, Odbor za finansije je podneo amandman kojim predlaže da se posle člana 35. doda novi član 35a. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Zoran Krasić. Ja sam shvatio da ste malopre obrazlagali da član koji je podneo Odbor samo delimično ispravlja pa ste obrazložili? Ali to nije taj. Izvolite.
Gospodine Markoviću, niste bili jutros kada smo raspravljali o ovim amandmanima. Mi se nismo javljali povodom amandmana Odbora za finansije. (Presednik: Molim vas, gospodine Krasiću, pošto je toliko hvalospeva na vaš račun, ja molim malo tolerancije, a tiče se svih, izvinite, molim vas. Sada je pitano, stalno zaboravljam. U petak neće biti sednice, mnogo vam hvala, tako da planirate svoje vreme. Hvala mnogo. Izvolite, nastavite, gospodine Krasiću.) Evo o čemu se radi. Odbor za finansije je pokušao da prihvati našu inicijativu, našu ideju o usklađivanju ovih iznosa i to je uradio sa nekoliko svojih amandmana. Sada ja ne znam, ovde nigde ne piše da li je Vlada saglasna sa ovim amandmanima Odbora za finansije. Verovatno da jeste, ali na šta želim da skrenem pažnju. Vidite, član 35a koji predlaže Odbor za finansije je u suprotnosti sa kompletnim obrazloženjem ovog predloga zakona. Evo, da pročitam šta Odbor za finansije predlaže, to je u onom delu gde su prelazne i završne odredbe ovog zakona, kaže: "Prvo usklađivanje dinarskih iznosa, saglasno članu 2a ovog zakona, izvršiće se u januaru 2008. godine". Naša ideja kada smo podnosili amandmane nije bila da ovi iznosi, a sad da vas podsetim da se tu radi i o iznosima od 3.000, 3.500, 5.000 itd. nije valjda moguće da smatrate da će do, praktično, 2008. godine to da bude merilo na osnovu koga će da se utvrđuje materijalni položaj i ekonomsko stanje nekog pojedinca. Čak i pod uslovom da imamo inflaciju od 1% na godišnjem nivou, opet ovako nešto ne može da se predloži, da se usklađivanje vrši od 1. januara 2008. godine. Kako da se vrši usklađivanje? "Izuzetno od stava 1. ovog člana, prvo usklađivanje dinarskih iznosa iz člana 4. i člana 25." (a član 4. se odnosi na zarade, član 25. je ono što sam malopre pričao) "izvršiće se u januaru 2007. godine, za period od prvog dana narednog meseca od dana stupanja na snagu ovog zakona do 31. decembra 2006. godine. Usklađeni dinarski iznosi iz stava 2. ovog člana primenjuju se od prvog dana narednog meseca po objavljivanju tihiznosa". Molim vas, vi ste zaboravili na član 15a, to je obuhvaćeno, ali zaboravili ste na druge odredbe, ovo što se ne uračunava, 5.000 dinara u okviru zarade, zaboravili ste na druge odredbe i član 2. i član 5. i član 6, 7, 8. itd. Šta može da se zaključi na bazi ove svojevrsne igrarije? Može da se zaključi da, za javnost ima da zvuči da je nešto urađeno, smanjene su neke poreske stope, podignuti su neki iznosi koji su obuhvaćeni poreskim oslobađanjima, ali to će da stupi na snagu 1. januara 2007. godine, a usklađivanje tek od 1. januara 2008. godine, a u 2006. godini desiće se, prihvatiće se promena ovog zakona samo u pogledu zapošljavanja novog za 2006. i 2007. godinu. Član 34 – ne utvrđuje se i ne plaća porez na prihode od poljoprivrede i šumarstva, tu se slažemo. Član 35. – "Na otuđivanje i plaćanje godišnjeg poreza na dohodak građana ostvaren u 2006. primenjuju se odredbe ovog zakona". Misli se na izmene i dopune, misli se na smanjenje sa 4 na 3, sa 10 na 5 i određivanje dve poreske stope, u zavisnosti od raspona ukupnih prihoda u toku godine. Praktično, velika fiskalna reforma se svela na spisak želja, dve-tri konkretne stvari, a sve drugo sa odloženim dejstvom, pa čak i odložena indeksacija i mislim da je sada već trenutak da se i Vlada, i Ministarstvo, Odbor za finansije i sve poslaničke grupe koje čine vlast skupe, pogledaju da li je to ono što treba da se promeni u ovom zakonu kao što se predlaže, da li ono ovako umiksovano može nešto da znači i da li je to, kojim slučajem, opet neka magla koja se baca građanima, velika najava. Samo da vas podsetim, toliko stvari je ovde spektakularno najavljeno, ali u prvom izlasku zakona u "Službenom glasniku RS" i prvog dana primene zakona dolazi do stravičnog sudara koncepcije Vlade RS sa stvarnošću. Naravno, uvek stvarnost pobedi lepe želje. Upravo zbog toga i pozivam Vladu da još jednom preispita ove stvari, jer stvarno ne možete ničim racionalnim da objasnite ovu ideju koju sprovodite. U doba suficita vi radite ovo. Mogao bih da zaključim da najavljujete suficit i za 2007. godinu, ali se plašim da kažem, jer kod vas ne znam šta znači suficit. Ovde suficit nije u obrnutoj srazmeri, u nekoj je poremećenoj srazmeri. Što je veći suficit ovde, to su veće poreske stope. Što je veći suficit, to je veća obaveza za građane. To treba da bude obrnuto. Ako ima toliko mnogo para, zbog toga što je novi zakon o porezu na dodatu vrednost ipak učinio nešto svoje, dao neke pozitivne rezultate za budžet i samo za budžet Republike Srbije, onda morate na drugim mestima da popuštate, jer ne može da se izdrži. Postoje grupe, kategorije građana koje ovo ne mogu da izdrže. Neću da pričam ko sve zove telefonom, ali ne mogu ljudi da izdrže. Neki put dođem do zaključka kao da se kreatori ekonomske politike u Srbiji ne šetaju ulicama, kao da ne obilaze ove naše gradove. Valjda na nekoj tribini čujete neku ružnu reč, u smislu žalbe, na postojeće stanje, prigovor. Ako se politika Vlade Republike Srbije vodi po sistemu – sve ćemo da uradimo da se