Gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, Poslovnikom predviđen broj poslanika članova poslaničkog kluba Demokratske stranke predao je Narodnoj skupštini predlog da se za predsednika Skupštine izabere poslanik Oliver Dulić. Predlažem da se ova tačka uvrsti u dnevni red, naravno posle tačke o razrešenju predsednika Narodne skupštine i predlažem da objedinimo raspravu o ove dve tačke dnevnog reda. Hvala lepo.
Ima reč narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanici Srpske radikalne stranke nisu želeli da ometaju sve ono što su se dogovorile lažne demokrate, iako su i u prvom delu postupili suprotno Poslovniku o radu Narodne skupštine Republike Srbije, jer je predviđeno Poslovnikom, našim podzakonskim pravnim aktom koji je najvažniji za nas, posle Ustava Republike Srbije, da se na prvoj sednici razgovara o izboru organa Narodne skupštine Republike Srbije, a ne o razrešenju i o opozivu. Da ne bismo mi bili slični vama, da bismo se po demokratskoj tradiciji i poštovanju demokratske procedure razlikovali od vas, prihvatili smo nešto što nije poslovnička norma i ne možete je tumačiti na onaj način, kako stoji u Poslovniku, da se to samo izuzetno može promeniti, pošto ne vidim da je danas možda grad pao, pa razrušio Skupštinu, i ne može drugačije, niti da se bilo šta drugo dogodilo pa da mora tako da se tumači neka norma. Naveo sam razlog zbog kojeg smo mi pristali. Samo bih citirao gospodina koji je malopre govorio. On je pre samo četiri dana rekao – izgleda da se skupštinskoj većini nešto žuri, pa su nervozni, pa zato stavljaju sve odjednom na dnevni red. Ne može da se razgovara o vašem divnom kandidatu, koga ste, uzgred, promenili, da li ste se možda šalili ranije ili se sada šalite sa ovim novim kandidatom, sasvim je svejedno, ali ne može posebno o njemu da se razgovara. Ako ste toliko jaki, moćni i hrabri, ajde da razgovaramo o razlozima za smenu Tomislava Nikolića. Ja mislim da ih ima na pretek i mogli biste vi, gospodine Aligrudiću, da ih kažete. Vi ste ta intelektualna gromada koja je do juče govorila kako je najbolje za Srbiju da se izabere Tomislav Nikolić na mesto predsednika Skupštine, a četiri dana posle toga ste promenili svoju odluku. Naravno, vama nije nelagodno i neću o tome da vas pitam da li ste, kako reče ono gospodin Šutanovac, da li vam je u međuvremenu skidao hulahopke i izvlačio uši, ili nije. Dame i gospodo, pozivam lažne demokrate da pokažu malo elementarne demokratske prakse i da pokažu malo civilizacijske kulture. Prvo, trebalo bi da razgovaramo o razrešenju gospodina Tomislava Nikolića, a onda lepo da razgovaramo o još jednoj intelektualnoj gromadi i veličini poput gospodina Aligrudića, ne znam kako stoji sa ušima i hulahopkama, i o gospodinu Duliću. Mislim da je to najbolji mogući predlog. Zbog toga bi bilo važno i bilo bi dobro da se u tom smeru izvesti Narodna skupština. To kažem iz razloga što ne razumem gde žurite, jer ćete formirati vladu, kojom ćete Srbiju u propast da oterate. Formiraćete vladu kojom ćete izgubiti Kosovo i Metohiju, uradićete sve najgore za Srbiju i ovako i onako. Nemojte da žurite. Što kasnije je formirate, manje muke i manje nedaća za srpski narod.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, pozvao bih gospodina Nikolića da nikako ne podnosi ostavku dok se ne otvori rasprava o njegovom razrešenju. U svakom slučaju, mislim da početak ove sednice obećava. Baš bih voleo da vidim te razloge, koji su to državni i nacionalni razlozi da navrat-nanos neko poziva SPS da u ponedeljak zakazuje sednicu Skupštine i glasa za Tomislava Nikolića, po nagovoru stranke koja će sada glasati za drugog predsedničkog kandidata. Prema tome, mi nismo politička stranka koja će se okretati kako vetar duva, ne bismo ni birali Tomislava Nikolića da se sa nekim nismo dogovorili. Ali, barem, neka se čuje o tome koji su to razlozi, možda i mene i nas ubedite da i mi glasamo za opoziv Tomislava Nikolića. Zamolio bih gospodina Petrovića, ovo što su predložili, naravno, to je potpuno legitimno, ali mislim da je elementarni red da prvo smenimo Tomislava Nikolića pa da onda predložite novog predsednika. O tome se može glasati tek kada se smeni predsednik Narodne skupštine Republike Srbije. Poštujem ovo što ste vi predložili, lično nemam ništa protiv ni onog ni ovog sadašnjeg kandidata, to je vaš izbor i vaš predlog, ali nije ni uputno da ovo stavljamo na dnevni red sada, dok se ne završi ova tačka dnevnog reda. Hvala vam.
Reč ima gospodin Todorović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram Poslovnik, član 90. stav 5 – predlozi da se pojedine tačke dnevnog reda prošire. Uvažavajući želju mnogih poslanika, posebno poslanika koji su u vreme dok smo birali predsednika Skupštine bili parlamentarna manjina i njihovih zahteva da se nastavi 2. tačka dnevnog reda konstitutivne sednice, iako je ona praktično bila završena, a to je bio izbor našeg pregovaračkog tima, veliki broj predstavnika Demokratske stranke i drugih stranaka izašao je sa zahtevom da se otvori rasprava o izveštaju našeg pregovaračkog tima. Normalno, iako smo bili većina, mi smo shvatili te razloge, jer i mi smo zahtevali da se Narodnoj skupštini Republike Srbije podnese taj izveštaj zato što mislimo da je Srbija u izuzetno teškoj situaciji, da parlament treba o tome da dobije informaciju, s obzirom da do tada Skupština nije bila ni konstituisana, da da smernice i uputstva kako će naš tim nastupati u sledećem periodu. Posebno je bilo potrebno da se ta tačka dnevnog reda stavi na prvu narednu sednicu Skupštine Republike Srbije zato što je savetnik predsednika Srbije Borisa Tadića, gospodin Leon Kojen, dao ostavku na mesto savetnika i u javnosti, koliko smo mogli da razumemo, nedvosmisleno izrazio ne samo protest, nego i sumnju da se iza njegovih leđa, bez toga da ga je predsednik obavestio, članovi njegovog kabineta dogovaraju sa nekim i da o tome nikoga ne obaveštavaju a da ti pregovori ili dogovori mogu biti izuzetno štetni za Srbiju. Ono što je bilo posebno zabrinjavajuće, to je da je jedan od razloga koji je vodio Demokratsku stranku Srbije da na neki način ne prekine pregovore, ali da u pregovorima sa Demokratskom strankom bude mnogo opreznija, odnosno da se kod njih pojavio opravdan strah, s obzirom na neke ranije stvari koje su se dešavale, vezano za predsednika Borisa Tadića. Recimo, sećate se one velike magle u Skoplju, kada se, slučajno ili ne, sreo sa Agimom Čekuom. Pa onda, pregovori sa Austrijancima. I normalno, razumem Demokratsku stranku Srbije da je, pogotovo posle traženja da budu apsolutno kontrolori svih ministarstava sile, odnosno obaveštajnih službi, to možda veliki problem za Srbiju. Uvažavajući sve razloge i Demokratske stranke i Demokratske stranke Srbije, mi smo još 9. maja (nemojte da mislite da je ovo bilo kakva opstrukcija) zatražili da se, na osnovu člana 114a. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, uvrsti u dnevni red predlog izveštaja Pregovaračkog tima, vezano za pregovore povodom plana Martija Ahtisarija. Ne znam kako je moguće da u ovom obaveštenju o prispelim aktima nema predloga Srpske radikalne stranke. Stvarno ne razumem. Predali smo ovo 9. maja, tog akta tema zavedenog u ovom obaveštenju koje dobijaju svi narodni poslanici. Ima od 11. maja - predlog kandidata za predsednika Republike Srbije, predlog da se razreši dužnosti predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, ali nema ovoga od 9. maja. Ne želim da verujem da je u pitanju namerna greška, da je neko namerno hteo da skloni ovako važnu stvar, posebno uvažavajući situaciju u momentu kada je ovo predavano, kada ste vi bili parlamentarna manjina. Tražim od vas, predsedniče, da se ova tačka uvrsti u dnevni red.
Gospodine Todoroviću, molim vas da prihvatite moje izvinjenje, ali očigledno je da službe Narodne skupštine ne sarađuju sa mnom u meri u kojoj je to potrebno. Da sarađuju, one bi obavestile gospodina Petrovića da njegov zahtev nije u skladu sa odredbama Poslovnika. To ću morati ja. Gospodine Petroviću, vi možete da podnesete predlog za kandidaturu za predsednika Narodne skupštine samo ako je Skupština razrešila ili ako je mandat predsednika prestao pre vremena na koje je izabran iz nekog od razloga navedenih u Poslovniku Narodne skupštine. Mogao bih još grublje da vam kažem, ja sam još uvek živ pa zato vas molim, vaš zahtev će najverovatnije razmatrati novi predsednik Narodne skupštine i ja mu preporučujem da ga odmah uvrsti u dnevni red, ali sada da birate predsednika, a ne znate da li ću biti razrešen, jer partner koji me je izabrao može opet da... Članovi 9. i 10. Poslovnika govore o tome kako se predlaže predsednik Narodne skupštine, ali član 30. stav 1. Poslovnika kaže: ''U slučaju prestanka funkcije predsednika Narodne skupštine pre isteka vremena na koje je izabran, Narodna skupština će na istoj, a najkasnije na narednoj sednici, započeti postupak izbora predsednika Narodne skupštine u skladu sa odredbama ovog poslovnika.'' Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, kao što ste i sami rekli, u Skupštinu je ušao predlog za raspravu o razrešenju predsednika parlamenta. Poslanici Demokratske stranke su ovoj skupštini dostavili predlog za izbor predsednika parlamenta. Ova skupština ima pravo da se izjasni o tome da li će tu tačku da uvrsti u dnevni red ili neće. Tražio sam od vas da stavite na glasanje predlog Demokratske stranke. Druga stvar je naš predlog da se objedini rasprava o ove dve tačke dnevnog reda. Kada bi ta rasprava bila završena, pristupilo bi se glasanju. Naravno, ukoliko parlament odluči da sadašnji predsednik parlamenta i dalje ostane predsednik Skupštine, ne bi se pristupilo glasanju o ovoj tački dnevnog reda posle objedinjene rasprave. Mi ostajemo pri predlogu da stavite na glasanje naš predlog i da ovu tačku uvrstite u dnevni red, a da posle toga stavite na glasanje naš predlog da raspravu objedinimo.
Po Poslovniku, gospodin Vučić ima reč, pa gospođa Radeta, pa gospodin Krasić.
Dame i gospodo narodni poslanici, interesantan je ovaj predlog gospodina Petrovića. Kada nije u pravu i kada je u suprotnosti sa pravom ono što on govori, tim gore po pravo, i baš briga gospodina Petrovića što zna koliko je besmisleno ovo što govori. Nije gospodin Petrović glup. Neki drugi su glupi, ali gospodin Petrović radi nešto što predstavlja ordinarno pravno nasilje. Gospodine Petroviću, članom 28. je određeno kada prestaje funkcija predsednika Narodne skupštine. Ona prestaje pre isteka vremena na koje je izabran: ostavkom, razrešenjem ili prestankom mandata narodnog poslanika. Narodna skupština Republike Srbije ima predsednika Narodne skupštine, živ je, hvala Bogu, zdrav, ime mu je Tomislav Nikolić. Tek kada ga razrešite moći ćete, gospodine Petroviću, da birate novog. To ne nalaže samo ovaj poslovnik, to nalaže elementarna pravna logika. Računam da vi sada imate punu pomoć i podršku gospodina Aligrudića. Računam, ovako sa iščupanim ušima, da mu je mnogo lakše da vam šapne i pomogne kako i šta da radite. Ne znam šta će da radi sa onim špilhoznama ili hulahopkama, šta li je već bilo, ali računam da bi mogao da vas poduči malo. Ipak je on tome malo vičniji. Sa iščupanim ušima sigurno je mnogo vičniji. Ali, da ne bismo izvrgavali ovu ozbiljnu stvar, nemojte da se igrate sa Narodnom skupštinom Republike Srbije. Nije ovo vaša prćija. Možete na silu, na ovakve ili onakve načine, vlast da osvajate, već ste to pokazivali bezbroj puta; možete, kada napravite tu većinu, i Srbiju da pokušate da razorite. Sve možete, ali gledajte da ne pomislite da možete sve ovde da nas pregazite, jer nemojte da smetnete sa uma, ovde ima 81 čovek koji je spreman da se suprotstavi svakom vašem pravnom nasilju, 81 čovek koji vas se ne plaši ni vas ni ovog sa iščupanim ušima, 81 čovek koji voli Srbiju i slobodu ove zemlje više nego išta i koji će pobediti svako vaše nasilničko ponašanje.
Uvaženi predsedniče Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, nagledali smo se i naslušali od 2000. godine raznih gluposti od strane samozvanih demokrata – kršenja Ustava, kršenja zakona, kršenja Poslovnika. Zaista ne znam, kada bih nabrajala, od 2000. godine do dana današnjeg, koliko puta ste prekršili ili insistirali da se prekrši ovaj poslovnik, odnosno oni prethodni poslovnici, ne biste uspeli da izaberete vladu u roku u kome ste se dogovorili; toliko bi mi vremena trebalo da nabrajam koliko ste puta i na koji način prekršili Poslovnik. Ovo danas, večeras, ovo je skandal nad skandalima, gospodine Dušane Petroviću. Ne mogu da verujem da se vi prozivate za diplomiranog pravnika. Vi osnovnu, najjednostavniju normu ne umete da pročitate; ne tražim od vas da tumačite, znam da to ne znate, ali ne umete da pročitate, gospodine Petroviću. Zaista je neverovatno šta sve može da se rodi u glavama kada se sastanu, kako jedni za druge kažu, lopovi i izdajnici, pa kada lopovi i izdajnici pokušaju navrat-nanos da završe neki posao, verovatno u strahu da jedni druge u međuvremenu ne izdaju, da jedni ne dobiju pismo od ovog, drugi od drugog, od onih raznih trećerazrednih činovnika iz raznih zapadnoevropskih zemalja i SAD. Gospodine Petroviću, razumem ja vašu želju da što pre završite ovaj posao; verovatno se plašite tog čoveka iza vas koga ste verovatno izigrali. Koliko znam, on je očekivao da će biti predsednik Narodne skupštine, ali to je već vaša stvar. Želim da podsetim narodne poslanike, a pre svega javnost Srbije, zato što sam ubeđena da nas i večeras gleda preko tri miliona građana, kao što nas je gledalo u onoj noći kada smo gospodina Tomislava Nikolića izabrali za predsednika Narodne skupštine... Budite uvereni da su nas te noći u tom broju građani gledali samo zato što su jedva čekali da gospodin Tomislav Nikolić postane predsednik Narodne skupštine, da konačno ovoj državi svane, da konačno krenemo ka oslobađanju države Srbije. Naravno, to što ste vi to izigrali, sada govorim o ovima bez hulahopki večeras, ono veče su imali hulahopke, pa su drugačije razmišljali, o tome ćemo kada gospodin Nikolić otvori raspravu. Zaista moram da podsetim građane šta smo sve u Narodnoj skupštini doživljavali od tzv. demokrata: glasanje iz Bodruma, iz Soluna, isključivanje, teranje iz sale narodnog poslanika koji je u tom momentu bio u Crnoj Gori ili narodnog poslanika koji je u tom momentu bio u Batajnici. Dakle, čuda smo se nagledali. Zabranjivali ste prenose, da građani Srbije ne vide vašu bruku i sramotu, da ne vide na koji način vi to vidite demokratiju. Gospodine Petroviću, gospodo samozvane demokrate, koliko god da vam se žuri, koliko god da su vam naložili da morate da uradite to što morate da uradite, budite sigurni da smo mi, poslanici najbrojnije poslaničke grupe, Srpske radikalne stranke, nas 81, večeras došli ovde potpuno spremni, pripremljeni, naspavani i odmorni; koristićemo Poslovnik maksimalno, koristićemo svoja poslovnička prava maksimalno, nećemo vam dozvoliti da silujete pravo i da vređate inteligenciju narodnih poslanika i građana Srbije. Vaš predlog je apsolutno u suprotnosti sa članovima 28. i 30. Poslovnika Narodne skupštine. Imajte toliko morala, jer ste toliko nemoralnog ovih dana uradili, zajedno sa ovim Koštuničinim pulenima ili, bolje reći, i jedni i drugi ste Solanini puleni, a o tome i onom pismu ćemo u toku večeri i u toku noći – shvatite da ste pogrešili i nemojte više da se blamirate.
Gospodin Krasić, gospođica Nataša Jovanović, gospodin Čedomir Jovanović, gospodin Paja Momčilov, Aleksandar Vučić, Petar Jojić.
Ukazao bih na čitav niz povreda Poslovnika; čitam prečišćeni tekst Poslovnika, u potpisu Miloš Aligrudić. Pobeže on opet, pa naravno. Znači, kada je u pitanju ovaj predlog za uvrštavanje i objedinjenu raspravu o dve različite tačke dnevnog reda, tu se pre svega radi o medicinskim razlozima, tu nije problem Poslovnik, određeni član. Skrenuo bih pažnju predsedniku Narodne skupštine da neki nered vlada u Službi Narodne skupštine i verovatno je gospodin Danilović, kao sekretar, kriv za to. Mogao bih da shvatim da neki medicinski razlozi postoje, da je ovaj predlog o kome je pričao gospodin Petrović podnet u 20,40 časova, kao što je podnet danas, ali da mi nemamo predsednika, recimo, u 20,35 časova. Mi, hvala Bogu, imamo predsednika još uvek i ne znam kako bi mogla da se objedini rasprava o nekom eventualnom, potencijalnom, budućem, neizvesnom u svakom slučaju, kandidatu i tački dnevnog reda, sa potpuno izvesnom tačkom dnevnog reda. Ovde stvarno nešto nije u redu sa stručnom službom. Oni su mogli ovo da zavedu, i po hronologiji i po obavezi koja postoji po Poslovniku da se uruči predsedniku i da se o tome raspravlja, eventualno, na sednici Narodne skupštine. Ali, ovu tačku, što je predložila Demokratska stranka, sa tačkom dnevnog reda koju je potpisao Miloš Aligrudić nemoguće je spojiti. Samo da vas podsetim, mi smo imali velike bisere u ovoj Narodnoj skupštini. Za tako misaone predloge spajanja nespojivih stvari bio je obično zadužen Albijanić, u jednom prethodnom sazivu bio je neki Živorad. Znam da ovu stranu i ova prva dva reda vuku ovde vodotoci neki i da tu dolazi do čudnog ponašanja, ali nisam mogao da očekujem ovako čudno ponašanje. Doduše, na drugom mestu ovde je bio pre nekoliko godina jedan drugi, sada je poslanik, on je rekao - ne može da se uvrsti predlog za izglasavanje nepoverenja Vladi, jer ovi koji su potpisali nisu glasali za Vladu. Održa nam čovek pre nekoliko dana predavanje o demokratiji, a on pojma nema, on nije ni prošao ulicom gde vlada demokratija, a kamoli da nam neke stvari priča. Molim vas, ovde ima velikih medicinskih problema i ovo treba vratiti nekom konzilijumu da pregleda predlagača, jer ovako nešto je nemoguće. Ovo je otprilike isto kao da smo čuli od Dušana Petrovića da je rekao ovde – može biti kandidat za predsednika Narodne skupštine onaj ko iz mesta može da skoči sedam metara uvis. To je to demokratsko viđenje. Doduše, od Dušana Petrovića mi smo se svašta naslušali ovde, to nije nikakvo čudo. Predlažem da obavestite predlagača da nisu ispunjeni uslovi da se ovo uopšte uvrsti u dnevni red, a naravno cenite malo ove poslanike, ipak ima ovde ljudi koji razumno zaključuju, nemoguće je spojiti ove dve tačke dnevnog reda, apsolutno nemoguće. E, sada, znate da je u sedištu DS-a sve moguće.
Narodni poslanik Nataša Jovanović.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, kada su petooktobarski pučisti upali, u broju 176, ovde u Narodnu skupštinu i krenuli da nekim poslovničkim odredbama kroje kako će najviše zakonodavno telo da se ponaša i da mi ostvarujemo svoja prava i obaveze, tu je bilo zaista svačega, od raznih eksperata za ta pitanja, preko prekrajanja Poslovnika da nam se oduzme mogućnost da govorimo o tome kako ste odmah, svi zajedno, i vi iz Demokratske stranke i vi iz Demokratske stranke Srbije, krenuli da pljačkate i rasprodajete Srbiju, ali ovako nešto ne bi palo ni toj nesrećnoj garnituri koju smo porazili na izborima 28. decembra 2003. godine. Gospodine Petroviću, ako vam je već Čedomir Jovanović ostavio u nasleđe, ali za kratko vreme, Demokratsku stranku (kako se stvari menjaju i kako Čedina popularnost u vašim redovima raste, opet ćete vi da se vratite na onu poziciju nošenja bureka i jogurta), a pošto u okviru tog vašeg kaljenja i čeličenja kod Čedomira Jovanovića niste naučili da tako ne može da se predlaže opoziv predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, ja zaista, kao ozbiljan političar, a pripadam najuglednijoj i najpopularnijoj stranci u Srbiji, moram da pred narodne poslanike i pred javnost, to je moja obaveza i dužnost, iznesem jedan jedini normalan predlog večeras, pre nego što Srbija, zajedno sa vama, sa Aligrudićem i ostalim stručnjacima za Poslovnik, krene u još dublji mrak, iz kog dugo neće da se izvuče ako vi budete napravili tu nesrećnu, treću DOS-ovsku vladu. Naime, od svoje stranke sam dobila tu veliku čast da odem u zgradu Predsedništva Srbije kod nekoga ko se zove Boris Tadić i ko je za vas predsednik Republike, još pre tri meseca. Rekla sam mu da je Srpska radikalna stranka pobedila na izborima, da u ime stranke koja me je tamo poslala, zajedno sa kolegama sa kojima sam bila, tražim mandat za sastav vlade; da je on, baš kao i vaša Demokratska stranka, na čijem je on čelu, bio do nogu potučen na izborima od strane SRS u gradu Beogradu posebno i u Kragujevcu iz kog dolazim; da bi najbolje bilo, pošto je očigledno da on to ne razume, baš kao što i vi ništa ne razumete, samo su vam važne vaše funkcije, vaše fotelje i da nastavite da kradete i da pljačkate, da podnese ostavku na mesto predsednika Republike. Pažljivo sam osluškivala, kao i milioni građana Srbije, i oni koji su slali podršku gospodinu Tomislavu Nikoliću iz dijaspore, iz svih zemalja gde žive Srbi, da je Srbija sa njim na mestu predsednika Narodne skupštine Republike Srbije konačno postala demokratska zemlja i da je najviše zakonodavno telo posle 70 godina dobilo predsednika kojim se ponosi svaki pošteni i časni građanin Srbije, a njih je najviše, jer ne mogu da podnesu da takvi kao vi dalje vrše vlast i da, u pravom smislu reči, i kroz pravno nasilje i na svaki drugi način terorišu ovaj narod. Zato, gospodine predsedniče Narodne skupštine, pred Skupštinu Srbije iznosim nešto sa čim bi trebalo da se složi ogromna većina. Pa, ako ima moralnih, časnih i poštenih ljudi i kod onih koji predlažu zajedno sa vama, gospodine Petroviću, da se ovakav demokratski predsednik, kome se radovala Srbija, i raduje se svih ovih dana, najbolje bi bilo da uputimo, zapravo, to je jedini mogući predlog za izlaz Srbije iz ove situacije, ali u zgradu preko puta, Borisu Tadiću da, na osnovu člana 117. Ustava, podnese ostavku i da na osnovu člana 187. (kada predsednik Republike podnese ostavku učiniće dobro Srbiji, srpskom narodu i svim građanima Srbije) o tome obavesti večeras gospodina Tomislava Nikolića, a predsednik skupštine ovo obaveštenje dostavlja svima nama, narodnim poslanicima; da, u skladu sa Ustavom, gospodin Tomislav Nikolić preuzme funkciju predsednika Republike i da se odmah raspišu izbori za predsednika, na kojima će do nogu da potuče i Borisa Tadića, i DS, i DSS, i G17 i sve vas koji ste se udružili protiv njega i nas, koji zaista hoćemo demokratiju, pravdu, slobodu za naš narod i za Srbiju. Hvala.
