Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 132 narodna poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da imamo kvorum za rad i da možemo nastaviti rad sednice po utvrđenom dnevnom redu. Obaveštavam vas da su javili da će odsustvovati sledeći narodni poslanici: Zaharije Trnavčević, Jelena Milenković-Orlić, Predrag Stojanović, Slobodan Pavlović, Miloš Lučić, Miroslav Martić, Mirko Rosić i narodna poslanica Milena Andrić - pre podne. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe, saglasno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine Nataša Mićić na ovu sednicu pozvala predstavnike Centra za slobodne izbore i demokratiju, Narodnog pokreta "Otpor", Nacionalnog demokratskog instituta, Udruženja univerzitetskih profesora i nastavnika Srbije - Sekcija "Kolubara" i predstavnike USAID-a . Pozdravljam prisutne goste. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O RADIODIFUZIJI (pojedinosti) Podsećam vas da smo na jučerašnjoj sednici započeli raspravu o amandmanu na član 6, koji su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Nešović, Branko Ružić i Rajko Baralić. U raspravi u pojedinostima učestvovali su narodni poslanici Rajko Baralić, ovlašćeni predstavnik podnosilaca amandmana i Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS. Nastavljamo pretres po ovom amandmanu. Po jučerašnjem javljanju, danas reč ima, kao prvi, narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman bi trebalo prihvatiti, jer agencija ne može da bude samostalan i nezavisan organ, kako je to formulisano u zakonu. Može da bude samostalan organ, ali ona je organ unutar sistema izvršne vlasti. Mera njene samostalnosti se sagledava merom nezavisnosti od najvišeg organa izvršne vlasti, ali u toj istoj meri mora biti zavisna od najvišeg organa zakonodavne vlasti. Ovo je, po prirodi stvari, delatnost izvršne vlasti, pošto je tako osetljiva, delikatna, pošto je reč o medijskoj sferi koja je veoma opasna u pogledu mogućnosti zloupotrebe od strane izvršne vlasti. Samo se o toj vrsti zloupotrebe govori kao o ozbiljnoj zloupotrebi. Onda, savet agencije treba da bude vezan direktno za zakonodavnu vlast. Ako je direktno vezan za zakonodavnu vlast - na jedan način već jeste, pošto njegove članove bira zakonodavna vlast - onda treba i da odgovara za svoj rad zakonodavnoj vlasti. Ovde ne postoji institut odgovornosti. Postoji samo precizirano kad pojedinačno po sili zakona prestaje mandat pojedinim članovima saveta, ali odgovornost saveta u celini, pravna i politička odgovornost saveta, apsolutno ne postoji. Takav organ, kao što je ovde koncipiran savet, u našem sistemu apsolutno ne postoji. Svaki organ, bez obzira na stepen samostalnosti ili nezavisnosti, mora nekome da odgovara za svoje postupke. O nezavisnosti ovde nije moguće govoriti, jer nezavisnost postoji samo u pogledu tri grane vlasti: zakonodavna, izvršna i sudska. Sudska vlast je nezavisna u odnosu na izvršnu i zakonodavnu, izvršna i zakonodavna u odnosu na sudsku itd. Međusobno su te vlasti nezavisne, ali ne u potpunosti. Postoji neki instrument kontrole. Parlament može da kontroliše izvršnu vlast - ima instrument obaranja vlade na raspolaganju. Izvršna vlast može da kontroliše parlament - ima na raspolaganju instrument raspuštanja Narodne skupštine, jer predsednik Republike je organ izvršne vlasti. On je šef izvršne vlasti. Sudska vlast ima mogućnost kontrole i izvršne i zakonodavne; može da poništi njihove opšte akte, Ustavni sud, može njihove pojedinačne akte, to su redovni sudovi. Ovaj organ prosto štrči u tom sistemu podele vlasti, jer on nikome ništa ne odgovara. Ovde uopšte nije predviđena mogućnost da neko može raspustiti savet agencije u celosti, jer politički proceni da on ne obavlja svoj posao. To vi niste predvideli, kao što ne predviđate još jednu stvar. Neka nova vlast jednostavno će ukinuti ovaj vaš zakon i onda će sve da promeni.
Pravo na repliku, narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pozvao sam se na pravo na repliku zbog očigledno pogrešnog tumačenja. Dakle, članom 6. kroz ovaj amandman se tretira pitanje javnosti rada, kako sam ja razumeo predlagača ovog amandmana, kroz predlog da se u zakon uvrsti novi stav kojim bi se obavezala agencija na davanje jednogodišnjeg, redovnog godišnjeg izveštaja parlamentu. Naknadnim članovima ovog zakona, pre svega članom 33, kojim se definiše izrada statuta kao internog akta agencije, ostavljena je mogućnost za nešto tako, pogotovo kroz klauzulu koja je takođe sastavni deo zakona, u kojoj se kaže da statut postaje pravosnažan pošto ga verifikuje republički parlament. Mislim da je to dobra intervencija, ali će ona sasvim sigurno biti precizno utvrđena statutom, pošto postoje još neke druge obaveze koje moraju biti utvrđene statutom, recimo, broj zaposlenih, visina njihovog primanja, način finansiranja, prostorije i sve ono što su, između ostalog, utvrđene obaveze, delimično, radom ove agencije. To se ne tiče pitanja nezavisnosti i neutralnog statusa agencije. Agencija mora biti nezavisna od emitera i mora biti zavisna od izvršne i zakonodavne vlasti, pošto se donese ovaj zakon. U suprotnom bi ona bila upravo ono što je osnovna kritika opozicije - agencija kojom se politički manipuliše. Ako smo ustanovili da ne postoji nezavisnost od izvršne i zakonodavne vlasti, što je jasno kroz stavove ovog zakona, onda vas pozivam da obratite pažnju na član 37. u kome se precizira mogućnost kontrole rada agencije. Ta mogućnost je, pre svega, u domenu sudske vlasti. Dakle, opet je nezavisna u odnosu na politiku i nas kao poslanike,i postoji mogućnost upravnog spora. Ne može se prethodno ni od strane parlamenta osporiti odluka Agencije i to je dobro rešenje. Ovde se radi o jednom paradoksu. S jedne strane se kritikuje Predlog zakona kao zakon kojim se realno ne izmiče radiodifuzija iz domena politike, dok se s druge strane govori o nemogućnosti kontrole rada Agencije od predstavnika izvršne, odnosno zakonodavne vlasti. To je dobro. Ovaj amandman u svojoj suštini jeste koristan, ali mislim da bi otvorili čitavo jedno polje i niz problema ukoliko bismo počeli da predmet koji će se utvrditi statutom rešavamo samim zakonom. Bolje da to ostavimo za statut, da preciziramo i rok u kome se podnosi izveštaj, da vidimo da li će to biti na kraju tekuće godine ili godinu dana po primeni ovog zakona itd. Nije loš amandman, ali mislim da nije za zakon.
Po Poslovniku? Izvolite, reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, povreda Poslovnika.
Uopšte nisam govorio o Čedomiru Jovanoviću ni o njegovom izlaganju, uopšte se nisam osvrtao na njegovo izlaganje. Govorio sam o amandmanu koji je podnela grupa narodnih poslanika. On je odgovarao na moje argumente, iako nije imao nikakvog poslovničkog prava na repliku. Ne bežim od ove vrste odgovora, ali taj odgovor bi trebalo da pruži ovde predstavnik Vlade, a ne šef DOS-ovske poslaničke grupe. Drugo, izveštaj nije nešto što obezbeđuje javnost rada. Javnost rada obezbeđuju novinari koji prisustvuju sednicama saveta agencije. Izveštaj je akt kojim se savet agencije podvodi pod kontrolu Narodne skupštine. Podnosi se izveštaj, znači da se o njemu raspravlja, da Skupština odlučuje o prihvatanju ilineprihvatanju. Posledica bi bila, ako se izveštaj prihvati - dato je poverenje radu saveta agencije. Ako se izveštaj ne prihvati, savet agencije mora i sam podneti ostavku.
Narodni poslaniče - vi ste upravo prekršili Poslovnik tako što ste zloupotrebili javljanje po Poslovniku da biste ponovo obrazlagali vaš predlog. Pravo na repliku je moje diskreciono ovlašćenje, da odlučim kada neko može da ga dobije ili ne. Vi ste sinoć, recimo, dobili pravo na repliku. Da li se neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević. Da li predstavnik podnosilaca amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Miloš Lukić.
Uvaženi narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, predstavnika Vlade nema, ali ipak ću ukratko izložiti stav poslaničkog kluba SSJ u vezi člana 8. stav 1. tačka 1) gde smo predložili da se reči: "Vlade Republike Srbije" zamene rečima: "Narodne skupštine Republike Srbije". Imajući u vidu značaj dokumenta, a to je - strategija razvoja radiodifuzije u Republici, koju donosi agencija, naša poslanička grupa predlaže da se ovaj dokument donosi uz saglasnost Narodne skupštine. Član 8. stav 1. tačka 1) je u potpunoj suprotnosti sa članom 6, stav 1. a posebno sa stavom 2. Predloga zakona. Naime, ako pogledamo tekst člana 6. biće nam potpuno jasno da se tamo insistira na samostalnosti i da je praktično na ovaj način Vlada Srbije opet prigrabila jedan deo ovlašćenja koja joj ne pripadaju. To je, već po ko zna koji put, praktično pokušaj da ova skupština bude na marginama svih zbivanja koja su od značaja za ovu državu. Kada je reč o radiodifuziji, sigurno je da je to jedna oblast koja i zbog pokušaja da se na ovaj način, ovim zakonom uredi, predstavlja jedan značajan resurs i smatramo da Skupština Srbije treba da ima direktan upliv i da mora neposredno da ima uvida u rad ove oblasti. Takođe se postavlja pitanje odnosa Skupštine i Vlade. Mi ovde treba sada samo da izglasamo zakon i posle toga možemo da prepustimo sve Vladi, a mislim da je ipak ovo organ koji je narod birao neposredno i koji zaslužuje da na ovaj način vrši kontrolu. Ako se ovaj član stavi u vezu sa ostalim članovima zakona, posebno sa članovima od 22. do 33, koji regulišu rad saveta agencije, praktično se samo pojačava utisak koji sam izneo, a to je da je neophodno da Skupština Srbije ima neposredni uvid i da se njoj dostavljaju izveštaji o radu, a ne Vladi Republike Srbije. Zbog toga smatram da je ovaj amandman sasvim na mestu i da ga treba podržati, a ovim putem apelujem na sve poslanike, bez obzira iz koje su poslaničke grupe, da što više uvažavaju parlament kao mesto odlučivanja o svim važnim pitanjima u ovoj državi. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Izvolite. Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
Sa podnosiocem amandmana se slažem utoliko što mislim da ovaj postojeći tekst mora da se menja, da ne može strategiju razvoja radiodifuzije u Republici Srbiji da donosi savet agencije, odnosno agencija u celini, uz saglasnost Vlade Republike Srbije. Prvo, nije precizirano da li se saglasnost daje prethodno ili naknadno. Drugo, ovo je ustavna nadležnost Vlade. Svojim amandmanom, koji sledi i koji ću posebno obrazlagati, već sam tražio da Vlada na predlog agencije donosi strategiju razvoja. To je izvorna nadležnost najvišeg organa izvršne vlasti. Strategiju razvoja Srbije u celini donosi, na predlog Vlade, Narodna skupština. Drugo, ovde postoji i tačka 2) koja je veoma ozbiljna a do sada niko na nju nije skretao pažnju. U vezi je sa tačkom 1) direktno, jer se govori da agencija vrši kontrolu i stara se o doslednoj primeni odredaba ovog zakona. Ovde je agencija, ovom tačkom, konstituisana kao državna uprava, što znači da će agencija imati svoje inspektore, da će vršiti vlast. Agencija će onda donositi i podzakonske akte. Ona može čak i propisivati određene kazne, na kraju krajeva. Vi konstituišete agenciju kao organ državne uprave, a da niste ni svesni toga. Ona je organ državne uprave paralelan Vladi. Ona nije ni pod čijom kontrolom. To su dve veoma opasne tačke o kojima treba razgovarati. Naravno, možda ste to i hteli. Možda je neko ko u ime vas to predlaže zaista hteo da ovako deluje agencija. Samo, šta to znači? Hoće li se i u drugim sferama društvenog života, onim najozbiljnijim, pojavljivati inicijativa ovog karaktera - da radiodifuzija ne bude pod kontrolom ni parlamenta, ni Vlade, ni suda, nego svojevrsne agencije. Pa, onda sledi policija ili bar služba državne bezbednosti - da nije ni pod kontrolom parlamenta, ni Vlade, ni suda nego svoje agencije. I na kraju Vojska. To su samo ona tri instrumenta koja su od interesa za zapadne sile i NATO; mediji, posebno elektronski mediji, Vojska i policija - tu će da deluju tri agencije koje ćete vi učiniti formalno nezavisnim. Od koga nezavisnim? Od izvršne, zakonodavne i sudske vlasti u Srbiji, ali će one od nekoga i te kako biti zavisne. Vi vrlo dobro znate od koga.
Vreme. Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Članom 8. se zapravo utvrđuju nadležnosti agencije. Ukoliko sam razumeo ovaj amandman, zapravo se u stavu 1. predlaže izmena kojom se iz pozicije davanja saglasnosti na definisanu strategiju Vlada Srbije podređuje parlamentu Srbije. Logično je da je to posao izvršne vlasti, koja ne može iskoračiti iz ovog zakona, koji donosi republički parlament. Nije funkcionalno preneti tu obavezu na parlament koji je opterećen drugačijim vidom aktivnosti, drugačijom dinamikom, tako da ne bi mogli da odgovorimo na potreban i kvalitetan način ovoj svojoj dužnosti. Što se tiče odgovornosti i kontrole, ona je apsolutno sudska. Postoji mogućnost za žalbe i odluka se donosi nakon upravnog postupka, koji se sprovodi pred nadležnim sudovima. Dakle, ne može u slučaju rada agencije, odnosno njenog saveta presuđivati ni vlada, ni parlament. Kontrolu vrše sudovi. Svi oni koji se smatraju oštećenima mogu pokrenuti sudske procese i verujem da će ti sudski procesi dati kvalitetan odgovor na njihove zahteve. Druga vrsta argumentacije nije prihvatljiva i ona nema uporište u zakonu.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Šešelj. Da li želite reč? Ima reč narodni poslanik Vojislav Šešelj, kao podnosilac amandmana i kao šef poslaničke grupe SRS.
Mogu sve, i još ću otvoriti mogućnost gospodinu Jovanoviću da polemiše sa mnom, jer ću na početku odmah izraziti divljenje prema pravničkom znanju, tako da ima mogućnost odmah da mi replicira. Zaista se divim njegovom pravničkom znanju i umeću. Ja predlažem, dame i gospodo, da agencija Vladi predlaže strategiju razvoja radiodifuzije u Republici Srbiji i da Vlada tako snosi odgovornost za tu strategiju, a posle da snosi i odgovornost za njenu realizaciju, a ne da samo daje puku saglasnost. Jer, onaj ko daje saglasnost, ne snosi odgovornost. On samo ne izražava protivljenje, saglasan je sa nečim i prepušta nekom drugom organu da samostalno obavlja taj posao. Malopre je gospodin Jovanović ovde govorio o mogućnosti sudske zaštite kojoj mogu pribeći oni subjekti koji se smatraju pogođenim nekom odlukom saveta agencije. Međutim, ovde prethodno mora da se obezbedi princip dvostepenosti u upravnom postupku. Tog principa nema. Šta bi podrazumevao taj princip dvostepenosti? Vi ste već ovde usvajanjem Zakona o javnim nabavkama institucionalizovali jednu novu državnu upravu, ali tu državnu upravu niste izdvajali u potpunosti iz ingerencija Vlade Srbije, kao u ovom slučaju. I, podrazumeva se da onaj ko se smatra pogođenim pojedinačnim rešenjem prvostepenog organa uprave, kao što je ona Uprava za javne nabavke, ili neko ministarstvo, ili ova agencija, ima u drugostepenom upravnom postupku mogućnosti da se žali Vladi Srbije. Naš upravni postupak poštuje princip dvostepenosti, pa tek ako je odbijen u drugostepenom upravnom postupku, onda ima mogućnosti da vodi upravni spor pred nadležnim sudom. Ovde ne postoji princip dvostepenosti i time je ovaj zakon u suprotnosti sa Ustavom Srbije. Dalje, predlažem da se briše tačka 4) koja kaže da agencija propisuje tehničke, organizacione i programske uslove za proizvodnju i emitovanje programa, u skladu sa odredbama ovog zakona. Kako agencija može da propisuje tehničke, organizacione i programske uslove? Možda programske može, ali tehničke i organizacione ne bi mogla, nije kompetentna, jer onako kako je savet agencije koncipiran, on predstavlja razna staleška udruženja i konstituisan je na principu političkog predstavljanja. Ne može me niko ubediti da ljudi koji će ispred tih staleških organizacija i udruženja, pa čak i organa vlasti, biti u savetu agencije mogu kompetentno da se bave tehničkim, organizacionim i programskim uslovima. Organizacioni uslovi moraju biti identični kao za sve druge pravne subjekte, odnosno pravna lica u okviru privrednog sistema. U organizacionom pogledu tu nisu dozvoljena neka značajnija odstupanja, i zašto bi? Pravno lice koje se bavi radiodifuzijom se mora organizovati kao sva druga preduzeća u zemlji. Dakle, tu spada pod opšte zakonske norme. Što se tiče tehničkih uslova, savet agencije i agencija u celini nisu u stanju da se time bave, bar ne na ovaj način, kako je ovde koncipiran savet agencije, kao njen najviši organ. Drugo, tražim da se briše tačka 5), koja propisuje da "agencija propisuje pravila koja su obavezujuća za emitere kojima se obezbeđuje sprovođenje radiodifuzne politike u Republici Srbiji". Ima li još neka odredba gde vi uopšte tretirate pitanje radiodifuzne politike? Šta je to radiodifuzna politika? Jeste li je koncipirali uopšte? Da li je usvojena na nivou Vlade, ili na nivou parlamenta, ili će neko drugi da određuje radiodifuznu politiku? Ja znam kakva je vaša radiodifuzna politika, vidim to iz tretmana SRS u državnim medijima u Srbiji, na državnoj televiziji, na TV "Politika", na TV "Studio B" i na paradržavnim medijima kao što su "BK" i "Pink". Meni je jasno kakva je vaša politika, ali ta vaša politika nije koncipirana, ozvaničena i obelodanjena kao takva. To je problem. I ovde priznajete da postoji ta politika, ali ona će ostati tajna za sve, osim za one koji će tu politiku provoditi. Gde je ona koncipirana, na koji način? U tački 7) kaže se da agencija odlučuje o predstavkama fizičkih i pravnih lica i o prigovorima emitera u vezi sa radom drugih emitera. Tražim da se to pojednostavi i da stoji "o predstavkama fizičkih i pravnih lica", i ništa više, sve ostalo se podrazumeva. Ovo je samo jedna tehnička popravka teksta. Ali, tražim da se stav 2. promeni i da glasi: "Sprečavanje emitovanja programa kojima se ruše slobode i prava građana zbog njihovog pripadanja određenoj rasi, polu, naciji i veri, političkom opredeljenju, obrazovanju, socijalnom poreklu, imovnom stanju, ili bilo kom ličnom svojstvu". Mislim da se time tačka 3) poboljšava jer ona sada glasi "sprečavanje emitovanja programa koji sadrži informacije kojima se podstiče diskriminacija po raznim osnovama". Znate, nije isto sprečavanje emitovanja informacija i sprečavanje emitovanja programa. Programom može sve ovo da se ugrožava. Međutim, nekada se moraju emitovati informacije koje su objektivnog karaktera, makar neko subjektivno smatrao da mu samo emitovanje tih informacija ugrožava neko pravo.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Ima reč narodni poslanik Zoran Anđelković, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS po ovoj tački dnevnog reda.
Mislim da je stvarno neophodno da se ovaj amandman koji je gospodin Šešelj predložio prihvati iz nekoliko razloga. Pre svega, govorim o članu 8. stavu 1. koji govori o tome da "agencija donosi strategiju razvoja radiodifuzije u Republici Srbiji, uz saglasnost Vlade Republike Srbije". Strategija razvoja radiodifuzije u Republici Srbiji mora biti najvažniji zadatak Vlade Republike Srbije u narednom periodu. U suštini, bilo je neophodno da ova skupština verifikuje strategiju razvoja radiodifuzije uopšte, da bi se tek onda doneo zakon koji je pred nama. Ali, dobro, ako već nije tako, ako nije ta dinamika određena, već imamo danas pred sobom zakon, onda je neophodno da mišljenje može da daje agencija, a ne obratno - da daje Vlada Republike Srbije svoje mišljenje. To proističe iz činjenice da Vlada mora da odredi dugoročne potrebe Republike u ovoj oblasti; ne može valjda agencija da određuje šta je potreba Republike u ovoj oblasti i koje će to frekvencije da se koriste, da izvrši sistematizaciju slobodnih frekvencija i, uostalom, da odredi pravac kojim će da se razrađuje i koji će broj frekvencija biti po tom kakvu strategiju želimo. Ono o čemu smo juče pričali, to je da li hoćemo da Srbija u narednom periodu razvija sistem pomoću digitalne raspodele frekvencije ili će se vratiti na analogni sistem. Ako ćemo praviti strategiju koja se zasniva na analognom sistemu, onda nećemo imati ni 200 - 300 frekvencija (kako je rečeno juče u Skupštini) nego ćemo imati manje, ali ako će se napraviti strategija razvoja Republike Srbije koja ide na digitalni sistem, onda ćemo imati možda i nekoliko stotina hiljada radija, odnosno nekoliko stotina hiljada televizija. Prema tome, ne verujem da može agencija da ima takav stručni tim i ekipu koja može da napravi jednu takvu ozbiljnu strategiju i mislim da je neophodno da to Vlada Republike Srbije radi, u najmanju ruku, i da ova skupština može to da verifikuje. Iz tih razloga mislim da je važno sa pozicije ekonomskog razvoja, u krajnjem slučaju i sa pozicije budućnosti u koju ova zemlja hoće da ide kada je reč o razvoju radiodifuzije, da to preuzme Vlada Republike Srbije i Skupština Srbije, a da agencija daje samo mišljenje.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić, Zoran Anđelković, Velimir Živojinović, Miloš Nešović, Rajko Baralić, Nebojša Jović i Dušan Cvetković. Da li predstavnik podnosilaca amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, u ime SPS-a sa grupom poslanika podneo sam amandman na član 8. Predloga ovog zakona, da se izvrše u njemu izmene i dopune. Amandmanom se predlažu izmene u odnosu na predlog Vlade o nadležnosti republičke agencije. Nadležnost republičke agencije je taksativno navedena u ovom članu i odnosi se na donošenje strategije razvoja radiodifuzije u Republici Srbiji, izdavanje dozvola za emitovanje programa, propisivanje tehničkih,programskih i drugih uslova, vršenje nadzora i kontrola. U tački 1) stava 1. ovog člana predloženo je da agencija donosi strategiju razvoja radiodifuzije u Srbiji uz saglasnost Republičke vlade. Uzimajući u obzir značaj radiodifuzije, amandmanom se predlaže da agencija donosi strategiju razvoja radiodifuzijeu Srbiji, ne uz saglasnost Vlade, već uz saglasnost Narodne skupštine Republike Srbije. Mislim da je u tom delu amandman identičan sa amandmanom koji su podnele kolege iz SSJ-a i mislim da nije sporan taj deo amandmana, da se ne prihvati. Drugi deo amandmana se odnosi na stav 2. tačku 3) gde je predviđeno da agencija, između ostalog, preduzima mere u oblasti radiodifuzije u cilju sprečavanja programa koji sadrže informacije kojima se podstiče diskriminacija, mržnja ili nasilje protiv lica ili grupe lica zbog njihovog pripadanja ili nepripadanja određenoj rasi, veri, naciji, etničkoj grupi ili polu. Amandmanom se predlaže da agencija bude obavezana da preduzima mere u oblasti radiodifuzije u cilju sprečavanja emitovanja programa koji sadrže informacije kojima se podstiče diskriminacija, mržnja ili nasilje protiv lica zbog pripadanja ili nepripadanja političkoj stranci. Znači, predlog je da se taj deo doda. Svima nam je poznato da je kod nas prisutna netolerantnost između pripadnika različitih političkih stranaka, a takođe nam je poznato da ta netolerantnost, ta mržnja vrlo često dolazi do izražaja u emitovanju programa naših radio i televizijskih stanica. Zbog navedenog, neophodno je prihvatiti amandman da se izvrši dopuna predloga Vlade, da agencija bude obavezna da preduzima mere u cilju sprečavanja radio-televizijskih stanica da emituju program koji sadrži informacije kojima se podstiče diskriminacija, mržnja ili nasilje protiv lica zbog pripadanja ili nepripadanja političkoj stranci. Prema tome, predlog je da se u ovom delu izvrši dopuna. Zahvaljujem.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Da.) Izvolite, narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
Ja bih se osvrnuo samo na drugu tačku, odnosno na drugi stav amandmana gde se traži da se posle reči "nacija" dodaju reči "politička stranka". To ukazuje samo na one krajnje reperkusije do kojih može dovesti vaša nespretno formulisana tačka 3). Još jednom ću komentarisati tu tačku 3) Vi ovde kažete, podnosioci Predloga zakona, da agencija obavlja i poslove sprečavanja, emitovanja programa koji sadrže informacije - ovo podvlačim - informacije kojima se podstiče diskriminacija, mržnja ili nasilje protiv lica ili grupe lica zbog njihovog pripadanja ili nepripadanja određenoj rasi, veri, naciji, etničkoj grupi ili polu. Ne sme informacija biti cenzurisana, bez obzira kakva je. Informacija o istinitom, objektivnom događanju mora biti emitovana, makar ona sve nas pogađala. Šta to znači sada? Ako vi zabranjujete informacije koje su nepovoljne za pripadnike određene rase, ondaznači da ne sme da se emituje nijedna informacija o izraelskom genocidu nad palestinskim narodom, jer neko odmah emitera može da optuži za antisemitizam, za antijevrejsku mržnju. Taj genocid koji Izrael sprovodi je objektivan. Ili, ne sme da se objavi informacija o nekim multinacionalnim medijima na zapadu koji šire razne oblike mržnje, vode propagandni i psihološki rat, ako su u rukama vlasnika koji su Jevreji; ili, napad na Soroša i njegovu fondaciju, itd; odmah može da se kaže da je to rasna mržnja. Ja znam mnoge časne i poštene Jevreje, i ne pada mi ni na kraj pameti da bilo kada iskazujem mržnju prema Jevrejima, počevši od nekih značajnih pisaca, pa nadalje, odnosno Jevreja koji su utkali svoje stvaralačko biće u istoriju srpskog naroda. Ali, znam i neke koji su negativci, koji su loši ljudi itd. Kada napadnem te loše ljude, poput Filipa Davida, ne znači da širim mržnju prema Jevrejima. Zbog toga ovo mora biti ovde drugačije formulisano. Mora ostati samo program, ne sme programski sadržaj protiv jedne nacije, rase, verske grupe itd. Ali, kada je objektivna informacija u pitanju, onda se ne sme cenzurisati. Ili, informacija koja se tiče vere - mora se dozvoliti emitovanje istinite i objektivne informacije o zločinima rimskih papa, posebno onih iz srednjeg veka, iz vremena pornokratske vlasti; istorijska nauka poznaje period pornokratije u istoriji rimokatoličke crkve. (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje vremena.) Evo, završavam odmah. To su objektivne istorijske činjenice. Ili, zločini u krstaškim ratovima; zločini u Jasenovcu; emitovanje informacija tog sadržaja ne može značiti kršenje rasnih, verskih, nacionalnih prava. To su objektivne činjenice i neka se pravda onaj čije su činjenice utkane u njegovu sopstvenu istoriju.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Narodni poslanik Vojislav Šešelj jednim amandmanom je predložio izmenu naziva nadnaslova iznad člana 9. i člana 9. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Hoćete da koristite ukupno vreme, i kao šef i kao podnosilac amandmana - šest minuta? Da li koristite?
Ako vam to više odgovara, učiniću vam. Tražim da se menja ovaj naslov iznad člana 9. koji sada glasi - donošenje strategije razvoja radiodifuzije. Tražim da taj naslov bude - predlaganje strategije razvoja radiodifuzije, i da ovo što se odnosi na nadležnosti agencije bude usmereno na to da agencija, u saradnji sa organizacijom nadležnom za komunikacije, predlaže Vladi Republike Srbije donošenje strategije razvoja radiodifuzije u Republici Srbiji. To bi bilo veoma važno, da Vlada bude taj organ najpodložniji kontroli, a ne grupa od devet ljudi, na različite načine dovedenih, po različitim kriterijumima, koji nekada neće ni znati šta je njihov posao, ja vam to garantujem, pogotovo oni ljudi koji dođu sa univerziteta, iz verskih zajednica, iz nevladinih organizacija itd, koji se često neće mešati u svoj posao, a Vlada će biti sakrivena u pozadini. Vlada će i dalje time upravljati ili neki nevladin faktor koji je iznad same Vlade, ali neće oni kojima je to zakonska dužnost. Oni će biti samo zamorčići na kojima će se često iskaljivati bes nezadovoljnih građana, nezadovoljnih političkih partija, a da neće biti ni krivi ni dužni za one negativnosti koje će se u praksi predlagati. Ovde je dakle važno, i zato tražim da se promeni naslov iznad člana 9, da se tačno formuliše ko donosi strategiju i ko je odgovoran za strategiju, a onda ako se agenciji daju određene nadležnosti da se formuliše ko je viši organ u sistemu izvršne vlasti, ko je iznad agencije, da bi se zadovoljio princip dvostepenosti upravnog postupka. Znam zašto gospodin Šabić sedi tamo negde u sedmom ili osmom redu, a ne sedi u prvom kao predstavnik Vlade. Mora da mu je neprijatno kada se kritikuje predlog Vlade zbog nepoštovanja principa dvostepenosti u upravnom postupku i on je kao pravnik svestan da taj princip dvostepenosti mora da se poštuje u upravnom postupku, ali bi neko ispred Vlade po tom pitanju morao da odgovori. Videli smo juče potpredsednika Vlade kada se vodila načelna rasprava i njegove načelne političke stavove, a sada kada je reč o čisto pravnim pitanjima nema ko da zastupa Vladu, niti neko oseća potrebu da odgovori. Gospodina Jovanovića uvažavam kao izuzetno vrsnog pravnika i on je to sada i dokazao. Ja sam se čudom čudio, i u njegove pravne koncepcije ne mogu ni da uđem, ali treba da nam neko objasni nedostatak principa dvostepenosti u upravnom postupku. To je suština, i ja ću vam ovo ceo dan danas ponavljati, da što upečatljivije uđe i u vaše uši i u uši celokupne srpske javnosti da u ovom zakonu nije obezbeđeno poštovanje principa dvostepenosti u upravnom postupku. Kada je neko nezadovoljan pojedinačnim rešenjem agencije, kome može da se žali, pre nego što stigne na sud. Mora nekome. Ako postoji žalba na rešenje ministra i žalba se podnosi Vladi, onda mora postojati, jer Vlada vrši upravnu kontrolu nad radom ministarstva, i neko ko će vršiti upravnu kontrolu nad radom agencije. Jesmo li načisto da je agencija organ državne uprave? To i Milka razume, ali se stidi da to pokaže. Agencija je organ državne uprave i nad svakim organom državne uprave mora postojati mogućnost vođenja upravne kontrole; od organa uprave u okviru lokalne samouprave, pa nadalje, svaki organ državne uprave mora biti podvrgnut upravnoj kontroli. Ovde nema ko da vrši upravnu kontrolu nad agencijom. Agencija je tako koncipirana da je apsolutno organ bez upravne kontrole. Sudska kontrola je verovatno moguća, ali građani imaju pravo i na upravnu kontrolu. Možda ja džabe pričam što se tiče vas koji ste u sali i što mi to govorite, možda i narod ne sluša, ali meni je važna moja savest. Meni je važno da izreknem sve primedbe Srpske radikalne stranke na ovaj vaš zakonski projekat i da vam dokažem da vam nije dovoljno što ste protivposlovnički izbacili sve druge poslanike Srpske radikalne stranke. Dovoljno je kada je jedan srpski radikal ovde, kao da je cela poslanička grupa. Razlika se ne oseti. Opravdavam one koji po prirodi stvari nisu pravnici, pa ne moraju da razumeju ovaj problem, ali apsolutno ne opravdavam one koji imaju pravničko obrazovanje, a ćute kada su ovakva pitanja na tapetu. Izazivam vas da se izjasnite po ovom pitanju, da kažete šta mislite o tome što ovde ne postoji princip dvostepenosti upravnog postupka. O tome bi svaki pravnik trebalo da se izjasni. Možda vi kao pravnici smatrate da ovde treba da postoji izuzetak, da ovde ne treba da bude zastupljen princip dvostepenosti.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Reč ima predsednik poslaničke grupe DOS, gospodin Čedomir Jovanović.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da smo raspravom u pojedinostima u vezi sa onim amandmanima koji su se ticali člana 6. utvrdili status agencije i ne vidim da bismo morali to da ponavljamo iz prilike u priliku. Dakle, agencija je samostalna i nezavisna organizacija, koja vrši i javna ovlašćenja u skladu sa ovim zakonom i propisima donetim na osnovu ovog zakona. Ona nije organ državne uprave i ako to neko ne može da razume onda mi ne možemo učiniti ništa drugo do još jednom mu ponoviti članove zakona u kojima se precizira i utvrđuje pravni status agencije. Što se tiče kontrole, kontrolu vrši sud. Postoji mogućnost upravnog postupka. On nije dvostepen i to je jasno, ali upravo iz činjenice koju sam prethodno naveo proizilazi osnov negiranja takve mogućnosti. Konačno, predlažem da pročitate i Zakon o Radio-televiziji Srbije iz 1991. godine i vidite mogućnost kontrole i žalbe koja se pokreće u situacijama u kojima se pojavljuje potreba za nečim takvim. Videćete da nisu moguća rešenja koja izlaze iz okvira utvrđenih ovim zakonom. Dakle, sud je zadužen za kontrolu, postoji mogućnost žalbe; ne postoji mogućnost dvostepenog upravnog postupka zato što republička agencija za radiodifuziju nije organ državne uprave.
