Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo Prvu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju 144 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali, u ovom momentu, prisutno 90 narodnih poslanika, odnosno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da sam, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala da sednici prisustvuju Jovan Ćosić, načelnik u Ministarstvu pravde i gospodin Slobodan Homen, državni sekretar u Ministarstvu pravde. Pozdravljam ih. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O ODUZIMANjU IMOVINE PROISTEKLE IZ KRIVIČNOG DELA (pojedinosti) Po Poslovniku, gospodin Aligrudić.
Primedba se odnosi na član 27. tačku 3). Juče, u toku dana, vas je zamenjivala, gospođo predsednice, potpredsednica Skupštine Gordana Čomić, koja je, inače, kada god su se narodni poslanici javljali da intervenišu povodom povrede Poslovnika ili da istaknu neko od svojih prava, naročito iz člana 226, izvolela držati traktate o tome kako treba da se ponašamo. Njena tumačenja su, obično, bila dvostruko duža od izlaganja samih narodnih poslanika, pri čemu je narodne poslanike, DSS-a, pre svega, u jednom trenutku grubo prekinula, kada su pokušali da ukažu na aktuelni događaj, na obustavljanje saobraćaja ispred zgrade Narodne skupštine od strane studenata, koji su se s pravom bunili, zato što je nešto što je, očigledno, bio dogovor između Studentske organizacije i Univerziteta, pretočeno u izmenu i dopunu Zakona o visokom školstvu, derogirano jednim amandmanom, koji je, očigledno, dogovoren sa Ministarstvom prosvete, a koji treba da ponizi i stavi u neravnopravan položaj veliki broj studenata. Oni, prema posledici koju taj amandman izaziva, ne bi nikada mogli, koliko god da su dobri studenti, makar sve desetke dobijali, da pređu iz statusa samofinansirajućih studenata u status studenata koji zaslužuju budžetsko finansiranje. To je bila aktuelna tema, aktuelni događaj. Imali smo protest na ulici. Prosto je nemoguće na taj način se striktno pridržavati Poslovnika i ne dozvoliti narodnom poslaniku Nikoli Laziću iz DSS-a da govori o tome. Šta se tu štiti, koji se interes tu štiti? Vladajuće većine koja podržava Vladu, kojoj je prošlo sto dana u kojima ništa nije uradila?! Imamo premijera koji govori da je super, a sve svoje nadležnosti prebacuje Borisu Tadiću, koji nalazi za shodno, juče, da tvrdi kako je Euleks za Srbiju prihvatljiv pod neka tri uslova, između ostalog, jedan od tih uslova je da Euleks ne podržava Ahtisarijev plan. Pa, Euleks je napravljen da bi sprovodio Ahtisarijev plan. Svi zvaničnici Euleksa do sada su izjavljivali,portparolka Euleksa je izjavljivala da je osnovni cilj te organizacije da podrži ustav republike Kosovo i 40 pratećih zakona koji su, sve u skladu s Ahtisarijevim planom, doneti, a to znači, dame i gospodo, nezavisnost Kosova. Kako može nešto što je napravljeno u jednom cilju, da se voljom Borisa Tadića, ili njegovom zamisli, pretvori u nešto drugo, ili on folira građane Srbije? Bojim se da je ovo drugo u pitanju. Šta se tu brani, čiji se interes brani striktnom primenom Poslovnika? Vlade Republike Srbije, koja je uspela da bude ekstremno socijalno neodgovorna Vlada ovih poslednjih dana, koja je uspela da poveća cenu gasa, najavljuje povećanje cene PTT usluga, koja pokušava da nam objasni kako treba, što je opet Boris Tadić najavio, umesto Mirka Cvetkovića, koji je super, ali ništa ne radi...
Gospodine Aligrudiću, vreme.
Završavam. ...koji najavljuje jednostranu primenu SSP-a, a ta jednostrana primena će da dodatno ugrozi ekonomiju Srbije i da stavi u vrlo nezavidan položaj sve građane Srbije, pre svega, njihov ekonomski i socijalni položaj. Ako je to ono za šta se Vlada zalaže i ako je to pravi razlog zbog čega potpredsednica Narodne skupštine zavodi disciplinu na način koji je juče zavodila, svaka vam čast.
Razumem vašu potrebu da ukažete na aktuelne događaje, no tu, praktično, nije bilo pitanja za mene. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime SRS-a, podneo sam amandman na član 25. Predloga zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela. Šta nam normira i predlaže član 25. navedenog zakona? Citiraću, pa mi ovo vreme nemojte uračunavati. "Po okončanju ročišta, sud donosi rešenje kojim usvaja ili odbija zahtev za privremeno oduzimanje imovine". Stav 2: "Rešenje o privremenom oduzimanju imovine sadrži podatke o vlasniku, opis i zakonski naziv krivičnog dela, podatke o imovini koja se oduzima, okolnosti iz kojih proizilazi osnovana sumnja da imovina proističe iz krivičnog dela, razloge koji opravdavaju potrebu za privremenim oduzimanjem imovine i vreme na koje se oduzima". Stav 3: "Rešenjem iz stava 2. ovog člana sud može ostaviti vlasniku deo imovine, ako bi bilo dovedeno u pitanje izdržavanje vlasnika ili lica koja je on dužan da izdržava, u skladu sa odredbama Zakona o izvršnom postupku". Stav 4: "Rešenje iz stava 1. ovog člana sud će dostaviti vlasniku, njegovom braniocu, odnosno punomoćniku, javnom tužiocu i Direkciji". Dame i gospodo, sama definicija ovog krivičnog dela nije adekvatna. Zašto? Sam naziv ovog zakona – oduzimanje imovine proistekle iz krivičnog dela, nije u saglasnosti s odredbama Krivičnog zakona, i to, pre svega, sa članom 91.
Gospodo poslanici, molim vas da budete tiši. Prosto, ne čujemo gospodina Jojića. Izvolite, nastavite.
Želim da istaknem da odredbe predloženog zakona nisu u saglasnosti sa članom 91. i članom 92. Krivičnog zakonika Republike Srbije. Pre svega, Krivični zakonik predstavlja kodifikaciju. Mi smo radili na Krivičnom zakoniku i on je donet. To je Zakonik koji smo mi radili u Saveznoj vladi 2000. godine, da bi ga usvojila, kasnije, Skupština SRJ, a potom su odredbe tog zakonika prenete u postojeći Krivični zakonik. Dakle, odredbe ovog zakona su kodifikovane, odredbe ove inkriminacije, kada su u pitanju krivična dela, kodifikovane su u Krivičnom zakoniku Republike Srbije. Naime, ne može se definisati i reći u Predlogu ovog zakona – oduzimanje imovine proistekle iz krivičnog dela, valjda, oduzimanje imovine izvršene krivičnim delom. To je ono što je i noviji Krivični zakonik propisao, kao što sam rekao. U članu 91, oduzimanje imovine, a to je glava 7, osnov za oduzimanje imovine i imovinske koristi – niko ne može zadržati imovinsku korist pribavljenu krivičnim delom, to je stav 1. Stav 2 – korist iz stava 1. ovog člana oduzeće se pod uslovima predviđeni ovim zakonikom i sudskom odlukom kojom je utvrđeno izvršenje krivičnog dela. Član 92. Krivičnog zakonika Republike Srbije normira i uslove i način oduzimanja imovinske koristi. Sada imate jednu nelogičnost. U Krivičnom zakoniku imate – uslov i način oduzimanja imovinske koristi, a ovim zakonom, kao sporednim zakonom, predlaže se oduzimanje imovine proistekle iz krivičnog dela. Tu nema saglasnosti normi. Široka je dispozicija normi u predloženom zakonu. Od učinioca će se oduzeti novac, predmeti od vrednosti i svaka druga imovinska korist koji su pribavljeni krivičnim delom, a ako oduzimanje nije moguće, učinilac će se obavezati da plati novčani iznos koji odgovara pribavljenoj imovinskoj koristi. Stav 2. člana 92. Krivičnog zakona Republike Srbije – imovinska korist pribavljena krivičnim delom oduzeće se i od lica na koje je prenesena bez naknade ili uz naknadu koja očigledno ne odgovara stvarnoj vrednosti. Stav 3 – ako je krivičnim delom pribavljena imovinska korist za drugog, ta korist će se oduzeti. Dame i gospodo, odredba člana 93. istog zakona štiti prava oštećenog. Dakle, kada se kaže – oduzeće se od vlasnika imovina, to nije odgovarajuća definicija ove odredbe. Imovina ne može da predstavlja imovinu nekog lica koja je stečena krivičnim delom. Dakle, oduzimaju se predmeti, oduzimaju se kako pokretne, tako i nepokretne stvari od lica koje je steklo određenu korist izvršenjem krivičnog dela. Dakle, ovde nema saglasnosti normi, norma je previše široka kada je u pitanju predloženi zakon. Dame i gospodo, kada je u pitanju član 28. predloženog zakona, tu nije jasna definicija, takođe, jer se postavlja pitanje kada, u kojim uslovima i na koji način će se postupiti s oduzetom imovinom. Postavljam pitanje, šta će biti kada je privremeno oduzimanje određeno rešenjem, a optužnica ne bude podneta? Šta će onda da se dogodi? U članu 27. Predloga zakona se kaže – privremeno oduzimanje traje do donošenja odluke o zahtevu za trajno oduzimanje, a u članu 28 – da se taj zahtev... Molim vas, utišajte poslanike...
Gospodo poslanici, biću prinuđena da izričem mere za slučaj da galama bude i dalje ovakva. Molim vas, omogućite da čujemo gospodina Jojića. Izvolite.
Postavljam pitanje, šta će biti kada je privremeno oduzimanje određeno odlukom, a optužnica ne bude podneta? Šta će biti onda? Šta nastupa u tom konkretnom slučaju? U članu 27. predloženog zakona, dame i gospodo, kaže se – privremeno oduzimanje traje do donošenja odluke o zahtevu za trajno oduzimanje. Da li ima ovde saglasnosti odredaba? Nema. U članu 28. predlaže se da se taj zahtev za trajno oduzimanje podnosi posle stupanja optužnice na pravnu snagu. Šta ovo znači? Najkasnije u roku od godinu dana od pravosnažnosti odluke kojom je okončan krivični postupak. Šta je ovo? Ko ovo može da razume? Ko će ovo u praksi da primeni? U kojoj konfliktnoj situaciji će se naći ovaj propis, u suprotnosti i sukobu s odredbama Zakonika o krivičnom postupku i Krivičnog zakonika! Prema članu 29. stav 4, zahtev za trajno oduzimanje se odbacuje i rešenje o privremenom oduzimanju odbija u slučaju drugih presuda, oslobađajuće i odbijajuće. Ovo nije dobro urađeno. Ovo nije dobro definisano. Ovo ne može biti primenjeno. Oni koji budu donosili odluke u pogledu oduzimanja imovine, naći će se u bezizlaznoj situaciji i neće moći da primene ovaj zakon, zato što je svaka odredba nejasna, neprecizna i jedna s drugom je u koliziji. U članu 28. predlagač je trebalo da predvidi, ako u roku od tri meseca posle završene istrage optužnica ne bude podneta, ili podneta optužnica bude odbačena, istražni sudija će ukinuti rešenje o privremenom oduzimanju imovine iz člana 25. stav 2. ovog zakona na koji sam podneo amandman. Dame i gospodo, uvođenje krivičnih dela u sporedno zakonodavstvo neće biti uspelo rešenje u Republici Srbiji. Mi imamo više od 50 zakonskih propisa koji regulišu materiju krivične oblasti. Šta se čini ovim sporednim zakonodavstvom? Narušava se jedan kodifikovani zakonik, jer je, kao što sam rekao, Zakonik o krivičnom postupku i Krivični zakon koji je na snazi regulisao način i postupak s oduzetom imovinom, odnosno oduzetim predmetima koji potiču iz krivičnog dela. Postavljam pitanje, kako će sada sudije da primene odredbe ovog zakona kada imaju na snazi neizmenjen i dopunjen Zakonik o krivičnom postupku ili važeći Krivični zakonik Republike Srbije? Dame i gospodo, mnoga rešenja u predloženom zakonu nisu adekvatna. Ja bih samo podsetio narodne poslanike, većina, koji su pravnici, to zna, šta je to kada se kaže da je zakon. Zakon u formalnom smislu se određuje kao poseban pisani pravni akt, koji donosi poseban zakonodavni organ, po posebnom postupku. Mesto zakona na hijerarhijskoj lestvici pravnih akata može biti dvostruko – zakon je ili najviši pravni akt u pravnim procesima u kojima nema Ustava, ili je drugi po snazi. S obzirom na to da imamo Ustav, da imamo Krivični zakonik, da imamo Zakonik o krivičnom postupku i da imamo još brojne druge zakonske propise koji se odnose na ovu oblast, dakle, oko 50 propisa koji uzimaju, preuzimaju odredbe kaznenog zakonodavstva, to stvara nered u primeni zakona, čega nema u uređenim pravnim državama, kao što su Nemačka, Francuska, Holandija, Belgija, Engleska, Amerika, Vels, Irska. Mogu vam reći da kada je u pitanju Italija, odnosno pomenuo sam Italiju – ovo je bio jedan neuspešan prepis italijanskog zakona o korupciji. Ali, to je bio zakon koji se primenjivao za teritoriju Sicilije. Pa, nije Srbija Sicilija, nekada što je bila. Mi, dakle, imamo vrsne stručnjake iz oblasti prava, imamo dobre zakone koji regulišu ovu oblast, ali ovo stvara jedan nered u primeni zakona. Taj nered će se ogledati u donošenju odluka i u postupanju određenih državnih organa, pre svega, pravosuđa – iz nadležnosti istražnog sudije, iz nadležnosti krivičnog veća, iz nadležnosti javnog tužioca. Dakle, tu će doći do velikih konflikata, do velikih suprotnosti i sukoba određenih pravnih propisa. Pravna snaga zakona ne dolazi od njegove sadržine, već od njegove forme, jer ga donosi najviši državni organ, kao svoj najvažniji pravni akt.
Gospodine Jojiću, vi jeste u temi, citirali ste, ali vreme je već 15 minuta i 17 sekundi. Privedite kraju.
Završiću. Dame i gospodo, ako mi dozvolite samo da citiram nekoliko propisa koji regulišu, pre svega, određenu oblast kada je u pitanju korupcija. To je bio, mogu vam reći, i povod da se ovaj zakon, ovakav kakav jeste, donese. Postavljam pitanje – šta će biti s onim slučajevima i onim privatizacijama u kojima je najviše korupcije? Korupcija vam je tamo gde je najviše novca. Drugo, gde su ljudi sa najviše moći, tamo vam je najveća korupcija. Evo, vidite, molim vas, samo postavite pitanje – da li će se ovaj zakon moći primeniti na sledeće firme: "Frikom", "Somboled", "Inteks Mladenovac", "Fabrika hartije Beograd", "Jelen Do", "BIGZ", "Pablišment", "Dijamant", "Dunavska", "Veliko Gradište", "Erdevik", "Stražilovo", "Sremski Karlovci", "Podunavlje", "Bačka Palanka", "Milenijum osiguranje", zatim, šećerane, železare, poljoprivredna dobra, poljoprivredna preduzeća, zadruge? Dakle, da vidimo da li će moći ovaj zakon da se primeni.
Gospodine Jojiću, govorite dva minuta duže, molim vas privedite kraju.
Hvala. Ja ću se javiti u toku rasprave još, u odnosu na neke odredbe ovog postojećeg i predloženog zakona. Hvala.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne) Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Jadranko Vuković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ima reč gospodin Sreto Perić, poslanik, izvolite. Posle njega ima reč gospodin Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče, kad smo čitali naslov ovog zakona – zakon o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnih dela, bili smo spremni da se radujemo, jer, konačno, vlast pokušava na jedan način da zaštiti građane Srbije od onih koji pribavljaju ogromnu materijalnu korist čineći krivična dela. Međutim, imajući u vidu da je 21 amandman podnela, uglavnom. leva strana u ovom domu, a da nijedan nije prihvaćen, odmah smo mogli da pretpostavimo i zaključimo o čemu se ovde radi. To govore i amandmani koje smo podneli na ovaj zakon. Videli ste na koji način je, dakle, pravnički veoma jasno i utemeljeno, i povezano sa Krivičnim zakonikom, kolega Petar Jojić obrazložio amandman na član 25. Vi na ovaj način, zapravo, podstičete nove buduće izvršioce krivičnih dela. A, kako? Zato što unapred garantujete da ćete učiniocima krivičnih dela ostaviti jedan deo imovine stečene činjenjem krivičnih dela, za neophodno izdržavanje. Praktično, vi podstičete neke da čine krivična dela, ali sigurno nećete uspeti da podstaknete najveći broj poštenih građana Srbije, koji, iako teško žive, nastoje da poštuju zakonske propise pravnog sistema države Srbije. Kolega Jadranko Vuković je podneo amandman na član 27. stav 1, kojim kaže da privremeno oduzimanje imovine traje do donošenja odluke o zahtevu za trajno oduzimanje imovine. On predlaže da se reči: "trajno", odnosno reči: "do donošenja odluke o zahtevu za trajno oduzimanje imovine", zamene rečima: "do uručivanja Direkciji rešenja o trajnom oduzimanju imovine". On to kaže iz razloga da se ne bi napravio jedan vremenski vakuum vezan za oduzimanje te imovine. Međutim, veoma je zanimljivo postaviti pitanje – na koga se neće primenjivati ovaj zakon? Vi već jasno ukazujete da se neće primenjivati na zaštićene svedoke. Mi smo bili duboko ubeđeni da ovaj zakon treba da se primenjuje kako na portira, tako i na predsednika Republike Srbije. Ali, vi već unapred kažete na koga se on neće primenjivati, i pored ovoga što ste definisali članom 66 – na koga se neće primenjivati ovaj zakon. Mi znamo da se neće primenjivati na još veliki broj učinilaca krivičnih dela, koje vi stimulišete, štitite i podstičete na takav vid ponašanja. Ovaj zakon ima odloženu primenu u članu 67, gde ste rekli da zakon stupa na snagu osam dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku", a neće se primenjivati, odnosno počeće da se primenjuje 1. marta 2009. godine. Dame i gospodo, koga vi zamajavate? Svakodnevno dajete izjave kako Narodna skupština ne radi svoj posao. Vlada je ažurna i dobre je ocene dobila, uglavnom, jedan do jedan na dva, tako kaže najveći broj građana koji su bili u prilici da im se postavi pitanje o oceni rada Vlade Republike Srbije. U obrazloženju, što koristite za svaki zakonski predlog, kažete da je to obaveza, prosto, zbog evropskih integracija, i pozivate se na to da ovakvi zakoni postoje u Holandiji, Belgiji, Velikoj Britaniji, Irskoj. Na ove dve prve države, Holandiju i Belgiju, ne morate se pozivati, jer ste videli kakvo mišljenje su dali povodom Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju Evropskoj uniji. Dakle, nema potrebe da to činite. Šta biste vi radili, da li bi zakonodavna aktivnost ovog doma bila da smo se, kojim slučajem, pridružili ili da ne postoji Evropska unija? Imam osećaj da ne biste ni donosili zakone. Da li će ovaj zakon da važi za one koji svakodnevno obmanjuju građane Srbije? Setimo se samo da je u prethodnom sazivu donet Zakon o besplatnoj podeli akcija građanima Srbije. Tačno je bilo definisano na koga će se primenjivati taj zakon, odnosno ko ima pravo na besplatne akcije, pa je posle, Uredbom Vlade, prošireno, jer su prethodili predsednički izbori. Da bi se što veći efekat postigao, lažnim obećanjima, preko tog zakona, proširio se taj broj na znatan broj građana Srbije. Sada vam ni to nije dovoljno, s obzirom na vrednost akcija koje bi građani trebalo da dobiju, a one na današnji dan iznose 20 do 40 evra, pa jedan od potpredsednika Vlade i ministar za ekonomiju i regionalni razvoj kaže da će se proširiti i broj firmi. Da li se tu misli na lokalna javna preduzeća koja se bave iznošenjem smeća ili, možda, prodajom vode u velikom broju gradova u Srbiji? Kada ste rekli da su za sprovođenje ovog zakona potrebna određena sredstva, ona su oko 80 miliona dinara, kažete za koji organ od onih koji se uvode ovim zakonom će biti trošena. Plašim se, s obzirom na to da će se ovaj zakon selektivno primenjivati, odnosno, možda, na pripadnike ili simpatizere nekih političkih stranaka koji ne čine vlast sada, ili, možda, ni na krive ni na dužne, da ćete teško uspeti da obezbedite sredstva da u prvoj fazi pokrivate troškove organa koji će biti uspostavljeni ovim zakonom. Da li će se ovaj zakon moći primenjivati na neke sudove u Srbiji, pre svega, mislim na sudije Okružnog suda u Kragujevcu, koji ne poštuju pozitivne pravne propise i koji, suprotno već donetim odlukama okružnih sudova, donose sasvim drugačije odluke? Da li će se ovaj zakon primenjivati, možda, na sudije Četvrtog opštinskog suda u Beogradu, gde student Volonjac, koji kaže da je završio Pravni fakultet i da uskoro planira i da magistrira i ko zna dokle u naučnim zvanjima misli da stigne, predlaže odbornicima, čak, iz Malog Zvornika, mali ali veliki i lep, da podnesu tužbu protiv SRS-a Četvrtom sudu i da iznose kao argumente da su bili u pravnoj zabludi. Juče je kolega Zoran Krasić objašnjavao na vrlo primeren i svima razumljiv način šta to znači pravna zabluda. Kolege narodni poslanici, malo me začuđuje vaša pasivnost prilikom razmatranja ovih zakonskih predloga. Evo, kolega Nikola Novaković, koji je juče pre podne na vrlo dobar i primeren način vodio ovu skupštinu, nema svoj komentar vezan za ove zakone. Mnogi od vas, za koje sigurno znam da su dobri pravni stručnjaci, mogu da komentarišu na dobar i svrsishodan način ove zakone, ne samo pravnici, nego i drugi narodni poslanici. Vaša obaveza, kao i nas, poslanika SRS-a, jeste da radimo u interesu građana. Kada se izbori sprovode, onda građani ne biraju poziciju i opoziciju, nego biraju svoje predstavnike koje će da na najbolji način u ovom visokom domu štite njihove interese. Onog momenta kada se formira vlast, kada date podršku nekoj vladi, vaša aktivnost prestaje. Da li vi imate pasivan odnos i vršite opstrukciju, opet moram da se pozovem na Zorana Krasića, jer ne govorite o zakonskim predlozima koji su na dnevnom redu? Da li je to zbog sujete ili zbog vašeg snishodljivog odnosa prema Vladi, koju bi vi trebalo da kontrolišete da bi ovaj zakon mogao da se primenjuje i da bi opravdao svoj dobar naziv, jer mi podržavamo sve zakonske predloge u kojima se vodi široka akcija za suzbijanje kriminala i svega što nije dobro u državi Srbiji?! Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, najpre, gospodin Vladan Batić, pa onda gospodin Saša Milenić.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, čl. 225. i 226. Čuli smo da će Vlada danas imati javnu sednicu i da će se na toj javnoj sednici hvaliti svojim epohalnim rezultatima. Red bi bio i zahtevam da premijer dođe ovde i da objasni šta je to dobro ili loše uradila Vlada za ovih 100 dana. To je pravi odnos prema poslanicima i prema građanima Srbije. Vidimo da je gospodin Cvetković sam sebi dao peticu. Slažem se, ako se vrednuje od 5 do 10, onda je ocena u redu, ali trebalo bi da nam odgovori na pitanje zašto je gas poskupeo 60%. Da li su nam to Rusi podigli cenu gasa ili je to uradio uvoznik? Ko je uvoznik? Koji tajkun? Kolika je njegova marža? Da nam odgovori i na pitanje o samom tom gasnom, ili energetskom aranžmanu kada će biti građen, kuda će ići, da li će biti magistralni i kada će to početi da se radi, jer nije NIS ''Alajbegova slama'' da se prodaje na doboš, za obećanje da će ovuda proći magistralni gasovod? Šta je sa koncesijom za autoput Horgoš-Požega? Zašto ne sme da se raskine? Ko je uzeo pare, pa koncesionar kaže, nema problema, samo vratite pare? Šta je s enormnim platama u javnim preduzećima i upravnim odborima javnih preduzeća? Dok masa ljudi jedva sastavlja kraj s krajem, plate su astronomske, kao da ti ljudi žive u Kuvajtu ili u Ujedinjenim Arapskim Emiratima. Šta je sa lažnim obećanjem i odgovornosti za to da će pet miliona građana dobiti, na ime besplatnih akcija, po 1000 evra? Mora da se snosi odgovornost. Šta je sa lažnim obećanjem da će Srbija do kraja godine biti kandidat za člana Evropske unije? Šta je sa lažnim obećanjem da ćemo do kraja godine biti na beloj šengenskoj listi i da će naši građani moći da putuju bez viza? Šta je sa pojavom fašizma, govorom mržnje, povredom ljudskih prava, vređanjem i pretnjama stranih država i njihovih zvaničnika, hvalospevima, mitinzima, hepeninzima u čast haških optuženika, enormnim rastom kriminala i korupcije? Na sve to, ministar unutrašnjih poslova je angažovao Divca da mu bude savetnik za sport, dijasporu i međunarodne odnose. To je ta Vlada koja je, navodno, zaslužila sve najviše ocene. Videli ste sinoć, taj Milo Đukanović, koji je satanizovan s ove govornice, došao je u parlament u jednom teškom trenutku za tamošnju vlast, odgovarao na pitanja narodnih poslanika satima. Pa, zamislite Cvetkovića, to je nezamislivo, to je kao naučna fantastika, da dođe a da ga narodni poslanici štošta pitaju, sa svom onom njegovom elokvencijom! Hvala.
Hvala. Reč ima gospodin Saša Milenić.
Uvažena gospođo predsednice, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministrice i predstavnici Vlade Republike Srbije, izričem povredu člana 100, a vezano za član 103. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Naime, ono što vi, gospođo predsednice, ne znate, jer se dešavalo na jučerašnjoj sednici, kojom su predsedavali gospodin Novaković i gospođa Gordana Čomić, to je da sam, u toku prepodnevnog dela, reklamirajući povredu Poslovnika u toku diskusije o amandmanima na član 7. predmetnog zakona, zamolio da se poštuje član 103, da se poslanici ne udaljavaju od tačke dnevnog reda i da ne pretvaraju diskusiju o amandmanima na jedan sasvim precizan zakon u eksplicitnu kritiku i kompromitovanje političke filozofije liberalizma. To je bio dovoljan okidač za pokretanje lavine napada na moju malenkost i pojedine poslanike iz Poslaničke grupe G 17 plus, pre svega, na gradonačelnika Kragujevca, gospodina Veroljuba Stojanovića, na lokalnu samoupravu i najviši organ lokalne samouprave, Skupštinu grada Kragujevca. Kada sam želeo da reagujem, nije mi dozvoljena reč, jer je to, navodno, bila replika na repliku, premda mi nije jasno čime je pravo na repliku stekao tako nekorektan diskutant u toj prilici, a to je, ni manje ni više, bio potpredsednik Narodne skupštine Republike Srbije, gospođica Nataša Jovanović. U toku popodnevnog dela rasprave, ta se teza elaborirala do pretnji lokalnoj samoupravi u Kragujevcu, izgovorenih sa govornice Narodne skupštine Republike Srbije od strane potpredsednika Narodne skupštine. Lično sam se lako suzdržao od gneva, što sam činio od početka ove sednice, ali kada je kod prethodnog govornika ista tema, pominjanjem Okružnog suda u Kragujevcu, ponovljena, dužnost mi je da, sa stanovišta ne samo interesa lokalne samouprave grada Kragujevca, već i programa političke organizacije "Zajedno za Kragujevac", koja se zasniva na afirmaciji ideje decentralizacije lokalne samouprave, eksplicitno reagujem.
Vreme
Dozvolite, presudno je značajno, razlog za gnev gospođice Nataše Jovanović je motivisan činjenicom da Skupština grada Kragujevca, razmatrajući na svojoj redovnoj sednici, četvrtoj u ovom sazivu, u petak, pod prvom tačkom dnevnog reda, Odluku o prestanku, odnosno o potvrđivanju mandata pojedinih odbornika, zbog velikog broja odbornika uzdržanih pri glasanju i izjašnjavanju, nije donela odluku o oduzimanju mandata, pa je zato morala doneti zaključak da predlozi Gradske izborne komisije ne mogu biti u postupku potvrđivanja mandata sprovedeni, jer nije rešeno prethodno pitanje oduzimanja mandata.
Vreme.
Odmah nakon te sednice, odbornik SRS-a gospodin Žigić... [[isključen mikrofon.]]
Ne govorite, peti minut je, gospodine Mileniću, privedite kraju.
Javiću se ponovo, naprosto, moram.
Gospođica Nataša Jovanović.
Gospodine predsedavajući, za razliku od mene, koja jesam diskutant, prethodni govornik je diletant, politički, u svakom smislu reči, i predstavlja, zaista, za kragujevačku Skupštinu grada bruku i sramotu, jer je istog dana štampan "Službeni glasnik", grada Kragujevca, zato što je takav način odlučivanja, kako ovaj prethodni govornik reče – uzdržanost, zapravo, kršenje zakona i Ustava naše zemlje. Gradska izborna komisija, u kojoj sede članovi svih političkih stranaka, sedam diplomiranih pravnika, na čijem čelu je sekretar Gradske izborne komisije, jedan od pravnih eksperata našeg grada, gospođa Zorica Avramović, jednoglasno je donela odluku o dve tačke dnevnog reda, ali to ovaj gospodin ne zna, pa je tako uveče, gostujući na jednoj od lokalnih, odnosno regionalnih televizija, pobrkao pojmove i rekao da je to bila jedna tačka dnevnog reda, ne znajući kako je glasila ni odluka koju je sam predložio, kao predsednik Skupštine grada Kragujevca. Prvo, znači, da se, na osnovu jednoglasne odluke Gradske izborne komisije, Skupština grada Kragujevca izjasni o prestanku mandata bivšim članovima i odbornicima SRS-a. Druga tačka dnevnog reda je glasila – potvrđivanje mandata odbornicima, novim, koji su uredno bili pozvani da prisustvuju skupštinskom zasedanju, jer treba da se uđe u proces potvrđivanja njihovih mandata. Naravno, sve je to politički motivisano, kao i ova skandalozna odluka Okružnog suda u Kragujevcu, o čemu sam juče pričala, zbog nesumnjive povezanosti Tomislava Nikolića i Miroljuba Tomića, predsednika kragujevačkog Okružnog suda. Epilog svega ovoga će biti na višim sudskim instancama. Upozorila sam i gospođu ministra juče, molim vas, gospođo ministre, da saslušate, pošto je ovo skandalozno i presedan u našem pravosuđu u ovim slučajevima, jer se, očigledno, tek učimo demokratiji, da sudovi ne žele da rade savesno svoj posao, i pojedine sudije, pa će tako i gospođa Nikolić, možda je u vezi sa Tomislavom Nikolićem, rođačkoj, stvarno ne znam, izvesna Radomirka, predsednik Veća, dobiti koliko danas krivičnu prijavu. A vas molim, gospođo ministre, kao što sam zamolila i gospođu Nadu Kolundžiju, da uđete u suštinu ove skandalozne odluke i da vidite da je sud postupio protivno Zakonu o lokalnoj samoupravi, odnosno o lokalnim izborima. Šta više reći? U Kragujevcu je SRS jedina prava opoziciona politička stranka ovoj grupaciji koja je okupljena oko Stevanovića, u čijoj koaliciji su i DS i SPS. Cilj je bio, svakako, gospodina Milenića, očigledno i gradonačelnika Kragujevca, da se takvim njihovim postupkom i njihovom političkom odlukom, kako su nam priznali kasnije i gospodin Slađan Rakić, predsednik Odborničke grupe DS-a, uđe u proces kršenja zakona na samoj sednici Skupštine...
Tri i po minuta.
Završavam. ...tako izraženom voljom odbornika, odnosno pokušajem da se otmu mandati. Gospodine Mileniću, ako to smatrate pretnjom, evo, ponoviću vam opet, sednice Skupštine grada Kragujevca, s otetim mandatima SRS-a, na način kako ste vi zamislili, neće biti. Koristićemo sva demokratska sredstva. Mi imamo Poslovnik, koristićemo sve mogućnosti, kao pojedinačno najjača politička organizacija u Kragujevcu, da vas sprečimo u nameri da dalje kršite Ustav i zakon. Budite sigurni da smo toliko tvrd orah za vas i za tu celu vašu bulumentu, za vaš pokušaj da se otimaju mandati našoj stranci, da nećete moći, makar ta sednica trajala do ranih jutarnjih sati, kad god da je zakažete, tako lako s nama da izađete na kraj.
Četiri i po minuta.
Vas, gospođo ministre, koliko danas pozivam da se izjasnite o ovom pitanju, a mi ćemo preduzeti, kao što rekoh, sva pravna sredstva da zaštitimo izbornu volju građana Kragujevca.
Konstatujem da u četiri i po minuta izlaganja gospođice Jovanović nisam uspeo da identifikujem koja je odredba Poslovnika povređena, a za repliku, izvinjavam se, o povredi Poslovnika želi da govori gospodin Krasić, ali on nije tu. Onda, po redosledu, gospodin Sreto Perić, pa gospodin Saša Milenić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo moram da istaknem, ja sam narodni poslanik sa liste SRS-a, treći mandat, prvi put se javljam za repliku. Gospodine Mileniću, volim Kragujevac i volim sva druga mesta u velikoj i lepoj Srbiji i uopšte nisam govorio o radu lokalne samouprave u gradu Kragujevcu. Govorim o jednoj sramnoj i skandaloznoj odluci Okružnog suda u Kragujevcu. Juče sam duboko verovao da je uvaženi kolega Mirko Čikiriz podneo ostavku na mesto odbornika u Skupštini grada Kragujevca iz razloga što želi da se uključi još jedan broj odbornika, kako bi se afirmisali ili govorili o programu njegove stranke, i ja to uvažavam. Međutim, sad izvodim zaključak da je gospodin Mirko Čikiriz podneo ostavku zato što baš ništa nije razumeo kao predsednik Skupštine grada Kragujevca. Verujte mi da bi mnogi od nas bili prinuđeni da podnesemo zahtev za vašu smenu, da sedimo tamo, ili bismo morali na neki drugi način da reagujemo. Zaista vas ništa ne razumem. Vi nikad niste govorili o zakonima koji su na dnevnom redu. Uglavnom, govorite o povredi Poslovnika, ali na jedan vama svojstven način. Ne govorim o profesiji kojom se bavite, to je časno zanimanje, ali vi se trudite da govorite tako da vas niko živ ne razume.
Hvala. Po Poslovniku, gospodin Saša Milenić, reklamira povredu, pa gospodin Krasić, pa gospodin Čikiriz. Molim vas da se vratimo na temu. Dobiće reč svi koji su se javili, da se vratimo na temu. Za kvalitet sudskih presuda, mislim da Narodna skupština nije mesto za raspravu o tome, kao ni o problemima lokalnih samouprava. Izvolite.
Javio sam se za reč, jer je problem mnogo veći. Govorim o pretnjama lokalnim samoupravama izrečenim sa pozicije govornika u Narodnoj skupštini, samog potpredsednika Narodne skupštine. Da stvar ne bude nejasna gospodi poslanicima, koji ne moraju poznavati mehanizam lokalne samouprave, kada je reč o pomenutim pitanjima potvrđivanja, odnosno oduzimanja mandata, za razliku od Narodne skupštine Republike Srbije, koja mandate prima kao gotovu činjenicu, samo se saglašava, tačnije, prima informaciju koju konstatuje, prema Zakonu o lokalnim izborima, skupštine lokalnih samouprava odlučuju o oduzimanju i potvrđivanju mandata. Skupština grada Kragujevca nije imala protiv sebe GIK, niti, kao stalno radno telo, skupštinski odbor za mandatna pitanja, već, upravo, kao korake u besprekornoj proceduri razmatranja ovog ozbiljnog pitanja, koje se završilo stavljanjem tog pitanja na dnevni red i odlučivanjem Skupštine grada o njemu. Nadležni okružni sud je, reagujući po žalbi gospodina Dragana Žikića iz SRS-a, konstatovao da nema propusta Skupštine grada Kragujevca da odlučuje o tim pitanjima, nema ćutanja administracije, već sasvim suprotno, Skupština grada je odlučivala. Stvar koja se ne razume jeste da ono što je zakonom garantovano pravo ne može prejudicirati ishod koji sloboda korišćenja tog prava čini neizvesnim. To ne može biti osnov za teške optužbe lokalne samouprave. Odluke Okružnog suda, ako baš mene pitate, upravo u godini kada Kragujevac obeležava 190 godina od prve prestonice moderne Srbije, samo potvrđuju Ustavom i zakonom garantovan princip parlamentarizma u lokalnoj samoupravi, kao i princip nezavisnosti sudstva, što su osnovne vrednosti ove republike. Ali, da u ovoj republici, potpredsednik Narodne skupštine preti, izričito, lokalnim samoupravama po Srbiji, možda, jeste slika i prilika poslaničke grupe koja takvu osobu za potpredsednika kandiduje. Taj prekoplotaški ton blaćenja i balavljenja o svemu što predstavlja neku inicijalnu vrednost koja se želi razvijati u Srbiji, lokalne samouprave ne mogu da tolerišu, jer one predstavljaju vrednost koja traži zaštitu i od ovog visokog doma. Hvala.
Ne sećam se da sam ikome pretio. Upozoravam gospodina Milenića na reči koje izgovara za govornicom. Dajem reč gospodinu Zoranu Krasiću, koji želi da govori o povredi Poslovnika.
Gospodine Novakoviću, moram da se pozovem na član 104, teška srca, zato što se nikad ne pozivam na taj član. Nećete pogrešno da shvatite da ste vi napravili grešku. Vi ne možete da napravite grešku, ni vi, niti bilo ko ko predsedava, jer nemate unapred beleške šta bi ko mogao da priča s ove govornice. Imali smo prilike da vidimo jedan soficistirani oblik vređanja dostojanstva svih građana Republike Srbije, ne samo poslanika u Narodnoj skupštini. Radi javnosti, neke stvari moraju da se razjasne. Narodna skupština je mesto gde treba da se žigošu i kritikuju društveno štetne i mentalno bolesne pojave. Jedna od takvih je sigurno i ono što se dešava sa našim pravosuđem, gde u istoj pravnoj situaciji dva okružna suda donose različite sudske odluke. To je početak i kraj svega onoga o čemu je bilo govora juče i sada ne treba širiti temu, pošto poštujemo vaše savete o pravnom putu. Radi javnosti, mora da se zna da je juče, tokom ove rasprave, gospođa Čomić, vodeći računa o Poslovniku kao o svom najdražem čedu, malo i preterala. Preterala je tako što je nekima koji se predstavljaju da su narodni poslanici dala reč kao odbornicima, pa je izašao čovek da priča o tome kako je pod pretnjom, prinudom, išao u sud da potpiše nešto što je u skladu sa zakonom. Po logici stvari, gospođa Čomić je morala da ga upozori i da kaže – pravni put jeste da podnesete krivičnu prijavu, ili da krivično gonite onoga ko je vršio pretnju. Gospođa Čomić se više zabavljala time da li je taj čovek imao ''koleston'' boju kose, četvorku ili peticu. Rasprava juče je bila plodotvorna. Saznali smo da Bolonja deluje pre vremena. Tako smo saznali da je jedan poslanik uspeo da diplomira, postao je diplomirani pravnik. To smo juče saznali za Tomislava Nikolića. Naravno, kad on njih poučava kako treba da štite svoja prava, onda nije ni čudno što se dešavaju ove stvari sa našim pravosuđem. Molio bih vas, gospodine Novakoviću, da ove propratne pojave, kad se otvori prozor, što landaraju prozori, malo zaobiđemo i da krenemo s ovim zakonom. Zakon je važan, jer ovim zakonom ova leva strana legalizuje kriminal za ubuduće. Dajte da pričamo o tome. Hvala vam.
Hvala vam. Želi da govori o povredi Poslovnika gospodin Mirko Čikiriz, pa mu dajem reč.
Javio sam se zbog replike, gospodine predsedavajući ...
Izvinjavam se, replika.
Zamolio bih da se vratimo na temu dnevnog reda. Verovatno je i ovo što se desilo pre mog izlaganja bilo neophodno da se kaže. Gospodine Periću, u potpunosti razumem gospodina Milenića. Lokalna samouprava u Kragujevcu je, verovatno, najstabilnija lokalna samouprava. Mislim da je po mnogo čemu dobar rad Gradske skupštine, da može da bude uzor za rad ove skupštine. Politički stav SPO-a je, to sam i juče, u jednoj rečenici, rekao, ali sada ću malo pojasniti, da mi, zaista, ne pravimo nikakvu razliku između poslanika koji su ostali u SRS-u i onih koji su iz nje izašli, u političkom smislu. Mi ne možemo da razumemo da se neko 18 godina bavi politikom na jedan način, a sledećeg jutra kaže –ja sam evropska srpska desnica, a istovremeno – ostajemo u svemu verni političkom programu SRS-a.Za nas je sve to jedno i SPO misli da će u budućnosti u Srbiji biti formirana i stvorena prava srpska evropska desnica, koja je neophodna Srbiji. Još jednom bih zamolio da se vratimo na tačku dnevnog reda, građani od nas to očekuju, a slažem se s jednim od prethodnih govornika koji je rekao da i u vladajućoj koaliciji i među opozicionim poslanicima ima izuzetno kvalifikovanih ljudi, koji na veoma valjan i argumentovan način mogu da pričaju o zakonima koji su potrebni ovom društvu.
Reč ima gospođica Jovanović, potpredsednica Skupštine, po osnovu replike na izlaganje narodnog poslanika Saše Milenića.