statistički ovako predstavimo nekoj eliti iz inostranstva, kako smo navodno nešto dobro uradili, a da to niko ovde ne oseti ili oseti tako mali broj građana Republike Srbije, onda je to pogrešna politika, onda je to neuspešna politika. Valjda krajnji efekat politike treba da bude da što veći broj građana uživa u nekim blagodetima jer mu je država stvorila uslove, jer je država omogućila građanima da njihove sposobnosti dođu do izražaja. Ovako ne vidim da omogućavate, nešto selektivno birate, probirate, tražite, sanirate neke stvari. Moram da vas podsetim, evo, gospodine Markoviću, pošto znam da Vi uredno vodite evidenciju o tome šta poslanici postavljaju kao pitanje sa skupštinske govornice, već pet godina je pojava u južnom Banatu da inspekcijski organi i to različitog sastava, veterinara, zdravstvo itd, prave zapisnike jer mora da se prisilno kolje neka stoka. Ne ulazim sad u to šta je razlog, da li je bolest ili nešto drugo, postoje dokazi o tome o čemu se radi. Ne bih hteo da upotrebljavam neke termine, mogu da pogrešim pa da se neko smeje, ali to je velika količina. O čemu se radi? Da li je u pitanju neka donacija, da li je u pitanju neki kredit, ali nekako je došla neka stoka iz inostranstva, zapatila se u nekom objektu, kupili seljaci. Ja ne kritikujem, država uredno plaća tim ljudima kojima kolje stoku, ali, evo juče, na putevima od Vršca prema Pančevu, verovatno najmanje jedan veliki šleper je transportovan sa tom uginulom, ubijenom stokom, a to se skoro svake nedelje radi. O čemu se radi? Da li je u pitanju neka zaraza? Da li je neko namerno to uradio? Koliko to košta ovu državu? Kakvo je stanje sa stočnim fondom u južnom Banatu? Ko to plaća – poreski obveznici?! Neko isplaćuje tim seljacima. I treba da im isplati, ako im uništava stado. Ko je taj ko je napravio štetu za državu? O čemu se tu radi? Da li je to nešto smišljeno, da li je neka slučajna greška? Da li se uselila ta trajna bolest, pa ne može da se nikako izbaci, da se izleči? Dajte neki odgovor. Možemo mi lepo da pričamo, da izađemo i da se takmičimo ko će sa lepšim rečima da se obrati građanima Republike Srbije, ko će to lepše da kaže itd. Nema od toga ništa dobro za građane. Treba da damo odgovor zašto to toliko košta, da li postoji neko ko je kriv. Možda i ne postoji krivac. Ja ne znam, samo postavljam pitanje koliko to košta, zašto toliko košta, šta je uzrok takvoj pojavi. Oni koji se bave privredom verovatno znaju da se uvek nudi da se poveća ukupan promet, da se poveća ukupan prihod, da se što više napravi, da se što više proda, ali to ima nekih svojih mogućnosti i potencijala. Onda kada se sudari sa stvarnošću, onda gleda kako što pre da smanji troškove da bi obezbedio pozitivno poslovanje. Mora i država da gleda i o prihodima i o troškovima. Znate, reže građani Srbije kada shvate da treba nekome ko se lažno predstavlja u inostranstvu da plaćaju ministrovanje. Nemaju razloga da plaćaju. Ne prihvataju to građani. Jednostavno, ljudi se preispituju, postavljaju pitanje zašto je to tako. Kod nas građanin dođe sa ulice, predstavi se da je ministar i tera dalje. Ovde je Pitić tri meseca ministrovao i na pola diskusije – nisi položio zakletvu.. A oni kažu:dajte, da napravimo dva minuta pauzu – on položi zakletvu i nastavi dalje kao ministar. Ne može to u jednoj državi. Znači, ukoliko ne prihvatite ovu moju inicijativu da vi koji ste u Odboru za finansije pisali ovaj amandman, sednete još jedanput, pogledate sve ovo i usaglasite ovaj amandman deveti sa drugim ili ta dva amandmana sa idejom SRS u pogledu metodologije i vremena kad treba da se vrši usklađivanje, onda nešto i može da se radi, ukoliko ne otklonite ovo, verujte da onda stvarno džabe donosimo zakon. Biće dobro, a kad – ne znamo. Takav zakon nam ne treba.
Ako Vas stvarno zadovoljava ma koji odgovor, mislim da su krivi hvalisavi lovci početnici. Na član 36. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanik Petar Jojić je tražio da se amandmanom na član 36. reč "decembar" zameni rečju – "avgust". Obrazloženje koje je dobio kaže: "Amandman se ne prihvata s obzirom da je rok opredeljen kao krajnji rok za izradu podzakonskih akata, što ne isključuje mogućnost da se propisi za izvršenje ovog zakona donesu i u kraćem roku, odnosno u zakonom propisanom roku za stupanje na snagu predmetnih podzakonskih akata koji bliže uređuju određenu odredbu zakona". Ako je već moguće doneti sva podzakonska akta u kraćem roku, zašto se ne donesu? Ako je moguće primenu zakona sa decembra svesti na avgust, zašto se to ne uradi? Šta je razlog zašto primena ovog traljavog zakona ne počne od početka avgusta, kada je narodni poslanik Petar Jojić i tražio? Inače, kad sam već izašao za govornicu, onda da kažem da nije gospodin Dinkić samo danas u Ražnju. Već 20-tak dana čitave ekipe sa po osam-deset crnih limuzina, sa prepoznatljivim brojevima, šetaju Ražnjem. Više ima onih koji dolaze takvim automobila u Ražanj, nego onih koji ih sačekuju tamo. Nedavno smo imali promociju knjige "Svedok odbrane Slobodana Miloševića u haškom procesu" i pošto smo stigli pola sata ranije, skupili se građani i ja pitam – kako ste, kako se živi, ima li šta novo? Jedan građanin kaže – ima, pre neki dan vozim stajsko đubrivo na njivu, kad osam mercedesa idu putem, pojavi se Velja Ilić iz jednog... Sad da se našalim, pa kažem – dobro, kakva je razlika? Kaže – ima, ja moje đubre vozim u prikolici...
