Dame i gospodo narodni poslanici, nek Bog oprosti što radimo na svetu nedelju, i u robovlasničko vreme se radilo najviše 12 sati, ali eto u ovo vreme demokratije moramo da radimo i po 16 sati, i to svaki dan, bez odmora. Dobro, pošto se žurimo, verovatno u Evropu, moramo da donesemo zakone po volji i želji Evrope. U članu 3, gospodine ministre, stav 1, posle tačke 5), gde vi govorite šta je to sve državni premer i nabrajate da su to stručni poslovi u oblasti katastarskog premara, premera u postupku uređenja zemljišne teritorije komasacijom, premera vodova, topografskog premera, premera državne granice, mi smatramo da bi pod tačkom 6) trebalo da stoji i „premera podzemnih instalacija“, jer su podzemne instalacije od izuzetnog značaja za državni premer i neophodno je da budu označene u ovom članu. Vi, pretpostavljam, pod premerom vodova podrazumevate premer podzemnih instalacija, jer u prethodnom članu govorite o tome šta je to katastarski plan vodova i da je to dvodimenzionalni prikaz vodova u ravni državne projekcije. Mi mislimo da to nije sveobuhvatno i da to ne podrazumeva sve ono što su podzemne instalacije. Znamo ko je to do sada vršio – Geokarta, da su to čak podaci koji predstavljaju državnu tajnu i uopšte nam smeta to što menjate već ustaljene pojmove u ovoj materiji i da podaci o nepokretnosti treba da budu na jednom mestu…
Zahvaljujem, gospođo Pop-Lazić. Na član 4. amandman je podnela Gordana Pop-Lazić. (Gordana Pop-Lazić, sa mesta: Nemojte, molim vas, da me prekidate.)
Nemojte, molim vas, da nas požurujete. Probudila sam se još u sedam sati. Ne žurim nigde. Hoću da završim obrazlaganje ovog amandmana. Vreme je naše, mi raspolažemo njime i nemojte da nas upozoravate kada treba da prekidamo ili da nas isključujete. Podaci o nepokretnosti, po našem mišljenju, trebalo bi da budu na jednom mestu. Može to da bude katastar, može to da bude zemljišna knjiga, može to da bude gruntovnica. Znate kako, naši seljaci su navikli i na taj naziv. Recimo, Zemunac, onaj koji je rođen u Zemunu, reći će vam – ja sam gruntovni Zemunac. To je nešto što je već stolećima prihvaćen termin i zbog toga principijelno, to smo vam i juče rekli, smeta nam što uvodite nove termine koji nisu svojstveni našem narodu i koji će izazvati izvesne zabune i zablude kod naših ljudi.
Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Po njenom amandmanu niste se prijavili. (Vjerica Radeta, sa mesta: A, da li se neko javlja?) Pitala sam da li još neko želi reč? Ne želi niko. Da li želi još neko reč, evo ponovo pitam po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Izvolite, gospođo Pop-Lazić. Da li želite i duže od vremena koje je predviđeno za amandman? Izvolite.
To da l' ću duže ne zavisi od mene unapred, nego od toga koliko me ponese rasprava. Nisam đačić ili šahista da tačno moram da pritisnem kad treba drugi potez da povučem. Molim vas, dajte bez nervoze. Počeli smo sednicu u nenormalnoj nervozi. Ako se vama žuri, nama se ne žuri. Je l' smo pokazali da možemo da radimo i do dvanaest noću i do jedan noću? Pustite nas da radimo.
Gospođo Pop-Lazić, niko ne ispoljava nervozu, izuzev vas. Molim vas, nastavite, dobili ste reč i nastavite da govorite.
Vi meni unosite nervozu. Obezbedite mi uslove za rad, tako da ne budete nervozni ni vi, ni ja. U članu 4. koji govori o katastru nepokretnosti, na kraju podtačke 3) kažete da katastar nepokretnosti predstavlja i posebne delove objekata koji čine građevinsku celinu (stan, poslovni prostor, garaža i drugi), a u tački 3) objekti, u smislu ovog zakona, jesu zgrade svih vrsta, privredni objekti, objekti kulture, sporta i rekreacije, skloništa i drugi građevinski objekti, mi smatramo da treba da izbrišete ovo ''drugi građevinski objekti''. Ako ste naveli sve vrste objekata, u zakonu je nedopustivo neodređeno označavanje, koje uvek dovodi do zloupotrebe u primeni zakona. Neko je juče ovde govorio, recimo, o splavovima. S pravom je to govorio, jer su vlasnici splavova i te kako zainteresovani da i njihov status bude rešen. Zakon ne podnosi nikakva neodređena označavanja. Ako idete na taksativno nabrajanje, onda morate da se potrudite da stručno nabrojite sve vrste građevinskih objekata, kako posle ne bi bilo stvar tumačenja onih koji zakon primenjuju. Verujte, najteže će biti onima koji zakon primenjuju. Plašim se, evo, da sam na njihovom mestu, imajući u vidu i onaj zakon juče o kome smo raspravljali, ne znam da li bih se usudila neku građevinsku dozvolu da izdam.
Gospodin Aleksandar Vlahović ima reč. (Ne.) Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Gospodin Sreto Perić se prijavio. Da li ćete prvo vi gospođo Pop-Lazić ili Sreto? Ko će prvi od vas dvoje, samo mi recite? Gospođa Pop-Lazić, izvolite.
U članu 5. stav (4), posle reči "Srbije" reči "kao i sredstvima od poklona" brišu se. Moram da pročitam ceo ovaj stav (4). Radi se o programu i planu radova i predviđate da se realizacija programa i plana radova finansira sredstvima iz budžeta Republike Srbije, kao i sredstvima od poklona (donacija). Smatramo da su državni premer i katastar od takvog izuzetnog značaja za državu da je nedopustivo da se u zakonu predviđa mogućnost da pojedini tajkuni ili predstavnici građevinske mafije svojim sredstvima i donacijama finansiraju ovaj državni posao i na taj način ostvare za sebe određena prava. Ako hoćete nešto da uzmete od tajkuna, ne kažem da ne treba, dajte im zadatak neka naprave poneko obdanište, neka naprave poneku školu, neka ostave nešto našem narodu kao što su nekada bogati ljudi ostavljali zadužbine, ali ne možete ovako važan državni posao da dozvolite da se to radi sredstvima bogatih ljudi, da očekujete donacije za taj posao. Ako nemate sredstva u budžetu za ovako nešto, mada to ne vidimo iz obrazloženja koje ste dali uz ovaj zakon, onda nije ni trebalo da predlažete u ovom trenutku izmenu ovog zakona.
Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite, gospodine Periću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ne smeta poslanicima SRS da rade nedeljom i da rade noću, nego prosto pomislim da sam izgubio kalendar, da danas možda i nije nedelja. Malopre ste prozvali gospodina Vlahovića, on čovek nije svestan ni da se nalazi možda ovde, kaže - ne, nisam ja. Da se vratimo na amandman koji sam podneo na član 5.
Gospodine Periću, nemojte karakterisati svoje kolege poslanike kao lica koja su dezorijentisana. Svi smo vrlo orijentisani i svi smo u redu. To nije u redu. Nastavite.
Ne pravim kvalifikaciju narodnih poslanika, nego sam prisutan svaki dan u ovoj skupštini kada ona radi, kada zaseda, i nisam imao priliku ni u jednom radnom danu da vidim ovoliko poslanika iz pozicije, ali to nije uopšte ni bitno. Drago mi je da vodim raspravu pred ovako punom salom. Podneo sam amandman na član 5. zakona o državnom premeru i katastru i predložio sam da se u članu 5. stav (7), gde se kaže da se godišnji plan radova objavljuje na Internet stanicama Republičkog geodetskog saveta, doda "i u sredstvima javnog informisanja". U obrazloženju predlagač se poziva da drugi državni organi takođe svoje planove rada i programe objavljuju samo na sajt stranicama i kao da je to dovoljno. Reći ću vam šta se u praksi dešava. Građani Srbije ne mogu da ostvare svoja prava, na šta ih inicira Republika Srbija dodelom nekih sredstava, samo zbog toga što se objavljuju na sajt stranicama, a kada bi javno bili objavljeni onda bi situacija bila sasvim drugačija. Imam osećaj da se ovo čini prosto iz razloga da građani Srbije ne bi iskoristili neka svoja prava, jer samo u tim slučajevima, ukoliko su upoznati sa nečim, mogu da apliciraju na određene stvari i da konkurišu. Srbija je i ono mesto i ono selo, a sasvim slučajno postoji u opštini iz koje dolazim jedno selo –pošto je i sledeći amandman moj, predlažem da istovremeno govorim četiri minuta – u kojem je učenik koji pohađa tu školu i najbolji i najlošiji, samo iz razloga što postoji jedan učenik. Mi smo imali priliku da čujemo na sednici koja jeste u toku, a kada se raspravljalo o prosvetnim zakonima, koliko ima pismenih, odnosno nepismenih građana Srbije, a koliko ih je u poziciji da koristi kompjutere uopšte. Zbog toga i iz praktičnih razloga treba ovo objavljivati i u sredstvima štampe. Sada želim da govorim o amandmanu koji je SRS podnela na član 8. ovog zakona i tu se govori o stručnim poslovima koje radi državna uprava. Uglavnom, najveći broj zadataka iz ovog člana predviđeno je da obavlja Geodetski zavod, ali u izuzetnim slučajevima to rade i neki drugi organi, pa je u stavu (3) člana 8. predviđeno da geodetske radove, izradu topografskih karata, razmere jedan prema 25.000 i sitnijih razmera, kao i vođenje posebnih evidencija o nepokretnostima, koji se obavljaju, izrađuju i služe za vojne potrebe, vrši organ nadležan za poslove odbrane, u skladu sa posebnim propisima. Predlažemo da se doda "ovim zakonom" i ostaje posebnim propisima. Nelogično je da se postupa po određenom zakonu, a da ne važe odredbe tog zakona za postupanje po tim zakonima, te stoga predlažemo da ukoliko vojni organi rade ove poslove, da važe i posebni propisi za njih, a naravno i odredbe ovog zakona da se primenjuju za te organe.
Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić, koji je obrazložio ovaj amandman. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Izvolite, gospođo Pop-Lazić.
Član 10. odnosi se na delokrug Republičkog geodetskog zavoda. U stavu 1. tačka 8), koja glasi "izdavanje i oduzimanje ovlašćenja za snimanje iz vazdušnog prostora teritorije Republike Srbije za potrebe državnog premera", mi smatramo da treba da se zamene reči "izdavanje i oduzimanje ovlašćenja" rečima "angažovanje osposobljenih organizacija". Postavljamo pitanje: ko je to do sada radio? Dakle, postoje već osposobljene organizacije, a sam Republički geodetski zavod, gospodine ministre, nema reference za izdavanje i oduzimanje ovlašćenja za snimanje iz vazdušnog prostora, pa ne može ni izdavati takva ovlašćenja. Sem ako ne mislite da morate da date taj posao Stanku Subotiću Canetu, koji ima avione, ili Željku Mitroviću, da njegovi avioni to rade, a imamo avione JAT-a, koji su i do sada to radili, vojne avione, poljoprivredne avione itd. Mislim da je amandman sasvim na mestu. Dovešćete u nezavidnu situaciju Republički geodetski zavod koji nije licenciran za izdavanje licence, a onda ni ove koje ćete da licencirate. Zašto biste to radili ako već imate one koji su sposobni da ovo rade.
Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić, koji želi reč. Izvolite.
Poslovi premera i katastra su državni poslovi. Oni su u nadležnosti Zavoda za geodetske radove, odnosno geodetsku upravu. Predložio sam u ime SRS da se tačka 14) ovog člana briše, gde se predviđa u nadležnostima Geodetskog zavoda i procena i vođenje vrednosti nepokretnosti. Smatramo da Zakon o eksproprijaciji, zakon o premeru i katastru, zakon o planiranju i izgradnji treba da imaju određene odredbe koje su zajedničke, a zakon o izmenama i dopunama Zakona o eksproprijaciji je bio na dnevnom redu Skupštine pre nekoliko meseci i tamo je predviđeno ko vrši procenu nepokretnosti. Predlažemo i sada da se ovo briše, a mislimo da bi poreska uprava znatno kvalitetnije vršila procenu vrednosti nepokretnosti i da ovo što je u nadležnosti Geodetskog zavoda treba da bude u nadležnosti poreske uprave.
Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić, koji želi reč. Izvolite.
Predložio sam brisanje dela tačke 17) i to dela koji se odnosi na formiranje komisije za standardizaciju geografskih imena. Ovaj član 10. govori o delokrugu Republičkog geodetskog zavoda i daje jedan širok dijapazon poslova, geodetskih radova i poslova državne uprave koje Republički geodetski zavod obavlja. Između ostalog, tu su i poslovi katastarskog i komasacionog premera, zatim poslovi stručnog nadzora nad geodetskim radovima, poslovi izdavanja i oduzimanja licence, poslovi registra, klasiranja i bonitiranja, poslovi procene i vođenja nepokretnosti itd. Ako ovako složene poslove može da obavlja Republički geodetski zavod, pa valjda može da obavlja i poslove standardizacije geografskih imena. Zašto zbog toga treba formirati novu komisiju? SRS se protivi osnivanju komisije za standardizaciju geografskih imena i smatramo da je ona apsolutno nepotrebna i da bi predstavljala samo još jedan teret za ionako tanak budžet RS. Dakle, vođenje evidencije o geografskim imenima i standardizacija istih treba da ostane u delokrugu poslova koje radiRepublički geodetski zavod i zato ovaj amandman mislim da treba prihvatiti.
Na član 10. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Gospođa Vjerica Radeta. Imate 30 minuta i 30 sekundi.
Gospodine ministre, stiče se utisak da vam vaši saradnici nisu dovoljno objasnili značaj državnog premera i katastra za jednu državu. Razumem da vi kao lekar to ne možete da razumete na pravi način, ali ti ljudi oko vas trebalo je da vam skrenu pažnju na to. Postoji nekoliko članova, čućete u toku rasprave, koji su poprilično opasni. Jedan od njih je taj član 10, 23) tačka, gde kažete, između ostalog, da je delokrug Zavoda i pružanje usluga iz delokruga Zavoda u okviru međunarodne saradnje. Predložili smo da ovde mora da se doda - pružanje usluga samo na osnovu ratifikovanih ugovora o međunarodnim kreditima. Ne možete podatke državnog premera i katastra da dajete bilo kome. Ne može, recimo, ministar Šutanovac kada ode u NATO da iznosi podatke državnog premera i katastra, jer je veći deo tih podataka ili državna tajna ili privatna svojina, i državna, odnosno javna svojina, tu su i podzemni katastar, katastar podzemnih instalacija, razni vojni objekti, razni državom zaštićeni i drugim zakonima zaštićeni objekti. Ovi podaci, u smislu ovog člana i ove tačke, mogu da se iznose samo u onom delu koliko je potrebno za odobravanje nekog kredita, za nekakve hipotekarne kredite iz inostranstva itd, a ne ovako paušalno da svaki podatak iz katastra može da se iznosi u okviru međunarodne saradnje. Molila bih vas da nas malo pratite, gospodine Duliću, da kao i juče u prepodnevnom delu učestvujete u radu i prihvatite ovaj amandman, verujte korisno je.
Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Milovanović. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Nikolić. Da li neko želi reč? Izvolite, gospodine Nikoliću.
Ovo je amandman koji je podnet na član 13, koji se tiče izdavanja licenci za rad i uslova za izdavanje. Amandman se sastoji iz tri dela, pa je možda taj poslednji uticao da to niste želeli da prihvatite, jer mi zaista nije jasno zbog čega ovakvo jasnije definisanje obaveza Republičkog geodetskog zavoda se ne prihvata. U stavu (2) gde piše da licencu Zavod izdaje rešenjem umesto tačke stavili smo da se ta rešenja izdaju u roku od osam dana od dana podnošenja i ne vidim šta je tu sporno. Jednostavno, mislimo da treba oročiti vreme, da je osam dana sasvim dovoljan rok i da je to sasvim prihvatljivo. Naveli ste da može da se izda rešenje. Mi smo izmenom tražili da se stavi - izdaje se rešenje, i tu ne vidimo šta je sporno, jer ako neko kaže da može da se izda rešenje, onda narod to lepo komentariše – može, a ne mora. Ipak, kada neko formira firmu i kada za to izdvoji značajna sredstva, opremu i zaposli određen broj ljudi koji su predviđeni, strukturu obrazovnu koja je predviđena ovim zakonom, njemu svi poreski rokovi počinju da teku i obaveze koje ima prema državi kreću, a ovde se ovim zakonom ne definiše, pa taj rok može da bude duži od mesec dana, može da bude i mesec dana, dva, pa počinjemo da tumačimo da imaju neku vrstu ekskluzivnog prava da li će izdati dozvolu i kada će izdati dozvolu. Mislim da je ovaj amandman trebalo da bude prihvaćen.
Gospodine ministre, imate reč.
Ovo vaše rešenje smo prihvatili kroz drugi amandman, zbog toga što ste jednim amandmanom pokušali da rešite tri stvari, od koje su dve bile neprihvatljive, tako da smo drugim amandmanom prihvatili ovaj prvi segment, a druga dva nismo mogli nažalost. U stvari, prvi i drugi su prihvaćeni, a treći nije.
Na član 13. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Izvolite, gospođo Pop-Lazić.
Članom 13. propisani su uslovi pod kojima može da se izda licenca za geodetske radove. U stavu (4) kažete da je, između ostalog, to javno preduzeće, drugo pravno lice, korisnik budžetskih sredstava, kome može da se izda licenca za rad samo za radove iz člana 12. tačka 3) ovog zakona, koji su u funkciji obavljanja delatnosti za koju je osnovan. Član 12. tačka 3) odnosi se na izvođenje geodetskih radova u održavanju katastra nepokretnosti i održavanju katastra vodova. Pitamo, a to amandmanom i tražimo, da ispred reči - javno preduzeće stoji i organ opštinske uprave. Pitamo se zašto to ne bi mogao da bude organ opštinske uprave? Zašto na taj način ne bi mogli da se smanje troškovi lokalne samouprave, koji po pravili i imaju stalno zaposlene radnike iz geodetske struke koji mogu da dobiju licencu, da ne bi nepotrebno plaćali drugom pravnom licu da radi njihove poslove za potrebe lokalne samouprave? Imamo iskustvo da smo 1997. godine u Zemunu na taj način uradili sve poslove vezane za premer građevinskog zemljišta u ona tri ogromna naselja i to vrlo brzo sa tri geometra i dva distomata koje smo kupili, ne znam da li znate šta je distomat i koliko košta, ne košta mnogo, ali smo taj posao uspeli da obavimo. Ovako bismo morali da platimo nekom drugom. Iz razloga racionalnosti i štednje smatramo da bi to mogla da radi i lokalna samouprava iz svojih sredstava.
Na naslov iznad člana 14. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Izvolite.
Naslov iznad člana 14. briše se. Radi se o geodetskoj licenci. Ovim amandmanom skrećemo pažnju na nepotrebne odredbe iz člana 14, a i 15, koje se tiču uslova za izdavanje geodetske licence, jer izdavanjem geodetske licence stvoriće se, po nama, uzak krug partijskih ljudi koji će, kao i u slučaju licenciranih stečajnih upravnika, najčešće raditi protiv interesa zainteresovanih stranaka u postupku. Lica geodetske struke sa završenom odgovarajućom školom, radnim iskustvom, položenim državnim ispitom po nama mogu obavljati ove poslove bez dodatnih licenci. Uopšte ne znamo šta vas je uvatila manija licenciranja. Samo čekamo kada ćete u zakonu o Skupštini da propišete da moramo da licenciramo i narodne poslanike. Sve ste već, i prosvetne radnike licencirali, stečajne upravnike i koga još niste. Sada morate i ovde. Najgore što pare od toga, od tog licenciranja uzima neko drugi. Dođe neko sa strane ili vam da pare da to uradite, onda su tu predavači neki treći i pare se vrate onome ko je pare i dao.
Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Milovanović. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman i on je postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Nikolić. Izvolite.
Član 14. se tiče izdavanja geodetskih licenci, odnosno samih geodetskih licenci. Ovim amandmanom, konsultujući se s ljudima koji imaju geodetske firme i koji su mi objasnili kakvo je stanje na terenu, tražio sam da se uvede i licenca trećeg reda i da se jednostavno uskladi sa nekim faktičkim stanjem na terenu. Naime, prema podacima koje imam, trenutno u Srbiji funkcioniše, posluje oko 800 geodetskih organizacija. To je neki podatak koji imamo. Moguće da je taj broj i veći. Uvođenje ovako strogih pravila za licenciranje, mi ćemo jednostavno ogroman broj, ili veći broj od ovih 800 geodetskih organizacija faktički primorati da se ugase jer su osnivači geodetski tehničari koji jako dobro poznaju svoj terenski rad, u krajnjoj liniji rad na terenu, u krajnjoj liniji nalaze se na tržištu, pa se na taj način i bore za zaradu i za profit. Direktna posledica ovakvog načina licenciranja jeste ukrupnjavanje, koliko vidim, i to bi bilo dobro da čujemo od ministra da nam da neko dodatno obrazloženje,jer procena je da ćemo na ovaj način ovu cifru sa 800 firmi svesti na nekih možda desetak, koje će imati pravo i otvaranja poslovnica u manjim mestima, a vrlo moguće da će manja mesta, poput recimo Koceljeve, Bojnika, Lebana, u kojima sad postoje neke geodetske firme, ostati nepokrivena, pa da će ljudi svoje potrebe morati da rešavaju u većim gradovima tipa Niš, Šabac itd., što će u svakom slučaju otežati posao tim građanima u manjim sredinama.
Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Milovanović. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman i on je postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 17. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Izvolite.
U članu 17. propisujete uslove za izvođenje geodetskih radova i samo sam u stavu (6) htela da skrenem pažnju da izuzetno, kako vi kažete, od stava 2. ovog člana, kada se katastar nepokretnosti osniva prema podacima katastra zemljišta, zemljišne knjige i knjige tapija, odnosno intabulacione knjige, podacima komasacije koja nije sprovedena u katastru zemljišta, odnosno zemljišnoj knjizi, geodetske radove, kažem u ovom amandmanu, obavlja služba katastra na teritoriji opštine, a vi kažete, može obavljati geodetska organizacija koja ispunjava uslove iz stava 3. ovog člana, a to je da ima najmanje dva zaposlena radnika geodetske struke, od kojih najmanje jedan sa geodetskom licencom drugog reda. Sada smo saznali da ima i licenca prvog reda i licenca drugog reda. Upravo zbog toga smatramo da su ove poslove do sada uspešno obavljali i opštinski katastri i da je nepotrebno praviti dodatne troškove angažovanjem nekih drugih organizacija za izvođenje geodetskih radova. Ne znam zašto ponižavate one geometre koji su do sada radili ove poslove. Sada ćete da ih naterate na to neko licenciranje i daćete mogućnost nekim novim geodetskim organizacijama, koje treba da ispunjavaju samo ove uslove da imaju dva zaposlena radnika geodetske struke, da su se licencirali, znači platili licencu, a ne mogu da obavljaju već postojeći i obučeni državni službenici. Stalno govorite o tome da nema para, da treba da se racionalizujemo, da treba maksimalno uposliti svakog državnog činovnika. Vi ovakvom državnom činovniku uzimate posao. On ostaje bez posla ili će da ide na ulicu, ali će neki drugi privatnik, koji će da osnuje ovu organizaciju, da radi ovaj državni posao.
Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Gospođa Vjerica Radeta. Izvolite.
Predložena norma člana 18. je zaista neodrživa. Govori se o dužnosti geodetske organizacije i kažete, ''u postupku održavanja katastra nepokretnosti dužno je da prihvati zahtev stranke za obavljanje geodetskih radova na teritoriji jedinice lokalne samouprave gde ima sedište, odnosno ne sme da odbije zahtev bez opravdanog razloga.'' Dakle, ne postoji taj opravdan razlog za bilo koji organ, organizaciju koja obavlja držani posao, u ovom slučaju geodetska organizacija obavlja deo državnog posla; mora da se primi svaki zahtev. Ne može zato što je službenik na bolovanju, na godišnjem odmoru, mrzi ga da radi itd. da se zahtev ne primi. Mogu da podnesem zahtev geodetskoj organizaciji da izađe na teren da izmeri parcelu, npr. 546/3, vlasništvo gospodina Olivera Dulića, i da kažem da hoću da se prenese na ime Vjerice Radeta. Takav zahtev, koliko god besmislen, mora da se primi, a onda će taj ko obavlja državni posao ili da me obavesti da je to besmisleno, ili da donese rešenje, zaključak, odbaci, odbije. Dakle, nema tog opravdanog razloga koji može da poništi ustavno pravo svakog građanina da zatraži šta god mu padne na pamet. Organ radi, ili onaj ko radi za državu, kao što je to geodetska organizacija, pa će da razmotri, da proceni, oceni i da obavesti podnosioca. Molim vas, prenesite gospodinu Duliću da ovaj amandman zaista mora da se prihvati. Ništa ne kvari u zakonu, ali otklanja jednu neverovatnu zabunu, mislim da nijedan propis ne sadrži da postoje opravdani razlozi da se nekakav zahtev ne primi.
Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman i on je postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Izvolite, gospodine Munjiću. Gospodine Martinoviću, hoćete o ovom amandmanu? Ne. Mirko Munjić.
U članu 18. stav (4) predvideo sam da se briše. Ono što ste predvideli u stavu 4) ovog člana, čije sam brisanje tražio, predstavlja jedan jasan primer kako vi menjate teze u odnosu na ona lica koja treba zaštititi u ovom postupku. Dakle, umesto da zaštitite stranku u postupku, vi ovim stavom pokušavate da zaštitite lice koje obavlja određene poslove koje radi. Evo i zašto. Geodetska organizacija, znači, prihvati zahtev stranke za obavljanje geodetskih radova. Kada je već prihvaćen zahtev, to bi za geodetsku organizaciju trebalo da predstavlja sveto pismo. Međutim, ne, vi predviđate da geodetska organizacija može doneti rešenje o promeni i usled određenih, kako vi kažete, opravdanih razloga. Razumem da ti opravdani razlozi budu npr. ratno stanje, da bude zemljotres, da budu, ne dao bog, neke elementarne ili velike katastrofe, ali da opravdani razlog, kao što vi predviđate, bude bolest zaposlenog, odsustvo sa posla zaposlenog ili njegova sprečenost za rad, to zaista ne može da se razume. Ako je on bolestan, ako je on odsutan ili sprečen da radi, neka posao obavi njegov šef, ili neka se primi neko od onih 200.000 koje ste obećavali u izbornoj kampanji, a ima dosta mladih i stručnih ljudi koji ove poslove zaista kvalitetno mogu da obavljaju. Zato smatram da ovaj amandman treba prihvatiti.
Na član 19. amandman je podneo takođe narodni poslanik Mirko Munjić. Da li želite reč? (Da.)
Ovde se radi o dužnosti lica sa geodetskom licencom, kao i o materijalnoj zaštiti u nekom obliku satisfakcije stranke u postupku. Dakle, nezadovoljstvo koje se ispoljava u postupcima izvođenja geodetskih radova je jako često. Ovim članom ćete ga samo podstaći i pospešiti. To je nezadovoljstvo stranaka u postupku i to time što odgovorno lice koje pri izvođenju geodetskih radova ne izvodi te radove u skladu sa ovim zakonom ili svojim činjenjem pospeši nezakonit rad. Dakle, poenta je da to lice naknadi štetu koju je prouzrokovalo takvim svojim činjenjem ili ne činjenjem. Jasno je da obavljanjem određenih poslova, odnosno činjenjem ili ne činjenjem, ovo lice može da prouzrokuje štetu stranci u postupku. Šta se onda dešava? Nikom ništa. Ta šteta se mora nadoknaditi. Vi se izgleda zadovoljavate samo nekim ukorom ili, šta znam, smanjenjem ocena iz vladanja ili nekom drugom satisfakcionom merom, ali ipak ovde treba predvideti kao meru naknadu štete. Mi predviđamo da službeno lice koje učini koju od povreda propisa iz ovog zakona, čime je prouzrokovana šteta i to šteta stranci, tu štetu nadoknadi. To je najispravnije rešenje – zaštita stranke u postupku i u ovom slučaju i mislim da je ovaj amandman u potpunosti smislen.
Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Da li želite reč? Izvolite.
Ovim amandmanom se traži smanjenje roka u uslovima kada geodetska organizacija bez opravdanog razloga ne obavlja poslove na održavanju katastra. Tražio sam dakle u član 20. stav (3) tačka 3) rok od 60 dana da se zameni rokom od 15 dana. Pojasniću. Ovo je jedan od uslova za prestanak važenja licence. Dakle, Zavodu se ostavljaju samo četiri uslova, odnosno samo četiri razloga pod kojima može geodetskoj organizaciji da oduzme licencu. Jedan od razloga ili jedan od uslova jeste da geodetska organizacija ne obavlja geodetske radove na održavanju katastra duže od 60 dana. Zaista ostavljanjem roka od 60 dana ostavlja se jedan dug rok. Predug je to rok od 60 dana. Zašto 60 – često je i 15 dana mnogo da neko ne obavlja neke poslove, da čak i u tom roku od 15 dana mogu nastupiti velike posledice. Rok od 60 dana je možda neki relikt prošlosti vezan za preobimnu, preveliku birokratiju, administraciju itd. Smanjite taj rok od 60 na 15 dana i u praksi ćete videti koliko će to dati bolje rezultate i efekte.
Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Izvolite.
U članu 25. stav (3) predvideo sam da se briše. Kada hoćete da nešto prođe, što će sutra u praksi doneti mogućnost manipulacije, vi to predvidite kao u stavu (3) člana 25, čije se brisanje traži. Dakle, vi predviđate da se radovi manjeg obima, radovi manje složenosti izrađuju na osnovu projektnog zadatka koji obezbeđuje i overava investitor. Očigledno je da se ovde ostavlja jedna mogućnost, jedan prostor za manipulaciju. Postavlja se pitanje gde su to pobrojani svi poslovi koji spadaju u poslove manjeg obima i manje složenosti? Ko ih je pobrojao i koji su to poslovi manje složenosti? Mogu li oni u praksi da budu manje ili više složeni? Ovde se na volju i na diskreciono pravo ostavlja investitoru da odredi projektni zadatak i da ga nakon okončane situacije overi. Investitor je taj koji će da odredi zadatak i koji će na kraju obavljenog zadatka overiti situaciju. Kako ćete vi da vidite kada oni podele novac? Nećete da vidite sigurno ili možda i ne želite da vidite. Zaista se ovde postavlja pitanje ko se štiti ovim članom? Mislim da se u najvećem broju slučajeva štite oni koji u stvari i rade mutne radnje u ovim poslovima. Zato je potrebno prihvatiti ovaj amandman.
Na član 27. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite, gospodine Periću.
Ovim amandmanom predlažemo da geodetska organizacija ne može da obavlja određenu vrstu poslova. Član 27. se nalazi u Trećoj glavi, gde se govori o tehničkoj dokumentaciji, projektovanju, izvođenju, stručnom nadzoru nad izvođenjem građevinskih radova. Za nas je državni premer i katastar posao od par ekselans važnosti za državu i za sve njene građane. Šta stoji u članu 27? Idejni projekat podleže stručnoj kontroli revizione komisije koju obrazuje Zavod. Glavni projekat podleže tehničkoj kontroli. Stav 3: tehničku kontrolu glavnog projekta za izvođenje geodetskih radova iz člana 25. ovog zakona vrši Zavod, iza sledi ovo što mi predlažemo da se briše, ''ili geodetska organizacija koju odredi investitor i koja ispunjava uslove iz člana 17. stava 1. ovog zakona''. U članu 17. je predviđeno koje uslove treba da ispunjava geodetska organizacija. Zbog čega mi predlažemo da se ovo briše, odnosno da geodetska organizacija ne može da vrši ovaj deo posla? Nama je poznato da je u Srbiji veliki broj kooperantskih preduzeća u vlasništvu ljudi koji rukovode određenim državnim organima i upravo favorizuju ta svoja preduzeća. Ne smatramo da ovde može nedostajati stručnosti, ali zbog eventualne povezanosti smatramo da geodetske organizacije ne treba da rade ove poslove. Nešto bih predložio ministru da je tu, da se ovo sasvim ozbiljno izgovara, ''vodi evidencija o otvaranju zdravstvenih ustanova, bolnica itd.'', i u tom slučaju, kada bi se znalo tačno koje su sve ustanove otvorene, ne bi nam se desilo da i Đilas i gospodin Dačić otvaraju istu bolnicu. Ne bi bilo loše da o tome razmislite i da ovo prihvatite.
Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Da.) Gospođa Vjerica Radeta. Izvolite.
Član 28. i ovaj stav koji treba da se briše kaže – da premer vodova i izradu geodetskih podloga za potrebe raznih vrsta projekata u inženjersko-tehničkim oblastima izvodi geodetska organizacija. Podsećamo da je geodetska organizacija privatna firma i da ne može ove poslove da obavlja. To jeste, gospodo iz Ministarstva, iako ste vi rekli da to nije državna tajna, to jeste ili državna ili poslovna tajna. Pitajte vaše kolege iz Geokarte, koje ćete preuzeti posle ovog zakona – da li je stranka u postupku, kojoj je bio potreban ovaj podatak, odnosno kopija plana podzemnih instalacija, da li je mogla da ga dobije? Nije. Morao je organ uprave da to zatraži u ime te stranke i da sa tom strankom da to preuzme ide ovlašćeni geometar iz opštinskog organa uprave. Zamislite da katastar podzemnih instalacija nije u jednom delu državna tajna, a poslovna tajna svakako u celosti, šta bi se desilo sa državom Srbijom u toku NATO agresije 99. godine, da su znali sve podatke o podzemnim instalacijama iz državnog premera i katastra. Dakle, prihvatite ovaj amandman zbog države Srbije.
Na član 29. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić, koji želi reč. Izvolite.
U ovom amandmanu mi tražimo, u pitanju je član 29. stav (3), da reči „određuje investitor“ zamenimo rečima „vrši zavod“. Dakle, ovde želimo da damo preimućstvo Zavodu, jer organizacije koje su predviđene ovim zakonom, geodetske organizacije, bez obzira što će dobiti u jednom trenutku licencu, postavlja se pitanje da li će kvalitetno obaviti svoj posao. Međutim, moram da primetim da je izgleda Vlada želela da se našali sa narodnim poslanicima kada je uputila ovaj predlog zakona u Narodnu skupštinu. Ne znam da li znate kako se registruju nepokretnosti u Republici Srbiji. Postoje tri sistema, šteta što gospodin Dulić nije tu, a to su – katastar nepokretnosti, Zavod vodi te knjige; zemljišne knjige koje vode sudovi i tapijski sistem. Tapijski sistem je sistem iz doba Otomanskog carstva. Dobar deo Srbije je vezan za tapijski sistem. Ovim predlogom zakona uvodite određene termine, kao što je „dži-pi-es“, „globalni pozicioni sistem“, „digitalni model terena“, „satelitski snimci“ itd, a vama 20% registrovanih nepokretnosti počiva na tapijskom sistemu, dakle još jednom, sistemu iz doba Otomanskog carstva. Ovo je zaista neprimereno. Jednostavno, vi donosite propise koje nikada nećete da primenite i igrate se sa Narodnom skupštinom Republike Srbije.
Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, moj amandman na članove 31, 32, 33. do 38. odnosi se na Glavu četiri, kojom su definisani osnovni geodetski radovi i predlog je SRS da se članovi 31. do 38. brišu, s obzirom da se radi o uskostručnim terminima koji nisu neophodni u samom zakonskom tekstu. Naime, u normativno-pravnom smislu nije uobičajeno i nepotrebno je unositi odredbe koje su uskostručne, koje odražavajuneke tehničke termine, koje se odnose na tehničko-tehnološki rad, na određene standarde ili neke druge nebitne elemente. Zašto je to bitno? Bitno je iz praktičnih i pragmatičnih razloga, zbog toga što u današnjim uslovima razvoja nauke, tehnike, informatičkog društva, dolazi vrlo brzo do promene tehničkih termina, tehničkih standarda, promena mernih merila, što u krajnjem slučaju zastareva određene termine koji ostaju u zakonskim propisima. Stav SRS je da uskostručno termine i standarde ne treba unositi u zakonske odredbe i zbog toga predlažemo da se prihvate amandmani na članove 31. do 38. ovog predloga zakona.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li želite reč? (Ne.) Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 36. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 37. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 44. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha, koji je i obrazložio ove amandmane. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 50. amandman jepodnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 53. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Član 53. Predloga zakona govori o komasacionom premeru i kaže da komasacioni premer jesu geodetski radovi koji se izvode u postupku uređenja zemljišne teritorije komasacijom. To je tačno, ali ovde nedostaje da to mora biti u skladu sa Zakonom o komasaciji. Činjenica da ste vi u predlogu ovog zakona više puta pomenuli komasacioni premer govori u prilog tome da komasacija u Srbiji u dobrom delu nije sprovedena kroz zemljišne knjige, odnosno kroz katastar, a takođe je činjenica da će komasacije sasvim sigurno biti još u Srbiji, i treba da je bude. Za one koji ne znaju, komasacija je ukrupnjavanje poljoprivrednih poseda i svakako da ćemo verovatno biti u prilici da govorimo i o novom predlogu zakona ili izmeni Zakona o komasaciji u nekim delovima gde je to potrebno. Ne možete da zanemarite postojanje Zakona o komasaciji kada je u pitanju komasacioni premer sa aspekta zakona o državnom premeru i katastru nepokretnosti i zato mi je poprilično nejasno zašto niste prihvatili ne samo ovaj, nego veliki broja amandmana SRS koji su, morate priznati, pre svega stručno urađeni sa aspekta materije koju ovaj zakon obrađuje. Ovde nema ideologije, nema ideoloških amandmana, nema amandmana koji na bilo koji način kvare koncepciju onoga što ste vi zamislili i zato mislim da i ovaj amandman treba da bude prihvaćen.
Na član 54. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 56. amandman jepodneo narodni poslanik Aleksandar Martinović, koji želi reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 56. postoji nekoliko spornih rešenja. Prvo, umesto da se koristi termin koji je uobičajen u pravnoj nauci i koji je usklađen sa Ustavom Republike Srbije, a to je državna teritorija, ovde se govori na jedan dosta bezličan način o prostoru Republike Srbije. Dakle, svaka država ima svoju državnu teritoriju, to je pravni pojam, a reč ''prostor'' nije pravni pojam. Dalje, u članu 56. stav (5) kaže da se poslovi iz stava 4. ovog člana obavljaju u skladu sa ovim zakonom, propisima kojima je uređena državna granica i međunarodnim ugovorima zaključenim sa susednim državama. Inače, ceo član 54. odnosi se na premer državne granice. Ako je jedno pitanje danas aktuelno u Srbiji, onda je to upravo pitanje državne granice i SRS smatra da je stav (5) člana 56. trebalo dopuniti odredbom da se poslovi premera državne granice, pre svega, obavljaju u skladu sa Ustavom Republike Srbije, zato što Ustav Republike Srbije, u skladu sa Rezolucijom 1244, garantuje teritorijalni integritet Republike Srbije i na KiM. Verovatno je Vlada smatrala da se ovaj termin ''međunarodni ugovori'' koji su zaključeni sa susednim državama odnosi i na Republiku Albaniju. Vi dobro znate, gospodo iz Vlade, da je taj međunarodni ugovor faktički suspendovan, zato što EU, odnosno dobar deo članica EU, NATO pakt i vaši prijatelji iz SAD smatraju da taj međunarodni ugovor više ne važi i da je sad državna granica pomerena na sever, na reku Ibar i da je državna granica u stvari danas administrativna linija između uže Srbije i njene AP KiM. S druge strane, evo još samo jedna rečenica, sporna je i državna granica Republike Srbije sa Hrvatskom. Tu pre svega mislim na onaj deo državne granice koji ide rekom Dunav. Kao što znate, u zavisnosti od toga reke Dunav pomera se i državna granica sa Hrvatskom, a s druge strane znate i to da je državna granica, koja je u stvari bila administrativna granica, za nas iz SRS je i danas to jedna veštačka linija zato što apsolutno nema istorijski osnov. Dakle, ta današnja državna granica između Srbije i Hrvatske povučena je 1945. godine od strane jedne komunističke komisije kojoj je predsedavao Milovan Đilas, a koja je, pre svega, nestručno urađena, ne samo sa istorijskog aspekta, nego pre svega sa stručno-geodetskog aspekta, zato što je bukvalno za državnu granicu uzet tok reke Dunava, on se menja i sad imate situacije da su neke zemljišne parcele, koje se formalno-pravno nalaze u Hrvatskoj, katastarski deo teritorije Republike Srbije. Ako je igde Ustav Republike Srbije morao biti pomenut, onda je to upravo u članu 56, gde se govori o premeru državne granice koja je, nažalost, danas sporna i sa Albanijom i sa Hrvatskom.
Na član 56. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Čuli ste da se član 56. odnosi na premer, elaborat i registar državne granice i da se kaže u prvom stavu da premer državne granice jeste označavanje graničnih tačaka, geodetsko merenje graničnih tačaka i prikupljanje podataka o državnoj granici. Mi smo amandmanom predložili da se ovde doda još jedan stav, da se kaže u sedmom stavu da će se za premer državne granice između Republike Srbije i Crne Gore, Albanije i Makedonije, koristiti postojeće granične tačke u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Zaista je neverovatno da ovaj amandman nije prihvaćen, s obzirom na nemogućnost, nažalost, primene Rezolucije 1244 na KiM, koje je što se tiče SRS nesporno sastavni deo Republike Srbije i uvek će tako biti i označavanje graničnih tačaka, geodetsko merenje graničnih tačaka i prikupljanje podataka o državnoj granici u ovom momentu nije moguće na delu teritorije Srbije, na delu KiM. Zbog toga je zaista neophodno da se u okviru ovog posla koriste postojeće granične tačke da bi premerom državne granice jasno označili da je KiM sastavni deo Srbije. Vi ovih dana, mislim na Vladu Republike Srbije, podmećete nam kao kukavičje jaje zakone koji na volšeban način posredno priznaju nezavisnu državu Kosovo, takođe i predstavnici državnih organa u svojim izjavama, u obećanjima itd. To su veoma opasne stvari. Mi srpski radikali koristimo ovakve zakone, ove prilike da pre svega javnost Srbije upozorimo na to da državni nadležni organi igraju opasnu igru. Nećemo nikada priznati nezavisnost Kosova kažu, kada to treba da se kaže pred televizijskim kamerama, ali kada mi kažemo - unesite stav da za premer državne granice između Republike Srbije, Crne Gore, Albanije i Makedonije u ovom momentu ćemo koristiti postojeće granične tačke, u skladu sa Ustavom Srbije, vi to nećete da prihvatite. To je veoma opasno, ali neka građani Srbije čuju šta radite.
Na član 76. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 77. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? Gospođa Radeta, izvolite.
Član 77. kaže da se u katastar nepokretnosti upisuje pravo korišćenja, pravo zakupa, pravo službenosti, hipoteka i druga stvarna prava na nepokretnostima propisana zakonom i tu nema ničeg spornog.
Na član 78. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? Gospođa Radeta.
Još jedno pravničko pitanje. Član 78. govori o predbeležbi u katastru nepokretnosti, i kažete u četvrtom stavu da se predbeležba upisuje na rok od 90 godina ili na rok prema ispravi iz stava 2. tačka 4) ovoga člana, a to znači ako nadležni organ u javnoj ispravi odredi upis predbeležbe. Opet ste izostavili nešto što smo mi predložili da je neophodno da se stavi, a to je da se predbeležba upisuje i na rok stavljanja klauzule pravosnažnosti iz stava 2. tačke 3) ovog člana, a to znači ako javna isprava nije postala pravosnažna. Moramo da znamo kada ćemo izvršiti predbeležbu ako javna isprava nije postala pravosnažna; onda kad ona postane pravosnažna. To valjda u zakonu mora da piše, to ne sme da se pretpostavlja, to ne sme da se ostavi na volju nekom lošem pravniku, već mora da piše u zakonu i da svi to primenjuju.
Na član 79. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Gospođa Radeta.
Opravdanje i brisanje predbeležbe, to je tema člana 79, i stav (3) kaže: "Predbeležba se briše rešenjem po službenoj dužnosti ili po zahtevu stranke, ako ne bude opravdana u roku". Imajući u vidu i sa pravničke strane, a imajući u vidu faktičko stanje i ono što se zaista dešava u državi Srbiji, mora ovde da postoji i da ova predbeležbu može da se briše i na zahtev ''zainteresovanog lica". Postoje često situacije u praksi, u životu, da stranka nije zainteresovana recimo da se neka predbeležba briše, ali postoji zainteresovano lice kojem mnogo toga zavisi od brisanja te predbeležbe. Stekli su se uslovi da se predbeležba briše, stranka koja je u postupku neće da podnese zahtev, organ po službenoj dužnosti to ne radi, moralo je da se predvidi da to može i svako zainteresovano lice.
Na član 85. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? Izvolite, gospođa Radeta.
Član 85. govori o upisanom prethodniku. U stavu (3), gde je gospodin Krasić intervenisao, kažete - kad se vrši upis stvarnih prava na novoizgrađenom objektu ne zahteva se postojanje upisanog prethodnika. Šta se dešava ako objekat nije upisan u katastar nepokretnosti? Vi kao da ne živite u državi Srbiji. Vi kao da ne znate da 60% nepokretnosti u Srbiji, pogotovo objekata izgrađenih, nisu upisane ni u zemljišnu knjigu, niti su evidentirane u katastar nepokretnosti. Vi od 2000. godine krećete u nekoliko akcija, počev od Šumarca, pa dalje, te aviosnimanje, te upućivanje poziva strankama itd. Ništa od toga posla nije urađeno ili je urađeno veoma malo. Onda je neverovatno da niste predvideli na osnovu te činjenice koju sasvim sigurno znate, jer to zna svaki građanin, zna kada ode u katastar da iz zemljišne knjige izvadi vlasnički list, tamo piše - njiva, nema njegove kuće, a ona postoji tu ko zna koliko, čak izgrađena na osnovu građevinske dozvole. Ode po kopiju plana parcele, nema na kopiji nacrtane kuće, postoji njiva. Tu činjenicu morate da predvidite ovim zakonom i zato je stvarno neverovano da niste ovde dodali ove reči - da se upis stvarnih prava, sem na novoizgrađenim objektima, da se ne zahteva postojanje upisanog prethodnika i kada je u pitanju objekat koji nije ucrtan u katastar nepokretnosti.
Na član 86. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 88. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 89. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? Gospođo Radeta.
I član 88, ovaj drugi stav, gde je kolega Aleksić intervenisao, i ovaj 89, gde je intervenisao kolega Krasić, čisto su pravnička pitanja i neverovatno je da nisu prihvaćeni ovi amandmani. U ovom prethodnom članu 88. kaže - javna isprava da bi bila podobna za upis mora biti pravosnažna. Javna isprava podobna za upis može biti i ugovor, kada je u pitanju ovaj član 88. Trebalo je ovde da stoji da to može biti i ugovor overen kod nadležnog suda. Član 89. govori o zabrani upisa u katastar nepokretnosti. U prvom stavu kaže se - upis u katastar nepokretnosti neće se dozvoliti kada je zakonom, odlukom suda ili drugog nadležnog organa određena zabrana upisa na određenoj nepokretnosti. Kolega Krasić je dodao da odluka suda mora biti pravosnažna. Da li postoji išta normalnije na ovom belom svetu kada je u pitanju odluka nekog organa nego da zakon kaže da je pravosnažna? Pošto niste prihvatili ovaj amandman, znate koliko ćete imati haosa, jer upis nepokretnosti, pošto ste to izmestili iz zemljišne knjige, uzeli iz ruku sudijama, to će da rade službenici u katastru nepokretnosti, gde će biti najmanje pravnike. Biće ljudi geodetske struke i doći će neko sa sudskom presudom koja je doneta u Četvrtom opštinskom sudu, recimo, gde se predviđa zabrana nekog upisa i taj službenik vidi, aha, piše to i on će to da zabeleži, a nema saznanje da je podneta žalba, pa drugostepeni sud poništi to prvostepeno rešenje, pa donese drugačiju odluku ili vrati ponovo prvostepenom, pa taj donese drugačiju odluku. To traje, to je činjenica i to mora da traje.
Na član 90. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, gospođa Radeta.
Član 90. i uopšte ovaj odeljak govori o osnivanju katastra nepokretnosti. Vi ovde govorite otprilike kao da nikad nismo imali katastar nepokretnosti. Imali smo, ali dobro, hoćete sada da to bude jedinstveno u celoj Srbiji, brišete zemljišnu knjigu, tapije itd. To možemo, rekli smo u načelnoj raspravi, da prihvatimo. Naglašavamo, bolje bi bilo da je ostala zemljišna knjiga, ali da bude proširena na celu Srbiju i da i ti upisi budu jedinstveni u celoj Srbiji, ali kada već to niste prihvatili, prihvatili smo da može i ovaj zakon. Verujte, da ste prihvatili ovih naših 112, 114 amandmana, verujte imali biste odličan zakon. Zapamtite sad, i svi koji nas prate i kolege poslanici, imaćemo i izmene i dopune ovog zakona i ovo što su danas naši amandmani, za nekoliko meseci ili za godinu dana biće ovde izmene i dopune ovog zakona, jer bez toga nećete moći da uradite posao koji ste naumili da uradite. Dobro je što ste to naumili. Dobro je da se ovo uradi, ali mora da bude onako kako je to zaista zakonski moguće. Stav (2) kaže da se katastar nepokretnosti osniva za celu katastarsku opštinu, a izuzetno od tog stava - katastar nepokretnosti može da se osniva za deo katastarske opštine, a najmanje za jednu parcelu na osnovu zakona. Ovo je katastrofa. Zamislite koliko će zloupotreba proizvesti ova odredba. Zato smo predložili da se briše. Zamislite koliko će biti "Luka Beograd", zamislite koliko će biti "Ušća". To je neverovatno. Prethodno ste tamo dozvolili da može neko donacijom, ovaj Petar Matić da nije sad to već završio, biće neki novi Petar Matić, da da donaciju katastru na svojoj teritoriji i on će onda lepo imati svoju katastarsku opštinu zato što je to moguće za samo jednu parcelu. Ljudi, da li ste uopšte ikad bili, da li ste ikad izašli iz kancelarije? Evo, to vas pitam. Ministra Dulića ne pitam ni da je ovde, on je čovek lekar, ali ovi poslovi ne mogu da se radi u kancelariji i za kompjuterom. Mogu kada se prethodno obiđe teren, kada se prethodno sagledaju stvarni svakodnevni problemi građana Srbije. Onda se službenik vraća u kancelariju i onda seda za kompjuter i radi ovo što ste vi predvideli. Napravićete haos, verujte.
Na član 94. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Član 94. govori o komisiji za izlaganje. Naravno, ta komisija treba da postoji, ali šta smo mi ovde predvideli. Vi ste, sada da ne čitam, da ne trošim vreme, koga ste sve predvideli da budu članovi te komisije, ne čitam ono što nam je nesporno, ali ste predvideli i jedno lice iz reda građana sa područja katastarske opštine za koji se vrši osnivanje katastra nepokretnosti. Verujte, strahovita greška. Ovakvu odredbu je imao Zakon o vraćanju poljoprivrednog zemljišta selima na korišćenje. Taj zakon je trajao 10 godina, pa je produžen još na dve. Ukupno je trajao 12 godina. Lično sam u opštini Zemun, u Odeljenju za imovinsko-pravne poslove radila na primeni ovog zakona i mogu da se pohvalim da je u opštini Zemun taj posao sto posto završen, i to pre produženja roka važenja zakona, i najveći problem koji smo imali, imali smo zato što je taj zakon predviđao da u tim komisijama sedi po jedan čovek iz sela gde se vraća zemljište. Uz sve uvažavanje tih ljudi, ne možete da očekujete od nekoga ko je domaćin u selu da on može biti objektivan, kad su u pitanju i njegove komšije, i bliži rođaci i dalji rođaci, jer se o tome radi, a pre svega ne može biti stručan. Zato je naš predlog da umesto tog lica bude geometar koji je zaposlen u opštinskoj upravi, iz razloga što opštinska uprava ima sve te podatke. Drugo, što je taj geometar stručan za taj posao, a treće, što taj geometar, verujte, imam dugogodišnje iskustvo u toj oblasti, svaki taj geometar, što bi naš narod rekao - poznaje teritoriju svoje opštine kao svoj džep. Niko ne može biti bolji u toj komisiji nego geometar koji je zaposlen u opštinskoj upravi. Osim toga, taj geometar, sada govorimo o nekim objektivnim okolnostima, ima kome da odgovara za svoj rad, a ovo lice iz reda građana kome će da odgovara?
Na član 96. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Milovanović. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman i on je postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 96. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović, koji želi reč. Izvolite, gospodine Martinoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 96. stav (1) tačka 1) piše da će za imaoca prava svojine na parceli biti upisano lice koje je u katastru zemljišta upisano do 6. aprila 1941. godine. Ovde se, gospodine Duliću, otvara nekoliko pitanja. Prvo, imate određene delove teritorije Republike Srbije u kojima do 6. aprila 1941. godine uopšte nije postojao katastar zemljišta, odnosno registracija zemljišta nije vođena u obliku katastra, nego u obliku zemljišnih knjiga. Tu pre svega mislim na AP Vojvodinu. Tu uopšte nije bilo katastra, postojale su samo zemljište knjige. I u većini vojvođanskih opština i danas imate praktično dvojnu evidenciju nepokretnosti - evidenciju putem katastra i evidenciju u zemljišnim knjigama. Žalosno je što se u velikoj meri podaci iz jedne, odnosno druge evidencije razlikuju. S druge strane, ovakvim rešenjem vi ovde otvarate jednu Pandorinu kutiju, odnosno možete u praksi da izazovete posledice koje, verujem, niko u Srbiji ne želi. Kao što vam je poznato, gospodine Duliću, do 6. aprila 1941. godine u 90% slučajeva vlasnici zemljišta u Vojvodini bili su Nemci, bili su ljudi koji su baš u to vreme, tu je granični datum 6. april 1941. godine, zvanično bili državljani ondašnje Kraljevine Jugoslavije, a u najvećoj meri bili su u stvari špijuni i agenti nacističkog Trećeg rajha. Posle Drugog svetskog rata dobar deo tih Nemaca iz Jugoslavije, a zatim i iz drugih država koje su stradale od Hitlerove okupacije, iz Čehoslovačke, iz Mađarske, iz Rumunije, proterani su u Nemačku. Sada se ovde postavlja pitanje da li vi nameravate da kao imaoce prava svojine na zemljišnim parcelama upisujete Nemce koji su u katastru zemljišta bili upisani do 6. aprila 1941. godine. Ako to nameravate, onda znajte da će nam se vratiti u Srbiju potomci pripadnika zloglasne Sedme SS divizije Princ Eugen, koja je u najvećoj meri bila regrutovana od strane Nemaca sa područja Vojvodine, pre svega iz Banata. Koliko znam, zaključci i mere koje su saveznici preduzeli posle Drugog svetskog rata i danas su na snazi. Naravno, vrši se jedna tajna revizija istorije Drugog svetskog rata, ali zvanično ono što su donele savezničke sile 1945. godine važi i danas. Dakle, ovo rešenje je izuzetno opasno. S druge strane, ovo rešenje je potpuno kompatibilno sa onim za šta se zalaže lider Socijaldemokrata Vojvodine Nenad Čanak, koji insistira na tome da se zemlja vrati upravo proteranim Nemcima iz Vojvodine, tzv. folksdojčerima. Ovo rešenje otvara i neka druga pitanja vezano za izradu zakona o denacionalizaciji. Da li ćete zemlju vratiti ljudima koji su 1941. godine bili gruntovni vlasnici, a koji su u stvari na aktivan način radili protiv interesa te države. Dakle, ovo rešenje, gospodine Duliću, izuzetno je opasno. U praksi može da izazova vrlo negativne posledice i niste ni svesni kakve se sve opasnosti kriju u jednoj ovakvoj odredbi i sa pravnog aspekta, zato što u jednom delu Srbije tog 6. aprila 1941. godine uopšte nije postojao katastar, postojale su zemljišne knjige. S druge strane, i da je postojao katastar, katastarski vlasnici zemljišta na dan 6. aprila 1941. godine, kada je otpočela agresija na Kraljevinu Jugoslaviju, u Vojvodini u 90% slučajeva bili su Nemci koji su se aktivno od 1941. do 1945. godine borili protiv države čiji su državljani bili, uz časne izuzetke.
Na član 97. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 97. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite, gospodine Martinoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 97. reguliše se upis prava svojine na objektu, pa se u stavu (4) kaže da će za imaoca prava svojine na objektu biti upisano jedno od sledećih lica, pa između ostalog da će za držaoca objekta biti upisano lice kome je izdata građevinska dozvola za gradnju objekta privremenog karaktera. SRS je predložila da se stav (4) u planu 97. proširi, odnosno da se izmeni tako što bi se dodale reči „i lice kome je izdata građevinska dozvola za gradnju objekta“; dakle trajnog objekta, a ne samo objekta privremenog karaktera. Smatramo da je ovakvo rešenje vrlo praktično i da je u interesu građana zato što je jedan od uslova za dobijanje stambenih kredita i uslov da držalac objekat poseduje građevinsku dozvolu, čak i ako nema upotrebnu dozvolu. Ukoliko bi opstalo rešenje za koje se zalaže Vlada, da se držaocima objekta smatraju samo lica kojima je izdata građevinska dozvola za gradnju objekta privremenog karaktera, smatramo da bi time bili diskriminisani drugi građani Republike Srbije kojima je izdata građevinska dozvola za trajnu izgradnju, a koji bi potencijalno mogli da budu korisnici stambenih kredita.
Na član 98. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Maja Laušević i Radoslav Milovanović. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman i on je postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 99. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić, koji želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče, što se tiče člana 99. stav (2) nije dorečen i ima određenih nedostataka zbog toga što se u praksi u Srbiji u novije vreme pojavljuju brojni problemi i da je veliki broj građana prevaren od strane investitora kada su u pitanju stanovi novi u izgradnji. Vidite koliko štete tu nastaju i koliki sudski postupci. Naime, ako neko izvodi građevinske radove i pravi stanove za prodaju, u slučaju da ne poštuje odredbe ugovora, građani postaju žrtve, ostaju prevareni i pitanje je da li će ikada moći da nadoknade štetu koju su prouzrokovali pre svega profiteri i oni koji su se organizovali u industriji proizvodnje stanova u najnovije vreme. Smatramo da je to apsolutno trebalo da se uredi na drugi način. Mislimo da je potreban i ugovor sa onim investitorom o izgradnji, da bude takođe unet u odredbu člana 99, kako bi bio zaista u potpunosti ispoštovan zakon, a sa druge strane, da bi se zaštitili građani. Gospođo predsedniče, da li mogu da vam postavim jedno pitanje? Zamoljen sam od strane radnika sa televizije koji ovde u jednoj konzervi, ovde pored Skupštine, limenoj, sede, pojedoše ih komarci, od vrućine ne mogu da žive i mole da se vidi i iznađe rešenje da ti ljudi ne sede u onoj prikolici metalnoj, nego da im se obezbedi prostor u Skupštini. Zaista je to neprimereno da oni budu izolovani u onom parku i onako da budu mučeni po ceo dan, a ima prostora u Skupštini. Iznađite neke mogućnosti, zaštitite ljude i skrenite pažnju i direktoru televizije, a s vama se može zaista o tome razgovarati i urediti to stanje na najbolji mogući način.
Da iskoristim priliku da vas informišem da ćemo u direktnom prenosu biti do 13.50 časova, a kasnije će biti odložen prenos i da se završavaju tehnički radovi oko prostora gde će biti smešteni radnici televizije za koje ste zainteresovani. Na član 101. amandman je podneo takođe narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, baveći se 35 godina pravom, od toga više od 25 godina u advokaturi, a to o čemu ću govoriti potvrdiće, i nadam se da je takvog mišljenja i trebalo bi da bude, potpredsednik Narodne skupštine Republike Srbije, gospodin Novaković, da je zemljišna knjiga od Rimskog prava pa naovamo u kontinentalnom pravu priznata kao fikcija apsolutne tačnosti i da bez zemljišne knjige mi u praksi godinama nismo imali uređeno ni usklađeno imovinsko i stvarno pravo na nepokretnostima. Mislim da je potrebno da se ima u vidu i ova odredba kada je u pitanju član 101. Naime, sada se postavlja pitanje zašto predlagač u članu 88. stav (2) predviđa pravosnažnost, a u članu 101. ne predviđa. Moram vam reći iz prakse, bezbroj je slučajeva sudskih sporova bespotrebnih, jer neko može u katastru da izvrši upis prava svojine nekog lica, a da nema pravosnažnu odluku. Ko može da odgovara po ovome? Ne može niko. Ako nije klauzula pravosnažnosti predviđena da referent u katastru može izvršiti određeni upis samo na osnovu pravosnažne odluke nadležnog organa. I ako on upiše, pojavi se žalba, drugostepena odluka kaže ta se odluka ukida. Ondadovodimo građane u situaciju da se izlažu bespotrebnim sudskim troškovima i postupcima. Opterećujemo sud, opterećujemo državu i njene državne organe, uvodimo nered u katastru i na taj način bez pravosnažne odluke nema upisa. Ponavljam, niko ne može odgovarati ako mu nije rečeno na osnovu pravosnažne odluke. Dakle, ta klauzula pravosnažnosti mora da bude izražena, a pozivam se i na član 88, jer se predlagač koristi u članu 88. i klauzulom pravosnažnosti.
Na član 103. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite.
Dame i gospodo, gospođo predsedniče i gospodine ministre, SRS smatra da je potrebna jedna dodatna odredba u članu 103. stav (1), da se taj rok predvidi od pet godina kako bi se omogućilo građanima da i na ovaj način upis prava svojine prema podacima zemljišne knjige, knjige tapija i intabulacione knjige da mogućnost da građani mogu da u tom roku izvrše određena usklađivanja, ispravke i kakao bi se na taj način uredila katastarska knjiga, odnosno knjiga o nepokretnostima. Građanima treba omogućiti duži rok. SRS je za to da je ovo amandmansko rešenje sasvim prihvatljivo.
Na član 104. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne.) Imate još 11 minuta i 40 sekundi, gospođo Radeta. Na član 104. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite, gospodine Jojiću.
Dame i gospodo, što se tiče odredbe člana 104. stav (3), posle reči ''osnivanja'' tačka se zamenjuje zapetom i dodaju se reči - odnosno u roku od šest meseci od dana saznanja za privremeni upis. Amandmansko rešenje odgovara činjenici da veliki broj lica zainteresovanih za privremen upis neće biti blagovremeno obavešten o tome jer su im nedostupne i novine i Internet. Prema tome, smatramo da bi trebalo omogućiti da se u ovom roku građani, posebno oni koji su zainteresovani, a posebno prema odredbama zakona ko su zainteresovana lica, dakle samo ona zainteresovana lica koja ispunjavaju zakonske uslove da mogu da steknu status zainteresovanog lica, jer svako lice ne može se mešati u određeni upravni postupak, već samo zainteresovano lice. Zainteresovano lice mora da pruži dokaze nadležnom državnom organu da ispunjava uslove zainteresovanog lica, kako to zakon predviđa. Naša je molba i preporuka da se samo uskladi i odredi ovaj rok, kako bi se lica koja ispunjavaju uslove, mogla blagovremeno obavestiti i saznati o određenim eventualnim svojim pravima koja bi mogli da štite pred nadležnim državnim organima i koja bi mogli da ostvare ako ispunjavaju zakonom određene uslove.
Na član 104. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? Gospođa Pop-Lazić.
Član 104. propisuje postupak izlaganja o kome se vodi zapisnik i u stavu (4) se propisuje da se prigovor podnosi komisiji za izlaganje koja je dužna da razmotri prigovor i donese rešenje u roku od osam dana. Gospodin Mirović svojim amandmanom traži da seprigovor podnese Zavodu, jer ako je komisija već donela rešenje moramo da imamo viši organ, odnosno onaj koji je imenovao komisiju trebalo bi da bude nadležan za donošenje rešenja po žalbi, po našem mišljenju. Inače, idemo na onaj princip - kadija te tuži, kadija ti sudi. Ovaj amandman bih povezala sa amandmanom koji je uložen na član 108. stav (2) da bih vam obrazložila zašto smo u pravu, gde propisujete da se katastar nepokretnosti primenjuje od dana donošenja rešenja iz stava 1. ovog člana, a upravo zbog toga smatramo da treba umesto reči - donošenja da bude reč - pravosnažnosti, jer mora da se omogući i postoji sudska zaštita, i mora da postoji sudska zaštita, pa otuda i neophodnost da nakon eventualnog sudskog spora bude pravosnažno rešenje. Suviše se igrate katastrom nepokretnosti. To nije igračka, znate. To je za ljude sveta knjiga. Tu se upisuje imovina. U Ustavu smo rekli da je privatna imovina svetinja ne možemo da se igramo tek tako s njom. Dakle, katastar je javna isprava od ogromnog značaja, kako za državu, tako i za pojedinca, ali pre svega za pojedinca, zbog njega smo i ustanovili katastar nepokretnosti.
Na član 105. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 105. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović, koji želi reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 105. stav (2) kaže se da se stranka može odreći prava na žalbu, a do donošenje drugostepenog rešenja može povući izjavljenu žalbu izjavama koje se ne mogu opozvati. Kada se može izjaviti žalba, pod kojim uslovima i kako teče postupak po žalbi, gospodine ministre, to je regulisano Zakonom o opštem upravnom postupku i nema potrebe zakonom o državnom premeru i katastru regulisati nešto što je već regulisano odredbama Zakona o opštem upravnom postupku. Ova vlada je sklona, i o tome smo pričali naročito kada je reč o krivičnom zakonodavstvu, da pored osnovnog zakona koji reguliše određenu materiju stvara i jedno paralelno zakonodavstvo. To ste uradili kada je reč o Krivičnom zakoniku, to ste uradili kada je reč o Zakoniku o krivičnom postupku, sada to radite i kada je u pitanju Zakon o opštem upravnom postupku. Nije dovoljno to što je postupak po žalbi regulisan Zakonom o opštem upravnom postupku, sada stvaramo supsidijarno upravno procesno zakonodavstvo. Sada suspendujemo ono što piše u Zakonu o opštem upravnom postupku i zakonom o državnom premeru i katastru regulišemo materiju koja je u osnovi upravno-procesna i već regulisana Zakona o opštem upravnom postupku. S druge strane, gospodine ministre, kada god negde pročitam da se nešto ne može opozvati, setim se onih naših ukradenih mandata u Skupštini Republike Srbije. U Ustavu Srbije piše da kada poslanik stavi svoj mandat na raspolaganje političkoj stranci sa čije je liste izabran, da se ta izjava ne može opozvati. Ali, vaši pravnici u Administrativnom odboru su protumačili da može. Sada smo suspendovali Ustav RS i sada ko može da garantuje građanima Srbije da će u oblasti državnog premera i katastra kada daju neku izjavu i kažu - to se ne može opozvati, ko zna možda jednog dana i može. Kada vladajuća koalicija kaže da se nešto ne može opozvati, iz prakse mogu da zaključim da i te kako može da se opozove i da se onda postavlja pitanje kakva je vrednost pravne norme u kojoj piše da se neka izjava može ili ne može opozvati. To može da se tumači u praksi onako kako nekome bude odgovaralo. U Ustavu lepo piše - kada stavite mandat na raspolaganje, to se ne može opozvati. Međutim, vi ste suspendovali Ustav i rekli da može da se opozove. Ako ste suspendovali Ustav, koji je najviši pravni akt u jednoj državi, ko može nama da garantuje da nećete suspendovati jedan zakon? O tome se radi.
Na član 107. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić, koji ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče člana 107. koji je predložen oko završetka postupka izlaganja i nedozvoljenost povraćaja u pređašnje stanje i ponavljanje postupka, kako to kaže član 107, a stav (3) predviđa jednu normu koja apsolutno nije potrebna. Ukazaću na iskustva i stručnost gospodina potpredsednika Narodne skupštine, gospodina Novakovića, koji u svojoj advokatskoj dugogodišnjoj praksi zna da ovakve odredbe naše pravo ne poznaje, a to je da nije dozvoljeno ponavljanje i povraćaj postupka u pređašnje stanje. Ovo je suvišna i bespotrebna norma, ali ako je ona predviđena, u tom slučaju, moliću vas, onda morate da predvidite i pravo žalbe, jer Ustav RS garantuje pravo žalbe na svaku odluku državnog organa ili drugog organa koji odlučuje o pravima i interesima određenog građanina RS. Videli ste iz izlaganja gospođe Vjerice Radete, gospođe Pop-Lazić, gospodina Martinovića, gospodina Perića, gospodina Munjića i drugih poslanika SRS-a da im je ova materija izuzetno poznata. Aleksić i drugi poslanici naši ukazuju, pa je dobro što imate danas raspoloženja da ipak dopustite narodnim poslanicima da iskažu ono što misle, a što je u duhu sa Ustavom i zakonom. Prema tome, SRS ima dobru nameru da popravi tekst, a kažem vam, stručnjaci iz SRS u ovoj oblasti i te kako mogu da daju veliki doprinos da se popravi ovaj tekst, koji je od opšteg interesa za državu, a posebno od opšteg interesa za ostvarivanje ličnih individualnih prava naših građana Republike Srbije.
Na član 108. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 115. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Milovanović. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa je postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 118. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić, koji želi reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu određenih odredaba ovog zakona geodetska organizacija je ovlašćena da radi izradu elaborata i nakon urađenog elaborata ovim članom 118. je propisano da ga predaje Zavodu. Zavod vrši pregled elaborata. Ako elaborat nema nedostataka, Zavod će overiti prijem elaborata. Ukoliko postoje određeni nedostaci, onda je u nadležnosti Zavoda da u postupku pregleda elaborata utvrdi nedostatke, zapisnikom se naloži geodetskoj organizaciji da u ostavljenom roku otkloni nedostatke. Ovde smo precizirali, ostavljeni rok apsolutno ne znači ništa. Postavljamo pitanje, ko ima diskreciono pravo u ime Zavoda ili nekog drugog organa da propiše koji je to optimalan rok za otklanjanje nekih nedostataka. Taj rok mi preciziramo i kažemo, u roku od osam dana geodetska organizacija treba da otkloni sve nedostatke koje je utvrdio Zavod. Vi kažete da ponekad taj rok od osam dana može da bude kratak, ponekad nije dovoljan da bi se otklonili ti nedostaci. Mi smatramo da zainteresovane strane moraju da znaju u kom vremenskom periodu mogu da ostvare svoja određena prava, te je stoga rok od osam dana apsolutno primeren i prihvatljiv i ne menja vam koncepciju ovog zakona. Mislim da bi prihvatanjem ovog amandmana dobili jedan član koji bi bio sasvim korektan i ne bi mnogo uticao na geodetske organizacije. Zavod bi i te kako imao ažurnu dokumentaciju u slučaju prihvatanja ovog roka. Ne vidim nijedan razlog da ovaj amandman ne bude prihvaćen.