Gospodine potpredsedniče, ja sada nemam kome da repliciram, govoriću zbog javnosti, zato što Milenić nije u sali. Interesantno je da je izašao u isto vreme kada i jedan bivši odbornik SRS-a. Možda ih povezuju neke zajedničke sklonosti, stvarno ne znam, ali, u svakom slučaju, moram da odgovorim na ono što je rekao. Nije smešno, gospodine Krasiću, žalosno je. Vi znateda sam neko ko svakog člana SRS-a, uvek, na svakom mestu brani, dok je član SRS, pa sam tako morala da odgovaram na pitanja bivšeg zamenika predsednika stranke da li žena nekog tamo zna i šta kaže, zato što koristi te boje o kojima vi pričate, pa da generalnog sekretara SRS-a zamolim, jer kaže – neću da sedim pored tog nekoga, pa da branim SRS u celom Kragujevcu, jer je to bruka i sramota kad mi kažu – i vi imate jednog za Evropu. Elem, to je bilo i prošlo, sada neka se bave takvim slučajevima oni kod kojih su ti likovi, u toj novoj kvazipolitičkoj organizaciji. Gospodine Čikiriz, lepo ste ovo rekli da neko preko noći promeni ćurak naopako. Ja sam, zaista, s pažnjom pročitala intervju gospodina Draškovića i naslov mi se dopada "Toma je koza, nije tigar". On je lepo rekao da ne može sad neko, preko noći, da kaže da je od koze napravljen tigar, da okači koza oko vrata da je nešto što nije. Vi ste u pravu, i ceo SPO, i vaš predsednik, ali budite iskreni do kraja, pa recite da je tog dana, prošlog petka, Skupština grada Kragujevca, i po odlukama tih organa za sprovođenje izbora, Gradske izborne komisije, a onda i stalnog tela, odlučivala o istoj stvari iz dve političke stranke, o vama i o deset odbornika SRS-a . U tome je suština. Zašto dvostruki aršini? Onda pada u vodu cela ova priča čoveka koji je predsednik Skupštine grada, koji je malopre rekao da su oni svesno ušli u to, odnosno skupštinska većina, da se krši Ustav i Zakon. Rekao je, dakle, da Skupština nije donela odluku, a morala je da je donese, jer, u protivnom, Zakon je besmislen, jer je Zakon obavezao Skupštinu, ako postoji ta odredba u Zakonu da Skupština ne konstatuje, nego da se izjašnjava o tome, što smatram da je veliki propust i glupost. Na kraju krajeva, pre toga su već Gradska izborna komisija i Stalno radno telo, u ovom slučaju jednoglasno, doneli odluku da se poštuje izborna volja, da se poštuje Zakon, neopozive ostavke, ugovori i ovlašćenja po članu 47. Ali, pošto se to već desilo, zaista je sve razotkriveno i maske su pale. Čista politička sila, najpre uspostavljena u Skupštini grada Kragujevca, jer se u vašem slučaju glasalo na jedan način, a u slučaju odbornika SRS-a – na drugi, a, pre svega, politički pritisak i lični uticaj i pritisak na kragujevački Okružni sud. Mi smo velika i ozbiljna stranka. Ljudi koji rade na tim pitanjima zaštite izborne volje građana, po Zakonu i po Ustavu, već sada pripremaju odgovarajuće krivične prijave, pre svega, protiv gospođe Nikolić, predsednice Sudskog veća u Kragujevcu. Budite sigurni, a vi ste to malopre i rekli, da treba da se poštuje izborna volja građana, da ćemo mi izbornu volju Kragujevčana zaštititi i da ćemo povratiti 10 odborničkih mandata koji su izabrani sa naše izborne liste. Hvala.
O amandmanu, za reč se javio gospodin Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre svega, da čestitam građanima Srbije na izdržljivosti, izdržali su 101 dan ove vlade, preživeli su. Što se amandmana tiče, amandman koji je podneo gospodin Jadranko Vuković se odnosi na član 27. zakona, a u članu 27 zakona se kaže – privremeno oduzimanje imovine traje do donošenja odluke o zahtevu za trajno oduzimanje imovine. Gospodin Jadranko Vuković kaže: ''Reči – do donošenja odluke o zahtevu za trajno oduzimanje imovine, zamenjuju se rečima – do uručivanja Direkciji rešenja o trajnom oduzimanju imovine''. O čemu se ovde radi? Donese se odluka o trajnom oduzimanju imovine i to traje dok dođe do Direkcije i još uvek će se, pod formom privremenog oduzimanja imovine, voditi ta imovina, a vi znate da kad se nešto privremeno čuva, zna da se i zaturi, zna i da nestane, pogotovo ako taj ko bude čuvao taj ''kupus'' bude ''koza''. Šta bi u ovom slučaju značilo ukoliko biste usvojili ovaj amandman i ukoliko bi on postao sastavni deo zakona? Onog trenutka kad Direkcija dobije rešenje, prestaje privremeno oduzimanje imovine iprelazi se na trajno oduzimanje. Ovo ima direktnu vezu s amandmanom na član 25. zakona, amandmanom gospodina Petra Jojića, da u članu 25. stav 3. treba da se briše. Kaže se – rešenjem iz stava 2. ovog člana, sud može ostaviti vlasniku deo imovine, ako bi bilo dovedeno u pitanje izdržavanje vlasnika ili lica koje je on dužan da izdržava, u skladu s odredbama ovog zakona. Dame i gospodo narodni poslanici, da prevedemo na praktičan primer i pokažemo šta bi značila primena ovog člana 25. stav 3. Recimo, Tomislav Nikolić je SRS-u ukrao 20 mandata. Vlast se konačno seti da treba da sprovodi zakone, da treba one koji ukradu na neki način kažnjavati i donese odluku da se vrate mandati onome kome pripadaju. Ali, pošto Tomislav Nikolić, svojom odlukom o krađi mandata i formiranjem te neformalne grupe, sad ima i određenu grupu onih koje mora da izdržava, da li će, primenjujući ovakav član zakona, kakav je ovde, onda sud, država, odlučiti – jeste on ukrao 20 mandata, ali pošto ima da izdržava ove, hajde da mu ostavimo 6 mandata, deo imovine, bez obzira na to što ne pripadaju njemu i što je do njih došao na kriminalan način; da mu ostavimo 5-6 mandata a ovo ostalo da vratimo vlasniku imovine, SRS-u. Primenom člana 25. stava 3, za koji je gospodin Petar Jojić tražio da se briše, dovodi se u povlašćen položaj onaj ko je ukrao, oteo, opljačkao, prisvojio itd. Ukoliko bi se obrisao ovaj član zakona, onom koji je ukrao dođe država, dođe vlast, dođu organi prinude, oduzmu kompletnu imovinu i vrate je vlasniku, ukoliko je vlasnik poznat, a u ovom slučaju je vlasnik poznat, u ovom slučaju je to SRS, u ovom slučaju bi imovina tog trenutka morala da bude vraćena SRS-u. Mislim da nema plastičnijeg primera od ovog da bi se pokazalo šta bi član 25. stav 3. i član 27. značili ukoliko se amandmani ne usvoje. Zato molim narodne poslanike da u danu za glasanje glasaju za amandmane gospodina Petra Jojića i gospodina Jadranka Vukovića, jer ćemo time dovesti zakon u situaciju da se, kada se počne primenjivati, konačno stane, bar delimično, na put otimanju tuđe imovine. Dame i gospodo narodni poslanici, ako se ovo ne desi, onda će mnogi moći da posegnu za tuđom imovinom, jer će znati – i ako me uhvate, meni će ostati 20, 30, 50%, zavisi od darežljivosti onoga ko bude odlučivao o primeni ovog zakona, i moći ću da funkcionišem, jer, bože, moram nekoga da izdržavam. To što se rodilo u političkom krilu Srbije, to nedonošče koje se zove ''napredno'', nazadno, ne znam kako će se do kraja zvati, jer je ovo već treće ime koje menjaju, to ne zaslužuje da živi na tuđoj muci, na tuđem znoju, na tuđem vlasništvu i na tuđoj imovini. Zbog toga vas molim da pritisnete zeleni taster u danu za glasanje i ove amandmane usvojite.
Reč ima gospodin Čedomir Jovanović, o amandmanu.
Gospodine potpredsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Malović, pokušaćemo da nastavimo ono što smo juče započeli, mislim da nas javni interes obavezuje na tako nešto. Nije sporan značaj efikasnije borbe države protiv korupcije i organizovanog kriminala, to podržavamo i u tome želimo da učestvujemo, ali je sporan način na koji se to radi. Ovaj zakon je, zaista, neverovatan. Mi od člana do člana prelazimo iz jedne krajnosti. S jedne strane, mi moramo da štitimo pravo građana koje, nekontrolisanim slobodama koje sebi daje izvršna vlast, ovaj zakon ugrožava, a, s druge strane, moramo da štitimo interese društva, zbog toga što već u narednom članu zakona vlast pokazuje neverovatno razumevanje za one koji su počinili krivično delo. Objasnite nam kako je moguće da, na primer, neko ko neredovno servisira kredit, ko uloži čitav svoj imetak u servisiranje kredita, pa više to ne može da radi, ostaje bez svoje imovine i ova država nema razumevanja za činjenicu da on, recimo, egzistencijalno zavisi i da ga ugrožava egzistencijalno primena zakona i zaplena imovine, a, s druge strane, država ima razumevanja za nekog počinioca krivičnog dela, jer, bože moj, hajde da mu ostavimo nešto što je stekao otmicama, trgovinom ženama, hajde da mu ostavimo što je stekao trgovinom narkoticima, jer ako mu uzmemo sve što je stekao krivičnim delom, on neće imati od čega da živi. Da li može to na neki drugi način da se reši? Ako treba da živi, hajde da kažemo da mu je omogućeno to nekim drugim zakonom, a ne dopuštanjem da nastavi da koristi deo imovine koja je stečena krivičnim delom. Drugo pitanje, koje je, isto tako, veoma važno, molim vas da ga ne banalizujemo – kakve veze ima pitanje života i smrti onoga ko čini krivično delo s pravom na raspolaganje imovinom koja je stečena krivičnim delom? Mi imamo pripadnike "zemunskog klana" koji su izvršili najteža krivična dela, osuđeni su na više stotina godina robije. Da li to znači da njihovom imovinom, imovinom koja je stečena otmicama ili najtežim oblicima krivičnih dela, mogu slobodno da raspolažu njihove porodice? To je potpuno neprihvatljivo. Ovde imate nekoliko amandmana koji su razumni, bez obzira na činjenicu da dolaze iz opozicije. Mislim da biste morali da ih prihvatite. To bi bilo jako važno zbog zakona. Inače, ovaj zakon će proći, ili čitav ovaj set zakona će proći onako kako su prošli neki drugi. Kako se vladajuća koalicija odnosi prema zakonima ove zemlje? Objasnite mi zašto bi poslanici LDP-a, ili članovi LDP-a morali da poštuju zakon o Agenciji za borbu protiv korupcije, kada ga poslanici vladajuće koalicije ne poštuju? Skupština je usvojila Zakon kojim se definiše nadležnost Odbora za sprečavanje sukoba interesa. Da li smo doneli taj zakon, gospođo Malović? Juče vas preklinje predsednik Odbora, gospodin Beljanski, a on je predsednik zato što smo mi to od njega tražili, hajde da kažemo da nam ne treba taj odbor, i kaže: "Molim vas, opominjemo četiri poslanika vladajuće koalicije da poštuju zakone u ovoj zemlji", a oni kažu: "Mi ćemo to tražiti od Ustavnog suda". Mi imamo ministra za ljudska prava, koji kaže: "Ustavni sud ne postoji", pa će poslanici jedni drugima oduzimati mandate, zbog toga što će oni procenjivati ko poštuje, ko ne poštuje, ko krši, ko ne krši Ustav, a, s druge strane, postoje zakoni koje vladajuća koalicija izvrgava ruglu. I inicijative koje su dobre se na ovakav način karikiraju. Kako može neko tražiti od Parlamenta razumevanje za egzistencijalnu ugroženost onih koji su u tom statusu zbog toga što ih je konačno stigla ruka pravde? Kako mi možemo da imamo razumevanja za nekoga ko je stekao novac otmicama, da mu deo tog novca ostavimo, jer on bez toga ne može da živi, treba da ima auto, treba da ima stan, treba da putuje, da školuje decu? O tome su morali da misle ranije. Valjda, postoji neka opomena, postoji neko vaspitno značenje kazni koje se izriču, pa kad neko vidi otmičare ošišane do glave, u lancima, u kombinezonima, onako kako ih izvode pred sud, a ne kako se smeju u lice pravdi, onda će se, valjda, promeniti i odnos prema krivičnim delima, pa će neko shvatiti da to nije put kojim je poželjno krenuti. Zbog toga mislim da je jako važno usvojiti amandman koji su predložili opozicija i SRS. Rešenje je bitno. Ovako, odluka, pa mi treba da arbitriramo, kao što sada arbitrira vladajuća koalicija – da li će se primeniti zakon ili ne. Rešenje je doneto, rešenje je uručeno i Direkcija mora to da sprovede. Ovako će Direkcija reći: "Mi nemamo rešenje". Ko će obavestiti Direkciju o toj odluci, na takav način, to treba da bude uređeno zakonom, jer ćemo se sutra susreti s ovakvim pitanjima s kojima se danas susrećemo. Ako vlast ne poštuje zakone, zašto smo dužni mi da ih poštujemo? Ako ih Parlament ne poštuje, zašto bi ih društvo poštovalo? Ovde će svako tražiti neku korist za sebe, pa će ljudi reći: "Neću da platim porez, neću da platim gas, jer mi nije jasno zašto moram da ga platim, neću da platim telefon, jer zašto je telefon poskupeo 50%, niko me nije pitao". Postoje neki odnosi koji su uređeni u društvu. Te odnose moramo afirmisati svojim ispravnim odnosom prema njima, pa tako poslanici treba da uvaže odluku Odbora za sprečavanje sukoba interesa, jer ako oni ne poštuju tu odluku, zašto bismo mi sutra poštovali Agenciju za borbu protiv korupcije? Zbog čega? Vi treba da uvažite ove amandmane koji vraćaju smisao zakonu. Ne može se biti malo odgovoran za krivična dela. Lično, mislim da mi nismo ti koji treba da vode računa o egzistenciji onih koji su izvršili najteža krivična dela. Računa o njima moraju da vode institucije koje su za to nadležne, a nadležnost tih institucija se utvrđuje nekim drugim zakonima, pa ako je neko socijalni slučaj, onda će se o njemu starati država, u skladu sa zakonima kojima su uređeni ti odnosi. Mislim da je loše ukoliko ovo ostane na postojećoj osnovi, pa bi trebalo da prihvatite amandmane koji idu u tom pravcu i da olakšate Direkciji položaj. Kad dobije rešenje, Direkcija mora da postupa. Ovako, na kakav način će neko moći da primeni odluku, recimo, o trajnom oduzimanju imovine? Vi znate kome se imovina oduzima. Ta imovina nije stečena tako što je neko bio sportista, pisac ili uspešan biznismen, nego najtežim krivičnim delima. Onaj ko treba tu odluku da primeni, mora da ima podršku države. Podrška države se, između ostalog, ogleda i kroz jasno rešenje, i to rešenje je uručeno, na osnovu tog rešenja dalje država postupa, i ne dolazi u obzir razumevanje za najteža krivična dela i imovinu koja se tako stiče. To nikako ne možemo da prihvatimo i molim vas da to razumete i da uvažite taj amandman. Ne sporim da su postojale i da postoje pozitivne namere, ali ima i nekih nedoslednosti koje su potpuno nerazumljive. Toliko smo vam primera naveli u setu ovih zakona koji guraju u drugu stranu, potpuno po strani ostaju ta važna pitanja, koja su ovde dobila, kroz ove zakone, dobre odgovore, kvalitetne. Hajde da kažemo, ako vi ne poštujete Odbor, zašto bismo sutra mi poštovali Agenciju? Šta, Agencija može da nam zabrani da se bavimo 10 godina politikom? Kako to može da zabrani? Kako Agencija može da zabrani nekom da se 10 godina ne bavi politikom? Na koji način? To su sve nejasnoće, otklonite ih i dobićete podršku. Ovako, to će samo biti politički marifetluk jedne vlade, koji je izvadila iz fioke zakone koji su stručno sporni, koje osporavaju institucije, Odbor za sprečavanje sukoba interesa to osporava, Savet za borbu protiv korupcije, što daje legitimitet ne našoj sumnji, nego našim primedbama da se na tome moramo ozbiljnije raditi, pažljivije, i da je ovo jedna ad hok kampanja, koja će, nažalost, proći kao sve prethodne kampanje koje je država pokretala da bi se borila protiv korupcije. Strada neki politički protivnik ili neki politički neposlušnik u okviru stranke, strada neki nepodoban biznismen. Kada se postavi pitanje pravila koja se time uspostavljaju, to pitanje ostaje bez odgovora, jer su to presedani. To je ono što samo po sebi nije dobro. Zato nema podrške zakonu, bez spremnosti da zakon na ozbiljan i odgovoran način tretira ovaj vrlo važan problem. Hvala.
Hvala vama. Na član 27. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Predstavnik predlagača i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zlata Đerić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovana gospođo ministre, podnela sam amandman na član 27. ovog zakona, koji ima dva stava. Prvi stav glasi: "Privremeno oduzimanje imovine traje do donošenja odluke o zahtevu za trajno oduzimanje imovine". Drugi stav, na koji se odnosi moj amandman, kojim sam tražila da se on briše, glasi: "U slučaju smrti vlasnika ili ako se pojave okolnosti koje dovode u pitanje opravdanost privremenog oduzimanja imovine, sud može preispitati donetu odluku". Ovim drugim stavom obesmišljava se potpuno ne samo ovaj prvi stav člana 27, nego primena zakona, uopšte. Kao što je rekao prethodni govornik, odakle toliko razumevanja, odakle toliko saučestvovanja s počiniocima teških krivičnih dela? Ovde ostavljamo, u ovom drugom stavu, jedno potpuno proizvoljno tumačenje, ostavljamo ogroman prostor ne samo braniocima tih krivičnih dela, nego svima ostalima koji žele da utiču da se ovaj zakon ne primeni u potpunosti, da se ne primeni uopšte i da bude potpuno smešan u svojoj primeni. Dakle, pri prvim koracima primene ovog zakona, ako do njega, uopšte, bude moglo doći, verujem da će se brojni branioci počinilaca krivičnih dela pozivati, upravo, na ovaj drugi stav člana 27. Dakle, ova dva stava u članu 27, jednostavno, ne mogu da stoje, ne mogu da opstanu, jer se poništavaju. Drugo što sam želela da kažem, to je da ovim, ako ostane u zakonu, mi pravimo namerno, zlonamerno, veliku nepravdu građanima Srbije, time što smo doneli jednu pravu, veliku, vidljivu zakonsku rupu u zakonu. Ovo nije rupa u zakonu, ovo je, ono što sam juče rekla, krater u zakonu, kroz koji će da prođu svi oni krupni uživaoci imovine stečene krivičnim delom. Dakle, svi oni, pošto se već ne odnosi na svedoke pokajnike, oni kriminalci koji će saučestvovati sa vlašću nadalje i sačuvati na taj način svoju imovinu. Dakle, za sve one krupne biznismene, tajkune, za koje, evidentno, Srbija zna da su stekli nelegalno svoju imovinu, njihovi branioci će naći okolnosti koje dovode u pitanje opravdanost privremenog oduzimanja imovine, pa će sud preispitati, a mi znamo kako rezultiraju ta preispitivanja. Onda će građani Srbije imati veliki problem, zato što ako se preispitivanjem takve odluke poništi prvi član, odnosno donese se drugačije tumačenje odluke, onda će moći pravosuđe i država da budu tuženi od strane ovih počinilaca krivičnih dela, pa će oni tražiti obeštećenje. Verujte, svi će oni to iskoristiti. Na ovaj način, država saučestvuje s njima. Na ovaj način, ne samo da je tolerantna, ona je njihov saučesnik. Ovaj zakon je, čini mi se, donet zbog toga da se zadovolje dve kvalifikacije koje je nemoguće zadovoljiti i koje su u svetu, od kako postoji, uvek bile smešne kada je pokušano da budu izmirene, a to je da i vuk bude sit, i koze na broju. To do sada, od kada je sveta i veka, niko nije uspeo. Imamo zakon o oduzimanju imovine stečene krivičnim delom. To jeste evropejski, to jeste neka svetska tekovina. Istovremeno, ne možemo onim najtežim kriminalcima, počiniocima najtežih krivičnih dela da učinimo ništa. Dakle, ono na čemu insistiram, pošto očekujem da u potpunosti bude prihvaćen od strane vladajuće većine u ovom parlamentu, to je da se ovaj amandman ispoštuje bar pri glasanju. Učinićete znatno boljim ovaj zakon prihvatanjem amandmana na član 27. Ono što moram da kažem i da iskoristim svoje vreme, gospođo ministre, u vezi s dnevnim redom, to je jučerašnji komentar povodom amandmana na član 2. i povodom komentara da ne postoji krivično delo prevare prilikom prometa nekretnina. Juče do 18 časova, u Poslanički klub Nove Srbije stiglo je preko 40 poziva građana, najviše iz Beograda, ali i iz unutrašnjosti, koji su ponudili da donesu na uvid dokumentaciju tog nepostojećeg krivičnog dela, da pokažu kako su oni do sada prolazili u tim slučajevima. Između ostalog, u dnu ove sale, u tehničkoj sobi, sedi čovek koji je žrtva jedne takve firme, "Nobel kompanis" iz Zemuna, zašto ne reći to, koji je na pokušaj da povrati svoj novac, samo na pokušaj, bio priveden zbog uznemiravanja. Dakle, moramo odgovoriti građanima kako ćemo se boriti s ovom pojavom koja je sada poprimila veličinu epidemije u našem društvu. Nadam se, gospođo ministre, da ćete biti kooperativni ako vam poslanici Nove Srbije, u saradnji sa građanima, ponude jedan zakonski predlog rešenja ovog problema. Hvala.
Hvala, gospođo Đerić. O amandmanu, za reč se javio gospodin Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministar, mislim da je gospođa Zlata Đerić vrlo argumentovano objasnila zbog čega bi trebalo prihvatiti ovaj amandman i, uopšte, sav ovaj trud koji ulažu poslanici opozicionih stranaka da se ova zakonska rešenja koliko-toliko poprave. Motivisan je, pre svega, činjenicom da je u našoj državi jedan od najtežih problema kriminal i korupcija. Bez obzira na to što vi donosite sve ovo, ili pokušavate da donosite sve ove zakone na preporuku EU, kako biste se približili, navodno, Evropi, postoji nešto što ni u kom slučaju ne možete – ne radite nešto što bi moglo da dovede do rešenja problema s kojim se suočavamo. U toku ove rasprave sam vam izneo dve konkretne stvari. Za 15 minuta nisam uspeo da nabrojim ni 15-20 najvećih afera od 2001. godine, a vi znate koliko ih ima, a da država do sada ništa nije uradila. Naveo sam vam samo plate direktora javnih preduzeća, predsednika upravnih odbora, članova itd., koliko je to ogromna šteta za Srbiju i za građane Srbije i kako se arči imovina Srbije. Nema težeg kriminala od kriminala koji se na, praktično, ozakonjen način sprovodi. Meni, prosto, dođe žao, uslovno rečeno, poštenih kriminalaca. Oni rizikuju ili da dobiju batine prilikom izvršenja krivičnog dela, pa onda od policije, pa posle toga da dobiju odgovarajuću zakonsku kaznu, u odnosu na ove kojima ste vi omogućili da nemilice pljačkaju građane Srbije. Evo, ja ću, da ne bi bilo sve na priči, pokušati da vam na konkretnom primeru objasnim kako se nemilice pljačka ova država. Gospođo ministar, zamolio bih vas za malo pažnje, mislim da kada budete ovo čuli, ni vi nećete biti mirni, posle ovih činjenica koje ću vam izneti. Jesmo iznosili ovde neke podatke vezane za Bojana Krišta, člana G 17, koji je direktor Aerodroma "Nikola Tesla". On je na to mesto došao kao partijski kadar pred kraj 2007. godine i odmah posle ''Lutrije'', koju je, takođe, upropastio, krenuo je nemilice, pazite, nemilice da pljačka ovu državu. Bojan Krišto je u decembru, za 141 radnika Aerodroma "Nikola Tesla", isplatio kao otpremninu 135.634.571dinar. Dobro, hajde, neko bi rekao – otpremnina je u skladu sa zakonom, šta da se radi. Ali, pazite, posle te isplate, gospođo ministar, Bojan Krišto je četrnaestoro radnika koji su uzeli otpremnine zadržao, na osnovu ugovora o delu, da urade određene poslove i za to je isplatio, verovali ili ne, sada ću vam reći – 1.493.000 dinara. Od toga su svi linearno dobili po 32.500 dinara, a dvoje, Bauk Milorad i Zec-Gašić Radojka – po 70.000 dinara. Dobro, jel ima neko od vas ovde zdravorazumskih koji može da veruje da je ovo neko uspeo da uradi? Nisam na tebe mislio (obraća se Srđanu Milivojeviću). (Srđan Milivojević, s mesta: To mi je jako drago.) Jel vidite vi kakva je ovo pljačka?! Pazite, među njima je dvoje ljudi koji su, takođe, uzeli otpremnine, a to Rajaković Radivoj i Nikolić Mira, sekretarica. Otpremnina je isplaćena u vrednosti od 3.515.000, a gospođi Nikolić Miri – 1.314.000. Znate šta je problem, gospodin Rajaković Radivoj je odmah po isplati otpremnine zasnovao radni odnos u ''Skijalištima''! Dobro, ljudi, jel vi možete da shvatite kako se ova država pljačka? To je, prosto, neverovatno! Ovi podaci nisu nikakva tajna. Do svega ovoga ste vi mogli da dođete i možete da dođete bez ikakvih problema, ali to, jednostavno, prolazi. Znate li koliko preduzeća imate, javnih preduzeća, i kako se pljačka imovina građana Srbije i države Srbije? Ja ovo nisam pretvarao, ali lako to možete, ako pretvorite u evre, to vam je nešto oko dva miliona evra. Uzmite koliko je to kvadratnih metara stanova, za dva miliona evra, samo ovo što je uradio Bojan Krišto, ove tri stvari. Koliko je to kvadratnih metara, ako uzmete da je cena 500 evra, u izgradnji, a to mu dođe oko 4.000 kvadrata, pa podelite sa prosečnom kvadraturom i vidite. Pogledajte koliko oficira i pripadnika Vojske Srbije nema rešeno stambeno pitanje. Znate li koliko Upravni odbor u Javnom preduzeću Aerodroma "Nikola Tesla", koliko predsednik prima? Juče sam iznosio podatke. Slušajte sada, predsednik Upravnog odbora ima 183.000, članovi – 143.000. Po 143.000? Znate li koliko to mesečno iznosi? Upravni odbor, pazite, molim vas, Upravni odbor je za januar 2008. godine primio 2.039.000. Ljudi moji, pa, dobro, ali kako vi možete da izađete pred građane Srbije? Vi tražite usvajanje nekih zakona i, navodno, borite se protiv kriminala i korupcije, šta je ovo? Šta je ovo, ko je ovim ljudima omogućio da uzimaju ovolike pare i da pljačkaju građane Srbije? Vi, gospodo. Dok ovo ne budete rešili, pustite priče o borbi protiv korupcije, o borbi protiv kriminala. Vi omogućavate da se država pljačka a da oni, čak, i ne dolaze pod udar zakona – to je legalizovani kriminal. To je onaj problem s kojim se naša država suočava. Da vam ne navodim samo, imali ste juče primere, kada je u pitanju Bojan Krišto, ali, koliko to državu košta? Recimo, pazite, ako je potreban auto, bilo bi normalno da javno preduzeće uzme auto, da ga kupi. Ne, Bojan Krišto je izmislio nov način – pošteno, da poštenije ne može da bude. On uzima u zakup auto. Država na to plaća ogromna sredstva. Samo za godinu dana je 78, odnosno samo da vidim, mesečna rata 3.471 švajcarac, pa za 12 meseci pogledajte koliko je to! To je oko 40.000 švajcarskih franaka, ali to oni nisu kupili, uzeli auto na lizing, nego plaćaju zakup. Posle toga će morati da ga vrate. Plaćaju osiguranje i sve živo, a država od toga nema ništa. Kako je to moguće? Ko vodi računa o tim parama koje se troše na ovakav način? Ima nešto što već može da liči na neko krivično delo. Znate, evo, ja ću vam ovde kazati – Nacionalni program za integraciju u Evropsku uniju. Nema omiljenijeg puta i želje nego da se dođe u Evropsku uniju. Elem, kažu, zajednička investiciona grupa Aerodroma Beograd i Tuske kompanije ''Tehnotes'' pobedila je u avgustu 2007. godine na tenderu za operacionalizaciju Aerodroma Bodrum. Vrednost posla je oko 100 miliona evra, a početak realizacije planiran je za tekuću godinu. Čudi me da se ne hvale. Hvale se ''Zastavom'', hvale se izvozom autodelova itd., a ćute o ovome. Pazite, 100 miliona evra, a niko živi da kaže jednu jedinu reč. Ono što je interesantno u ovom pitanju, to je što je gospodin Krišto, 27. decembra, pred Novu godinu, sa svojom porodicom otišao u Bodrum. Baš tako, plaćeno sve, lepo, sve je u redu, nije nikakav problem. Na osnovu Zakona o dostupnosti javnih informacija, tražili smo papire – dajte da vidimo, ljudi, šta to ima iza tih 100 miliona evra, a ne hvalite se. Morate da priznate da je čudno, tako vredan posao, toliko para, a oni ćute kao zaliveni. Mi smo, u skladu sa Zakonom, podneli zahtev da nam se dostave informacije o tome, da dobijemo uvid koji je to posao, jer je to posao veka za ovu državu. Međutim, odgovorili su nam ovako. Kažu – pomenutim zahtevom, koji je u Aerodrom "Nikola Tesla" primljen 30. aprila 2008. godine, zahtevali ste uvid u spise predmeta koji se odnosi na projekat Bodrum - Milas i na realizaciju istog projekta, kao i fotokopiju dokumenata i spisa po izboru podnosioca ili ovlašćenog lica. ''Na osnovu člana 15. st. 2. i 5. Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, potrebno je da zahtev precizirate.'' Pa, šta hoće preciznije? Da kažemo – dajte nam taj i taj dokument? Pa, mi hoćemo uvid u sve dokumente, da vidimo šta se iza toga krije. Oni kažu – potrebno je da precizirate. Pa, molim vas, o čemu mi pričamo? Na šta to liči? Normalno, mi smo se, u skladu sa Zakonom, kao i uvek kada je u pitanju SRS, obratili Povereniku za informacije. Rešenje kojim je naložio Aerodromu "Nikola Tesla" da nam omogući uvid u spise poslato je 26. marta. Jel mislite da smo dobili pravo na uvid u te spise? Nismo. Sada opravdano sumnjam da se iza ovoga, znajući ko je u pitanju, kojoj stranci pripada, iz iskustva s tom strankom, krije ogroman kriminal. Dok nemam uvida, mogu samo to da mislim. Razlog zbog čega se ne da uvid u materijal može biti samo to da se nešto skriva. Ne verujem da je nešto drugo. Gospođo ministar, mislim da je ovo najbolji mogući primer, iz koga možete da zaključite da u ovoj državi mnoge stvari ne štimaju. Kako da se izborimo s kriminalom i korupcijom, na jednoj strani, kad na drugoj strani imate ovakvo nemilosrdnu i brutalnu pljačku, koja je potpuno po zakonu? Kako mislite da uzmete imovinu koja je oteta od građana Srbije od strane lica kao što je Bojan Krišto, a koja je potpuno potrošena, poarčena, ili kako već sve možete da kažete? Kako možete s tim da se izborite? Sistemski morate da nađete mogućnost da se borite protiv ovoga. Kada budete ovo iskorenili, onda ćete imati mnogo lakši posao s kriminalom i korupcijom, onda ćete imati prilike da pred građane stanete čista obraza i da kažete – mi se borimo za ovu državu, za građane Srbije. Sve do tada, to će biti EPP, odnosno farsa. U toku rasprave o ovom zakonu, i o sledećem, zakonu o Agenciji za borbu protiv korupcije, izneću vam još jedan konkretan primer, ne rekla-kazala itd., izneću vam jedan lep primer u kome ćete moći da vidite spregu i saradnju najviše vlasti i onih kojima su omogućili da opljačkaju ovu državu. Već sam vam rekao da je, u toku procesa privatizacije, država prihodovala ukupno oko 2 milijarde 700 miliona evra za imovinu koja se procenjuje između 40 i 50 milijardi evra. Na ovom primeru kojim ću vam pokazati videćete kako, gde i kome se odlio taj novac. Hvala vam.
Hvala vama. Da li se povodom ovog amandmana još neko javlja za reč? Reč ima gospođa Snežana Malović, ministar za pravdu u Vladi Republike Srbije
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, prvo, moram da izrazim zadovoljstvo što se rasprava u Parlamentu vratila na amandmane zakona, ali, s druge strane, moram da kažem da je za mene bilo izuzetno korisna i rasprava koja je bila vezana za povrede Poslovnika. Ministarstvo pravde priprema paket pravosudnih zakona, koji će se, nadam se, u narednom periodu naći na prvoj narednoj sednici Parlamenta, tako da je za sve ono što je juče iznošeno, možda, to pravi način da se reguliše. Pre nego što kažem svoju ocenu vezanu za amandmane koji su podneti, moram da kažem da ću, svakako, saslušati sve predloge i primedbe koje se odnose na zakon i sve ono u šta me budete ubedili, nemam problem da prihvatim, kao predlagač zakona, ali se, svakako, neću složiti s paušalnom ocenom da su zakoni izvađeni iz fioke, da je sa njih izbrisana prašina i da su kao takvi podneti ovom parlamentu na usvajanje. To mogu da obrazložim i činjenicama, ukoliko je potrebno, ko je radio na zakonu, koliko puta se radna grupa sastajala, koliko vremena je potrošeno, kome je upućeno na mišljenje, koji okrugli stolovi su organizovani i koliko se, povodom mišljenja i okruglih stolova, radna grupa ponovo sastajala, a potom zakoni podneti Narodnoj skupštini na usvajanje. Dozvolite mi još jednu digresiju da vam kažem vezanu za ovaj zakon, a tiče se ljudi koji su radili na Predlogu zakona. U svom prvobitnom izlaganju, vezanom za raspravu u načelu, rekla sam da su na ovom zakonu radili naši najeminentniji profesori krivičnog procesnog prava, s jedne strane, kao teoretičari koji ovu oblast poznaju, ali, s druge strane, radili su ljudi praktičari, koji ovaj zakon svakodnevno primenjuju u praksi. Pored imena, bez želje da izostavim bilo koga, spomenuću jedno ime koje je javnosti dosta poznato, a to je sudija Radmila Dragičević-Dičić, poznata po tome što je izrekla, uz osnovnu sankciju, oduzimanje imovine u slučaju ''Zarubica''. To je osoba koja je, zaista, kompetentna da radi na izradi ovakve vrste zakona. Svrha zakona je oduzimanje imovine, kao što sam rekla, a rekla sam i da je u dosadašnjim propisima, Zakoniku o krivičnom postupku i Krivičnom zakoniku, regulisano oduzimanje imovine stečene krivičnim delima, ali je tražena neposredna veza. Ovaj zakon se odnosi na celokupnu imovinu okrivljenog, što podrazumeva da ako je neko stekao imovinu čineći krivična dela, šverc cigara, duvana ili bilo kojih deficitarnih proizvoda, koji su bili, nažalost, praksa u našoj zemlji prethodnih 15 ili 20 godina, i to uložio u neki drugi posao, i ta imovina će doći pod udar. Takođe, u čl. 2 ovog zakona, pod tačkama 6) i 7) je regulisan krug lica na koji se imovina primenjuje. To nije imovina samo vlasnika ili okrivljenog, to je imovina i lica na koga je on preneo takvu imovinu, pokušavajući da izbegne zakon. Znači, to može da bude imovina i ostavioca, i pravnog sledbenika, i trećeg lica. Pod trećim licem se smatra svako fizičko ili pravno lice. To je bila intencija zakona. Znači, da ne oduzimamo imovinu ako je neko ukrao auto, pa da se taj auto oduzme, nego onaj ko je stekao imovinu švercom ili nekim drugim nelegalnim poslovima, uložio to u drugi posao, da i ta imovina može doći pod udar zakona. Što se tiče rasprave povodom amandmana koji je podnet, u vezi s mogućnosti ostavljanja određene imovine onome koji dolazi pod udar ovog zakona, to je najnužnija imovina i to se odnosi na lične stvari. To je regulisano Zakonom o izvršnom postupku. Svakako da se ono što je neko ukrao ne može smatrati ličnom imovinom i najnužnijim delom i to ne spada pod zakon. Što se tiče izvršenja rešenja, u čl. 34. Predloga zakona je regulisano kako će se izvršavati rešenja i kako se dostavlja Direkciji. Citiraću član: "Po prijemu rešenja iz stava 2. ovog člana, Direkcija odmah preduzima mere za čuvanje i održavanje oduzete imovine. Oduzetom imovinom Direkcija upravlja do pravosnažnog okončanja postupka za trajno oduzimanje imovine". Ne postoji situacija gde sud ne može da uruči rešenje Direkciji. Dozvolite mi da se vratim na iznete tvrdnje vezane za krivično delo prodaje nepokretnosti, da pojasnim, u odnosu na raspravu od juče, pošto očigledno nije bilo jasno iz onoga što sam iznela. Krivično delo kao takvo, kao prodaja nepokretnosti, ne postoji, međutim, to ne znači da ne postoji krivično-pravna zaštita u slučaju da dođe do takvog inkriminisanog događaja. Ta krivično-pravna zaštita je regulisana u okviru drugih krivičnih dela. Prema tome, još jednom molim i apelujem da se moje reči ne izvrću i da se ne smatraju onakvim kakve ih nisam iznela. Dozvolite mi jednu digresiju, s obzirom na to da se ovde koristi takva mogućnost, u jednoj rečenici ću reći, vezano za lica kojima je Odbor za sprečavanje sukoba interesa izrekao javne opomene. Nadam se, danas ili sutra, kada budemo raspravljali o Predlogu zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije, upravo ćete videti da će postojati mnogo efikasnije sankcije u slučaju da dođe do kršenja, neprijavljivanja imovine ili nepostupanja po nalozima u slučaju sukoba interesa, i da će taj zakon biti mnogo efikasniji od zakona koji sada postoji. Hvala vam.
Hvala vama. Reč ima gospođa Zlata Đerić, pa gospodin Čedomir Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarko Malović, nije bilo nikakvog izvrtanja reči. Vi ste rekli da krivično delo kao takvo ne postoji, međutim, rekli ste sada da krivično-pravna zaštita građana postoji. Ona u praksi, doslovce, ili ne postoji ili, jednostavno, ne živi. Ne bismo, inače, imali desetine hiljada građana koji ne mogu ovaj problem da reše pred pravosudnim organima, koji budu privedeni ako ovi prevaranti, na bilo koji način, zatraže svoja prava, prvo kod njih, pa onda kod pravosudnih organa. Takvi procesi se vode minimalno deset godina, s tim da građani nikada ne ostvare svoja prava, niti povrate svoju imovinu. To je veliki problem i očigledno da, ako postoje, ta rešenja nisu zadovoljavajuća, ali moraju da se traže nova ili da se nađe novo zakonsko rešenje, koje će to brzo, efikasno i potpuno u korist zaštite građana rešavati. Hvala.
Hvala lepo. Reč ima gospodin Čedomir Jovanović.