Pravo na repliku, narodni poslanik Rodoljub Šabić. Repliku je izazvao narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Izvinjavam se, dame i gospodo, što uzimam reč, ali ipak red je, da neko ne pomisli da ovde neko sedi a da se boji da izađe kada je direktno prozvan. Naime, iako je gospodin Jovanović objasnio šta je zapravo koncepcija, hoću direktno da odgovorim na neka pitanja, za koja me gospodin Šešelj proziva. Sedim tamo, jer nisam predstavnik Vlade po aktu i sedim sa poslanicima koji su kolege iz moje partije. Što se tiče problema dvostepenosti u upravnom postupku, naravno da je načelno uvek dobra i najčešće primenjiva. To je tako u većini zemalja, pa i u ovoj, ali u većini zemalja, pa i u ovoj, postoje izuzeci; to vrlo dobro znate kao pravnik, to je postojalo i ranije, to je postojalo i u Vladi u kojoj ste vi bili potpredsednik i to uopšte nije sporno. To je rešenje koje je predviđeno saveznim Zakonom o upravnom postupku. Recimo, da spomenem jedan famozni, onaj strašni Zakon o posebnim uslovima prometa nekretnina. Sećate se dobro da je bila zabranjena žalba na rešenje, čak ministra finansija. Ali, nije to problem ovde, da se ne bavimo problemima postupka. Ono što je zapravo pravi problem - ne možemo imati istovremeno i jare i pare. Dakle, ako hoćemo da emancipujemo subjekte radiodifuzije od uticaja Vlade i ako nešto što je vezano za fundamentalna i statusna pitanja i aktivnost poveravamo nekoj instituciji, koja je društvena, koja nije Vladina, onda naravno ne možemo kontrolu aktivnosti te agencije stavljati pod nadležnost organa uprave ili Vlade, jer bi to bila farsa i to je problem te koncepcije. Zbog toga nema upravne kontrole u upravnom postupku, ali, vi ćete se složiti sa mnom, i upravno - sudska kontrola je kontrola. Često je, sa pravom, efikasnija od one koju vrše organi uprave. To je, dakle, problem. Ne bismo imali konsekventnu koncepciju, ne bismo imali tu emancipaciju medija ako bismo akte ove agencije stavili pod kontrolu, na primer, mog ministarstva ili Vlade; to je problem.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Nešović, Branko Ružić i Rajko Baralić. Reč ima narodni poslanik Miloš Nešović, predstavnik podnosilaca amandmana na član 9. Predloga zakona o radiodifuziji.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ispred poslaničke grupe SPS podneo sam amandman na član 9, koji govori da agencija u saradnji sa regulatornim telom nadležnim za telekomunikacije donosi strategiju razvoja radiodifuzije u Republici Srbiji. Po meni, jedno od ključnih pitanja u zakonu o radiodifuziji jeste strategija razvoja. Strategija razvoja je, s obzirom na našu emisionu tehniku i tehniku koju imamo u radiodifuznim organizacijama, zastarela i strategija mora da opremi novu tehnologiju, mora da opredeli korišćenje prenosa, odnosno organizaciju prenosa radiodifuzije, zemaljske, kablovske, satelitske. Mora, i od toga zavisi kvalitet prenosa govora, slike, od toga zavisi učešće emitera u osposobljavanju svojih radiodifuznih organizacija. Iz tog razloga, predložio sam da strategiju razvoja može da priprema Republička radiodifuzna agencija u saradnji sa Vladom Republike Srbije. Pošto je ovo pitanje od nacionalnog interesa Republike Srbije, mislim da ovo treba da usvaja Skupština Republike Srbije. Hvala vam lepo.
Hvala. Da li se još neko prijavljuje za reč? Izvolite, narodni poslanik Zoran Anđelković, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo, u suštini ovo je sled onog prethodnog člana i one prethodne rasprave o tome šta u stvari država hoće u ovoj oblasti. Ako pođemo od pretpostavke, ne od pretpostavke nego od činjeničnog stanja u krajnjem slučaju, da se u celoj Evropi ova oblast smatra oblašću koja je, ako mogu da kažem, temelj razvoja celokupnog sistema koji obuhvata razvoj elektronike, ali ne samo to, nego koji obuhvata veliki broj zapošljavanja, koji prihvata i apsorbuje čak, a pripada oblasti visokoprofitabilnoj, logično je onda da tu oblast uređuje Vlada i, u najmanju ruku, Skupština. To bi bilo dobro. Bar, Vlada Srbije. Uostalom, nemoguće je da članovi agencije na način na koji se biraju mogu da se razumeju u strategiju razvoja u ovoj oblasti. Oni možda mogu da obavljaju ove poslove koji su ovde predviđeni u članu 13, da vrše nadzor nad programom emitera, da vrše nadzor nad onim šta piše u zakonu, ali da oni određuju strategiju razvoja u tome koliko će i kako će se razvijati budućnost radiodifuzije u ovoj Srbiji, da li ćemo ići, kako ćemo zapošljavati. Uostalom, uzmimo sada primer, kažemo - ima 1.300 radio i televizijskih stanica. To je 50.000 zaposlenih. Sada kažemo - hoćemo da otpustimo 30.000, zato što će biti 1.000 manje. Valjda je interes Vlade i države da imamo još 1.000 u krajnjem slučaju, ali zato treba stvoriti strategijom razvoja radiodifuzije uslove, digitalnim ili nekim drugim sistemom, u stvari sada digitalnim, koji će da omogući da možemo da zaposlimo još 30.000,40.000 ljudi. Ako to radi agencija koja je, uslovno rečeno, usko stručna, bolje reći opredeljena da raspravlja o tome kakav će program da se emituje, iz toga proističe, iz ovog zakona, da onda nije objektivno stručna da može da pravi strategiju razvoja u ovoj oblasti. Da li ćemo mi jedan "Intel" na Novom Beogradu da osposobljavamo i da država stane iza njega, da bude taj temelj razvoja u ovoj oblasti, ili ćemo da kažemo šta se dešava na svetskoj pijaci, pa ćemo mi to da kupujemo i da u tom smislu razvijamo. To je ono što mislim da Vlada mora sa svojim timovima i stručnom ekipom da priprema, a ne neka agencija.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS. Izvolite.
Ovaj amandman, dame i gospodo, ponovo pokreće ovo pitanje ključne nadležnosti kod definisanja strategije razvoja radiodifuzije u Srbiji, da li će to biti Vlada ili Skupština. I jednim i drugim konceptom, bilo da je reč o Vladi ili Skupštini kao ključnom organu koji donosi odluku o strategiji razvoja, ovo pitanje pravnog statusa agencije mora da se razreši. Vidimo sada da su predstavnici vlasti u koliziji po tom pitanju. Malopre je Čedomir Jovanović, kao šef poslaničke grupe vladajuće partije, rekao - agencija nije organ uprave. Videli smo i Rodoljuba Šabića, kao ministra u Vladi, da potvrđuje da je reč o organu uprave. Drugo, Čedomir Jovanović priznaje da agencija obavlja poslove državne uprave, a kaže - nije organ državne uprave. Rodoljub Šabić kaže - postoje izuzeci kod principa dvostepenosti u radu upravnih organa i kao primer navodi princip, izuzetak iz 1986. godine, iz komunističkog sistema. Tada je taj princip bio izuzet kod onog zakona o zabrani raspolaganja, o kontroli raspolaganja nekretninama, kako je već taj zakon bio definisan. Nema nijednog drugog izuzetka. Mora postojati u radu organa državne uprave princip dvostepenosti. Samo princip dvostepenosti u pravom smislu reči ne postoji kada odluke donosi Vlada u celini, kao najviši organ državne uprave, a posle odluke Vlade ide se direktno na sud. Ako je kod odluke ministarstva prisutan princip dvostepenosti i ako na svako rešenje, pojedinačno rešenje ministra, građanin može da se žali Vladi u celini, nema nikakvog osnova da kod pojedinačnog rešenja agencije ne može da se žali Vladi u celini. Agencija ne može biti organ državne uprave iznad ministarstva. Ona jeste, po prirodi stvari, organ državne uprave. Ono što ona najviše može da postigne je to da bude ravna ministarstvima po svojim nadležnostima. Nikako ne može biti iznad ministarstva. To što ne podleže nijednom ministarstvu pojedinačno u pogledu kontrole njenog rada svedoči da je agencija ravna ministrima, odnosno ministarstvima. Ne može biti ravna Vladi, ni organ iznad Vlade, po određenim pitanjima koja su u striktnoj nadležnosti Vlade. Može biti podređena Skupštini, ali ona ovde nije podređena Skupštini uopšte. (Predsednik: Vreme.) Nema mogućnosti da Skupština kontroliše rad te agencije.
Nema više prijavljenih za reč o ovom amandmanu. Narodni poslanici Rajko Baralić, Đura Lazić, Jovan Todorović, Dragan Jovanović i Branko Ružić zajedno su jednim amandmanom predložili da se nadnaslov iznad člana 10. i član 10. brišu. Da li predstavnik podnosilaca amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, predstavnik podnosilaca amandmana na član 10. Predloga zakona o radiodifuziji.
Gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani novinari, u ime SPS, sa nekoliko kolega (a vas što se trudite da stalno govorite o krilima želim da obavestim da je SPS ustrojena kao pčelinje društvo i nikada nećete naterati pčele da polete za bumbarom) podneo sam na član 10. amandman da se briše nadnaslov i da se član 10. briše, sa sledećim obrazloženjem: smatramo da je član 10. previše načelnog karaktera a da član 10. proizvodi velike obaveze po emitere i da pruža mogućnost da se kontrola emitera vrši na način koji ne odgovara ni građanima Srbije ni samim emiterima. Previše je ostavljeno samim kontrolorima da, shodno nahođenju ili nečem drugom, procenjuju u datim okolnostima na koji način se ta kontrola vrši. Mi znamo da postoji rizik da, ukoliko nema kontrole, emiteri čine stvari koje su suprotne načelima i principima zakona koji predlažete. Takođe smatramo da je rizik, i to veći, ukoliko ostane ovako formulisan član 10. kao što je zakonodavac predložio. Dakle, previše bi to bilo voluntaristički, kako ispadne sutra, kako se nekome dopadne ili ne dopadne. Emiteri moraju imati jedan normalan ambijent koji će im obezbediti da normalno razvijaju svoje radio-televizijske stanice i da ne zavise ni od čije volje koja nije na formalan način propisana u ovom zakonu, a član 10. to ne obezbeđuje. Zbog toga predlažemo da se član 10. i nadnaslov brišu.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo, SRS podržava ovaj amandman, jer on pokazuje koliko je besmislen u celosti član 10. Članom 10. predviđate da kontrola nad sprovođenjem ovog zakona obuhvata kontrolu rada emitera u pogledu dosledne primene i afirmisanja načela na kojima se zasniva regulisanje odnosa u oblasti radiodifuzije, kao i u izvršavanju drugih obaveza koje po odredbama ovoga zakona imaju emiteri. Ovaj član bi imao smisla kada bi se celi zakon nazvao zakonom o radu emitera u pogledu dosledne primene i afirmisanja načela na kojima se zasniva regulisanje itd.Nije ovo zakon o emiterima, nego zakon o radiodifuziji u celini. Zato ovaj zakon mora da predvidi kontrolu rada agencije i organa agencije, pre svega saveta agencije. Nemoguće je, u okviru našeg pravnog poretka, u okviru našeg ustavnog sistema, da postoji neki državni organ koji se ne podvodi ni pod čiju kontrolu. Postoji mogućnost sudske zaštite u upravnom postupku, ako su povređena pojedinačna prava raznih emitera i drugih lica. Međutim, ko će kontrolisati rad agencije u pogledu njenih opštih nadležnosti. Tu nema upravno-sudske kontrole. Ona apsolutno ne postoji. Ne postoji nijedan organ državne vlasti koji bi mogao agenciju podvesti pod ovaj oblik kontrole. Taj organ državne vlasti bi mogla da bude Vlada, ali po prirodi suštine radiodifuzije, po prirodi njene osetljivosti i suptilnosti, političke opasnosti, to bi trebalo da radi Narodna skupština. Trebalo bi jednim članom da se definiše Narodna skupština kao organ koji će neposredno provoditi kontrolu rada agencije i njenog saveta, sa aspekta ustavnosti i zakonitosti opštih principa pravnog poretka. To bi podrazumevalo periodično podnošenje izveštaj saveta agencije Narodnoj skupštini, raspravu o tom izveštaju, kritiku rada agencije itd. Vi na ovaj način konstituišete savet agencije i agenciju u celini kao neprikosnoven organ. Mediji, posebno elektronski mediji, neće smeti da ih napadaju, da ih kritikuju, jer su od njih direktno egzistencijalno zavisni, a Skupština nema nadležnosti da ih kritikuje, osim kroz poslanička pitanja, koja odavno nismo imali.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Rajko Baralić, Đura Lazić, Jovan Todorović, Dragan Jovanović i Branko Ružić. Da li predstavnik podnosilaca amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović, predstavnik podnosilaca amandmana.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine potpredsedniče, u ime poslaničke grupe SPS, podneli smo amandman na član 13. tražeći da se član 13. briše. Zašto? Član 13. je prilično nedefinisan i poprilično besmislen. On govori o kontroli rada emitera i u prvoj rečenici kaže - kontrolu nad radom emitera vrši agencija. Gledajući nadležnosti agencije, gledajući krupne poslove koje agencija obavlja, smatramo da je apsolutno nemoguće da agencija vrši operativni nadzor nad radom emitera. To je i sam predlagač zakona video, pa je u drugom delu rečenice rekao: "Agencija vrši kontrolu samostalno ili angažovanjem ovlašćene organizacije". Niko od predlagača zakona, čak ni gospoda iz radne grupe, nisu u ovom trenutku znali da odgovore ko je ovlašćena organizacija za rad emitera. To može sutra verovatno da bude i Biro za komunikacije ili neka slična organizacija. Međutim, u ovom trenutku niko nema odgovor na pitanje šta je ovlašćena organizacija za kontrolu rada emitera. Smatrali smo da bi ovaj tekst trebalo brisati i da u članu 13. kontrolu nad radom emitera treba da vrši jasno definisan nadzorni organ, pretpostavljam po nekom principu, najlogičnije, stručnom principu.
Reč ima predsednik poslaničke grupe SRS, narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS podržava ovaj amandman, jer on ukazuje da su agenciji data prava nadzora na odsustvo nadzora nad radom agencije i na činjenicu da se unapred zna da agencija neće biti sposobna da neposredno vrši nadzor nad radom emitera, nego će angažovati ovlašćene organizacije. Ovde treba definisati ovlašćene organizacije. Koje su to organizacije? Da li već neke takve organizacije postoje, pa ih je pisac ovog zakonskog projekta imao u vidu, ili pretpostavlja da bi se mogle formirati, ili mu je nepoznata materija, pa mu je na osnovu nepoznavanja najlakše da kaže - ovlašćena organizacija i da prepusti nekome drugome da razbija glavu šta je to, kako će se to formirati i kako će to raditi. To mogu biti i neke privatne agencije. Ima dosta privatnih firmi koje se razumeju u taj posao. Znači li to da će agencija pro forme obavljati svoj posao, a njih angažovati, ili će to možda, kako predlagač amandmana kaže, biti Biro za komunikacije Vlade Republike Srbije?Što se tiče tehničke opremljenosti, tu je Biro za komunikacije Vlade Republike Srbije najsposobniji, najopremljeniji. On sve može, i da prisluškuje po celoj zemlji, da kontroliše medije, da kontroliše sve elektronske medije, mnoge novine itd. Njegovu uređivačku politiku možemo najjasnije sagledati preko "Nedeljnog telegrafa", "Pink" i BK televizije. To vam je slika i prilika Vladimira Popovića - Bebe. Možda i to, možda ste to mislili, ali kažite ko će biti angažovan, koga će to agencija angažovati. Da li vi mislite da ljudi koje će razne institucije poslati da budu članovi saveta agencije znaju ko bi to mogao da dođe u obzir? Ne znaju. Pojaviće se neko drugi ko će im to sugerisati. Taj neko ko se pojavi sa dovoljnim autoritetom da im sugeriše izbor ovlašćene organizacije, taj će manipulisati radom saveta agencije. To je valjda tako jasno. Drugo, ovo mora biti organizacija sa nekim javnim ovlašćenjima. Koja su to nova javna ovlašćenja koja će se prenositi na tu organizaciju? To se mora definisati, da vidimo koliko tih svojih zakonom propisanih javnih ovlašćenja agencija može preneti na nekoga drugoga. Da li samo prikupljanje informacije o kršenju zakona, opštih uslova, podzakonskih akata, pojedinačnih rešenja itd. i podnošenje izveštaja agenciji, ili donošenje odluka o upravnom postupku. Ovako, kako ovo niste uopšte definisali, ne bi me iznenadilo i da svoja upravna ovlašćenja agencija na nekog drugog prenosi.
Izvolite, reč ima predstavnik predlagača, potpredsednik Vlade gospodin Žarko Korać.
Poštovana gospođo predsednice, poštovani narodni poslanici, radi se o nečemu veoma jednostavnom. U Srbiji, posle završetka konkursa i dodele frekvencija, nažalost po postojećim tehnološkim uslovima, koji su manje - više deo realnosti u kojoj živimo, to je negde oko 300, videćemo kako će to stručni ljudi uraditi, biće veliki broj elektronskih medija. Očigledno je da ta agencija mora da ovlasti stručne ljude po medijima, po vrlo jasnom ugovoru, o tome šta će oni raditi, više u smislu prikupljanja, da ne bude neke zabune, i snimanja programa. Postoji već sada određena zakonska odredba u vezi sa tim. To su tzv. analize sadržaja, a u formalnom smislu npr. kontrole da li se drže zakonske obaveze (prema ovom zakonu) da 20% odukupnog vremena, od 24 časa,mogu da budu reklame. Evo, recimo, to je jedna od prvih stvari koju će oni kontrolisati - da li je predviđeno vreme zakonom za reklamiranje poštovano. Može da se desi da neko iskoristi situaciju što je geografski daleko od Beograda, paonda 50-60 ili 70% reklamira, znači zarađuje mnogo više, i onda je, naravno, uspešniji na tržištu. Dakle, ovde se radi samo o tome da će agencija ovlastiti one ljude koji su kompetentni u ovoj oblasti, a oni će, naravno prema određenim principima i ugovoru sa njima, izvršiti to prikupljanje, analizu i ispostaviti agenciji to, da bi agencija imala uvid u to da li se poštuje zakon, kako se kaže, u formalnom smislu; znači, da li je više reklama nego što je dozvoljeno. Onda će, naravno, doći postepeno do toga da će se ljudi koncentrisati na mnogo složenije stvari, kao što su - da li se ispunjavaju i ostale zakonske odredbe,koje su u formalnom smislu možda manje precizne ovde, ali suštinski postoje. Dakle, ni o čemu drugom se ne radi i naravno sa tim nema apsolutno nikakve veze ništa drugo, ovo je samo ono što je smisao zakona, jer šta će ti zakon ako nema nekoga ko će moći da izvršiuvid u to da li se ovaj zakon uopšte sprovodi. Hvala lepo.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Zoran Anđelković, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS po ovoj tački dnevnog reda.
Dobro, sada smo dobili malo objašnjenje na šta se misli kada se govori o angažovanoj ovlašćenoj organizaciji koja bi trebalo u ime agencije da obavlja neke poslove. Ali, ako je to samo vrsta programa, dužina programa, odnosno tih elemenata koje mora da sadrži jedan program - znači, reklama, obrazovni program, vesti, informativni program i sve ostalo - onda je to samo tehnički deo posla. To je onda samo recka vremena koje neko koristi kada emituje program. Ali, ovde u 13. članu u drugom stavu se kaže - odnosi na vrstu (to što ste sada vi govorili, gospodine Korać), ali i dalje kaže - kvalitet programa. Koja je to agencija koja će da utvrđuje kvalitet programa, odnosno ovlašćena organizacija? Ako je to agencija, onda u redu. Način na koji biramo agenciju kaže da ona može da se bavi time, da utvrđuje kvalitet programa. Ali, ko je taj? Da li je to slučajno VIM, da li je to sutra možda SOROŠ? Da li Skupština možeda reaguje na to koju je ovlašćenu organizaciju angažovala agencija? Prema tome, ovde je reč o tome da ta ovlašćena organizacija sutra može da utiče faktički na program, ne na kvalitet, nego na program te radio-televizijske stanice na terenu. Iz tih razloga potrebno je precizirati, ako se ne briše, šta su mogućnosti a šta su prava te ovlašćene organizacije koja bi u ime agencije ove poslove radila. I, drugo, ovde se stalno barata sa cifrom od 200-300 frekvencija i 200-300 radio-stanica. To nije isto. Na istoj frekvenciji može jedna TV stanica da bude u Beogradu, Kruševcu, Pirotu, Novom Sadu itd,ako se poštuje, a sad se to ne poštuje, opseg emitovanja programa. Prema tome, na 200 frekvencija moguće je 500 TV stanica ili radio - stanica. To je potrebno reći, da ne bi u javnosti bilo različitih manipulcija o tome.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 13. amandman suzajedno podnelinarodni poslanici Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević. Da li predstavnik podnosilaca amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Miloš Lukić.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, praktično je već započeta tema u vezi člana 13, a poslanička grupa stranke SSJ podnela je amandman na stav 1. i stav 2. ovog člana. Kada je reč o stavu 1. mi predlažemo da se on praktično skrati i da se kaže: "Agencija vrši nadzor nad radom emitera samostalno", i da nema ovog nastavka" ili angažovanjem ovlašćene organizacije". Zašto da nema ovlašćene organizacije? Pre svega zato što ovim zakonom nije utvrđen kriterijum koja je to organizacija. S druge strane, postavlja se pitanje, ukoliko se kaže da je to organizacija koja je stručna, kvalifikovana i sl., njene pristrasnosti, odnosno nepristrasnosti. Jer, ti ljudi koji su već stručni i kvalifikovani za ovu oblast već su angažovani u nekim medijima i već imaju određeni stav. Tako možemo doći u vrlo nezgodnu situaciju. Znači, ukoliko je agencija ta koja izdaje dozvole, smatramo da agencija treba da vrši i nadzor nad radom ovih emitera. Što se tiče stava 2, on je takođe vrlo problematičan iz nekoliko razloga. On pre liči na pretnju emiterima; kaže se - u vršenju nadležnosti iz stava 1. ovog člana agencija je dužna da se posebno stara o tome da emiteri u svemu poštuju uslove pod kojima im je dozvola izdata, što se posebno odnosi na vrstu i kvalitet programa. Mi predlažemo da se iza reči: "izdata" stavi umesto zapete tačka, a reči: "što se posebno odnosi na vrstu i kvalitet programa" brišu. Naime, u vršenju nadzora agencija je dužna da vrši kontrolu ispunjenosti svih uslova propisanih za izdavanje dozvola za rad, a ne samo uslova koji se odnose na vrstu i kvalitet. Kada posebno apostrofirate vrstu i kvalitet automatski pretite emiterima da moraju da vode računa o tome šta će prikazivati itd. Samim tim ovaj stav 2. ima nekoliko detalja koji ukazuju na mogućnost zloupotreba i mogućnost samovolje onih u agenciji i onih koji vrše nadzor. Moramo biti načisto da agencija kao agencija neće biti ta koja će primenjivati i utvrđivati sve ove kriterijume, jer, bez obzira na svu ovu priču o nepristrasnosti, samostalnosti, znamo da će to biti neki politički centri moći koji će imati neposredan uticaj na članove agencije, odnosno na samu agenciju. Stoga smatramo da treba izbrisati što više detalja koji ukazuju na mogućnost samovolje i na mogućnost zloupotreba nadzora koji je predviđen članom 13.
Za reč se javio predsednik poslaničke grupe SRS, narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo, ovim amandmanom se posebno potencira potreba da se izbaci pitanje kontrole kvaliteta programa. Šta znači to - kvalitet programa? Da li je to estetski kvalitet programa, njegove estetske vrednosti u širem smislu šire su od umetničkih vrednosti. Da li je reč o takvom kvalitetu? Ko je taj ko će to procenjivati? To mogu biti samo akademici iz te struke i za njihov sud o estetskim vrednostima moglo bi se delimično reći da može predstavljati neprikosnovenost. Ali, i to je podložno kritici. Ta vrsta kvaliteta jepo prirodi stvari neprocenjiva. Da li je to stručni kvalitet programa? Možete imati program koji je po stručnom kvalitetu vrhunski, ali po sadržaju i umetničkom kvalitetu može biti nula. Imamo takvih filmova. Jedan od takvih filmova je "Rat zvezda", da bi vam bilo jasno. Po stručnom kvalitetu je neprevaziđen, verovatno do danas. Po umetničkom kvalitetu je beznačajan, bar na osnovu mog skromnog mišljenja, nisam stručnjak iz te oblasti. Ili je to politički kvalitet? Videli smo da vi za ove dve godine vlasti vodite računa isključivo o političkom kvalitetu programa, i to političkom kvalitetu koji tumačite na svoj, usko ideološki način. Vašim ocenama političkog kvaliteta nije odgovarala "Ravnogorska čitanka" na državnoj televiziji, odmah ste je izbacili. Međutim, svi antisrpski programi, strane produkcije, zadovoljavaju merila vašeg procenjivanja političkog kvaliteta i oni imaju mnogo prostora i na državnim i na paradržavnim medijima. Ulazite u nešto što treba da zavisi isključivo od tržišta. Vaše je da procenite - da li neko ko je dobio frekvenciju emituje program u skladu sa zakonom, ili krši taj zakon? A kakav je kvalitet njegovog programa, to će da procenjuje tržište. Uostalom, vi ste prigrlili i nekoga koga ste ranije u javnosti najčešće napadali, da je upropastio sve estetske vrednosti u muzičkoj umetnosti - Željka Mitrovića. Dok je on bio JUL-ovac, on nam je bio najomrznutiji. JUL pao sa vlasti, vi prigrliste Željka Mitrovića i sada su vam to najveće umetničke vrednosti.
Upozoravam vas na prekoračenje vremena. Narodni poslaniče, svaki put prekoračite vreme, nijednom niste ispoštovali vreme.
Odmah završavam. Ja vas pozivam da kvalitet prepustite tržištu, a ne sebi i svojim agencijama.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Narodni poslanik Vojislav Šešelj jednim amandmanom je predložio brisanje nadnaslova iznad člana 14. i člana 14. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo, tražim amandmanom na član 14. da se briše i naslov i celi član. Taj član 14. kaže: "Fizička i pravna lica imaju pravo da agenciji podnose predstavke u vezi sa sadržajem programa emitera, ako smatraju da se tim programima vređaju ili ugrožavaju njihovi lični interesi ili opšti interes". Kad je reč o ličnom interesu, onda je to opravdano; ako neko smatra da mu je povređen neki lični interes, na zakonom nedozvoljeni način. Ne svaka povreda ličnog interesa. Ako ja potpredsednika Vlade Žarka Koraća kritikujem argumentovano, temeljito, suštinski, njegov je lični interes sigurno povređen. Niko ne voli da bude kritikovan i nikome nije u interesu da bude kritikovan, posebno ako je to neka oštra, žestoka kritika. Ali, on ne može po ovom zakonu da ima pravo da se žali agenciji, jer sam mu ja povredio neki interes, tako što sam ga kritikovao. Ovde mora stvar da se precizira, da se kaže - iznošenjem neistina, kleveta. Onda to ima smisla. Neko ko vrši povredu tuđeg interesa ne sme to da radi na zakonom nedozvoljeni način; pa, ako je u pitanju kleveta, ako je u pitanju uvreda itd. Ali, ako je reč o povredi interesa, koja je po našem ustavu dozvoljena, koja je po Krivičnom zakonu dozvoljena, zašto bi neko onda imao pravo da traži od agencije da mu štiti nešto što mu sam zakon ne štiti? Što Krivični zakon smatra da ne treba štititi, sada agencija treba samostalno da procenjuje hoće li štititi, ili neće. I, šta je to opšti interes, što građani treba da stavljaju u sopstvenu zaštitu, da pozivaju agenciju da štiti. Vi od građana tražite da budu doušnici, šta, da cinkare? Povređeni opšti interes; šta to znači - povređeni opšti interes? Nema povrede opšteg interesa bez povrede zakona, i jedino je logično prijavljivanje po pitanju povrede zakona. Najbolje je da ova formulacija "opšti interes" bude izbačena, jer ona samo dozvoljava zloupotrebu. Drugi stav kaže: "Agencija je dužna da po prijemu i razmatranju predstavke, predstavku bez odlaganja dostavi emiteru na izjašnjavanje i da mu odredi rok za to, osim ako je predstavka očigledno neosnovana, u kom slučaju je odbacuje i o tome obaveštava podnosioca predstavke". Agencija sada vodi istragu, ona obaveštava emitera i traži od njega izjašnjenje. Ovo je tipično posao radnje iz upravnog postupka. (Predsednik: Da li koristite sledeća tri minuta?) Da. Ovo je još jedan dokaz da je reč o državnom organu uprave. Državni organ uprave dobija informaciju, dobija prijavu, traži od sebi podređenog emitera da se izjasni kome je dao frekvenciju; dakle, on je u direktnom odnosu zavisnosti prema agenciji. On se izjašnjava i onda traje upravni postupak, nakon njegovog izjašnjenja. U stavu 3. se kaže: "Ako se emiter ne izjasni u ostavljenom roku, ili obavesti agenciju da je predstavka neosnovana, a agencija i pored toga smatra da je predstavka osnovana, dužna je da preduzme odgovarajuće mere prema emiteru" - dakle, već se ovde preti kaznom, sankcijom - "kao i da podnosioca predstavke uputi na koji način može da zaštiti svoj interes". Ovo je lepo, što će uputiti podnosioca predstavke, ali ona već preduzima meru; i to bi bilo u redu, da sada postoji neki viši organ od agencije kome će se emiter u upravnom postupku žaliti. Dakle, u kome će se zadovoljiti princip dvostepenosti. To ste potpuno izbegli i malopre gospodin Šabić to nije znao da objasni. On se poziva na primere iz starog komunističkog režima, ili malopre Čedomir Jovanović na Zakon o RTS-u iz 1991. godine. Jedanaest godina sam ja temeljito kritikovao taj zakon, zajedno sa nekima od vas, koji su to zaboravili pa sada donose još gore zakone. Dalje se kaže u stavu 4: "Odgovarajućim merama iz stava 3. ovog člana smatraju se, naročito: 1) mere koje agencija izriče u skladu sa ovim zakonom; 2) podnošenje prekršajne ili krivične prijave, ili iniciranje odgovarajućeg postupka pred nadležnim državnim organom". Dakle, agencija ima sva ovlašćenja, kao bilo koji drugi organ državne uprave. Ove dve tačke kao da su prepisane iz Zakona o državnoj upravi, ili kako se već zove taj zakon; kao da su prepisane, a nema mogućnosti žalbe na prvostepenu odluku agencije, na prvostepeno rešenje agencije, u okviru principa dvostepenosti upravnog postupka. Jer, ne zaboravite, po odlučivanju u drugom stepenu, odluka je pravosnažna i izvršna. Tužba sudu ne odlaže izvršenje, i to imajte u vidu. Princip dvostepenosti u upravnom postupku obezbeđuje odlaganje izvršenja po donošenju rešenja u prvom stepenu. Mora da se okonča drugi stepen, da bi rešenje bilo izvršno.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Rajko Baralić, Đura Lazić, Jovan Todorović, Dragan Jovanović i Branko Ružić. Da li predstavnik podnosilaca amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Rajko Baralić.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani novinari, sa grupom kolega iz SPS-a podneo sam amandman kojim predlažemo da se član 14. briše. Narodni poslanik dr Vojislav Šešelj je dao već dobar deo argumentacije, zato što je i on imao sličan amandman. Želim da kažem da ovde jeste uložen veliki napor, predlagač zakona je uložio veliki napor da pokuša da objasni da se ovde ne radi o organu državne uprave, ali zapravo on to jeste, po onome što član 14. definiše. Mi razumemo zašto je bila potrebna takva gimnastika, ali smo obavezni, naravno, i da kažemo zašto mislimo da to tako ne treba. Ponovo ističemo - emiteri će morati, kada ovaj zakon bude usvojen, da ispoštuju veoma strogu proceduru, da dobiju finansijsku obavezu po dva osnova, i za frekvenciju i za emitovanje programa. Moraće da ispune čitav niz drugih propisa koji nisu samo iz ovog zakona, već i iz nekih drugih. Moram da kažem da će najveći broj emitera biti vlasnici privatnih stanica koji ulažu svoje pare; i zato član 14, na jedan način koji nije potpuno jasan, emitere ponovo dovodi u jedan dosta delikatan položaj. Ovde je praktično moguće samo na osnovu jedne anonimne prijave, ukoliko postoji izvestan interes nekoga u agenciji, da bude zabranjeno emiteru da emituje program. Taj rizik, ako usvoji ovaj zakon sa ovim članom, prihvatiće Narodna skupština. Mislim da nije interes Narodne skupštine i interes vlasti, građana Srbije da se na jedan potpuno restriktivan način priđe emiterima, zato što, još jednom kažem, ulažu ipak svoj novac. Ovde se kaže u trećem stavu - ako se emiter ne izjasni uostavljenom roku ili obavesti agenciju da je predstavka neosnovana. Znate, emiter treba da se izjasni da je predstavka neosnovana, a ona se odnosi na emitera; znači, i da se sam izjasniš o onome što si činio. To treba da procenjuje neko drugi. (Predsednik: Upozoravam vas na vreme.) Samo još jedna rečenica. Osim toga, emiter je ovde u situaciji da bude u stalnom strahu od raznih diskrecionih ne ovlašćenja nego namera koje imaju pojedini ljudi ili u vlasti ili u agenciji što se može smatrati jednim te istim, i zato predlažemo da se član briše i da se emiterima omogući da normalno funkcionišu. Hvala lepo.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Da.) Izvolite, iako ste malopre objasnili brisanje člana 14. i nadnaslova iznad člana 14; ponovo, izvolite.