Na član 118. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Izvolite.
U članu 118. stav (6) reči - Zavod rešenjem odbija provođenje promene zamenjuju se rečima - Zavod predlaže angažovanje druge geodetske organizacije. Šta se želelo ovim amandmanom? Ovim amandmanom pokušava se uvesti pravna sigurnost i ozbiljnost koja mora da prati i karakteriše ovakve poslove. Naime, radi se o ozbiljnim poslovima i upravo iz tog razloga potrebno je da ove poslove karakteriše jedna pravna sigurnost i ozbiljnost. Dakle, kada geodetska organizacija dostavi Zavodu elaborat geodetskih radova i zapisnik o izvršenom uviđaju, Zavod pre prijema i pre overe elaborata pregleda kvalitet izvedenih geodetskih radova. Može se desiti da ovi geodetski radovi nisu urađeni po pravilima struke, da imaju nekih manjkavosti. U takvom slučaju mi predlažemo da zavod naloži angažovanje druge, dakle, nove geodetske organizacije. Svako drugo rešenje nosilo bi u sebi jednu opasnost, latentnu opasnost od raznih uticaja, zloupotreba ili na kraju overe od strane Zavoda, a da ti nedostaci nisu otklonjeni. Dakle, da nisu otklonjeni na onaj način kako struka nalaže. Kako se to ne bi desilo, potrebno je omogućiti da druga geodetska organizacija to ispravi. Predloženo rešenje smatramo da je celishodnije i omogućava neophodnu pravnu sigurnost. Ono na neki način vrši neku vrstu psihološke prinude da se posao obavi kvalitetno.
Na član 119. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li želite reč? Izvolite.
Gospodine ministre, mi ovde govorimo o premeru i o katastru nepokretnosti. Nepokretnosti su podložne prometu, naravno, na osnovu zakonskih odredaba. Član 119. govori o praćenju nastalih promena nepokretnosti i u cilju obezbeđenja ažurnosti katastra nepokretnosti, Zavod po službenoj dužnosti prati promene sve koje se pojavljuju na nepokretnostima. Praćenje može da se vrši povremenim aviosnimanjem, periodično na celoj teritoriji Republike Srbije. Naravno, može da se vrši i na drugi način, praćenjem tih promena nepokretnosti koje mogu da budu česte. Državni i drugi organi i preduzeća i ustanove i druge organizacije dužne su da Zavodu dostave isprave koje su od uticaja na podatke o nepokretnostima i prostornim jedinicama. Zbog preciznosti, ovde se radi o čisto pravno-tehničkoj potrebi da se ovaj član ispravi, kaže se - pored ovih organizacija i lica koja su predviđena stavom (3) člana 119, SRS predlaže da imaju pravo intervencije, pravo predlaganja određenih promena nad nepokretnostima sva zainteresovana lica. Znači, samo dodajemo pored ovih organizacija i zainteresovana lica. Pravno-tehnička intervencija je poželjna i prihvatljiva, ne menja suštinu ovog zakona. Mislim da je ovaj amandman celishodan i kvalitetan.
Na član 120. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Radoslav Milovanović i Sreto Perić. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman, pa je postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 123. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman, pa je postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 123. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Milovanović. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman, pa je postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 124. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li želite reč? Da.
Dame i gospodo, pošto je danas sveta nedelja i sveti Aranđeo letnji, naši seljaci verovatno su u prilici da prate rad ovog parlamenta, pogotovo što nažalost, opet zbog pogubne politike Vlade Republike Srbije prema selu, seljacima, poljoprivredi, ne isplati im se ni da beru malinu, ni šljivu, ni višnju. Zašto ovo pominjem? Zato što naši seljaci poslove katastra poznaju odlično. Sigurna sam da našu raspravu, nas iz SRS odlično razumeju i da se krste da vi iz Ministarstva toliko loše poznajete ovu problematiku da niste bar prihvatanjem naših amandmana malo uljudili ovaj zakon. Prihvatili ste, malopre ste pročitali amandman, i to je interesantno koje vi amandmane prihvatate, a opet javnost ne može da sazna na šta se odnosi taj amandman kolege Mirka Munjića. Predvideli ste da upis zajedničkih prava može zahtevati bilo koji od zajedničara u korist svih. Tu ste stavili tačku. Mirko Munjić je predložio da to može samo na osnovu overenog ovlašćenja ostalih zajedničara. Vi ste to prihvatili. Ovako logičnih amandmana ima bar 90%. Ne mogu da verujem da ste prešli tako mimo tih naših amandmana. Jedan od tih je i ovaj amandman na član 124. Govori se o urednom zahtevu koji je potreban za upis u katastar nepokretnosti. Tačka 2) kaže da bi bio uredan, između ostalog šta treba, da sve ne čitam, da ne trošim vreme, potrebno je naziv katastarske opštine i označenje nepokretnosti za koju se traži upis, prema podacima katastra nepokretnosti. Svi znamo da podaci katastra nepokretnosti nisu pouzdani. Nažalost, svi znamo da podaci zemljišne knjige, odnosno gruntovnice nisu dovoljno pouzdani, i očigledno svi hoćemo da se to uredi i to nije sporno, ali onda ste morali da prihvatite amandman da je uredan zahtev i ako se opisno da nepokretnost za koju se želi neki upis ili za koju se želi neki podatak, i da bi zahtev bio uredan iako se opisno opiše ta parcela, ali da je prepoznatljiva. Pitajte ljude iz katastra, jer i danas dobijaju takve zahteve. Kaže - treba mi kopija plana za moju parcelu. Ne zna čovek ni broj parcele zato što nema podatke koje je možda imao deda ili otac, to je negde izgubljeno, katastar ih nema, ali kaže - to je parcela koja je deveta od tog i tog kanala po redu, ili je parcela 17. levo u odnosu na parcelu PKB-a, ili je treća od parcele Marka Markovića, njegovog komšije ili strica, pa onda ovi u katastru pronađu tu parcelu koja opisuje kako doći do parcele tog lica koje želi kopiju plana za svoju parcelu. To su životni problemi naših građana, pre svega seljaka, i zato vas molim u njihovo ime da prihvatite i ovaj amandman i ostale amandmane. Ne da bi se promovisali mi iz SRS, nego zato, valjda vam je jasno, što ovaj posao imamo u malom prstu. I zato prihvatite ove sugestije, biće lakše i ljudima koji rade ovaj posao, a i ljudima koji će dolaziti u ove ustanove da završavaju svoje poslove. Biće lakše svima nama jer nećemo za pola godine imati izmene ovog zakona, a u suprotnom evo živi bili pa videli, imaćemo izmene.
Na član 124. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite. Želite? (Vjerica Radeta, sa mesta: To smo već imali.) Izvinite. Na član 125. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, dakle, predlagači iz Ministarstva, momci iz Ministarstva su predložili ovu odredbu zakona i što je normalno da se zahtevi primaju po redosledu. Mislim da su momci iz nadležnog ministarstva u pravu, jer se redosled mora poštovati. Čini mi se da su i oni pošli od one narodne "ko brže devojci, njegova devojka". Ali se desi da devojka i pobegne, pa njeno mesto dođe druga devojka. Hoću da kažem da je bilo potrebno u ovom stavu člana 125. između ostalog predvideti da će se istovremeno razmatrati i rešavati svi ostali zahtevi. Naravno, ovde je trebalo predvideti šta će biti sa onim ostalim koji su podneli zahteve - da li će biti odbijen ili odbačen zahtev onih koji budu podneli kasnije, a dobro je što je predviđeno da prioritet upisa, odnosno rešavanja zahteva ima onaj koji je prvi zahtev podneo. Dakle, SRS ovde samo dodaje i ističe da je bilo potrebe da se bolje uredi ovaj stav utoliko što će se istovremeno rešavati ovi ostali zahtevi koji se podnose, ali sa poukom da ima pravo da izjavi žalbu i na taj način da mu se omogući da učestvuje u postupku. Izvinjavam se gospodi iz Ministarstva ako sam rekao da su momci. (Vjerica Radeta, sa mesta: Pa, nisu devojke.) Eto to se dogodilo, ali je to tako u našem narodu.
Na član 126. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Milovanović. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman i on je postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 128. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite, gospodine Periću.
Dame i gospodo narodni poslanici, stiče se utisak da vi ovo otaljavate. Malopre je dokaz predsednica i ona to nije namerno verovatno, ali premor je uticao, poziva na amandman koji je već raspravljan. Mi o ovome želimo da vodimo kvalitetnu raspravu u ime miliona građana Srbije koji poseduju nepokretnosti, pre svega mislim na zemljište kada to kažem. Malopre me gospođa Vjerica Radeta dobro podsetila da još možda ove godine to, možda do jeseni, a onda će naši vlasnici poljoprivrednog zemljišta biti spremni da ga poklone tajkunima. Ne da ga prodaju, nego da ga poklone zbog toga što neće moći ni porez da plaćaju na njega. Treba da znate činjenicu, gospodo, da je kilogram kupine, sada je sezona berbe kupine, 13 dinara. Nema račun neko da je bere da ode u tuđi kupinjak. Mi smo uradili jednu takvu situaciju. Kada predlažemo i male, sitnije promene, vi niste spremni da učestvujete u tome, što bi moj kolega Stevanović rekao, interaktivno, pa da date određeni doprinos. Evo, ovde sam u ime SRS, preciznosti radi, predložio jednu intervenciju u članu 128. stav (1), gde se kaže - upis u katastar nepokretnosti vrši se danom donošenja rešenja. Mi predlažemo da bude - danom podnošenja zahteva za upis. Jer vrlo često u praksi, imajući u vidu neažurnost, ne Ministarstva nego ljudi koji rade u katastrima, imajući u vidu tu neažurnost, možda i zbog prevelikog broja zahteva, ne želim da kažem jer tamo veoma često sede veoma stručni i odgovorni ljudi i u svakom momentu su spremni da izađu u susret strankama, ali prođe ponekad mnogo vremena od dana podnošenja zahteva do dana donošenja rešenja. Da bi izbegli to vreme, koje sada ne mogu da preciziram koliko traje, da li traje nekoliko godina, ali bi trebalo promena da se evidentira od dana podnošenja zahteva, a ne od dana donošenja rešenja. Nadam se da će ovaj amandman biti prihvaćen, te se stoga zahvaljujem predlagaču.
Naravno da ne otaljavamo, nego vrlo korektno radimo. Na član 128. amandman je podneo Mirko Munjić. Izvolite.
U članu 128. stav (2) reči "danom prijema" zamenjuju se rečima "danom donošenja". Da podsetim, član 128. reguliše vreme upisa nepokretnosti, kao i osnov po kome se taj upis vrši. Ovim amandmanom se pokušava, u interesu lica koje traži upis, da se skrati rok upisa, koji često zbog određenih situacija, zbog određenih okolnosti, za koje lice koje traži upis nije odgovorno, može biti jako dug. Naime, članom 128. Predloga zakona, koji reguliše kada se i na osnovu čega vrši upis nepokretnosti, u svom stavu (2) predviđa da se upis vrši na osnovu drugostepenog rešenja i sudske odluke iz upravnog spora, što niko ne spori, ali predviđa se kao momenat upisa dan prijema drugostepenog rešenja, odnosno dan prijema sudske odluke. U praksi se povodom ovoga mogu desiti razne nepredviđene i za stranke jako otežavajuće okolnosti i situacije. Naime, dan prijema drugostepenog rešenja i dan prijema sudske odluke se toliko može odužiti da se jednostavno zaboravi kada je upis i tražen. Zato je mnogo jednostavnije, celishodnije i praktičnije da zainteresovano lice stekne svoje izvorno pravo na upis momentom donošenja predmetnog rešenja, jer svaki zastoj u upisu pri takvom rešenju pada na teret zainteresovanog lica. Zato je ovo mnogo praktičnije. Predlažem da prihvatite ovaj amandman.
Na član 133. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Petar Jojić, sa mesta: Preskočili ste član 129.) Na član 129. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite.
Dame i gospodo, što se tiče amandmana koje je SRS uložila na član 129. stav (1), mi smatramo da je praksa pokazala da građanima treba ostaviti duži rok kada je u pitanju pre svega ova odredba, pravo na žalbu ili odricanje i povlačenje od žalbe, kako to predviđa i predlaže se u članu 129. Zašto mi ovo smatramo? U praksi poznajem mnogo slučajeva u kojima čovek stanuje u Subotici ili u Beogradu, ali mu je potrebno da ide u Novi Pazar ili Vranje, Prijepolje, Priboj, da pribavlja dokumentaciju da bi moga da pruži nove dokaze za rešavanje u drugom stepenu po njegovom zahtevu kao lice i kao stranka koja učestvuje u postupku. Zbog toga je primereniji rok, gospodine ministre, u upravnom postupku, pogotovo tamo gde su složeni slučajevi, gde je u pitanju opšti interes, gde je u pitanju interes građana, pa bi trebalo prihvatiti ovaj amandman da umesto osam dana treba dozvoliti rok od 15 dana, jer je on primereniji i omogućava građanima da pribave odgovarajuće dokaze i pruže drugostepenom organu valjane i relevantne dokaze na osnovu kojih se može doneti zakonita i pravedna odluka.
Na član 133. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 133. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 133. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Izvolite, gospodine Munjiću.
U članu 133. stav (5) posle reči „žalba“ dodaju se reči „nadležno ministarstvo“, a reč „osam“ zamenjuje se rečju „petnaest“. Ovim amandmanom se u stvari pokušava na jedan potpuniji način zaokružiti mogućnost brisanja držaoca i upis prava svojine, a ovo na osnovu određene isprave kojom je pravo svojine ili zakupa stečeno. Da podsetim samo, u članu 133. stav (4) se kaže: ''Brisanje držaoca i upis prava svojine, prava korišćenja, odnosno zakupa na parceli u državnoj, odnosno javnoj svojini, dozvoliće se na osnovu isprave kojom je pravo svojine, pravo korišćenja, odnosno zakupa stečeno.'' Sledeći stav (5) glasi: ''Protiv rešenja kojim se dozvoljava ili odbija upis može se izjaviti žalba u roku od osam dana od dana dostavljanja rešenja.'' Dakle, ako se iz razloga koje predviđa član 133. Predloga zakona utvrdi da je zahtev za upis prava trećeg lica i brisanje držaoca parcele osnovan, doneće se rešenje kojim se dozvoljava upis. U suprotnom, rešenje po zainteresovano lice biće negativno, njime će se odbiti upis. Pošto je nedorečeno kome zainteresovano lice podnosi žalbu, mi smo precizirali da se to podnosi nadležnom ministarstvu i to u roku od 15 dana, za koji smatramo da je dosta primereniji. Mislim da su rešenja koja su predložena amandmanom u potpunosti adekvatna opisanoj situaciji i da ih u predloženom obliku treba prihvatiti.
Na član 135. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite, gospodine Jojiću.
Dame i gospodo, što se tiče odredbe člana 135. stav (1) posle reči „na osnovu“ dodaje se reč “pravosnažnosti“. Da ne ponavljam, ovo je, pre svega, apsolutno potrebno da se definiše i norma mora da bude jasna, precizna i da bude u praksi sprovodiva, da nema mogućnosti da se bilo ko manipuliše. Rekao sam u prethodnim diskusijama na one članove o kojima je govorila gospođa Radeta, da je pravosnažnost jedna od odlučujućih činjenica, a na osnovu činjenica vrši se upis. To je činjenica bez koje nema upisa. Međutim, u ovom članu 135. kada je u pitanju državina, ovde imamo sada novinu da imamo promet državine. Državina i svojina nisu isto. Državina je da držalac ima neku faktičku vlast, a svojina je apsolutna vlast, i ovde kod ovog člana nastaće određeni problemi i biće problematičan za primenu u praksi. Zbog toga smatram da ovaj amandman, sa stanovišta SRS, treba prihvatiti.
Na član 135. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Izvolite, gospodine Munjiću.
U članu 135. stav (2) posle reči „na osnovu“ dodaje se reč „pravosnažnog“. Amandmanom se u stvari vrši jedna pravno-tehnička ispravka, odnosno dorada stava (2) člana 135, jer predloženo rešenje može i u praksi uneti određene zabune. Da pojasnim malo o čemu se radi. Ovim članom se dozvoljava promena držaoca i pre proteka roka od tri godine od dana početka primene katastra nepokretnosti, i to u dva slučaja. U prvom slučaju, ako držalac poseduje rešenje o nasleđivanju i u drugom slučaju ako poseduje ugovor o doživotnom izdržavanju. Obzirom da se ovde praktično radi o izuzecima od pravila, potrebno je predvideti da rešenje o nasleđivanju bude validan dokument, a najbolji način da se ta validnost zaista ostvari i u praksi, jeste u stvari njegova pravosnažnost, koju i predviđam ovim amandmanom. Dakle, u suprotnom, ako rešenje nije pravosnažno, može doći do jedne praktične situacije, da se izvrši promena držaoca, pa da se naknadno zbog toga, što se rešenje o nasleđivanju menja, mora sve staviti u pređašnje stanje. Stvara se jedna pravna konfuzija. Da do toga ne bi došlo, najbolje je da prihvatite ovaj amandman.
Na član 136. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li želite reč? (Ne.) Na član 136. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite, gospodine Jojiću.
Dame i gospodo, što se tiče odredaba predloženih u članu 136. koje regulišu brisanje upisa kojima je istekla važnost, a na kraju u stavu (2), gde se govori i predlaže da se to brisanje vrši ako je istekao rok i istekla važnost, vrši se bez donošenja rešenja o brisanju. Molim vas, nije retko u praksi da se donesu i nezakonita i nepravilna rešenja. Onaj koji donosi rešenje može da napravi grešku, može da pogreši, pa da kaže – istekao je rok 26. jula 2010, a nalazimo se u vremenu kada traje tekuća godina 20. 6. 2009. godine, i ta greška može da košta mnogo našeg građanina i onoga na koga se ovaj postupak odnosi. Zbog toga je potrebno apsolutno da se obezbedi sudska zaštita, da čovek ima pravo da dobije rešenje i odluku, da bude poučen da ima pravo da upotrebi žalbu ili prigovor i da na taj način dobije sudsku zaštitu, a Ustav mu garantuje na svaku odluku državnog organa da ima pravo da uloži žalbu ili neko drugo pravno sredstvo, kada se radi o zaštiti njegovih ličnih interesa i prava.
Na član 137. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 137. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 137. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite.
Dame i gospodo, terminologija u pravu mora biti određena, mora biti jasna, definicija i poruka onome na koga se odnosi, a ujedno i na onoga ko odlučuje o njegovim pravima, treba da bude sasvim jasna i precizna i logična. SRS smatra da je u članu 137. gde se predviđa – u skladu sa načelom pouzdanja, u srpskoj terminologiji prihvatljivija reč – pouzdanost. To je jedna logika u pravu i mi smatramo i predlažemo da se usvoji ovaj amandman jer ima pravnu logiku i pravi naziv i pravni termin, i zbog toga je i delotvoran u praksi. Kao takav u dosadašnjoj praksi, i u sudskoj praksi, i u upravnom postupku, i u parničnom i vanparničnom postupku, svi organi koriste termin – pouzdanost, a ne pouzdanje. Pouzdanje je kada se sada pouzdavam u nešto što je neizvesno, to je neka neizvesnost. Pouzdanost je jača stvar, jači termin i on obezbeđuje daleko, daleko logičniju potporu u predloženoj normi.
Na član 145. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 148. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 148. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 149. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 150. amandman je podneo poslanik Aleksandar Martinović, koji želi reč. Izvolite, gospodine Martinoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 150. Predloga zakona reguliše se nešto što se u terminologiji predlagača naziva masivnom procenom vrednosti nepokretnosti. SRS smatra da ovaj član treba brisati, zato što je reč o poslu koji treba da obavlja i koji već obavlja poreska uprava, dakle, državni organ koji se nekada zvao Upravom javnih prihoda. Ne može državna organizacija kao što je Republički geodetski zavod da se bavi pitanjem vrednosti nepokretnosti. Prosto, to izlazi iz opisa njene delatnosti. Ovaj zakon, odnosno Predlog zakona zove se zakon o državnom premeru i katastru. Znači, reguliše dve stvari - merenje zemljišta, odnosno utvrđivanje svih relevantnih činjenica vezanih za zemljište, tj. prostor i na osnovu toga vođenje odgovarajućih javnihevidencija i javnih knjiga u vidu katastra. Sve ostalo ne treba da radi Republički geodetski zavod, prvo zato što nije stručan, nema dovoljno kvalifikovanih ljudi, drugo, nelogično je da Republički geodetski zavod radi stvari između kojih apsolutno nema bilo kakve veze. Kakva je veza između merenja zemljišta i vođenja evidencije o tome ko je vlasnik i vrednosti tog zemljišta. Time ne treba da se bavi Republički geodetski zavod, time treba da se bavi Poreska uprava. Pitanje vrednosti nepokretnosti postavlja se u dva slučaja. Prvo, postavlja se kada je u pitanju naplata poreza, raznih vrsta poreza: poreza na prenos apsolutnih prava, poreza na imovinu itd. Tu kolika je vrednost zemljišta svoju reč treba da da poreska uprava, to je sasvim logično. S druge strane, pitanje vrednosti nepokretnosti postavlja se kada je u pitanju trgovina tim nepokretnostima, kada je u pitanju prodaja, kada je u pitanju poklon, kad je u pitanju zaostavština. Tu se javlja pitanje prenosa prava svojine, odnosno drugih stvarnih prava na nepokretnostima sa jednog subjekta na neki drugi subjekt. Prilikom tih transakcija opet se plaća neki porez, opet dolazimo do poreske uprave. Poreska uprava je ta koja treba, na bazi činjenica koje se nalaze upisane u javnim katastarskim knjigama, da odredi kolika je vrednost nepokretnosti i da na osnovu toga utvrdi određeni iznos poreza. Time treba da se bavi organ za koji je nadležan, a ne Republički geodetski zavod. Zato mislim da bi, gospodine ministre, ovaj član trebalo brisati, jer time s jedne strane rasterećujete Republički geodetski zavod jednog posla kojim on objektivno ne treba da se bavi, a s druge strane utvrđujete princip da vrednost nepokretnosti može da utvrdi organ koji je stručan, koji raspolaže dovoljno kvalifikovanim državnim činovnicima, a to je poreska uprava, organ uprave u sastavu Ministarstva finansija, a ne Republički geodetski zavod, kao posebna organizacija.
Na član 151. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite, gospodine Martinoviću.
Gospodo narodni poslanici, argumentacija koju smo izneli vezano za član 150. stoji i kod člana 151. Član 151. ima podnaslov – generalna procena i određivanje vrednosti pojedinačne nepokretnosti, trebalo da stoji, ovde verovatno je štamparska greška i piše – pojedinačne nepokretnost. U svakom slučaju, pitanjem vrednosti nepokretnosti treba da se bavi poreska uprava, dakle, ne Republički geodetski zavod, apsolutno ne treba time da se bavi. To potpuno prevazilazi domašaj Predloga zakona. Onda je zakon trebalo da nazovete – zakon o državnom premeru, katastru i vrednosti zemljišta ili vrednosti nepokretnosti. Ali, vi iz Predloga zakona potpuno opravdano izvlačite taj termin „vrednost“ zato što to u stvari i nije predmet ovog predloga zakona, ali onda u članovima kojim definišete određena pitanja kažete da Republički geodetski zavod treba da se bavi i pitanjem vrednosti nepokretnosti. Ne treba time da se bavi. Prosto, odudara od same koncepcije Predloga zakona. Dakle, ponavljamo još jedanput, gospodine ministre, ovim zakonom se regulišu dve stvari – merenje, odnosno premer zemljišta i vođenje javnih knjiga u vidu katastara, vezano za činjenice koje su utvrđene premerom zemljišta. Time treba da se bavi Republički geodetski zavod. Sve ostalo, sudskim pitanjima, imovinskim pitanjima, poreskim pitanjima treba da se bave državni organi koji su za to nadležni i koji su za to stručni. Vidite, gospodine ministre, kakav problem u praksi može da se javi. Šta ako Republički geodetski zavod proceni da recimo jedna zemljišna parcela ili jedna kuća vredi toliko i toliko, a poreska uprava kaže – ne, vredi toliko i toliko. Čija procena je merodavna? Da li je merodavna procena državnog organa koji vrši naplatu poreza, kao što je poreska uprava, ili je merodavna procena Republičkog geodetskog zavoda, koji kao posebna organizacija se bavi samo merenjem zemljišta i vođenjem javnih knjiga o stvarnim pravima na tom zemljištu? Logično je da bi trebalo da bude važnija procena poreske uprave. Tamo imate čak i neka posebna odeljenja u okviru poreske uprave koja imaju samo jedan jedini posao, da se bave utvrđivanjem vrednosti nepokretnosti. Vi sada mašete glavom, ali kažem vam iz prakse da je to tako zato što sam imao priliku da se bavim tim poslovima i znam o čemu govorim. Dakle, postoje ljudi koji su kvalifikovani, koji u poreskoj upravi imaju određene tablice i koji tačno znaju, na osnovu tih vrednosnih tablica, kada je kuća napravljena, recimo 1960. godine, od kog materijala, na kakvom tipu zemljišta, kuća vredi toliko i toliko. Ili, napravljena je 2000. godine, od tog i tog materijala, u tom i tom delu grada, vredi toliko i toliko i nikakvih problema nema. Ali, Republički geodetski zavod tim podacima ne raspolaže ili bi morao da ih pozajmljuje od poreske uprave ili bi pak Republički geodetski zavod morao sam od početka da utvrđuje vrednost određenih nepokretnosti, što je izuzetno dugotrajan i skup proces i verovatno Republički geodetski zavod ne raspolaže dovoljno kvalifikovanim ljudima koji taj posao mogu da rade. Kada se kaže Republički geodetski zavod, u najvećoj meri tu imate ljude koji su završili geodeziju, dakle Geodetski fakultet ili pak Višu geodetsku školu, u 90% slučajeva radi se o takvim kadrovima. Utvrđivanje vrednosti, to je jedno čisto ekonomsko pitanje kojim treba da se bave ekonomisti.
Na član 152. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Cela ova Glava 8, koja govori o proceni vrednosti nepokretnosti, čini mi se da je vrlo smišljena sa nekim krajnjim namerama, jer pravi neverovatan monopol od Republičkog geodetskog zavoda. Republički geodetski zavod utvrđuje katastarski prihod i to nije sporno. Taj katastarski prihod služi kod promene namene zemljišta iz poljoprivrednog u građevinsko, i to nije sporno. Ali, vi ne govorite o tome. Vi govorite o proceni vrednosti nepokretnosti. Ovo što je gospodin Martinović objasnio, mislim da tu nema šta da se doda. Ovaj član 152, čije sam brisanje predložila, ima još nešto što je zaista neverovatno. Kada sam ovo pročitala, rekla sam – bože sačuvaj, da li neko misli glavom ko piše ovaj predlog zakona. Kažete – za potrebe masovne procene vrednosti nepokretnosti, ma šta to značilo, Zavod vodi evidenciju tržišnih cena nepokretnosti, koja sadrži podatke iz kupoprodajnih ugovora i ugovora o zakupu nepokretnosti. Da li je moguće da ćete vi kod procene vrednosti koristiti podatke iz kupoprodajnih ugovora i ugovora o zakupu? Da li su to realne vrednosti? Ljudi pokušavaju, i to je javna tajna, to svi znaju, da u ugovorima kupoprodajnim pišu drastično drugačije podatke od onih koji su stvarna tržišna vrednost. O tome je govorio kolega Martinović. Uprave prihoda imaju svoje tabele i vi možete da napišite da ste vašu parcelu prodali za 5.000 dinara. Oni znaju po bonitetu, oni znaju po klasi da to ne može biti 5.000 dinara već 50.000 dinara i na osnovu te tabele utvrđuju vam porez na 50.000 dinara. Potpuno je van pameti da vi podatke iz kupoprodajnih ugovora ili ugovora o zakupu koristite za procenu utvrđivanja vrednosti nepokretnosti.
Na član 159. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite, gospodine Martinoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, članom 159. reguliše se nešto što predlagač naziva nacionalnom infrastrukturom geoprostornih podatka. Jedna dosta rogobatna formulacija za koju mislim da malo ko, čak i onaj ko je stručan, zna tačno o čemu se radi. Ima skraćenicu NIGP, pa se onda kaže da se NIGP odnosi na digitalne geopodatke i odgovarajuće servise geopodataka za teritoriju Republike Srbije koji su u nadležnosti organa državne uprave, organa lokalne samouprave, javnih preduzeća, pravnih lica kojima je povereno upravljanje geopodacima, pravnih lica koja koriste podatke iz servisa obuhvaćene NIGP-om i koja pružaju usluge javnih servisa na osnovu tih geopodataka. Prvo, gospodine ministre, rekao sam vam već prilikom obrazlaganja jednog amandmana da ne upotrebljavate dobru terminologiju. U jednom od onih prethodnih članova, gde smo govorili o premeru državne granice, kaže se - prostor Republike Srbije, a u članu 159. kaže se - teritorija Republike Srbije. Što se tiče nas iz SRS, pravilnije je i u skladu sa Ustavom reći - teritorija, a ne prostor. Međutim, vi koristite neujednačenu terminologiju. Malo je prostor, malo je teritorija. Drugo, potpuno je nejasno koja su to pravna lica kojima je povereno upravljanje geopodacima i koja su to pravna lica koja koriste podatke i servise obuhvaćene ovom nacionalom infrastrukturom i koja pružaju usluge javnih servisa na osnovu tih geopodataka. Bilo bi dobro da ste naveli tačno o kojim pravnim licima se radi. Ovako stvorena je jedna konfuzija. Mislim da ćete imati problem sa primenom ovog člana. SRS smatra da svi podaci koji imaju karakter geoprostornih podataka moraju da budu sistematizovani u rukama Vlade, odnosno u rukama resornog ministarstva. Time se potvrđuje koliki je značaj ovih podataka za državu Srbiju i time se u velikoj meri smanjuje mogućnost zloupotreba. Vi ste objektivno otvorili mogućnost zloupotrebe sa geoprostornim podacima, jer ste na jedan vrlo širok, nejasan i neprecizan način definisali šta je to nacionalna infrastruktura geoprostornih podataka i koji subjekti imaju te podatke i sa tim podacima eventualno mogu da manipulišu, odnosno te podatke mogu da koriste.
Na član 160. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 160. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Milovanović. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman i postao je sastavni deo Predloga zakona. Na član 161. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 162. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Još malo o NIGP-u, da uđe terminološki. Zaista ste neverovatni sa ovim nekakvim novogovorom, novim skraćenicama itd. Član 162, kao i svi ovi iz glave 11, koje smo mi predložili za brisanje, odnose se da na nacionalnu infrastrukturu geoprostornih podataka, to je taj NIGP, za koji ste predvideli da je najbitnije da se osniva i održava u skladu sa direktivom EU. Šta zapravo treba da bude nacionalna infrastruktura geoprostornih podataka? To jeste od izuzetnog značaja, ovi geoprostorni podaci od izuzetnog su značaja za državu Srbiju i zato smo mi iz SRS predložili brisanje ovih članova sa jednim univerzalnim obrazloženjem da ovaj posao morate da radite vi iz Ministarstva, odnosno da to mora da radi Ministarstvo kao državni organ, a ne Republički geodetski zavod. S jedne strane, zato što bismo na ovaj način pokazali da je ovo zaista posao od izuzetnog državnog značaja, a mi mislimo da jeste, i da ne treba da se na izvestan način, rekla bih možda slobodno, i degradira, a s druge strane, moramo da vodimo računa o vremenu u kojem živimo, o neverovatno teškoj ekonomskoj situaciji, o socijalnoj bedi, o pretnji otkazima svakodnevnim i dobijanjem otkaza, desetine hiljade ljudi mesečno dobija otkaze. U ministarstvu vašem, i u svim i u kompletnoj državnoj upravi ima previše zaposlenih, a vi sad umesto da ovaj značajan posao preuzmete kao državni organ, preuzmete kao Ministarstvo i da kao Ministarstvo odgovarate za ovaj izuzetno značajan državni posao i da zaposlite te viškove zaposlenih u svom ministarstvu, vi ćete zadržati broj zaposlenih u vašem ministarstvu, ali ćete u Republičkom geodetskom zavodu da zaposlite još određen broj ljudi u ovaj organ NIGP-a, pa tu imamo i savete, i upravni odbor i videćemo dalje kroz ove amandmane.
Na član 163. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 164. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Nastavak priče o nacionalnoj infrastrukturi geoprostornih podataka, odnosno kako ste vi rekli NIGP, pošto će to sada verovatno i u javnosti i medijima da se koristi ovaj izraz, pa namerno ponavljam i skraćenicu i puni naziv da bi građani znali o čemu se radi. Nacionalni geoportal NIGP, to je tema člana 164. Naše obrazloženje je isto. Samo da u delu ponovim, još jedanput da potvrdim opredeljenje SRS, zaista, u svakom delu društva, naše iskreno opredeljenje da kao država uradimo sve što je u nadležnosti države, da se popravi ekonomska situacija ove zemlje, da se smanje socijalne tenzije, a vi iz dana u dan, iz zakona u zakon produbljujete i ekonomsku krizu i povećavate socijalnu bedu. Možda možete da pomislite - kakve to ima veze sa ovim zakonom? Ima. Ponavljam, mogli ste za evidenciju nacionalne infrastrukture geoprostornih podataka da lepo zaposlite ljude iz vašeg ministarstva. Kompjutere imaju, podatke imaju. Ono što nemaju, preuzmu iz katastra nepokretnosti, preuzmu iz zemljišne knjige. Ionako, primena ovog zakona biće vezana mnogo za preuzimanje podataka i da lepo posao radite, da ne morate da otpuštate ljude u Ministarstvu, ali da ne morate ni da zapošljavate druge na račun budžeta. Zalažemo se da kao država stvorite uslove za zapošljavanje što većeg broja ljudi, ali da to ne bude više na državnom budžetu, iz džepova građana Srbije, već da konačno počnete da se bavite državnim poslovima u smislu da otvarate proizvodnju, da stvarate uslove za zapošljavanje građana Srbije u proizvodnji i za prestanak otpuštanja svakodnevnog i svakodnevnih otkaza i stvaranja sve većeg broja gladnih u Srbiji.