Izvinjavam se, nisam shvatio, dve priče. Razumem, ovi automobili koji se preregistruju. Da li još neka poslanička grupa želi reč? (Ne.) Na član 37. amandman je podneo narodni poslanik Miloljub Albijanić. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona, u pojedinostima, da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O DOPRINOSIMA ZA OBAVEZNO SOCIJALNO OSIGURANjE (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Miloljub Albijanić, Miloš Dišić, Nikola Todorović, Goran Dunjić, Dragutin Perić, Darko Glišić, Milan Veselinović, Tomislav Penezić, Milan Stevović, Radiša Ilić, Stefan Zankov, Živan Vladimirović i Aleksandar Đorđević, kao i Odbor za finansije. Narodni poslanik Miloljub Albijanić, pisanim putem, 5. juna 2006. godine, povukao je amandman na član 18. Predloga zakona, koji je podneo 30. maja 2006. godine, a zatim je podneo novi amandman na isti član. Primili se izveštaje Odbora za finansije i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto vidim da postoji problem sa održavanjem reda, napravićemo pauzu pet minuta, pa ćemo nastaviti. [[Posle pauze –17,40]] Nastavljamo sa radom. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Dišić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Mada je ovo drugi predlog zakona, radi javnosti moram da kažem, pošto se i ovde sa velikim brojem članova vrši intervencija na Zakon o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, ima ih ukupno 19, pa se kompletna intervencija Vlade sa Predlogom zakona o izmenama i dopunama ovog zakona u suštini odnosi na osnovicu koja se koristi pri obračunu doprinosa za obavezno socijalno osiguranje, i u mnogim članovima i u mnogim amandmanima u suštini se ponavljaju rešenja iz prvog predloga zakona o kojem smo danas pričali, tako da su, i u pogledu iznosa i u pogledu pravne i neke druge logike koja je primenjena, rešenja dosta slična. Moram samo da navedem da je Vlada predvidela da ovaj zakon stupi na snagu osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije" i da će se ovaj zakon primenjivati od 1. januara 2007. godine, osim odredbi čl. 7. i 8. koje će se primenjivati od 1. septembra 2006. godine. Mislim da su ove uvodne napomene potrebne da bi se shvatio i ovaj amandman SRS i svi drugi koji slede. Na početku da napravim uvod u ovaj član, amandmanom tražimo da se u članu 1. stav 1. reči "ovog člana ne umanjuje" zamene rečima – "ovog člana umanjuje". O čemu se radi? Vlada predlaže da se osnovica doprinosa za zaposlene i za poslodavce iz stava 1. ovog člana ne umanjuje za iznos od 5.000 dinara iz člana 15. stav 2. Zakona o porezu na dohodak građana. To je baš najdirektnija veza sa prethodnim zakonom, u prethodnom zakonu je rečeno kada se vrši obračun poreza na zarade ne uzima se u obzir iznos od 5.000 dinara i dolazi se do nove osnovice na koju se primenjuje stopa 12%, a mi smo amandmanom tražili da bude 10%. Tih 5.000 dinara kada je u pitanju obračun doprinosa ne uzimate u obzir, jasno ukazujete da se ne primenjuje odredba člana 15a Zakona o porezu na dohodak građana. Ne sporim da takvih rešenje ima i da su ona pravno moguća, da se osnovica za doprinose izračunava na jedan način, osnovica za poreze na drugi način. Ne osporavam ni to da Vlada može da razmišlja, s obzirom na to da ima suficit, da osnovica za porez bude manja, niža, a da osnovica za doprinose bude viša. Zašto? Zato što ono što se uplaćuje po osnovu doprinosa ide u ove obavezne državne fondove i po osnovu tekućeg finansiranja te socijalne politike predstavlja izvor sredstava na koji način se praktično prikupljaju sredstva za isplatu penzija i drugih socijalnih davanja. I to mogu da prihvatim i to u krajnjem slučaju nije neki problem. Mislim da moramo da idemo prema stabilnim rešenjima, stabilnim, postojanim koja će u jednom dužem vremenskom periodu da važi. Ovo je praktično treća izmena i dopuna ovog zakona, za dve i po godine. Taj zakon je 2004. godine donet kao nov, krajem 2005. godine je menjan, takođe, sa namerom da ta rešenja važe u 2006. godini, a vidite sada se unapred menja da bi važilo u 2007. godini. Možda je to problem tih naših analitičkih službi koje postoje u ministarstvima i ako se koriste usluge nekih drugih ekspertskih organizacija, sa strane, onda se verovatno dolazi do loših podataka ili niko nema hrabrosti da izvrši jednu kvalitetnu analizu kako se prikupljaju ta sredstva, koja su to sredstva, na koji način je moguće da se prikupe i veća sredstva po osnovu doprinosa. Verovatno najjednostavnije rešenje sa većom zaposlenošću, povećava se broj obveznika uplate doprinosa i na taj način obezbeđuju se sredstva za penzije. Kada kažem penzije mislim i na zdravstvo, osiguranje za slučaj nezaposlenosti. Mislim da je sada bilo rešenje da usaglasite te dve osnovice, a da eventualno ove ostale stvari ispravite različitim stopama. Jedna bi bila stopa za porez, druga bi bila stopa za plaćanje doprinosa. Ovako stvarno usložavate posao i pravite u suštini problem onima koji vrše obračun, zato što je osnovica različita. Sada će biti i po ovom osnovu različita osnovica za obračun poreza i osnovica za utvrđivanje i za pravljenje obračuna, osnovica za plaćanje doprinosa. Mislim da to nije dobro. Sistem treba da se pojednostavi i da svakome bude razumljiv kako bi na vreme čovek mogao da planira svoju poslovnu aktivnost, da zna koje su njegove obaveze. Doduše, u ovom članu se konkretno priča i u onom delu koji služi za obračun obaveze poslodavca, koji ide na teret njegovog poslovanja i za obračun i izračunavanje one obaveze koja ide na teret zaposlenog. Morate osnovicu nekako, odnosno metodologiju dolaska do osnovice da pojednostavite i da ona u suštini bude na isti način obračunata i onda se smanjuje papirologija, onda se, ako mogu tako da kažem, na vrlo efikasan način može ustanoviti da li je došlo do pogrešnog obračuna, koliko je pogrešan obračun itd. Zbog toga smo mi podneli ovaj amandman, jer očigledno da nismo imali snage da utičemo na onaj prethodni zakon gde je ista logika mogla da se primeni. Znači, sa drugom poreskom stopom, ovde sa drugom stopom doprinosa može da se postigne isti efekat i može da se pojednostavi taj obračun. Zato smo podneli i ovaj amandman, upravo da potenciramo, ako mogu tako da kažem, istu metodologiju na osnovu koje se potvrđuje šta je osnovica za obračun doprinosa za obavezno osiguranje i kada je u pitanju ono što ide na teret poslodavca i kadaje u pitanju ono što ide na teret zaposlenih.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo poslanik Nikola Todorović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima poslanik Zoran Krasić.