Gospodine potpredsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Malović, problem ovog zakona je u tome što su međusobno suprotstavljeni članovi, što je kontradiktoran. Zašto su zakoni izvađeni iz fioke? Pa, zato što to kaže predsednica Saveta za borbu protiv korupcije. Ovaj zakon kritikuju tela koja su se do sada bavila pitanjima koja uređuje ovaj zakon. Znači, Odbor za zaštitu sukoba interesa, za borbu protiv sukoba interesa i, s druge strane, Savet za borbu protiv korupcije, to su jedina dva tela u našoj zemlji koja se bave ovim pitanjima, uređenjem tog segmenta našeg života. Jedina dva. Oba kritikuju ovo što se sada dešava i oba kritikuju po onim osnovama po kojima kritikuje LDP. Gospodin Beljanski kaže – dobro je što se, recimo, unapređuje, ako govorimo o zakonu o antikorupcijskoj agenciji, taj segment sprečavanja sukoba interesa, i to ste vipomenuli. Šta je loše? Loša je uzurpacijaprava, prevelika ovlašćenja. Govorili smo toliko puta – kako se formira Agencija? Tako što svog predstavnika delegira predsednik, pa Skupština, pa Vlada, pa Državna revizorska institucija, u kojoj sede predstavnici većine, koji su izabrani suprotno osnovnoj nameri tog zakona. Zato danas Državna revizorska institucija nema prostor, ili je dobila prostorije posle godinu dana, a ništa još ne radi. Onda imamo novinarska udruženja, koja će se, jel da, dogovoriti oko svog predstavnika. Kako će se to dogovoriti novinarska udruženja oko svog predstavnika? Imamo Advokatsku komoru, pa imamo Vrhovni sud, pa pošto znamo kako se ovde biraju i sudije, Državna revizorska institucija i kako će delegirati predstavnici novinara, imamo, zapravo, Vladu. Na to ukazuje gospodin Beljanski. Prevelika prava, odsustvo kontrole, mogućnost zloupotrebe. Da li bi to bilo nešto novo u odnosu na ono što smo preživeli? Ne bi bilo novo. Šta je problem, veliki problem ovog zakona? Na koga se odnosi ovaj zakon – organizovani kriminal, prikazivanje pornografskog materijala, iskorišćavanje dece za pornografiju, krivična dela u privredi počinjena, pa se onda kaže .... To se zove glava, tačno. Mi možemo da pogledamo u šta se pretvorio Specijalni sud. Specijalni sud se pretvorio u sud koji, uglavnom, otkriva kriminal u privredi, i to u onom delu privrede koji je u konfliktu s nekim drugim delom privrede. Ne možemo da ignorišemo, nismo mi usvojili Zakon o borbi protiv organizovanog kriminala da bi se na kraju karikirao taj zakon i kompromitovala ta institucija. Imamo slučaj jednog poslovnog čoveka koji je iskorišćen u političkoj kampanji i obračunu, danas mu se sudi u sudu u Zrenjaninu zbog mita, zato što je platio 20 hiljada dinara prenoćište čoveku koji je ostao bez automobila u pola noći, a dva ili tri meseca je bio u pritvoru na osnovu zahteva Specijalnog tužioca. Da li, isto tako, možemo da kažemo da postoji mogućnost za zloupotrebu, to treba suziti. Nema razumevanja za ove zakone u telima koja su se do sada bavila uređenjem tih odnosa, Savetu za borbu protiv korupcije i Odboru. Nijedna odluka Odbora nije primenjena. Sada će biti efikasnije. A što bi bilo efikasnije? Što će poslanici koji ovde čine većinu, u vladajućoj koaliciji, sami sebe da hapse? Neće zbog toga biti efikasnije, pošto efikasnost ovog zakona zavisi od političke volje, to je problem. Zavisiće od političke volje, zato neće biti efikasnije. Zato je moguće ovo o čemu govori poslanik Todorović, zato je moguće da se izvrgne ruglu jedna institucija u nastajanju, institucija Poverenika. Kako može efikasno Poverenik delovati bez zakona o klasifikaciji informacija? Sve je državna tajna, evo, slušali smo poslanika vladajuće koalicije, gospodina Čanka, koji se pridružio našim jučerašnjim zahtevima. Hoćemo da dobijemo odgovor na pitanje o strukturi cene gasa. Hoćemo da dobijemo odgovor na to pitanje. Jel ne može Skupština da dobije odgovor na to pitanje? Nemojte više da dolazite ovde kod nas, neka niko ne dolazi kod nas, idite u Predsedništvo, idite u Vladu, recite – nema Skupštine; nemojte da dolazite kod nas. Zašto mi postojimo? Ako nas neko pita šta radimo – pa, ništa. Mi ovde sedimo da bi ovaj prostor imao neki sadržaj. Da li možemo da dobijemo odgovor na to pitanje? Vi ste ministar pravde. Ništa, lično, vama ne zameram i nemam nikakvu kritiku na vaš dosadašnji rad, ali vi sedite u jednoj vladi. To je ponižavanje demokratskog poretka. Državna tajna je cena gasa. Zašto se plaća provizija 5%, i to je državna tajna. Državna tajna je koncesija, državna tajna je ugovor sa "Fiatom", pa se objavi pošto se ugovor potpiše, državna tajna je Akcioni plan Vlade po kome se proteruju ambasadori i onda dođemo do toga da će se zakon primenjivati, ali od sutra. Zašto bi to bilo tako? Postoji mogućnost zloupotrebe ovog zakona. Tačno je da je nešto rešeno Zakonom o izvršnom postupku, to je tačno, ali da li mi možemo da se složimo sa činjenicom da je kod nas, različitim intervencijama i odsustvom bilo kakve koordinacije, napravljen pravni haos u zemlji? Da li možemo oko toga da se složimo, da je nešto kažnjivo po jednom zakonu, a nije po drugom, da se pozivamo na jedan zakon, da bismo izbegli odgovornost po drugom zakonu? To nam se sada dešava, o tome se radi. Zbog toga, ovo mora biti precizno. Koja imovina, u kom iznosu, kome se ostavlja? Niko od onih kojima se bavimo ovim zakonom nema imovinu na sebe. Pablo Eskobar nije imao imovinu na sebe, bio je skroman čovek, živeo je kod prijatelja. Potreban nam je efikasan zakon. To je ono na čemu mi insistiramo i zato pišemo te amandmane. Juče smo toliko puta govorili da je potrebno ne mišljenje, nego saglasnost tužioca; ako ga nije bilo do sada, hajde da ga sad uvedemo. Kako se afirmiše tužilačka funkcija? Ovako, ko postavlja tužioca? Vlada.Šta o tome misli Venecijanska komisija, kolokvijalni naziv, ili Komisija za demokratiju putem prava – to je njeno puno ime? Šta kaže Venecijanska komisija? Kaže da je to skandal, da je procedura izbora tužioca skandalozna. Kakva su naša iskustva? Republički tužilac uvede stanje, pravosuđe je razoreno, sedam godina različitih prolongiranja primene zakona, ne mislim da ste vi za to odgovorni, ali to mora biti rešeno. Sada ćemo imati Zakon o izvršnom postupku, ali ćemo imati i zakon koji kaže – u redu, za moj život, ovakav kakav je, potrebno mi je baš to, pa će neki sudija procenjivati da li jeste ili nije. Možete da odmahujete glavom, gospodine, ali mi vrlo dobro znamo u kojoj zemlji živimo. Mi vrlo dobro znamo da se iz pisarnice vadila napisana presuda Vrhovnog suda kojom se poništava očigledno krivično delo – ubistvo na Ibarskoj magistrali. Mi to znamo, pa je ponovo pisana. Znamo da nam se hapse sudije Vrhovnog suda, znamo u kom položaju žive naše sudije, tužioci, od koje plate. Predsednik Sudskog veća koji je vodio najznačajniji proces u ovoj zemlji je bio maltretiran, mislim na Marka Kljajevića. U kom statusu sada funkcioniše predsednica sudskog veća koja je potpisala sudsku presudu za ubistvo predsednika Vlade? Kakav je njen položaj u Vrhovnom sudu? Gde je ona u našoj sudskoj praksi danas? Hajde da nabrojimo desetine takvih sudija. Ko je odgovoran za napad na advokata u Valjevu, sjajnog sudiju, mislim na gospodina Đukanovića? Ne možemo to da ignorišemo. Nećete imati ljude koji će primenjivati ovaj zakon onako kako želite. Mislim da je dobra namera, ali puno praznog prostora, a kritike koje izričemo, to su kritike koje izriče stručna javnost. Mislim da Savet za borbu protiv korupcije, to je moje političko mišljenje, nekad i previše gunđa, ali je njegova funkcija da to radi, da svakog dana skreće pažnju, pa može da pogreši. On može da pogreši, ali njegova funkcija to radi. Činjenica je da je zakon o Antikorupcijskoj agenciji napisan da bi se ućutkao taj savet, i to je napisano u periodu prve vlade Vojislava Koštunice, da bi se ućutkao Savet. Bili su veliki pritisci, neki drugi prioriteti su nametnuti i to je ostalo po strani. Sada se aktuelizovala ta tema. Možemo li da znamo zašto? Na kakav način? Potreban je dogovor s tim ljudima. Da li će biti mesta i za jednog člana Saveta za borbu protiv korupcije u Antikorupcijskoj agenciji? Može da izađe predlagač zakona i kaže – mi smo razgovarali, dobili smo podršku Saveta, neki članovi Saveta žele da ostanu da rade u Savetu, neki žele da pređu u Agenciju, uvažićemo to, predsednik će predložiti, Vlada će predložiti. Razgovarali smo s parlamentarnim strankama, one će nekog predložiti. Onda je to neka ozbiljnost. Ovako će ti ljudi biti žrtve. Gledao sam jučerašnju njihovu konferenciju za novinare u Vladi. To nije ohrabrujuće. Šta možemo da kažemo o ovim članovima zakona na koje smo toliko puta ukazivali? To je napisano na takav način da ostavlja jako širok prostor za primenu. Nekome je za život potrebno nešto, nekome nije. Protiv ove zemlje se vode sudski procesi zbog toga što je srušena nelegalno izgrađena imovina, vlasništvo osoba koje su osuđene za najteža krivična dela. Sudi se Republici Srbiji zbog rušenja u Šilerovoj ulici. Ta imovina je stečena fudbalom. Kako reaguje država na to? Kakva je posledica svega toga? To je ruglo. Potrebna je inicijativa, ali biće sve od sutra. Mora danas to da bude. Neka reši vladajuća koalicija taj problem i neka primeni to, neka zahvali gradonačelniku Jagodine, gradonačelniku Kragujevca, njegovom zameniku i predsedniku opštine u Žagubici, i neka kaže – svaka čast, imate sjajne rezultate, zato ste pobedili na izborima, ali morate da izaberete da li ćete biti poslanici ili ćete biti ljudi koji se bave poslom u lokalnoj samoupravi. Inače, vi kršite zakon, vlast ga krši. Ako se taj princip uvede sada, što bi obavezivao bilo koga ubuduće. Ako mi odlučimo da to ne bude tako, kao opozicija, onda to neće biti tako, jer ne možete da uhapsite 120 poslanika opozicije zato što neće da vam predaju svoje izveštaje. Ako treba nekome to da predamo, ja želim da budem siguran da je takav tretman, tretman koji svojim primerom uliva sigurnost u život svakog čoveka u ovoj zemlji. Ako je to izvrgavanje ruglu, kao Zakon o finansiranju stranaka, onda u tome nećemo da učestvujemo. Svi znamo koliko košta jedna izborna kampanja. Parlament je glasao za jedan zakon da bi sa sebe skinuo odgovornost, pa sad dobijamo, primenjujući taj zakon, iz budžeta novac koji je dovoljan za jednu nedelju kampanje, ako govorimo o velikim strankama koje idu s ambicijom da pobede na izborima. Kako može da se pobedi na izborima u Srbiji s budžetom koji dobijete od države? Kako može stranka da dobije milion i po glasova tim sredstvima? Dve trećine biračkog tela je na selu. Možemo da dođemo u Leskovac i da držimo jedan skup u Leskovcu, ali 140 sela ima ta opština. U svako selo treba da se uđe, ako hoćete u njoj da pobedite. To košta. Onda su sada političari kriminalci zato što krše zakon, a taj zakon su doneli isti ti političari. To je mimitrija, to je licemerno, i zato treba da se zavede red i da se kaže – zakon postoji jer obavezuje, prvo, vlast, koja, inače, zakon sprovodi, a onda obavezuje nas iz opozicije koji vlast kritikujemo, pa mi te zakone poštujemo. Imamo i mi predsednika opštine, ne sedi ovde u Skupštini. Možda bi za nas bilo korisno da imamo još jednog predstavnika opštine iz Vojvodine koji bi govorio, imaju i druge stranke. Oni zakon poštuju, neko ga ne poštuje. Žao mi je, nemamo razumevanja ni za žirafu, ni za gospodina Palmu. Cenimo njegov doprinos formiranju evropske koalicije, ali mora da izabere između Jagodine i Skupštine, jer je takav zakon, ili da se zakon povuče. Uslov za glasanje o ovom zakonu je spremnost Vlade da poštuje postojeće zakone i da uvaži naše amandmane, koji su dobronamerni, nikako protiv vas. Ne mislimo vas da omalovažavamo, formulacija – skinuta je prašina i izvađeno iz fioke, jeste formulacija predsednice Saveta za borbu protiv korupcije, gospođe Barać, i mislim da je ispravna. Ako je Vlada krenula u borbu protiv korupcije, onda se ta borba vodi na drugi način, tako što postoji negde demokratski poredak i institucija Poverenika, koji traži informacije, poslanika, koji imaju pravo, s obzirom na to da nas prati velika odgovornost. Čuli smo sada da jedan član upravnog odbora ima duplo veću platu od predsednika države. Kako posluju ta preduzeća? Na šta to liči? Neka se tu zavede red, pa država neka stegne kaiš, a ne da govorimo – nema para za studente. Ako zvuči kao demagogija, žao mi je, ali na kraju se to u to pretvori, a ne da profesori sada pišu amandmane, kao da oni žele da isteraju studente, a profesor postoji zbog studenata. Sada tu Jagoda Jorga piše amandman kojim se konfrontira sa studentima, kao profesor Medicinskog fakulteta, jer nema novca u budžetu za realizaciju obećanja, ili politike koju Vlada želi da realizuje, a, s druge strane, ima para za njih da se poigravaju s nama. To tako ne može. Ako nema para, hajde da vidimo da li postoji negde višak, pa da se iseče i prebaci na drugo mesto. To je rebalans budžeta i to je rasprava za koju vas čekamo. Ako smo vas bilo čime povredili tokom naše diskusije, nije to bila želja. Svaka čast svemu što radite, nadam se da ćete biti uspešni, to nam je potrebno i imaćete našu podršku u tom svom nastojanju, ali ovi zakoni imaju mnogo šupljih mesta da bi mogli da budu efikasni. Država mora biti beskompromisna u tome, a da bi bila beskompromisna, mora da bude jasna. Nema milosti za počinioce krivičnih dela, nema arbitraže o tome koliko je potrebno za život. Ako se arbitraža vrši, u ovom zakonu mora da piše u skladu s kojim zakonom se to radi, pa da se kaže – u skladu sa Zakonom o izvršnom postupku, pri čemu to mora da bude vrlo jasno, i onda će ova zemlja početi da liči na društvo koje mi želimo da stvorimo. Hvala vam.
Zahvaljujem. Za ovaj amandman ova poslanička grupa više nema vremena. Gospodin Jojić, po Poslovniku.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, koristim priliku da zatražim obaveštenje od prisutne gospođe ministra, da nam kaže koliko je EU dala donacija za reformu našeg zakonodavstva? Kada, u kojim iznosima i kome su isplaćene naknade za učestvovanje u pisanju predloga i nacrta zakona koji nikada nisu videli svetlost dana i nisu stigli pred Parlament? Ko su ti koji su iz tih donacija nagrađeni i primili pare, a, prema mojim saznanjima, u pitanju je oko dva miliona evra? To je ono na šta želim da skrenem pažnju i poslanicima. Gospođo ministre, da li se uskoro priprema izrada novog zakonika o krivičnom postupku? Odredbe Zakonika o krivičnom postupku, koji je usvojen, u 78 članova su u suprotnosti sa važećim ustavom Republike Srbije.
Gospodine Jojiću, ovo nema veze s amandmanom koji je na dnevnom redu.
Ima veze, koristim priliku što je ministar tu. Da li je Vlada pripremila novi predlog, ili izmene i dopune tog zakonika o krivičnom postupku, jer je u brojnim odredbama u suprotnosti s Ustavom Republike Srbije?
Zahvaljujem. Gospodin Batić, po Poslovniku.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarko, vi ste malopre pokušavali da obrazložite da je zakon dobar zato što su ga radili kompetentni stručnjaci i nekakvi vrhunski autoriteti u ovoj oblasti, što teoretičari, što praktičari. Pomenuli ste jedno ime od respekta, ali uz sve uvažavanje i poštovanje gospođe Radmile Dičić, to je nedovoljno i to ne može biti argument da zakon valja. Ovaj zakon ne valja. U ovoj sali ima mnogo većih autoriteta od onih za koje pretpostavljam da su učestvovali u njegovoj izradi. Moje pitanje vama je da li su to oni s onog fakulteta koji je statutom ozakonio seksualne veze profesora i studenata, da li su to oni s onog fakulteta koji je leglo raznih profašističkih organizacija, da li su to stručnjaci s onog fakulteta na kome se održavaju tribine kojima se veliča Srebrenica, da li su to stručnjaci s onog fakulteta koji radi nalaze i mišljenja po nalogu jednog tajkuna, da nema sukoba interesa u radu njegovih firmi itd.? Plašim se da jesu. Bilo bi dobro da kažete ko su ti stručnjaci. Niko u ovoj sali nije čuo ni ko je to radio, ni za okrugle stolove, ni za javnu raspravu, nijednu reč. Bilo bi dobro i da nam odgovorite da li su u izradi ovog, pogotovo zakona o Agenciji, u izradi Nacrta i Predloga zakona, učestvovali predsednik Odbora za sprečavanje sukoba interesa, gospodin Perjanski, predsednik Saveta za borbu protiv korupcije, gospođa Verica Barać, predsednik Državne revizorske institucije, gospodin Rade Sretenović, predsednica Komisije za zaštitu konkurencije, gospođa Dijana Bajalović. To su ljudi koji su, po definiciji, kompetenti da se bave ovom materijom. Ne, oni su, kao pastorčad, skrajnuti potpuno, jer to Vladi ne odgovara. Videli smo danas sijaset primera zloupotreba, enormne korupcije, i zašto Vladi to ne odgovara. Prema tome, pomenuo sam konkretna imena. Trebalo bi vi da pomenete konkretna imena, ponavljam. To nikakve veze nema lično s vama, ali ima zbog toga što u izradi zakona ne učestvuju ljudi koji su zaista kompetentni i koji su, pre svega, moralno kredibilni, jer je, pored stručnosti, potreban i moralni kredibilitet. Ove institucije, koje bi trebalo svaka vlast da čuva kao malo vode na dlanu, jednostavno su skrajnute u ćošak, nemaju ni elementarne uslove za rad. Pokušava se novom serijom zakona potpuno ignorisati, zanemariti, apstrahovati, osujetiti njihov rad i njihovo delovanje, jer se oni ponekad drznu da kažu nešto protiv ove vlade i ove vlasti. To, naravno, s vama lično nema nikakve veze. Hvala.
Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima gospodin Mirović.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman je podnet na član 28. stav 1. Predloga zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela. Član 28. Predloga zakona reguliše trajno oduzimanje imovine, tačnije, u prvom stavu člana se navodi – nakon stupanja optužnice na pravnu snagu, a najkasnije u roku od godinu dana po pravosnažnom okončanju krivičnog postupka, javni tužilac podnosi zahtev za trajno oduzimanje imovine proistekle iz krivičnog dela. Amandmanom se traži da se rok od godinu dana iz stava 1. člana 28. smanji na rok od tri meseca. Ipak, predlagač zakona ne prihvata amandman, zato što u roku od godinu dana, navodno, daje mogućnost javnom tužiocu da pokrene postupak za oduzimanje imovine za koju se u vreme presuđenja nije znalo da postoji. Predlagač zakona i sam uviđa da je ovakvo opravdanje u suprotnosti sa postupkom koji treba da bude hitan i koji se predviđa u stavu 4. člana 28. Predloga zakona. Zato predlagač veoma upadljivo naglašava da ovaj rok nije u vezi sa stavom 4. člana 28. Predloga zakona. Ipak, rešenje koje predviđa predlagač može se opravdati uverljivim argumentima. U tom kontekstu, u praksi se mogu pojaviti sledeća pitanja. Zašto se podiže optužnica ako se ne zna kojom imovinom raspolaže okrivljeni? Da li će javni tužilac u roku od godinu dana po pravosnažnom okončanju krivičnog postupka i dalje istraživati kolika je vrednost imovine koja treba da se oduzme? Konačno, da li se i kod nas na ovaj način primenjuje metod rada koji primenjuje Haški tribunal, tačnije, sve ono što je negativno u praksi Haškog tribunala? Na primer, prvo se podiže optužnica, zatim se pritvaraju ljudi, a na kraju tog procesa se prikupljaju dokazi. Tako se postupilo u slučaju gospodina Karadžića i doktora Vojislava Šešelja, kada su, čak, i menjane optužnice. Ova sličnost s Haškim tribunalom se nameće i kada se analiziraju osnovne odredbe Predloga zakona, koje su, takođe, u vezi s ovim amandmanom. Na primer, u članu 2. se navode krivična dela na koje se odnosi ovaj predlog zakona. U stavu 7. ovog člana se navodi da su to i krivična dela protiv čovečnosti i drugih dobara zaštićenih međunarodnim pravom. Zatim se precizira da su to krivična dela iz člana 372. Krivičnog zakonika, zatim iz člana 377, 378, 379, od 388. do 393. člana. Dakle, radi se o veoma teškim krivičnim delima, kao što su ratni zločini protiv civilnog stanovništva, protivpravno ubijanje, prodaja oružja, maroderstvo, trgovina ljudima. Ako optužite nekoga za ovako teška krivična dela, neophodno je da imate dokaze. Zato optužnica ne sme biti podignuta pre prikupljanja ozbiljnih dokaza. Uostalom, videli ste kakvu pravnu blamažu doživljava Tužilaštvo Haškog tribunala u brojnim slučajevima kada se optužnice olako podižu, bez ikakvih dokaza. Nekritičko kopiranje takvih kvazipravnih tvorina, kao što je Haški tribunal, može u narednom periodu, ili u nekom novom zakonu koji se bavi ovom osetljivom materijom, dovesti do izmišljanja novih krivičnih dela, kao što se radi u Hagu. Na primer, zajedničkog zločinačkog poduhvata, za koga poznati profesor Alan Deršovic, koji već 42 godine predaje krivično-pravne predmete na Harvardu, smatra: ''Ova novootkrivena teorija zajedničkog zločinačnog poduhvata, zapravo je reč o novom krivičnom delu, pruža tužiocima neograničenu mogućnost da diskreciono odlučuju koga će svrstati u učesnike zajedničkog zločinačnog poduhvata''. Slično se može zaključiti i kada se analizira Preporuka Parlamentarne skupštine Saveta Evrope o govoru mržnje iz 1997. godine. Po toj preporuci, govor mržnje treba da se reguliše u okviru građanskog, a ne krivičnog prava. Međutim, Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju postupa, upravo, na suprotan način. On govor mržnje reguliše u okviru krivičnog prava i tako na pogrešan način tumači međunarodno pravo. Dame i gospodo, povodom amandmana na član 28. i njegovog odbijanja, treba istaći da se u obrazloženju zakona navodi da zakon treba doneti po hitnom postupku. Ako je hitan postupak neophodan, onda i rokovi koji su predviđeni u članu 28. treba da budu kraći. Zato nema ni logičnog objašnjenja za odbijanje ovog amandmana. Kao i u brojnim drugim zakonima, hitnost postupka se zahteva i zbog tzv. procesa pridruživanja Evropskoj uniji. U tom kontekstu, u obrazloženju Predloga zakona se navode i pozitivna uporedna iskustva zemalja Evropske unije u oblasti koju reguliše Predlog zakona, konkretno, Belgije, Holandije, Irske i Velike Britanije. Ali, kao što je već poznato, u članu 2. Predloga zakona se navodi da se odredbe zakona odnose i na krivična dela koja se regulišu u članu 359, 363, 364, 66, 67. i 68. Krivičnog zakonika. Dakle, radi se o protivzakonitom posredovanju, prevari u službi, primanju i davanju mita. Sve te pojave, kao da sugeriše predlagač zakona, nestaće kada, i ako, jednog dana uđemo u EU. Čak se i kao osnovni cilj zakona navodi – Evropsko partnerstvo za Srbiju, koje je usvojila Evropska unija u cilju pridruživanja naše zemlje EU, kao kratkoročni prioritet, predviđa unapređenje zakonodavstva i jačanje kapaciteta za oduzimanje imovinske koristi pribavljene krivičnim delima. Ove konfuzne parole, svakako, mogu poslužiti kao jedna vrsta propagande, ali predlagač zakona bi trebalo da zna da u praksi EU nije sve tako idealno. Na primer, upravo se prethodno navedena krivična dela, koja se navode u našem Krivičnom zakoniku, ne kažnjavaju u Velikoj Britaniji, koja treba da nam bude primer, slično kao i tzv. Haški sud. Prema pisanju "Dejli mejla", Toni Bler je kupio pet nekretnina u vreme svog premijerskog mandata, u vrednosti od pet miliona funti, iako mu plata nije bila dovoljna ni za pola mesečne rate za kredite te vrednosti. Niko mu nije oduzeo tu imovinu, iako nema objašnjenje za nelegalne prihode ove vrste. Takođe, komesar za trgovinu EU Mendelson je u Britaniji dva puta davao ostavku na ministarski položaj, godine 1998. i 2001, zbog sličnih afera koje su dospele u javnost. U decembru 1998. godine, Mendelson je zaboravio da prijavi pozajmicu od 377 hiljada funti, od koje je kupio kuću na Noting hilu. Posle 10 meseci se ponovo vratio u Vladu "poštenog" Tonija Blera. Godine 2001, Mendelson je ponovo morao da podnese ostavku zbog slične afere, ali, umesto da mu se oduzme nezakonito stečena imovina, on je samo dodatno napredovao, postavši visoki funkcioner EU, i to zadužen za tako značajnu i profitabilnu oblast kao što je trgovina. Dakle, slepo kopiranje zakonskih rešenja zemalja EU nije uvek dobro. Zakoni se moraju prilagoditi našoj stvarnosti. Zato treba usvojiti amandman na član 28, jer on značajno doprinosi poboljšanju teksta Predloga zakona i olakšava njegovu buduću primenu u našoj praksi.
Po Poslovniku, narodni poslanik Marina Raguš.
Na osnovu čl. 225. i 226. Gospođo predsednice, molim vas da pokušate da održite red u sali, zato što ću se truditi da budem vrlo koncizna i ovo su vrlo ozbiljna pitanja koja se, zaista, tiču sudbine određenih ljudi. Prvo, moram da izrazim još jednom zadovoljstvo što ste tu, gospođo ministar, i što strpljivo i predano učestvujete u radu ovog skupštinskog zasedanja, slušajući svaku našu primedbu. Vrlo verovatno, ovaj put ne bih izlazila za ovu govornicu da ovaj demokratski parlament ima formiran odbor za zaštitu ljudskih i manjinskih prava, ali šta je - tu je, nemam drugu priliku, nego da vam ovako postavim pitanje. S obzirom na to da je tim za odbranu dr Vojislava Šešelja vrlo često u Hagu i ima prilike da svedoči zaštiti od strane Republike Hrvatske, resornih ministarstava, pritvorenika u pritvorskim jedinicama, konkretno pitanje za vas jeste šta će Ministarstvo pravde da uradi u slučaju nametanja advokata dr Vojislavu Šešelju, koje iščekujemo za koji dan? Znači, mi izražavamo sada strepnju i veliki strah, zato što to u daljem kontekstu znači životnu ugroženost dr Šešelja, pa nas, s tim u vezi, interesuje šta će Ministarstvo pravde konkretno da uradi ukoliko se stornira pravo na pravično suđenje jednom od osumnjičenih za ratne zločine? To je prvo pitanje. Drugo pitanje je šta će Ministarstvo pravde u vašem mandatu da radi za sve ostale pritvorenike u pritvorskim jedinicama Haškog tribunala, u smislu njihovog statusa kao pritvorenika i prava na pravično suđenje? Hvala vam.
Zahvaljujem gospođi Raguš Marini, mada smo se dogovorili da imamo posebnu sednicu za poslanička pitanja. No iskoristila je prisustvo ministarke i držala se vremena, tako da je to u redu. Gospodin Zoran Krasić, o amandmanu.
Drago mi je što ste se vratili sa službenog puta, jer kako je bilo juče, mislio sam da kod ovog vašeg Božovića treniram karate, da dobijem ''sedmi dan - crni pojas'', jer jedino tako ste mogli da dođete do govornice juče dok je bila gospođa Čomić ovde. Dobro, o tome ćemo kad bude u sali. Sada bih da malo pojačam ovo što je gospodin Mirović objasnio povodom ovog amandmana. Stičem utisak da je predstavnika Vlade neko, od juče do danas ujutru, prevario, jer ste malopre za govornicom rekli nešto što niko s ove strane nije ni napadao, već je samo tražio rešenja da ne bude legalizovana zloupotreba odredaba ovog zakona. Bilo bi dobro da nam kažete da li je naša zemlja prihvatila ovu konvenciju iz Palerma i ovu bečku konvenciju? Da li znate o čemu pričam? (Srđan Milivojević, s mesta: Ja ne znam.) Ti ne znaš ni druge stvari. Ovo je komplikovano za tebe. Idi kod Tome da ti objasni, on je po Bolonji završio prava. Ja sam stari kov, nemoj mene da pitaš za to. Idi tamo, pa se kvalifikuj. Evo o čemu se radi. U pravu je obično teret dokazivanja na onome koji tuži. U parnici je to tužilac, u krivici – ovlašćeni tužilac, da li javni ili privatni tužilac, i on je dužan da dokaže krivicu. Ima jedno krivično delo gde optuženi, ako želi da se oslobodi, mora da dokaže tačnost, pa mi kažemo da dokazuje svoju nevinost. To je kod klevete. To je jedini izuzetak. Da li je tako gospodine Batiću? Vi ste ovde prihvatili nešto što je improvizacija i još nije sprovedeno u inostranstvu, ako prepisujete to iz inostranstva. Praktično, ovde osumnjičeni ili potencijalno osumnjičeni treba da dokazuje nevinost, jer ukoliko ne dokaže nevinost, on je kriv. Ne pričam o krivici, pričam o imovini, pošto se ovaj zakon, pre svega, odnosi na imovinu. To bi, po ovome što su napisali u Palermu, glasilo da izvršilac krivičnog dela mora u određenim slučajevima da dokaže zakonito poreklo imovine i prihoda. To je cela poenta te konvencije. Vidite koliko je Tito bio pre ovih iz EU. On je imao poseban zakon o ispitivanju porekla imovine, ali je bio upravni postupak, pa su veliki protivnici režima u to vreme, vulkanizeri, bravari, automehaničari, samostalne trgovinske radnje, ako je neka bila, a, po pravilu, bilo je samostalnih ugostiteljskih radnji, morali da dođu i dokažu odakle im pare da naprave novi sprat. Pa, odu kod jednog ćate u opštinu i on kaže – da vidim koje si prihode imao, ovo i ovo, koliko košta ovaj krov; toliko nisi imao para i padaš pod udar ovog zakona. Onda je neko shvatio da to ne ide tako. Vi ste pravi predstavnici Broza, vi ste, upravo, to uneli u zakon. Podsetiću vas, gospođo Đukić-Dejanović, vi možda niste pročitali ovaj predlog zakona, ali moram i vas i javnost da obavestim gde se nalazi zvrčka za ceo zakon. Ceo zakon zvrči oko člana 3. stav 2. Ovaj ceo zakon, sve njegove odredbe odnose se na sledeće: "Pojedini izrazi upotrebljeni u ovom zakonu imaju sledeće značenje: imovinom proisteklom iz krivičnog dela smatra se imovina okrivljenog, svedoka saradnika ili ostavioca, koja je u očiglednoj nesrazmeri sa njegovim zakonitim prihodima". Koliko god da je napravio krivičnih dela, Bojan Krišto ne bi mogao da bude pod udarom ovog zakona, jer je potpuno legalno zaradio velike pare, a ako je kao saučesnika u izvršenju krivičnog dela imao nezaposleno lice, onda je nezaposleno lice palo pod udar ovog zakona, jer će između njegovih zakonitih prihoda i onoga što je rezultat krivičnog dela da se utvrdi razlika i da se utvrdi da je on pao pod udar ovog zakona. Da li vidite taj mentalni sklop celog zakona? Sve je na fikcijama, sve je na pretpostavkama. Ako to stavite u kontekst onih prelaznih i završnih odredaba, kada stupa na snagu ovaj zakon, pa vidite da se ne odnosi na svedoke saradnike do stupanja na snagu ovog zakona, onda se ovaj deo člana 3, stav 2. tačka 2, ni tu ne primenjuje. Da ne čitam imena, znate sve, javnost je upoznata. Postavlja se pitanje, da li se ovim zakonom nešto legalizuje? Ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja, počeće da se primenjuje od 1. juna sledeće godine. Šta ćemo do tada? Hoćemo li sve da legalizujemo, ili da sve koji bi, možda, pali pod uticaj ovog zakona u međuvremenu privolimo da zavole Borisa Tadića. To sam ja hteo, da vi potvrdite. Imam taj problem što vi ne komunicirate sa mnom, pa puno puta razmišljam o tome da li pričam zidu ili ljudima. Kada klimate glavom i kada potvrdite ovo što ja kažem, onda znači da imamo sasvim dobru komunikaciju i da ste shvatili, da ste od početka znali zbog čega se donosi ovaj zakon. Ovde se ide s lepim pričama, neko ko je švercovao cigarete, pa je zaradio 100 hiljada maraka. Tih 100 hiljada maraka mu je bio osnivački kapital za nešto, pa je stvorio neku imovinu, pa zato što je švercovao cigarete, mi ćemo da mu oduzmemo sada tu imovinu koja košta, ili vredi 5, 6, 10 ili 20 miliona dinara.
Gospodine Krasiću, za vašu poslaničku grupu je isteklo vreme, minut jedan, ali možete da završite.
Nastaviću, imam još o ''Otporu'' da pričam, imam svašta.
Reč ima gospodin Vladan Batić, o amandmanu, takođe.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 28. stavu 1. odmah postoji kontradikcija – nakon stupanja optužnice na pravnu snagu, a najkasnije u roku od godinu dana po pravosnažnom okončanju krivičnog postupka. To su dve potpuno različite pravne kategorije, to što je optužnica stupila na snagu ne znači da je neko kriv. U obrazloženju odbijanja ovog amandmana ne pominje se stupanje optužnice na pravnu snagu, nego samo pravosnažno okončanje postupka u roku od godinu dana. Imamo nekih drugih stvari koje su tu mnogo bitnije. Nije problem stupanje optužnice na pravnu snagu, nije problem ni pravosnažno okončanje rokova, ni predlog amandmana koji je racionalan, da to bude ubrzano, a ne u roku od godinu dana od pravosnažne presude, što bi bilo logično, a ne stupanje optužnice na snagu, jer to ne znači ništa. Imamo nešto što prethodi tome, a to je pokretanje krivičnog postupka. Šta ćemo sa sijaset evidentnih primera da su izvršene zloupotrebe, da je stečena enormna imovinska korist, ali krivične prijave stoje u fiokama?! Gospođo predsednice, pošto niste bili juče tu, sada ću to ponoviti, zatražio sam da se transkripti, bolje rečeno, stenogrami jučerašnje sednice, a to je ponovljeno i danas, kojima se ukazuje na brojne zloupotrebe direktora Aerodroma proslede nadležnom tužiocu. To je kriminal, kriminal pod stranačkom značkom. Ako imam značku, mogu da kradem i kapom i šakom, ne može mi niko ništa. Kada tužilac, jednog dana, protiv ljudi iz vlasti, funkcionera pojedinih stranaka na vlasti, pokrene krivični postupak, onda ćemo biti na pravom putu. Do tada, ovaj zakon je mrtvo slovo na papiru. Zato smo juče insistirali na onom amandmanu na član 7. i na član 11., da se ne dozvoli politizacija, jer to je esencija, to je osnovni duh ovog zakona. Ako je ministar član jedne stranke, ako je rukovodilac Jedinice za finansijske istrage iz te iste stranke i ako je, verovatno, iz te stranke i direktor Direkcije za upravljanje imovinom, onda ovaj zakon može da se baci u korpu za otpatke, nema potrebe ni da ga donosimo. On je sračunat za borbu protiv političkih neistomišljenika, njihovih saradnika, potencijalnih sponzora, donatora itd. Pomenuo sam direktora Aerodroma i ovo što je frapantno za svakog građanina Srbije. Ima toga sijaset i u drugim javnim preduzećima. Iznosićemo to svakog dana, da se vidi sav nemoral, sva hipokrizija, nepotizam, korupcija, kriminal ljudi koji treba da obavljaju vlast i koji treba da budu, upravo, suprotan primer svemu tome što se ovde iznosi. Pomenuću nekoliko primera. Dana 12. maja 2005. godine, tadašnjem specijalnom tužiocu za organizovani kriminal, gospodinu Jovanu Prijiću, ja sam, na zapisnik, tri i po sata diktirao krivičnu prijavu za zloupotrebe vezane za Nacionalnu štedionicu. Ni reči o tome. Onda sam pre godinu dana bio kod gospodina Radovanovića, koji je najpre bio Specijalni tužilac, umesto gospodina Prijića, pa sam bio kod njega, pa mi je obećao, kaže, radi se. Da li vi znate sudbinu krivične prijave? Ona kreće ili u procesuiranje, uz zahtev za sprovođenje istrage, eventualno, direktno podizanje optužnice, ili odbacivanje. Mora da ima neki epilog. Nema epiloga. Bio sam kod gospodina Radovanovića, koji je nasledio gospodina Prijića, da ga pitam šta se događa s krivičnom prijavom u kojoj je priloženo toliko dokaza da bi i onima koji prolaze pored one institucije koja je sada ozakonila seksualne veze između profesora i studenata bilo jasno da se radi o najtežem krivičnom delu. Ono što je bila imovina Službe platnog prometa, postala je imovina tzv. Nacionalne štedionice, pa je, čak, pokojni premijer naseo na jeftinu priču da će to biti jedna kredibilna, respektabilna, moćna državna banka i da su zato ugašene one četiri velike državne banke koje su hramale u tom momentu. Zoran Đinđić je pred kamerama uložio, ne znam, hiljadu maraka u to vreme, eto, pravimo jednu moćnu banku. Onda se ispostavilo da to nije nikakva moćna banka, nego da je to privatna banka, pa je krenuo postupak njene prodaje. Glavni akcionari bili su neki od vodećih tajkuna u ovoj zemlji, pod pokroviteljstvom jednog od ljudi koji je tada bio na vlasti i koji je danas u vrhu vlasti i u vrhu ove vlade. Onda su oni otkupili akcije Nacionalne štedionice, preko kredita koje su podigli u ''Euroaksiz banci'' u Moskvi, pošto su akcionari u toj banci. Juče sam tražio da nam guverner Narodne banke kaže koliko deviznih rezervi Srbije se danas nalazi u toj banci, a nešto nam objašnjava da ne znam koliko ima u ''Bundes banci'', u američkim državnim rezervama itd., itd. Za sedam milijardi nam nije objasnio gde su. Vraćam se na priču o Nacionalnoj štedionici. Nakon toga, ti isti tajkuni, parama ''Euroaksiz banke'' od koje su dobili kredite, otkupljuju akcije Nacionalne štedionice, prodaju ih deset puta skuplje kada kreće privatizacija Nacionalne štedionice i milione evra stavljaju u svoje džepove a da nisu uložili nijedan jedini dinar. Hoće li krenuti procesuiranje tog kriminala? Podneo sam pre dve godine krivičnu prijavu za ''kiparske pare'', s tolikim obiljem materijalnih dokaza, imate pola jedne sale pismenih dokaza i tragova o zloupotrebama i, naravno, za to sam pitao gospodina Radovanovića i dok je bio Specijalni tužilac. Obećao mi je da su angažovali američkog finansijskog stručnjaka da na tome radi, pa sam bio ponovo kod gospodina Radovanovića kada je postao Republički državni tužilac u V.D. stanju, što je i danas. Usledilo je isto obećanje da se na tome radi, ali da nemaju dobru saradnju sa UBPOK-om. Čujemo da je promenjen taj famozni direktor UBPOK-a. Ajde da vidimo da li će se nešto promeniti u pogledu istraga oko Nacionalne štedionice i ''kiparskih para''? U vezi s tim istim tužiocem Radovanovićem, bili smo, setićete se i vi, gospođo ministarko, i kod prethodnog ministra pravde, s nesrećnim roditeljima streljanih gardista, Milovanovića i Jakovljevića, tražeći pravdu. Bez potrebe je, u traženju paralela između istine i laži, između poštenja i nepoštenja, pravde i nepravde, tzv. vojne istrage i čestite i kompetentne, nezavisne državne komisije, odnosno predmet je bespotrebno otišao na veštačenje u FBI. Balističari FBI-a su potvrdili da su vojnici pobijeni i streljani. Ali, tužilac neće da stvar perfektuira i kaže – u redu je, ubijeni su, pokrećemo istragu protiv N.N. počinioca tog krivičnog dela, nego se ponovo traži, bespotrebno, medicinsko veštačenje. Kako? Na osnovu čega će neki stručnjak iz Amerike to učiniti, to više nije FBI, nego veštak pojedinac, i zašto je on kompetentniji od ovog tima najkompetentnijih sudskih veštaka u ovoj zemlji, da bude superveštak, nego zato da bi se sakrila istina, da bi se falsifikovala stvarnost, da te nesrećne porodice ne bi došle do istine! Ima 50 vojnika kojisu, navodno, izvršili samoubistvo u periodu od samo dve godine, a za bar četiri-pet je krajnje evidentno da su deca ubijena. O svemu se tome ćuti, jer se i dalje stvara tabu oko neke teme i oko nekog kulta Vojske ili nekih vojnih generala koji su bezgrešni. Dalje, ljudi koji su vodili tu istragu avanzuju u službi, postaju sudije okružnih sudova. Kada su protiv njih podnete krivične tužbe, evo, sada izmiče četiri godine, jer se čeka zastarelost. Vi to, takođe, znate. Onda oni naprave još jedno krivično delo na Ibarskoj magistrali, kod Ljiga, ali i dalje su sudije okružnog suda. Sada građani ove zemlje treba da veruju u ovo pravosuđe. To do sada s vama nije imalo nikakve veze, naravno, a ja sam ovo namerno pomenuo. Ja se nadam, pošto je reizbor sudija, da će se voditi računa da se ne ponovi greška i da oni koji su se ogrešili ne samo o stručnost, nego o elementarne moralne norme, o savest i savesnost, ne mogu obavljati više sudijsku funkciju. O ovome što sam govorio, daj Bože da se nešto promeni, kada je promenjen šef UBPOK-a, jer su se sve krivične prijave koje sam podnosio odnosile na njegovog stranačkog i ličnog prijatelja. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, ima reč Miloljub Albijanić.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po Poslovniku, član 104 – dostojanstvo Narodne skupštine. Svaki poslanik koji se javi za reč dužan je da se ovom domu obraća s dostojanstvom, da govori istinu, što u slučaju gospodina Batića nije tačno. Gospodine Batiću, danima za skupštinskom govornicom napadate G17 plus. Bili ste ministar pravde. Zašto niste preduzimali odgovarajuće mere protiv određenih lica, nego to činite posle? Imali ste saznanja, mogli ste da angažujete MUP, javnog tužioca i druge nadležne organe da hapse pojedina lica. Ovo što ovde izgovarate je čista politička propaganda, laži, besmislice, izmišljanja itd. Postavlja se pitanje, zašto to radite? Ozbiljno pitanje se postavlja – da li vas za to neko plaća? Šta je vaš cilj, kakve su vam namere, koliko vas neko plaća, ako vas plaća? Da li ste vi advokat, možda, Miletu Dragiću? Da li vas on plaća za ove stvari koje ovde radite? Da, slučajno, ne branite tog gospodina u jednom sudskom sporu i da li vas on dodatno plaća da blatite ljude iz G17 plus za skupštinskom govornicom? Kada ćete jednom da se urazumite, imate određenog partijskog iskustva, i da budete normalan narodni poslanik, s jednom normalnom dozom, da budete gospodin čovek, ako ništa drugo, a ne da se spuštate na tako nizak nivo, da tako izmišljate, da tako nekom drugom naturate određene stvari? Šta se to u vama, kao ličnosti, dešava u ovim mesecima? Mi svi dobro znamo da vi čekate određeno vreme kada ćete da se javite po Poslovniku i da blatite neistomišljenike za skupštinskom govornicom. Vi sami utičete na to da se urušava dostojanstvo ovog visokog doma, svojim neprihvatljivim ponašanjem ovde. Mislim da bi bilo dobro, da bi bio red da odgovorite na određena pitanja i da malo popravite svoje ponašanje zbog vas samih. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Ima reč gospodin Batić. Po Poslovniku ili replika? Po Poslovniku.