Pa vi ste zaboravili da mi je malopre nedostajalo bar još minut-dva da objasnim do kraja stav SRS po ovom članu 14. Pošto se ovaj amandman podudara sa amandmanom SRS, zapravo je istovetan, ja ću iskoristiti priliku da nekom dodatnom argumentacijom dokažem neodrživost ovog člana 14. zakona, sa aspekta opštih pravnih principa i posebnog načela našeg upravnog prava. Vidite, kroz analizu ovog zakonskog projekta, član po član, razvija se jedna kritička koncepcija kako bi zakon zapravo trebalo da izgleda. On bi bio kao obrnuta slika u ogledalu ovog vašeg zakonskog projekta. Vi ovde niste predvideli mogućnost odlučivanja u drugom stepenu na pojedinačna rešenja saveta agencije, odnosno agencije kao institucije, a ako agencija kao institucija donese na prečac rešenje kojim se ukida pravo emitera ili mu se oduzima pravo na emitovanje programa, zatvara mu seradio ili televizijska stanica. On nema više nikakvih mogućnosti nego da se u dugom sudskom postupku bori za svoja prava. Taj postupak u upravnim sporovima traje najmanje godinu dana, to iz iskustva znam. Međutim, upravo zbog toga što je po prirodi stvari sudski postupak spor, on iz nekih drugih razloga mora biti spor, retki su sudski postupci na prečac. Takve smo imali samo u vreme zabrane knjiga; u roku od tri dana je zakazivano suđenje po privremenoj zabrani, pa je u roku od tri dana podnošena žalba Vrhovnom sudu. Zakon o informisanju je nešto drugo, on je imao prekršajne odredbe, a prekršajni postupak nije sudski postupak, vi to ne znate. Ono što se zove sud za prekršaje organ državne uprave, a organ državne uprave je imao princip dvostepenosti zadovoljen, jer je nižem sudu za prekršaje sva rešenja preispitivao viši sud za prekršaje.Čak se to zvalo kao organ za prekršaje, i to nije sudska instanca, to bi vi kao predsednik nadležnog skupštinskog odbora trebalo da znate. Ovde je reč samo o sudskim instancama kod zakona o prekršajima, tu postoji mogućnost da se odmah sprovede prekršajna sankcija, a to je sada stvar druge rasprave da li je i to opravdano ili treba u budućnosti menjati.
Ja vam se zahvaljujem, opet ste prekoračili vreme.
Ovde je reč o upravnom postupku, u ovom upravnom postupku mora izvršenje prvostepenog rešenja da se odlaže do drugostepenog, a kod vas drugostepeni postupak ne postoji.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Šešelj. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, vi mislite da je moj posao uzaludan, ali grešite strašno, jer ja ovo nisam pisao zbog vas. Ja ovde izlažem projekat SRS po pitanju radiodifuzije, kritikujući ovaj vaš koji ne valja, to ste videli, dobro je, i vi nešto da vidite, dobro je to, to je pohvalno. Ovde tražim da se u članu 16. u stavu 3. zameni reč "pribavljaju" rečima "mogu da pribave". Šta kaže taj stav 3? Reč je o poglavlju - saradnja sa državnim i drugim organima i organizacijama. "Nadležni državni organi prilikom pripreme propisa koji se odnose na oblast radiodifuzije pribavljaju mišljenje agencije." Koji su to nadležni državni organi? Na primer, Vlada; Vlada ima pravo zakonodavne inicijative, ali to može biti poslanička grupa. Vi ovim terate poslaničku grupu da pribavlja mišljenje agencije pre nego što podnese projekat izmena i dopuna zakona o radiodifuziji. Zbog toga ovde treba da stoji - može, a ne mora. Sada jedna poslanička grupa neće da traži njihovo mišljenje i vi kažete - e, sada ne može ni taj zakonski projekat da ide u proceduru; a nama Ustav daje pravo da po svakom pitanju možemo biti nosioci zakonodavne procedure. Vi sada ovim uskraćujete i ograničavate naše ustavno pravo. Neka o ovome potpredsednik Vlade malo razmisli. Ne možete vi ovim da uskraćujete ono pravo koje mi imamo po Ustavu. Mi možemo da podnesemo predlog za donošenje bilo kog zakona iz bilo koje oblasti i to naše pravo niko ne može uskratiti. Mi imamo određene uslove koje moramo zadovoljiti, da to bude napisan tekst, da bude ovakav, onakav tekst, i to je ono što se poštuje kod podnošenja zakonskih projekata i kod podnošenja amandmana. Naravno, ovde imamo praksu da odbijate da nam to uvrstite u dnevni red, ali tada vi kršite Poslovnik, kada odbijate da nam uvrstite u dnevni red zakonske projekte ili inicijative za smenu ministra Vlade u celini itd. i još obrazlažete - ne možemo mi predlagati smenu Vlade zato što tu Vladu nismo birali i nismo za nju glasali. Ali, to je za istoriju srpskog parlamentarizma jedan dragocen biser, crni biser, ali biser u pravom smislu reči. Međutim, ako posle usvajanja ovog zakona poslanička grupa SRS, imajući mnogo primedaba, podnese projekat zakona o izmenama i dopunama zakona o radiodifuziji ... (Predsednik: Da li koristite sledeća tri minuta?) Koristim, brzo ću to da objasnim. Mi imamo to pravo po Ustavu i vi nas sada ne možete dodatno obavezati da prethodno tražimo mišljenje od agencije. Šta briga agenciju? Znate, mi možemo tim našim projektom da tražimo ukidanje agencije, a vi nas obavezujete da tražimo mišljenje agencije o njenom sopstvenom ukidanju. Hoću da vam pokažem koliko je to besmisleno i da vas ubedim da bar ovaj amandman prihvatite. Kada Vlada pribegava svom pravu zakonodavne inicijative u ovoj oblasti, onda ona može da traži mišljenje agencije i to je svakako njena agencija. Mi, srpski radikali, nećemo iz principa. Tamo su sve vaši ljudi, vaši ljudi iz Vlade Srbije, iz vlade Vojvodine, iz Skupštine Srbije, iz Skupštine Vojvodine, iz nevladinih organizacija, iz crkava i verskih zajednica; sve su to vaši ljudi i mi iz principa nećemo da im se obraćamo i ne interesuje nas njihovo mišljenje, ne držimo do njihovog mišljenja. Što bih ja tražio od njih mišljenje, ako ne cenim njihovo mišljenje. Ne može biti poštenije. Nije kao ono vaše "pošteno" iz 1993, nego zaista pošteno. Prema tome, šta izlazi iz svega ovoga? Da ovo preformulišete, da u članu 16. ne stoji da se pribavlja mišljenje, nego da se može pribaviti mišljenje, ali i celi stav može potpuno da se briše, jer da li će neko pribavljati mišljenje ili neće ako ne mora, to je njegova stvar. Možda se može obavezati agencija kada zatraži mišljenje organ nadležan za zakonodavnu inicijativu da je obavezna da da mišljenje. To ima smisla, a vi o tome ne razmišljate. Vi biste da uskratite naše ustavno pravo zakonodavne inicijative, a ne da tu zakonodavnu inicijativu učinite što kvalitetnijom, što solidnijom i što zasnovanijomna opštim principima pravnog poretka. U tom slučaju vi nam ovde zapravo, negirajući naše elementarno ustavno pravo, dodajete u nizu argumenata još jedan veoma važan, sa kojim ćemo odmah osporavati ovaj zakon pred Ustavnim sudom Srbije, čim on eventualno bude izglasan. Nemojte uopšte sumnjati u to. Vi sada znate koliko su vam pouzdani ti koje ste izabrali u Ustavni sud. Ja ih namerno nisam hteo osporavati kao ličnosti, nijednoga. Nisam hteo ni daprisustvujem raspravi, ali mi je vrlo interesantno da vidim kakve će biti njihove prve presude. To mi je najinteresantnije.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Nešović, Joca Arsić i Milan Stanković. Reč ima narodni poslanik Joca Arsić, predstavnik podnosilaca amandmana na član 17.
Poštovane kolege poslanici, u ime poslaničke grupe SPS, kao što ste rekli, nas nekoliko poslanika smo podneli amandman na član 17. predloženog zakona. Podsetiću vas samo da smo ovim amandmanom predložili da se briše stav 2. ovog člana, a stav 3. postane stav 2. Sam član glasi: "Agencija može emiteru izreći opomenu i upozorenje, može mu, u skladu sa odredbama ovog zakona, privremeno ili trajno oduzeti dozvolu za emitovanje programa." U stavu 2, koji mi osporavamo: "Izuzetno, emiterima - ustanovama javnog radiodifuznog servisa koje ne podležu obavezi pribavljanja dozvole za emitovanje programa od strane agencije, može se izreći samo opomena i upozorenje." Mi smo smatrali da ovaj član kako stoji dovodi u potpuno različite položaje emitere. Reći ćete da ne mogu da budu predmet oduzimanja oni koji nisu dozvolu ni dobili, ali smatramo da se na ovakav način favorizuje onaj emiter koji može doći u situaciju da prekrši norme ponašanja, a da drugi emiteri zbog takvih prekršaja budu predmet privremenog ili trajnog oduzimanja dozvole. Brisanjem ovog stava 2. izjednačili bismo sve emitere i stavili u isti položaj servise koji ne dobijaju, kako je to ovde rečeno, dozvolu. Na takav način bismo i onemogućili da neko, koristeći taj svoj privilegovani položaj da mu ne može biti ni privremeno ni stalno oduzeta dozvola, može da stalno čini prekršaje, a da za to dobija samo opomenu i ništa više od toga. Na taj način, kao što sam rekao, emiteri nisu svi u istom položaju. Smatramo da ovaj stav 2. treba brisati i na takav način dovesti u potpuno ravnopravan položaj sve emitere, a da stav 3. praktično, po prihvatanju ovog amandmana, postane stav 2. predloženog zakona.
Za reč se javio potpredsednik Vlade gospodin Žarko Korać, predstavnik predlagača.
Moram da kažem da u prvom trenutku ovo deluje kao logična primedba, zašto se stvara neravnopravnost između javnog servisa i privatnog. Međutim, postoji jedna velika razlika. Ako pogledate one članove koji se odnose na radiodifuznu ustanovu Srbije, znači od člana 85. pa nadalje, videćete da je ta ustanova u drugom položaju prema agenciju nego što su neki privatni mediji koji imaju privatno vlasništvo, kakvih će nesumnjivo u Srbiji uglavnom i biti. Ovde se kaže: "Organi radiodifuzne ustanove Srbije su upravni odbor i generalni direktor. Organ upravljanja radiodifuzne ustanove Srbije je upravni odbor koji ima devet članova. Članove upravnog odbora imenuje i razrešava agencija". Agencija ima mogućnosti ako je u potpunosti nezadovoljna načinom kako funkcioniše upravni odbor radiodifuznog servisa RTS-a, da interveniše pod uslovom navedenim zakonom, a upravo taj upravni odbor na osnovu konkursa bira generalnog direktora. Drugim rečima, postoje drugi načini kako agencija može da zaštiti interes građana Srbije, a ne oduzimanje frekvencije. To je prosto bilo nelogično. Ona ima mnogo veća prava u odnosu na tu ustanovu; tako da,grubo rečeno, stvar nije da je privilegovan javni radiodifuzni servis, nego je obratno, on je podložan mnogo većoj kontroli od strane agencije, što se ne odnosi na privatne vlasnike, koji samo moraju da se drže određenih zakonskih propisa i da se onda može izreći određena kazna. Nadam se da sam objasnio da je javni radiodifuzni servis podložan mnogo većoj kontroli agencije i zato je ovde moguća samo opomena i upozorenje, pre nego što bi eventualno agencija došla u jednu vrlo tešku situaciju da mora faktički da pristupi promeni upravnog odbora koji ne vrši svoju funkciju prema zakonu. Znači, dolazi do ozbiljnih prekoračenja.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
Osporavanjem ovog amandmana, koji insistira da svi pred zakonom budu isti - dakle i ti javni servisi, kako ste ih definisali, iz oblasti radiodifuzije i privatne firme koje se bave tim poslovima kao emiteri - vi gubite iz vida da postoje i javni servisi lokalnog karaktera u tom smislu i da će oni biti sve češći. Drugo, pred našim zakonom sva pravna lica moraju biti potpuno jednaka, i privatnopravna i javnopravna. Sve sankcije koje se mogu izreći privatnopravnim licima moraju da budu moguće i za javnopravna lica. Oblast radiodifuzije, odnosno javnog servisa, kako ste vi definisali unutar nje, u klasičnoj nauci administrativnog, odnosno upravnog prava nazivaju se javnopravnim korporacijama. To su nekada bile samo radio-stanice, pa kasnije i televizije u državnoj svojini, kada su bile jedino državne, zatim vodovod, kanalizacija, elektroprivreda itd. Sve su to javnopravne korporacije. One moraju podlegati istim pravnim propisima kao i privatnopravna lica i ne sme se praviti nijedan izuzetak, i povodom toga ćemo vam osporavati pred Ustavnim sudom. Namerno nismo pisali amandman da vas ne bismo na vreme upozorili, a pošto je neka druga stranka to već uradila, sada moram to da ofiram, jer smo vas tu čekali i na tome sigurno mora da vam padne pred Ustavnim sudom. Drugo, vi u stavu 3, koji se takođe mora osporavati, kažete "agencija može da pred nadležnim sudom ili drugim državnim organom pokrene postupak protiv emitera ili odgovornog lica emitera ako njegovo činjenje ili nečinjenje ima obeležja dela kažnjivog prema zakonu". Šta znači ovo - može? Po zakonu, ako je reč o krivičnom delu, svi moraju da podnesu prijavu. Ako je reč o prestupu ili prekršaju, svi državni organi sigurno moraju. Nijedan državni organ ne sme da prikriva prestup i prekršaj. Građanin ne mora da prijavljuje prestup i prekršaj, ali mora krivično delo. Zašto onda može? Zašto uopšte stoji ovaj treći stav, kada se on podrazumeva podrugim zakonima, a posebno po saveznom krivičnom zakonu. Ako već stoji, onda mora da stoji kako to piše u drugim zakonima. Agencija mora, agencija je obavezna da nadležnom sudu ili drugom državnom organu podnese prijavu u slučaju krivičnog dela, prestupa ili prekršaja. Kao i za odgovorno lice unutar emitera, kao i za samog emitera koji je obično pravno lice. Prema tome, tu nemate nikakvog razloga da ne prihvatite ovu intervenciju.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? Da. Izvolite. Ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, narodni poslanik Zoran Anđelković.
Dame i gospodo, gospodine potpredsedniče, upravo ovo što ste vi objasnili dovoljno govori da ne treba drugi stav. Ali, ostavimo po strani javni servis. Nije ovde samo pitanje javni servis, ovde je u pitanju civilni sektor. Šta znači sada to ako uzmemo da verske zajednice imaju pravo da emituju program; i sada dobije tamo neka sekta, ne znam ni ja šta se sve ovde podrazumeva pod verskim zajednicama, možda i sekte imaju pravo da dobiju dozvolu. I oni onda krenu uvredljivo da se odnose i dođu faktički pod sankcije člana 17. Šta onda to znači? Onda im se ne može ukinuti dalje emitovanje programa. Znači, oni i dalje mogu da nastave da emituju program. Nije ovde reč samo o radiodifuziji Srbije i o javnom servisu, a koji sam po sebi verovatno ima obavezu prema građanima zato što se finansira od strane građana. Šta je sa onima koji nemaju obavezu, nego imaju obavezu prema nekima koji ih finansiraju. Stav 3? Pa, on kaže da će se pokrenuti krivični postupak, ali neće im se oduzeti pravo da emituju program, ili frekvencija. To je suština. I u članu 18. teško.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Ako ne, prelazimo na amandman na član 17. koji je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Podnosilac amandmana želi reč. Reč ima narodni poslanik Velimir Simonović.
Dame i gospodo, nasuprot kolegi Šešelju smatram da stav 3. člana 17. treba izbaciti, jer se tu daje agenciji pravo da može da pokreće, tuži i ako ima neko krivično delo itd. Međutim, smatram da agencija za radiodifuziju ne bi trebala da ima ovlašćenja da pokreće krivične postupke protiv medija. To je stvar tužioca kao i oštećenog, to agencija ne treba da čini. Ako bi nekim slučajem ovaj moj amandman bio prihvaćen od strane Vlade, onda bi u konačnoj verziji trebalo da u članu 14. stav 4. izbaci tačku 2).
Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, presednik poslaničke grupe SRS.
U osnovi se slažem sa profesorom Simonovićem, samo mu skrećem pažnju da oni koji su u Vladi pisali zakon u stvari ne znaju za razliku između pokretanja postupka i podnošenja prijave. Osetio sam da oni misle da je podnošenje prijave već pokretanje postupka. Zato sam sve vreme, obrazlažući svoje zalaganje da se ovo briše ili preformuliše, govorio o obavezi podnošenja prijave. Oni svakako ne mogu da pokrenu postupak u pravom smislu reči, jer postoje nadležni državni organi za pokretanje postupka. U krivičnom postupku mogu da pokrenu samo ako je neko od njih povređen, pa javni tužilac odbije da krivično goni, onda može i privatno lice da krivično goni, da zaštiti neka svoja prava i interese. Oni to ne znaju, jer njima pravnici ne pišu zakonske projekte, nego im pišu diletanti. Kada kažem diletanti, ne mislim ništa uvredljivo, nego ljudi koji se ne razumeju u suštinu problema. Ovde na primer, kod pitanja kažnjavanja i izricanja mera, propisali ste kazne. Jedna od tih kazni je privremeno, a druga trajno oduzimanje dozvole. Agencija može doći u situaciju i da državnoj televiziji Srbije privremeno oduzme dozvolu za emitovanje, možda i trajno. Imate sada slučaj odmetnutog rukovodstva državne televizije. Oni ne slušaju Vladu, ne slušaju državu, ali postoji jedan faktor koga oni slušaju, a vi ga se bojite, pa ne smete otvoreno da im se suprotstavite. Vi to znate bolje od mene. Nije Beba, Beba je tu malo dete. Postoji mnogo ozbiljniji faktor od Bebe, ako insistirate zove se Vilijam Montgomeri. Ne bih vam rekao da niste insistirali. Ustručavam se da pominjem, i ja se pribojavam tog faktora, a kamoli vi. Veoma je moćan. Strašan je to faktor. Međutim, ovde ne postoji želja da se zakonski projekti pišu po svim principima i normativima pravne tehnike i pravnog normiranja. Stav 3. je besmislen i tu se slažemo profesor Simonović i ja. Međutim, slažemo se i po drugom pitanju. Agencija nije organ nadležan da pokreće postupak, ali se u laičkoj praksi smatra da je postupak pokrenut čim je krivična prijava podnesena. To je u širem smislu nekog pokretanja postupka. U užem, pravnom smislu, postupak te vrste pokreće samonadležni državni organ, a to može biti samo javni tužilac u krivično-pravnim predmetima, može biti drugi nadležni organ kada je reč o prestupima i prekršajima. To mogu biti inspektori, to nekada može biti policija itd; policija pred sudom za prekršaje, pošto je i sud za prekršajeorgan državne uprave, a ne sudski organ, pa mu policija pokreće postupak podnošenjem prekršajne prijave. Podnošenje prekršajne prijave već označava početak prekršajnog postupka. U krivičnom pravu, podnošenje krivične prijave nije početak postupka. Tamo je zahtev javnog tužioca za pokretanje istrage početak krivičnog postupka..... (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) ... ili krivično-pravna tužba privatnog lica, tamo gde privatno lice može podneti tužbu.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
To je u članu 19. i predlažem radi racionalnosti da se on skrati, te ovom tekstu nisu potrebna tri stava, a onda to može da glasi ovako: agencija u cilju zaštite maloletnika može izreći kaznu ukoliko se programom emitera krše odredbe opšteg uputstva o zaštiti maloletnika. To je sasvim dovoljno i sve je rečeno.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, presednik poslaničke grupe SRS. (Ivan Andrić, sa mesta: Sledeći je vaš amandman.)
Šta je sledeće moje? Svi amandmani su ovde moji i o svakom govorim. Prema tome, sve je ovo naše, nema ovde moj i tvoj, svi su amandmani naši. Mislim, pošto i sam imam amandman na član 19, ali o njemu ću kasnije govoriti, da se može prihvatiti amandman profesora Simonovića, pošto on pojednostavljuje već postojeći tekst. Ovaj tekst koji ste vi ovde napisali, odnosno vaša vlada, vlada parlamentarne većine, suviše je komplikovan i nestručan. Nije ga pisao pravnik. Jedan od principa pravnog normiranja je da tekst bude koncizan, jasan i svima razumljiv. Taj princip ovde niste poštovali, jer vam stručnjak nije pisao zakonski projekat. U pravnoj normi nijedna reč ne sme da bude suvišna, a kamoli cele rečenice. Vi imate ovde i suvišnih rečenica. Vi ste u tri stava izrazili ono što može jednom rečenicom da se izrazi i da se sav smisao tom rečenicom obuhvati. Zašto ne angažujete pravnike sa strane, ako ih nemate u Vladi? Možda ste imali političkih potreba da nestručne ljude saformalno pravnim fakultetom zaposlite na stručnim funkcijama u Vladi, ali ako ste već morali da zadovoljite takve političke potrebe, onda ne smete tim ljudima poveravati da rade ono za šta nisu sposobni, jer blamiraju celu Vladu. Ovakvim članom 19. blamira se cela Vlada. To nije jedini član kojim se blamirate zbog čiste nestručnosti. Ovde više nije stvar političke koncepcije ili ideološkog pristupa ili opozicija vas napada zato što se sa vama ne slaže u strategiji razvoja, u načinu upravljanja itd. Vas ovde opozicija napada zbog nestručnosti, a to je nešto što bi za Vladu trebalo da bude nepodnošljivo. Ali, napadamo vas redom po svim zakonskim projektima. Naravno, politički vas napadamo. Napada vas onaj koji ima mnogo jače argumente od vaših i zato obično ćutite, nemate kontraargumenata. Pošto nemate kontraargumenata, izbacili ste celu poslaničku grupu SRS sa sednica da biste lakše usvajali te zakone. Vi ste i Poslovnik restriktivno menjali u tri navrata kako biste formalizovali rad najvišeg zakonodavnog tela, kako bi se ovo pretvorilo u pokretnu traku za štancovanje zakona. Mi se trudimo da vam ne dozvolimo da parlament bude pokretna traka za štancovanje zakona, nego da parlament bude mesto gde će se zakoni raditi, izgrađivati, gde će se zakoni formulisati, gde će se zakoni u međusobnoj debati i polemikamapreispitivati da bi bili što bolji, da bi ovaj parlament stvarao zakone trajne vrednosti, a ne samo zakone koji će važiti dok traje vaš mandat.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, pošto je ovo amandman kolege iz poslaničke grupe DOS, dužan sam da odgovorim i ponudim obrazloženje koje će, verujem, biti prihvatljivo za većinu poslanika. Naime, tačno je da bi se usvajanjem ovog amandmana bitno redigovao član 19, da bi on izgledao jednostavniji, međutim, on onda ne bi bio potpun na način na koji je to predvidela radna grupa i na način na koji mi smatramo da tako nešto mora biti rešeno. Dakle, član 19. ima tri stava. U prvom stavu se, kao veoma važno, naglašava obaveza usvajanja opšteg obavezujućeg uputstva od strane agencije za radiodifuziju. U drugom stavu se ide korak dalje i utvrđuju se periodi u kojima se može emitovati program koji je štetan za maloletnike, ali uslovno postoji interesovanje za takvu vrstu programa u nekim drugim delovima društva. Stoga se kao kritična norma definiše obaveza emitovanja tih programa u terminima koji po pravilu nisu termini u kojima maloletnici mogu da ih prate. U trećem stavu se utvrđuje princip zabrane emitovanja programa ukoliko se ovoga puta ugrožava fizičko, mentalno ili moralno razvijanje maloletnika. Dakle, ne ukoliko se ustanovi da postoji neka elementarna šteta, već ukoliko se proceni da postoji ozbiljna ugroženost po razvoj maloletnika. To su norme koje su utvrđene međunarodnim konvencijama i koje se nisu slučajno našle u članu 19. ovog zakona. Zapravo smo bili dužni da ih ovako precizno definišemo i utvrdimo, s tim što, naravno, ponekad ono što je jednostavno na prvi pogled izgleda logično i prihvatljivo, međutim ta jednostavnost ostavlja potom širinu u tumačenju koja u ovom konkretnom slučaju nije dozvoljena, pošto je reč o međunarodnim konvencijama koje su veoma striktne, precizne i jasne,ponekad obimne, ali nužno je da bude tako.
Da li se još neko od učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Šešelj. Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, moj amandman se odnosi na stav 2. Namerno malopre nisam hteo to da pominjem da bi ga u celini elaborisao kad moj amandman dođe na red. Taj stav 2. doslovno glasi: "Agencija se naročito stara da programi koji mogu da naškode fizičkom, mentalnom ili moralnom razvoju maloletnika ne budu dostupni putem radija ili televizije, izuzev kada je vremenom emitovanja ili tehničkim postupkom obezbeđeno da maloletnici po pravilu nisu u prilici da ih vide ili slušaju". Ovaj stav je besmislen zato što je suviše uopšten i ostavlja slobodu agenciji, ljudima koji su u njoj, ljudima od živog mesa i krvi, da oni procenjuju šta je to što treba da bude dostupno maloletnicima, a šta ne treba. Prvo, koje to vreme u kojem maloletnicima nije dostupno gledanje televizijskog programa. Znam iz mog iskustva, iz iskustva moje porodice, da u vreme kad ja uveliko spavam moja deca još gledaju televiziju, jer ja ležem između 10 i 11, a oni gledaju duže. Pogledajte po beogradskim ulicama, iza ponoći ćete retko sresti ozbiljnije ljude, uglavnom su maloletnici na ulicama. (Čedomir Jovanović: Nema TV-a na ulici.) Znači, decu isterati na ulicu da ne gledaju televiziju. To ste lepo smislili. Malopre Žarko Korać reče da bi se to odnosilo na ratne filmove. Nadam se da se ne ljuti što sam ofirao ono što mi je privatno rekao dobacivanjem iz klupe. Koji je to ratni film koji deca ne treba dagledaju? Pazite, naša deca su iskusila rat i besmisleno je da im se zabranjuje gledanje ratnih filmova. Postoje programi koje deca ne treba da gledaju. Više to nije u celini ni pornografija. Znate, veoma je teško proceniti dokle je obična erotika, a gde nastupa pornografija. Znamo iz ranijeg iskustva, kada su ti pornografski filmovi davani u jedan ili tri časa posle ponoći, da su uglavnom maloletna deca iščekivala to vreme da bi gledala. Zato ovde zabrana mora biti preciznija. Moraju se zabraniti seksualne nastranosti, sodomija, pedofilija. Nemojte se smejati, to su veoma ozbiljne stvari i sve prisutnije u društvenom životu, što je društvena kriza dublja. To je ono što treba zabraniti, ali onda to treba jasno definisati i precizirati - zabranjeno je to i to i ne sme se ni pod kojim uslovima prikazivati. Nema tog vremena kad vi možete sprečiti maloletnu decu da gledaju neki program, ukoliko ona imaju interesa da gledaju. Oni će čekati i do četiri sata noću da bi to gledali, pa makar sutra u školu išli nenaspavani. Zato, ne treba donositi pravne norme koje su teško sprovodljive u praksi, ili koje se uopšte ne mogu sprovesti ili koje dajusuviše široke mogućnosti tumačenja. Desiće vam se da iz jednog kraja Srbije podnesu agenciji prijavu zbog nekog programa gde je došlo do nekih najbenignijih erotskih scena, a u nekom kraju će tolerisati program skarednog sadržaja, program gde će biti nastranosti do krajaogoljeno prikazivane itd. Pedofilija mora biti apsolutno zabranjena. Ne može niko da me ubedi da to može da spada i u ovu vašu odredbu slobodnog seksualnog opredeljenja. Opredelio se da bude pedofil! Mora zoofilija da bude zabranjena, a naravno i ova nastranost za koju se najviše vaša vlada zalaže - homoseksualizam, ne bi se smeo prikazivati. Ne sme se mlada generacija vaspitavati kao da je to nešto normalno. To ne sme. Možda vam je smešno, ali to su ozbiljne stvari i ja o tim ozbiljnim stvarima i govorim na ozbiljan način; neki od vas crknuše od smeha, a ja ne znam zašto. Pokazujete tim smehom da u stvari niste na nivou ozbiljnosti problematike o kojoj je reč. Poenta, da je na kraju naglasim - ova norma treba da ostane. Mora se preformulisati, ne baš na onaj način na koji je pledirao profesor Simonović, ali da se kaže da se agencija stara ozaštiti maloletnika po slovu drugih zakonskih propisa, jer su maloletnici zaštićeni po čitavom nizu drugih zakonskih propisa, a posebno onemogućavati emitovanje filmova sa seksualnim nastranostima, pa možda i navesti o čemu se tu radi. Rekao sam šta je nastranost. Nastranost je - homoseksualizam, zoofilija, skotološtvo ili kako se još zove, i pederastija. To su tri ... Šta je smešno? Da li imate još neku da nabrojite. Što pitate onda? Ne znate. Naučićete, polako... Da li sam vam dosadio? Moraćete da me izdržite i popodne i sutra i svaki dan dok se ne vrati poslanička grupa SRS. Bolje vam je da ne odstranjujete druge srpske radikale, dovoljno bi trebalo da vam bude da mene odstranite a da ostale zadržite, jer ovde ste pogrešili što ste sve ostale odstranili a mene zadržali i sada ne znate šta da radite sa mnom.
Šest minuta i 30 sekundi. Narodni poslaniče, molim vas da u nastupima poštujete Poslovnik i da pokušate da u okviru tri minuta ili tri plus tri kažete, da ne bi bilo ispravljanja ove greške do koje je došlo u toku rada. Predlagač akta, potpredsednik Vlade Republike Srbijegospodin Žarko Korać, ima reč.