Gospodin Jovanović, pa Aleksandar Vučić, Paja Momčilov, pa onda gospodin Cvetanović.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, jasno je da se Poslovnik i u ovom trenutku krši. Uprkos tome, mi insistiramo na objedinjavanju tačke dnevnog reda koja bi u okviru jedne rasprave omogućila parlamentu da raspravlja i o razrešenju postojećeg predsednika Skupštine i o izboru novog. Razlozi su jasni i o njima smo govorili tokom rasprave koja je prethodila izboru predsednika Skupštine gospodina Nikolića. Rekli smo da smatramo da je to greška i zbog toga je nama važno da on što pre bude razrešen obaveza kojima nije u stanju da odgovori. Obratio bih se vama, gospodine Nikoliću, kao predsedniku Skupštine. Vi ste učestvovali, istina ne kao predsednik, ali kao predstavnik svoje stranke, najbrojnije poslaničke grupe, u utvrđivanju dnevnog reda Prve (konstitutivne) sednice. Tim sastancima sam prisustvovao i ja, kao i drugi šefovi poslaničkih grupe. Tada je vrlo jasno, uz dogovor i pristanak svih nas, takođe prekršen Poslovnik, kroz definisanje dnevnog reda koji nije utvrđen ovim poslovnikom, na koji se danas vaši stranački prijatelji pozivaju. Prva, konstitutivna sednica je sednica na kojoj se, u skladu sa članom 6. Poslovnika, vrši potvrđivanje mandata narodnih poslanika, bira se predsednik, potpredsednik i članovi radnih tela Narodne skupštine, a kao poslednje, praktično, izbor i imenovanje sekretara Narodne skupštine. Ovaj parlament je već kršio Poslovnik u toku ove sednice. Poslovnik je prekršen i kroz konstituisanje poslaničkih grupa. Grupe su konstituisane pre nego što je izabran predsednik, takođe suprotno Poslovniku. U raspravi je i suviše puta zloupotrebljen Poslovnik i samim tim prekršen. Gospodine Nikoliću, ako niste izabrali pravi način da dođete na tu funkciju na kojoj se nalazite, zbog onih motiva o kojima ste sami govorili kandidujući se za predsednika Skupštine, predložio bih vam da izaberete drugo vreme za revanš onome ko vas je prevario, a da pomognete društvu koje se nalazi u teškoj situaciji tako što ćete izabrati dobar način da sa te funkcije odete, omogućavajući parlamentu da se, nakon mog govora, izjasni o predlogu i na takav način otvori raspravu u kojoj, naravno, imate potpuno pravo i slobodu da kažete sve ono što ste i do sada radili.
Gospodin Momčilov, pa Aleksandar Vučić, pa Goran Cvetanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, izašao sam ovde da ukažem na flagrantno kršenje Poslovnika, koje nam predlaže predstavnik tzv. demokrata u ovoj našoj zemlji. Već je jasno rečeno u čemu se ogleda kršenje Poslovnika, ali ću, zbog naših građana, do kraja da pojasnim kako se krši ovaj poslovnik. U članu 28. je jasno rečeno kako predsedniku Narodne skupštine prestaje funkcija: ostavkom, razrešenjem ili prestankom mandata. Onda se kaže u članu 29: "Narodna skupština može razrešiti dužnosti predsednika Narodne skupštine pre isteka vremena na koje je izabran, po postupku predviđenom za izbor predsednika Skupštine". U članu 30, ono što je glavno i finale, kaže se: "U slučaju prestanka funkcije predsednika Narodne skupštine pre isteka vremena na koje je izabran, Narodna skupština će na istoj, a najkasnije na narednoj sednici započeti postupak izbora predsednika Narodne skupštine, u skladu sa odredbama ovog poslovnika". O čemu se radi? Oni koji spočitavaju nama demokratiju i demokratske principe, koji govore o legalnosti i pridržavanju Poslovnika, izađu ovde, u liku onog mladića, kažu – jeste, kršimo Poslovnik, i treba to da uradimo. Ko nam to kaže? Onaj čovek koji ima precenjene, sumanute ideje veličine da može da zaključi – evo, kazao sam šta imam i sad da glasamo. To je čovek koji nas na prethodnoj sednici ubeđuje kako nije ispoštovan Poslovnik zato što nije završena 2. tačka dnevnog reda; kada mu se lepo pročita kako ona glasi, očigledno je da ili ima problem sa formalnim mišljenjem ili zavitlava sve nas ovde. To je čovek kome je prvo zanimanje, posle dugog vremena studiranja, bilo - potpredsednik Vlade Srbije. To je čovek koji se zalaže za isti princip, da nam se ovde nametne naš kolega, verovatno častan čovek, koji, sa svojim godinama i svojim političkim iskustvom, ovom parlamentu ne bi trebalo da predsedava. Cenim kolegu i govorim ovo u najboljem interesu srpskog parlamenta i zemlje Srbije. Jeste da ovde pored njega sedi onaj dobri poznavalac Darvinove teorije evolucije, koji nam spočitava da ona ovde u parlamentu ne važi, u prevodu: od majmuna je postao čovek. Ovde, izgleda, nije baš to dokaz. Ovakvi predlozi koji nam se nude upravo čine ovaj parlament takvim kakvim ga vidi uvaženi predstavnik Demokratske stranke. Ako ovaj parlament ostane pri tome, onda se zavodi tiranija većine, neprincipijelna, a mi ćemo dosta pričati da dokažemo večeras u čemu se ogleda vaša neprincipijelnost, otkrićemo građanima Srbije ono što o vama znamo, mada je dosta jasno, maske su mnoge pale. Znači, može tiranija većine, ali onda ovo više nije zemlja i vi više niste demokrate, vi ste onda fašisti, i to čisti fašisti.
Reč ima gospodin Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, zamolio bih vas, znam da je pomalo buka u sali, ako možete da saslušate, pošto je ovo što ću izneti dokaz novog Bodruma i novog Soluna. Dogodila se velika krađa i veliki falsifikat. Doneo sam akt koji smo mi, narodni poslanici, dobili. Dakle, ovde se jasno traži vaše razrešenje. Pod rednim brojem 2. među onima koji to podržavaju potpisan je, dame i gospodo, Bogdanović Nenad, čovek koji se nalazi na lečenju u Italiji. Ja sam šokiran i molim vas, gospodine predsedniče, da prekinete sednicu, da se vidi kako da se izađe iz katastrofalnog stanja u kojem se trenutno nalazimo, jer pošto su glasali iz Bodruma i Soluna, i u vreme Petrovića i u vreme Čedomira Jovanovića, koji ne znam kako se našao da nam držao nekakve lekcije o demokratiji, on pametan ili bilo ko drugi, nisam to razumeo, mislim da nisu ni građani Srbije... Dakle, od kad znam, ili od kad mi srpski radikali znamo, za bolest gospodina Bogdanovića, nisam rekao nijednu reč o njegovom političkom delovanju, niti o bilo čemu drugom; sa posebnim, drugačijim odnosom gledamo na njega i na sve to što se dešava. Želimo mu dobro zdravlje, brzo ozdravljenje. Molim vas, gospodine predsedniče, da se utvrdi kada je stigao papir Dušana Petrovića i "intelektualne gromade" Miloša Aligrudića do gospodina Bogdanovića u Italiju, koji je potpisao to u Italiji, pa se taj papir vratio ovde u Narodnu skupštinu Republike Srbije. Ili, ako to nije istina, onda je to još jedan dokaz sa kakvim falsifikatorima i prevarantima imamo posla. Mislim da je ovo stvar preko koje ne može da se pređe. Veoma je važno da građani Srbije znaju gde se nalazi gospodin Bogdanović, kada je ovo potpisao i zašto im je potrebno, kad i bez gospodina Bogdanovića to imaju, jer sve što rade, rade navrat-nanos, da ponovo kradu, pljačkaju, falsifikuju i sve drugo što je potrebno. Navika je navika, ali pravda je pravda. I, pravo i pravda na kraju takve kriminalne navike moraju da pobede. Hvala vam.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika, član 9, gde je definisano da narodni poslanik može da učestvuje u predlaganju samo jednog kandidata. Samim tim predlog gospodina Dušana Petrovića nije logičan i nije po Poslovniku, jer ne mogu isti poslanici da predlažu u toku iste sednice dva različita kandidata. Gospodin Dušan Petrović je na sednici 7. maja u 13,15 sati, citiraću ga, rekao: "Očigledno je da postoji povreda Poslovnika, jer Skupština bi morala da radi po utvrđenom redu. Ako postoje pravne mogućnosti, dok dnevni red ne bude bio promenjen, ispravno, zakonito, po Poslovniku i Ustavu, utemeljeno delovanje ovog parlamenta bi trebalo da bude u skladu sa utvrđenim dnevnim redom i da se u ovom trenutku, ili kada se za to steknu okolnosti, otvori rasprava o predlogu". Gospodine predsedniče, zamolio bih vas samo da vašu pažnju usmerite na to da mnogi očigledno pokušavaju i da prekrše Ustav, koji smo zajedničkim snagama i zajedničkom energijom uspeli da usvojimo. Član 21. kaže: "Pred Ustavom i zakonom svi su jednaki. Svako ima pravo na jednaku zakonsku zaštitu, bez diskriminacije. Zabranjena je svaka diskriminacija, neposredna ili posredna, po bilo kom osnovu, a naročito po osnovu rase, pola, nacionalne pripadnosti, društvenog porekla, rođenja, veroispovesti", želim da naglasim, "političkog ili drugog uverenja...". Ovde su još u toku prethodnog dana mnogi, naročito predstavnici G17, rekli da ne žele da sede pored Nataše Jovanović, pored vas. Očigledno su prekršili član 21, kada je u pitanju zabrana diskriminacije po političkom ili nekom drugom uverenju. Očigledno je da ne samo da krše Poslovnik, nego krše i Ustav Republike Srbije. Samo ću par rečenica, i malo vremena ću da vam oduzmem. Rečeno je za vas, dok su vas mnogi poslanici, pre svega iz DSS-a i NS-a, birali na ovo mesto, u ovom visokom domu, da su uvereni u doslednost, samokritičnost i visok stepen tolerancije; da ste otvoreni za javnost, da se zalažete za demokratske principe u radu i odlučivanju; da vaš izbor za predsednika Skupštine garantuje nastavak pozitivnih promena u parlamentarnom životu, pre svega, naše zemlje Srbije i stvaranje uslova za intenzivni razvoj naše Srbije u svim oblastima života i rada; da ste kao narodni poslanik dali nemerljiv doprinos afirmaciji Srbije i ostvarenju njenih interesa i potreba, stavljajući u prvi plan sve građane, nezavisno od njihovog stranačkog i verskog opredeljenja. Svoje sposobnosti, radnu i energiju političara nesebično koristite u organizaciji tih ciljeva, u ostvarenju saradnje sa svim subjektima koji mogu da pomognu da njeni građani zauzmu mesto koje im pripada ne samo u Srbiji, u Evropi, nego i van granica Evrope.
Reč ima gospodin Petrović.
Gospodin Nenad Bogdanović je u Beogradu. Gospodin Nenad Bogdanović je potpisao predlog da Oliver Dulić bude predsednik Skupštine. Gospodine predsedniče, neko može, vi ili neko od potpredsednika, gospodin Mrkonjić, gospođica Jovanović, ili gospodin Vučić, ovog trenutka da izađe iz ove sale i da pozove na kućni broj u Beogradu Nenada Bogdanovića, da proveri da li je to tačno ili ne. Zaista nije ni prilika ni vreme da širim temu o kojoj je gospodin Vučić govorio. Dakle, još jednom ću samo da kažem, gospodin Bogdanović je ovaj predlog potpisao i to može da se utvrdi kakvom god hoćete metodom veštačenja. Dakle, možete odmah, ako želite. Što se tiče predlaganja, svaki predlog za pojedino nacionalno rešenje, koje bira ova skupština, bilo da su to sudije, ministri, vlada ili predsednik Skupštine, može da dođe na dnevni red onog trenutka kada se pojavi u Skupštini, a to je naravno pitanje postojanja volje parlamentarne većine da se to desi ili ne. Želim da kažem da potpuno razumem političku borbu i mogu da razumem i teške reči koje se ovde kažu. Imali smo vrlo dobre konsultacije sinoć, u pripremi za ovu sednicu Narodne skupštine Republike Srbije. Bili su svi šefovi poslaničkih klubova, bio je, naravno, tu i predsednik parlamenta. Razgovarali smo o različitim scenarijima ove sednice, scenarijima u najboljem smislu te reči, kako bi tačke dnevnog reda koje su ovde pred nama i po kom redosledu bile uvrštene u dnevni red. Imali smo svi zajedno promišljanje o tome, pa smo svi izrekli svoje stavove, uključujući i gospodina Tomislava Nikolića, o tome da bi bilo dobro da Skupština ne bude bez predsednika i da bi bilo dobro da Skupština ne dođe u nepriliku da Srbija bude bez predsednika i ukoliko inicijativa za izglasavanje razrešenja gospodina Nikolića dobije većinu u ovom parlamentu. Dakle, Demokratska stranka je u najboljem duhu parlamentarizma, sa najboljom namerom, poštujući i respektujući državni interes, stavila predlog koji vodi računa o tome da se interesi građana u punoj meri zaštite. O tome smo sinoć razgovarali i za mene je veliko iznenađenje da danas imamo ovakvu reakciju. Ali, i to razumem potpuno. Razumem političku borbu, razumem da se politički stavovi zastupaju sa različitim stilom i na različit način. Učinili smo, još ću jednom reći, predlog o kojem je sinoć vođena vrlo konstruktivna rasprava na sastanku predsednika poslaničkih klubova sa predsednikom parlamenta gospodinom Tomislavom Nikolićem.
Reč ima gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo nije teško da se utvrdi, samo da se ne utvrđuje kao i prošli put. (Dušan Petrović, sa mesta: Možeš odmah.) Nemojte da ste nervozni, gospodine Petroviću. Zašto se sekirate? Doći ćete, nastavićete da pljačkate i da otimate. Vidim da ćete finansijama da se bavite. Sačekajte, dan manje-više, nije strašno, ne brinite za to. Plašim se samo da ne bude kao prošli put kada ste držali konferenciju za novinare 45 minuta, pokazivali karte i sve drugo, pa se onda to dogodilo. Nemam ništa protiv, i gospodinu Bogdanoviću želim dobro zdravlje pre svega, želim što pre da ozdravi, želim što pre da se vrati i da se politički nadmećemo, da se politički takmičimo. Gospodine Petroviću, što se vas tiče, ne bi ovo vama bio ni prvi, ni drugi, ni treći put. Gospodin Bogdanović... Inače se zna i kako i koliko je bio proganjan i na koje načine ste sve gledali kako da ga oterate, i to nije tema ovog puta, nego da li je on potpisao ovo ili ne. A gospodin Bogdanović ovo nije potpisao, nego ste dostavili spisak koji vam je napisan i to spisak poslaničke grupe od pre mesec ili dva, kada ste pravili poslaničku grupu. To znate i vi, i to znaju svi u ovoj sali. I znate, gospodine Petroviću, da niste nosili ceo spisak, išli od jednog do drugog, potpisivao, pa nosili Nenadu Bogdanoviću. Pa vi mislite da smo mi svi ovde blesavi? Niko to ne misli, osim ovog genija što ništa drugo u životu ne zna, sem da zaurlava nešto sa mesta da ga niko živ ne razume ni šta govori ni kako govori. Smeju vam se, ne znam zašto. Svi su prepoznali čim sam rekao - genije. Liči, čovek iz priče profesora Mićunovića, a gospodin Mićunović demokratski sve pogodi. Je li tako, gospodine Mićunoviću? Ne bih sada o kompleksima, o tome ćemo kasnije. Dakle, gospodine Petroviću, nemojte da izmišljate; neću da vam kažem onu težu reč, znate kako bi se na srpskom jeziku to reklo, to uopšte ne priliči civilizovanim ljudima. Ne priliči ni da koristim vaš rečnik od pre četiri-pet dana, kada smo imali raspravu u Narodnoj skupštini Republike Srbije, a ne daj bože da neko govori kao ovaj pored vas. Kada bi neko iz poslaničke grupe SRS govorio kao ovaj pored vas, mi bismo ga dekretom iz stranke isključili i prekršili sve demokratske procedure, jer tako nešto u našoj stranci ne bi moglo da postoji. Molim vas, gospodine predsedniče, da oni ne bi mislili kako se neko plaši njihove rasprave ili ne znam čega, da vi njima lepo još jednom objasnite dva ključna razloga zbog kojih oni ne mogu večeras da imaju objedinjenu raspravu, nego će morati da sačekaju da izglasaju vaše razrešenje, a onda da glasaju za koga god hoće, za ovog Mićunovićevog "primera", o evoluciji, gospodine Mićunoviću, govorim, ili za nekog drugog, sasvim je svejedno. Ali, moraćete da sačekate da pre toga smene vas, i nikako drugačije. Gospodine predsedniče, znam da su veoma nervozni zbog jedne činjenice, što su se pokazali kao najgori prevaranti, a to ću kasnije pokazati i dokazati primerima šta se sve dešavalo, ko je sa kim o čemu razgovarao, ko je šta dogovorio, a ko šta nije poštovao. Oni su nervozni zbog nečeg drugog i ja vam ukazujem na to, gospodine predsedniče. Agim Čeku je danas rekao, ne znam da li ste čuli za njegovu izjavu, da pozdravlja pobedu, odnosno dogovor demokratskog bloka u Srbiji o formiranju nove vlade, jer će ta vlada demokratskog bloka dobro i uspešno sarađivati sa vladom nezavisnog Kosova. To je današnja izjava Agima Čekua, dakle, onoga koga predsednik Republike naziva vojnikom u magli na aerodromu u Skoplju. Zato se njima žuri. Njima se žuri da Nikolasu Brnsu što lakše omoguće da se toga dočepaju. Ovaj "primerak" iz Mićunove teorije o evoluciji počeo je da me ispravlja nešto iz engleskog jezika. Ja sam živeo u Engleskoj, gospodine "primerak", i nemojte mene da učite engleski jezik. Gospodine Mićunoviću, ja ne bih ništa slično rekao, to je samo teorija, ali to je tako. Dakle, Nikolas Brns je rekao danas, pošto je juče rekao gospodine Nikoliću, da ima nešto protiv vas i da ima nešto protiv SRS, hvala mu... A sada čujte zašto to - hvala mu, "primerak" takođe da čuje. Dakle, Nikolas Brns danas kaže – tražimo i obezbedićemo da Kosovo bude nezavisno do kraja maja i zato pozdravljamo izbor nove vlade, koja će biti evropska, reformska i demokratska. Zato se njima, gospodine Nikoliću, žuri i ja vam na jednoj stvari čestitam, jer ćete ući u istoriju zbog toga, u knjige će ući da su hteli da vas sklone, i to tako ubrzano, svi odreda, pa i "primerak", samo zato što vi niste hteli da zajedno sa njima učestvujete u otimanju dela teritorije Republike Srbije i zato što ste hteli da čuvate Kosovo i Metohiju. To je prava istina, a ne ono što ovaj sa iščupanim ušima ovde priča, to je nešto što nije istina i to je nešto što ne priliči nikome. Hvala vam, gospodine predsedniče, na razumevanju. Molim vas da još jednom upoznate gospodina Petrovića sa Poslovnikom, on će to, pretpostavljam, razumeti; "primerak" neće, ali on će razumeti. Dakle, razumeće kako mora da se poštuje pravo, jer mogu oni da rade ovde šta god hoće, ali pravo da pogaze, i slobodu i pravo na postojanje i nama poslanicima koji predstavljamo građane Srbije, koji predstavljamo naš narod, nikada neće moći da oduzmu.
Reč ima gospodin Dušan Bajatović.
Valjda bi svi trebalo da počinjemo diskusiju otprilike ovako - član 104. stav 1, da znamo o čemu pričamo, inače je Poslovnik stvarno zloupotrebljen. Izvinjavam se, gospodine Šutanovac, svakako ćete imati priliku. Znači, pročitah danas u "Blicu" jedan komentar koji je počeo ovako – dobro je, dogovorili su se, sram ih bilo. Ako je iko pomislio da će građani Srbije ovo da oproste svima nama zajedno koji sedimo ovde, bez obzira na naše stranačke kalkulacije, mislim da se vara. Ponovo se otvara priča o kvalitetu političkih elita u Srbiji, i to u momentu kada nam se otima 15% teritorije, kada nam je ekonomija upropašćena. Ali, izgleda da i ekonomija, i država i sve ostalo nije tema. Gospodo, ako je neko mislio da imenuje predsednika parlamenta iz redova SRS, makar to bio i Tomislav Nikolić, zamenik predsednika, i da će radikali olako pustiti, a i drugi koji su moralni, da se tek tako smeni, pre dva-tri dana izabran, predsednik Skupštine, samo zato što se u međuvremenu promenila većina, e to ne može da ne košta. Ovi koji su pripremali ovu sednicu, pričam o toku sednice, ovde nije sada bitan Solana, onda su se prevarili, gospodo, jer naravno da će radikali braniti Tomislava Nikolića i naravno da će ga braniti svi oni koji veruju u moralne i političke dogovore, bez obzira šta personalno ja ili neko drugi misli o Tomislavu Nikoliću. Takav je bio dogovor. Imam jedno pitanje, izvinjavam se, gospodine Petroviću, što vas pominjem, ne u lošem smislu, uopšte vas ne razumem, ljudi, zašto ste dali objedinjenu raspravu... (Zoran Krasić, sa mesta: Bolestan je.) Ne, nije gospodin Petrović bolestan, nemojte to više da radimo, da vređamo jedni druge, ponovo član 104. stav 2. (Predsednik: Gospodine Krasiću, uzdržite se.) Samo da se razumemo, šta je ovde danas priča. Mi imamo novu skupštinsku većinu, i to je sasvim dovoljan razlog za promenu gospodina Tomislava Nikolića, jer je neki dogovor kasno postignut, tek iz straha zbog promene odnosa na srpskoj političkoj sceni i verovatno pod pritiskom međunarodne zajednice. To je sasvim dovoljan razlog, ali vas ne razumem; trebalo je, gospodine Petroviću, u pripremi ove sednice da shvatite da kršenje Poslovnika pozivanjem na Poslovnik i da će rasprava ići u ovom smeru... Zašto ne dozvolite da prvo razgovaramo o smeni Tomislava Nikolića, koga takođe želim da pozovem da ne podnese ostavku, nego da ga smenite u okviru nove većine, a onda, takođe po hitnom postupku, da otvorimo raspravu o imenovanju novog predsednika, jer zaista jedni drugima vređamo inteligenciju. Možda je to po Poslovniku i moguće, ali nije logično. Prema tome, pozivam vas, gospodine Petroviću, da iz čisto pragmatičnih razloga povučete predlog za objedinjenu raspravu, pustite da vidimo šta će biti prilikom glasanja o poverenju predsedniku Skupštine, na koje vidim da je on pristao, a razlog je krajnje pragmatičan - jer, da niste tako krenuli, ne bi valjda, nadam se, bilo ovoliko rasprave o Poslovniku, tako što Poslovnik kršimo, pozivajući se na Poslovnik. Molim vas da prilagodite taj zahtev, da odustanemo od toga, otvorite raspravu o tome da li Tomislav Nikolić ima poverenje u Skupštini ili nema i nakon toga po hitnom postupku kandidujte drugog kandidata. Hvala vam.