Naš narod ima poslovicu – da se čovek češe tamo gde ga svrbi. Ja nisam pomenuo tu vašu čuvenu stranku. Jednom jedinom rečju, ovde nikoga nisam uvredio. Ako ima neki poslanik koga sam uvredio, slobodno neka kaže. Nisam narušavao dostojanstvo Parlamenta. Vi ste ovde preporučivali da se ja urazumim, da budem normalan. Gospodine Albijaniću, nemojte, bar vi, to nekome da poručujete, to deluje tragikomično. Ajde da se javio neko drugi iz vaše poslaničke grupe, pa i da to prihvatim. Ali, zaista to mi liči na farsu. Rekli ste da nisam govorio istinu. Da, uvek govorim istinu, bez obzira na to kolika je cena. Ta istina koju govorim sadržana je u krivičnim prijavama koje sam podneo, s obiljem materijalnih dokaza, i toga se nisam stideo. Zbog te istine sam uhapšen 28. septembra 2005. godine, zato što je onima čiji ste vi saradnik ta istina smetala. Zajedno sa Zoranom Stojkovićem, preko gospodina Radovanovića, čija nadležnost nije bila, i preko ovog stranačkog prijatelja, koji više nije šef UBO- POK-a i čija, takođe, to nije bila nadležnost, da bi me ućutkali, odveli su me u pritvor. To je zbog istine. Rekli ste, zašto kao ministar pravde nisam ništa preduzimao u vreme dok sam to mogao da učinim? Gospodine Albijaniću, Nacionalna štedionica je prodata mnogo kasnije, pošto više nisam bio ministar pravde. Gospodine Albijaniću, kao ministar pravde, ja sam dokumente o finansijskim zloupotrebama na relaciji Beograd - Kipar dobio 19. novembra 2003. godine, kada su već bili raspisani izbori. Dobio ih je i tužilac. Smatrao sam da nije korektno i da je red da tužilac radi svoj posao, a ne ja kao odlazeći ministar pravde. To sam ponovio. Naravno, sačuvao sam jedan primerak, jer sam se plašio da će završiti u fioci, pa sam onda te diskete predao, pred svim kamerama, negde maja ili juna 2004. godine, u Tužilaštvo. Pošto i dalje nije bilo reakcije Tužilaštva, 2005. godine sam podneo krivičnu prijavu. Toliko o tome, gospodine Albijaniću. Ko vašeg lidera plaća, o tome je puno pričano, i neke vaše članove. Ako vi smatrate da je moralno da u Srbiji, u kojoj milioni ljudi jedva sastavljaju kraj s krajem, direktor Aerodroma, sa ''značkom'', troši enormne pare poreskih obveznika Srbije, narodne pare, onda svaka čast na vašem moralu. Mislim da je to krajnje nemoralno, da su to flagrantne zloupotrebe, za koje treba krivično da se odgovara. Predložio sam da se stenogram prosledi tužiocu, pa da vidimo kako neko može trošiti, kao da je Alajbegova slama, pare poreskih obveznika ove zemlje. Pitali ste, da li me plaća Mile Dragić? Da, ja sam od pre 15 dana branilac Mileta Dragića. Tačno je, advokat sam po profesiji i odmah se videlo kako se završilo to što je pomenuto kao pljačka veka, u obračunu vašeg tadašnjeg ministra odbrane, gospodina Davinića, i predsednika vaše stranke, koji je rekao da je to pljačka veka. Završilo se trivijalnim stvarima u Opštinskom sudu u Zrenjaninu, ali to je bilo sada. Angažovan sam sada, a ovo datira od pre dve-tri i više godina i sve sam to nebrojano puta pominjao i sa ove govornice. Ovaj zakon i rasprava o njemu bili su dobar primer da se to ponovi i potencira, jer dok god se ljudi u vlasti, ili njima bliski ljudi, bez obzira na to iz koje su stranke, bez obzira na to koje im je ime i prezime, ne nađu na udaru zakona i Tužilaštva, ovi naši pokušaji da uđemo u Evropu nemaju nikakve svrhe.
Obaveštavam narodne poslanike da će se sednica Zakonodavnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije održati 16. oktobra 2008. godine, s početkom u 15 časova, u Plavom salonu. Reč ima gospodin Zoran Ostojić, po Poslovniku.
Najdraža potpredsednice, koleginice i kolege narodni poslanici, javljam se zbog povrede člana 104. Poslovnika. Pre skoro 20 godina, kada je počeo višestranački sistem, izveštavao sam iz ove skupštine kao novinar. Negde 1991-1992. godine, jedan predstavnik opozicije je nešto slično govorio o tadašnjoj Miloševićevoj vladi kao što je gospodin Batić govorio o stanovitoj stranci i ministru itd. Onda je jedan poslanik SPS-a, tu je sedeo, zvao se Batrić Jovanović, izašao da protestuje, slično kao gospodin Albijanić, da to nije u redu, da to ne može tako. Ovaj poslanik opozicije, zaboravio sam mu ime, izašao je i rekao: "Gospodine Jovanoviću, zašto se ljutite, sve ovo što sam rekao su činjenice?". Onda sledi replika, na koju me je podsetio sada gospodin Albijanić. Izašao je Batrić Jovanović i rekao: "Jeste, gospodine, u pravu ste. To jesu činjenice, ali to su neprihvatljive činjenice.". Ovo što je rekao gospodin Albijanić me je, zaista, podsetilo na Batrića Jovanovića. Možda su neprihvatljive, ali činjenice ostaju činjenice koliko god bile neprihvatljive. Elem, dobro je da se ne slažemo, ali o činjenicama teško da možemo da diskutujemo. Postoje nadležni organi. Kažete da smo neistomišljenici. Pa, jesmo, mi smo opozicija, vi ste Vlada. Nemoguće je da budemo istomišljenici. Nemoguće je da budemo istomišljenici i zbog onoga što ste radili i što radite. Setimo se samo zašto je smenjena Kori Udovički, ovo pričam zbog građana koji gledaju prenos, zato što je otkrila da se devizne rezerve drže u nekoj opskurnoj banci u Moskvi. Kada je počela da povlači devizne rezerve odatle, naprasno, usred leta je, munjevito, smenjena. Da li moram da vas podsetim ko je bio prethodni guverner Narodne banke koji je te devizne rezerve u tu banku stavio? Ne pominjem imena, ali to je jedna činjenica koja, možda, za nekog nije prihvatljiva. Hvala vam.
Zahvaljujem. Po poslovniku, reč ima Raguš Marina.
Da se nadovežem da kolegu Ostojića, zato vi slovite kao najomiljeniji predsedavajući sednice Narodne skupštine Srbije, jer se, makar, potrudite da poštujete dostojanstvo poslanika i naučite im ime i prezime. Stoga vam zahvaljujem. Javila sam se po čl. 225. i 226, a tiče se, naravno, neprihvatljivih činjenica i svakodnevnog života u državi Srbiji, gde svedočimo flagrantnom kršenju postojećeg ustava. Dakle, vrlo je verovatno da ne bih ovako često ovih dana izlazila za govornicu... Molim, predsedavajuća, održite red i mir u sali, jer nemam nameru da koristim svoj glas tako što ću vikati u mikrofon. Hvala.
Molim narodne poslanike da pažljivo slušaju izlaganje gospođe Raguš.
Dakle, u delu zaštite ljudskih i manjinskih prava i sloboda, nadam se da će ovaj ispit vladajuća većina da položi i da će konačno da se pokrene inicijativa za formiranje odbora za zaštitu ljudskih i manjinskih prava u ovom prestižnom domu i da nam, eventualno, pruži odgovor zašto to do 2008. godine nije učinjeno. Dakle, nama se svakodnevno javljaju ljudi s konkretnim problemima, koji iscrpe sva sredstva koja su im na raspolaganju a i dalje su u nemilosti svakodnevne egzistencije. Pre neki dan sam postavila konkretno pitanje za potpukovnika Mančić Zlatana, koji ima presudu Vrhovnog suda Srbije kojem se nalaže da mu se vrati čin, da se vrati u službu. Pola godina je prošlo, čovek je bez osnovnih sredstava kojima može da izdržava svoju porodicu. Kolege, zaista bih vas molila, radi se o sudbini u državi Srbiji, o čoveku koji svakodnevno gladuje i zbog izvršne vlasti njegova porodica ispašta. Molila bih nadležne službe Skupštine da stenograme upute Ministarstvu odbrane i da hitno Poslanički klub i svi poslanici ovog doma dobiju odgovor kako će se rešiti sudbina ovog čoveka. Drugo pitanje. Nadam se da mi predsedavajuća neće zameriti, nije baš u vezi sa zakonom o kome pričamo u pojedinostima, ali tiče se opet svakodnevnog života. Zaista, nemam drugi način nego da to postavim ovako, pred sve poslanike, odnosno da javnost upoznam s tim da Poslanička grupa SRS-a daje sve od sebe da zaštiti Ustavom jemčena prava svakog državljanina Srbije, bez obzira na pol, rasu, versku ili nacionalnu pripadnost. Gas je poskupeo za 60%. Najavljuje se poskupljenje impulsa. Najavljuje se, takođe, inflacija. Zahtevam, kao poslanik SRS-a, da se hitno da odgovor šta će vlast, šta će Vlada u ovoj državi da uradi da zaštiti osnovna ljudska prava državljana Srbije, kao što su pravo na rad i pravo na život? Izvinjavam se što sam prekoračila tri minuta. U ove 34 sekunde, koje traju, pričala sam samo o običnim životima građana, koji nemaju drugu mogućnost nego da se ovako raspravlja o njima. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 28. amandman je podneo poslanik Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman koji je podneo i narodni poslanik Dejan Mirović. Dakle, amandman je, praktično, isti, odnosi se na odluku, član 28. stav 1, a reč je o tome da se reči: ''najkasnije u roku od godinu dana" zamenjuju rečima: "roku od šest meseci". Obrazloženje ovog amandmana je da je izmena u članu 28 važna zbog toga što se u članu 4. istog člana navodi da je postupak za trajno oduzimanje imovine hitan. Rok od godinu dana koji je dat javnom tužiocu da, po pravosnažnom okončanju krivičnog postupka, podnese zahtev za trajno oduzimanje imovine proistekle iz krivičnog dela je, iz tog razloga, neprihvatljiv. Već je bilo reči o ovom amandmanu, neprihvatljivo je da ovaj postupak podizanja optužnice do pravosnažnog okončanja spora toliko dugo traje. Nije jasno zašto se tužiocu daju toliki rokovi, da li je razlog to što će tužilac veoma brzo voditi istražne radnje? Da li je razlog to što su tužilaštva prebukirana? Mislim da je razumno da Vlada prihvati ovaj rok od šest meseci, ako već to sve mora tako da bude. Razmišljao sam i ja da rok bude tri meseca, ali pošto se radi o nekim novim direkcijama, nekim novim organima, mislim da je sasvim razumno da to bude rok od šest meseci, da ne pusti tužioca da toliko dugo po okončanju spora pokrene postupak o trajnom oduzimanju imovine. Mislim da je rok od šest meseci, apsolutno, prihvatljiv. Moram da istaknem i ovoga puta da ne mogu da prihvatim da se ova institucija, organ u Ministarstvu pravde, Direkcija, uopšte formira. Mislim da je sve ovo trebalo rešiti kroz izvršni postupak, kroz redovne sudove. Gospođo ministre, tu je više pisama iz opština Guča, Lučani, Mionica, Tutin, Vrnjačka Banja, da se ukidaju opštinski sudovi. Zamislite, mi u ovom trenutku raspravljamo o tome da se formiraju neke nove direkcije, a neki novi sudovi se gase, prave se tamo gde se ne gase neka odeljenja. Zamislite situaciju u Guči, Lučanima, Tutinu, Vrnjačkoj Banji. Hajde, Vrnjačka Banja je blizu Kraljeva, pa to nekako može da se prihvati, mada nije u redu. Vi znate da je pre nekoliko godina tamo Sud renoviran, da je napravljena jedna impozantna zgrada, da je to ogledni sud na teritoriji Srbije. Ali, da se vratim na Guču i Lučane. Narod iz tog kraja će morati da ide 50 km do sudova. Ako se tamo prave odeljenja, pitanje je nadležnosti tih odeljenja, šta će ta odeljenja da rade, da li će samo neki dani biti predviđeni za suđenje? Nije u redu, po onom principu, iz filma "Maratonci trče počasni krug", kad se kaže – bioskop ponovo radi. Znate, gradovi koji su opštine, koji su centri, treba da napreduju i treba da postanu i oni, možda, gradovi. Imamo više gradova sada, tridesetak. Koliko smo opština pretvorili u gradove, a sada neke gradove-opštine srozavamo na, praktično, manje varošice. Devastiramo ih na taj način. U svakoj državi su poluge vlasti zakonodavna, izvršna i sudska vlast. Ne može da bude prihvatljivo da jedan grad-opština nema adekvatan sud, kao do sada. Pre svega, ne može da bude prihvatljivo za stranke, koje će morati da putuju do nekih gradova, koje imaju ogromne troškove. U toj situaciji, ne razmišljamo dovoljno ni o administraciji koja radi u tim gradovima, o izuzetno malim ličnim dohocima, priznaćete da su izuzetno mali, a ne razmišljamo ni o advokatima u tim sredinama, koji će morati da odlaze u neke druge gradove, a znate da se favorizuju uvek domicilni advokati u nekim postupcima. Nije celishodno da u Vranje odlazi advokat iz Beograda u nekim postupcima, jer to proizvodi velike troškove. Šta će biti s tim ljudima, kao i sa sudijama? Evo, da kažem istinu, dolaze pisma i ljudi su zabrinuti. Samo slobodan sudija, sudija koji nije opterećen, može da sudi. U ovom trenutku je situacija izuzetno napeta i ljudi su zabrinuti. Kako će oni da sude i kako će da donose presude? Oni sada ne razmišljaju o tome da li će da se nekome zamere iz vlasti, da li će taj neko, sutra, da ih bira. Prema tome, ova situacija je izuzetno nepopularna, a vratio bih se opet na Direkciju, na uvođenje jednog takvog organa, a ukidamo sudove. Gde je tu logika? Nema tu logike. Međutim, sigurno je da je ovaj zakon, Predlog zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela, dobar zakon. Imamo instituciju, uvodimo u zakon odgovornost pravnog lica, odgovornog lica, ali niko u ovoj zemlji ne postavlja pitanje – šta ćemo s onim strankama u postupku gde je pravosnažnom presudom neko obavezan da izvrši činidbu prema poveriocu? Dakle, šta ćemo sa dužnicima, na koji način ćemo dužnike naterati da izvrše obaveze prema poveriocima? Reći ću vam da je u praksi, u kojoj sam radio, nepopularno da su dužnici više zaštićeni od poverilaca. Mi uvodimo, sutra, kazne za sve ovde, kako je Čedomir Jovanović malopre rekao, za 120 narodnih poslanika. Teramo ih da imovinu prijave, a ukoliko je ne prijave, biće kažnjeni zatvorskom kaznom. U redu je to. Pravno lice odgovara za krivično delo odgovornog lica, i to može da se prihvati, ali dajte da u tom izvršnom postupku donesemo nešto i da se dužnik obaveže, jer i na taj način zaštićujemo neke ljude koji su dugo godina vodili neki parnični postupak i ne mogu da ostvare svoja prava. Dakle, sve dovodimo u red, a ona najosetljivija karika u lancu pravosudnog sistema, izvršni postupak i obaveze dužnika iz pravosnažnih presuda, nikako da dođe na red. Prema tome, mislim da je, apsolutno, neprihvatljivo da se na ovaj način formira Direkcija. Direkcije su do sada imale ulogu posebnih organizacija, donose neke podzakonske akte, neke propise u nekim drugim institucijama, a ova direkcija me podseća, praktično, na magacin, skladištenje neke imovine i onda, iza toga, neke stvari koje su neprihvatljive, ali ću objasniti kroz neke druge amandmane. Pre svega, oduzimanje pokretne stvari a da još neko nije proglašen krivim. Dakle, i prezumpcija nevinosti se ovde naglašava, ali neću sada sve reći, jer sam podneo amandmane. Mislim da Vlada treba da prihvati ovaj amandman, ne treba toliko široki prostor da daje tužiocu do podizanja optužnice, do pravosnažnog okončanja spora; dakle, nakon godinu dana, on pokreće neki postupak. Mislim da treba da prihvatite to, ako već to sve mora tako da bude. Hvala.
Hvala vam. Povodom amandmana se javlja narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospođo Judita, javio sam se samo da bih izlaganjem povodom ovog amandmana javnost ubedio da nema tog amandmana koji može da popravi ovako loš predlog zakona. Nadam se da ću, ako izađem još nekoliko puta povodom amandmana, da dokažem da se ovim predlogom zakona, u stvari, legalizuje kriminal. Ali, da nastavim tamo gde sam malopre stao. Ovaj zakon, u suštini, pokušava da nas ubedi da mi ne znamo koja je svrha kazne. Koja je svrha kazne? Svrha kazne jeste da se spreči kriminal, da se spreči vršenje krivičnih dela. Da li ovakav tekst predloga zakona, ako prođe kao zakon, može da deluje preventivno i kao upozorenje nekima da ne čine krivična dela? Ne može. To je vrlo prosto i jednostavno. Koja su krivična dela obuhvaćena, ili bi morala da budu obuhvaćena ovim predlogom zakona? Samo ona krivična dela čiji je motiv, može se reći i cilj izvršenja krivičnih dela, sticanje neke materijalne koristi, neke dobiti, prisvajanje nekih materijalnih vrednosti. Namerno koristim ove reči, da biste shvatili da se, kako to vi eksperti znate da kažete, u osnovi onoga što se zove biznis, takođe, nalazi sticanje nekih materijalnih vrednosti. Gde se nalazi ta tanana crta koja treba da kaže – sticanje materijalnih vrednosti je krivično delo, sticanje materijalnih vrednosti je biznis? Da li postoji u ovom zakonu? Ne, nije mu tu ni mesto. Da li postoji u nekim drugim propisima? Postoji. Koji je taj propis? Pored mnogih drugih propisa, to je Krivični zakonik, gde su u opisu svakog krivičnog dela, kao kažnjivog dela, navedeni elementi krivičnog dela. Pretpostavimo situaciju, imamo ove što su nam ukrali dva laptopa. Laptop se vodi na ime Gradskog odbora SRS-a; neko je uzeo na revers, ne vraća, doneli ovde u Skupštinu. Vi to podržavate. Ne vi, gospođo Judita. Trenutno, to podržava samo Boris Tadić i niko više, nijedna stranka to ne podržava, ni ovaj neovlašćeni boravak nekih ljudi ovde, zgražavaju se svi, ali Boris Tadić to drži. Naravno, potrudiću se da to bude kamen koji će da povuče Borisa Tadića, i povući će ga, budite sigurni. Uzimamo situaciju da je neko zbog nekog krivičnog dela, ili zahvaljujući nekom krivičnom delu, a da bi to krivično delo mogao da izvrši, neka bude, recimo, šverc cigareta, morao je da ima insajdera u carini i u policiji, došao do nekog početnog kapitala. Taj početni kapital je uložio kao osnivačko sredstvo za neki svoj biznis i neko se posle 20 godina seti da kaže – sve što je sada napravljeno, proisteklo je iz krivičnog dela i treba ga oduzeti. Možda se desilo da je pre deset godina taj čovek bio na televiziji kao uspešan biznismen. Kako da završite taj posao a da imate u vidu prelazne i završne odredbe i činjenicu da nema retroaktivnosti? Ovde je vešto izbegnuta priča o retroaktivnosti, zato što se ovim zakonom tretira nešto što je već regulisano i Zakonikom o krivičnom postupku i Krivičnim zakonikom. Pogledajte ironiju sudbine. Na ovom zakonu je radio neko u Ministarstvu, beše malopre ovde onaj iz ''Otpora'' – terorističke organizacije. Sada oni nama drže predavanja o modernim evropskim zakonima, a palili Skupštinu, tukli se u ''Otporu'' oko onih para. Sada se ''Otpor'' lepo rasporedio. Malo ih ima u DS-u, malo da se udome negde. Recimo, to krivično delo uopšte nije procesuirano, kao ni premlaćivanje Milanovićevo, upad u Carinu, upad u NIS. U NIS je upao Boris Tadić, sa Vukom Jeremićem, da ne pričamo o bankama, to svi znaju. Kako vi možete da sprovedete ovaj zakon? Vraćam se na ono što je bilo predmet diskusije jutros, kada je rečeno u nekoj od ovih odredaba da neće ni privremeno da se oduzme neka imovina, odnosno neke stvari, ukoliko bi te stvari, po odredbama Zakona o izvršnom postupku, bile neophodne za neki normalni život tog osumnjičenog lica. Kakav je to kriminalac, koji je stekao veliko bogatstvo izvršenjem krivičnog dela, ako nema šta da mu se uzme, nego ono što je neophodno za elementarni život? Zar vam to ne deluje pomalo suludo? U tom smislu, su svi ovi amandmani koji ukazuju na kontradiktornost prvog stava sa čl. 25, 27. i 28. Predloga zakona. Znači, onaj početni feler reprodukuje nenormalna stanja u Predlogu zakona i vi dajete materijal da se pišu amandmani, računajući da će amandmanima da se poboljša tekst. Nemoguće je poboljšati ovaj tekst, zato što nismo dobili odgovor na pitanje zašto se ne primenjuju odredbe ta dva krivična zakona u sudskoj praksi. Tu je početak i kraj. Zašto se ne primenjuju? Šta to sprečava sudije? Imamo situaciju da je, možda, u rasvetljavanju nekog krivičnog dela prisutna imovina fizičkog lica. Na bazi te oduzete imovine, ili nečega što je proisteklo iz nekog krivičnog dela, neko je napravio imperiju. Vi utvrdite krivično delo. Kome ćete da vratite tu nezakonito stečenu imovinu? Oštećenom fizičkom licu ili državi? Po kom osnovu državi? Ako je neko ukrao moja kola, pa je taksirao godinama dok je trajao krivični postupak, pa je utvrđeno da je izvršeno krivično delo, pa mi se vraćaju kola, meni se nadoknađuje šteta vezana za ta kola. Ako sam ja, kojim slučajem, bio taksista, pa nisam mogao da vršim delatnost zato što su mi kola bila oduzeta, imam pravo na izmaklu dobit. Vi ste sve to stavili u korist budžeta. Ako mislite da na ovaj način završite nešto što ste započeli Zakonom o ekstraprofitu, onda ste pogrešili. U Zakonu o ekstraprofitu, porezu na ekstraprofit itd., koji vam je pao pred Saveznim ustavnim sudom, 11 članova je bilo sporno, 7 je palo. Naravno, ovi neće nikada da odluče u Ustavnom sudu Srbije, pošto je to preneto. Apsolutno je neustavan zakon, čak su ga tako loše branili oni koji su ga pisali, Pajtić ga je pisao, Vodinelić, Rakić, Dragor Hiber, da ne ređam dalje eksperte koji su skloni pravnim zabludama. Ako tada nije ostvareno ono od nekoliko milijardi, kako je rečeno, već je to svedeno na nekih osamdesetak miliona maraka i prevalilo se na Karića, ako mislite da na ovaj način možete ovo da završite, tu ideju ne možete da završite. U startu vam kažem, iole bolji advokat, a da nije ''bolonjac'' kojim slučajem, ima da vam rasturi ceo koncept direktno u sudu, u sudnici. Imaćete situaciju, koju vi sad ne vidite, ne želite, možda, ni da priznate, ali za nekoliko godina, pošto se ovo, praktično, primenjuje od marta sledeće godine, videćete već sledeće godine kako će sudije da kažu – mi ovaj zakon ne možemo da primenimo. Vi i ne želite da se ovaj zakon primenjuje kao zakon, kao norma. Vi želite da ovim zakonom plašite svakoga za koga javnost kaže da je bogat, ili tajkun, ili se otrgne iz zagrljaja Demokratske stranke. Ja vas poslanike ne krivim, 99% vas nema blage veze s ovim, za ove stvari krivim vrlo konkretne ljude u Demokratskoj stranci. Na čelu te piramide je Boris Tadić, zatim Dragan Đilas, zatim Miki Rakić, taj što sve sluša i prisluškuje, itd. Ima i onih iz obezbeđenja, koji ovde čuvaju Demokratsku stranku, koji imaju menjačnice u Crnoj Gori, itd. Srbija je mnogo mala država, u njoj se sve zna, zapamtite. Nemoguće je zaobići neke činjenice. Pitanje je samo dana kada će da se obezbedi dokaz. Ovo je loš posao. S ovime, čak, nećete da se legitimišete ni kod Komisije Saveta Evrope koja se bavi ovim stvarima. Nemoguće je da se legitimišite. Zakon je loš. Zašto niste uticali na sudije da primenjuju postojeća dva zakona, uz sve rizike koji postoje kako da se zaštiti ta imovina? Samo da vas podsetim, 2001. godine, velika količina droge koja je bila predmet krivičnog dela nije mogla da se čuva u sudu, jer nema prostora, pa se čuvala u trezoru neke banke. Je l tako bilo? Iz toga je izašla nova afera, ko je to prenosio, zašto je prenosio, ko je plivao, ko je gnjurio, ko je uzeo pare. Tako je bilo. Možda ja to tako zafilujem, ali tako je bilo. Šta je sa drugim predmetima koji su oduzeti? Isto. Sad ćete to da koncentrišete samo u okviru neke direkcije i da to, navodno, držite pod nekom kontrolom, da rasteretite sudije, tužioce, itd., ali vi formirate Jedinicu za istrage. Ta jedinica za istrage će imati ovlašćenja i da prisluškuje,ovo i ono, ko kako pere pare, itd. Ovde pranje para nije obuhvaćeno, da znate. Pranje para i finansiranje terorizma nije obuhvaćeno ovim predlogom zakona. Nemam vremena da vam objašnjavam po ovim odredbama. Zašto zakon, zašto da se radi nešto po sistemu – videla žaba gde se konji potkivaju, pa i ona digla batak. Šta dobijate na takav način? Efikasniju borbu protiv organizovanog kriminala, efikasniju borbu protiv mita i korupcije? Izvinite, molim vas, pa to je sve u Vladi, to je sve u izvršnoj vlasti. Zašto bismo sada zakonom raščišćavali nešto što je interna stvar? Gospodin Todorović nam je pročitao, verovatno još dva dana može da čita ove legalne krađe na bazi demokratske odluke o plati. Na bazi demokratske odluke o platama, imamo službenike, nameštenike. Šoferi u Skupštini primaju 15 hiljada, kafe-kuvarice primaju 15 hiljada, ali, istovremeno, ''Mile drekavac'' može da bude savetnik potpredsednika Vlade Božidara Đelića za reciklažu. Kakve glumac ima veze s reciklažom? On kaže – ja sam zaslužni član Demokratske stranke, ja sam njima pomagao i oni moraju meni nekako da se revanširaju. Gde ga staviše za reciklažu? Ako to niste rešili, ako o tome nemate normalan, zdrav stav, zašto nas terate da raspravljamo o ovim zakonima? Naravno, mi koristimo priliku da podsetimo građane da s ovom ekipom i s ovim ''autobuskim preduzećem'' koje se zove Vlada Republike Srbije nema stabilne vožnje, oni voze bez vozačke dozvole. Kako možete da date da vam vozi neko ko nema vozačku dozvolu? Nemojte. Ali, to ćemo da rešimo, verovatno, jednog dana. Kako mi se čini, taj dan se bliži.
Hvala. Narodni poslanik gospodin Miroslav Markićević, o amandmanu. Ostalo je još šest minuta vašoj poslaničkoj grupi.
Poslanici i građani Srbije, podržavajući amandman gospodina Srđana Spasojevića na član 28, u ime Poslaničke grupe Nova Srbija, želim da otvorim i nekoliko pitanja za koja mislim da su važna u borbi protiv korupcije u našoj državi. Pre nekoliko dana, pokrenuo sam, po članu 226, jedno pitanje za ovom govornicom i zasad od jednog državnog organa imam odgovor, a želim da mi ministrica pravde odgovori pred građanima Srbije, šta je ona, ako me je čula, uradila i šta će da pokrene? Naime, o čemu se radi? Opštinski sud u Čačku, i to sudija Vladan Filipović, u pravnoj stvari tužioca - srpskog pravoslavnog manastira Vujan, koga zastupa iguman Jovan Nikitović, protiv tuženog – društvenog preduzeća "Prirodno lečilište Gornja Trepča" Republike Srbije, kojeg zastupaju Republičko javno pravobranilaštvo i Agencija za privatizaciju Republike Srbije, Terazije br. 23/6 Beograd, radi zabrane prodaje imovine,doneo je 15. 8. 2008. godine sledeće rešenje: ''Usvaja se predložena privremena mera, pa se zabranjuje tuženima, društvenom preduzeću "Prirodno lečilište Gornja Trepča" u Gornjoj Trepči, u Republici Srbiji, Agenciji za privatizaciju Beograd, raspolaganje na bilo koji način, oglašavanje, davanje i prijem ponuda za sporne nepokretnosti, prijem novca u depozitu na ime prodaje i zaključenje kupoprodajnih ugovora o prodaji spornih nepokretnosti''. Znate li šta je rezultat svega ovoga? Izvršena je privatizacija, ljudi su konkurisali i kupili sve to što je doneo sud. Ovde je gospodin Spasojević načeo temu o ukidanju opštinskih sudova u malim opštinama. Postavljam pitanje, čini mi se da je grad Čačak šesti ili sedmi po veličini u ovoj našoj državi, te tako shvatam i važnost Opštinskog suda u Čačku – da li je moguće da je korupcija u Agenciji za privatizaciju ako jedan državni organ ne poštuje odluke državnog organa? Za mene je, kao građanina i pripadnika Nove Srbije, odluka suda zakon i uvek sam se povinovao takvoj odluci, ne znam koliko da mi se ona nije sviđala, a bilo je takvih odluka kada su neki režimi bili na vlasti. Dakle, postavljam pitanje, pogotovo zbog toga što me je Zaštitnik građana, mi iz Nove Srbije volimo da kažemo – narodni advokat, obavestio, pošto sam mu uručio ove papire, da je pokrenuo postupak i da će javnost Čačka i javnost RepublikeSrbije,jerovakvih slučajeva ima mnogo u našoj državi, biti obaveštena šta je on uradio. Ukoliko mi obećate da ćete i vi pokrenuti nešto, spreman sam da ove papire uručim i vama, pred televizijskim kamerama, ali samo uz obećanje da ćete pokrenuti postupak. Jer, ovako nešto se dešava u mnogim krajevima Srbije, ne samo kada se radi o imovini Srpske pravoslavne crkve. Ne znam da li treba vas da podsetim da je 2006. godine donet Zakon o restituciji, koji se tiče imovine verskih i crkvenih zajednica. Dakle, ovde je taksativno navedeno nekoliko desetina katastarskih parcela s brojevima, gde sud nalaže da se zabranjuje oglašavanje, a kamoli prodaja. Znači, gradski funkcioneri iz Čačka i zainteresovani ljudi su pokušali to da spreče, uzdajući se u odluku suda, uzdajući se u pravnu državu, bili su u Agenciji za privatizaciju, gospođo ministarka, toga dana, u Beogradu, i rečeno im je da idu kući i da mirno spavaju, da je ovde sve jasno. Nisu stigli do pola puta, Ibarskom magistralom, do Čačka, javljeno im je da je privatizacija već izvršena i da je neko kupio ''Trepču'' banju i crkvenu imovinu. Molim vas, verujem da ćete vi pokrenuti ovaj postupak, pošto me veoma pažljivo slušate, shvatio sam da želite ove papire da uzmete i da pokrenete postupak, shodno vašoj nadležnosti. Hvala.
Hvala narodnom poslaniku. Po Poslovniku, narodni poslanik Nenad Čanak.
Neću vam uzimati mnogo vremena. Javio sam se po Poslovniku, zato što tražim objašnjenje. Tražim objašnjenje od ove skupštine, zbog čega je cena gasa poskupela 60% prekjuče? To tražim zbog sledećeg. Dana 11. 07. je cena barela nafte bila na svetskom tržištu 142 dolara, a danas je 72 dolara. Ukoliko ne dobijemo to objašnjenje, poslanici Lige socijaldemokrata Vojvodine više neće učestvovati u radu ove skupštine.
Hvala narodnom poslaniku. Vaše pitanje ćemo proslediti resornom Ministarstvu energetike. Narodni poslanik, gospodin Batić, o amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, gospođo ministarka, podržavam amandman kolege Srđan Spasojevića, ali ono što treba da bude osnovna intencija zakonodavca kada je Predlog ovog zakona u pitanju, jeste to da nema nedodirljivih, da ne bude, kako bi naš narod rekao, sitna riba žrtva. Sve što govorim, govorim iz nekog iskustva. Pre 34 ili 35 godina, kada sam počinjao da radim na mestu pripravnika u Javnom pravobranilaštvu, a kasnije u imovinsko-pravnoj službi, bio je donet Zakon o ispitivanju porekla imovine. Bila je velika pompa, i medijska i svaka druga, sad će se utvrditi ... Može li malo pažnje?
Zamolila bih narodne poslanike da pažljivo saslušaju kolegu.
Dobar glas se daleko čuje, a loš još dalje. Dakle, kažem, bilo je to s velikom pompom, neposredno sam u tome učestvovao po funkciji koju sam tada, pre trideset i nekoliko godina, obavljao. Šta se dogodilo? Tresla se gora, rodio se miš. Žrtve tog zakona, potrošene su enormne državne pare, bili su neki vlasnici samostalnih trgovinskih radnji, mali privrednici, u to vreme kad je tek počinjao da funkcioniše taj pojam malih privrednika i, na kraju, od te ogromne kampanje, i državne i društvene i medijske, nije bilo ništa. Dakle, poenta i suština ovog zakona, i to treba neprestano i potencirano da bude duh ovog zakona, jeste da nema nedodirljivih. To smo već u više navrata pomenuli. Da nema nedodirljivih, znači, da se isključi svaka mogućnost politizacije i postojanja partijskih interesa i uticaja partijskih funkcionera ili članova kada je ovaj zakon u pitanju. To u postojećem tekstu, ako se ne prihvate amandmani, nije omogućeno. Pomenuo sam pre neki dan, pomenuću i sad. Neke zemlje u našem okruženju, zakoje smo verovali da nisu mnogo različite od nas, da neki recidivi prošlosti i tamo i dalje izbijaju na površinu, počele su da nam dele lekcije kako žele, bar, da idu napred, i Hrvatska, i Bosna. Desilo se monstruozno ubistvo jedne devojke u Zagrebu. Dovelo je do pada dvoje ministara i šefa policije. Ovde ubiju čoveka na protestnom mitingu opozicije, i nikom ništa. Niko ni da se izvini porodici tragično ubijenog momka. U Bosni, uhapse Nasera Orića, koji je za njihove pojmove pobednik u ratu, ratni heroj, napravili su državu, između ostalog, i zbog njegovih zločina. Uzeo sam to kao primere. Ne sme biti nedodirljivih. Drugi shvataju, koji hoće brzo ka Evropi, da ni u jednom segmentu vršenja javne vlasti ne sme biti nedodirljivih. Pošto je ovde na neki čudan način započeta i polemika o budućoj mreži sudova, gospođo ministarko, kao vaš nekadašnji saradnik, da ne kažem šef, radili smo godinama zajedno, savetujem da budete veoma obazrivi kad je restrukturiranje mreže sudova u pitanju. Inače, podržavam da se na neki način izvrši trijaža i da se tamo gde, zaista, nema nikakve svrhe napravi neka selekcija i, možda, smanji broj, pogotovo opštinskih sudova, ali ima i obrnutih primera. Ovo govorim jer sam dobio pismo predsednika opštine Bela Crkva, Opštinskog tužilaštva u Beloj Crkvi, mišljenje kolegijuma Opštinskog suda u Beloj Crkvi, zatim pismo 11 kolega advokata iz Bele Crkve, koji navode nešto što mi, zaista, deluje kao argument koji treba uvažiti. Naime, tu postoji jedna višedecenijska, da ne kažem, viševekovna tradicija. Još od 1754. godine, u vreme tadašnje vojne granice, postojalo je pravosuđe u Beloj Crkvi, bio je formiran tzv. ''pukovski sud'', pa ''sud magistrata'', pa ''mirovni sud'', pa ''kraljevski sudbeni sto'', pa, kad je formirana kraljevina SHS, tzv. ''sudbeni sto'', pa kasnije ''okružni sud'' Bela Crkva, a po rasformiranju vojne granice, ''kraljevski svetski sud''. Zemljišna knjiga je ustanovljena još 1873. godine i ovako je izgledala zgrada sudskih organa u Beloj Crkvi, ne može se baš dobro videti; od 1894. godine pridavan je značaj pravosuđu, sudstvu, pre više od jednog veka. Posebno bih potencirao nešto što je pismo Udruženja Čeha južnog Banata, jer su u Beloj Crkvi u upotrebi četiri jezika: češki, rumunski, mađarski i srpski, a češka manjina i zajednica u Beloj Crkvi je najbrojnija u Srbiji. Češki jezik je danas u službenoj upotrebi u opštini Bela Crkva, jedini na teritoriji Vojvodine i Republike Srbije. Dakle, tu postoje i istorijski i tradicionalni razlozi i obilje kadrova. Ako vam kažem da je iz Bele Crkve nekadašnji ministar pravde i profesor Pravnog fakulteta Gligorije Gerčić, da je u Beloj Crkvi sudio kao sudija okružnog suda dr Ferdo Čulinović, vidi se da je ona bila rasadnik kadrova u pravosuđu i da ne može i ne treba, s tim slažem, samo broj sudskih predmeta da bude jedini kriterijum, nego da se sagledaju sve ove okolnosti. Otuda moj apel, gospođo Malović, da se pažljivo sagledaju svi elementi i da se ne seče onako, preko kolena, pošto-poto. To je jedna molba koja se odnosi na Belu Crkvu. Neke kolege su pominjale i neka druga mesta. Drugo, da se to, ipak, učini što pre dostupnim javnosti, jer je već početo preterano licitiranje, panika, mi smo već zatrpani telegramima i pismenim materijalima ove vrste, da se na neki način kaže da će se, bez obzira na taj jedini kriterijum, pri toj selekciji, voditi računa i o drugim kriterijumima i okolnostima, i o geografskom položaju, i o istoriji, i o tradiciji, i o pravosudnim kadrovima, i da će se na neki način, ipak, naći neka mogućnost da to ne bude, apsolutno, striktno po principu broja sudskih predmeta. Hvala.
Hvala. Po Poslovniku narodni poslanik Slađan Mijaljević.
Poštovana predsedavajuća, poštovane kolege, molim vas da što hitnije obavestite predsednicu Skupštine Srbije da porazgovara sa kolegom Čankom zbog onoga što je malopre rekao, jer zbog tenzije pod kojom je bio i načina na koji se obratio i izrekao svoje, smatram da se dešava nešto vrlo ozbiljno. Gospodin Čanak, uvaženi kolega, izašao je za skupštinsku govornicu i rekao, obraćajući se celoj Skupštini, da se cena barela nafte promenila u proteklih mesec dana sa nekih 160 na 70 dolara i da moramo da odgovorimo zbog čega je cena određenih derivata kod nas tako velika, a situacija na svetskom tržištu sasvim drugačija. Zapretio je da će poslanici njegove stranke napustiti Skupštinu Srbije. Mislim da se nije obratio na pravu adresu, ako mu je to bila prva misao i prva želja, jer je mogao, možda, da se obrati Odboru za energetiku, Ministarstvu ili Vladi Republike Srbije, koji formiraju cenu. On je otišao dalje, pa nam je, čak, zapretio da će njegovi poslanici napustiti Skupštinu Srbije ako ne dobiju odgovarajući odgovor. Pre neki dan sam zahtevao od Skupštine Srbije da se formira odbor za Vojvodinu i, čak, jedan pododbor, ako je moguće, u Odboru za bezbednost, opet o Vojvodini, pa mislim da izjava gospodina Čanka nije bila samo o ceni, nego, pod tenzijom i pretnjom koju je izrekao, mislim da stoji nešto ispod toga. Stoga vas molim da obavestite predsednicu Skupštine što hitnije, da porazgovara s kolegom Čankom, ne u njenom profesionalnom svojstvu, nego u ovom prvom, kao predsednica Skupštine.
O amandmanu, narodni poslanik Milutin Jeličić.
Gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovana ministarko pravde, želim da podržim ovaj amandman Srđana Spasojevića. Ujedno bih iskoristio ovo kratko vreme da kažem nešto o ukidanju ovih opštinskih sudova. Dolazim iz opštine Brus koja je 650 kvadratnih kilometara teritorijalno velika, sa preko 21 hiljadom stanovnika. Molim ministarku pravde da nam ovaj sud ne ukine, jer je opština Brus razuđena, ima 650 kvadratnih kilometara u 58 naseljenih mesta. Uglavnom je to planinsko područje, a granica između AP Kosovo i Metohija iznosi 30 kilometara. Uglavnom se graniči s opštinom Leposavić i jednim delom Podujeva. Možete misliti, ako ukinete Sud u Brusu, kako će stići onaj koji treba da dođe na suđenje, a 50 kilometara mu je udaljeno selo od centra Brusa. Ako bi išao do susedne opštine Kruševac, trebalo bi mu 100 kilometara, ili do Aleksandrovca – 80. Mislim da je ovo za građane opštine Brus neshvatljivo i nepojmljivo, s obzirom na to da Opštinski sud u Brusu postoji 150 godina. Napravljen je za vreme Miloša Obrenovića, pa je služio i za vreme Kraljevine Jugoslavije, za vreme Josipa Broza, pa nema smisla da sada vi to ukinete. Molim vas, u ime 21 hiljade meštana opštine Brus, da nam Opštinski sud u Brusu ostavite. Hvala.
S obzirom na to da je 13,50, određujem pauzu do 15 časova.
Nastavljamo rad. Saglasno članu 85. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas produžiti rad i posle 18 časova, i to do završetka pretresa u pojedinostima o započetoj tački dnevnog reda. Takođe, veći broj poslanika se interesovao da li ćemo raditi. Da, i sutra i prekosutra ćemo raditi po ovim tačkama dnevnog reda. Naravno, ako ne završimo sutra. Po Poslovniku, izvolite, reč ima Ivan Andrić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, javljam se po Poslovniku. Prekršen je član 27. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, i to deo koji kaže da se predsednik Narodne skupštine stara o primeni Poslovnika Narodne skupštine. Dozvolite mi da vas podsetim, iako smo juče preko sat vremena, na kraju radnog dana, pričali o tome, Poslanička grupa LDP-a je tražila nekoliko puta od Petra Škundrića, ministra za energetiku, odgovor na nekoliko pitanja koja su direktno vezana za poskupljenje gasa u Srbiji. Mi smo tražili da čujemo odgovor, odnosno objašnjenje o najvažnijim pitanjima, a to je ekonomska opravdanost poskupljenja gasa, struktura troškova cene gasa, ili struktura cene gasa, zatim, da li postoji posrednik u kupovini gasa i zašto taj posrednik postoji, kolika je provizija koju posrednik dobija za to što prodaje gas, kao i najvažnije pitanje, a to je ekonomska opravdanost te cene. Danas koristimo priliku da dodamo još nekoliko. Javio sam se po ovom članu Poslovnika zato što je ministar bio dužan da u roku od 30 dana odgovori na pitanje narodnih poslanika. Međutim, nikakav odgovor nije stigao do danas. Juče smo uputili još jedan zahtev, iako to nigde ne stoji. Taj smo zahtev danas uputili formalno, a to je, pozivajući se na član 199. stav 2. – da predsednik Narodne skupštine, na predlog poslaničke grupe, najmanje jedanput u toku meseca određuje dan kada će pojedini ministri u Vladi Republike Srbije odgovarati na poslanička pitanja u vezi s nekom aktuelnom temom. Ne znam, gospođo predsedavajuća, da li je vama preneseno, s obzirom na to da niste sinoć vodili sednicu. Mi smo tražili od predsedavajuće, odnosno predsednika Narodne skupštine, da danas u Skupštinu Srbije pozove gospodina Petra Škundrića, ministra energetike, koji bi odgovarao poslanicima o nečemu za šta mislim da 90% poslanika ovog parlamenta smatra da je najaktuelnija moguća tema u ovom trenutku. Dakle, nikakav odgovor nismo dobili. Nama je rečeno da mora u pisanoj formi da se podnese zahtev. Mi smo i to uradili. Moram da kažem da član 199. ne podrazumeva nikakvu pisanu formu, pošto se ne radi o poslaničkom pitanju, već o odgovoru ministra na naša pitanja. Molim vas da mi sada odgovorite da li vam je preneseno, da li ste to uradili, a ako niste, da li je moguće da sutra gospodin Petar Škundrić dođe u ovu skupštinu i odgovori na ovo pitanje, ili u nedelju, svejedno. Hvala.