Uzimam reč isključivo zbog toga što se radi o vrlo važnom delu zakona, da ne bude nekih zabuna da predlagač nije bio svestan velikog društvenog značaja ovog problema. Govorim o članu 19. U prvom delu se kaže, što je već pomenuo narodni poslanik Čedomir Jovanović - agencija će dati opšte obavezujuće uputstvo. To uputstvo će biti vrlo precizno razrađeno, ono o čemu se ovde govori, jer je jasno da se u jednom zakonu to ne može jer bi zakon onda bio ogroman, opterećen velikim brojem članova i čitavim nizom stvari. Ali, molim vas, kada se govori o tome, da se čita zakon u celini. Imam utisak da ovde neki poslanici, kako naiđe koji član oni ga pročitaju i onda ga komentarišu, a postoji nešto što je celina zakona. Podsetio bih vas na član 68. koji kaže - opšti programski standardi, opšte obaveze emitera u odnosu na programske sadržaje, a pod tačkom 5)kaže, moram je pročitati pošto je očigledno da nemam nikakav drugi izbor: "ne emituju programe čiji sadržaji mogu da škode fizičkom, mentalnom ili moralnom razvoju dece i omladine", mislim da je dovoljno široko, "kao i da takve programe jasno označe, a ukoliko ih emituju da to čine samo između 24 i 6 časova". Lično sam bio sklon da se ne dozvoli ni u to vreme emitovanje takvog programa, ali je problem sasvim jasan. Mnogi privatni emiteri kažu - u tom slučaju neće moći da opstanu na tržištu, i tu je napravljen određeni kompromis, koji inače poznaju i druge evropske zemlje. Dakle, to postoji u Evropi, ali da kažem da u određenim zemljama postoje i tehničke mogućnosti da roditelji neke kanale i sadržaje mogu da isključe. Znači, postoje tehničke mogućnosti da maloletna deca to ne mogu gledati. I, da navedem i tačku 6): "ne emituju programe koji sadrže pornografiju ili čiji sadržaji ističu i podržavaju nasilje, narkomanijuili druge vidove kriminalnog ponašanja, kao i programe koji zloupotrebljavaju lakovernost gledalaca ili slušalaca". Ovo se odnosi na onu poplavu koju imamo poslednjih godina, što niko ovde nije pomenuo, a to su vračare, nadrilekari i slično, što je takođe značajna zloupotreba medija i degradiranje, ako mogu da kažem, odnosa našeg društva prema mentalnom i fizičkom zdravlju. Dakle, još jednom, član 68. Predloga zakona vrlo jasno o ovome govori, plus obavezujuće uputstvo agencije koje će jasno precizirati koji se sadržajine mogu prikazivati. I, molim vas, da ne bude neke mistifikacije, postoji jedna opšta briga u civilizovanim zemljama sveta, a nadam se u svim zemljama sveta, da se maloletna lica zaista zaštite odonoga, još jednom podvlačim, što škodi fizičkom, mentalnom ili moralnom razvoju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ivan Andrić, izvestilac nadležnog Odbora za kulturu i informisanje.
Gospođo Čomić, moram reći da je ovaj amandman izazvao jednu od najdužih rasprava i u radu Odbora. Razumemo razloge, ali nismo baš imali u vidu, u raspravi, ove argumente koje je gospodin Šešelj malopre pomenuo, s obzirom da oko ovih stvari koje se tiču pornografije i takvih sadržaja uglavnom postoji konsenzus i on je po našem mišljenju, po mišljenju Odbora, sadržan u stavu 3. ovog člana Zakona, dakle, da je prikazivanje programa koji teško ugrožavaju fizički, mentalni ili moralni razvoj maloletnika u bilo koje vreme zabranjeno. Međutim, postoji čitav niz filmova ili emisija svetske produkcije koji na svom početku imaju oznaku da su zabranjeni za emitovanjeili prikazivanje deci ispod 14 godina. S obzirom da u našem zakonu takva mogućnost ne postoji, naš je preovlađujući stav da bi agencija u svom uputstvu to trebalo da uzme u obzir. Slažem se da ne postoji vreme, i oko toga je bilo diskusije, kada u 21. veku maloletnici ne gledaju televiziju, ali morate se složiti da manje maloletnika gleda televiziju u dva sata ujutru nego što je to u sedam popodne.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na član 20. na koji je amandman podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Velimir Simonović.
Dame i gospodo, predložio sam da se član 20. briše. U njemu se predviđa da agencija treba da štiti autorska prava. Postoji Agencija Srbije za zaštitu autorskih prava, a osim toga kako bi agencija mogla da štiti tuđa prava. Ako neko kome su prava povređena može to sam da učini, agencija nema nikakve šanse da štiti tuđa prava, niti treba to da radi.
Reć ima narodni poslanik Ivan Andrić, izvestilac Odbora za kulturu i informisanje.
Odbor je odbio ovaj amandman jednoglasno, to moram reći, prosto zato što, prilikom primene odredaba ovog zakona koje se tiču izdavanja dozvola i ocene programa tj. da li je program u skladu sa opštim načelima, mislimo da je to neophodno. A, što se tiče informacija o tome da li emiter poseduje autorska prava da bi prikazivao nečiji program, mislimo da je to jedno civilizacijsko dostignuće i da je neophodno da to stoji u ovom zakonu.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS podržava amandman na član 20. jer smatramo da se ne mogu agenciji dodatno davati ona prava koja po prirodi stvari već imaju drugi državni organi ili ovlašćene društvene organizacije, koje vi u poslednje vreme zovete nevladinim organizacijama, kao što je Agencija za zaštitu autorskih prava. Vidite, u toj sferi autorskih prava presuđivati može samo onaj ko je stručan, kompetentan i ovlašćen. Ako se zamene sudovi i Agencija za autorska prava posedovanjem agencije za radiodifuziju,postavlja se pitanje logičnosti i svrsishodnosti opstanka ovih državnih organa koji su se do sada time bavili. Drugo, sfera autorskih prava je veoma komplikovana sfera, u kojoj je veoma teško dokazati kršenje. Imali smo slučaj jednog vašeg narodnog poslanika, univerzitetskog profesora, koji je uhvaćen u dokazanom plagijatu, ali to pitanje nije zakonski regulisano, pa ga u profesionalnom smislu glava nije zabolela. Sudski je dokazano da je plagijator, ali u profesionalnom smislu nije imao nikakvih posledica;to govori da se mora menjati Zakon o autorskim pravima. To što Zakon o autorskim pravima ima određene nedostatke ne treba još da mu se agencija meša u sprovođenje, u zaštitu njegovog poštovanja, jer će se situacija u praksi samo dodatno komplikovati. Zato pripremite novi zakon o autorskim pravima, kada ste se već tako raspisali u pogledu novih zakonskih projekata, a ne mešajte agenciju u ta pitanja. Ako postoje još neke slabosti u obavezivanju građana da poštuju Zakon o autorskim pravima, onda te slabosti treba ispravljati u institucijama sistema, u proširenju broja ljudi koji mogu da intervenišu u tom slučaju. Jer, vidite, naš zakon o autorskim pravima zabranjuje bilo kome da ustane u zaštitu autorskih prava, osim autoru čija su prava povređena, a vi sada to širite. Vi uključujete agenciju u ta pitanja, a Zakon o autorskim pravima to sprečava, jer vi uopšte niste čitali Zakon o autorskim pravima kada ste pisali ovaj zakonski projekat, a morali ste. Po Zakonu o autorskim pravima samo onaj čije je autorsko pravo povređeno može da interveniše i zatraži sudsku zaštitu svog autorskog prava, a kako ste vi koncipirali ovaj član zakona, to može da radi svako. Jer, po ovom članu zakona, agencija se stara da svi emiteri primenjuju propise. Postoji u praksi prećutno odobravanje narušavanja autorskih prava. Nekada autor nije zainteresovan za poštovanje sopstvenih autorskih prava, a postoji i obrnuti slučaj - kada neko ustaje u odbranu autorskih prava koja još samo postoje u moralnom pogledu, a ne u materijalno-pravnom. Kada prođe više od 30 godina od smrti autora, tada može njegovo delo svako da štampa ili emituje, porodica nema pravo na nadoknadu, ali ne sme niko da mu menja ono što je on stvorio.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Poštovana gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, prvo moramo da vidimo koje su to mere, odnosno koji su to postupci koje može agencija pokrenuti. Oni su utvrđeni članom 17, govori se o opomeni i upozorenju. Dakle, to je zakonom utvrđeno pravo agencije. Niko ne govori o krivičnom postupku, krivičnom gonjenju, dakle, svim onim nadležnostima koje zapravo čine sudsku vlast. Uopšte ne mogu da razumem sve ono što je ovde izgovoreno, jer takva bujica rečenica zaista potpuno otklanja svaki smisao u ovom amandmanu, koji je predložen i u komentaru tog amandmana. Dakle, pokušaću da vam objasnim da je piraterija oblik nedozvoljenog ponašanja, koji po pravilu ne mora da bude krivično sankcionisan, ukoliko se ne pojavi druga strana, koja pokreće taj proces. Mi smo istovremeno po brojnim međunarodnim konvencijama dužni da tako nešto sprečavamo. Da li je oblik piraterije emitovanje nekog školskog programa, za koji nemate autorsko pravo, da li je pravo nekoga ko raspolaže tim autorskim pravom da se uzdrži od pokretanja krivičnog postupka, u situaciji u kojoj ne proceni da mu je zapravo to idealna prilika za isticanje krivične odgovornosti i utvrđivanje neke sankcije. Podsećam vas da smo nekoliko godina imali od emitera, pre svega filmskog programa, konstantno kršenje tog autorskog prava i da niko nije pokretao, otvarao pitanje sankcije. Na kraju se to završilo sudskim sporovima, koji su još uvek aktuelni, ali i merom, koju su preduzeli neki od emitera tih programa, kompenzacije i isplate onih finansijskih sredstava koja su bila protivvrednost toj šteti koju su vlasnici autorskog prava pretrpeli. Dakle, ovde se govori o opomeni i o upozorenju. To su prava agencije i ona ta prava mora iskoristiti da se ne bi stvorila neka veća šteta, koja bi nas, recimo, zaustavila u tom procesu vraćanja u Svetsku trgovinsku organizaciju. Bez obzira što se niko ne žali, bez obzira što oni možda ne ulože neku oficijelnu žalbu, mi smo dužni da reagujemo upozorenjem i opomenom, jer će šteta biti mnogo veća od one štete koju trpi sam emiter - trpeće čitava država. O tome se radi. Nikakvo preuzimanje nadležnosti sudova, pokretanje krivičnih postupaka i svega onoga što je ovde pomenuto [[Vojislav Šešelj traži pravo na repliku.]]
Nemate prava na repliku. Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Vojislav Šešelj jednim amandmanom je predložio izmenu naziva nadnaslova iznad člana 21. i člana 21. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Ja tražim da se menja naslov, koji sada glasi: "Suzbijanje govora mržnje", jer šta je to govor mržnje, to ni nauka, ni teorija još nisu definisale, nisu razjasnile. Govor mržnje je stvar emocija, ali tražim da naslov bude "Zaštita sloboda i prava čoveka i građanina". Tako je po našem ustavu. To što vi delimično smatrate govorom mržnje podvedeno je pod odgovarajuće ustavne odredbe. Drugo, ovaj vaš član je bio predmet načelne rasprave juče,osnovne stvari tu ne bih ponavljao, ali tražim, umesto što stoji: "Agencija se stara da programi emitera ne sadrže informacije kojima se podstiče diskriminacija, mržnja ili nasilje protiv lica ili grupe lica zbog njihove različite političke opredeljenosti ili zbog njihovog pripadanja ili nepripadanja nekoj rasi, veri, naciji, etničkoj grupi, polu ili seksualnoj opredeljenosti", da stoji: "Agencija se stara da programi emitera ne ruše slobode i prava građana, bez obzira na rasu, pol, rođenje, jezik, nacionalnu pripadnost, veroispovest, političko ili drugo uverenje, obrazovanje, socijalno poreklo, imovno stanje ili bilo koje lično svojstvo". Šta podrazumeva ovo "lično svojstvo"? I u slučaju homoseksualizma, to je privatna stvar svakog čoveka, dok njegovo ponašanje ne zadire u oblast nekih drugih zakonskih normi. Ali, ne možete smatrati diskriminacijom ako se onemogući da osoba nastranog ponašanja obavlja nastavu u osnovnoj i srednjoj školi. Da li bi neko od vas slao svoju decu u razred gde je predavač nastavnik koji se javno deklariše kao homoseksualac? Da li bi neko slao, odgovorite na to pitanje. Ja ne verujem,ni u srednju školu. Na univerzitetu, studenti su svi punoletni, to je već privatna stvar svakog čoveka, ali propagiranje nastranosti ne može da bude zakonom tolerisano. S druge strane, ako se govori na negativan način o toj nastranosti, ako se pozivaju ljudi, koje je ugrozila ta nastranost, da preduzmu mere da se izleče, u lakšim slučajevima je dovoljna psihoterapija, a u težim slučajevima mogu da se podvrgnu hirurškoj intervenciji. Onda to ne može biti diskriminacija, niti to njihovo stanje može biti stvar opredeljenja. Neko ko je u tom smislu bolestan, nije slobodan da se opredeli ovako ili onako. Samo je onaj ko može da se opredeli za jednu i za drugu stvar, pa se opredeli za jednu od njih, bio slobodan da se opredeli. Neko ko je već predodređen, ko je oboleo, taj je silom prilika prinuđen da bude to što jeste; a što nije biološki ispravno i što ga Bog nije stvorio da to bude, to ne može biti stvar opredeljenja i nemojte nas opredeljivati da je reč o opredeljenju.
Narodni poslaniče, hoćete li koristiti još tri minuta?
Nastavljam dalje. To je, dakle, suština ovoga stava. Drugo, ovde imamo drugi stav koji kaže: "Postupanje emitera suprotno zabrani iz stava 1. ovog člana je osnov za izricanje predviđenih mera od strane agencije, nezavisno od drugih pravnih sredstava koja stoje na raspolaganju oštećenom". Vidite, neko može da kaže, u programu neke lokalne televizije - taj i taj nastavnik osnovne škole je dokazani homoseksualac, i iznese dokaze, a agencija može po slovu ovoga zakona da toj lokalnoj televiziji zabrani emitovanje programa, privremeno ili trajno. Malopre je Čedomir Jovanović govorio o članu 17. i samo dve mere naveo, dve kazne koje izriče agencija. On je naveo opomenu i upozorenje. Zaboravio je da kaže - privremeno i trajno oduzimanje dozvole za emitovanje programa. Zašto je to zaboravio da kaže dok je bilo reči o članu 20, o autorskim pravima? Vidite, vi ste dali pravo agenciji da kada sazna da je neko emitovao tuđi film, tuđu emisiju, bez intervencija autora odmah zabrani tom emiteru emitovanje programa. Može da traži papir, nema papir. Znate, u sferi autorskih prava moguće je i usmeno dogovaranje. Hoćeš da emituješ ovu moju emisiju? Hoću. Koliko ima takvih slučajeva u praksi da jedna televizija proizvede emisiju i podeli drugim televizijama i niko među njima ne sklapa ugovore o emitovanju, niko, jer rade na osnovu poverenja. Razmenjuju program na taj način. Sve dok se ne desi problem, dok autor ne zatraži zaštitu svojih prava, besmisleno je da na ovaj način neko drugi ustaje u zaštitu. Ja sam za to da se menja Zakon o autorskim pravima, da kod plagijata svi mogu da prijave, da svi mogu da intervenišu kada neko tuđu emisiju prikaže kao svoju, kada neko tuđu knjigu predstavi kao svoju. U slučaju plagijata, dakle, da mogu da svi pokrenu postupak, da mogu da podnesu prijavu, da mogu svi da intervenišu. Ali, tamo gde je reč o emitovanju, isto vam je kao štampanje.Znate, retki su naučni časopisi gde ode čovek i preda svoj rad za objavljivanje, pa ga redakcija pre objavljivanja poziva da potpiše ugovor o izdavanju.
Šest minuta i 30 sekundi.
Nema tog naučnog časopisa, koliko ja znam; možda negde postoji. Nemojte ni ovde da uvodite ono što je besmisleno, što samo komplikuje život u praksi.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Prelazimo na član 21. na koji su amandman zajedno podneli narodni poslanici Toma Bušetić, Joca Arsić, Miloš Nešović i Sreten Mitrović. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Joca Arsić.
Poštovane kolege poslanici, u ime poslaničke grupe poslanici Toma Bušetić, Miloš Nešović, Sreten Mitrović i ja smo podneli amandman na član 21. predloženog zakona, i to da se u članu 21. posle u stavu 1. iza reči "polu" stavlja tačka, a preostali deo teksta do kraja rečenice briše. Ovim amandmanom se vrši usklađivanje člana 21. stav 1. sa rešenjem predviđenim članom 8. stav 1. tačka 9) Znači, radi se o usklađivanju ovog člana sa ranije podnetim amandmanom, kao što sam rekao, na član 8. tačku 9). Smatramo da je ovaj deo teksta suvišan i da ga treba brisati i da bi njegovo ostajanje bilo kontraproduktivno, bez obzira na moguće zamerke ovoj grupi i našoj poslaničkoj grupi da smo netolerantni u ovom pogledu. Mislimo da se u stavu 1. ovog člana podrazumeva i ova vrsta tolerancije, jer je predviđena jedna opšta tolerancija, i nema potrebe posebno apostrofirati sa ovim pitanjem. Moral je različitog tumačenja, a ja razumem da mi ovde govorimo da se radi o zemljama kod kojih je ovo moralno moguće, kao što su Danska, Holandija ili drugi, ali mi još uvek nismo zapadna Evropa i ne možemo zakonskim rešenjem to da postanemo, već za to treba određeni protok vremena. Ono što čini jedan narod i što ga normalno karakteriše kao narod, s obzirom na tradiciju, vaspitanje i istorijske činjenice, ne može se izbrisati samo prihvatanjem svega onoga što je sigurno i u ovim zemljama o kojima sam govorio progresivno i napredno; ali mnoge stvari sa Zapada ne mogu se prihvatiti još uvek kao moralno ispravne, s obzirom na tradiciju i način življenja i ono što karakteriše naš narod i naše podneblje. Stoga smatram da ovaj naš amandman treba prihvatiti; kao što sam rekao, prethodnim rešenjem u ovom stavu 1. se već i ovo podrazumeva. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
U ime poslaničke grupe SRS podržavam ovaj amandman da se izbaci odrednica o seksualnom opredeljenju, ali ne prihvatam obrazloženje amandmana, jer ovde ne postoji pitanje morala. Dakle, ne možete za čoveka koji je homoseksualac, zoofil ili pedofil reći da je nemoralan. To je stvar izopačenosti, to je stvar bolesti. Moral je odnos između ljudi, a ne između čoveka i životinje. Onaj ko je zoofil, taj ima iskrenu ljubav, oseća prema nesrećnoj životinji, ali ga treba izlečiti od toga. To je suština. Dakle, nešto što je teška bolest, bolest koja pogađa pre svega čoveka pojedinca, ne može se nazvati zaraznom bolešću. Ne treba onoga ko boluje od te bolesti diskriminisati dok ne načini krivično delo, ne treba ga progoniti, ne treba ga fizički maltretirati; ne samo da ne treba, nego to treba zabranjivati ako se pojavi u društvu i strogo kažnjavati, kao što bismo kaznili čoveka koji fizički maltretira bolesnika od raka ili srčanog bolesnika itd. Dakle, onoga ko fizički progoni nekoga ko je bolestan treba podleći zakonskim sankcijama, ali ne sme se ta bolest predstavljati javnosti kao seksualno opredeljenje. Pogotovu to ne smeju da rade prosvetni radnici, ljudi koji vaspitavaju decu. Ne sme se dozvoliti da čovek uđe u učionicu osnovne škole, gimnazije, fakulteta i kaže -hoćete li vi biti heteroseksualci ili homoseksualci, to je stvar vašeg slobodnog seksualnog opredeljenja. To vi govorite ovim zakonom, da je to seksualno opredeljenje, vi ste to ovde napisali, a ja vas ubeđujem već dva dana da to iz zakona mora da se izbaci, jer to nije stvar slobodnog seksualnog opredeljenja nego stvar bolesti. Mene ne možete povezati sa onima koji tuku homoseksualce na ulicama. To nikada ne bih radio i te postupke osuđujem. Ali, ne možete mene naterati da prihvatim stav da je ovde reč o slobodnom seksualnom opredeljenju, kada to nije stvar opredeljenja. Dakle, treba naći formulaciju koja će biti primerena, ozbiljna, naučna i u saglasnosti sa principima našeg pravnog sistema. To je nešto na šta uglavnom ćutite, volite na hodnicima da komentarišete, ali vašoj vladi, koja ovo već provlači kroz nekoliko zakonskih projekata, još nijednom niste, bar javno, otvoreno, zamerili zbog toga. Jeste li u raskoraku, vi poslanici, sa Vladom? Iskažite javno taj raskorak, pa bar podržite amandmane koji traže da se iz ovog zakona to izbaci. Pokažite da se distancirate. Vlada očigledno vodi drugačiju politiku u odnosu na vas, skupštinsku većinu. Sve mi to govorite, da sam potpuno u pravu, da podržavate ovaj amandman, ali svi o tome ćutite i niko neće javno da iskaže svoj stav.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Šešelj. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj. Da li ćete koristiti oba svoja vremena? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 22. tražim da agencija umesto devet ima 15 članova, a zašto? Kada već formirate tu agenciju, ona treba biti telo koje će se sastojati od većeg broja ljudi. Vi ste u prvom predlogu zakona predlagali da bude 15, a onda ste odustali. Nisu mi jasni vaši razlozi zašto ste odustali. Video sam kroz medije da je došlo do sukoba između pojedinih stranaka članica DOS-ovske koalicije, po tom pitanju. Ja sada pokušavam da proniknem u vaš motiv. Jeste li se uplašili ako je veći broj članova, ako ih je 15, da postoji veća opasnost da će se neki od njih odmetnuti i da će kontrirati stavovima Vlade, koja je zamislila preko saveta agencije da sprovodi svoju politiku, ali da ne bude u prvom planu i da se unapred ogradi od svake kritike od te politike. To je osnovna sumnja koja se svakom normalnom čoveku odmah rađa. Za očekivati je da ste na ovom zakonskom projektu radili dugo i da ga niste nepromišljeno podneli parlamentu na odlučivanje. Podneli ste tekst, zakazana je bila sednica, i u tom tekstu je stajalo - 15 članova. Među tih 15 članova, koliko me sećanje služi, nije bilo predstavnika izvršne vlasti. Je lÄ tako, gospodine Korać? Naknadno ste ubacili predstavnike izvršne vlasti. Dakle, uplašili ste se prevelikog poverenja u ljude koji dolaze sa strane, koji nisu direktno u organima izvršne vlasti. Šta je to na vas uticalo? Šta vam je razvilo tu bojazan? U svom ekspozeu niste nam to podrobno objasnili, a očekivali smo da nam baš to objasnite, da se najviše zadržite na objašnjenju razlika između ovog teksta i onoga koji mu je prethodio, samo nekoliko dana ranije, pa je bio povučen iz skupštinske procedure. Šta se to među vama desilo da odustanete? Ako je veći broj ljudi i ako zaista to budu ugledni ljudi - unapred sumnjam da će to zaista biti ugledni ljudi i ljudi od časti, dostojanstva, obraza, poštenja itd, jer da vi zaista imate nameru da takve ljude izaberete u savet ove agencije, takve biste ljude birali i u druge državne institucije. Iz toga izvlačim zaključak da se vi samo šalite, da ne mislite ozbiljno. Ali, da ne prejudiciramo, videćemo kada se imena tih ljudi pojave na koga računate i koga ste smatrali ljudima od poverenja. Znaćemo unapred kakva će biti programska koncepcija i strategija razvoja radiodifuzije, čim vidimo ta imena. Očigledno je da vas neko sa strane na ovo tera, da vas neko pritišće. Prvog dana načelne rasprave (imam još tri minuta, ne sekiraj se ništa) stalno ste govorili - Savet Evrope traži, Evropa traži, Evropa hoće, Evropa insistira, Evropa nas tera itd. Što nam niste ovde dali uporedan pregled rešenja koja postoje u praksi najrazvijenijih evropskih zemalja, Francuske, Italije, Nemačke i Velike Britanije, dovoljno bi bilo, pa da vidimo ko tamo upravlja državnom televizijom, na koji način i kako se upravlja sferom radiodifuzije uopšte. Da vidimo gde su ovde kod vas odstupanja u odnosu na ono što je njihova praksa i zašto se kod nas pojavljuju odstupanja, veoma važna, veoma ozbiljna odstupanja, jer ove institucije koje predviđate kao ovlašćene da predlože svoje predstavnike u savet agencije obično u ovim zemljama, koje sam pomenuo, nisu identične. Tamo to neko drugi radi i na drugačiji način. Velike su razlike između Italije, Francuske, Velike Britanije i Nemačke u tom pogledu. Mogli bismo ući i u te razlike. Do unazad nekoliko godina, ne znam kakva je danas situacija, do unazad tri godine Austrija uopšte nije imala privatnu televiziju. Pretpostavljam da vam je to bilo poznato. Ne znam da li danas ima, pitanje je. Toliko je to osetljiva sfera, toliko je to ozbiljna sfera, toliko su te zemlje svesne opasnosti kojoj se društvo izlaže ukoliko omogući manipulacije sredstvima radiodifuzije. Drugo, vi ste ovde zapeli sa insistiranjem na zaštiti autorskih prava, tamo gde se ni sami autori ne trude da zaštite svoja prava. Znate da je kod nas jedno vreme bila prava utakmica koje će sve lokalne televizije reemitovati programe stranih obaveštajnih radio - stanica: "Glas Amerike", "Dojče vele", BBC, "Transinternacional", "Slobodna Evropa" itd. Zašto nikada "Glas Amerike", "Dojče vele", BBC, "Transinternacional" i "Slobodna Evropa" nisu tražili zaštitu svojih autorskih prava, nego su čak nekima plaćali da im program reemituje? Bilo je osnovno očekivati da oni traže odmah zaštitu autorskih prava. Neko ovde reemituje "Glas Amerike", odmah Amerikanci dotrče da vas tuže kao što vas tuže kada reemitujete američke filmove i kada reemitujete neovlašćeno njihove televizijske programe, pa da vidimo šta se iza toga krije.
Reč ima potpredsednik Vlade Republike Srbije, gospodin Žarko Korać, pa narodni poslanik Zoran Anđelković.
Iako sam juče u ekspozeu upravo govorio o tome ko će biti izabran, iako je bilo dovoljno komentara, s obzirom na veliku važnost ovog pitanja reći ću još jednom: to što Narodna skupština Republike Srbije, Skupština AP Vojvodine, Vlada Republike Srbije, Izvršno veće AP Vojvodine predlažu nekoga da bude u savetu agencije ne znači da su to ljudi koji predstavljaju te institucije. Moram da vas podsetim da piše u članu 26: "Članovi saveta ne predstavljaju u savetu organe ili organizacije koje su ih predložile", to važi naravno i za one ostale, "već svoju dužnost obavljaju samostalno, po sopstvenom znanju i savesti, u skladu sa ovim zakonom". Član 25. kaže ko ne može biti član saveta, vrlo eksplicitno: savezni poslanici, narodni poslanici, izabrana i imenovana lica, njihovi rođaci, funkcioneri stranaka. I, konačno, član 24. kaže - za člana saveta predlaže se lice koje uživa ugled istaknutog medijskog stručnjaka, stručnjaka za oglašavanje ili istaknutog stručnjaka u oblastima od značaja za rad agencije. Plus, ove institucije predlažu po dva kandidata, a Skupština bira jednog. Znači, onaj koji predlaže čak nije ni siguran ko će od njih dvoje, dvojice ili dve osobe biti izabran. Znači, ima mnogo mehanizama koji su logički jedini koje možemo da imamo, da se osiguramo da su ti ljudi istinski nezavisni, zbog važnosti posla koji će obavljati - znači, dodela dozvola za emitovanje, ali i kontrola, pa, kao što smo videli, i mogućnost kažnjavanja. Prema tome, molim da se ne stvara ova zabuna da su oni koje predlažu ove institucije neko koga one kontrolišu, ili su iz tih institucija. To su samo predlagači, a ljudi koji su predloženi su, kao što se ovde vidi iz ova tri člana koje sam naveo, stručnjaci za medije,nikakve veze ne smeju da imaju sa politikom ni u kom vidu, ni sa parlamentom, i treće, eksplicitno im je dato pravo da predstavljaju sami sebe. Naravno, mi možemo da kritikujemo svako rešenje. Znači, svako rešenje se može kritikovati do mile volje. Ovde je ogroman trud uložen da se nađe neki način da se osigura nezavisnost tih ljudi. Drugim rečima, o ovome smo veoma mnogo razmišljali i predlagači ovog zakona u svim varijantama su bili u nedoumici kako to da postignu. Ovo je rešenje koje se uglavnom primenjuje u jednom velikom broju zemalja, iako naravno u Evropi ne postoje jedinstvena rešenja. Nigde nikakva tajna nije da različite evropske zemlje imaju različita rešenja, ali ono što svi imaju to je da ovu oblast regulišu nezavisni ljudi koji ne zavise ni od politike, ni od vlade, ni od parlamenta.