Gospodin Nikola Todorović je podneo amandman u ime SRS, mi smo tražili da se u stavu 2. ovaj iznos promeni sa 3.000 dinara, iznosom od 5.000 dinara. Dakle, osnovica doprinosa zaposlenih i poslodavaca i penzijski doprinos u dobrovoljni penzijski fond koji poslodavac plaća na teret sopstvenih sredstava za zaposlene i članove penzijskog fonda, po zakonu koji uređuje penzijski fond i penzijske planove, iznad iznosa od 3.000 dinara mesečno, znači: do 3.000 dinara ne ulazi u osnovicu za obračun plaćanja doprinosa, a preko tog iznosa ulazi u osnovicu. Mislim da je dobra prilika da se izrazi jedan principijelni stav, ali stvarno takav stav povodom svih izdvajanja zaposlenog koja idu ka dobrovoljnom osiguranju i dobrovoljnom penzijskom osiguranju, i to su dve različite stvari. Jedno je po Zakonu o finansijskom osiguranju, a drugo je po Zakonu o dobrovoljnim penzijskim fondovima i planovima. Da to stvarno pojednostavim, ono što se ide, odnosno ono što ide ka dobrovoljnom osiguranju, po Zakonu o osiguranju ...
Izvinjavam se, gospodine Krasiću. Rekao sam, isključite ili se javite, uvek postoji izbor. Molim vas, nije moguće, prenos je direktan. Molim vas, smeta tehnici, samo malo. Hvala, gospodine Periša. Nastavite dalje. Mobilni su zbog toga što mogu da se nose sa sobom. Opomenite sve narodne poslanike, u tome je ta mobilnost, jer ne kreću se sami, neko mora da ih nosi. Hvala vam.
U redu je. Ovo je vrlo autentična definicija mobilnog telefona. Dakle, o čemu se radi? Ako zaposleno lice uđe u sistem dobrovoljnog penzijskog osiguranja, sve što se plati iz njegove zarade za to njegovo dobrovoljno penzijsko osiguranje, predstavlja u suštini njegov lični prihod, ali on ide u potrošnju tek kada se ispune uslovi propisani Zakonom o dobrovoljnom penzijskom osiguranju. Dok se ne ispune uslovi, uplaćen jedan dinar mesečno, 3.000 dinara, 5.000, 20.000 nije lična potrošnja, jer ta sredstva nisu otišla u potrošnju. Pošto ta sredstva nisu otišla u potrošnju, na ta sredstva se ne plaća porez i ona ne mogu da uđu u osnovicu za izračunavanje doprinosa. Uzmimo dve, teorijski moguće situacije. Jedna je situacija da zaposleno lice lično ulazi u sistem dobrovoljnog osiguranja ili dobrovoljnog penzijskog osiguranja, a njegov poslodavac se javlja kao način, kao neka transmisija preko koje se usmeravaju ta sredstva, uplaćuju, dakle, lična sredstva zaposlenog, i to je jedna varijanta. Opet nema pravnog i ekonomskog rezona da se utvrđuje neki limit – pa do ovog iznosa ne ulazi u osnovicu za doprinose, a preko tog iznosa ulazi u osnovicu. A zašto? Potpuno identična situacija kao kadaje u pitanju porez. Onda znači, da moja sredstva do 3.000 dinara koje sam uplatio nisu oporezovana, a kada sam platio dva dinara preko toga, na ta dva dinara sam platio porez, pa posle 20 godina kada koristim ta sredstva iz dobrovoljnog fonda opet plaćam porez na sva sredstva, znači negde ste mi dva puta naplatili porez i to je ta principijelna razlika. Jeste, kako nije, isto je kod doprinosa, zašto vi meni uzimate u obračun preko 3.000 dinara, zašto, a ovamo pričamo da su nam potrebni investicioni fondovi, da su nam potrebni dobrovoljni penzioni fondovi. A koje su varijante u pogledu plasiranja sredstava, to vam je neka podvarijanta. Potrebno je dobrovoljno osiguranje, to je ono prvo što je urađeno, opet neki limit. Ako se plašite da će neko na taj način da sakrije negde sredstva, da ih dislocira, grešite, jer ta sredstva uvek kada izađu u potrošnju, plaća se porez. Plašite se da će neko ovde fiktivno da smanji sebi osnovicu za plaćanje doprinosa, a on će biti na taj način kažnjen kod prava koja bude ostvarivao po osnovu obaveznog penzijskog i invalidskog osiguranja i kroz one bodove kako se određuje penzija. Mi imamo potrebu da stimulišemo ljude, da ukoliko dođe do nekih sredstava, pa kaže, svakog meseca će mi ostati nešto, da on usmerava ta sredstva u sigurne fondove i da preuzima socijalno staranje o sebi, neka bude, teorijski, posle 65 godina kada po definiciji prestaju radne sposobnosti. Nemojte to da sprečavate, kontrolišite te dobrovoljne penzione fondove, ta osiguravajuća društva, kako su obezbedili ta sredstva građana, kako su plasirali ta sredstva građana, a nemojte ovo da radite. Pazite, bilo bi mnogo nerealno, da li je stranka vlasti ili opozicije, zaboravite to, da sa ove govornice neko obećava građanima Republike Srbije, mi kada dođemo na vlast, penzije će biti rešen problem. Ljudi, još 30 godina najmanje će biti problema sa našim penzionim fondom, gde će budžet kao garant za obavezne oblike osiguranja morati da interveniše. Nema tog fonda iz inostranstva koji može to da spreči. Svako ko bi iz inostranstva rekao, ne može država da pomaže obavezne fondove, taj ubija ovaj narod i to mora da vam bude jasno. Ne sme taj zahtev da se prihvati. Koja je svrha politike, koja je svrha garancije koju je čovek 30, 40 godina ulagao u neke fondove, niko ga nije pitao da li želi ili ne želi, nego je bilo obavezno. Trideset i kusur godina radio, bio živ, zdrav, čio, veseo, nije išao kod lekara, nije ništa, pred penziju se razboleo, otišao, on sada sve mora da plati. Gde je ono što je uplaćivao tolike godine? Država je tu garant, država mora da uskače u taj problem i da ga rešava. Nema tu ekonomske teorije; ova koja nam dolazi sa svih strana, sa svih meridijana. Ova država mora da finansira penzione fondove, zdravstvene fondove i ove fondove za osiguranje i slučaj nezaposlenosti. Mora, u sklopu socijalne politike i socijalne zaštite, ona gde se obezbeđuju sredstva po osnovu poreza, to je jedna druga stvar, tu je