Zahvaljujem. Vaše pitanje je prosleđeno Vladi, odnosno resornom ministru i očekujem odgovor. Izvolite.
Poštovana predsednice, predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se u vezi s povredom člana 27, a zbog povrede člana 200. ovog poslovnika. Gospođo Đukić-Dejanović, moram da vas podsetim da smo 5. septembra imali u ovoj sali skupštinsku raspravu vezanu za ratifikaciju Sporazuma, naftno-gasnog, s Ruskom Federacijom. Tada sam postavio s ovog mesta pitanja ministru energetike. Ministar energetike je s mesta dobacio da će mi na ta pitanja odgovoriti. Nakon završetka mog obraćanja, vi ste s tog mesta rekli da će odgovori na pitanja koja sam postavio biti dostovljena svim poslanicima. Dvadeset dana nakon toga sam vas podsetio da je, u skladu sa članom 200. ovog poslovnika, faktički, istekao rok u kom je ministar morao da mi odgovori. Trebalo je da odgovori u roku od osam dana, osim ukoliko su pitanja koja su mu postavljena veoma složena i zahtevaju duži rad. Tada sam vas opomenuo da je rok 30 dana. Vi ste rekli, ne brinite, stići će vam odgovori na pitanja. Danas je 41. dan od kada sam postavio ta pitanja i juče smo ovde pokušali tu temu da načnemo. Vaša desna ruka, odnosno gospođa Čomić, prvo mi je oduzela reč, nije dozvolila da se obratim. Međutim, nakon toga smo uspeli da obrazložimo o čemu je reč. Molim vas da iskoristite svoj autoritet da se primenjuje ovaj poslovnik i da dobijemo odgovore na pitanja koja smo postavili. To su pitanja: zbog čega je uveden posrednik u trgovini gasom, koji je vlasnički udeo u tom preduzeću "Jugorosgasa", koje je sve beneficije dobio "Jugorosgas"? Zbog čega je provizija 5%? Ako su to pitanja na koja ne smemo da dobijemo odgovore, bar da dobijemo takav odgovor da znamo da ne smemo da postavljamo pitanja. Razlog zbog čega sam juče to ponovo pokrenuo nije samo moje poslaničko pitanje, nego i situacija u našoj državi. Poskupeo je gas 60%. Vaš partijski kolega, ministar Škundrić, ministar energetike, na pitanje zbog čega gas poskupljuje 60%, rekao je, ne znam, ja sam samo ministar, i ja koristim gas i na mene se to odražava. Neću da ulazim u to kolika su njegova primanja, a kolika su primanja gospode koja rade u ovoj skupštini, koja su mi danas prišla i rekla – svaka čast na otvorenoj temi, plaćam gas 10 hiljada. To je tehničko lice koje radi u ovoj skupštini. Hoću da vam kažem da je tema strahovito vruća, da je neophodno da ministar Škundrić dođe ovde i objasni narodnim poslanicima i javnosti zbog čega je gas skočio 60%. Samo još jednu stvar moram da istaknem, veoma mi je drago što se ovoj ideji da se sazna zbog čega je gas skočio 60% pridružila i jedna partija iz vladajuće koalicije, tačnije, Liga socijaldemokrata Vojvodine. Nadam se da će i ostali iz vladajuće koalicije shvatiti značaj ovog pitanja i da ćemo napokon videti ovde ministra energetike Škundrića da nam odgovori na pitanja koja, zaista, interesuju sve građane ove države.
Ministar je bio dužan da vam odgovori u roku od 30 dana, potpuno ste u pravu. Danas ću ponovo potaviti pitanje, uz konstataciju da niste dobili odgovor u vreme koje je predviđeno Poslovnikom. Gospodin Ivan Andrić.
Poštovana predsednice, mislim da se nismo dobro razumeli. Mi, naime, sumnjamo u volju ministra da će on na to pitanje da odgovori ili, ako odgovori, danas to pitanje ima potpuno drugi smisao, kao i odgovor, nego 5. septembra. Zbog toga mislimo da više nije dovoljno da on odgovori u nekakvoj pisanoj formi, koju mi unapred znamo. Nećemo biti zadovoljni, zato što se pitanje proširilo, jer tada, kao ni 90% građana ove zemlje, nismo bili svesni da je takvo poskupljenje moguće. Vi niste bili tu, pretpostavljam da su vam preneli, poskupeo je gas u utorak, ako se ne varam, 60%, pri čemu to poskupljenje nije linearno, tako da su se javile razne komplikacije u društvu. Jutros sam imao razgovor s predstavnicima poljoprivrednika iz Vojvodine i dozvolite da vam to ilustrujem jednim primerom. Naime, 60% poskupljenja gasa se odnosi na domaćinstva koja gas koriste direktno, a na one koji su priključeni na tzv. daljinski sistem grejanja se odnosi poskupljenje od 30%. Tako se sada građani Vojvodine nalaze u nekoj čudnoj situaciji, a to je da je ljudima koji žive kuća do kuće, jednoj porodici gas je poskupeo za 60%, što u njihovom konkretnom slučaju znači da će ga plaćati oko 18.000 dinara mesečno, a drugoj kući, koja je sticajem okolnosti priključena na tzv. daljinsko grejanje, to poskupljenje se odrazilo samo 30%. Ja, takođe, mogu da kažem da mi nismo zadovoljni tim daljim odlaganjem. Gospodin Maraš vas je podsetio, mislim, pre dve nedelje, da smo mi to pitanje o ceni gasa postavili. Međutim tada ste vi odgovorili na isti način. Ne sumnjam u vašu dobru nameru, ali, prosto, mi ne očekujemo od gospodina Škundrića sada odgovor, niti taj odgovor može biti toliko jednostavan da može da se pošalje na listu papira. To bi nam pre izgledalo kao nekakvo izbegavanje odgovora. Zbog toga tražimo, ja ću ponoviti još jedanput, da, po članu 199. Poslovnika Narodne skupštine, pozovete ministra, što je vaša poslovnička obaveza. Ukoliko je potrebno, mi ćemo skupiti podršku drugih poslaničkih grupa. Siguran sam da bi za tako nešto pružile podršku. Znači, predsednik Narodne skupštine je dužan da na predlog poslaničke grupe najmanje jedanput u toku meseca odredi dan kada će neki ministar iz Vlade odgovarati na poslanička pitanja u vezi s aktuelnom temom. Ne znam da li postoji aktuelnija tema od ove. Kao što znate, juče je gradonačelnik Beograda, zbog poskupljenja gasa i mazuta, tražio da poskupe i komunalne usluge u Beogradu. Dakle, mi se nalazimo pred lancem poskupljenja. Građani te odgovore očekuju od nas. Da bismo mogli te odgovore da damo, ili da bi celoj javnosti bilo jasno – zašto toliko poskupljenje, mislim da bismo morali da imamo jedan otvoreni razgovor s ministrom. Hvala.
Zahvaljujem. Na čl. 34. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Vuković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Da. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici na osnovu čl. 145. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, podneo sam amandman na Predlog zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela, konkretno, na čl. 34. stav 3. ovog predloga zakona. Svi prethodni govornici, odnosno članovi ovog predloga zakona, tretirali su onaj deo, barem do sada, kada se još ne zna da li je neko, konkretno, izvršio krivično delo, da je to ustanovljeno presudom i da je iz toga proistekla neka korist. Ovaj član zakona jeste onaj član koji je došao do one tačke, u tom postupku, gde je potpuno jasno ustanovljeno da je dotično lice izvršilo krivično delo za koje je pravosnažnom presudom osuđeno i da je ustanovljeno da je iz tog krivičnog dela proizišla korist. Amandman koji sam podneo traži da se stav 3. iz ovog člana 34. briše. Zašto? Predlaže se brisanje ovog stava jer je u suprotnosti s osnovnim intencijama ovog zakona – da niko ne može imati koristi od izvršenog krivičnog dela. Takođe, predloženo rešenje može biti predmet zloupotreba u praksi. O ovom amandmanu Vlada je zauzela stav i dala objašnjenje – da ne prihvata amandman, iz razloga što je odredbom čl. 34. st. 3. Predloga zakona data samo mogućnost da sud svojom odlukom o trajnom oduzimanju imovine ostavi deo imovine, ako bi bilo ugroženo izdržavanje vlasnika, odnosno lica koje je on dužan da izdržava. Sud bi mogao, odlukom, da ostavi samo najnužniji deo imovine neophodan za izdržavanje, u skladu s odredbama Zakona o izvršnom postupku. Sada ću da vam kažem da je ovo potpuno neprihvatljiv i neprimenljiv zakon. Vi ste slušali o svim onim pripremnim članovima, koji su pričali o tome kako treba postupiti u trenutku dok se još ne zna, koliko treba da traje taj period dok se ne ustanovi da je neko lice izvršilo krivično delo, da presudom bude potvrđeno itd., pa se onda vodi briga da se imovina tog lica koje je izvršilo krivično delo, do konačne odluke, pazi, da se on izdržava itd., i onda smo na kraju došli do ove pozicije. Sada, da pitam. Prvo, ovaj zakon se neće odnositi podjednako na sve građane u ovoj državi. Vi znate da u ovoj državi postoje mnogi koji su se u nizu godina unatrag nakrali, i to na nivou, što je nezamislivo za jednog običnog i normalnog čoveka. Šef naše odborničke grupe je ovde samo otvorio vrh one sante leda, gde je ''žuto preduzeće'', od kako je na vlasti, odnosno ovih poslednjih osam godina, otvorilo mogućnost da se enormno bogate pojedinci, koji su svoj deo kapitala, osnivačkog kapitala za razne poslove u koje su posle ušli, verovatno, stekli vršenjem krivičnog dela. Pogotovo u poslednje vreme, pominjući ovog Krištoa, pa i neke druge, i ja ću ih pomenuti, videćete poentu, činjenica je da u našem društvu, pod rukovodstvom Demokratske stranke i ''žutog preduzeća'', mnoga krivična dela, na volšeban način, ne dođu do ove pozicije o kojoj sada pričam, tj., ne izrekne se ta presuda, mnogi budu opomenuti na vreme i pobegnu iz ove države. Ja ću vam skrenuti pažnju da imamo slučajeve Janjušević, Kolesar, Radulović, pa onda onaj nesrećni direktor Elektrodistribucije, koji je 50 stanova sebi pribavio, pretpostavljam da nije mogao na pošten način to da uradi – oni nikada neće doći pod udar ovog zakona. Sistemski bi trebalo rešiti, da zakon bude rešen na drugi način, da se svi građani u ovoj zemlji tretiraju podjednako. Mi imamo primere da običan svet, obični ljudi, u nekim svojim životnim problemima, u ovoj tranziciji u kojoj je država, dolaze pod udar mnogo oštrijih i restriktivnijih zakona. Ja ću dati nekoliko primera. Recimo, ako ste se upecali zbog struje, kao što sam rekao pre neki dan, prodaće vam država stan. Daće ga na doboš i izbaciće vas iz vaše kuće, stana, i vi ćete izmiriti dug prema državi, a to je jedna vrsta konfiskacije imovine, ili oduzimanja neke koristi, bez obzira na to da li je čovek posle toga u stanju dalje da živi. U Predlogu ovog zakona, ovim članom, mi vodimo računa o nekima koji su se nakrali, i to debelo, vodimo mnogo računa o tome da li će oni, ovakvim rešenjem, da li će članovi njihove porodice, koji su, takođe, uživali u tekovinama onoga što je, recimo, glava porodice sebi pribavio čineći krivična dela, biti oštećeni, i dolazimo u situaciju da one koji su time oštećeni nikada ne obeštetimo na pravi način. U ovom članu zakona ne piše gde odlazi novac koji se bude uzeo na takav način. On odlazi, verovatno, u budžet i to će opet biti iskorišćeno da bi se omogućilo da neko drugi, na nekom drugom mestu, kupuje stolice, kupuje kašikice i slično, gde hiljade i hiljade evra odlazi na neke gluposti. Narod u ovoj državi očekuje da ova skupština donosi zakone koji će da tretiraju njihove živote u ovom trenutku, njihove probleme, a ne da pravimo zakone u kojima će biti mnogo rupa, u kojima će oni koji imaju mnogo para, koji su se enormno obogatili, da nađu prostora u pravdi i ruci zakona. Apelujem da se ovaj zakon ponovo razmotri. Narod očekuje da zakoni budu sažetiji, precizniji, da se na sve odnose potpuno jednako, da običan svet može da očekuje da svojim radom ne finansira tajkune, koji u ovoj državi godinama već kupuju sve što je vredno. Njihova preduzeća odlaze na doboš. To je jedna vrsta krađe. Žao mi je što sada gospođa ministarka nije ovde, pretpostavljam da ovde ima još neko ko će ovo pomno poslušati. Nisam pravnik. Očekujem da vi iz pravosuđa malo poslušate, izađete na ulice, među narod, da malo poslušate i da ne ide sve po onome – pravda je jedno, a pravo je drugo. Narod očekuje da vi te dve stvari približite jednu drugoj, jer ono prvo znači život, a ono drugo znači skraćivanje tih životnih tokova. Želim, takođe, da podsetim da je jednoj državljanki Srbije, Mari Popov iz Zrenjanina, na vrlo perfidan način oteta imovina, odnosno, o njoj država nije vodila računa na način kako će voditi o onima koji vrše krivična dela. Gospođa Mara Popov je ušla u dug od 27.000 dinara prema Elektrodistribuciji u tom gradu. Bila je u teškoj materijalnoj situaciji, s bolesnikom u kući, i došla je u situaciju da, potpuno legalno, sudskim putem, po zakonima važećim za običan narod, njen stan od 67 kvadrata bude stavljen na doboš, bude prodan za 5.000 evra, i da posle toga gospođa bude isterana iz svog stana na ulicu. Gospođa je došla u Beograd, odjavila se u Zrenjaninu, jer više tamo nije imala gde da spava. U Beogradu ne može nigde da se prijavi, jer niko neće da je prijavi. Gospođa ne postoji u ovoj državi, ni u biračkom spisku, nema biračko pravo, nema adresu, nema pravo da se vrati, da se javi u Centar za socijalni rad, jer tamo kao prvu stvar traže nadležnost po prijavi stana. Iskoristiću pravo da gospođi predsednici Parlamenta dostavim dokumentaciju gospođe Mare Popov, pa neka gospođa predsednica nađe modalitete u zakonu i u okviru svog delovanja pomogne dotičnoj gospođi da izađe iz ovih problema. Takođe, sugerišem da se o ovom zakonu malo pomnije razmisli. Predlažem, čak, da se ovaj zakon povuče iz daljeg razmatranja, jer je veliki broj govornika danas skrenuo pažnju na to da je zakon pun rupa i rupica, koje će biti sigurno zloupotrebljene. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Maraš, po Poslovniku.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo iz Ministarstva pravde, upravo nam je stigao odgovor koji smo čekali 40 dana, na pitanja koja smo postavili. Javljam se u skladu s članom 201. "Ukoliko narodni poslanik nije zadovoljan odgovorom, ima pravo da postavi dopunsko pitanje". Ovo je, gospođo predsednice, samo jedan deo onoga što mi pokušavamo da ostvarimo od svojih prava juče i danas. Dobili smo odgovor, prilično štur, i moraćemo na njega da postavimo neka pitanja. Međutim, i dalje stoji naš zahtev da se gospodin Škundrić, ministar energetike, pojavi pred narodnim poslanicima. Mislim da ćete vi dati sve od sebe, odnosno, nadam se, a mi ćemo tražiti da date sve od sebe da ga dovedete ovamo. U odgovoru koji smo dobili, delimično su samo predstavljena pitanja koja su bila postavljena, tokom te rasprave, gospodinu Škundriću. Odgovor koji smo dobili nam govori da je čudna vlasnička struktura u "Jugorosgasu", a još čudniji razlog zbog čega je posrednik uveden. Sada moram postaviti dopunsko pitanje. Pošto kao osnivač, na osnovu ugovora zaključenog 5.6.1996. godine, nije navedena firma "CENTRAL ME ENERGY & GAS AG, Beč, Austrija, koja sada poseduje 25% "Jugorosgasa", voleo bih da dobijem odgovor na pitanje kada je ova firma postala vlasnik 25% udela u "Jugorosgasu?". Takođe, ovde je izneta jedna netačnost, da Vlada Srbije nikada nije dobila zahtev od NIS-a da se otkupi 25%, čiji je vlasnik, verovatno, postala ova austrijska firma. To je netačnost u ovom odgovoru. Vlada Srbije jeste dobila od NIS-a zahtev da se otkupi vlasnički udeo "Progres gas trejdinga" za četiri miliona evra, koliko smo mi to prodavali. Moram da pročitam, zarad javnosti, i razlog zbog čega je uveden posrednik, zbog čega građani Srbije plaćaju 5% skuplje gas. Zato što "Jugorosgas", samo zato što se preko njega kupuje, ništa ne radi, uzima 5% provizije, a razlog zbog čega je od 1. januara 2007. godine uveden taj posrednik jeste taj što je ruska strana navela da se politika "Gasproma" zasniva na tome da se snabdevanje tržišta zemalja prirodnim gasom vrši preko ćerke kompanije "Gasproma" koja je osnovana u tim zemljama. To me tera da postavim ... Da napomenem, gospođo predsednice, da me ne biste prekidali, imam pravo na pet minuta. Moram da postavim pitanje koje sam postavio i tog dana. Gospodin Miloš Milanković ...
Pitanje nije u vezi s današnjim dnevnim redom, ali dozvoliću vam da završite.
U vezi je s odgovorom koji sam dobio od ministra energetike, koji je juče posle podne i danas, evo, tema, ali verujem da je za sve građane koji se greju na gas tema.
Izvolite. Završite pitanje.
Hvala lepo. Ali molim vas da mi ovo vreme uračunate kao da sam ga koristio. Znači, i tada sam postavio pitanje ko je Miloš Milanković, kojeg je ministar tadašnji, odnosno jedan od lidera vladajuće koalicije, gospodin Mlađan Dinkić, postavio umesto Miloša Tomića na mesto direktora "Srbijagasa". Taj gospodin Miloš Milanković je, nakon uvođenja "Jugorosgasa", dobio godišnju nagradu od te firme u iznosu od 10.000 evra za doprinos. Nakon toga je taj isti gospodin sam sebe predložio da, u ime "Srbijagasa", bude u Upravnom odboru "Jugorosgasa". Em što je tu pitanje konflikt interesa, em se, zaista, postavlja pitanje u čijem interesu je uveden "Jugorosgas", ko uzima 40 miliona dolara godišnje samo zato što naplaćuje gas koji građani Srbije, odnosno Vlada Srbije, odnosno "Srbijagas" kupuje od "Gasproma"? To je, podsećam vas, na nivou od 10 godina – 400 miliona dolara. I tada sam postavio pitanje, a ovde nema tog odgovora, da li će "Jugorosgas" i dalje biti posrednik, da li će građani Srbije i dalje plaćati gas 5% skuplje? Molim vas da se i ovo uvede u beleške i da se to pitanje prosledi ministru koji je, u skladu s našim poslovnikom, dužan da i na to dopunsko pitanje, odnosno na ova dopunska pitanja da odgovor. Dalje, ostajemo kod suštine. Građani Srbije od danas, odnosno juče, plaćaju 60% skuplje gas. To je strahovit udar na domaćinstva koja se greju na gas. Ponavljam, 80% teritorije Vojvodine, odnosno građana u Vojvodini, odnosno, od 100 posto u Srbiji, 80% je gasifikovano u Vojvodini; naravno, i u Beogradu je veliki deo. Molim vas da se povede računa o tome da ministar Škundrić dođe. Mi ne odustajemo od svog zahteva da nam da odgovore na pitanja koja postavljamo i da objasni građanima Srbije i nama poslanicima zašto je gas skočio 60% a onda ćemo pitati nekog drugog ministra zbog čega impulsi telefonski skaču, za koliko skaču i da li su to ta predizborna obećanja koja ste vi dali.
Gospodin Andrić, zatim Markićević.
Zahvaljujem. Stigao je odgovor i on je potvrdio sve ono o čemu smo govorili ovih prethodnih dana i samo nas je učvrstio u uverenju da moramo da insistiramo na tome da gospodin Petar Škundrić dođe u Skupštinu. Dakle, javljam se po čl. 27. i 199, povodom vašeg prava da zakažete odbor, što ću objasniti. Prvo bih skrenuo pažnju svim narodnim poslanicima da je odgovor poslat danas, nakon 40 i nešto dana čekanja. Jedino kada smo blokirali rad Skupštine, juče, na sat vremena, Ministarstvo se odlučilo da nas udostoji odgovora, što nas učvršćuje u uverenju da i danas istrajemo da gospodin Petar Škundrić dođe. Ne piše u koliko sati, verovatno, u toku popodneva. Dakle, prvo, skandalozno je što ne daje odgovor ni na jedno pitanje koje smo postavili, a samo po sebi je skandalozno i to da ovo daje odgovor na suštinsko pitanje – da postoji posrednik u kupovini gasa između jedne države i druge države. Taj posrednik, nama je ovde ukazano na vlasničku strukturu. Rečeno je, takođe, da je ovo uvedeno na zahtev ruske strane. To sada mnogo komplikuje pitanje i traži mnogo odgovora, kao što sam rekao i malopre. Dakle, postoji posrednik. Nije da nismo dobili odgovor kolika je cena koju posrednik dobija za to što je posrednik, ali nam nije jasno šta taj posrednik i dalje radi, osim što naplaćuje proviziju u međutrgovinskom ugovoru između dve države, odnosno između države, s jedne, i firme, s druge strane. Koja je ovo austrijska firma koja je vlasnik četvrtine firme posrednika? Zašto je ta austrijska firma dobila pravo da našim građanima naplaćuje proviziju, kako mi tvrdimo, 5%? Na osnovu čega? Šta je ta austrijska firma uradila da može toliko novca da zaradi na građanima Srbije? Vi ste potpuno ignorisali, gospođo predsednice, dva moja prethodna javljanja. Molim vas da, po članu 199, pozovete gospodina Škundrića da prekine ono što već ima tako važno da radi i da sutra odvoji sat vremena da razgovara s poslanicima u Skupštini Srbije. Jedino tako ćete uspeti da branite dostojanstvo Skupštine Srbije. Dakle, dopustite nam da ga pitamo, da nam odgovori na gomilu pitanja koje sada svaki poslanik ima, mnogo više nego pre nego što smo dobili ovaj kvaziodgovor. Ukoliko to nije put, iskoristite svoje poslaničko pravo, zakažite Odbor za rudarstvo i energetiku, neka ministar dođe, a mi ćemo i u tom odboru iskoristiti svoje pravo da postavimo pitanja. Jer, ovaj odgovor je skandalozan, zakasneo i, u stvari, bacanje prašine u oči. Samo jedan argument ministru da je, navodno, poslao odgovor. Mi iz odgovora koji smo dobili iz Ministarstva ne vidimo odgovor na suštinsko pitanje, a to je zašto je gas u Srbiji poskupeo 60%, pre tri dana. Zašto je danas skuplji nego u bilo kojoj zemlji u okruženju i da li je to pitanje posrednika, ili je pitanje ekonomske opravdanosti te cene? To je pitanje na koje želimo odgovor od ministra, a kada dođe, imaćemo još mnogo pitanja vezanih za ovaj konkretan ugovor i nećemo prihvatiti objašnjenje da je reč o službenoj tajni, zato što tajne nema tamo gde se troši novac građana.
Zahvaljujem. Preduzeću sve, u skladu s inicijativama koje ste izneli juče i danas; ili ćemo zakazati Odbor, ili će ministar doći. U svakom slučaju, postupiću u skladu s Poslovnikom. Gospodin Markićević, po Poslovniku. Izvolite.
Poštovana predsednice, kolege poslanici, građani Srbije, želim lično vama da kažem nešto, poštovana predsednice. Za ovih nekoliko dana koliko ste bili odsutni, zbog načina na koji je vođena Skupština, pogotovo u jučerašnjem danu, gotovo nam je došlo da kažemo – Slavice, vrati se, sve ti je oprošteno. Šalu na stranu. Naravno, povećanje cene gasa, odnosno kubika za domaćinstva. Želeo bih, u ime Poslaničke grupe NS-a, da budem ovde vrlo precizan. Nismo željni da vidimo bilo kog ministra ovde iz neke naše posebne znatiželje, da mu pravimo neprilike, niti da mu oduzimamo dragoceno vreme. Pošto pretpostavljamo da oni rade u interesu građana Srbije, a s obzirom na ova poslednja poskupljenja, postavlja se ozbiljno pitanje – da li je to tako? Sinoć je Vlada, odnosno juče, poturila građanima Srbije predstavnika RATELA da objašnjava poskupljenje telefonske pretplate i cene impulsa. Moram da vam kažem, u ime građana koje predstavljam ovde, da je to najveća uvreda i atak na inteligenciju građana, objašnjenje koje je dato. Radi preciznosti stavova Poslaničke grupe NS-a i poslanika NS-a, pošto se ovde već danima traži da nadležni ministri dođu u Skupštinu i objasne ovolika poskupljenja, zahtev NS-a, naravno, slažući se da oni dođu ovde, nije da oni objašnjavaju, da nam dele sitno kucane strane s objašnjenjima zašto je, nego da odmah povuku tu sramnu odluku. Dakle, zahtev za Vladu Republike Srbije je da odmah ukine saglasnost na ovakvo poskupljenje gasa. Moram da vas upozorim da mi želimo da ovde, za govornicom, suprotstavljamo naša različita politička mišljenja, da građani sude o nama. Moram da vas upozorim da sledi talas građanskih protesta i građanske neposlušnosti. Dakle, građani će izaći na ulice, na najvažnije puteve, i blokirati Srbiju, sve dok se neko ne dozove pameti i ovu odluku ne ukine. Dakle, ponavljam, zahtev NS-a nije samo da ministri dođu ovde, nego da odmah ukinu ovu sramnu odluku, bahatu i osionu. Ovo je nezapamćeno u istoriji svih vlada Republike Srbije, od nastanka višestranačkog sistema, od 1990. godine. Hvala lepo.
Po Poslovniku, Dušan Marić, pa onda Kenan.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Đukić-Dejanović, javljam se na osnovu čl. 225. i 226. Da bih mogao da obavljam dužnost narodnog poslanika, zahtevam odgovor, objašnjenje od Vlade Republike Srbije – ko i kako premijera Mirka Cvetkovića informiše o stanju u zemlji? Ovo pitanje postavljam iz razloga što je pre dva dana, povodom 100 dana Vlade, premijer Cvetković izrekao tvrdnju da je Vlada u proteklom periodu radila odlično, što je potpuno u neskladu sa činjenicama. Radi kratkoće, radi uštede vremena, navešću samo nekoliko činjenica: inflacija u septembru – 11%, penzije povećane za 10%, ali je njihova realna vrednost ostala ista, gas je poskupeo 63%, telefon je poskupeo više od 100%, gradonačelnik Beograda je najavio znatno povećanje cena komunalija; uhapšen je i Haškom tribunalu predat Radovan Karadžić, na mitingu opozicije je ubijen jedan čovek, a policija je pretukla narodne poslanike; Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju smo džabe usvojili, ovi sa Zapada kažu – džabe ste krečili, Misija Euleks vrši dodatnu okupaciju Kosova; od obećanih najmanje 200 hiljada radnih mesta nema ništa. Pored svega, to je za premijera odličan pet. Na osnovu toga zaključujem da premijer nije dovoljno dobro informisan i tražim odgovor na pitanje – ko ga informiše? Koristim priliku da ukažem na još jedan problem, da se ne bih javljao drugi put, povodom povrede Poslovnika. Jutros sam bio na razgovoru kod predsednika opštine Velika Plana, Dejana Šulkića. Čovek se hvata za glavu zbog zahteva građana da im odobri sredstva, da im odobri finansijsku pomoć za lečenje. O čemu se radi? Radi se o tome što u Velikoj Plani 20% stanovnika nije obuhvaćeno zdravstvenim osiguranjem. U pitanju je 10.000 ljudi. U jednom gradu 80 kilometara udaljenom od Beograda, 10.000 ljudi nema zdravstvenu knjižicu i ne može da se leči. Uglavnom su u pitanju radnici, 6.000 radnika preduzeća iz Velike Plane, koja su u proteklih 10 godina, zahvaljujući, pre svega, vlasti DS-a, uništena. Radnici su isterani na ulicu, preduzeća stoje. Preduzeća se mogu privatizovati, predsednik opštine tvrdi da postoje uslovi da se izvrši privatizacija preduzeća, ali da se iz nepoznatih razloga ne ulazi u proces privatizacije. Tražim obaveštenje od Vlade Republike Srbije, od nadležnog Ministarstva zdravlja, da li ima nameru da išta preduzme u pogledu rešavanja ovog problema? U pitanju je 10.000 ljudi u Velikoj Plani koji nemaju zdravstvenu knjižicu i ne mogu da se leče. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Kenan Hajdarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice, reklamiram povredu člana 27. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Mislim da ne možemo lako da pređemo preko zahteva Poslaničke grupe LDP-a da u Skupštinu Srbije dođe ministar energetike gospodin Škundrić, kako bi nam konačno dao odgovore o poskupljenju gasa za 60%. Izuzetno je važno da znamo koja je struktura cene tog gasa, kolika je uvozna cena tog gasa, jer ako pređemo lako preko ovog poskupljenja, doći ćemo u situaciju da ćutimo i o poskupljenju telefonije, da sutra, možda, ćutimo i o poskupljenju struje. Sve to doprinosi da dođe do povećanja inflacije. Smatramo da možda i nije bilo potrebe da se poveća cena gasa za 60%, jer, ako povećamo cenu gasa za 60%, doći će do linearnog povećanja i provizije za posrednika u ovom poslu. Zahtevamo da ministar energetike što pre dođe, kako bi mogao da da odgovore na ova pitanja. Hvala.
Gospodin Čedomir Jovanović.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se u skladu sa članom 100, da bih ukazao na povredu člana 27. Poslovnika. Mi više nećemo, kao poslanička grupa, raspravljati o ovoj temi, ali očekujem od vas, gospođo predsednice, da o ovome razgovaramo s gospodinom Škundrićem. Prilično će teško, u popodnevnom delu rasprave, biti moguć razgovor o amandmanima, jer ovde nema ministarke, tako da ne znam s kim mi, kao poslanici, treba da razgovaramo o tome. Želim da vam kažem, gospođo Đukić-Dejanović, zašto je ovo važno kroz jedan primer. Tokom razgovora u kojima je naš državni pregovarački tim pokušavao da pronađe argumentaciju za očuvanje Kosova u okvirima Republike Srbije, na jednom od susreta u Beču, naši pregovarači su tražili od albanske strane vraćanje imovine Srpskoj pravoslavnoj crkvi. To je bio jedan od zvaničnih zahteva tokom tih pregovora. Naišli su na argument s kojim ne bih želeo da se Republika Srbija ikada više ponovo sretne. Albanska strana je pitala predstavnike našeg pregovaračkog tima – zašto predstavnici Srbije, tamo su nastupali, pre svega, kao predstavnici srpskog naroda, traže od kosovskih zvaničnika i kosovskih institucija da poštuju Srpsku pravoslavnu crkvu više od same Srbije, odnosno zašto se od Albanaca traži da sad urade nešto što pre toga nije bila spremna da uradi srpska država? Pitam vas – na šta će ličiti rasprava o ceni gasa za pet ili deset godina, kada ta pitanja budemo postavljali nekom ko sedi u Moskvi, ako ministar za energetiku, koji sedi na 500 metara od Skupštine Srbije, dva dana sluša o čemu govorimo i dva dana ignoriše potrebu susreta s poslanicima? Hajde da kažemo da, možda, postoji ekonomsko obrazloženje ovako visoke cene gasa, nove cene, da to obrazloženje, s jedne strane, uporište ima u poremećenim cenama na međunarodnom tržištu, koje se formiraju periodično, pa, čak, i nekada kada dođe do pada cene nafte, mi plaćamo one cene po kojima smo kupovali tu naftu ili gas pre nekoliko meseci, kada je kubik gasa ili barel nafte imao znatno višu cenu. Moram da vas pitam, gospođo predsednice, kada i ko je to odlučio da se od 50% udela u zajedničkoj firmi koju su formirale srpska i ruska država, državne kompanije NIS i Gasprom, pola udela Srbije proda austrijskoj kompaniji? Ko je doneo tu odluku? Ovde nam je ministar rekao da on to ne zna i da Ministarstvo tako nešto nikada nije odobrilo. Ko je doneo odluku 2007. godine da se to uradi? Da li shvatate o čemu se ovde radi? Ako ekonomska cena mora da bude izražena kroz poskupljenje od 60%, hajde da vidimo da država stegne kaiš, jer mogu da se definišu kategorije stanovništva koje će biti pošteđene poreza, ili država misli da uvek mora biti novca za nju i za cene koje ona formuliše, a da će građani to plaćati tako što će se grejati, a neće se hraniti. Nadam se da ćemo se, pre ili kasnije, u potpunosti vratiti temama koje su važne za svakodnevni život, da više nećemo trošiti energiju na rasprave o Kosovu, Hagu, da će ta teška pitanja, koja su iskopala rovove ovde, po Parlamentu, na neki način biti rešena, ali da ćemo onda morati da raspravljamo o ovome. Kada je srpska država odlučila da 50% svog vlasništva u kompaniji koja je formirana zajedno s ruskom državom prepusti austrijskoj kompaniji? Zašto je to važno? Zato što smo usvojili, mi za to nismo glasali, ali većina jeste, u Skupštini, Energetski sporazum sa Ruskom Federacijom. Tu dolazi i do preplitanja nadležnosti. Preduzeće koje postoji, koje nam je ispostavilo nove fakture i povišicu od 60%, nadležno je za projektovanje, izgradnju i finansiranje radova gasovoda, za eksploataciju i prodaju prirodnog gasa, koji se transportuje tim gasovodima, potrošačima u SRJ, tj. ovde, kod nas u Srbiji, i za eventualni tranzit prirodnog gasa preko teritorije, kako bi se povećale isporuke prirodnog gasa iz Ruske Federacije u Srbiji, regionu, Evropi itd. Koliko će ostati novca Srbiji kada pola od onoga što Srbija dobije treba da da nekoj austrijskoj firmi?
Vreme.
Ko je to odlučio? Da li shvatate koliko su ovo ozbiljna pitanja? Da li shvatate da samo ovaj odgovor Ministarstva energetike pred nas postavlja pitanje revizije Sporazuma za koji smo glasali? Mislim da su ljudi iz opozicije, koji su glasali, glasali u najboljoj nameri, iako se mi ne slažemo. Ne mislim da ste bili kupljeni od nekoga da glasate za ovaj sporazum. Mislim da ste verovali u ono za šta ste glasali. Evo sada nešto što direktno demantuje Sporazum od pre mesec dana. Veliki problem. Samo nam omogućite raspravu o tome na vreme, u narednadva, tri, pet dana, samo kontaktirajte ministra i recite, onda možemo da razgovaramo o zakonima i amandmanima. Ako nema ministarke, ne znam kako ćemo to da radimo. Ovo je, gospođo Đukić, zaista, skandal. Ne optužujem ministra Škundrića za ovaj ugovor, nije tada bio u Ministarstvu, ovo je 2007. godina, ali on je naš sagovornik o ovom pitanju. On je branio, s potpredsednikom Đelićem, Energetski sporazum. Ko o tome odlučuje? Ovde je DSS, G17, nikad Skupština o tome nije razgovarala. Ko je vlasnik ove firme? Hajde to da raščistimo i radićemo normalno. Više ne učestvujemo u raspravi o ovom pitanju, samo vas molim da nam odgovorite što pre – kada ćemo razgovarati s ministrom o ovome? Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor sam dala. U kontaktu s ministrom Škundrićem, ocenićemo da li će doći u Odbor ili će se obratiti ovde. U svakom slučaju, dva dana rasprave, vaših poziva i pitanja, koja, zaista, duboko zadiru u standard građana, iziskuju njegovu komunikaciju sa Skupštinom. Reč ima Srboljub Živanović, o amandmanu. Imate još četiri nepuna minuta, ali završite slobodno to što ste planirali.
Dame i gospodo poslanici, moram da vas obavestim, već su počele da deluju te vaspitne mere, tako da ću još sad pomenuti njegovo ime, građanina Tomislava Nikolića, da bih upoznao građane Srbije i vas poslanike da je to gospodin otpad broj jedan. Prolazeći pored mene, rekao je – ja sam lopov. To znači da ja njega više neću nazivati malim lopovom, već, ubuduće, da je veliki lopov. (Zoran Krasić, s mesta: Znači, priznao je.) Da, priznao je. Ali, ono što je vrlo bitno, gospodo poslanici, čini mi se da ovim zakonom hoćete da prevarite građane, da opet uvijete sve ove vaše kriminalne operacije u oblandu. Čini mi se da je ova vlada i ova vlast, u stvari, jedan veliki brend Srbije. Veliki je brend zato što u njoj sede veliki kriminalci, lopovi, mafijaši i vi hoćete, verovatno sa 67 ovih članova, da ih zaštitite. Ne znam zbog čega ste napisali toliko u ovom zakonu, kada je to bilo potrebno samo u jednom ili dva člana, da konstatujete ko je lopov, ko je kriminalac. Jer, moram vam reći da ste od 2000. godine, dolazeći na vlast, imali kao glavnu tezu, glavnu floskulu – borbu protiv korupcije, kriminala i lopova. Navodno, sav onaj period od devedesetih godina naovamo bio je pokriven baš tim teorijama kojima ste se vi služili. Dame i gospodo, sada kada 50% građana Srbije gladuje, kada ne zna kako će ujutru da nahrani svoju decu, vi donosite ovaj zakon koji treba da zaštiti, u stvari, lopove. Sve što ste u ovim članovima napisali, to je, u stvari, zaštita kriminalaca i lopova. Svoje izlaganje treba da fokusiram u jedno 10, 11 tačaka. Prvo, jedan od najvažnijih faktora kriminala i korupcije jeste privatizacija. Ovde sede ljudi, bivši ministri, koji su izveli najveću kriminalnu operaciju, a to je privatizacija u Srbiji; to je gospodin Vlahović. Vi treba da odmah oduzmete sve ono što je on pokrao u Srbiji. Dame i gospodo, pitam vas, šta je sad s ovim savetom za borbu protiv korupcije? Kako je on funkcionisao, sad, odjednom, taj savet više ne funkcioniše?! Koliko je puta taj savet podnosio prijave Vladi i ministarstvima? Da ne govorimo o kriminalu, čuli ste od mojih kolega kako je kroz Srbiju taj kriminal tekao. Ja ću vam reći kako kriminal teče po pojedinim opštinama, kao što je to opština Šabac. Vidite da je direktor, odnosno predsednik Privredne komore, Veselinović Radosav, oteo firmu ''Galeb'', odnosno ''Metaloplastiku''. Nisam ga odavno pomenuo, ali sada ga pominjem baš zbog toga što bi trebalo da mu se oduzme sve ono što je kriminalno oteo od radnika ''Metaloplastike'', dame i gospodo. Da ne govorim o najnovijim prevarama u građevinskim firmama. Vi ste počeli da se obračunavate s mafijašima, pa kažete – krenuli smo iz Zrenjanina, s nekakvim Kneževićem iz vaših redova. Tu ste stali. Bila je uka i buka jedno tri dana i tu ste se zaustavili, više ga ne pominjete. Navodno, to je zbog pravde, zbog suda...
Gospodine Živanoviću, govorite duže nego što bi trebalo.
... evo, završavam, to je vrlo bitno. Javiću se još jednom, zato što imam jednu veliku fasciklu u kojoj se nalaze velike zloupotrebe opštinske vlasti u Šapcu. Mnogi se od vas ovde smejulje, ali treba da im to bude gorak osmeh, zato što su to vaše kolege, iz vašeg stroja, koji vama komanduju i koji vas vode. To je, u stvari, kriminal. Dame i gospodo, nije nama potrebna ni Svetska banka, ni MMF, samo bi trebalo da pohapsite i da vratite ono što je ukradeno u Srbiji. Dovoljno bi bilo da se prehrane građani Srbije i verujem da bi to bila najbogatija zemlja.
