Dame i gospodo, dozvolite da otvorim sednicu. Kao što vam je poznato ispada da je starost privilegija, a ja bih više voleo da sam najmlađi, nego najstariji poslanik ovde, ali, tako je, kako je. S druge strane, ja sam i po stažu najstariji poslanik u ovoj Skupštini, i jedini koji je od početka 90-ih godina poslanik. Zbog toga mi dozvolite da kažem nekoliko reči, ako završe gospoda i zauzmu svoja mesta, ja ću nastaviti. Molim fotoreportere da napuste salu i omoguće da nastavimo da vodimo sednicu. Dame i gospodo, počećemo ponovo. Pozdravljam vas i želim uspeh. Istovremeno, molim sve kolege da na miru obavimo današnji posao konstituisanja sednice. Rekao sam da tražim malu privilegiju da kažem par reči i to ću reći i to neće biti nikakav govor. S obzirom na činjenicu da sam i najstariji i po stažu i po godinama, želim da kažem nekoliko reči, pogotovo onima koji prvi put ulaze u parlament. Dužni smo da čuvamo dostojanstvo parlamenta. Moramo ga čuvati, pre svega od sebe samih, i to je ono što se naziva čojstvom, a onda od nasrtaja svih drugih delova vlasti koje bi hteli da uzurpiraju njegove nadležnosti i da ga ponize na razne načine. Prema tome, apelujem, ako želimo da sačuvamo dostojanstvo, čuvajmo ga u svim vidovima. Mi smo ovde sakupljeni narod, njegovi predstavnici i nosioci njegovog suvereniteta. Nikakva vlast druga ne može biti iznad ove vlasti. Toga moramo biti svesni i poštovati to dostojanstvo. Drugo, poštujmo jedni druge, poštujmo Poslovnik, obraćajmo se predsedavajućem, a ne bilo kom kolegi, pogotovo birajmo reči. Nema te stvari koja se ne može i najfinijim rečima izreći, a da istovremeno ima oštrinu. Potrebna nam je tolerancija, jer se natopilo jako mnogo netolerancije i mržnje, i nije dobro da to, pošto se mi svaki dan nalazimo pred ogledalom naroda, dakle slikamo se, učimo narod kako da se ponaša i dobrim delom će se on ponašati onako kako mu se ponaša Skupština. Želim vam svima mnogo uspeha u radu, očuvanju dostojanstva parlamenta, pune tolerancije za napredak ove zemlje. Nadam se da ćete mi pomoći da ovu sednicu obavimo što je moguće čistije, jasnije, bez mnogo zastoja i prekida, a sve ostale strasti ostavimo za neku drugu sednicu. Molim da najpre saslušamo državnu himnu Republike Srbije. (Intoniranje himne "Bože pravde") Obaveštavam vas da današnjoj sednici Narodne skupštine, pored narodnih poslanika, prisustvuju i članovi Republičke izborne komisije. Podsećam vas da, prema članu 3. Poslovnika Narodne skupštine, Prvoj (konstitutivnoj) sednici Narodne skupštine za izbor predsednika Narodne skupštine, predsedava, kao što ste već čuli, najstariji narodni poslanik, kome u radu pomaže po jedan najmlađi narodni poslanik sa četiri izborne liste koje su dobile najveći broj poslaničkih mesta i generalni sekretar Narodne skupštine, odnosno njegov zamenik. Molim da vi pročitate imena.
Ivana Nikolić, najmlađi narodni poslanik sa izborne liste Aleksandar Vučić – Srbija pobeđuje; Stefana Miladinović, najmlađi narodni poslanik sa izborne liste Ivica Dačić – „Socijalistička partija Srbije (SPS), Jedinstvena Srbija (JS) – Dragan Marković Palma; Aleksandra Belačić, najmlađi narodni poslanik sa izborne liste dr Vojislav Šešelj – Srpska radikalna stranka i Miloš Bošković, najmlađi narodni poslanik sa izborne liste Dosta je bilo – Saša Radulović.
Obaveštavam vas da prema podacima kojima raspolaže služba Narodne skupštine, današnjoj sednici prisustvuje 201 narodni poslanik, pa saglasno članu 105. stav 1. Ustava Republike Srbije i članu 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, postoje uslovi za rad i odlučivanje. Podsećam vas da Narodna skupština na Prvoj konstitutivnoj sednici radi po dnevnom redu koji je određen članom 101. Ustava Republike Srbije, članom 16. Zakona o Narodnoj skupštini i članom 4. Poslovnika Narodne skupštine. Saglasno navedenim odredbama, dnevni red je sledeći: 1.Potvrđivanje mandata narodnih poslanika; 2.Izbor predsednika Narodne skupštine; 3.Izbor potpredsednika Narodne skupštine; 4.Imenovanje generalnog sekretara Narodne skupštine; 5.Izbor članova radnih tela Narodne skupštine. Pošto je utvrđen dnevni red, i to Ustavom, o njemu naravno ne glasamo, zato prelazimo na 1. tačku dnevnog reda – POTVRĐIVANjE MANDATA NARODNIH POSLANIKA Dozvolite da vas podsetim na odredbe Poslovnika Narodne skupštine, kojima je propisan način i postupak potvrđivanja mandata narodnih poslanika u Narodnoj skupštini (članovi 5. i 6. Poslovnika Narodne skupštine). Narodni poslanik stiče pravo i dužnosti u Narodnoj skupštini danom potvrđivanja svog mandata. Potvrđivanje mandata narodnog poslanika vrši se na osnovu uverenja o izboru za narodnog poslanika i izveštaja Republičke izborne komisije o sprovedenim izborima. Narodna skupština, na Prvoj (konstitutivnoj) sednici, na predlog predsedavajućeg, većinom glasova prisutnih narodnih poslanika, obrazuje komisiju od tri člana. Komisiji predsedava najstariji član od ove trojice. Komisija, na osnovu izveštaja Republičke izborne komisije, utvrđuje da li su podaci iz uverenja o izboru svakog narodnog poslanika istovetni sa podacima iz izveštaja Republičke izborne komisije i o tome podnosi izveštaj Narodnoj skupštini. Na osnovu izveštaja komisije, predsedavajući na Prvoj (konstitutivnoj) sednici Narodne skupštine konstatuje da je Republička izborna komisija podnela izveštaj o sprovedenim izborima i o tome koja su uverenja o izboru za narodne poslanike u saglasnosti sa izveštajem, čime je potvrđen mandat tim narodnim poslanicima. Narodna skupština je konstituisana potvrđivanjem mandata dve trećine narodnih poslanika (član 101. stav 4. Ustava Republike Srbije). Saglasno tome, i obavljenim konsultacijama, kako sam čuo, predlažem da se u Komisiju za utvrđivanje saglasnosti uverenja o izboru za narodnog poslanika sa Izveštajem Republičke izborne komisije o sprovedenim izborima, izaberu narodni poslanici: 1. Katarina Rakić, izabrana sa Izborne liste ALEKSANDAR VUČIĆ – SRBIJA POBEĐUJE; 2. Marjana Maraš, izabrana sa Izborne liste IVICA DAČIĆ – „Socijalistička partija Srbije (SPS), Jedinstvena Srbija (JS) Dragan Marković – Palma“ i 3. Nataša Jovanović, izabrana sa Izborne liste dr Vojislav Šešelj – SRPSKA RADIKALNA STRANKA. Napominjem da je, saglasno članu 5. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno da za predlog za obrazovanje Komisije glasa većina prisutnih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje predlog za obrazovanje Komisije za utvrđivanje saglasnosti uverenja o izboru za narodnog poslanika sa Izveštajem Republičke izborne komisije o sprovedenim izborima. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 204, protiv – dvoje, uzdržanih -sedam, glasalo je ukupno 213 poslanika, nije glasalo 29 od ukupno prisutnih 242 narodna poslanika. Pošto smo obrazovali Komisiju za utvrđivanje saglasnosti uverenja o izboru za narodnog poslanika sa Izveštajem Republičke izborne komisije o sprovedenim izborima, molim članove Komisije da odmah održe sednicu u sali I u parteru. Prekidamo rad ovog dela sednice do prijema izveštaja Komisije za utvrđivanje saglasnosti uverenja o izboru za narodnog poslanika sa Izveštajem Republičke izborne komisije o sprovedenim izborima. Sa radom ćemo nastaviti nakon pauze od 30 minuta. Hvala. [[Posle pauze.]] Nastavljamo sa radom. Da li su svi dobili Izveštaj Komisije o verifikaciji? Ako jesu, onda možemo da nastavimo. Nastavljamo po 1. tački dnevnog reda – POTVRĐIVANjE MANDATA NARODNIH POSLANIKA Pozivam izvestioca Komisije da nam podnese Izveštaj.
Hvala. Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, zadatak naše Komisije je bio da uporedimo podatke iz 250 uverenja o izboru narodnih poslanika sa odgovarajućim podacima u Izveštaju Republičke narodne komisije o licima kojima su dodeljeni mandati za narodne poslanike. Saglasno tome, Komisija je većinom glasova, sa dva glasa za i jednim glasom protiv, utvrdila da su sa Izveštajem Republičke izborne komisije saglasna svih 250 uverenja o izboru za narodne poslanike. Hvala.
Pošto mi još nismo konstituisani… (Nataša Jovanović, s mesta: A izdvojeno mišljenje sa sednice odbora, po Poslovniku?) Ja vas molim, ima vremena da se i o tome govori. Nismo podneli još ni zakletvu. Proceduralno nisam u stanju da vam dam reč, ali ćete dobiti čim počnemo. Molim reportere da napuste salu. Saglasno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika i člana 6. Poslovnika Narodne skupštine, na osnovu izveštaja Komisije za utvrđivanje saglasnosti uverenja o izboru za narodnog poslanika sa Izveštajem Republičke izborne komisije o sprovedenim izborima, konstatujem da je svih 250 uverenja o izboru za narodne poslanike u saglasnosti sa Izveštajem Republičke izborne komisije o sprovedenim izborima, čime je potvrđen mandat svim narodnim poslanicima. Pošto je potvrđen mandat svim narodnim poslanicima, saglasno članu 101. stav 4. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština je konstituisana. Molim reportere da napuste salu. Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da saglasno članu 17. Zakona o Narodnoj skupštini pristupimo polaganju zakletve. (Predsedavajući čita tekst zakletve, a narodni poslanici ponavljaju.) "ZAKLINjEM SE DA ĆU DUŽNOST NARODNOG POSLANIKA OBAVLjATI PREDANO, POŠTENO, SAVESNO I VERNO USTAVU, BRANITI LjUDSKA I MANjINSKA PRAVA I GRAĐANSKE SLOBODE I PO NAJBOLjEM ZNANjU I UMEĆU SLUŽITI GRAĐANIMA SRBIJE, ISTINI I PRAVDI." Molim narodne poslanike da potpišu tekst zakletve i predaju ga zameniku generalnog sekretara gospodinu Branku Marinkoviću preko službe Protokola. Dozvolite mi da vam poželim uspešan zajednički rad u predstojećem mandatu. Pre nego što nastavimo rad po dnevnom redu, određujem pauzu u trajanju od jednog sata. Hvala. Ovaj sat pauze nadam se da ćemo iskoristiti da u tom vremenu obrazujemo poslaničke grupe i da podnesemo predloge za predsednika, potpredsednika, generalnog sekretara i članove i zamenike članova radnih tela Narodne skupštine. [[Posle pauze]] Dame i gospodo narodni poslanici, izvinjavam se zbog ovog kašnjenja, ali, bile su neophodne konsultacije šefova poslaničkih grupa, koje obično dugo traju. Međutim, ovom prilikom su dale rezultat, jer se došlo do nekih normalnih saglasnosti, tako da možemo da nastavimo rad. Obaveštavam vas o konstituisanju poslaničkih grupa. Saglasno članu 22. Poslovnika, konstituisane su sledeće poslaničke grupe: Poslanička grupa Srpska napredna stranka - za predsednika poslaničke grupe određen je narodni poslanik dr Aleksandar Martinović, a za njegovog zamenika narodni poslanik dr Vladimir Orlić; Poslanička grupa Socijalistička partija Srbije (SPS) – za predsednika poslaničke grupe određen je narodni poslanik dr Ivica Dačić, a za njegovog zamenika narodni poslanik Aleksandar Antić; Poslanička grupa Srpska radikalna stranka – za predsednika poslaničke grupe određen je narodni poslanik prof. dr Vojislav Šešelj, a za njegovog zamenika narodni poslanik Nemanja Šarović; Poslanička grupa Dosta je bilo – za predsednika poslaničke grupe određen je narodni poslanik Saša Radulović, a za njegovog zamenika narodni poslanik Aleksandar Stevanović; Poslanička grupa Demokratska stranka – za predsednika poslaničke grupe određen je narodni poslanik Bojan Pajtić, a za njegovog zamenika narodni poslanik Nataša Vučković; Poslanička grupa Socijaldemokratska partija Srbije – za predsednika poslaničke grupe određen je narodni poslanik dr Milorad Mijatović, a za njegovog zamenika narodni poslanik Milena Bićanin; Poslanička grupa Partija ujedinjenih penzionera Srbije (PUPS) – za predsednika poslaničke grupe određen je narodni poslanik Milan Krkobabić, a ne vidim zamenika; Poslanička grupa DVERI – za predsednika poslaničke grupe određen je narodni poslanik Boško Obradović, a za njegovog zamenika narodni poslanik Srđan Nogo; Poslanička grupa Demokratska stranka Srbije – za predsednika poslaničke grupe određena je narodni poslanik dr Sanda Rašković Ivić, a za njenog zamenika narodni poslanik Milan Lapčević; Poslanička grupa Jedinstvena Srbija – za predsednika poslaničke grupe određen je narodni poslanik Dragan Marković, a za njegovog zamenika narodni poslanik Petar Petrović; Poslanička grupa Liberalno-demokratska partija, SDA Sandžaka – za predsednika poslaničke grupe određen je narodni poslanik Čedomir Jovanović, a za njegovog zamenika narodni poslanik Enis Imamović; Poslanička grupa Nova Srbija – za predsednika poslaničke grupe određen je narodni poslanik Velimir Stanojević, a za njegovog zamenika narodni poslanik Dubravka Filipovski; Poslanička grupa Savez vojvođanskih Mađara, Partija za demokratsko delovanje – za predsednika poslaničke grupe određen je narodni poslanik Balint Pastor, a za njegovog zamenika narodni poslanik Fatmir Hasani; Poslanička grupa Pokret socijalista, Narodna seljačka stranka, Ujedinjena seljačka stranka – za predsednika poslaničke grupe određen je narodni poslanik Đorđe Komlenski, a za njegovog zamenika narodni poslanik Marijan Rističević; Poslanička grupa Liga socijaldemokrata Vojvodine, Zelena stranka – za predsednika poslaničke grupe određen je narodni poslanik Nenad Čanak, a za njegovog zamenika narodni poslanik Goran Čabradi; Poslanička grupa Socijaldemokratska stranka – za predsednika poslaničke grupe određen je narodni poslanik Marko Đurišić, a za njegovog zamenika narodni poslanik Miroslav Aleksić. Nastavljamo rad po dnevnom redu i prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – IZBOR PREDSEDNIKA NARODNE SKUPŠTINE. Obaveštavam vas da u skladu sa članom 9. Poslovnika Narodne skupštine, treba da budu dostavljeni predlozi i da sam dobio jedan predlog kandidata za predsednika Narodne skupštine. Predlog vam je dostavljen. Kao što ste videli, za predsednika Narodne skupštine predložena je narodna poslanica Maja Gojković, izabrana sa izborne liste ALEKSANDAR VUČIĆ – Srbija pobeđuje. Podsećam da, prema članu 9. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, predstavnik predlagača može da obrazloži predlog. Da li predstavnik predlagača želi da obrazloži predlog kandidata za predsednika Narodne skupštine? (Da) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, Poslanička grupa SNS, Socijaldemokratske partije Srbije, Partije ujedinjenih penzionera Srbije, Saveza vojvođanskih Mađara, Nove Srbije, Pokreta socijalista, Narodne seljačke stranke i Ujedinjene seljačke stranke za predsednika Narodne skupštine predložila je gospođu Maju Gojković, koja je tu funkciju obavljala i u sazivu Narodne skupštine koji je izabran 2014. godine. Mi smatramo da je gospođa Maja Gojković na kvalitetan način obavljala jednu od najvažnijih funkcija u državi, funkciju predsednika odnosno predsednice Narodne skupštine. Smatramo da je u vreme dok je ona bila predsednik Narodne skupštine, Narodna skupština donela veoma značajne zakone koji su u svim oblastima društvenog života unapredili život građana Republike Srbije. Ono što je važno da se naglasi, mislim da je gospođa Maja Gojković načinom na koji je vodila sednice Narodne skupštine upristojila u velikoj meri rad Narodne skupštine, da je ovom najvišem predstavničkom domu u Republici Srbiji vratila dostojanstvo i ugled. Gospođa Maja Gojković će, kada bude bila izabrana za predsednika Narodne skupštine, pred sobom imati najmanje tri zadatka. Njen prvi zadatak i zadatak svih nas koji budemo glasali za njen izbor biće da stvorimo takav zakonski okvir u Republici Srbiji koji će nam omogućiti da u naredne četiri godine nastavimo sa politikom krupnih reformi u svim oblastima društvenog života i da u naredne četiri godine srpsko društvo u pravnom, političkom, ekonomskom i kulturnom smislu formatiramo na taj način da Srbija 2020. godine bude jedna normalna, pristojna zemlja, zemlja u kojoj će biti mnogo više radnih mesta, zemlja u kojoj će biti mnogo više investicija, zemlja u kojoj ćemo imati kvalitetnije obrazovanje, kvalitetniji zdravstveni sistem, bolje pravosuđe. Dakle, jedna zemlja koja će biti bolja nego što je sada, kao što je i sada Srbija bolja nego u onome trenutku kada ju je preuzela Srpska napredna stranka. Drugi zadatak predsednice Narodne skupštine i skupštinske većine biće da donosimo takve zakone koji će da unaprede pravni poredak Republike Srbije, da još više akcenat stavimo na vladavinu prava, na jednu beskompromisnu borbu protiv kriminala i korupcije. Nažalost, Srbija je od 2000. godine, bila poprište neviđenog kriminala, neviđene korupcije, loše privatizacije i sve je to ostavilo traga, pre svega po srpsku ekonomiju. Njen posao i posao svih nas koji je podržavamo, biće da donosimo i takve zakone koji će nam omogućiti da Srbija već u narednoj godini ima rast BDP-a do te mere da budemo najbolja zemlja u Evropi uključujući i sve zemlje EU. Politika Vlade RS, politika koju vodi Aleksandar Vučić, već je dala svoje rezultate. Građani su na izborima te rezultate prepoznalii mi želimo da se sa takvom politikom nastavi. Vlada RS koja će biti formirana u narednim danima, imaće u parlamentarnoj većini saveznika da reformišemo i našu ekonomiju, dalje da je reformišemo i da Srbija bude zaista i ekonomski lider na Balkanu u naredne četiri godine. Treći zadatak, veoma bitan predsednice Narodne skupštine i skupštinske većine, biće da obezbedimo da Srbija i dalje bude država koja je politički stabilna. Mi ne želimo da se na ulicama Beograda, Novog Sada, Niša, Kragujevca, Subotice, bilo kog grada i opštine u Srbiji, dešava ono što se danas, na žalost, dešava u Skoplju, u Banja Luci, u Podgorici, dakle, želimo mir u zemlji. Želimo da se sve naše političke razmirice rešavaju političkim dijalogom ovde, u parlamentu, a ne na ulici. Kad god su se problemi politički rešavali na ulici, onda se ni jedan problem nije rešio, nego su se stvarali dodatni problemi. Za razliku od nekih političkih stranaka koje su svojevremeno najavljivale da će, ako one ne pobede na izborima, u Srbiji da zavlada ukrajinski scenario, gospođa Maja Gojković, Poslanička grupa SNS, Vlada RS, učiniće sve da u Srbiji ne bude ni ukrajinskog ni makedonskog ni crnogorskog ni bilo kog drugog scenarija koji će da dovodi u pitanje političku stabilnost zemlje, bezbednost građana, imovine i privrede. Dakle, želimo punu političku stabilnost Republike Srbije, političku stabilnost Republike Srbije, političku sigurnost za njene građane. Želimo da Republike Srbijeu naredne četiri godine, onoliko naravno koliko to stoji do narodne skupštine kao državnog organa koji pre svega donosi zakone, nastavi sa vođenjem takve politike koja će nam omogućiti da srpsko društvo napravimo takvim da u naredne četiri godine ispunimo sve standarde koji su neophodni da postanemo punopravni član EU, a sa druge strane da zadržimo najbolje moguće odnose sa Ruskom Federacijom, sa Kinom i sa svim drugim strateškim partnerima Srbije u svetu. Srbija nikada i ni pod kakvim pritiscima neće uvodi sankcije Ruskoj federaciji i nećemo prekidati dobre odnose političke, ekonomske i svake druge sa našim prijateljima u svetu. Pokazali smo da može da se vodi jedna izbalansirana, jedna mudra, jedna racionalna politika, politika u kojoj nema mesta za previše emocija, ali u kojoj itekako ima mesta za interese građana Republike Srbije. Duboko smo uvereni da je naš ekonomski interes, da je naš bezbednosni interes, da je naš politički interes da budemo deo EU. Naravno, da li ćemo mi biti deo EU to ne zavisi samo od Republike Srbije, to dobrim delom zavisi od situacije koja bude u EU. Ako ste mogli da primetite, predsednik Vlade Republike Srbije Aleksandar Vučić, ministri u Vladi Republike Srbije, narodni poslanici, nismo dizali veliku halabuku oko toga zašto nam Hrvatska blokira otvaranje pregovaračkih poglavlja 23. Mi smo time pokazali jasnu poruku Briselu i zemljama članicama EU, želimo da postanemo deo EU, ali ne želimo nikoga da molimo da milost. Ne tražimo bilo kakvu milostinju, ako hoćete otvorite poglavlja, ako nećete ne morate da ih otvarate, mi smo učinili ono što je do nas da se poglavlja otvore, zato što je u našem interesu, a ne u interesu Nemaca, Engleza, Italijana ili Francuza da imamo bolje pravosuđe, da imamo sudske postupke koji se brže završavaju, da imamo građane Republike Srbije koji mnogo lakše, racionalnije mogu da dolaze do pravde nego što je to sada bio slučaj. U našem je interesu da dodatno unapredimo ljudska i manjinska prava. U tom smislu SNS i poslaničkoj grupi, Vladi Republike Srbije savest je potpuno čista. Zbog toga nismo reagovali ni kada su Hrvati rekli da nam blokiraju pregovore, niti smo sa oduševljenjem dočekali da odblokiraju te pregovore. Mi činimo ono što mislimo da je dobro za građane Republike Srbije, a svako drugi pa i zemlje članice EU neka postupaju onako kako misle da je za njih najbolje. Sa druge strane, duboko smo svesni činjenice da u Rusiji, u Kini imamo iskrene prijatelje, partnere i na političkom i na ekonomskom i na bezbednosnom planu i nema te sile koja će nas naterati da sa tim zemljama prekinemo dobre i prijateljske odnose. Dakle, pokazali smo da može da se vodi jedna politika koja je racionalna kada je u pitanju spoljna politika i koja je u interesu svih građana RS. Pokazali smo da može da se vodi ona politika koja je Srbiji u 19. veku omogućila da bude samostalna i nezavisna država. Pokazali smo da u sukobu velikih sila ne moramo mi biti ti koji uvek izvučemo deblji kraj. Pokazali smo da smo razumeli da ne zavisi od Srbije i nas Srba sudbina sveta i da ne zavisi od nas sudbina svetske politike, ali da isključivo od nas zavisi sudbina Srbije i njenih građana. Dakle, pokazali smo da može da se vodi jedna drugačija politika. Jedna politika koja je vođena do 2012. godine, koja je rekla – biće smak sveta ako ne uđemo u EU, EU nema alternativu. Ovi iz DS su pričali da je šansa za Srbiju ekonomska kriza koja je pogodila ceo svet 2008. godine, kao što smatramo da nije realna ona politika koja kaže treba prekinuti sve razgovore, svaki dijalog sa EU, obustavi sve moguće odnose sa EU i okrenuti se isključivo saveznicima na istoku. Srbija hoće da ima saveznike i na zapadu i na istoku i mislimo da je ta politika najbolja za građane Republike Srbije. Ono što hoću da kažem to je i o samom kandidatu. Gospođa Maja Gojković je u svojoj dugogodišnjoj karijeri pokazala da je vrstan pravnik, da je odličan advokat, da je jedna od retkih žena na srpskoj političkoj sceni koja ima ogromno političko iskustvo. U političkom životu Srbije je prisutna od 1990. godine, u više mandata je birana za narodnog poslanika, za poslanika u Skupštini AP Vojvodine, za potpredsednika Savezne Vlade SRJ. U prošlom mandatu je bila predsednik Narodne skupštine Republike Srbije i to uspešan predsednik. Mislim najbolji koji je Srbija imala od obnavljanja višestranačkog sistema 1990. godine. Koristim ovu priliku da kažem da će poslanička grupa SNS danas da podnese predlog za formiranje anketnog odbora koji treba da ispita sve činjenice i okolnosti vezane za događaje koji su se desili posle zatvaranja biračkih mesta 24. aprila 2016. godine. Hoćemo da ispitamo sve okolnosti, činjenice, pritiske, političke faktore bez obzira odakle dolaze koji su omogućili da najmanje jedna izborna lista uđe u Narodnu skupštinu Republike Srbije tako što su se svi živi udružili ne bi li ta lista ušla u parlament. Da mi je neko rekao da će na istoj bini da stoje Bojan Pajtić, Saša Radulović, Sanda Rašković Ivić, Boško Obradović, u pozadini pripadnici LGBT populacije, rekao bih da to nije moguće. Pokazalo se da je to i te kako moguće. Da mi je neko rekao da je moguće upasti u RIK, vikati sa galerije – lažeš, lopove, ukrali ste nam glasove, a pritom ne podnesete ni jedan prigovor RIK, da je moguće fizički napasti ženu koja je član RIK, pretiti joj, rekao bih da to nije moguće. Nažalost, pokazalo se da je moguće. Mi iz SNS nemamo šta da krijemo od građana Republike Srbije. Hoćemo da ispitamo sve događaje koji su se desili nakon zatvaranja biračkih mesta. Da vidimo kako je moguće da se udruže oni koji su deklarativno levičari sa onima koji su izvorno, ideološki, politički u suštini „ljotićevci“. Da vidimo kako je moguće spojiti levicu i ekstremnu desnicu zbog jednog jedinog političkog interesa, a to je da se uđe u Narodnu skupštinu Republike Srbije na silu Boga. Dakle, ne moraju oni koji su tukli žene, pretili im, vikali, galamili da podnose bilo kakav predlog za formiranje anketnog odbora. To će umesto njih da uradi SNS i to već danas i tražićemo da se ispitaju sve činjenice i okolnosti koje su omogućile da najmanje, kažem, jedna izborna lista Dveri-DSS uđe u Narodnu skupštinu Republike Srbije očigledno protivno volji građana Republike Srbije. Mislimo da je kandidat za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, gospođa Maja Gojković najbolji mogući kandidat. Ona je to pokazala i u proteklom mandatu. Nju očekuju u naredne četiri godine veliki izazovi, teški poslovi i teški zadaci, ali sam ubeđen da će ona svim tim zadacima i svim tim izazovima uspešno da odgovori. Što se tiče nas iz SNS, u nama će imati iskrene prijatelje i kolege, a ja pozivam i sve druge narodne poslanike da glasaju za izbor gospođe Maje Gojković za predsednika Narodne skupštine. (Milan Lapčević, s mesta: Poslovnik.)
Moram da kažem da bih više voleo da je predlagač govorio mnogo više o kandidatkinji, imao je šta da kaže, umesto o političkim, opštim temama koje nemaju veze direktne sa predloženom temom, ali nisam želeo da koristim ovo pravo. Samo da konstatujemo da se držimo ipak dnevnog reda. Mi sada biramo predsednicu i red je da o njoj razgovaramo, a o svim ostalim stvarima ima vremena, pa ćemo razgovarati, praviti anketne odbore i sve ostalo, voditi kampanje. (Milan Lapčević, s mesta: Poslovnik.) Dakle, pre otvaranja pretresa, podsećam vas da shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Isto tako da dodam – ako, shodno članu 97. stav 3. Poslovnika bude predloženo duže vreme rasprave, Narodna skupština o tom predlogu može odlučivati pod uslovom da sednici prisustvuje najmanje 126 poslanika, a sada ih ima 225. Prema tome, moguće je taj predlog, ako ga ima, da ga čujemo. Ako nema, onda molim poslanike, ukoliko to već nisu učinili, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Prvi za reč javio se Vojislav Šešelj i ja mu dajem reč. (Milan Lapčević, s mesta: Poslovnik.)