sto posto obaveza države. Kod ovih obaveznih fondova država je uvek garant za nedostajući deo sredstava. Ne može naš fond da posluje pozitivno kada, neko reče da na jednog penzionera jedan, zarez nešto nezaposlenih i da on ima svoje tekuće finansiranje. To je nemoguće. Ja sam nekada radio u fondu kada je taj odnos bio jedan prema tri, pa je opet bilo problema. I tada je bilo problema, pre 25 godina, jedan prema tri, pa je ukinuta obavezna rezerva tromesečnih iznosa penzija koja se održava kao depozit kod neke banke za slučaj elementarnih nepogoda. I to se ukidalo, hajde ovo da se ukine, pa ono da se ukine, stesala se ta prava, onemogućilo se sticanje novih sredstava, pa su onda ubačene neke priče te ne znam Hajat, Sava centar, te autoputevi itd. To je zamajavanje, to je bilo u onom društvenom političkom sistemu, to je jedino tako i moglo da bude. Sada neko zavarava te ljude gde su naše akcije, gde je ovo, lažu vas, ljudi, ako vam to pričaju. Država je garant, ja sam vam rekao i pre godinu dana. Kada ovi sa Zapada budu tražili da smanjite socijalna davanja i transfer sredstava prema fondovima obaveznog osiguranja itd. odlučno kažite – ne. Imate podršku SRS. Lako je njima, oni su bogati, bili su po 200, 300 godina kolonizatori, uzimali bogatstvo, imali neke svoje stabilne ekonomije itd. To ne može da se uporedi sa stanjem u Srbiji, sa našom prošlošću, sa našom perspektivom, sa našim potencijalima, sa našim nasledstvom jednog društveno-političkog sistema itd. Ne može da se uporedi. Nije svrha politike da nam statistika bude dika, a da nam na ulici građani umiru. Uvek ćete imati podršku, ne vi, svaka vlast koja pokazuje maksimalno poštovanje prema socijalnim obavezama koje postoje prema građanima Republike Srbije imaće podršku SRS. U tom smislu tumačite naše amandmane koje smo podneli na Zakon o obaveznim doprinosima, doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Treba sistem pojednostaviti da osnovice budu relativno ili apsolutno iste, po metodologiji iste, a odgovarajućim selektivnim pristupom prema stopama da se postigne isti efekat, isti cilj koji želite da postignete kod ovih obaveznih doprinosa. Znamo da želite da obezbedite stabilna sredstva, jer oni koji rade i koji su obveznici uplate doprinosa treba da obezbede sredstva za svoje roditelje. I tu imate podršku, ali amandmanima želimo to da bude stabilnije, sigurnije i jednostavnije.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član1. amandman je podneo narodni poslanikGoran Dunjić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman.Da li neko želi reč? (Ne.) Na član4. amandman je podneo narodni poslanikDragutin Perić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman.Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Dragutin Perić.
Podneo sam amandman na član 4. Predloga zakona izmena i dopuna Zakona o obaveznom socijalnom osiguranju iz razloga što smatram da svi prihodi koji su ostvareni po osnovu privatizacije, pogotovo fizičkih lica tj. radnika koji su zaposleni u pravnom subjektu koji se privatizuje, a sve iz jedne dileme koja je, po meni, dosta začuđujuća kada tretira materiju doprinosa povodom privatizacije pravnih subjekata, a sve iz razloga ako je bila namera predlagača zakona da na neki način prihodi koji se ostvare od privatizacije privrednih subjekata budu fiskalno opterećeni to se moglo prethodnim zakonom koji je bio na dnevnom redu Skupštine da se bolje utanači, tj. bolje reguliše. Ovo ističem iz razloga što, ovde, fizička lica u pravnom subjektu u postupku privatizacije treba shvatiti kao da su suvlasnici subjekta privatizacije, jer po nekom osnovu zakon im omogućuje da imaju jedan udeo koji se ostvari kupoprodajnom cenom, privatizacijom kao suvlasnici u tom pravnom subjektu. Sada, ukoliko se na ovaj način reguliše materija doprinosa povodom privatizacije pravnih subjekata, doprinosa za obavezno socijalno i penzijsko osiguranje, ovaj doprinos poprima odlike fiskalnog karaktera kao da je to fiskalni prihod, to jest, poprima odlike poreza, a znamo da su doprinosi parafiskalni prihodi, koji služe tim fondovima za PIO, kako bi se oni popunili, kako bi kasnije zaposleni kao korisnici ostvarivao prava iz tih fondova. Zato sam i predložio ovaj amandman, da se član 4. predloženog zakona menja i da glasi: "Posle člana 35. dodaje se član 35a koji glasi: U osnovicu doprinosa ne uračunava se novčano primanje po osnovu naknade iz kupoprodajne cene ostvarene prodajom kapitala u postupku privatizacije društvenog kapitala, koje se isplaćuje fizičkom licu u skladu sa zakonom". Mišljenja sam da na teret zaposlenih, jer se odredba u Predlogu zakona odnosi na fizička lica koja su zaposlena u subjektu privatizacije, da teret doprinosa za obavezno PIO ne bi trebalo da pada na teret zaposlenih subjekata privatizacije, kako je ovde dato u Predlogu. Oslobađajući deo naknade po ostvarenoj godini radnog staža do 200 evra, a od 200 evra naviše ne je namera poslodavca da je tu faktički postignuta kupoprodajna cena. Ovde je sasvim izvesno da zaposleni kao suvlasnik u subjektu privatizacije ostvaruje cenu kod kupoprodaje, kod prodaje subjekta privatizacije. U praksi, ako bi onako komotno izneo neki primer to bi značilo da uopšte u životu, bilo da je u pitanju prodaja imovine bilo u kom obliku kod fizičkih lica, do sada se u praksi u pravnom zakonodavstvu u Republici Srbiji nije javljao slučaj da na ostvarenu kupoprodajnu cenu prodavci podležu nekakvim doprinosima, a normalno je da se plaćaju izvesni porezi kao klasičan fiskalni prihod državi kada je u pitanju prodaja tj. kupoprodaja.