Reč ima gospodin Momčilov, pa gospodin Petrović, pa gospodin Krasić, pa gospodin Cvetanović, a gospodin Čanak se javio pre vas, gospodine Petroviću.
Poštovani narodni poslanici, mislio sam da se javim pod stavkom replika, ali čini mi se da je zgodno i da ukažem na povredu Poslovnika. Tačka je, naravno, ona gde se govori da je neko pogrešno protumačen. Dakle, o čemu se radi? Gospodin Petrović je izvoleo da kaže otprilike ovo – da se ovde vodi politička borba, da smo mi željni borbe, arene, da mi ovde pravimo jednu predstavu iz čistog politikanstva, a da su njegovi motivi zaštita državnog interesa. Mislim, koliko je smešno, ne treba ni govoriti. Zamislite o čemu govori gospodin Petrović. Ako se u istom momentu ne prekrši Poslovnik i ne predloži novi kandidat i ne izabere, država će jako trpeti i ako jedan dan ne bude imala predsednika. Da vas podsetim, Skupština ima potpredsednike, gospodine Petroviću i jedan dan izdržaće i takvi potpredsednici. Gospodine Petroviću, nemamo biografiju uvaženog kolege koga predlažete. Šta vi hoćete od nas i šta tražite? Gospodin kandidat, koliko vidim, ima tridesetak godina, koliko mogu metrički da ocenim, i ništa drugo ne znam o njemu. Ne znam njegove vrline i njegove mane. U ovakvom domu vi dajete takav predlog, nudite mačku u džaku. Sram vas bilo, zbog Srbije. [[Aplauz radikala.]] Na kraju krajeva, ako i pristupite glasanju, videćete da je to neprincipijelna tiranija. Interesantna je samo ova grupacija legalista koji se zalažu za pravnu državu. Kako mogu da učestvuju u tome, to je interesantno, a traže pravnu državu. Ne tražim odgovor, jer, bože moj, oni imaju neke svoje brige i probleme, pa ja neću da ulazim u to. Ovih dana se ovde mnogo govorilo sa patosom, tiradama, lepim citatima, bilo je mnogo nepotrebnog žara, pravio se suviše teatar, bilo je tu sarkazma i svega. Zbog toga ću ja vama ovde sada kazati jednu narodnu poslovicu – po jutru se dan poznaje. Takođe bih vam rekao i onu crnogorsku – što se grbo rodi... Znate nastavak. Hvala.
Ima reč gospodin Čanak, pa repliku ima gospodin Petrović. Javio se pre vas, zaista.
Uvaženi gospodine predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, uvaženi gospodo i gospođe poslanici, reklamiram povredu Poslovnika u više članova, a članove 103, 104. i ostale iz tog opusa ne vredi ni spominjati. Skrenuo bih pažnju da je izuzetno značajno da se držimo Poslovnika. Nažalost, u ovoj zemlji je vrlo malo normi kojih se više iko drži, pa ako se Narodna skupština neće držati svog poslovnika, onda ćemo zaista biti u problemu kako da građanima ove zemlje objasnimo da treba da se drži iko ikakvog pravila, ikakvog zakona. Međutim, razlog zbog kojeg sam izašao jeste član 85. i ono što tretira. Mislim da je predsednik Skupštine Republike Srbije prekršio član 85, gde se u stavu 1. kaže da se sednice Narodne skupštine održavaju utorkom, sredom i četvrtkom, u vremenu od 10,00 do 18,00 časova, sa prekidom od jednog sata. Koliko ja vidim, danas je subota, sutra je nedelja, ali prekosutra je ponedeljak. Dakle, dani prolaze, mi tek u utorak treba da imamo sednicu. Mi smo danas pozvani da dođemo, navrat-nanos, da bismo sada odjednom o nečemu odlučivali. Postavljam još jedno pitanje, kako je moguće, rečeno mi je da su bili šefovi poslaničkih klubova juče na konsultacijama. To nije tačno. Ja nisam bio juče na konsultacijama. Razlog je sledeći: nisam bio zbog toga što sam pozvan u 20 do devet, uveče, da dođem na konsultacije u 9,15, iz Novog Sada. To je jednostavno, rekao bih, nemoguće. Predsednik Narodne skupštine me je pozvao i razgovarali smo o tome šta da se učini po pitanju ovog dodatnog kršenja Poslovnika u vezi sa tim kada da počne sednica – pre podne, u podne, ili u drugo vreme. Bogu Gospodu hvala, ispoštovano je ono što sam rekao, a to je da se moramo držati Poslovnika i sednica mora početi 24 časa od kada su dostavljeni materijali za sednicu. Sve ovo govorim zbog sledećeg. Poštovani narodni poslanici, uvažene gospođe, poštovani građani Srbije, moje pitanje glasi – zbog čega smo sada dovedeni u situaciju da kršimo Poslovnik i sada imamo sednicu? Od ovog trenutka teče rok od 74 časa, do kada se mora konstituisati Vlada Republike Srbije, ili ćemo svi zajedno doći u poziciju da kršimo zakon, Ustav i šta sve još ne, da bi Srbija dobila vladu. Moje pitanje je vrlo jednostavno. Ako je sve tako, a to će daleko bolje od mene objasniti gospodin Batić, sa kojim sam već razgovarao o tome, onda mi objasnite šta se sve ovde sada događa. Zašto je gospodin predsednik Skupštine sazvao ovu sednicu? Jer, ako hoćemo da idemo u parlamentarnu opstrukciju, što SRS ne bi bilo prvi put, odnosno govorim o vama i vašem pregalaštvu u domenu opstrukcije rada Narodne skupštine i svih institucija, mislim da bi bilo daleko logičnije, ne kršeći Poslovnik, zakazati sednicu za utorak, a ne za danas. Dakle, postavljam pitanje zbog čega je bilo potrebno prekršiti Poslovnik da bismo sada iznurivali građane Srbije. Moram da vas podsetim, ovde je sada bilo rečeno, nemojte mi zameriti jer nisam video ko je to rekao, ali su rekli – poslanici SRS su naspavani. To otprilike znači da su oni pripremljeni za višednevno bivstvovanje u Narodnoj skupštini Republike Srbije, da bi se išlo u prilog opstrukciji. To znači da iza svega ovoga stoji obmana građana Srbije, koji sada treba da urade sledeće. Svim silama treba DSS da nas spase od onoga u šta su nas uvalili. Sada svi mi građani Srbije moramo to da trpimo, moramo da arčimo narodne pare, moramo da kršimo Poslovnik, pa i gospodin predsednik krši Poslovnik zakazujući Skupštinu u subotu, odnosno svi dolazimo u poziciju da treba da igramo još jedan igrokaz, još jednu veliku predstavu, gde treba svi sada da se javljamo za reč, da to bude jako ozbiljno i jako konfliktno, da jako repliciramo jedni drugima, zato da bi se s olakšanjem dočekalo to što će Srbija dobiti vladu. To smo svi znali već 21. januara uveče. Sada se postavlja suštinsko pitanje – da li smo svi koji ovde sedimo spremni na taj tip licemerja i da li smo spremni da nastavimo sa ovom farsom? Jer, potpuno je logično da se mora razdvojiti diskusija o smeni predsednika i o izboru novog. Potpuno bi bilo nelogično objedinjavati te dve stvari. S jedne strane imamo sada predlog da se sabije diskusija da ne bismo imali po dve tačke, nego samo po jednoj, a samim tim ćemo imati manje vremena da potrošimo na sve to, jer moramo, bože moj, da ispoštujemo taj rok od 74 sata ili, s druge strane, da se igramo ovih igara. Moj odgovor je jednostavan. Bojim se da iza svega ovoga stoji jedan širi dogovor, u kome smo mi samo dovedeni da budemo scenografija koja će se zgaditi građanima Srbije. Ako budemo, nemojte zaboraviti, ovu jedinu instituciju koja je legalna i legitimna, po novom Ustavu Srbije, za koji je glasao najveći deo poslanika ovde, u smislu njihovih stranaka, doveli u pitanje, onda vas pitam šta ostaje od institucija, s obzirom na to da još uvek nemamo vladu, Ustavni sud, javnog tužioca, niti bilo šta drugo. Ako i ova skupština prestane da bude institucija od elementarnog legitimiteta, šta će se onda dogoditi sa činjenicom i ko će odgovarati za to što smo protekla tri meseca, koliko Srbija nema vladu, u Vojvodini imali pet puta povećan broj ubistava. Razmišljajte o tome. Hvala lepo.
Gospodin Petrović ima repliku. Posle njega je gospodin Dačić, Cvetanović, ali pre svih gospodin Krasić.
Nama iz Demokratske stranke nije primereno da ulazimo u dugotrajne polemike o proceduralnim pitanjima. Gospodine predsedniče, vi i ja smo sinoć bili na sastanku na kome, sticajem okolnosti, nije bio gospodin Čanak. Sastanak smo završili i ja sam čuo od nekoliko učesnika, a jedan od njih ste bili vi, predsednik Skupštine, da bi bilo dobro da se tački dnevnog reda - razrešenje predsednika Skupštine Srbije, doda, izrazili ste se: "trebalo bi da dopunite vaš predlog sa predlogom za novog predsednika parlamenta". Gospodine Nikoliću, vi ćete potvrditi, ja držim da je vama iznošenje istine vrlo važno. Sinoć smo završili sastanak šefova poslaničkih klubova zaključkom da bi bilo dobro za Skupštinu Srbije da se danas o ovim stvarima vodi jedinstvena rasprava i da se donose odluke. Neću ponavljati obrazloženje koje sam dao, potpuno je nemoguće da se o predlogu DS-a glasa ukoliko Skupština donese odluku da Tomislav Nikolić ostane predsednik parlamenta. Moguće je da se vodi jedinstvena rasprava. Gospodine predsedniče, vi ćete sada suštinski odlučiti, a ja ću to formalno učiniti; ukoliko vi ne ostajete pri onome što ste rekli sinoć, ja ću da ovu tačku povučem, kao ovlašćeni predlagač. Ukoliko i danas u 10 sati uveče mislite ono što ste mislili sinoć u 10 sati uveče, da je dobro da predlog za razrešenje predsednika parlamenta bude dopunjen, mislim da bismo mogli da onda pređemo na odluke, jer naravno da ne možete ni vi ni ja odlučiti u ime poslanika koji ovde sede, onda će oni glasanjem odlučiti da li predlozi koje sam ja stavio imaju većinu ovde ili ne.
Gospodine Petroviću, pošto ste me prozvali, da, ja sam sve to juče rekao, mislili ste da ste mnogo mudri. Mogao sam da vam kažem da skočite i u bunar, a mislim da sam vam i rekao da ste skočili u taj bunar. Dakle, ovaj predlog nije u skladu sa Poslovnikom, ne može da bude uvršten u dnevni red. Ne samo predlog za objedinjenom raspravom, nego predlog da se za predsednika Skupštine izabere bilo ko dok Skupština ima predsednika. Onog časa kada meni prestane funkcija pre vremena na koje sam izabran, sednicu će voditi najstariji potpredsednik, pokušajte kod njega. Dok sam ja predsednik Narodne skupštine, vi znate, mene samo moralna obaveza... Želim da u mom životu većina stvari bude u skladu sa moralom. Samo moral me je naterao da stavim i predlog za moje razrešenje, jer on nije podnet po hitnom postupku, uopšte nije mogao da bude u dnevnom redu. Vas to ne interesuje, ta moja prva povreda Poslovnika, po kojoj se uopšte raspravlja o mom razrešenju. Vi vrlo dobro znate kako se podnosi predlog za razrešenje predsednika Narodne skupštine. Čak se te odredbe o uvršćivanju po hitnom postupku predloga koji budu podneti u toku same sednice uopšte ne odnose na predsednika Narodne skupštine, pominju se sudije, tužioci, Vlada. Nikome od nas koji smo učestvovali u izradi Poslovnika nije padalo na pamet da je nekome hitno potrebno da bude smenjen predsednik Narodne skupštine. Ja ću odlučiti o tome kada će moja funkcija da prestane. Vi znate da će to biti danas ili sutra, videćemo. Zaista, osećam se toliko živim da ne dozvoljavam da raspravljate o tome ko će biti predsednik ako ja ne budem. Apsolutno je nemoguće da uvrstim ovaj vaš predlog, ne samo drugi deo predloga, već i prvi, da Skupština u dnevni red uvrsti izbor novog predsednika Skupštine. Gospodine Petroviću, po odredbama Poslovnika to je apsolutno nemoguće. Imate vremena u toku sednice, to sam vam već rekao dobronamerno, ovo prvo nisam, ovo sam vam rekao dobronamerno, Vlada ne može da bude birana, nije u redu da bude birana bez izabranog predsednika. Znači, ako meni prestane mandat, imate vremena da podnesete predlog, Skupština nema predsednika, podnesite predlog za izbor novog predsednika, to ulazi u dnevni red, izaberete novog predsednika i pred njim vlada polaže zakletvu. Ne vidim drugu mogućnost, osim da me naterate sada da fizički ne postojim. Ja sam zaista predsednik Narodne skupštine, to vam se nije svidelo ni kada ste me izabrali. Sve dok sam predsednik Narodne skupštine poštovaću Poslovnik u meri u kojoj je to moguće. Sada vas izveštavam da odbijam da stavim u dnevni red vaš predlog da bude izabran novi predsednik Skupštine i da rasprava o prestanku funkcije predsednika Narodne skupštine i izboru novog predsednika bude objedinjena. Upućujem vas na poslovničke odredbe kojima možete svoje pravo da ostvarujete.
Gospodine Nikoliću, nema potrebe da odbijate. Možete da donesete odluku kako smatrate da treba da donesete. Ovoga trenutka ću da povučem predlog koji sam izneo i da kažem da je pored vas i mene bilo još ljudi koji su bili na tom sastanku, može biti da niste mislili to što ste rekli, ali mislim da su svi koji su sinoć bili imali potpuno jasno uverenje da je potrebno da Skupština Srbije pronađe dobar i oportun put kako da u ovih nekoliko dana koji su pred nama, a propisani su Ustavnim zakonom, dođemo do odluka koje su potrebne pre svega za građane Srbije, ali isto tako i za našu državu i da dođemo do toga da imamo sve legitimne institucije koje su nužne da bismo mogli svoje državne i nacionalne interese da branimo.
Reč ima gospodin Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da priznam da osećam nelagodnost i da me je pomalo sramota i stid zbog građana Srbije što sam zajedno sa kolegama iz naše poslaničke grupe prinuđen da učestvujem u ovom vrzinom kolu, u ovim igrama bez granica kojima pojedine stranke vređaju na svojevrstan način građane Srbije. To je tema. Ovo je pitanje odgovornosti i neodgovornosti. Svi građani Srbije su pretvoreni u žrtve i taoce. Nije istine da se, tobože, zbog nekih viših ciljeva i interesa sve ovo radi. To nije cilj ni Srbije, ni njenih građana. Gospodine Nikoliću, povredili ste, i Nenad Čanak je to pomenuo, odredbu člana 85. Poslovnika koji se tiče vremena zakazivanja sednice. Može i drugim danima, a ne onim koje je gospodin Čanak pomenuo, može i subotom kada za to postoje okolnosti, ali ne možete da zakažete sednicu u 20,30 časova zato što je predlog podnet juče u 20 časova. Šta da je predlog podnet sinoć u 1,00 čas, znači, noćas bi u 2,00 počela sednica? Ona mora da počne u 10,00 časova, mora da počne pre 18,00 časova, a onda da se glasa i da se odlučuje da li će se produžiti posle 18,00 časova. To jasno u Poslovniku piše. To je jedna stvar. Jedino ako vi mislite da je počelo vanredno stanje koje ste pominjali pre neki dan, ali, koliko sam ja obavešten, nije počelo. Gospodine Nikoliću, spomenuo sam pre neki dan da ''ko sa đavolom tikve sadi, o glavu mu se lupaju''. Uvek treba poslušati te poslovice. A sad našim prijateljima iz DS-a, i na njih se odnosi ova poslovica, u ovoj zemlji mora da se uspostavi konačno red. A oni koji ne žele red neka to kažu, nećemo red, hoćemo ringišpil, svakog dana da se vrti, uđi, izađi sa tog ringišpila. Ali, to nije država. Najgore je kada se oni koji ruše državu ovde pojavljuju kao zaštitnici države. Država se brani glasanjem za one stvari koje su realne i koje su moguće, izlaganjem iz ovih rezervi svojih kritika, ali nuđenjem alternative. Ako ne bude izglasano ovo, šta će onda biti izglasano? Ništa. Još godinu dana ćete spavati, i još deset godina, pa još 100 godina, kao Trnova Ružica koja čeka princa da je probudi. Prošle su bajke, ovo je realan život. Preuzmite na sebe odgovornost, kao realni političari u realnoj zemlji, ili, brate, sklonite se sa političke scene, idite i spavajte u nekoj bajci. To je rekao za ovom govornicom Zoran Đinđić 28. januara 2003. godine. Setite se njegovih reči.
Gospodin Dačić, pa gospodin Cvetanović, pa gospodin Krasić.
Neću vas spominjati, gospodine Mićunoviću, slobodno izađite. Znate, kada neko izađe, njega prvog ogovaraju. Javio sam se odavno i možda razlog zbog čega sam se javio više ne postoji, jer sam zaista hteo dobronamerno da ukažem gospodinu Petroviću da mi nemamo ništa protiv da se ovaj predlog uvrsti u dnevni red, ali posle ove rasprave i eventualnog izglasavanja razrešenja predsednika Skupštine ili ukoliko predsednik Narodne skupštine podnese ostavku. Slažem se da Srbija treba da ima predsednika Skupštine i ukoliko to ne bude bio Tomislav Nikolić, naravno da treba da na dnevni red uvrstite ovo pitanje izbora novog predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, u skladu sa novom parlamentarnom većinom. Naravno, nije dobar predlog da se rasprave objedine, jer nije moguće tražiti razrešenje ili rušenje Vlade Republike Srbije i jednog premijera i predložiti novog premijera, a da objedinite raspravu. To jednostavno nije moguće. Zato mislim da smo ovim što ste povukli ovaj predlog skinuli taj problem sa dnevnog reda. Socijalistička partija Srbije neće praviti opstrukciju što se tiče rokova, u smislu moguće parlamentarne opstrukcije, koja je inače sasvim legitimni deo političkog života. Vi znate dobro da se ovde može diskutovati do utorka u ponoć; naravno, ima ljudi koji su raspoloženi. Mogao je i predsednik Narodne skupštine predlog za svoje razrešenje da stavi na dnevni red u sredu, jer nema poslovničkih obaveza. Vi vrlo dobro znate da je vaš uslov za izbor nove vlade bio da Tomislav Nikolić više ne bude novi predsednik Narodne skupštine, što bi onda uzrokovalo raspuštanje Skupštine i nove izbore. Zamolio bih vas da shvatimo da ono što ste vi radili u ponedeljak uveče sada rade neki drugi poslanici. Ovo je parlamentarna borba i javljanje po Poslovniku. Vi se dobro sećate koliko ste se puta javljali po Poslovniku i koliko je vremena prošlo do početka izbora Tomislava Nikolića. Samo ne znam kako gospodin Batić može da počne ovu sednicu dok državni tim za pregovore nije podneo izveštaj o pregovorima u Beču. Inače, ja se slažem sa tim i ostajem pri onom što sam rekao da je to tema za neku drugu sednicu i zaista mislim da o tome treba da se razgovara. Ovo sam spomenuo samo zbog toga što su razlozi zbog čega su se jedni javljali za reč po Poslovniku tada i razlozi zašto se drugi danas javljaju isti. Nemojte se ljutiti jedni na druge, zadržimo nivo političke kulture takav da se ovde borimo. Predlažem predsedniku Skupštine da ograniči da Skupština ne može da traje duže od pet sati ujutru. Već sam rekao da ona obećava, ali u svakom slučaju, nećemo opstruisati rokove. Predlažem da sada javljanje po Poslovniku zamenimo raspravom o ovoj temi dnevnog reda i neka se svako izjasni o svojim razlozima za i protiv. Neka svako obrazloži. U politici je, naravno, sve dozvoljeno, samo je pitanje koliko i da li se mišljenja baš mogu menjati brzinom kazaljke na satu. Da li je to baš sve tako kako ćete danas obrazložiti u izboru za novog predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Mislim da razlozi zbog kojih je izabran Tomislav Nikolić i razlozi zbog kojih treba da bude razrešen treba da budu veoma jasno naznačeni. Meni je jasna ta politika stranaka koje su glasale protiv Tomislava Nikolića, ali mislim da je ovde reč o globalnim promenama političkog kursa. Svaka stranka vodi svoju politiku. To nas ne interesuje. Kakva je politika tih stranaka kada ste u stanju jednoga dana da napravite koaliciju sa jednim, a drugog dana koaliciju sa drugima, trećeg dana koaliciju sa trećima. O čemu se ovde radi? Da li je, po kom članu je to moguće? Da li vi, gospodo iz Demokratske stranke, mislite da ne treba da napadamo vaše političke saveznike ili protivnike? Šta to vas briga koga mi napadamo, ako imate nešto da kažete izađite za ovu govornicu i nemojte da mi dobacujete sa mesta. Nikome od vas nisam ništa dobacivao. Nikome od vas neću stavljati hulahopke na glavu. Postoje drugi načini da se vi pobedite, a ne hulahopkama. To je za babe.
Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se da repliciram uvaženom gospodinu Dušanu Bajatoviću. Siguran sam da je gospodin dobro informisan i da nije u pravnoj zabludi, ali prosto ne mogu da verujem da gospodin Dušan Bajatović veruje Dušanu Petroviću i Milošu Aligrudiću. Zaista ne mogu da verujem. Citiraću šta je gospodin Dušan Petrović rekao samo pre nekoliko dana: "Gospodine Aligrudiću, da se vi i ja ne razumemo to je opštepoznata stvar. Ne razumemo se mi od 2003. godine i ne razumemo se od kada su socijalisti glasali za vas. Sve se manje razumemo i, koliko vidim, u mesecima koji dolaze nikako se nećemo razumeti. To je vaša politička odluka. Dakle, nije nikakav problem što se vi i ja ne razumemo, ja sam se na to navikao, građani Srbije su se na to navikli." Zaista, gospodine Bajatoviću, nisam mogao da verujem da ste mogli da poverujete ovoj gospodi ispred mene. Hvala lepo.
Gospodin Zoran Krasić ima reč, pa gospodin Bajatović.