Zahvaljujem. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. O amandmanu, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, neko je danas, u prepodnevnom delu, pohvalio gospođu Malović kao jednog od retkih ministara koji sedi ovde i učestvuje u radu Parlamenta i čim je pohvalismo, žena nestade iz sale i mi opet nemamo s kim da raspravljamo o ovim amandmanima. Nisam se namerno javljala po Poslovniku, ali očekujem, gospođo predsedniče Narodne skupštine, da nas nećete terati da insistiramo, po Poslovniku, da se gospođa Malović vrati, već da ćete to da uradite. Dobro došla, gospođo ministar. Sačekaću da gospođa ministar sedne, pošto sam je prozvala, zato što sam želela nešto konkretno da joj predložim, odnosno da kažem šta bi trebalo hitno da uradite, a u nadležnosti je ministarstva na čijem ste čelu. U Vrnjačkoj banji je pre nekoliko dana održan seminar sudija Srbije. Na tom seminaru je dogovoreno da sudovi u Srbiji moraju isključivo da poštuju zakon kada je u pitanju odlučivanje o zahtevima opštinskih odbora, odnosno odbornika SRS-a širom Srbije. U vezi s mandatima odbornika, koji su, kao i ovi mandati u Skupštini, poslanički, oteti od strane ove grupe koja se odmetnula, odnosno koja je isključena iz SRS-a, i za razliku od poslaničkih mandata, za odborničke mandate u svim opštinama imamo urednu dokumentaciju, ugovor, ovlašćenje, ostavke, sve ono što je potrebno da bi se ostavka, u skladu sa zakonom, kao neopoziva, aktivirala. Do juče, sudovi su to korektno radili, međutim, danas smo dobili informaciju da ovo što se desilo juče u Kragujevcu nije slučajno, već da se radi o tome da postoji neki dogovor s određenim sudijama, koji su pod direktnim patronatom ''žutih'', da na sve moguće načine eskiviraju vraćanje odborničkih mandata SRS-a. Danas sam dobila informaciju da je, recimo, Okružni sud u Novom Sadu... Molim vas da ovo saslušate, jer ću vam predložiti nešto direktno iz vaše nadležnosti. Dakle, 25. septembra, za odborničke mandate preotete iz Titela, podnet je zahtev sudu, pošto Skupština opštine nije postupila po zakonu i nije vratila mandate, podneta je žalba Okružnom sudu u Novom Sadu, a 10. oktobra je to isto urađeno i za opštinu Beočin. Verovali ili ne, u Okružnom sudu u Novom Sadu je rečeno da oni ovo tretiraju kao upravni spor i da im je rok za rešavanje 60 dana. Molim vas, gospođo Malović, da već sutra pošaljete vaše saradnike iz Ministarstva, znate koje su nadležnosti kada su u pitanju ovakve stvari, i, pošto ćete i sutra biti ovde, da nas obavestite o čemu se zapravo radi, da li je ova informacija koju smo dobili tačna. Ako jeste, to je skandalozno i mi ćemo, kao i u ostalim slučajevima, primeniti ono što nam zakon nalaže, a to su krivične prijave protiv nesavesnih sudija, predsednika sudova, predsednika veća, ko je već u pitanju. Amandman o kom želim da govorim odnosi se na član 39. stav 3. Predloga ovog zakona. Amandman je podnet u ime Poslaničke grupe SRS, predloženo je da se stav 3. Predloga zakona briše. Član 39, na koji je amandman podnet, odnosi se na poglavlje – Upravljanje oduzetom imovinom. Šta ste vi predvideli u članu 39? Kažete da direktor može odlučiti da privremeno oduzeta imovina ostane kod vlasnika, uz obavezu da se o imovini stara ''sa pažnjom dobrog domaćina''. Vlasnik snosi troškove čuvanja i održavanja imovine. Predloženo je da se ovaj stav briše, jer je potpuno nelogično da se licu koje je, nesporno, izvršilo krivično delo i krivičnim delom, odnosno vršenjem krivičnog dela, steklo određenu imovinu, ta imovina poverava na čuvanje, i to da je čuva s pažnjom dobrog domaćina. Vlada nije prihvatila ovaj amandman, s obrazloženjem da ga ne prihvata zato što je osnovni zadatak Direkcije da upravlja privremeno oduzetom imovinom. Navedenom odredbom Predloga zakona daje se mogućnost direktoru da privremeno oduzetu imovinu ostavi vlasniku, ukoliko je to celishodnije sa stanovišta upravljanja imovinom. Naravno, Direkcija kontroliše način na koji vlasnik upravlja tom imovinom, a vlasnik je ne može otuđiti, budući da postoji rešenje o privremenom oduzimanju imovine. Juče sam bila fina, pa sam rekla da nam Vlada dostavlja odgovore, odnosno mišljenja Vlade na amandmane kao da su narodni poslanici kreteni, a danas moram da kažem da je ovo obrazloženje Vlade, najlepšim rečnikom rečeno – nebulozno. Vlada je samo prepisala, ili neko od vaših službenika, samo ste opisali malo šire ovaj stav 3. Predloga zakona, za koji mi tražimo da se briše. Niste nas ubedili, niti ste napisali ijedan argument zbog čega mislite da amandman nije dobar. Vi ste danas, gospođo ministar, ovde rekli da nemate nikakav problem s tim da prihvatite bilo koji amandman ukoliko vas narodni poslanici ubede da je taj amandman dobar i da koristi poboljšanju teksta zakona. Ako su svi amandmani o kojima se do sada govorilo, bez obzira na to iz koje poslaničke grupe dolaze, bili zaista konstruktivni i ako je očigledna dobra volja i namera narodnih poslanika da pomognu i vama i državi Srbiji u primeni propisa, mislim da bi bilo dobro da razmislite. Preporučujem vam da ovaj amandman prihvatite, jer je neprihvatljivo da, ako nekome oduzmete imovinu koju je on stekao vršenjem krivičnog dela, što je nesporno utvrđeno u toku sudskog postupka, onda direktoru, zamislite koja vi ovlašćenja dajete tom direktoru, otvarate mogućnost da i on izvrši krivično delo. Ne želim da sumnjam ni u onoga koga ćete vi postaviti za direktora. Bilo ko da je u pitanju, verujte, da sam ja taj direktor, tražila bih da se ovaj stav briše, zato što je, u najboljem slučaju, neverovatno opterećenje da taj direktor može da odlučuje o tome da ta privremeno oduzeta imovina ostane kod tog vlasnika. Što se onda oduzima? Što se oduzima, ako će on da je koristi do ko zna kad? On će da je koristi s pažnjom dobrog domaćina. Nema logike. Mislim da bi bilo dobro dase ovaj amandman, ovakav kakav je predložen, usvoji, da ne dovodimo u pitanje tog, eventualnog, direktora i da smanjimo što je više moguće korupciju. Govorili smo o tome svi, juče i danas, i ovih dana. Ako hoćemo, a svi se zaklinjemo da hoćemo da se što je moguće više, hajde da ne kažem potpuno ukine, ali bar da se suzbije maksimalno korupcija, ako to hoćemo, a verujem da hoćemo, onda moramo da u zakonima koje donosimo ne ostavljamo nikakvu mogućnost za to nekome ko je iz ko zna kojih razloga došao u takvu situaciju;ilije povodljiv, sklon kriminalu, a vi ga postavite za direktora, ne znajući, i onda saznate na takvim slučajevima. Bilo je danas govora o tome zašto se vodi postupak. Naravno, ne želim da prejudiciram sudske postupke, ali vezano za Šilerovu ulicu, udovice vlasnika iz Šilerove, čuvene, tuže državu Srbiju i postoji velika verovatnoća da će one da dobiju taj sudski spor i da će država Srbija da plati veliki iznos na ime toga što su ti objekti porušeni, kako sada stvari stoje, bar onoliko koliko se informišemo iz sredstava informisanja, zbog propuštanja nekih službi, zatvaranja očiju nekih službi pred nekim činjenicama, nedonošenja odgovarajućih rešenja nekih službi. Sve se odnosi na Skupštinu grada Beograda i upravu grada Beograda, u to vreme. Ko je danas kriv ako se desi da Srbija mora to da plati? Ko je danas kriv, odnosno ko će snositi odgovornost? Platiće građani Srbije, iz svog džepa. Zato ne smemo na ovaj način da se igramo. Ne predviđam da će se dešavati takve situacije, ali kad već donosite ovaj zakon, za koji mi mislimo da nije, uopšte, dobar i da, u suštini, nije trebalo ni da se donosi, ne vidimo razlog zašto nećete da prihvatite amandmane koji su, zaista, dobronamerni, u cilju poboljšanja teksta, i koji će omogućiti da se u tom delu zakon bez ikakvih problema primenjuje. Čuli ste danas od velikog broja poslanika, svi predviđaju istu sudbinu ovom zakonu, bez obzira na to iz koje su poslaničke grupe; svi kažu da će ovaj zakon uskoro morati doći na doradu. To vam i mi govorimo od kad smo počeli da govorimo o ovom zakonu, ali vi, jednostavno, sedite tu i, kao, slušate šta pričamo, ali nisam baš sigurna da vam to dopire do svesti, kao ni činjenica da sada govorimo o amandmanu koji je potpisao Veroljub Arsić, narodni poslanik, a u zaglavlju lepo piše da je to amandman koji je podnela Poslanička grupa SRS-a. Vrlo je interesantno da niko od narodnih poslanika, pogotovo vi iz ''žutog preduzeća'' koji ste sve ovo i zakuvali, niste imali potrebu da se javite, da se zapitate da li je ovo neka greška. Kako može da stoji da je poslanik SRS-a, odnosno Poslanička grupa SRS-a, a u potpisu je neko ko je, kako reče Krasić, ukrao sekretaricu i kompjuter. Mi tražili da vrati kompjuter, a on došao u subotu, ili u nedelju, uglavnom, za vikend i, Krasiću, je l ne znaš, odneo je onaj stari kompjuter, i to preko vikenda. Naravno, sekretaru ćemo da se obratimo, ne s ovog mesta, da vidimo ko to vršlja po Skupštini, ko može iz jedne poslaničke grupe da iznosi, da kida telefone iz zida. Mi čekamo na poziv, telefonski aparat je na stolu, i tek kad vidimo da nema poziva koji očekujemo, shvatimo da su pokidane telefonske žice, da su odneti kompjuteri iz kancelarija, da je odneta kompletna oprema koja je nabavljena za Poslaničku grupu SRS-a. Sve se to, drage kolege, dešava pred vašim očima. Vi se pravite da se ništa ne dešava. Ovo su vrlo ozbiljni poremećaji, ovaj događaj je izazvao, i tek će izazvati ozbiljne poremećaje u funkcionisanju mnogih organa u državi Srbiji. Vi što se smeškate, što ste birali sudije, samo se smeškajte, sve će vaše sudije koje ne postupaju po zakonu doći pod udar zakona i svaki put, budite sigurni, davaćemo vam većinu i obezbedićemo kvorum kad im budemo skidali imunitet.
Na član 41, amandman je podneo narodni poslanik Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, na član 41. stav 1. podneo sam amandman, da se brišu reči: "odnosno sredstava dobijenih prodajom pokretne imovine". Obrazloženje amandmana. Deo teksta u stavu 1. člana 41. potrebno je brisati iz razloga što se na ovaj način unapred prejudicira da je privremeno oduzeta pokretna stvar pribavljena krivičnim delom i da je treba prodati, a u svrhu troškova čuvanja i održavanja nepokretne imovine. Povezano s tim, privremeno oduzetu pokretnu stvar, koja je za vlasnika nezamenljiva, ukoliko se dokaže da nije pribavljena krivičnim delom, potrebno je vratiti, jer je nedovoljna satisfakcija nadoknada u novcu sa pripadajućom kamatom. Dakle, neprihvatljivo je, gospođo ministre, da se pokretna imovina, pre okončanja sudskog postupka, može privremeno oduzeti. U stvarnom pravu postoji i afektivna vrednost za njenog vlasnika. Ne može se oduzeti pokretna stvar i kada se okonča postupak, ta stvar je prodata, a vlasnik će se obeštetiti tako što će mu se uračunati pripadajuća kamata, a stvar mu se neće vratiti. Ne znam da li sam bio jasan prilikom izlaganja prethodnog amandmana, ali posledice ovakvog ponašanja i ovakvog postupka, upravo, vidim u problemu zašto se, uopšte, formira Direkcija pri Ministarstvu. Još jedanput ću napomenuti da je sve ovo trebalo staviti u okrilje redovnog sudskog postupka. Čemu Direkcija? Videli ste danas, uvode se odeljenja u Mionici, u Lučanima, u Guči, u nekim mestima, a Direkcija se formira. Zamislite sada jedan novi organ u okviru Ministarstva pravde, a ukidamo redovne sudove! To je, zaista, neprihvatljivo i ne znam kako će se odraziti u sudskoj praksi, a iz nadležnosti Direkcije, gde se govori o tome da Direkcija učestvuje u edukovanju kadrova – nosilaca pravosudnih funkcija. Dakle, zaista, ne mogu da shvatim kako će to neko edukovati nosioce pravosudnih funkcija, a za direktora Direkcije se predviđa, npr., završen ekonomski fakultet. Ne razumem kako će za poslove Direkcije da se edukuju pravosudni kadrovi. Dakle, pravo svojine je apsolutno pravo. Moguće je privremeno oduzeti stvar, ali nemoguće je prodati pokretnu stvar, bilo čiju stvar, dok se pravosnažno ne okonča postupak. Zaista bih zamolio da prihvatite ovaj amandman, jer mislim da je celishodan, mislim da će popraviti zakon. Bilo bi mi drago da ovo što sam rekao u obrazloženju amandmana i prihvatite. Rekli ste da ćete mnogo toga prihvatiti. Još jedanput vam kažem, neprihvatljivo je da se proda nečija pokretna stvar. Možda to za nekoga nema vrednost, ali, možda, za neku stranku ima afektivnu vrednost. Svestan sam da postoje stvari koje prodajemo zato što su kvarljive, što su dragocene, da to neko čuva, ali svaka stvar je za nekoga važna i, kažem vam, ima afektivnu vrednost. Hvala vam.
Po Poslovniku, izvolite, imate prednost.
Dame i gospodo poslanici, moram da vas obavestim da je Okružni sud u Šapcu doneo pozitivnu odluku o razrešenju odbornika ''šljama'' koji je napustio SRS. Ono što je vrlo bitno da vam kažem, jeste da je ovih šest odbornika dalo kvorum u prošli petak na sednici SO Šabac da bi mogla odbornička grupa da funkcioniše. Prema tome, vidite kolika je sprega između novoformirane ''šljam'' poslaničke grupe, odnosno odbornika koji su bili u jednom velikom dilu sa "žutim preduzećem".
Reč ima gospodin Krasić.
Ja ću povodom ovog amandmana malo drugačije, iz prostog razloga što mislim da podnosilac amandmana nije primetio jednu drugu dimenziju koliko je njegov amandman dobar. Jednostavno, on je samo protumačio ovo i izneo neku argumentaciju. Međutim, moram da vam skrenem pažnju da, ako ovim zakonom formirate Direkciju kao specijalizovanu organizaciju koja će da se bavi imovinom proisteklom iz krivičnog dela, pa kada se kaže to - "bavi", bez obzira na karakter, da li će biti privremeno ili trajno, ali stara se, čuva itd., onda ste na jedan objektivan način odredili nadležnost te direkcije u odnosu na predmet njenog rada. Vi u članu 41. stav 1. Predloga zakona uvodite nešto što potpuno odudara. Vi kažete – ako je privremeno oduzeta imovina, a u okviru te imovine ima i nepokretnih i pokretnih stvari, i postoji potreba da se očuvaju nepokretnosti, Direkcija je ovlašćena da proda pokretne stvari vezane za taj predmet i iz tako obezbeđenih sredstava obezbedi čuvanje i zaštitu nepokretne imovine. Ne mogu to da shvatim. Zašto bi se posao Direkcije i zaštita imovine, pre svega, nepokretne, vezivali za konkretan predmet? Valjda se to vezuje za delatnost, za nadležnost, za poslove koje radi Direkcija. Zato je ovaj amandman dobar i ne shvatam kako ga niste prihvatili. Ako bismo uzeli drugu situaciju, ako ste nekome privremeno oduzeli samo nepokretnu imovinu, pa je potrebno njeno čuvanje i obezbeđenje, a nemate onu pokretnu, kojim ćete sredstvima da obezbedite čuvanje? Redovnim sredstvima Direkcije. Vrlo prosto, nije teško da se zaključi, treba samo malo da se mućne glavom. Vi niste Direkciju stavili kao objektivan, nepristrasan organ, koji ispunjava obaveze i radi poslove iz svoje nadležnosti, već ste nadležnost selektivno sagledali i vezali za konkretni predmet, što je potpuno nepotrebno. Ovaj član 41. stav 1. je u suprotnosti sa članom 9. stav 1. tačka 4, gde se govori o čuvanju na jedan potpuno uopšteni način, objektivan način. Svaka vrsta nepokretnosti koja je došla pod udar ovog zakona, od strane Direkcije se, na bazi člana 9. stava 1. tačke 4, čuva. Čime? Sredstvima kojima raspolaže Direkcija. Vidite, u nastavku ovog vašeg predloga zakona i ovog člana vi iznosite još jednu kontradikciju u odnosu na prethodne članove. U slučaju eventualne štete, odgovara Republika Srbija. Čekajte, da li ste vi rekli da ste pravno lice, a ako je Direkcija pravno lice, ona odgovara svojim sredstvima. Zašto bi Republika Srbija odgovarala? Vi ste poremetili pravni sistem od 2001. godine, vi ste ga poremetili, unakazili ste ga. On ovako ne može da funkcioniše. Ako ste slušali ove pravno-zabludne profesore, Lilića, Kneževića, Hibera, Vodinelića itd., dobro smo i živi, dobro smo živi. Moguće je da bi karatisti bolje pisali zakone. Eto, gospodine Božoviću, navijam za vas, baš svaka čast, kada sam video – Jorga, Božović, rekoh, samo fali Veličković i da bude reprezentacija tu. Šalim se. Ti ćuti, bre. Pošto je sada sve ovo jasno, nema potrebe dalje da se obrazlaže. Naravno, niste vi, gospođo ministar, krivi za ovo. Nadam se da vi ova moja izlaganja ne shvatate lično. Ona nemaju nikakve veze s vama. Imaju veze s vašim okruženjem. U vašem okruženju se nalaze razni tipovi. Nekada, kada ste radili dok je gospodin Batić bio ministar, tu je bio još jedan tip. Ima nekoliko ljudi iz vaše bivše DS koji su sada u Naprednoj stranci, kod gospodina Nikolića. To je realnost. Nemojte vi da se sekirate zbog toga. Ne mislim samo na Femana. Ima tamo i socijalista Jokić, ima tamo raznih tipova. Boris Tadić je napravio vrlo promišljenu političku igranku, napravio je rezervnu DS. Na početku sam vam rekao, mi ćemo taj kamenčić iz cipele da izbacimo, ali on će da poraste i da bude stena koja će vas da udavi. Ne vas kao DS, ne vas kao poslanike, nego Borisa Tadića, Nikitu Rakića, pozdravite ga mnogo, i ove obaveštajne strukture koje stoje iza ovoga. Trenutno, u Srbiji samo Boris Tadić podržava Tomislava Nikolića. Ni Vuk Drašković, ni Mlađan Dinkić, Čeda neće ni da čuje za njega, a da ne pričam o ovim strankama s ove strane, SPS – ni za živu glavu. Kada Dačić bude pročitao zapisnik sa sednice Izvršnog odbora SRS-a i obraćanje Aleksandra Vučića, kako on opisuje Ivicu Dačića i kako, kada uđe u kafanu, vodi računa da li će neki konobar da mu stavi otrov, sve je jasno, ljudi, sve je jasno. Vi niste shvatili koju je grešku napravio Okružni sud u Kragujevcu. To je problem. On je uradio nešto što se nikom normalnom u pravosuđu ne bi desilo. To je taj problem. Zbog čega? Zato što predsednik Okružnog suda, to da znate, taj gospodin Tomić, računa da će biti predsednik budućeg Apelacionog suda, to mu je obećao Tomislav Nikolić, da znate. Sve je jasno. Dobro, da li je teško, ne znam ni ja. To je ta pozadina, tu nema mesta pravu. Čak ni ovi koji po Bolonji budu završili pravni fakultet neće tako moći da razmišljaju. Imate jedan primerak, Tomislav Nikolić, on je po Bolonji. Priznao je juče. Čekajte, šta se smejete? Na Administrativnom odboru je rekao da je diplomirao pre nekoliko godina. Da se predstavio na predsedničkim izborima kao diplomirani pravnik, a ne kao građevinski tehničar, verovatno bi dva glasa više dobio. Ovako je omogućio da Boris Tadić lagano pobedi. Kraj priče, sve je jednostavno i sve je jasno. Ako vidite Tomislava Nikolića, pošto on nešto tako priča, tumači, kažite mu da li kletva deluje ex tunc ili ex nunc, pošto se u međuvremenu pravno osposobio. Gospođo Malović, amandman je dobar i u skladu s onim rešenjem koje ste napisali u članu 9. stav 1. tačka 4. Predloga zakona.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Momir Marković, izvolite.
Kada pogledate, dame i gospodo narodni poslanici, nekoliko članova ovog zakona, poslednjih nekoliko članova ovog zakona, onda vidite da je zakon toliko loš da, čak, ni amandmani ne mogu da ga upodobe i dovedu do situacije da, bar, bude primenljiv. To je ono što sam o ovom i o još jednom zakonu rekao – da su zakoni za policu. Gospođo ministar, nisam mislio da ste ih izvadili iz fioke, to su neki drugi rekli. Rekao sam da ih nećete moći primenjivati i da će biti ono – za vreme mog ministrovanja sam donela jedan ili dva zakona, pet zakona, i to će vam biti, po tome ćete da pokažete, kada jednom ne budete ministar, kada, uskoro, ovo ''žuto preduzeće'' prepusti vlast ovoj desnoj strani i kada budete eks-ministar. Da je ovo ovako, evo, samo nekoliko primera. Recimo, ako se vratimo na član 39, stav 3. kaže – direktor može odlučiti da privremeno oduzeta imovina ostane kod vlasnika, uz obavezu da se o imovini stara sapažnjom dobrog domaćina i da snosi troškove čuvanja i održavanja imovine. Radi se o imovini stečenoj kriminalnom radnjom, na kriminalan način. Sada možemo da uzmemo jedan primer. Tomislav Nikolić je, vršeći kriminalnu radnju, na kriminalan način, oduzeo od stvarnog vlasnika 20 mandata. Ako bi se ovaj zakon primenjivao, ovde se radi o nepokretnoj imovini, u stvari, mandati se ne mogu prodavati. Prodaju se ljudi koji su nosili mandate; tipičan primer je ovih 20 ljudi što sedi gore. Prodaju se nosioci mandata, mandati se ne mogu prodati, pod pretpostavkom da ih uzmemo, jer je to nepokretna imovina. Pored toga, od pokretne imovine, Tomislav Nikolić i sekretarica mu od SRS-a su ukrali dva laptopa. Recimo, primenjujemo ovaj zakon, recimo, sud donese odluku, recimo, direktor Direkcije poverava pokretnu i nepokretnu imovinu onome ko je ukrao, ko je stekao na nelegalan ili kriminalan način, da se o njoj stara, kako rekoste, s pažnjom dobrog domaćina. Vlasnik snosi troškove čuvanja i održavanja. Znači, ukoliko pokvare ova dva laptopa koja su vlasništvo Gradskog odbora SRS-a Beograd, oni će morati da ih poprave, da ih čuvaju i da ih održavaju, kako rekoste, s pažnjom dobrog domaćina. Dame i gospodo narodni poslanici, smatramo da bi prvo što bi država morala da učini, bilo da opljačkanu imovinu SRS-a vrati njenom pravom domaćinu, a da protiv onih koji su na kriminalan način došli do tuđe imovine primeni neke druge zakone.
Reč ima gospođica Nataša Jovanović. SRS ima još tri minuta za ovaj amandman.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo poslanici, gospođo ministre, verujem da će neke informacije koje ću sada da vam dam da vam pomognu, kao ministru pravde, da razrešite neke slučajeve i da, ako je to uopšte moguće, ovakav zakon, koji je pun manjkavosti, a i ovaj amandman kolege Spasojevića govori o tome, bude primenljiv. Da je vlast Demokratske stranke imala volju i želju da krene u obračun s organizovanim kriminalom i s onima koji su protivpravno sticali imovinu godinama, kada su se bavili svim ovim pobrojanim krivičnim delima, krenula bi tragom onoga što je prvi smeo i hteo i, u tom trenutku, jedini mogao da objavi predsednik naše stranke dr Vojislav Šešelj. Vi ćete videti, kada biste morali striktno da primenjujete, kao što se ne primenjuju zakoni, jer je očigledno urušen naš pravosudni sistem... Sačekajte, gospodine Miliću, zato što neću da pričam o onoj aferi iz MUP-a i Dušanu Mihajloviću, ovog puta, i o onim obećanim nagradama. Pomenuću vam, gospođo ministar, samo jednu operaciju, pod konspirativnim nazivom "Mačva". Celokupna ta operacija i način na koji je otkriveno da se pojedini ljudi bave, pre svega, privrednim kriminalom, uz dozvolu vlasti DS-a, objavljena je u knjizi našeg predsednika "Mafijaška pudlica Nebojša Čović". Kada biste sada krenuli da primenjujete ovaj zakon, od stupanja na snagu ovog zakona, vi biste najmanje 10 osoba koje je naveo prof. Šešelj u knjizi, odnosno koje se pominju u operaciji "Mačva", morali da procesuirate, odnosno da im se oduzme sva imovina. Sada, pošto je vreme kratko, postavljam jedno logično pitanje. Evo, Ljubiša Buha-Čume jedan je od glavnih protagonista te knjige i operacije "Mačva". Pošto je on zaštićeni svedok, je l tako, posle svega onoga što se dešavalo, vi sada nama hoćete da kažete, i po članu 34, članu 35. i članu 41. ovog zakona, da njegova supruga Ljiljana Buha i članovi porodice, koji treba da budu izdržavana lica, u slučaju da krenete na Čumeta, što, naravno, nećete, jer ste mu dali status zaštićenog svedoka, prema tome, ovaj zakon je čista obmana javnosti, neće doći pod udar ovog zakona, jer, upravo, pod udar ovog zakona neće doći oni koji su najveća kriminalna dela počinili. Recite mi, molim vas, kako je moguće da ubedite građane da će on biti primenljiv ako ćete takvom čoveku, odnosno njegovoj porodici, ali ja vam garantujem da on neće doći pod udar ovog zakona sve dok se ne promeni vlast, zbog toga što je potrebno starateljstvo za Ljiljanu Buhu i članove porodice, da ostavite određeni kapital, odnosno imetak, pokretnu i nepokretnu imovinu, da brinu o njoj s pažnjom dobrog domaćina? Da su brinuli o državi i da su bili dobri domaćini, oni ne bi napravili sve ono s projektom asfaltiranja puteva i s otvaranjem preduzeća "Difens roud". Nije samo u pitanju pomenuti Čume, nego krenite i od Čovića i nekih drugih, koji su, nažalost, bili partijske kolege gospođe Slavice Đukić-Dejanović, ali, pošto su učestvovali i u isporučivanju i ubistvu Slobodana Miloševića, predsednika SPS-a, onda im je bilo lakše da prodaju svoju dušu, kako su i Miloševićevu glavu prodali, i da na takav protivpravan način zadrže imovinu, odnosno da se priklone klanu DS-a, celoj toj mafiji, što je, takođe, bio predmet prisluškivanih lica u operaciji "Mačva 2''. Prema tome, stvari su toliko očigledne. Vi ste, pre svega, zakasnili mnogo godina sa donošenjem. Ne govorim vama, jer ste vi ministar unazad tri meseca.
Vreme.
Evo, završavam, gospođo Dejanović. Ali, ako biste bili spremni, kao Snežana Malović, da sada imenima i prezimenima, a zašto da ne, jer ste vi deo izvršne vlasti, po saznanjima koja imate, kažete ko su ti ljudi, budite sigurni da nikada ne biste smeli da zagrebete od toga, kada biste se usudili da tako nešto izgovorite. Prema tome, ovaj zakon, i bez usvojenih amandmana, ne može da bude primenljiv, jer morali biste da krenete od svojih redova. Ti isti ljudi, ovaj Feman, on je sitan, znate. On jeste kriminalac iz redova DS-a, sada je otišao kod Nikolića i ove grupe, ali svi ovi drugi, pomenuti u toj knjizi, ljudi koji su radili na obrađivanju tih ličnosti i onoga na koji način su pljačkali državu, biće zaštićeni, što bi rekao naš narod, kao beli medvedi.
Na član 43, amandman je podneo narodni poslanik Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospodine Spasojeviću, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo, kroz ovaj amandman ćete videti zašto je, u suštini, formirana Direkcija. Podneo sam amandman na član 43. stav 2. koji glasi – na kraju teksta briše se tačka i dodaju reči: "po procenjenoj vrednosti od strane Direkcije". Obrazloženje. Usvajanjem ovog amandmana, izbegla bi se mogućnost zloupotrebe prilikom direktne pogodbe, ukoliko bi propali pokušaji usmenim javnim nadmetanjem, tj. bila bi ispoštovana procenjena vrednost od strane Direkcije. Više puta sam istakao svoje mišljenje o potrebi postojanja Direkcije. Više to neću komentarisati, neću da se ponavljam. Smatram da je sve to trebalo u redovnom postupku, kroz redovne sudove, i, zaista, ne mogu da shvatim zašto Vlada nije za ovaj dodatak – po procenjenoj vrednosti Direkcije. U čemu je problem?
(zvonom opominje poslanike) Molim vas, omogućite da čujemo govornika.
U članu 43. stav 2. glasi: "Pokretna imovina se prodaje po istoj ili višoj ceni od procenjene vrednosti koju je odredila Direkcija. Ako imovina ne bude prodata nakon dva usmena javna nadmetanja, prodaja se može izvršiti neposrednom pogodbom". Dakle, ja sam ovde želeo da otklonim jedan nedostatak u zakonu, jer, hipotetički, gospođo ministre, postoji mogućnost da se isfingira ta prodaja. Kaže se – dva puta se neće prodati i onda se prodaje direktnim putem. Ja sam samo dodao – da ta neposredna pogodba ne može da bude ispod procenjene vrednosti od strane Direkcije. Možemo da zamislimo, dakle, Direkcija prodaje stvar po višoj ili po procenjenoj ceni Direkcije. Iza ovoga se otvara izuzetna mogućnost za zloupotrebu. Ako imovina ne bude prodata nakon dva usmena javna nadmetanja, prodaja se može izvršiti neposrednom pogodbom. Zaista, ne mogu da shvatim zašto ovde nije, odnosno samo je trebalo ubaciti – po procenjenoj vrednosti od strane Direkcije. Moguće je da neko nije pročitao oglas, a moguće je da neko u tom trenutku nije hteo da proda po nekoj procenjenoj vrednosti, ali ne možete vi sada spustiti tu cenu u neposrednoj pogodbi i otvoriti prostor za niz zloupotreba. U ovom amandmanu se, praktično, pokazuje koliko je Direkcija, u suštini, autonomna, koliko kroz ovaj zakon sami sebi dajemo autogol. Ne vidim razloga da se ne prihvati, jer je to samo jedna reč, koju ste u prethodnom stavu već sami konstatovali – da se radi o procenjenoj vrednosti Direkcije. Očekujem od vas da reagujete, očekujem da se ovaj amandman prihvati. Amandman je zaista dobar, popraviće ovaj zakon i ne vidim razloga da ne bude prihvaćen. Hvala.
Zahvaljujem. Ima reč po Poslovniku gospođa Milica Vojić-Marković..
Poštovana gospođo predsednice, dame i gospodo, skandalozna je činjenica da posle Crne Gore, koja je Srbiji zabila nož u leđa priznavanjem lažne države Kosovo, citiram izjavu našeg ministra Jeremića, sada nož u samo srce Srbije zabija i njen predsednik Boris Tadić. U današnjim "Novostima", mogli ste da pročitate izjavu gospodina Tadića da je za Srbiju, ja bih rekla, pre za njega, prihvatljivo da na Kosovo dođe Euleks, ako to, naravno, pre toga izglasa Savet bezbednosti i ako taj Euleks ne sprovodi Ahtisarijev plan. Molim vas, to je sama demagogija. Ahtisarijevo čedo je, upravo, Euleks. Ono dolazi na Kosovo sa ciljem da sprovede nezavisnost Kosova, da podrži sprovođenje lažnog ustava Kosova i set zakona u vezi s tim. Nudeći Evropi i Americi model po kome treba da postupe, kako bi Srbija progutala otrovni kolač za konačnu odluku Saveta bezbednosti, predsednik Tadić optužuje Rusiju i kaže – kao, Rusija će glasati o tome na Savetu bezbednosti. Molim vas, ako je za Srbiju prihvatljivo da Euleks dođe bez ikakve najave ovde i da vršlja po našoj teritoriji, bez poziva, zašto bi to za Rusiju bilo neprihvatljivo, a predsednik kaže da je za njega prihvatljivo da Euleks dođe ovde. Najgrublje gazeći Rezoluciju Narodne skupštine Republike Srbije, predsednik Tadić mirno izdaje Srbiju i to nijedna propagandna mašina ne može sakriti. Pošto sam se pozvala na članove 225. i 226, moram postaviti pitanje, koje glasi: predsedniče Srbije, prodajete Kosovo, prodajete Vojvodinu, šta je sledeće? Hvala.
Reč ima gospodin Jojić, o amandmanu.
Dame i gospodo, ovaj zakon stvara pravnu nesigurnost u Srbiji. Zašto? Kod sticanja svojine, pogotovo kada su u pitanju nekretnine, onaj ko je stekao imovinu, i to nepokretnu imovinu, upisao se u zemljišne knjige, a zemljišne knjige su vam, od rimskog prava pa do današnjeg dana, fikcija apsolutne tačnosti. Onaj ko se uknjižio, obavezuje kupca da izvrši uvid u zemljišne knjige i, ako se uveri da u zemljišnim knjigama nema nikakvih tereta, niti privremenih mera, sticalac novi, kao sukcesor prava, kao pravni sledbenik, po rimskom pravu i po definiciji je bona fides, što znači da je savestan sticalac nepokretnosti. Šta će se desiti ako je neko stekao imovinu, napravio kuću u Vrnjačkoj Banji sa pet spratova i tu kuću uknjižio i prodao stranom državljaninu ili stranom licu? Postavlja se i pitanje. I taj iz EU, koji vam dolazi, ostvari uvid u zemljišne knjige i uveri se da u zemljišnim knjigama nema tereta, nema smetnje za prenos prava svojine, sticanje na derivatni način. Znate da se nepokretnost može steći na originarni i na derivativan način. Na originarni način, to je putem nekog pravnog posla, a taj posao može biti i teretni, kao što su: ugovori o kupoprodaji, ugovori o doživotnom izdržavanju, ugovori mogu da budu i o razmeni nepokretnosti. Taj čovek sada dolazi u Srbiju, a Srbija želi da se priključi EU, i doživi da je njegov pravni prethodnik počinio krivično delo i da se upisao u zemljišne knjige bez ikakvih smetnji, a da je on ostvario uvid i da se tom prilikomuverio da nema tereta, da može da kupi određenu nepokretnost. Ako se pokrene krivični postupak, šta će se desiti? Taj strani državljanin tražiće zaštitu pred Međunarodnim sudom u Strazburu. Reći će, molim vas, kakva je ovo nedođija država Srbija? Pa, ovo nema ni u, da ne kažem u kojoj drugoj državi, ne bih želeo, pošto imamo diplomatske odnose sa drugim zemljama. Tražiće pravnu zaštitu. Dame i gospodo, skrenuo bih pažnju na to šta se dešava u praksi. Kada je u pitanju član 39, imate ovakvih primera i takvih slučajeva će biti. Dosadašnjem vlasniku, direktor Direkcije odluči sada da sam donese odluku o vrednosti imovine, koja se procenjuje na milijarde dinara. On donosi sada sam odluku i da poveri imovinu, čak, i onom ko nije vlasnik. Mislim da je pogrešna definicija u zakonu. Ne možete nekoga tretirati da je vlasnik imovine kada je tu imovinu stekao krivičnim delom, ni u kom slučaju. On je držalac, a ne vlasnik. Zbog toga je ova vaša definicija jako pogrešna, a čućete malo stručnu javnost, naše dobre pravnike, profesore, sudije, tužioce i advokate, koji će vam reći da je ovo narušavanje pravnog poretka i da ovo u praksi ne može da živi. Evo vam jedan primer. Donese se odluka da se nekome oduzme imovina. On proda prethodnu nepokretnu imovinu, formira stočnu farmu, 200 krava. Šta se događa? Ostave je njemu na čuvanje. Direktor Direkcije odluči da vlasniku, odnosno tom držaocu, ostavi krave na čuvanje, kao dobrom domaćinu. On kaže, jeste, odlično, hvala vam. Evo još jedna nagrada. Koja? Pa, ja ću da muzem krave, prodajem mleko, pare u svoj džep, a vi čekajte da bude pravosnažna presuda, pa onda možemo da vidimo, ja ću vam krave i pokloniti. Međutim, šta će se desiti kada je neko krivičnim delom stekao svojinu? Ima milion kokošaka. Uzmite "Agroživ", koji je u Pančevu, odnosno u našoj Srbiji, bio velika firma. Šta se dogodilo? Videli ste kako je došlo do propasti te firme i kako je država oštećena. Vi sad možete reći ovako: Ostavljamo mi "Agroživu" i vlasniku "Agroživa", ili nekom drugom poimenično, milion pilića. Ti pilići postaju kokoške, kokoške nose jaja, on prodaje jaja, uzima pare, kokoške ostaše na farmi kad ostariše. Ovaj kaže – evo, molim vas, nosite. To vam je sudbina ovog zakona, dame i gospodo. To je ono što mogu da primetim u svojoj skromnosti, da ukažem. Tu ima dobrih advokata, dobrih pravnika, dobrih stručnjaka, koji će možda imati priliku da zastupaju neke od onih koji steknu imovinu nekim krivičnim delom. Toliko je mogućnosti, šupljina i rupa u ovom zakonu da nema šanse, kod dobrog advokata, da će ijedna sudska odluka ili odluka direktora moći biti doneta. Dame i gospodo, narušen je pravni poredak ovim zakonom. Podsećam vas, imamo iz ove oblasti fundamentalne zakone, osnovne zakone. Podsetiću ponovo, to je Krivični zakonik, koji reguliše oduzimanje imovinske koristi u čl. 91. i 92,zatim Zakonik o krivičnom postupku, koji predviđa kada će se od osumnjičenog, ili optuženog, ili okrivljenog oduzeti stvari i kakav je postupak s oduzetim stvarima. Šta će biti s onim ko ima vinogorje? Recimo, jedan hoće da kupi pola vršačkog vinogorja. Direktor Direkcije odluči da jednom moćniku iz Vršca ostavi na čuvanje vinograde, da se o njima stara kao dobar domaćin. Dok se vodi sudski postupak, 10 godina on ubira plodove i na taj način se još jednom neosnovano obogatio. Zato je ovaj zakon osuđen na propast i mislim da do njegove primene neće ni doći, kao što je to slučaj sa dosadašnjim zakonom, koji je donet, a treba da stupi na snagu 1. januara 2009. godine, Zakonikom o krivičnom postupku. Od brojnih zakona koji su doneti od strane prethodnog sastava ovog parlamenta, na predlog prethodne vlade, a koje je usvojila ova skupština i većina u to vreme, od 280 tih zakona, nema ništa, ne može da bude u primeni ni pet zakona. Sama inflacija propisa ne rešava probleme u Srbiji. Probleme u Srbiji rešava, pre svega, poštovanje Ustava i zakona i, drugo, da sudovi sprovode i primenjuju zakon, da se na taj način zaštite osnovna prava naših građana i da se zaštiti imovina. Ono što je, primetio sam, još veliki problem ovog zakona, to je da je sa zakašnjenjem donet. Šta ćete sa šećeranama? Da je ovaj zakon donet pre nego što su prodate šećerane, cementare, željezare, poljoprivredna imanja, dok nisu prodata brojna državna preduzeća, onda bi do toga lako moglo da se dođe. Prema tome, ovaj zakon nije dobar i neka građani Srbije budu samo obavešteni da im neće biti svejedno od koga će kupovati nepokretne i pokretne stvari ubuduće, jer neće znati da li je onaj ko poseduje i prodaje – zakoniti držalac, da li je vlasnik, ili je krivičnim delom stekao tu imovinu, pogotovu kada je u pitanju nepokretna imovina. Hvala vam.
Zahvaljujem. Gospodin Zoran Krasić, još četiri i po minuta, neka bude pet minuta.
Mislim da ovaj amandman otvara mnogo veću dilemu od ovoga što smo imali prilike da čujemo u poslednjih 20 minuta. O čemu se zapravo radi? Radi se o tome što se članom 43. stavom 2. određuje način prodaje pokretne imovine koja je oduzeta. Vratiću se na nešto što je bilo malopre predmet rasprave, a to je procenjena vrednost, uopšte, pokretne i nepokretne imovine. Postavljam pitanje, nezavisno od ovih doskočica i šala povodom ovih amandmana, da li je utvrđivanje vrednosti imovine, ili, da budem precizniji, pokretnih i nepokretnih stvari koje predstavljaju rezultat izvršenog krivičnog dela i sticanja neke imovinske koristi upravna stvar ili krivično-pravna stvar? Moram da vam kažem da to više pripada materiji krivičnog prava i krivičnog postupka, jer se u krivičnom postupku, povodom razmatranja krivične odgovornosti, pojavljuje vrednost pokretne i nepokretne imovine, neki put kao sredstvo kvalifikacije krivičnog dela, a neki put kao element bića krivičnog dela. Ko vrši procenu? Obično, u takvim slučajevima sud to utvrđuje, a kao pomoćni organ koristi veštaka ili neku specijalizovanu organizaciju. Nekada je to poreska policija, neka inspekcija koja utvrđuje to, i sud koji razmatra krivično pitanje, prihvata ili ne prihvata, određuje veštačenje ili superveštačenje, a mi smo ovde za te, očigledno, sudske poslove predvideli, vi, predlagač zakona, jednu direkciju koja, u krajnjem slučaju, može da deli sudbinu izvršne vlasti u Srbiji i da bude snabdevena voluntarizmom, karijerizmom, političkom podobnošću itd. Mogu da vam na jednom vrlo dobrom primeru pokažem besmisao ovoga. Ovi što pripadaju grupi građana Tomislava Nikolića, uzeli su dva laptopa Gradskog odbora SRS-a. Ne vraćaju ih i sada vi nekoga pošaljete u tu čuvenu Bajčetinu, njegovu, ne znam šta ima, ili u ova preduzeća, ili u neke firme, i to ne znam šta ima, biće prilike i o tome da se odlučuje, i neko konstatuje da je Tomislav Nikolić stekao veliku imovinsku korist izvršenjem nekog krivičnog dela i onda, po ovom zakonu, stradaju naša dva laptopa, zato što su, možda, kod njega u državini. Kako da tražimo izvlačenje te imovine? Naravno, to je još uvek naučna fantastika dok postoji ljubav između Tadića i Nikolića. Doduše, on se osposobio i kao pravnik, može da rasturi pravni sistem. Sudije okružnog suda moraju po njegovim nalozima da rade. Sve je moguće. Vi ovde pričate o neposrednoj pogodbi kao trećem obliku prodaje, odnosno, posle dva neuspešna javna nadmetanja ide neposredna pogodba. S obzirom na afekcionu vrednost pojedinih pokretnih stvari, šta će da bude ako Đorđe Nicović otkupi to, pa vrati izvršiocu krivičnog dela? Ako je mogao da mu da poslovni prostor, što ne bi mogao da kupi i njegovu imovinu, za koju je utvrđeno da je stečena izvršenjem krivičnog dela? Koje ste tu instrumente preduzeli? Naravno, ja ne povećavam krug tajkuna, jer će svakim danom da se obelodanjuje sve više taj spisak. Hvala vam.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, narodni poslanik Vladimir Milentijević, pa Milica Radović, Šormaz, Lapčević i Ostojić.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po Poslovniku, čl. 225. i 226. Naime, pre sat vremena, u Zvečanu je ambasador Ruske Federacije, gospodin Aleksandar Konuzin, završio sastanak sa legalno i legitimno izabranim predstavnicima Srba na KiM-u. To je nešto što nas ohrabruje, bar nas koji živimo na Kosovu i Metohiji, jer je na tom sastanku pozvao predsednike skupština opština na KiM-u, predsednike opština, potpredsednike, delegaciju Skupštine zajednica opština AP Kosova i Metohije i predsednika Koordinacionog centra za KiM, gospodina Vladimira Stevića. To je ono za šta mu ja, u ime Srba sa KiM-a, odajem zahvalnost, što nas ohrabruje u našoj borbi za očuvanje KiM-a, ali, s druge strane sam vrlo zabrinut odnosom institucija Republike Srbije prema KiM-u, posebno odnosom Vlade Republike Srbije, koja za ova četiri meseca nikako nije uspela da na dnevni red stavi raspravu o Rezoluciji o KiM-u, da se o njoj raspravlja, iz prostog razloga, što vrši opstrukciju i dobija na nekom vremenu. Na kakvom vremenu, to je lako zaključiti, ali, s druge strane, odgovorna je i Skupština Republike Srbije, koja još uvek nije odblokirala rad Odbora za KiM, posle četiri meseca, tako da, na kraju krajeva, Rezolucija o KiM-u nije iz tih razloga usvojena. Imam utisak da nije usvojena jer je, na kraju krajeva, uvek predlagana kao prazna, bez osnovnog sadržaja, a to je odnos prema Misiji Euleks, koja se gura na velika vrata, da bi se implementirao plan Martija Ahtisarija, koji predviđa nezavisnu državu Kosovo. Stoga, mi smatramo da bi trebalo da se drugi odnos primeni prema Kosovu i Metohiji, da se stavi na dnevni red Rezolucija, i nekim opštim konsenzusom...