Srpskoj radikalnoj stranci je ostalo još 30 sekundi za poslaničku grupu, ali imate i 15 minuta za ovlašćenog predstavnika. Na član 165. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ubeđen sam, gospodine ministre, ove vrlo neprecizne i nejasne odredbe, vezane za ono što nazivate nacionalnom infrastrukturom geopodataka, odnosno geoprostornih podataka, potiču od lošeg predloga. Mislim da najveći broj predloga zakona u Srbiji danas pišu, s jedne strane, prevodioci, a sa druge strane daktilografi i da se resorna ministarstva u tu oblast mnogo ne mešaju. Ovo nije prvi slučaj da pravna norma nije nejasna, a da je razlog loš prevod. Ako pogledate, gospodine ministre, skup reči koje ste povezali u jednu sintagmu - nacionalna infrastruktura geoprostornih podataka. Postavlja se pitanje šta je infrastruktura? Kada sam bio mali učio sam da je infrastruktura putevi, kanalizaciona mreža, da su to vodovi kroz koje protiče električna energija, gasna mreža, to je infrastruktura. Sada prvi put čujem za infrastrukturu podataka. Možda postoji neka engleska reč koja se odnosi na ovu pojavu, ali onda ste bukvalno preveli reč po reč, umesto da ste našli neku smislenu sintagmu koja odgovara duhu srpskog jezika. Pogledajte, gospodine ministre, kakva se opasnost ovde krije, odnosno u šta se izmetnula ta vaša nacionalna infrastruktura geoprostornih podataka. Ako čitate, nacionalna infrastruktura geoprostornih podataka, evo laički mogu da zaključim da je to neki skup podataka kojima raspolažu određeni subjekti i vi lepo kažete - organi državne uprave, organi lokalne samouprave i javna preduzeća itd, ali kada čitate dalje, član 165, 166, 167. itd, vi dolazite do zaključka koji je sasvim precizno kvalifikovala gospođa Vjerica Radeta. Ovde se radi o jednoj novoj javnoj instituciji, o instituciji državne uprave, jer kako skup podataka može da ima svoje organe, kako može da ima svoj savet, svoje radne grupe, svoja ovlašćenja itd, sve to može da ima institucija odnosno organ a ne skup podataka. Vi na ovaj način širite državnu administraciju.
Gospodine Martinoviću, iskoristili ste vreme koje vam stoji na raspolaganju. Na član 166. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, ako mi niste verovali kada sam u prethodna dva člana obrazlagala nacionalnu infrastrukturu geoprostornih podataka, onda morate da poverujete sada kada vam kažem šta predviđa član 166. Govori o organima nacionalne infrastrukture geoprostornih podataka i kaže da su organi saveti radne grupe i ko se imenuje u savet - predstavnik Republičkog geodetskog zavoda, ministarstvo nadležno za poslove životne sredine i prostornog i urbanističkog planiranja, ministarstvo nadležno za poslove državne uprave i lokalne samouprave, ministarstvo nadležno za informatičko društvo i telekomunikaciju, za poslove odbrane, za poslove geologije, rudarstva i energetike, za poslove poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, za finansije i ekonomiju, organ državne uprave nadležan za poslove statistike i organi državne uprave nadležni za poslove hidrometeorologije i seizmologije. Zar ne vidite da ste sami predvideli da će u ovom savetu biti zapravo angažovana sva ministarstva ili gotovo sva ministarstva, većina ministarstava. Zar onda nije logično ovo što je kolega Martinović govorio? Ovo je zaista skup podataka koji treba da se vode u Republici Srbiji, jer zaista država mora da ima podatke ne samo iz ove oblasti, nego gde god to nije uređeno treba da se uredi, nije sporno, ali ne tako što ćemo formirati nove savete, nove radne grupe itd. Ovo ste mogli da radite na jednom dobrom kompjuteru u vašem ministarstvu, a sve ove podatke da preuzimate od ovih koje ste predvideli, od ministarstava i ostalih organa koje ste predvideli da budu članovi ovog saveta.
Na član 167. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 171. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Član 171. je iz glave 12 koja se odnosi na geodetske radove u inženjersko-tehničkim oblastima i govori o uslovima i nadležnostima kada su pitanju geodetski radovi u inženjersko-tehničkim oblastima. Kažete izradu tehničke dokumentacije i izvođenje radova iz člana 169, koji govori konkretno o geodetskim radovima u inženjersko-tehničkim oblastima, i to u stavu 3. da za izvođenje geodetskih radova u inženjersko-tehničkim oblastima, pa kažete šta su ti radovi, nemam vremena da ih nabrajam, dakle, za izradu tehničke dokumentacije izvođenje radova iz ove oblasti zakona obavlja geodetska organizacija. Mi smo umesto "geodetske organizacije" predvideli da ovaj posao obavlja Republički geodetski zavod i da ga obavljaju jedinice lokalne samouprave, zato što su i Republički geodetski zavod, sa svojim direkcijama po opštinama, i lokalna samouprava apsolutno osposobljeni za obavljanje ovog posla. Nemamo mi ništa protiv da se stvaraju uslovi za privatne poslove, za privatne firme, za privatne organizacije, sve to jeste izvorna politika SRS, u našem programu proklamovana pre nego što ste svi vi i mislili da će ovako nešto da se dešava i da ćemo biti u situaciji, ali mi smo za potpuno drugačiji koncept privatizacije u odnosu na ono što ste uradili, pa i u odnosu na ovo ubacivanje privatnih preduzeća u državne poslove. To je nedopustivo.
Na član 173. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 174. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 179. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Izvolite.
Gospodine ministre, pitanje za vas i molim vas da odgovorite posle ako budete našli za shodno da nam se obratite - šta će vam uopšte inspekcijski nadzor? Šta treba da radi taj inspektor? Da proveri da li geodetska organizacija ima dva zaposlena licencirana geometra, da li oni imaju licencu? Onaj ko im je dao dozvolu za rad neka ih proverava. Još je gluplje ovo što ste zakonom predvideli da mora da ima sedam godina radnog staža. Molim vas, neko ko je završio osnovne akademske studije i dobio akademska zvanja drugog stepena, master, koji je možda asistent na fakultetu, sada treba da ima sedam godina staža, on će baš da dođe da bude inspektor ovde u ovom inspektoratu. To nije materija za zakon. Što niste onda napisali koliko staža treba da ima glavni inspektor? On treba da bude, verovatno, pred penzijom. Ako ste hteli sve da regulišete, to regulišite. Koliko finansijski inspektor treba da ima staža? Sigurno ne sedam godina. Ovo je inače u sukobu sa Zakonom o državnim službenicima i Zakonom o radu.
Na član 181. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 181. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Milovanović. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman i postao je sastavni deo Predloga zakona. Na član 182. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, u članu 182. stav (1) kaže se da će novčanom kaznom od 100.000 do milion dinara biti kažnjena za prekršaje geodetska organizacija koja ima svojstvo pravnog lica ako ne obavlja geodetske radove na osnovu podataka preuzetih iz Geodetskog katastra informacionog sistema. Prvo, nisam čuo da postoje geodetske organizacije koje nemaju svojstvo pravnog lica. Dakle, čim je nešto organizacija mora da ima svojstvo pravnog lica. Svakako nije fizičko lice, a neka treća kategorija da nije ni fizičko ni pravno lice u pravnom sistemu Republike Srbije ne postoji. S druge strane, raspon od 100.000 dinara do milion dinara je neverovatno veliki raspon, koji u praksi može da bude izvor teških zloupotreba. Kada god hoćete da u praksi napravite neku zloupotrebu, onda zakonodavac napravi veliki raspon. Dobro još niste rekli od 10 dinara do pet miliona dinara. Onda bi zaista u praksi da se dešava sve i svašta. Dakle, taj raspon mora da bude razuman. Naravno da neki raspon mora da postoji da bi se u zavisnosti od težine prekršaja u datoj situaciji mogla izreći i adekvatna novčana sankcija, ali ovaj raspon je zaista skandalozan: od 100.000 do milion dinara. Sada vas pitam kao obrazovanog čoveka – u kojim situacijama će jedna geodetska organizacija koja ima svojstvo pravnog lica, a koja učini prekršaj da ne obavlja geodetske radove na osnovu podataka preuzetih iz geodetsko-katastarsko informacionog sistema. Dakle, radi se o jednom prekršaju, sada u jednom slučaju jedna geodetska organizacija ne obavlja te poslove i u drugom slučaju neka druga geodetska organizacija ne obavlja iste te poslove. To znači da ćete u nekom slučaju nekoga moći da kaznite sa 100.000 dinara za isti prekršaj, a u nekoj drugoj situaciji za taj isti prekršaj neko će dobiti milion dinara. E sad, gde je tu pravičnost?
Na član 182. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Milovanović. Vlada i Odbora za građevinarstvo prihvatili su amandman i on je postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 183. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite, gospodine Periću.
Srpska radikalna stranka se zalaže za poštovanje propisa, ali od državnih organa i nosilaca političkih funkcija traži da rade u interesu tih građana. Amandman na član 183. Srpska radikalna stranka podnela je iz razloga o kojima je već govorio gospodin Martinović. Predlažemo da se organizacije geodetske kazne za ono što je propisano članom 183, a to je za ne ispunjavanje uslova za rad, ako ne pružaju usluge ili naplaćuju usluge koje pružaju, ne u skladu sa propisima, nego na neke druge načine i želeli smo da se smanji taj raspon kazne. Predlažemo da se 50.000 poveća na 100.000 to je minimum, a maksimum je 500.000, s tim što smo za odgovorna lica i za osnivača geodetske organizacije predvideli da kazna ostane onolika kolika je i predviđena u Predlogu zakona. Deset puta raspon između minimalne i maksimalne kazne zaista ostavlja mogućnost sudijama za prekršaje, a imaćemo imenovanje nosilaca i tih funkcija, pa će sigurno i politička pripadnost ili bar političko simpatizerstvo omogućiti nekima da dođu na te funkcije i onda će prilikom izricanja ovih mera, između ostalog, imati i to u vidu. Da do toga ne bi dolazilo predlažemo da se ovaj iznos od 50.000 poveća na 100, gornji da ostane taj i da rasponi budu do pet puta, to smo predvideli i u prethodnom amandmanu na član 182.
Na član 183. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Milovanović. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman i on je postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 184. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman je takođe iz ove glave 17, koja govori o kaznenim odredbama, i neverovatno je da imamo za kažnjavanje raspon od 30.000 do 250.000, i naravno da je to uvek izvor zloupotrebe, i naravno da zavisi od službenika koji ovaj posao radi – da li će neko da bude kažnjen sa 30 ili 250.000 dinara, a razlika je, morate priznati, neverovatna. Posebno kada ubacite u jedan član sve što vam padne na pamet, vama koji ste pisali ovaj tekst, pa onda istu kaznu predvidite za nekoga ko ne obavesti u propisanom roku zavod o svakom oštećenju, uništenju, pomeranju ili izmeštanju geodetskih belega i istu kaznu će dobiti neko ko ne omogući korišćenje dokumentacije o vodovima kojima raspolaže. Najpre, objektivno ovo je nemoguće staviti u isti koš, jer ako neko ne omogući korišćenje dokumentacije, otišli ste pa ste tražili tu dokumentaciju i tako ste saznali da neće da je omogući, a nekome može da bude pomeren beleg na njegovoj parceli na jesen kada završi sve poslove i nema potrebe da ide na svoju parcelu pre proleća i nema pojma da mu je neko pomerio geodetski beleg, i vi predviđate istu kaznu za njega i za ovo odgovorno lice koje zaista treba da bude odgovorno. Kažete da su ovi rasponi ekvivalenti Zakona o prekršajima. Naša nesreća državna jeste upravo u tome što nema ni volje ni pameti u Vladi Republike Srbije, ovo se ne odnosi na vaše ministarstvo…
Na član 185. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Izvolite, gospodine Munjiću.
Ovde sam tražio da se iznos novčane kazne od 50.000, iznos koji se odnosi na fizička lica, smanji na 30.000. Amandmanom se pokušava da se, štiteći interese države i interese zainteresovanog lica istovremeno, na primereniji način pokušaju rešiti odnosi iz čl. 46, 49, 117. i 120. Predloga zakona. Naime, u članu 185. predviđene su kazne za fizička lica, imaoce prava na nepokretnostima, koje idu u rasponu do 50.000 dinara, i to za neke slučajeve, kao što su na primer da ne obeleži na propisan način granične tačke parcele, ne postavi adekvatno beleg, propusti rok da obavesti Zavod o nekim promenama na nepokretnosti itd. Shodno situaciji u kojoj stotine hiljade ljudi ostaju bez posla ili će ostati bez posla, kada su primanja na mesečnom nivou tri puta manja od gornje granice kazne, 50.000 dinara, smatram da ovaj iznos od 50.000 dinara treba smanjiti na 30.000. To je još jedan namet na Vilajet. Nisu to prekršaji čijim izvršenjem mogu nastupiti neke velike posledice koje se ne mogu ispraviti i koje nose veliku društvenu opasnost. Zbog toga, u ovako teškim vremenima, zaista za fizička lica ovaj raspon kazne treba da bude drugačiji. Gospodine ministre, predlažem da prihvatite neke od amandmana SRS, pošto su to sve smisleni amandmani, da ne bude da ovaj zakon ima sudbinu nekih drugih zakona, koji najviše liče na paučinu i u kojoj se hvataju samo muve, a stršljeni ih probijaju. Znate ko su stršljeni.
Na član 186. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče odredaba člana 186, gde fizičko lice može biti kažnjeno za prekršaj novčanom kaznom od 10.000 do 50.000 dinara ako za potrebe geodetske organizacije obavlja geodetske radove, a nije zaposleno u geodetskoj organizaciji, gospodine ministre, smatram da ovaj član i ova odredba nisu u skladu sa Ustavom RS. Zašto? Pravo na rad je zagarantovano Ustavom. S druge strane, zašto čovek koji je bez posla godinama ne bi mogao da obavlja neke poslove u odnosu na ove geodetske radove koji se izvode na terenu, ako nema posla i ako za to bude obezbedio za sebe i svoju porodicu, na neki način, egzistenciju? Ovde razmišljate da moraju biti zaposleni. Jeste. To je tačno, i da moraju da mu budu plaćeni doprinosi i sve to, ali ako se radi o nekim hitnim poslovima, ako se radi o trenutnim poslovima, vanrednim, nije bilo potrebe da se onemogući ovim ljudima da mogu na neki način da budu angažovani i da obave neke sporedne poslove, da pomognu. Što se tiče, gospodine ministre, podzakonskih akata, molim vas i predlažem vam, nije ovo loše što vi preduzimate u odnosu na sveobuhvatan zahtev, mada ovde ima dosta problematičnih odredaba koje predlažete. Podzakonskim aktima mora Ministarstvo da bolje uredi praksu kako će da funkcioniše geodetska služba i kako će građani moći brže da ostvare svoja prava. To možete da rešite podzakonskim aktima i određenom inspekcijom nadležnog Ministarstva...
Na član 195. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Završavam rečenicu u kojoj ste me malopre prekinuli. Dakle, da je volje i razumevanja kod Vlade Republike Srbije, pre svega kod Ministarstva pravde, onda ni ovaj, ni svi drugi zakoni ne bi bili opterećeni kaznenim odredbama, već bismo imali kodifikovane Krivični zakonik i Zakon o prekršajima, i onda ne bismo imali situacije kakve imamo, ali ne bih vas da opterećujem kodifikacijom propisa, jer nije ni ovo baš vaša materija, ali tu ste nekako uspeli da od vaših saradnika zaista dobro uđete u ovu materiju, ne mogu da kažem. Mada danas vas i nisam čula, ali čućemo valjda u toku dana. O članu 195. On govori o roku za usklađivanje poslovanja geodetskih organizacija i predložili smo da taj rok ne bude tri godine nego da bude godinu dana. Tvrdim, gospodine ministre, da je godina dana dovoljna zato što mi i sada po važećem zakonu imamo geodetske organizacije da one i po važećem Zakonu ispunjavaju i moraju da ispunjavaju uslove koje vi sada predlažete. Nemate ovde nijednu novinu. Nema nikakve potrebe da formalna preregistracija po ovom novom zakonu, kada bude usvojen, da traje tri godine. Stvarno je vreme da prestanete da zakone ovde predlažete, da ih skupštinska većina donese, da biste se hvalili koliki broj zakona ste doneli. U svakom zakonu krije se nešto što i kad bi bio dobar zakon ne bi mogao da se primenjuje. Evo, u ovom delu, dakle, tri godine nema geodetskih organizacija..
Na član 196. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 198. amandman je podneo Milorad Buha. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, članom 198. stav (1) definisani su rokovi za donošenje podzakonskih akata. U stavu 1. kaže - podzakonska akta iz člana 181. tačka 3), 4), 8), 9), 11), 12) i 14) ovog zakona doneće se u roku od jedne godine, a ostala podzakonska akta iz člana 181. ovog zakona u roku od dve godine od dana stupanja na snagu ovog zakona. Amandmanom u ime SRS tražio sam da se reči - od jedne godine zamene rečima - od šest meseci. Mislim da je smisleno skratiti ovaj rok zbog važnosti koja imaju ova podzakonska akta i prava i obaveze koja proizilaze iz ovih podzakonskih akata. Naime, članom 181. definisane su obaveze direktora Zavoda, koji će biti u obavezi da u zakonom utvrđenom roku donese podzakonska akta. Bitne su odredbe stava i tačke 3), 4), 8), pa mislim da je najvažnija ova 14), koja se odnosi na tehničke normative, metode, način rada kod premera državne granice, sadržaj, način vođenja registra državne granice, s obzirom na probleme koje imamo sa našim susedima vezano za određivanje državne granice.
Na član 199. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 199. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Gospodine Duliću, moraćete da izgrdite vaše saradnike koji su radili ovaj izveštaj o tome zašto ne prihvatate naše amandmane, zato što su valjda misli da mi ovo ne čitamo, pa su odgovorili nešto što nema veze sa onim što smo tražili. Zapravo, šta sam tražila? Tražila sam brisanje stava 4. iz člana 199, a on se odnosi na procenu vrednosti nepokretnosti i na primenu u tom delu, jer smo mi već sada, da ne trošim vreme, predložili da procena vrednosti nepokretnosti ne može biti u okviru ovog zakona, niti u okviru katastra za nepokretnost. Vi mi kažete da se amandman ne prihvata iz razloga iz kojih nije prihvaćen amandman na član 10. koji je podneo Sreto Perić. Tu nam objašnjavate zašto gospodina Srete Perića amandman nije prihvaćen, između ostalog, kažete pored toga Zavod je kroz donatorski projekat Kraljevine Švedske već realizovao prve dve faze projekta, u kome je izvršio edukaciju državnih službenika za poslove masovne procene vrednosti nepokretnosti u Republici. Ovo je zaista katastrofalno priznanje. Vi idete pre nego što se ovde donese zakon, vršite edukaciju službenika o trošku neke Kraljevine Švedske ili ne znam koga. Dakle, ovo govorim u prilog tvrdnji SRS da je nažalost, gospođo Đukić-Dejanović, ovaj parlament u službi Vlade Republike Srbije. Dobro znate da nas Ustav obavezuje da to bude obrnuto, da Vlada Republike Srbije podnosi račune parlamentu. Kod nas je nažalost drugačije. Tako je utvrđen i ovaj dnevni red, tako se utvrđuju i ostali dnevni redovi. Ovo nam je potvrdio gospodin Dulić upravo u ovom izveštaju.
Na član 199. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Milovanović. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su Amandman, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača dr Oliver Dulić, ministar životne sredine i prostornog planiranja, želi završnu reč? (Da.)
Želim da kažem da je ovo dobar zakon. On je u potpunosti u skladu sa svim obavezama koje ova država treba da ispuni u procesu evropskih integracija i onome što je mnogo važnije, a to je uspostavljanje jednog potpuno drugačijeg sistema koji bi trebalo da posluži našim građanima da imaju mnogo kvalitetnije i podatke i usluge kada je u pitanju državni premer i katastar nepokretnosti. Sve ovo što ste vi govorili svakako jeste u skladu sa proklamovanom politikom partija kojima pripadate. Ono što moram da kažem da je nacionalna infrastruktura geoprostornih podataka, kao i masovna procena vrednosti nepokretnosti, nešto što su apsolutno sve prisutne stvari u svim evropskim zemljama, pa će to tako biti i ovde u Srbiji. Naravno da smo mi, očekujući da će ovaj zakon biti donet, nažalost on nije podnošen u godinama u prošlosti, ušli u edukaciju ljudi da bi što pre moguće mogli da ispunimo sve te obaveze. Zahvaljujem se svim narodnim poslanicima koji su učestvovali u raspravi. Činjenica je, naravno, da ste se potrudili da promenite ovaj zakon u skladu sa politikom koju zastupate. Tvrdim da će ovaj zakon biti veoma dinamičan, lako sprovodiv i doprineće mnogo većem kvalitetu rada i geodetskog zavoda i katastara, i svakako će služiti, pre svega, u interesu naših građana da najzad i u ovoj oblasti možemo da uvedemo red. Naravno, kao kontinuitet saradnje ovog zakona i zakona o planiranju i izgradnji, koji smo raspravili juče, omogućiće jedno kompletno reformisanje ovih oblasti. Hvala vam još jedanput i nadam se da ćete i vi sami biti svedoci jedne dobre primene ovog zakona.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 14. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O SOCIJALNOM STANOVANjU (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Gordana Rajkov, Saša Dujović, Dejan Radenković, Milisav Petronijević, Zoran Kasalović, Zlata Đerić, Aleksandra Ilić, Radoslav Mojsilović, Meho Omerović, Mićo Rogović, Saša Maksimović, Jelena Budimirović, Ljiljana Miladinović, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Jorgovanka Tabaković, Oto Kišmarton, Snežana Stojanović-Plavšić, Bojan Mladenović, Vladan Jeremić, Mirko Munjić, Dejan Mirović, Petar Jojić, Radiša Ilić, Lidija Dimitrijević, Marina Toman, Dragan Stevanović, Milan Avramović, Aleksandar Martinović, Vjerica Radeta, Donka Banović, Nikola Lazić, Milan Dimitrijević, Milica Vojić-Marković, Aleksandar Pejčić, kao i amandman koji je podneo Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja. Narodni poslanik Gordana Rajkov pisanim putem 16. jula 2009. godine povukla je amandman na član 10. Predloga zakona, a narodni poslanik Saša Dujović pisanim putem 25. jula 2009. godine povukao je amandman na član 15. Predloga zakona. Narodni poslanik Dejan Radenković pisanim putem je 25. jula 2009. godine povukao amandman na član 16, sa ispravkom, i amandman na član 17. Predloga zakona. Narodni poslanik Milisav Petronijević pisanim putem je 25. jula 2009. godine povukao amandmane na članove 11. i 16. Predloga zakona. Narodni poslanik Zoran Kasalović pisanim putem 25. jula 2009. godine povukao je amandmane na član 4, 13. i 18. Predloga zakona. Primili ste izveštaje Odbora za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavnog odbora, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Nikola Lazić, Milan Dimitrijević i Milica Vojić-Marković. Gospođa Donka Banović želi reč.
Poštovani ministre, kolege narodni poslanici, član 1. govori o tome šta ovaj zakon uređuje i kaže: ''Ovim zakonom uređuju se uslovi za održivi razvoj socijalnog stanovanja i način obezbeđivanja i korišćenja sredstava za razvoj socijalnog stanovanja, kao i druga pitanja od značaja za socijalno stanovanje.'' Naš amandman predlaže da se posle reči "i održivog razvoja socijalnog stanovanja" dodaju reči "kao oblika netržišnog stanovanja". Mi smatramo da nije dovoljno da stoji samo "socijalnog stanovanja", nego da bliže i u ovom članu treba naglasiti kakvo je to stanovanje, a to je oblik netržišnog, moglo je da stoji i neprofitnog stanovanja. U odgovori koji sam sada dobila od predlagača kaže da se ne prihvata ovaj naš amandman iz razloga što nema potrebe za dodatnom odrednicom, jer je predlagač zakona već izabrao ovaj izraz. Upravo i predlažemo amandman zato što smatramo da predlagač nije izabrao adekvatan izraz. Pogotovu ovde se govori o tome da je to prevod reči social housing, koja kad se prevede zaista i znači socijalno stanovanje. Po prvi put se u pravnom poretku Republike Srbije uopšte uvodi izraz socijalno stanovanje, to nama do sada nije bilo poznato. Za razliku od nekih drugih država, recimo Velika Britanija ima social housing ili socijalno stanovanje preko 100 godina. Kod nas od Drugog svetskog rada do 2001. godine postojala jesolidarna stambena izgradnja i tom izgradnjom su nastajali tzv. socijalni stanovi. Nažalost, od 2001. godine više ne postoji ni fond, niti se izdvajaju sredstva iz bruto dohotka građana. Mislim da je to tada negde oko 1,3% izdvajano iz dohodaka svih građana. S obzirom da mi do sada poznajemo samo ovaj termin "socijalni stanovi", mislim da kada je u pitanju socijalno stanovanje, tu odrednicu treba pobliže odrediti na način kako smo mi predložili.
Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Nikola Lazić, Milan Dimitrijević i Milica Vojić-Marković. Gospođa Vojić-Marković.
Nešto ću vas samo zamoliti, dakle, po isteku ova dva minuta koliko imam za amandman, možda ću koristiti vreme grupe u obrazlaganju svih ovih amandmana, tako da nema razloga da me prekidate, da mogu da komentarišem. Dakle, poslanička grupa DSS podnela je amandman na član 2. koji u originalnom tekstu glasi: Socijalno stanovanje u smislu ovog zakona jeste stanovanje odgovarajućeg standarda koje se obezbeđuje uz podršku države, u skladu sa strategijom socijalnog stanovanja i programima za realizaciju strategije. Sad dalje imate deo teksta, ali za ono na šta smo mi intervenisali dovoljno je ono što sam pročitala. Mi smo smatrali da pre ovoga "jeste stanovanje" treba ubaciti "netržišno stanovanje", u skladu sa ovim što smo mi razvijali kao priču od prvog amandmana pa do kraja ovoga što smo mi intervenisali. Zašto je sada važno da naglasimo da to socijalno stanovanje mora da bude, dakle mora da bude, oblik netržišnog poslovanja i zbog čega smo mi napisali taj amandman. Obrazloženje zbog koga ste vi odbili amandman kaže - da nema potrebe da se to posebno naglašava jer je predlagač zakona već izabrao ovaj izraz kao adekvatan aktuelnom izrazu "socijalno stanovanje". Sada dalje objašnjavate – da se ovaj pojam koristi u savremenoj teoriji, podrazumevajući širi koncept socijalnog stanovanja. Mogu da razumem da to što ste napisali u obrazloženju zaista stoji, ali mi i dalje insistiramo da ovo što smo napisali "netržišno stanovanje" mora da uđe u zakon. Zbog čega to kažemo? Prosto, kakve ste vi teorije koristili, kakve ste podloge koristili praveći ovaj zakon - to nema naročito mnogo veze sa onim što piše u zakonu? Šta je dalje nas rukovodilo da ovo predložimo? Najveći broj građana, podaci iz 2007. godine kažu to je 6,6% i to je pola miliona građana Srbije, a novi podaci koji nisu zvanični, jer prosto ne postoji ta vrsta analize, kažu da to preko 10% građana Srbije ne mogu sebi, ni svojim porodicama da obezbede neke pristojne uslove stanovanja i zbog toga je važno da država u tom delu pomogne. Dalje, moramo da pogledamo i koji su tih 10% i više od 10% stanovnika, to su u najvećem broju one društvene grupe koje su marginalizovane - to su i Romi, stara lica, porodice sa velikim brojem dece, osobe sa invaliditetom, azilanti, izbeglice. Zakon mora da ima i tu ulogu ne samo da obezbedi stanove za ovu kategoriju lica, i to naglašavam "po netržišnim uslovima", to mi ovde ponovo naglašavamo, jer ako su to tržišni uslovi u pitanju oni nemaju šanse da kupe stanove, kao ni najveći broj građana Srbije pre svega, ali ovde govorimo o jednoj posebnoj kategoriji. Važno je da napišete da su to netržišni uslovi. Važno je još da im omogućite da tim stanovima i tim stanovanjem se oni integrišu u društvu - bez toga nema naročito vajde. Kada to govorim, a opet svesno govorim, zato što smo upravo pre izvesnog vremena bili svedoci kako to gradonačelnik Đilas zamišlja - kako to treba iseliti Rome koji žive ispod Gazele, napraviti im negde favelu, napraviti im negde jedan izdvojeni deo grada gde će ih on smestiti. Dakle, oni će mu tu smetati, pa mu neće smetati na nekom drugom mestu. Upravo ovim amandmanom mi to komentarišemo – da to ne može tako da se rešava. Komentarišemo da se radi o netržišnim uslovima. Zaista smatramo da to netržišno mora da uđe ovde u zakon, jer i posle nas će neko doći i neće znati koje su teorije i šta ste vi koristili praveći ovaj zakon. Zbog toga je nama bilo važno i zbog toga smo i u prvom i u drugom članu uložili amandman da stavite "netržišno".
Na član 3. amandman je podneo poslanik Meho Omerović. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja prihvatili su amandman i on je postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja prihvatili su amandman i on je postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja prihvatili su amandman i on je postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jelena Budimirović i Ljiljana Mladenović. Da li neko želi reč? Gospođica Budimirović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, koleginica Ljiljana Miladinović i ja podnele smo amandman u ime poslaničke grupe Napred Srbiji SNS. Amandmanom smo predložile brisanje tačke 6) u članu 4. Tačka 6) kaže da jedinica lokalne samouprave može samostalno ili zajedno sa drugim zainteresovanim jedinicama lokalne samouprave da osnuje neprofitnu stambenu organizaciju, tj. stambenu agenciju radi sprovođenja lokalne stambene strategije, realizacije programa socijalnog stanovanja i upravljanja stanovima za socijalno stanovanje datim pod zakup, kao i radi obavljanja drugih aktivnosti od javnog interesa u oblasti stanovanja. Kao što sam rekla, mi smo predložile brisanje ove tačke, jer smatramo da aktivnosti od javnog interesa u oblasti stanovanja i realizaciju programa socijalnog stanovanja može da obavlja organ lokalne samouprave nadležan za stambene poslove. Recimo, direkcija za izgradnju grada ili opštine, ili zavodi za izgradnju grada ili opštine. SNS smatra da u uslovima u kojim živimo osnivanje paralelnih institucija i uvećavanje budžetskih korisnika samo bi predstavljalo teret već preopterećenom budžetu. Ako jedinice lokalne samouprave donose lokalnu stambenu strategiju, planiraju budžetska sredstva za sprovođenje stambene strategije, vode registar stanova, zašto onda postoji potreba za formiranjem stambenih agencija? Postavila sam pitanje, a daću i odgovor. Jedan od preduslova realizacije kredita od inostranih specijalizovanih izvora je kredit Banke za razvoj Saveta Evrope i osnivanje republičke agencije za stanovanje i stambenih agencija na lokalnom nivou. Krediti se odobravaju na period od 10 do 15 godina, a pod kojim uslovima, to ne znamo, ali samo želim da podsetim da krediti nisu poklon, već omča oko vrata onom ko je prezadužen i toga treba da budemo svesni.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja prihvatili su amandman, tako da je on postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 5. amandman su zajedno podneli Zlata Đerić, Aleksandra Ilić i Radoslav Mojsilović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć, tako da je on postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja prihvatili su amandman, tako da je on postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja prihvatili su amandman, tako da je on postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja prihvatili su amandman, tako da je on postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jelena Budimirović i Zoran Antić. Gospodin Antić želi reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je prilika da kažem generalni stav SNS. Za SNS ovaj zakon je neprihvatljiv i rekao bih jako neozbiljan, jer u 19 članova rešavati probleme socijalnog stanovanja i probleme mnogobrojnih građana koji su u tranziciji ostali bez sredstava da imaju adekvatan standard kad je u pitanju stanovanje, mislim da je krajnje neozbiljno. Mi smo mnogo više očekivali od Vlade kada je u pitanju ovaj zakon o socijalnom stanovanju. Svesni smo da ima velikog interesovanja među građanima, među nevladinim organizacija i ovaj predlog zakona je trebalo da da odgovor na niz pitanja. Pre svega, trebalo je da se vidi pravni okvir uređenja ove problematike, organizacija, nadzor prilikom sprovođenja zakona. Zatim uticaj ovog zakona na regionalni razvoj i činjenicu da se jedan dobar deo opština u Srbiji prazni i kakvu će politiku kada je u pitanju socijalno stanovanje da ima Vlada u nekom narednom periodu. Od toga nema ni reči u ovom predlogu zakona, niti u obrazloženju. Isto tako, očekivali smo da nam Vlada makar naznači kakva će politika da bude cena stanova, zakupa tih stanova, kakav će, na kraju krajeva, kompletan koncept socijalnog stanovanja da ima na privredni rast, na kompletnu privredu Srbije. Moguće je da taj koncept bude jako povoljan po privredu Srbije. Činjenica je da je stanogradnja zamajac svake privrede, prilika je da to bude zamajac i naše privrede. I još niz pitanja, kao što je recimo - da li će Vlada prilikom realizacije stambene politike, odnosno politike socijalnog stanovanja, voditi računa o ciljnim grupama, nacionalnim manjinama. Šta će biti sa stambenom štednjom, eventualno koji će koncept Vlada primeniti kada je u pitanju mogućnost da građani delimično sufinansiraju ili zakup ili eventualno izgradnju nekih stanova, pa na kraju i visinu sredstava koja Vlada misli da opredeli u ovu oblast. Prema tome, ostalo je jako puno nepoznanica. Ono što je definisano, definisano je i to u dva člana. Ova republička agencija za stanovanje definisana je uopšteno, za razliku od sledećeg zakona o fondu za zaštitu životne sredine, gde imate čitav zakon od 30 i nešto članova koji definišu tu oblast. Došli smo u situaciju da se Vladi ostavlja diskreciono pravo da ona to osmisli onako kako misli u nekom periodu, bez nekih ozbiljnih i stvarnih rokova za realizaciju ove strategije koju najavljujete, ove nacionalne strategije i mogućnosti da se na nivou opština oformljuju različite neprofitne stambene organizacije, mogućnost da one deluju na teritoriji više opština, nedefinisanju njihovog značenja i mogućnosti, kao što malopre rekoh, da na nivou cele Srbije imamo sprovođenje ove politike. Toliko, da ne bih suviše trošio vreme poslaničke grupe, biće prilike još da kroz par amandmana prekontrolišemo i ostale.
Potrošili ste minut i po od vremena koje pripada poslaničkoj grupi, tako da sada imate pet i po minuta i ostalo je za ovlašćenog predstavnika dva i po minuta. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Saša Dujović. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja prihvatili su amandman, Zakonodavno odbor smatra da je pravno moguć i on je postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Rajkov. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja prihvatili su amandman, tako da je on postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 10. amandman, na osnovu člana 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, podneo je Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Saša Dujović. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Uvažena predsednice, poštovani narodni poslanici, povlačim ovaj amandman na član 10, s obzirom da je Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja usvojio jedan amandman koji je gotovo u istovetnom tekstu jednak mom amandmanu. Iskoristio bih vreme da se zahvalim, pre svega, predlagaču koji je imao razumevanja za stav poslaničkog kluba SPS-JS o potrebi da se u okviru ovog zakona u određenim članovima imenuju i određene kategorije građana koje do sada nisu imale prednosti u okviru ostvarivanja stambenih pitanja. Tu bih apostrofirao lične vojne invalide, porodične vojne invalide i civilne žrtve rata, koji ovom prilikom i ovim zakonom dobijaju jedan način za sticanje prava po prioritetu za rešavanje jednog od najvažnijih pitanja za svakog našeg građanina, a to je stambeno pitanje. Još jednom se zahvaljujem.