Gospodine Nikoliću, imamo nekoliko povreda Poslovnika, i to teških povreda Poslovnika. Da ne bi bilo slobodoumnih i bezgranično kreativnih tumačenja od strane nekih koji u naslovu svoje stranke imaju "d", pa glume demokratiju, ja ću zbog javnosti da pročitam odredbu koja je pročitana. Apsolutno sam siguran da će svi građani Republike Srbije to mnogo bolje i kvalitetnije da shvate od Dušana Petrovića. Usput, samo da vas podsetim, gospodine Nikoliću, Dušan Petrović se u svom aktu poziva na članove 9, 10. i član 30. stav 1. Poslovnika. Član 30. stav 1. glasi – u slučaju prestanka funkcije predsednika Narodne skupštine pre isteka vremena na koje je izabran. Danas u 20,40 časova nikome nije prestala funkcija predsednika Narodne skupštine. Gospodine Nikoliću, na ovaj način potpisnici ovog akta praktično najavljuju atentat, jer oni smatraju da vi više niste predsednik Skupštine. Da bi građani shvatili o kojoj se elementarnoj nepismenosti radi, druga rečenica prvog stava glasi – Narodna skupština će na istoj, a najkasnije na narednoj sednici započeti postupak izbora predsednika Narodne skupštine, u skladu sa odredbama ovog Poslovnika. Znači, član 30. stav 1. može da se primeni ukoliko Narodna skupština nema predsednika Narodne skupštine. Vama se žuri, oni bi da preskoče, oni bi da stvore sliku kako Narodna skupština nema predsednika. Pošto je to nemoguće, onda kažu, hajde da glasamo i o razrešenju i o izboru i da objedinimo raspravu i da sve stavimo u jedan miks. Podsećam vas, gospodine predsedniče, član 30. ima stav 2. koji kaže: "Ako je predsedniku Narodne skupštine prestao mandat pre isteka vremena na koje je izabran, dužnost predsednika Narodne skupštine, do izbora novog predsednika, vrši najstariji potpredsednik Narodne skupštine", verovatno gospodin Mrkonjić. Sada iz ovoga zaključujem da oni imaju nešto protiv gospodina Mrkonjića, ne dozvoljavaju mu ni da bude potpredsednik koji će da predsedava Narodnom skupštinom kada se bude raspravljalo o izboru novog predsednika Narodne skupštine. Ne znam kakav je to blistavi um zamislio da objedinimo raspravu i da diskutujemo u korist postojećeg predsednika Narodne skupštine i da vas ubedimo da ne treba da se razreši, a istovremeno treba da diskutujemo da ne glasate za novog, jer imamo još jednog predsednika Narodne skupštine. To je u vašoj Krunskoj moguće. U Narodnoj skupštini Republike Srbije vi ste demonstrirali da je moguće, ali neće više biti moguće. Ne može sve u politici da se desi kako ste se vi dogovorili, seli i mislili da može da se završi posao. To ste mogli dok ste silovali Narodnu skupštinu 2001. i 2002. godine, kada su dolazili misaoni predlozi, a imao sam prilike malopre da čujem jedan misaoni predlog, gde se kaže – mi smo kršili Poslovnik, očigledno ovaj predlog predstavlja kršenje, ali da nastavimo da kršimo. Nije DOS na vlasti. Šta je iskorišćeno kao argumentacija, gde vas ne prozivaju za kršenje Poslovnika, nego podstiču da vršite kršenje Poslovnika? Kaže se ovako: formirale se poslaničke grupe. Nije predsednik Narodne skupštine formirao pet, šest, sedam poslaničkih grupa, nego su se sami poslanici organizovali i formirali, jer je tako propisano Poslovnikom. Ko je tu prekršio Poslovnik? Kaže, izbor predsednika je bio kršenje Poslovnika. Izvinite molim vas, da li smo mi glasali o tome? Koliko se sećam, glasali smo i o svim reklamacijama povrede Poslovnika na toj sednici i kasnije o predlogu da se izabere predsednik. Šta vredi? Čovek je zavozio film da je demokratski standard, a očigledno se radi o jednom političkom mišljenju koje je, po Mićunovićevoj teoriji evolucije, zakržljalo. Vama je poznato, prvo je nastao Mićunović, pa Demokratska stranka, pa amebe, a onda neki drugi. To je poznato. Ova strana ovamo, to su, u stvari, amebe. Niste mogli zajedno pa ste se podelili... (Predsednik: Gospodine Krasiću, molim vas...) Neću da predložim nešto što bi logički išlo posle ove povrede kada vas je neko nagovarao da kršite Poslovnik. Taj isti je predlagao da se glasa o tome da li ste vi prekršili Poslovnik. Skrećem vam pažnju kakvi su to udari, oni na momente nemaju veze sa politikom, radi se o mentalnom feleru pojedinih predloga. Ne shvatam kako čovek sa mentalnim felerom predloga može da brani ono što svaki razuman čovek osuđuje. Iz logike biste kod Mićunovića dobili jedinicu da ste ovo predložili i da ste bili njegov đak. Ovde vidim da je i on pobegao, stidi se i on, verovatno.
Molim narodne poslanike Srpske radikalne stranke da ne diskutuju više o ovom predlogu koji je povučen od strane predlagača. Da li još neko želi reč? (Ne.) Prelazimo na 6a tačku dnevnog reda: – PREDLOG DA SE RAZREŠI DUŽNOSTI PREDSEDNIK NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE NARODNI POSLANIK TOMISLAV NIKOLIĆ Primili ste navedeni predlog da se razreši dužnosti predsednik Narodne skupštine Republike Srbije narodni poslanik Tomislav Nikolić, koji je podnelo 128 narodnih poslanika. Podsećam da, shodno članu 10. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, izvestilac predlagača može da obrazloži predlog. Ja bih i ovaj drugi deo scenarija da završimo, pošto bih prepustio... Ali ne, ako već tako ide. Da li izvestilac predlagača želi da obrazloži predlog da se razreši dužnosti predsednik Narodne skupštine Republike Srbije narodni poslanik Tomislav Nikolić? (Da.) Izvolite.
Za ovo mi nije potrebno više od jednog minuta. Dakle, stvar je vrlo jednostavna, političke stranke čiji su poslanici potpisnici ovog predloga postigle su politički sporazum o formiranju skupštinske većine i političke većine u ovom parlamentu, koja praktično ide za tim da je postignut dogovor o formiranju vlade. Naravno, u skladu sa tim dat je ovaj predlog, kako bi se izvršila adekvatna promena na mestu predsednika parlamenta. To je vrlo jednostavno.
Po Poslovniku, gospodin Jovanović. Gospodine Jovanoviću, zamolio bih vas, ako se tiče ove tačke dnevnog reda, da sačekate samo da još jednu formalnost obavimo i da posle toga dobijete reč, molim vas. Podsećam vas da, shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Srpska radikalna stranka, čiji je predstavnik za ovu tačku narodni poslanik Aleksandar Vučić – jedan sat, 37 minuta i 12 sekundi, Demokratska stranka – jedan sat, 16 minuta i 48 sekundi, Demokratska stranka Srbije - Nova Srbija - dr Vojislav Koštunica – 56 minuta i 24 sekunde, G17 plus – 22 minuta i 48 sekundi, Socijalistička partija Srbije – 19 minuta i 12 sekundi, poslanička grupa Liberalno demokratska partija – 13 minuta i 12 sekundi, Savez vojvođanskih Mađara, Lista za Sandžak, Unija Roma Srbije, Koalicija Albanaca Preševske doline - 7 minuta 12 sekundi, Vojvođanski poslanici - LSV, SVM – 6 minuta, poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, jedan narodni poslanik – 5 minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Molim gospodina inženjera, graditelja, Milutina Mrkonjića da preuzme vođenje sednice.
Zahvaljujem se. Gospodo poslanici, otvaram pretres. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Izvolite, gospodin Vučić. Izvinjavam se, nisam spreman, pa malo dok se uigram. Izvolite, gospodine Jovanoviću.
Gospodine potpredsedniče, gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu člana 104. Poslovnika, do koga bi bilo dobro da držimo. Ne može to tek tako, gospodine Aligrudiću i nova parlamentarna većino. Ne posle onoga što smo proživeli u Skupštini tokom ponedeljka i utorka. Član 104. vas obavezuje na poštovanje dostojanstva ove skupštine i poslanika, a mene da, u ime naše poslaničke grupe, to dostojanstvo branim, jer mislim da na takav način štitim interese naših birača. Ne možete tek tako jednostavno i lako ponuditi jedno besmisleno obrazloženje za smenu predsednika Skupštine. Mi smo glasali protiv izbora Tomislava Nikolića. Borili smo se, u meri u kojoj smo mogli, protiv te političke ideje. Rekli smo da su razlozi koje ste vi navodili tada, a kada kažem vi, mislim na tadašnju parlamentarnu većinu, licemerni i lažni. Isto i danas smatramo licemernim i lažnim obrazloženje koje ste nam ponudili na početku rasprave o smeni Tomislava Nikolića – "formirana je parlamentarna većina". Da li ta parlamentarna većina ima mišljenje o predsedniku parlamenta koga želi da promeni? Da li ta parlamentarna većina ima mišljenje o radu predsednika parlamenta tokom prethodna tri ili četiri dana? Ako to mišljenje ima, neka nam ga kaže. Ako parlamentarna većina misli da se predsednik Skupštine menja zbog toga što je danas većina drugačija nego pre pet dana, a da nije važno da li je drugačiji odnos prema politici zbog koje je on tada izabran, onda moram da vam kažem da vi vređate i mene i našu poslaničku grupu. Tomislav Nikolić je izabran zbog toga što je tadašnja parlamentarna većina vodila računa o državi, kako je govorila, vodila računa o poštovanju demokratskih pravila i procedura i razmišljala o Kosovu. Tada smo vam rekli da su ta obrazloženja neprihvatljiva. To što se danas neko oseća loše zbog toga što ga je prevario Vojislav Koštunica, a tu mislim na vas, gospodine Nikoliću, i na SRS, i na vas iz SPS-a, to je vaš lični problem, to je problem vaših rukovodstava. Vaši birači nisu poverovali Koštunici 21. januara i zato su glasali protiv njega. Mi smo svi danas taoci ucena jednog čoveka koji simbolizuje sistem vrednosti u kojem nije važna politika, sistem vrednosti u kome se ne vodi računa o državi i o njenim interesima, već isključivo o opstanku na vlasti. Zato će se menjati parlamentarne većine, u zavisnosti od potrebe Koštunice, kao budućeg predsednika Vlade, iza koga se okupila parlamentarna većina. Žao mi je što je Demokratska stranka odustala od kandidata za predsednika parlamenta. Rekao sam vam, Poslovnik ili postoji ili ga nema. U ovom parlamentu nema Poslovnika, kao što u Srbiji nema demokratije. Moramo se prvo izboriti za jedan novi sistem vrednosti, pa se onda pozivati na Poslovnik. Dakle, to što ste vi uradili je ponižavanje. Tomislav Nikolić nikada nije bio čovek čijim se izborom potvrđuje neko demokratsko pravilo, zbog toga što smo, a to smo već jasno rekli u prethodnoj raspravi, mi njega doživela kao simbol one politike koja je antiteza demokratije, koja je od Srbije napravila totalitarnu zemlju, kao simbol one politike koja je uhapsila 40.000 studenata, koja je zabranjivala medije, kao simbol one politike koja je pokrenula pet ratova, kao simbol one politike koja je izgubila Kosovo, a sa njim mislite da branite Kosovo. Danas ga smenjujete. Ja mogu da mislim šta god hoću o Tomislavu Nikoliću, kao i on o meni, ali dok sedi kao predsednik Skupštine, izvolite, izađite i podnesite pristojno obrazloženje za smenu predsednika Skupštine, a ne to što radite.Branite državu danas ili ste je branili u ponedeljak? Koji su razlozi za smenu predsednika Skupštine? Ovo nisu razlozi. "Formirana je parlamentarna većina". Oko čega? Oko neke nove politike, pa je predsednik Skupštine prepreka za tu politiku? Ona nam recite. Da li ste promenili svoj stav o Kosovu ili je on identičan Nikolićevom? Da li ste promenili svoj odnos prema prioritetima koji su bili presudni kada je Nikolić biran, a to je zaokruživanje nekih institucija i institucionalnog života koji je preduslov respektnog stava države prema toj finalizaciji procesa utvrđivanja konačnog statusa Kosova? Da li to više nije važno? Da li nam danas nije potreban predsednik parlamenta zbog toga što nam je potrebniji premijer? Ako treba da biramo između Koštunice i Nikolića, naš stav je da nam nisu potrebni ni jedan ni drugi, ni danas nam nisu potrebni, nisu bili potrebni ni u ponedeljak. Što se nas tiče, tu se ništa neće menjati. Rekao sam vam, Poslovnika ili ima ili nema. Do sada ga nije bilo. Znači, ponavljam još jedanput, Demokratska stranka je napravila grešku što je povukla podneti predlog. Mi smo bili spremni da podržimo vašu ideju u raspravi, spremni da glasamo za novog predsednika Skupštine, jer mislimo da je bolje imati predsednika Skupštine, ali sve ovo što se do sada radilo nema nikakve veze sa onim motivima o kojima se tako puno ovde govori, o kojima je govorio gospodin Čanak. Ako smo do sada bili taoci politike jednog čoveka i njegovih ucena, to ubuduće neće biti tako. Neka ovo bude dobra parlamentarna rasprava u nepristojno vreme, ne mislim samo na rokove, nego i na činjenicu da ste toliko sludeli ovu zemlju u prethodna tri meseca svi zajedno, da danas očekujete od nas da poverujemo kako sve ovo radite kako biste zemlji pomogli. Što to niste radili onda kada je svima bilo jasno da će se to desiti, 21. januara u 10,00 sati uveče? Skandal.
Gospodin Dačić, pa gospodin Vučić.
Želim samo, po Poslovniku, da ukažem na ono o čemu je govorio Čedomir Jovanović. Ne bi trebalo da ovde razvijamo takvu atmosferu da, kada govorimo o nekim našim međupartijskim odnosima, govorimo neke stvari koje nama kao državi i narodu nanose veliku štetu. Gospodin Jovanović je, naravno, i ovoga puta spomenuo ono što spominje gotovo stalno, jer je to deo njegove politike – ali mislim i nadam se da to nije politika nove Vlade Republike Srbije, koja će, imajući u vidu većinu, biti izabrana – a to je da je neka bivša politika izazvala pet ratova na prostoru prethodne Jugoslavije. Gospodine što dobacujete iz pretposlednjeg reda, podsetio bih vas da mi navedete u čemu se politika današnjeg državnog rukovodstva razlikuje od politike koja je vođena, što se tiče Kosova i Metohije? Da li se vi zalažete da Kosovo i Metohija bude sastavni deo Srbije? Da li se vaša koalicija zalaže da treba da branite Kosovo i Metohiju? Ratovi na prostoru prethodne Jugoslavije su nastali otcepljenjem bivših jugoslovenskih republika. Nije ih izazvao srpski narod i nije ih izazvala srpska država. Uostalom, svi ste sa zadovoljstvom dočekali odluku Međunarodnog suda pravde u Hagu, koji je proglasio Srbiju da nije kriva što se tiče slučaja u Srebrenici, odnosno da Srbija nije pomagala niti vršila genocid nad drugim narodima u BiH. Molim vas, ukoliko jedni druge ne volimo, pokažimo barem da više jedni od drugih volimo svoju državu i svoj narod. Ne mislite valjda da pljuvanjem po pokojnom Miloševiću ili bilo kome drugom, ili po Koštunici, koji je sada predsednik Vlade, ili po predsedniku Tadiću, svejedno, ili ukoliko iznosite reči koje se ne čuju u Beogradu, nego se blaže reči čuju u Hagu i na drugim mestima, pomažete svom narodu i državi? Zato vas molim da raspravu koju imamo svedemo na rasprave među partijama, ali da ipak, pri tom, vodimo računa o tome. Uvreda je za srpski narod, nad kojim je počinjen najveći genocid u istoriji, koji je proteran iz Hrvatske, za srpski narod nad kojim su vršeni zločini u BiH, srpski narod koji je proteran sa Kosova i Metohije, zaista je uvreda reći da su zbog neke politike izazvani ratovi. Ako već želimo o krivicama, nisu nedužni ni oni iz inostranstva koji nisu pomogli da se ti ratovi ne dese. Zato još jednom apelujem i upozoravam na to da ne iznosimo stvari koje koriste naši najveći protivnici i neprijatelji u napadima na našu zemlju i našu državu. Pa po čemu govori gore Karla del Ponte od Čedomira Jovanovića u Narodnoj skupštini Republike Srbije? Ona je u nekim rečima čak i blaža. Mislim da je to žalosno. Ukoliko mrzite nekoga ko je bio na vlasti, nemojte mrzeti Srbiju i srpski narod. Hvala vam.
Gospodin Vučić ima reč. Da li kao deo pretresa? Tako je. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nekoliko dana, kada smo birali Tomislava Nikolića za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, rekao sam, i nisam slagao, da cela Srbija sa radošću iščekuje taj trenutak i da se nadamo da će posle tog trenutka Srbiji krenuti nabolje. Čini mi se da su svi dobro primetili da nikada Srbija i njeni građani nisu bili veseliji i da nikada više nisu očekivali, bez obzira na to što se sa mesta predsednika Narodne skupštine Republike Srbije ne može učiniti mnogo, ili ne toliko koliko su to građani očekivali. Ta prva i velika pobeda nad DOS-ovskim vlastima pokazala je svetlo na kraju tunela i pokazala je, na nekoliko dana, kako izgleda sloboda, baš kao nekada kada su se naši preci borili protiv okupatora, pa dočekaju da oslobode neku teritoriju, pa je ponovo izgube, ali i to malo vremena koje provedu na slobodnoj teritoriji im je lepše, bolje i draže nego bilo koje drugo i ono je uvek važna karika u borbi do konačne slobode. Kada je Tomislav Nikolić izabran usledila je opšta histerija pojedinih medija, lopovskih i kriminalizovanih, poput B92, koji je zajedno sa Mlađanom Dinkićem opljačkao državu Srbiju za deset i po miliona evra do sada, a videćemo tačno, kada sud ustanovi, koliko će godina iza rešetaka morati da provedu i Dinkić i Veran Matić zbog lopovluka i kriminala. Dakle, krenuli su u najžešću i najgluplju kampanju koju sam ikada u životu video. Podsetiću vas, poštovani građani Srbije i dragi narodni poslanici, na to šta su ti kriminalci zajedno izmišljali – od toga da berza pada zbog toga što je Tomislav Nikolić predsednik Skupštine Republike Srbije... Sada moram da vam otkrijem jednu stvar, veoma važnu: doveli su izvesnog Rakočevića, poznatog u beogradskoj čaršiji, inače je crnogorski separatista, jedan od najgorih kriminalaca i špekulanata sa beogradske berze, da on kaže kako je Toma Nikolić kriv za pad berze. Odmah iza toga Toma Nikolić je bio kriv za one babe što je ubijao, pa mu se nikada nisu izvinili zbog svega toga; pa je bio kriv i za ono za šta nije znao; pa je bio kriv čak i za to što je rekao da u Ustavu piše da je jedno od tri moguća rešenja i vanredno stanje. Zamislite, što je najgore od svega, napadaju ga oni koji su zaveli vanredno stanje. Mi večeras, dragi prijatelji, slušamo odavde sa ove govornice nekog nesrećnika koji je zaveo vanredno stanje, hapsio, tukao po Srbiji kog je hteo, kad je hteo i koliko je hteo, ne zbog Kosova i Metohije, nego zbog njihove vlasti. Hapsili i radili šta su hteli. Oni se drznuli da napadaju Tomislava Nikolića zato što čita Ustav, zato što oni ne čitaju ništa. E, to smo mi slušali nekoliko dana. Džabe je što im govore stručnjaci – berza nema veze s tim, šta pričate. A onda je krenulo – ne može Evropska unija da prihvati, zabrinuti su, zabrinute su Sjedinjene Američke Države. Ko je zabrinut, dame i gospodo, dragi prijatelji, sada ćete da čujete. Zabrinut je Havijer Solana, čija je uloga "milosrdnog anđela" u našoj zemlji veoma poznata. Pobio je više ljudi nego Hitler u bombardovanju 6. aprila. Toliko da znate o ulozi Havijera Solane, kojeg toliko vole Petrović i Aligrudić. Nevezano za to što ih je tada pobio, taj Solana se nije na tome zaustavio. Havijer Solana traži Kosovo i Metohiju svaki dan. Ova nova vlada koja će da se formira, kako oni kažu, jedva čeka pridruživanje. Pozdravili ih sa oduševljenjem. Ko ih je, dame i gospodo, dragi prijatelji, pozdravio sa oduševljenjem? Oni koji su danas potpisali evroameričku inicijativu za otimanje Kosova i Metohije. Zato im treba ta vlada. Citiraću gospodina Aligrudića. Neću vam se obraćati onako kako vam se obraća vaš koalicioni partner, gospodin Šutanovac, bez imalo poštovanja. Gospodin Aligrudić, citiram, gospodine predsedavajući, pre samo četiri dana rekao je sledeću stvar: "Gospodine Petroviću, razlika između vas i nas u onome zbog čega se nismo dogovorili je očigledno na ozbiljnom političkom nivou." Taj ozbiljan politički nivo je prošao za tri dana. "Ona se očituje sigurno u jednom sektoru koji se ima personalno pokriti, a to je sektor bezbednosti, ali je očigledno da razlika nije u personalnom pristupu, već u krajnjem ishodu. Takođe, očigledno da neko među vama ima tu nameru da sprovodi diktate van ove zemlje i neko ko misli da se van ove zemlje uređuju ministarstva, sastav naših ministarstava, sastav naše vlade i naš sistem bezbednosti". Jeste li to vi rekli, gospodine Aligrudiću? Sram vas bilo, gospodine Aligrudiću, sram vas bilo zbog nelagode o kojoj govorite da je nemate. Ja ću sada, dame i gospodo, imati nelagodu da vam objasnim šta je i kako je sve dogovoreno, ne u interesu Srpske radikalne stranke, ne u interesu Tomislava Nikolića, već u interesu države Srbije. U pregovorima koje su vodili predstavnici SRS-a i DSS-a razgovaralo se o tome kako je potrebno zaštititi zemlju, pre svega, Kosovo i Metohiju, kako je potrebno podržati rusku stranu i stranu svih onih koji žele da sačuvaju našu teritoriju i kako moramo da se odupremo Solaninim, Renovim i američkim pritiscima da nam otimaju Kosovo i Metohiju. Onda je rečeno – najvažnije je da imamo jakog predsednika Skupštine, da Skupština počne da radi i da onda možemo da razgovaramo o Kosovu i Metohiji u svakom trenutku. Tomislav Nikolić je, uz veliku nelagodu, to prihvatio i rekao – mi smo politički protivnici, ali ako je u pitanju država Srbija, ja to prihvatam. Onda je usledilo nešto o čemu gospodin Aligrudić nije želeo da govori u medijima, nije želeo da govori ni večeras, ali ja ću vam reći. Onda su Tomislavu Nikoliću, a ovde postoji još jedan čovek koji je prisustvovao tim razgovorima, pa može da kaže da li u ovom trenutku lažem, predstavnici DSS-a rekli sledeću stvar – Tomislave Nikoliću, pošto se u svemu razlikujemo od ovih izdajnika iz DS-a, "žutih", postoji samo jedan promil šanse da se napravi neka vlada sa njima. Čak i to da se desi, Tomislave Nikoliću, ti nemoj ni po cenu života da napuštaš mesto predsednika Skupštine. Ti moraš na tom mestu da ostaneš zbog Srbije, zbog budućnosti, zbog Kosova i Metohije i svega drugog, a mi nikada nećemo podneti zahtev za tvoju smenu. To su reči predstavnika DSS-a. Šta ste vi, gospodine Aligrudiću? Dobro je da ovo čuju građani Srbije. Ja ću da vam kažem šta ste – lažovi i prevaranti, gospodine Aligrudiću. Ja sam to slušao svojim ušima, gospodine Aligrudiću. Evo Dačića i neka kaže da li lažem ili govorim istinu. Šta se promenilo, gospodine Aligrudiću? Gde je tu moral? Da li ste pošli Đinđićevom logikom - kome je do morala, neka ide u crkvu, ili ćete da nas terate da sejemo kikiriki, što je Đinđić govorio? Da li je to moral, gospodine Aligrudiću? Stara poslovica kaže – sramota je duža od života. Vaša će sramota doveka da traje, i čitave vaše partije, zbog ovoga što večeras radite. Tehnički premijer Koštunica kaže večeras – ovo sam uradio zbog nacionalnih interesa, ne sme da se dočeka Kosovo i Metohija, rasprava, Ahtisari, bez vlade. To nam je isto pričao pre šest dana, uz isto