Reč ima narodni poslanik Zoran Anđelković, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Ovaj član je izuzetno važan za naredne članove o savetu agencije. Prvo, što se tiče toga da su to nezavisni pojedinci: ako je tako, čak i ako je ovo sada što smo čuli tako, onda bi bilo logično da ono što predlože, samo da treba da ima 50%, ovde što predlože u 23. članu nadležni za predlaganje člana saveta agencije, treba da bude jedini kandidat. Ovako ne odlučuju faktički one organizacije koje predlažu ko će biti, nego odlučuje poslanička većina. Samim tim ona već pravi dil unapred od to dvoje za jedno ko će biti iz te organizacije i dogovara se da će da ga podrži kako bi imao mogućnost da utiče kasnije u radu saveta. To je jedna stvar. Drugo, ta priča o tome da su to nepolitički ljudi; znate, nemoguće je da ozbiljan intelektualac bude potpuno apolitičan. Nije sporno to. Sporno je da li oni napuštaju institucije gde su do tada radili, da li oni jedini posao koji obavljaju obavljaju u agenciji? Da li će oni i dalje da rade u verskoj zajednici, a crkva može da predloži nekog van verske zajednice i tu se slažem, ali da li će da nastave tamo da rade ili će raditi samo u agenciji? Da li su materijalno nezavisni od agencije ili institucije koja ih je predložila? Drugo, u članu 22. se nabraja ko može biti u samom sastavu saveta: medijski stručnjaci, stručnjaci za oglašavanje, pravnici i ekonomisti, telekomunikacioni inženjeri i drugi. Naravno, u članu 24. vi ćete reći koga mogu da predlažu, i sada se nabraja: ugled istaknutog medijskog stručnjaka, stručnjaka za oglašavanje ili istaknutog stručnjaka u oblastima od značaja za rad agencije. Ne pominje se dalje kada je reč o pravnicima, ekonomistima, oblasti telekomunikacije i inženjerima. Šta će se desiti ako svi ovde budu predloženi iz jedne struke? Šta će se desiti ako budu predloženi samo pravnici ili ekonomisti? Da li ćemo dobiti usko stručno telo koje neće moći da celinu, kao savet koji ima ovlašćenja, razmatra i da na pravi način odlučuje. Iz tih razloga mislim da je bilo pametnije ne 15; čak u Hrvatskoj je 23 člana saveta; 25, dobro, 23, 25, svejedno, neka bude i 35. Hoću da kažem da je malo devet članova saveta za ovako ozbiljnu obavezu koja proističe iz ovog zakona. Prema tome, ako se već vrši odgovarajuća promena, onda je trebalo da se zadrži broj 15 i iz tih razloga mogućnost da budu zastupljene sve ove strukture koje su predviđene u samom savetu, pa čak i da se na neki način predodredi koje strukture i koji od predlagača može iz kog domena da predloži odgovarajućeg stručnjaka. Na primer, Narodna skupština da predloži inženjera za telekomunikacije, a Udruženje radiodifuzije da predloži stručnjake za oglašavanje itd. Inače, ovde može doći do toga da savet bude potpuno skrenut u jednom pravcu i da ne bude mogućnosti da celinu zakona posmatramo.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, dobro je činiti, dobro je ceniti naknadnu pamet, a pogotovo ako se do nje dolazi kroz one revizije. Zato ću samo citirati član 11. zakona kojim se do sada uređivala oblast radiodifuzije. U tom članu se kaže da: "Vlada Republike Srbije imenuje komisiju, razmatra zahteve za korišćenje radio frekvencija i predlaže odluke o njihovom korišćenju, odnosno njihovom oduzimanju ili ukidanju. Bliži uslovi obavljanja stručnih poslova za ovu komisiju utvrđuju se odlukom o njenom obrazovanju". Ne postoji nikakva nezavisnost u postojećem rešenju. Idemo korak dalje, da vidimo da li postoji onavrsta nezavisnosti koja je veoma važna, a to je finansijska nezavisnost. Ako je politički nezavisan; recimo, da uzmemo jedan od amandmana koji postoji i koji kaže da dve trećine saveta čine ljudi koje predlažu nevladine organizacije, civilni sektor, a jednu trećinu oni koje predlažemo mi tj. Skupština i izvršni organi vlasti i Pokrajinsko veće, odnosno Republička vlada. Ukoliko nema finansijske nezavisnosti, ova prva pretpostavljena nezavisnost je besmislena. Članom 34. utvrđen je oblik finansiranja agencije, a između ostalog i oblik finansiranja članova saveta radiodifuzne agencije Republike Srbije. Kroz tu finansijsku nezavisnost koja je predviđena članom 34. obezbeđena je i sasvim sigurno zagarantovana ona vrsta nezavisnosti koja proizilazi iz egzistencionalne zavisnosti. Ako vi finansijski zavisite od Republičke vlade, onda ste naravno i u praktičnom smislu zavisni, jer ne možete opstati bez finansijske i materijalne pomoći. Zbog toga dolazimo i na temu pretplate, jer smo utvrđivanjem ovakvog oblika finansiranja javnog servisa utvrdili egzistencijalnu nezavisnost, materijalnu nezavisnost, koja je preduslov bilo kakve druge. Što se tiče članova saveta, tu nema pravila. Tačno je da Hrvatska ima 25, a donedavno je imala 9, neke države imaju 5, a druge imaju 40. To je posledica unutrašnjih odnosa. Mi smo imali jedan predlog koji je dugo bio u opticaju, od 15 članova saveta. Međutim, kada pogledate ko su strukture koje treba da predlože kandidate, onda ćete videti da je to i suviše komplikovana procedura za postojeće okolnosti. Dakle, radi se o organizaciji za zaštitu ljudskih prava, a nemamo kriterijum po kome bi mogli da utvrdimo da li je podobnija organizacija koja se bavi zaštitom ljudskih prava i patriotski savez, s jedne strane ili beogradski krug Centra za ljudska prava, Helsinški odbor, Fond za humanitarno pravo, sa druge strane. Ta šuma agencija NGO-va, stavova, organizacija koje postoje, navela nas je na tu ideju da u prvom koraku smanjimo broj predstavnika nevladinih organizacija i tako umanjimo taj prostor za dodatne dileme koje bi samo osporile efikasan rad i dinamiku, na čemu insistiramo, unutar samog saveta. Dakle, uspostavljena je ravnoteža. Četiri kandidata predlažu predstavnici vlasti, a logično je da to budu predstavnici poslaničke većine ovde u parlamentu, jer bi bilo iluzorno da vas sada uveravam kako to nije tako. Isto tako, mislim da nakon godinu i po dana nema razloga za toliko nepoverenje koje postoji u ovom trenutku kod dela kritičara ovakvog rešenja, jer sam apsolutno uveren, jasnost argumenata danas čini da je upravu RTS-a.... (Predsednik: Tri minuta i 30 sekundi.) .... u kome nema političkih predstavnika, da je Upravni odbor vodio nezavisnu uređivačku politiku, da se došlo do direktorai glavnog urednika kroz proceduru koja nije osporena, da se tokom skupštinske rasprave čuje da se državna televizija istrgla iz okrilja vlasti, da sada rade šta hoće itd. Izbalansirane pozicije, nevladin sektor, predstavnici države i deveti član do koga se dolazi kroz dogovor i predstavnike koje su tu predložili i država i nevladin sketor, a pri čemu se unapred oni ne mogu smatrati predstavnicima predlagača, već zapravo ljudima koji će na najkonkretniji način sprovoditi ovaj zakon. Budite uvereni da je nama kao predlagačima veoma važno da ovaj zakon funkcioniše.
Da li se još neko od učesnika u raspravi javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Ćirković, zamenik predsednika poslaničke grupe DOS-NS.
Gospodo narodni poslanici, ne znam kako tu stoji stvar sa Poslovnikom, ali prosto bih predložio Vladi da interveniše na ovom članu. Evo zbog čega, u prvobitnom tekstu bilo je 15 institucija, kako reče drug Čeda - struktura. Od tih 15, svelo se na devet. (To mi stari antikomunisti imamo to u žargonu, i tako je običaj.) Neko bi pomislio da je šest izbačeno, ali nije šest nego je izbačeno četiri. Neke su sažimane; tako je, recimo, u prvobitnom tekstu stajalo da u savetu učestvuju neke tri nevladine organizacije, sa različitim sektorima i tako, pa su na kraju sve tri sažete; verovatno Patriotski savez tu nije obuhvaćen, tako da bojazni sa te strane nema. Dakle, izbačeno je četiri, a od te četiri izbačeni su sindikati, nije greda. Izbačena je Privredna komora Srbije, nije greda. Izbačen je i Vrhovni sud Srbije, nije greda. Ali je izbačena SANU, a to jeste greda i jeste šteta. SANU je morala doći zajedno, sažeta sa rektorima; ako je to vrh naše nacionalne pameti, onda nema potrebe eliminisati Srpsku akademiju nauka, a staviti rektore. Molim? (Poslanik Šešelj, sa mesta: Ne može Vlada da bira akademike.) Je lÄ tako? Dobro. Šeki je, kao i uvek, zločest. Znači, još jednom predlažem da Vlada ne izbacuje SANU. Hvala lepo.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Imate pravo na repliku. Pravo na repliku na izlaganje narodnog poslanika Zorana Ćirkovića, narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Očigledno je da gospodin Ćirković mene nije dobro shvatio. Slažem se sa njim da SANU u ovom konceptu zakona o radiodifuziji obavezno treba da ima mogućnost da predlaže kandidate za sastav saveta agencije. Zašto nije podobna Srpska akademija nauka i umetnosti Vladi Srbije i zašto Vlada Srbije izbegava Akademiju? Vlada Srbije kontroliše sve ove institucije. Malo pre je Čedomir Jovanović govorio da je agencija nezavisna, govorio je o zavisnosti i nezavisnosti u pogledu finansiranja. Ali, kod nas, kako ono reče Čeda "en-dži-o" (NGO), nevladine organizacije nisu nezavisne jer ih finansira Vlada. Izdvojeno je u budžetu 500 miliona dinara za njih. Ubeđen sam da će samo one nevladine organizacije kojima dajete pare učestvovati u predlaganju članova saveta agencije. Vlada svuda ovde može da vodi kadrovsku politiku, osim u Akademiji nauka. Bilo je vremena kada je u Akademiji nauka komunistički režim mogao nešto da postigne,da proglasi Tita i Kardelja za počasne članove, ali u proteklih 12 godina Akademija nauka je imala samo jedan svoj moralni pad. To je kada je izabrala za akademika Dragoslava Avramovića, nakon što jeon postao guverner NBJ. Nije ranije zapažala njegova naučna dela, a kad je postao guverner, onda je posle šest meseci postao i akademik. Bojić nije akademik, ni Mira Marković nije akademik, nije srpski akademik. Imate vi u vašim redovima akademika Bogoljuba Karića i njegovu televiziju, ali to su već drugi akademici. U te akademije i akademike neću da ulazim. Ovde je reč o Srpskoj akademiji nauka i umetnosti. U ovih 12 godina Srpska akademija moralni pad te vrste nije imala, osim u slučaju Dragoslava Avramovića. Zato što ne možete da utičete ko će biti izabran za akademika, za dopisnog člana, za redovnog člana, ne možete da utičete ko će biti predsednik Akademije, potpredsednik, sekretar, Akademija vam nije pogodna, jer njen eventualni predstavnik ne bi bio pogodan za manipulisanje.
Narodni poslanik Čedomir Jovanović, osnov za repliku je pominjanje u izlaganju.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, dužni smo da damo kratak komentar kako se nama ne bi stavilo sada u usta nešto što sasvim sigurno niko od nas nije rekao. Ako bi važila ta argumentacija da mi ne možemo da utičemo na izbor predsednika Srpske akademije nauka i umetnosti, pa zbog toga ne predlažemo Akademiju kao ovlašćenog predlagača kandidata za republički savet radiodifuzne agencije, onda bi to značilo da mi možemo da utičemo na izbor patrijarha i da možemo još mnogo štošta, što je potpuna besmislica i ne treba gubiti vreme na tome. Zbog čega Srpska akademija nauka i umetnosti u ovom redukovanom broju nema onaj status koji je imala u prethodnom? Zbog toga što je to institucija u kojoj se sabiraju svi oni kredibilni predstavnici koji se inače pojavljuju na ovim drugim mestima. Tačno je, i u nevladinim organizacijama. Vi imate istaknute akademike koji su članovi nevladinih organizacija iz pravnog sektora. Da li je episkop šumadijski Sava svojevremeno primljen za akademika? Jeste. Zašto uskraćujete pravo nekom drugom predstavniku verske zajednice da sutra bude akademik Srpske akademije nauka i umetnosti? To nije prolazna institucija, to je institucija na kojoj se verifikuje određeni status i koja po svojoj funkciji nije trebalo ni u prethodnom rešenju da se nađe. Status akademika nije status koji proizilazi iz te funkcije. To su ljudi koji su angažovani u brojnim drugim strukturama. Imamo akademika Palavestru, koji je član Udruženja pisaca. Da li Udruženje pisaca gubi status koji može da ima kroz ono što je predviđeno postojećim rešenjem? Ne gubi. Da li gubi PEN centar? Ne gubi. Dakle, to je jedna široka lepeza mogućnosti. Ničim Akademija nije degradirana i to je najobičnija zloupotreba institucije koja je zloupotrebljavana prethodnih 10 ili 12 godina, i zbog toga je na marginama društvenih događaja, ne zbog naših inicijativa.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Određujem pauzu do 15,00 časova. Popodnevni deo nastavljamo raspravom o članu 23. na koji je amandman podneo narodni poslanik Vojislav Šešelj. [[Posle pauze]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad današnje sednice u popodnevnom delu. Molim vas da utvrdimo kvorum. Izvolite. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo nastaviti raspravu u pojedinostima. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Šešelj. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, mnogo je već govora bilo o ovom članu 23. i o strukturi saveta agencije, načinu izbora članova. Mojim amandmanom predlažem da članove saveta bira Narodna skupština Republike Srbije na predlog poslaničkih grupa formiranih u Narodnoj skupštini. Šta to znači? To znači da se mora obezbediti princip nepristrasnosti i objektivnosti rada saveta agencije i trajnost načina izbora njenih članova. Vi ste na tako subjektivan način propisali izbor članova saveta agencije da taj način izbora može da traje samo dok ste vi na vlasti. Čim odete sa vlasti, nikom ozbiljnom neće padati na pamet da u tom savetu budu predstavnici nevladinih organizacija, na primer, ilicrkava i verskih zajednica, bar dok se ne reguliše pravni položaj verskih zajednica, ili nekih udruženja, ili pripadnika izvršne vlasti. Ako savet agencije odgovara strukturi Narodne skupštine, onda je to nešto kao ustoličavanje trajnog principa koga bi morali da se drže i oni koji posle vas dođu na vlast. Vi sad imate, bar na papiru, dve trećine poslanika u Narodnoj skupštini. Imali biste uticaj na izbor dve trećine članova saveta agencije. To valjda treba da vam bude dovoljno, ali da znate, naravno, kod promene vlasti taj odnos snaga se menja. Oni koji u jednom trenutku imaju većinu prinuđeni su da razmišljaju šta će se desiti kada izgube tu većinu. Ima ovde stranaka koje su mislile da nikada neće izgubiti vlast, a sada se kaju što nisu preduzimale blagovremeno određene korake, kako bi zaštitile svoj položaj kada se nađu na mestu opozicije. Socijalisti su stvorili Jovana Glamočanina, a sada ih je Bog kaznio, pa ste vi njima novog Jovana Glamočanina stvorili u liku Branislava Ivkovića. To je samo ovako, možda malo karikaturalno, da pokažem do čega sve to dovodi, ako se na vreme ne razmišlja o principijelnosti i doslednosti. U ovom slučaju, naravno, ako savet agencije izražava odnos snaga u Narodnoj skupštini i njegove sednice će imati određenu živost, uz suprotstavljanje stavova. I tamo će dolaziti do nadglasavanja, ali to nadglasavanje će biti izraz demokratije. Tamo gde se ljotićevski koncept primenjuje, ili musolinijevski, staleški, korporativistički, tamo nema demokratije. (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi. Da li ćete nastaviti?) Nastaviću. Tamo se samo glumi demokratija. Zašto je Dimitrije Ljotić bio protivnik demokratije? Zato što na izborima nikada nije mogao da osvoji više od jednog procenta glasova. Musolini na izborima nije mogao da pobedi. Ni Hitler nije baš pobedio. Ušao je u koalicionu vladu, pa je na vaninstitucionalan način nadoknadio ono što mu je falilo. Autokratskim metodama pribegavaju oni koji su svesni da nikada ne mogu da pobede na izborima, ili koji su slučajno jednom pobedili pa znaju da se to više nikada neće desiti, kao što je toga svesna vaša koalicija. Zbog toga vi tuđinski, nedemokratski koncept ovde forsirate. Staleške predstavnike uvodite u jedno telo državne uprave. To je organ državne uprave. U ovom slučaju bitna je i još jedna stvar. Ako političke partije, odnosno njihove poslaničke grupe, predlažu odgovarajući broj članova saveta proporcionalno svojoj snazi, one se mogu obavezati da ti ljudi koje će kandidovati budu ugledni stručnjaci, intelektualci, naučnici, umetnici, da ti ljudi ne budu narodni poslanici, ministri, članovi rukovodstava političkih partija. I tada se to može postići; samo što se tada vrši disperzija poverenja. Nije poverenje koncentrisano samo na jednu sortu ljudi, onu koja se vama dopada, nego na razne ljude, raznih orijentacija, ideoloških usmerenja, naučnog habitusa, različitih profesija itd. Ubeđen sam da mi iz SRS, verovatno opozicija u celini, nećemo imati poverenja ni u jednog čoveka koga vi budete izabrali za ovaj savet agencije. Oni unapred treba da znaju da ćemo ih osporavati s tog aspekta. Oni unapred treba da znaju, ako među njima bude časnih, da će im život biti nepodnošljiv. Za sve prljavo što se dešava u medijskoj sferi, u sferi radiodifuzije, mi ćemo njih pojedinačno prozivati. Dokle će oni to izdržati? Mnogi ni u vreme kada su socijalisti sami imenovali članove upravnog odbora državne televizije nisu izdržali do kraja, demonstrativno su podnosili ostavke. Iako su bili (Predsedavajuća: Šest minuta 30 sekundi) protežirani od strane vladajuće partije nisu mogli s vremena na vreme podneti izvesnu samovolju pa su to napuštali.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Ima reč narodni poslanik Ivan Andrić, izvestilac nadležnog odbora.
Ovo je svakako ključna tačka ovog zakona. Na ovoj tački se lomi zakon. Izbor predlagača članova saveta je suština ovog zakona, i to je upravo ona razlika koja nas čini potpuno drugačijim od prethodnog režima. Dakle, moram reći pre svega, Odbor je odbio ovaj amandman, ali prosto mi non-stop gledamo u Skupštini kako opozicija glasa protiv vladinih predloga. Često to ima neke veze sa istinom. Često nema. Prosto je to posao opozicije. Međutim, evo danas, da tako kažem, pokazujem razumevanje, znači oni prvi put ovo što govori gospodin Šešelj brane od srca. Dakle, oni veruju u to da mediji moraju da budu zavisni od političara, i to je suštinska razlika između nas i njih. Dakle, već 6. oktobra postalo je nemoguće da u Upravnom odboru RTS sedi ministar za informisanje, bez obzira da li se on preziva Vučić ili Korać ili Lečić. Postalo je nemoguće da tu sedi potpredsednik Vlade, potpredsednik jedne od vladajućih stranaka, pa prezivao se on Jovanović ili Nikolić ili kako god. Kada danas usvojimo ovaj zakon, odnosno u danu za glasanje, postaće nemoguće da Vlada bira Upravni odbor RTS-a, i to je ta razlika između nas i njih. Sve ovo što je gospodin Šešelj govorio, ja njega razumem, ali sam siguran da je većini u ovoj skupštini to osnovni razlog zašto će ovaj njegov amandman odbiti. Hvala [[Poslanik Šešelj traži pravo na repliku.]]
A osnov za repliku? (Poslanik Šešelj, sa mesta: Pa dva puta je komentarisao moje izlaganje, pokazujući da ga ne razume.) Bez obzira što je diskreciono pravo predsedavajućeg da dozvoli repliku, ili ne, izvolite.
Pa, sada će vam to sigurno biti jasno, ja verujem u vašu inteligenciju. Tamo gde vi insistirate, kao osnovu našeg neslaganja, neslaganje ne postoji. Mi srpski radikali ne tražimo da oni ljudi koje bismo mi predložili u savet agencije budu naši ministri, naši poslanici ili članovi rukovodstva stranke. [[Žagor u sali.]] Molim vas, da razjasnimo ovo do kraja, imam samo dva minuta, zbog toga, inače meni to ne smeta, ja to i volim, jer je onda diskusija interesantnija. Dakle, ne insistiramo na tome. Oni koje ćemo predložiti ne moraju ni biti članovi naše stranke, ali je bitno da to budu ljudi u koje imamo poverenja. A sada vi tvrdite da će savet agencije biti potpuno nezavisan od političara. To je nemoguće u civilizovanom i demokratskom svetu, jer u civilizovanom i demokratskom svetu sve je zavisno od politike, pa čak i kiša kada pada. Sve je zavisno od politike. Od kada postoji civilizacija čovek je politička životinja, tako ga je Aristotel definisao, i vi to ne možete dekretom promeniti. Dakle, nemojte ni pretpostaviti da nas možete ubediti da će nešto biti nezavisno od politike. U čemu se naša dva koncepta dijametralno razlikuju - u tome što smo mi svesni nemogućnosti izbegavanja zavisnosti od politike, pa tražimo da tu zavisnost demokratizujemo, da se uvede princip pluralizma, a vi tu zavisnost prikrivate na taj način što ćete glumiti da ljudi koji će ući u savet nisu zavisni od naše volje i tako što će isključivo vaši ljudi biti u tom savetu, pa čak i sveštenici koji budu izabrani, i oni će biti vaši.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Poštovana gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da su tokom rasprave o ovom amandmanu pomenuta dva veoma važna pojma, odnosno dve teme koje su u suštini, a ta suštinska razlika je između nas kao predlagača ovog zakona i onih koji taj zakon osporavaju. To je pitanje poverenja i pitanje politike kao vrhunske norme. Ovde je otvorena dilema da li parlament može imati poverenja u bilo koju drugu instituciju ili pojedinca ove zemlje, osim u samog sebe, odnosno, da odem korak dalje, to bi zapravo značilo da mi ne možemo imati poverenja u verske zajednice i njihovog predstavnika, odnosno njihovog kandidata, da ne možemo imati poverenja u univerzitet, da ne možemo imati poverenja u manjinske i nacionalne zajednice, da ne možemo imati poverenja u čitav niz nevladinih organizacija (ponavljam, to su neke veoma važne organizacije poput Udruženja književnika Srbije, Udruženja filmskih radnika, Udruženja novinara, odnosno NUNS-a), da ne možemo imati poverenja ni u koga osim u sebe same. Ako je čitav svet po definiciji prethodne vlasti bio protiv nas, ako su svi osim vlasti bili protiv nje, mi nismo dužni da sledimo tu politiku takve vrste isključivosti;mi vrlo rado imamo poverenja u svakoga, sve do situacije u kojoj on to poverenje ne zloupotrebi, i vrlo rado ćemo proširiti taj protok slobode i podeliti to pravo sa svima za koje procenjujemoda mogu, na osnovu prava kojima u ovom trenutku raspolažu, da kompetentno ispune i obavezu koja prati svaku vrstu slobode u demokratskom društvu. Dakle, imamo poverenje u univerzitet i predstavnike univerziteta, jer parlament koji nema poverenje u univerzitet nema razloga da postoji. Što se tiče ove druge kategorije politike kao vrhunske norme, to je tačno; ali u civilizovanim društvima, upravo zbog toga, politika samu sebe ograničava, pa se ona može podeliti na partijsku politiku, ali može biti i kulturna politika, politika u oblasti obrazovanja, u oblasti medija, pa se zato svesno politika u oblasti medija oslobađa partijskih stega, i to je ono što mi ovde činimo. Mi i ne želimo da budemo ta vlast koja će "vratiti klatno unazad" i od Srbije napraviti društvo u kome smo živeli do 5. oktobra. To bi bilo tako, iako možda suštinski posledice u prvom trenutku ne bi bile takve. Način razmišljanja nas je doveo do tih tragičnih posledica, a ne naknadni pojavni oblici koje je taj način razmišljanja dopustio. Zbog toga parlament može verifikovati validne predstavnike onih strukovnih organizacija, odnosno onih nevladinih organizacija, odnosno onih zajednica koje mi smatramo u ovom trenutku kredibilnim za takvu vrstu aktivnosti, a to su bez sumnje i univerzitet, i verske zajednice, i nevladine organizacije, i profesionalna udruženja koja postoje u našem društvu. U suprotnom, ako smo sami sebi dovoljni, predlažem da zatvorimo parlament, da ukinemo sve zakone i da se ponašamo onako kako nama padne na pamet svakoga dana, jer smo se tako ponašali prethodnih 10 godina. Zakoni nam nisu bili bitni, a kada smo smatrali da je potrebno neko obrazloženje, donosili smo i u jednom danu po 30-40. To nije dobar put. Mediji se moraju osloboditi partijske politike, što sasvim sigurno ne znači da će oni biti izvan politike, ali neke druge, jer po karakteru se politika može razlikovati. To je moderno društvo kome težimo.
Reč ima potpredsednik Vlade Republike Srbije, gospodin Žarko Korać.
Gospođo potpredsednice, poštovani narodni poslanici, izvinjavam se što vam oduzimam ponovo vaše vreme, ali bih vas molio da ipak ovde kažem ono što mislim. Ja, inače, ne mislim da je ovo jedino što je važno u ovom zakonu i bila bi greška ne videti ovaj zakon kao celinu, ali svakako, ovaj zakon je naš veliki pokušaj, ne za vreme dok smo mi na vlasti i dok imamo skupštinsku većinu, nego jedan pokušaj za budućnost Srbije, da se elektronski mediji u smislu davanja dozvola za emitovanje i u smislu kontrole izmeste iz sfere politike i da se predaju, koliko god je to moguće, ljudima, a osigurano je onim razumnim mehanizmima koje imamo, da budu nepristrasni i da rade po svojoj savesti, po zakonu, i po trećem što je navedeno - po znanjima iz oblasti telekomunikacija. Želeo bih da kažem sledeće - zapravo, ovde ima jako mnogo protivurečnosti u onome što se izlaže. Prvo, ovde je osporavano da jednoga predlaže Narodna skupština Republike Srbije, upravo, dve osobe će biti predložene od ove skupštine, ali ono što se ovde propušta da se uoči to je da konačan sud o članovima agencije ima Narodna skupština. Usvojili smo jedan amandman na Odboru, a nadam se da će i Skupština da ga usvoji, gde smo precizirali procedurušta će se desiti ako Skupština ne izglasa nekoga koga je predložila neka od ovih institucija. Znači, rektori univerziteta u Republici Srbiji putem dogovora će predložiti dva kandidata, ali ćete vi, narodni poslanici, odlučiti ko je od njih. Imaćete prilike da govorite o njima, imaćete prilike da izrazite svoje mišljenje o njihovim stručnim sposobnostima i nezavisnosti, da glasate za to. Prema tome, ne možemo ulaziti u protivurečnosti, govoriti da je Skupština ovde na neki način detronizirana, a istovremeno propustiti da se uoči u ovom zakonu da konačnu reč u izboru članova saveta agencije upravo ima Narodna skupština Republike Srbije, ali ne da ona, sem u jednom slučaju, i sama sve to predloži; predlažu i druge institucije. Poštovani narodni poslanici, ovo je porota, ovih devet ljudi govore u ime Srbije. Znači, predlagači su univerziteti, crkve, nevladine organizacije, organizacije koje se bave medijima, biće predstavnik sa Kosova. To je neka vrsta porote, to je najbolje što u ovom trenutku može da se ponudi kao rešenje ovog vrlo teškog problema velikih ovlašćenja, koji ima savet radiodifuzne agencije. Drugim rečima, još jedanput, konačnu reč o svemu ovome ima Narodna skupština Republike Srbije i nemojmo jedanput ismevati Skupštinu u kojoj sedimo, a drugi put smatrati da je upravo ona telo koje predlaže;moramo se opredeliti. Lično smatram da je ovo rešenje ispravno i da Narodna skupština kao izraz narodne volje, suverene, treba da ima konačnu reč da li su ti ljudi podobni da obavljaju taj posao od ogromnog nacinalnog i državnog značaja.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Da.) Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS-a, narodni poslanik Zoran Anđelković.
Dame i gospodo, i logično i potrebno je da Republička skupština ima krajnju reč u odlučivanju o svemu ovome. Međutim, ne možemo stavljati u neravnopravan položaj i tvrditi upravo suprotno, da su sada važniji predstavnici naroda i građana Srbije i bolja savest građana Srbije samo nevladine organizacije ili pak udruženje radiodifuznih, javnih preduzeća, ili crkva i verske zajednice, nego što su predstavnici građana, a predstavnici građana su predstavnici političkih partija. Pa, građani glasaju za političke partije. Prema tome, nije ovde sporno ni to što predstavnike daju udruženja, neke nevladine organizacije, nije sporno ni što daju crkve i verske zajednice, nije sporno ni što daju rektori univerziteta, sporno je što nema od ovih pet, tačnije rečeno četiri koja se biraju ovde, nema proporcije; zašto se ne bi onda pravo predstavnici građana Srbije kroz Skupštinu Srbije birali; ne mora da budu, mogu da ispunjavaju one uslove koga ne mogu da predstavljaju iz člana 25. To nije sporno. Šta je nespojivo? Ali, da budu od tih političkih partija takođe predloženi. Onda bi se, naravno, vratili na onaj prethodni član gde je 15 članova, onda bismo mogli da napravimo taj paritet i taj odnos gde bi se zadovoljili i građani Srbijepreko svojih narodnih predstavnika ili nevladinih organizacija. Ili, ovo sa Kosova i Metohije - zašto savet da bira? Nisu na Kosovu maloumni da ne mogu da se organizuju, da izaberu. Pa, neka izaberu Srbi sa Kosova preko nevladinih organizacija. Zašto bi nevladine organizacije u centralnoj Srbiji imale pravo i mogu da se dogovore koga će da predlože, a nevladine organizacije na Kosovu i Metohiji ne mogu. Neka nevladine organizacije na Kosovu i Metohiji predlože, nego verovatno nemate uticaja na te nevladine organizacije. Pošto nemate uticaja na te nevladine organizacije, onda njima ne dajete pravo, nego tu savet predlaže; skupština bira od dva jednog, nije to problem, nego je problem uvek predlagač. Uvek je problem da li se ima uticaj na predlagača, pa ćemo onda, kao u savetu Pravnog fakulteta, imati verovatno i Vučo za predstavnika nevladinih organizacija koje će učestvovati ovde. Nemojmo da neke nevladine organizacije koje su paradržavne organizacije, potpuno,ne samo zbog finansijske situacije, nego i zbog članstvarukovodstava nevladinih organizacija u političkim partijama na vlasti, predstavljamo sada kao jedinu savest građana Srbije, a da smatramo da predstavnici političkih organizacija i partija koje su građani birali nisu pravi predstavnici građana Srbije. Zato nije ovde sporno da imaju i nevladine organizacije predstavnike, ali sporno je da se kroz ovo pokušava da vlada potpuno i da poslanička većina ima potpuno svih devet članova u rukama.
Narodni poslanik Vojislav Šešelj traži repliku; nemate osnova za repliku, niste imali pravi osnov ni u prethodnom slučaju. Rekla sam da je krhko, ali u svom izlaganju, koje možemo pogledati u stenogramu, potvrdili ste da vas je narodni poslanik Ivan Andrić besprekorno razumeo i nije vas pogrešno tumačio. Mislim da je kroz ove četiri diskusije razjašnjeno. Pravo predsedavajućeg je da odobri, znači, razjašnjeno je, zastupate stav partije iznad opšteg, a predlagač zastupa opšte iznad partijskog i time završavamo raspravu o članu 23. Narodni poslanik Čedomir Jovanović, Poslovnik, izvolite.
Gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, zamoliću vas za malo pažnje, kako bismo bili u stanju da odlučimo o jednom veoma važnom pitanju koje je nama postavila Republička vlada, tražeći od nas razumevanje. Naime, u skupštinsku proceduru je stigao zakon o organizaciji i nadležnostima državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala. To je veoma važan zakon na kome smo mi vrlo aktivno radili, zakon koji s pravom zaslužuje ozbiljnu skupštinsku raspravu i mi bismo želeli da se taj zakon po hitnom postupku, onako kako je to od nas zatražila Vlada, nađe već na ovom vanrednom zasedanju. To je moguće ukoliko vi kao narodni poslanici uvažite stav 2. člana 158. postojećeg Poslovnika o radu republičkog parlamenta i uvrstite taj predlog zakona u skupštinsku proceduru. Predlažem da to bude osma tačka dnevnog reda, dakle tačka dnevnog reda koja će uslediti nakon zajedničke objedinjene rasprave o zakonima iz oblasti pravosuđa. Mislim da bi do te rasprave moglo da dođe u drugoj polovini naredne nedelje; dakle, ima sasvim dovoljno vremena da se poslanici pripreme, da prilože svoje amandmane, s obzirom da se radi o hitnom postupku i poslanici bi bili u mogućnosti da predlože amandmane do početka same rasprave. Nadam se da ćete imati razumevanje za ovaj predlog i da ćete ga podržati. (Vojislav Šešelj, sa mesta: Po Poslovniku!)
Predlog narodnog poslanika, stav 2. član 158, stavljam na glasanje, jedino bih molila narodnog poslanika da kaže tačan naziv akta koji stavljamo kao predlog za osmu tačku dnevnog reda. (Vojislav Šešelj, sa mesta: PovredaPoslovnika.) Dobićete reč kada završimo posao oko predloga, izvolite vi.
Rasprava o ovome nije predviđena Poslovnikom i mislim da možemo o tome razgovarati ukoliko Skupština da svoju saglasnost i uvrsti po hitnom postupku kao vanrednu tačku dnevnog reda - Predlog zakona o organizaciji i nadležnostima državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala. To je potpuna formulacija i ja sam izašao još jedanput kako bih vam precizno to saopštio. Dakle - Predlog zakona o organizaciji i nadležnostima državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala. Mi smo i do sada u situacijama u kojima smo smatrali da je ugrožena bezbednost zemlje ili da postoje razlozi za vanredan ili hitan postupak raspravljali poštujući ovako predviđenu proceduru, kao u slučaju davanja kontragarancije za kredite kojima se finansira remont Elektroprivrede Srbije - to je bila jedna od prilika kada smo upravo kroz ovakvu inicijativu i proceduru došli do rasprave tokom tekućeg zasedanja republičkog parlamenta. Hvala unapred na razumevanju. (Vojislav Šešelj, sa mesta: Povreda Poslovnika.)
Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Čedomira Jovanovića o saglasnosti predlagača da se kao osma tačka Petog vanrednog zasedanja stavi - Predlog zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala. Za 105, protiv niko, uzdržanih nema, nije glasalo 40, od ukupno 145 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da se kao osma tačka dnevnog reda Petog vanrednog zasedanja uvrsti Predlog zakona o organizaciji i nadležnostima državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala. Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, povreda Poslovnika o radu Narodne skupštine.
Poslovnik je dvostruko povređen. Prvo, morali ste odmah da mi date reč čim sam reklamirao povredu Poslovnika, namerno niste, a povreda se i sastojala u stavljanju na glasanje protivno odredbama Poslovnika i ja sam hteo da vas sprečim. Sve ovo čime je obrazložio svoj predlog Čedomir Jovanović je u redu, sve može po Poslovniku, osim glasanja, da se uvrsti u dnevni red dok ne dobijemo tekst tog zakona. Mi ne znamo ni naziv zakona, on ga je usmeno ovde izdiktirao; prvi put nije, vi ste hteli da stavite na glasanje, izašao je po drugi put da kaže naslov zakona. Sada da vas pitam, niko od vas ne zna naslov tog zakona, ne znate, nije istina. Možda je zakon stigao u zgradu Narodne skupštine, ali još nije dostavljen poslanicima. Mogli ste do večeras da dostavite, pa na kraju sednice daglasamo, mogli smo sutra, nije kasno za kraj nedelje, po hitnom postupku ima vremena za amandmane, ništa nije sporno osim toga što ste stavili na glasanje po članu 158, a da nismo videli tekst tog zakonskog projekta niti iko ovde zna naslov zakona.