Na član 10. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Snežana Stojanović-Plavšić i Gordana Rajkov. Gospođa Plavšić.
Možda ću koristiti i malo vremena poslaničke grupe, pa vas molim da me ne prekidate. Želim da, govoreći o ovom amandmanu koji smo mi podnele, na početku kažem i nešto o zakonu, pošto nisam do sada imala prilike. Mislim da je jako dobro što se ovaj zakon našao na dnevnom redu i jako je dobro što će biti usvojen. Takođe, želim da istaknem da je na Odboru za smanjenje siromaštva pre mesec ili dva dana održano javno slušanje, gde je tema bila ovaj zakon, koji je već dugo u skupštinskoj proceduri, ali se do sada nažalost nije našao na dnevnom redu. Tom prilikom slušanju je prisustvovao veliki broj zainteresovanih građana i grupa građana raznih kategorija i svi oni zajedno su dali podršku usvajanja ovakvog zakona. Takođe, Odbor za smanjenje siromaštva jednoglasnom odlukom je doneo odluku da će podržati stavljanje ovog zakona na dnevni red, kao i njegovo izglasavanje. Pozivam sve kolege koje su u tome učestvovale da i tokom glasanja daju podršku ovom zakonu,jer je to zaista zakon koji se tiče velikog broja građana Srbije, a rekla bih i Srbije uopšte. Zašto? Zato što socijalno stanovanje podrazumeva, naravno, obezbeđivanje stanova za sve kategorije građana koje po tržišnim uslovima ne mogu da dođu do stana, ali se tu podrazumeva i mogućnost podsticanja stanogradnje, što je takođe jedna od mogućnosti ne samo razvoja zemlje, nego i dodatnog zapošljavanja ljudi, ali isto tako i razvoja onih delova naše zemlje koji do sada nisu bili dovoljno razvijeni. Rekla bih da je ovo jedan zakon koji uključuje u sebe i ekonomski razvoj, ali i socijalnu pravdu, i takvi su valjda, ne valjda, to su svakako najbolji zakoni koje možemo doneti. Nažalost, u prvobitnom tekstu zakona nisu bile jasno definisane kategorije građana koje će imati prednost pri dobijanju stanova i koleginica Rajkov i ja smo smatrale da je ovo potrebno uneti u zakon. Ali, naravno, to su smatrali i svi ljudi iz ugroženih grupa koji su nas kontaktirali tokom ovog perioda. Tako da smo mi podnele amandman koji je nažalost odbijen, a na sreću prihvaćen. Dakle, to je amandman koji je, uz dopunu amandmana koji je dao kolega iz poslaničke grupe SPS-a, u stvari postao amandman Odbora, te je tako naše osnovno rešenje, uz njegovu dopunu, postao amandman koji je postao sastavni deo zakona. To sam želela da pojasnim. Zašto smo to uradili? Postojale su još neke izmene koje smo uneli. Pre svega, mi smo smatrali da u opštim merilima ne može da stoji telesno oštećenje, jer telesno oštećenje kao kategorija ne postoji, već postoji invalidnost. Zato smo uveli kategorije onih građana koji bi trebalo da imaju prednost pri donošenju odluka ko će dobiti socijalni stan. Tako smo mi smatrali da su to sledeće kategorije. Navešću kojim smo redom predložili da te kategorije budu deo ovog, odnosno da dobiju prednost pri odlučivanju. To su, pre svega, mladi, deca bez roditeljskog staranja, samohrani roditelji, porodice sa četvoro ili više dece, samačka domaćinstva, lica preko 65 godina, osobe sa invaliditetom i Romi. Mi smo smatrale da je ovo amandman koji obuhvata sve osetljive kategorije u našem društvu. Naravno da smo svesni toga da uvek postoji bojazan i pitanje koje su to tačno kategorije i zašto jedne jesu unesene, a druge nisu. Saglasni smo sa tim da strategija stanovanja treba možda da odredi koje su to kategorije, ali mi smo se pozivale pre svega na to da naša zemlja već ima neka strateška dokumenta koja to određuju. To je, pre svega, strategija za smanjenje siromaštva koja ove kategorije koje smo mi naveli i jeste naglasila kao posebno osetljive i kao posebno siromašne kategorije građana. Želim nešto da kažem i o ovom novom amandmanu Odbora. Moram da kažem da smatramo da je on malo nekonzistentan. Kategorija invalidnosti obuhvata sve građane Srbije koji imaju invalidnost i mi smo smatrali da su svi ravnopravni u toj kategoriji. Ovako su praktično u nabrojane kategorije ubačene još tri kategorije, to su: lični vojni invalidi, porodični invalidi i civilni invalidi rata. Da se razumemo, nemamo ništa protiv toga da ljudi koji su učestvovali u ratovima koje je naša zemlja vodila, a često u njima nije učestvovala, da su oni, dakle, u tim ratovima nedvosmisleno učestvovali i da imaju pravo da država na poseban način o njima brine. Ali prosto, mi smo smatrali da su oni uključeni u kategoriju osoba sa invaliditetom, jer kada se određuje invaliditet, onda se govori o stepenu invaliditeta, ne govori se o vrstama ljudi, o načinima na koji su ti invaliditeti stečeni. Tako da smo mi smatrali da naš amandman svejedno obuhvata sve, ali naravno nemamo ništa protiv da bude urađeno i ovako kako je sada urađeno. Naš amandman predviđa i da Vlada donosi posebne programe stanovanja u skladu sa potrebama, ali isto tako i da lokalne samouprave, u skladu sa svojim potrebama i u skladu sa decentralizacijom, imaju prava da donose svoje programe stanovanja. U okviru tih programa, mi smo insistirali takođe na tome da programi uvek imaju u vidu i ravnomerni regionalni razvoj, ali isto tako i celokupni razvoj naše zemlje, što znači da pravo na ovakve stanove će imati recimo i ljudi koji mogu da doprinesu razvoju određenog dela naše zemlje tzv. kadrovski nekadašnji stanovi. Dakle, smatrali smo da prosto sve ovo treba da bude uključeno u zakon, i to i jeste na kraju krajeva amandmanom Odbora postalo deo zakona i sada ću naš amandman povući nakon ove diskusije.
Na član 10. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Nikola Lazić, Aleksandar Pejčić i Milica Vojić-Marković. Da li neko želi reč? (Da.) Gospođa Vojić-Marković, izvolite.
Gospodine ministre, dame i gospodo poslanici, u članu 10. predlagač zakona govori o merilima radi utvrđivanja reda prvenstva za rešavanje stambenih potreba lica iz stava 1. ovog zakona. Mi smo smatrali da tačke od 1) do 5) treba menjati i naš amandman je predvideo da one glase: 1) socijalni status lica ili domaćinstva koja podrazumeva utvrđivanje socijalnog statusa članova domaćinstva, broj članova domaćinstva, uzrast, obrazovni status, zaposlenost, odnosno nezaposlenost; 2) ekonomski status lica ili domaćinstva koji podrazumeva izvore prihoda i visinu prihoda za radno sposobne članove domaćinstva; 3) zdravstveni status lica ili domaćinstva koji podrazumeva zdravstveno stanje članova domaćinstva, radno nesposobne članove domaćinstva, hronično obolele članove domaćinstva, invalidnost članova domaćinstva i telesno oštećenje članova domaćinstva; 4) imovinski status lica ili domaćinstva koji podrazumeva podatke o imovini lica ili članova domaćinstva na teritoriji Republike Srbije, odnosno van teritorije Republike Srbije i 5) uvid u prethodno korišćenje netržišnih kategorija stanovanja, uključujući i korišćenje stanarskog prava i otkup stana u društvenom vlasništvu za lica, odnosno za sve članove domaćinstva. Šta smo mi u stvari pokušali da ovim izmenama dobijemo? Mi smo zapravo hteli da ova definicija koju je ponudio predlagač bude zaista kompletna i da je u stvari razlog zbog čega to radimo jeste da se te kasnije stvari koje se budu dešavale pojednostavimo, da ako dobro razradimo ova merila, ako ih dobro definišemo, ako ta definicija bude i dovoljno precizna i dovoljno široka, kasnije neće biti problema oko redosleda kandidata za dobijanje socijalnih stanova koji učestvuju na raznim konkursima. Zbog toga smo mi samo razradili ova merila, uz merila dali i parametre, koji potpuno sada dalje razrađuju ta predložena merila. U obrazloženju zbog čega ne prihvata naš amandman, predlagač je napisao da su naša merila vrlo komplikovana. Naprotiv, mi smatramo da nisu komplikovana, da su vrlo jednostavna, ako pratite, zato sam čitala sve i nabrajala, vidite da su samo dobro razrađena, što znači da su precizno i dobro definisana. Kada smo videli amandman koji je prihvaćen od strane Odbora, mi smo zapravo videli da ovo što smo mi naveli, naravno, samo u ovom delu gde se ne razrađuju dalje parametri, zapravo je prihvaćeno. Demokratska stranka Srbijestoji na stanovištu da zapravo nije bitno da li će naš amandman da bude prihvaćen ili neki drugi, mi amandmane pišemo zbog toga što želimo da poboljšamo prvobitni tekst zakona, tako da smo vrlo zadovoljni što je bar ovaj deo našeg amandmana prihvaćen. Ono što primećujemo i što moram da prokomentarišem, iako vrlo nerado, primećujem da su u ovom delu do sada, a vidim i iz obrazloženja Vlade, prihvaćeni uglavnom amandmani koje je napisao Odbor i s jedne strane je to razumljivo. Na kraju krajeva, to su ljudi koji se najuže bave ovom tematikom, a sa druge strane, baš i nije najjasnije kada se vidi da su slični amandmani podneti od svih poslaničkih grupa i da ih je uglavnom napisao, one koje su prihvaćeni, uglavnom Odbor. To pokazuje jedan odnos Vlade prema nama, poslanicima iz opozicije pre svega, jer je očigledno da je bitno ko podnese amandman, a ne šta je napisano u amandmanu. Uglavnom, ono što je do sada praksa, ovaj zakon je jedan od izuzetaka, poslanici vladajuće većine slabo pišu amandmane, sem kada, u stvari, potpišu ono što je napisala Vlada.
Gospodine ministre, izvolite, imate reč.
Moram da reagujem na ovo. To jednostavno nije tačno. Apsolutno ne pravimo razliku ko je napisao amandman. Kada ga Odbor predloži, mi samo pokušavamo da ga uskladimo sa nečim što je osnovni tekst zakona i onda zamolimo Odbor da nam u tom definisanju pomogne. Prihvatali smo različite amandmane. Odbor ga je samo bliže definisao i kao amandman Odbora je ušao čisto iz proceduralnih razloga. Mislim da smo mi kao Ministarstvo to pokazali kroz sve zakone koje smo juče i danas obrađivali, da apsolutno nismo pravili razliku oko toga ko je amandmane podneo. Što se tiče kritika koje ste dali i što se tiče argumentacije koju ste izneli, vaš član, kako ste ga predložili, jeste materija koja će se razrađivati kroz strategiju. Mi smo u ovom zakonu jasnije precizirali ko će imati prioritete i definisali kriterijume ko može da postane korisnik ovog socijalnog stanovanja, i to smo uradili na jedan širok način, gde smo suštinski prepoznali te kategorije stanovništva koje potpadaju generalno pod kategoriju stanovništva koje zahtevaju pomoć od strane države što se tiče socijalnih stanova. Još jednom da ponovim. Država je namerna da u narednim godinama, rekao bih decenijama, gradi stanove koji će biti neprofitni, koji neće biti za tržište, koji se neće prodavati građanima, nego će se iznajmljivati, i koji bi trebalo da reše hroničnu potrebu za zbrinjavanje socijalnih kategorija da u njima žive. To nema nikakve veze sa ovim drugim programom ovog ministarstva koji će zaživeti od jeseni, a koji će podrazumevati pomoć i saradnju između građevinskih firmi, sa jedne strane, banaka sa druge strane, građana sa treće strane, opštine i vojske sa četvrte strane, kao nosioca ogromnih površina gradskog građevinskog zemljišta, na kojima je nama namera da se za naše građane, dakle za tržište grade stanovi koje će građani da kupuju, koji bi trebalo da budu u nekim okvirima cene koje podrazumeva jedan, da kažem, razuman teret za jednu normalnu porodicu u kojoj dva člana domaćinstva rade. To je nešto što će biti jedna celokupna intervencija da najzad otvorimo rešenje jednog krupnog, ogromnog problema koji danas postoji, a to je da stotine hiljade ljudi danas nemaju krov nad glavom i žive zajedno u domaćinstvima sa prethodnim generacijama, zbog toga što država nije do sada iznašla i smogla snage da pokuša da reši taj problem. Hvala vam na predloženim amandmanima. Pokušavamo samo da ih preformulišemo na način da budu, da kažem, u duhu nečega što jeste način na koji je ovaj zakon pisan. Moram da kažem jednu stvar i vama – ovaj zakon je nekoliko puta ulazio u skupštinsku proceduru. Ovo je zakon koji je i vaša poslanička grupa potpisala i iza njega stala u prošlom sazivu. On nije apsolutno menjan ni u jednom trenutku, tako da vaše kritike na ovaj zakon ne stoje, jer ste ga vi podržavali u nekom prethodnom periodu. Ono što je nama namera, kao Ministarstvu, jeste da iza ovoga svi stanemo. Ovde niko ne može da prepozna stranačku politiku i niko ne može da prepozna neki interes za stranačku promociju. Ovde se radi o jednom ozbiljnom rešenju, jednom hroničnom problemu od kojeg naše društvo pati, a to je da postoje stotine hiljada socijalno ugroženih stanovnika koji ne mogu da dođu do stana i koji na žalost svoje stambene probleme rešavaju na veoma loše načine. Nažalost, jako puno ima problema u toj oblasti. Eto, to je bila namera. Nemojte molim vas kada je moje ministarstvo u pitanju, a mogu da kažem da je to slučaj i sa većinom ministarstava u ovoj vladi, da mi pravimo razliku oko toga ko je amandman podneo, bože sačuvaj. Samo je bitno da on bude primenjiv i da bude u duhu zakona koji je napisan.
Da li još neko želi reč? Narodna poslanica Milica Vojić-Marković ima reč. Izvolite.
Da ne bude zabune, volela bih da odgovorim na ovo što je gospodin Dulić rekao. Poslanička grupa DSS je stajala i kao stranka DSS je stajala iza ovog zakona i sada stoji i stranka i poslanička grupa DSS. Upravo zato što stoji, ona i piše amandmane, zato što smatra da kvalitetan zakon valjda svakom od nas ide u prilog. Iza svake političke partije treba da ostanu kvalitetni zakoni. Ono što vi nama spočitavate, a ne bih mogla da prihvatim, jeste da je stajao zakon više puta u proceduri. Pa, i vi ste bili predsednik Skupštine, imali ste više šansi od nas poslanika da ga stavite na dnevni red, niste. Ono što predstavlja problem između onog što diskutujete vi i mi, kad kažem mi, poslanička grupa DSS, jeste zapravo to što vi govorite o strategiji koja će biti i koja će uneti. To je buduće vreme. Mi se bavimo zakonom koji jeste, koji je ispred nas, tekstom zakona, koji je ispred nas. Nažalost, ne znam šta vi planirate da uradite u strategiji. Bavim se ovim što piše ovde. Naš amandman je podrazumevao rad na ovom papiru koji se zove zakon i jednostavno nismo mogli predvideti sve te elemente koje ćete vi uneti u strategiju. Zbog toga uglavnom dolazi u sukob to što mi govorimo sa tim što vi planirate da uradite. Ponavljam, DSS i u vreme kada je ministar u ovoj oblasti bio gospodin Lalović, čiji Predlogzakona i jeste delimično i ovaj koji se sada pred nama nalazi, jeste zapravo neko ko stoji iza ovog zakona, jer je vrlo važno da se ovaj zakon donese. Mi uopšte ne sporimo nužnost da se ovaj zakon donese, samo pokušavamo da utičemo na kvalitet tog zakona.
Iskorišćeno jedan minut i 45 sekundi od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podnela narodna poslanica Zlata Đerić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Donka Banović.
U članu 10, kako je nekoliko narodnih poslanika ovde već govorilo, pobrojana su merila za utvrđivanja reda prvenstva za rešavanje stambenih potreba lica iz stava 1. ovog člana, odnosno onih lica i građana koji ne mogu po tržišnim uslovima da reše svoje stambeno pitanje. Kao komentar na amandman koji je podnela DSS i ova veoma uopštena merila pokušala da malo pobliže objasni, onda je tu objašnjenje da je to prilično komplikovano razrađeno. Međutim, očekivala sam, kada je ministar govorio da će se to pobliže urediti, da će reći nekim podzakonskim aktom, ali je ministar rekao - u strategiji. Strategija je jedan dugoročan dokument. Obično je to plan u kom pravcu će se pojedine stvari odvijati ili šta država planira da uradi za 10 ili 15 godina. Strategija nije nešto gde se mogu pobliže odrediti merila za utvrđivanje reda prvenstva za rešavanje stambenih potreba. Hoću da verujem da je ministar napravio tu lapsus. Ne možete u strategiji pobliže da odredite ova merila. Takođe me raduje što ste prihvatili amandmane kolega poslanika, gde ste ova loše poređana i definisana, u stvari nisu ni definisana, svako merilo se sastoji samo od dve reči, tako da je jako dobro što ste prihvatili amandmane poslanika i ovaj segment poboljšali. Ovaj amandman koji sam podnela sa kolegom Dimitrijevićem se odnosi na stav 3. i u stavu 3. kaže – Vlada bliže propisuje uslove i merila iz stava 1. i stava 2. ovog člana. Ne može to biti propisano u strategiji, ako ovde vidimo da će Vlada bliže da uredi. Definitivno će to biti urađeno nekim podzakonskim aktom, je l' tako? Neće se nalaziti u nekakvoj strategiji. U čemu se sastoji naša intervencija amandmanska? To je da u stvari ovaj stav glasi – Vlada bliže propisuje uslove i merila iz stava 1. i 2, a na predlog ministarstava nadležnih za poslove socijalne politike, zdravlja i stanovanja, kako bi i u ovom zakonu stajalo ko će učestvovati u određivanju i preciznom definisanju tih merila. Nije dovoljno i nije dobro da u zakonu stoji – Vlada. Vlada može da odluči da to radno telo ili komisija koja će pobliže određivati merila, da to budu tri pravnika i troje ekonomista. Ti ljudi ne mogu da valjano odrede ova merila. Ovo je veoma osetljiva oblast. Da predlagač već ima problem tu, vidi se po tome da je prihvatio amandmane, gde imate invalidnosti, telesno oštećenje, posebno. Dakle, to ne može komisija u kojoj sede pravnici, nego tu moraju da učestvuju ljudi iz ministarstava koji najviše znaju i najviše su uključeni kada su u pitanju sve ranjive grupe koje će, nadamo se na ovaj način ili kroz ovaj zakon uspeti da reše svoje stambeno pitanje.
Iskorišćeno je dva minuta vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlate Đerić, Aleksandra Ilić i Radoslav Mojsilović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman je podnela narodni poslanik Jelena Budimirović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima Jelena Budimirović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe Napred Srbijo podnela sam amandman na član 11. kojim predlažem da se član 11. menja i glasi: "Obezbeđivanje uslova za održivi razvoj socijalnog stanovanja, kao i obezbeđivanje i korišćenje sredstava za namene utvrđene ovim zakonom, vrši ministarstvo nadležno za stambene poslove". Iskoristiću priliku da ponovim načelni stav SNS po pitanju ovog predloga zakona. SNS smatra da je država dužna, tj. da je njena obaveza da vodi računa o socijalnoj pravdi i sprovodi politiku socijalnog stanovanja. Istina je da sektor socijalnog stanovanja do sada nije bio regulisan i smatramo da tu oblast treba hitno urediti jer, nažalost, mnogo je ljudi u Srbiji koji ne mogu sebi da obezbede krov nad glavom po tržišnim uslovima. Ali, ne možemo se složiti sa rešenjem koje predlažete, jer iz ovog predloga zakona teško je poverovati u to da ste socijalno odgovorni. Ovaj zakon ne treba da služi osnivanju 106. ili 107. po redu republičke agencije. Ovaj zakon ne sme da služi u svrhu zapošljavanja partijskih kolega, ne sme da služi povećanju broja budžetskih korisnika i uvećanju državne administracije, koja je ionako glomazna. Moram da pročitam obrazloženje za neprihvatanje mog amandman. Amandman se ne prihvata iz razloga što poslove republičke agencije za stanovanje, koji su navedeni u članu 12. Predloga zakona, nisu poslovi koji su u nadležnosti organa državne uprave. Takođe, nadležno ministarstvo nema dovoljno kapaciteta za obavljanje ovih zadataka, za šta je potrebno dodatno i stalno angažovanje stručnjaka, zbog čega nije moguće ostvariti ciljeve amandmana, da se postigne ušteda u troškovima poveravanjem ovih poslova nadležnom ministarstvu. Ovakvo obrazloženje treba da služi vama na čast. Kažete da je potrebno angažovanje stručnjaka, jer nadležno ministarstvo nema dovoljno kapaciteta za obavljanje ovih zadataka. Kažete da preko 200 državnih službenika, pomoćnika ministara, sekretara nije stručno, te zbog angažovanja stručnih lica nije moguće postići uštedu, što je cilj ovog amandmana. Amandman smo podneli i amandmanom izrazili neslaganje sa predlogom da se osnuje još jedna agencija. Dakle, naš stav je da Predlogom zakona o socijalnom stanovanju treba obezbediti stanovanje odgovarajućeg standarda stanovnicima, koji iz socijalnih, ekonomskih i drugih razloga nisu u mogućnosti da to sebi obezbede, ali to ne treba da bude izgovor za izmišljanje novog državnog organa, izmišljanje novih nameta da bi se taj državni organ finansirao. Naš stav je da ministarstvo nadležno za stambene poslove treba da sprovodi nacionalnu strategiju socijalnog stanovanja. Takođe, amandmani koje smo kolega Veroljub Arsić i ja podneli na član 17. i na član 18. su logičan sled ovog amandmana, te se po njima neću javljati za reč.
Iskorišćen je jedan minut vremena koje je na raspolaganju poslaničkoj grupi. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Saša Maksimović i zajedno narodni poslanici Zlata Đerić, Aleksandra Ilić i Radoslav Mojsilović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Saša Maksimović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ovim amandmanom je predviđeno brisanje člana 12. zakona koji se tiče osnivanja republičke stambene agencije, uz obrazloženje da ne treba zakon, odnosno razvoj socijalnog stanovanja da bude opravdanje za izmišljanje novog državnog organa. Obrazloženje Vlade o odbijanju amandmana nam govori da osoba koja je pisala ovo obrazloženje nije uložila čak ni toliko truda da pročita do kraja obrazloženje koje sam napisao uz amandman ili da shvati da su amandmani koleginice Budimirović i moj povezani. Obrazloženje Vlade glasi da se amandman ne prihvata iz razloga jer se obrazloženje amandmana ne odnosi na član 12. kojim se uređuju poslovi agencije, već na član 11. o njenom osnivanju, što je navedeno u obrazloženju za neprihvatanje amandmana 19, ali to toliko nije i bitno. Ovde je potpuno jasno da je moj amandman logičan sled nakon amandmana koji je podnela koleginica Jelena Budimirović na član 11. i to takođe znači da jasno i nedvosmisleno ovim obrazloženjem je neko potvrdio da amandman nije ni pročitao ili barem da nije pročitao obrazloženje. Da pojasnim amandman. Za sprovođenje ovog zakona potrebna su posebna finansijska sredstva u budžetu Republike Srbije i to za osnivanje i početak rada republičke agencije za stanovanje. To su neka sredstva u visini od oko 12,5 miliona dinara, što podrazumeva plate, naknade zaposlenih, nabavka osnovnih sredstava, potrošnog materijala, tekućih popravki i službenih putovanja i drugih troškova. Gospodine ministre, ova državna administracija ne može da poziva građane na mere štednje, niti sama može da se pozove na štednju, a da pri tome nemilice troši novac poreskih obveznika na osnivanje 130-140-150 ili koliko već agencija, koje pri tom obavljaju identičan odnosno paralelan posao kao i ministarstvo. Podsetiću vas na stav SNS, a to je da su agencije nepotreban, neprimeren, rasipnički način trošenja ionako premalih sredstava kojima raspolaže državni budžet. Bilo bi dobro, gospodine ministre, da i vi dobro razmislite o tome.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podnela narodna poslanica Marina Toman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 13. amandman, sa ispravkom,podneo je narodni poslanik Mićo Rogović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Mićo Rogović.
Dame i gospodo narodni poslanici, generalno želim da nastavim priču iz koje se jasno vidi neophodnost donošenja ovog zakona, ali i neozbiljnost u smislu, gospodine ministre, da predloženi tekst ima 19 članova, a da je 17 amandmana prihvaćeno. Bez obzira ko je radio ovaj predlog, mi u to ne želimo da ulazimo, ali sama situacija da je 17 amandmana prihvaćeno govori o toj neozbiljnosti i vašoj dobroj volji da se sve ovo popravi. Sada me zabrinjava ono što je maločas bilo u obrazloženju amandmana koleginice Jelene Budimirović, gde se govori o kapacitetima. Govoreći ovih dana u raspravi na set ovih zakona koji su u nadležnosti vašeg ministarstva i vezano za neke svoje amandmane i priču koja će ići u rešavanju problema putem podzakonskih akata, ako je odgovor na ovakvo pitanje, zaista nije politika kapaciteta, i onda s obzirom na sve podzakonske akte koji iz seta ovih zakona u nadležnosti vašeg ministarstva sleduju iza 8 dana nakon donošenja ovog zakona, to zabrinjava iz razloga što je i za ovu oblast potrebna armija stručnih ljudi i lica koji treba da vam pomognu na rešavanju podzakonskih akata. To je ono što smo juče govorili vezano za ove zakone i celu tu priču da je zakon morao da reguliše malo više osnovne stvari, a da ih ne ostavlja u nadležnosti Ministarstvu, tj. vama i rešavanju podzakonskih akata. U amandmanu na član 13. predlog je da se stav 2. i stav 3. brišu i da se u stavovima 1, 4, 5. i 6. zamene reči "neprofitna stambena organizacija" iz razloga i nastavka ove priče o stavu SNS da svaki zakonski akt donesen ovde u Skupštini podrazumeva veliki broj agencija i ljudi zaposlenih u njima, a ovaj predlog zakona takođe povlači celu priču na niže jedinice upravljanja, tj. na jedinice lokalne samouprave. Upravo se u članu 13. govori o potrebi formiranja neprofitnih stambenih organizacija čiji je osnivač obavezno lokalna samouprava. Bez obzira na neke situacije u postojanju dobitne strane, odnosno razlike između profita i rashoda, jasno stoji da ljudi moraju rešavati ovakvu oblast načinom koji ste predložili, time što će biti uposleni u ovom sektoru. Moram još jednom, kao što je prethodna koleginica govorila, da su sektor ovih problema i u nekim mnogo težim vremenima i ranije rešavali fondovi solidarnosti u jedinicama lokalne samouprave, koje su činili upravni odbori koji su rešavali ovu oblast na način čisto volonterski, bez ikakve nadoknade. Čak su se i te komisije, koje su bile formirane u sklopu ovih fondova solidarnosti, bavile i problemima bodovanja određenih stanova, skoro da nije dolazilo do problema u toj oblasti i taj deo je rešavan na način koji je zaista pokazao solidarne rezultate u ne tako davnoj prošlosti. Zato smo protiv svega ovoga i generalni stav je da je za agenciju potrebno 12,5 miliona dinara, za njeno funkcionisanje, glasaćemo za ovaj zakon istog trenutka kada 12,5 miliona uložite u implementiranje ovog zakona, tj. u izgradnju stanova neophodnih za ovu oblast, a ne za agenciju.
Minut i 45 sekundi je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Mladenović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Bojan Mladenović.
Dame i gospodo narodni poslanici, predložio sam amandmanom da se stav 3. u članu 13. briše. On glasi: ''Neprofitne stambene organizacije mogu biti stambene agencije koje osnivaju jedinice lokalne samouprave i drugi organizacioni oblici.'' SRS se zalaže da se izbegne formiranje novih institucija na lokalnom nivou, kako se u stavu ovog člana navodi. U samom postupku realizacije predmetnih zakona treba izbeći konstituisanje novih institucija, treba maksimalno smanjiti javnu potrošnju, treba štedeti, pogotovo kada su u pitanju jedinice lokalne samouprave, a budžetska sredstva treba što racionalnije koristiti. U doba ekonomske krize, u vreme kada je neophodno što više štedeti, SRS smatra da ne treba formirati nikakve nove organe, nikakva nova tela, niti bilo koje nove organizacije, kako na lokalnom, tako i na državnom nivou. Vladajuća većina stalno osniva agencije, fondove, organizacije, povećava državni aparat zbog potrebe zapošljavanja stranačkih kolega. Konstantnim novim zapošljavanjima svojih partijskih kolega vladajuća većina ne mari za tešku ekonomsku situaciju, niti za manjak para u budžetu, već im je samo bitno da zadovolje svoje političke apetite, te stoga ovaj amandman treba da se usvoji, jer nam je formiranje još jedne nove organizacije potpuno nepotrebno i biće na teretu građana Srbije.
Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milan Dimitrijević, Nikola Lazić i Milica Vojić-Marković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Milica Vojić-Marković.
Gospodine ministre, dame i gospodo poslanici, član 13. se bavi neprofitnim organizacijama koje mogu obezbeđivati, upravljati, davati pod zakup stanove namenjene socijalnom stanovanju, radi se o lokalnom nivou. U stavu 3. predlagač navodi da se radi o stambenim agencijama, a naš amandman dopunjava ovo i dodaje da neprofitne organizacije mogu biti fondacije, zadužbine, socijalne i karitativne ustanove, koje jesu solidarne organizacije i mogu da se bave stambenim pitanjima i zakon mora da ih prepozna kao takve. Pre svega, smatramo da je važno da se napravi jasna norma, jer kada imate jasne norme onda zaista nemate nedoumice i ne može ništa izazvati zabunu. U obrazloženju predlagača kažete zbog čega amandman niste prihvatili i kažete da ste ostavili prostor da se ove organizacije prepoznaju u formulaciji drugi organizacioni oblici. DSS ipak stoji na stanovištu da je važno definisati stvari i smatramo da naš amandman jeste kvalitetan i da ga zbog toga treba prihvatiti, jer on sasvim definiše i prepoznaje sve neprofitne organizacije koje mogu učestvovati u obezbeđivanju, upravljanju i davanju pod zakup socijalnih stanova.
Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je i ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 13. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Rajkov. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Oto Kišmarton. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podnela narodna poslanica Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima poslanica Vjerica Radeta.
Pošto je uzaludan posao ubeđivati ministre u Vladi RS da oni nisu sinonim za ministarstvo, skrenuću pažnju na neke suštinske nedostatke ovog zakona. Gospodine ministre, ako govorimo o zakonu o socijalnom stanovanju, onda vas pitam zašto u ovom zakonu nisu posebno predviđena rešavanja stambenih pitanja boraca i ratnih vojnih invalida? Nisu na pravi način. Usvojili ste amandman, kažete, dobro, govorim o onome što je tekst zakona. Kada ćemo se osloboditi kolektivnih smeštaja i kada će izbegla i prognana lica konačno živeti životom dostojnim čoveka i kada će im ova država obezbediti rešavanje stambenih pitanja? Pretpostavljam da su sve poslaničke grupe, a i vi u Ministarstvu, dobili zahteve Udruženja podstanara, nemamo odgovor na pitanje - šta je sa 100.000 ljudi, a to je 100.000 porodica koje su u ovom udruženju, koji su za svog radnog veka, u vreme kada je ova Srbija imala socijalno mnogo odgovornije vlade nego što je vaša, koji su ulagali u doprinose u stambene fondove, na koji način će se rešiti njihova stambena pitanja. Kada se govori o sredstvima u čl. 8. i 9, pogotovo 9, zašto ste izostavili sredstva iz otkupa stanova? Nikada u poslednjih devet godina nismo saznali gde su zapravo ta sredstva, takvih stanova ima gospođo, otkupi stanova, ugovori su zaključeni na 40 godina i u pitanju je oko milion stanova, i ako je prosek 1.000 dinara mesečno uplate, to je milijardu dinara mesečno, za koje od 2000. godine ne znamo gde idu ta sredstva, a značajno bi doprineo deo sredstava, koja se prikupljaju u članu 9, rešavanju socijalnog stanovanja.
Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? Molim narodne poslanike i ministra da ne polemišu bez prijave za reč, pošto narodna poslanica može da traži reč samo ako traži repliku, a nema na čega da traži repliku, dok se ministar ne javi. (Vjerica Radeta, sa mesta: Kaže se na šta.) Kaže se - na šta, u pravu je narodna poslanica. U Vojvodini se kaže - na čega. Izvinjavam se – na šta. Narodni poslanik dobacuje da sam u Srbiji. Istovremeno sam i u Srbiji i u Vojvodini, narodni poslaniče. Vojvodina je u Srbiji, narodni poslaniče Martinoviću. Vi iz Rume, na 45. paraleli, to bi morali svakako da znate. Izvinjavam se narodnim poslanicima, ali radilo se o raspravi između narodne poslanice Vjerice Radete i ministra, koja se ticala usvajanja amandmana. Ne znam o kom se amandmanu radi u ovom trenutku, ali je meni važno da ako nešto treba da bude usvojeno da to bude rečeno za vreme sednice. Pre nego što pređemo na raspravu o sledećem amandmanu, obaveštavam Narodnu skupštinu da je teorijsko vreme koje nam je po Poslovniku na raspolaganju za okončanje rasprave u pojedinostima, u kojoj se nalazimo u ovom trenutku, ukupno 300 minuta, ali da je realno vreme koje imamo na raspolaganju, po obaveštenjima poslanika koji imaju teorijski vreme na raspolaganju, jeste 110 minuta, pa vas obaveštavam da je po planiranju upravljanja vremenom to znak da bi današnju sednicu okončali do 16.00 časova, bez vremena koje je rezervisano za isticanje povrede Poslovnika ili za replike. Ako to ne bude slučaj, onda bih u 16.00 časova odredila pauzu i nastavili bi rad, a do tada bi pokušali da zajedničkim naporom završimo za sledećih 110 minuta u vremenu koje praktično predstoji za rasprave po amandmanima, a po onome koliko je ostalo vremena na raspolaganju poslaničkim grupama, koje je ostalo predstavnicima poslaničkih grupa i podnosiocima amandmana, svakom po dva minuta. Dakle, ukoliko se to ne dogodi, onda bi u 16.00 časova imali pauzu, ali mislim da postoje dobri razlozi da okončamo rad do 16.00 časova. Narodna poslanica Vjerica Radeta, izvolite.
Javljam se po Poslovniku, na osnovu člana 27, i mislim da delim mišljenje svih narodnih poslanika, da bi trebalo da nam kažete da li od 16.00 časova, posle pauze koja bi eventualno bila do 17.00 časova, da li danas nastavljamo raspravu po amandmanima po ovim preostalim zakonima ili se to pomera za sutra. Bitno je zaista.