obrazloženje, s tim što večeras nas nije nazvao izdajnicima, a njih su nazivali svakojakim i svakovrsnim imenima. Gospodin Aligrudić, pošto ga je gospodin Petrović upozorio na to da mu je pomenuo izdaju, dobacuje – da, da, izdaja, nego šta. A onda se dogodila sledeća stvar: Havijer Solana je rekao da Boris Tadić mora da bude nadležan za sve bezbedonosne službe. Gospodin Aligrudić čita da je u Betu stiglo saopštenje, izjava Havijera Solane; deset puta Aligrudić izlazi i, kao svoje najjače oružje protiv DS-a, čita da Solana baš to traži, a da im zato to oni ne daju. A danas, dame i gospodo, odnosno sutra kada to budemo birali, Boris Tadić je šef svih službi bezbednosti u Srbiji i nema Radeta Bulatovića, jer je Karla del Ponte tražila njegovu smenu i sve je poslušano kako je Solana tražio. Ko je sada izdajnik, gospodine Aligrudiću? Da li su samo oni, ili ste im se pridružili, gospodine Aligrudiću? E, moj gospodine Aligrudiću! Da vidimo taj interes države i naroda. Rekao nam je "vojvoda od Meridijan banke" kako će najviše da se raduju izboru Tomislava Nikolića (je l' tako, "vojvodo od Meridijan banke") Albanci na Kosovu i Metohiji. Vidite kako laže. Laže, nego šta, nego laže. Formiranju vlade demokratskog bloka najviše se raduju šiptarski separatisti i njihovi podržavaoci u Sjedinjenim Državama i Evropskoj uniji. Niko se više ne raduje toj vladi, niko se u Srbiji ne raduje, niko joj se u Rusiji ne raduje, ni u jednoj drugoj zemlji koja podržava teritorijalni integritet Republike Srbije. Da ja ne lažem, gospodine Đeliću, ja ću pročitati tri izjave, a vi pogađajte koja je čija; na kraju ću vam reći koja je čija, razliku primetiti nećete, iste su. Jedna kaže: "Drago mi je što je formirana vlada demokratskog bloka, zato što će dobro sarađivati sa vladom nezavisnog Kosova". Druga izjava: "Izbor Tomislava Nikolića je politička prošlost i loša ideja za rešavanje problema na Balkanu". Treća izjava: "Izbor Tomislava Nikolića je štetan i progresivne snage tome moraju da se suprotstave". Da ste rekli da je prva Tadić, druga Čeku, treća Ram Manaj ili obrnuto, sve su iste, a vlasnici izjava su, ovim redom: Agim Čeku, Ram Manaj, Boris Tadić. Nikakve razlike nema. E, Božidare Đeliću, "vojvodo od Meridijan banke", vama se šiptarski separatisti raduju, a nas se plaše, zato što znaju da volimo Srbiju, zato što znaju da ne bismo dali Kosovo i Metohiju, kao što ćete vi da date. Ovo vam je crno na belo, nema igre, nema laži. Kako vašeg kandidata, tobožnjeg, za predsednika Skupštine, kako vas nije sramota, kaže - nećemo evropsku budućnost Srbije da ugrožavamo zbog Kosova i Metohije. Jesu li ti tata i mama dali Kosovo i Metohiju, ti ćeš da odlučuješ da li će da bude Kosovo i Metohija ili ne, ili bilo ko u ovoj sali? Kosovo i Metohija je deo Srbije. Ali, zato vi vladu formirate, zato je formirate na takav način, zato što treba da se otera što je moguće dalje od Srba i Srbije. Pogledajte dalje, odjednom je sve divno, sve je procvetalo, danas evra što ljudi imaju, akcija što su se ljudi nakupovali, obogatila se Srbija danas, nema više ni da vraćaju kamate na silne kredite, čudo, obogatili se čim su čuli za vas, a samo je struja poskupela 15% čim se čulo za demokratski blok, samo lekovi poskupeše. Je li i za to Tomislav Nikolić kriv, ili vaša nesposobna vlast? Vaša nesposobna vlast. A na lopovskim medijima, koji kradu pare zajedno sa vama, i to milione evra građana Srbije, o tome ne može da se čuje, o tome ne može da se govori. E, ja vas pitam, dame i gospodo, gospodine Aligrudiću, "Miki Maus", koji je lični blagajnik najvećeg kriminalca u Srbiji, Bogoljuba Karića, razlog je zbog kojeg vi večeras smenjujete jednog časnog i poštenog domaćina; je l' to onaj kriminalac koji ima 11 miliona evra u Meridijan banci, je l' o njemu govorite, je l' zbog njega smenjujete Tomislava Nikolića večeras, kome niste našli te milione, niti da je Miki Maus? Kažu, ponovo smo na normalnom koloseku. U ovoj zemlji doslednost pokvarenjaštvu, laži i prevari postala je suština političkog delovanja. Ako možeš samo da vladaš, na bilo koji način, uopšte nije bitno kako ćeš da obrazložiš tu svoju vlast. Danas su me neki ljudi zvali i rekli – šta im je Toma kriv, ljudi koji ne razumeju baš sve igre. Ja sam onda razmišljao šta to zameraju Tomi Nikoliću, šta su mogli da mu zamere. Je l' to što Toma Nikolić, iako nema obavezu... U pravu su, dakle, ovi koji kažu da na svoju štetu krši Poslovnik da bi im zakazao, da bi mogli da ga smene ranije; zamislite njih da zakažu na vreme za njihovu smenu, a kamoli da zakažu pre vremena. Toma Nikolić je mogao za utorak da im zakaže i da ne mogu da izaberu vladu, ništa ne bi mogli. Toma Nikolić to nije uradio, zato što je, za razliku od njih, častan čovek, a onaj ko je častan čovek imao se rašta i roditi, za njim slava ostaje. Je l' mu zameraju to što oni mogu da izlaze, da govore gluposti, da govore svašta, oni njega da napadaju za vanredno stanje; znači, tačno da čovek udara glavom o zid i da ne zna više šta da radi od muke, oni koji su uvodili vanredno stanje, razorili Srbiju, pohapsili sve živo, oni Tomu Nikolića napadaju za vanredno stanje. A Toma Nikolić ćuti, ne odgovara ništa. Pušta im da izgovaraju sve što im padne na pamet, kako im padne na pamet. Pokazao im je šta je tolerancija, šta je demokratija. Da li je to bio problem kod Tome Nikolića? Nije ni to. Razmišljao sam šta da odgovorim ljudima, šta da im kažem zašto ga smenjuju, a ja znam zašto ga vi smenjujete i dobro je da to čuju građani Srbije. Vi smenjujete Tomislava Nikolića ni zbog čega drugog, već zbog činjenice da vam je u razaranju Srbije jedina institucionalna prepreka bio Tomislav Nikolić na mestu predsednika Skupštine. Ne postoji nijedan drugi razlog. Rekli su mi neki prijatelji, kada sam dolazio u Narodnu skupštinu Republike Srbije – da li ste možda bili naivni kada ste poverovali Vojislavu Koštunici? Zastao sam u trenutku i razmislio šta da odgovorim, a da ne bude glupo i neistinito. Rekao sam – možda i jesmo, ako je to greh. Poverovali smo ne zbog sebe, poverovali smo zbog Srbije, jer smo želeli da Srbiji, makar kroz Skupštinu Srbije, damo nadu. Ta nada je trajala toliko kratko koliko je njima bilo potrebno da se dogovore da Solani i "Solaninom kaplaru" predaju ključeve u ruke službe bezbednosti Republike Srbije, taman im je toliko vremena bilo potrebno, dan, dva ili tri, ne više od toga. E, to je ono, građani Srbije i narodni poslanici, što je naš greh – nismo znali da su toliki prevaranti. Sada svima onima koji su tražili od nas, koji su nekada, ako se sećate, zbog toga pokušavali da kritikuju Vojislava Šešelja, e pa što smo to rekli, sada vidite koliko smo bili u pravu. Da smo se držali onoga što smo znali o DSS-u i Vojislavu Koštunici, ne bismo došli u ovakvu situaciju danas. Mi smo pokazali dobru volju ne zbog sebe nego zbog Srbije. Takođe smo pokazali Srbiji da je Vojislav Koštunica isto što i Boris Tadić, isto što i Mlađan Dinkić i zato ćemo ih sve zajedno gvozdenom političkom metlom morati počistiti sa političke scene Srbije i uspostaviti demokratiju. Moram da kažem večeras jednu stvar. Da li imate nešto da kažete vi iz Demokratske stranke? (Predsedavajući: Molim vas, držite se vremena.) Hvala, gospodine Mrkonjiću, hoću, sa zadovoljstvom. Dakle, razmišljao sam kako se čovek oseća u ovakvom trenutku, da li je to možda gnev, bes, tuga, radost, koja su to osećanja, čega sve tu ima, kada vas neko na ovakav način sve prevari i kada na ovakav način radi protiv vaše države. Šta da kažete ljudima, šta da kažete građanima Srbije? Kao što vidite, nikada borbenije, hrabrije i nasmejanije niste mogli da vidite poslanike Srpske radikalne stranke. Hoćete li da vam kažem zašto? Zato što je osećanje ponosa ono koje je najvažnije i najdominantnije kod nas. Mi smo ponosni i na Tomislava Nikolića, i na Srpsku radikalnu stranku i na ono što smo radili, na ono što je Vojislav Šešelj bio u pravu kada je govorio o Tadiću i o Vojislavu Koštunici. Taj ponos ne možete da nam uskratite i zato ne možete da nas pobedite. Zato nas nikada nećete pobediti, jer lopovi, kriminalci i prevaranti nikad nisu bili iznad Srbije. Zato Srbija mora da pobedi. Zato, Tomislave Nikoliću, tebi pripada slava, a ovim prevarantima pripada smetlište istorije. Hvala građanima Srbije koji su podržavali Tomu Nikolića. Hvala onima koji su tužni večeras. Neka ne tuguju, neka budu ponosni i na svoga Tomislava Nikolića i na svoju Srpsku radikalnu stranku, a mi ćemo ovu bandu znati da pobedimo.
Ima reč narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi podržavamo ideju o smeni Tomislava Nikolića zbog onoga što je on radio pre izbora za predsednika Skupštine i zbog onoga što je uradio za svega nekoliko dana svog predsednikovanja parlamentom. Rezultati i jednog i drugog rada su poražavajući. Ono što smatramo, takođe, veoma važnim jeste ukazivanje na različite motive koji postoje u ovom trenutku iza poslaničke volje LDP-a da glasa za smenu Tomislava Nikolića i poslaničke volje parlamentarne većine koja je podnela taj zahtev. Koliko god pokušavali socijalisti i radikali da se distanciraju od novouspostavljene parlamentarne većine, ljudi u Srbiji vrlo jasno prepoznaju širinu te parlamentarne većine, koja je veća od one koja je ovde danas podnela inicijativu za smenu Tomislava Nikolića. To je ono što je loše. Važno je u ovoj raspravi reći zašto Tomislav Nikolić nije smeo da bude predsednik parlamenta i šta je to što je on kao predsednik parlamenta loše uradio, da bi se danas smenio. (Zoran Krasić, sa mesta: Ko si ti da kažeš da treba da se smeni?) U suprotnom, steći će se utisak da se Tomislav Nikolić smenjuje zato što Vojislav Koštunica danas misli da neko bolje od Tomislava Nikolića može danas da vodi parlament Srbije. (Zoran Krasić, sa mesta: To je loše, jer on ništa ne vidi.) Takvo uverenje je pogrešno i nije tačno. To što su radikali bili naivni, što danas ne plaču zbog smene Tomislava Nikolića, nego od sreće jer je on bio predsednik parlamenta, to nikoga u Srbiji preterano ne uzbuđuje. Niti je biran Tomislav Nikolić za predsednika parlamenta zbog interesa građana Srbije, niti će zbog interesa građana Srbije danas biti smenjen. To je problem, dragi prijatelji iz Demokratske stranke. O tome možemo da govorimo tokom rasprave koja će obeležiti naredne dane, pre svega u vezi sa izborom nove vlade. Ali, ucena ne sme postati prihvatljiv metod donošenja tako krupnih odluka kao što su one vezane za izbor predsednika parlamenta, smenu predsednika parlamenta, za formiranje vlade. U ovom trenutku jasno je da je ucena bila i ostala model političkog delovanja aktuelnog, i budućeg, predsednika Vlade. Ucenjivao je Srbiju u junu mesecu 2001. godine, kada je ekstradiciju Slobodana Miloševića Haškom tribunalu nazvao državnim udarom, a vlada tehnikom državnog udara u kontinuitetu. Ucenjivao je Srbiju 12. marta 2003. godine, kada je tražio formiranje koncentracione vlade, umesto kažnjavanja zločinaca i ubica Zorana Đinđića. Ucenjuje je prethodne tri godine i ucenjuje je danas. Parlamentarna većina koja je izabrala Tomislava Nikolića i parlamentarna većina koja se pominje u podnetom predlogu za razrešenje pristaju na ucenu. Jedina pozitivna činjenica ove rasprave je zapravo ta politička istina – put do smene Vojislava Koštunice vodi kroz razobličavanje njegove politike. Jedina vrednost izbora Tomislava Nikolića na mesto predsednika Skupštine je zapravo u tome. Rekli smo da su licemerni razlozi koji se navode kao razlozi koji presudno utiču na izbor Tomislava Nikolića. Navodi se da je to uspostavljanje države. Ne može se država uspostaviti sa personifikacijom politike koja je tu državu uništila. Zatim, demokratska pravila ponašanja – nema demokratije u Srbiji, prvo se mora uspostaviti, pa će se tek onda ta pravila poštovati. Nema je ni danas ovde, jer se pozivamo na Poslovnik koji kršimo sami mi kao parlament. Pomenuto je Kosovo i danas čujemo da se Tomislav Nikolić smenjuje zbog državnih i nacionalnih razloga, a ne zbog toga što je preduslov formiranja te nove parlamentarne većine zapravo smena Tomislava Nikolića. Pitali smo predlagača. U redu, možda su naše kritike pomogle. Možda je haos koji je nastao u Srbiji posle izbora Tomislava Nikolića uticao na vas, ta berza o kojoj govori Vučić, strahovi i košmar koji preživljavaju ljudi od tog trenutka, deo našeg društva; a neki se raduju. Ali, onda recite – pogrešili smo i nismo bili u pravu kada smo rekli da je predsednik Republike špijun, izvini, Tadiću, pogrešili smo, bilo je kako bilo, prihvatamo odgovornost; pogrešili smo kada smo rekli da je DS kvislinška stranka, da su ljudi iz LDP-a balisti, evo sada kažemo to i preuzimamo političku odgovornost. Tako se stvara moderna Srbija, u kojoj postoji red. Znate li kom ishodu nas vodi ovo što radite? Tomislav Nikolić će još dugo vremena biti jedina politička ličnost sa političkim imidžom osobe koja može da bude predsednik parlamenta, sa kojom se možete ne slagati i možete zatražiti da se povuče odmah i da se sam kazni i izađe napolje, zbog toga što ne poštuje Zorana Đinđića, ali vi ćete nas dovesti u poziciju da biramo vladu bez predsednika parlamenta, baš vas briga za parlament. To treba reći. Način na koji opstajete na vlasti u ovom trenutku je poražavajući. Ono što moramo uraditi zajedno ovde u Skupštini, kao predstavnici građana koji su nas izabrali – međusobne sukobe i konflikte zadržati u krugu od nas 250, ne prenositi u ionako podeljeno društvo. Jer, ti ljudi koji žive u Srbiji imaju identične interese: hoće miran i normalan život, sigurnu platu, ekonomsku perspektivu, koju danas ne vide, hoće da Kosovo bude deo Srbije. Isto tako, ne mogu da gurnu glavu u pesak i okrenu se od te realnosti koja Kosovo danas predstavlja drugačije. To je sve ono što nas obavezuje, činjenica da donosimo odluku u ime zemlje. Način na koji se ova odluka donosi je katastrofalan. To političko laganje niko više ne može da razume i sa time da se složi. Ako u nekoj meri sredstvo može da opravda cilj, u ovoj meri više to ne može. Preterali ste sa tim što ste do sada radili. Pomenuti su ovde dogovori. O tim dogovorima je trebalo da govorite tokom rasprave. Trebalo je da kažete – da, sreli smo se, razgovarali smo, premijer nam je rekao jedno, mi smo odgovorili drugo. To što danas neko ne poštuje dogovore nas ni po čemu ne obavezuje da mi to prihvatimo kao argumentaciju zašto Tomislav Nikolić ne treba da bude smenjen. Sami ste se sastajali, sami ste vodili politiku, prevarili ste sve građane Srbije Ustavom, varate ih poslednjih nekoliko godina odbranom od onih posledica politike od kojih se Srbija ne može odbraniti, politike koja je sprovođena tokom devedesetih godina. Jedini način za rešavanje političke krize u kojoj se zemlja nalazi bio je raspisivanje izbora. Za to nismo imali snagu. Videćemo da li je greška ovo što se danas radi. Naš stav je da je to upravo tako, kao što mislim da je greška povlačenje Dulićeve kandidature, zato što se radikali pozivaju na Poslovnik, zato što se pozivaju na zakon i red, oni koji su dokaz nepoštovanja zakona i reda. Mi ćemo podržati zahtev za smenu Tomislava Nikolića, dobro je što će biti smenjen. Problem je što će to biti samo kratkotrajno olakšanje, ili će svi oni pozitivni efekti koji prate činjenicu da će on biti smenjen sa mesta predsednika parlamenta, sa funkcije koju je nedolično i nedostojno obavljao žaleći za tim što Srbija nije ruska provincija, biti kratkoročni. To treba reći u ovoj raspravi. Ako se danas smenjuje predsednik parlamenta, onda se mora govoriti iskreno o razlozima za tu smenu. Mi želimo da parlament dobije svog predsednika i spremni smo da podržimo kandidata Demokratske stranke, to takođe treba reći. Ali, od kandidata DS-a očekujemo da nas posmatra sa uvažavanjem koje mora postojati naspram činjenice da je za nas glasalo 220 hiljada građana ove zemlje. Oni su glasali zbog jedne politike. Mi smo tu politiku formulisali kroz tri osnovna pravca, koja nisu izraz naše ucene Demokratske stranke, nego naše želje da zajedno sa vama počnemo konačno da menjamo ovu zemlju. Kandidat za predsednika parlamenta koji želi podršku LDP-a mora razumeti naše stavove. Tražimo od njega vrlo jasne odgovore na pitanje da li je spreman da formira komisiju za lustraciju i na takav način doprinese profilisanju građanske, moderne, demokratske Srbije, one Srbije u kojoj se za politiku ispostavlja račun odgovornosti, kao što se ispostavlja u svakom drugom poslu, za politiku ratova, za politiku obračuna sa sopstvenim građanima, za politiku koja nas je dovela na optuženičku klupu Međunarodnog suda pravde, onu klupu na kojoj smo osuđeni ne zbog toga što smo izvršili genocid nego zbog toga što ga nismo sprečili, što nismo sankcionisali one koji su ga izvršili, gospodine Dačiću. To očekujemo kao odgovor od kandidata za predsednika Skupštine. Drugi odgovor koji želimo da čujemo, da li je spreman da pokrene pred Odborom za ustavna pitanja parlamentarnu raspravu o promeni Ustava, koji je donet glasanjem koje je trajalo dva dana, tako što su građani na glasanju pokradeni. Treći stav, takođe veoma važan za LDP, to je pitanje spremnosti predsednika parlamenta da u okviru ove institucije konačno započne definisanje mehanizama kojima će se uspostaviti odnos između politike i biznisa u Srbiji. Istu odgovornost za ovu zemlju ima lider najveće stranke i direktor najveće kompanije. Ne želimo da ratujemo protiv bogatih i uspešnih ljudi, ali ne pristajemo na ono što je postalo pravilo političkog života u zemlji. Ne pristajemo da neko kupuje našu politiku zbog toga što ima lični interes za tako nešto i to želimo da kažemo ovde u parlamentu. O tome želimo ovde da razgovaramo. To su tri uslova, tri kriterijuma koji, po našem mišljenju, novog predsednika parlamenta definišu kao predsednika koji će Skupštinu učiniti drugačijom od onakve kakva je ona bila poslednjih nekoliko godina. Onda smo spremni da podržimo ne da bi neko drugi radio taj posao u naše ime, nego da podržimo čoveka sa kojim ćemo zajedno taj posao raditi. Što se tiče sudbine dosadašnjeg predsednika parlamenta, on je predstavnik velike stranke; mislim da ste, gospodine Nikoliću, zaboravili da ovo nije prvi put da vas je Vojislav Koštunica prevario. Nadam se da je poslednji. Ne zbog toga što je to dobro za SRS, već zbog toga što on, kao nosilac političkih vrednosti Miloševićeve epohe, konačno mora biti doveden u poziciju u kojoj se našao i sam Milošević tokom 2000. godine, u poziciju političara sa kojim niko više ništa ne želi da radi jer je rezultat tog posla šteta za društvo i samo lična korist jedne osobe. Nisam, gospodine Mrkonjiću, iskoristio sve svoje vreme i nadam se da ćete to ceniti.
Hvala, gospodine Jovanoviću. Reč ima gospodin Vučić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da kažem da sam, iskreno, veoma zadovoljan što Čedomir Jovanović podržava inicijativu Miloša Aligrudića, da svi budu na jednom mestu, da celoj Srbiji bude jasno šta se večeras ovde zbiva, da svi znaju da između njih nema nikakve razlike i da su na istom putu evroatlantskih integracija, da se otprilike utopimo u Atlantski okean, a bez Kosova, šta ima veze, to može. I to da nam bude predsednik Skupštine, majko rođena! Gospodine Jovanoviću, nisam u stanju da vam odgovaram. Prosto sam siguran, kad ljudi ovo slušaju da ne mogu ni svojim očima ni ušima da veruju, da gledaju da im nešto nije u redu ili sa tonom ili sa slikom. Vi nekome držite predavanje o ljudskim pravima i slobodama. Vi, koji ste glasali iz Bodruma i Soluna; vi koji se hvalite spaljivanjem Skupštine i linčovanjem ljudi. Sve što ste napravili i uradili, uradili ste najdirektnije protiv elementarnih ljudskih prava i sloboda. Vi biste da se obračunavate sa političkim protivnicima na najgori komunistički način. Kad kažem komunistički, ne želim da povredim poštene komuniste, kojih ima mnogo. Aligrudiću, vratite se na mesto i pristojno sedite. Ako vas građani nisu birali da ih ne varate, onda su vas birali da pristojno sedite tu. Ili vas stežu hulahopke, ne znam šta je u pitanju. Izvinjavam se, to je Šutanovac rekao, ja to ne bih nikada rekao. Gospodine Jovanoviću, vi ste na čudesan način u stanju da sve vidite otprilike kao u konkavnom ogledalu. Da vi govorite o Kosovu i Metohiji, o tome čega treba da se lišimo ili ne treba da se lišimo, optužujete Aligrudića da li je ovaj špijun ili nije špijun. Za razliku od Aligrudića, moram da kažem da sam ponosan što sam član Srpske radikalne stranke, kod nas se to ne menja. Mi smo i u ponedeljak mislili ono što je Aligrudić rekao, ali to mislimo i večeras. Što se tiče balista, da sede u LDP-u, to nije rekao Aligrudić, nego ja, i ponosan sam što sam vam rekao istinu, jer tu sede balisti koji se bore za nezavisno Kosovo. I to je moje demokratsko pravo. (Predsedavajući: Hvala vam, gospodine Vučiću. Izvinjavam se, gospodine Vučiću, vreme je isteklo.) Dakle, nemam ništa protiv toga da vi izlažete svoje ideje, ali nemojte da imate ništa protiv toga što se mi za drugačije ponašanje zalažemo. Na kraju, nisam razumeo ono o ličnoj koristi, ili ne znam čemu. Gospodin Nikolić je večeras došao u Narodnu skupštinu Republike Srbije sam, bez pratnje, bez ijednog telohranitelja, svojim automobilom. Sa kim ili čime ste vi došli? Koliko je njih potrebno da vas čuva od vaših prijatelja? U tome je, gospodine Jovanoviću, razlika. U tome što Tomislav Nikolić, kao domaćin, ume da ispeče dobru domaću rakiju, koja je džabe za komšije, prijatelje i za sve druge, a vaša flaša vina košta 4.000 evra, dok naš narod nema leba da jede. U tome je razlika, gospodine Jovanoviću. I u tome. To je pitanje za gospodina Aligrudića. Kako, gospodine Aligrudiću, sada? Sve sam razumeo, razumeo sam kako vi možete i sa ovim izdajnicima i sa ovim špijunima, kako ste ih lepo okarakterisali u ponedeljak. Baš ste lepo govorili [[mislim da sam vam čak i čestitao u pauzi]] , baš lepo i veoma ubedljivo i argumentovano. Što je najvažnije, istinito sasvim. Kako ćete sada, gospodine Aligrudiću, i sa Čedom Jovanovićem; još i Čekua da dovedete u Narodnu skupštinu, da glasate protiv Tome Nikolića. Svaka vam čast, gospodine Aligrudiću. Ali, bez obzira na moj osmeh, Srbija vam ovo neće zaboraviti, preveliki je ulog, ulog je Srbija, ulog je naša otadžbina, a sa otadžbinom nema igre. Hvala vam.