Dame i gospodo narodni poslanici, mi srpski radikali ne sporimo pravo parlamentarnoj većini da predloži kandidata za predsednika Narodne skupštine i u parlamentarnim demokratijama to je nešto sasvim uobičajeno. Mi ćemo kao opoziciona stranka glasati protiv, ali ćemo glasati za celi paket kojim se predlažu kandidati za potpredsednike Narodne skupštine, jer je takav dogovor postignut na sastanku šefova poslaničkih grupa. Ono o čemu ovde želim da govorim je odnos izvršne vlasti prema zakonodavnoj povodom ovog pitanja, ono što smo čuli u obrazloženju predloga, što je neodrživo sa aspekta osnovnih principa parlamentarne demokratije i onome što mi moramo da očekujemo od novog predsednika Narodne skupštine, pa makar bile veoma male šanse da se to postigne. Izvršnu vlast jednom zauvek treba naučiti da Narodna skupština nije njen sledbenik i da nije zadatak Narodne skupštine da izvršava političke ciljeve izvršne vlasti. Zadatak Narodne skupštine je da striktno kontroliše izvršnu vlast i svaki put kada se pojave u Narodnoj skupštini da ministri ovde prolaze kroz toplog zeca i da se ne zna da li ih oštrije kritikuju poslanici opozicije ili poslanici vladajuće većine, a na kraju kada se iskristališe na osnovu rasprave neki osnovni stav da se poslanici opredeljuju glasanjem. To je u demokratiji suština položaja zakonodavne vlasti u pravnom poretku. Nažalost, mi nismo to imali u proteklih 25 godina od kada je obnovljen višepartijski sistem u Srbiji, ali nije u tome problem što to nismo imali. Kada bi se bar mogao osetiti neki pomak napred od jedne do druge faze. Naš je problem što smo mi neprekidno nazadovali. Mi smo najdemokratskiji sastav Narodne skupštine imali posle izbora 1991. godine. Tamo nije bilo nikakvih ograničenja za narodne poslanike. Samo izuzetno se moglo ograničiti vreme trajanja diskusije. Inače, u redovnoj proceduri poslanici su govorili koliko su želeli, pa kada se završi rasprava, kada se poslanici jave prvi put postavi se pitanje - ko se javlja drugi put? Kaže se – uštedi se u vremenu. Šta nam znači vreme. Mi smo ovde da budemo danonoćno. Ako se ne može na vreme nešto postići, radi se i danju i noću, ali ne po cenu uskraćivanja prava narodnih poslanika. U tom periodu nismo imali ovakav oblik kažnjavanja narodnih poslanika kakav sada postoji. Ovo je stravično. Može narodni poslanik da se kazni opomenom, može da se isključi sa sednice ako prevaziđe svaku meru u kršenju discipline, ali to je sve. Da organ zakonodavne vlasti novčano kažnjava članove te vlasti, članove tog organa, to je nepodnošljivo, jer uvek onaj koji kažnjava, to je parlamentarna većina – a, Nemanjina, a stepen razvoja demokratije ogleda se u razvoju prava manjine. Ovde manjina uvek prolazi kroz toplog zeca. Imao sam priliku da 12 godina sa distance posmatram razvoj srpskog parlamentarizma, i to je možda povoljna okolnost, pošto sam mogao objektivno tome da pristupim, bez strasti. Ovde časništvo Narodne skupštine, predsednik i potpredsednici, služe za uterivanje straha među opozicione poslanike. Dođu ministri, pa čitaju lekcije opozicionim poslanicima, pa se svađaju sa njima, umesto da sede pognute glave i da oni prolaze kroz verbalno maltretiranje od strane, pre svega, opozicije, ali zašto da ne i od poslanika vladajuće većine. Ovo može izgledati smešno nekome ko ne razume šta je demokratija, ko ne razume smisao parlamentarne demokratije i pogotovo onome ko ne zna šta je to princip podele vlasti i koje su njegove praktične konsekvence. Kod nas zapravo postoji jedna izvitoperena varijanta jedinstva vlasti pod prizmom njene podele i ovde postoji težnja da sva vlast bude jedinstvena pod kapom izvršne vlasti. Mi smo slušali skupštinske funkcionere i predsednike i potpredsednike kako se u izjavama za medije hvale koliko je Narodna skupština bila uspešna, jer je izglasala toliko i toliko zakona. Stani malo, jel su to bili, pre svega zakoni koje je podnosila Vlada ili zakonodavna inicijativa poslaničkih grupa i grupa poslanika, nezavisno od poslaničkih grupa? Kada pogledamo, vidimo da je skoro isključivo Vlada inicijator donošenja zakona, a Skupština je protočni bojler. I hvali se predsednik Narodne skupštine - doneli smo 30 zakona, 40, 50, ove godine 100 zakona. Imali smo to na primeru predsednika Narodne skupštine iz mnogih stranaka ovde prilike da vidimo, ali to je sve bilo na uštrb demokratije. Uspešna je Narodna skupština koja više obori zakonskih projekata izvršne vlasti, pa ih vrati na doradu, pa očita lekciju, pa istupe i opozicioni poslanici i kažu - nije vam ovo dobro, vraćajte na doradu. Nije zadatak poslanika vladajuće većine da prihvate sve što im se podnese, čak i u njihovo ime, i kao ovce samo ubacuju kartone, odnosno ove kartice u glasački instrument i glasaju. Koliko je nastupio jedan sumrak svesti o važnosti i vrednosti parlamentarne demokratije možda najviše pokazuje zalaganje da se menja Ustav i kao prvi razlog promene Ustava da se smanji broj narodnih poslanika, i to čelnici izvršne vlasti traže da se u tom pravcu menja Ustav. Onda bismo došli u situaciju da se prepolovi broj poslanika ili svede na 150, da glavno zakonodavno telo ima manje članova nego izvršna vlast, jer u članove izvršne vlasti moramo ubrojati sve inokosne organe u državnoj upravi, i ministre i šefove agencija i načelnika generalštaba i ove i one. Zakonodavna vlast mora biti maksimalno reprezentativna. U Kneževini i Kraljevini Srbiji Velika Narodna skupština je imala skoro 600 narodnih poslanika, ali kralj je uvek sa strepnjom dolazio na sednicu Narodne skupštine. U našem slučaju samo poslanici opozicije sa strepnjom dolaze na sednicu. Neko će im čitati lekciju zbog ovoga, nekome su se nasmejali, pa ih novčano kazni, nekome nije bilo po volji što se ovako ili onako izrazio, pa ga novčano kazni. Sramota je kada neko ko je prvi među jednakima, a predsednik Narodne skupštine je prvi među jednakima, novčano kazni svog kolegu. Kakva je to demokratija, jel to vladavina prava? I što je još gore, odredbom nekom Poslovničkom se stavi da se taj novac koristi u humanitarne svrhe. Teško onome ko pokušava neku korist od takvog novca da postigne. To je proklet novac, to treba da se zna, i to se nikada ne koristi za takve svrhe, jer je ponižavajuće i onome kome se taj novac upućuje. Ovde imamo praksu da se zakoni prvo raspravljaju, pa se rasprava vodi po amandmanima, pa se određuje dan za glasanje. Zašto je to tako? Zato što vladajuća većina nije disciplinovana. Vladajuća većina mora na svakoj sednici Narodne skupštine da obezbeđuje većinu i da u svakom momentu ima tu većinu na raspolaganju, jer kada se vodi generalna debata, odnosno rasprava u načelu, pa se prođe kroz amandmane, pa se čeka nedelju ili 10 dana da se glasa, ko je u stanju da zapamti sve te amandmane? To se mora vratiti na ono što smo nekada imali, da se glasa amandman po amandman, a ko ne može da izdrži neka podnese ostavku na funkciju narodnog poslanika. To mora da se izdrži, nije Narodna skupština za kljaste i sakate, nego za one koji mogu fizički izdržati rad u njoj. I ko ne može, ne može. Dalje, ovde imamo praksu da se vrednost poslanika meri po tome koliko puta se javljao za reč, što je glupost, pa, da li je došao na sednicu. Vlast uteruje disciplinu nad opozicijom, što zahteva da svi opozicioni poslanici moraju da dođu na sednicu. Ne moraju, moraju svi iz vladajuće većine, a kada opozicioni poslanik ne dođe i to je politički stav i kada opozicioni poslanik ćuti i to je politički stav i to se mora poštovati. U našim medijima, evo nekoliko godina već, s vremena na vreme, vodi se kampanja protiv narodnih poslanika. Te oni su ovakvi, te oni su onakvi, te ne rade ništa. Nije tačno, svaki radi, i onaj koji sedi na sednici, ćuti i razmišlja i taj radi i možda najviše radi, a nije na vladajućoj većini da procenjuje ko više, a ko manje radi. Dakle, u te se stvari ne mešajte. Narod će videti ko je aktivan u skupštini, a ko nije i prema tome se opredeliti na sledećim izborima. Zamislite sada da smanjite broj poslanika na 125 kakve bi posledice bile. Formalizovao bi se rad Narodne skupštine. A zašto na 125? Hajde da smanjimo na 10, pa ako su naprednjaci dobili 50%, njih pet i ostale partije pet. Ili, da bude svega šest poslanika, njihov da ima pet glasova, a ostali po jedan. Onda se najviše uštedi. Nemojte štedeti na Narodnoj skupštini, Narodna skupština troši najmanje stavke u budžetu, a trebala bi, u principu, da troši kao izvršna vlast, u idealnom nekom srazmeru, naravno, to niko nije dostigao, niti je moguće u sadašnjim uslovima. Vi se ugledate na neke evropske zemlje koje su uvele „Bič Božiji“ nad narodnim poslanicima. Pa, ograničavaju diskusiju, pa imate u Savetu Evrope pet minuta, pa jednom možete u tri meseca da dobijete pravo na reč itd. To je formalizacija demokratije. To je nastupanje globalizama u parlamentarnoj sferi. Osnovna je suština osloboditi narodnog poslanika. Ako se oslobodi narodni poslanik, doći će onda i do zloupotrebe slobode, ali ona će biti privremena. Nadmetaćemo se ovde mesec dana ko će duže govoriti, imali smo te slučajeve ranije, pa ćemo se umoriti od toga, pa ćemo se svesti na ono što je normalan govor. Ne može predsedavajući svakog momenta da upada u reč i kaže – vratite se na temu, i da sam procenjuje je li nešto u skladu s temom ili nije. Pazite, ozbiljni ljudi su u stanju da održe i pametne govore, ali je teško nekom prosečnom čoveku zaključiti je li to u skladu sa temom ili nije. Pustite ga da govori, ako je njegovo pravo da govori. Imali smo slučajeve u italijanskoj demokratiji da su radikalski poslanici, ali to su bili levi radikali, setiće se njih gospodin Mićunović, tamo negde sedamdesetih godina, kad bi hteli da opstruišu donošenje nekog zakona, smenjivali su se danju i noću za govornicom dok nisu popadali u nesvest, pa je neki donosio „Kapital“ Karla Marksa da čita, pa je neki donosio telefonski imenik, a neki je donosio Bibliju. Da li se sećate toga? E, to je demokratija. A vi koji vam se ne sviđa, trpite. Trpite dok oni ne popadaju u nesvest. (Ljubiša Stojmirović, s mesta: To je tiranija.) Pa, ovo je tiranija većine. Nema tiranije manjine u demokratiji. Tiranija manjine je u autokratiji, u diktaturi. U demokratiji je moguća tiranija većine i mi tu tiraniju većine smo u prilici da gledamo svakodnevno i treba joj stati u kraj. Kako ćemo joj stati u kraj? Tako što će se liberalizovati atmosfera u Narodnoj skupštini. Ja nisam verovao, znate, nekada ranije u žaru političke borbe i ne primetim mnoge stvari koje su se dešavale, ali kad se to sa distance posmatra nekada deluje stravično. Ne sme predsednik Narodne skupštine da se naljuti na nekoga, ne sme da pokaže srdžbu, ne sme da pokaže mržnju. Ne sme ni ministar. Ko to može? To mogu pre svega poslanici opozicije. Pa, može se tolerisati i poslanicima parlamentarne većine, ali onima koji predsedavaju to se ne sme tolerisati. Ni ministrima se ne sme tolerisati. Ne sme ministar ovde da sedne i da se ruga bilo kom narodnom poslaniku, da ga vuče za uši u figurativnom smislu. Dakle, to je nešto o čemu moramo da razmislimo. Naravno, pred nama su dve mogućnosti – da se nastavi po starome i da se parlamentarna većina hvali kako je uspešna, jer je kroz protočni bojler prošlo toliko i toliko litara zakona za kratko vreme, pa su prošli ovakvi evropski, ovakvi, onakvi zakoni itd. To parlamentarnu demokratiju ne interesuje. Parlamentarnu demokratiju interesuje da li je svako imao pravo da se izjasni o tom zakonskom projektu i iznese svoje mišljenje. U tom slučaju neodrživo je i ovo da se deli vreme na poslaničke grupe. I to je formalizovanje rada Narodne skupštine. I nema svaki poslanik pravo da govori, a kaže se – on predstavlja narod. Ako se smanji broj poslanika na 125, onda će prirodni cenzus za pripadnike nacionalnih manjina biti dvostruko veći. Imam još dva minuta, gospodine Mićunoviću, pratim, ne brinite ništa. Dakle, povećava se prirodni cenzus. Onda ćemo imati po tom novom prirodnom cenzusu samo Mađare u Narodnoj skupštini, neće biti muslimana, neće biti ni Slovaka. Sad imamo još Slovake i muslimane i Albance. Ni Albanaca neće biti ako bude povećan prirodni cenzus. Je li to nekome u interesu? Ili ćemo i tu stvar formalizovati, pa reći – evo, oni imaju zagarantovano pravo na određen broj mesta? E, onda to nije demokratija. Pozitivna diskriminacija je uvek na uštrb demokratije. Prirodni cenzus je nešto što nije na uštrb demokratije, jer se kaže – ima pravo na toliko, pa nek pokuša da osvoji toliko. Ako ne osvoji, onda nema pravo na toliko. Ili ćemo imati jedan liberalni pristup u kome ćemo se rukovoditi umnim načelima i u kojima će to sprovoditi umni ljudi, ili ćemo opet imati okršaje. Nama nije stalo do velikih okršaja, spremni smo uvek za okršaje i to vam iskreno kažem, mi smo ovde da izvršavamo volju svog naroda, pogotovo onih koji su za nas glasali na izborima i ono što od nas očekuju. Mi ćemo to i da radimo uspešno, na ovaj ili na onaj način, ali želimo da ova Narodna skupština jednom promeni svoju suštinsku ulogu u društvu, da uspostavi u punoj meri princip podele vlasti i da se postavi iznad izvršne vlasti, a ne ovako da se predstavnik vladajuće većine poziva na mišljenje premijera. To nemate u modernim parlamentarnim demokratijama. Hvala.
Reč ima Marko Đurišić.
Hvala, predsedavajući. Ova diskusija je danas prilično široka i očigledno pokazuje želju svih nas da se posle ove pauze vratimo parlamentarnom radu i diskusiji, i to je dobro. Nadam se da će ovaj mandat obeležiti živa parlamentarna diskusija, rasprava, iznošenje različitih stavova, ali na kraju i donošenje odluka koje će biti u korist građana Republike Srbije. Pre dve godine kada je konstituisan parlament i kada je sadašnji kandidat bila birana za predsednicu parlamenta, naša poslanička grupa bila je uzdržana. Tada je samo obrazloženje predlagača bilo dosta drugačije nego danas. Govoreno je o radu parlamenta, o potrebi izmene Poslovnika, o ulozi parlamenta u demokratskom društvu Srbije. Mi nismo bili spremni da glasamo za, iako smo kao i danas, priznajemo naravno potpuno pravo listi koja je dobila najveći broj mandata da predloži predsednika parlamenta kao i pre dve godine, želeli da vidimo odnos predsednice u te dve godine na koji način će ona ostvariti ulogu koju po nama prvi među jednakima koji sedi na mestu predsednika parlamenta treba da ima. Da pre svega vodi računa o manjini u parlamentu, jer se o onim pravima manjine i ostvarenju tih prava može govoriti o demokratičnosti parlamenta ili društva. Nažalost, po našem mišljenju, u prethodne dve godine ta ocena je negativna. Parlament nije bio mesto gde je uvek mogla slobodno da se vodi diskusija. Prečesto je predsednica i predsedništvo parlamenta vodilo računa o tome kako da zaštiti Vladu i izvršnu vlast, a ne kako da ojača parlament i zakonodavnu vlast. Iz ovog obrazloženja predlagača što smo čuli danas nismo videli nikakvu nameru da se nešto promeni. Iz tog razloga naša poslanička grupa neće podržati ovaj put predlog za predsednika parlamenta. Možda jedina tačka iz obrazloženja koje je dato prilikom predlaganja predlagača o kojoj bih diskutovao, to je potreba da se u Srbiji ostvari mir i politička stabilnost. Tu se apsolutno slažem i zato pozivam buduću predsednicu parlamenta i njene kolege potpredsednike koji će biti danas izabrani, glasaćemo za taj predlog, zato što je to dogovor koji smo napravili na sastanku šefova poslaničkih grupa, da vode računa o tome da sve razlike u mišljenjima koje postoje u Srbiji pokazujemo ovde iartikulišemo sva naša neslaganja kroz diskusiju koja se vodi u parlamentu. Slažem se da nema potrebe da se pravda i pravo traže na ulicama gradova u Srbiji, ali za to je, naravno, najodgovornija većina, a u slučaju parlamenta i predsednik parlamenta i oni koji kreiraju tu atmosferu u kojoj ćemo raditi ovde u narednom periodu. U prethodne dve godine, kao jedan mali primer na koji način nije ostvarena kontrolna uloga parlamenta, navešću da je upravo činjenjem predsednice parlamenta izbegavano da Vlada dolazi, onako kako Poslovnik sada kaže, jednom mesečno u parlament i odgovara na pitanja poslanika. To je urađeno svega tri puta za nešto više od dve godine. Razni načini su smišljani kako bi se to onemogućilo, onemogućilo poslanicima pre svega opozicije da kažu šta imaju o tome i šta misle o radu Vlade. Voleli bi da se iznenadimo, prošli put smo odlukom da ne glasamo protiv hteli da vidimo na koji način će se voditi parlament, danas ćemo biti protiv, ali bih ja lično voleo da budem iznenađen i da se desi promena, da se više uvažavaju stavovi, pre svega prava poslanika opozicije i da kritikuju Vladu, jer ako parlament nije to mesto gde se Vlada kritikuje slobodno, bez straha od neke kazne, onda nećemo imati mir i stabilnost na ulicama gradova Srbije. Pošto je ovde bila najavljena od strane vladajuće većine jedna inicijativa koja treba da da odgovore na pitanje regularnosti izbora koje je bilo postavljeno u noći kada su izbori završeni i u danima posle toga, mi ćemo to podržati, naravno, želimo da se dobiju odgovori na sva ta pitanja, ali ćemo tražiti isto tako anketni odbor koji treba da utvrdi na koji način su državni organi iste te noći kada su završeni izbori postupali kada je na jednom delu teritorije Srbije država Srbija prestala da postoji jer država, između ostalog, po definiciji je jedina koja ima monopol nad silom. U toj noći, na nekoliko sati država se u ime neidentifikovane grupe ljudi odrekla tog monopola. Danas, mesec i po dana kasnije, nemamo odgovor ko su ti ljudi, ko ih je tamo poslao, sa kojim ciljem. Mi ćemo tražiti anketni odbor koji bi se bavio dobijanjem odgovora na ta pitanja. Evo, nadam se da će vladajuća većina naći za shodno da se i taj odbor formira i da o tome ovde dobijemo odgovor. Dok građani Srbije ne dobiju odgovor na sva pitanja i nemaju mogućnost da dobiju na sva pitanja odgovore ovde u parlamentu, oni će ih tražiti na nekom drugom mestu. Zato je naša odgovornost velika, da se tenzije u srpskom društvu artikulišu u ovom parlamentu, da mi budemo ti koji ćemo raspravljati, koji ćemo se možda nekad i posvađati, ali da se ta rasprava vodi ovde, tome parlament i služi. Svoj doprinos, kao i prethodne dve godine, daćemo konstruktivnom raspravom koja je, po našem mišljenju, uvek bila u okviru granica Poslovnika. I mi se slažemo da je Poslovnik potrebno menjati, da je potrebno ojačati, kažem ponovo, pre svega kontrolnu ulogu parlamenta. Nadam se da će vladajuća većina i predsednica parlamenta, ukoliko bude izabrana, biti na tom zadatku i da ćemo u ove četiri godine, ili koliko već budemo imali vremena u ovom mandatu, neke stvari promeniti kako bi učinili nešto na pitanju razvoja srpske demokratije. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Balint Pastor. (Aleksandar Martinović, s mesta: Kao predstavnik predlagača sam se javio, ako mogu da dobijem reč.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, želim da se osvrnem samo na nekoliko primedbi koje su ovde iznete. Pre svega, drago mi je što kritika nije išla ad personam, to znači da smo ipak podigli nivo političke kulture u parlamentu i da smo debatovali o principijelnim stvarima, što mislim da je dobro. Doduše, ja se sa nekim konstatacijama ne slažem. Što se tiče onoga što je rekao gospodin Šešelj, ne postoji, bar koliko ja znam, ni jedan parlament u kome ministri strepe od svoje parlamentarne većine. Ima jedna lepa knjiga gde je predgovor bolji od same sadržine knjige. Britanski politički teoretičar Sidni Lo je napisao knjigu „Engleski parlamentarizam“. Ta knjiga je objavljena u srpskom prevodu u Beogradu 1929. godine, a predgovor toj knjizi je napisao najveći srpski teoretičar javnog prava Slobodan Jovanović. Onda je on, čovek, u svom stilu, beogradskim pravničkim stilom, objasnio zašto princip u svim parlamentarnim demokratijama. Kaže – zato što je ista partija zastupljena i u parlamentu i u Vladi, samo u parlamentu svojim redovima, a u Vladi svojim đeneralima. Kao što je u vojsci, običan vojnik ne komanduje oficiru, tako ni u političkom životu onaj ko je politički iznad ne sluša naređenja onog ko je ispod njega. Ne vidim da je tu bilo šta loše u modelu parlamentarne demokratija koji postoji u Srbiji. Na kraju krajeva, kada pogledate istorijat srpske demokratije od 1990. godine pa do danas, nisam primetio da su narodni poslanici koji su u tom trenutku bili u većini nešto mnogo napadali Vladu. Menjale su se vlade, menjali su se sastavi poslaničke većine, ali uvek je stranka koja je pobedila na izborima gledala da ima isti politički kurs i u Narodnoj skupštini i u Vladi. Pitanje je šta bi bilo sa državom kada bi mi sada apriori kritikovali sve što dolazi iz Vlade Republike Srbije i kada bi ceo parlament bio kontrolno telo u odnosu na Vladu i kada bismo svi mi bili protiv Vlade. Izvinite, neko u demokratiji mora da bude i za Vladu. Mi iz SNS smo ponosni na to što podržavamo Vladu Republike Srbije. Građani Srbije su prepoznali, uprkos teškim merama koje je Vlada Srbije morala da preduzme, da su te mere bile blagotvorne pre svega za njih i za srpsku ekonomiju. Slažem se da opozicija treba da kritikuje, ali dopustite nama koji smo glasali ili koji ćemo glasati za Vladu, da tu Vladu podržavamo i da ta Vlada ima u nama političke saveznike. Nemam ništa protiv i ako vi mislite da srpski parlamentarizam treba da izgleda drugačije. Ja mislim da izgleda onako kako izgleda u skoro svim državama koje poznaju taj politički sistem. Što se tiče onoga što je rekao gospodin Đurišić, od toga da je Vlada navodno bežala da ne dođe u Narodnu skupštinu, mislim da ne postoji predsednik Vlade Republike Srbije koji je više proveo vremena u Narodnoj skupštini Republike Srbije od Aleksandra Vučića, mislili vi o Aleksandru Vučiću ovo ili ono. Svaki budžet je obrazlagao Aleksandar Vučić. Pred svaki budžet ste rekli – budžet je katastrofalan, budžet je loš, uskraćuju se prava penzionerima, radnicima, poljoprivrednicima, studentima, nema dovoljno para itd, ne sme Vučić da dođe u Skupštinu. Čovek je dolazio. Jel se sećate projekta „Beograd na vodi“? Te ovakav je, te onakav je, te žute patke, te neko uzeo pare, te nije bilo tendera, te je namešten tender itd, ne sme Vučić da dođe u Narodnu skupštinu. Čovek je došao u Narodnu skupštinu, obrazlagao zakon koji je omogućio realizaciju projekta „Beograd na vodi“. Vi konstantno, to moram da vam kažem, obmanjujete javnost time što kažete da je Vlada obavezna da dolazi da odgovara na vaša pitanja svakog poslednjeg četvrtka u mesecu. Da, ali pod uslovom da Skupština tog četvrtka radi. I, vi konstantno, to moram da vam kažem, obmanjujete javnost time što kažete da je Vlada obavezna da dolazi da odgovara na vaša pitanja svakog poslednjeg četvrtka u mesecu. Da, ali pod uslovom da Skupština tog četvrtka radi. I, to se vi što se smejete, napisali u vašem Poslovniku. Jako je smešno. Jeste, gospođo Čomić jako je smešno, ali to ste napisali vi u vašem Poslovniku, a ne ja. A što se tiče kažnjavanja narodnih poslanika, pa dobro promenićemo Poslovnik, polako ne možemo sve odjedanput, mnogo ste korova ostavili iza sebe ne možemo sve da iskorenimo za dve godine. Što se tiče kažnjavanja narodnih poslanika, ja mogu da kažem možda sam subjektivan, ako je iko bio tolerantan prema narodnim poslanicima u prošlom sazivu bila je gospođa Maja Gojković i bili su potpredsednici koje je kandidovala SNS. Vi ste za Igora Bečića izgovarali najteže moguće uvrede – bitango, đubre, stoko, itd. Koliko je od vas dobilo novčanu kaznu? Od Igora Bečića sam ja dobio novčanu kaznu i nemam problem sa tim, a vi se zapitajte, vi koji danas pričate o kažnjavanju narodnih poslanika koji ste do 2012. godine bili vlast u ovoj zemlji, vi koji ste vedrili i oblačili i u Vojvodini i na nivou Srbije i u svim jedinicama lokalne samouprave, nije i Šešelj do 2012. godine, dakle koliko je novčanih kazni izrečeno kada je sednicom Narodne skupštine predsedavala gospođa iz vaših redova? Pa, ja sam lično novčano kažnjen sa više brat-bratu 3.500 evra. Nisam mogao ovde da zucnem, čim pritisnem dugme dobio sam kaznu. Kad se to desilo nekome od vas? Nikad. Ovde ste izgovarali najgore moguće uvrede, čovek vam je izricao novčanu kaznu i povlačio opomenu. Ja ne znam da li je izrečeno dve, tri, pet u vrh glave novčanih kazni. Dakle, niste vi trpeli bilo kakav teror, ovde ako je neko trpeo teror, trpeli su poslanici većine, ali smo ga istrpeli do kraja. I građani su na kraju krajeva, vi zaboravljate da su 24. aprila bili izbori u Srbiji, narod je rekao svoje. Možete vi da mislite o nama šta god hoćete, narod je svoje rekao i dobili ste onoliko mandata koliko je narod mislio da zaslužujete da dobijete, a vi sad možete da puknete, ali je to tako. Dakle, gospodine Mićunoviću imao sam samo potrebu ovo da kažem, možda niste u formi, ali samo da vas podsetim, ja kao ovlašćeni predstavnik predlagača mogu da dobijem reč kad god to zatražim. Čisto da znate.
Ja vas molim da debata ne izlazi iz okvira teme, inače nećemo moći da izaberemo predsednicu, pa bi to bilo u skladu sa vašim interesom da skratite ove debate da to ne bi bilo. A sada dajem reč Vojislavu Šešelju, dva minuta replike.
Postoji jedan zakon za koga apsolutno moraju da glasaju svi poslanici vladajuće većine i potom zakonu se uvek vrši diferencijacija u Narodnoj skupštini i odmah se sagledava da li postoji vladajuća većina ili ne. I na usvajanje tog zakona redovno predstavlja način obaranja Vlade, mada to kod nas u našem Ustavu nije tako detaljno izvedeno. To je Zakon o budžetu. Obaveza je da vladajuća većina glasa za Zakon o budžetu i ni za jedan drugi. Imate slučaj vrlo razvijene nemačke demokratije, vrlo razvijene italijanske demokratije, imate slučaj prilično razvijene francuske demokratije koju kvari to što je ona u predsedničkom sistemu. Dakle, tu jednostavno nema elemenata za neko veliko sporenje. Citirate autora sa početka 20. veka koji nije ostavio nekog naročitog traga u ustavno-pravnoj političkoj teoriji, a sam militaristički pristup političkoj sferi društva više govori da ide u pravcu sledbeništva Musolinija i Hitlera, nego modernih nastojanja parlamentarne demokratije. Ne može se politička sfera društva posmatrati kao vojna organizacija. Može, ali onda je to katastrofa za društvo. Podsetio bih gospodina Martinovića, ipak ste vi gospodine Martinoviću, to sam gledao svojim očima najgore moguće reči izricali o Igoru Bečiću, ja mislim da ste sasvim bili u pravu da je to bilo po zasluzi, a sada napadate druge što kritikuju Igora Bečića.
Gospodine Šešelju istekla su vam dva minuta, molim vas.
Evo još sam sekund, gospodine Mićunoviću. On kad je ovde sedeo, ljudi su se sećali vaših reči i samo ih ponavljali i vi niste dobijali kaznu, a oni jesu. Nemojte molim vas, pa svi znamo ko je Igor Bečić. I, znamo da se ništa lepo za njega ne može reći.
Ja mogu još jednom da apelujem da se vratimo izboru. Izvolite, gospodine Martinoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, pa, gospodine Šešelj, ja se sećam da ste vi 1991. godine nosili glogov kolac da iselite Josipa Broza Tita iz Kuće cveća, a evo sada vidim da je predlog za potpredsednika Narodne skupštine Republike Srbije ispred SRS potpisao Josip Broz. E, sada da mi je neko rekao da je to moguće, ja mu ne bih verovao, ali izgleda da je u Srbiji moguće. Ono što sam rekao za Igora Bečića, gospodine Šešelj, rekao sam za prošli mandat, čoveku su od strane Zorana Živkovića, možda vam je smešno, ali tako je bilo. Dakle, čoveku su od strane pojedinih kolega iz bivšeg režima izricane najgore moguće uvrede. I, čovek kada je davao opomene, on je te opomene povlačio. Meni je izrekao opomenu, nije povukao, platio sam neku kaznu od 3.500 dinara i Marjana Rističevića, mislim da je kaznio i na tome se završila cela priča oko kažnjavanja narodnih poslanika. Ali, to su bili retki izuzeci kada neko iz stranaka bivšeg režima dobio opomenu. Mogli su da pričaju šta im je volja, da kritikuju, svaki dan su napadali Vučića, izgovarali najgore moguće neistine, ne valja nijedan zakon, ne valja ništa, na kraju SNS je ubedljivo pobedila na izborima uprkos svih njihovim kritikama u uprkos jednom liberalnom vođenju sednice Narodne skupštine.
Gospodine Šešelj, ali molim da završimo ovu debatu. Ja sa velikom pažnju učestvujem, posmatram ovu gigantomahiju koja se odvija ali bih ipak hteo da se vratim dnevnom redu. Izvolite, imate reč, dva minuta.
Gospodine Mićunoviću, vi ste mi ovde ključni svedok da sam o Josipu Brozu govorio sve najgore kada je to bilo veoma opasno i da sam zbog toga išao u zatvor i osam godina osuđivan. A tada se Aleksandar Martinović nije usudio ni da pisne protiv njega, mogao je u pionirskoj organizaciji, u omladinskoj organizaciji, u studentskoj i tako dalje. A što se tiče našeg kolege Josipa Joške Broza, ja njega izuzetno cenim i poštujem pre svega zato što je sin heroja Sovjetskog Saveza, Žarka Broza. E, zbog toga ga cenim i poštujem, a gospodin Martinović ne zna šta to znači.
Vi ste izazvali debatu, zar ne možete da završite. Dve, tri replike, to je previše. Hajte, izvolite, ali nemojte više. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja bih se usprotivio Josipu Brozu Titu, gospodine Šešelj ali imao sam osam godina kada ste vi osuđeni 1984. godine. Kako da mu se usprotivim? Nisam imao nikakva politička prava, bio sam maloletan, ali hajde nije to sad bitno. Hoću da kažem, nešto drugo. Dobro, vidim da vas dobar duh nije napustio, to je dobro. Što se tiče Savamale, što se tiče fantomki, pa SNS sa tim nema bilo kakav problem. Mi hoćemo da se ispita sve što se dešavalo u vezi sa Savamalom. Nadležni državni organi po tom pitanju rade. Ali ne mogu da se složim sa konstatacijom da su događaje na Savamali izazvali ljudi iz državnih organa. Pustite državne organe da rade svoj posao i da ispitaju šta se tamo desilo. Ako je neko pod fantomkama nešto radio u Republici Srbiji, pa to ste radili vi iz bivšeg režima. Godine 2001. ste hapsili pod fantomkama bivšeg predsednika Srbije i predsednika Savezne Republike Jugoslavije, Slobodana Miloševića. Noću ste ga na Vidovdan isporučili u Haški tribunal. Sve ste to radili u fantomkama. Sve ste to radili na silu. Sve ste to radili bez bilo kakvog uporišta u pravnom poretku Republike Srbije. Onda vi koji ste sve to radili, i to su mnogo teže stvari nego ove što su se desile na Savamali, sada odjednom prozivate državu što je ona navodno odgovorna što su tamo neki u fantomkama nešto radili. A vi koji ste bili protagonisti politike „fantomki“ sada predstavljate se kao veliki zaštitnici Beograda, a do pre šest meseci taj deo Beograda je bio deponija brodova, tamo su se legli miševi, pacovi itd. Sada mi koji hoćemo da taj deo Beograda bude najlepši deo u Srbiji, vi tome gurate klipove u točkove.