Zahvaljujem i na pitanju. Plan je da danas, ukoliko bude zajedničkog napora, okončamo raspravu u pojedinostima po zakonima kojima je predlagač ministar Oliver Dulić i da time okončamo današnji rad. Dakle, u slučaju da neki od tih amandmana u 16.00 časova ne budu predmet naše rasprave zbog tempa rasprave, zbog replika, zbog povreda Poslovnika, onda bih odredila pauzu, ali mislim da u ovom trenutku nam je procena da možemo da stignemo. U redu? Zahvaljujem. Predlog za dodavanje novog člana. Narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banković, Milan Dimitrijević i Nikola Lazić podneli su zajedno amandman, sa ispravkom, kojom predlažu da se posle člana 14. doda novi član 14a. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Donka Banović.
Pre nego što pređem na amandman, predlažem da u Poslovnik kod sledećih izmena uvrstimo i tačke teorijsko radno vreme i praktično radno vreme, zato što meni baš i nije bilo najjasnije vaše objašnjenje, doduše shvatila sam, ako završimo do 16.00 časova, znači, radimo bez pauze. Mislim da ste mogli da nađete i neki kompromis, pošto je bilo različitih mišljenja, pa da eventualno pauza traje pola sata, ali dobro. Ovaj amandman predlaže dodavanje člana 14a, pošto je to način i ovo bi trebao da bude član 15, ali pošto je to procedura po kojoj se ovo radi. Uglavnom, ovaj amandman govori o tome i nabrojani su neki organizacioni oblici socijalnog stanovanja koji u ovom zakonu nisu nigde definisani. Mi predlažemo da su organizacioni oblici socijalnog stanovanja zadružna izgradnja, stanovi koji pripadaju fondacijama i zadužbinama, socijalni stanovi, privatna izgradnja za zakup sa ograničenim zakupninama i državna izgradnja za zakup sa ograničenim zakupninama. Dobila sam odgovor, pretpostavljam dami je predlagač dao valjan odgovor, odnosno predlagač kaže da postoji i mogu biti obuhvaćeni i brojni drugi oblici partnerstva i udruživanja, odnosno oni meni odgovaraju da ovaj spisak od pet može da bude mnogo duži, ali to nisam definisala. Definisala sam bar pet, ali predlagač nije definisao nijedan oblik. Moglo je, recimo, uz pomoć Odbora, koji je do sada mogao ili bio vlastan u ovoj fazi da predloži amandman, onda ste mogli da dopunite moj spisak i da u ovom zakonu budu nabrojani ostali, odnosno organizacioni oblici socijalnog stanovanja. Kada je reč o ovom zakonu, imam vremena od poslaničke grupe, ono što zabrinjava kad je ovaj zakon u pitanju to je njegova prilična uopštenost ili nedorečenost. Na primer, slovenački zakon o socijalnom stanovanju, mislim da je 1992. godine ili 1993. donet, ima mnogo više članova, poljski zakon je obimniji i mnogo precizniji, a Poljska je jedna od evropskih zemalja koja je bila socijalistička, prilično dobro rešava ove probleme, a mi smo tek na početku. Još nešto o čemu ovaj zakon ne govori, ali govori o podsticanju izgradnje stanova za socijalno stanovanje, podstiče novu izgradnju. U ovom zakonu mislim da smo govorili u načelu, u ovom zakonu se nigde ne govori ili ne predviđa da se pojedina gradilišta u Srbiji iskoriste, koja godinama sad zvrje prazna. To su objekti u raznim fazama izgradnje, negde nedostaju unutrašnji radovi, ali svi su grubi radovi, kako kažu građevinci, završeni. Neki drugi su skoro završeni, ali ne postoji infrastruktura. Izgleda da to ispada ničiji fond. Mislim da je moglo, te neke stvari, imate ih u mnogim gradovima, imate u Kragujevcu, Kraljevu itd., iz kojih je to perioda sad nema ni razloga da govorim, ovo je možda bila šansa da se to što sad propada, a to su uložena mnoga sredstava, da se još malo uloži i da se ti stanovi koriste za socijalno stanovanje. Ovako i posle ovog zakona i čitavog početka rešavanja tog problema, to će i dalje ostati da tako propada, jer ne vidim da može ijedan drugi zakon nešto predvideti da država uradi da se reše ti objekti.
Iskorišćeno je dva minuta i 55 sekundi vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? Ne. Na član 15 amandman je podnela narodna poslanica Jorgovanka Tabaković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Pre nego krenem na odbranu amandmana i priču o zakonu, od vas tražim izvinjenje, jer sam dobacila na ono vaše „za čega-na šta“, jer prosto mi je namera da se kao ljudi dobrih namera podstičemo u najboljem. Živim od 1999. godine u Novom Sadu, iz jedne pokrajine, iz Prištine morala sam da pređem da živim u Novi Sad. Mnogi moji prijatelji kažu da otežem vojvođanski, lalinski, ali mi gramatičke greške ne mogu pronaći. Tako da to doživite kao podsticanje na zaista najbolje, to ćemo raditi i u zakonima i u jeziku i gde je god to moguće. Na isti takav način, hoću da kažem da je dobrodošao svaki korak ka pravednijem društvu. Ovaj zakon tako doživljavam, korak ka modernom društvu koje želi da postigne jednake uslove za prirodne potrebe time što će da omogući solidno stanovanje onima koji nemaju jednake sposobnosti da ostvare uslove stanovanja po tržišnim uslovima. Ideal modernog društva da obezbedi pravednu i socijalnu državu jeste u načelima ovog zakona i mi to pozdravljamo. Neverovatno je da se u postizanju tih zaista važnih i urgentnih ciljeva tako malo podsećamo na svoje iskustvo o izgradnji stanova solidarnosti i uopšte fondu solidarnosti, pa se trudimo da više ličimo na Švedsku krajem 50-tih godina prošlog veka. Pretpostavljam da je razlog za to što mi treba da prenesemo iskustva iz kapitalističke i tržišne privrede, što jeste Švedska, a ne iz svog iskustva, nesvojinskog sistema one društvene, svačije i ničije svojine. U tom smislu su potrebna ugledanja na dobru praksu sveta, ali jedan vrlo bitan nedostatak ovog zakona je da je on fokusiran na stvaranje agencije na republičkom nivou, na lokalnim nivoima, na stvaranje lokalne politike, strategije i osnivanja tih agencija, a da je suštinski na primer zaboravio da su mnogi građani Srbije izdvajali u fondove solidarnosti sredstva, a nikada nisu imali priliku ili privilegiju da dobiju stan. Možda ćete u nekoj kasnijoj uspeti da taj sada propušteni deo nadoknadite. Prosto imam utisak, a utisak me ne vara, jer to nije sumnja i nije u prirodi meni da sumnjam u vaše namere i ono što želite da postignete zakonom nego me brinu, što rekla ona lisica koju je lav zvao u pećinu - tragovi, zato što me iskustvo uči da svaka agencija koju osnuje vlast sredstva ima iz budžeta, znači sredstvima prikupljenim od svih građana, jer hleb kupuju svi i oni koji imaju mogućnosti da kupe po tržišnim uslovima stan i oni koji nemaju te mogućnosti. Znači porez, PDV i sve ostale prihode koji ulaze u budžet plaćamo svi, a onda osnujemo agenciju tim i takvim novcem, koja dok ne stane na svoje noge ima budžetska sredstva, prima donacije, kredite i ostala sredstva i onda se, ne zamerite na terminu "izmigolji" iz državne kontrole, iz kontrole prihoda koje ostvaruje, iz kriterijuma na osnovu kojih daje sredstva za nešto i čak i iz nadzora države koja ju je osnovala. Agencija za privatizaciju, poštovana gospođo, uči nas na najstrašniji i najdrastičniji način kako su milijarde sredstava od prodaje društvene imovine, i delom državne, pa i finansijske, preko one Agencije za sanaciju banaka, a danas osiguranje depozita, jesu se slila na njihove račune. Tamo su se isplaćale provizije za nagradu za uspeh u procesu privatizacije, onih 5%, svi troškovi, a onda tako umanjene, kusuri su se prebacivali u budžet. Budžet koji danas, pored takvih prihoda, mora da se zadužuje kod komercijalnih banaka 90 miliona evra, da pokrije neophodna socijalna davanja. To znači nije moja sumnja, jer po definiciji - državni novac ne može da generiše privatni. Znači, ako vi date da se osnuje agencija državnim novcem - to su ona javna sredstva iz Zakona o budžetskom sistemu, u kom to trenutku ona prestaju da budu državna, pa bivaju sredstva neke neprofitne organizacije? Kada govorim "državna" mislim i na lokalnu samoupravu i na republički nivo. To jednostavno doživljavam samo kao različitu formu, jer ona jesu državna sredstva. Osnovna primedba na ovaj zakon je upravo - da se za jednu najbolju nameru savesnog društva koje treba da obezbedi pristojne uslove za život i prirodnu potrebu čoveka da ima krov nad glavom, u stvari koristi prilika, neću da je to vaša prva namera, ali ću reći - da je to usputna posledica dobre namere i to jedino zaista traje. Masa paradržavnih organa i organizacija koje troše budžetske pare, pod firmom, čak ne kažem pežorativno, dobrih namera i potrebnih akcija. Mi na kraju imamo potrošače koje smo osnovali, a sada agenciju koja treba da utvrdi - koliko je to propisa, koliko je suvišnih agencija, ali kažu za to dobijamo strana sredstva, da radimo seču propisa, giljotinu, već kako je zovu itd. Svedoci ste da nijedan od usvojenih zakona, odnosno građani su svedoci, a "Službeni glasnik" dokaz, nismo ovde usvojili, a da usput nismo imali upravu i agenciju da radi te poslove. Vi ne shvatate koliko predajete ono što se zove vlast, ono što je smisao izbora, ono što je smisao demokratije i višestranačja nekome, a da nad tim nemate kontrolu. Ne nevoljno, ne neobrazrivošću, potpuno nenamerno - vlast, Vlada prestaje da bude upravljač državom društvenim sredstvima i onaj dobar upravljač i organizator uslova u kojima živi privreda i žive građani. Ovaj zakon nije iskorak ka boljem. On jeste to po namerama, ali po rezultatima kako je predviđeno da radi zaista tvrdim da nije.
Poslanička grupa Napred Srbijo je iskoristila sve ukupno vreme koje je na raspolaganju. Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 15. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 16. stav 1. Predloga zakona o socijalnom stanovanju, sa predlogom da se reči "Opštinska stambena agencija" zamene rečima: "Nadležni opštinski organ". SRS smatra da država mora da preuzme ulogu koja joj se sama po sebi nameće kada je u pitanju socijalno stanovanje za određene kategorije stanovništva, kojima se iz određenih razloga odjednom može dovesti u pitanje i sam opstanak i egzistiranje. Ovim amandmanom SRS želi da eliminiše formiranje nekih novih opštinskih stambenih agencija i da te poslove obavlja nadležni opštinski organ. Međutim, humanost koja je ovde jedan od glavnih stavki i ideja o socijalnom stanovanju takođe zavisi od političkog raspoloženja i stava aktuelnih vlasti na nivou opštine i na nivou Republike. Hteo bih da navedem jedan primer iz opštine Paraćin, gde je baš ovaj Fond za solidarnu stambenu izgradnju dodelio stan 1999. godine, decembra meseca, porodici poginulog policajca u NATO bombardovanju, tačnije na KiM, porodici Žarka Krstića. Međutim, posle petooktobarskih promena došli su neki drugi ljudi na vlast i 2002. godine, bez ikakvih skrupula i sažaljenja, izdaju rešenje, opet u ime tog fonda solidarne stambene izgradnje - da se iseli porodica palog borca. To je ono što ne bi smelo da se dogodi nikada više u Srbiji. S ovim predmetom upoznaću lično ministra unutrašnjih poslova, da bi se na neki način porodica palog policajca spasila od daljih šikaniranja.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što sam malopre rekao, mnogo toga je nedorečeno u ovom zakonu, mnogo toga tek sledi, mnogo toga će tek Vlada da donese, pre svega - strategije, programe, mere, kriterijume, ali je Vlada u ovom zakonu odlučila da osnuje opštinske stambene agencije. Stavila nas je u situaciju da ponovo sumnjamo u njene iskrene namere. Do sada imamo jako loše iskustvo kada su u pitanju pojedini zakonski projekti, gde nam se čini da problematika koja se tretira, tretira se neracionalno - da se prave veći troškovi, nego koristi koje imaju građani, koristi koje ima stanovništvo. Pa je taj strah, strah od jednog birokratizovanja ovog sistema, od jedne neracionalnosti i to je razlog zašto sam podneo amandman - da bismo sačuvali onu osnovnu intenciju ovog zakona, a to je socijalna pravda koju on bez sumnje mora da ima. Hteo bih u ovo malo vremena što mi je ostalo da kažem da, nažalost, stičem utisak da Ministarstvo vodi neku svoju posebnu politiku, ne vodeći dovoljno računa o činjenici da imamo i Ministarstvo za rad i socijalnu politiku, i da bi ovaj zakon u svakom slučaju morao, u ovom početnom stadijumu, bez sumnje da bude implementiran na neki način u sveukupnu socijalnu zaštitu. To se ne primećuje u ovom zakonu i to je ono što je još jedan od nedostataka ovog zakona.
Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Milan Dimitrijević, Nikola Lazić i Aleksandar Pejčić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Milica Vojić-Marković.
Gospođo predsedavajuća, gospodina ministra nema pa ne mogu da ga oslovim, dame i gospodo poslanici, član 16. predloga ovog zakona definiše poslove koje obavlja opštinska stambena agencija i kaže da su to sledeći poslovi: prikuplja podataka potrebne za izradu i utvrđivanje stambene politike lokalne samouprave, upravlja projektima izgradnje stanova za socijalno stanovanje za izdavanje u zakup na određeno vreme, izrađuje programe za realizaciju utvrđene stambene politike lokalne samouprave, vrši upravljanje u vezi sa korišćenjem i održavanjem stanova za socijalno stanovanje koji se izdaju pod zakup. DSS smatra da je ovde vrlo važno amandmanski intervenisti i mi smo među te poslove agencije uvrstili i da određuje visinu zakupnine koja ne može biti veća od 4% po kvadratnom metru od procenjene tržišne vrednosti stana. DSS smatra da je određivanje visine zakupnine jedna od najvažnijih odrednica socijalnog stanovanja. Kako bi se izbegle sve moguće nedoumice, a bogami iz tih nedoumica slede i zloupotrebe, ova odrednica, dakle, način na koji će se i kako će se određivati visina zakupnine, mora biti deo ovog zakona. Zbog toga smo mi ovaj amandman i predložili. U obrazloženju vidim da niste prihvatili amandman jer kažete da nije dovoljno precizan i da ovim treba opet nekako u budućnosti da se bavite. Mi se i dalje nalazimo na stanovištu da mi reagujemo na tekst koji je pred nama, ne ono što će se nalaziti u budućnosti. Prosto bih samo objasnila zbog čega smo mi uopšte pomenuli ovih 4% po kvadratnom metru od procenjene tržišne vrednosti stana. Mi smo zapravo koristili iskustva drugih zemalja koje su u ovoj oblasti i te kako neko za ugledanje. Jedna od tih zemalja jeste Poljska i taj model poljskog socijalnog stanovanja je jedan od najbolje rešenih u celoj Evropi, pa smatramo da mi, koji se u ovom poslu nalazimo ovako pred prvim korakom, dakle, prvi taj korak bi bilo donošenje ovog zakona, i te kako bi mogli da pogledamo kako izgleda intervenisanje države u oblasti izgradnje socijalnih stanova, odnosno intervencije lokalne samouprave u ovom delu od onih zemalja koje su u ovom poslu i te kako napredovale. Da pomenem samo da u Poljskoj postoji 276 ovakvih društava i uglavnom su sva osnovana na lokalnom nivou. Dakle, to je nešto što sigurno može biti od koristi i mislim da je to jedan od primera za ugledanje. Ne vidim da bi bilo nužno da mi idemo prvi put po nekom putu i po nekom tragu, ako su ti putevi već utabani. Zbog toga predlažem da se ipak ovaj naš amandman naknadno usvoji.
Od vremena poslaničke grupe iskorišćeno je 50 sekundi. Na član 16. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Rajkov. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jelena Budimirović i Veroljub Arsić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Narodni poslanik Milisav Petronijević podneo je amandman, sa ispravkom od 21. jula 2009. godine, kojim predlaže da se posle člana 17. doda novi član 18. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja prihvatili su amandman, sa ispravkom od 21. jula 2009. godine, međutim, o ispravci amandmana od 21. jula 2009. godine Zakonodavni odbor se nije izjasnio, te ovaj amandman nije postao sastavni deo Predloga zakona, već će se o njemu izjašnjavati Skupština u danu za glasanje, ako u međuvremenu Zakonodavni odbor ne dostavi mišljenje. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podnela narodni poslanik Jelena Budimirović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Jelena Budimirović.
Rekla sam da se neću javljati po ovom amandmanu, ali ipak ću iskoristiti priliku da kratko ponovim stav SNS kada je reč o osnivanju još jedne u nizu mnogobrojnih agencija. Obrazloženje za neprihvatanje amandmana je isto kao i obrazloženje za neprihvatanje amandmana koji sam podnela na član 11. Drugim rečima, u obrazloženju vi kažete da je državna administracija, koja je 2001. godine brojala oko sedam hiljada državnih činovnika, povećana 2008. godine na čak 28 hiljada budžetskih korisnika i to sve u cilju zadovoljavanja apetita partijskih kolega. Drugačije ne mogu da razumem ovo vaše obrazloženje, jer sami kažete da nadležno ministarstvo nema dovoljno kapaciteta za obavljanje ovih zadataka, pa iz tog razloga morate da osnujete republičku agenciju i angažujete stručnjake. Uz dužno poštovanje svih zaposlenih koji su prilikom dolaska na radno mesto morali da ispunjavaju određene uslove, visoka stručna sprema se podrazumeva, godine iskustva, kako u zemlji, tako i van granica naše zemlje, a sve po evropskim standardima, vi ste potcenili više od 200 ljudi koji su na radnim mestima pomoćnika ministara i sekretara, što je nedopustivo.
Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović.
Gospodine ministre, zaista ne postoji ni jedan razlog da ne prihvatite ovaj amandman. Znate, mi se možemo sporiti oko načina na koji će se sprovoditi ta politika socijalnog stanovanja, ali za nas su neprihvatljive agencije od nacionalnog do lokalnog nivoa, ta priča da će se iz budžeta Republike Srbije sufinansirati, odnosno finansirati sve ovo iz budžeta, kojeg više nema nego što ga ima, ali nešto objektivno morate da sagledate i da prihvatite. Predložio sam ovde da se podzakonski akti donesu u roku kraćem od godinu dana i predložio sam da se ovo obuhvati normativnim delom teksta zakona. To što me obaveštavate da ste vi predvideli kraći rok za tri meseca, ali da je to u obrazloženju zakona, to nikoga ne obavezuje. Nisam svojim amandmanom vas limitirao da podzakonske akte donesete u roku od 10 dana, odnosno 15 dana. Vi se sad pozivate kako je vaš rok kraći u odnosu na moj predlog za tri meseca. Donesite podzakonske akte za 10 dana, nije nikakav problem, čak će biti i dobro, ali gospodine ministre podsećam vas još jednom, obrazloženje teksta zakona nikoga ni na šta ne obavezuje dok je normativni deo teksta obavezujući, kako za vas u Vladi, tako i za sve one na koje će se zakon odnositi.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima ministar Oliver Dulić.
U pravu ste, u principu mi smo namerni da sprovedemo ovaj zakon do kraja i da zaista sve ove podzakonske akte, uključujući i strategiju, donesemo u rokovima koje smo definisali. Oni možda nisu sastavni deo zakona, u smislu kao što ste vi opisali, nego stoje u obrazloženju. Mogu da prihvatim vaš amandman, ali pri tom ćemo se mi, naravno, držati onih rokova koje smo mi negde u našoj internoj agendi Ministarstva definisali, a to je rok od devet meseci, ali hajde neka stoji u zakonu. Molim narodne poslanike da u danu za glasanje podrže ovaj amandman.
Konstatujem da je ovim predlagač, ministar, prihvatio amandman, a o amandmanu će se u Skupštini u danu za glasanje izjasniti. Da li još neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača želi završnu reč, prema članu 144. Poslovnika? (Da.) Izvolite.
Pre svega, zahvaljujem se na jednoj dobroj i kvalitetnoj raspravi. Mislim da smo razmenili argumente i potrudili se da zakon o socijalnom stanovanju pre svega dođe pred narodne poslanike i da najzad u mandatu ove vlade bude usvojen, bez obzira što su tri vlade pokušavale da definišu ovu oblast. Moram da kažem da je ovo potpuno nova oblast. Mi nemamo administrativne kapacitete da ih sprovodimo na način kako one valjaju da se sprovedu i iz tog razloga postoji potreba da se formiraju institucije i angažuju ljudi koji bi bili isključivo stručni za pitanje socijalnog stanovanja. Iz tog razloga se definiše agencija. Argumenti koji stoje da bi trebalo sada preraspodeliti neke državne sekretare i pomoćnike ili nekoga iz državne administracije ne stoji, jer, ponavljam, pokušavamo da definišemo jednu potpuno novu oblast. Ta nova oblast podrazumeva socijalno stanovanje, podrazumeva pitanja koja su i te kako važna za naše građane, podrazumeva permanentnu komunikaciju, pre svega, sa donatorima. Tu će značajan donator biti "UN Habitat", koji je ovde nekoliko puta spomenut, tu će biti i Razvojna banka Saveta Evrope, tu će biti različite vrste donacija koje mogu da se nađu na tržištu donacija u Evropi i svetu. Za to moraju da postoje ljudi koji su stručni i obučeni. U mom ministarstvu u ovom trenutku na pitanjima socijalnog stanovanja radi jedna osoba. Jedna osoba ne može da sprovede sve ono što predviđa ovaj zakon. Iz tog razloga je potrebno da ovoj problematici priđemo temeljno i ozbiljno. Ništa neće država Srbija izgubiti ukoliko pokušamo da angažujemo ljude koji bi trebalo da se bave ovom problematikom u budućnosti na mnogo, mnogo ozbiljniji način. Nemojte da zaboravite, ova država od 1990. godine nema organizovan sistem socijalne gradnje, nema organizovan sistem koji bi trebalo da pruži sve ono što jesu zahtevi i potrebe našeg stanovništva, pogotovo ugroženih kategorija koje smo definisali zakonom, i iz tog razloga mora da se ceo sistem definiše na ovakav način. To je, na kraju krajeva, i obaveza da se povlače sredstva. Mi smo ovaj zakon pisali u saradnji sa "UN Habitatom". Mi smo ovaj zakon pisali po modelu koji je sprovođen u svim zemljama istočne Evrope, svugde su formirane agencije za socijalno stanovanje i neprofitne agencije na lokalnom nivou da bi taj zakon bio sproveden. Moram da kažem da što se lokalnog nivoa tiče, tamo postoje ljudi koji se inače bave stambenom problematikom i to neće zahtevati, barem kada se radi o lokalnom nivou, bilo kakva nova zapošljavanja, nego samo jednu mnogo bolju preraspodelu i mnogo bolje organizovanje. Mi ćemo se potruditi da ga sprovedemo i molim vas da ovaj zakon podržite, jer on zaista zahteva podršku. Problemi oko socijalnog stanovanja zahtevaju hitna rešenja i ovaj zakon će sigurno biti naš odgovor na tu problematiku i mislim da je ovo zaista jedna od stvari koja ne samo da treba da se podrži u ovom parlamentu, nego treba da se podrži i politički, tako da pozivam sve narodne poslanike da za zakon glasaju. Hvala vam puno.
Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu i pojedinostima i u celini. Prelazimo na 15. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O FONDU ZA ZAŠTITU ŽIVOTNE SREDINE (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Zlata Đerić, zajedno narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić, Donka Banović i Milan Dimitrijević, zatim narodni poslanik Zoran Antić, Zoran Babić, Radiša Ilić, Ljiljana Miladinović, Vladan Jeremić, Veroljub Arsić, Jelena Budimirović, Stefan Zankov, Dragan Stevanović, Zoran Mašić, Oto Kišmarton, Saša Maksimović, Dragan Čolić, Milan Avramović, Marina Raguš, Vladan Batić i zajedno narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić i Donka Banović, kao i Odbor za zaštitu životne sredine. Primili ste izveštaje Odbora za zaštitu životne sredine, Zakonodavnog odbora, kao i mišljenje Vlade. Zakonodavni odbor je odbacio amandman koji je na član 21. Predloga zakona podneo narodni poslanik Dragan Čolić, pa ovaj amandman, u skladu sa članom 148. stav 3. Poslovnika, ne može biti predmet rasprave i o njemu se ne glasa. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, a saglasno članu 142. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić, Donka Banović i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Milica Vojić-Marković
Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, stvarno mi je žao što ovako pretrčavamo preko vrlo važnih oblasti, preko vrlo važnih zakona bez trunke pauze. Hoću da kažem da je poslanička grupa, vidite ovde četiri poslanika koja se ovom oblašću bave iz DSS, podnela ovaj amandman i amandmanom se precizira da pravo osnivača fonda u ime Republike Srbije vrši Vlada, kao i da prava osnivača nisu prenosiva na druga pravna lica, imajući u vidu da fond obavlja poslove finansiranja zaštite i unapređivanja životne sredine, kao imalac javnih ovlašćenja, koja su potvrđena u članu 6. Predloga zakona. Imaoci javnih ovlašćenja obavljaju poverene poslove od javnog interesa, u skladu sa Zakonom o državnoj upravi. Imajući u vidu javni interes u vršenju poslova fonda predloženo je da prava osnivača fonda nisu prenosiva, kao ni prava osnivača drugih lica koja vrše javna ovlašćenja, kao što su javne agencije u skladu sa članom 8. Zakona o javnim agencijama. Imajući, dakle, u vidu da nadzor nad radom fonda nije uređen zakonom, odnosno da ovlašćenja u vršenju nadzora nisu definisana materijalno-pravnim odredbama ovog zakona, predloženo je brisanje stava 3. ovog člana, odnosno a dalje da bude ovo što smo mi predlagali kao poslanička grupa u celom ovom zakonu. Dakle, ono što smo mi želeli amandmanom jeste jednostavno jedno usaglašavanje zakonsko.
Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić, Donka Banović i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Milica Vojić-Marković.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dakle, u obrazlaganju prethodnog amandmana malo sam ušla i u ovo. Šta smo mi želeli ovim amandmanom? Ovim amandmanom preciziramo oblik organizovanja fonda kao imaoca javnih ovlašćenja. Imaoci javnih ovlašćenja obavljaju poverene poslove od javnog interesa, u skladu sa Zakonom o državnoj upravi, već sam rekla. Članom 4. Zakona o državnoj upravi predviđeno je da se pojedini poslovi državne uprave zakonom mogu poveriti autonomnim pokrajinama, opštinama, gradovima i gradu Beogradu, javnim preduzećima, ustanovama, javnim agencijama i drugim organizacijama, tzv. imaocima javnih ovlašćenja. Imaoci javnih ovlašćenja imaju ista prava i dužnosti kao i organi državne uprave. Imajući u vidu javni interes u vršenju poslova fonda, predloženo je da je fond finansijska organizacija koja obavlja poslove od javnog interesa u oblasti finansiranja zaštite i unapređenja životne sredine. Navela sam i koji su to poslovi: razvojni i stručni poslovi u vezi sa finansiranjem pripreme, sprovođenje i razvoja programa, projekata i drugih aktivnosti u oblasti zaštite i unapređenja životne sredine, kao i regulatorni poslovi i rešavanje u upravnom postupku. Dakle, ponovo jedno usaglašavanje i zaista mi nije jasno zbog čega ovaj amandman nije prihvaćen.
Na član 3. amandmane su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Zoran Babić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić, Donka Banović i Milan Dimitrijević. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 5. amandman je podnela narodna poslanica Zlata Đerić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je i ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić, Donka Banović i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Donka Banović.
Član 6. je praktično prvi član u okviru 2. glave u kojoj se govori o tome koji su sve to poslovi koje ovaj fond koji će biti osnovan, odnosno već je osnovan, ali ovaj ga zakon bliže uređuje, koje će sve poslove taj fond obavljati. Mi smo predložili amandman koji mnogo preciznije i bolje definiše koja su javna ovlašćenja, ovlašćenja fonda, pa ću to i da vam pročitam. Dakle, u obavljanju poslova fond ima javna ovlašćenja koja se odnose na: propisivanje uslova koje moraju ispunjavati korisnici sredstava fonda, zatim uslova i načina dodeljivanja sredstava fonda, kriterijuma i merila za ocenjivanje zahteva za dodeljivanje sredstava fonda, načina praćenja namenskog korišćenja sredstava i ugovorenih prava i obaveza, načina obavljanja poslova fonda, kao i drugih pitanja od značaja za rad fonda u skladu sa ovim zakonom. Druga tačka je rešavanje u prvom stepenu u upravnim stvarima koje se odnose na plaćanje naknada propisanih zakonom kojim se uređuje održivo upravljanje prirodnim vrednostima i zaštita životne sredine (u daljem tekstu: naknada). I da fond takođe vodi evidenciju obveznika plaćanja naknade. Čak je ova treća tačka potpuno nova, a to su u stvari naknade za održivo korišćenje prirodnih resursa i dobara, u skladu sa načelom - korisnik plaća i zagađivač plaća.
Na član 6. amandman je podneo poslanik Radiša Ilić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa je i ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 7. amandmane su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Ljiljana Miladinović i zajedno narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić, Donka Banović i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević.
Gospodine ministre, mi smo predvideli da se u ovom članu tačka 6) briše. O čemu govori tačka 6)? Tačka 6) govori o tome da je za pružanje stručnih usluga pravnim i fizičkim licima, na njihov zahtev, u pripremi projekata iz oblasti životne sredine, u skladu sa ugovorom, po osnovu kojih stiče prihod. On ne može da vrši poslove pružanja usluga u pripremi projekata iz oblasti životne sredine, jer nije projektantska organizacija, već finansijska organizacija koja obavlja svoje delatnosti i finansira i ocenjuje projekte. Vidimo da je u ovom zakonu sve moguće, čak je i u članu 13. predviđeno da predsednik upravnog odbora bude i ministar. Vidimo da to poprima dimenziju po onoj krilatici Demokratske stranke – biznis mali, šta mu fali. Mi predviđamo da fond ne može ovim stvarima da se bavi jer on prikuplja sredstva, ocenjuje projekte, a ne daje projekte i ne izrađuje projekte za druga pravna lica. Predlažemo da se ova tačka 6) u članu 7. briše.
Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 27. amandman je podneo Odbor za zaštitu životne sredine. Predstavnik predlagača je prihvatio amandman. S obzirom da nema izveštaja Zakonodavnog odbora, da li neko želi reč? O amandmanu će Skupština morati da se izjasni u danu za glasanje. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić, Donka Banović i Milan Dimitrijević. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine su prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je i ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić, Donka Banović i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Milica Vojić-Marković.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo poslanici, u članu 9. stav 4, 5. i 6. smo predvideli da se brišu i da se zamenjuju novim stavovima 4, 5. i 6, koji treba da glase: ''Na godišnji program rada saglasnost daje ministarstvo nadležno za poslove životne sredine (u daljem tekstu: ministarstvo). Fond usvaja i podnosi osnivaču godišnji izveštaj o ostvarivanju programa rada najkasnije do 31. marta tekuće godine. Osnivač može zahtevati da mu upravni odbor fonda podnese periodični izveštaj o radu ili izveštaj o izvršenju nekog posla.'' Mi smo amandmanom precizirali odredbe koje se odnose na godišnji program i godišnji izveštaj o ostvarivanju programa rada. Kada imamo u vidu javni interes u vršenju poslova fonda, predloženo je da fond odgovara osnivaču za svoje obaveze, kao i druga lica koja vrše javna ovlašćenja, kao što su na primer javne agencije u skladu sa Zakonom o javnim agencijama. Ono što je nama jako smetalo u predlogu ovog zakona jeste to što se osniva fond koji zapravo osniva Vlada, sa jedne strane, kontroliše ga Vlada, pa kakvu vrstu nadzora možete očekivati od nekoga ko je i osnivač i kontrolor? To u demokratskim državama teško može da se zove demokratijom i teško može da zaživi. Jedini način te kontrole ovde je u stvari taj upravni odbor, na čijem čelu stoji ministar koji je takođe član Vlade, tako da se sve vrti u jednom krugu za koji mislim da nema potreba da se na takav način rešava. Mi smo ovim našim izmenama stavova 4, 5. i 6. u stvari pokušali da razjasnimo ko kome za šta odgovora, ko piše izveštaj i upravo smo ovde u ovom trećem stavu, stavu 6. rekli da osnivač može zahtevati da mu Upravni odbor fonda podnese periodični izveštaj o radu ili izveštaj o izvršenju nekog posla. Hajde, recimo, da bude to izmuljavanje velike Carske bare, za koju možemo slobodno u ovom trenutku da kažemo da je jedan od prioriteta u oblasti zaštite životne sredine u Srbiji, jer se slične stvari, odnosno mulj koji se taložio mnogo decenija se dešava na Paliću i na još nekim mestima, pogotovo u ovo toplo vreme kada ogromne količine, tone ribe strada i po tim velikim prostorima kao što je Palić, kao što je velika Carska bara, zapravo izumire i biljni i životinjski svet zbog tog mulja koji je nataložen. Sada imamo tu jednu vrlo zanimljivu situaciju. Tu se ne dešava to da zagađivač plaća, nego upravo onaj koji je zagadio sve to, koji je zapravo uništio i devastirao životnu sredinu, on od države dobija 34 miliona da sredi situaciju koju je sam napravio. Onda mi ovde dolazimo u situaciju da pitamo – izvinite, ako osnivač ne zna šta se dešava i nema pravo da dobije informaciju šta se dešava, kao što možda ni naše informacije nisu tačne,s obzirom na reakciju ministra, očekujem da će da kaže nešto o tome. Mislim da onda ne možemo govoriti o odgovornoj državi, o odgovornoj Vladi i Ministarstvu čiji je zadatak da zaštiti životnu sredinu.
Minut i 40 sekundi iskorišćeno od vremena na raspolaganju poslaničke grupe. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je i ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 9. Predloga zakona o fondu za zaštitu životne sredine, gde se posle reči „Ministarstvo“ u stavu 6. dodaju reči „i Narodnoj skupštini Republike Srbije.“ Obrazloženje – s obzirom da će u svom funkcionisanju fond koristiti sredstva budžeta Republike Srbije, smatramo da bi prihvatanje ovog amandmana bilo u funkciji transparentnosti. Što se tiče ove transparentnosti, želeo bih da iskoristim ovu priliku, pošto građani gledaju sednicu Narodne skupštine da gospodinu Ministru Duliću uručim oko 10.000 potpisa građana Ćuprije i Pomoravlja i da pročitam pismo koje su mu građani Ćuprije uputili: „Obustavite sve aktivnosti oko izgradnje postrojenja za fizičko-hemijski tretman opasnog otpada u blizini naselja Dobričevo kod Ćuprije. U bližem okruženju živi i radi više od 150 hiljada ljudi i ne želimo da nas dovodite u situaciju da jednog dana zbog nečije greške, mi, naša deca, naši najbliži budemo izloženi smrtnoj opasnosti i trajnoj kontaminaciji i degradaciji zemljišta, površinskih i podzemnih voda, kao i uništavanju biljnog i životinjskog sveta.“ Ako poštujete odluku Skupštine AP Vojvodina o zabrani izgradnje ovakvog postrojenja na jednoj teritoriji, pokažite tu doslednost i kada je u pitanju odluka lokalne samouprave u bilo kojoj drugoj opštini, pa i u Ćupriji. Ubeđeni smo da će pobediti razum i da će odluka SO Ćuprija biti ne i ovom projektu. Od vas se očekuje da poštujete odluku Skupštine. Prikupljanje potpisa se nastavlja i akciji se već uveliko priključuju i građani Paraćina, Despotovca i Jagodine. (Radiša Ilić predaje peticiju ministru Oliveru Duliću).