Hvala vam, gospodine Vučiću. Po Poslovniku, gospođa Radeta.
Dame i gospodo, gospodin Čedomir Jovanović je povredio članove 103. i 104. Poslovnika Narodne skupštine. Nisam pogledala malopre kada je prolazio da li je obuo one nove cipele što je pre neki dan kupio u jednom butiku u Sava centru. Kada je došao sa devet telohranitelja da kupi cipele, ušao u butik, žene su se sledile; morale su da zatvore butik i niko nije mogao da uđe unutra dok on ne isproba svoje cipele. Smejete se, ali to je istina. Devojke koje rade u tom butiku nisu mogle da dođu sebi od straha kada su videle Čedine telohranitelje. Posebno se pitaju, pitam se ja i pitaju se građani Srbije odakle ih, Čedomiru Jovanoviću, plaćate, a ovde pokušavate da se suprotstavite i tražite, ne znam, nekakav odnos prema tajkunima, novobogatašima itd. Zar se ne plašite da će vam Dragoljub Marković oduzeti kuću koju vam je dao? Čume mu je dao stan, ali Čume je trenutno u Splitu, pa ne čuje šta se dešava, ali "Krmivo" je u Surčinu i sluša i bojim se, Čedo, da nećete imati gde da se vratite večeras. Bilo bi zaista dobro da kada govorite za ovom govornicom, pošto se zalažete, navodno, za demokratiju, pričate o nekakvim demokratskim principima i načelima, malo povedete računa o Poslovniku Narodne skupštine. Istina, mi smo navikli od vas iz vremena kada ste bili u ovoj Narodnoj skupštini, kad ste bili potpredsednik Vlade, ne da ne poštujete Poslovnik, već da ne poštujete ni zakone, ni Ustav Republike Srbije. Danas to ovde otvoreno zagovarate i javno izgovarate da ne poštujete Ustav Republike Srbije i zalažete se za nezavisno Kosovo i Metohiju. Ponašate se onako kako ni u jednoj državi nijednom građaninu, a kamoli političaru i nekakvom predsedniku neke političke stranke ili političke grupacije, ne bi bilo dozvoljeno. Mi srpski radikali nećemo govoriti o tome šta bi trebalo da se desi sa strankom koja se na taj način ponaša i koja otvoreno zagovara otcepljenje dela teritorije. Očekujemo reakciju nadležnih državnih organa, ali nažalost, vi se tako i ponašate zato što znate da nema tih nadležnih državnih organa, zahvaljujući Vojislavu Koštunici i Borisu Tadiću. Mi nemamo ni Ustavni sud, ni državnog tužioca i zato mogu ljudi poput Čedomira Jovanovića da izađu za ovu govornicu i na neku televiziju... Naravno, ne mogu na neko drugo javno mesto, jer nije baš svejedno, i uz devet telohranitelja, pojaviti se i reći ono što se gospodin Čedomir Jovanović usuđuje da izgovara za ovom govornicom.
Hvala vam, gospođo Radeta. Po Poslovniku, gospođica Nataša Jovanović, a posle Dragan Todorović, replika.
Gospodine predsedavajući, zaista se ne bih javila povodom ovog izlaganja gospodina Čedomira Jovanovića, javljam se po članu 100. Poslovnika, ali me je inspirisala ova priča uvažene koleginice gospođe Radete. Moram da je dopunim zarad javnosti, da građani Srbije znaju o kakvoj se, što bi rekao gospodin Vučić, intelektualnoj i svakoj drugoj gromadi i heroju radi, kao što je gospodin Čedomir Jovanović. Kada nema devet telohranitelja, kada nema Tačija, Čekua i ostalih koji ga svesrdno podržavaju, gospodin Čedomir Jovanović je manji od makovog zrna i plaši se nekoga kao što je Dragoljub Marković zvani "Krmivoje". Moram da vam ispričam jednu priču koja je simpatična i interesantna, pa posle neka se Čeda pokrije po ušima i da nam više ovde ne mlati i ne pokazuje kakav je veliki junak. Imao je Čeda jedno kuče, koje rase ne znam, to je lepa osobina da ljudi imaju životinje. Kuče je ogrebalo "jaguar", skupoceni automobil "Krmivoja". Evo, Čeda se smeška, zna da je istina, ali ne zna odakle ja znam tu priču. Naravno, Dragoljub "Krmivoje" nije bio kod kuće, Čeda onako uplašen, unezveren, a znate, sve to u vreme kada je bio navodno najsilniji i najjači ovde, možda je to bilo i za vreme kada ste uvodili vanredno stanje, stvarno ne znam. Ali, kuče ko kuče, ogrebalo "jaguar". Šta će Čeda da radi, krstario po celoj Srbiji i poslao svoje čauše, nađe nekog dečka tamo iz okoline Jagodine, taj je specijalista za to. Kumio ga i molio i kaže mu – dođi brate, pomagaj, tri puta ću više da ti platim od tarife samo sredi, inače sam gotov kada "Krmivoje" dođe. Eto, takav je Čedomir Jovanović.
Reč ima gospodin Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja uvažavam sve poslanike u ovoj skupštini, njih je birao narod i oni imaju pravo da iznose svoje stavove i svoje političke poglede, i tu nema nikakvih problema. Međutim, postoji i obaveza svih građana Srbije da poštuju zakon i propise. Posebno bi to trebalo da rade poslanici, da ne kažem i šefovi odborničkih grupa, odnosno predsednici stranaka. To im ipak daje određenu moralnu težinu da, kao ljudi koji bi trebalo da budu odgovorni, rade u skladu sa zakonom. Kod gospodina Čedomira Jovanovića postoji jedan problem. On bi prvo morao da uradi neke stvari, pa tek posle toga da izlazi za govornicu Skupštine Srbije. Vi znate da ste morali Odboru za sprečavanje sukoba interesa da prijavite izvore finansiranja svoje kampanje. Neću ovde nijednog momenta da posumnjam da te pare nisu legalne. Ne daj bože da su iz nekih kriminalnih ili nekih drugih izvora. Duboko verujem da je gospodin Čedomir Jovanović sve te pare stekao. Nisu one male, da se razumemo, ali ako je mogao gospodin Đelić za ovo kratko vreme 11 miliona evra, zašto ne bi mogao i Čedomir Jovanović. Gospodine Jovanoviću, na sunce sa izvorima koji su vas finansirali. Recite građanima Srbije odakle vam 60 ili 70 miliona za proteklu kampanju, pa onda prozovite bilo koga. Do tada ćutite, gospodine Jovanoviću. Razumem da vi ovde govorite o određenim sistemima vrednosti kao čuvar vatre, kao čuvar demokratije, pa ko ima veće pravo od vas da govori o tom pitanju. Vi ste čovek koji je u toj oblasti najpozvaniji. Nekoliko kurseva je završio kada je u pitanju demokratija. Prvi kurs u Šilerovoj, danima ga je izučavao. Normalno, posle toga se ide na onaj viši, a to je Surčin; tu su stvari potpuno jasne, pa za Čedom Jovanovićem je celo preduzeće "Beograd put", sa merdevinama, kompresorima, i gde god pređe ulicu oni naprave zebru. Kako neko uopšte ima pravo da posumnja u Čedomira Jovanovića i u njegove namere da ovoj zemlji donese nešto dobro? Gospodin Čedomir je od 5. oktobra možda najveća žrtva te demokratije, odmah mu je džip otišao u vazduh. Ali od koga, gospodine Jovanoviću, da li od one prethodne vlasti, nenarodnog režima? Ne, nego od onih sa kojima ste 5. oktobra palili Skupštinu.
Replika? Po Poslovniku? Izvinjavam se, doktore, momenat, ne može kaže replika, samo šefovi poslaničkih grupa. Da, gospodin Aligrudić, pa onda gospodin Dačić. Po Poslovniku. Koji član, izvinite?
Član 101. Rekao sam da je poslanik dužan sa uvažavanjem da se odnosi prema ostalim poslanicima. Gospodin Jovanović, interesantno, već iks puta izlazi ovde da, u jednom čudnom maniru, drži lekcije nama srpskim radikalima, kaže sve i svašta. Dobro što kaže sve i svašta, to nije toliko ni važno, hoću samo na jednu stvar da ga podsetim. Kazao je u svom izlaganju da treba smeniti Nikolića zbog raznih stvari i da mu uopšte nije stalo ni do Nikolića, ni do onog drugog, onaj drugi je Koštunica. Gospodine Jovanoviću, srpskom narodu nije stalo do vas, budite svesni toga. Vi udruženi, skupljeni sa koca i konopca, dobili ste jedva 5%, vi u srpskom narodu ne uživate toliki ugled da možete da reprezentujete srpski narod. Gospodine Jovanoviću, moram da vam kažem, ova vaša dresirana verzija govora, koja se ponavlja, verbigeracija, tako se naziva u stručnim terminima, mene već zabrinjava, kao što me zabrinjava i odsustvo vaše kritičnosti. Odsustvo kritičnosti, zar vi ne shvatate koji deo srpskog stanovništva predstavljate, stvarno je za veliku brigu. Želim da vam kažem još nešto. Kada neko izlazi i kaže vam da je on stalno u pravu, onda, verujte, to nije demokrata, to je ono što ide ka autokratiji, to je ono što ide ka totalitarizmu. Vi ste predstavnik totalitarizma u ovom parlamentu, jer svaka vaša je u pravu. Narod, doduše, to ne priznaje, a vi ste svesni da su vaše vrednosti vrlo visoke, vaš vrednosni sistem. Šta je vaš vrednosni sistem – džipovi, telohranitelji, i vi se na to smejete. Smejte se vi, milion ljudi u Srbiji posla nemaju, nemaju telohranitelja, nemaju džipove. To je vaš vrednosni sistem, tome vi pripadate. Kažete, srpski radikali se ne pridržavaju zakona, a vi javno izađete i kažete – Ustav mene ne interesuje, to je stvar tako nepravedno doneta. Otkud vam pravo da govorite o legitimitetu, legalitetu, kada Ustav, vrhunski dokument ove zemlje, ne priznajete. Malo se sredite, nešto sa kritičnošću nije u redu; zašto, ja ne znam.
Po Poslovniku. Izvolite, gospodin Ognjen Mihajlović, ne znam sva imena poslanika, izvinjavam se. Gospođica Nataša mi pomaže, vrlo dobro.
Naravno, povreda Poslovnika, izazvao je gospodin Jovanović. Imam izvesnu zamerku gospodinu doktoru koji je pre mene govorio. Naime, vi ste rekli da srpski narod ne mari za gospodina Čedu Jovanovića. Smatram da je to malo šire, ne mari za njega nijedan Rom u Srbiji, nijedan Mađar i sve ostale naše drage komšije i prijatelji drugih nacionalnosti. Jednom rečju, niko živ za njega u ovoj Srbiji ne mari. To je što se tiče ovog dela, međutim, moram da se osvrnem na jedan mnogo ružniji stav gospodina Jovanovića, kada je pokušao da proceni emotivno stanje predsednika Skupštine gospodina Tomislava Nikolića, rekao je da mu se čini da je on tužan, nesrećan, šta li, ne mogu baš tačno da ga citiram, ali nisam puno pogrešio. To bi otprilike značilo da smo i mi srpski radikali tužni, nesrećni ili šta već. Ne, gospodine Jovanoviću, gospodin Nikolić je samo veoma pristojan i neće otvoreno nekome da se smeje, naravno. Mada ovde zaista ima elemenata i za plač. Ne bih se tako oštro, jer to jednostavno nisam ja, nije moj stil, osvrnuo na novokomponovanu koaliciju DS-a, DSS-a, staru neuzvraćenu ljubav, koja je u ponedeljak prošli eskalirala jednom velikom ljubomorom. To bih poredio više sa situacijom Barselona-Getafer, na to mi liči, 5:2 u Barseloni, a tamo 4:0; ko bi rekao, ali desilo se. Grandiozni, gromada fudbaler Ronaldinjo, pa ništa. Ovde grandiozni gospodin intelekt pokušava da predribluje ne samo ovu skupštinu, nego kompletan srpski narod jednom rečenicom koja je trajala, otprilike, 13 sekundi. Desilo se to i to, konstatacija i gotovo. Ne, gospodine Aligrudiću, vi ćete morati malo duže, opširnije i detaljnije da objašnjavate srpskom narodu, ne meni, meni je sve jasno, šta se to u stvari desilo, ko ste vi i zašto to radite, da li je u pitanju zaista vaša ljubav prema državi ili nešto drugo. Mislim da je u pitanju nešto drugo. Da raščistim sam sa sobom da li sam u pravu, pomogao mi je jedan vaš bivši stranački kolega, gospodin Obren Joksimović, koji je bio svojevremeno i ministar zdravlja. Pitao sam ga u ondašnjoj Saveznoj skupštini – što to ti napusti DSS? Kaže čovek – nisam ja ušao u DSS da mi Mišković, Delta Mišković, bude predsednik Vlade, nego Vojislav Koštunica. Na kraju, gospodine Petroviću, vi ste pokazivali ovde našu uspešnu knjigu "Politički ortakluk kurve Del Ponte i kurve del Koštunice", pa sada znate zašto je ona napisana, zašto je dr Vojislav Šešelj svojoj knjizi dao takav naslov. Mislim da ne treba nekih detaljnijih objašnjenja. Hvala.
Hvala, gospodine Ognjene. Reč ima gospodin Aligrudić, a gospodin Dačić da se spremi. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, iskoristio bih ovu priliku da, u ime DSS-a, izložim naš stav povodom predložene tačke dnevnog reda. Naravno da svako ima pravo da govori o tome šta o njemu drugi misle ili da tumači postupke drugih. To je deo političkog života i mislim da je to normalno. Zato i nemam nameru da odgovaram na pojedine optužbe. Smatram i da su date samo u funkciji političkog objašnjenja ili političkog ugla gledanja onoga što se desilo, onih koji su govorili, na šta svakako imaju prava. Moje je da objasnim zbog čega smo potpisali ovaj predlog, ali pošto je ovde postavljeno pitanje i zbog čega smo glasali za Tomislava Nikolića, biće mi izuzetna prilika i velika čast, prvo, da svakako izrazim zahvalnost predsedniku parlamenta za, po našem mišljenju, korektno obavljenu dužnost do večeras. Govorim u ime Demokratske stranke Srbije. Druga stvar, biće mi neobično zadovoljstvo, što je retka prilika da drugi čine, da i sam sebe citiram, kada je reč o sednici održanoj u prošli ponedeljak. Između ostalog sam rekao, što stenogram kaže: "Pred sobom imamo dva predloga za izbor predsednika Narodne skupštine. Inače, po političkoj praksi, svi znaju, kada se bira predsednik Skupštine, to obično reflektuje volju skupštinske većine koja se očituje na taj način što se pre toga ili istovremeno sa tim dogovori politika koju će skupštinska većina zastupati i ta politika se u svim državama, za koje znam da su demokratske države očituje preko izabrane vlade. Dakle, izborom vlade se definiše politika koju zastupa skupštinska većina, braneći tu vladu, po pravilu, mada i tu ima izuzetaka u poslovnicima određenih država, ali po pravilu, u poslovnicima je predviđeno, to je politička praksa, da i predsednik skupštine bude izabran tako da reflektuje tu skupštinsku većinu. Za nas iz DSS-a ne bi nijednog trenutka bio problem da glasamo za bilo kog kandidata kog predloži bilo koji naš budući koalicioni partner, ukoliko dogovora o formiranju vlade u tom trenutku ima. Pri tom, u tom smislu, ne želimo da raspravljamo o personalnim rešenjima. Za nas bi rešenje naših koalicionih partnera koje bi nam bilo predočeno bilo apsolutno prihvatljivo ukoliko je deo dogovora. Nažalost, danas nemamo dogovor o formiranju Vlade Republike Srbije. U situaciji smo da imamo dva predložena kandidata. Jedan kandidat je predstavnik političke stranke koja ima 64 mandata u ovom parlamentu. Druga politička stranka, a to je ona politička stranka sa kojom moja politička stranka nijednog trenutka nije vodila pregovore, ni razgovore o formiranju skupštinske većine, podrške nekoj vladi u ovom parlamentu, koja je predložila svog kandidata za predsednika Narodne skupštine, ta politička stranka ima 81 mandat u ovom parlamentu. Jedna od mogućnosti je bila da se svi dogovorimo oko jednog kandidata. Međutim, logično je glasati za kandidata one grupe koja ima najviše poslanika u parlamentu, u ovom slučaju to je SRS." Dame i gospodo, na toj istoj sednici sam rekao i sledeće: "Što se tiče principa, pozivam sve", znači, sve sam pozvao "da uradimo ono što je razumno, a ne ono što nam je političko bitno, a razumno je podržati kandidata najveće poslaničke grupe, što ne isključuje mogućnost ni da budu izbori, ni da se formira definisana skupštinska većina", jer mi u tom trenutku to nismo ni znali. Pored toga, nakon što sam sebe citirao, radi reference citiraću i nešto što je rekao gospodin Tomislav Nikolić, replicirajući ili govoreći povodom izjava jednog od narodnih poslanika. Dakle: "Zato, gospodine...", da ne kažem koji, "... imate pred sobom izbor: ili ćete glasati za gospođu Milošević ili za Tomislava Nikolića. Nemojte nijednim izmišljenim argumentom da opravdavate kako ćete to uraditi. Nije tačna vaša teza da vas ovde neko laže i da ne sme da vam kaže da se, kao, formira neka vlada, nego samo skupštinska većina. Nemojte da svrstamo u jednu od tri grupe one kojima to večeras ponavljam već četvrti ili peti put i prave se da ne razumeju. Imate pred sobom izbor. Birate predsednika Skupštine, ne birate vladu. Da birate vladu, to bih vam već rekao" itd. Poštenja radi, objasniću, jeste, gospodin Tomislav Nikolić je govorio o tome da je predsednik Skupštine jedno, a Vlada, kao drugi organ vlasti, drugo. Ono što sam ja hteo da objasnim, to je da je upravo stav DSS-a bio i ostao isti, nepromenjen nedeljama, i pre nego što je postignut dogovor o formiranju vlade i sada kada je očigledno postignut, a to je da Skupština ne može da funkcioniše bez izabranog predsednika Skupštine, da u trenutku kada nemamo dogovor o skupštinskoj većini koja, po nama, znači samo jedno - definisanu politiku države kroz izbor izvršnog organa vlasti, nije moguće funkcionisati bez izabranog predsednika Skupštine, da su u tom trenutku bila ponuđena dva rešenja, od kojih jedno, iz krajnje principijelnih razloga, za nas nije bilo prihvatljivo, i drugo, koje je bilo logično, razumno i prihvatljivo. Mi ćemo se verovatno i nadalje razlikovati, svi u ovoj skupštini, povodom ovog našeg izrečenog stava, ali to je za dalji razvoj događaja irelevantno. Za nas je prirodno, kao što sam više puta rekao – i pre šest-sedam nedelja novinarima koji su bili okupljeni u Skupštini Srbije, pre oko tri nedelje novinarima koji su bili u Skupštini Srbije, pa na sastanku šefova poslaničkih grupa u više navrata i tog ponedeljka o kome se ovde govori – za nas je ovo bilo jedino moguće i prihvatljivo rešenje u tom trenutku. U odnosu na to kako su ovde vršeni poslovi predsednika Skupštine, ako je to bilo pitanje da mi objasnimo, na samom početku sam rekao, po našem viđenju stvari, reč je o korektno obavljenim poslovima predsednika Skupštine, ali je naš nedvosmisleno jasan politički stav da kada se formira skupštinska većina (što smo pre dva meseca najavili i od tog stava nismo odstupili, niti nam pada na pamet) svakako pozicija predsednika parlamenta mora reflektovati novu političku realnost. Svakako da se ovo moglo i može razrešiti na različite načine. Istini za volju, ti različiti načini su pominjani u našim razgovorima i nuđeni, ali očigledno da je opredeljenje bilo da se to učini na ovaj način. Nemam ništa protiv. Dakle, sasvim je u redu otvoriti raspravu povodom predloga za razrešenje, jer onaj drugi način bi značio da nema rasprave. Upravo smatram da to nije problem i neću da se bunim zbog toga. Smatram da je pravo izabranog predsednika Skupštine da se sam opredeli koji je način za njega najbolji i da je u redu za poslaničku grupu SRS da ima priliku da, onoliko koliko smatra da je potrebno, odbrani svoj stav i najverovatnije će sam predsednik parlamenta iskoristiti svoje pravo da kaže šta on misli o svemu. Moram reći nešto što je istina, a to je da se mi iz DSS-a kada smo birali predsednika parlamenta nismo opredeljivali za politiku države. Kada smo govorili žestoko, čak i jedni protiv drugih, u Skupštini Srbije u ponedeljak, govorili smo tako zbog toga što su u toku bili teški i dugotrajni pregovori o formiranju vlade, iznošene su i teške reči i teške sumnje, ali to danas nije bitno. To samo znači da je postignut dogovor o vladi. Šta to znači još za DSS? Za nas to znači i sledeće: da je u tu novu vladu i poslove nove vlade utkana politička platforma DSS-a, a to znači i da nam ne pada na pamet, sada i nikada, dok ova politička stranka postoji, da bilo kakvo pridruživanje EU ili evroatlantske integracije menjamo za sudbinu ove države, kada je reč oteritorijalnom integritetu i suverenitetu. Ne pada nam na pamet da ikada menjamo Kosovo i Metohiju za pridruživanje EU. Onog trenutka kada nam to neko bude stavio kao uslov, tog trenutka, što se DSS-a tiče, neće biti pridruživanja EU, jer tu cenu nijedna država, koja se do sada pridruživala EU i ušla u EU, nije nikada platila, pa bi bilo krajnje neobično da se od bilo koje države traži da takvu cenu ikada plati. Dakle, ta stvar mora biti jednom za svagda ovde raščišćena i vrlo jasno stavljena do znanja svima onima koji ovaj prenos prate. (Predsedavajući: Gospodine Aligrudiću, da li idete do 20 minuta?) Nastaviću. Za reč se nismo javljali u ranijem toku sednice i uglavnom tu nije ni bilo rasprave, već se rasprava uglavnom vodila korišćenjem poslovničkog prava na reagovanje po pravu replike ili povodom povrede Poslovnika. To je legitimno i to je u redu. Ali, ovo što sam sada izneo, bez obzira na sve što se čulo u protekla dva i po ili tri sata, iznosim tek sada zbog toga što jednostavno nisam hteo, a ni poslanici DSS-a, da koristimo ovo pravo iz Poslovnika, kako bismo na taj način oduzimali dragoceno vreme. Ako ćete me pitati ko je kriv za protek dragocenog vremena, naravno, krivi su oni koji su se pred narodom legitimisali da tako dugo pregovaraju o ovome što ćemo imati sutra ili prekosutra na dnevnom redu, a to je formiranje vlade. Ali, kakve koristi ili kakve štete raspravljati o svemu tome sada ima? Naročito koristi. Bojim se da nema. Šteta je što vladu nismo formirali ranije. Šteta je što ova sednica nije bila pre mesec dana ili pre dva, ali to je prosto tako. Mi smo sebe ograničili jednim rokom u Ustavu da bismo naterali sebe, verovatno podsvesno pretpostavljajući da do ovakve situacije može doći, da bi se ipak u dogledno vreme institucije ove države uspostavile. Dobro je što smo to uradili. Znamo države koje nemaju takve odredbe u ustavu, kao što je bio slučaj, relativno skoro, sa Švajcarskom, gde je to činjeno 10 meseci, i prava je sreća za nas što to nije bilo tako i ovde. Ima država gde je to činjeno nešto manje, dva i po meseca, kao što je u Nemačkoj, u Češkoj sedam meseci. Prava je sreća da se mi nismo našli u takvoj situaciji, kao što su one države koje su pregurale rok od tri meseca. Očigledno je da je politička scena Srbije zaista vrlo različita, da mi imamo političke stranke koje se ne mogu lako svrstati na dve strane. Kada je reč o podeljenoj Srbiji, to je poslednja stvar ili, zapravo, ta stvar uopšte ne postoji u političkom rečniku, u programu DSS-a, mi smatramo da se možemo deliti po političkim uverenjima, ali ne možemo deliti Srbiju. To smo govorili u našoj izbornoj kampanji. Uopšte, svi razlozi koje smo i večeras čuli, a naročito od jedne strane u diskusiji, na neki način liče na neke razloge koje smo imali prilike da čujemo od onih sa kojima se nismo najbolje u svemu razumeli, barem ne o ovom pitanju, pa se onda jednostavno vidi koliko je Demokratska stranka Srbije bila u pravu kada je smatrala da Srbiju ne treba veštački deliti; politički da, ali veštački ne, na mrak, beznađe i na raj, divotu sa druge strane. Jer, jednostavno moramo prihvatiti da različito politički mislimo, moramo prihvatiti ono što je za Srbiju najbolje i raditi po našem najboljem uverenju. Jednostavno, sve što smo do sada uradili, i glasanje u ponedeljak i ovo što činimo danas i dogovor o vladi koji smo napravili, rezultat je našeg nastojanja da pronađemo najbolje rešenje za sve nas, da državni organi Srbije funkcionišu i da imamo u vidu one probleme koje država u ovom trenutku najviše ima. Čuli smo u prethodnim diskusijama, a i večeras pomalo, da se taj najveći problem koji Srbija ima, a to je sudbina Kosova i Metohije, ovde na neki način upotrebljava u jednom maniru koji, po meni, nije korektan. Za mene je važno da smo postigli dogovor o formiranju vlade, da političke stranke koje su taj dogovor postigle ostanu odane principima koje smo zajednički dogovorili. Ako to bude tako, onda za ovu državu neće biti problema. Mislim da će onda ova politička koalicija i ova skupštinska većina funkcionisati za dobro i interes ove države, a nikako na njenu štetu, uvažavajući pravo onih poslaničkih grupa koje ostaju u opoziciji da žestoko brane svoje političko uverenje i da ga ovde iznose na način kako to oni vide da treba i kako to Poslovnik Narodne skupštine dopušta, ali izražavajući istovremeno nadu da će pri tome imati u vidu i krajnji rok kada je reč o konstituisanju državnih organa Srbije i da posle tog roka to više neće biti moguće. U tom smislu vam se zahvaljujem što ste me saslušali. Jednostavno, želim da nastavite dalje da radite kako ste naumili, a što se tiče poslanika DSS-a i mene lično, nakon ovog objašnjenja koje sam dao, mislim da neće biti razloga da više učestvujem u raspravi, niti da učestvujemo u replikama, niti da se javimo povodom povrede Poslovnika, ne bismo li sa našim kolegama koje možda misle drukčije od nas raspravili pitanje koje oni pokreću. Prema tome, vi koji mislite da treba da učestvujete u raspravi i dalje, vi to činite. Mi mislimo da su razlozi koje smo izneli i zbog čega smo potpisali predlog za razrešenje Tomislava Nikolića dovoljno sadržani u ovome i da ne iziskuju mnogo dužu, žučnu i veliku raspravu. Hvala vam.