Po Poslovniku Narodne skupštine predsedavajući je dužan da da objašnjenje. Odredba koju niste citirali po propisu, kako bi trebalo, jeste odredba člana 96. stav 3. koja glasi: "Predsedniku, odnosno predstavniku poslaničke grupe koji želi da govori o povredi ovog poslovnika predsednik Narodne skupštine daje reč odmah po završenom izlaganju prethodnog govornika". U slučaju vašeg zahteva prethodni govornici bili su narodni poslanici Čedomir Jovanović, kao predsednik poslaničke grupe DOS i narodna poslanica Gordana Čomić, kao predsedavajući sednice Narodne skupštine. Onog trenutka kada smo oboje završili svoja izlaganja dobili ste reč i malopre iskoristili pravo na isticanje povrede Poslovnika. Da li ste zadovoljni objašnjenjem ili hoćete da stavim na glasanje? (Vojislav Šešelj: Da stavite na glasanje.) O povredama Poslovnika se po novim odredbama izjašnjava Administrativni odbor, ali s obzirom da vi kao narodni poslanik niste ceo dan poštovali vreme predviđeno za raspravu u pojedinostima, pretpostavljam da možemo da vam priuštimo i jedno glasanje kao kršenje Poslovnika, pa da ostanemo u nivou tolerancije za nepoštovanje Poslovnika. (Vojislav Šešelj: Zašto glasate ako je to kršenje Poslovnika? Nemojte vi meni kršenje da priuštite.) Narodni poslanik Vojislav Šešelj hoće da se poštuje Poslovnik i prema tome ova odredba će ići kao predlog na Administrativni odbor. Da li hoćete da Administrativni odbor o tome odlučuje? (Vojislav Šešelj: Odgovoriću vam ako mi date reč.) Po Poslovniku nemam osnov da vam dam reč, osim da se izjasnite. (Vojislav Šešelj: Što me onda pitate?) Idemo dalje po dnevnom redu. Na član 23. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Velimir Simonović. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Dame i gospodo, slušajući ovu raspravu o načinu izbora članova saveta, juče u načelnoj raspravi i danas u izlaganju pojedinih poslanika, još više sam ubeđen da je moj amandman potpuno koristan da se u tom duhu izmeni deo ovog zakona. Predlažem da član 23. u stavu 1. glasi ovako: "Članove saveta bira Narodna skupština Republike Srbije javnim konkursom, koji raspisuje Vlada i koja će dostaviti spisak kandidata Narodnoj skupštini". Zašto je to tako? Relativno je ovo, ovaj spisak od osam nekih organizacija i zašto nije nekih drugih osam unutra. Zašto nije Akademija, Univerzitet ili ovaj ili onaj? Koji god da ste drugih osam stavili mogli bi tako ubedljivo da branimo da su baš oni ti koji treba da budu ovlašćeni predstavnici. Da se ne bi nekim organizacijama zamerili zašto nisu u ovim spiskovima, među osam mogućih predlagača, najčistija situacija je konkurs, a ti koji bi mogli da predlažu mogu da preporuče nekim ljudima - javite se na konkurs, a mi ćemo lobirati za vas da budete izabrani. U kratkom razgovoru sa gospodinom Čedomirom Jovanovićem u liftu danas posle kraja sednice on je rekao da bi bilo teško za kriterijume. Ja sam i to pitanje rešio na prost način. Član 25. treba da uđe u uslove konkursa i sve je rešeno. Tu piše ko može da bude biran. U stavu 2. predlažem da je član saveta izabran ako je za njegov izbor glasalo dve trećine narodnih poslanika. Ostali članovi se brišu. Primećeno je u razgovorima privatnim, ovde u kuloarima mi je stavljena primedba da je to možda vrlo težak uslov da izaberemo člana saveta sa dve trećine, dvotrećinskom većinom. Međutim, dvotrećinska većina je potrebna s obzirom da članovi saveta moraju biti po volji najvećem broju političkih i interesnih grupa. O čemu se radi? Ako se jave na konkurs zaista vrlo stručni ljudi, ugledni, ljudi u čiji autoritet niko ne sumnja, onda nema razloga da pretpostavimo a priori da neće glasati i opozicioni poslanici. Svakako da će i oni glasati za takve ljude, koji garantuju da će dobro raditi. Onda izlazimo iz svih onih rasprava. To se rešava na krajnje elegantan način, raspiše se konkurs, jave se ljudi, mi ih ovde lepo izaberemo dvotrećinskom većinom i onda oni mogu sa puno legitimiteta da taj posao obavljaju, a da većina u ovom parlamentu budu takvim izborom zadovoljna.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman Velimira Simonovića je vrlo interesantan i bio bi, ukoliko se prihvati, u duhu elementarnih demokratskih principa. Ako je već teško postići saglasnost koje institucije će predlagati kandidate za članove saveta agencije i ako vi kategorički ne prihvatate da to budu poslaničke grupe, onda je najdemokratskije da se raspiše konkurs, da se kandidati sami jave, a da se propišu uslovi: visoka stručna sprema, da se bave odgovarajući broj godina određenom profesijom, da se insistira da to budu stariji ljudi da ne bi predugo bili u savetu, a da imaju nagomilano iskustvo. Šest godina je mandat i ima mogućnost obnavljanja mandata itd. Nema mogućnosti obnavljanja? Jednom šest godina i više nikada, je l' tako? Dakle, ta ideja je veoma interesantna i za nas srpske radikale prihvatljiva. Tu bi se opet javljali ljudi koji pripadaju raznim institucijama, možda akademici, profesori univerziteta, iz raznih udruženja književnika, novinara, umetnika itd. Osnovana je pretpostavka da bi se javljala umetnička elita. Doduše, oni koji su zainteresovani, pošto je ovo veoma važan organ državne uprave, onda bi članstvo u tom savetu po prirodi stvari moralo da bude profesionalno. Postoji ogroman broj nadležnosti, ogroman broj poslova koji će obavljati i članstvo u savetu isključuje mogućnost da još nešto pritom ozbiljno i profesionalno rade. Dakle, ukoliko se reguliše njihov profesionalni status u savetu, to bi bilo veoma primamljivo za mnoge istaknute intelektualce. Ovde ste malopre govorili da želite da proširite slobodu. Možda je to nekada zaista bila vaša iskrena želja, pre pet, šest godina, ali od kada ste došli na vlast vi samo sužavate slobodu. Je li za vas sloboda kada Srpska radikalna stranka pune dve godine ne može da se pojavi ni na jednoj beogradskoj televiziji? Da li je to sloboda? Ako je to sloboda, može to i da se definiše u zakonu - sloboda je da srpski radikali ne mogu da pristupe medijima. Vidim kako kontrolišete i dnevnu štampu. Osim "Novosti" ni u jednim dnevnim novinama nema ništa o onome što sam juče govorio, a govorio sam šest sati. Nije to bitno. Pustite to, to uopšte nije bitno. Bitno je nešto drugo. Vidite, postoji još nešto o čemu niste vodili računa. Veoma su retke državne institucije koje imaju pravo, isključivo pravo da parlamentu predlažu kadrovska rešenja. To su samo predsednik Republike, po pitanju... (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) Hoćete li mi malo tolerisati, pa ću skratiti sledeće izlaganje? Kompromis, hvala vam. Za toliko ću skratiti sledeće izlaganje. Predsednik Republike predlaže sudije Ustavnog suda i predsednika Vlade, mandatara. Vrhovni savet pravosuđa predlaže sudije. Ima li još neko tako važan u državi da ima pravo isključivog predlaganja kadrovskih rešenja parlamentu, a parlament ne sme to da dopunjuje, ne sme da menja ono što je predloženo, ni da dopuni svojim predlozima? Vi ste sada, pored predsednika Republike i Vrhovnog saveta pravosuđa, tu uveli i pokrajinsku vladu, i pokrajinski parlament, i Republičku vladu, i nevladine organizacije, i crkve i verske zajednice, i razna strukovna udruženja. To je strašno. Ovim ste bacili pod noge i instituciju predsednika Republike i instituciju Vrhovnog saveta pravosuđa, bez obzira ko je sada na funkciji predsednika Republike i ko je u Vrhovnom savetu pravosuđa. Vi se poigravate tim institucijama, a srozavate ugled parlamenta. Kažete - samo se u parlament može imati poverenja. Pa naravno, kada su jedino članove parlamenta građani neposredno izabrali, jedino poslanici imaju poverenje naroda, a ovi svi drugi nemaju poverenje naroda, nisu ga dokazali. Neka univerzitet izađe na izbore, neka crkve izađu na izbore, neka nevladine organizacije izađu na izbore, neka na izbore izađu strukovna udruženja, da vidimo da li narod u njih ima poverenja. Oni svi pretpostavljaju, narod ih voli. Neka jednom to dokažu. Nemojte im davati ovako krupna i javna ovlašćenja, ako nisu spremni da na izborima provere da li uživaju narodno poverenje.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, presednik poslaničke grupe DOS, pa posle njega narodni poslanik Zoran Anđelković.
Gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je predlog izmene zakona koji je podneo poslanik iz poslaničke grupe DOS i obaveza mi je da dam obrazloženje uskraćivanja podrške toj inicijativi. Naime, nema ničeg spornog u ideji javnog konkursa. To je sasvim sigurno najefikasniji način da se izbegne svaka vrsta manipulacije u izboru. Znači, tu nema posrednika; direktan kontakt između kandidata i institucije koja raspisuje konkurs. Međutim, mi imamo još jedan kriterijum koji neizostavno moramo poštovati, a to je pitanje vremena. Podsetiću vas na prelazne odredbe ovog zakona u kojima se veoma jasno i precizno definišu rokovi u kojima se mora izvršiti izbor članova saveta, procedura po kojoj će se to uraditi, onda naknadno izbor članova Upravnog odbora radiodifuzne ustanove Srbije, Vojvodine; vremenski period u kome se mora izvršiti deobni bilans RTS-a i vremenski period u kome mora savet agencije organizovati svoj rad. Sav taj posao potrebno je okončati do 31. januara 2003. godine. U tom vremenskom intervalu praktično je nemoguće organizovati validan javni konkurs bez prethodne, ne mogu da kažem prolazne, kontrole koja se vrši na nivou ovih predlagača, na nivou osam predlagača, od rektorske konferencije do verskih zajednica. Zapravo, mi smo deo svog posla preneli na njih i time rasteretili republički parlament i doprineli nama kao inicijatorima ovog zakona da što pre zakon stupi na snagu. Ako bismo organizovali javni konkurs, zamislite na šta bi ličila skupštinska rasprava u kojoj bi morali da razgovaramo o predloženih 100, 200, 300, 1.000 ili 5.000 kandidata koji bi se javili na taj konkurs, bez obzira na te kriterijume; nisu sporni kriterijumi i nije sporno da bi se ti kriterijumi na neki način definisali, utvrdili i da bi eliminisali tu preobimnost u procesu kandidovanja. Opet, i suviše posla u jednom ograničenom vremenskom intervalu, s tim što se može kao preporuka predložiti ovim predlagačima da oni u procesu dolaska jednog, odnosno dva kandidata uvaže instituciju javnog konkursa. To je mnogo lakše njima, jer se disperzuje ta procedura, nego nama kao parlamentu. Praktično bi bilo neizvodljivo, imajući u vidu ove rokove, 45 plus 45 dana, potom 30 dana plus 30 dana i 15 dana plus 15 dana. I suviše malo vremena za preobiman posao. Na ovaj način, to će biti moguće uraditi.
Osnov za repliku? Pominjanje u izlaganju narodnog poslanika Čedomira Jovanovića. Izvolite, narodni poslanik Velimir Simonović, replika na izlaganje narodnog poslanika Čedomira Jovanovića.
Dakle, nije ovo replika, da kao između nas ima neke rasprave i svađe, daleko od toga. Nego, duboko sam ubeđen da će se konkursom stvar brže rešiti nego dok se dogovore ovi po tačkama 6. i 7. koga će da kandiduju. Duboko sam u to ubeđen.
Reč ima narodni poslanik Zoran Anđelković, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Ptica koja leti uvek ima dva krila, a ponekad u letu izbaci izmet i završi posao i nastavi dalje. To je SPS. Prema tome, stvar je potpuno jasna.
Narodni poslaniče, ili povedite računa o jeziku kojim govorite za govornicom ili ćete snositi konsekvence po Poslovniku Narodne skupštine.
Molim vas da zaustavite dalje dobacivanje poslanika u ovom parlamentu, jer je i to deo nekulture i netolerancije koja se primenjuje kada govore poslanici opozicije. (Iz sale: Inače si bio tolerantan godinama.) Ja sam prihvatao i odgovore. Dobro, da se vratimo na amandman. Mislim da je gospodin Simonović predložio nešto što može da doprinese. Ako Vlada ne prihvata ceo amandman, onda neka prihvati delimično taj amandman, po onoj formuli da ovaj savet treba da predstavlja volju najvećeg broja političkih i interesnih grupa, da je važno kroz taj konkurs, uostalom bar ova druga polovina koja se bira u ovom savetu, da se na taj način bira; a ne mora da znači da se pravi jedan konkurs, nego za različite strukture različiti konkursi. Prema tome, ovde može biti onoliko lista za izbore koliko ima predstavnika u savetu. Znači, ako imamo predstavnika u savetu nevladinih organizacija, onda je logično da na konkursu nekih nevladinih organizacija dobijemo predstavnike i izaberemo ih. Ko će u ime nevladinih organizacija da potpiše predlog? Ko je taj koji je ovlašćen u ime nevladinih organizacija da potpiše predlog koji će doći u Skupštinu? Ko je taj koji je ovlašćen u ime rektora. Da li rektori privatnih univerziteta ili državnog univerziteta? Ko je taj koji će u ime tih organizacija da potpiše. Znači, onda je logično da država, da ova skupština raspiše konkurs po oblastima i po strukturi interesa; u 22. članu jasno se kaže iz kojih oblasti treba da buduti ljudi, članovi tog saveta. Na taj način Skupština bi došla do adekvatnog saveta koji bi bio u interesu svih ili bolje reći u interesu najvećeg broja i političkih i interesnih grupa u Srbiji.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na član 23. na koji je amandman podneo narodni poslanik Ljubiša Kesić. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika želi reč? Vi nemate pravo za ovaj amandman, a u stenogramu možete videti da smo imali džentlmenski dogovor da prekoračite vreme u raspravi po prethodnom amandmanu i potrošili ste to vreme. (Poslanik Šešelj sa mesta: Samo ono vreme koje sam prekoračio.) Tri minuta ste prekoračili. Žao mi je.(Poslanik Šešelj sa mesta: Želim reč.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Rajko Baralić, Đura Lazić, Jovan Todorović, Dragan Jovanović i Branko Ružić. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Đura Lazić.
Poštovano predsedništvo, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, grupa narodnih poslanika SPS-a u ime poslaničkog kluba SPS-a podnela je amandman na ovaj, po nama vrlo važan, član zakona, oko koga se zaista lome mnoga koplja. Odredbe ovog člana po meni su toliko čudne da bi trebalo po svakoj tački dati posebnu analizu i posebna tumačenja. Međutim, zbog ograničenosti vremena, nisam u prilici da malo više obrazlažem sve te tačke, samo ću sledeće reći. Amandmanom predlažemo da se tačke 3) i 4) promene. Tačka 3) - umesto: "Vlada Republike Srbije" da bude: "Radio -televizija Srbije", kao predlagač člana saveta. Tačka 4) - umesto Izvršnog veća AP Vojvodina, da predlagač člana saveta bude Srpska akademija nauka i umetnosti. Mi socijalisti smatramo da Srpska akademija nauka i umetnosti i te kako ima potrebu i vrednosti. Bilo bi i te kako korisno da predloži nekog od članova saveta ove agencije. Takođe, predlažemo da se stav 4. istog člana menja i glasi: "Devetog člana saveta predlaže Odbor za kulturu i informisanje Narodne skupštine Republike Srbije, s tim što kandidat mora biti lice koje živi na području AP Kosovo i Metohija". Zašto ovo predlažemo? Zato što se u predloženom zakonu deveti član sa Kosova i Metohije dovodi u neravnopravan položaj, o čemu sam govorio u načelnoj raspravi, jer ga, kao punopravnog člana saveta, ostali izabrani članovi predlažu. Na taj način se devalvira članstvo devetog člana sa Kosova i Metohije. Prirodno bi bilo da člana saveta sa Kosova i Metohije predlaže skupštinsko telo, ako već ne može drugi organ sa Kosova i Metohije, recimo Vlada Kosova, Skupština Kosova. Ako bi prihvatili da ti organi predlažu, kao što Vojvodina predlaže, pitanje je koga bi oni predložili. Zato je prirodno da neki skupštinski organ, ili Odbor za kulturu i informisanje, a prirodnije bi bilo Odbor za Kosovo i Metohiju, predloži skupštini devetog člana saveta. Mislim da tu ima logike i da bi trebalo ovaj amandman prihvatiti, jer bi to bilo pravo rešenje. Gospođo predsedavajuća, dozvolite mi da kažem još dve-tri rečenice. U jučerašnjim izlaganjima, a i u ranijim, govorilo se kako je Kosovo i Metohija po Rezoluciji 1244 izgubilo ingerencije naše države i da tamo sva ovlašćenja ima UNMIK. Tačno je to, međutim, predstavnici UNMIK-a, kao predstavnici međunarodne organizacije, uporno tri godine krše Rezoluciju koju je doneo Savet bezbednosti i dozvoljavaju tim šiptarskim radiodifuznim sredstvima na Kosovu i Metohiji da šire govor mržnje protiv srpskog naroda, protiv države Srbije i Jugoslavije, da koriste sva nečasna sredstva protiv naše države. Deklarišu se kao demokrate, kao predstavnici međunarodne zajednice, a ne čine ništa da suzbiju taj govor mržnje, a mi kao demokratska zemlja upravo predlažemo član koji suzbija govor mržnje u ovim glasilima, po ovom predlogu zakona. Još jednom vas molim, kad je u pitanju izbor devetog člana, da uvažimo ovaj predlog i da devetog člana predlažu Odbor za kulturu i informisanje ili Odbor za Kosovo i Metohiju.
Da li se o ovom amandmanu još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Više neću sa vama nikada da pravim džentlmenske dogovore, jer ste mi malopre, a konto toga, najmanje jedan minut uskratili, vaša potpredsednica, jer sam imao dva minuta džentlmenskog prekoračenja koje ste mi odobrili, a onda ste mi potpuno uskratili mogućnost da govorim. Ovaj amandman sadrži jedan element sa kojim bi se poslanička grupa složila, a to je insistiranje, ako je već ovako ustrojena agencija, odnosno njen savet, da obavezno i Srpska akademija nauka i umetnosti bude jedna od institucija koje će predlagati članove. Ne bih se složio da to bude Radio-televizija Srbije. Zašto? Oni su na platnom spisku države, oni su državni službenici, rade u javnom preduzeću i zašto bi oni imali predstavnika u savetu agencije? Vrlo je pametno insistiranje da predstavnik sa Kosova i Metohije obavezno živi na području Kosova i Metohije, a ne neko ko glumi da je sa Kosova i Metohije, ili je poreklom, ili je nekada živeo, pa sada da bude predstavnik. To ne bi bilo korektno. Vidite, povodom ovog člana oko koga smo najviše vodili rasprave, oko načina formiranja saveta agencije, mnogi od vas su se juče ofirali u javnosti. Gledao sam i razne izjave na raznim televizijama istaknutih predstavnika DOS-a. Mnogi od vas su govorili - podrazumeva se, čim se savet konstituiše, da Pink dobije nacionalnu frekvenciju, podrazumeva se da BK dobije, podrazumeva se B92. Hoćete da pominjem imena? Upravo će to biti prvi ispit saveta agencije. Ako ovim trima televizijama da frekvenciju, sve je onda jasno. Niti ima objektivnosti, niti ima nepristrasnosti, korupcija je na delu. Zašto? Na stranu to ko je ranije finansirao B92. Tamo još nisu razrešena svojinska pitanja: ko je osnivač, kakva je veza javnog preduzeća "Srbija šume" u nabavci opreme itd. Međutim, Pink je formiran kao julovska televizija, najveće moguće privilegije imao godinama, obavljao pranje novca, kriminalne afere, privilegovan je sa svih strana. Sad ste ga prigrlili i kažete - pa, normalno je da dobije frekvenciju, Pink već ima repetitore svuda. BK televizija je izvorno julovska televizija, televizija na koju u nekim periodima opozicija nije nikako mogla da dođe. (Glas iz sale: "Radikalski talasi".) Nije bilo "radikalskih" talasa na BK televiziji nikada.Dakle, izrazito julovska televizija, privilegovano dobila frekvenciju, u vreme kada niko drugi nije mogao da dobije frekvenciju i sada je sasvim normalno da oni dobiju. Znate, ovde bi trebalo predvideti nešto drugo, da nacionalne frekvencije u početku mogu da dobiju samo državne televizije: RTS, Politika, Studio B, JU info, pa da se onda ove tri prodaju i da ostane samo RTS, da se prodaju za gotov novac, a ne, a konto starih privilegija, da se sad podrazumeva ko bi drugi dobio frekvencije nego Pink, BK, B92. To bi bila sramota za naciju.
Da li se po ovom amandmanu još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević. Predstavnik predlagača ne želi reč. Da li neko drugi želi reč? (Ne želi.) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Šešelj. Da li podnosilac amandmana želi reč?
Dame i gospodo, u članu 24. tražim da se taj član menja u celosti i da glasi: "Poslanička grupa ima pravo da predloži članove saveta srazmerno broju narodnih poslanika koje ima u Narodnoj skupštini". Dakle, sve ovo što ste vi naveli u članu 24. predstavlja preciziranje člana 23; veoma komplikovano preciziranje. Vi tu nikakav princip odgovornosti ne uvodite. Sve ove institucije i društvene organizacije vam služe samo kao transmisija za predlaganje. Vaninstitucionalnim putem na njih se vrši uticaj, nekad ucenjivanje, nekad potkupljivanje itd, svi oblici vaninstitucionalnog uticaja, dok se određeni čovek izabere za člana saveta. Posle, niti te organizacije koje su ga predložile imaju nekog uticaja na njega, niti on nekome polaže račune. On nikome ne odgovara. To je problem. Moderni politički sistemi se zasnivaju, između ostalog, na principu potpune odgovornosti. Svakoj instituciji sistema odgovara za sve što uradi. Naravno, ne mora toznačiti krivičnu, pravnu odgovornost, može to biti politička odgovornost. Politička odgovornost je najčešći oblik odgovornosti u demokratiji. Onaj ko politički odgovara, pa se ispostavi da nije opravdao poverenje, mora biti smenjiv. Vama članovi saveta nisu smenjivi. Skupština nije u stanju da ih smeni osim kada se razrešavaju, kada ispune jedan od određenih uslova. Ali, ne postoji mogućnost smenjivanja celog saveta. To je nemoguće. Ne može savet biti u rangu Ustavnogsuda, jer Ustavni sud je na vrhu piramide sudske vlasti, pa Narodna skupština ne može da razreši celi Ustavni sud, ali pod izvesnim uslovima može pojedine njegove članove - ako se ogreše o Ustav ili ispune određene zakonske uslove. Vi ste savet agencije doveli na nivo Ustavnog suda. On to ne zaslužujeunutar našeg pravnog sistema. To je problematično, kada ga uzdižete na toliki nivo. Najjednostavniji način je da se taj savet, vraćam se dakle na onaj naš predlog pošto i ovaj moj amandman sledi prethodni predlog, konstituiše proporcionalno sastavu Narodne skupštine ... (Predsednik: Da li koristite naredna tri minuta, kao šef poslaničke grupe?) Da, mogu. Da se, dakle, konstituiše proporcionalno sastavu Narodne skupštine, da Narodna skupština izabere savet u celini i da on u celini može da odgovara Narodnoj skupštini, ali da se njegov sastav menja posle svakih izbora, u sferi izvršne vlasti sve se menja posle izbora. U sferi zakonodavne vlasti sve se menja posle izbora, samo se u sferi sudske vlasti u principu ništa ne menja posle izbora, ali se može razrešavati predsednik Vrhovnog suda na primer. U principu se tamo ništa ne menja. U obe ove grane vlasti se menja sve ako dođe do smene vlasti, ako nove stranke pobede na izborima. To mora biti predviđeno i za ovaj organ uprave. Ne sme ovaj organ uprave biti iznad parlamenta. On mora biti potčinjen parlamentu, kao i svi drugi organi uprave. Mora da strepi od parlamenta. Već sam objašnjavao, po smislu ovih normi koje ste uneli, agencija je organ uprave paralelan ministarstvima, skoro izjednačen sa ministarstvima. Čak ima mnogo veće nadležnosti nego neka ministarstva. To što Vlada formira komisiju koja će obaviti jedan ad hok posao, zauzeti stav po tom pitanju itd., to ništa u suštini ne menja. Vlada ima takve ingerencije u odnosu na svako ministarstvo. Svako ministarstvo Vlada na taj način može da kontroliše. Ova agencija, kako je zamišljena, samo se po nazivu ne zove ministarstvo. Ona ima sve nadležnosti. Ima mnogo veće nadležnosti nego Ministarstvo za ekologiju, neuporedivo veće nego Ministarstvo vera. Ministarstvo vera i nema neke nadležnosti, u stvari nema nikakve. Njegovo je daodržava kontakte sa verskim zajednicama, da pomaže u rešavanju njihovih problema; upravne nadležnosti su mu veoma male, jer nije regulisan status verskih zajednica, pravni status. Ima još čitav niz ministarstava koja imaju mnogo manje nadležnosti od ove agencije. A viprikrivate stvarnu moć agencije, sakrivate je od javnosti, dajete joj ogromna ovlašćenja a glumite da je ona neki organ koji nije ni izvršna ni parlamentarna vlast, koji nije vlast uopšte, nego organ koji uživa poverenje svih ... (Jedan od poslanika govorniku nudi telefon.) Ne mogu da se javim kada sam za govornicom. Isključi to. Ovde vam je veoma vesela atmosfera. Neznam da li to veštački postižete ili je stvar razdraganosti zbog uspešne vladavine, dobrih rezultata u ekonomskoj i socijalnoj sferi, poskupljenja struje, možda ste vi ...
Upozoravam vas na prekoračenje vremena. Taman imate priliku da se javite na mobilni.
Dobro, možda se vi celi dan tako slatko smejete jer vam je drago što je struja poskupela 50%, šta ja znam.
Da li se o ovom amandmanu još neko javlja za reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Zoran Anđelković, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
To da li ću ja da se smejem, to je moja privatna stvar, ne tvoja. (Obraća se nekome od poslanika u klupama.) U članu 23. pod tačkom 1. se kaže: "Narodna skupština Republike Srbije". Naravno, ne kaže se ko će da svede ta dva kandidata na jednog, i ako to budemo sada posmatrali, samo za tog jednog kandidata od ovih devet, onda je predloženi amandman - da poslaničke grupe imaju pravo da predlože - sasvim logičan. Uostalom, ko će da svodi listu kandidata, da ostavim ostale kandidate koji se biraju, ili bolje reći - članove saveta, ali ovde kaže "Narodna skupština Republike Srbije"; ko je taj, da li svi poslanici imaju pravo da predlažu kandidate za savet ili za ova dva kandidata i ko će, do Narodne skupštine, dasvededva kandidata koji biraju tog. Ako se to nije regulisalo, onda je ovaj amandman logičan, da poslaničke grupe imaju pravo da predlože i da se onda na osnovu toga bira od dva kandidatajedan kandidat. Ovde je u stvari bilo moguće i mislim da bi Vlada mogla da izvrši usaglašavanje ovog člana 24. da delimično prihvati ovaj amandman tako što bi ili povećala ili obezbedila da poslaničke grupe proporcionalno predlože izbor određenog člana saveta i oni da budu legitimni predstavnici za izbor članova saveta koji bira Narodna skupština od Narodne skupštine. Vidite, ovde - Narodna skupština bira jednog člana, ostale članove isto bira Narodna skupština na predlog drugih, ali ono što bira na predlog Narodne skupštine - ko je legitimni predlagač. To nije regulisano i mislim da bi se to regulisalo prihvatanjem ovog amandmana, delimično.
Izvolite, reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u ovom amandmanu bi mogli da prepoznamo smisao ali bi istovremeno morali da priznamo prioritet partijskoj državi. Dakle, ako uvedemo kao princip ono što se predlaže ovim amandmanom, proporcionalnu zastupljenost prema broju poslanika u republičkom parlamentu, onda bi time srušili čitav koncept zakona. Naime, sve vreme pokušavamo da što je moguće više depolitizujemo medijski prostor i agenciju koja zaista ima velika ovlašćenja; u nekim situacijama mnogo veća od same Vlade. Tu je, između ostalog, i pitanje odgovornosti koje se može pokrenuti samo pred sudom. Nema upravnog postupka koji podrazumeva pokretanje i utvrđivanje odgovornosti pred nekim drugim državnim organom uprave, osim pred sudom koji je izvan te organizacije vlasti. Dakle, ako prihvatimo ovaj amandman mi zapravo negiramo sve ono što želimo dauradimo kroz ovaj zakon, a upravo želimo da depolitizujemo u meri u kojoj je to moguće. Vezivanjem članova saveta za brojposlanika neizostavno ćemo vezati sudbinu tog saveta za političke procese koji se dešavaju u zemlji, a oni, sami po sebi, ne mogu biti u toj meri važni da dovode u pitanje koncept organizacije države. To je kao kada bismo menjali, iz situacije u situaciju, ustav države u kojoj živimo ili čitav niz zakona koji se prenose sa jedne vlade na drugu, sa jednog saziva parlamenta na drugi saziv parlamenta. Zbog toga ne možemo da prihvatimo ovo.
Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Velimir Simonović.
Gospodo, stvar je u tome što mi još uvek nemamo stav Vlade o našim amandmanima. Jer, ako pretpostavimo teorijsku mogućnost da Vlada usvoji moj amandman na član 23. onda ovaj na član 24. automatski ide. Obrnuto je ako ga Vlada ne usvoji, onda ovaj postaje bespredmetan. Međutim, u pojednostavljenju stvari samo da dodam još ovo. U članu 24. između ostalog jedan stav ovako glasi: "Ako predlagači iz člana 23. stav 3. tačka 7) ovog zakona predlože više od jedne liste kandidata smatraće se važećom ona lista koju potpiše veći broj udruženja, organizacija,odnosno asocijacija, koji su u prethodnom periodu imali veći broj sprovedenih akcija, inicijativa i objavljenih publikacija iz oblasti kojom se pretežno bave". Vidite tu komplikaciju. Prebrojavaće publikacije koje su objavljene možda pre 20 ili 30 godina. Zašto ta komplikacija kada konkursom završavamo to vrlo jednostavno i na vrlo elegantan način.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Izvolite, reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
Srpska radikalna stranka podržava da se brišu svi stavovi od 1-8. člana 24. Neki su nesuvisli, neki su suvišni, neki su besmisleni. Vidite, ovde se kaže u jednom od tih stavova, u stavu 3: "Za člana saveta predlaže se lice koje uživa ugled istaknutog medijskog stručnjaka, stručnjaka za oglašavanje ili istaknutog stručnjaka u oblastima od značaja za rad agencije". Ko je taj ko će da proceni da je reč o licu koje uživa ugled istaknutog medijskog stručnjaka? Je li istaknuti medijski stručnjak onaj ko se bavi teorijskim proučavanjem medija, kritičkim proučavanjem, ili onaj ko je dostigao nesagledive visine u manipulacijama medijima? Da li bi npr. Ratka Božovića, koji se možda najviše bavio pitanjem medija u sferi sociologije kulture, mogli nazvati čovekom koji odgovara ovom kriterijumu, koji je, dakle, to teorijski proučavao, ili Vladimira Popovića-Bebu, koji je neverovatan stručnjak iz prakse? Njemu ne trebaju ni događaji, njemu ne treba ni društvo, on to sve kreira, sve izmisli, sve plasira, i to na neverovatan način. Ko je onda tu stručnjak? Naravno, ljudi koji se bave naukom, intelektualci, reći će - Ratko Božović. Ali, ljudi koji pripadaju vašoj političkoj grupaciji, dive se DOS-u, dive se Vladimiru Popoviću-Bebi. Kakvi akademici, kakvi profesori univerziteta, on je izmislio teoriju medija i za akademike i za profesore univerziteta. Biro za komunikacije je država u državi, on određuje sudbine. (Glas iz sale: Hoćeš li da ga podržiš?) Pa, ako ga kandidujete, možda ću ga i podržati; da vidimo prvo koga ćete kandidovati. Njega će kandidovati crkva i verske organizacije, ne znam ko bi drugi, pošto se svi u ovoj zemlji krste kada vide šta on plasira kroz medije. Pazite, možda je on za vas i patrijarh, što kaže Čedomir Jovanović, ja ne znam tačno kakva mu je ta verska funkcija kod vas, možda je i Koštunica patrijarh, ne bi me iznenadilo, kod vas, u vašem sistemu vrednosti, neću u to da ulazim, jer to su paracrkvene institucije. Međutim, to kakva ste čuda u stanju da stvorite i plasirate u javnost, povećalo je broj religioznih ljudi u ovom društvu. Masa ljudi u ovoj zemlji, otkada vi tako plasirate dezinformacije, samo se krsti, ništa drugo im ne preostaje.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Ima reč narodni poslanik Zoran Anđelković, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS po ovoj tački dnevnog reda.