Prošlo je vreme, gospodine Martinoviću.
Kažete – neko je kriv za Savamalu. Pustite državne organe da urade svoj posao, samo nemojte vi koji ste pod fantomkama došli na vlast i sa heklerima…
Nemate više vremena. Reč ima narodni poslanik Balint Pastor.
Uvaženi gospodine Mićunoviću, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SVM - Partija za demokratsko delovanje će podržati izbor gospođe Maje Gojković za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Mi smo svi podržali i njenu kandidaturu na način što smo potpisali svojim potpisima, podržali tu kandidaturu. Kao što znate naša poslanička grupa se sastoji iz dve stranke. Savez vojvođanskih Mađara je u protekla četiri mandata uvek glasao za sve predložene kandidate za predsednika Narodne skupštine iza kojih je stajala dovoljna većina, bez obzira da li smo bili deo vladajuće većine ili opozicija. Što se tiče druge članice naše zajedničke poslaničke grupe - Partije za demokratsko delovanje, partije albanske nacionalne manjine, oni će sada prvi put glasati za kandidata za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Mislim da je to veliki iskorak. Ovde je bilo reči o parlamentarnom sistemu ili o toj podrvrsti podele državne vlasti na način da bi se neki stručni, naučni članci mogli biti objavljeni, i sve to naravno tako stoji, kako su kolege u prethodnim minutima to izrazili. Praksa je naravno, ovakva ili onakva. Ja se nadam da će se u naredne četiri godine, ili koliko će već trajati ovaj mandat koji smo danas započeli, biti malo bolja nego kakva je bila u prethodnih 20 i pet-šest godina, kada je uveden višestranački sistem u Republici Srbiji. U parlamentarnom sistemu državne vlasti parlament nije iznad Vlade. Naravno da parlament bira Vladu i da kontroliše rad Vlade, što je efikasno sredstvo. Ali je parlament iznad Vlade u skupštinskom sistemu, a skupštinski sistem funkcioniše ne na osnovu principa podele vlasti, nego na osnovu principa jedinstva vlasti. U parlamentarnom sistemu državne vlasti, parlament i Vlada mora da sarađuju, mora da postoji ravnoteža između parlamenta i Vlade, legislative i egzekutive ili kako se to kaže u naučnoj literaturi, mora da bude postignut ekvilibrijum između parlamenta i Vlade. Što se toga tiče, naravno, ima još puno toga što mi moramo da poboljšamo i ja se nadam da dolaze godine u kojima ćemo praviti krupne iskorake ka toj ravnoteži između parlamenta i Vlade. Što se tiče dolaska Vlade, članova Vlade u parlament, u prethodne dve godine je sve bilo onako kako je to Poslovnikom o radu Narodne skupštine regulisano, Poslovnikom iz 2011. godine. U tom Poslovniku zaista piše da članovi Vlade dolaze u parlament svakog četvrtka kada je skupštinsko zasedanje u toku. Znači, sve je urađeno onako kako je Poslovnikom regulisano. Taj Poslovnik je donet pre dva saziva. Mi se nadamo da će se taj Poslovnik menjati i da će neke, da će opozicija imati više prava nego koliko ima po ovom Poslovnika koji je donet pre dva saziva, želeo bih da podvučem, znači pre dva saziva Narodne skupštine. Što se tiče gospođe Gojković kao kandidata za funkciju predsednika Narodne skupštine, po našem Ustavu, to je druga funkcija po značajui to se može zaključiti iz toga da predsednik parlamenta zamenjuje predsednika Republike u određenim slučajevima. Radi se o vrlo značajnoj funkciji i želim da ponovim ono što sam govorio i pre dve godine, tada sam govorio o tome da predsednik Narodne skupštine treba da ispunjava određene uslove da bi uspešno, ne da bi kandidat bio izabran, to zavisi od većine, nego da bi uspešno predsednik obavljao nadležnosti, poslove koje spadaju po Ustavu, zakonu i Poslovniku u nadležnost predsednika Narodne skupštine. Kao prvo, osoba treba da bude stručna za taj posao, treba da bude jaka ličnost i unutar svoje političke stranke. Treba da poseduje autonomnu ličnost jer su velika iskušenja, veliki su pritisci i svagdašnje izvršne vlasti na svagdašnji parlament i predsednika parlamenta. Tim pritiscima bez obzira što se radi o ravnoteži i saradnji u određenim situacijama treba odoleti i pod tim kriterijumima i ispunjenosti tih kriterijuma, mi u poslaničkoj grupi SVM - Partija za demokratsko delovanje, smatramo da gospođa Gojković može da bude uspešan predsednik Narodne skupštine i zbog toga smo podržali njenu kandidaturu i zbog toga ćemo glasati za njen izbor u danu za glasanje. Interesantno je reći, niko to još nije do sada spomenuo, da će Maja Gojković biti drugi put na čelu Narodne skupštine, to je već možda rečeno, ali nije rečeno da se reizbor nikome nije desio u proteklih skoro 20 godina. Ako se ja dobro sećam, gospodin Dragan Tomić je poslednji put u dva mandata bio predsednik Narodne skupštine, od 1994. do 1997. i od 1997. do 2001. godine i zbog toga možemo konstatovati da je značajna stvar što će gospođa Gojković biti danas izabrana za ovu vrlo značajnu funkciju. Na kraju, želim da kažem da na poslanike SVM i Partije za demokratsko delovanje možete uvek da računate. Mi ćemo uvek biti konstruktivni. Mi ćemo uvek pokušati i nastojati da parlament učinimo još boljim. Nikada nećemo izvršavati napade na dostojanstvo Narodne skupštine. Unapred, želim vam puno uspeha na ovoj funkciji i nadam se uspešnom radu u ovom sazivu Narodne skupštine. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Bojan Pajtić.
Uvaženi predsedavajući, poštovane dame i gospodo poslanici, ne bih danas voleo da sam u koži gospođe Maje Gojković, jer izlaganje predlagača više je ličilo na ekspoze predsednika Vlade nego na predlaganje predsednika parlamenta. Izgleda da ni sama parlamentarna većina nema dovoljno pouzdanja u spremnost gospođe Gojković da vodi parlament na način na koji to priliči jednoj parlamentarnoj demokratiji. Ali, složio bih se sa tim da gospođa Gojković jeste sigurno najmanje loše rešenje, budući da je legitimno pravo parlamentarne većine da predlaže predsednika parlamenta. Po mojim saznanjima, radi se o osobi koja je legi artis završila svoje studije, dakle, nije kupila diplomu, nije prepisala doktorat i u formalnom smislu, njeno obrazovanje nije sporno i u tom smislu ona ispunjava elementarni nivo kvalifikacija koje su potrebne da se vodi najviše predstavničko telo u ovoj zemlji. Čuli smo svašta u toku izlaganja predlagača, priče o tome šta je radila DS, o tome koliko se razvija naša zemlja, o tome koliko su stabilnost i bezbednost značajne. Ja samo molim da ne pričate o bivšem režimu. Nakon četiri godine vlasti vreme je da se preuzme odgovornost za ono što se dešava u ovoj zemlji i da ne pričate o 2001. godini, jer na vašoj listi i u vašoj koaliciji ima više stranaka DOS-a nego sa ove strane skupštinske sale, dakle, od Nove Srbije, gospodina Ljajića, koalicije SVM i odavde vidim nekoliko poslanika DOS-a iz tog saziva. Tako da, priča o bivšem režimu iz 2001. godine nije priča koja je primerena u ovom parlamentu, niti je primereno reći da se iskorenjuje korov za mandata ove Vlade, korov koji je navodno nicao do 2012. godine. Da parafraziram čoveka koga ste toliko puta pominjali, ovih dana konačno u pozitivnom kontekstu, u ovoj zemlji korov se zaliva, a ne iskorenjuje, i to je ono što je suštinski problem. Posebno me zabrinula konstatacija predlagača da će parlament biti saveznik Vlade, što pokazuje duboko nerazumevanje ustavne pozicije parlamenta, duboko nerazumevanje podele vlasti. Parlament nije saveznik Vlade, nije servis Vlade. Nije uloga parlamenta da kroz hiperprodukciju zakona dokaže lojalnost bilo kojoj Vladi ili bilo kom mandataru. Valtazar Bogišić je u Opštem imovinskom zakoniku za Crnu Goru rekao: „Što se grbo rodi, vrijeme ne ispravi“, i to je ono što se dešavalo sa zakonima u prethodnom periodu, u vreme predsednikovanja gospođe Gojković. Predlagane su desetine zakona preko noći, objedinjena rasprava i nakon toga, na sledećoj sednici ste imali izmene i dopune tih istih zakona. Na taj način se ne gradi pravni sistem. Na taj način se ne gradi ni pravna država. Zaboravili smo da pomenemo, a važno je reći, da predsednik parlamenta nije samo prvi među jednakima u ovom domu. Predsednik parlamenta, prema najvišem pravnom aktu ove zemlje, u slučaju da se, ne daj Bože, predsedniku države nešto desi, v.d. dužnosti predsednika Republike. Predsednik Republike izražava jedinstvo građana i izražava državno jedinstvo po funkciji i slovu Ustava. Verovatno bi cinici rekli – nema bolje osobe koja bi izrazila jedinstvo od gospođe Gojković, s obzirom na broj političkih organizacija u kojima se nalaze. Ali, ozbiljna je tema i u ozbiljnom smo problemu zbog toga što vladajuća većina ne pokazuje potrebu da ima bilo kakav dijalog sa opozicijom, da ima dijalog koji bi bio primeren civilizovanom društvu. Dešavalo se u prethodnom periodu da o istoj tačci dnevnog reda imamo raspravu o budžetu, o „Beogradu na vodi“, smanjenju subvencija u poljoprivredi, pretvaranju dugova „Srbijagasa“ u javni dug. Pa, ukinite onda raspravu. Većina može sve. Većina može da prekrši sve parlamentarne uzuse. Većina može da izglasa kakav god hoće zakon. Ukinite raspravu, jer nema nikakvog smisla na ovakav način, kroz Frankenštajn raspravu vezivati teme koje nikakve veze nemaju jedne sa drugima. Zakon o radu donet je bez javne rasprave, verovatno najvažniji zakon sa stanovišta standarda građana u ovoj zemlji. To je neprihvatljivo i to se ne dešava ni u jednom evropskom društvu. Zbog toga tolike kritike Evropske komisije upravo u odnosu na period u kome je gospođa Gojković bila predsednik parlamenta, kritike oko parlamentarne procedure, kritike da parlament podriva autoritet nezavisnih regulatornih tela, kritike da parlament podriva autoritet Zaštitnika građana, kritike na hitne postupke kojim se donose zakoni, kritike na to da Vlada i predstavnici Vlade ne odgovaraju mesečno na pitanja koje opozicija postavlja. Obaveza svake odgovorne vlasti jeste da shvati da su građani nosioci suvereniteta u jednoj zemlji i da je svaki poslanik pojedinačno ovde u funkcionalnom smislu, u formalnom smislu iznad Aleksandra Vučića kao predsednika Vlade ili bilo kog predsednika Vlade, da su građani ti koji su nosioci suvereniteta, a mi smo predstavnici građana. Vlada je tu da bude kontrolisana, Vlada je tu da sprovodi zakone koje donosi parlament. Nije parlament tu da se nađe Vladi i da bude saveznik Vlade. To je potpuno nakaradno postavljen koncept. Ne postoji dobra vlast. Postoji samo dobro kontrolisana vlast. Ako ne postoji kontrola vlasti, onda se plašim da neće biti mnogo sreće ni u ovom sazivu od ono što budemo učinili, nezavisno od toga da li parlament bude izglasao gospođu Gojković ili ne. Gospođa Gojković je dozvolila da se u ovom parlamentu izglasaju i propisi kojima se izvršavao očigledno privatni interes ljudi koji danas vode ovu državu. Proglašavanje „Beograda na vodi“ javnim interesom i otuđenja nepokretnosti javnim interesom, gde je očigledno da se radi o realizaciji nečega što je privatni interes investitora i njihovih poslovnih saradnika iz izvršne vlasti, jasno govori o tome da parlament ni u rudimentu ne odgovara onoj ulozi koju mu je definisao Ustav i zakoni u ovoj zemlji. Ukinuta je kontrolna uloga parlamenta. Parlament je bez javne rasprave i bez svesti o tome koliku štetu nanosi poljoprivredi u ovoj državi doneo i zakon kojim se omogućava da se poljoprivredno zemljište oduzme poljoprivrednicima i da se da na korišćenje tajkunima, na osnovu diskrecione odluke komisija u ministarstvima. To je princip koji je potpuno neprihvatljiv i to je princip protiv koga ćemo se apsolutno boriti u narednom periodu. Gospođa Gojković nije pokazala u prethodnom periodu želju i volju da se odupre izvršnoj vlasti i da parlamentu da onu ulogu koju parlament zaslužuje. Glasaćemo protiv njenog izbora kako zbog toga, tako i zbog činjenice da parlamentarna većina nema legitimitet, a nema ga zbog toga što je izborna krađa koja se dogodila 24. aprila, ne na izbornu noć, nego u toku izbornog dana, taj legitimitet oduzela parlamentarna većina u ovom domu. Demokratska stranka, reklo bi se na prvi pogled, nije imala politički interes da se založi za zaštitu prava onih političkih stranaka za koje su građani glasali 24. aprila u dovoljnoj meri da pređu prag i da budu deo ove Skupštine. Demokratska stranka sa stanovišta odbrane, principa da je glas građana svetinja i da građanin jeste nosilac suvereniteta, reagovala tako što je zaštitila to pravo stranaka koje su, slažem se, sasvim različite od Demokratske stranke, programski u mnogim segmentima. Slažem se čak i u tome da bi pragmatski posmatrano, onako kako se često politika posmatra u našem društvu, Demokratskoj stranci odgovaralo da je manje lista ušlo, a da ima više poslanika u ovom parlamentu, ali nam ne bi odgovaralo da se inauguriše princip da se može pokrasti bilo čiji glas i bilo koja lista. Glasovi su se krali kako kroz sistem „bugarskog voza“, tako kroz prepravljanje zapisnika, kroz navodne albanske porodice koje su masovno glasale na izborima potpisujući se ćirilicom, identičnim rukopisom čitava porodica. Išla je krađa toliko daleko da i gospodin Goran Bogdanović, koji je ovde kao poslanik, nije glasao prema zapisniku sam za sebe. Kada su izbrojani glasovi konstatovano je da je lista na kojoj se on nalazio dobila 60, a ne nula glasova u biračkom mestu na kome je gospodin Goran Bogdanović stanovao. Dakle, imamo čoveka koji glavom i bradom može da potvrdi koliko je flagrantna ta krađa bila. Predlaganje anketnog odbora, a osvrćem se na njega, ne zbog toga što je to tema, nego što je predlagač govorio o tome i praktično je postavio i taj anketni odbor kao temu ove rasprave, koji će da razmatra samo šta se događalo posle osam sati uveče 24. aprila, je ismevanje i demokratiji, ismevanje i ovog Doma i pokazuje na aroganciju koja je potpuno neprihvatljiva. Ako se formira anketni odbor i ako govorimo o krađi izbora, anketni odbor mora i može da sagleda sve elemente i sve okolnosti tog izbornog dana i dana koji su sledili i dana pre toga, slažem se. Parlamentarna većina može da izglasa i da je danas nedelja, ali ne može da sakrije istinu da nema legitimitet, da je manji broj građana u realnosti, i to značajno manji broj građana, glasao za njihovu listu nego što to ukazuju zvanični podaci. Slažem se da nije najzahvalnije i da ne treba pribegavati tome da se problemi rešavaju, kako ste rekli na ulici. Verujte mi na ulicu se ne izlazi iz zadovoljstva. Onaj ko izlazi na ulicu izlazi od muke na ulicu. Od muke izlaze i oni koji su ono što se dešavalo u „Savamali“ shvatili kao atak na sopstvenu bezbednost i bezbednost svoje porodice. Na ulicu izlaze i oni kojima nije prihvatljiv atak na nezavisnost Pokrajinskog javnog servisa. Na ulicu su izašli i oni koji su na ovim izborima bili pokradeni. Demokratska stranka će zajedno sa drugim opozicionim strankama predložiti anketni odbor koji bi imao zadatak da sagleda sve okolnosti tog dana, prethodnih dana i kasnijih dana. Puno smo razgovarali o tome da li ima rezona u ovakvim okolnostima uopšte učestvovati u radu parlamenta kada je režim očigledno uhvaćen u krađi glasova. Shvatili smo da nivo privrženosti evropskim vrednostima o kojima govore predstavnici vlasti jeste toliko nizak da bi takav naš postupak izazvao zadovoljstvo u redovima većine, a ne zabrinutost, ni zabrinutost nad institucijom Skupštine, ni zabrinutost nad sudbinom građana ove zemlje. Mi iz ovih razloga ne možemo da glasamo za gospođu Gojković. Lično, uvažavam gospođu Gojković. Lično, još jednom, verujem da je ona najmanje loše rešenje unutar onog korpusa kadrova koje je promovisala SNS u godinama iza nas, ali gospodo zaboravite to bivši režim i zaboravite te opozicione manire. Odavno niste opozicija i odavno dominirate svim sferama ovog društva. Jedini razlog zbog čega mi danas ne možemo reći da smo, u formalnom smislu, diktatura jeste što postoji nekakav Ustav i nekakvi zakoni koji se u praksi ne poštuju. Mi ne možemo da kažemo da smo u formalnom smislu, doktrinarnom smislu, totalitarno država samo zbog toga što ova vlast nema ideologiju. Ona je i levo i desno i u istom govoru hvali Zorana Đinđića i napada hapšenje Slobodana Miloševića. Toliko o razumevanju demokratije. Toliko o razumevanju naše prošlosti. Toliko o razumevanju puta kojim ova država treba da ide.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Ja sam znao da je gospodin Pajtić sklon laganju, ali da ima takve sklonosti, to do sada nisam znao. Ja ću pokušati da idem redom. Kažite mi, gospodine Pajtiću, jeste li vi bili glavni akter glasanja iz Bodruma i Soluna, a kada ste bili šef poslaničke grupe DOS-a, a kada vam je glavni saveznik…
Molim vas da ne unosite te priče.
Šta sam sada rekao? Da li je zabranjeno reći DOS? … kada vam je glavni saveznik u tom poslu bio, da li se tako zove, Alen Selimović, ako se ne varam. Kažite mi u kakvom je stanju bio srpski parlamentarizam kada se glasalo iz Bodruma i Soluna? U kakvom je stanju, gospodine Dušane Petroviću, bio, kada već dobacujete, srpski parlamentarizam kada ste ovde 5. oktobra upadali sa automatskim puškama, zapalili Narodnu skupštinu, iznosili fotelje, umetničke slike, kada ste upadali u Narodnu banku Srbije, u Saveznu upravu carina sa čarapom na glavi, itd? U kakvom je stanju bio srpski parlamentarizam tada? (Narodni poslanik Dušan Petrović dobacuje sa mesta.) Morate jače da govorite da bih vas čuo, slabo vas čujem. Dakle, što se tiče nezavisnih regulatornih tela, nezavisnih institucija ombudsmana, gospodine Pajtiću, u prošlom sazivu se prvi put desilo da je poslanička većina ili da je uopšte Narodna skupština razmatrala i usvojila izveštaj Zaštitnika građana. U vreme kada ste vi bili vlast u ovoj državi, Zaštitnika građana niko ništa nije pitao, mogao je da govori šta mu je volja, da kritikuje šta mu padne napamet, nikada ni u jednom mediju to nije objavljeno, niti vam je palo napamet da izveštaj Zaštitnika građana, koji je izabran 2007. godine, ikada stavite na glasanje. To se desilo prvi put u prošlom sazivu Narodne skupštine Republike Srbije. Što se tiče Đinđića, vi ste imali priliku, gospodine Pajtiću, da podignete spomenik ili bistu Zoranu Đinđiću. Što se tiče Zorana Đinđića, možemo prema njemu da imamo ovakve ili onakve emocije, ali činjenica je da je čovek u momentu ubistva bio predsednik srpske Vlade. Srpska napredna stranka ne želi da se ikada više u Srbiji desi da bilo koji predsednik srpske Vlade, ma iz koje partije da dolazi, bude ubijen na funkciji predsednika Vlade. Time izražavamo poštovanje, ne prema onome što je Zoran Đinđić radio kao političar ili prema onome što je radio kao predsednik Vlade, mi izražavamo pijetet prema činjenici da je jedan srpski predsednik Vlade ubijen i apelujemo da se to nikada više u srpskoj istoriji ne desi, da nikad više Srbin na Srbina ne digne ruku. Što se tiče ideološke orijentacije SNS, mislim da ste, gospodine Pajtiću, poslednji, i vi, i vaše kolege iz DS, koji o tome imaju pravo da govore. Demokratska stranka je nastala, odnosno njen rad je obnovljen, vi me ispravite ako grešim, u novembru 1989. godine. Obnovili ste rad kao jedna klasična stranka građanske orijentacije, otprilike, modernim političkim rečnikom rečeno, stranka desnog centra, jer su u DS bili i Kosta Čavoški i Vojislav Koštunica i neki drugi koji su se kasnije otvoreno deklarisali kao srpski nacionalisti. Kada ste vi postali levičari? Vi ste postali levičari silom prilika, 2008. godine, jer ste bili u tesnacu oko većine da li ćete formirati vladu ili ne. Vi ste napravili, kako se to zove, deklaracija o pomirenju ili sporazumu o bratimljenju sa jednom političkom partijom koju ste do tada nazivali najgorim i najpogrdnijim mogućim rečima. I stalno govorite o tim devedesetim godinama kako su bile mračne, kako su bile ovakve ili onakve, a onda 2008. godine, samo da biste napravili vladu i samo da biste napravili vlast u većini jedinica lokalne samouprave u Srbiji, mi to nismo zaboravili. Vi ste pogazili sve vaše ideološke orijentacije i sve vaše programske ciljeve i od jedne partije građanske orijentacije koja je, na kraju krajeva, sprovela pljačkašku privatizaciju u Srbiji, vi ste odjedanput, preko noći, postali levičari. Jel tako bilo? (Gordana Čomić, s mesta: Nije.) Bilo je tako gospođo Čomić, vi ste izgleda zaboravili Ljubišu Savića Mauzera, zaboravili ste vola na Palama, zaboravili ste… (Gordana Čomić, s mesta: Ništa ja nisam zaboravila.) Zaboravili ste, a onda niste ni znali, onda je to vaša greška. (Gordana Čomić, s mesta: Ništa.) Zaboravili ste da je DS svojevremeno, mislim da je to bilo 1992. godine, donela tzv. Sokobanjsku deklaraciju u kojoj traži ujedinjenje svih srpskih zemalja. Danas, vi se užasavate te politike. To je bilo zlo, to je bila najgora moguća politika, i onda nam vi govorite o tome kako neko nema ideološku orijentaciju, a šlag na tortu, tu vašu političku tortu, predstavlja činjenica da ste pozvali da se glasa za listu koja se zove „DVERI – Demokratska stranka Srbije“. Svojevremeno ste DSS nazivali maltene klero-fašističkom partijom Srpske pravoslavne crkve. DVERI su izvorno, po svojoj ideološkoj orijentaciji, evo nek se Boško Obradović ljuti koliko hoće, ja tako mislim, malo sam čitao neke knjige, Ljotićevci. Geneza tog pokreta je Ljotićevska. Nazivi njihovih organa su Ljotićevski. Njihov politički svetonazor je Ljotićevski, a to znači – nema parlamentarne demokratije, nema stranaka, staleži, čvrsta ruka, ugledanje na Musolinija, na Hitlera, itd. I onda na bini svi zajedno, Bojan Pajtić, Saša Radulović, Boško Obradović, Sanda Rašković Ivić, u pozadini zastave sa duginim bojama, kažite mi gospodine Pajtiću, koja je to ideologija? Kako se krsti ta ideologija? Leva, desna, kako se zove ta ideologija? Ja za takvu ideologiju u životu nisam čuo. Što se tiče kriminala i korupcije, gospodine Pajtiću, pa vi ste za 16 godina vaše vlasti više zuluma učinili u Vojvodini nego dok su Turci vladali tim krajevima. Turci su stigli, svojevremeno, u 16 veku, do Beča i Pešte, pa su onda pregazili teritorije koje se danas nazivaju Vojvodinom. Manje zuluma i manje zla su napravili nego vi za 16 godina vaše vlasti. Nema pokrajinske institucije i ja se nadam da se zakoni neće selektivno primenjivati, da će se primenjivati do kraja i da će se ispitati svaka zloupotreba u Vojvodini koja se desila od 2000. do 2016. godine.Zašto to kažem? Ne postoji ni jedna pokrajinska institucija koja je raspolagala sa bilo kakvim budžetom, bio on mali, veliki, da je imalo ovoliko ili onoliko para, a da je vi niste ojadili. Budžet AP Vojvodine, Fond za kapitalna ulaganja Vojvodine, Razvojnu banku Vojvodine, Fond za razvoj Vojvodine, pokrajinske sekretarijate, pre svega, Pokrajinski sekretarijat za nauku i tehnološki razvoj. Jel moram da vas podsećam koliko ste para dali fantomskim firmama na ime nekih kredina, a oni vam umesto para vraćali četkice za zube, sifone, itd. Gospodin Marijan Rističević i ja smo vam ovde, u prošlom mandatu, čitali ugovore sa firmom iz Sombora, mislim da se zove „Maranta“, kojoj ste dali silan novac iz Fonda za razvoj novih tehnologija, ja mislim da se to tako zove u Vojvodini, a oni su se obavezali da vam, umesto para vrate mrtvačke sanduke. Ajde sada vi meni objasnite, gospodine Pajtiću, kakve veze ima Vlada AP Vojvodine, njeni pokrajinski sekretarijati, u opisu njihove nadležnosti koja je definisana Ustavom i Statutom Vojvodine, sa sahranjivanjem ljudi? Ama nema nikakve veze.I onda ste se vi našli da nekoga prozivate za kriminal i korupciju. Ja da sam na vašem mestu, gospodine Pajtiću, ja te reči ne bi upotrebljavao. Ja bi molio boga da sam na vašem mestu da mi neko ne zakuca na vrata i da mi ne donese sudski poziv, jer ono što ste vi uradili u Vojvodini, ja ne znam šta još treba da se desi u Srbiji pa da ista takva politička klasa zavlada severnom srpskom pokrajinom i da tako temeljno pohara, kao što je to vama pošlo za rukom.
Gospodine Martinoviću, doveli ste me u ozbiljnu zabunu. Ja sam mislio da mi biramo gospođu Maju Gojković za predsednika, a vi izgleda birate Pajtića ili ne znam koga drugoga o kome govorite. Držite se dnevnoga reda. Vaše izlaganje nas vodi na jedan put kojim ja ne bih želeo da mi idemo. Dozvolite da izaberemo predsednicu, a sve vaše frustracije ili šta god hoćete, nepogode, vi to negde drugo uradite. Mi gubimo vreme, gubimo beskrajno vreme i nećemo izabrati. Samo još da vas upozorim, ja neću raditi do ponoći kako vi mislite, prema tome vi opstruirate gospođu Maju Gojković da je izaberemo večeras. Replika Pajtić.
Poštovani predsedavajući, poštovane dame i gospodo poslanici, zbog ovakvih kleveta kakve je izgovarao gospodin Martinović, budući da sam čovek koji nikada nije prekršio ni jedan zakon a kamo li uzeo jedan jedini dinar državnih sredstava, pokrenuo sam čitav niz tužbi i kada mi gospodin Martinović preporučuje da izbegavam sudske pozive, on je taj koji izbegava suđenje na kome sam ga tužio za klevetu, druge kolege iz SNS to nisu učinili. I gospodin Milovančev se odazvao i predstavnici SNS, jer sam tužio i stranku i gospodina iz „Informera“, jedino je gospodin Martinović tražio promenu nadležnosti suda bežeći od toga da se utvrdi činjenično stanje i isteraću gospodine Martinoviću, sve te klevete. Vi ste počeli govorom mržnje, jer ovo je govor mržnje. Iznošenje tolike količine kleveta, jeste govor mržnje, hajka, a sami ste pohvalili samu raspravu kako nije ad personam i nije bila ad personam. Što se tiče sklonosti laganju, gospodine Martinoviću, 20 godina sam aktivan u politici i stojim iza svake političke konstatacije koju sam rekao. Vi ste recimo, 25. jula 2011. godine, izgovorili – zvali su me da pređem u SNS, ali moj odgovor je bio – ne, jer sam lojalan Vojislavu Šešelju. Prelazak u SNS bio bi krajnje kukavički potez i okretanju leđa čoveku koji se u tamnici nadčovečanskim naporima bori, ne samo za sebe, nego za celu Srbiju. Pa nastavljate 27. marta 2012. godine, kažete – saradnja sa onima koji su nastali krađom mandata SRS nije moguća. Nikoliću i Vučiću se ne može verovati. Pa kažete – između Borisa i Tome, ovo je 2. maj 2012. godine, između Borisa i Tome nikakve suštinske razlike nema. To je lice i naličje iste prozapadne izdajničke i antisrpske politike. Pa ko laže gospodine Martinoviću, to vi meni recite posle ovoga?
Replika, dva minuta. Da ne bude zabune, radi Skupština normalno do 18.00 sati, pa prema tome, pošto je sada već 16.00 sata, da znate da ćemo raditi do 18.00 časova. Sada se javio za repliku… (Vojislav Šešelj, s mesta: Ja sam se javio.) Javio se prethodno Obradović, dobićete reč samo redosledom, ali ako replike budu trajale, onda se neće brzo završiti. Izvinjavam se, samo da saopštimo da to uđe u zapisnik, da produžavamo sednicu posle 16.00, a ja ću prekinuti onda kada se umorim, do kada smatram da je normalno da sednica radi. Saglasno članu 27. i članu 87. Poslovnika st. 2. i 3. Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština raditi i posle, to ćemo glasati, 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre završi konstitutivnu sednicu. Dakle, ovaj argument – što pre da završi, za mene nije argument. Zato vas molim, sada dajem reč, a daću i pauzu da se dogovore šefovi poslaničkih grupa da li će raditi i posle 18.00 sati i koji su to neophodni razlozi. Imate dva minuta i da završimo.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, pomaže Bog svima. Želeo bih, pre svega, da vas pozdravim u ime Poslaničke grupe Srpskog pokreta „Dveri“, koji je nova politička opcija u Narodnoj skupštini i nismo očekivali da će naše prvo obraćanje biti replika. Međutim, s obzirom da gospodin Aleksandar Martinović nije mogao da propusti da u više navrata u svojim izlaganjima umesto da govori o tački dnevnog reda i kandidatu SNS za predsednika Narodne skupštine ne upotrebi i razne izraze o Srpskom pokretu „Dveri“, iz čega mogu da zaključim da je Srpski pokret „Dveri“ potencijalno ono što žulja, smeta ili čega se plaši gospodin Martinović ili SNS. Ono što je važno naglasiti je da demokratiju najviše krši onaj ko krade izbornu volju građana Srbije, a upravo je SNS bila nosilac ovog najnovijeg pokušaja izborne krađe i pokušaja da ispod crte, tj. da ispod cenzusa spusti najmanje tri liste opozicije, ukrade njihove mandate i tako poveća svoj rezultat na ovim izborima koji je u izbornoj noći procenila kao nezadovoljavajući. To je nešto o čemu ćemo još govoriti. Međutim, ovo drugo, gospodine Martinoviću, zaista ne može da vam služi na čast. Dovoditi Srpski pokret „Dveri“ koji je poznat po antifašizmu, po pravoslavnim, slovenskim, srpskim rodoljubivim tradicijama u kontekst fašizma, zaista je nešto sramotno sa vaše strane. Poznato je da naše vrednosti nemaju nikakve veze sa fašizmom. Poznato je da zastupamo isključivo interese srpske tradicije u kojoj fašizam nikada nije bio karakterističan. Ako su za vas fašizam zalaganje za porodične vrednosti, za domaću privredu i poljoprivredu, za prezadužene porodice i za sve ono za šta se zalaže Srpski pokret „Dveri“, onda očito vi ne poznajete pojam fašizma. Zahvaljujem.