Hvala Vama gospodine Periću. Još neko o istom amandmanu. Ne, hvala. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Darko Glišić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Narodni poslanik Momir Marković će obrazložiti. Izvolite, gospodine Markoviću.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, tipičan primer Dinkićevske demagogije se upravo odnosi na odbijanje ovog amandmana koji je podneo narodni poslanik Darko Glišić i obrazloženja koje su dali zbog čega je amandman odbijen. Do sad je bilo, odnosi se na član 37. osnovnog Zakona, najnižu mesečnu osnovicu doprinosa čini iznos od 40%. Vlada je izbrisala 40% i traži da najniža osnovica doprinosa bude 35% prosečne mesečne zarade u Republici isplaćene u prethodnom kvartalu za koji su objavljeni podaci republičkog organa nadležnog za poslove statistike, ako ovim zakonom drugačije nije rešeno itd. Iznos najniže mesečne osnovice iz stava 1. ovog člana utvrđuje i objavljuje ministar nadležan za poslove finansija, a primenjuje se od 1. u narednom mesecu od dana objavljivanja. Narodni poslanik Darko Glišić je tražio da se član 5. iz ovog zakona o izmenama i dopunama osnovnog Zakona koji se odnosi na član 37. da se briše, jer je smatrao da je povoljnije rešenje za građane Srbije da najniža osnovica ostane 40%. A u obrazloženju se kaže: "Amandman se ne prihvata iz razloga jer se sniženjem najniže mesečne osnovice doprinosa postiže fiskalno rasterećenje zarada (po pravilu najnižih) u slučaju kada je osnovna zarada niža od najniže osnovice doprinosa, čime se ostvaruje zaštita socijalno najugroženije strukture"... Ko razume shvatiće. Pa najugroženija struktura vam je i na 40%, zašto sad spuštate na 35%? Pa kaže: ..."koje ostvaruju minimalnu zaradu. Takođe, očekivani pozitivni efekti predloženog rešenja su i stvaranje povoljnijih uslova privređivanja, redovnije isplate zarada i uplate doprinosa, povećanje zaposlenosti i otvaranje novih radnih mesta, s obzirom da će, pri nižoj procentualnoj vrednosti za utvrđivanje najniže mesečne osnovice doprinosa, poslodavci imati veći interes za redovnijom isplatom zarade i za urednijim izmirivanjem svojih fiskalnih obaveza. Smanjenje "sive ekonomije" i uvođenje dela prihoda od zarade u legalne tokove fiskalnog zahvatanja, doprineće većoj finansijskoj disciplini. Analizama je utvrđeno da se na ovaj način rasterećuje onaj deo privrede koji isplaćuje zarade ispod najniže osnovice za obračun doprinosa za oko 450 miliona dinara". Dame i gospodo narodni poslanici, danas smo stvarno premoreni, ceo dan smo radili upravo na sličnom zakonu. Ja više obrazlagati neću. Mislim da su i obrazloženje koje je Vlada dala, a i amandman koji je dao gospodin Glišić apsolutno jasni građanima Srbije. Predlažem vam da samo u danu za glasanje pritisnete zeleno dugme i usvojite amandman narodnog poslanika Darka Glišića.
Hvala Vam gospodine Markoviću. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milan Veselinović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? Ne. Hvala. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Penezić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Tomislav Penezić. Izvolite, gospodine Peneziću.
Žurio sam da stignem jer sam imao problema sa ovom klimom, što rekoste, pa sam morao da ... (Predsednik: Sve je uredu, imamo dovoljno vremena, svejedno, hvala vam.) Dame i gospodo, još pre ... nisam se potpisao, ali sam zaradio izgleda prehladu. Ne znam ko je potpisao, ako su radikali ja bih potpisao. (Predsednik: Potpisnici su potpisali, ništa ne brinite. Samo Vi izvolite. Nemojte dobacivati gospodinu Peneziću, jer on sedi na jednom od mesta koje je, na to je skrenuo pažnju i malopre, dodatno ugroženo. Hvala Vam gospodine Peneziću, vratiću Vam vreme. Izvolite.) Hteo sam da kažem radikali to ne potpisuju, ali, eto, kažem sve što oni potpišu i ja ću potpisati. Dakle, pre mog izlaska za govornicu, posebno gospodin Krasić je upozorio, odnosno objasnio da je ovo ne znam koja dopuna Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje i moj amandman je u stvari malo duži. U članu 8. novi član, ovaj novi koji ste dali kao ispravku, član 45a ,da se menja i da glasi. Ja bih se izvinio što moram malo biti duži, jer moram prvi put i čitati nešto, jer ovo je toliko složeno i zakomplikovano, pa ćete ako pratite i izmenu vašu i Zakon koji je postojeći i ovo videti da ima nekih razlika koje možda ovako običan čitalac ne bi baš ni primetio. Posebne razlike su u stavu 3, 4, ono što će biti kasnije u obrazloženju, pa se, kažem, izvinjavam što ću vam malo čitati. Dakle, član 45a, to je novi, on se menja: "Poslodavac koji zaposli lice koje se, u smislu zakona kojim se uređuje rad, smatra pripravnikom, koje je na dan zaključenja ugovora o radu je mlađe od 30 godina i koje je kod Nacionalne službe za zapošljavanje prijavljeno kao nezaposleno lice, oslobađa se obaveze plaćanja doprinosa za obavezno socijalno osiguranje koje se plaća na osnovicu, odnosno na teret sredstava poslodavca, za period od četiri godine od dana zasnivanja radnog odnosa tog lica". I to je uredu, to stoji tamo. "Poslodavac koji zaposli na neodređeno vreme lice koje je na dan zaključenja ugovora o radu mlađe od 30 godina i koje je prijavljeno kao nezaposleno lice kod Nacionalne službe za zapošljavanje najme tri meseca bez prekida pre zasnivanja radnog odnosa, oslobađa se obaveze plaćanja doprinosa za obavezno socijalno osiguranje koje se plaća na osnovicu, odnosno na teret poslodavca, za period od tri godine od dana zasnivanja radnog odnosa tog lica". I, sada nešto što ne stoji, čini mi se, u zakonu. "Poslodavac koji zaposli na neodređeno vreme lice koje je na dan zaključenja ugovora o radu starije od 30 godina i koje je prijavljeno kao nezaposleno lice kod Nacionalne službe za zapošljavanje najmanje tri meseca bez prekida pre zasnivanja radnog odnosa, oslobađa se obaveze plaćanja doprinosa za obavezno socijalno osiguranje koje se plaća na osnovicu, odnosno na teret poslodavca, za period od dve godine od dana zasnivanja radnog odnosa tog lica". Mislim da je ovde jasno šta se htelo ovim amandmanom postići. Opet se obuhvataju, kao što stoji ovde u obrazloženju, koje ću pročitati, da se odnosi na sva