Tri minuta i dvadeset sekundi.
...donese odluka i jasno odbije Ahtisarijev plan, tj. Misija Euleks. Gospođo predsednice, molim vas, za minut završavam.
Hajde, završite.
Ono što je trenutno zabrinjavajuće, to je izjava predsednika Borisa Tadića da je moguć dogovor između Brisela i Beograda oko Misije Euleks, što je veliki udarac za nas koji živimo na KiM-u, jer se time stvara zabuna, strah i panika među Srbima na KiM-u. Dobro bi bilo da predsednik Republike izađe u javnost i, posebno građanima koji žive na KiM-u, saopšti sve što je vezano za Misiju Euleks, tj. šta je namera Borisa Tadića kada je u pitanju KiM.
Zahvaljujem. Gospođa Milica Radović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po Poslovniku, čl. 225. i 226. Gospođo predsednice, znate da do sada nikada nisam zloupotrebljavala Poslovnik, pa to neću činiti ni ovom prilikom. Pitanje koje želim danas da postavim je od izuzetnog, možda, najvažnijeg državnog interesa i zahteva hitan odgovor. Juče smo iz intervjua Borisa Tadića dobili obaveštenje, sasvim jasno, da vlasti u Srbiji razmišljaju o skorom priznanju Misije Euleks i o njenom raspoređivanju na celoj teritoriji srpske južne pokrajine. Sada je samo sporan modalitet kako će to da se uradi. Iz tog intervjua može da se zaključi da će da se ide na Savet bezbednosti. Ali, ukoliko se bude išlo na Savet bezbednosti, onda, u tom trenutku, ne možemo da zahtevamo podršku Rusije, što je sasvim očigledno, jer je Rusija nekoliko puta do sada rekla da neće štititi interese Srbije ukoliko Srbija sama ne štiti svoje interese. Zbog javnosti, samo da ponovim, i da neke stvari postanu jasne, ukoliko vlasti u Srbiji prihvate Misiju Euleks, onda se prihvata i odbačeni plan Martija Ahtisarija, koji ne samo da je odbačen u Srbiji, nego je odbačen i u Savetu bezbednosti. Samim tim, današnje rukovodstvo priznaće i nezavisno Kosovo. To je ono što proizilazi iz ovakve jedne odluke. Ako se to desi, imam razloga da verujem da će tako da bude, onda naša vlast nema pravo da se ljuti na rukovodstvo Crne Gore zbog toga što je zabilo, kako kažu, nož u leđa Srbiji, jer nož koji će tom prilikom zabosti gospodin Tadić u leđa sopstvenoj državi mnogo će više da boli. Na kraju, moje ključno pitanje je – kakve će ova odluka imati posledice na dalja priznanja tzv. nezavisne države Kosovo i Metohija od strane drugih država koje je još uvek nisu priznale? Hvala vam.
Gospodin Šormaz, po Poslovniku.
Gospođo predsednice, takođe, čl. 225. i 226, ali ja ću se direktno obratiti, pre svega, ministarki, kao članu Vlade. Naime, Vlada pokazuje da je krajnje nesposobna, jer se u vreme njene vlasti drastično podiže cena gasa, duplira se cena fiksne telefonije, iako je kod nas operater za fiksnu telefoniju monopolista na tržištu, a Vlada ne reaguje na te stvari, ili ih organizuje da se dešavaju, donosi budžet s povećanjem deficita, o čemu ćemo, verovatno, sledeće nedelje govoriti. Koliko znam, u nadležnosti Vladi je da vodi politiku države. Pitam ministarku, voleo bih da izađe za govornicu, bio bi red da je slušamo i o tim pitanjima, ne samo o ovom zakonu i amandmanima, nego o tome da je posao Vlade da vodi politiku države, a ne posao predsednika Republike – zašto Vlada dopušta Borisu Tadiću da vodi politiku države? Zašto Vlada dopušta, kada smo čuli od predsednika Vlade, koji je sam sebi dao peticu, da on sam vodi Vladu i da mu se ne meša Tadić u posao, da gospodin Tadić govori nešto što je suprotno Ustavu Republike Srbije? Zašto se ne pobuni protiv toga, s obzirom na to da je Vlada dužna i da sprovodi odluku Narodne skupštine Republike Srbije od decembra prošle godine i poslednju do sada usvojenu rezoluciju o našoj srpskoj pokrajini, KiM-u, u kojoj jasno piše da je Euleks za Srbiju neprihvatljiv? Gospodin Putin je još pre nekih godinu dana izjavio da niko ne treba da očekuje u Srbiji da će Rusi biti veći Srbi od Srba. Ako vi kažete da vam je Euleks prihvatljiv ako ga odobri Savet bezbednosti, to je najobičnija demagogija. Ako poručite da je za vas prihvatljiv, zašto ne bi bio prihvatljiv za Rusiju i zašto bi nas Rusija branila u SB-u? Euleks se poziva na osnovu odbačenog Ahtisarijevog plana i Aneksa 10 u tom planu. Jedini njegov posao je da napravi institucije, što šiptarski političari nisu sposobni da učine, pre svega, sudove, policiju. Naravno da kriminalci ne mogu da formiraju sudove i policiju, EU ih formira i ona im pomaže da prave državu. Ovim činjenjem, Boris Tadić treba da se izvini Milu Đukanoviću, a vi kao Vlada treba da zaštite državu.
Prošlo je tri minuta, govorite četiri sekunde duže.
Pitam vas – hoćete li zaštititi državu Srbiju od štetočinskog delovanja predsednika Republike Borisa Tadića, koji se sprema da mnogo veći, mnogo oštriji, mnogo tromiji nož zabije u srce Srbije, nego što je to uradio Milo Đukanović?
Narodni poslanik Lapčević Milan, a zatim Goran Mihajlović.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 226. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, u kome se kaže da narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Skupštine, predsednika odbora, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama i u Vladi Republike Srbije o svim pitanjima koja su važna za rad u Narodnoj skupštini i za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika. Prosto, želim da postavim pitanje prisutnom ministru, odnosno ministarki pravde, naročito, ministru spoljnih poslova – ko u ovoj zemlji vodi spoljnu politiku? Da li u ovoj zemlji spoljnu politiku vodi Vlada i nadležni ministar za spoljne poslove, ili spoljnu politiku vodi predsednik Republike? Kakva je u ovom trenutku naša spoljna politika? Pre samo devet meseci, u ovom istom domu, prethodni saziv Skupštine je usvojio Rezoluciju u kojoj se kaže da je Euleks neprihvatljiv na Kosovu i da direktno ugrožava naš teritorijalni integritet, a juče predsednik države kaže da Euleks može da dođe na Kosovo i da o tome treba da se dogovore Brisel i Beograd. Kako je to moguće? S jedne strane se govori da je plan Martija Ahtisarija neprihvatljiv za državu Srbiju i da ne može da se sprovodi na Kosovu, a jedini međunarodni dokument u kome se pominje Euleks je, upravo, plan Martija Ahtisarija, koji pri tom nije dobio ni podršku SB-a i za našu zemlju nije prihvatljiv. Šta to znači? Ne priznajemo Euleks, ali on može da dođe na Kosovo. Nećemo da prihvatimo plan Martija Ahtisarija, a Euleks može da dođe na Kosovo. To je potpuno nekonzistentna politika i ne razumem na koji način ova zemlja može da brani svoj integritet i na koji način ova vlada vodi svoju spoljnu politiku. S jedne strane, kukamo na Crnogorce što su priznali nezavisnost Kosova, s druge strane, prihvatamo Misiju Euleks, koja ima kao jedini zadatak, i po izjavama njenih zvaničnika, da sprovodi Ustav Kosova. Pa, šta to znači? Na mala vrata prihvatamo plan Martija Ahtisarija, a bojim se, posredno, i nezavisnost Kosova. Bojim se da na ovaj način Vlada Srbije srlja duboko u provaliju i da će, posle ovakve izjave i ovakvog čina, naša pozicija u spoljnoj politici biti mnogo teža, mnogo ćemo teže moći da ubedimo one zemlje koje još uvek nisu priznale Kosovo da to i dalje ne čine. Hvala.
Gospodin Goran Mihajlović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, javljam se po čl. 225. i 226, koji kažu da narodni poslanik treba da bude informisan da bi obavljao svoju funkciju, a pošto smo mi izabrani od strane naroda, smatram da i naši birači treba da imaju povratnu informaciju koja je za njih bitna. Naime, pre jedno tri-četiri dana, na državnoj televiziji, na RTS-u, objavljena je vest da je, navodno, pet odbornika SRS-a u Trsteniku prešlo u novoosnovanu stranku, odnosno Odbornički klub ''Napred Srbijo''. Kada sam čuo tu vest, sazvao sam Odbornički klub i isto veče na sednicu je došlo šest, od devet odbornika. Znači, na ovom mestu želim da demantujem informaciju, nije tačno da je pet odbornika prešlo, nego tri. Mi smo onda, na sednici Skupštine opštine, koja je održana 14. oktobra u Trsteniku, podneli zahtev da se na dnevni red stavi ta tačka – zamena odbornika, međutim, vladajuća većina u Trsteniku nije želela da to učini. Nije se uopšte glasalo o našem predlogu i mi smo uputili zahtev sudu...
Gospodine Mihajloviću, to što govorite, apsolutno, nema nikakve veze s dnevnim redom.
Molim vas, bitno je da saopštim odluku suda.
Saopštili ste, jasno nam je potpuno.
U redu, ali to je čl. 226, znači, moraju i građani da budu informisani.
Informisani su građani, ali, zaista, ne možete govoriti o tome.
Samo želim kratko, završiću, gospođo Dejanović. Danas je stigla presuda Okružnog suda u Kruševcu, kojom su SRS-u u Trsteniku vraćena sva tri izgubljena mandata. Znači, mi ćemo od danas delovati u punom sastavu, sa svih devet odbornika. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Želi da govori o povredi Poslovnika. Dobija reč na osnovu čl. 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođa Slavica Đukić-Dejanović je, kao predsednik Narodne skupštine, raspisala vanredne lokalne izbore u četiri opštine u Srbiji – Knjaževcu, Prijepolju, Vrnjačkoj Banji i Rumi. Već sad je jasno da Tomislav Nikolić i DS, bar što se tiče izbora u opštini Ruma, nameravaju da drastično prekrše Zakon o lokalnim izborima. Evo, o čemu se radi. Dana 6. oktobra 2008. godine, predstavniku, odnosno kandidatu grupe građana ''Napred Srbijo'', Tomislavu Nikoliću, gospođica Biljana Damjanović je, navodno, potpisala izjavu kojom se prihvata njegova kandidatura za odbornika SO Ruma. Ona je 5. oktobra, oko 13 časova, avionom otputovala u Grčku, dakle, fizički nije bila prisutna na teritoriji Republike Srbije. Neko drugi, umesto nje, stavio je njen potpis. Mi smo podneli prigovor Opštinskoj izbornoj komisiji da je došlo do falsifikovanja potpisa kandidata za odbornika, zato što Zakon o lokalnim izborima traži svojeručan potpis na izjavi da se prihvata kandidatura. To je u ovom slučaju izostalo. Međutim, većina u izbornoj komisiji, koju čini DS, glasala je protiv našeg prigovora i naš prigovor je odbijen. Odbijen je s pozivom na faks koga je iz Grčke poslala gospođica Biljana Damjanović, ovde, čak, imate i grčka slova, grčki alfabet, da ona ostaje saglasna da prihvata kandidaturu za odbornika na listi Grupa građana ''Napred Srbijo – Tomislav Nikolić''. Faks je poslat iz Grčke, 13. oktobra 2008. godine u 13,28 časova. Onda je potpisala još jednu izjavu, koju je, takođe, poslala putem faksa i njen potpis na izjavi koju je poslala iz Grčke blage veze nema s potpisom koji je stavljen na izjavu da se prihvata kandidatura za odbornika. Dakle, ovde je, evidentno, reč o krivičnom delu falsifikovanja. Mi smo podneli žalbu Okružnom sudu u Sremskoj Mitrovici i nadamo se da će rešenje izborne komisije biti poništeno. U svakom slučaju, podnećemo i krivičnu prijavu zbog falsifikovanja potpisa. Inače, ovo nije jedini slučaj. Jedan drugi kandidat Grupe građana – Tomislav Nikolić, u vreme kada je, navodno, potpisao izjavu da prihvata kandidaturu za odbornika, bio je u Češkoj, pošto vozi za neko transportno preduzeće iz Srbije. Čovek se, u vreme kada je, navodno, potpisivao izjavu da prihvata kandidaturu, nalazio u Češkoj. Ovi koji su stvorili Tomislava Nikolića, iz DS-a, svojevremeno su glasali iz Soluna, iz Bodruma...
Tri minuta, narodni poslaniče. Koji član Poslovnika je povređen?
...ovi sad su otišli korak dalje. Oni daju izjave iz Grčke. Ali, narod će da proceni ko je ko i da iza ove ujdurme stoji niko drugi do DS, odnosno njihova većina u izbornoj komisiji.
Tri minuta i trideset sekundi. Narodni poslaniče, dobili ste reč na osnovu čl. 100. stav 1, zato što ste želeli da govorite o povredi Poslovnika. U tri minuta, koliko je Poslovnikom određeno vreme da se istakne koji član je povređen, rekla sam vam – tri minuta vam je, molim vas, kažite koji član Poslovnika je povređen, a vi ste nastavili da govorite. Dakle, dobili ste reč bez osnova. Na čl. 49. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Maraš, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Kenan Hajdarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, gospođo ministarko, u čl. 49, predlagač zakona je predvideo da se najveći deo sredstava dobijenih prodajom trajno oduzete imovine i uplaćenih u budžet Republike Srbije, što iznosi 80%, koristi za finansiranje rada suda, tužilaštva, Direkcije i Jedinice. LDP smatra da ovakvo rešenje nije dobro i da u zakonu treba izbeći svaku moguću sumnju o, eventualnoj, zainteresovanosti da se izvrši trajno oduzimanje imovine nekom licu iz razloga koji nisu zasnovani na potrebi da se otklone posledice teških krivičnih dela. Ako se zakonom predvidi da se ova sredstva direktno namenjuju organima koji imaju isključiva ovlašćenja da pokreću i vode postupak o oduzimanju, onda se može stvoriti štetan utisak da će ti organi biti, u izvesnoj meri, pristrasni u pogledu pravne sudbine lica koja tu imovinu poseduju i od kojih ona treba da bude oduzeta. Mislimo da se predloženim rešenjem ugrožava kredibilitet tih institucija i da će one biti doživljavane kao organi koji se trude da na osnovu ovog zakona pribavljaju sredstva zarad svog budžeta. Sudovi, tužilaštvo, organizacione jedinice policije i drugi zakonom formirani organi moraju se finansirati iz budžeta i uslovi za njihov rad ne mogu zavisiti od broja odluka kojima je oduzeta imovina proistekla iz krivičnog dela, niti od veličine ili vrednosti tako oduzete imovine. Umesto osporavanog rešenja, LDP predlaže da se proširi domet odredbe dosadašnjeg stava 2. predloženog člana i da se ukupan iznos sredstava dobijenih prodajom oduzete imovine uplaćuje u budžet Srbije i koristi za finansiranje socijalnih, zdravstvenih, prosvetnih i drugih ustanova i programa, o čemu će Vlada odlučivati. Vlada je dosadašnjim stavom 2. predvidela da se samo petina sredstava obezbeđenih prodajom oduzete imovine usmeri na finansiranje određenih ustanova. LDP smatra da je mnogo korisnije ova sredstva usmeriti u konkretne projekte, čijom realizacijom će biti postignuta mnogo veća i značajnija javna svrha. Ta svrha bi morala da bude i jedan od ciljeva raspolaganja imovinom oduzetom u predviđenom postupku. Ima primera u uporednom pravu da sud ili direktor mogu da odrede namenu tih sredstava. Tako je u Italiji, gde se sredstva usmeravaju institucijama ili projektima čiji su korisnici pripadnici ugroženih grupa, kao što su ''sigurne kuće'', vozila za invalide itd. Stav Saveta Evrope je da će samo tako oduzimanje imovine imati veći značaj za javnost, tj. bolje se vidi smisao i značaj borbe protiv korupcije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Judita Popović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, predsedništvo, gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, da pojednostavimo stvari u vezi s ovim članom 49. Predloga zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela. Faktički, mi ovde imamo jedan sukob interesa. Sukob interesa se sastoji u tome što, s jedne strane, imamo tužilaštvo, sudstvo, imamo Direkciju i specijalizovanu jedinicu, koji su nadležni da započnu, sprovedu i okončaju ceo postupak oduzimanja imovine u slučaju da je ista proistekla iz krivičnog dela Kada se ceo taj postupak završi, imovina koja je realizovana na taj način, u stvari, korist koja se realizovala na taj način što je prodata ta imovina, uplaćuje se u budžet Republike Srbije, ali čiji su korisnici, 80%, upravo ovi koji su sproveli celokupni postupak oduzimanja i prodaje te imovine. Dakle, automatski se pojavljuje jedna sumnja u pristrasnost ovih organa koji su sproveli ceo postupak. Znate, loše rešenje u zakonu je često gore od nepostojanja bilo kakve regulative za rešavanje određene problematike. Kao najsvežiji primer, navela bih onaj osveženi član 2, amandmanom osveženi član 2. Predloga zakona o izmeni i dopuni Zakona o visokom obrazovanju, koji je napravio takav haos u Skupštini da smo juče celo popodne raspravljali o tom nekom rešenju koje je iznađeno od strane Vlade i predlagača zakona. Prema tome, ne bi bilo dobro da za veoma kratko vreme opet dođemo u situaciju da ovu odredbu zakona, ukoliko ovaj zakon usvojimo, moramo da menjamo, jer nije dobro rešenje da se isti oni koji gone, sprovode postupak i realizuju oduzimanje imovine, na kraju, i okoriste. Budžet Republike Srbije finansira i tužilaštvo, i sudstvo, i Direkciju, najverovatnije će i Jedinicu finansirati, pa nema potrebe da na ovaj način u zakon unosimo ko je taj većinski korisnik ovih sredstava. Bilo bi mnogo celishodnije da korisnici budu, upravo, te službe koje se bave socijalnim pitanjima, zdravstvom i slično, a, inače, takva je praksa i u zakonodavstvima Evropske unije. Prema tome, zaista, apelujemo da se ovaj amandman usvoji ovako kako ga je predložila LDP.
Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić.
Poštovana potpredsednice, koleginice i kolege narodni poslanici, sada sam u dilemi. Javio sam se da diskutujem o amandmanu na član 43. i predsednica Skupštine me je registrovala. Mi nismo iskoristili 15 minuta da diskutujemo o tom amandmanu, iako nismo dali amandman. Vi ste ušli i prešli ste odmah na naše amandmane na član 49. Sad vi izaberite, da li da, po Poslovniku, kažem ono što sam mislio da kažem o amandmanu gospodina Spasojevića, jer su o našem amandmanu rekli prethodnici i ja nemam šta da dodam. Po mom sudu, prekršili ste član 141, niste nam dali vreme koje nam pripada po Poslovniku da diskutujemo o amandmanu.
Izvolite.
Dakle, samo nekoliko napomena na taj član 43. i na amandman gospodina Spasojevića. Skrenuo mi je pažnju njegov amandman, priznajem da smo propustili taj stav 2. tog 43. člana – pokretna imovina se prodaje po istoj ili višoj ceni od procenjene vrednosti koju je odredila Agencija. To znači da je moguća ovakva situacija. Direkcija određuje cenu imovine koja je oduzeta, određuje vrednost koja ide na aukciju. S druge strane, u optužnici po kojoj se sudi tom licu koje je učinilo krivično delo mora da stoji nekakva vrednost imovine. Pretpostavlja se i praksa je da to ne određuje sud, nego neko ko je nadležan da proceni imovinu, recimo, "Deloitte&touche" . Šta je sad moguće? Moguće je da lice bude optuženo za nekakvu štetu ili pribavljanje imovine, protivpravne imovinske koristi od, recimo, hiljadu nečega, a da Direkcija proceni da to vredi 100. To je jedna nelogičnost u ovoj prvoj rečenici drugog stava, koju gospodin Spasojević svojim amandmanom nije dirao, ali činjenica je da je moguća nesrazmera između onoga što piše u optužnici i, na kraju, cene po kojoj će se ta imovina prodati. Gospodin Spasojević predlaže da se ova druga rečenica izbriše, da ako se dva puta ne proda na aukciji, ta imovina može da se proda neposrednom pogodbom. Mi mislimo da je to dobar amandman, zato što je strašna analogija, koja mi pada na pamet, između ove dve rečenice, odnosno drugog stava i onog što se dešava. Znate šta, neposrednom pogodbom, bez dve aukcije, prodat je NIS. Znači, imovina oduzeta jer je stečena kriminalnim delima prodaje se po mnogo strožoj proceduri, ovde predviđenoj, nego što se prodaje NIS. Da ne govorim o tome da se i cena tog NIS-a ne određuje, da se prodaje ispod onoga što je procenjeno. Znači, mi ovde dozvoljavamo, stavom 2, da, uprkos tome što je Direkcija ocenila da nekakva imovina košta 100, neposrednom pogodbom, zbog dve propale aukcije, to može da se proda za 10. Nekako mi izgleda da je ta analogija prigodna i da zato, možda, treba prihvatiti amandman i izbrisati ovaj član, zato što nije u redu da se nešto što su kriminalci nelegalno stekli prodaje na način na koji se prodaje NIS. A propo Putinovog citiranja od strane gospodina Šormaza, znate šta, kolege iz DSS-a, Euleks podržavaju i zemlje koje nisu priznale Kosovo. Drugo, Euleks se bavi pravom i pravdom, i to je u interesu Srba. Prema tome, ako je to, čak, i predsednik Tadić shvatio, bilo bi vreme da shvatite i vi. Što se tiče primedbe da se Tadić bavi neovlašćeno i protivustavno spoljnom politikom, da, tu ste u pravu, zbog toga što u Ustavu piše da se Vlada bavi spoljnom politikom, a ne predsednik. Kada je Putin u pitanju, takmičenje ko je veći Srbin podseća me na malu decu. Deca se takmiče ko je veći itd. Ovde je problem, ipak, kad pominjem već NIS, što ima većih Rusa nego što su sami Rusi.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo Čomić, vi ste prekršili član 100. Poslovnika Narodne skupštine, koji kaže: "Narodnom poslaniku koji želi da govori o povredi ovog poslovnika, predsednik Narodne skupštine daje reč odmah po završenom izlaganju prethodnog govornika". Vi ste me onemogućili da odmah dobijem reč, a tražio sam reč zbog povrede Poslovnika. Pustili još neke narodne poslanike da govore. Dakle, nastaviću tamo gde sam stao. Koristim svoje poslovničko pravo da obavestim narodne poslanike o činjenici da se krši Zakon o lokalnim izborima, da se potpisi kandidata za odbornike falsifikuju, i to na vrlo grub način. Falsifikuju se na način koji mnogo podseća na nekadašnji način rada DS-a. Poslanici DS-a su svojevremeno glasali iz Bodruma i Soluna. Sada kandidati Tomislava Nikolića izjave o tome da žele da budu kandidati na njegovoj izbornoj listi daju putem faksa iz Grčke. To je, zaista, veliko demokratsko dostignuće i sigurno je da će to dostignuće u velikoj meri da unapredi politički život u Srbiji. Jedan drugi kandidat za odbornika Tomislava Nikolića je izjavu da prihvata kandidaturu potpisao iz Češke, tako da je to, takođe, jedno dodatno demokratsko dostignuće. Tomislav Nikolić i DS, izgleda, krupnim koracima grabe ka demokratiji. Oni su prevazišli, čak, i fizičke granice i granice vremena. Oni mogu da glasaju iz raznih delova sveta. A, ono što je najžalosnije, to je da se takav način rada legalizuje na sednici izborne komisije, u kojoj većinu ima DS. U stvari, to je najbolji dokaz da ono što je uradio Tomislav Nikolić i ono što i dan-danas radi u opštinama u Srbiji, gde se održavaju vanredni izbori, u stvari, radi po nalogu svojih gospodara iz DS-a. SRS je potpuno ubeđena da će narod na izborima to da prozre i da će da žigoše one koji su u najtežem trenutku za Vojislava Šešelja izdali njega, ideologiju i samu SRS.
Nema povrede člana 100, s obzirom na to da, mislim da smo oboje razumeli, u prethodnom javljanju niste ni tražili reč o povredi Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić, povreda Poslovnika, član 100.
Član 226, u vezi sa 225. Čovek ne može a da ne postavi pitanje – kako je moguće da izaberemo Vladu po proceduri koja je predviđena Ustavom i Poslovnikom Narodne skupštine i da premijer te vlade u sastavu Vlade ima 70% ministara za koje niko nikad živ nije čuo? Videli ste u novinama neku anketu u kojoj niko od građana ne prepoznaje naše ministre. Nakon 100 dana Vlade, mi smo suočeni s činjenicom da ogroman broj građana, 99% anketiranih, nema pojma ko su ljudi čije se slike nalaze u novinama, koje su im pokazane da bi ih identifikovali kao ministre koji vode određene resore. To vam je najbolji pokazatelj šta je vredela Vlada za ovih 100 dana i šta je uradila. Ono što je uradila u ovih 100 dana, a čime se hvali Cvetković, koji za sebe kaže da je super, to su, uglavnom, zaostaci nekog posla koji je činjen u prethodnom sazivu Vlade, uključujući i to nesrećno ratifikovanje SSP-a, koje je učinjeno, kako smo to do sada naglašavali, u okolnostima pod kojima to nije bilo dobro uraditi, o čemu smo već pričali, pa neću trošiti reči. Kada je reč o drugim stvarima, koje su deo svakodnevnog života i obaveze Vlade da prati našu svakodnevicu, pre svega, ekonomsku, tj. onaj deo svakodnevnice koji treba da zaštiti i socijalne interese građana, to ne da je podbačaj, to je prava katastrofa – povećanje cene PTT usluga, povećanje cene gasa, bez ijednog razumnog obrazloženja zbog čega je do toga došlo. Premda znamo da Vlada ne donosi neposredno tu odluku, to ne može da se učini ako se ne korespondira s Vladom i ako ne postoji prećutno odobrenje onih koji su ovlašćeni da se takva politika vodi. Da ne govorim o tome da se nijedno od izbornih obećanja neće do kraja ispuniti, a bude li se jedno ispunilo do kraja, barem u obimu u kojem je to obećano, kao što je slučaj s penzijama, budite uvereni da će dobar deo drugog stanovništva, koji nisu penzioneri, naročito oni kojiimaju socijalne potrebe, prilično patiti zbog svega toga, jer ne postoji nijedan mehanizam da budu zaštićeni. U svim tim okolnostima, ta nesposobna Vlada dozvoljava da predsednik države vodi spoljnu politiku, na koju po Ustavu nema pravo. Vodeći spoljnu politiku, predsednik države sebi dozvoljava za pravo da tetoši Euleks misiju na Kosovu i Metohiji, koja jednu jedinu instrukciju ima, a to je da sprovede Aneks 10 neprihvaćenog Ahtisarijevog plana, u delu u kome se podržava nezavisnost Kosova i Metohije. Zamislite kako folirantski zvuče reči predsednika države kad kaže da je Euleks prihvatljiv pod uslovom da ne sprovodi Ahtisarijev plan. To je neverovatno. Dakle, takve stvari, takvu jeftinu demagogiju, koju smo prinuđeni da slušamo ceo dan, zaista je veoma teško podneti. Nesrećna je okolnost što sve to trpimo i u kom smeru ova država ide, i u ekonomskom i u socijalnom pogledu, a naročito u pogledu zaštite bazičnih državnih interesa. Ali, u svakom zlu može da ima i nečega dobrog. Na ovaj način će se vrlo jasno pokazati da ono što radi Boris Tadić nije ništa manje strašno nego ono što je uradila Podgorica ili Makedonija, zbog čega su njihovi ambasadori najureni. Najbolje bi bilo Borisu Tadiću da uhvati i da najuri sam sebe posle svega ovoga. Onda bi, makar, stvar bila jednaka.
Narodni poslaniče, niste imali osnova da dobijete reč na osnovu člana 100. Pozvali ste se na to da čl. 225. i 226. podrazumevaju informacije koje su vam neophodne za rad, a s nama ste podelili da imate sve informacije koje su vam potrebne o radu Vlade Republike Srbije. Molim vas da ne zloupotrebljavamo Poslovnik. U okviru dogovora kako se upotrebljavaju i zloupotrebljavaju članovi 225. i 226, bar nešto pitajte, bar tražite neku informaciju, da ne bi bilo sasvim očito, i u stenogramu ove sednice, i svima nama koji radimo tokom ovog popodneva, da je u pitanju reč bez osnova i da je u pitanju iskazivanje vaših političkih stavova, na koje vi imate pravo i za koje vam nisu potrebne informacije ni od koga, jer, očigledno, znate ono što vam je potrebno za rad. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Janković, povreda Poslovnika. Traži reč i dobija na osnovu člana 100. stav 1. Narodni poslanik Miloš Aligrudić traži pravo na repliku. Niko nije govorio i onda nemate prava na repliku. Narodni poslaniče, dužna sam da vam dam objašnjenje ako se pozovete na član 100, i to objašnjenje sam vam dala. Pravo na repliku nemate. Davanje prava na repliku je, inače, diskreciono pravo predsedavajućeg.
Gospođo Čomić, sem što sam poštovalac vašeg pušačkog manifesta, ono što vas molim i što mi, prosto, po članovima 225. i 226. pripada, jeste informacija. Žao mi je što gospođa Slavica Đukić-Dejanović nije trenutno tu, zato što sam tu informaciju, zapravo, htela da dobijem od predsednika Skupštine, žene koja je kompetentan stručnjak. Da nije kolega iz NS-a i DSS-a i kolega iz SRS-a, u ovom trenutku bih se, stvarno, osećala kao paranoik. Ne samo ja, nego i naši birači, koji se pitaju da li su oni sami paranoici ili neko želi da ih napravi ludima. Stoga vas molim da predsednici Skupštine, kao kompetentnom stručnjaku, ali i drugoj personi po važnosti u Srbiji, prenesete naša pitanja i želju da nam protumači reči prve persone, koja sve manje vremena provodi u Srbiji, a sve više u ''sjedinjenim evropskim državama'' i Americi. Pošto mora da se formuliše kao pitanje, biću poslušan đak, a ne kao gospodin Aligrudić, i reći ću ovako. Prvo pitanje, da li to predsednik Tadić opet krši Ustav, pa, posle razmišljanja o podeli Kosova, ima kontemplaciju o Euleksu? Jeste da je čovek psiholog, ali metoda slobodnih asocijacija nije dopuštena čoveku u njegovoj poziciji. Drugo pitanje, pratite, gospodine Aligrudiću, ovako treba. Drugo pitanje, kako to da ne prihvatamo plan velikog mirotvorca i nobelovca, a prihvatamo posledicu tog plana – Euleks? To je jedinstven slučaj da ne bude prihvaćen uzrok, ali bude prihvaćena posledica. Treće pitanje, da li je ovo specifičan način da premijer u senci da peticu osobi u ulozi premijera, koji krajnje objektivno ocenjuje uspeh Vlade, budući da se subjektivno ne meša u njen posao? Četvrto pitanje, pošto su protiv srpske rezolucije u UN glasali takvi lumeni, kao što su Palau, Nauru, Mikronezija i Maršalska Ostrva, da li će i njihovim građanima Tadić dekretom omogućiti dvojno državljanstvo i kupovinu imovine i firmi u Srbiji? Stanove već imaju svi članovi uže i šire familije Đukanović, Gruevski je bio rado viđen gost na ''žućkastim'' konvencijama, što da ne dođu i Palaurani, Naurumani i Mikronežani? Sledeće godine će Tadić-Ahtisari, možda, biti dvojac kandidata za Nobelovu nagradu za mir. Peto pitanje, šta će, ako ova vlada dotle potraje, biti nagrada osenčenom premijeru Cvetkoviću od faktičkog premijera Tadića za 200 dana Vlade? Neki novi Euleks o nezavisnoj Vojvodini ili Sandžaku? Finac je tu uvek spreman, a gde on okom, tu Boris skokom.
Zahvaljujem. Sva pitanja potrebna za rad narodnoj poslanici biće upućena nadležnim organima i organizacijama kojih se tiče. Obaveštenje u ime predsednice Narodne skupštine Slavice Đukić-Dejanović. Sutra, u 13 časova, u zgradi Narodne skupštine, o mestu i sali ćete biti obavešteni blagovremeno, biće održan Odbor za industriju, kome će prisustvovati ministar Petar Škundrić, spreman da da sva potrebna objašnjenja i odgovore, a po zahtevu narodnih poslanika. Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić, povreda Poslovnika, i na osnovu člana 100. stav 1. dobija reč, a kaže da je povređen član 27. Izvolite.
Hvala vam, gospođo predsedavajuća. Uvek sam rad da saslušam vaše komentare i uvek u njima čujemo nešto kreativno i novo, nešto što može, kao i sada, izazvati potrebu za replikom i razgovorom o članu 27, koji govori o rukovođenju Narodnom skupštinom i staranju o primeni Poslovnika, koji se, u svakom slučaju, odnosi na svakog predsedavajućeg, a ne samo na predsednika Narodne skupštine, kako to ovde stoji. Interesantno je da kada vam narodni poslanik zatraži repliku na vaše izlaganje, kažete da se u tom smislu odredba člana 101. ne može tumačiti kao da je u pitanju reakcija na izlaganje prethodnog govornika, jer vi predsedavate Narodnom skupštinom. Kada se zatraži pravo na reč po Poslovniku u trenutku kada sednica započinje, pre nego što započne debata, onda predsednica Narodne skupštine ili vi, ko god da je na tom mestu, tvrdite da se reč ne može dobiti zbog toga što još uvek nije završio izlaganje prethodni govornik, pri čemu sami sebe smatrate prethodnim govornikom. Dakle, to je neverovatno. Upotrebljavate različita rešenja u situacijama kada vam šta odgovara. To je vrlo zanimljivo. Potpuno sam uveren da ste vi, svakako, bili prethodni govornik i da imam pravo na repliku nakon vašeg izlaganja. Što se tiče tumačenja čl. 225. i 226, da li je moje izlaganje bilo postavljanje pitanja ili politička konstatacija, verujte mi da u svakoj političkoj konstataciji koja se ovde izrekne postoji duboko postavljeno pitanje. Samo je pitanje ugla gledanja na stvar, kako vi to posmatrate, pitanje vaše volje i vašeg tumačenja. Nemam ništa protiv. Kada ovde izreknem stanovište da Boris Tadić vrši funkciju koja mu po Ustavu nije data, da tumači spoljnu politiku i da pokušava da je vodi mimo Ustava ove države, postavljam, samim tim, pitanje Mirku Cvetkoviću – kako to dozvoljava? To čujem u sredstvima informisanja, u javnosti. Kada kažem da Boris Tadić priznaje neovlašćeno Misiju Euleks, pod nemogućim uslovom, ne nemogućim u smislu da ga ne može ispuniti Euleks, nego pod nemogućim uslovom u smislu neprihvatljivosti za Srbiju, onda je to, zapravo, pitanje ministru spoljnih poslova – kako može to da dopusti, bez ijedne reči komentara u javnosti ili potrebe da dođe za ovu skupštinsku govornicu i pred ovim poslanicima kaže kako je moguće da dođe do takve vrste otimačine ovlašćenja od strane nekoga ko je za to neovlašćen? To je bio cilj onoga mog izlaganja. Naravno da u sebi sadrži određeno pitanje. Naravno da ću vas uvek poslušati, to sam već jednom rekao, da ako ovo nije dovoljna forma, ili je, možda, po vama suvišna, zadovoljiću onu drugu, koja govori o potrebi da poslanička grupa zatraži dan u kome želi da sasluša i premijera i resornog ministra i postavi im ova pitanja neposredno. Hvala vam što ste me saslušali.