Reč ima Sanda Rašković. (Vojislav Šešelj, s mesta: Replika. Dva minuta.) Nisam vas video. Dobićete reč. Posle će dobiti odmah reč. Gospodin Martinović, po Poslovniku. Sanda, izvinjavam se. Ima ovde ljudi koji hitno hoće da…
Gospodine Mićunoviću, prekršili ste član 107. Poslovnika Narodne skupštine time što ste ugrozili dostojanstvo Narodne skupštine. Dakle, gospodin Bojan Pajtić, to veoma dobro znate, nije neko za koga ja lobiram da se glasa. Vi sami u DS ne znate ko će vam biti predsednik – da li Pajtić, da li Šutanovac, da li Nataša Vučković, da li pitaj Boga ko? Pa sada ja da glasam za Bojana Pajtića. Nemam pravo, nisam član DS. Nešto mnogo važnije od toga, gospodine Pajtiću, ja sam se pojavio na sudu i to sam, bez advokata, po tužbi koju ste vi podneli protiv mene zbog mojih istupa u javnosti, gde sam vas nazvao kriminalcem, lažovom, liderom kriminalnog režima u Vojvodini. Sada vi ustanite, gospodine Pajtiću, i kažite da li ste se pojavili na ročištu po svojoj tužbi koju ste podneli protiv mene, ili ste poslali advokata i kažite mi kada ja to nisam potpisao sudski poziv da se odazovem na tužbu koju ste vi protiv mene podneli zbog, kako ste rekli, „intenzivnih duševnih bolova“ koje ste trpeli zbog mojih istupa u javnosti.
Gospodo poslanici, dobićete svi reč. Nemam ništa protiv, ali ako hoćete da izaberemo predsednicu, onda vas molim da se ograničimo na temu koja je na dnevnom redu, ako želite da danas završimo ovaj posao. Molim vas, tražite reč. Dosta ste govorili, previše za sve. Pustite neka još neko kaže još nešto. Prema tome, bunite se koliko god hoćete, ja ću se pridržavati onoga što je normalno i racionalno da se držimo dnevnog reda i toga se morate pridržavati. Samo vas molim da ograničimo replike i povrede Poslovnika itd. Ako ih ima, izvolite, ali nemojmo dugo da govorimo. Dajmo šansu drugima koji još nisu govorili, predstavnicima drugih političkih grupa. Šta hoćete, to uradite. Javio se po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, gospodin Martinović se osvrnuo negativno i uvredljivo prema članu 104. Poslovnika o meni, a i o stranci kojoj pripadam, tako da mi to daje osnova za repliku.
Samo mi recite da li je replika ili povreda Poslovnika?
Replika. Tražio sam repliku. Iskoristiću svoje vreme, ono će duže trajati ukoliko mi ne budete dozvolili da govorim.
Molim vas da saslušamo.
Što me duže budete zadržavali, duže će trajati moje izlaganje. Dakle, ukoliko želite da brzo okončamo ovu tačku, ja vam savetujem da se držite nekog elementarnog reda i pristojnosti. Gospodin Martinović je istakao da nema pravo glasa u DS. Odmah da mu kažem da kada DS dođe na vlast, nećemo ga ni primiti, pošto je on sklon prelasku u vladajuće stranke, tako da nikada neće ni imati pravo glasa. Što se tiče sudskog postupka, gospodin Martinović je tražio izmenu nadležnosti, praktično da se promeni mesna nadležnost suda i tako izbegao da se suočimo na sudu, ali ćemo se suočiti i to veoma brzo, kao i sa nizom njegovih kolega sa kojima sam se već suočio. Što se tiče DS i toga ko će biti predsednik DS, neizmerno sam ponosan što pripadam organizaciji koja na demokratski način bira svog predsednika ili predsednicu, za razliku od vas, gospodo, gde više od 3.000 delegata glasa jednoglasno za Kim Džong Una, potpuno kršeći sva elementarna pravila demokratije. Dakle, kada 3.000 ljudi jednoglasno glasa, onda to ne da nije stranka demokratske orijentacije, nego je to jedna autoritarna stranka, stranka koja živi u strahu, a taj strah pokušavate da prenesete i na građane Srbije. Nećete uspeti. To je Demokratska stranka i njene demokratske vrednosti za koje se borimo.
Gospodine Pajtiću, dao sam vam reč verujući da je u pitanju povreda Poslovnika, ali da je povreda Poslovnika onda nema replike. Svejedno, rekli ste da je replika i to je zadovoljeno. Sada reč ima gospodin Šešelj, čini mi se da se javio za repliku. Gospodin Šešelj odustaje. Izvolite gospodine Martinoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, za razliku od gospodina Pajtića koji izmišlja i laže, ja govorim isključivo na osnovu zvanične dokumentacije, gospodine Pajtiću, a vi podnesite još 52 tužbe protiv mene, uvek ću doći na suđenje, ne trpim nikakve duševne bolove, ne plašim se ničega, samo vi pišite tužbe. Evo ga, rešenje od 2. septembra 2011. godine. Što je ova gospođa ovako nervozna, što mlati sa ovom knjigom? Polako, dobićete reč. Rešenje o odobravanju sredstava za finansiranje projekta sa funkcionalne klasifikacije 442, proizvodnja pozicija 648, subvencije privatnim preduzećima ekonomske klasifikacije 4542, kapitalne subvencije privatnim preduzećima, ovim rešenjem se odobravaju finansijska sredstva u ukupnom iznosu od, sada pazite, ja čim vidim okruglu cifru meni je tu nešto sumnjivo, okruglo 24 miliona dinara za sufinansiranje, pazite ovo, to je moderna tehnologija, to je čudo neviđeno, pravljenje mrtvačkih sanduka, za sufinansiranje pogona za proizvodnju pogrebne opreme. Gospodine Mićunoviću, znači imate jedno pogrebno preduzeće, date mu 24 miliona dinara. Taj gospodin ima obavezu da zaposli 20 radnika, osim sebe kao vlasnika i kao osnivača te firme nije zaposlio nikog, a po ugovoru koji je zaključio sa pokrajinskim sekretarom umesto para morao je da vrati, pitanje da li je i tu obavezu izvršio, određeni broj mrtvačkih sanduka. Da li je tako gospodine Pajtiću? Sad vi meni kažite da li je gore ono što sam ja govorio o Aleksandru Vučiću i Tomislavu Nikoliću? Zbog toga niko nije izgubio radno mesto, ničije dete nije zaplakalo, nije se desila nikakva velika ekonomska šteta. Rekao sam, pogrešio sam, nosim taj svoj politički krst na svojim leđima i to nije vaš problem. (Vojislav Šešelj dobacuje s mesta.) Tako je gospodine Šešelju, u pravu ste, ali vi gospodine Pajtiću ovakvim stvarima ste unazadili Pokrajinu Vojvodinu do te mere da danas po podacima resornim ministarstava najviše korisnika socijalne pomoći ima na teritoriji AP Vojvodina, koja bi po svim svojim kapacitetima, resursima morala da bude najrazvijeniji deo Srbije. Vi ste najrazvijeniji deo Srbije pretvorili u najsiromašniji. Zašto? Zato što ste otimali, zato što ste pljačkali, pa krali ste od dece omete u razvoju gospodine Pajtiću. Milion evra umesto da se napravi u Novom Bečeju dom za decu ometenu u razvoju do 2012. godine, do dan danas nije napravljen, a pare su završile u privatnim džepovima. Da li je istina gospodine Pajtiću? Ako nije istina, vi podnesite još jednu tužbu protiv mene, nikakav problem sa tim nemam.
Prvo je povreda Poslovnika. Ko se javio? Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević.
Gospodine Mićunoviću vi ste danas predsedavajući Narodne skupštine. Javljam se po članu 103. Predsedavajući Narodne skupštine je u ulozi onog čoveka koji će obavljati, voditi red u Skupštini. Vi očigledno ne vodite ovu Skupštinu kako treba. Sve vreme, celog dana danas se govori van teme dnevnog reda. Danas je tačka Izbor predsednika Narodne skupštine, 99% vremena mi slušamo ovde o mrtvačkim sanducima, o milionima evra, o konvertitima koji su prelazili iz stranke u stranku, a nismo čuli ništa o ličnosti predsednika budućeg ili kandidata za predsednika Narodne skupštine. Izvinite molim vas, preuzmite ingerencije predsedavajućeg, oduzimajte reč, dajte opomene i dovedite ovu sednicu u red. Hvala vam.
Svedoci ste da opominjem uporno govornike da se drže dnevnog reda, kao ovlašćeni predlagači se pojavljuju neprekidno i ne govore o dnevnom redu. To izaziva replike, koje takođe nisu u sklopu dnevnog reda i to opstruira naš posao, naime izbor predsednice o kome je trebalo da govorimo. Apelujem više puta, ali očigledno ne vredi. Imam ovde dve replike sada, prvo se javio Pajtić, zatim Šešelj.
Uvaženi predsedavajući, poštovane dame i gospodo poslanici, žao mi je što je rasprava o predsednici budućoj parlamenta se pretvorila u nekakvu morbidnu priču o pogrebnoj opremi, o nekakvim pogrebnim sanducima. Naime, jesam 12 godina bio na mestu predsednika Izvršnog veća, odnosno kasnije Pokrajinske vlade i predsednik Pokrajinske vlade se ne bavi nikakvim sanducima, nikakvom pogrebnom opremom, niti znam o čemu gospodin Martinović priča. Možda priča o aktivnostima nekog od sekretarijata ili nekog od pokrajinskih institucija, ali pričati u kontekstu izbora predsednice parlamenta o mrtvačkoj, odnosno pogrebnoj opremi krajnje je neprimereno. Niti sam pogrebnik, niti sam grobar. Gospodin Martinović me je pomešao sa osnivačem svoje stranke. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam već jednom odustao od replike, ali pošto me je ponovo pomenuo gospodin Martinović, onda moram. Veoma sam zaprepašćen, jednostavno sam ovde psihički uzdrman. Gospodin Martinović izjavljuje da je povukao sve ono što je nekada izjavio protiv Tomislava Nikolića i Aleksandra Vučića. Kako je to moguće? Gospodo, znači li to da je povukao i sve što se tiče diplome Tomislava Nikolića? Prvi put sam od Aleksandra Martinovića čuo da Toma ima falš diplomu, da je dobio diplomu, a da nijedan ispit nije polagao, da je u vreme navodnog polaganja ispita bio u Strazburu itd. Molim vas, nemojte ovo dozvoliti ovde u Skupštini. Čovek koji je izvor mojih informacija o diplomi Tomislava Nikolića sada odustaje. Dovodi u zabludu srpsku javnost. Mi smo to posle proveravali, nisam se ja uzdao samo u Aleksandra Martinovića. Imao sam ja mog vernog Zorana Krasića, kome nije bilo teško da obiđe te fakultete, da utvrdi datume, časove polaganja ispita i da uporedi sa mestima gde je tog dana Tomislav Nikolić službeno boravio. Ne dozvolite mu da se odriče cele svoje prošlosti da bi se sada umilostivio liderima svoje stranke, ne može to.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Mislio sam gospodine Šešelj da vi umete jače da udarate, ali mislim da niste u kondiciji. Mislim da građani Srbije sada vide ono o čemu je SNS govorila i u izbornoj kampanji – kada treba napadati SNS, kada treba napadati Aleksandra Vučića, kao što vidite, vrlo lako se napravi koalicija DS i SRS. Onda isto pričaju i Bojan Pajtić i Vojislav Šešelj i nikakve tu ideološke razlike nema. Gospodine Pajtiću, nisam rekao da ste vi grobar. Rekao sam da ste vi, evo biraću najučtivije moguće reči, proneverili sredstva građana Vojvodine time što ste, odnosno vaš pokrajinski sekretar za nauku i tehnološki razvoj, a nemoguće da ne znate šta je taj čovek radio dok je bio na toj funkciji, dali 24 miliona dinara pogonu za proizvodnju pogrebne opreme i čovek umesto da vam vrati novac, ima obavezu da vam vrati mrtvačke sanduke. I ne samo to, potpisivali ste ugovore, odnosno vaši pokrajinski sekretari, vaši direktori, da vam ljudi vraćaju umesto novca, više ne znam ni šta ste vraćali, četkice za zube, antifriz, sifone, vino belo, crno, ovakvo, onakvo. Pitaj Boga šta ste radili, sve da vam vraćaju, samo nemoj da vam vraćaju pare, jer vi najviše od svega volite pare. Ja sam to, gospodine Pajtiću, dokazao na osnovu jednog rešenja koje imam, a koje se tiče onoga što je radio vaš pokrajinski sekretar za nauku i tehnološki razvoj. Nažalost, ovakvih rešenja ima koliko vam duša hoće i zbog toga se Vojvodina nalazi u teškoj situaciji u kojoj se nalazi. A zbog onoga što ste rekli, gospodine Pajtiću, kako se ovde teroriše manjina, kako nemate nikakva prava, evo, gospodine Pajtiću, budite makar toliko pošteni pa recite da li je danas na moju inicijativu sazvan sastanak sa predsednicima poslaničkih grupa? Da li smo, a nismo morali, ustupili dva potpredsednička mesta, jedno za vas, tj. za vašu poslaničku grupu, a drugu za poslaničku grupu Saše Radulovića, i Narodna skupština Republike Srbije, umesto šest, imaće sedam potpredsednika? Kaži te mi, kada ste se vi ponašali na taj način? Kada ste vi opoziciji izlazili u susret, sem što ste je kažnjavali, izbacivali iz sale, govorili o njima sve najpogrdnije? Dakle, mi smo na delu pokazali, gospodine Pajtiću, da smo spremni na dijalog, da smo spremni da menjamo političku kulturu u Srbiji, zato što nema potrebe da se mi vas plašimo. Pa, vi ste jedva prešli cenzus. Vi ste stranka koja je još malo pa statistička greška. Čuj, Srpska napredna stranka se plaši Bojana Pajtića i njegove stranke koja je osvojila 6,02% glasova na izborima?! Jaka stranka i jaka politička moć. Dakle, ne iz razloga što vas se plašimo, nego zato što smo hteli da pokažemo da smo tolerantni, da smo drugačiji od vas, da može u ovoj Skupštini da se radi i po drugačijim merilima, nego što su merila DS. Dakle, gospodine Pajtiću, od SNS, kada je u pitanju demokratija, kada je u pitanju politička kultura, pa i parlamentarna politička kultura, možete samo mnogo toga da naučite.
Prvo, ovde se dešava nešto neverovatno. Aleksandar Martinović me dovodi u vezu sa DS, tvrdeći da zajedno sa njima napadam Aleksandra Vučića. Ja Vučića danas nisam ni pomenuo. Ja se spremam da napadnem Aleksandra Vučića kad ovde podnese ekspoze o programu nove Vlade. Ja sam govorio o Tomislavu Nikoliću i njegovoj lažnoj diplomi. Braneći Tomislava Nikolića i njegovu lažnu diplomu, Aleksandar Martinović dovodi u pitanje diplomu Aleksandra Vučića. Diploma Aleksandra Vučića je nesporna, gospodo. Ako je išta kod njega nesporno, onda je nesporna fakultetska diploma. Nemojte te teze menjati. Evo, ovde je profesor Ljubiša Stojmirović koji je sve ispite Tomislava Nikolića polagao, sve naučne radove, diplomski rad, master rad, počeo da piše doktorsku disertaciju. Neka vam on to sve objasni kako je radio, i dobro mu ide. Sada zajedničke naučne radove objavljuje sa Tomislavom Nikolićem. Sprema ga za doktorat. Znači, imaju nekoliko zajedničkih naučnih radova, dva ili tri. Je li, Ljubiša, klimni glavom, je li tri? I, gde ih objavljuje? U Nišu, jer tamo ne znaju o kome se radi. Misle neki normalni Tomislav Nikolić koji zaista nešto piše. Na stranu kakav je kvalitet radova, to je tek posebna priča, ali nije bitno, Tomislav Nikolić ne zna ni takve da napiše. Nemojte menjati tezu, opredelite se između Tomislava Nikolića i Aleksandra Vučića. Kada ja napadam Tomislava Nikolića, onda branite samo Nikolića. Kada budem napadao Vučića, onda branite Vučića. Nisu oni braća blizanci valjda, ili ja nisam informisan o trenutnom stanju u vašoj stranci, ili vas nisu informisali. Ako vas nisu informisali, brzo letite s te funkcije šefa poslaničke grupe.
Po Poslovniku, reč ima Jasmina Nikolić.
Zamoliću predsedavajućeg da poštuje Poslovnik Narodne skupštine i tačku 106. Poslovnika koja eksplicitno kaže – govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Trenutno se vodi pretres o izboru budućeg predsednika Narodne skupštine. Ja vas molim da se ponašate odgovorno, jer ako postupate mimo Poslovnika trošite vreme poslanika, trošite vreme građana Srbije koji sve ovo plaćaju. Hvala.
Ne znam koliko imate parlamentarnog iskustva, ali kada se radi o raspravi, onda se držimo dnevnog reda. U replikama, nažalost, ljudi izlaze izvan dnevnog reda, jer se tu odgovara na neka direktna pitanja, ispravljanja, da li su tačna ili ne itd. Ali, sada vi prisustvujete nečemu da ljudi ne poštuju apsolutno dnevni red i njega se ne pridržavaju, to ostaje činjenica. Ja bih sada dao… (Maja Gojković, s mesta: Samo bih vas molila da nam dozvolite da se javimo.)
Poštovani predsedniče, ja bih zaista, uz veliko uvažavanje toga što ste nekada bili predsednik parlamenta i što ste poznavali proceduru, zamolila da obratite pažnju na Poslovnik koji imate pred sobom i da zaista član 104, koji govori o dostojanstvu ovog parlamenta, upotrebite neki put, obratite pažnju na član 107. da se govori o tački dnevnog reda itd, jer nemoguće je da jedan govornik, barem nam nije tako omogućeno, kaže da kršite čitav Poslovnik i tako ćete ući u istoriju ovog parlamentarizma. Znači, vi imate pravo, i nemojte to da shvatite u pežorativnom smislu, ako ste se umorili da se odmorite jedno vreme. Zato tu postoje naše koleginice koje vam pomažu u radu. One nisu ovde politička ikebana, nego mogu, takođe po pravilima našeg Poslovnika, da nastave da vode ovu sednicu, a vi da se u nekom momentu i odmorite. To rade svi predsednici, daju svojim potpredsednicima, a ovog puta osobama koje vam pomažu. Jer, ovo je sve samo nije ono o čemu su govorili poslanici kada su počeli da govore o kandidaturi mojoj za predsednika parlamenta. Bili su dovoljno korektni i nisu govorili o mojoj ličnosti. Neki su nešto rekli pozitivno, neki nešto negativno, ali zato i postoji parlament, ne da hvalimo jedni druge, nego da kažemo istinu o nama, iako svako od nas sebe vidi u ogledalu u najboljem svetlu, ali to nije uvek tako. Ali ste dozvolili, naravno, opet pod okriljem demokratije, što podržavam, da pričamo o širokim temama. Predlagač je počeo, posle toga dr Vojislav Šešelj itd, Bojan Pajtić i dalje i dalje. I prešli smo u replike… (Vojislav Šešelj dobacuje s mesta.) Šta kažete? (Vojislav Šešelj, s mesta: Odreci se predlagača i sama se kandiduj.) Tako je. (Vojislav Šešelj dobacuje s mesta.) Tako je, polako, doći će i to vreme. U politici treba, profesore, i strpljenja. To smo naučili. Ali, molim vas da se vratimo na dnevni red i molim vas da iskoristite pravo poslovničko da i replike ne mogu da idu u nedogled.
Hvala lepo.
I tražim, ako je moguće, da u ovom delu sednice i glasamo o tome…
Završili ste.
Izvinite, moram da završim. Dakle, da glasamo o tome da ste povredili Poslovnik. To je moguće i ja tražim da se poslanici opredele i da glasaju da li ste vi povredili Poslovnik ili niste. Vrlo sam dobronamerna i mislim da parlament ne liči na ono o čemu su govorili poslanici opozicije u prethodnom delu ove sednice. Hvala vam.
Gospođo Gojković, žao mi je, ali vi biste morali znati da ja ne radim pod pritiskom, nikad, pa ni sada. Znam da vam možda nisam po volji kao predsedavajući, ali bilo bi dobro da ste savetovali svog predlagača da se više koncentriše na vaše vrline koje će ovde vas preporučiti za predsednicu, umesto obračuna sa drugim političkim strankama. Prema tome, ovo što meni prebacujete, bilo bi bolje, bliži vam je sada, da to učinite gospodinu Martinoviću. Drugo, što se tiče umora, ja nisam umoran i, kao što vidite, ne mičem se odavde i mogu da ostanem do ujutru i o tome se ne radi. Ne radi se o tome, radi se o dostojanstvu Skupštine, da ne dozvoljavam da se bilo šta smandrlja i da onda u ponoć, kada već ljudi spavaju i niko ne gleda, da vas onda biramo u mraku. Vi ne zaslužujete da budete izabrani u mraku u jedan po ponoći, nego kad je i vreme, dok radimo, šest sati, sedam, kada to gledaju svi gledaoci. Prema tome, nemojte brinuti o mojoj kondiciji, ona, moram da vas iznenadim, kao što vidite, sedim ovde neprekidno i sedeću dokle treba, ali apelujem još jednom, očekivao sam da je ovo konstitutivna sednica i da će svima biti drago da to završimo u toleranciji i na miru. Bio je jedan sastanak sa šefovima poslaničkih grupa, dogovorili smo se i izgledalo je da će se sve normalno završiti, ali očigledno ja ne znam iz kojih motiva ili strasti mi ovo beskrajno produžavamo. To je cela priča. Izvolite.
Nadam se da nećete da me sprečite da govorim danas na sednici, ja sam samo kandidat. Vi ste ugrozili sada, dakle, povredili član 7. stav 1. jer ste vašim komentarom ugrozili dostojanstvo Narodne skupštine. Vaš zadatak je bio da mi odgovorite da li ste prekršili ili niste članove Poslovnika koje sam citirala, pod jedan, a pod dva, ako ste želeli da uđete u polemiku sa mnom, u repliku, morali ste da se odjavite sa mesta predsedavajućeg, da sednete u klupe vaše poslaničke i da mi odgovorite šta god želite. Ne tražim uopšte da nekom budem politički simpatična ili nesimpatična jer u politici takve kategorije uopšte ne postoje, a da li ću dobiti poverenje većine poslanika u ovom parlamentu, to ćemo videti kada dođe glasanje na red. Vi ako ste mislili da govorite o meni, trebalo je da se prijavite, a ako ste mislili da koristite mesto predsedavajućeg danas da bi rekli šta mislite o meni i o predsedavajućem, onda je trebalo to mesto da ustupite nekom od vaših pomoćnika današnjih. Tražim da se glasa i o ovoj povredi Poslovnika zato što vi radite sve ono o čemu su vaši poslanici tražili da ja u budućnosti ne činim, ako sam uopšte činila i u prošlom mandatu. Znači, vi ste tu da pravite red u ovom parlamentu, ne treba toga da se stidite. Morate da imate iste aršine prema opoziciji i prema vladajućoj većini. Ne postoje simpatični i manje simpatični poslanici, pogotovo ne danas kada je konstitutivna sednica. Ne bi trebalo nikad, to sam razumela barem od prethodnih govornika, onih koji neće glasati danas za mene, ali imaju vremena da se predomisle jer ću ja dokazati da sam dobar kandidat za predsednika parlamenta. Zahvaljujem.
Da li, gospođo Gojković, želite da se Skupština izjasni o povredi Poslovnika? (Maja Gojković, s mesta: Da, i o ovoj i prethodnoj.) Smatram da nije bilo povrede Poslovnika, već najbolje namere da se Skupština bavi tačkom dnevnog reda i da obavi zadatak koji joj je danas dat. Sada dajem reč Aleksandri Jerkov. Replika ili povreda Poslovnika? Izvolite.
(Mikrofon nije u funkciji.) Povreda Poslovnika. Narodna poslanica Maja Gojković je zloupotrebila član 103. Poslovnika Narodne skupštine zato što je zatražila reč na način na koji nikada nikome iz opozicije nije dala reč, zato što je smatrala da predsedavajući tokom obrazlaganja povrede Poslovnika ne može da povredi Poslovnik, tako da niko iz opozicije u parlamentu koji je ona vodila nikada nije dobio reč ovako kako je ona dobila reč, sve zahtevajući da ukaže na to kako smatra da vi vodite sednicu na način koji je osporavajući. Imajući u vidu ono što je sve rekla i sve načine na koje u ova dva minuta…Upravo o tome govorim. Smatram da je gospođa Gojković…
Gospođo Jerkov, javili ste se za povredu Poslovnika, onda tu replika ne ide. Navedite član koji je povređen. Pređite na to. Izvolite.
Član 103. Smatram da je gospođa Gojković zloupotrebila svoje pravo da govori po članu 103. Poslovnika i sve ono što je rekla u ovih pet minuta, koji joj takođe nisu pripadali, vidi se da ona uopšte ne poznaje rad Poslovnika, sugeriše da predsedavaju kolege koje nemaju pravo da predsedavaju Skupštinom, tako da nakon dve godine predsedavanja sada saznajemo da ona Poslovnik niti poznaje, niti…
Ništa, nema komentara. Dakle, Bojan Pajtić se javio za repliku. Izvinjavam se, Pajtiću, bila je povreda Poslovnika. Maja Gojković, po povredi Poslovnika.
Povreda Poslovnika čl. 27. i 103. stav 2. Znači, u prvoj rečenici ste morali da prekinete uvaženu koleginicu Aleksandru Jerkov, pošto za sve godine parlamentarnog života i svog parlamentarnog iskustva nije naučila jednu stvar, a to je da ne može poslanik da povredi Poslovnik, nego može samo predsedavajući. Prema tome, ne znam na koga se odnosila njena izmišljena povreda Poslovnika. Da li je to uputila vama, kao članu Demokratske stranke i trenutnom predsedavajućem, ili je to uputila meni, ali je onda žalosno da za sve ove godine nije naučila da samo predsedavajući može da povredi Poslovnik. Prema tome, morali ste da je prekinete upravo zbog razvoja demokratije, očuvanja dostojanstva ovog parlamenta i jednakog odnosa prema svim poslanicima u ovom sazivu, a ja smatram da ste ovoga puta danas pokazali da imate dvostruke aršine prema poslanicima, jedne čujete, a druge ne čujete, jednima dozvoljavate povredu Poslovnika, a drugima ne dozvoljavate. Sad ću vam reći šta sam rekla… Ja molim sada u ime naše poslaničke grupe, a to mi je dozvolio predsednik poslaničke, da se ne bi javljao još jednom, da odredimo kratku pauzu i da se dogovorimo o daljem vođenju sednice, da li vam je potreban odmor, pet, deset, petnaest minuta, pola sata, nigde ne žurimo, produžili ste rad preko 18 časova i da se dogovorimo možda i o uvaženim koleginicama, ne treba ih uopšte potcenjivati, imaju parlamentarno iskustvo, da jedno vreme i one vode sednicu. Zahvaljujem. Naravno, povredili ste Poslovnik i tražim da se glasa o tome.
Pošto su se strasti usijale i mnogi su umorni, a ne ja, dajem pauzu svima deset minuta. Hvala lepo. [[Posle pauze.]] Nastavljamo sa radom. Reč ima, najzad, pošto su je replike dugo vremena odlagale, Sanda Rašković Ivić.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću svakako govoriti držeći se dnevnog reda, ali ne mogu da ne izrazim svoju zgranutost dosadašnjom raspravom pojedinih narodnih poslanika. Ovo ne obećava baš da će se ova Narodna skupština mnogo brinuti o interesima građana i o interesima države. Demokratska stranka Srbije i Srpski pokret Dveri zajedno su izašli na ove izbore sa čvrstim uverenjem da su ovom društvu i državi potrebne promene kako politike, tako da su potrebne i promene kadrova koji tu politiku vrše. Izborom, gospođe Maje Gojković vidimo da se mnogo toga neće promeniti i da će i ovaj skupštinski saziv održavati politiku kontinuiteta sa onim što je bilo i ranije. Ono što bih svakako želela da kažem jeste, da pošto se SNS toliko kune u EU, evo, ja se usuđujem da ih podsetim na to da pojedine države EU toliko poštuju parlamentarni život i svoje parlamente, odnosno skupštine, da je običaj da je predsednik Skupštine obično iz opozicionih redova. Na primer, Malta, a da ne govorimo i o Skandinavskim zemljama. Mi DSS, odnosno naša poslanička grupa neće glasati za gospođu Gojković kao za predsedničkog kandidata …
Molim vas ne prekidajte govornicu, čuli smo sve ostale, pa hajde da čujemo i vas.