U članu 24. u stavu 1. se kaže: "Svaki ovlašćeni predlagač iz člana 23. stav 3. ovog zakona predlaže kandidata za jednog člana saveta, s tim što se na listi kandidata obavezno predlažu dva lica". Profesor Simonović je predložio način, i mi iz SPS-a prihvatamo celokupni kontinuitet predloga koji je on dao, ali akozadržimo da ostane ovaj član i ovaj stav ovde, onda se postavlja pitanje, a to takođe u zakonu nigde dalje nije rešeno - ko je taj ko potpisuje predlog za Narodnu skupštinu? To sam malopre pitao i to nije pitanje partijske države. Ko je taj, da li će to gospođa predsednik da potpiše? Naravno, nemam ništa protiv, ali na osnovu čega je došlo do dva kandidata? Ko je taj ko će u ime Skupštine Vojvodine da potpiše, da li je to predsednik Skupštine Vojvodine, na osnovu čega je on došao do kandidata, na osnovu čega će predlagač, ko je taj? Da li je odbor Skupštine Srbije predlagač? Ko je predlagač ta dva kandidata, o kojima će se izjašnjavati Skupština Srbije, vezano za kandidata Skupštine Srbije? To nije ovde rešeno nigde. Prema tome, iz tih razloga treba da postoji konkurs, a onaj ko bude taj, ako je to odbor, onda je logično da će pitati članove odbora, a članovi odbora su predstavnici političkih partija, i onda dolazimo ponovo na to da ćete vi reći da je to partijska država. Molim da razjasnimo ko je taj ko će biti predlagač kandidata, ova dva kandidata koji se biraju ispred Skupštine Srbije, i ko će biti predlagač i potpisnik predlagača ispred Skupštine Vojvodine; i time ćemo videti apsurdnost ovog člana.
Reč ima poslanik poslaničke grupe DOS, gospodin Čedomir Jovanović.
Poštovana gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je pitanje osoba koje predlaže parlament pitanje koje će svoj odgovor dobiti kroz unapred definisanu proceduru, koja proizilazi iz nadležnosti odbora, utvrđenih Poslovnikom o radu republičkog parlamenta. Dakle, Odbor za kulturu i informisanje "razmatra predlog zakona, drugog propisa i opšteg akta i druga pitanja iz oblasti kulture i javnog informisanja." Odbor za kulturu i informisanje će na svom sastanku utvrditi proceduru predlaganja dva kandidata, koja će potom podržati, odnosno osporiti republički parlament. Tačno je da Odbor čini 15 članova, da su to predstavnici partija koje se nalaze u parlamentu, i upravo zbog toga parlament predlaže samo jednog člana saveta. Upravo je u tome i suština našeg insistiranja na tom predstavništvu koje podrazumeva da organi ove države mogu predlagati četiri člana saveta, dok nevladin, odnosno civilni sektor može takođe izabrati četiri, a dogovorom se bira poslednji deveti, sa prostora Kosova i Metohije. Dakle, zbog toga je neprihvatljiv ovaj amandman i mislim da smo to toliko puta do sada ponovili, da zapravo ne postoji prostor za neku novu nejasnoću, osim ako se ne radi o zloj nameri. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Andrić. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Ivan Andrić.
Poštovana gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman je proistekao iz jedne nepravilnosti koju smo u zakonu uočili. Ne mogu da kažem baš da je nepravilnost, više je jedna nedoslednost, pošto nismo u ranijem predlogu utvrdili šta se tačno dešava kada nijedan od dva kandidata koji su predloženi ne dobije podršku ove skupštine. Predlagači zakona su mislili da se nespominjanjem toga prosto podrazumeva ovo što sam kasnije i predložio. Moram reći da je Odbor prihvatio ovaj amandman, kao i predstavnik Vlade, tako da je on postao sastavni deo Predloga. Sada bih iskoristio priliku da kažem nešto o još jednoj promeni koja je uneta između zakona koji bio na dnevnom redu, u proceduri, pa je povučen prošle nedelje, a to je nova mogućnost koju smo predvideli ovim zakonom, mogućnost javnog saslušanja na Odboru. Mislimo da je to jedna jako bitna karakteristika koju ovaj zakon donosi, da će javnost i svi poslanici imati priliku da sa svim kandidatima javno porazgovaraju o svemu što misle da je bitno za tog kandidata; a kao što ćete kasnije videti, tu postoji određena ozbiljnost razgovora, zato što se u kasnijem članu koji predviđa razrešenje članova saveta, podrazumeva da član saveta može biti razrešen i ako je u toku izbora iznosio neistine o sebi u postavljenom pitanju. Mislim da su ove dve izmene jako bitne, pošto su postale sastavni deo.
Za reč se javio narodni poslanik Zoran Anđelković, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Mislim da je ovaj amandman u redu i da ga treba prihvatiti, ali moram da se vratim na prethodno pitanje. Tačno je da Odbor za kulturu, u tome i jeste suština, predlaže dva kandidata, da bi se birali po stavu 1. člana 23, a bira ih Narodna skupština, pa to znači onda da će poslanička većina DOS predložiti dva kandidata, a izabrati jednog. Tačno je onda, po istoj analogiji, da će Odbor za kulturu DOS-ove većine u Skupštini Vojvodine predložiti, kao politička organizacija DOS, svog kandidata. Tačno je da će Vlada Srbije, koju predstavlja DOS, predložiti ispred političke grupacije DOS-a svog kandidata. Tačno je da će Izvršno veće Vojvodine, ispred političke grupacije DOS, predložiti svog kandidata. Ispašće da od ovih devet DOS ima pravo na četiri kandidata, i to nije partijska država, nije partijski savet, a jeste partijski savet da ta četiri, plus Kosovo, biramo proporcionalno i da političke partije i poslaničke grupe u ovom parlamentu to predlože. U tome je suština ovog saveta, gde se želi sakriti da u stvari od devet kandidata pet suštinski bira DOS, a nije kao partijsko, a da četiri biraju druge nevladine organizacije itd. Onda je pošteno bilo bar da prihvatite da je to činjenica i da se kaže da DOS predlaže pet kandidata ili 10, pa da pet birate, svejedno, nije važno; ili pak da se prihvati jedan politički stav koji je logičan - da poslaničke grupe biraju proporcionalno svom uticaju u biračkom telu Srbije, jer predstavljaju biračko telo Srbije.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo, amandman Ivana Andrića nije dobar, nije smislen, ali je nehotično ukazao na jedan problem koji ste vi ugradili u zakonski tekst. Vi ste ovde regulisali da se Skupština uvek opredeljuje između dva kandidata, a onaj ko je izabran mora da ima apsolutnu većinu glasova i to je ono što je besmisleno ovde. Zakon koji reguliše radiodifuziju usvaja se prostom većinom glasova, a kvalifikovanu većinu uvodite za izbor svakog člana saveta agencije. To je besmisleno. Mi imamo Ustav koji se izglasava dvotrećinskom većinom i samo Ustav propisuje da se sudije Ustavnog suda, Vlada i ministri biraju apsolutnom većinom glasova i nema ništa drugo u Ustavu gde se traži kvalifikovana većina. Vi sada uvodite kvalifikovani oblik većine i to je protivustavno; videćemo šta će reći Ustavni sud. Zakon se donosi prostom većinom, a članovi saveta biraju apsolutnom većinom. To je nešto što je u pravu nepodnošljivo. Vidite do čega vas dovodi jedna nesmotrenost i odsustvo pravnika u pripremi zakonskih projekata. Evo, sada kada posmatramo odnos snaga u Skupštini, ako vratite mandate DSS-u i SPS-u, odnos snaga vlasti i opozicije biće u parlamentu tesan. Sada, neki će glasati za vaše predloge, a neki će glasati za kontrapredloge, a neki neće doći na sednicu, nijedan član saveta neće biti izabran. To će vam se desiti, polarizacija, i to je nešto što je prirodno u demokratiji, ali se zato u demokratiji izbegava uvođenje kvalifikovanih oblika većine gde se bira između dva i više kandidata. Kvalifikovani oblik većine ima smisla kada se predlaže samo jedan kandidat pa se vidi da li je apsolutna većina za njega ili nije za njega. Tamo gde se već bira između dvojice ili između više kandidata, nema smisla uvođenje apsolutne većine, osim ako ne računate na neke tajne pogodbe, cenjkanje,ucenjivanje, potkupljivanje itd. Ja ću uvek glasati kontra onoga za koga znam da ćete vi glasati. Pretpostavljam da će tako i sve druge opozicione partije. Osim onih koje držite pod kontrolom, pa glume da su opozicione, a protežirate ih na svim medijima i njihove čelnike koristite za vaše međusobne sukobe. Na primer, sada se između Đinđića i Mihajlovića koristi jedan koji glumi da je opozicionar.
Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.
Završio sam.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Šešelj. Na osnovu člana 142. stav 4. Poslovnika, Zakonodavni odbor je odbacio ovaj amandman kao nepotpun, zbog čega on ne može biti predmet rasprave na sednici Narodne skupštine, i to je član 142. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Nepotpun je. Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević. Da li predstavnik podnosilaca amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Adam Urošević, predstavnik podnosilaca amandmana na član 25. Predloga zakona o radiodifuziji.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SSJ podnela je amandman na član 25. stav 1. tačka 3) zakona o radiodifuziji. Zbog javnosti i zbog građana Srbije, dozvolite mi da najpre citiram ovu tačku iz predmetnog člana. Znači, ona se odnosi na lica koja ne mogu biti članovi saveta agencije. To su funkcioneri političkih stranaka, predsednici stranaka, članovi predsedništva, njihovi zamenici, članovi izvršnih i glavnih odbora, kao i drugi stranački funkcioineri. Poslanici SSJ predlažu da se ovaj stav ne završi ovom tačkom i zapetom, već samo zapetom i posle zapete treba dodati reči: "kao i lica koja su funkciju obavljala godinu dana pre dana konstituisanja saveta". Kratko obrazloženje za sve ovo - prema rešenju predloženom u Predlogu zakona, članstvo u savetu obuhvata period obavljanja funkcije, te postoji mogućnost zloupotrebe, tj. razrešenja funkcije neposredno pre kandidature za članstvo u savetu. Predloženim amandmanom isključuje se takođe mogućnost zloupotrebe i narušavanja principa nespojivostiobavljanja stranačkih funkcija sa izborom u članstvo saveta. Stoga vam u ime Stranke srpskog jedinstva predlažem da glasate za ovaj amandman. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
Mislim da je odbor morao da me pismeno obavesti zašto je amandman odbačen, jer ja tim amandmanom tražim brisanje stavova iz člana zakona, čak ne nudi nikakvu formulaciju. Šta je bilo? Ne sviđa vam se amandman,to je razlog. Međutim, šta je problem u ovom amandmanu? Što vi ovde u ovom amandmanu o kome govorim, što vi u zakonu, ja se ne slažem sa tim amandmanom, ja mislim da kontriram amandmanu, ali kontriram i ovom članu zakona iza koga vi stojite, što vi ovde insistirate na nespojivosti određenih funkcija koje su nespojive samo ako se jasno agencija definiše kao organ državne uprave. Međutim, vi taj princip nespojivosti funkcija niste prethodno proveli kroz celi politički sistem, jer da ste ga proveli, Šutanovac ne bi mogao da bude republički poslanik jer je pomoćnik saveznog ministra unutrašnjih poslova, Goran Vesić ne bi mogao da bude poslanik (valjda jeste poslanik, bio je do pre nekog dana); ono će vam svakako pasti na Ustavnom sudu što ste uradili, ne sekirajte se. Ali, nije to bitno. Bitno je to što narodni poslanici ne mogu uopšte biti ljudi koji rade u organima državne uprave na bilo kom nivou. Nespojivo je, osim ministra; pazite, gledajte komparativnu praksu, pravnu praksu, pomoćnik ministra ne može, zamenik ministra ne može, oni su državni činovnici. Ministri su državni funkcioneri koje bira parlament. U Engleskoj samo poslanici mogu biti ministri, ali postoji i tamo princip nespojivosti. Onaj činovnik koga postavlja ministar, koga postavlja Vlada, dakle koga postavlja organ državne uprave, ne može biti član zakonodavnog tela. To je princip koji je proveden svuda u demokratskom svetu. Vi ga očigledno još niste razumeli. Međutim, skrećem vam pažnju, povodom ovog amandmana koji se odnosi na tu nespojivost funkcija, da mora prethodno da se raščisti pitanje nespojivosti funkcija u celom političkom sistemu. Kod vas je tu mnogo više problema, nego što je bilo u ranijem periodu. U ranijem periodu, kada su poslanici SRS postajali zamenici, pomoćnici ministara, odmah su podnosili ostavke na poslaničke funkcije. To možete da proverite. To mora da se uradi, jer se u protivnom krši elementarni princip podele vlasti. Ne može da bude poslanik u Narodnoj skupštini neko kome je ministar šef. On ne može da ispuni poverenje svojih birača, on je egzistencijalno zavisan od nekoga ko ne bi smeo da kontroliše zakonodavnu vlast.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Toma Bušetić, Joca Arsić, Miloš Nešović i Sreten Mitrović. Da li predstavnik podnosilaca amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić.
Uvažene kolege narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SPS predložio sam... nema nikakvog krila, SPS je jedinstvena partija na čijem je čelu predsednik Slobodan Milošević. Naš amandman se odnosi na član 25. koji govori o nespojivosti sa članstvom u savetu. Predlagač u tački 3) kaže da funkcioneri političkih stranaka ne mogu biti članovi saveta. Ova definicija nije precizna, jer je reč o članovima glavnog odbora, izvršnih odbora, predsednicima stranaka, a naša formulacija je malo preciznija, jer kažemo da članovi saveta ne mogu biti članovi organa političkih stranaka od opštinskog do saveznog nivoa. Naravno, mi smo išli malo dalje pa smo predložili da članovi saveta ne mogu biti ni funkcioneri nevladinih organizacija. Radi se pre svega o onim nevladinim organizacijama čiji su funkcioneri svakog dana na RTS-u, Pinku i BK televiziji. Jednostavno, to su one nevladine organizacije koje su instrument stranih obaveštajnih službi i koje se uglavnom bave krivicom srpskog naroda i srpske države, koje nema ili je ima mnogo manje nego što je krivica muslimana, Šiptara i Hrvata. Biljana Kovačević, Kandić, Sonja Biserko jednostavno govore jezikom mržnje i te nevladine organizacije treba zabraniti, tako da je naš predlog da funkcioneri ovih nevladinih organizacija ne mogu biti članovi saveta veoma umesan. Naravno, mi znamo da će članovi saveta biti izabrani po volji DOS-a i u startu nemamo nikakvo poverenje u te članove. Jedino u svemu tome može da nas demantuje vreme. Međutim, mi ne verujemo u taj ishod i bio bi to presedan od kada je DOS na vlasti. Savet treba da bude sastavljen pre svega od predstavnika političkih partija srazmerno snazi u parlamentu, i možda je to najbolje rešenje.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
Amandman narodnog poslanika Tome Bušetića je veoma smislen, jer ako iz reda predlagača članova saveta agencije isključujete funkcionere političkih partija, umesno se postavlja pitanje zašto ne isključujete funkcionere nevladinih organizacija. Kakva je tu razlika? Imamo neuporedivo moćnijih nevladinih organizacija od nekih političkih stranaka, i u finansijskom smislu, u političkom smislu, u medijskoj pažnji, u medijskoj podršci itd. Na jednoj strani ste apsolutno medijski blokirali Srpsku radikalnu stranku, a na drugoj strani ogroman broj prozapadnih nevladinih organizacija gostuje na svim programima vaših televizija, bez ikakvog kriterijuma, bez ikakvog ukusa i smatrate ih ozbiljnim faktorima. Jedan čovek, pojedinac, okupi oko sebe dva-tri čoveka kao Biljana Kovačević - Vučo i ona je nevladina organizacija, ona ima moć, ona ima uticaj, ona je neko i nešto. Kada će jednom neko da joj kaže da nije niko i ništa? To niste u stanju. Razumem zašto vi to niste u stanju i zato ne pokušavam da vaše mišljenje promenim. Samo tražim kroz pravno-logičko tumačenje nedostatke vašeg zakonskog projekta, njegove nedoslednosti. Ovde ste morali da kažete da ne mogu ni rektori univerziteta da budu, jer ovo ne znači sada da se sastanu svi rektori univerziteta i predlože dvoje između sebe. Po istom tom kriterijumu po kojem ne mogu predsednici stranaka i drugi funkcioneri,poslanici i ministri, ne mogu ni rektori univerziteta da budu članovi ovog saveta. Ne mogu ni šefovi nevladinih organizacija, njihovi funkcioneri, jer ćete sa jedne strane stvoriti uslove u kojima će biti diskriminisani oni koji se legalno i legitimno bave politikom, a legitimno se bavi samo onaj koji može da dokaže da bar deo naroda iza njega stoji, a to su političke partije, nasuprot onima koji se možda nekada legalno bave politikom, ako ne primaju novac od stranih obaveštajnih službi, ali nisu legitimni. Nijedna nevladina organizacija nije legitimna ako nije izašla na izbore i proverila da li uživa poverenje naroda. Mogu da glume, da zasipaju javnost lažnim informacijama, imaju stotine hiljada članova, simpatizera, ovo, ono. Sve je to besmisleno, ali su legalne ako su registrovane i ako ne krše zakon, a zakon zabranjuje finansiranje iz inostranstva od strane stranih vlada i špijunskih organizacija. Nije se policija trudila da to pitanje istraži i nije se, nažalost, ni ranije mnogo trudila. Ovo nije kritika samo vama, nego i onima ranije koji su to tolerisali. (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje vremena.) Zato insistiram samo da se princip nespojivosti funkcija izvede doslovno kroz čitav politički sistem, a ne samo u ovom zakonu i na jedan ograničen, redukovan način.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Zoran Anđelković, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS po ovoj tački dnevnog reda.
Kada smo podneli ovaj amandman pošli smo čak od analize onoga šta je predlagano u određenim savetima, tačnije rečeno šta je Vlada predložila u pojedinim savetima fakulteta, kao što je na primer Pravni fakultet, ko su članovi saveta Pravnog fakulteta ispred Vlade Republike Srbije. Kada to vidimo, koje su nevladine organizacije tu predložile svoje predstavnike ili, tačnije rečeno, Vlada ispred nevladinih organizacija, onda mislim da je ovaj amandman potpuno smislen. Niko nije izgovorio toliko ružnih reči protiv svoje države, uvredljivih reči protiv svog naroda i protiv svoje države, kao što su neki predstavnici nevladinih organizacija, šefovi nevladinih organizacija; mnogo više ili neuporedivo više od bilo kog političkog predstavnika pozicije ili opozicije, i kada govorim pozicije i opozicije ne mislim samo na današnju poziciju i opoziciju, nego i na onu pre izbora. Onda je bar logično da mi već danas kažemo da ti šefovi nevladinih organizacija ne mogu biti u ovom savetu ni predloženi, niti se o njima može Skupština izjašnjavati. Ne samo zbog činjenice da oni ni na koji način nisu proverili političko raspoloženje građana prema njima, jer kada bi proverili videli bi da ih ni kući ne vole, već i zbog činjenice da su neki od tih funkcionera dokazali da ne mogu biti nepristrasni kada je reč o ovom delanju koje je vezano za savet, a naročito nisu nikakvi stručnjaci koji bi mogli da ugroze kredibilitet ili snagu saveta. To unapred znamo, i da ih ne pominjem, neću da ih reklamiram. Znamo o kome mislimo.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Šešelj. Da li želite reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, možda bih ja i odustao od nekog amandmana, nego ova okolina iz DOS-a me ubeđuje da čvrsto zastupam svaki amandman i svaki put da izađem za govornicu, pa ja to zbog toga radim. Tražio sam da se menja stav 1. člana 26. koji glasi: "Članovi saveta ne predstavljaju u savetu organe ili organizacije koje su ih predložile, već svoju dužnost obavljaju samostalno, po sopstvenom znanju i savesti,u skladu sa ovim zakonom". Ova norma se zasniva na principu - pričam ti priču. Zakon ne trpi ovakvu negaciju, da neko nekoga ne predstavlja. To ne može da stoji u zakonu. U zakonu samo stoji, ako nekoga predstavlja, a koga predstavlja? Predlažem da se izbaci ovo - ne predstavljaju u savetu organe ili organizacije koje su ih predložile, a da ostane - članovi saveta svoju dužnost obavljaju samostalno, po sopstvenom znanju i savesti u skladu sa ovim zakonom. Time je sve rečeno. Tu nema delegatskog sistema onda. Zašto onda da se unosi u normu i ovo - oni ne predstavljaju organizaciju koja ih je predložila. Naravno da je ne predstavljaju. Ako ih je neko predložio, nije ih taj neko izabrao. Izabrala ih je Narodna skupština. Ako ima smisla da nekome polažu odgovornost za svoj rad, onda samo Narodnoj skupštini. Slučajno su ovi predlagači, ne znam kako ste do njih došli, nije ni bitno, ali ste ih zbrda- zdola skupili. Kruške i jabuke smo sabrali. Međutim, to je sada drugi problem o kome je već bilo reči. Ovde je bitno da nema nikakvog razloga da se kaže ono što se podrazumeva da u praksi ne može da postoji. Nema ni institucionalnih mogućnosti da neko ko je predložio opozove. Nigde to ne postoji. Da li je tako? Gde ima? Postoji mogućnost samo da se neko razreši ako se ispune zakonski uslovi. Nema mogućnosti da se neko opozove. Da li mogu dobiti čašu vode? Izdržaću ja do šest sati, ne sekirajte se.Izdržaću do šest sati sigurno, a možda i ako bude produžetaka, ne sekirajte se. Dakle, ako nevladine organizacije ili crkve predlože neke kandidate za članove saveta, ne mogu te nevladine organizacije posle da kažu - predomislile smo se, nećemo više toga tamo, hoćemo nekog drugog. Niti to mogu crkve.Niti to mogu vlade, niti to mogu skupštine. Uslovi za prestanak mandata članu saveta su taksativno ovde navedeni i samo pod tim uslovima mandat im može prestati. Nema druge mogućnosti.
Da li koristite sledeća tri minuta? Sada ste se još i osvežili, možete.
Da. Mogu i tuširanje jedno da izdržim, prema tome, nemojte se ustručavati ako... Šta je u ovom slučaju važno? Važno je da u pravnu normu ne unosite suvišne reči, da ne prebukirate pravnu normu. Pravna norma mora biti jednostavna, prosta, lako razumljiva, ne sme da ima nikakav višak. Zašto sam promašio temu? Da bi ste nešto dobacili bezveze. Da li je tako? Ovde imate očigledan višak u pravnoj normi, a niko ne reaguje, niko ne pokazuje spremnost da se to odstrani. Imali ste i u nekim drugim normama. Videli ste tamo u zakonu o javnim nabavkama još besmislenije termine. Vidimo sada - stručnjaci za krivično pravo, a među njima profesor Lazarević, nalaze vam besmislene odredbe i u ovom specijalnom zakonu za borbu protiv mafije, kako ste ga ono nazvali, nismo još dobili na papiru, a izglasali smo da uđe u dnevni red. Toje sve nedostatak stručnjaka za pravno normiranje. Naravno, možda će se neko od vas zapitati,zašto ovoliko na tome insistiram? Insistiram na svemu onome što pokazuje da vaša vlast nije ozbiljna ili bar nije dovoljno ozbiljna, a to je i suština vaših zakonskih tekstova,to je i njihova pravna forma. Uostalom, loša pravna forma govori i o lošem mentalnom stanju kreatora, što znači da on nedovoljno razmišlja o zakonu, da njemu samom nije jasna koncepcija. Čoveku kome je u glavi sve jasno nije teško da se izrazi i nije teško da svoje misli prenese drugome. Onaj kome je zbrka u glavi pravi zbrku i u pravnim normama. Onaj koji nije načisto sa svojim mislima, komplikuje pravne norme. Onaj kome je sve jasno, ko ima jasan koncept i taj koncept hoće da pretoči u slova, reči,rečenice,pravne norme, ide mu od ruke jednostavno da sastavi pravne norme koje su krajnje proste, krajnje razumljive....
Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.
... svima shvatljive i vrlo lako u praksi primenljive.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Rajko Baralić, Branko Ružić, Joca Arsić i Radojko Petrić. Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić. Izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni novinari, u ime SPS-a sa nekolicinom kolega podneli smo amandman na član 26. stav 3. Niko nema pravo da na bilo koji način utiče na rad članova saveta niti su oni dužni da poštuju bilo čije instrukcije u svom radu, u vezi sa svojim radom, izuzev odluke nadležnog suda i drugih itd. Ovde je interesantan i prvi stav ovog člana. Inače, član 26. definiše mandat članova saveta. Jedan jedini član praktično daje neograničenu moć članovima saveta koji će na osnovu ovog zakona vršiti veoma važnu funkciju. Dozvolite mi da polemišemo u nekoliko rečenica sa jednim ubeđenjem kako neko ovde misli da će onaj član saveta koji u ime crkvenih zajednica bude član ovog saveta, odoleti uticaju onoga ko ga je predložio. U to apsolutno ne mogu da verujem i u to ne verujte ni vi. Kada smo kod ovog, zar nije bilo normalno, iako znam da je nekima od vas teško da ovo prihvatite, da Srpska pravoslavna crkva, makar u prvom mandatu u ovom sazivu ima eksluzivno pravo na člana. Da li smeta zato što je Srpska pravoslavna ili iz istih razloga ovde nema ni SANU, ne znam, bilo bi pretenciozno da to tvrdim. Meni liči na tako nešto. Mi smo predložili da savet, agencija za svoj rad odgovara Narodnoj skupštini Republike Srbije, tako štoagencija jednom godišnje podnosi izveštaj - ne informaciju nego izveštaj - Narodnoj skupštini. Smatramo da je to bolje rešenje, da je prihvatljivije i za emitere, i za korisnike, i za građane i za sve druge. Ako ostane ovako kao što je predloženo, imamo praktično neograničeni uticaj članova saveta koji, kako ovde piše, nikome ne polažu račune, nikome ne odgovaraju, sve je na njihovoj savesti,što bi rekli u sportu - slobodno sudijsko uverenje ili procena. Zaista, previše ovlašćenja za ljude koji bez obzira, a ne sumnjam u to da će biti predloženi časni ljudi, ali ljudi su iz različitih organizacija i oni će po prirodi stvari biti podložni uticaju organizacije iz koje dolaze. Ako se u ovom članu to definiše je upravo suprotno. To je prosto nemoguće. Znate, nemoguće je plivati a ne okvasiti se. Vi tvrdite da to ovde jeste moguće, a praksa će da pokaže da to nije moguće..... (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) .... a imaćemo velike probleme sa ovim u vezi. Zato vas molim, mi podržavamo ovaj deo gde se kaže da niko nema prava da na bilo koji način utiče, ali zato mora da postoji neki drugi mehanizam i on se razlikuje od onoga koji ste viovde predložili. Hvala lepo.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
Vidite i po ovom stavu člana 26. koliko ste nespretni u pravnom normiranju. On glasi: "Niko nema pravo da na bilo koji način utiče na rad članova saveta, niti su oni dužni da poštuju bilo čije instrukcije u vezi sa svojim radom, izuzev odluka nadležnog suda donetih u postupku sudske kontrole rada saveta". Dakle, postoji sudska kontrola. Zašto nema parlamentarne? U sistemu podele vlasti tri grane vlasti su načelno ravnopravne, ali je zakonodavna vlast nešto ravnopravnija od ostale dve. Postoji potreba da i ona učestvuje u toj kontroli. Parlament je u stanju da zakaže raspravu o kaznenoj politici sudova ili o stanju u sudovima. Međutim, vi isključujete mogućnost da parlament zakaže raspravu, u svojstvu svoje ustavne funkcije kontrole rada svih upravnih organa,o radu saveta agencije. Znate, kad se kaže da niko nema prava da utiče, to je besmisleno. Uvek neko utiče; utiče supruga, utiču deca, roditelji člana saveta agencije, ljubavnice često utiču. To je tačno. Besmisleno je isključiti bilo čiji uticaj. Nema nijedne sfere čovekove delatnosti koja je lišena svih uticaja. Ne možete vi uskratiti pravo opoziciji da kritikuje taj vaš savet agencije. Kritikovaćemo ga od prvog dana izbora, na sva zvona, svuda. Ne možete nam to pravo uskratiti. Možete promeniti Krivični zakon, pa ukinuti bilo kakvu kritiku. Možete promeniti Ustav, pa ukinuti opoziciju. Vi sve možete načelno, ali koliko će to trajati? Dalje, zašto se ovde kaže da nisu dužni da poštuju bilo čije instrukcije. Iz celog zakona se vidi da niko ne može da im daje instrukcije, a ovom odredbom se pretpostavlja da ima instrukcija, da će ih biti, ali nisu dužni da ih poštuju. Što uopšte pretpostavljate te instrukcije? Ko može da daje instrukcije jednom organu uprave koji ima svoje propisane nadležnosti, osim, eventualno, višeg organa uprave. Organu državne uprave samo viši upravni organ može da da instrukcije institucionalnog karaktera. Na stranu ovi politički, moralni uticaji u javnosti itd. Pošto ste vi predvideli da nijedan organ državne uprave nije iznad saveta agencije i agencije u celini, samim tim ste isključili mogućnost institucionalnih instrukcija. U pravnom smislu nema ko da im daje instrukcije. Nije to za njih prednost, to je njihova slabost. Možda bi bilo pametno isključiti mogućnost da im se neko osim suda meša u pojedinačna rešenja, ali njihova ukupna politika, strategija razvoja itd. mora biti predmet parlamentarne rasprave i zakonodavne kontrole.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Šešelj. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo, u članu 27. tražim da mandat članova saveta agencije traje koliko i mandat Narodne skupštine, odnosno, sa svakim novim skupštinskim sastavom da se biraju i novi članovi saveta agencije. Zašto? Ako se slučajno desi da vam ostane ovaj zakon, sigurno vam ne mogu ostati kadrovska rešenja. Ne može se zamisliti nova vlast koja bi posle vas došla, koja bi bila toliko luda, neuviđavna, glupa, da zadrži vaše ljude u savetu agencije za radiodifuziju. To je nemoguće. Zašto uspostavljate te principe koji važe za sva vremena, kada oni traju koliko i vaša vlast? Budite realni u toj proceni i prihvatite ovaj amandman, da mandat članova saveta traje koliko i mandat Narodne skupštine, da novi saziv Narodne skupštine, u roku od tri meseca od dana konstituisanja, izabere novi savet agencije. Tad neku šansu ovaj vaš zakon ima da preživi. Ako zakon to ne sadrži, nova parlamentarna većina će sigurno ili menjati ovu odredbu ili, što je još verovatnije, menjati zakon u celini. Upozoravao sam vas na slučaj Milana Milutinovića, koji se iz petnih žila zalagao, nije toliko smeo srpskim radikalima da nameće taj stav, ali jeste socijalistima i julovcima, da se donese zakon o privilegijama bivših predsednika Republike. On je mislio da će taj zakon biti večit i kad mu istekne funkcija, imaće sve te privilegije. Zakon traje kraće od trajanja njegove funkcije. Tako će vam biti i sa ovim. Vi namerno donosite zakon koji je vremenski ograničen rokom trajanja vaše vlasti, pogotovo što osećam iz izjava koje su sinoć davali mnogi čelnici i predvodnici DOS-a za ove tri televizije da će se savet obrukati već na prvom koraku, ako dodeli nacionalne frekvencije BK televiziji, "Pinku" i B92. To je moralna propast saveta. Da vidimo da li savet može odoleti ovim vašim funkcionerima koji protežiraju ove tri televizije. Ovo je veliki izazov za taj savet. Ako ostane čvrst, nepokolebljiv, ako ove televizije koje u moralnom pogledu ne zaslužuju nacionalne frekvencije, bez obzira što su ranije imale velike privilegije, onda će i savet agencije izvesni moralni kredibilitet imati. Ako padne na tom prvom ispitu i ako jedna od njegovih prvih odluka bude da "Pink", BK i B92 dobiju nacionalne frekvencije, jer oni imaju zgrade, tehniku, repetitore, ne postavljajući pitanje kako su došli do tih zgrada, do te tehnike, do tih repetitora, gubi se moralni kredibilitet. To su dobili u vreme kada su neke od vaših partija bile u vlasti. "Pink" televizija i BK televizija su dobile na nezakonit način frekvencije onda kada sam ja bio u zatvoru. To je bilo 1994. i početkom 1995. godine. Dobro se sećam da je BK televizija počela da emituje svoj program kada sam ja bio u Centralnom zatvoru, a i "Pink" je tu negde, mesec dana ranije, mesec kasnije. "Palma" je nešto ranije. "Palmu" ovde ne pominjem, nju ste već ugasili, preuzeo je Batić i nema ništa od "Palme". Ona više nije u igri uopšte. Ove tri televizije, ove koje su bile ozloglašeneu ono bivše vreme i koje su sad još ozloglašenije. Pazite, šta radi ta "Pink" televizija? Ja putujem u zvaničnu posetu u Irak, pozvan sam na Bagdadsku konferenciju... [[Smeh u sali.]] Što se smejete? Poučan je primer. Možda će se i vama neko uskoro još slađe smejati. Saslušajte primer, poučan je. Idem na zvaničan poziv, idu delegacije i raznih drugih partija, čak i nekih partija koje su vaši koalicioni partneri, bar su bile do juče. Tamo javno učestvujem na konferenciji, dajem izjave za televiziju, za novine, preko satelitskog programa idu moji govori, a "Pink" objavljuje da sam otišao tajno u Irak u društvu agenata iračke obaveštajne službe. Naravno, informacija traje jedan dan, ali ona je učinila svoje.Vladimir Popović - Beba je osmislio, rekao Željku Mitroviću, kao što su mu ranije julovci govorili - ovo moraš da emituješ i gotovo. Ljudi, ovim se zakonom na medijskoj sceni ništa ne rešava. To treba da znate. Ovim zakonom zamazujete oči javnosti. Suština je u tome što vi niste iskreno opredeljeni da demokratizujete medije, posebno radiodifuzne medije. U tome je problem. Nema kod vas iskrenog opredeljenja. Čitajte "Veliku Srbiju", u "Velikoj Srbiji" je sve objavljeno - ko je bio u Iraku. Sve je objavljeno u "Velikoj Srbiji", čitajte "Veliku Srbiju" - list istine. [[Žagor.]] Hoću li ja uspeti da završim svoje izlaganje?