Objašnjenje predsedavajuće o povredi Poslovnika, da li je ili nije povređen, ne predstavlja osnov za repliku. Inače, davanje replike je diskreciono pravo predsedavajuće. Znači, čak i u slučaju da se podnosi kao zahtev na govor bilo koga drugog ko nije predsedavajući, onaj ko je predsedavajući ima pravo da kaže – nemate pravo na repliku, ili imate; to je diskreciono pravo. U ovom slučaju, osnov za repliku ne postoji, jer ja ne izražavam svoje političke stavove, ne pozivam se na Poslovnik. Iskreno se nadam da će doći vreme da održim koji govor, pa da narodni poslanik Miloš Aligrudić ima šanse za repliku. Meni je to uvek bila radost. Za sada nemamo takve mogućnosti. Da li još neko o članu 49. želi reč? Poslanička grupa LDP-a ima još 10 minuta. Ne. Na član 49. amandman je podneo narodni poslanik Marko Milenković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam podneo odnosi se na član 49. Predloga zakona koji reguliše raspodeljivanje novčanih sredstava dobijenih prodajom trajno oduzete imovine proistekle iz krivičnog dela. Vlada predviđa da ta novčana sredstva raspodeli ovako: 20% za finansiranje rada suda, 20% za finansiranje rada javnog tužilaštva, 20% organizacionoj jedinici MUP-a nadležnoj za finansijsku istragu, 20% Direkciji za upravljanje oduzetom imovinom i, konačno, samo 20% za finansiranje socijalnih, zdravstvenih, prosvetnih i drugih ustanova, kako navodite u Predlogu zakona. Ovaj predlog bismo mogli nazvati bilo kako samo ne pravednom, pravilnom, domaćinskom raspodelom sredstava. Znači, 60% Ministarstvu pravde. Lepo sam rekao u načelnoj raspravi, gde su pare, tu je DS. Dati 20% jednoj jedinoj jedinici MUP-a, a 20% za sve druge budžetske ustanove u Srbiji!? Vlada Republike Srbije izjednačava finansijske potrebe jedne jedinice MUP-a i jedne Direkcije za upravljanje imovinom sa svim socijalnim, zdravstvenim, prosvetnim i svim drugim ustanovama u Srbiji. U najvećem broju tih ustanova situacija je ili loša, ili katastrofalna. DS je na vlasti ima punih osam godina, a počela je deveta. Šta se dešava u našem zdravstvu? Ko ima para, može da se leči, a ko nema, njega je demokratska vlast unapred osudila na smrt. Lekari širom Srbije nemaju dovoljno recepata, elementarnih uslova za rad. Da li treba da vas podsetim na veliki kriminal koji je sproveden u Srbiji pod velom adaptiranja zdravstvenih ustanova kroz NIP, u režiji G17 plus? Između ostalog, to se dešavalo i u Prokuplju. Gde nam se za ovih osam godina nalazi prosveta i u kakvom stanju su mnoge škole, u kojima zidovi i plafoni samo što se nisu srušili? Ima na desetine takvih primera širom Topličkog okruga. Ni dečiji vrtići nisu u boljem stanju. Šta je s izgradnjom novih obdaništa, koja su nam i te kako potrebna, hteli vi da se složite ili ne? Kakav je životni standard zdravstvenih i prosvetnih radnika? Kakav je životni standard ostalih? To će vam odgovoriti građani Srbije na prvim izborima. Zar ne mislite da bi povećanje plata i poboljšanje uslova rada bio prvi korak ka suzbijanju korupcije i mita, koji su prisutni i u ovim oblastima? Dokle će pojedinci da kaljaju ugled ovih profesija? Koji je epilog ''kragujevačke afere''? Kao vrhunac licemerstva vlasti, ovih dana slušamo na televiziji da vlast neće moći da ispuni predizborno obećanje dato penzionerima da će penzije dostići nivo od 70% prosečne zarade u Srbiji, i to, navodno, zbog svetske finansijske krize. Taj genijalac koji se setio da nađe ovakav razlog za opravdanje predizborne laži, zaista, treba da napreduje u vašem koalicionom udruženju protiv građana Srbije. Građani Srbije, nemojte da vas obmanjuju! Ako bi Vlada i koaliciona skupštinska većina usvojili ovaj amandman, našla bi se novčana sredstva za rešenje mnogih problema – u socijalnoj, zdravstvenoj i prosvetnoj sferi. Amandman je vrlo jednostavan i predlaže smanjenje novčanog iznosa, od 20 na po 10%, za finansiranje rada suda, javnog tužilaštva, jedinice MUP-a za finansijsku istragu i Direkcije za upravljanje imovinom, jer smatram da je to više nego dovoljan iznos za finansiranje ovih organa. Preostalih 60% treba iskoristiti strogo namenski, za rešavanje socijalnih, zdravstvenih, prosvetnih i svih drugih problema. Sudeći po tome koliko u Srbiji ima mnogo kriminalaca, čiju imovinsku vrednost mnogi od nas ne mogu ni da zamisle, odnosno radi se o više stotina miliona evra, usvajanje predloženog amandmana dugoročno bi rešilo pitanje problema koje sam naveo, pa i pitanje penzija. Nemojte da zavaravate penzionere. Znaju oni za šta su glasali, a šta su dobili. Vaši razlozi za neprihvatanje amandmana su neprihvatljivi, jer navodite da je raspodela budžetskih sredstava predložena u članu 49. vašeg predloga zakona primerenija. Za šta primerenija, za koga? Da se novčana sredstva dobijena prodajom trajno oduzete imovine kriminalaca raspodele: jednoj jedinoj jedinici MUP-a – 20%, pojedinim organima Ministarstva pravde – 60%, a samo 20% svim socijalnim, zdravstvenim i prosvetnim ustanovama u državi, i to prema aktu Vlade, po principu – onoj ustanovi hoćemo, onoj ustanovi nećemo. Ako je to za Vladu i prvog potpredsednika Vlade, kao potpisnika odgovora Vlade na predloženi amandman, primerenije, za poslanike SRS-a i građane Srbije, svakako, nije. U odgovoru Vlade ne može da prođe ni pozivanje na uporedno zakonodavstvo, jer dok je Srbija u socijalnoj, prosvetnoj i zdravstvenoj sferi u izuzetno lošem stanju, Vlada ne može da prepisuje modele zakona drugih razvijenih zapadnoevropskih država, već mora da ih prilagođava našim potrebama i specifičnostima. Na kraju, u razlozima za neprihvatanje ovog amandmana, Vlada se poziva na slična rešenja koja su primenjena u Carinskom zakonu. Vi ćete se složiti, a nadam se i gospođa ministar, da ne može ovako loš predlog zakona i neprihvatanje amandmana koji rešava suštinske probleme u državi da se opravda tako što će se pozvati na već usvojeni a loš Carinski zakon. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić. Na raspolaganju Poslaničkoj grupi je sedam minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovim zakonom direktno štitite počinioce krivičnih dela. Kako? Prvo, vi ostavljate deo imovine onome ko je tu imovinu ukrao, ostavljate mu deo imovine ukoliko mu je potrebno za izdržavanje, svoje ili člana njegove porodice. Da prokomentarišem malo to, a propo, gospođo ministar, vaše priče od danas u pogledu tog dela imovine. Koliko mi se čini, vi ste rekli da je to mali deo imovine, koji predstavlja, u stvari, ličnu imovinu, je li tako? Čini mi se da je lična imovina nešto sasvim drugo. Koliko ja znam, u ličnu imovinu mogu da spadaju sredstva, odeća, obuća itd., a onome ko je izvršio tako teška krivična dela, na kraju, ta lična imovina, tamo gde treba da ide, neće biti ni potrebna. Vi znate da tamo gde on ide nisu potrebne ni pertle, je l tako? Tako, ovaj deo imovine, za koji kažete da ga ostavljate učiniocu krivičnog dela, samo može da pospeši ovu moju tvrdnju – da, u stvari, time štitite počinioca krivičnog dela, a kažete, istovremeno, da je intencija zakonodavca da niko ne može da se okoristi imovinom stečenom krivičnom delom. Znači, to dvoje, jednostavno, ne ide jedno s drugim. Dalje, vi predviđate jednu krajnje ciničnu meru, da direktor može da odluči da privremeno ta imovina ostane kod učinioca krivičnog dela. To u prevodu znači – da mu vi, jednostavno, omogućavate da proda tu imovinu, da otuđi tu imovinu. Samo što mu ne kažete – otuđi imovinu, prodaj, okoristi se i od toga. Onaj ko je učinio tako teško krivično delo, mislite li da će se ikada libiti da učini još jedno krivično delo, da proda ovu imovinu? Naprotiv, on će je odmah otuđiti. Iz ovoga se, u stvari, vidi da vi štitite učinioca krivičnog dela. Ko onda štiti građane Srbije, ko štiti penzionere i radnike, kao socijalno najugroženije u ovoj zemlji? Dajete im 10% povećanja penzije, a evo, imamo situaciju da ste podigli 60% grejanje, da se podiže 100% cena impulsa itd. itd. Jednostavno, to je zamajavanje građana Srbije i to je svima jasno. Iz ovog našeg amandmana, odnosno iz predloga člana 49, koji govori o raspodeli imovine koja je prodata, a koja je pribavljena krivičnim delom, vidi se i način na koji vi želite da raspodelite tu imovinu. Jednostavno se vidi da ni ovde ne vodite računa o građanima Srbije, o socijalno najugroženijim kategorijama stanovništva u ovoj zemlji. Vi predviđate da po 20% od ove imovine ide Direkciji, ide Jedinici i ide sudu. Zamislite da je vrednost ove imovine milion evra. Treba li Jedinici da ide 200 hiljada evra, kao onoj koja je uspela da otkrije počinioca, odnosno da otkrije imovinu? Treba li da ide narednih 200 hiljada evra sudu? Treba li da ide 200 hiljada evra Direkciji? Pa, šta su oni to uradili za 600 hiljada evra, kažem, pod uslovom da je vrednost ove imovine milion evra? Preostalih 40% ide samo za socijalno ugrožene kategorije. Mi smo, sasvim logično, tražili da se ovo pokrene, da 60% ide za socijalne kategorije, a preostalih 40% da se raspodeli na ove kategorije: na Jedinicu, Direkciju i sud. Mislimo da je to vrlo ispravno rešenje. Dakle, da ponovim još jednom, ovim zakonom se štite počinioci krivičnog dela. Primenom ovog zakona, znajte, vi ćete postati novi kumovi ovog zakona, biće to onda zakon o zaštiti počinilaca krivičnih dela i svedoka saradnika. Hvala vam.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne) Na član 62. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ivan Andrić, Slobodan Maraš i Zoran Ostojić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima poslanik Zoran Ostojić.
Poštovana potpredsednice, koleginice i kolege poslanice i poslanici, ovim amandmanom predlažemo da se u drugom stavu čl. 62. promeni tekst, pa da umesto: "Po pribavljenom mišljenju Republičkog javnog tužioca, ministar unutrašnjih poslova, u roku od 15 dana od donošenja akta iz stava 1. ovog člana, raspoređuje rukovodioca Jedinice", taj stav glasi: "Direktor policije", dakle, ne ministar, "raspisuje konkurs za rukovodioca Jedinice", znači, konkurs, a ne postavljenje, "u roku od 15 dana od donošenja akta iz stava 1. ovog člana, i to tako da se izbor rukovodioca obavi najkasnije 45 dana od dana raspisivanja". Ovo je amandman vezan za član 7, na koji smo, takođe, podneli amandman. Suštinski, ako Vlada promeni mišljenje, onda mora da prihvati i amandman na član 7. i ovaj. Ako Vlada ne promeni mišljenje, što će biti loše, onda ne mora da prihvati ni ovaj amandman. Suštinska razlika između našeg i Vladinog predloga je departizacija te specijalne jedinice policije koja treba da otkrije imovinu počinioca krivičnih dela. Dakle, mislimo da rukovodioca te jedinice ne treba da postavlja ministar, jer je to politička ličnost, nego da ga postavlja direktor policije, jer je to najviša profesionalna funkcija u policiji. Mislimo da rukovodioca te jedinice direktor treba da postavi na osnovu javnog konkursa, kojim bi omogućio da se i neki ljudi iz, ne znam, finansijske policije ili uprave, poreske uprave ili advokata, takođe, jave na taj konkurs i vode tu jedinicu. Mislimo da mandat rukovodioca te jedinice treba da traje pet godina, jer ne treba da zavisi od promene na čelu Ministarstva, i mislimo da je to pravi način da se građani i svi drugi, koji treba da steknu poverenje u tu jedinicu, na pravi način prema njoj odnose, da ne bude kao prema nekoj drugoj jedinici, koja je poznatija kao jedinica iz prošlosti, kao Jedinica za specijalne operacije Državne bezbednosti, pod režimom Slobodana Miloševića i stranaka koje su mu pomagale tokom 90-ih godina. Dakle, gospođo ministarka, prošli put sam, povodom člana 7, rekao – častan vam je izlaz, ne vidim šta je tu sporno, osim što, možda, oduzmemo malo ovlašćenja od nekoga ko je zamenik predsednika Vlade, ministar unutrašnjih poslova, prvi potpredsednik Vlade itd., i to samo malo, da ne mora da postavlja rukovodioca te jedinice, nego da to ostavimo direktoru policije. Ako se prihvati amandman na član 7, onda je amandman na član 62. nužan, ako ne – nikom ništa, drugi put. Ali, doći ćemo, ako ne brzo, za nekoliko meseci, onda, možda, za godinu-dve, na ovu temu, kada budete videli da ta jedinica vuče repove političkih odluka, vuče repove partijskih odluka. I vama će biti u interesu da se to više ne dešava. Hvala.
Da li još neko želi reč povodom ovog amandmana? (Ne) Na član 62. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime Poslaničke grupe SRS-a, podneo sam amandman na član 62. Predloga zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela, koji glasi: "Rukovodilac Jedinice, u roku od 15 dana, određuje lice koje će se starati o imovini za koju postoje osnovi sumnje da je pribavljena krivičnim delom". Predlaže se da, posle stava 2, ovo postane stav 3. člana 62. Član 62. ovog predloga zakona, na koji sam podneo amandman, nalazi se u delu prelaznih i završnih odredaba i odnosi se na rokove koje ministar unutrašnjih poslova mora ispoštovati, a to je donošenje akta o unutrašnjem uređenju i sistematizaciji radnih mesta u Jedinici u roku od 30 dana, to je stav 1, zatim, u roku od 15 dana posle akta o sistematizaciji imenovanje, odnosnoraspoređivanje rukovodioca Jedinice, što je stav 2. Amandmanom kojim sam podneo predlaže se dodavanje trećeg stava u članu 62, kojim bi se samo upotpunio ovaj niz rokova i kojim bi se dao rok od 15 dana rukovodiocu Jedinice da odredi lice koje će se starati o imovini za koju postoje osnovi sumnje da je pribavljena krivičnim delom. Ovaj amandman se oslanja na amandman poslanika SRS-a Mirka Munjića, kojim se predlaže da rukovodilac Jedinice određuje ko će se starati o pomenutoj imovini. Međutim, Vlada je odbila ovaj amandman, kao i amandman na član 7, s identičnim obrazloženjem. Po tom obrazloženju, to je već regulisano Zakonom o krivičnom postupku. Ako su vam česta obrazloženja za odbijanje i drugih amandmana da je to već regulisano Zakonom o krivičnom postupku, odnosno Krivičnim zakonikom, čemu onda ovaj zakon? Zašto niste primenjivali već postojeća zakonska rešenja, a imali ste za to do sada mogućnost? Bojim se da će ovaj zakon imati samo jednu reklamnu ulogu pred građanima Srbije, da će se država, navodno, uhvatiti u koštac s tajkunima, profiterima, kriminalcima, koji su se obogatili na nezakonit način. To lepo zvuči, ali, kao što je juče rekao poslanik SRS-a Zoran Krasić, nastradaće nekolicina sitnih profitera u moru onih koji bi trebalo da se nađu pod udarom zakona. Sećate li se zakona o ekstraprofitu iz 2001. godine? Toliko pompezno najavljivan, reklamiran. Pominjale su se sume novca koje će država da ubere od profitera, a na kraju se svelo na to da se jedva deseti deo naplaća od onog što je bilo predviđeno. Da bude situacija još tragičnija, pod udarom zakona su se tada našla lica koja su po zvaničnom kursu kupovala devize u državnim bankama, radi lečenja u inostranstvu. Tako su građani Srbije koji su po klinikama u svetu morali da se leče, zbog presađivanja koštane srži, presađivanja bubrega, zbog operacija na srcu itd., što nisu mogli da obave u Srbiji, postali ekstraprofiteri. Među njima su bili i roditelji maloletne dece, kojima je, upravo, država Srbija omogućila da se kupovinom deviza po zvaničnom kursu leče u inostranstvu. Zato su oni koji su stekli ogromnu dobit, ogromnu imovinu, ostali po strani. U međuvremenu su se, 2001. godine, prestrojili na drugi, sasvim suprotni ideološki kolosek, pa su i dalje ostali nedodirljivi. Neka ministar pravde, neka ministar unutrašnjih poslova vidi šta će s njima kada se usvoji ovaj zakon, ili će opet da nastradaju sitni profiteri, dok će se ovi nedodirljivi opet prestrojiti, ili se već prestrojavaju na treći ideološki kolosek, čija je glavna ideologija samo novac. Šef SRS-a Dragan Todorović je juče pre podne nabrojao sve afere, od one ''buldožer revolucije'', pa do danas, i to samo one najkrupnije. Ako primenite ovaj zakon, ako država oduzme imovinu stečenu posle tih nabrojanih afera, Srbija će, verujte, biti bogatija od Kuvajta. Vi to nećete uraditi. Uništili biste na takav način kompletnu stranačku infrastrukturu, nekoliko stranaka sadašnje vladajuće koalicije. Kada se saberu cifre, prosto, da se čovek naježi, što kaže naš narod. U amandmanu koji sam podneo na član 62. pominje se lice koje će se starati o imovini za koju postoji osnovana sumnja da je pribavljena krivičnim delom. To lice mora biti, pre svega, sposobno da profesionalno obavlja tu dužnost. Ta imovina može biti u različitom obliku. Može biti raštrkana po celoj državi, ili po celom svetu, da ne pominjemo ona egzotična ostrva, poznata po Kolesaru, Janjuševiću, ostalima. Dalje, neko može posedovati imovinu u gradu, skupocene stanove, sve do imovine u rodnom selu. Može imati lokale i apartmane od Preševa do Horgoša. Može imati vozni park koji je nezamisliv običnom građaninu. Da ne pričamo o bankovnim računima s ogromnim sumama novca. Dakle, to lice će pred sobom imati težak zadatak, da nadzire i kontroliše imovinu takvog obima, a znajući kako se rokovi kod nas u pravosuđu otežu zbog zastarelosti postupka, biće potreban i te kako veliki broj lica koja će se starati o imovini za koju se sumnja da je pribavljena krivičnim delom, jer će takvih situacija, ako se bude sprovodio ovaj zakon, biti mnogo. Analizirajući član 62, ali i ostale članove, lako se može uočiti da se često prepliću nadležnosti Ministarstva pravde i Ministarstva unutrašnjih poslova. Tako, recimo, Republički javni tužilac daje mišljenje na akt o unutrašnjem uređenju i sistematizaciji radnih mesta, a može se protumačiti i da daje mišljenje o budućem rukovodiocu Jedinice koga postavlja, odnosno raspoređuje ministar. Ako je došlo do toga da o kadru Ministarstva unutrašnjih poslova treba Republički javni tužilac da da saglasnost i da ga proverava, onda u koga treba imati poverenje u ovoj državi? Šta će se dogoditi ako, recimo, Republički javni tužilac ne da pozitivno mišljenje na akt o sistematizaciji ministru unutrašnjih poslova, ili na razmeštanje rukovodioca Jedinice? Hoće li stati i primena ovog zakona? Nije li ovo skriveni kamen spoticanja, da se prebacuje odgovornost s jednog ministarstva na drugo ministarstvo u pojedinim slučajevima, kada treba da se zaštite pojedinci od primene ovog zakona? Pošto je ovde gospođa ministar, želeo bih da je pitam u šta se to pretvorio Četvrti opštinski sud u Beogradu? S obzirom na to da mnogi, mogu reći, već bivši odbornici, ili oni koji će to uskoro postati, iz SRS-a, koji su ukrali mandate SRS-u, pišu nekakve predstavke, dopise iz cele Srbije, da li je u pitanju Trgovište, Mali Zvornik, kako smo čuli pre neki dan, ili Ćuprija, Paraćin, Jagodina, i svi se obraćaju Četvrtom opštinskom sudu u Beogradu, tražeći zaštitu nekih svojih prava, da li se taj četvrti opštinski sud pretvorio u istureno odeljenje interesne grupe za otimanje mandata SRS-u? Da li tamo radi neki privatni sudija, koji će otimati mandate SRS-u? Ne razumem da neki bivši odbornici mogu da kažu ovde da su bili prinuđeni da potpisuju ugovor i ovlašćenja. Da li su se probudili, kao ''Trnova Ružica'', posle šest meseci i shvatili šta su uradili? Dakle, ne samo mene, već i javnost u Srbiji interesuje šta je, u stvari, Četvrti opštinski sud, da li je to istureno odeljenje interesne grupe za otimanje mandata SRS-a?
Gospodin Srboljub Živanović, o amandmanu.
Dame i gospodo poslanici, videli ste iz ovog izlaganja kolega, a i opozicije, kolika je simbioza između mafije i vlasti. Ja ću vam, ipak, na jednom primeru reći, verovatno će se mnogi setiti tog primera, to je bilo prošle godine u ovoj skupštini, kada sam rekao da je Đinđić, u stvari, bio šef srpske mafije dok je bio živ, a da je taj njegov trend nastavio Boris Tadić. Posle ćeš odgovoriti, nema problema ... Ali, moram vam reći da me niko iz te vladajuće koalicije nije prozivao koliko me je prozivao jedan čovek, reći ću sada njegovo ime, i više nikada ga neću reći, zato što on ima svoje konspirativno, drugo političko ime, to je građanin Vučić. U stvari, to je radioaktivni otpad broj dva. On me je prozivao, rekavši da sam tom svojom izjavom njemu naneo veliki politički udarac i da sam naneo njegovoj političkoj karijeri veliku štetu. Ne znajući, u stvari, šta sam učino, dani su prolazili, razmišljao sam, ali njegove sugestije, ili njegovi, da kažem, napadi su bili svakodnevni. Tražio sam od njega jedno veliko objašnjenje, ali mi je rekao– to ću ti objasniti jednog dana, ali, da znaš da si zaustavio moju političku karijeru i da si jedan od velikih krivaca što nisam izabran za gradonačelnika grada Beograda. To sam shvatio kao dobronamernu kritiku bivšeg stranačkog kolege, ne znajući da je on u službi mafije, da je on u službi određenih prozapadnih država, određenih obaveštajnih službi. Nije mi, ipak, bilo dovoljno vreme koje mi je bilo na raspolaganju u stranci. Vrlo brzo sam, posle svega, shvatio gde je, u stvari, taj politički cilj ''radioaktivnog otpada broj dva'', ali moj izlazak za ovu govornicu je bio da kažem da će ovaj zakon doprineti jednom velikom obračunu unutar same porodice. Plašim se da Srbija ne postane Divlji zapad. Pitaćete me, kako, a ja ću vam odgovoriti – zato što će se treća lica, koja treba ili koja mogu da naslede tu otetu imovinu, boriti svim mogućim sredstvima da ta imovina ne bude oduzeta, jer se ovde, u pojedinim članovima, čl. 27, 28, 29, 30, 34, da više ne nabrajam, objašnjava da treće lice ima pravo da povede postupak ako mu taj protiv koga je podneta krivična prijava prevede tu otetu imovinu. Bojim se da ne dođe do unutrašnjeg obračuna u samim porodicama, da deca ne potegnu oružje da bi ubila svoga oca, onoga ko je oteo tu imovinu u Srbiji, na taj kriminalni, zločinački, lopovski način. Ono što je, takođe, vrlo bitno, vreme odlazi, moram brzo da govorim, jeste kriminal koji je bio u šabačkoj opštini, gde je bivši poslanik i bivši ministar Dušan Petrović, to govorim argumentovano, jer imam određene podatke, zajedno sa Borisom Tadićem, kada su bili u privatnoj poseti Italiji, zajedno s predsednikom Opštine, to može potvrditi i odbornik SO Šabac, odbornik SPS-a ...
Vreme.
Sad ću da završim. ...da je memorandumom izglasano da se prenese oprema jedne zloglasne ''fabrike-ubice'' iz Rumunije za uništenje fizičko-hemijskog otpada u šabačku opštinu. Na sumnjiv način je u SO izglasan taj memorandum, gde smo mi, odbornici opozicije, tada reklamirali to. Moram vam iskreno reći, tada je odbornička grupa DSS-a bila u poziciji, u vlasti, ali je glasala protiv takvog memoranduma...
Molim vas, privedite kraju, govorite zaista dugo.
Evo, završavam. ...što se pokazalo kriminalno, koliko je Dušan Petrović, zajedno sa Tadićem, hteo da učestvuje u rukovanju šabačkom privredom, odnosno oni i danas rukuju privatnicima koji su uzurpirali šabačku privredu. [[Isključen mikrofon.]]
Nemate više reč. Srđan Milivojević, po Poslovniku, zatim gospodin Jugović, takođe, po Poslovniku.
Poštovana gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, reagujem po članu Poslovnika koji govori o tome da niko ne može da vređa dostojanstvo ove skupštine, a pogotovo dostojanstvo tragično nastradalog predsednika Vlade, dr Zorana Đinđića, i ne mogu da otrpim, oćutim kada neko izađe za ovu govornicu i kaže da je reč o mafijaškom predsedniku Vlade. Mislim da je bila prilika da gospodinu Živanoviću izreknete opomenu zbog ove uvrede, ali to govori o vrednosnom sistemu, ne samo gospodina Živanovića, već i čitave SRS. Svuda u svetu rađaju se ljudi s lažno uplakanim očima, lažno zabrinuti, s lažnom tugom, zabrinuti pred velikim problemima, vazda tromi i lenji kada treba da se žrtvuju za sopstveni narod, a vazda aktivni kada treba nekoga da ukaljaju i oblate. Svuda u svetu postoje takvi ljudi koji su vazda spremni drugoga da gurnu na žrtvenik, a nesposobni da išta sami urade za svoj narod, za pokoljenja, za građane ove zemlje. Samo u Srbiji se tim ljudima, koji gmižu po prašini, a jedva se razlikuju od te prašine po kojoj gmižu, pružila prilika da iz te prašine i tog blata zgrabe najveći kamen i bace ga u lice onih koji su zadužili pokoljenja. Jutros, gospodine Živanoviću, kad sam dolazio na ovu sednicu Skupštine, prošao sam kroz Moravsku dolinu, kroz Srbiju. Kad posmatrate ove magle u ranim jutarnjim satima i kad posmatrate ovu našu lepu zemlju, iz te magle izviru samo vrhovi velikih planina. Tako je i sa ljudskom istorijom. Mali, sitni, neznatni ljudi se ne vide. Vide se samo ti veliki, gorostasni likovi, koji su zadužili pokoljenja. To vam je isto kao s izložbom slika. Da biste videli velike slike, morate da se odmaknete od njih da biste videli likove na tim slikama. Da biste videli male, sitne ljude na tim malim slikama, vi morate prići bliže tim slikama. Tako je i s ljudskom istorijom, tom velikom izložbom likova. Da biste sagledali velike likove kao što je bio dr Zoran Đinđić, morate biti njegov savremenik i shvatati ga. Istorija i vreme će pokazati veličinu dr Zorana Đinđića. Ponosan sam i srećan što sam znao tako velikog čoveka, koji je zadužio pokoljenja, a on je još za života zadužio svoja pokoljenja i ubrajao se u one velike ljude koji su zadužili Srbiju, jer su, svojim delima, ti veliki ljudi potisnuli nedela malih ljudi. Vi, gospodine Živanoviću, spadate u ljude koje neću kvalifikovati ni kao male, ni kao velike, ni kao ovakve, ni kao onakve. Neka vam birači i građani ove zemlje sude, ali DS ne dozvoljava da na ovakav način govorite o dr Zoranu Đinđiću. Vreme će pokazati njegovu veličinu, a vreme će pokazati i gde je vama mesto. Hvala.
Narodni poslanik Živanović, replika.
Gospodine Milivojeviću, vi ste Moravskom dolinom putovali i videli ste maglu, ali niste videli sebe u toj magli. Vi ste videli planine, ali niste videli sebe u toj magli. Magla je ta koja jeste faktor, gde treba vetar, zajedno s tom maglom, da vas oduva s ove političke scene, da vas više nema. Treba da znate da je SRS zadnji bedem srpstva, i njen ideolog prof. dr Vojislav Šešelj. Svi građani dobro vide veliku borbu prof.dr Vojislava Šešelja da spase građane Srbije, ne samo da spase Srbe, nego sve građane Srbije. Šta je učinio tvoj predsednik, pokojni Zoran Đinđić? Učinio je to 5. oktobra, i sada ova Srbija živi na krvi, onoj na kojoj je došao Zoran Đinđić. Došao je rušeći Srbiju i rušeći sve ono što su građani Srbije stvorili. To je tvoj predsednik. To je Zoran Đinđić. Zapamti još jednom da je prof. dr Vojislav Šešelj heroj srpstva, heroj koji spasava Srbiju, koji je žrtvovao i sebe i svoju porodicu. Hvala.
Gospodin Ostojić, pa Jugović.
Gospođo predsednice, niste dugo predsednik Skupštine, tek par meseci. Nije prvi put da se ovako priča o Zoranu Đinđiću i nikad do sada niste izrekli opomenu. Upozorili smo vas 20. jula, posle nekoliko puta, da je to kršenje Poslovnika. Šta ja mislim o radikalima, ne treba pričati, ali tada sam vam, gospođo predsednice, rekao da više neću izgovoriti kad izlazim za govornicu "uvažena", "poštovana" i do sada to ispunjavam. Niste uvažena, niste poštovana, zbog toga što dozvoljavate da se ovo nastavlja. Tada smo glasali, gospodine Milivojeviću, da li je gospođa iza mene prekršila Poslovnik, a vi, cela ova strana, glasali ste da nije. Prema tome, sedeći blizu ovih iza vas, koji su šampioni licemerja, izgleda da se to širi po ovoj klupi. Nemojte nas smarati takvim govorima ako niste u stanju da glasate, u danu za glasanje, da nekažnjavanje jeste kršenje Poslovnika. Tako se brani Zoran Đinđić, ne rečima u pola sedam, nego delima. Poznavao sam Zorana Đinđića i ne mislim da je vreme i mesto da sada pričamo o tome. Ne mislim da je vreme, ni mesto za pesničke izlete. Ministarka sedi ovde, ljudi čekaju da se usvoje zakoni, a gospođa predsednica i dalje krši Poslovnik. Ako stojite iza ovih reči koje ste izgovorili, hajde da u danu za glasanje glasamo o kršenju Poslovnika, pa da vidim da li su samo reči, ili i dela, a o njima ne treba trošiti ni reči. Kad kažem – o vama, ne mislim o svima vama ništa loše, vi ste moje kolege poslanici, nego o pojedincima koji, očigledno, ne mogu da se kontrolišu i koji sebi dopuštaju ispade kakve je učinio gospodin, ali gospodin, očigledno, ima sklonost ka ispadima, sećajući se kada je u pitanju dojučerašnji njegov kolega. Pokažite, iako ste jedina stranka koja priznaje da prima naloge iz inostranstva, nema druge stranke u Srbiji koja prima naloge iz inostranstva, pokažite malo dostojanstva prema pokojniku ako ste hrišćanin i nemojte ovu govornicu zloupotrebljavati na taj način. To što ste vi sa strankom, gospođo koja sedite iza mene, devedesetih, puno krvi pustili i Srbima i nesrbima, i taj njen blagonaklon odnos prema vama, ne daje vam pravo da to radite. A vama, izvolite, u danu za glasanje, da vidimo da li je prekršila Poslovnik, pa ću onda razumeti i poverovati da iza tih reči postoji iskrena želja da se zaštiti lik i delo Zorana Đinđića. Hvala.
Gospodine Ostojiću, moj blagonaklon odnos prema bilo kom poslaniku je onoliko blagonaklon kao i prema vama. Izvolite, gospodine Jugoviću.
Poštovani poslanici, dame i gospodo, molio bih predsednicu Parlamenta da bude njena obaveza to da ne dozvoli poslanicima da kaljaju svojim rečnikom ovaj dom Skupštine Republike Srbije. Mi pojedine ljude ovde ne možemo vaspitavati, ali im vi možete onemogućiti da to svoje nevaspitanje pokazuju. Skupština Republike Srbije je kulturno, državno i svako drugo nasleđe. Loše se odnoseći prema ovom domu, mi pokazujemo neodgovornost prema svim građanima Srbije, ali i prema svojim precima koji su ovo gradili. Hvala.
Gospodin Milivojević.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, ponovo se javljam povodom povrede Poslovnika, čl. 103. i 104. Naravno da je namera koalicije Za evropsku Srbiju i Demokratske stranke da efikasno radimo i ja više neću raspravljati sa gospodinom Živanovićem, jer mislim da on nije nivo koji treba da raspravlja o dostignućima dr Zorana Đinđića, niti je naša namera da ovu govornicu koristimo za raspravu sa gospodinom Živanovićem, jer želimo da ovaj parlament uzdignemo na jedan viši, efikasniji nivo, dostojan poštovanja. Gospodine Živanoviću, zaista, mislim da vam je rečnik neprimeren, da vam je sistem vrednosti promašen kada govorite o besmrtnoj politici Srpske radikalne stranke. Samo ću podsetiti vas i građane Srbije koliko je građana, i ove zemlje i bivše Jugoslavije, postalo zaista smrtno zbog besmrtne politike Srpske radikalne stranke, i to je dovoljno da kažem i o vama i o vašem sistemu vrednosti. Gospodine Ostojiću, ako zaista želite da unapredimo rad ovog parlamenta, nemojmo da glasamo o povredi Poslovnika, hajde da promenimo Poslovnik, da napravimo jednu efikasniju atmosferu za rad u ovom parlamentu, da napravimo atmosferu gde neće biti prilike da se izađe i govori na ovakvu temu, gde neće biti prilike da se povreda Poslovnika koristi za političke obračune. Hajde da vi i ja odustanemo od bilo koje diskusije i da, ako zaista želimo da ovu raspravu privedemo kraju, omogućimo gospođi Malović da o tome kaže šta ima, a ja ću onda kazati da u tome nema licemerja, da tu ima, zaista, iskrene namere da se radi. Razumem da je legitimno pravo opozicije da na svaki način proba da opstruira rad Parlamenta. Kažem još jedanput, hajde da probamo zajedno, da Parlament učinimo efikasnim, da Parlament učinimo dostojnim, a i da, ipak, ne dozvolimo da se blate ljudi koji su dali nemerljiv doprinos demokratskim promenama, u kojima ste vi učestvovali. I vi, ipak, imate pravo da nećemo prećutati takav nastup. Mi iz Demokratske stranke, zaista, više nećemo učestvovati u raspravi večeras sa Srpskom radikalnom strankom, ili onom što je ostalo od nje, o liku i delu bilo koga, a pogotovo ne dr Zorana Đinđića. Želimo da raspravu privedemo kraju i nećemo se javljati po Poslovniku. Hvala.
Gospodin Ostojić ima reč. Replika ili po Poslovniku? Izvolite.
Javljam se povodom amandmana. Gospodine Milivojeviću, mnogo upotrebljavate množinu, hajde zajedno, hajde zajedno. Sedimo i dajemo amandmane na zakon, dajemo svoj doprinos i glasali smo 20. jula da je predsednica prekršila Poslovnik kada ovakve reči nije kaznila opomenom. Vi niste glasali, cela ova strana nije glasala, i u tome je problem. Ne možemo nas dvojica da promenimo Poslovnik. Na poslovniku se radi, učestvuju predstavnici svih poslaničkih grupa. Kada kažete i kada nas pozivate da nešto zajedno uradimo, hajde da smanjimo cenu gasa. Mi hoćemo, a vi možete, znači možemo zajedno, ali do toga neće doći. Prema tome, doći će do onoga što većina želi, i do Poslovnika – kada bude većina želela, i do cene gasa koja je prihvatljiva, i do usvajanja ovog zakona. Slažem se da ovo što se čuje o Zoranu Đinđiću, ne prvi put, neće nijedan poslovnik sprečiti. Možemo napraviti najsavremeniji poslovnik, najsavršeniji, ako takvih primeraka ima koji ne mogu da se kontrolišu, oni će to govoriti, ali, zato postoji poslovnik da budu kažnjeni. Za kraj, gospođo, lepo je to što ste jednaki prema svima nama, ali prema onima koji krše Poslovnik treba da primenjujete Poslovnik. Znači, ako ja kršim Poslovnik, kaznite me, ako neko drugi krši Poslovnik, kaznite njega; tako ćete dokazati da ste jednaki prema svima nama, a najposle i prema Zoranu Đinđiću, da mislite o njemu nešto drugo no što ste mislili nekada u prošlosti. Hvala.
Milan Avramović, po Poslovniku, takođe.
Dame i gospodo narodni poslanici, da iskoristim još uvek važeći Poslovnik, dok neki poslanici Demokratske stranke nisu uzeli da ga izmene, i da obavestim, u skladu s čl. 225. i 226, narodne poslanike, zbog mog izlaganja juče, s ove govornice, da je Okružno javno tužilaštvo u Beogradu odbilo žalbu na povraćaj 17 mandata opštini Novi Beograd, da je pravni tim Srpske radikalne stranke podneo protiv Slađane Bojović, Željka Škorića i Živane Đukanović, sudiji Okružnog suda u Beogradu, krivične prijave i da će ova krivična prijava biti primer za sve one sudije koji se budu ponašali mimo zakona i mimo člana 47, koji kaže jasno neke stvari.
Obavestili ste javnost, to nije tačka dnevnog reda. Iskoristili ste svoje pravo da obavestite javnost o tome. Molim vas, nemojte zloupotrebljavati Poslovnik.
Gospođo Đukić-Dejanović, imam još dva minuta i vi ste mi uzeli pola, nisam imao nameru da obavestim javnost samo o ovom predmetu. Ima više predmeta. Ali dobro, ja ću da vas ispoštujem, pošto smo imali neki džentlmenski sporazum, da ne bi bilo da kasnimo opet u Evropsku uniju zbog radikala. Hvala. Na čl. 66. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima gospodin Sreto Perić, narodni poslanik, pa gospođa Milica Radović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, gospodine Milivojeviću, otišao vam je gospodin Ostojić, pa smatram da sad možete biti pojačani još jednom grupom građana. Promenite Poslovnik, neka u Poslovniku stoji da Vlada donosi zakone, jer vama građani Srbije, svakako, nisu potrebni, osim kada su izbori. To će biti najveća tekovina demokratije, ako budete uspeli u tome, onda je to dobra stvar. Moja koleginica, gospođa Vjerica Radeta je podnela amandman na čl. 66. zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnih dela. Član 66. glasi: ''Odredbe ovog zakona ne primenjuju se na lica koja su do dana stupanja na snagu ovog zakona stekla status svedoka saradnika''. Amandman na ovaj član glasi da se ovaj član briše. Ovo je najbolji primer kako ste jednu dobru ideju potpuno obesmislili i uništili. Za ovaj zakon bi glasali i građani Republike Srbije kad bi, kojim slučajem, bio izglasavan na takav način. Međutim, ovim članom ste pokazali da vama, zapravo, nije interes da se oduzme imovina od lica koja su tu imovinu stekla činjenjem, najčešće, najvećih krivičnih dela. Umesto da definišete ovim zakonom od kada i na koga će se primenjivati, vi ovde lepo i jasno kažete na koga se neće odnositi, neće se odnositi na svedoke saradnike. Još jedna činjenica koja je definisana ovim zakonom jeste da će se ovaj zakon primenjivati od 1. marta 2009. godine. Dakle, ostavljate vreme od šest meseci da oni koji nisu postali zaštićeni svedoci imaju sasvim dovoljno vremena da to postanu i da budu zaštićeni i na drugi način, a pravna i sudska praksa je već pokazala u Srbiji ko su nam danas zaštićeni svedoci. Dakle, skoro najveći kriminalci i oni koji su u produžetku činili krivična dela. Postavljam pitanje, da li će u narednom periodu i oni koji treba da budu zaštićeni svedoci u Haškom tribunalu, u procesu protiv prof. dr Vojislava Šešelja, postati zaštićeni svedoci, jer imam pravo da izrazim sumnju ako se ostavlja ovoliko dug vremenski period za početak primene ovog zakona? Na šta drugo to upućuje nego na jednu takvu situaciju? Sramno je za one narodne poslanike koji kažu da je ovo jedina poslanička grupa, odnosno politička stranka koja prima naloge iz inostranstva. Vama zahvaljujući, i gospodinu koji trenutno nije tu, ne mislim lično na njega, nego na politiku koju je on podržavao i koju podržava danas, predsednik SRS-a se ne nalazi u Srbiji, nego se nalazi u Haškom tribunalu, obespravljen, skoro bez svih ljudskih minimalnih prava. Zahvaljujući njemu i sličnima, predsednik naše stranke se nalazi u Hagu, ali nikada nismo i nikada nećemo primati bilo čije naloge. Naš jedini gazda i neko koga slušamo jesu građani Srbije. To smo činili do sada, to ćemo činiti ubuduće. Gospođo ministre, ima ova vlada mnogo više i mnogo prečih poslova i u odnosu na ovaj zakon, iako su mu naziv i sama ideja dobri. Mi bismo se pridružili toj ideji da ga niste obesmislili i učinili potpuno neprimenljivim, ne samo ovom odredbom, nego i nizom drugih odredaba koje postoje u njemu. Od 25 amandmana, koliko je ukupno podneto na ovaj zakon, nijedan nije prihvaćen, nadam se da ćete bar ovaj amandman gospođe Vjerice Radete prihvatiti. Umesto da se ova vlada bavi životnim problemima građana Srbije, koji danas nisu mali, ona se samohvališe, proglašava se veoma uspešnom, a znate dobro da nije tako. Oko 900. 000 je nezaposlenih u Srbiji, i to su građani koji zaslužuju da im se posveti ozbiljna pažnja, da se razmišlja o načinu na koji bi oni mogli da se zaposle i da doprinesu izdržavanju svojih porodica, da, jednostavno, osete da su potrebni ovom društvu i da vrede. Treba da se bavimo problemima poljoprivrednih proizvođača, jer znate dobro da 120 evra po jednom hektaru dobijaju poljoprivredni proizvođači. Gospodine Živanoviću, ne znam da li se i to u potpunosti ispoštuje, a kod proizvodnje pšenice potrebno je za jedan hektar, nisam stručnjak za tu oblast, sigurno 400 do 500 evra. Kako da se pomogne tim ljudima ako Vlada neće intervenisati? Neuspešnom privatizacijom niti ste se bavili, niti imate nameru, a, zapravo, vi ste je i napravili takvom. Neopravdano veliki broj zaposlenih u javnim službama, zbog toga dobijate packe od predstavnika MMF-a, jer postoji 100 posto više angažovanih nego što je potrebno, a o tome i ne razmišljate. Ne razmišlja se o mnogo problemima koji pritiskaju građane Srbije i pokušavate da uništite ono što daje, eventualno, šansu Srbiji da se predstavi i u inostranstvu danas. Ne znam da li je Vlada donela odluku o jednostranoj primeni Sporazuma o trgovini sa zemljama članicama EU. Da li ste razmišljali na koji način će se to odraziti na poljoprivredne proizvođače u Srbiji, čiji posedi su veoma mali, koji imaju veoma male donacije, veoma male podsticaje da bi organizovali tu poljoprivrednu proizvodnju? Naš poljoprivredni proizvođač je u ovom momentu potpuno nespreman, već duži vremenski period država ne misli o njemu, da se uključi u takvu utakmicu. Znate dobro da na našem tržištu, upravo, nedostaju proizvodi kojima smo se do sada odlikovali i koji su nas krasili i u inostranstvu. Kao racionalan čovek, čovek koji želi da razgovara isključivo o onome što je na dnevnom redu, u okviru vremena koje imam za ovaj amandman, iskoristiću priliku, a u skladu sa članom 225. i članom 226, gospođo ministre, da zatražim od vas objašnjenje. Ono može da bude na kraju vašeg boravka ovde, posle svih zakona, može da bude i pismeni odgovor, jer građani opština u delu odakle dolazim, imaju najavu, to više nisu ni sudije, nisu ni predsednici opštinskih sudova, da će biti ukinuti određeni sudovi, pre svega, mislim na Ljuboviju i na opštinu Krupanj, gde u jednom pravcu, do dolaska u Opštinski sud u Loznici, ima preko 120 km. Molim vas da odgovor dostavite svim narodnim poslanicima, jer ovo pitanje su isticali mnogi poslanici, da se dostavi orijentaciona buduća mreža opštinskih sudova, da bismo mogli da razgovaramo, zajedno sa svim kompetentnim ljudima, o tome i da vidimo kako da rešimo taj problem. Jer, ukoliko uzmete sudove tim malim mestima, postoji opasnost da oni postanu mesne zajednice, a ove opštine gravitiraju i granici, u ovom momentu, nažalost, granici s jednom drugom državom. Moramo imati odgovor za građane koji s nestrpljenjem očekuju takve odgovore. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milica Radović.
Dame i gospodo narodni poslanici, smatram da član 66. predstavlja jedan od članova koje bi bilo nužno ovom prilikom izmeniti. U svakom slučaju, on je najveći nedostatak ovog predloga zakona, jer se u njemu kaže da se odredbe zakona ne primenjuju na lica koja su do dana stupanja ovog zakona na snagu stekla status svedoka saradnika. U tom slučaju se određeni broj lica privileguje, iz potpuno neobjašnjivih razloga. To je nešto o čemu sam govorila i prilikom rasprave u načelu. Smatram da ne treba zaboraviti da se radi o licima koja su, takođe, vršila krivična dela i za koje se pretpostavlja da su, u najvećem broju slučajeva, većinu ili deo svoje imovine, upravo, stekli vršeći krivična dela. Znači, s obe strane imamo lica koja su vršila krivična dela. Samo, jednima se imovina oduzima, a drugima ne. Smatram da je ovaj amandman neophodno i nužno prihvatiti, da bi se kvalitativno popravio ovaj tekst zakona, jer odredba člana 66. ima za cilj da uništi sam koncept i princip zbog čega se ovaj zakon i donosi, a to je da niko nema pravo da zadrži imovinu koja proističe iz krivičnog dela. Zato apelujem na ministra ovom prilikom da stvarno obrati pažnju na ovaj član, jer ne vidim motive zašto se on uopšte našao u ovom predlogu zakona. Hvala.
Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača Snežana Malović, ministar pravde, želi da da završnu reč? (Ne) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i celini. Rad nastavljamo sutra, u 10 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije, o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 121 narodni poslanik. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali u ovom momentu prisutno 88 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od 1/3 narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da sam, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala da sednici prisustvuje gospodin Jovan Ćosić, načelnik u Ministarstvu pravde. Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Aleksandar Martinović, Sreto Perić, Mirko Munjić, Jadranko Vuković, Milorad Buha, Momir Marković, Vjerica Radeta, Petar Jojić, Veroljub Arsić, Dušan Marić i Srđan Spasojević. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Po Poslovniku se najpre javila gospođa Vjerica Radeta.