Mi ćemo ovog puta dati podršku potpredsednicima iako nismo zadovoljni što je SNS dobila tri kandidata, a što su u stvari samo tri kandidata potpredsednici opozicionih stranaka. Naravno, želela bih samo da kažem da i način i ponašanje poslanika iz ovog poslaničkog kluba SNS zaista, evo dok ja govorim, a inače i dok su govorili drugi, zaista plasiram i pored svega gospođu Maju Gojković jako visoko na listu poželjnih, jer ona je spram mnogih koji sede u tom poslaničkom klubu prava kraljica demokratije. No, šalu na stranu imamo mnogo razloga zbog kojih zaista ne možemo da podržimo gospođu Gojković. Osim toga što je ona jedan simbol kontinuiteta ove politike i kadrovskog kontinuiteta, moram da kažem da i današnja sednica, konstitutivna sednica obećava loše i ukazuje na to da će se sve ono što je bilo loše u prethodnom sazivu odvijati i u ovom sazivu. Da krenemo samo kako je sazvana Skupština, kako je sazvana ova konstitutivna Skupština. Evo, ja sam dobila juče nešto posle 16,00 časova telegram da dođem danas na konstitutivnu Skupštinu u 10,00 časova. Znači, ni jedan ceo dan nije ostavljen narodnom poslaniku da se pripremi, a tu vidimo onu istu praksu koja je bila u prethodnom sazivu, a ta je da se sazivaju sednice tako na brzinu, sve nešto po hitnom postupku, da se o mnogim zakonima i ne diskutuje i da se opozicioni poslanici u potpunosti zaista šikaniraju. Ono što takođe želim da kažem u vezi sa izborom gospođe Maje Gojković. Maja Gojković je prekršila Ustav. Naime, mi smo imali sada izbore na svim nivoima, imali smo i lokalne izbore. Maja Gojković je prekršila Ustav time što nije raspisala lokalne izbore na Kosovu i Metohiji, a to je bila njena ustavna obaveza. Time je ona pokazala da ona sprovodi politiku SNS i da se ne drži Ustava, jer ako Ustav kaže, a kaže da su Kosovo i Metohija deo Srbije onda u svakom slučaju izbori su trebali i tamo da se održe. To da je u prethodnom sazivu, a vidimo da će to biti i u ovom, ovaj visoki dom i Narodna skupština se pretvorila u ništa drugo nego jedan servis vlasti umesto da bude kontrolni organ vlasti, pretvorila se u servis vlasti i vidim da to pretvaranje u servis vlasti će trajati i još više će se intenzivirati. Danas, dame i gospodo narodni poslanici nije samo dan kada se bira predsednik Skupštine već je to i dan kada se uspostavlja atmosfera i način rada koji će obeležiti rad Skupštine. U tom smislu ja bih želela da iznesem nekoliko predloga budućoj predsednici Skupštine. Poslanici DSS biće veoma aktivni, imaće niz predloga. Za te svoje predloge oni će tražiti podršku od opozicionih stranaka ali naravno i od stranaka u vlasti. U tom smislu jako je važna uloga gospođe Maje Gojković kao buduće predsednice parlamenta. Prvi korak u radu Narodne skupštine treba da bude formiranje anketnog odbora koji će ispitati sve okolnosti i zloupotrebe vlasti u vreme izborne kampanje, na sam dan izbora, u izbornoj noći i tokom brojanja glasova. Mandatar Vlade …
Molim narodne poslanike da saslušaju koleginicu.
Mandatar Vlade i predsednik SNS, majstor inače u zameni teza, po sistemu – držte lopova, želi da ceo anketni odbor i priču o tome svede na noć kada je krađa kulminirala i kada su opozicione stranke došle u RIK. Dame i gospodo, mi smo došli u RIK ni u fantomkama niti smo nogama otvarali vrata. Mi smo se tamo legitimisali. Mi smo bili pušteni da uđemo u RIK od strane obezbeđenja i bili smo prisutni na konferenciji za štampu koju je držala RIK. Dakle, mi želimo da se u potpunosti istraže sve radnje i sve ono što znači krađu, a o tome imamo jako mnogo dokaza, ne samo tog dana ni te noći, ni posle štelovanja rezultata nego i nešto što se dešavalo i pre samog dana glasanja. Vidimo ovde vrlo jasno kako će se ponašati SNS koja želi da dimnom zavesom, galamom i jednim bukačkim načinom u potpunosti zamagli pravo stanje stvari i da od onoga ko je bio lopov i ko je pokrao izbore napravi žrtvu, a od žrtve da napravi lopova. Takođe mi ćemo tražiti kao DSS formiranje još jednog anketnog odbora, a to je anketni odbor za „Sava malu“. U toj izbornoj noći, nedaleko od RIK desilo se nečuveno nasilje.
Molim vas samo više u okviru teme.
Ja se vraćam na okvir teme. Znači, moram da kažem samo da će to biti predlog za Anketni odbor. Želim samo da kažem da je nedopustiva sporost, inertnost, indolencija i policije i tužilaštva ukazala na to da će Odbor za kontrolu Službi bezbednosti imati i te kako posla. Mi ćemo tražiti takođe formiranje i tog anketnog odbora. (Maja Gojković, s mesta: Profesore, jel vodi neko sednicu?) Dalje, tražićemo od predsednice Skupštine da sazove sve predsednike poslaničkih klubova i da inicira promenu Poslovnika. Srpska napredna stranka već četiri godine se vadi na to da je našla zemlju u užasnom stanju, da taj Poslovnik ništa ne valja, ali da oni nisu bili u stanju da ga promene. (Veroljub Arsić, s mesta: Jel Poslovnik tema?) Četiri godine tu sede, evo gospođa Gojković je u drugom mandatu, taj Poslovnik mora da bude promenjen ne samo zbog toga što on bitno…
Molim vas, ipak se držite više teme.
… drži demokratsku proceduru, nego takođe i što treba da se usaglasi i sa Ustavom Srbije, jer on nije usaglašen. (Veroljub Arsić, s mesta: Po Poslovniku.) Recimo, kao primer neusklađenosti Poslovnika sa Ustavom ja ću navesti ustavno pravo narodnih poslanika da predlažu zakone. „Članom 107. Ustava Srbije propisano je“, citiram, „pravo predlaganja zakona drugih propisa i opštih akata imaju svaki narodni poslanik Vlada, Skupština AP ili najmanje 30 hiljada birača“. U praksi ovo pravo poslanika suspendovano je jer prilikom utvrđivanja dnevnog reda poslanici vladajuće većine nikada ne stave na dnevni red predloge zakona koje predlože poslanici opozicije. Naša poslanička grupa, dakle, predložiće ova dva anketna odbora, predložiće čitav niz zakona, zakon o poreklu imovine, zakon o vojnoj neutralnosti i mnoge druge zakone i zato ćemo tražiti podršku i promenu ovog Poslovnika. [[Vladimir Orlić, s mesta: Jesmo li zbog ovoga dali pauzu?]] I na kraju, ja moram da se osvrnem i na ono što je govorio gospodin Martinović, jer gospodin Martinović je prozvao ne samo DSS nego i mene lično čudeći se naravno, usput lepeći etikete kolegama iz Dveri za „ljotićevstvo“, fašizam i slične stvari na šta je već kolega Obradović odgovorio, ali je on rekao kako je on zgranut šta eto vidi mene, Boška Obradovića, Čedomira Jovanovića, Pajtića i ostale zajedno. (Veroljub Arsić, s mesta: Poslovnik.) Ja bih samo rekla da čovek koji je bio do juče uvereni radikal i priča ono što je pričao a gospodin Pajtić je to citirao pa da ja ne citiram ponovo gde ne znamo kada je gospodin Martinović govorio istinu, onda ili danas. Ja mislim da bi jedan konvertit kao što je on trebalo da se pokrije ušima kada priča o konvertitu drugih ljudi.
Molim prvo da se razumemo ovde. Ako istovremeno gomila poslanika prekida poslanicu, ne možete istovremeno tražiti da se drži dnevnog reda. Ne možete s jedne strane povređivati Poslovnik, a sa druge strane se pozivati na red. (Veroljub Arsić, s mesta: Vodi sednicu, nemoj da držiš predavanje, vodi sednicu!) Nemoj da se dereš odatle, možeš da izađeš napolje. Kakvo je to ponašanje? Izričem ti opomenu. Ne možete vi siledžijski ništa uraditi danas. (Igor Bečić, s mesta: Hvalili ste se najdužim stažom ovde, a ne znate da vodite sednicu.) Molim? Ko ste bre vi? (Igor Bečić, s mesta: Danas ste se hvalili kako imate najduži staž.) Ne smeš da govoriš sa mesta, ako ti niko nije dao reč. To ti piše u Poslovniku. Nemojte se nervirati, žao mi je, ali ja ću izdržati to. Molim vas, gospođo Rašković, držite se ipak, dajte primer onima koji se do sada nisu držali dnevnog reda, pa se okružite oko izbora predsednice, njenih kvaliteta ili izbora, ili već šta god hoćete, da ne bi sa druge strane imali opstrukciju Skupštine, čime odlažu de fakto izbore.
Gospodine predsedavajući, ja mislim da sam se ja i te kako držala dnevnog reda i sve što smo rekla bilo je vezano za izbor predsednika Skupštine, odnosno predsednice Maje Gojković koja je jedini kandidat i koja ovde ima većinu, pa je jasno potpuno da će ona biti izabrana. Ali, ja sam samo dala određene predloge i određene primere gde bi ona, gde očekujem ja kao predsednik poslaničke grupe DSS, kao šef poslaničke grupe DSS, gde očekujem da će gospođa Gojković promeniti svoj način rada. Ja to od nje očekujem. Što se tiče DSS, DSS ostaje oštro opoziciona stranka i mogu da poručim da ćemo se mi zalagati za sve ono što je značajno za ovu državu i narod. Mi nećemo biti nikada opozicija ni državi Srbiji ni narodu, mi ćemo se zalagati za sve što je nacionalno, što je u interesu građana i u interesu države, ali zalagaćemo se i za sve što je demokratsko. Građani Srbije koji žele da čuju glas protiv NATO, koji žele da čuju glas protiv EU, u nama će imati svog govornika, kao i građani koji žele da žive od svog rada i koji su pristojni. Hvala vam.
Po Poslovniku ima koliko vidim pet-šest kandidata. Izvolite gospođo Gojković.
Zahvaljujem se. Gospodine predsedniče, vi ste pre nekih 20 minuta započeli novi deo sednice i koliko se ja sećam pauzu ste napravili da bi krenuli u drugom delu drugačije, da vodite sednicu prvenstveno vi, ali i da poslanici shvate da ovde bez obzira na to što mi imamo različita mišljenja kako demokratija u ovom domu treba da izgleda, moramo da poštujemo pravila ponašanja. Ono što vi dozvoljavate poslanicima, to zaista ne piše ni u jednom zarezu Poslovnika. Znači, vi ste prekršili opet i član 106, član 107, član 108, član 109, itd. Ja bih vas molila da se malo podsetite na materiju koju ste očigledno zaboravili. Znači, to što neko priča tiho, to što neko kaže u jednoj rečenici – vi ste kraljica demokratije; ne znači da se drži Poslovnika i da govori o temi. Znači, osim tog kvalifikovanja da sam ja kraljica demokratije, pa to malo i ironično rečeno, ništa drugo nije imalo veze sa temom i ne treba se držati dnevnog reda kako je rekla uvažena koleginica, nego tačke dnevnog reda na kojoj se mi sada nalazimo, a to je rasprava, striktno rasprava o kandidatu za predsednika parlamenta. Iako neko misleći opstrukcijom nešto da uradi, eto malo samo, a pravnici znaju da tumače, predsednik iz prošlog saziva je predsednik dok se ne izabere drugi. Prema tome, džabe se sve ovo dešava po pitanju opstrukcije. Znači, predsednik parlamenta postoji, a vi samo pomažete da se prva ova sednica konstitutivna nekako odvija u skladu sa pravilima ponašanja ovog parlamenta. Ta pravila ste doneli vi DS, vladajuće partije onda dve hiljade ne znam koje godine, kada se ovaj poslovnik i doneo i mislim da je uvažena koleginica bila i u to vreme deo vladajuće većine. Znači, kada donesete pravila, zakone, to ne važi samo za onaj momenat kada ste vi na vlasti. Pravila i zakoni važe zauvek dok god se nešto ne promeni. Prema tome predsedniče, ili želite da vodite ovu sednicu u skladu sa pravilima ili dozvolite sledećem najstarijem poslaniku da vodi ovu sednicu onako kako treba da se vodi. (Nataša Vučković, s mesta: Vreme.) Nemojte me opominjati na vreme. Vreme je na ovoj sednici veoma relativna stvar i želim pošto sam se pozvala na više povreda Poslovnika, imam još dve minute, želim samo da vam kažem nemojte da vređate poslanike sa poslaničke liste Aleksandar Vučić – Srbija pobeđuje. Nemojte kada mi protestvujemo, pošto ovo nije Akademija nauka, a vi ste bliski britanskom parlamentarizmu i znate da se tamo protestvuje na različite načine, predsedavajući, onda nam dozvolite da mi protestvujemo iz naših klupa, a da time ne ugrožavamo neke granice pristojnosti.
Da li je vaše predavanje završeno, gospođo Gojković? (Marija Obradović, s mesta: Pa daj, neka siđe u klupe, pa neka reaguje, a ne ovako.) Molim vas, ako vi hoćete da prekinete sednicu, vi to glasno i jasno kažite. Nemojte posle da … Nepristojno je.
Član 27. ugrožavanje dostojanstva Narodne skupštine. Svemu sam se nadala, predsedniče, ali da ćete vi da vređate žene, da vređate dame, da ćete da vređate predsednika parlamenta…
Nepristojno je kada nemate reč da govorite o datom, a držite lekcije ovde svima.
Da ćete da vređate predsednika parlamenta, da ćete da ugrožavate pravo da i neki poslanik iz vladajuće većine danas nešto kaže, tome se nisam nadala od vas. Vi ste danas pokazali da građani Srbije, kada izađu na izbore i kada glasaju i kada zaokruže određenu političku partiju, nikada ne greše i da su sada znali za koga su glasali, a koga su kaznili, i ko je uz pomoć statističke greške ušao u ovaj parlament. Anketni odbor, evo, prvu molbu opozicionih poslanika ispunjavam kao predsednik iz onog saziva, još uvek aktuelni predsednik, toliko o tome da nešto znate kakva su pravila, znači, još uvek aktuelni predsednik, vi mi samo malo pomažete jer nisam najstariji predsednik, je ispunjen. Moja poslanička grupa je podnela zahtev da se Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica i okolnosti vezanih za dešavanja tokom izbornog i postizbornog procesa. Koleginice, mogli bi da budete barem uzdržani pošto sam vam ovo ispunila. Hvala vam.
Mogu samo da konstatujem, pošto već nekoliko minuta govorite a da niste dovili reč, da ste vi već sebe izabrali i smatrate da kao predsednik možete govoriti, kritikovati koga god hoćete, da ste uzurpirali to. Onda se odreknite ustavne odredbe da je predsedavajući najstariji predsednik koji vodi Skupštinu. Onda recite – ne trebaju nam izbori, mi smo ovde gazde, aplaudiramo, radimo šta god hoćemo itd. (Marija Obradović, s mesta: Ovo je kršenje Poslovnika. Ne možete odatle da pričate o tome.) Svi ćete dobiti reč po Poslovniku i možemo ovo da nastavimo dokle možemo. Hajde da vidimo ko će prvi. Izvolite.
Uvaženi gospodine Mićunoviću, član 107, vezan za dostojanstvo parlamenta. Ja bih vas zamolio, morate da vodite računa, vi ste predsedavajući, predsednik je i dalje gospođa Gojković…Ovi što ne znaju, ja bih molio da ih utišate. Ovde se provlači teza da je ovo nelegitiman parlament, zato što je navodno nastao na nekoj izbornoj krađi. E, ti što to govore, zašto sede ovde? Zašto daju onda legitimitet krađi? Izađite, ljudi, napolje iz sale, prekinite. Ja vas molim, zato što ovo gledaju građani, neka prekinu više da obmanjuju javnost. Jedini koji je pokrao izbore sede prekoputa, zato što su uz pomoć statističke greške ušli ovde. Hvala. Tražim da se glasa o povredi Poslovnika.
Izvolite.
Gospodine Mićunoviću, vi ste se danas ovde hvalili da ste poslanik sa najdužim stažom. Pa, vodite katastrofalno ovu sednicu. Dozvolili ste da se grubo krši Poslovnik, da gospođa Sanda Rašković Ivić, koja ipak mislim da je na onom ambasadorskom letovanju zaboravila da se ovde u parlamentu ništa nije promenilo, i dalje mora da se govori o temi, i dalje mora da se poštuje dostojanstvo Skupštine, i dalje mora ova sednica da se vodi u skladu sa ovim Poslovnikom. Ja ne mogu ništa, i poslanici SNS, da im ublaže bol ako su se uplašili formiranja anketnog odbora, ali građani Srbije zahtevaju istinu i istinu će dobiti, ko je uz pomoć koga ugurao jednu poslaničku grupu u parlament. Ako oni imaju strah od toga da se sazna istina, onda mogu da zamole poslanike SNS da povuku taj predlog, ali mi to nećemo učiniti. Mi želimo da se to do kraja istraži. (Vojislav Šešelj, s mesta: A što su tebe šutnuli? Što nećeš biti potpredsednik?) Ali, takođe, gospodine Mićunoviću, ponavljam onaj predlog poslanika SNS, ako ste se umorili, ako ne želite da vodite ovu sednicu, dajte vašim kolegama da ovu sednicu završe na način koji priliči ovom parlamentu, priliči velikoj sali Narodne skupštine i, jednostavno, da imamo izbor koji građani Srbije zaslužuju. Ja vas molim, jer mislim da ne možete i ne trebate kao predsedavajući na ovakav način da dozvoljavate poslanicima da urušavaju ugled Narodne skupštine i narodnih poslanika i građana Srbije. Zahvaljujem.
Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Mićunoviću, govorim kao ovlašćeni predstavnik predlagača. Pre svega, SNS ne dozvoljava da joj lekcije o patriotizmu drže ljudi koji tvrde da je „Oluja“ bila legitimna operacija hrvatske vojske. Nećemo da dozvolimo da nam lekcije o patriotizmu drže ljudi koji tvrde da se u Srebrenici desio geonocid. Nećemo da nam lekcije o patriotizmu drže ljudi koji nisu hteli da napuste ambasadorsko mesto u Rimu iako je u međuvremenu i od strane Italije priznata nezavisnost Kosova i Metohije, a predsednik DSS je pozvao sve svoje funkcionere i sve svoje ambasadore da se vrate u Beograd. Gospođa Sanda Rašković Ivić je ostala u Rimu. Da li je tako, gospođo Ivić? Vi gospođo Rašković Ivić očigledno nemate dovoljno dobro političko pamćenje. Aristotel je jednom postavio jedno retoričko pitanje: „Kakvu korist imaju ljudi od laganja?“ Pa kaže: „Imaju takvu korist da im se ne veruje ni kad govore istinu“. Gospođo Rašković Ivić, vi ste sada izgovorili jednu neverovatnu neistinu. Kažete – SNS i Aleksandar Vučić su izdajnici, zlikovci, zločinici, zato što nisu sproveli izbore na KiM. To ste rekli danas. Evo vam ga koalicioni partner Bojan Pajtić, koji je kao ključni dokaz da se desila izborna krađa rekao da je na KiM u opštini Vitina, da li je tako gospodine Pajtiću, glasao Sretan Branković, koji ima 144 godine…
Molim vas lepo, prošlo vam je vreme. Ne govorite o dnevnom redu. Pozivate se na povrede Poslovnika…
Polako, gospodine Mićunoviću, da li je žena rekla da nije bilo izbora na KiM?
Šta vi radite to u Skupštini?
Pa, stanite, polako, polako, da vam objasnim. Dakle, gospođa Rašković Ivić je, gospodine Mićunoviću, rekla da nije bilo izbora na KiM i da je to sprečio Aleksandar Vučić. Mesec dana pre toga zajedno su tvrdili Pajtić, Sanda Rašković Ivić, da ih sve ne nabrajam, kako je Aleksandar Vučić pokrao izbore baš na KiM, tako što je, zamislite, glasao čovek od 144 godine. Onda je cela Srbija videla da se radi o Sretanu Brankoviću iz opštine Vitina, koji ima 44 godine, a ne 144 godine. Sada mi, gospođo Rašković Ivić, objasnite, malo kasnije ćete da mi objasnite šta ste radili kao direktor Komesarijata za izbeglice, pa kako ste iz Demokratskog centra došli u DSS, ali malo kasnije. Sada vi meni objasnite da li je bilo izbora na KiM? (Goran Ješić dobacuje s mesta.) Polako Gorane Ješiću. Doći će red i na vas, pa polako. Dakle, sada vi meni lepo objasnite, i meni, i narodnim poslanicima, ali pre svega građanima Srbije, da li je bilo izbora na Kosovu i Metohiji ili ih nije bilo? Ako ih nije bilo, gde nađoste ovog čoveka od 144 godine iz opštine Vitina da je baš glasao za Aleksandra Vučića i Srpsku naprednu stranku? Dakle, bilo je izbora na Kosovu i Metohiji. To je jedna stvar koju ste zaboravili. Drugo, gospođo Rašković-Ivić, u vreme kada je vaša stranka imala parlamentarnu većinu 2007. godine, vi ste to sve zaboravili, druga Vlada Vojislava Koštunice je bila, Narodna skupština Republike je izglasala Rezoluciju u kojoj između ostalog stoji da je Srbija vojno neutralna. Dakle, nema potrebe da vi nama u 2016. godini tražite da se mi izjasnimo da smo vojno neutralni kada smo se mi o tome izjasnili još 2007. godine. Dakle, i to ste...
Koliko vam je vremena dovoljno za repliku, gospodine Martinović?
Ja ne govorim o replici. Ja, gospodine Mićunoviću, ne koristim...
A da se držite dnevnog reda koliko vam treba vremena?
Slabo vas čujem, ne čujem vas.
Ne, ne, govorim povodom držanja dnevnog reda.
Ja ne govorim kao poslanik koji se javio za repliku, nego kao predstavnik predlagača.
Dakle, za repliku vam treba pet minuta.
Dakle, nemam ograničenje u diskusiji. Hoću samo da kažem...
Samo kažite koliko vam vremena treba.
Što ste toliko nervozni, gospodine Mićunoviću. Prešli ste cenzus. To je veliki politički uspeh. Nema većeg uspeha u Srbiji, nego kada se pređe cenzus. Šta ima veze što si osvojio 131 mandat, uspeh je kada osvojiš 6% glasova. Treba da ste radosni zbog toga. Znači, gospodine Mićunoviću, budući da vam je pošlo za rukom čudo neviđeno da osvojite, takvi kakvi ste, 6% glasova, na vašem mestu bih bio radostan, a ne nervozan. Pokušavam da objasnim gospođi Rašković-Ivić da je izbora na Kosovu i Metohiji bilo, da niko nikoga nije pokrao, da su se udružili levi, desni, pitaj Boga koji, da jedna izborna lista uđe u Skupštinu Republike Srbije i da gospođa Rašković-Ivić nema potrebu, ni ona, ni Bojan Pajtić, ni Ješić, ni Marko Đurišić, da podnosite bilo kakve predloge za anketni odbor. Ja sam to uradio danas umesto vas. Vaša poslanička grupa će imati pravo, ako želite, da da svog predstavnika u taj anketni odbor. Kada budete pročitali predlog za formiranje anketnog odbora biće vam jasno. Rad anketnog odbora, kako vi kažete tu noć, vi ste te noći bili gospođo Rašković-Ivić mirni ko bube, nijedan prigovor RIK-u niste podneli. Vi ste se setili da napravite ofanzivu na RIK nekoliko dana nakon što su izbori završeni, nakon što ste shvatili da niste prešli cenzus, a u toj noći, kako je vi nazivate, izbornoj ili postizbornoj, jedina dva prigovora RIK-u podnela je SNS. Vi, odnosno vaša lista nijedan jedini. Kada ste shvatili da niste prešli cenzus, onda kreće napad na RIK, uvrede – vi ste lažovi, prevaranti, onda se tuku žene u Skupštini u Kralja Milana, onda se preti, onda se organizuju skupovi gde vam stoje svi redom lideri tzv. opozicije, onda nema veze ko je patriota, ko je izdajica, ko je za NATO, ko je protiv NATO-a. Kada je u pitanju mržnja protiv Vučića i SNS, svi smo na gomili i to se i danas pokazuje. Ništa to nije sporno. Ja samo hoću da vam kažem – nemojte puno da se mučite gospođo Rašković-Ivić. Ja sam umesto vas i moje kolege napisali predlog za formiranje anketnog odbora o svemu što se dešavalo i u izbornoj noći, i pet dana posle te izborne noći, i ko je kome šta rekao, i ko je održao koju konferenciju za novinare, ko je pozvao za koga da glasa itd. Sve će to anketni odbor lepo da ispita, kao što će nadam se neki državni organi da ispitaju šta ste vi radili kao direktor Komesarijata za izbeglice, šta ste radili kao ambasador u Rimu, kako je moguće da ste se tako preko noći premetnuli u nekoga ko je protiv EU, a bili ste više od dve godine u Odboru za evropske integracije gde ste se zalagali za evropske integracije itd, itd. Pre nego što vi nama postavite određena pitanja, odgovorite na ono krucijalno pitanje – da li je bilo glasanja na Kosovu i Metohiji i gde se dede onaj čovek od 144 godine iz opštine Vitina koji je glasao za SNS i Aleksandra Vučića, ako izbora na Kosovu i Metohiji nije bilo?
Reč ima narodni poslanik Srđan Nogo, povreda Poslovnika.
Čl. 106. i 107. Ja bih zamolio kolege iz SNS da poštuju dostojanstvo Skupštine, da poštuju druge poslanike, da izbegavaju direktno obraćanje, da izbegavaju uvrede, da izbegavaju... Po članu 106. zabranjeno je dobacivanje. (Vladimir Đukanović, s mesta: Ne možete nama da se obraćate.) Gospodine Đukanoviću, zabranjeno je dobacivanje. Upravo sam reklamirao povredu Poslovnika. Jasno je, gospodo iz SNS...
Obratite se meni, a ja ću im reći. Nemojte se direktno obraćati da ne bismo izazvali beskrajne replike.
Znači, molim vas, po članu 106. zabranjeno je dobacivanje dok govore drugi narodni poslanici. Apsolutno je jasno da je zadatak tih 100 poslanika SNS, u ovom sazivu parlamenta, da dobacuju kada govore poslanici opozicije i da aplaudiraju kada govore njihovi poslanici. To je zadatak većine vas. (Aleksandar Martinović, s mesta: Kosovo?)
Gospodine Martinoviću...
Samo da vam kažem, kao što je rekao gospodin Martinović, šta je suštinski problem SNS sa opozicijom i sa ovim izborima? Ima vas za 30 manje nego u prošlom sazivu i sada ima ko da ustane i da kaže kakva je politika vaše Vlade, da ste zadužili ovu zemlju za sedam milijardi, da ste smanjili broj zaposlenih, da zakoni koje donosite uopšte nisu za efikasnost i za pravdu. To je neko ko može da vam kaže da je vaš savetnik Toni Bler, da je vaš savetnik Vilijam Montgomeri. Zato vama smeta opozicija i zato dobacujete dok govore poslanici opozicije.
Da li želite da se izjasnimo o povredi Poslovnika? (Da.) Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, povreda Poslovnika.
Poštovani predsedavajući, mene sada stavljate u nezgodnu poziciju da sam hteo da govorim o povredi člana 107. Poslovnika, a po našem Poslovniku nije dozvoljeno dva puta na istu povredu ukazati, te ću ja odustati od svog izlaganja. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević, povreda Poslovnika.
Gospodine Mićunoviću, vi ste danas predsedavajući... Član 108. Gospodine Mićunoviću, u članu 108. se kaže: „O redu na sednici Narodne skupštine stara se predsednik, odnosno predsedavajući Narodne skupštine. Zbog povrede reda na sednici predsednik Narodne skupštine može da izrekne meru opomene, oduzimanje reči ili udaljenje sa sednice.“ Dalje, član 103. kaže: „Narodni poslanik ima pravo da usmeno ukaže na povredu Poslovnika, a da je predsednik Narodne skupštine dužan da narodnom poslaniku koji se ne pridržava odredbi iz st. 1, 2. i 4. ovog Poslovnika ili na drugi način zloupotrebljava prava određena ovim članovima izrekne opomenu.“ Takođe, član 106. kaže: „Za vreme govora narodnih poslanika ili drugih učesnika u pretresu nije dozvoljeno dobacivanje, odnosno ometanje govornika na drugi način, kao i svaki drugi postupak koji ugrožava slobodu govora.“ Molim vas, gospodine Mićunoviću, razumem da ste vi demokrata i da želite na najbolji način da smirite strasti u ovoj Skupštini, ali ste uveli praksu od prvog govornika, odnosno predstavnika predlagača da se ne drži teme dnevnog reda i da se govori o svemu sem što je tačka dnevnog reda. Sada uvodite još jednu praksu a to je da sve vreme dok neko govori, pripadnici vladajuće stranke dobacuju, galame i ometaju druge govornike. Ja vas molim da se pridržavate ovih citiranih tačaka… (Poslanici SNS dobacuju.) Evo vidite, pokazao sam i na primeru kako to izgleda.
Vreme. Hvala.
Dakle, molim vas da se pridržavate ovih odredbi i da vodite red na sednici i da ne dozvoljavate da se dobacuje..
Vreme je isteklo. Hvala vam. Da li želite da se izjasnimo o povredi Poslovnika?
Želim da se pridržavate Poslovnika, nema potrebe da se izjašnjavamo.
Bojim se da bismo onda ispraznili salu ako bismo primenili sve mere, povrede. Ko se javlja? Izvolite. Da li je povreda Poslovnika ponovo?
Stav 1. člana 106. Dobro, može li stav 2? Gospodine predsedavajući da li ja imam pravo da govorim ili SNS da određuje ko ima pravo da govori u ovoj Skupštini? Ja vas molim da mi dozvolite.
Taj član je već reklamiran.
Rekao sam stav 1. i stav 2. i stav 3. člana 106. i člana 109. Da li imam sad pravo? Dakle, uostalom, gospodine predsedavajući nema ovde više nikakvog smisla obraćati se ni vama ni predstavnicima SNS, želim da se obratim građanima Srbije koji su ovde svedoci. Obraćajući se vama želim da se obratim građanima Srbije koji su svedoci…
Već sam rekao, molim vas gospodine Obradoviću, da se obraćate meni…
Upravo se obraćam vama a poručujem građanima…
… jer ćete izazvati replike pa ćemo opet dva sata raditi.
Vi dozvoljavate već sat vremena SNS da urušava dostojanstvo Narodne skupštine, da dobacuje narodnim poslanicima opozicije, da ne dozvoljava da se govori i vama je valjda jasno gospodine predsedavajući da poslanici SNS imaju instrukcije da uruše dostojanstvo Narodne skupštine, da obesmisle Narodnu skupštinu, da ukinu smisao Narodne skupštine i vi im to dozvoljavate. Zar vama nije jasno, gospodine Mićunoviću, da su oni dobili instrukcije da naprave besmisao od Narodne skupštine, da dovede u pitanje ključan državni organ ove države, kako bi Aleksandar Vučić i SNS mogli da vladaju bez kontrolne funkcije. Evo vidite, oni ponovo dobacuju, oni ponovo ne dozvoljavaju, oni ponovo blokiraju i vi im to dozvoljavate gospodine Mićunoviću. Ja vas pitam…
Dobro, ja sam kriv. Ja ne raspolažem sa silom, pa ne mogu ovde da ućutkam ljude ili da ih izbacujem, apelovao sam i jedino što mogu da uradim jeste da apelujem na red. Ovde očigledno postoje razne struje, sve to vodi opstrukciji našeg današnjeg rada i nisam uveren da možemo da završimo danas ovaj posao. Kome je to u interesu neka posle analiziraju. Izvolite.