Dostava peticije se računa u vreme koje vam je na raspolaganju za obrazlaganje amandmana. Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Jelena Budimirović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić, Donka Banović i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Donka Banović.
Član 11. govori o tome šta se sve utvrđuje opštim aktima ovog fonda. Mi smo u Predlogu to malo preformulisali, ali neću to sve čitati, nego ću reći šta smo izostavili i šta se ne utvrđuje opštim aktima fonda, a to je u skladu sa onim prethodnim amandmanom o kojem je govorio moj kolega Milan Dimitrijević, o tome da ovaj fond ne sme apsolutno da pruža stručne usluge prilikom izrade projekata npr. Ovde piše u predlogu da se opštim aktima fonda utvrđuju i naknade za pružanje stručnih usluga iz člana 7. tačke 6) ovog zakona. Intervencija u ovom amandmanu se sastoji u tome da se to ne utvrđuje odnosno da takve poslove ne bi trebalo da radi fond. Ako ovo ostane ovako, onda je to otvoren prostor za različite zloupotrebe. Molim vas, ako neko hoće da podnese projekat i da traži sredstva od Fonda za održivi razvoj odnosno za zaštitu prirode i životne sredine, tom prilikom angažuje stručnjaka ili stručnjake ili neki sektor pri Fondu koji će se baviti ovim poslovima, šta mislite kako će se doneti rešenje na tom konkursu, gde budu svi ostali projekti, kako će se doneti rešenje odnosno ko će dobiti novac? Naravno, dobiće novac onaj projekat u kojem je učestvovao neko iz fonda. Ovo je baš jedan sukob interesa i može da bude predmet velikih zloupotreba. Telo koje odlučuje o tome kome će se dodeliti sredstva ni na koji način ne sme da učestvuje u izradi i pripremi projekata.
Narodni poslanik Miloš Aligrudić želi reč.
Vidite, kada je reč o načinu vođenja sednice, pre svega član 27, a uvezi svih članova 89. do 113. koji se odnose na tok sednice, bez obzira da li vi želite da budete duhoviti kada tvrdite da nošenje nekakve peticije od mesta do ministra treba da se računa u vreme koje pripada poslaničkoj grupi ili narodnom poslaniku, to ipak ne bi trebalo da izgovorite i time nas dovodite do zabune. Onog trenutka kada govornik prestane sa svojim izlaganjem, prestane i njegovo računanje vremena, a tošto se šeta po sali, nešto nosi ili vraća, to spada u drugi domen vaše reakcije, tako da bih vas najlepše molio da ne unosite zabunu vašim duhovitim upadicama, jer to ne odgovara nikome u ovoj sali, ni onima koji prate prenos.
Potpuno sam saglasna s vama, narodni poslaniče, povlačim opasku koju sam rekla narodnom poslaniku Radiši Iliću. Nažalost, vreme koje mu je bilo na raspolaganju ne može biti nadoknađeno pošto je namenjeno u roku od dva minuta za obrazlaganje amandmana. Izvinjavam se narodnom poslaniku Radiši Iliću. Vidim po reakcijama drugih narodnih poslanika da je to smatrao uvredom i omalovažavanjem. Neće biti ponovljeno. Na član 11. amandman jepodneo narodni poslanik Stefan Zankov. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman jepodneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović.
Gospodine ministre, ako ste pratili naše amandmane, nekoliko njih smo podneli upravo na članove koji se odnose na organe Fonda i mi smo prihvatili kao realnost da Fond već postoji, da ste ovim zakonom na detaljniji način hteli da regulišete, odnosno definišete njegov rad i funkcionisanje. Principijelni stav SRS vi znate kakav je, protiv svih agencija, fondova, komisija i regulatornih tela i mislim da je na prethodnoj sednici kada smo govorili o budžetskom sistemu i ministarka finansija s nama podelila mišljenje i da se kontrola novca u ovim regulatornim telima svela na minimum. Vodeći se, između ostalog, i time hteli smo i ovim predlogom da povećamo kontrolu funkciju upravnog odbora, odgovornost direktora, jer je u okviru ovog zakona izbor organa Fonda definisan samo kroz činjenicu da ih imenuje Vlada i na mandat od četiri godine. To stoji. Predložili smo da se i pre isteka od četiri godine može razrešiti direktor Fonda, uz obrazloženi predlog upravnog odbora Fonda, ukoliko se ponaša suprotno odredbama ovog i drugih zakona, statuta finda i drugih akata kojima se uređuje rad Fonda. Mislim da ovo ni na jedan način ne urušava rad i smisao postojanja ovog fonda, čak podiže neki nivo odgovornosti svih organa koji su nadležni za rad i funkcionisanje ovog fonda.
Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 13. Predloga zakona o Fondu za zaštitu životne sredine, s predlogom da se stav 1. i 2. menjaju i glase: Upravni odbor fonda ima pet članova. Predsednik Upravnog odbora fonda bira se većinom glasova članova Upravnog odbora, što znači da ga neće postavljati Vlada po funkciji. O ovome je maločas govorio i kolega Dimitrijević. SRS smatra da predloženo zakonsko rešenje po kojem je resorni ministar i predsednik Upravnog odbora po funkciji, a i ministar nije dobro, jer na ovaj način se, po nama, ministar direktno dovodi u sukob interesa. Članom 9. ovog predloga zakona predviđa se da Ministarstvo daje saglasnost na godišnji program rada Fonda. Takođe, ovim članom se predviđa da se izveštaj o ostvarenju programa rada Fonda dostavlja Ministarstvu. Pošto je isto lice i na čelu resornog ministarstva i upravnog odbora fonda, nameće se zaključak da će ministar sam sebi davati saglasnost na program rada Fonda, kao i da će odlučivati o prihvatanju sopstvenog izveštaja o ostvarivanju programa rada fonda. Vi ste na Odboru za zaštitu životne sredine odgovorili da nećete biti u sukobu interesa, jer pre svega nećete dobijati naknadu za rad za obavljanje ove funkcije, zatim da se ne radi o javnim preduzećima i da su to neke norme koje važe u EU. Međutim, ipak mi smatramo da ne bi trebalo iz nekih možda moralnih razloga da obavljate dužnost predsednika Upravnog odbora fonda, jer imaćete mogućnost da odlučujete istovremeno o nekim projektima, o investiranjima u okviru poslova na zaštiti životne sredine i smatramo da bi trebalo da prihvatite ovaj amandman.
Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 13. amandman jepodneo narodni poslanik Zoran Mašić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić, Donka Banović i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević.
Amandmanom smo predvideli da se stav 2. u članu 13. menja i glasi: „Članovi upravnog odbora i direktor jesu funkcioneri u smislu zakona kojim se uređuje sukob interesa pri vršenju javnih funkcija“. Odgovor koji smo dobili je to potvrdio, ali ima jednu dodatnu stvar, koja kaže – osim kada je to propisano zakonom ili drugim posebnim propisom. Odnosi se da članovi upravnog odbora, direktori, ako su funkcioneri u preduzećima sa učešćem državnog kapitala ne mogu to biti. To jeste tako, ali nije korektno. Zbog ove stvari i nekoliko sličnih stvari mi smo hteli da to kažemo na Odboru za zaštitu životne sredine prilikom iznošenja stava Odbora povodom ovog zakona. Ali, gospodine ministre, vama je poznato da taj odbor praktično nije ni održan. Poslanici svih stranaka nisu mogli da izuzmu svoje mišljenje povodom ovog zakona. Neodržavanje sednice tog odbora se dogodilo po čudnim okolnostima. Odbor je bio uredno zakazan, predsednik odbora je bio u parlamentu, to vam mogu potvrditi, jer je sednica Odbora odložena na sat pre početka sednice Odbora, da bi se u popodnevnim emisijama beogradskih televizija predsednik Odbora pojavio sa svojim direktorom JP „Beograd putevi“ na promociji reciklaže starog asfalta.
Narodni poslaniče, pre nego što dam reč narodnom poslaniku Milošu Aligrudiću, u obrazlaganju vašeg amandmana izneli ste tvrdnju da nije bilo staranja o usklađenom radu odbora, odnosno da nije bilo primene člana 27. i to je neistinita tvrdnja. Molim vas da ne iznosite neistine i da javnost ne dovodite u zabludu o radu odbora i radnih tela Narodne skupštine. Odbor za zaštitu životne sredine je bio zakazan. Predsednik Odbora nikada nije održao sednicu na kojoj je bio izabran zamenik. Najstariji poslanik je bio zamoljen da održi sednicu Odbora i Odbor je svoj rad obavio, tako da nije neistinita tvrdnja koju izgovaram čitajući današnji scenario Skupštine, a to je da Odbor za zaštitu životne sredine nije prihvatio amandman. Ukoliko želite da iskažete nezadovoljstvo radom Odbora imate naravno na to pravo, ali vas molim da pažljivije merite reči kojima se obraćate javnosti, jer dovodite u pitanje ono što je izrečeno ovde nakon svakog amandmana, a to je da je Odbor doneo nekakvu odluku, tvrdnjom da članovi Odbora za zaštitu životne sredine nisu imali mogućnost da se izjasne, niti je Odbor održan. Dešava se, nenamerno, omaškom, da poslanici iznesu neistinu i moja je obaveza da kažem šta je istina, a vašoj volji ostavljam da li ćete se izvinjavati za izrečene neistine ili ne. Želite da govorite o povredi Poslovnika? Izvolite. Narodni poslanik Milan Dimitrijević, povreda Poslovnika.
Gospođo potpredsednice, Odbor se sastaje pre razmatranja zakona dva puta, kad je razmatranje u načelu i kad je razmatranje u pojedinostima. Govorio sam o sednici Odbora koja je bila zakazana za razmatranje zakona u načelu, koja je otkazana sat vremena pred početak te sednice.
Narodni poslaniče, sad zloupotrebljavate pravo da dobijete reč na osnovu člana 100. jer je članom 100. jasno propisano šta vam je obaveza, pa da dobijete pravo na reč. Molim da to ne činimo, samo sam slušajući pažljivo šta govorite o radu odbora bila u obavezi da činjenicama i istinom obavestim javnost, a ne onim što ste izgovorili i time doveli javnost u zabludu i doveli u pitanje tok ove sednice tvrdeći da narodni poslanici, članovi Odbora za zaštitu životne sredine, nisumogli da donose odluke i da se odbor nije sastajao. Narodni poslanik Miloš Aligrudić. Izvolite. Želite da govorite o amandmanu? Vreme na raspolaganju poslaničke grupe DSS je sedam minuta, a vreme na raspolaganju predsednika poslaničke grupe tri minuta i 30 sekundi. Izvolite.
Pre nego što nešto kažem, da opovrgnem neke sumnje, često se dešavaju nesporazumi o onome o čemu govorimo, moguće da se neki put naša izlaganja ne odnose na sasvim istu stvar, pa na taj način i dođe do nekog nesporazuma. Bolje bi bilo da to tako ostane nego da se služimo kvalifikacijama o govornicima da li su ili nisu hteli namerno da nekog dovode u zabludu onim što izgovore. Na kraju krajeva, postoje i zapisi u ovom domu kojima se može proveriti svačija tvrdnja. Kada je reč o ovom amandmanu, maločas je već o tome govoreno, ne mogu rešenja biti pola riba, pola devojka. Moramo se opredeliti za neka čista rešenja. Neki put čista rešenja nisu ni moguća, prosto zbog motivacije ili intencije zakonodavca da neke stvari dobro završi. Kada smo se opredeli za to da imamo fond i o njemu donosimo zakon, tu se postavlja pitanje smislenosti toga da u upravljačkoj strukturi fonda budu po funkciji resorni ministar na čelu upravnog odbora i predstavnici Ministarstva kao članovi upravnog odbora. To nije nemoguće po našim propisima. U skladu je sa našim pravnim sistemom, da se takva odluka u ovom domu donese. Problem je samo da li to odudara od neke fine niti koja treba da vodi usklađenosti našeg pravnog sistema ili se radi o jednoj rogobatnoj normi. Mislim da je ovo drugo u pitanju. Dakle, neki poslovi, ne kažem svi, ali većina poslova koji su predviđeni za fond, u ovom slučaju izvršenja obaveze prema RS u ovom domenu, mogli bu se obaviti kroz upravu u sastavu Ministarstva, kažem ne svi, ali barem dobar deo ovih poslova. Ako smo se već opredelili za fond, sistem praćenja rada fonda bio bi efikasan svakako s jedne strane ako bi tu sedeli ministar i predstavnici Vlade. Ali, s druge strane, određene aktivnosti fonda, baš one zbog kojih se fond osniva, zbog čega ta uprava ne bi mogla lako da radi, kada je reč o ovim finansijskim aspektima, prihodima i svemu ostalom, čini ovo rešenje, u najmanju ruku, nekorektnim. To je u pitanju. Pitanje celishodnosti. Kada dajete obrazloženje u kome kažete da ne postoji nikakav nesklad sa članom 9. Zakona o sukobu interesa, to jeste tačno, ali ne odgovara na pitanje - zašto baš ministar i zašto baš predstavnici Vlade moraju u konkretnom slučaju da budu akteri upravljačke strukture fonda. To je suština.
Reč ima ministar Oliver Dulić.
Dame i gospodo narodni poslanici, da dam jedno obrazloženje, prosto mislim da se ovde radi o jednom velikom nesporazumu. Fond za zaštitu životne sredine formiran je Zakonom o zaštiti životne sredine, koji je donet 2006. godine. Tada je imao potpuno drugačiju strukturu, koja je podrazumevala upravljačku i nadzornu strukturu, koja je imanentna svim institucijama sličnoga tipa i koja je podrazumevala upravni odbor od sedam članova i nadzorni odbor od pet članova. Ne kažem da ti ljudi nisu čestito radili svoj posao, ali hoću da kažem da su ti ljudi imali pristojne naknade za taj posao i najveći rashod Fonda za zaštitu životne sredine je bio na naknade članova upravnog i nadzornog odbora. Godišnje oko 8 miliona dinara. Kada smo došli u ovo ministarstvo, a u skladu sa politikom ove Vlade da napravi administraciju i napravi administriranje državnih poslova na najjeftiniji mogući način, bili smo stava da bi to trebalo na neki način ukinuti i da bi se podrazumevalo da oni ljudi koji stručno i profesionalno obavljaju svoj posao i plaćeni su za njega, pokušaju da obave stručno i profesionalno poslove upravnog i nadzornog odbora. Fond je organ državne uprave koji se bavi prikupljanjem i raspoređivanjem sredstava, koja se prikupljaju i preraspoređuju u skladu sa politikom Ministarstva za životnu sredinu. Fond je nerazdvojni deo Ministarstva za životnu sredinu, produžena ruka i glavni pokretač i sprovodilac ekonomskih instrumenata koje ovo ministarstvo propisuje. Kao ministar koji će da bude na čelu upravnog odbora i predstavnici ministarstava u čijim nadležnostima se nalaze eventualni delokruzi rada fonda budućeg, a tu je pre svega ministar energetike, ministar za Nacionalni investicioni plan, tu su ministri koji bi trebalo da obavljaju one dužnosti koje podrazumevaju da ne dođe do preklapanja u finansiranju različitih vrsta projekata, ovaj posao će da rade bez naknade. Ovim zakonom ćemo samo i ovim aktom uštedeti 8 miliona dinara državi Srbiji, odnosno prihodima koji se naplaćuju od strane zagađivača, i taj novac preusmeriti ka rešavanju nekih akutnih problema. To je prva dobit. Druga stvar, na ovaj način ćemo napraviti jednu mnogo bolju vezu između sprovođenja politike ministarstava i nečega što je pisanje politike ministarstvai to je ono što je takođe bila namera. U Srbiji postoji već nekoliko konkretnih situacija, a svuda u Evropi je na čelu fonda ministar, zbog toga što je to evropska praksa. U Srbiji već sada imate nekoliko stvari. Kada smo pisali ovu normu naravno da smo proverili da li je to sukob interesa i vi ste citirali Zakon o sprečavanju sukoba interesa, član 9, koji kaže da ne može da bude državni funkcioner direktor, zamenik direktora i član upravnog odbora, osim ako Zakonom nije drugačije određeno. Ovim zakonom se određuje da je ministar predsednik upravnog odbora i na taj način smo postupili korektno i štedljivo. Nijedan od zakona nismo prekršili. Možemo da pričamo o tome da li je bilo bolje da neko drugi sa strane dođe i bude predsednik upravnog odbora. Mislim da je ovo najbolje, najefikasnije i najfunkcionalnije, i ne košta ništa. To je bila naša namera i iz tog razloga smo napravili ovakvo rešenje. Budite sigurni da ćemo sve ovo što piše ovaj zakon i sve ono što jeste politika Ministarstva sprovoditi veo korektno. Hvala vam puno.
Na član 13 amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović.
Gospodine ministre, stiče se utisak da ste vozili slalom dok ste ovo sada obrazlagali. Podneo sam amandman na član 13. i predložio sam da se stav – članovi upravnog odbora su predstavnici Vlade – briše. Vas kao ministra i kao Vladu ne obavezuje nijedan dokument, zakon ili akt da predstavnici Vlade budu članovi upravnog odbora. Na to vas obavezuje jedino vaša politička volja i vaše političko opredeljenje. Čak i da kažemo da ne govorimo o naknadama koje će primati članovi upravnog odbora, da uopšte to ne uzimamo kao osnovu i razlog za priču i osporavanje ovoga. Vi ćete tamo raspravljati o stotinama miliona koje treba da plasirate kroz neke projekte, ali da ostavimo tu priču po strani. Vi ste u obrazloženju što ste mi odbili amandman rekli - Vlada kao osnivač imenuje svoje predstavnike u organ upravljanja pravnog lica; pa taj fond je osnovan od Vlade bio i do sada, pa nisu sedeli svi predstavnici Vlade u istom. Svojim amandmanom ili amandmanom SRS nismo vas limitirali da u fondu vi budete predsednik ili da sede predstavnici Vlade. Čak nismo limitirali ni mogućnost da Vlada kroz svoje predstavnike ima većinu u tom fondu, ali smo na jedan liberalan način ostavili mogućnost da članovi upravnog odbora budu i predstavnici nauke, struke, a zašto ne i elektroprivrede. Vi govorite o obnovljivim izvorima energije, govorite o energetskoj efikasnosti. Zašto neko iz nekog instituta ili univerziteta ne bi mogao da bude član ovog fonda? Smatramo da bi fond, ako zaista želite da se bavite održivim razvojem, kvalitet više imao sa predstavnicima nauke ili privrede, ili ne znam iz koje oblasti, a ne da se sve limitira na vas iz Vlade. To što ćete vi iz Vlade sedeti tu nije nikakva prednost, može samo da stvori (Predsedavajuća: Dva minuta.)prostor za sumnju.
Reč ima ministar, Oliver Dulić.
Slažem se s vama. Niko ne kaže da će članovi upravnog odbora biti ministri. Samo kažem da će oni biti predloženi od strane ministarstava čije aktivnosti su vezane za širi delokrug rada ovog fonda. Ne znam ko će da bude predstavnik, na primer, Ministarstva rudarstva i energetike. Energetika je zbog obnovljivih izvora energije i zbog toga što energetika predstavlja većeg zagađivača svakako važan partner ovom ministarstvu u sprovođenju politike i važno je da njihovi predstavnici budu u fondu da bi pratili i preusmeravali sredstva, bar u onoj oblasti koja se tiče obnovljivih izvora energije i koja se tiču, hajde da kažem, rešavanja urgentnih ekoloških problema kada je u pitanju zagađenje životne sredine koje nastaje od proizvodnje i prometa električne energije. Takođe, tu će da budu predstavnici poljoprivrede i vodoprivrede, zbog toga što je vodoprivreda zagađena poljoprivrednim aktivnostima. Niko nije tvrdio da će tu da budu ministri. Ne verujem da će biti ministri. Ono što je sigurno ovim zakonom propisano jeste da će na čelu fonda biti ministar da bi se dala jedna ozbiljnost radu tog tela. Siguran sam da će oni predložiti stručne ljude, a da li će to biti državni sekretari, pomoćnici ili predstavnici institucija. Siguran sam da će taj fond da funkcioniše u skladu sa proklamovanim ciljevima. Dakle, u pravu ste vi potpuno. Kada se kaže predstavnici Vlade, Vlada može da postavi za svog predstavnika koga god hoće i to je pitanje Vlade, a unutar Vlade same mi već imamo dogovor da zajednički pokušavamo da izgradimo fond koji će sutra biti fond za zaštitu životne sredine i za energetsku efikasnost. Unutra bi trebalo da sede i predstavnici Ministarstva rudarstva i energetike. To je naša namera. Potpuno se slažemo oko toga, jedino što bi prihvatanjem ovog amandmana vi biste izbrisali jednu odredbu koja definiše ko su članovi upravnog odbora. Mislim da to nije pravno savršeno i ceo član bi bio neprimenjiv. To je razlog zbog čega smo odbili, jer u suštini se slažem oko onoga šta ste nameravali da predložite.
Pravo na repliku, očigledno se ne razumeju podnosilac amandmana i ministar. Pravo na repliku, narodni poslanik Dragan Stevanović.
Uopšte nisam, gospodine ministre, insistirao da će članovi upravnog odbora ministri, ali postavljam jedno pitanje, da li možemo da očekujemo da će neko iz lokalne samouprave biti biran u ovaj fond i smatrati se predstavnikom Vlade? Da li se neko iz lokalne samouprave može smatrati predstavnikom Vlade, s obzirom da zakonom predviđate da isključivo predstavnici Vlade budu tu. Ovo što ste rekli sada, apsolutno je na strani argumenata koje iznosim, Vlada imenuje upravni odbor i Vlada apsolutno ima kontrolu nad činjenicom ko će biti članovi upravnog odbora. Zato ne morate da dodatno limitirate, odnosno da imperativno bude predstavnici Vlade. Brisanjem ovog stava vi neće onemogućiti Vladu da imenuje sve predstavnike Vlade, ali ćete jednu senku i sumnju, koja se u postupku rasprave otvara i koja se javlja, zaista otkloniti, ako vam je namera pozitivna.
Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić, Donka Banović i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Milica Vojić-Marković.
Gospodine ministre, DSS potpuno je saglasna sa ovim što je gospodin Stevanović izneo u prethodnom amandmanu i potpuno podržavamo to što je on rekao, izneo je i naše mišljenje. U članu 14. stav 1. tačka 6) i 7) treba da se brišu, prema mišljenju DSS, i da se zamene novim tačkama sa novim tekstom. Tačka 6) bi bila - usvaja završni račun i izveštaj o reviziji fonda. Tačka 7) - odlučuje o korišćenju sredstava fonda u skladu sa propisanim uslovima i načinom utvrđenim u skladu sa ovim zakonom i programom rada fonda. Smatramo da treba dodati novu tačku, tačku broj 8), koja treba da glasi - imenuje i razrešava spoljnog revizora. Time što smo predvideli dosadašnje tačke 8) i 9) postaju tačke 9) i 10). Dakle, šta je naš stav i zašto smo podneli ovaj amandman. Smatramo da upravni odbor fonda mora da usvaja izveštaje o reviziji fonda, mora da odlučuje o korišćenju sredstava fonda u skladu sa propisanim uslovima i načinom utvrđenim u skladu sa ovim zakonom i programom rada fonda i smatramo da treba da imenuje i razrešava spoljnog revizora. Uopšte, to poglavlje - revizija ovde praktično nije dotaknuto u ovom predlogu zakona i zbog toga smo mi, i sledeći ovo što smo do sada izneli u amandmanima, jednu viziju šta to treba popraviti u ovom predlogu zakona, i smatrali da treba da se unese novo poglavlje broj 6 i to poglavlje se odnosi na reviziju. Samo još jedan komentar, u prilog onome što je ovde vođeno kao jedna mala rasprava, takođe sam član tog odbora za zaštitu životne sredine i zaista sam bila kao poslanik onemogućena da koristim svoje pravo koje kao poslanik imam iz Poslovnika, član 27. Onemogućena sam da izuzmem svoje mišljenje i dam komentar na ovaj zakon u načelu. Ono što je gospodin Dimitrijević govorio, možda je bio lapsus, istinito je. Čak sam na prvoj sednici Skupštine se javila po Poslovnika i sve ovo iznela tada. O tome postoje stenografske beleške i da ne dovodimo javnost u zabludu da li je održana sednica na kojoj su se poslanici izjašnjavali o ovom zakonu u načelu ili nije. Nije održana, tvrdim argumentovano, nije održana, zakazana je i otkazana jedan sat pre nego što je trebala da se održi.
Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić, Donka Banović i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Donka Banović.
Ovaj naš amandman se odnosi na član 15. Član 15. govori kroz sedam tačaka o tome kakve su sve obaveze direktora fonda i za koje sve poslove je zadužen. Amandman se sastoji u tome da mi praktično intervenišemo kod tačke 6), jer tačka 6) glasi - direktor fonda donosi akt o unutrašnjoj organizaciji i sistematizaciji radnih mesta fonda, uz prethodnu saglasnost upravnog odbora. Naš amandman se sastoji u tome da se briše - uz saglasnost upravnog odbora fonda, a da se te reči zamene rečima - uz saglasnost Vlade. Naime, ovde se radi o vršenju poverenih poslova državne uprave. Fond jeste pravno lice, ali ono vrši poverene poslove državne uprave, tako da se na sve zaposlene u ovom fondu primenjuje Zakon o državnim službenicima, a na akte o unutrašnjoj organizaciji i sistematizaciji saglasnost mora da da Vlada. Međutim, ukoliko ministar Dulić ostaje pri tome da će ministar, tj. on biti na čelu tog upravnog odbora, onda praktično to dođe isto, pošto će on biti na čelu upravnog odbora, a ujedno je i ministar, odnosno na čelu ministarstva, a to je u stvari organ Vlade koji će davati saglasnost na sistematizaciju i organizaciju. Tako, ukoliko ostane pri svome da ne prihvati ove naše izmene, onda je to praktično isto.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Oto Kišmarton. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman je podneo Odbor za zaštitu životne sredine, koji je predstavnik predlagača prihvatio, ali s obzirom da nemamo izjašnjavanje Zakonodavnog odbora, o ovom amandmanu će se glasati u danu za glasanje. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandmane su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Saša Maksimović i zajedno Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić, Donka Banović i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? Da. Reč ima narodni poslanik Saša Maksimović, posle njega biće Milan Dimitrijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, član 16. stavom 1. tačkom 6) Predloga zakona – predvideli ste pružanje usluga pravnim i fizičkim licima za poslove iz delokruga rad fonda, na osnovu kojih fond stiče prihod koji će se koristiti radi finansiranja zaštite i unapređivanja životne sredine. Amandman koji sam podneo u ime SNS previđa brisanje stava 1. tačke 6). Razlog za brisanje je svakako sukob interesa u koji će doći fond, pogotovu što je članom 7. stav 1. tačkama 2) i 3) za poslove fonda navedeno – iniciranje i finansiranje projekata iz delokruga rada fonda, posredovanje u vezi sa finansiranjem zaštite životne sredine i obnovljivih izvora energije iz sredstava stranih država, međunarodnih finansijskih institucija i tela, kao i domaćih i stranih pravnih i fizičkih lica. Fond će praktično pružati usluge u vezi sa finansiranjem pripreme i sprovođenjem razvojnih programa, barem kako ste napisali, projekata i drugih aktivnosti u oblasti očuvanja, održivog korišćenja i zaštite i unapređivanja životne sredine, kao i u oblasti korišćenja obnovljivih izvora energije pravnim i fizičkim licima, a zatim im i odobravati ta sredstva. Sada, gospodine ministre, pokušajte da me ubedite da ovde neće doći do forsiranja subjekata koji koriste usluge od strane tog istog fonda, odnosno ljudi koji će biti zaposleni u tom fondu. Pretpostavljam da će te vi tu reći da se sredstva daju na osnovu javnog konkursa koji objavljuje fond i to treba da pruži sigurnost svima koji budu aplicirali za sredstva fonda. Verujte da postoji velika šansa da to ne bude tako. Nažalost, praksa je dokazala da je upravo suprotno. Još jedan argument koji sam pronašao u članu 6. Predloga zakona koji govori o ovlašćenjima koja ima fond, pa tako u stavu 1. tačka 2) stoji – utvrđivanje bližih uslova koje moraju ispunjavati korisnici sredstava fonda, uslovi i način dodeljivanja sredstava, kriterijuma i merila za ocenjivanjeprojekata, odnosno zahteva za dodeljivanje sredstava, vršenje nadzora nad realizacijom projekata, načina praćenja namenskog korišćenja sredstava i ugovorenih prava i obaveza, kao i druge poslove od značaja (Predsedavajuća: Poslaniče, vreme je iskorišćeno.) još jedna rečenica. Gospodine ministre…
Ima reč narodni poslanik Milan Dimitrijević, po istom amandmanu. Izvolite.
Gospodine ministre, vidite, kada se na isti član zakona dve poslaničke grupe, koje očigledno i sigurno nisu imale kontakata kod pisanja amandmana, podnesu isti amandman u istom tekstu – to znači da problem postoji i znači da taj problem morate da rešite. Sada se vraćamo na onu malopre priču kada je meni potpredsednica rekla kako je Odbor za zaštitu životne sredine održan, kada je bila načelna rasprava, a mi nismo mogli da izdvojimo mišljenje. Kako je mogla da bude održana, kada nismo izdvojili mišljenje? Na to sam vas upozoravao, a ne da je Odbor održan. Kada se vodila rasprava u pojedinostima – to nisam pomenuo. Dakle, kada je trebalo da se raspravlja u načelu, sednica Odbora je otkazana sat pre početka, bez ikakvog obrazloženja i mi nismo mogli da reagujemo na zakon. Pošto stvari stoje kako stoje sa ovim zakonom, on će verovatno biti izglasan. Opet upozoravam na jedan problem, na koji je moja koleginica Milica Vojić- Marković ukazala, a to je problem Carske bare. Princip znamo – zagađivač plaća. Pare iz budžeta su odvojene. Šta je urađeno? Ministar je dobio pitanje pre desetak minuta – odgovor nam nije dao. Mi do kraja rasprave očekujemo da nam da odgovor.
Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić, Donka Banović i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Milica Vojić-Marković.
Gospodine ministre, DSS jeste radila ovaj zakon vrlo detaljno zato što smatramo da je ova oblast izuzetno važna za ovu državu. Zaista ćemo podržavati Ministarstvo i ministra dogod bude radio u ovim oblastima i podnosio ovde zakone, tako što ćemo vrlo ozbiljno analizirati predloge i svojim amandmanima pokušati da razjasnimo tekst tamo gde je on neprecizan i da jednostavno pokušamo da popravimo tekst svojim amandmanima. Amandman na član 17. je u stvari produkt svega ovoga što govorim. On zapravo pokušava da jednu stvar, koja je ovde prilično neprecizna, razjasni. Mi smo u stavu 1. zamenili reč „statutom“ rečima „propisima fonda“. Zatim, tačka 10) smatrali smo da je potrebno da se briše. Zbog čega smo smatrali? Zbog toga što su podsticanje održivih privrednih delatnosti, odnosno održivog privrednog razvojaobuhvaćeni tačkama 3), 4), 7) i 8). Zatim, u tački 12) iza reči „i drugih aktivnosti“ da se zapeta briše i dodaju reči „uključujući i demonstracione aktivnosti“. Takođe u tački 13) iza reči „akcidenta“ brišu se reči „kada je uzročnik akcidenta nepoznat ili u slučajevima koji isključuju odgovornost zagađivača“. Tačku 14) smatrali smo takođe da je potrebno da se briše. Demonstracione aktivnosti nisu bile precizne, nisu ovde bile obuhvaćene i mi smo smatrali da treba da budu obuhvaćene. Zatim, sufinansiranje, rekultivacija i sanacija zagađenog prostora, do čega je došlo kao posledica akcidenta, kada je uzročnik akcidenta nepoznat ili u slučajevima koji isključuju odgovornost zagađivača, jer je to obaveza Vlade u skladu sa članom 66. stav 2. Zakona o zaštiti životne sredine – Vlada dakle treba da donese i finansira sanacioni plan kada je zagađivač nepoznat. Zatim, rekultivacija i sanacija istorijskog zagađenja, iz razloga što je to obaveza države, odnosno Vlade, u skladu sa takođe Zakonom o privatizaciji, po kojem se sredstva za otklanjanje štete pričinjene životnoj sredini, odnosno ovde istorijsko zagađenje, obezbeđuju u budžetu Republike Srbije. Takođe, sredstva od privatizacije po navedenom zakonu bi morala da budu prihod fonda, što predlagač nije predvideo. Finansiranje sanacije istorijskih zagađenja dovelo bi do blokade vršenja osnovne delatnosti fonda, jer bi važna i potrebna sredstva za sanaciju istorijskog zagađenja prevazišla mogućnost fonda da obavlja delatnost utvrđenu zakonom.
Iskorišćeno je 50 sekundi vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam podneo na član 17. odnosi se energetsku efikasnost, jednu jako važnu ali zapostavljenu oblast u našem društvu. Iz malopređašnje razmene mišljenja između gospodina Stevanovića i ministra stekao sam utisak da ćemo u upravnom odboru imati i predstavnika iz Ministarstva energetike. Prema tome, smatram da je moglo o ovom mom amandmanu da se porazmisli, jer nije bilo neophodno da se bukvalno prilikom korišćenja sredstava – prepisuju članovi iz Zakona o zaštiti životne sredine. Mislim da ima jako puno oblasti u kojima Ministarstvo životne sredine treba da poradi i da bude komplementarno kada je u pitanju energetska efikasnost i u praćenju, i u istraživanju, i u razvoju energetske efikasnosti, jer smo mi ne samo u odnosu na evropske zemlje, već i u odnosu na zemlje u okruženju – zemlja koja ima strahovito nisku energetsku efikasnost. Očigledno je da neka zaostavština iz prethodnog perioda moraće da se menja. Čini mi se da je ovo bila i prilika da se direktno Ministarstvo obaveže, a sredstava ima sasvim dovoljno u Fondu za zaštitu životne sredine.
Da li neko želi reč? Ako ne, na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović.