Po Poslovniku, gospodin Čanak, a onda za repliku gospodin Todorović, gospodin Vučić, gospodin Petrović i gospodin Šajn, vi ste prvi. Molim poslanike da bude malo tišine. Daćemo pauzu kada završe šefovi poslaničkih grupa, a to će biti za pola sata.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, gospodine predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, upravo sam dobio obaveštenje, pošto sam se javio po članu 104. Poslovnika, da je naš predstavnik na Eurosongu gospođica Marija Šerifović pobedila i u tom smislu joj čestitam, ali sam hteo da kažem nešto drugo. Njena pobeda je otvorila niz pitanja u ovoj skupštini, a to je, pošto smo od predstavnika Hrvatske dobili 10 poena, od predstavnika Makedonije 12, od predstavnika Crne Gore 12, a od Rusije pet, mislim da gospodin Tomislav Nikolić mora biti smenjen. Zahvaljujem.
Hvala gospodinu Čanku, ovo je lepa vest. Reč ima gospodin Dragan Todorović.
Gospodine Čanak, samo kratko. Kad god bi Hrvati dali bilo kom predstavniku Srbije 12 poena, ja mislim da niko, i da je bio, od strane Srba ne bi dao ni jedan jedini poen. Ali, nisam se javio zbog gospodina Čanka, nego zbog gospodina Aligrudića, koji je otišao... A, tu je. Gospodine Aligrudiću, vi ste citirali sami sebe, ali ja ću vam citirati nekoga ko vam je odgovorio te noći u Skupštini. Neću reći ko je taj poslanik. Rekao je posle vašeg govora: "Gospodine Aligrudiću, vidi se da ulazite u jedan potpuno jasan način govora, koji pokazuje na koju stranu ste vi nepovratno krenuli. [[Aplauz od strane DS-a.]] Vi pokušavate da budete veći katolik od pape, ali to ne biva. Teško ćete vi biti gori od radikala, samo ćete propasti, ali to nije moja stvar. Vaše odluke su vaša odgovornost. Želim nešto ovde da vam kažem, što ne može da me ostavi bez odgovora, gospodine Aligrudiću. Da li ste vi svesni da nas optužujete za izdaju? (Odgovor poslanika Aligrudića sa mesta - da.) Dakle, gospodine Aligrudiću, potvrđujete danas da smo mi, dakle, DSS nas je, odnosno ovlašćeni predstavnik u parlamentu je proglasio Demokratsku stranku izdajničkom strankom. (Uzvici od strane radikala - jeste.) Dakle, potvrđuje gospodin Aligrudić, Demokratska stranka Srbije od svog ovlašćenog predstavnika u parlamentu je proglasila DS izdajničkom strankom. Naravno, nije prvi put gospodine Aligrudiću." Reći ću vam šta je politička nedoslednost, a videćete knjigu koja je prilično velika i debela. "Reći ću vam šta je politička nedoslednost, a videćete kada bude bilo glasanje za predsednika parlamenta. Ta knjiga se zove 'Politički ortakluk kurve Del Ponte i kurve del Koštunice'." Imate li sada nešto protiv naslova, gospodine Petroviću?
Reč ima gospodin Šajn.
Javljam se po Poslovniku, član 101. Eto tako mi Romi marimo, pa predstavimo dobro Srbiju, pa se Srbija podigne na pobedničko postolje u Evropi, a neko nama kaže – Romi ne mare o nečemu. A kako to, ne može to tako da bude. Ja bih vas zamolio ovako: nemam ništa protiv da se velike partije dogovaraju, sukobljavaju, bore u nekim svojim mišljenjima, ali mislim da je prošlo to vreme da se manjine koriste kao moneta za potkusurivanje. Ja sam Rom i onda kada mi neko kaže da ne marim o nečemu, mislim da sam ili priglup ili ne znam da razmišljam, jer onda ili ne mislim o Čedi, ili ne mislim o Tomislavu Nikoliću, ili ne mislim o Dušanu Petroviću, o Dačiću, o Čedi Jovanoviću... Bogami, voleo bih kada Romska partija bude u ovoj skupštini predložila donošenje antidiskriminacionog zakona da svih 250 poslanika glasaju za to; kada predložimo deklaraciju o trajnoj brizi o deci u Srbiji, da svih 250 poslanika glasa o tome. Voleo bih da o deklaraciji o integraciji Roma u Srbiji glasa svih 250 poslanika, jer kada se osnivala prva novinsko-izdavačka ustanova u Evropi na romskom jeziku, ceo parlament Vojvodine je glasao, i to je primer Srbije, tako moramo da radimo i to je prava stvar. Zaista vas molim još jednom, nemojte niko više da bude arbitar ni manjina ni nekih drugih građana, neka svako priča u ime svoje partije, u ime svojih birača, u ime onih ljudi koji su ih birali, a jedino Skupština Srbije može da bira i da govori u ime građana Srbije. Hvala najlepše.
Gospodin Aleksandar Vučić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, pokušaću malo da uozbiljim posle onoga o čemu je govorio gospodin Čanak. Ne znam ko je i iz koje zemlje dao koliko glasova za koju pesmu, srećan sam, kao i svaki drugi građanin, ako predstavnik Srbije pobeđuje, ali moram da primetim da vam nije baš dobra paralela, gospodine Čanak. Na stranu što su i u Austriji i Sloveniji i u onome što se danas naziva Hrvatska Srbi bili ti koji su glasali za našeg predstavnika, a ne neko drugi. To vas ne treba mnogo ni da interesuje. Sa druge strane, moram da vas obavestim da je Rusija ta koja neće da nam otme Kosovo i Metohiju, a da oni sa kojima se vi družite i koje najviše volite po svaku cenu hoće da nam otmu Kosovo i Metohiju. Nekako mi se čini da je to prilično drugačije, mnogo različito, a da je našoj zemlji Kosovo i Metohija ipak najpotrebnije. Sa druge strane, plašim se, ako tražite ostavku Tomislava Nikolića zbog toga, da bi onda Tomislav Nikolić 100 godina ostao na mestu ne predsednika parlamenta, već na mestu predsednika Srbije. Što se vas tiče, ne vas lično samo, već svih vas koji podržavate te koji nam otimaju Kosovo i Metohiju, ne biste ovaj parlament videli ni na razglednici. Javio sam se zbog gospodina Aligrudića i zbog onoga što je on ovde izneo, jer je na blag, ali netačan način pokušao da demantuje ono što sam večeras izgovorio o razlozima za pravljenje dogovora što se tiče izbora Tomislava Nikolića za predsednika Skupštine. Naravno, najpre, pošto nam je jedan od poslanika ovde prigovorio to što smo razgovarali i dogovarali, ja još nisam čuo da je moguće da se nešto uradi u bilo kojem forumu, a da se prethodno ne dogovorite sa nekim. Podrazumeva se da je dogovora bilo, to smo saopštili tog dana. Međutim, nije tačno ono što je rekao gospodin Aligrudić, naprotiv, to je potpuna neistina – da nije bilo razgovora o državnoj politici, o budućnosti Srbije i o tome kako Srbija da izađe iz krize u kojoj se danas nalazi. Dakle, o tome smo razgovarali i o tome se dogovorili, da Tomislav Nikolić bude izabran za predsednika Skupštine, da držimo jednu snažnu instituciju kao što je Narodna skupština, da preko parlamenta u svakom trenutku možemo da pošaljemo jasnu poruku svetu šta mislimo o Kosovu i Metohiji, šta mislimo o onim zlikovcima koje vi volite najviše, a koji nam ubijaju dete ili nam otimaju teritoriju, potpuno svejedno, jer i jedno i drugo rade; čak ne morate metaforično ni da upoređujete, jednom su ubijali decu, sada nam otimaju teritoriju, pa sada za svakoga, šta vam je gore. Dakle, suština je bila u tome - šta mi to možemo za našu zemlju da uradimo, i to je bio plan i dogovor. Nažalost, predstavnici DSS-a taj dogovor su pogazili. Oni su ga brutalno prekršili, tri dana posle toga. Oni kažu večeras – Tomislav Nikolić je dobro radio svoj posao. Oni kažu – mi smo zadovoljni načinom na koji je obavljao posao. Niko ne može da kaže da nije dobio reč, da je dobio opomenu, da su mu uzimane pare, kao što je to rađeno u vreme vaše demokratije. Da vas podsetim, u to vreme ste izbacivale ljude koji su bili na 500 km odavde, jer su vam se pričinjavali ovde u masi radikalskih poslanika. Ovo o čemu mi večeras govorimo, bez obzira što su kasni sati, nije vreme za sprdnju, jer će vreme za kajanje biti veoma dugo, posle formiranja vlade, kako oni kažu, demokratskog bloka, u kojoj će vam potpredsednik biti jedan koji ima 11 miliona evra samo na jednom računu, u kojoj će vam ministri biti oni koji ne znam da li su se ikada tim poslom u životu bavili ili završili određene škole, biće oni koji vam otvoreno kažu da nije važno šta će biti sa teritorijom Republike Srbije, biće oni koji se ne sekiraju i ne odgovaraju na saopštenja Nikolasa Bernsa, koji kaže – uzećemo vam Kosovo i Metohiju, ali super je što nema radikala. Suviše je ozbiljna stvar u Srbiji da bismo se mi u ovom visokom domu igrali oko bilo čega. Radost zbog pobede Marije Šerifović ili bilo koga drugog je za neko drugo mesto. Naše je da građanima učinimo da mogu da se raduju ne samo kada imamo jednu sportsku, umetničku ili ne znam kakvu pobedu, nego da se raduju zbog života, da žive bolje, da znaju da žive na svojoj teritoriji, da onom detetu večeras u Prilužju koje gleda ovaj prenos možete da kažete – sine, ili kćeri, ti ćeš i sutra da budeš u Srbiji, a ne na Čekuovom i Tačijevom Kosovu. Zato se mi večeras ovde nalazimo, zbog ozbiljnih poruka, zbog ozbiljne države, a ne zbog toga što bi trebalo da napravimo bilo kakvu šalu ili da prevarimo ili pređemo našeg političkog protivnika. Znam da predstavnike vlasti sada ništa ne interesuje, opijeni slavom sada zamišljaju kabinete, automobile, telohranitelje, gde će koje, gde koju sekretaricu prebacuju, koji je tender sledeći, koliko vredi ona kasarna, koliko ova kasarna, za koliko će da prodaju EPS, a za koliko NIS, kolika je provizija na jednom, a kolika na drugom. Baš ih briga za raspravu i o Tomislavu Nikoliću, baš ih briga za bilo šta. Samo je važno što pre se dočepati. A Kosovo, pustićemo da prođe dva ili tri meseca, zaboraviće narod, baš ih briga. Neće zaboraviti. To je neodgovorno istorijsko ponašanje, to je neozbiljno istorijsko ponašanje. Građani Srbije nisu budale, građani Srbije su pametni, pošteni, obrazovani ljudi, u političkom smislu, i oni dobro znaju da večerašnja smena Tomislava Nikolića nema veze sa tehnikama i tehnologijama, večerašnja smena Tomislava Nikolića, uz saglasje širokog fronta od Čedomira Jovanovića do Vojislava Koštunice, jasno pokazuje kakve su namere vlasti u Srbiji. Namere vlasti u Srbiji su da vode politiku protiv Srbije, a da nam se svakog dana hvale kakve će vizne olakšice da budu. (Predsedavajući: Gospodine Vučiću, molim vas, završite.) Izneću vam jedan podatak, znam da za ovaj podatak ne znate, gospodine Mrkonjiću, a ni ostali poslanici, dobio sam ga danas. Znate li koliko je puta pomenuta sintagma "vizne olakšice" u prethodna tri dana? Govorim samo o TV medijima sa nacionalnom pokrivenošću – pomenute su vizne olakšice 191 put, a tema suprotstavljanje otcepljenju Kosova i Metohije je pomenuta svega 12 puta. Na šta je to Srbija spala, ljudi, kada su vizne olakšice pomenute 191 put, a Kosovo i Metohija 12 puta? Pogledajte dokle je Srbija dovedena zbog onih koji pričaju gluposti o berzama. Nije tu Jovanović, hteo sam da mu očitam lekciju o berzama, pošto on o tome blage veze nema, da mu objasnim. Ali, naučiću ga sledeći put šta je to što je uticalo na pad i na rast berze, šta se zbivalo, kakvi su fondovi radili neke stvari, zašto se to predviđalo, zašto se očekivalo itd. U svakom slučaju, veoma je važno da ljudi u Srbiji znaju da vi vodite Srbiju putem koji je potpuno drugačiji od onoga kakvim bi, na mestu predsednika Skupštine, želeo da je vodi Tomislav Nikolić. Još jedno bih rekao, da ne smetnete s uma, kada se već radujete. Čestitajući našim pobednicima moram da vam kažem da je to, između ostalog, i zbog motivisanosti naših Srba širom sveta što je Tomislav Nikolić predsednik Skupštine. Zbog toga čestitke i njoj i Tomislavu Nikoliću naravno.
Hvala, gospodine Vučiću. Ima reč gospodin Dačić, po Poslovniku. Izvinjavam se gospodinu Čanku, jer kažu da Poslovnik ima prednost, dame i gospodo.
Gospodine predsedavajući, zamolio bih vas, znam da ste pod uticajem vaše potpredsednice, koleginice, da pogledate malo i na drugu stranu, pošto sam se odavno javio za reč. Ovo vam govorim ne zato što nemam vremena da čekam, nego zato što je izašao čovek kome sam hteo da repliciram. Kome sada ja da repliciram? Vi meni uzimate pravo da kažem Čedi Jovanoviću šta hoću da mu kažem. Ako može neko da ga pozove ili da pošaljete telohranitelje da ga dovedu, nema problema. On me je spomenuo, i ja sam se zaista javio za repliku. U međuvremenu ste davali reč kolegama poslanicima i po tom osnovu. Molio bih vas stoga da poštujete red na ovoj sednici ukoliko želite da ostanete potpredsednik parlamenta. Gospodin Čeda Jovanović je spomenuo SPS i mene lično, a i izručenje Slobodana Miloševića, napadajući Koštunicu što je on tada rekao da je u pitanju državni udar. Citraću knjigu Zorana Mijatovića koji je bio (zna gospodin Đelić, koji je tada bio ministar) zamenik načelnika resora za državnu bezbednost u Vladi Zorana Đinđića. On je napisao knjigu. Dakle, 28. juni 2001. godine, dan kada je izručen Milošević, kaže: "U moju kancelariju...", znači to je u kancelariji državne bezbednosti, odakle je Milošević helikopterom odveden na NATO aerodrom u Tuzli, pa dalje za Hag, "...stižu šef Haške kancelarije, Dejvid Blek iz CIA, diplomirani šekspirolog, koji na ovom slučaju zamenjuje svog šefa, čuvenog Dejvida Nejbora, koji će zbog špijunskog šurovanja sa generalom Perišićem godinu dana kasnije biti proteran iz Beograda. Blek je supervizor cele akcije. Posle njega stiže mlađani Čeda Jovanović, sa svojom svitom koju čini brojno obezbeđenje iz sastava JSO." Podsetiću vas, to su jedinice za specijalne operacije. Tu je bio Legija, gospodo. "To isto obezbeđenje je u vreme pobune JSO takođe dopratilo mlađanog Jovanovića do Gorana Petrovića u Institut i otišlo u Kulu da se pridruži protestu svoje bratije." Postavljam jedno pitanje: šta je bio Čedomir Jovanović, dame i gospodo, u to vreme? Dana 28. juna 2001. godine Čedomir Jovanović je bio šef poslaničkog kluba Demokratske stranke u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Otkad to šefovi klubova hapse ljude po Srbiji? Ko je njemu dao pravo da učestvuje u hapšenju jednog čoveka i njegovom izručenju? Pošto on danas napada gospodina Miškovića, pogledajmo ono što piše Zoran Mijatović: "Kasnije, posle izručenja, odlazimo u restoran "Deltino", koji drži vlasnik kompanije "Delta" Mišković, gde ministar daje večeru. Na večeri smo bili ministar Mihajlović, ja, Ivan Đorđević, šef kabineta Dušana Mihajlovića, domaćin Mišković, gospodin iz CIA Dejvid Blek, britanski obaveštajac Monkton, Čeda Jovanović itd." Kako mu je tada Mišković bio dobar da organizuje večeru povodom izručenja Miloševića, a sada mu nije dobar, posle šest godina vlasti, za vreme vlasti DOS-a? Pošto ja nemam ovo kome da pričam, Čeda Jovanović nije tu, ja bih sačekao da se vrati. U svakom slučaju, želim da kažem da se ovo što pričam ne odnosi na Demokratsku stranku, jer je ona smenila i isključila iz svojih redova Čedomira Jovanovića. Prema tome, da je bio dobar, verovatno bi ostao u vašoj stranci. Ali, reč je o tome, kako može jedan šef poslaničkog kluba da učestvuje u hapšenju? Zamislite da sada gospodin Petrović ili gospodin Mića Albijanić, kada je bio šef poslaničkog kluba, učestvuje u hapšenju nekog čoveka ovde u Srbiji. Da li je tu u pitanju zloupotreba političkih i državnih ovlašćenja, ili je kada je u pitanju hapšenje političkih protivnika sve moguće, dame i gospodo? To je ta pravda o kojoj govorimo, i to je to poštovanje demokratije i ljudskih prava. Pošto je Čedomir Jovanović otišao, zamolio bih vas, gospodine predsedavajući, pošto imam pravo na 20 minuta, da me kasnije prozovete, ali nemojte to da bude u pet ujutru. Mi smo se dogovorili da sednica traje relativno kratko, barem do 4,30. Izgleda da se javlja za reč gospodin Batić. Jesam vas ja spomenuo? Kako sam vas spomenuo? Vi, gospodine Batiću, niste bili u Institutu bezbednosti, niste bili na večeri, barem nisam mogao da nađem tako nešto. Jedino ako hoćete da ispravite ovog Zorana Mijatovića. On je bio, dame i gospodo, vaš zamenik načelnika državne bezbednosti Srbije, ne naš. Kada on tako piše, šta bi pisali neki drugi, koji bi bili objektivniji od njega. Hvala vam.