Molim narodne poslanike da prestanu da dobacuju govorniku i da se, poštujući Poslovnik, saslušamo s pažnjom i uvažavanjem, a narodni poslanik Vojislav Šešelj - šest minuta i 30 sekundi.
Završavam odmah. Dakle, treba da pokažete volju za istinsku demokratizaciju medija. Ne pokazujete je. Svi aplaudirate kad kažem da je SRS dve godine blokirana u svim beogradskim medijima. Evo, opet, hajde aplaudirajte opet. E, to je dokaz vaše demokratije. Mnogi od vas to ne razumeju. Po Žarku Koraću vidim da je on razumeo.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Zoran Anđelković, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS-a.
U ovom članu postoji više mogućnosti. Ako je zakonodavac hteo da prati kontinuitet zakona, pošto u jednom članu predviđa osam godina za dodelu frekvencija, onda je mogao da to vreme kada su oni podelili da zadrže sebi mandat i da do kraja mandata budu na tom mestu. Ali, ako se htelo pričom, čak i ako traje šest godina mandat, o tome da se ne obezbedi uticaj političke partije koja je na vlasti, onda bar saslušajte suvislost ovog trećeg stava člana 27: "Članovima prvog sastava saveta, čiji mandat traje dve, odnosno četiri godine, mandat se utvrđuje tako što pre odlučivanja Skupštine opodnetim predlozima, predsednik Skupštine žrebom određuje ovlašćene predlagače čiji se kandidati predlažu za izbor na dve odnosno četiri godine". Ako se to htelo, onda je bar bilo logično i pošteno da se u ovom članu kaže da one koje bira Narodna skupština Srbije, koje bira Vlada Srbije, tj. predlaže, koje predlaže Skupština Vojvodine, koje predlaže Izvršno veće Vojvodine, da bar te članove saveta posle promene vlasti,posle izbora predlažu ponovo ti predlagači i ponovo se biraju. Jer, šta sada? Vi hoćete da narednih šest godina, pa još nećete da se oni menjaju, nego žrebom, ako slučajno neko od njih ostane, da oni obavezno ostanu i da onda samo ovi drugi budu tu na neki način sigurni. Prema tome, logično je, ako neće celina ovog amandmana da se prihvati, da Vlada prihvati bar deo amandmana da članovima saveta koji se biraju na predlog Narodne skupštine Srbije, Vlade Republike Srbije, Izvršnog veća Vojvodine i Skupštine Vojvodine ističe mandat onog trenutka kada prestane mandat i Skupštini Srbije. Naravno, shvatam da ne može, ali bar da kažemo pošteno, da priznamo da ovo nije zahtev Saveta Evrope ili evropskih institucija nego vaša želja da narednih šest godina kontrolišete medijski prostor, ne da ga kontrolišete za ono vreme koliko traje mandat ovog parlamenta ili parlamenta Vojvodine. Prema tome, budimo onda iskreni. Nemojmo da pričamo da nećemo partijsku državu, nego baš upravo to hoćemo - da napravimopartijski savet koji određuje i frekvencije i kako će se emitovati program. Znači, otvorimo pošteno priču i recimo šta hoćemo, do kraja, da to javnost zna, a nemojmo da se krijemo iza nekih članova koji su potpuno suvisli na način na koji su predloženi. Iz tih razloga predlažem Vladi da izvrši modifikaciju ne samo ovog člana nego, na toj liniji, i modifikaciju prethodnih članova koji bi obezbedili da se onda poštuje bar u tom delu poslanička većina, ako to želi poslanička većina u ovoj skupštini. Ako ne želi, onda molim da se na drugačiji način utvrđuju predlozi. Profesore Simonoviću, evozavršio sam.
Da li još neko od ovlašćenih predstavnika želi reč? Reč ima potpredsednik Vlade Republike Srbije gospodin Žarko Korać.
U pisanju ovog zakona uložen je veliki napor da se dođe do nečega što je inače objektivno u društvenom životu teško, do jednog stručnog a nezavisnog tela, do tela koje ima određenu verifikaciju; kao što sam rekao, i drago mi je da se ponovilo u nekim diskusijama i prilozima ovde za govornicom, da Skupština Srbije bira, u stvari verifikuje te ljude jer ne može drugačije. Naravno, meni je žao što se ovde unapred izlažu sumnji ljudi koji će biti izabrani, zato što pretpostavljam da je najbolje videti prvo ne samo ko su ti ljudi nego videti i njihove prve odluke. Ali, ono što je suština, a to pre svega govorim zbog javnosti, ali naravno i zbog poslanika koji sede u ovoj sali, to je da se mnoga pitanja pokreću za ovom govornicom - i zbog poodmaklog vremena ne želim da citiram delove zakona - da li su na fer i korektan način prikazane i pokrivene političke aktivnosti stranaka, da li je na dovoljno korektan način prikazan naš politički život u celini. Upravo će, pored Zakona oinformisanju, koji se priprema i koji će uskoro biti gotov, agencija imati dužnost da odgovori na takva pitanja kada se radi samo o elektronskim medijima, koji su, kao što svi ovde dobro znamo,u suštini najuticajniji. Znači, stvara se jošjedno telo koje Srbija nije imala, kome će ljudi moći da se obrate i da traže njihovo mišljenje, znači da oni odgovore na pitanje - da li je došlo do kršenja odredaba ovog zakona, koje su u tom pogledu vrlo precizne. Mislim da se ovde povećava mogućnost da oni koji su nezadovoljni, a svestan sam da često ima osnova za takvo nezadovoljstvo, mogu da se obrate jednom telu, znači da postoji još jedno telo kome će moći da se obrati. Kao što znate, ono ima pravo da kažnjava, da privremeno oduzima frekvencije, pa čak i trajno. Ako želite moje iskreno mišljenje, u našoj medijskoj praksi imamo takve primere kršenja elementarnih normi medijskog ponašanja da lično mislim - iako je to samo moje mišljenje i ne moguznati kako će da se ponašaju ovih devet ljudi, kako će odlučivati - da će moći lako da se dogodi da neke televizije, i lokalne i druge, koje vrlo lako i često krše najelementarnija pravila političkog predstavljanja, budu ne samo kažnjavane nego da i trajno izgube frekvenciju. Tako ćete imati još jednu mogućnost da se žalite i mislim da u tom smislu treba podržati ovu ideju da sve pritužbe mogu da dođu pred ljude koji nešto znaju o medijima a u suštini su nezavisni.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Petar Petrović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poslanički klub Stranke srpskog jedinstva je predložio da se u članu 27. u stavu 1. reči: "šest godina" zamene rečima: "dve godine". Razlog zbog koga ovo predlažemo je što smatramo da je u ovom trenutku ovaj izborni period za članove saveta koji treba da budu izabrani na dve godine adekvatan, i da bi se na taj način obezbedilo da ovi članovi budu češće smenjivi, da ne budu u situaciji da pokušaju neke zloupotrebe i da iskoriste ovlašćenja u neke negativne svrhe. Istovremeno, predlažemo da se stavovi 2. i 3. brišu i da stav 4. postane stav 2. Zašto predlažemo da se stav 2. briše? Zbog javnosti ću pročitati šta se predlaže stavom 2. "Izuzetno od stava 1. ovog člana, prilikom prvog izbora, tri člana saveta se bira na dve godine, tri člana na četiri godine, a tri člana na šest godina". Dakle, i sam predlagač zakona odmah u startu predlaže da svi članovi saveta ne budu izabrani na isti vremenski period i zato mi predlažemo da se taj član briše. Posebno je interesantan stav 3. ovog člana, koji ću takođe pročitati, pa ću obrazložiti zašto se predlaže njegovo brisanje. On glasi: "Članovima prvog sastava saveta, čiji mandat traje dve odnosno četiri godine, mandat se određuje i utvrđuje tako što pre odlučivanja Skupštine o podnetim predlozima, predsednik Skupštine žrebom određuje ovlašćene predlagače čiji se kandidati predlažu za izbor na dve, odnosno četiri godine". Pa, dame i gospodo, pitam predlagača da li mi ovde treba da formiramo i kladionicu u Skupštini Srbije, pa da se kladimo ko će od kandidata biti izabran na dve i na četiri godine? S druge strane, postoji mnogo vrsta žreba. Da li će ovde da bude kao na "bingu" - onaj krug koji će biti ispisan imenima pa će predsednik Skupštine vrteti taj krug, pa na čije ime stane ona kazaljka, taj će biti izabran na dve godine, a onaj drugi na četiri itd. Budimo ozbiljni i donesimo jedan ozbiljan zakon. Molim predlagača da usvoji ovaj predlog. I, bez obzira da li će usvojiti da se kandidati biraju, odnosno da se članovi saveta biraju na dve godine, da se usvoji ovaj predlog poslaničke grupe SSJ, i da ne pravimo od ove skupštine cirkus, odnosno da Vlada ne predlaže ovakve zakone; pa nije ovo da mi sada igramo "bingo" ovde u Skupštini Srbije. Članovi saveta su ozbiljni ljudi i pitanje je da li će žrebom da budu birani najkvalitetniji ljudi, ukoliko ostane ovakav predlog, izabrani na šest godina, odnosno na četiri, odnosno na dve. Mislim da je predlog sasvim umesan i molim vas da prilikom glasanja glasate za ovaj predlog SSJ. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Ima reč narodni poslanik Zoran Anđelković, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS. (Glasovi iz sale: A šta je bilo sa kampovima?)
Prvo, ja sam čuo, gospodin Đinđić je rekao da će sledeće godine biti 40 kampova. Ja sam kao ministar imao samo tri kampa i mislim da je bilo vrlo važno da je bilo 40 i u moje vreme kad sam bio ministar. Toliko oko kampova, pošto ste to pitali. No, da se vratimo na zakon. Prvo, moram da kažem da je zakonodavac imao verovatno dobru nameru i pozdravljam dobru nameru da se u određenim vremenskim periodima vrši izmena članova saveta, da bi se zadržao kontinuitet rada agencije. Ne mislim da je to loše, naprotiv, mislim da to ima jedno utemeljenje i potrebu. Govorio sam, i mislim da tu treba tražiti rešenje, da se to ne određuje žrebom. Koji su to članovi saveta za koje je logično da se menjaju posle dve ili posle četiri godine; logično je da se menjaju oni kojima je, uostalom, predlagač prestao da postoji. Tačnije rečeno, predlagač više nije ta poslanička većina. Zbog toga sam rekao i zbog toga mislim da Vlada treba tu da nađe mogućnost da od svih ovih amandmana napravi svoj amandman, tako što će ta promena da se vrši u stvari od onih predlagača koji više nisu ti koji imaju većinu. Znači, Skupština Vojvodine, Izvršno veće Vojvodine, Vlada Srbije i Skupština Srbije. Onda ne mora dva plus dve, znači da se menja jedna trećina, nego ta četiri kandidata, ta četiri člana saveta se menjaju kada im prestane mandat, tačnije rečeno, kad se izvrši izmena u sastavu tih organa, koji su to predlagali Skupštini. Inače, uopšte ne mislim, i potpuno sam u to siguran, a nije uopšte ni sumnja o tome izrečena, da je namera da će ovaj savet u ovakvoj ili u onakvoj meri, ili u želji da verovatno popravi medijsku sliku, ali način na koji se bira savet, iz razloga o kojima sam govorio, na neki način dovodi u pitanje i u sumnju da se želi da se napravi partijski savet, hteli mi to ili ne, tako što se iz predloženog vidi da će samo poslanička većina DOS u stvari biti privilegovana da određuje koji će biti predlog i kakav ćebiti izbor članova saveta. To je suština. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je izrugivanje sa našim pravnim poretkom uvođenje žreba u proces odlučivanja o statusnim pitanjima. Mi imamo žreb u političkom životu, ali kao marginalnu pojavu, uglavnom kod određivanja redosleda stranaka na izbornim listama. Dakle, samo redosleda, ništa se tu statusno ne menja. Umesto azbučnog reda, postoji redosled žrebom, koji je ispravniji. Imamo kod redosleda pojavljivanja na promocijama na državnoj televiziji. Ne znam za treći oblik žreba, osim što smo imali izbor patrijarha žrebom pre 12 godina. Nadam se da će to crkva prevazići. Crkva je uvela izvlačenje izabranog kandidata za patrijarha iz kamilavke, da bi sprečila mešanje države na onaj način na koji su se ranije komunisti mešali u izbor patrijarha. Mislim da će odustati od toga. Ovde, kad je reč o statusnim pitanjima, žreb nije dozvoljeno sredstvo. Žreb je i suviše neozbiljan. On čini neozbiljnim i politički sistem. Po kom je kriterijumu neko dve godine, neko četiri, neko šest član saveta - po tome što je žrebom tako odlučeno? To je smešno. Desiće se da bude neko ko je zaista mnogo pametan, uticajan, priznat intelektualac, naučnik, veliko ime, a žreb kaže - dve godine, a naći će vam se neko iz vladinih organizacija, ko je poznat samo po halakanju po beogradskim ulicama, iza koga ne stoji nikakvo delo, nikakvo životno ostvarenje, e, on će šest godina. Da li mislite da može, ovako sa čisto ljudskog aspekta, taj vrhunski intelektualac koji bude određen da dve godine bude član saveta da podnese da neki tamo fićfirić, koji iza sebe nema nikakvo delo, nikakav ugled, nikakav uticaj, bude šest godina? Mislim da to nije ispravno. Zato vam je pogrešna uopšte ova odredba o različitoj dužini mandata u prvom sastavu agencije. Ja sam vas već upozorio da će vam ovaj savet agencije i ova agencija trajati dok traje vaša skupštinska većina. Vi sebe poznajete bolje nego što vas ja poznajem i vi znate kako se već ljulja odavno vaša skupštinska većina. Što se onda sa tim zamajavate? Uvedite čiste principe, ako želite da vas neki zakon nadživi. Ako ne želite, znajte da će svi zakoni koje ste ovako po "ho-ruk" sistemu doneli otići zajedno sa vama, i tu su stvari potpuno čiste. Ovde treba imati u vidu da ti izabrani članovi saveta, po prirodi stvari, treba da razmišljaju o tome ko ih je izabrao. Žali se Žarko Korać što mi iz opozicije, pogotovu ja iz SRS, unapred sumnjamo u njihove moralne kvalitete. Pa, kako da ne sumnjam kada ćete po ovom zakonu samo vi koji imate većinu u Skupštini da ih birate, samo skupštinska većina. Mi ne učestvujemo u tom izboru, nemamo mogućnosti da proporcionalno izrazimo svoju moć u Skupštini i u sastavu saveta.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Ima reč narodni poslanik Ivan Andrić, predsednik Odbora za kulturu i informisanje.
Što se tiče amandmana, Odbor je odbio ovaj amandman, i to iz nekoliko razloga. Pre svega, različita dužina trajanja mandata će omogućiti da se po isteku mandata ne oseti diskontinuitet u radu saveta. Znači, to je osnovni razlog. Ne vidim šta je tu sporno. Prosto, takvo jedno stručno telo koje će donositi važne odluke ne može u jednom trenutku skroz prekinuti svoj rad i nakon toga krenuti da radi iz početka. Dakle, to je jedan opšteprihvaćeni metod za tako nešto. Što se tiče žreba, koliko god ga vi ovde ismejavali, to je prosto najpošteniji način. Ako smo mi dovoljno pametni da pre izbora tih ljudi svima dajemo jednaku šansu, čak i kada bi se uvelo da se o tome odlučuje nakon izbora, pitam - ko je taj ko bi sebi mogao da da za pravo da odlučuje o tome ko je pametniji, ko ima više knjiga iza sebe, ili tako nešto? Prosto, to su neke stvari koje su nemerljive. Mi podrazumevamo da će svako od predlagača imati dovoljno pameti i morala da predloži najbolje. Sa naše tačke gledišta, u ovom trenutku, a naročito u trenutku pred izbor, svi članovi saveta će biti potpuno jednaki. Hvala.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Šešelj. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Bio sam u dilemi, dame i gospodo narodni poslanici, kod ovog člana 28, da li da tražim da se briše ovaj član u celini, ili samo da se briše tačka 1) stava 1. Ovde je reč o prestanku mandata člana saveta. Prvo, podrazumeva se da mandat člana saveta prestaje istekom vremena na koje je izabran, i to je bespotrebno ponovo ovde naglašavati. Patite od te bolesti prebukiranosti pravne norme. Zatim, razrešenjem iz razloga predviđenih ovim zakonom - to je već tamo rečeno gde se govori o razrešenju. To je razrešenje pre isteka mandata, to je tamo precizno formulisano. "Podnošenjem ostavke" - to se podrazumeva,"u pisanoj formi" - i to se na određeni način podrazumeva, ali dalje kažete"u kom slučaju mandat člana saveta prestaje danom dostavljanja ostavke, pri čemu unapred data (kovertirana) ostavka ne proizvodi pravno dejstvo". Ovo mi nije jasno. Šta je to kovertirana ostavka u pravnom sistemu? Kovertirana ostavka ne postoji. Ona može biti proizvod zakulisnih kombinacija, privatnih dogovora grupe ljudi, ali kovertirati ostavku, ko to radi. Znao sam ja da će se probuditi ljubaznost kod vas. Šta to znači kovertirana ostavka? Neko podnosi ostavku, zapečatio je u koverat i kaže - ne otvaraj dok ne umrem. Ili - ne otvaraj dok me ne smene, ili - ne otvaraj dok mi ne istekne mandat. Pazite, ljudi, smešna je norma. Ja to samo na karikaturalan način do kraja ovde predstavljam da bih i vas ubedio koliko je smešna, koliko je besmislena. Nigde u našem pravnom sistemu ne postoji kovertirana ostavka. Može, npr, ministar dođe predsedniku vlade pa kaže - evo ti, podnosim ostavku, pa ti razmotri do tada i tada pa je prihvati ili ne prihvati. Znači, izražava na određeni način poverenje, ali to je njihov međusobni privatni odnos i to nema veze sa pravnim sistemom. U pravnom sistemu ili je podnesena ostavka ili nije. Nema ni uslovnih ostavki. I još dalje, da ironija bude veća ...
Da li koristite sledeća tri minuta?
Da, mogu da koristim sledeća tri minuta, pa ću sve da ekspliciram. Kaže se da mandat člana saveta prestaje njegovom smrću. A šta mislite da je stajalo - ne prestaje smrću. Pa, isto, koliko je besmislena odredba da ne prestaje smrću, besmislena je odredba da prestaje smrću i onda se to podrazumeva. Ne može mrtav čovek biti član saveta, je l može? Pazite, ne govorim ja ovo slučajno, nije smešno, pripazite malo, niste vi krivi za uvođenje ovakve prakse, imamo to i u Narodnoj skupštini. Pre ovog mandata je to uvedeno i moram s vremena na vreme malo vas da potkačim. Uvedeno je konstatovanje prestanka mandata zato što je poslanik umro. Pošto nije odavno nijedan poslanik umro, mogu sada o tome otvoreno da govorim bez nekog posebnog pijeteta, iako pijetet trajno zadržavam prema svakom umrlom poslaniku. To je nešto što se podrazumeva i smešno je da se unosi u pravnu normu. Izbacite to iz pravne norme i izbacite i iz svih ostalih. Onog trenutka kada čovek umre, on više nije ni čovek ni poslanik. Pokušavam da vam objasnim, a vi mi stavljate do znanja da se vama ništa ne može objasniti. Znao sam ja da ćete se vi toliko smejati, pa sam u amandmanu naveo da tražim samo da se briše tačka 1) stava 1. koja je najbesmislenija - da mandat prestaje istekom vremena na koje je član saveta izabran. Ko to može da kaže, ako mu istekne to vreme - i dalje mu traje mandat. Nije to Narodna skupština da može da proglasi da joj se nastavlja mandat i nakon roka na koji je izabrana. Nije to parlament da u uslovima ratnog stanja nastavlja da funkcioniše, jer se izbori ne mogu održati. Ovde tako nešto ne postoji i ovde se samo konstatuje, kao što se konstatuje kod sudija Ustavnog suda, kod nekih drugih organa - istekao je mandat, gotovo je, ide se na nove izbore ili, što je još pametnije, izbori se zakazuju ranije nego što je mandat istekao.
Reč ima potpredsednik Vlade, gospodin Žarko Korać, predstavnik predlagača.
U članu 28. stav 3. piše da unapred data (kovertirana) ostavka ne proizvodi pravno dejstvo. To je još jedna zaštita člana saveta agencije. Jer, u ovoj skupštini sede stranke i opšte je poznato da poslanici imaju unapred kovertirane ostavke da bi predsednik poslaničke grupe, predsednik stranke mogao te ostavke, unapred kovertirane, da iskoristi. Naravno, to je stvar te stranke ili stranaka, nebitno je sada za ovo. Ovo je rezultat jednog iskustva koje imamo u Srbiji, da se to nažalost radilo, i mi ovde unapred upozoravamo onoga ko predlaže nekoga, ako misli da može na ovakav način da ga drži u ruci, da ga ucenjuje, da mu je zakonom oduzeto to pravo. Mi ne možemo znati da li može da se dogodi praksa koju smo nažalost imali u Skupštini Srbije. I nemojte mi govoriti, bio sam poslanik u ovoj skupštini, da toga nije bilo. Imali smo slučajeve da se da ostavka pa da poslanik izjavi, nemojte da navodim slučaj, ja sam bio poslanik kada se to dogodilo, da je ta poslanica izjavila - nisam nikada potpisala svoju ostavku, to je nešto što je od nas traženo u trenutku kada smo dobili svoje mandate, da unapred damo. Dakle, da se ne bi to desilo, unapred upozoravamo predlagača, pošto mu je jako važno da onaj koga on predlaže ipak zastupa njegove stavove; dakle mi ga ovim zakonom, nečim što je rezultat naše prakse, upozoravamo da to jednostavno neće važiti, da će biti i dalje slobodan, neobavezan prema svom predlagaču. Ja se slažem da to možda deluje kao suvišno i možda ta praksa ne postoji u nekim zemljama i nekim parlamentima, ali nažalost iskustvo pokazuje i ljudi ovde znaju, a neki koji sede u sali su poslanici već 12 godina, da je u našoj praksi to postojalo. (Vojislav Šešelj, sa mesta: Replika, pogrešno je protumačio moje reči.)
Osnov za repliku? (Vojislav Šešelj, sa mesta: Pogrešno je protumačio moje reči.) Ne, ne vidim osnova za repliku, žao mi je. Reč ima narodni poslanik Zoran Anđelković, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS-a. Nemate, to je u načelnoj raspravi drugo javljanje, malo vam popušta koncentracija.
Baš je reč ovde o iskustvu; gospodine potpredsedniče, ako hoćemo o iskustvima, pa da nema tog lošeg iskustva o tome šta se poštuje od zakona, verovatno ne bi ni bilo kritike o načinu izbora saveta. Jer, kada vi govorite o iskustvima i ostavkama npr. mi znamo da Administrativni odbor Skupštine Srbije ne poštuje čak ni taj stav da je ostavka nešto što Administrativni odbor samo konstatuje i kaže - nije više taj poslanik koji je podneo ostavku ili ako je reč o tome kada se neko isključi iz političke partije, prestaje mu mandat, a Administrativni odbor treba samo da konstatuje i njemu prestaje mandat. Ako Skupština Srbije, skupštinska većina, DOS-ova većina to ne poštuje, kako će onda da poštuje nešto drugo kada je reč o savetu, o agenciji zbog koje je zainteresovana kako će da funkcionišu neki mediji. Ako ne funkcioniše kao SPS i neko je isključi jer to njemu ne odgovara i drži ih u Skupštini, kako će da poštuje neko način funkcionisanja tog saveta za medije. Iz tih razloga je onda dobro da se on veže za predlagača, a naročito se veže za predlagača kada je reč o skupštinskoj većini. Znači, o ovoj većini koja sada trenutno predlaže. Pitanje poverenja i nepoverenja - pa, mi možemo da vam verujemo ali iskustva govore poslednjih godinu i po dana da ne možemo da verujemo; umesto da predlažete stvarno neutralne ljude, predlažete one nevladine organizacije koje su u stvari pridruženi članovi DOS-a, da li su G-17 plus ili G-17 minus, nije važno, i koji u stvari kroz nevladine organizacije ili kroz političke organizacije budu predstavnici Skupštine Srbije ili Skupštine Vojvodine i obezbeđuju time kao neki legitimitet da nisu predstavnici političkih partija, a u suštini rade u interesu Vlade Srbije koja ih predlaže ili Skupštine Srbije koja ih predlaže, tačnije rečeno u okviru, u interesu DOS-a. Iz tih razloga treba, ne samo kada je predviđeno ovim zakonom, a zakonom treba da bude predviđeno u prethodnom članu, da mu prestaje mandat kada i predlagač koji ga je predložio, da mu je prestao mandat, a to znači Skupština i Vlada.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi prijavljuje po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 29. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Šešelj. Da li podnosilac amandmana želi reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, mojim amandmanom tražim da se u stavu 1. briše tačka 1) koja kaže da se razrešava član saveta na predlog 20 narodnih poslanika, ako je zbog bolesti na osnovu nalaza nadležne zdravstvene ustanove, nesposoban za obavljanje dužnosti člana saveta u periodu dužem od šest meseci. Nigde u našem političkom sistemu i u našem pravnom poretku nije predviđena mogućnost da se član kolegijalnog tela razrešava zbog bolesti. To postoji predviđeno samo za inokosne organe, i to u državnoj upravi pre svega. Pođimo od narodnih poslanika; nadam se da niko neće osporavati da je funkcija narodnog poslanika važnija od funkcije člana saveta agencije. Narodne poslanike bira narod i narodni poslanik može da se razboli već prvog dana po izboru i da celi mandat bude bolestan, da bude na samrtničkoj postelji. Njegova poslanička grupa neće da ga ubeđuje da sam podnese ostavku, neće da ga isključuje iz stranke da bi automatski podnela ostavku, a on može celi mandat preležati u postelji. Krajnje je nehumano, nekorektno, nečovečno čoveka razrešiti ove funkcije, koja treba da predstavlja i počast, zato što se razboleo u toku trajanja funkcije i zato što mu bolest traje šest meseci. Vi ga morate izdržati do kraja mandata, a ako dočekate sledeći mandat ondarazmišljati da samo zdrave ljude predlažete na te funkcije. To je jedino rešenje. Šta to znači? Vi morate dozvoliti mogućnost da iz političkih razloga... Nije reč o stranačkoj politici, jer vi ovde pokušavate da deklasirate stranačku politiku. Rad u savetu agencije je politika, vodi se politika agencije, vodi se politika realizacije strategije razvoja radiodifuzije i to je jedna vrsta politike. Neko ko se ne slaže sa većinom može šest meseci da ne dolazi na sednicu, a da kaže - bolestan sam, ne mogu. Može iz raznih razloga da ne dolazi na sednicu; i to je stav, nedolazak na sednicu. Vi ste ovde demonstrirali vašu volju da poslanike izbacujete iz parlamenta zato što ne dolaze na sednicu. To nema ni u jednom parlamentu na svetu. To ne bi moglo ni ovde, a kod vas može. Malopre je Žarko Korać govorio o kovertiranim ostavkama i njihovom neprihvatanju. Vidite, sada nema potrebe da se kovertiraju ostavke, jer je zakon jasan. Ko napusti političku partiju ili bude iz nje isključen, automatski mu prestaje mandat.
Koristite sledeća tri minuta?
Mogu odmah da završim. Međutim, ranije je bilo nekih slučajeva da su neke partije imale kovertirane ostavke. Nema ništa nečasnije i nemoralnije nego kada čovek svesno potpiše i kovertira ostavku, a posle je ne priznaje. To je najnečasniji čovek, najnemoralniji. Znači, kada treba da dođe na tu funkciju, možda je to uslov za dolazak na funkciju, prihvata sve. Kada treba da ode sa funkcije kaže - ne priznajem ja tu ostavku. Nisam se ja tu prepoznao, što bih se ja tu prepoznavao, ali kažem da su to najnečasniji i najnemoralniji ljudi. Onog trenutka kada se čovek potpiše, treba da sledi taj svoj potpis i da snosi njegove konsekvence, o kome god da se radi. Bio je ovde Miroslav Dereta, bilo je tu raznih; u Saveznoj skupštini Glamočanin, itd; imate ih vi kod vas valjda tamo, imaćete ih i vi DOS-ovci, imali ste ih i vi i kada se Žarko Korać otcepio od Vesne Pešić i umesto da vrati mandat on je mandat zadržao do kraja itd. To su druge stvari i to je stvar morala, to je stvar elementarnog ljudskog dostojanstva, ali ako je neko kovertirao ostavku, pa kaže da njegov potpis ne važi i vi možete da kažete da zaista ne važi, ali da li vam taj čovek ubuduće moralno vredi za bilo šta. Šta je on? Moralna olupina, potpisao nešto i kaže - ne važi moj potpis, predomislio sam se i sada mislim drugačije. Naterao ga je, jer drugačije nije mogao da postane poslanik. Dakle, sve je u redu kada postaje poslanik, a posle nije u redu. Dakle, ne valja institut kovertiranja ostavke. To je u redu i to je raščišćeno po pitanju narodnih poslanika, jer to više nije ni potrebno. Ako neće narodni poslanik da posluša svoju partiju i sam podnese ostavku, ona može da ga isključi ako se suprotstavlja njenom programu, politici, krši njen ugled. Međutim, kada vi izbacujete poslanike tuđih partija iz parlamenta, onda je to protivustavno, protivzakonito itd. Ili, kada ne priznajete zakon. Zaslužuju socijalisti sve ovo što im se dešava. Oni su nama otimali poslaničke mandate.
Narodni poslaniče, vratite se na temu dnevnog reda.
Odmah završavam. Oni su stvarali Glamočanina, Miroslava Deretu itd. Sve oni to zaslužuju, ali to što vi njima radite mi ne osuđujemo zato što nam je žao socijalista, nego zato što vi ne postupate u skladu sa zakonom, sa Ustavom, sa elementarnim pravnim principima. Vi ste vlast, vi ste većina i mi vas napadamo zbog kršenja zakona, a njima ne zaboravljamo jer su oni to isto ranije radili.
Poštovane dame i gospodo, rad nastavljamo sutra u 10,00 časova.