Poštovani predsedniče, poštovani zamenici predsednika, poštovani narodni poslanici i poštovani građani Republike Srbije, želim sve da vas podsetim na povredu Poslovnika o radu Narodne skupštine član 108. stav 2. na osnovu koga predsednik Narodne skupštine ima mogućnost da izrekne opomenu, oduzme reč ili udalji sa sednice narodnog poslanika koji krši bilo koju odredbu. Ja vas pozivam da ispoštujemo građane Republike Srbije koji današnji saziv prema poslednjim podacima koji su prikazani na sajtu parlamenta, današnje zasedanje plaćaju oko 1,5 miliona dinara, pa da ne bismo trošili vreme i novac građana Republike Srbije, molim vas da svoje pravo iskoristite.
Izvolite, replika Sanda Rašković Ivić.
Moram da kažem da iako smo se mi narodni poslanici iz opozicije pripremili na uvrede, ipak ne mogu da dozvolim da mi jedan politički konvertit drži predavanja o moralnom kredibilitetu. Kada smo kod krađe, hajde da se opsetimo šta je govorio Aleksandar Martinović o krađi mandata SRS 2008. godine, a sada je perjanica SNS, šta ste govorili o krađi mandata SRS? Kada ste govorili istinu gospodine Martinoviću, onda ili sada? Vi ste politički konvertit koji nema nikakav moralni kredibilitet. Moram da odgovorim na nekoliko pitanja koja ste postavili. Prvo, vi govorite o krađi, SNS je nastala na krađi mandata i uvučena u parlament…
Gospođo Rašković Ivić, ne obraćajte se direktno poslanicima. Recite meni šta zamerate. Molim publiku koja reaguje tako da malo mirnije to čini.
Prvo pitanje jeste da smo rekli da na KiM nije bilo izbora. To nismo rekli. Ponavljam, gospođa Maja Gojković je prekršila Ustav jer nije raspisala lokalne izbore na teritoriji AP KiM. Reč je o lokalnim izborima na teritoriji KiM. Nije reč o nečem drugom. Što se tiče Italije, nemojte mi govoriti o mom ambasadorskom mestu, to je stvar između mene i tadašnjeg predsednika Koštunice, ali najmanje nemojte mi govoriti vi koji sada sa Briselskim sporazum podržavate evropski put Kosova.
Isteklo je vreme za repliku.
Molim vas, moram da kažem, moram da odgovorim na nešto, on je govorio 15 minuta. Što se tiče „Oluje“, vi verujte tzv. hrvatskom tisku nego meni, hvala, na zdravlje i dalje. Što se tiče Srebrenice ja sam više puta to objasnila i rekla sam … [[Isključen mikrofon]]
Ja se nadam da više nema replika i da možemo da… (Aleksandar Martinović, s mesta: Replika.) Veoma mi nedostajete gospodine Martinoviću, nisam vas odavno čuo. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nema potrebe da vičete ni vi iz DSS ni vi iz Pokreta Dveri, to što ćete da vičete i da galamite ne dobija na snazi vaša argumentacija. Izbora na KiM je bilo. Vaš ključni argument da je SNS navodno pokrala izbore je bio onaj čovek iz Opštine Vitina kome ste pripisali da ima 144 godine. Danas tvrdite da smo zlikovci i zločinci zato što na KiM nije bilo izbora. Dakle, vi sami sebe demantujete. Ono što sam rekao, to možete da pročitate, gospodine Obradoviću i vi gospođo Rašković Ivić, u predlogu za formiranje anketnog odbora. Dakle, naš predlog za formiranje anketnog odbora ne odnosi se samo na to šta se dešavalo izborne noći, nego šta se dešavalo sve do proglašenja konačnih izbornih rezultata od strane RIK, jer hoćemo da utvrdimo ko je na koga vršio pritisak, ko sa se sa kim i zbog čega udruživao, da biste vi na silu Boga, protivno volji naroda, ušli u parlament i da biste se posle toga hvalili kako ste u stvari vi pobedili na izborima jer ste prešli cenzus od 5%. Gospođo Rašković Ivić, neću odgovarati na vaše uvrede. Ja šta sam rekao rekao sam. Ja zbog toga i dan danas nosim svoj politički teret. Mislio sam da je moralno reći nešto što vam kaže čovek koji se nalazi stotinama kilometara daleko od Srbije i koji se nalazi u pritvoru više od 10 godina. Ispostavilo se da nisam trebao to da uradim, zato što taj čovek to nije umeo da ceni. Ali nema veze. Ali gospođo Rašković Ivić, zbog mojih reči o mandatima, o Aleksandru Vučiću, o Tomislavu Nikoliću, niko nije pretrpeo bilo kakvu ekonomsku štetu. Od toga što ste vi pokrali sopstveni kraiški narod, kao direktor Kancelarije za izbeglice, e tu postoji ogromna šteta za državu Srbiju, za srpski narod i za proterane Srbe iz Hrvatske i iz Krajine. I drugo gospođo Rašković…
Molim vas gospodine Martinoviću, obratite se meni, ako vam nije teško, da ne izazivate neprekidno replike. To piše u Poslovniku.
Piše u Poslovniku. Evo obraćam se vama. Gospodine Mićunoviću, mogu oni o meni da kažu sve što žele i da im ja ovde predstavljam džak za udaranje za sve ono što ne mogu da kažu, pošto ovde nisu prisutni ni Aleksandar Vučić ni Tomislav Nikolić i nije nikakav problem, ali ja nikada nisam rekao, ma koliko da sam konverti, da sam zlikovac, zločinac, izdajnik, pitaj Boga šta sam, ja nikada nisam rekao da su Hrvati imali pravo da proteraju 250.000 Srba iz Krajine i nikada nisam rekao da se u Srebrenici desio genocid. I u tom smislu ne dozvoljavam da mi lekcije o patriotizmu drže ljudi koji su sve to rekli i koji su ubeđeni da se sve to zaista i desilo. Gospođo Rašković Ivić, samo da vam kažem jednu stvar, opet kažem, možete o meni da mislite šta želite, moj otac je ranjen kod Dvora na Uni 8. avgusta 1995. godine, dan nakon što su Hrvati zvanično objavili da je završena operacija „Oluja“. A pitajte se gdeste vi bili 1995. godine, gde ste bili 2011. godine, gdeste bili kasnije kada vas je Vojislav Koštunica pozvao da napustite ambasadorsko mesto u Rimu. Izgleda da su vam talijanske bunde bile preče od proteranih Srba iz Krajine.
Replika, Sanda Rašković Ivić.
Vidim da je ovde veliki aplauz pao za moju bundu. Ja se zbog moje bunde nikome pravdati neću, jer ja, gospodine Martinoviću, imam 37 godina radnog staža kao lekar specijalista. Drugo, moram da vam kažem da vama koji nemate moralni kredibilitet, valjda će nešto da znači i to da ja neću dopuštati da vi vređate, nego i da lažete. Za ovu laž da sam ja pokrala nekoga, ne znam koga, izbeglice, vi ćete dobiti tužbu. Vi ćete dobiti tužbu, gospodine Martinoviću, ja vam to obećavam, tužbu za laganje i klevetu, jer jedino time izgleda da se vi branite. Vi koji ne znate šta ste, vi koji nemate nikakav moralni kredibilitet, vi koji ste jedan najobičniji konvertit i ja mogu samo da vam kažem da vi vređanjem drugih nećete potrti nikada ono što jeste.
Po Poslovniku reč ima Đorđe Vukadinović.
Član 107, ja sam mahao maločas ali niste primetili, dostojanstvo Narodne skupštine. Poštovane kolege, jasno je da se ne slažem, jasno je da se oko malo toga možemo složiti, ali ova sednica je, ja to zameram prof. Mićunoviću, ali uzgred budi rečeno, to je olakšavajuća okolnost za gospođu Maju, jer ni vi čak koji pripadate ovom devu, niste uspeli da obezbedite elementarno ravnopravan tretman, bar približno ravnopravan tretman poslanika opozicije. Čemu se mi možemo nadati kada gospođa Gojković sedne u tu stolicu? Dakle, prosto to je zamerka vama, ali nije ni do vas, meni je to jasno, nego do ukupne atmosfere. Zapitajmo se, raspravljaćemo mi politički ima vremena u narednom periodu, i sporićemo se i svađaćemo se, ali ovo sam hteo da vam kažem – ova sednica je počela lepo, počela je skoro normalno, počela je u dobrom tonu i ljudi sa kojima se ja ne slažem, od prof. Šešelja do ne znam ko je tu još govorio, dakle, Marko Đurišić i drugi su govorili razumno i vi ste sami pohvalili da se nije išlo ad personam, da se govorilo argumentovano. A šta je onda krenulo? Problem je u tome što je gospodin Martinović po mom sudu, da li greškom ili po zadatku, krenuo da zapravo urušava nešto što je trebalo da bude rutinska stvar da izaberemo predsednika Skupštine i da onda nastavimo dalje da radimo, da se raspravljamo i polemišemo oko stvari oko kojih se ne slažemo, završiću, kao da nekome odgovora da se ova sednica i ne sama sednica, nego ova Skupština pretvori u rijaliti, u cirkus i da se na taj način uruši nešto što bi trebalo da bude ozbiljna kontrolna institucija rada vlasti i da sav centar moći u državi bude na jednoj adresi, u jednoj stranci i u jednim rukama i u jednoj glavi. To je jako opasno. Vi svoju poziciju derogirate, ne samo pozicije i opozicije. Na neki način zapravo sečete granu na kojoj sedite. Zahvaljujem.
Vreme. Izvolite gospodine Martinoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam sada u jednoj velikoj dilemi – ne znam da li se obraćam Srbinu ili Vlahu. Ako ste Vlah, evo ja ću pokušati da budem malo mekši u nastupu da me, ne daj Bože, neko ne napadne da napadam pripadnike nacionalnih manjina, pošto ja vlašku nacionalnu manjinu izuzetno cenim. Voleo bih da mi objasnite da li ste u međuvremenu se iz Vlaha premetnuli u Srbina ili ste i dalje ostali Vlah, čisto da ja znam, a i drugi narodni poslanici. Inače se slažem, gospodine Đorđe, sa onim što ste vi rekli, vama se obraćam. Dakle, slažem se sa onim što je gospodin koji je predstavljao vlašku nacionalnu manjinu predložio. Hajde da prekinemo lepo raspravu, nema potrebe da se više svađamo. Srpska napredna stranka sa svojim koalicionim partnerima ima većinu. Hajde da lepo izglasamo gospođu Maju Gojković za predsednika Narodne skupštine i da završimo ovu stvar. Eto.
Vukadinović, replika.
Dakle, gospodin Martinović je samo ponovio ono što njegov šef do besvesti ponavlja i pokazujući koliko nema ni kičme, kao što nije imao ni pre par godina kada je govorio to što je govorio o njemu, da nema ni sada. Nije to problem. Problem je nešto drugo, što najodgovornija ličnost, a to je realno znamo ko, takođe sebi dozvoljava takve stvari. Ne radi se ovde o manjinskim pravima i o nacionalnom identitetu. Radi se o tome da smo na jednom važnom i teškom poslu. Radi se o tome da ovom zemljom ne bi bilo lako upravljati čak i da je vlast i da smo svi mi bolji nešto što jesmo. Radi se o tome da jedna neodgovorna grupa, ja ne mislim da to važi za sve, niti za poslanike SNS-a, niti mislim da su sa ove strane anđeli, ali, radi se o tome da ovakvim načinom, gospodo, mi urušavamo ovu instituciju. Meni nije nikakav problem da odgovorim u istom duhu, kako god se ja izjašnjavao, a uvek sam se izjašnjavao na isti način, i za vreme komunizma, i 90-ih, i dan-danas, dakle, uvek sam bio Srbin, ni Jugosloven, niti Vlah, niti bilo šta drugo, ali ja bih mogao da podsetim, ne samo vas, gospodine Martinoviću, nego i neke druge vaše čelnike, kako su se izjašnjavali i šta su govorili, više ili manje duhovito, kako su pričali o „sto za jednoga“, u ovom istom parlamentu, tj. u drugoj zgradi ali u istoj Narodnoj skupštini, pa su se onda premetnuli i od najvećih patriota postali najveći evropejci. Možemo se podsećati na to, treba da se podsećamo na to, ali ja ne mogu, niti narod Srbije može da plaća ceh zbog nečije naknadne pameti, zbog toga što je neko posle 20 godina otkrio da je pao Berlinski zid, zbog toga što je neko otkrio da postoji EU i što je neko pod stare dane rešio da bude veći katolik od pape. Hvala.
Povreda Poslovnika. Izvolite. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Gospodine Mićunoviću, član 107, vezan za dostojanstvo parlamenta. Ja vas zaista molim da nema pravo poslanicima da pridikuje o moralu neko ko je pokušao da pokrade vlašku nacionalnu manjinu. To vređa dostojanstvo parlamenta. Ja vas molim da opomenete poslanika koji na ovako grub način vređa poslanike ovde i govori nekome…
Molim vas, recite prvo koji član je povređen, zato što se javljate po povredi Poslovnika.
Rekao sam – član 107. Gospodine Mićunoviću, niste me čuli. Sramno je i skandalozno da neko govori gospodinu Martinoviću da nema kičmu, onaj ko je pokušao da lažira da je pripadnik nacionalne manjine da bi došao do mandata. Molim vas da takvog čoveka opomenete, jer on krši dostojanstvo samim prisustvom u parlamentu. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pa vi koji govorite o političkim konvertitima, još uvek mi niste odgovorili na pitanje jeste li Srbin ili Vlah, jer ste 2012. godine rekli da ste Vlah i kao Vlah ste ušli u Narodnu skupštinu. Nisam video veće političko licemerstvo nego kada neko promeni naciju da bi postao narodni poslanik, da bi pio kafu za sedam dinara i ručao u skupštinskom restoranu za 200 dinara, to u životu još nisam čuo. Ali, nešto mnogo važnije, gospodine Vlahoviću, ovaj, Vukadinoviću. Vi pripadate stranci koja je sprovela skoro sve pljačkaške privatizacije u Republici Srbiji, od 24, a nažalost bilo ih je mnogo više, od 24 privatizacije koje je Evropska komisija ocenila kao sporne, mislim, sve osim jedne, desile su se u vreme kada je vaša stranka vodila Vladu i vodila ovu državu. Za razliku od vas, Vlada koju vodi Aleksandar Vučić ne zatvara fabrike, nego ih otvara. Kao što ste mogli da vidite, otvaramo ih u celoj Srbiji, i u Vojvodini, i u Beogradu, i u zapadnoj Srbiji, i u južnoj Srbiji, a vaš koalicioni partner se dan nakon otvaranja jedne velike fabrike u Vladičinom Hanu, koga ste inače kao Pajtić Vojvodinu, kao Turci upropastili dok ste bili na vlasti, fotografisao. (Nenad Čanak, s mesta: Nisu Turci bili na vlasti.) Bili su Turci, Čanak, u Vranju, kako nisu bili, u Vladičinom Hanu, mnogo duže nego u Vojvodini. Dakle, vaš koalicioni partner se dan nakon što premijer otvori fabriku u Vladičinom Hanu i omogući da se više stotina ljudi tamo zaposli, fotografiše ispred novootvorene fabrike i kaže – šta će nama investitori, bolje da tu stoji fabrika na kojoj stoji katanac, gde niko ne radi, šta će nama investicije, šta će nama radna mesta? Za razliku od vas koji samo mnogo vičete, mnogo vređate i mnogo ste nervozni, a ne znam zbog čega, jer ste postigli istorijski uspeh, ušli ste u Narodnu skupštinu Republike Srbije, SNS iz dana u dan menja Srbiju na bolje i idemo napred. Raste nam bruto društveni proizvod. Možete sada da mrzite mene, Vučića, SNS, ali to su pokazatelji koje vi ne možete da dovedete u pitanje. Smanjili smo broj nezaposlenih, gotovo svakog dana otvara se neka nova fabrika, poboljšavamo obrazovanje, poboljšavamo naš zdravstveni sistem, više nema potrebe da se deca koja su obolela od teških bolesti leče tako što roditelji šalju SMS poruke, sada postoji budžetski fond u okviru budžeta Republike Srbije iz koga se to finansira. Dakle, iz dana u dan menjamo ono što ste vi devastirali do kraja, u koaliciji sa onima sa kojima ste bili dok ste to radili, te pljačkaške privatizacije, kao i danas kada protestvujete zbog navodne izborne krađe. I ništa se, gospodine Vukadinoviću, nije promenilo – i onda ste bili sa njima kada ste zatvarali fabrike i po Vladičnom Hanu i po Vranju i po Šapcu i po Novom Sadu i po Subotici, i danas ste na istoj strani sa onima koji tvrde da se desila izborna krađa, a setili su se toga sedam dana nakon što su izbori završeni. Gospodine Vukadinoviću, nas očekuje mnogo teškog posla. Potpuno prihvatam vaš predlog da prekinemo raspravu, da glasamo, pa neka narodni poslanici odluče kako misle da je najbolje, da li će Maja Gojković biti predsednik Narodne skupštine ili ne. Možete da mrzite i mene i moje kolege iz SNS do mile volje, ali više da Srbiju vratite u stanje u kojem je bila kada ste vi bili na vlasti, nema te sile. Više fabrike ne zatvaramo, nego ih otvaramo, otvaramo nova radna mesta i u naredne četiri godine Srbija će biti mnogo bolje mesto za život nego što je danas, kao što je i danas mnogo bolje nego kada je vaša partija bila na vlasti.
Reč ima narodni poslanik Marija Obradović, povreda Poslovnika.
Povreda Poslovnika, član 109, čekam duže vreme. Ovde slušamo o opstrukciji i o tome da SNS pravi opstrukciju. Svre vreme vidim da mi u devetom satu diskusije slušamo uvrede, laži, bez ikakvog osnova i vi očekujete da mi ćutimo, nas 131, a sami znate da treba da nas bude mnogo, mnogo više, da nije nasilno ubačena još jedna lista koja je nama smanjila mandate, pa nas sada ima 131. Hoću da vam kažem, šta je 131 mandat. Neko reče – vas samo 131, ima vas 30 manje nego što je bilo. Gospodo, mi pričamo o glasovima, pustite vi matematiku. Ja gledam svaki dan birače u oči, a ovde su ljudi za 1.823.000 i nekoliko stotina birača. Hoćete da vam kažem ko je sa druge strane? Sa druge strane se nalaze ljudi koji imaju 190 hiljada birača.
Mogu li da vas pitam, kada se stišaju aplauzi, koji je to član povređen, pošto ste se javili za povredu Poslovnika? I ne obraćajte se poslanicima
Cenim svakog birača u Srbiji, ali treba da imaju u vidu koliko ljudi stoji iza njih, a koliko ovde stoji birača. U skladu sa tim, moraju da poštuju tu volju birača. Ne moraju da poštuju ni gospodina Martinovića, ni mene lično, ali one ljude koji su glasali za politiku koju zastupa SNS, to moraju da poštuju. Opstrukciju vrše isključivo poslanici opozicije i očekujem da oni pristanu na predlog da prekinemo diskusiju i odmah izglasamo gospođu Gojković.
Za repliku se javio Đorđe Vukadinović.
Gospodine Martinoviću, vi imate problem sa činjenicama. Prvo, ja nikog ne mrzim. Nemojmo da se foliramo, vi ovde tri sata vređate sve, tri sata.
Gospodine Vukadinoviću, obratite se meni, nemojte direktno, jer ćemo imati replike.
Hajde da se ne foliramo, gospodine Mićunoviću, problem je što da li po prirodi ili tako po direktivi, parlamentarna većina nije u stanju da čuje nekoliko, dakle, nekoliko, poštovane kolege, kratkih replika i kritika na svoj račun. Šta smo imali? Šta smo imali? Prvo Šešelja, pa imali smo Sandu, imali smo Bojana Pajtića i trebali smo da čujemo još dva šefa poslaničke grupe. Ostalo bi nam još po pet, sedam, osam minuta sve skupa da pričamo i to bi bilo to. Ja vam kažem najdobronamernije, nikoga ne mrzim, nisam Vlah, nisam ušao u parlament, sve su to neistine, ali to nije bitno, to uopšte nije bitno. Ja ću odgovoriti na to, ja ću reći sto za jednog Aleksandra, sto za jednog Vučić, pa ću time kompenzovati ono Đorđe Vlah. Reći ću i da je koleginica takođe, ako se ne varam, bila pre toga član DS. Ja nisam promenio uverenja, nisam bio lažni patriota, a sad postao lažni evropejac kao lider vaše stranke i to je ono što je bitno u ovoj priči. Ali, ako vi niste u stanju, kolege drage, da čujete par poslanika opozicije da kažu par stvari, čak ne ružnih, na račun gospođe Gojković, onda ja ne znam na šta ovo liči. Vi kao da hoćete da izbacite opoziciju iz ovog parlamenta, kao da vam je i ovo koliko ih ima malo, zato što ne možete da istrpite da čujete kritiku na svoj račun, a pogotovo ne na račun svoga lidera. To, drage kolege, a pitajte tu i starije koji znaju i teoriju i život, ne može dobro završiti. Hvala.
Vreme. Hvala. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Vukadinoviću, da li ste vi isti onaj koji je u maju 2014. godine tvrdio kako spaljujemo leševe u Obrenovcu? Da li ste vi isti onaj koji je rekao za …
Meni se obraćajte, gospodine Martinoviću. Možda vam je nezgodno, ali svejedno, meni se obraćajte i to što hoćete njemu da kažete kažite meni. Biće replika ponovo.
Da li je ovo isti onaj gospodin koji je rekao da u vreme majskih poplava leševe koje skupljamo po Srbiji spaljujemo u Termoelektrani „Nikola Tesla“ u Obrenovcu? Je li to isti gospodin Vukadinović? Ja ću vama da kažem, gospodine Mićunoviću, o čemu se ovde radi. Ovde su došli predstavnici takozvane opozicije …
Kažite meni šta god hoćete.
Evo, sada ću da vam objasnim, nema potrebe da se nervirate. Dakle, ovde su došli predstavnici vrlo šarene političke opozicije, levi, desni, nacionalisti, evropejci, pronato, za nato, za neutralnost itd, i mislili su da će po poslaničkoj grupi SNS da udaraju kao po vreći, da ćemo mi ovde da ćutimo i da čekamo trenutak kada ćete vi odrediti glasanje za predsednika Narodne skupštine. Ja vam sada kažem, nećemo da ćutimo jer nemamo čega da se stidimo i borićemo se do poslednjeg momenta da se Srbija više nikada ne vrati u vreme kada je njome vladala Demokratska stranka, Demokratska stranka Srbije i njeni koalicioni partneri. Dakle, nećemo da ćutimo, imamo hrabrosti i borićemo se. To što su oni očekivali da mi ćutimo i da slušamo njihove napisane govore i domaće zadatke, izvinite, ali prevarili su se. Dakle, borićemo se do kraja. Ponavljam još jedanput, što se mene lično tiče, ja u većinu uopšte ne sumnjam. Što se mene tiče i što se tiče moje poslaničke grupe, možete odmah da prekinete diskusiju, da pozovete svog šefa i ostale lidere takozvane opozicije da odustanu od diskusije. Hajdemo odmah na glasanje, pa da vidimo ko ima većinu i da konačno građani Srbije vide, posle više od mesec dana od završenih izbora, ko je u stvari na ovim izborima pobedio, a ko izgubio. Je li pobedio onaj koji je dobio 1.800.000 glasova više nego na prošlim izborima i sad sam ima apsolutnu većinu u Narodnoj skupštini, ili su izbore dobili oni koji su dobili 5%, 6% itd, i to pitaj dragog Boga na koji način?
Reč ima Čedomir Jovanović.
Gospodine Mićunoviću, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, želim prvo da vam čestitam na izboru i poželim uspeh u poslu koji zajedno radimo. Mislim da tog uspeha neće biti ako zavisi samo od mojih želja i zbog toga nisam previše zadovoljan. Nestala nam je negde u satima za nama Maja Gojković, kandidat za predsednika parlamenta, pa bih želeo da govorim o njenom izboru. U atmosferi koja je stvorena samo to izgleda nije važno. Dosta je rečeno o opoziciji, a mnogo manje o vladajućoj stranci i koaliciji. Ne mislim da treba SNS da ćuti. Baš naprotiv, mislim da treba otvoreno da govori o svemu onome o čemu mora govoriti kao stranka koja je toliko odgovorna, s obzirom na broj glasova koji ste dobili na izborima. Ja ne znam, razgovarao sam sa svojim kolegama iz drugih stranaka, niko od nas nema iluziju da je pobedio na izborima. Lično sam vam čestitao pobedu u izbornoj noći. Ja sam dobio u toku ove rasprave poziv od vašeg predsednika da razgovaramo naredne nedelje. Odgovorio sam na taj poziv i rekao da ću ga prihvatiti. A priznaćete da nije normalna situacija u kojoj mi kao predsednici razgovaramo, a ne možemo da razgovaramo normalno ovde u Skupštini. Jedino mi smeta, ako je tema ono što je prećutano, to što ste prećutali vređanje predsednika države. Ja nisam dužan da se borim za Tomislava Nikolića, kada je izabran za predsednika 2012. godine, čestitao sam mu, otišao na inauguraciju, ali mi se ne dopada ideja da se predsednik moje zemlje, iako sam glasao za nekoga drugog, tako otvoreno vređa, a da stranka koja ga je kandidovala ćuti. To je ono što je danas ovde bilo loše. To znači da nemamo predsednika. Samim smo ovim što smo ovde uradili dokazali da nemamo parlament, da smo u rovovima iz devedesetih, u kojima niko nije našao sreću, a svakako ne oni ljudi koji su za nas glasali. Ne bih da završimo na polemici o ceni kafe u restoranu, ali želim da vam kažem kako će se naša poslanička grupa ponašati danas u toku glasanja. Mi ćemo podržati dogovor koji je napravljen pre ove sednice i prihvatiti listu potpredsednika koju su stranke, u skladu sa konsultacijama, predložile. (Aleksandar Martinović, s mesta: A ko vam je to omogućio?) Dogovor je postignut zahvaljujući spremnosti SNS da izađe u susret zahtevima opozicije, koje smatram opravdanim i zbog toga sam ih podržao. Ali, kada napravite jedan dobar korak, nema potrebe da nas onda vučete unazad. Teško je da se ne prepoznam u onome što ste rekli o hapšenju Miloševića, o tom mraku posle 5. oktobra koji ste tako opisali, ali sam prećutao sve ne želeći da ulazim u tu vrstu polemike. Kao što je Srbija sebi oduvek bila najveći problem, čini mi se da je ta atmosfera preneta i ovde u parlament. Ono što vidimo oko sebe svedoči o gubitku autoriteta i velikom nepoverenju ljudi u sposobnost nas da utičemo na ovo društvo. Zato nam se dešavaju i fantomke i patkice. Ako hoćemo to da promenimo, onda ne možemo bežati od svoje interpretacije prošlosti. Ja mislim da je sramota da bilo ko ko danas predstavlja građane u Srbiji, a pogotovo vlast, sebi dopušta da se podštapa ubicama predsednika Vlade i da jedno legitimno pitanje, a rešenje je u interesu onih koji su u vlasti, o toj gluposti u izbornoj noći pretvori u obračun iz 2001. godine. Naš doprinos toj atmosferi o kojoj govorim biće spremnost da vam iskreno kažem zašto nećemo glasati za Maju Gojković. Zato što o tome nismo razgovarali. Niko nam to nije ponudio kao predlog i pozvao nas da se dogovorimo. Ne oko procenata i kvota, nego da se dogovorimo oko podrške koja bi onda dala nama za pravo da kažemo zašto stajemo iza nekoga ko je kandidat stranke koja je pobedila na izborima. Ako želimo neki red u zemlji, onda je elementarno pravo onoga ko pobedi na izborima da ima predsednika parlamenta. Vi ste nam svojim odnosom uskratili priliku da glasamo za Maju Gojković. Ono što želim iskreno da vam kažem, to je činjenica koja proizilazi iz nekog ličnog iskustva. Srpski parlament je uvek bio dobar kada su ga vodile žene - i dok je to radila Nataša Mićić i dok je to radila gospođa Dejanović Đukić. Verujem da će se Maja Gojković potruditi da to bude tako, ali joj i vi, kao vladajuća većina, tako nešto omogućite. Ja nisam u stranci Dragoljuba Mićunovića. Želeo sam da se dogovorimo da izađemo zajedno na izbore, Demokratska stranka je donela drugačije odluke. Smatrao sam da bi naš dogovor stabilizovao prilike u zemlji i omogućio nam da na ozbiljniji način utičemo na sve one probleme koji danas traže svoja rešenja, a mi smo potrebni jedni drugima u tom poslu. Godine 2012, kada je birana prva vaša Vlada, rekao sam Aleksandru Vučiću da je politika u Srbiji takva da ćemo pre ili kasnije završiti jedni sa drugima. Ono što je problem je činjenica da smo potrošili četiri godine, u velikoj meri kompromitovali sami sebe i učinili toliko nemoćnim da danas, bez obzira na milionsku podršku, mi ne možemo da odgovorimo na sve one izazove koji više ne mogu da čekaju na neku našu naknadnu pamet. Poštujte predsedavajućeg i ako vam je teško kada ste žrtve nekih grešaka, shvatite da ste najveći i da ste stoga legitimna, u političkom smislu, meta ovde u parlamentu i borite se za sebe, ali nemojte tu borbu da vodite na ovakav način, da danas ovde svako od nas mora da se oseća postiđenim zbog onoga što je čuo ili onoga što je izgovorio. Ne likujem na činjenici da su se menjale stranke. Mislim da je većina nas bila i u vlasti i u opoziciji, vrlo dobro se sećam besmislenih sednica za koje nas je tada osuđivala vladajuća koalicija Demokratske stranke i SPS-a, sećam se Dinkićevog Zakona o privrednim komorama koji se usvaja po hitnom postupku, a stupa na snagu za tri godine. Sećamo se ponoćnog glasanja za budžet i 30 tačaka dnevnog reda, koji se raspravljaju u istom trenutku. Nema previše ovde, po tom pitanju, nevinih. Dajte da ovaj parlament bude onakav kakav je zemlji potreban – efikasan, sposoban, parlament u koje će doći do izražaja sve ono što je naša lična vrednost, a ne ono što nas čini lošim. Danas mislim da smo promovisali sve ono zbog čega ljudi odavno prestaju da veruju u parlament, u stranke i u nas kao političare koji smo toj politici dali svoj život. Dosta toga je loše urađeno. Molim vas da završimo ovu raspravu tako što će svako reći ono što misli da treba da kaže o kandidatu za predsednika i za potpredsednike. Rekao sam vam zašto nećemo glasati za Maju Gojković, lično joj želim uspeh, kao i svima vama. To je ono što je potrebno Srbiji, a 2001. godina, fantomke, pljačkaške privatizacije, jedna stranka, druga stranka, treća stranka, ako izaberemo to, možemo i na takav način da razgovaramo. Ja mislim da, makar u ovom trenutku, to nije potrebno i ako je neko odgovoran za atmosferu, to je uvek onaj koji je najveći i onaj koji je vlast. Od vaše spremnosti da izdržite nešto zavisiće i dalji tok sednice. Ne mislim da treba odmah preći na glasanje, mislim da se treba vratiti raspravi o tački dnevnog reda, neka se druge kolege izjasne. Slažem se da izglasamo u skladu sa dogovorima potom potpredsednike, ali malo pristojnosti i reda u međusobnim odnosima nam je neophodno. Mi nismo neprijatelji, to sam toliko puta rekao, i kada smo prinuđeni da trpimo lične uvrede, mislim da smo dužni da o tome razmišljamo i da to svojim odnosnom dokazujemo. Ja vas ne doživljavam svojim neprijateljem, Martinoviću, ni vašu stranku. Poštujem vaš rezultat, ali ga onda poštujte i vi sami. Izraz poštovanja nije samo borba za svoje stavove, nego i sposobnost da se izdrži ono što inače možda u privatnom životu ne bi radili. Ceo dan ćutim, ne pada mi na pamet da se vraćam u 2001, ne mislim da ovde polemišemo o temama koje se kandiduju. Znam da je i vama teško da pričate o fantomkama, a da gledate u Balšu Božovića ili u Natašu Vučković. Ja sam taj koji je bio u aprilu 2001. sa Miloševićem, ja sam taj koji je bio 28. juna sa njim. Nemojte o tome sada da razgovaramo, meni je to najmanji problem, ali 15 godina te priče ništa normalno ovoj zemlji nije donelo. (Vojislav Šešelj, s mesta: Treba odgovarati za to.) Slažem se i ja bih želeo da se ta odgovornost utvrdi jednom za uvek, ali ne u ovim jalovim raspravama, nego onako kako se to čini u normalnoj zemlji. Nisam vas napao kada ste rekli da ćete podići Zoranu spomenik, to nisam uradio. Nemojte ni vi da vodite obračune sa onima koji to pre vas nisu, valjda zato što suimali svoje razloge. Jedan od razloga zbog čega to nismo uradili bio je taj što ni njegov grob na groblju nije mogao da bude na miru, i dan-danas ga čuva policijska patrola. Ne trebaju nam spomenici oko kojih ćemo ratovati. Ako hoćete to da uradite, uradite pristojno. Ja mislim da je to obaveza onih koji vode zemlju, da obeleže 15 godina od ubistva predsednika Vlade. Sve drugo što je rečeno pre i posle toga je kompromitacija i tog čoveka i ono malo normalnosti što je ostalo u našim međusobnim odnosima. Toliko od mene. Nadam se da razumete zašto ne možemo da glasamo za Maju Gojković. Poštujem vaš gest i iskorak koji ste učinili, uvažavajući zahteve Pokreta „Dosta je bilo“ i Demokratske stranke. Mislim da nam je ta atmosfera potrebna i neka makar ova prva sednica bude onakva kakvu je poželeo Vukadinović – pristojna i na jasan način izraz naše spremnosti da budemo drugačiji nego što smo to bili do sada.