nezaposlena lica. Ostali članovi, neću ih čitati, do osmog. Izvinjavam se, moram da ih pročitam. (Predsednik: Molim vas, nemojte se suzdržavati, ima vremena još 10 minuta, slobodno.) Pominje se i stav 3. "Novozaposlenim licem, u smislu st. 1, 2. i 3. ovog člana, smatra se lice sa kojim je poslodavac zaključio ugovor o radu u skladu sa zakonom koji uređuje rad i koje je prijavio na obavezno socijalno osiguranje kod nadležnih organizacija za obavezno socijalno osiguranje... Novozaposlenim licem iz st. 2. i 3. ovog člana neće se smatrati lice koje je pre zasnivanja radnog odnosa bilo zaposleno kod poslodavca koji je osnivač ili povezano lice sa poslodavcem kod koga zasnovao radni odnos, nezavisno od toga da li je postojao prekid radnog odnosa. Olakšice iz st. 1, 2. i 3. ovog člana može ostvariti poslodavac ako se zasnivanjem radnog odnosa sa novozaposlenim licem povećava broj zaposlenih kod poslodavca u odnosu na broj zaposlenih na dan 1. septembra 2006. godine. Ako u toku korišćenja olakšica za novozaposlena lica i zaposlena lica, kao i u narednom periodu od četiri godine za lica iz stava 1. ovog člana, odnosno tri godine za lica iz st. 2, 3. i 4. ovog člana, posle isteka olakšice, poslodavac smanji broj zaposlenih u odnosu na broj zaposlenih na dan 1. septembra 2006. godine, uvećan za novozaposlena lica za koja ostvaruje poresku olakšicu, gubi pravo na olakšicu, pri čemu, u slučaju kada je olakšica ostvarena za više nezaposlenih lica, prvo gubi olakšicu za onog novozaposlenog sa kojim je ranije zasnovao radni odnos. Odredba stava 8. ovog člana ne primenjuje se u slučaju prestanka radnog odnosa smrću zaposlenog ili iz drugih razloga, nezavisno od volje zaposlenog i volje poslodavca, u smislu odredaba zakona koji uređuje rad". Ovde se potkrala štamparska greška, poslodavac je dužan da plati doprinose, ovde ćemo konkurenciju urediti, pa ćemo reći – "samodoprinos", ovo "a" ćemo izbaciti. "Poslodavac je dužan da plati doprinos za obavezno socijalno osiguranje koji bi inače platio"... (Vjerica Radeta, sa mesta: Treba "e".) (Predsednik: Molim vas.) Onda moramo menjati ovo ostalo. Onda ćemo promeniti kongruenciju u drugom smislu. Neka bude – "poslodavac je dužan da plati doprinose za obavezno socijalno osiguranje koje bi inače platio da nije koristio olakšice, doprinose, valorizovane primenom stope rasta cena na malo prema podacima republičkog organa za poslove statistike, u roku od 30 dana od dana smanjenja broja zaposlenih u smislu stava 8. ovog člana". Dakle, ovde sam izmenio, ako ste shvatili, sad je dobilo neki drugi smisao. "Ako novozaposlenom licu prestane radni odnos u toku trajanja olakšice, kao i u narednom periodu iz stava 8. ovog člana, poslodavac koji umesto njega, u roku od najviše 15 dana po prestanku radnog odnosa, zaposli drugo lice, pod uslovom da se ne smanjuje broj zaposlenih u smislu stava 8. ovog člana, nastavlja da koristi olakšice po osnovu zaposlenja drugog novozaposlenog lica u obimu prava utvrđenog za prethodno novozaposleno i zaposleno lice. Ukupan period korišćenja olakšice iz ovog stava umanjuje se za vreme za koje je nezaposleno i zaposleno lice, kome je prestao radni odnos, radilo kod poslodavca. Ako pripravniku iz stava 1. ovog člana prestane radni odnos u toku trajanja olakšice, poslodavac nastavlja da koristi olakšicu do isteka roka iz stava 1. ovog člana, ukoliko zaposli drugog novog pripravnika. Ako licu iz stava 2. ovog člana prestane radni odnos u toku trajanja olakšice, poslodavac nastavlja da koristi olakšicu do isteka roka iz tog stava, ukoliko zaposli drugo lice mlađe od 30 godina. Ako licu iz stava 3. ovog člana prestane radni odnos u toku trajanja olakšice, poslodavac nastavlja da koristi olakšicu do isteka roka iz tog stava, ukoliko zaposli drugo lice koje ispunjava uslove iz stava 3. ovog člana". To je ovaj novi stav koji je ubačen. "Ako licu iz stava 4. ovog člana prestane radni odnos u toku trajanja olakšice, poslodavac nastavlja da koristi olakšicu do isteka roka iz tog stava, ukoliko zaposli drugo lice koje ispunjava uslove iz stava 4. ovog člana". Opet taj 3. i 4. član. "Olakšicu iz ovog člana ne mogu ostvarivati državni organi", ovde je jedna izmena u odnosu na vaš predlog, "i organizacije, javna preduzeća, javne službe i drugi direktni ili indirektni budžetski korisnici". I još malo. "Nacionalna služba za zapošljavanje plaća doprinos za novozaposlena lica za koja je poslodavac ostvario olakšicu u skladu sa odredbama st. 1, 2, 3. i 4". Još jedna dopuna, novina, ispravka, vašeg predloga, ovde ste naveli ministre raznoraznih ministarstava. "Način i postupak primene odredaba ovog člana bliže uređuje Ministarstvo finansija". Vi ste ovde naveli – "ministar finansija", pa ministar drugi, pa treći, da ne nabrajam. Konačno, finiš svega ovoga što sam pročitao, kao što ste shvatili, u obrazloženju stoji – poreskim olakšicama ne treba stimulisati samo lica koja su mlađa od 30 godina, već sva lica koja zasnivaju radni odnos na novim radnim mestima, kao i lica koja su u postupku privatizacije ostala bez posla. Samo ću vam reći, ako imam vremena, a imam, nažalost, kod nas ima onih profesija, profila, pogotovo srednjih stručnih škola, koje su završili, to se gomilalo, nisu imali posla, nekad je industrija bila razvijena, sada je pala na niske grane, nisu dan-danas dobili posao. To su uostalom moji đaci i taj vakuum, oni su prešli tridesetu, nisu se zaposlili i sada nemaju nikakve olakšice, ništa ih ne kači od ovog zakona,a ovim zakonom, stavovima 3. i 4. sva lica nezaposlena i ona koja su prilikom privatizacije ili nekim drugim putem ostala bez posla, imaju pravo kao i ostali na zaposlenje, a olakšice poslodavac koji ih primi. Hvala.
Hvala vama gospodine Peneziću. Zabeležili ste sve primedbe i "plurale tantum" stav 3. – 4. i ta veza, i palijativ, jeste? (Da.) Hvala. Ako nešto nije u redu, imaćete mogućnost da proverite kasnije u stenogramu. Odbor za finansije na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika, podneo je amandman kojim je predložio da se posle člana 12. doda član 12a. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Milan Stevović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite gospodine Krasiću.