Gospodine ministre, mi smo stvarno imali dobru nameru, pozitivnu nameru sa ovim, ali amandman je odbijen. Ne mogu baš da se složim sa obrazloženjem kako je ovde rečeno da energetska efikasnost nema baš veze sa principima očuvanja, odnosno zaštite životne sredine. Na kraju krajeva, ako je konstatacija, odnosno termin ili kategorija održivog razvoja prihvatljiv i dovodi se u kontekst sa zaštitom životne sredine, onda zaista to obuhvata i obnovljiv izvor energije, ali i energetsku efikasnost. Srbija danas zaista ima problem sa niskom javnom svešću o potrebi unapređenja u ovim oblastima. To nije samo kod dece, to je i kod onih koji tu decu obrazuju i koji tu decu vaspitavaju. Banalizovao bih primer, evo, biću banalan, ali digresiju ću napraviti. Vi imate problem da naterate jednog direktora osnovne ili srednje škole da zameni stolariju na toj istoj školi i da razume da je to u kontekstu energetske efikasnosti. Navodim vam banalan primer. Smatram da ako ste već opredelili sredstva u ovom fondu, hoćete i želite da finansirate projekte, zaista nije greh finansirati projekte kojima ćemo u Srbiji podizati svest o značaju energetske efikasnosti, obnovljivih izvora energije, održivog razvoja, odnosno zaštite životne sredine.
Reč ima ministar Oliver Dulić.
Ovo bi bio dobar amandman da mi imamo nadležnost da se bavimo energetskom efikasnošću. Nažalost, Zakonom o zaštiti životne sredine, gde smo mi insistirali u razgovorima sa Ministarstvom energetike da preuzmemo i tu nadležnost, nismo postigli dogovor. Problem sa energetskom efikasnošću jeste u tome što mi još uvek nemamo adekvatna zakonska rešenja na koji bi se način ovaj fond punio od energetski neefikasnih aktivnosti i to je ono što je generalno problem. Namerno sam rekao da bismo mi voleli i naše ambicije, ovog ministarstva, da jednog dana ovaj fond bude fond životne sredine i energetske efikasnosti, jer je to takođe slučaj u velikom broju zemalja u Evropi i on se pokazao kao funkcionalan. Dok se ne donese zakon o energetici koji bi definisao naplate energetski neefikasnih postrojenja i dok se ne definiše odnos između te veoma važne oblasti, koja je svakako skopčana sa životnom sredinom i zaštitom životne sredine sa naše strane, mi nažalost nemamo mogućnosti. Naša je namera da se do toga dođe. Kada se do toga bude došlo i kada energetika bude definisala novi zakon u kome će se prepoznati energetska efikasnost, siguran sam da će doći do izmene ovog fonda ili formiranja novog fonda, u to sad ne mogu da ulazim, ali ukoliko se bude dogovorilo da bude deo ovog fonda, onda bi mi promenili naziv fonda i onda bi doneli, između ostalog, i amandman kao što ste vi predložili. Dok toga nema, mi nemamo zakonski osnov da to definišemo.
Da li još neko želi reč? Ako ne, na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić, Donka Banović i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Vlada i odbor za zaštitu... Izvinite, na prethodni amandman narodni poslanik Miloš Aligrudić. Vreme za poslaničku grupu je 6 minuta i 10 sekundi i 45 sekundi za predsednika poslaničke grupe.
Dakle, ovde smo predložili nešto što je možda predlagaču delovalo čudno, da se fond može osnovati, a ne - osniva, i kao akcionarsko društvo, ali naravno odluku o tome donosi osnivač, a osnivač se zna ko je, država Srbija. S čim je ovo u skladu? Ovo bi bilo u skladu sa elementarnom logikom da ako fond treba da zaštiti sredstva kojima se štiti životna sredina, a ona mogu biti i u obliku kapitala tog fonda, ne vidim razloga da se taj kapital ne bi mogao naći i u formi akcionarskog društva, a to nas sve ponovo zajedno vraća na priču o ulozi ministara i članova Vlade u samom fondu. Naime, ako smo se opredelili da imamo članove Vlade u samom fondu i da se fond bavi nečim što se zove kapital i da to može biti njegova imovina, ovo je najbolji krunski dokaz za to da članovi Vlade i ministri ne treba da budu na čelu fonda. Zašto ne prihvatate ovaj amandman? Ne zbog toga što se poveravaju poslovi državne uprave fondu, pa je to ključni razlog, to ne može biti razlog, pročitajte propise šta se sve i na koji način može kao posao u državnoj upravi može kome poveriti. To nije tačno. Ovde se samo radi o tome da smo mi hteli da budemo dosledni našem prethodno iznetom stavu i ako hoćete da imate organizaciju koja na efikasan način upravlja sredstvima kojima treba da se obezbede ovi državni poslovi, onda to može biti urađeno i na ovaj način. To je bila naša ideja. Naravno, pitanje je celishodnosti za šta ćete se vi opredeliti, ali ovo nije nemoguće. Ovo je čak sasvim dosledno našem stavu da upravo ministri ne treba... Pazite, plata ministara za članstvo u upravnom odboru je plata ministra na vašem mestu, ne postoji nijedan drugi novac koji ćete vi dobiti, vi to radite besplatno. Ona ušteda od 8 miliona o kojoj ste vi govorili, to je tačno. Međutim, ne postavlja se ovde pitanje da li ćemo mi uštedeti osam miliona dinara, nego se postavlja pitanje elementarnog poverenja koje u ovakvim stvarima ne treba da bude, ne zato što vama ne verujem, gospodine Duliću, sasvim je suprotno od toga, nego zato što država i narod ne treba da imaju blanko poverenje u jedan sistem koji sam sebe kontroliše. To je čitava priča. Da li će se na kraju ispostaviti tih osam miliona dinara kao elementarna ušteda ili će se ispostaviti kao nužan trošak za efikasan sistem kontrole, to je drugo pitanje.
Dva minuta i 40 sekundi iskorišćenog vremena poslaničke grupe i iskorišćeno puno vreme za predsednika poslaničke grupe. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Vlada i odbor za zaštitu životne sredine su prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 22. amandman je podneo Odbor za zaštitu životne sredine, koji je predlagač prihvatio. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podnela narodna poslanica Marina Raguš. Vlada i odbor za zaštitu životne sredine su prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 23. amandman su zadno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić, Donka Banović i Milan Dimitrijević. Vlada i odbor za zaštitu životne sredine su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić, Donka Banović i Milan Dimitrijević zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 25. dodaju naziv novog poglavlja 6. i novi član 26. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević.
Dakle, gospodine ministre, mi smo vam uvođenjem novog člana 26. ponudili niz rešenja da bi to bilo koliko-toliko transparentno. Gospodine ministre, transparentnost je odlično sredstvo za dezinfekciju društva. Ako nema transparentnosti, onda društvo nije u dobrom stanju. Mi smo vam ponudili ovde da je fond dužan da vodi poslovne knjige, računovodstvenu evidenciju, godišnje finansijske izveštaje i da se to sve uređuje zakonom kakvi kod nas postoje i da se uvede spoljna revizorska institucija. Vi ste ovaj amandman odbili, obrazloženje neću da čitam, sa jednom jasnom namerom da vi u stvari, to sumnjam, izražavam svoju sumnju, nećete nikakav spoljni uvid u stanje i način trošenja sredstava, pisanje projekata, dodele poslova i svih stvari koji treba da obavi ovaj fond. Još jedanput ste pokazali da nećete da uvažite dobru volju poslanika DSS-a kad vam ponude jedno konkretno, objektivno rešenje da bi potpuno bila stvar zadovoljena što se tiče javnosti i transparentnosti. Molim vas da još jedanput razmislite i da pažljivo pročitate ovaj amandman i da ovaj amandman prihvatite jer je to u našem opštem interesu.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić, Donka Banović i Milan Dimitrijević zajedno su podneli amandman na naziv poglavlja VI. Da li neko želi reč?
Izvinite, možda nisam dobro čula. To je novo poglavlje VII? Ili je to kasnije? Izvinite.
Narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić, Donka Banović i Milan Dimitrijević zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 26. dodaju naziv novog poglavlja VII i novi član 27. Da li neko želi reč? Narodna poslanica Donka Banović. Izvolite.
Izvinite, mislila sam da je to ovaj član prethodni. Ovde, kao što ste videli, mi predviđamo uvođenje novog poglavlja koje nosi naslov - nadzor. Moj kolega Miša Dimitrijević je govorio o novom poglavlju - revizija, a ovo je predlog novog poglavlja - nadzor. Zašto? Zato što u ovom zakonu nigde ne postoji niti revizija, niti nadzor. U članu 12, gde su navedeni organi fonda, kaže se - organi fonda su upravni odbor i direktor. Nekako smo mi već navikli da u predlozima zakona, kada je upravni odbor tu, onda postoji i nadzorni odbor. Dakle, ovim zakonom se ne predviđa formiranje nadzornog odbora. Osnovna funkcija nadzornog odbora jeste da vrši nadzor nad radom neke institucije. Onda u obrazloženju, jer postoji i obrazloženje zašto Ministarstvo ne planira formiranje nadzornog odbora, kaže - kao jedno od mera racionalizacije poslovanja, u uslovima svetske ekonomske krize, predlaže se smanjenje upravljačkog aparata. Tako da se ovim predlogom zakona smanjuje broj članova upravnog odbora sa sedam na pet, a predviđa se potpuno ukidanje nadzornog odbora. Dakle, ovo je telo koje će raditi bez ikakvog nadzora. Ako ste smanjili broj u upravnom odboru, onda ste mogli da smanjite i za jednog člana i nadzorni odbor. Ali, da ostane fond bez ikakvog nadzora, to je prosto nečuveno. To što ste vi možda smanjili, recimo, izdatke za tri nekakve nadoknade članovima tog nadzornog odbora, vratiće se loše, zato što ostale zloupotrebe i nenamensko korišćenje državnih sredstava u poverenim poslovima u ovom organu mogu mnogo više da koštaju. Dakle, ovaj amandman govori o tome da nadzor nad radom fonda u poverenim poslovima državne uprave vrši Ministarstvo i tu ima još nekoliko stavova, ali nemam vremena.
Narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić, Donka Banović i Milan Dimitrijević zajedno su podneli amandman na naziv poglavlja VII. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Milica Vojić-Marković.
Pokušala sam malopre da kažem reč-dve, ali gospođa Donka Banović, kao član ove četvoročlane ekipe iz poslaničke grupe DSS, koja je napravila ovu seriju amandmana, zapravo je rekla to što smo mi želeli. Mi smo gledajući Predlog zakona videli da neke stvari nisu jednostavno navedene nekim normalnim demokratskim redom, kada govorimo o reviziji, kada govorimo o nadzoru, kada govorimo o javnosti rada, i onda smo mi prosto smatrali da je to vrlo važno i tako smo uvodili nove članove i nova poglavlja, davali smo im imena, šest je revizija, sedam je nadzor, pa je sledeći član 27, tako da je ovo novo poglavlje, naziv poglavlja VI - javnost rada, zamenjuje se novim nazivom poglavlja koje glasi - javnost rada fonda. Zašto smo pominjali javnost rada fonda? Mi smo kao parlament usvojili nekoliko vrlo važnih međunarodnih dokumenata kojim smo se obavezali da ćemo ih potpisati, koji se tiču zaštite životne sredine i ministar nam je jedan takav predstavljao u ovom parlamentu, pa smo smatrali da je javnost u radu i te kako važna i u odlučivanju i u donošenju odluka za oblast zaštite životne sredine. Takođe, jedno od osnovnih pravila demokratije za koju smo se mi bar iz poslaničke grupe DSS opredelili, a čini mi se da vi niste, jer stalno izostavljate javnost, jeste da javnost mora da bude upoznata sa ovim što se radi u državnim organima i u institucijama države, tako da je vrlo važno da ovo poglavlje - javnost rada fonda bude u ovom predlogu zakona. Naročito je važno ako se ima u vidu da smo prethodna dva poglavlja koja smo predložili - VI i VII, zaista obrazložili na jedan kvalitetan način. Ne vidim zbog čega ne želite da javnost rada fonda bude nešto što je prosto jedno demokratsko načelo, jedna potreba ove oblasti zaštite životne sredine.
Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Batić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić, Donka Banović i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević.
Ovde je u pitanju samo jedna tehnička stvar. Kao što vidite, gospodine ministre, mi nismo imali amandman na visinu kazni koje su zaprećene zaposlenima u fondu ako ne dostave određene stvari na uvid ili nesavesno rade svoj posao. Prosto smo smatrali da prethodni amandmani koji govore o javnosti fonda, koji govore o reviziji spoljnoj, o transparentnosti fonda i došli smo ovde u situaciju da su ovde kaznene odredbe u sedmom delu, a mi smo ubacili dva nova dela, tako da su kaznene odredbe pod delom devet i to je u stvari jedna tehnička stvar. Kako se vi niste izjasnili o prethodna dva naša amandmana? Onda je potpuno besmisleno da mi sada govorio o ovom devetom delu.
Narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić i Donka Banović zajedno su podneli amandman na naziv poglavlja VIII. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima Dragan Stevanović.
Gospodine ministre, smatram da je rok koji sam predvideo dobar. Ne bih da govorim o ovom amandmanu. Iskoristio bih ova dva minuta, koja imam po Poslovniku, da na neki način uputim jedan apel vama. Zamolio bih vas samo za malo pažnje. U postupku usvajanja zakona, odnosno seta zakona koji se odnose na zaštitu životne sredine, moja koleginica Marina Raguš je pokrenula ovde jednu temu ovde pred vama i pokušala je i vizuelno da vam skrene pažnju na jedan ekološki problem, problem zaštite životne sredine koji se dešava u mojoj opštini, opštini Surdulica. Inače, to se odnosi i na deponiju industrijskog otpada firme "Knauf". Lično mislim i smatram da ste vi u vezi sa tim dobili neke informacije, imate određena saznanja. Ovo ne govorim sa aspekta osporavanja investicije, investicija zaista jeste dobra i svi su standardi, sem standardi u oblasti zaštite životne sredine, ispoštovani. Građani Surdulice i ja zaista očekujemo od vas da preuzmete sve mere koje su u nadležnosti vašoj i vašeg ministarstva, da pokrenete određene mehanizme, da utvrdite činjenično stanje, ne govorim o monitoringu vazduha i presiji na vazduh. Govorim konkretno o deponiji industrijskog otpada koja se nalazi u krugu fabrike na otvorenom i koja predstavlja zaista ozbiljan problem koji se svakodnevno, maltene i fizički, oseća u gradu u kome živi 20 i kusur hiljada ljudi. Smatram da treba ovo da uradite. Čini mi se, imam informacije da ste u međuvremenu bili na štandu te iste fabrike na sajmu građevine, znate o kome se i o čemu se radi i očekujem da se u interesu građana, ponavljam, moje opštine vaši nadležni organi interesuju u tom slučaju.
Reč ima ministar Oliver Dulić.
Kada je narodna poslanica Marina Raguš izašla sa tim problemom hitno je reagovala inspekcija. Mi smo tada i dali informaciju i sve je to bilo u javnosti, da se "Knauf" tada nalazio u nekoj vrsti remonta i da je to bio razlog zbog čega je imao taloženje da li sada materija koje služe za proces proizvodnje. U svakom slučaju, mislim da je ona tada bila zadovoljna odgovorom. Ne znam u ovom trenutku i naravno da inspekcije mogu da izađu na teren da utvrde činjenično stanje. Otvorili su ovo pitanje koje je suštinsko i koje je neka vrsta i odgovora i narodnom poslaniku Iliću i svima onima koji u suštini ne pomažu da mi dođemo do rešenja jednog ogromnog krupnog problema koji kao država imamo. To je pitanje - gde odlagati na jedan ispravan, organizovan, moderan i ozbiljan način industrijski otpad koji nastaje širom Srbije u procesima proizvodnje? Naša namera je bila da otvorimo jedan pogon koji bi bio državni pogon, u kome bi se takve vrste otpada na dobar način skladištile, neutralisale, reciklirale itd. I ako će svaki put kada mi pronađemo lokaciju gde je to moguće, koja odgovara svim onim standardima koji postoje, a radi se o tehnologijama koje su moderne, koje ne zagađuju životnu sredinu, ne predstavljaju bilo kakvu opasnost po zdravlje ljudi i nalaze se na onim mestima koja i infrastrukturno i dovoljnom udaljenošću ljudskih naselja mogu da ispunjavaju te standarde, ako će svaki put neko zbog lokalne političke priče ili trenutnog političkog interesa da podigne građane, a tvrdim da su ovi ljudi što su ovo potpisali izmanipulisani i da su potpisivali nešto što nisu ni znali šta potpisuju i da su pre toga bili zaplašeni i zbog, dakle, ponavljam zbog dnevnog političkog interesa, mi nikada u Srbiji nećemo pronaći lokaciji na kojoj mogu, između ostalog, da se dese ti problemi. Mi smo sada otvorili u stvari jedno pitanje, jako je mnogo fabrika, 440 lokacija u Srbiji postoji gde u ovom trenutku stoji industrijski otpad, generisan decenijama unazad, bez pravog nadzora i koji predstavlja potencijalnu ekološku opasnost. Mi u državi Srbiji nemamo mesto gde sa njim možemo da rukujemo na adekvatan način i svaki pokušaj da se to mesto pronađe uglavnom se osujeti akcijom nekih političkih stranaka koji pokušava na taj način da zarade neki politički poen, navodno da štite zdravlje stanovništva i životnu sredinu, a da mi pri tom dolazimo sa stručnjacima, sa naučnicima, pokušavajući da objasnimo da nije tačno da ti pogoni na bilo koji način ugrožavaju životnu sredinu. Mi ćemo pronaći tu lokaciju i mi očekujemo da će uvek imati neko nešto protiv, pogotovo ljudi koji žive u blizini toga, ali ćemo insistirati na tome da uverimo i te građane i celu javnost Srbije da kada ovo ministarstvo hoće da investira svoj novac u ovakav jedan objekata da svi moraju da budu sigurni da će to sigurno da bude u skladu sa osnovnim standardima i merilima EU, jer takvi pogoni postoje svugde u Evropi. Alternativa tome je da sada uzmemo pa da izvozimo sve to i to će koštati i stotinama puta više nego da mi u Srbiji imamo neki pogon u kojem bi sa tim materijama postupali na način kako to predviđaju i domaće zakonodavstvo, kako predviđaju i međunarodne norme. Dakle, ako vi imate konkretno problem molim vas da se javite Ministarstvu, molim i opštinu, koga god, mi ćemo uvek izaći u susret građanima i uvek ćemo da utvrdimo pravo stanje što se tiče životne sredine o kome god pogonu u Srbiji se radi, ali nam pomozite da dođemo do pogona u kojem će se rešavati problem Knauf i svih drugih Knaufa u Srbiji koji generišu otpad i ne znaju šta će sa njim. Eto, to je ono što je prosto moj poziv, a ovoj peticiji, zaista mi ćemo izaći u susret ovim građanima, njih je 10.000 to potpisalo i šta ćemo da uradimo? Sledeći put ćemo izabrati neku drugu lokaciju, opet će vaša ili neka druga stranka organizovati građane, jer misle na taj način da mogu da pridobiju ljude za neke naredne lokalne izbore i upropastiće nešto što je nacionalni projekat. Kada mi stanemo sa svom stručnošću koju znamo i sa autoritetom Ministarstva i kažemo - ljudi, ne postoji opasnost po životnu sredinu, dame i gospodo narodni poslanici, nemojte da lažete ljude, nemojte da ih plašite, jer ne postoji bilo kakva opasnost, naravno, to niko ne sluša, jer je važniji taj neki politički interes nego nešto što je strateško razmišljanje kako da izađemo na kraj sa tim problemom.
Pravo na repliku, narodni poslanik Dragan Stevanović, izvolite.
Gospodine ministre, poslednja namera moja kada je u pitanju Knauf zaista jeste da stičem jeftine političke poene, ako ste kroz svoju diskusiju to hteli da mi stavite na teret. Naime, fabrika Knauf je, ponavljam, izuzetno dobra u ekonomskom smislu investicija i njeno prisustvo na teritoriji opštine Surdulica je ceo grad osetio. To ne želim da osporim, ali svi standardi su ispoštovani, dok se došlo do standarda u oblasti zaštite životne sredine. Vrlo dobro znate kakav tretman takve i slične fabrike imaju u Hrvatskoj, recimo, pa im se zabranjuje da rade u određenom periodu. Vi ste pogrešno informisani. Ova fabrika radi, a industrijska, odnosno deponija industrijskog otpada o kojoj je tada bilo reči do dana današnjeg nije pomerena, isto je, samo nije visoka koliko jeste, jer je angažovanjem građevinske operative otpad u obimu povećan, odnosno oborena je visina, a obim je isti ili je veći. Ne mislim i ne smatram da je problem lak za rešavanje, ali kao građanin te opštine i svi dole zaista želimo da osetimo da država i nadležni državni organi nešto po tom pitanju preduzimaju, jer je status kvo od momenta kada je na vas odavde apel uputila gospođa Raguš, pa do dana današnjeg tu se zaista ništa nije desilo.
Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Nikola Lazić, Donka Banović i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Bojan Mladenović želi reč, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe ima na raspolaganju svo vreme, 15 minuta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, četiri zakona su spojena u jednu tačku dnevnog reda tako da ću u okviru svog izlaganja govoriti o katastru, o zemljištu, o planiranju, o legalizaciji, o održivom razvoju i zaštiti životne sredine. Što se tiče upravljanja zemljištem, ono obuhvata brojne aktivnosti u vezi sa poljoprivrednim imanjima, rudarenjem, upravljanjem velikim nepokretnim dobrima, izgradnju i upravljanje komunalnim sistemima i objektima, upravljanje šumama i vodama, prostorno planiranje i planiranje i uređenje naselja, implementaciju zemljišne politike, ocenu uticaja na okolinu i slično. Najvažniji deo upravljanja zemljištem su investicije, bilo da se ulaže u poljoprivredu, odnosno u proizvodnju ratarstva, voćarstva, vinogradarstva, stočarstva, povrtarstva itd. ili se ulažu u oplemenjivanje zemljišta infrastrukturnim sistemima, vodovod, kanalizacija, toplovod, gasovod, elektrika, PTT, kako bi se zemljište osposobilo za izgradnju stanova, poslovnih objekata, industrijskih postrojenja ili javnih, školskih, kulturnih, zdravstvenih i drugih objekata. Višenamenski katastar nepokretnosti ima nekoliko bitnih funkcija. Napomenuo bih samo neke. Katastar je značajan kako za svakog pojedinca, tako i za zajednicu u celini. Koristi od svojinskih evidencija u višenamenskim katastrima vide se iz sledećih elemenata: upravljanje imovinom, prenos vlasništva, sigurnost kredita, demografske analize, kontrola razvojnih procesa itd. Sigurnost kredita i zajmova, zemljište je najbolja garancija hipotekarnih kredita, koje banke odobravaju za unapređenje poljoprivredne proizvodnje ili za izgradnju poslovnih, stambenih i industrijskih objekata. Ažurirani svojinski katastri omogućavaju jednostavan promet nekretnina, zatim smanjenje, pa i eliminisanje sporova i parnica. Najčešća su sporenja u Srbiji, nažalost, oko međa, olakšava reformu zemljišta, parcelacije, konsolidacije i slično i omogućava unapređenje prostornog planiranja i razvoja infrastrukture. Kada govorimo o zakonima, u Srbiji ima dosta zakona koji su dosta dobri, međutim, veoma je važno da li se isti sprovode ili ne. Tako je isto i sa prostornim planovima. Srbija ima dosta dobrih stručnjaka iz ove oblasti, dosta dobrih prostornih planova, ali veoma je bitno da li se oni realizuju ili ne. Ako stoje u fiokama, od njih nemamo nikakve koristi. Prostornim i drugim planovima mogu se rešiti mnogi problemi u Srbiji. U gradu se mogu rešiti, odnosno sprečiti širenje daljeg urbanističkog haosa. Može se stati na put građevinskoj mafiji, mogu se mnoge stvari dovesti u red. Ne smemo dozvoljavati da se i dalje gradi neplanski, da se zauzimaju zelene površine, trotoari, da se grade gabariti objekata mnogo veći nego što je to dozvoljeno. Ceo Beograd, a verujem da je tako i u drugim gradovima slično, jedno je veliko gradilište. Zgrade se zidaju bez ikakvog plana jedna do druge, prozor do prozora, jedna od tri, druga od pet, treća od sedam spratova, jedna u staklu, druga sa fasadom, treća u kamenu itd. Moraju se planski raditi i kuće, i zgrade, i ulice i naselja, da to ima nekakvog reda, nekog stila i da budu lepog izgleda. Treba voditi računa da se što racionalnije iskoristi zemljište. Kada spominjem izgradnju, pomenuću objekte u izgradnji. Objekti u izgradnji, odnosno njihov pravni status nije posebno razmatran u teoriji i praksi kod nas. Međutim, u zadnjim decenijama u našoj zemlji naglo je porastao interes za kupovinu odnosno prodaju objekata u izgradnji što je uslovilo i mnogobrojne probleme jer ova oblast nije dovoljno ni precizno zakonski regulisana. Naime, potražnja za stanovima i poslovnim prostorom, naročito u velikim gradovima, izuzetno je visoka a ponuda je nedovoljna, što potencijalne kupce primorava da nepokretnosti kupuju u fazi izgradnje. Takođe, investitori prodavci nude niže cene za kupovinu objekata odnosno posebnih delova zgrade u izgradnji što predstavlja posebnu privlačnost za kupce. Posebno treba istaći od kog momenta se objekat može smatrati objektom u izgradnji. U teorijskom smislu te reči može se smatrati takvim objektom od momenta pribavljanja pravosnažnog odobrenja za izgradnju, odnosno dobijanja potvrde o prijemu dokumentacije za otpočinjanje radova i faktičkog otpočinjanja radova, pa zaključno sa dobijanjem upotrebne dozvole. Međutim, treba posebno napomenuti da veliki broj objekata iz različitih razloga nikad ne dobiju upotrebnu dozvolu, te da li se oni uvek smatraju objektima u izgradnji ili samo u roku koji je definisan odobrenjem za gradnju za njihovo završenje. Što se tiče bespravne izgradnje, nje je uvek bilo, ali ekskluzivan razvoj doživela je početkom poslednje decenije prošlog veka. Kako je država i njena ekonomska i investiciona moć slabila, tako je i bespravna izgradnja rasla, da bi u tom vremenu potpuno prevladala sve oblike legalnog građenja. To što se zidalo bez građevinske dozvole najviše je kriva država. Gradilo se na poljoprivrednom zemljištu, po obodima gradova, u centru je gradio ko kako je stigao, inspekcije nisu radile svoj posao i nisu reagovale gde šta sme, a gde ne sme da se zida. Veliki broj objekata koji se do sada nije legalizovao je zbog nerešenih imovinsko-pravnih odnosa. Nepoštovanje propisa i pravila prostornog i urbanističkog planiranja takođe su izazvali veliki obim bespravne gradnje, koja nije zaobišla čak ni nacionalne i regionalne parkove, predele posebne prirodne lepote, banje, turističke regije, zaštitne zone, akumulacije vodosnabdevanja itd. Što se tiče legalizacije objekata, SRS se zalaže da se svi objekti legalizuju bez obzir na datum izgradnje. Cena legalizacije je veoma bitan faktor i ona će uticati na to koliki broj objekata će se legalizovati u Srbiji. Novac koji se naplati od vlasnika nelegalnih objekata treba uložiti u infrastrukturno opremanje. Za vlasnike objekata koji su sami uradili infrastrukturu cena legalizacije treba da bude znatno povoljnija. Sadašnja cena legalizacije, koja je od četiri i po hiljade dinara do 24 hiljade dinara po metru kvadratnom, u zavisnosti od lokacije objekata, izuzetno je visoka i ako ostanu trenutno važeće cene veoma mali broj građana će izvršiti uknjižbu svojih kuća, stanova i objekata. U vreme velike ekonomske krize ovakve cene su neprihvatljive i nerealne u odnosu na primanja i mogućnosti građana Srbije. Nasuprot gradova, u seoskim sredinama je skroz drugačija situacija, gde se slabo ili nikako ne vrši izgradnja. Pored te slabe izgradnje i uslovi života su teški, da ne pominjem otkupne cene voća, povrća, pšenice, stoke, mleka koje su izuzetno niske, poljoprivredne penzije svega par hiljada. Sela nestaju, sve ih je manje. Treba hitno nešto uraditi. Takođe, mali broj dece se rađa na selu, bela kuga je sve prisutnija i taj mali broj novorođenih napusti selo, jer ih država ne zadržava, ne nudi im uslove dostojne čoveka da ostane na selu. Zbog toga su prostorni planovi izuzetno bitni, jer oni mogu da omoguće da sela ponovo zažive, izgradnjom vodovoda, izgradnjom kanalizacionog sistema, izgradnjom objekata kulture, zdravstva, PTT, banaka, raznih servisa, izgradnjom objekata za sport i rekreaciju, zaštitom prirodnih retkosti i razvojem seoskog turizma. Imamo situaciju danas da je u gradovima prevelika prenatrpanost objekata, sa tendencijom stalnog rasta, a u selu ih je nedovoljno. Može se uravnotežiti razvoj i sprečiti da čitava sela nestanu, sprečiti njihova izumiranja. Potrebno je raditi što veći broj razvojnih projekata i planova, ali uporedo voditi računa o uticaju na životnu sredinu, kao i da budu usaglašeni sa ciljevima nacionalne politike održivog razvoja cele zemlje. Na početku polazna ideja održivog razvoja se odnosila samo na prirodne resurse i na životnu sredinu, a osnovna teza je bila na korišćenje ovih inputa u razvojnom procesu treba da bude održiva kroz vreme. Jedna od najpoznatijih definicija održivog razvoja govori o modelu razvoja koji zadovoljava potrebe sadašnjih generacija, bez dovođenja u pitanje mogućnost budućih generacija da zadovolje svoje sopstvene potrebe. Danas su shvatanja održivog razvoja mnogo šira.Održivi razvoj se posmatra kao mogući scenario razvoja, uz prihvatljive strategije koje su okrenute ka novim pristupima u budućnosti. Sam koncept je pored problema životne sredine proširen problemima vezanim za socijalnu i ekonomsku sferu. Na taj način su time obuhvaćena sledeća pitanja – prevazilaženje siromaštva stanovništva, poboljšanje zdravlja ljudi, unapređenje tehnologija kojima se efikasnije koriste resursi, osvrt na problematiku ograničenosti resursa, uvođenje novih kriterijuma na relaciji troškovi-efekti, poboljšanje kvaliteta okruženja i sl. Postavio bih pitanje za ministra na koje mi prošli put nije odgovorio – da li je potpisan ugovor sa Francuskom ili nekom drugom firmom koja bi sprovela satelitsko snimanje teritorije Republike Srbije i to bez teritorije KiM, koja je cena tog snimanja, pošto imamo informaciju da su cene pet do šest puta veće od realnih i u kom razmeru, što je veoma bitno, će se obaviti ovo snimanje, da li će to biti u razmeri 1:25.000, što je NATO standard, iako u okviru naših zakona je predviđena mogućnost srazmere u rasponu od 1:5.000 do 1:10.000. Molio bih ministra da mi nakon izlaganja da odgovor na ovo pitanje. Želeo bih da napomenem, što se tiče legalizacije, stav SRS da se svi bespravno izgrađeni objekti i objekti koji ima preko milion da se sa socijalnog i uskog stanovišta mogu i trebaju legalizovati, bez obzira na datum izgradnje istih. Legalizacija, ponavljam, mora biti sveobuhvatna, brza, efikasna i jeftina da bi se mogla sprovesti u praksi. Želeo bih da napomenem da se na Geografskom fakultetu ukida zvanje – diplomirani prostorni planer, a uvodi se geograf - prostorniplaner. U trenutku kada sve evropske zemlje daju na značaju planiranju, kod nas se dešava sasvim suprotno. Na kraju bih samo rekao da što se tiče zemljišta, ne smemo dozvoliti da se ono rasproda tajkunima i da država ostane bez istog. Što se tiče prostornih planova, osim njihove izrade apsolutno moramo voditi računa i o njihovoj realizaciji. U okviru razvoja planiranja mora se voditi računa i o održivom razvoju i zaštiti životne sredine.
Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača dr Oliver Dulić, ministar životne sredine i prostornog planiranja, želi reč, a na osnovu člana 144. Poslovnika? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, hvala svima na raspravi i hvala svima na amandmanima koje ste dali. Mislim da smo došli do kvalitetnog zakona koji će svakako doprineti mnogo boljem razvoju i stanju životne sredine i koji predstavlja zaokruživanje jednog procesa reforme u oblasti životne sredine. Fond će da bude jedan moćan mehanizam i mislim da ćemo u godinama koje dolaze uspostaviti jednu mnogo bolju i kontrolu i realizaciju projekata koji su važni za očuvanje i unapređenje životne sredine. Da dam konkretno odgovor.Geodetski zavod je potpisao ugovor sa francuskim Geodetskim zavodom. Potpisan je zasad samo tehnički ugovor, finansijski aspekti još uvek nisu ispregovarani. Ono što smo dobili kao poklon od Geodetskog zavoda Francuske jeste satelitski snimak nekoliko zona u Srbiji, koji će podrazumevati osnovu za sprečavanje da dođe do legalizacije objekata koji počinju da se grade ovih dana, zbog toga što su neki građani čuli da će im biti omogućena legalizacija danom stupanja na snagu i žele sada da postojeće stanje nelegalne gradnje legalizuju nakon stupanja na snagu ovog zakona. Imaćemo snimak svih gradova u Srbiji. Moći ćemo i to da uporedimo sa ortofoto snimcima koji su rađeni ove i prošle godine. Ono što moram da kažem jeste da bi eventualno predmet ugovora, ukoliko se dogovore finansijski detalji ugovora koji će svakako biti povoljni, jer je ponuđen kredit francuske države državi Srbiji, koji bi podrazumevao značajan poklon i deokoji bi se otplaćivao po povoljnim uslovima, podrazumevao bi snimke celokupne teritorije Srbije sa prostorom KiM. Podrazumevao bi razmere 1:5.000 za kompletnu teritoriju Srbije, 1:2.500 za one teritorije Srbije gde zemljišno-knjižni sistem postoji iz 19. veka, 1:1000 odnosno tru ortofoto snimci gradova Srbije koji bi kasnije mogli da se koriste i za različite vrste turističkih ponuda. Jedan prema dvadeset pet hiljada srazmera nije dogovorena. Ona je u isključivoj nadležnosti vojske i mi u ovom trenutku kao državne institucije se ne bavimo time. Namerni smo da o svim aspektima tog ugovora i te kako obavestimo javnost, jer mislimo da je to dobra stvar za Srbiju i da će ona najzad rešiti problem nepostojanja adekvatnih podloga za izradu svih planova koji će biti predmet obaveznosti što se tiče opština u naredne dve godine, jer nećemo stići da obavimo ortofoto snimanje celokupne Srbije da bismo mogli da ispunimo ovo što ste i vi naglasili da je važno, a to je da se završi postupak planiranja. To je tačno. Kada se završi to, javnost će biti obaveštena. Nema šta da se krije.
Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Dame i gospodo narodni poslanici, obaveštavam vas, zahvaljujući se predsednicima i ovlašćenim predstavnicima poslaničkih grupa na postignutom dogovoru, da za danas završavamo rad, te se može smatrati primenom člana 27. da danas pre 18.00 okončavamo naš rad. Rad nastavljamo sutra u 10.00 časova, raspravom u pojedinostima na Predlog zakona o javnom zdravlju. Hvala vam svima još jednom.