Molim vas, da li od predsednika poslaničkih klubova ili ovlašćenih još neko misli da govori? Ako želi, neka pritisne taster, da imamo to ovde u evidenciji. U međuvremenu, Nenad Čanak ima reč. Ostali neka se pripreme.
Dame i gospodo, uvaženi predsedavajući, pre dve godine kada je gospođa Maja Gojković bila predložena za predsednicu Narodne skupštine Republike Srbije sam verovatno održao najkraći govor u životu, a koji je glasio – nemam šta da kažem. I stvarno nisam imao šta da kažem, zbog toga što bi bilo potpuno deplasirano da sam govorio o pojedinim događajima iz prošlosti Maje Gojković, njenog bivanja gradonačelnicom Novog Sada i nekim drugim trenucima koji bi samo napravili pitanje, a ne bi dali nijedan odgovor. U protekle dve godine mi nismo imali nekih većih primedbi, kao Liga socijaldemokrata Vojvodine, na način na koji je Maja Gojković vodila, što se nas tiče, Skupštinu. Međutim, hteo sam da postavim neka druga pitanja zbog kojih je sada vreme da se ipak daju neki odgovori. Prvo, moram podsetiti da je Narodna skupština izuzetno značajan institut u državi zbog toga što je ona najviše predstavničko telo svih građana. Kao najviše predstavničko telo svih građana, moram vas podsetiti na ono što sam primetio da se pojavljuje kao zabluda kod nekih kolega, a to je da smo svi mi koji sedimo ovde direktno izabrani na izborima, a svi ostali, i Vlada i direktori javnih preduzeća i svi ostali funkcioneri, su imenovana lica. To je veoma bitna razlika jer oni crpe legitimitet iz nas, iz nas koji smo direktno izabrani, a ne mi iz njih. Večita je priča izvršne vlasti da je, eto, potrebno joj više slobode. Upravo zbog toga je veliki izazov da počne da se vlada ukazima, da počne da se vlada nekakvih prečicama, a ne da se poštuju procedure koje su osnove demokratskog društva. U tom smislu, parlament je beskonačno značajna institucija, kao glavna brana uspostavi diktature u nekoj zemlji. Upravo zbog toga u „Majn kampfu“ Hitler i piše da je parlament mesto gde se, eto, skupljaju parlamentarne gusenice koje ništa ne rade, samo su štetočine, između sebe spletkare i da to jednostavno treba ukinuti. Zbog toga što parlament, ponavljam, stoji, ako ispunjava svoju dužnost, na braniku demokratije jednoga društva. Ovaj parlament zaslužuje zbog toga nekoga ko će voditi računa o njemu na način na koji će imati ne samo svoj budžet, nego će imati i dovoljno snage da se suprotstavi svim onim nasrtajima koji se na njega čine. Kada kažem nasrtajima, tu govorim o položaju narodnih poslanika, o zaštiti integriteta narodnih poslanika, o tome da ne bude po bulevarskoj štampi glavna tema ko je došao kojim kolima na sednicu Narodne skupštine, a da se ne sme dodirnuti tema ko je kakvim kolima došao, recimo, na sednicu Vlade ili na sednicu nekog upravnog odbora javnog preduzeća ili sinoda. Da se razumemo oko jedne stvari, mi ovde koji sedimo, svi mi uz puno poštovanje parlamentarne većine koja je dobila, evo čuo sam podatak, preko 1.800.000 glasova. Svi mi koji ovde sedimo predstavljamo nekoga i mi smo obavezni prema građanima ove zemlje, ali je istovremeno i izvršna vlast obavezna prema nama, obavezna prema ovoj Skupštini. A kada Maja Gojković, gospođa Maja Gojković, dojučerašnja predsednica Narodne skupštine Republike Srbije i kako stvari stoje i buduća, nema gde da živi, a dođe u poziciju da treba da obnaša drugu po značaju funkciju u jednoj zemlji, onda ja vas pitam dokle je ovaj parlament došao i kakav je to odnos prema parlamentarizmu. Kada kažem nema gde da živi, pitajte nju, nemojte mene pitati. Kako je moguće da od svih vila i svih stanova koji su u vlasništvu Republike Srbije ne može da se nađe rezidencija za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, drugog čoveka zemlje? Kako je moguće, bez obzira šta ko mislio privatno o Maji Gojković, ja ne govorim o njoj, ja govorim o predsedniku Narodne skupštine, govorim o sistematskom urušavanju kredibiliteta Narodne skupštine i govorim o tome da ako se taj proces nastavi, a Narodna skupština bude isključivo prostor gde se dižu ruke za bilo šta što dođe iz Vlade, mi ćemo ukinuti jednu od grana vlasti i samim tim zemlju gurnuti u diktaturu za koju ćemo svi zajedno biti odgovorni. S druge strane rečeno je u jednoj od diskusija da eto ne može se biti protiv Vlade, jer Bože moj većina ju je izabrala. Podsetiću vas da kada se u Vatikanu recimo donose odluke uvek se jedan kardinal obavezuje da kontrira svemu što se navede, da napada svaku ideju koja se da. Razlog je upravo taj da on po tituli, đavolji advokat se bori upravo protiv svega što nude ostali da bi se sve moguće slabosti pretresle pre nego što to izađe iz Vatikanskih odaja, pre nego što to ode, što bismo današnjim jezikom rekli, u etar. To je svrha Skupštine između ostalog da predloge Vlade i Vladine zakonske inicijative ovde budu pretresane sa punom pažljivošću pre nego što budu postale zakonski obavezujuće. To do sada nije bio slučaj u ovom parlamentu. Do sada se lojalnost merila time ko glasa, a ko ne glasa, a ne ko doprinosi, a ko ne doprinosi. Samo bih da kažem još jednu stvar, koja kada pogledamo stvari taksativno, gospodin Martinović je rekao obrazlažući predlog za gospođu Maju Gojković da je ona vrstan pravnik. Ja nisam siguran da se neko može nazvati vrsnim pravnikom kada mu optuženik nevini, branjenik sedi u pritvoru 12 godina, pa onda još na kraju otkaže punomoćje. To se ne događa ovim vrsnim pravnicima, pa evo živog svedoka da ima takvih slučajeva. Da li je tako, gospodine Šešelju?
Ne znam ja, sad ti svoje iznosi, pa ću ja posle.
Ja nisam ništa izneo gospodine Šešelj, ja sam iz druge stranke, ja unosim ovde. Poenta je dakle vrlo jednostavna. Uz svo poštovanje za gospođu Maju Gojković i njen rad u protekle dve godine, mi nećemo glasati za njen izbor iz jednostavnog razloga što mislim da je parlamentu potrebno više energije koja mora biti uložena u podizanje njegovog kredibiliteta i odbrane interesa svih građana Srbije koji su delegirali 250 ljudi da vode računa o interesu njihove zemlje. Hvala lepo.
Ima reč Đorđe Komlenski.
Dame i gospodo, drugarice i drugovi, uvažene kolege i koleginice, kao predstavnik odborničkog kluba Pokreta socijalista, Narodne seljačke stranke i Ujedinjene seljačke stranke izjašnjavam se ovde da ćemo mi punog srca glasati za predlog da Maja Gojković bude izabrana za predsednika Skupštine. Ne samo zato što je Maja Gojković jedini predlog, nego je to ubedljivo najbolji predlog koji ova Skupština mogla da da i da iznedri u ovom trenutku. Maja Gojković je u protekle dve godine svojim izuzetnim entuzijazmom, radom, zalaganjem izuzetno doprinela da ova Skupština radi efikasno, dobro i nadasve u skladu sa zakonima, Ustavom Republike Srbije i Poslovnikom o radu. Neću komentarisati neke stvari, ali neke stvari se ovde ne mogu prenebregnuti. Koliko je Maja Gojković preduzimljiva, koliko je uviđavna i prema predlozima opozicione grupacije upravo govori i ovaj predlog o izboru Anketnog odbora koji će se pozabaviti ovim temama koje su naše kolege iz opozicionih redova pomenuli. Pomenuli, ali su bili dovoljno lenji da ne napišu predlog već da se zadrže samo na komentaru. Danas smo ovde zaista doživeli, ali potpuno neočekivano, teror manjine nad većinom, a onda po starom dobrom klišeu slušali smo priču o kulturi, o principima, spuštanju tona, sa željom da ovde neke stvari ostanu netaknute i da ostanu nerazjašnjene do kraja, a ima ih poprilično mnogo, jer su sve te stvari pominjane ovde u kontekstu i u trenutku kada se raspravljalo o predlogu za predsednika Skupštine. Ne možemo mi da ih ne povežemo sa zlom namerom, jer da se pričalo samo o predsedniku Skupštine, slušali bismo samo o Maji Gojković. Ovde je danas priča širena i na ono što ne može da bude tema ove tačke dnevnog reda. Ako pričamo o izbornim krađama danas ne smemo da zaboravimo da je ova skupštinska sala 2000. godine bila spaljena, da su spaljeni listići i da se izborna volja građana Republike Srbije nikada ne može proveriti, prekontrolisati, da se ne može zakonskim putem dokazati da je 2000. godine u oktobru izvršen puč u Srbiji, spaljivanjem listića, uništavanjem Skupštine, maltretiranjem novinara, maltretiranjem svih onih ljudi koji ne misle isto kao oni koji su puč 2000. godine izvršili. Razumem zašto pojedina gospoda ne žele da se danas govori o fantomkama, ne žele da se govori o proteklim vremenima, jer ono što su uradili za proteklih 12, pa čak i 16 godina je tragedija koja će Srbiji ostaviti dubok trag i trebaće joj mnogo više snage i energije da se to popravi nego što je trebalo gluposti da se učine. Poštovani i uvaženi predsedavajući, pošto kažete da se obraćam vama, odnosno skrećete mojim kolegama pažnju, ja bih vas zamolio da vi onda podsetite gospođu Sandu Ivić da je ona bila kod vas u demokratskom centru, da je bila veoma daleko od DSS kojoj navodno danas pripada, da je svo vreme bavljenja politikom, pa i do današnjeg dana bila bliska svakom režimu i trudila se da bude uz njega, do te mere da je bila bliska i današnjoj, odnosno pokušala da bude bliska današnjoj vladajućoj garnituri sve do onog trenutka dok Tomislav Nikolić nije odbio da joj da ambasadorsko mesto iako je dostavila svoj CV. Treba stalno podsećati na sledeću stvar i slažem se da ono što se grbavo rodi, vreme teško ispravlja. Najgrbavija stvar koja u Srbiji se ikada desila je puč 2000. godine i još uvek nismo u situaciji da kažemo da smo sve posledice tog puča uspeli da popravimo. Zato mi je i jasno zašto se unapred govori i upozorava na govor mržnje svaki put kada se iznose istinite činjenice o onome o čemu se mora jasno govoriti. Koliko je velika razlika između sadašnje vladajuće stranke i onih koji su nekada vladali, govori i strpljenje da sačekamo da državni organi u zakonitoj proceduri urade što treba da urade, bez peroreza, bez lustracija, bez maltretiranja nedužnih građana. Mi ne možemo, a i sama gospođa Gojković je jasno rekla da je shvatila kao vrlo pežurativan komentar „kraljica Skupštine“. Ovde imamo jednog kralja, ali imamo kralja stečaja koji verovatno čeka na svoj red da nas zabavi ovde sa cenama kafe u skupštinskom restoranu i možda uvođenjem stečaja i u ovoj Skupštini, ali to ne može da se desi nikako. Troškovi milionski koji se navodno pominju zbog trajanja ove sednice su daleko od štete koju je kralj stečaja napravio u samo jednom stečaju, prebacujući neosnovana sredstva svojim bliskim saradnicima, koji se čak i danas nalaze u ovoj sali. Gospodine Mićunoviću, pošto ja nisam nekada siguran da li vi danas uživate dozvoljavajući da samo moje uvažene kolege sa desne strane prave galamu i da ne upotrebite ni jedno zvonce ili vam je to navika iz dvehiljaditih godina, neću više ni oduzimati previše vremena. Najbolje bi bilo da je nazovi opozicija uopšte imala bilo kakvog kandidata za predsednika Skupštine, pa da smo mi onda mogli da kažemo šta mislimo. Hvaliti Maju Gojković nema potrebe. Njen rad, njeno zalaganje, njeno angažovanje u prethodne dve godine jasno govori o tome. Slažem se da je ovaj dom važan i bitan za rad, ali prvo neka se dogovore lideri opozicije hoće li jedinstvo vlasti, hoće li ravnopravnost vlasti, hoće li nečiju dominaciju u svemu tome. Jasna je zakonodavna funkcija ovog organa, a to što mi u prethodnom periodu i ono što očekujemo i u budućem periodu imamo izuzetno agilnu Vladu, izuzetno angažovanu Vladu, koja priprema zakone, kao ovlašćeni predlagač ih stavlja na dnevni red ove Skupštine, nameće tempo rada, ne zabranjuje bilo kome inicijativu i poziciji i opoziciji da se pozabavi nekim novim zakonskim amandmanima, tekstovima, kompletnim predlozima i da time učini život u Srbiji bar malo boljim. Srbija je posle ove četiri godine možda ne mnogo bogatija, ali je daleko pravednija zemlja, zemlja koja je stabilizovala svoju privredu i mi očekujemo da će ona krenuti napred, napred će krenuti jednim punim kapacitetom i punim angažovanjem i ovog skupštinskog doma. Hvala.
Da li još ima predsednika poslaničkih grupa ili ovlašćenih, da se prijave molim? U međuvremenu Saša Radulović, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo, poštovani narodni poslanici, predsedavajući, tačka dnevnog reda je izbor predsednika Narodne skupštine, to je tema o kojoj treba da govorimo. Ja bih pre nego što govorimo o temi da pročitam šta u Poslovniku piše o tome. Znači, član 27. – predsednik Narodne skupštine predstavlja Narodnu skupštinu, saziva njene sednice, predsedava njima i vrši druge poslove u skladu sa zakonom i ovim Poslovnikom. Znači, ovo su poslovi predsednika Narodne skupštine i treba da govorimo o kandidatu koji će najbolje da ispunjava ove poslove. Predlagač je govorio u svom izlaganju mnogo više o Vladi, o Evropi, o Rusiji, o ekonomskoj politici, o rastu BDP, o svim tim stvarima, ali jako malo o tome kako je predsednica, bivša predsednica Skupštine predstavljala Narodnu skupštinu, predsedavala sednicama i vršila druge poslove. Ja ću sada da pređem na ostale članove, član 105, 106, 107. i 108. Poslovnika. U članu 108. kaže – o radu na sednici Narodne skupštine stara se predsednik Narodne skupštine u skladu sa Poslovnikom. Onda, članovi 105, 106. i 107. kažu – niko ne može da govori n a sednici Narodne skupštine pre nego što je zatražio i dobio reč od predsednika Narodne skupštine. Zatim, u članu 106. – govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Zatim, niko ne može da prekida govornika niti da ga opominje, osim predsednika Narodne skupštine i za vreme govora narodnih poslanika ili drugih učesnika u pretresu, nije dozvoljeno dobacivanje, odnosno ometanje govornika na drugi način, kao i svaki drugi postupak koji ugrožava slobodu govora. I član 107. – govornik na sednici Narodne skupštine je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine i na sednici Narodne skupštine nije dozvoljeno neposredno obraćanje narodnog poslanika drugom narodnom poslaniku, korišćenje uvredljivih izraza, itd. Znači, posao predsednika Narodne skupštine je da radi ovo. Mi mislimo da je ova današnja rasprava pokazala koliko nemate političke kulture u Narodnoj skupštini i koliko je predsednica u prethodnom sazivu u stvari omanula u toj svojoj funkciji i to je glavni razlog zbog koga poslanička grupa „Dosta je bilo“ neće glasati za predsednicu Narodne skupštine. Naravno, ova govornica se zloupotrebljava za blaćenje, za podmetanje, za laži, za politički cirkus, to zaista ne pripada ovom domu. Imamo teme, o njima treba da govorimo, imamo razlike, one su normalne, treba da razgovaramo o tim razlikama i na kraju da se glasa naravno i da se donose zakoni, donose odluke. To je ono što građani očekuju od nas. Ono što se izgleda dešava je umesto toga dobijamo jedan rijaliti šou koji više liči na „Farmu“ ili na „Parove“, nego što liči na Narodnu skupštinu Republike Srbije. (Vladimir Đukanović, s mesta: Kako vređa Skupštinu.) Znači, ovo mora da se promeni … (Maja Gojković, s mesta: Kako možete da vređate parlament?)
Daću vam opomenu. Izvolite nastavite.
Pošto očigledno ovo čitanje nije bilo potpuno jasno, na sednici Narodne skupštine nije dozvoljeno neposredno obraćanje narodnog poslanika drugom narodnom poslaniku, niti je dozvoljeno dobacivanje. Znači, ako neko želi da poštuje Poslovnik, ovo je prva stvar koju ora da poštuje. Ovo važi kako za vlast, odnosno za vladajuću većinu, tako i za opoziciju. Ovo isto važi i za sve narodne poslanike iz opozicije koji treba da govore o tačci dnevnog reda. Znači, ovo je suština razloga zbog kojih mislimo da predsednica nije obavljala dobro funkciju u prethodnom mandatu i zbog toga ćemo glasati protiv. Nadamo se da ćemo imati novu političku kulturu u kojoj ćemo biti odgovorni prema građanima, govoriti o tačkama dnevnog reda, o njima raspravljati i na kraju donositi odluke. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, smatram da je prethodni govornik prekršio Poslovnik vezano za član 107. stav 1. u kome piše – govornik na sednici Narodne skupštine dužan je da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Da obrazložim, gospodine predsedavajući, prethodni govornik je Narodnu skupštinu Republike Srbije, najviše predstavničko telo po Ustavu, nazvao „rijalitijem“ i „Farmom“ i onda apeluje na nas kao da je on neko ko je nama vaspitač i treba da nas uči lepom ponašanju, a sam se pri tome toga ne pridržava. Tako da, smatram da se povredili Poslovnik zato što ga niste opomenuli da takve izraze više ne koristi i da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine i poštuje volju građana Srbije, koje svi ovde predstavljamo, bez obzira na liste sa kojih smo izabrani.
Dobro. Pošto je ovo reakcija na Poslovnik, onda tu ne postoje replike i ne mogu da vam dam repliku. Naravno, apelujem još jednom da stišamo strasti i da biramo reči, jer kao što sam rekao na početku, na taj način najbolje čuvamo dostojanstvo Skupštine. Reč ima narodni poslanik Boško Obradović.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege odbornici, pardon, poslanici, poštovani građani Srbije koji pratite direktan prenos ovog skupštinskog zasedanja, dozvolite mi da vas sve još jednom pozdravim u ime poslaničke grupe Srpskog pokreta Dveri i odmah kažem da će naša poslanička grupa glasati protiv izbora gospođe Maje Gojković za predsednika Narodne skupštine. Odmah želim, naravno, i da vrlo direktno i konkretno obrazložim koji su to sve razlozi koji nas rukovode u ovom pravcu. Pre svega, organizacija ove konstitutivne sednice Narodne skupštine. Konkretno, evo, kao šef jedne od poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini uopšte nisam dobio poziv za ovu konstitutivnu sednicu. Do jučerašnjeg dana, dakle 24 sata ranije, nismo uopšte znali kada će biti održana konstituvina sednica. Nismo znali njen dnevni red, kao što ga nismo ni dobili do samog početka konstitutivne sednice. Iz toga nam je već bilo jasno šta je ideja vladajuće SNS, da se Narodna skupština Republike Srbije ponizi, da Narodna skupština Republike Srbije izgubi smisao i da ostane samo SNS kao jedina vlast i jedina moć u ovoj državi. To tako jednostavno neće moći. Možda je SNS dobila, kako ona kaže, 48% glasova, uz sve oblike izbornih neregularnosti, krađa i manipulacija, počevši od medijskog mraka, pa do izbegavanja sučeljavanja između vlasti i opozicije i svega onoga drugoga što ćemo dokazati na konkretnim primerima kroz skupštinski anketni odbor, ali ostalih 52% biračkog tela ne pripada SNS i nikada SNS, kao što nije mogla da određuje rezultate izbora, neće moći da određuje kompletan politički život u Srbiji, pa tako ni rad Narodne skupštine. Jasno je iz današnjih dešavanja u Narodnoj skupštini da se nastavlja to ponižavanje Narodne skupštine i u tome vidim negativnu ulogu gospođe Maje Gojković kako u organizaciji ove konstitutivne sednice, tako i u odsustvu upozorenja gospodinu Aleksandru Martinoviću, koji je zapravo prvi otvorio jednu lošu praksu na ovoj konstitutivnoj sednici. Naime, veoma malo ili gotovo nimalo nije govorio o samom kandidatu SNS za predsednika Narodne skupštinu i stavio se u ulogu mandatara i počeo da izlaže program buduće vlasti Vlade Republike Srbije umesto mandatara. Moguće je da on ima fascinaciju mandatarom. Moguće je da on ima kult vođe koji mora da poštuje. Moguće je da on ne zna ništa drugo da kaže sem onog što je već rečeno od strane Aleksandra Vučića, ali jednostavno, to nije bila tema. Bilo je ključno da se u tom trenutku ne dozvoli i zaustavi jedna takva loša praksa, a kasnije, prosto je svako morao da odgovori na sve ono što je pokrenuto od strane SNS. Jasno je da je to jedna praksa koju oni žele da uvedu u ovaj novi saziv Narodne skupštine, da kada god se javi poslanik iz redova opozicije, oni počnu da dobacuju, oni ometaju njegovo izlaganje, oni sprečavaju da se čuje drugačije mišljenje i na taj način jednostavno ubiju smisao funkcionisanja parlamentarne opozicije kao kontrolne i korektivne funkcije svakoj vlasti. U tom smislu, mislim da i gospođa Maja Gojković nije na pravi način rukovodila prethodnim sazivom Narodne skupštine. Navešćemo niz primera koji govore u tom pravcu. Jedan od najvažnijih primera je već naveden od strane naših kolega narodnih poslanika iz redova poslaničke grupe DSS. Ona je u svoje vreme, sledujući antiustavnim briselskim sporazumima koje je prethodna vlast sklopila, naravno, kršeći svoje predizborno obećanje da će poništiti sve sporazume koje je u Briselu u svoje vreme potpisao Borko Stefanović u ime Borisa Tadića, idući mnogo dalje u antiustavnim aktivnostima po pitanju KiM, raspustila lokalne samouprave u četiri opštine na severu KiM. Do dana današnjeg nisu raspisani izbori za ove četiri lokalne samouprave na severu KiM po važećim zakonima Republike Srbije, čime je Maja Gojković direktno uzela učešće u sprovođenju antiustavnih briselskih sporazuma u praktično predaji KiM šiptarskom režimu u Prištini i onemogućavanju da građani Srbije na teritoriji KiM, odnosno konkretno ove četiri opštine severa KiM, izaberu svoju vlast po zakonima i Ustavu Republike Srbije. Samo to je dovoljno da nikada svoje poverenje više ne damo, niti ikada damo gospođi Maji Gojković. Ona očito ne zna da poštuje Ustav Srbije. Ona direktno krši Ustav Srbije i godinama ne raspisuje izbore za ove četiri lokalne samouprave na severu KiM, naravno, jer je deo jedne vlasti koja u svemu sprovodi antiustavne briselske sporazume i koja uostalom sprečava i Ustavni sud da se o tome odredi i koja je debelo zagazila u taj put Srbije u EU po svaku nacionalnu cenu, a najpre po cenu izdaje i predaje KiM. Naravno, gospođa Maja Gojković je pravila i probleme u svojim izjavama na drugoj strani Srbije, u drugoj srpskoj pokrajini, u Vojvodini, gde je da li nepažnjom, da li slučajno, a da li je to možda neka projekcija SNS, govorila o saradnji dve vlade, Vlade Republike Srbije i Vlade republike Vojvodine i uopšte ukazivala na jedan opasan potencijal separatizma koji postoji u severnoj Srbiji i koji očito nije stran ni pojedinim narodnim poslanicima iz redova SNS. To je takođe jedan važan razlog zašto svoje poverenje ne možemo dati Maji Gojković. Naravno, mi smo ovde dobili njenu biografiju. Ona je poprilično siromašna. Radi se o nekoliko rečenica, koje praktično ništa ne govore, odnosno izostavljaju sve ono važno što treba pomenuti iz biografije Maje Gojković. Posebno je karakteristična ova pauza između 2004. i 2012. godine u njenoj biografiji, gde se ni jedna jedina reč ne pominje šta je Maja Gojković radila između 2004. i 2012. godine. Od svih ovde prisutnih narodnih poslanika Maja Gojković je verovatno šampion promene stranaka, verovatno jedan od lidera političkih preletača u ovom sazivu Narodne skupštine. Mislim da bi bila u tom smislu mnogo bolji kandidat za neku od rukovodećih funkcija u partiji Ljubiše Preletačevića Belog, nego za predsednika Narodne skupštine. Dozvolite, ako neko može da bude i u SRS, i u Narodnoj partiji, i u koaliciji sa Koštunicom, i u koaliciji sa Dinkićem, i na kraju u SNS, a pre toga ko zna gde još, postavlja se pitanje da li ona ima ikakav politički stav, da li ona ima ikakvu političku principijelnost, da li ona ima ikakav politički program i kako će onda takva, da kažem, politička ličnost da se nađe ponovo na čelu Narodne skupštine? Da li je možda kriterijum SNS da što si veći preletač to ideš na višu funkciju? Da li je možda to rukovodilo SNS? Pazite, kada menjate toliko puta stranke, onda ste mnogo dužni onome ko vam je dao šansu po sedmi put, onda morate da slušate naloge onoga iz izvršne vlasti i da u zakonodavnoj vlasti radite isključivo po direktivama onoga ko vam je omogućio da posle sedme stranke ponovo budete faktor u društvu i državi. Možda je to nedostajalo u ovoj biografiji Maje Gojković i da SNS zaista realno kaže zbog čega je kandiduje. Prosto, ona će biti najvernija Aleksandru Vučiću, ona će najbolje služiti interesima SNS, ona će najbolje slušati direktive iz Vlade Republike Srbije. Dakle, u tom smislu je veoma važno poznavati biografiju kandidata i u toj biografiji navesti njegov politički put. Ne možete imati pauzu od osam godina i odjednom se pojaviti u predsedništvu SNS, kao da smo svi mi zaboravili koliko ste stranaka, ideologija, programa i vlasti do sada promenili. Prosto, dostojanstvo Narodne skupštine bi trebalo u sebi da sadrži još jednu odredbu koja nedostaje ovom Poslovniku, a to je da predsednik Narodne skupštine ne bi trebalo da bude ličnost koja je promenila sedam stranaka. Prosto to gubi svaki smisao. Politika gubi svaki smisao, ideje u političkom životu gube svaki smisao. To je još jedan od razloga zašto, naravno, nećemo svoje poverenje dati gospođi Maji Gojković. Ne bih sada ulazio u razne afere koje još nisu dobile sudske epiloge u vezi sa njenim funkcijama koje jeu svoje vreme imala, ali ono što je svakako bila njena zakonska nadležnost, a što do sada ovde u ovom uvaženom domu nije pomenuto, jeste njena obaveza da se za sprovođenje izbornog procesa po Zakonu o izboru narodnih poslanika Republike Srbije formira nadzorni odbor Skupštine Srbije koji bi zapravo nadgledao sprovođenje izbora. Koliko već izbornih ciklusa zaredom nema nadzornog odbora? Zašto je SNS izbegla da formira nadzorni odbor, odnosno zašto je Maja Gojković izbegla da formira nadzorni odbor? Da li je unapred, dakle, SNS imala ideju da pokuša izbornu krađu? U suprotnom, ne bi bio ni jedan jedini razlog da se ne sprovede zakon i da se ne formira nadzorni odbor Skupštine koji bi, naravno, ispratio da li izbori teku po svom redosledu. Dakle, eto, još jednog razloga zašto ne možemo dati svoje poverenje u ime poslaničke grupe Dveri Maji Gojković, jer ona još jednu svoju ustavnu i zakonsku nadležnost nije sprovela, a mogla je. Zašto? Zato što ona ne razmišlja o sprovođenju Ustava i zakona, ona razmišlja glavom Aleksandra Vučića, ona razmišlja interesima SNS i oni će uvek za nju, i to je ono ključno, biti iznad interesa Ustava i zakona Republike Srbije. To sam dokazao na dva vrlo karakteristična primera, a to je raspuštanje četiri lokalne samouprave na KiM, i to je izbegavanje formiranja nadzornog odbora u Skupštini Srbije. Dakle, jasno je da mi ne dobijamo predsednika Narodne skupštine koji će biti predsednik svih narodnih poslanika, bez obzira na vlast i opoziciju. Jasno je da dobijamo stranačkog piona koji ima za cilj da sprovodi interese Vlade i da Skupština, kao što to vidimo danas, bude negde dole malo skrajnuta, malo ponižena, malo zgažena, da mi čekamo 24 sata ranije da znamo kada je uopšte sednica Skupštine, da ne dobijemo materijal, da na svaki drugi način se zna ko je gazda u ovoj državi, a to je Vlada, a ko su neki tamo manje bitni elementi koje ćemo da gazimo, ponižavamo i da neprestano obesmišljavamo njihov rad, a to je Narodna skupština, umesto da bude upravo obrnuto. Dakle, iz onoga što smo danas imali prilike da vidimo u ovoj pokaznoj vežbi koju je zapravo imala za cilj da sprovede poslanička grupa SNS, vidimo zapravo viziju uloge parlamenta u političkim razmišljanjima SNS. Očito je da Maja Gojković, koja ima nesumnjivo, kako se ovde kaže, bogato parlamentarno iskustvo, samo opet kažem, da li je bogato po preletanju iz stranke u stranku ili je bogato po poslušništvu lideru stranke, to je za diskusiju, ali činjenica je da u njenoj ličnosti SNS vidi zapravo nekoga ko će dalje nastaviti sa ponižavanjem Narodne skupštine i ko će zapravo obesmisliti ulogu opozicije u Narodnoj skupštini. Uvek kada se za reč javi opozicija javiće se 131 poslanik SNS koji će da dobacuje, koji će da onemogućava govor narodnog poslanika iz opozicije i na taj način da se onemogući kvalitetna javna rasprava, iako njima niko ne brani da nakon našeg govora uzmu reč, repliciraju ili da se prosto jave za diskusiju. Zašto su dobili zadatak da onemoguće da se čuje reč opozicije u ovom parlamentu? Da li ih to boli? Mislim da je to zapravo ključna poenta onoga što smo gledali u ovih više sati unazad. Njima smeta novi sastav Narodne skupštine, oni vide ozbiljnu opoziciju u redovima novog saziva Narodne skupštine. Kao što vidite, evo ih ponovo grakću, dobacuju, ne mogu da istrpe reč opozicije, i to je zapravo ono što je slika SNS. Niko im ne spori da su pobedili na izborima. Sporimo način na koji su pobedili – izborna krađa, manipulacije, neregularnosti, medijski mrak, falsifikovani birački spiskovi. To je tema o kojoj ćemo ozbiljno razgovarati kroz skupštinski anketni odbor. Srpska napredna stranka, i to je moja najvažnija poruka, pretpostavljam da će gospođa Maja Gojković biti izabrana voljom vladajuće većine, jeste da ne dozvoli sebi da pomisli da može da vodi Narodnu skupštinu bez opozicije i bez davanja prava opoziciji da se njen glas čuje i bez sprečavanja vladajuće većine da za to vreme makar dozvoli da se čuje glas opozicije. Ono na čemu želim da insistiram na kraju jeste šta je sve propustila Maja Gojković da uradi u prethodnom mandatu Narodne skupštine. Propustila je da sopstvenu stranku, SNS, podseti na predizborna obećanja. Toliko je prekršenih predizbornih obećanja u delovanju SNS da bi nam to oduzelo puno vremena, ali da navedem jednu od tema. Čuvena tema borbe protiv kriminala i korupcije za koju nikada, evo već četiri godine vlasti SNS, nismo videli konkretan epilog. Pominjao se i zakon o ispitivanju porekla imovine svih političara i tajkuna u prethodnih 26 godina. Da li je taj zakon donela Narodna skupština u vreme predsedavanja Maje Gojković? Naravno da ne. Kako je završila borba protiv kriminala i korupcije SNS? Tako što Siniša Mali, gradonačelnik Beograda, jedan od najbližih saradnika Aleksandra Vučića, diže zdravicu šampanjca u zdravlje Miroslava Miškovića na proslavi 25 godina „Delta holdinga“. To je slika borbe protiv kriminala i korupcije, a sa druge strane nema zakona o ispitivanju porekla imovine svih političara i tajkuna od 1990. godine do danas. Naravno, čega još nema, a u pitanju su ključna pitanja, najvažniji državni problemi, najteže egzistencijalne situacije sa kojima se suočavaju građani Srbije, a o kojima uopšte nije bilo reči ili je bilo veoma malo reči pod predsedavanjem Maje Gojković u prethodnom sazivu Narodne skupštine. Malo šta se čulo o problemu bele kuge, da 40 hiljada građana više umre, nego što se rodi na godišnjem nivou, da imamo ispod jednog deteta po bračnom paru, da smo jedno od najstarijih stanovništava u Evropi i svetu i da jednostavno jedna država koja nije stavila borbu protiv bele kuge kao prioritet i jedna Skupština koja nije stavila borbu protiv bele kuge kao državni prioritet zaista ne zaslužuje da dobije prelaznu ocenu i da dobije poverenje za jedan novi mandat. Nema, dakle, porodične politike, nema ministarstva za brigu o porodici, nema podrške rađanju, mladim bračnim parovima i porodicama sa više dece, nema podrške prezaduženim porodicama. Dovoljno je da navedem primer 20 hiljada porodice koji imaju kredite indeksirane u švajcarskim francima i koji posle 10 godina otplate kredita treba da vrate više, nego na početku kreditnog zaduženja. Dok mi razgovaramo i dalje postoji švajcarski kamp prezaduženih porodica ispred Vlade Republike Srbije kojima niste ponudili rešenje njihovih egzistencijalnih problema i to jedini u regionu za razliku od svih drugih koji su makar malo olakšali život prezaduženim porodicama. Ne pominjete, naravno ni domaću privredu, ni domaće preduzetništvo, iako ste kao proglasili godinu domaćeg preduzetništva. Milijarde evra naših para iz državnog budžeta dali ste stranim kompanijama koje ovde dolaze da uzmu te pare, da koriste jeftinu radnu snagu i da sada profit iznesu u inostranstvo, često prikazujući svoje poslovanje sa gubitkom kako ne bi čak platili ni porez na ostvarenu dobit u Srbiji. Ponizili ste vojnike i policajce smanjenjem plata i dnevnica, protivustavno ste smanjili penzije našim najstarijim sugrađanima, dozvoljavate da strane banke imaju najveće kamatne stope u čitavoj Evropi, zaboravili ste Srbe u okruženju i Srbe u dijaspori. Sve to potpredsedavanjem Maje Gojković. Mislim da jednostavno sam naveo dovoljno razloga zbog kojih poslanička grupa Srpskog pokreta Dveri ne želi svoje poverenje da daju Maji Gojković, naprotiv, glasaćemo protiv njenog izbora za predsednika Narodne skupštine, posebno posle onoga kako je današnja poslanička grupa SNS demonstrirala svoju viziju Narodne skupštine, Narodne skupštine u kojoj će se onemogućavati reč opozicije Narodne skupštine, gde se neće govoriti o tome šta radi vlast, nego šta radi opozicija, jer pazite, paradoksa, mi smo jedina zemlja na svetu u kojoj vladajuća stranka optužila opoziciju da je pokrala izbore. Pa, verujte to ne da je smešno. To je tragikomično. To je dokaz jednog pokušaja vladajuće stranke da sve obesmisli, da sve ukine i da u životu Srbija ostane samo SNS, ali gospodo naprednjaci to nije moguće. Sada imate jedan ozbiljan skupštinski saziv, imate ozbiljnu opoziciju, naviknite se na vreme na to. Hvala vam.