Gospodine Markoviću, naše radno vreme po Poslovniku je isteklo. Iskoristiću priliku, u ime poslaničke grupe SRS, da sa ovim jednim amandmanom ispričam sve ovo što ima još za ova dva, tri, koliko je ostalo do kraja. (Predsednik: Naprosto je zahtev, da se, povodom amandmana gospodina Stevovića, a u ime poslaničke grupe koja je podnosila amandmane, gospodin Krasić će se obratiti o svim amandmanima.) Nekoliko amandmana se odnosi na kaznene odredbe. Mi smo želeli samo da skrenemo pažnju, pogotovo sa amandmanima gospodina Radiše Ilića, Stefana Zankova i Živana Vladimirovića, da ukažemo da postoji jedan deo koji kao da je izbegnut u prekršajnim odredbama. Znači, postoji nekoliko kategorija poslodavaca koje ne dotiču kaznene odredbe postojećeg Zakona. Tu smo dali jednu varijantu kako bi to trebalo da izgleda. Vaš odgovor je bio da to nije prihvatljivo zato što nije, navodno, precizno, zato što u okviru amandmana nije napravljen poziv na neki član koji sadrži materijalnu odredbu sa nekom propisanom obavezom, a za jednu grupu amandmana ste rekli da su propisane kazne ispod minimuma koji je predviđen za prekršaje. Otprilike su to razlozi zbog kojih ne prihvatate ove amandmane. Mogu i da prihvatim vaše razloge, da ste možda i u pravu, ali ne mogu da prihvatim da niste na neki način intervenisali, kao Vlada, preko Odbora za finansije ili preko neke druge poslaničke grupe unutar vladajuće koalicije, da u tim našim amandmanima otklonite ono što smatrate da je smetnja, tim pre što nigde nije jasno navedeno da ta grupa ne može da se obuhvati prekršajnim normama. Ako već uvažavate da postoji neka grupa koja ovim odredbama nije obuhvaćena, onda je obuhvatite. Mi smatramo da ovim amandmanima preciziramo i dovodimo u isti položaj sve one koji, u smislu ovog propisa, mogu da se tumače obveznikom uplate doprinosa, odnosno poslodavcem koji treba da izvrši i prijavljivanje i uplatu itd, u zavisnosti od konkretnog prekršaja. To je jedna stvar i nećemo da se javljamo da to detaljno obrazlažemo. Gospodine Markoviću, moram samo da vas upozorim, gospodin Penezić je 99% vremena koje je proveo za ovom govornicom iskoristio da pročita ono što je napisala Vlada. To je Vladin predlog. Jedina intervencija kod amandmana Tomislava Penezića se odnosila na to da, u cilju novog zapošljavanja, ne sprovodi se neka pozitivna diskriminacija prema godinama starosti. (Predsednik: Izvinite, da li je neka primedba prema meni? Svako bira svoju lektiru.) Ne, samo zbog one vaše intervencije, da predstavnicima Vlade bude posebno jasno šta je stav 3, stav 4. itd. Gospodin Penezić je maltene pročitao Predlog Vlade Republike Srbije. U potpunosti se slažem sa vama da to trapavo izgleda, ali ne možete da zamerite SRS koja je pokušala da uredi nešto što je trapavo po rođenju. Rodilo se tamo u Nemanjinoj i tu formulaciju je dobilo. Ako napišemo "briše se amandman", vi onda kažete da nije konstruktivno. Ako pokušamo da izmenimo nekoliko reči u vašem tekstu, onda se ovde svi nekako čude na šta to liči. Pa, to je predlog Vlade. Taj predlog Vlade koji se odnosi na član 45a je na tri strane i glasi upravo onako kako je gospodin Penezić pročitao. Poenta svega onoga što je u njegovom amandmanu kojim traži da se nešto uradi u tom predloženom članu, jeste da nema nikakve diskriminacije. Ne koristim reč diskriminacija u negativnom smislu, već se ovde daje nešto što neki nazivaju pozitivnom diskriminacijom, u smislu stimulisanja mlađih od 30, pripravnicima, koji se prvi put zapošljavaju i neke starosne kategorije. Gospodin Penezić je na jednom životnom primeru objasnio celu suštinu njegovog amandmana – šta da radimo sa onim ljudima koji imaju više od 30 godina, a prvi put se zapošljavaju? Zašto poslodavac, u odnosu na njihovo zapošljavanje, nema beneficije koje su predviđene za svakog novozaposlenog radnika? To je cela poenta ovog amandmana koji u konačnoj verziji deluje ovako rogobatno, teško razumljivo. Jednostavno, mi nismo mogli da promenimo idejni sklop ovog člana, nego smo samo u nekim stavovima poneku reč promenili, da bi potencirali ovaj neselektivni pristup – šta je to novozaposleni radnik i šta je to obaveza uplate doprinosa po osnovu primanja novozaposlenog radnika kao jedinke i za odgovarajući period, koji je propisala i predložila Vlada. Ukoliko postoji neka nejasnoća, onda je nejasnoća vezana za tekst Predloga izmena i dopunama Zakona, a ne za amandman SRS. Eto, mi smo završili i sa ovom tačkom dnevnog reda.
Shvatio sam, zato sam i ukazao, zbog toga što u pitanju razlike, zbog toga je i čitan tekst amandmana i ukazivano posebno na razlike koje mogu da deluju minijaturno, ali menjaju suštinu. Zato je i bilo važno tako iščitati. Hvala vam što ste na ovaj način dodatno obrazložili još nekoliko amandmana. Da li još neka poslanička grupa želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Narodni poslanik Radiša Ilić podneo je amandman kojim je predložio da se posle člana 13. doda član 13a. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Stefan Zankov podneo je amandman kojim je predložio da se posle člana 13. doda član 13a. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Živan Vladimirović podneo je amandman kojim je predložio da se posle člana 13. doda član 13a. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Odbor za finansije, na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika,podneo je amandman kojim je predložio da se posle člana 16. doda član 16a. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Đorđević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Miloljub Albijanić Vlada i Odbor za finansijeprihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li još neko želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Sutra ćemo nastaviti u pojedinostima, ali podsećam da na 3. i 4. tačku dnevnog reda nemamo amandmana, što znači da ćemo preći na raspravu u pojedinostima 5. tačke dnevnog reda sutra, u 10,00 časova, a to je Predlog zakona o platama državnih službenika i nameštenika. Hvala svima.