Ima reč gospodin Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ne znam šta ste vi gospodine Obradoviću po zanimanju i po obrazovanju je, ništa vas nisam razumeo od onoga što ste pričali. Vi očigledno, mnoge stvari o tome kako funkcioniše država ne znate i mislim da je prava sreća što vam građani Srbije nisu ukazali poverenje da vodite ovu državu, jer da su vam ukazali poverenje Srbija bi propala, ja vam garantujem za 24 časa. O kakvim porodičnim vrednostima vi gospodine Obradoviću govorite kada ste vi lično fizički nasrnuli na članicu RIK, Maju Pejčić, vređali je, zavrtali joj ruku, vi koji ste vikali sa galerije RIK, lopovi, zlikovci i pokrali ste nas, itd. i onda se desilo nešto neverovatno. Kažete, Maja Gojković je najgora žena na svetu zato što će da sluša Aleksandra Vučića. Ne, treba da sluša vas. Koga vi slušate? Ko je vas za 24 sata ujedinio protiv SNS i vas velike rusofile i protivnike NATO pakta i protivnike LGBT populacije i ove koji su za EU i za NATO pakt i koji su za Gej Paradu? Ko je ujedinio profesionalnog stečajnog upravnika. Građani su vas ujedinili. Dakle, ko je ujedinio profesionalnog stečajnog upravnika? Ko vas je sve sabrao na gomilu? Koji je to faktor moći koji je rekao građani, gde se nalaze ti građani koji imaju takvu moć da ujedine DS, Sašu Radulovića, Dveri, DSS, itd? Gde se nalaze ti građani? Ja sam video 200 ljudi ispred RIK onaj dan kada ste protestvovali. Znači, vi podršku građana nemate. Vi imate nečiju drugu podršku.
Nemojte lično, molim vas, biće replika do sutra.
Nije lično, ali kažu građani da su ih ujedinili. Ja kažem kako je moguće da 200 građana ujedini toliki broj partija da izbrišu sve svoje ideološke razlike i da se ujedine u borbi protiv SNS.
Podsećam na Poslovnik.
Sada, ono što meni nije jasno gospodine Mićunoviću, da neko kaže da je patriota, da je rusofil, da je Aleksandar Vučić najveći izdajnik i zlikovac zato što vodi pregovore o opstanku srpskog naroda na KiM, a onda nekim čudom na ponovljenim izborima Pokret Dveri dobije najviše glasova u Sjenici noću. Sada vas pitam, ko je glasao za Pokret Dveri u Sjenici, ako su oni zaista takvi kakvima se predstavljaju? Što se tiče borbe protiv kriminala i korupcije, gospodine Obradoviću, vi me ispravite ako grešim, ali ljudi u Čačku pričaju da se vaš pokret finansirao tako što je vaš otac koji je ako se ne varam, građevinski inspektor u Čačku reketirao ljude koji imaju nelegalno podignute objekte, pa ili ćeš da daš pare za Dveri ili donosim rešenje o rušenju nelegalno podignutih objekata. Kako je moguće da u rukovodstvu vaših pokreta srpskog, sve slovenskog, pravoslavnog ne znam ni ja kakvog, imate jednu damu koja otvoreno radi za interese jedne strane sile? Kako je moguće da nam lekcije o poštenju, o patriotizmu držite vi koji se finansirate na način koji se finansirate. Kažite mi koja je to vaša ideološka orijentacija koja vas je spojila sa DS, sa Pokretom Dosta je bilo, sa pripadnicima LGBT populacije, dakle šta je to, koje je to vezivno tkivo koje između vas postoji sem mržnje prema SNS i prema Aleksandru Vučiću? Vi gospodine Obradoviću imate jedan problem, ne samo vi nego i ovi vaši koalicioni partneri, vi nećete da priznate da ste izgubili na izborima, vi nećete da priznate da ste u ovu Narodnu skupštinu ušli na silu, vršeći pritisak na RIK, ujedinjavajući se sa političkim strankama, koje ideološki sa vama nikakve veze nemaju, naravno pod uslovom da vi i vaši koalicioni partneri uopšte imate bilo kakvu ideologiju. Dakle, ne znam za kakvog zlikovca bi ste mene proglasili da je Bojan Pajtić npr. pozvao ljude da glasaju SNS, vama to ne smeta. Ono što morate da znate gospodine Obradoviću a izgleda da slabo pratite dešavanja na političkoj pa i pravnoj sceni Srbije, Ustavni sud Srbije je rekao svoje o Briselskim sporazumima i rekao je da ne može da se izjašnjava o njima zato što to nisu potvrđeni međunarodni ugovori, zato što RS nije zaključila nikakav međunarodni ugovor sa samoproglašenom republikom Kosovo, nego se vodi politički dijalog i okvalifikovao je Briselske sporazume ne kao pravne nego kao političke akte, kao akte u kojima Ustavni sud koji ceni ustavnog i zakonitost ne može da se izjašnjava. Tako da gospodine Obradoviću, pre nego što kažete nekome neku tešku reč, malo se informišite o tome šta se dešava u Srbiji, a što se tiče izborne krađe, nije mi jasno kako to da niste podneli u toj famoznoj izbornoj noći 24. na 25. april apsolutno ni jedan jedini prigovor RIK, nego ste izvršili juriš na RIK tek onda kada vam je i matematički postalo jasno da niste prešli tih famoznih 5% koliko se traži za ulazak u Narodnu skupštinu. Kažite mi kako biste vi koji nam ovde držite predavanja o lepom ponašanju, kojim imenom biste nazvali članove SNS da su oni na onakav način upali u RIK, vikali, pretili, šta ste rekli – đubre jedno matoro, lažove, prevarantu, lopove. Tukli ste onu devojku Maju Pejčić na onom vašem protestu gde vas je ne znam ni ja ko ujedinio protiv SNS, fizički ste nasrnuli, odnosno vaše pristalice na novinarku „Pinka“ Gordanu Uzelac. Dakle, kojim imenom biste vi nazvali članove i aktiviste SNS da su se oni ponašali na način kako se vi ponašate? Dakle, gospodine Obradoviću, sve je super što ste rekli. Ima samo jedan mali problem – neće vas građani Srbije. Možda vas neko drugi hoće i taj koji vas hoće, nekako vas je, ovako ili onako, ugurao u ovu Narodnu skupštinu. Ali, verujte mi, bez te asistencije nikada vi ovu Narodnu skupštinu ne biste videli, sem na Drugom dnevniku RTS ili nekim drugim informativnim emisijama. No, bez obzira na to, možete da pričate šta vam je volja, možete da optužujete, možete da vređate, jer vi ništa drugo i niste radili nego vređali Maju Gojković. Kažete zalažete se za porodične vrednosti, a iznosite najteže moguće uvrede za jednu ženu, tako se ne ponaša jedan gospodin i jedan džentlmen i neko ko je navodno privržen porodičnim vrednostima. Neko ko je privržen porodičnim vrednostima, ne znam kako se oseća pod zastavom u duginim bojama. Kako to da vam LGBP populacija smeta svaki dan, samo vam nije smetala onog dana kada ste protestvovali ispred Republičke izborne komisije? Dakle, gde su tu merila i gde su tu kriterijumi? Kako to da ste jednog dana veliki Srbin, veliki patriota, zagovornik saradnje sa Rusijom, a onda kažete – Vučić nas je pokrao i obratite se za pomoć kome? Misiji OEBS-a, Savetu Evrope, da dođu posmatrači Evrope na ponovljene izbore u Srbiji. Što nistetražili ruske posmatrače, ako ste tako veliki prijatelj Rusije? Na kraju krajeva, gospodine Obradoviću, zvanična Rusija je, nadam se da toliko pratite, hajde razumem što ne pratite šta radi Ustavni sud, možda niste pravnik, valjda se elementarno informisani. Da li ste upoznati sa činjenicom i Vladimir Putin i Dimitrij Medvedev čestitali pobedu Aleksandru Vučiću i SNS na izborima koji su održani 24. aprila, valjda ste čuli za to? Ja to nisam izmislio. Možete za mene da kažete sve najgore, ljudi koji vode Rusku Federaciju su čestitali SNS na pobedi. Što se tiče KiM, da smo takvi zlikovci kakvim nas vi predstavljate ne bi dobili najviše glasova upravo mi na KiM. Nije KiM, nisu Srbi na KiM glasali, dakle Srbi na KiM su listom glasali za Aleksandra Vučića i za SNS. Zašto? Zato što im je omogućio da ostanu na svojim vekovnim ognjištima. Srpski barjak se vije i u Zubinom Potoku i u Gračanici i u svim drugim mestima gde žive Srbi na KiM, i u Štrpcu se vije srpski barjak, a pitanje da li bi se vio da vi vodite ovu državu – naravno da ne bi. Vi vodite politiku neodgovornu, avanturističku zato što nemate nikakvu odgovornost prema građanima Republike Srbije. Vi ste jedna mala koalicija koja je pitaj Boga kako ušla u ovu Narodnu skupštinu, prema građanima Srbije i prema budućnosti Srbije vi nemate nikakvu obavezu. Za razliku od vas, mi tu obavezu i te kako imamo. Mi smo prihvatili na svoja leđa veoma teško breme – i da iznesemo teret ekonomskih reformi, i da iznesemo teret reformi u svim oblastima društvenog života, i da sačuvamo KiM u sastavu Srbije na način na koji je to u ovom trenutku jedini moguć. Da li vi mislite, gospodine Obradoviću, da ja ne bih voleo da je srpski vojnik i srpski policajac prisutan na KiM? Da li je to u ovom trenutku moguće? Nije. Hajde da vidimo šta je moguće. Moguće je da spasimo ono što se spasiti može i to Vlada Republike Srbije na čelu sa Aleksandrom Vučićem radi. Ako mislite drugačije, evo, hajmo vi i ja pušku u ruke, na KiM, pa da branimo Srbe. Lako je biti, gospodine Obradoviću, veliki Srbin i veliki patriota ovde u Skupštini, na Trgu Nikole Pašića, ali teško je biti Srbin na KiM. Šta misle Srbi na KiM o politici Vlade koju vodi Aleksandar Vučić prema KiM, to su vam rekli 24. aprila. Najbolje rezultate postigli smo upravo na KiM, bolje rezultate na KiM smo postigli nego što smo postigli npr. u nekim opštinama na teritorijama AP Vojvodina. Šta vam to govori? To vam govori da je jedina moguća politika kada je u pitanju KiM politika koju vodi SNS i Aleksandar Vučić. Vi imate jedan drugi problem, vi živite u svom svetu, u imaginarnom svetu. Ne želite da prihvatite političku realnost, a politička realnost je da su vas građani Srbije ocenili tako da ne prelazite cenzus, ali vas je neka sila ipak ugurala u Narodnu Skupštinu Republike Srbije, ali nemojte da mislite da ste zbog toga mnogo jaki. Svaka sila je za vremena i svaka sila će da prođe.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Gospodine Mićunoviću, Aleksandar Martinović je unakazio sam duh ovog Poslovnika. On optužuje Dveri da su vršile pritisak na RIK. Nisu Dveri, ne mogu Dveri, ni DSS. To je radio Kajl Skot, i kažite to ime – Kajl Skot. Nije mogla koalicija Čeda – Boris – Čanak da vrši pritisak na RIK, nisu mogli da menjaju izborne rezultate. To je radio Kajl Skot, pritiskao je i RIK i Republički zavod za statistiku, a i vaša vlast je ustuknula kada je on intervenisao, vaša vlast je ustuknula, vi ste se uplašili Skota. Vi ne smete ovde ni jednom rečju da pomenete Skota i postavljate pitanje – ko je, ko je, ko je, ko je? Pa evo, ili Rističević ili ja, pet i deset, nije nego Skot. Sramota je da sablju sada oštrite na Dverima i DSS ili nekom trećem, na Skotu. Skot vam se umešao u upravljanje državom, Skot vodi glavnu reč. Eliminišite Skota.
Hvala gospodine Šešelj. Moram prvo po Poslovniku, a onda će doći replike. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Hvala gospodine Mićunoviću. Član 106. i 107. Inače, odavno čekam da se javim. Prvo, 106, zato što govornik apsolutno nije pričao o temi, pričao je o svemu osim o temi, a 107. u dva navrata je povredio dostojanstvo. Prvo je rekao za gospođu Gojković, govorim o gospodinu Obradoviću, da gospođa Gojković razmišlja tuđom glavom. Znate šta, to je jedna baš ružna uvreda, ali ja ne govorim o gospodinu Obradoviću da on razmišlja tuđom glavom, njegovi bivši saradnici govore [[Predsedavajući: Čekajte, sada je ovo replika, molim vas.]] Ne, nije replika, još o jednoj stvari je povreda. O njemu govore njegovi bivši saradnici da razmišlja tuđom glavom i to glavom gospođe Jasmine Vujić, inače službenika američke vojske, koja mu je sada savetnik. Ona mu je ta koja mu zapravo servira kako da se ošiša, kako da se nalicka, kako da govori, kako da promeni kulturu govora itd. itd. Prema tome, to govore njegovi bivši saradnici da on razmišlja tuđom glavom. Sa druge strane, upozoravam vas, gospodine Mićunoviću, još jednom, neko tvrdi da je ovo nelegitiman parlament. Nemojte da sedite ovde gospodo, izađite napolje, šatore razapnite, protestvujte, radite nešto, a nemojte da dajete legitimitet ako ste pokradeni, zato što vi time tako legalizujete krađu. Mi tražimo anketni odbor da se utvrdi kako ste vi pokrali izbore i ušli u Skupštinu, a vi ovde ste izgleda za tanjir pasulja u onom restoranu pristali da pristanete na krađu, za koju tvrdite da je bila tako drastična. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović, po Poslovniku.
Zahvaljujem, gospodine Mićunoviću. Član 107. (Vladimir Đukanović, s mesta: Ne može, ja sam se pozvao.) Može, povodom Martinovića, dostojanstvo Narodne skupštine. Takođe, gospodine Mićunoviću, molim vas, ako je moguće, da mi omogućite da ova dva ili tri minuta pričam. Drugo, ja sam vas, poštovane kolege, slušao pažljivo, ućutkavao sam čak svoje ovde kolege kada su reagovali na razne stvari oko kojih nije bilo lako oćutati. Dakle, ja pažljivo slušam, napinjem se, nagnem se da bi što bolje čuo, čujte i vi mene, pa posle odgovorite i replicirajte. Šta je povreda Poslovnika, člana 107? Zašto je povređeno dostojanstvo Skupštine? Povređeno je u mnogo smislova, u mnogo aspekata, ali pre svega time što je gospodin Martinović ovde, i to ne kao bilo ko, nego kao šef poslaničke grupe, najjače i najveće poslaničke grupe, kazao kako je neko u Skupštinu nekoga na silu ugurao. To je uvreda za ovaj parlament, za sve poslanike i za mene lično. U tom smislu, on eufemistički postavlja pitanja - ko je to uradio, ko vas je ujedinio, ušli ste na silu, koja je vaša ideologija? Ujedinila nas je bahatost aktuelne vlasti i Aleksandra Vučića. Da on nije uveče u deset, u pola jedanaest objavio da tri, po njegovim podacima koji su pouzdaniji od RIK-a i CESIDA, tri liste ne prelaze cenzus, tri Skota, deset Skotova CIA i KGB-a ne bi uspeli da ujedine ovakvu razjedinjenu opoziciju. Vi ste, gospodo, napravili korak ka tom ujedinjenju.
Vreme.
Ne branim Skota, samo kažem da niko nije sposoban da ujedini Srbe kao srpska bahatost... [[Isključen mikrofon.]]
Vreme. Hvala. Prvo poslovnici moraju.
Dame i gospodo narodni poslanici, prvo da proverim da mi neko ne ripi sa balkona. Reklamiram član 103, 27, itd. Gospodine predsedavajući, ja sam se javljao više puta po povredi Poslovnika, ali za razliku od ovih tamo kojima nikada nije dosta, za razliku od nove vlaške političke...
Molim vas, član koji je povređen, gospodine Rističeviću?
Rekao sam, 27, 103, 106, 107. Dakle, član 103. kaže da narodni poslanik ima pravo da reklamira povredu Poslovnika. Ja sam pokušao više puta, ali očigledno da vi imate dva standarda, jedan za mene, a drugi za ove tamo. Ja sam ovde doveden u vezu sa nekim ljudima koji su pobednici u skokovima sa balkona. Gospodine Šešelj, ja sa Skotom nemam nikakve veze. Za razliku od vas, ja mislim da pritisak na Izbornu komisiju, na Zavod za statistiku, na članove RIK-a, što je nedopustivo, jer zamislite da je neko u Vašingtonu upao iz srpske ambasade, da je upao u Centralnu američku izbornu komisiju za vreme prebrojavanja glasova, koji bi to skandal bio? Molim vas, nemojte da me dovodite u vezu sa tim Skotom, jer ja mislim da je tu učestvovalo više skotova. Hvala.
Izvolite, gospodine Obradoviću.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Martinović nas izuzetno inspiriše da možda još bolje podcrtamo neke od naših osnovnih misli. Da SNS izuzetno dobro zna ko je gospodin Sergej Železnjak, potpredsednik Ruske dume, zna izuzetno dobro ko je gospodin Aleksej Puškov, šef Spoljnopolitičkog odbora Ruske dume, a možda neće da kaže građanima Srbije da su upravo ove dve među najvažnijim ličnostima za spoljnu politiku Rusije upravo čestitale ulazak našoj izbornoj listi Dveri – DSS u Skupštinu Srbije. Ja razumem da SNS želi da drži monopol na bavljenje Rusijom, ali to prosto nije moguće. Očito je da Rusija sve manje veruje SNS, a sve više nekim drugim političkim snagama u Srbiji. Druga stvar, najveća izborna krađa bila je upravo na Kosovu i Metohiji, gde nismo imali pravo na čuvare kutija, odnosno članove biračkih odbora, niti da učestvujemo u brojanju glasova, pa je tako moglo 200 Šiptara da glasa za SNS u Kosovskoj Mitrovici, a da se potpiše ćirilicom i srpskim imenima i prezimenima. Vrlo zanimljivo, gospodine Martinoviću. Što se tiče gej parada, vi ste stručnjaci za to, ne bih ulazio u tu temu, vi organizujete gej parade. Kada se kaže gej parada, to je jednako Srpska napredna stranka. I, naravno, ono što mi je posebno važno, jer sam lično ovde uvređen po ko zna koji put od strane koalicije oko SNS, što se tiče Čačka, mislim da su rezultati vašeg ministra Velimira Ilića koji je upravo izneo, i na sudu ne uspeva nikako da dokaže i beži sa sudskih ročišta, ove razne diskvalifikacije, uvrede, laži i klevete, koji je katastrofalno poražen od strane upravo Dveri u gradu Čačku, a treba da znate, gospodo naprednjaci, da ste i vi od Dveri izgubili na devet biračkih mesta u gradu Čačku i da je to zapravo slika budućeg razvoja političkog života u Srbiji. Dakle, 24% glasova za Dveri u Čačku najbolje govori šta Čačani misle o vašim kvalifikacijama i mene i moje porodice.
Vreme. Reč ima narodni poslanik Radulović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Ja bih još jednom da podsetim da je tema rasprave izbor predsednika Narodne skupštine. Ja razumem da je interesantno razgovarati o Rusiji, o Kosovu, o Briselskom sporazumu, o izbornoj krađi, o Savamaloj itd, ovo su sve interesantne teme, pričati o Anketnom odboru itd, međutim, tema ove sednice je izbor predsednika Narodne skupštine. Pošto ovaj Poslovnik kaže da govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres, onda bi trebali da se držimo Poslovnika, jer ako se ne držimo Poslovnika šaljemo poruku građanima Srbije da ne poštujemo pravila, da ne poštujemo zakone i onda građani mogu da shvate da ne važe ni za njih ako ne važe ni za poslanike. Ja bih zamolio još jednom sve da se držimo tačke dnevnog reda. Ako neko želi da menja Poslovnik, pa da on bude drugačiji i da u njemu bude član koji kaže – može da se vređa, može da se priča o bilo čemu, može u glas i može dobacivanje, onda predložite da raspravljamo o takvom jednom poslovniku i da se o njemu glasa. Međutim, dok ovaj Poslovnik važi trebalo bi da ga se držimo, a ta glavna tačka koje treba da se držimo je da se govori samo o tačci dnevnog reda, a podsetiću još jednom, ona je izbor predsednika Narodne skupštine. Hvala vam.
Gospodo narodni poslanici, radimo deset sati, od deset, a sada je osam sati. Imamo još 33 govornika i nekoliko ovlašćenih koji mogu da govore po pola sata. Prema tome, nastavak sednice zakazujem u ponedeljak, u 10,00 sati. Dame i gospodo, dozvolite da otvorim sednicu. Kao što vam je poznato ispada da je starost privilegija, a ja bih više voleo da sam najmlađi, nego najstariji poslanik ovde, ali, tako je, kako je. S druge strane, ja sam i po stažu najstariji poslanik u ovoj Skupštini, i jedini koji je od početka 90-ih godina poslanik. Zbog toga mi dozvolite da kažem nekoliko reči, ako završe gospoda i zauzmu svoja mesta, ja ću nastaviti. Molim fotoreportere da napuste salu i omoguće da nastavimo da vodimo sednicu. Dame i gospodo, počećemo ponovo. Pozdravljam vas i želim uspeh. Istovremeno, molim sve kolege da na miru obavimo današnji posao konstituisanja sednice. Rekao sam da tražim malu privilegiju da kažem par reči i to ću reći i to neće biti nikakav govor. S obzirom na činjenicu da sam i najstariji i po stažu i po godinama, želim da kažem nekoliko reči, pogotovo onima koji prvi put ulaze u parlament. Dužni smo da čuvamo dostojanstvo parlamenta. Moramo ga čuvati, pre svega od sebe samih, i to je ono što se naziva čojstvom, a onda od nasrtaja svih drugih delova vlasti koje bi hteli da uzurpiraju njegove nadležnosti i da ga ponize na razne načine. Prema tome, apelujem, ako želimo da sačuvamo dostojanstvo, čuvajmo ga u svim vidovima. Mi smo ovde sakupljeni narod, njegovi predstavnici i nosioci njegovog suvereniteta. Nikakva vlast druga ne može biti iznad ove vlasti. Toga moramo biti svesni i poštovati to dostojanstvo. Drugo, poštujmo jedni druge, poštujmo Poslovnik, obraćajmo se predsedavajućem, a ne bilo kom kolegi, pogotovo birajmo reči. Nema te stvari koja se ne može i najfinijim rečima izreći, a da istovremeno ima oštrinu. Potrebna nam je tolerancija, jer se natopilo jako mnogo netolerancije i mržnje, i nije dobro da to, pošto se mi svaki dan nalazimo pred ogledalom naroda, dakle slikamo se, učimo narod kako da se ponaša i dobrim delom će se on ponašati onako kako mu se ponaša Skupština. Želim vam svima mnogo uspeha u radu, očuvanju dostojanstva parlamenta, pune tolerancije za napredak ove zemlje. Nadam se da ćete mi pomoći da ovu sednicu obavimo što je moguće čistije, jasnije, bez mnogo zastoja i prekida, a sve ostale strasti ostavimo za neku drugu sednicu. Molim da najpre saslušamo državnu himnu Republike Srbije. (Intoniranje himne "Bože pravde") Obaveštavam vas da današnjoj sednici Narodne skupštine, pored narodnih poslanika, prisustvuju i članovi Republičke izborne komisije. Podsećam vas da, prema članu 3. Poslovnika Narodne skupštine, Prvoj (konstitutivnoj) sednici Narodne skupštine za izbor predsednika Narodne skupštine, predsedava, kao što ste već čuli, najstariji narodni poslanik, kome u radu pomaže po jedan najmlađi narodni poslanik sa četiri izborne liste koje su dobile najveći broj poslaničkih mesta i generalni sekretar Narodne skupštine, odnosno njegov zamenik. Molim da vi pročitate imena.