Molim za još malo strpljenja, imamo još dve replike i dve diskusije po Poslovniku. Ima reč gospodin Jovan Damjanović. Kada završe diskusiju šefovi poslaničkih grupa, predlažem pauzu od pola sata, u kojoj će se održati Administrativni odbor. Odmah bih vas obavestio, takođe, da ima 22 prijavljena poslanika koji žele da diskutuju i govore. Izvolite, gospodine Damjanoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, ovih dana smo čuli dosta toga neverovatnog ali istinitog. Agonija građana. Pitam se sada, u vezi sa ovim brzim stavovima i promenom jednog demokratskog predsednika koji je izabran, kakva je sada agonija građana. Kako ćemo sada objasniti građanima šta se desilo za 24 sata, a imali smo jednog demokratskog predsednika izabranog većinom glasova ovde u parlamentu? Neka neko to objasni, ja to sigurno ne mogu da objasnim. Bilo je ovde reči o izdaji. To treba neko da objasni Strašno je kada se u današnjem srpskom parlamentu govori o izdaji ove države u ovom parlamentu. A slušali smo i to. Mislim da je to strašno, jer su ovde većinom Srbi koji vode računa o svojoj državi, o svom narodu i uopšte o državnim interesima. Ali, i toga je bilo. Ja nisam kompetentan da dam obrazloženje. Onaj koji je kompetentan i prozvan neka kaže. Čujem, kažu, kad dođu radikali na vlast doći će do ratnog stanja, mi ćemo braniti Kosovo. Sigurno da ćemo braniti Kosovo, ne samo radikali, nego svi u ovoj državi, i Srbi i manjinski narodi. Sigurno ćemo ga braniti, ne da idemo da ubijamo, da ratujemo, postoje i druge demokratske metode, koje SRS i te kako zna da upotrebi. To su politički dijalozi, ambasadorski, diplomatski kontakti i to je naša borba u SRS kako da se odbrani Kosovo. To su kontakti sa međunarodnom zajednicom, sa Evropom i svima onima koji su kompetentni za pravo jedne države na njen integritet i suverenitet. Postoji mogućnost, ako ima prava, prava će se poštovati po svim međunarodnim i evropskim deklaracijama. Ukoliko je sila, onda će sila uraditi kako je bombardovala ovu Srbiju, ubijala naš narod, uništavala naše resurse u ovoj državi, tako će da nam uzmu i Kosovo. Danas menjamo jednog predsednika parlamenta koji je izabran, koji je danas političar koji poznaje celokupnu političku transverzalu. A zašto ga menjamo, ako je u interesu Srbije i ako je u interesu ovog društva? To oni znaju zašto ga menjaju, a znamo i mi zašto se menja i šta treba da se desi. Danas su izašli, i unazad nekoliko dana, romski predstavnici političkih partija, govorili su šta su govorili... (Predsedavajući: Gospodine Damjanoviću, molim vas završavajte misao.) Ako mi dozvolite, ako ne, nastaviću kasnije. (Predsedavajući: Kada bude bila diskusija imaćete priliku.) Molim vas, vidim da se gospodin Šajn uvek obraća Srpskoj radikalnoj stranci. Srpska radikalna stranka je najdemokratičnija politička stranka u ovoj državi. U našoj stranci ima Roma, Bugara, Mađara, Slovaka, molim vas, da li je to onda demokratska stranka, politička, jer pripadnika svih naroda i narodnosti ima u našoj stranci. Srpska radikalna stranka je napravila presedan u svetu, imenovala je jednog ministra, Roma, koji je i te kako puno radio za razvoj svog naroda u ovoj državi. Omogućeno mu je u svim sferama kroz institucije države da pomaže svom narodu. SRS je omogućila romskom narodu i infrastrukturu, kanalizaciju, vodovod, stanovanje, obrazovanje i sve ono za šta nije bilo mogućnosti dok nisu došli radikali, ne samo u Zemunu, nego i u mnogim drugim... (Predsedavajući: Nemojte, gospodine Damjanoviću. Završavajte, molim vas.) Dobio sam jedan faks i zamoljen sam od predstavnika romske zajednice. Dozvoljavam da romske partije imaju svoje glasače koliko ih imaju, ali ako kažemo, što su i sami rekli, da je to pandan Srpskoj radikalnoj stranci koja ima 180.000 Roma, smatram da smo mi u SRS, i ja kao Rom, kompetentni za romska pitanja u ovoj državi. Niko ne pominje dekadu Roma, što je vrlo važno.
Hvala vam, gospodine Damjanoviću, ja moram da se izvinim vama, nemojte se ljutiti, biće vremena za diskusiju.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se kad i gospodin Ivica Dačić. Nažalost, ne vidim da je gospodin Čedomir Jovanović prisutan u sali, ali potpuno je jasno zbog čega se stalno obraća poslanicima Srpske radikalne stranke. Srpska radikalna stranka je najmoćnija politička opcija u Srbiji. Milion i 200 hiljada građana Srbije je glasalo za SRS. Za njegovu opciju i opcije koje su oko njega glasalo je oko 200 hiljada građana. Problem je samo oko onih milion građana koji su glasali za SRS. Za razliku od gospodina Čedomira Jovanovića, koji kaže da Ustav Republike Srbije nije sveto pismo, predstavnici SRS su se zalagali za Ustav, za to da Kosovo i Metohija bude sastavni deo Srbije, i za formiranje Skupštine. Za sve to gospodin Čedomir Jovanović se zalaže u potpuno suprotnom pravcu. Razumem da nazovidemokratske stranke nemaju odgovornost, već u strahu od najmoćnije i najveće političke stranke, SRS, formiraju blokove koji profunkcionišu silom tek u naletu zbog SRS. Jedina ozbiljna stranka je upravo SRS, a to shvata i Zapad. Zato su reakcije takve, u strahu da ne dođe neko ko zaista brine o interesima građana, o njihovoj budućnosti. Oni vide i priznaju našu snagu upravo ovakvom reakcijom, inače bi dozvolili raspad ionako trulog demokratskog bloka. Odnosno, svako pametan bi dopustio da SRS pokaže na delu kroz institucije da li poznaje posao ili ne poznaje, pa tek onda može da kritikuje neuspeh i nekvalitetan rad. Dame i gospodo, oni su upravo priznali da je gospodin Tomislav Nikolić sposoban da vodi državu, ali ne po diktatu moćnika, već isključivo u interesu građana Srbije, i to na demokratskim principima. Zato danas građani, koji vide šta se sa njihovom izbornom voljom čini, govore – hvala Srpskoj radikalnoj stranci za Ustav, hvala Srpskoj radikalnoj stranci koja je Evropi pokazala i održala lekciju iz demokratije kada je konstituisala Skupštinu, hvala SRS koja poziva na razum i odgovornost. Neodgovorni i nerazumni su iz Demokratske stranke i Demokratske stranke Srbije koje više od tri meseca brinu o sopstvenim interesima a sada izvršavaju naloge iz inostranstva, zaboravljajući da su odgovorni jedino pred sopstvenim narodom. Malopre je Miloš Aligrudić očigledno izgubio deo stenografskih beležaka gde piše: ''Izvinite, morao sam da se javim po Poslovniku, jer prosto je neverovatna lakoća sa kojom izgovarate neistinu, gospodine Petroviću", mislim da se vama obraćao. Hvala.
Hvala. Reč ima gospodin Čanak.
Gospodine predsedavajući, uvaženi gospodine predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, uvaženi narodni poslanici, dame i gospodo, repliciram na nastup gospodina Aleksandra Vučića koji me je oslovio zbog toga što smatra da sam suviše šale uneo u moje izlaganje. Međutim, zaista sam pokušao da, u skladu sa svojim prvim govorom, dam častan izlaz svima nama, da kroz nešto što će biti jedna dobra prilika i kroz malo šale damo svima nama šansu da relaksirano izađemo iz ovoga što će se sigurno pretvoriti u prosipanje dodatne žuči i dodatne nesreće ionako unesrećenim građanima Srbije. Međutim, gospodine Vučiću, pošto ste me prozvali, moraću da vam repliciram zbog nekoliko vaših iskaza. Rekli ste da je pobedi našeg kandidata na "Evrosongu" pomoglo to što su Srbi širom sveta glasali, uključujući Hrvatsku. Kako ima Srba u Hrvatskoj, gospodine Vučiću, kada stalno tvrdite da su ih odande sve proterali? Ko je onda tamo glasao, gospodine Vučiću? Ili ste vi to prozvali najedanput po potrebi, kada treba ima Srba, kada ne treba nema Srba. Spomenuli ste Rusiju. Znate, ako aktuelni ruski ambasador u Srbiji ovoga trenutka ima kao glavnu misao, koju je ponovio u više navrata, da se Rusija brani u Srbiji, upamtite šta sam rekao, tako se u ovoj istoj sali govorilo da se Srbija brani u Kninu, pa onda više nije bilo Srba u Kninu, a ja bih da Srba bude u Srbiji, ako je moguće. Svi znamo kroz istoriju šta se događalo kada su nas Rusi branili. Dalje, to što ste spominjali te koje ja navodno jako volim, ne znam šta ste pod tim mislili, pretpostavljam da ste pod tim mislili na NATO i ostale koji su bombardovali Srbiju, podsetiću vas da je Rusija pridruženi član NATO-a. Ta ista Rusija, u koju se toliko uzdate. Istovremeno, 1999. godine, kada je prva bomba bačena na Srbiju i pala na Novi Sad, otišao sam u novosadski korpus i prijavio se za dobrovoljca, svi mi članovi Lige socijaldemokrata Vojvodine, upravo zbog toga što kada počnu da padaju bombe tu više politike nema, onda smo svi u istom frontu. To tako biti mora kod svakog patriote, onoga ko je iskren patriota, a ne po zanimanju. Upravo zato, gospodine Vučiću, molim vas da razumete moje pokušaje da u ovu zemlju vratimo malo razuma i malo pozitivne energije, što ste vrlo uspešno oduzeli ovom narodu u proteklih 15 godina.
Ja vas molim, samo jedan minut. Čovek se digao. Gospodine Batiću, sedite u prvi red, molim vas. Izvinite. Reč ima Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, moraću da vas razočaram, gospodine Čanak. Gospodin Čanak je inteligentan čovek, ali gospodin Čanak nikad nije želeo dobro Srbiji i srpskom narodu. Gospodine Čanak, na vašu žalost, Srba na području okupirane Srpske Krajine i avnojevske Hrvatske i dalje ima, ni blizu onoliko koliko ih je bilo, jer su ih vaši saveznici, Stjepan Mesić i ostali nastavljači ustaške ideologije, na najgori mogući način proterali sa njihovih ognjišta. Da vas obavestim, danas u Vukovaru objektivno živi oko 50% Srba. Dakle, ne sa onima što ih iz Rijeke i Zagreba dovode da glasaju da bi dobili izbore i da bi napabirčili većinu, nego onaj narod koji živi tamo. Žive naše starine u kninskom Kosovu, Lici, Kordunu i Baniji. Da li je to razlog da se na bilo koji način ekskulpira najteži zločin posle Drugog svetskog rata koji je ustaška vojska počinila, a to je proterivanje 300, 400 ili 500.000 ljudi? Mislim da nije. To nema veze s nama. Nije ih proterivao niko od nas, nego su ih proterivali Franjo Tuđman i ostali nastavljači Pavelićeve ideologije. Vidim da vi to podržavate i pravite tu koaliciju, u kojoj ima onih koji podržavaju Pavelićevu ideologiju ili se sastaju sa najvišim sledbenicima Pavelića. Podsetiću vas na sastanak, nemojte da odmahujete rukama ni glavama, podsetiću vas na sastanak Ivane Dulić-Marković sa najvišim predstavnikom danas živih ustaša Antom Đapićem, koji drži sliku Ante Pavelića u sali za konferencije za novinare, i koji se hvali time. Ali, što je najgore, oni su se oficijalno sreli na teritoriji Republike Srbije. Time je Republika Srbija dala dobrodošlicu jednom od najvećih zlikovaca i zločinaca, jednom od ljudi koji su nastavljači ideologije koja je počinila najviše zla nad srpskim narodom. (Nenad Čanak sa mesta: Kada se desio taj sastanak?) Taj sastanak se dogodio negde pre četiri meseca, kod Subotice, vrlo precizno da vas obavestim. Novine su objavile i fotografije. Tom sastanku je prisustvovao i gospodin Lađević iz Vlade Srbije. Nemojte da ste nervozni, jer moram da vam objasnim nešto što se tiče Rusije. Složio sam se pred Đorđem Vukadinovićem oko jedne stvari... (Predsedavajući: Gospodine Vučiću, držite se vremena.) Gospodine Mrkonjiću, slušam vas treći put kako me na tri minuta i 10 sekundi opominjete. Gospodina Čanka niste opomenuli na pet i 10. (Predsedavajući: Gospodin Čanak je držao neki red.) Neću odgovarati ništa, gospodine Mrkonjiću. (Predsedavajući: Izvolite, gospodine Vučiću, završite.) Samo bih želeo da vam odgovorim na to o Rusiji, gospodine Čanak. Ne znam, nekada nas je Rusija direktno štitila, nekada manje direktno, ali koliko se sećam, nikada nas Rusija nije bombardovala, nikada nije sprovela nijednu vojnu akciju protiv Srbije i nikada nikakvo zlo nije učinila nijednom stanovniku srpske države, sem onih koji bi počinili krivično delo na bilo koji način. Ovi vaši... Uzgred, Rusija je član Partnerstva za mir, ali te preciznosti nisu toliko važno. Nevezano za to, ovi vaši prijatelji o kojima govorite da bi trebalo da nas štite, pitam vas, što nas, gospodine Čanak, ne štite, što nam uzimaju Kosovo i Metohiju? Vi ste govorili da će nam to dati i da ćemo to imati, da je to demokratsko pitanje. Na šta se sve svelo demokratsko pitanje – na to da ne smeju radikali da vladaju, nego moraju naši da vladaju da bi nam na kraju maja oteli Kosovo i Metohiju. Je l' to demokratsko pitanje? Da li je to suština demokratije za koju se zalažete? Kao i Cobelova demokratija; koliko je para Cobel uložio u izbore? Samo je Inicijativi mladih dao 20.005 evra za izbore. Da li je to demokratija u Srbiji? Mislim da nije, gospodine Čanak. Srbiji su potrebne ozbiljne promene, ali Srbiji je pre svega potrebna jedna ozbiljna država. Ozbiljne države nema, ako se sa njom igrate, šalite i sprdate. A mi? Ili je neki problem u nama, ne znam koje prirode; da nas neko bije po glavi i što nas on jače bije po glavi, mi imamo obavezu da sve češće i više vičemo - mi vas volimo. Što više Evropska unija i Amerika budu tukli i udarali Srbe po glavi, vi ćete još jače da vičete - mi vas volimo, to što nas bijete baš nam je lepo. Ta vrsta bolesnog mazohizma ne postoji ... Traje onoliko koliko ja kažem, gospodine Batiću. Pravi parlamentarizam je taj da se ne mešate, nego da pustite poslanika da kaže onoliko koliko treba. Znam da biste vi opet vanredno stanje da uvedete, ali vreme vanrednog stanja je prošlo. Vi ste ga sprovodili, gospodine Batiću, u delo. Siti su građani vašeg sprovođenja vanrednog stanja. Ne dirajte, gospodine Čanak, sa ove govornice jedinu zemlju koja danas je na strani Republike Srbije i srpskog naroda. Možemo da volimo ili ne volimo Ruse, Amerikance, ali Amerika nam otima Kosovo i Metohiju, Evropska unija nam otima Kosovo i Metohiju, a Rusija nam brani Kosovo i Metohiju. Voleli vi ili ne, to je današnja situacija. U budućnosti, budemo li se ekonomski približavali Rusima, posebno zahvaljujući njihovoj energetskoj moći, širićemo svoju ekonomsku moć; budemo li slušali vas i vaše političke ideologe, bićemo još veći magarci, jer će samo štap i šargarepa da se uvećavaju, a Srbija neće sem štapa i šargarepe dobiti ništa.
Hvala vam, gospodine Vučiću. Gospodin Batić ima reč. Molim vas posle pauze, stvarno ću se držati Poslovnika u delu minutaže, a to jedino znam da radim.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se najpre povodom replike, a sada reklamiram i povredu Poslovnika. Gospodine predsedavajući, morate da vodite računa o dnevnom redu. Poslednjih sat vremena smo se naslušali svega i svačega, ali ne i onoga što je tema dnevnoga reda, a to je smena predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Dakle, ovde se pojedini poslanici bave više Čedomirom Jovanovićem, kao da je podnet predlog za njegovo razrešenje a ne za razrešenje Tomislava Nikolića. To je jedna stvar. Druga stvar, uopšte nije važno čijim je glasovima pobedila na "Evrosongu" Marija Šerifović. Važno da je to prva pobeda samostalne i nezavisne Srbije, za koju su, inače, jedino bili Demohrišćanska stranka Srbije i Liga socijaldemokrata Vojvodine. Samo da se zna. Što se tiče Kosova, priča o Kosovu, o izdajnicima itd., jedva čekam raspravu o Kosovu, ali neću na to večeras da trošim vreme, pa da vidimo ko je šta radio i ko šta nije radio kada su Kosovo i Metohija u pitanju. Dakle, mogu svakog da pogledam u oči pa da vidimo ko se borio protiv albanskih separatista, a ko je prećutkivao njihov teror, zločine i separatizam, jer su na taj način opravdavani naši zločini i naš teror, jer su neki naši sunarodnici u naše ime činili zločine i onda se pravila ravnoteža zločina. Ali, to nije tema. Ono što je danas tema, to je politika šibicara, čas ga vidiš, čas ga ne vidiš, ova nije, ova nije, hajde pogodi koja jeste. Na to liči priča o izboru i razrešenju predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Dame i gospodo... (Predsedavajući: Molim poslanike da saslušaju gospodina Batića.) Dame i gospodo, pa kolike su granice moralnog pada, moralnog sunovrata, moralne bede, moralnog debakla, moralne kataklizme onih koji su pre tri dana, imenom i prezimenom, ustali i glasali javno za Tomislava Nikolića, istih onih čiji je moral na dnu, koji su potpisali danas predlog za njegovo razrešenje. Zamislite koji je to moralni debakl! Ljudi se jedino po tome i vrednuju, jer čovek je veliki onoliko koliko mu je velik moral. Dobro, pomenuo sam ja gospodina Pekića, jer je on ideolog ovih bez morala, obraza i časti, a Pekić je govorio – lični je moral osnova svake opšte politike, budimo ljudi, građani i Srbi i nikada nijednu od ovih osobina ne žrtvujmo drugoj; ko počne sa žrtvovanjem svojih vrlina završava sa žrtvovanjem tuđih života. Dakle, nismo čuli obrazloženje, odnosno čak smo čuli da je Tomislav Nikolić dobro radio svoj posao. Ako tražite nečije razrešenje, onda iznosite njegove greške, propuste, kažete loše je vodio Skupštinu, kršio je Poslovnik, možda je rekao, to je sada politički stav, da Srbija treba da bude ruska gubernija, ili je možda tumačio teoretski ili na faktički način proces uvođenja vanrednog stanja kao neku mogućnost, pa da su bar to bili argumenti. Onda možete da kažete da imaju ljudi argumente, promenili su mišljenje posle nekoliko dana, neočekivano brzo, ali moguće. Ovako, sve u redu, ali mi smo se dogovorili. Nemojte ni vi, dragi prijatelji iz DS-a, da pominjete državne i nacionalne interese. To je neistina. Nije to nikakav državni i nacionalni interes, ova vlada, na čijem čelu treba da bude isti premijer, to je državno i nacionalno zlo i u to ćete se vrlo brzo i sami uveriti. Hvala.
Hvala, gospodine Batiću. Reč ima gospodin Srđan Šajn, replika.
Replika, zato što me je spomenuo Joja Damjanović u svojoj diskusiji, Jovan Damjanović. Da li je tu moj dragi prijatelj ili nije? Jeste. Hajde da se nas dvojica dogovorimo ovako: ako misli gospodin Damjanović da ja hoću da uđem u SRS, pa će da ima boljeg poslanika, da se ne brine, stav Romske partije jeste da ne ulazimo ni u jednu političku partiju u ovom parlamentu. To je jedno. Drugo, zaista bih ga zamolio da sluša pažljivo kada neko ovde govori. Nisam se obraćao poslanicima SRS-a, govorio sam da bih voleo da 250 poslanika u ovom parlamentu glasa za neke naše predloge, a koliko ja znam, ovde ima i drugih političkih partija. Znači, vidite kako se ponaša vaš potpredsednik i gospodin Vučić, i kako komuniciramo; kada vi i ovaj mlađi kolega pored vas to budete naučili, onda će to da bude mnogo bolja situacija. Ako ste već toliki borac za nacionalne manjine, zašto njemu niste rekli kada je rekao da ga ne interesuje da bude potpredsednik u ovoj skupštini pripadnik nacionalnih manjina, e onda nismo smeli to da uradimo. Hajde da mi za ovom govornicom ne diskutujemo na takav način, jer mislim da vaša partija to drugačije shvata. Nisam siguran da je to njihov stav, kao stav koji ste vas dvoje izneli. Ja nisam nijednom rečju uvredio nijednu partiju u ovom parlamentu, jer smatram da Romska partija ima integrativnu ulogu u ovom parlamentu, a nema ulogu da ulazi u nekakve sukobe i da pojačavamo etničku distancu između Roma i drugih nacija. Vi jako dobro znate, kada su neki govorili o izbornoj kampanji o nekim partijama, uključujući i SRS, da je tu mnogo fašizma, da sam ja na televiziji rekao da ne može niko da govori o partiji koja je dobila milion birača na taj način i da nije dobro da se predstavnici manjina na takav način obraćaju javnosti. Prema tome, molim vas, imate boljih načina da predsedništvu partije pokažete da ste lojalni. Nemojte to, molim vas, preko Romske partije. Romska partija nema tu misiju. Romska partija ima jednu sasvim drugačiju misiju, mi smo rekli šta je naš program, da je naš program proevropska Srbija, da je naš program da se borimo za socijalno ugrožene kategorije, za integraciju Roma i da pokušamo da obezbedimo bolje deci, svoj deci Srbije, za sutra. Nije naš program da ulazimo u takve stvari. Zaista bih vas zamolio, dobronamerno. Kao što danas to vama kažem, na prošloj sednici sam rekao i nekim drugim predstavnicima parlamenta. Najlepše vam hvala.
Gospodin Marković, po Poslovniku, pa gospodin Čanak, replika. Za diskusiju su se javila i dva šefa poslaničkih grupa, gospodin Petrović i gospodin Dačić. Molim vas, po Poslovniku morate reći i nemojte sada, već sam i ja to naučio, kroz Poslovnik diskusiju. Šta reklamirate, molim vas?
Naravno, gospodine potpredsedniče, sigurno ću se pozvati na član. Pre nego što se pozovem na povredu Poslovnika, gospodinu Čanku bih rekao – ne morate da tražite od gospodina Vučića da vam objasni kada je to bilo, gde je to bilo i u koliko je sati eventualno bilo, imate gospodina Kuntić Petra, predsednika Saveza vojvođanskih Hrvata i potpredsednika opštine, koji je, takođe, prisustvovao Dužijanci i primio, zajedno sa gospođom Dulić, Antu Đapića. Prema tome, sa njim to raščistite. Inače, da obavestim građane Srbije, vi to vrlo dobro znate, Savez vojvođanskih Hrvata je u koaliciji sa Demokratskom strankom. Naravno, reklamiram član 101. stav 2. Poslovnika. Žao mi je što gospodin Čedomir Jovanović nije tu, jer se upravo na njega odnosilo. Kada ne bljuje žuč po Srpskoj radikalnoj stranci, kada ne nudi Kosovo i Metohiju i onome ko traži i onome ko ne traži, kada ne opravdava sredstva kod svojih sponzora, gospodin Čedomir Jovanović, ako ste primetili, vrti desetak praznih i ispraznih rečenica. Trudio sam se da uhvatim jednu njegovu visokoumnu misao, evo nekoliko rečenica, jedan citat. Kaže ovako – mi moramo izgraditi nove sisteme vrednosti kroz vrednosne kategorije poštujući vrednosne parametre evropske vrednosne piramide. Novostvoreni sistemi vrednosti i vrednosne kategorije u cilju evropskih i evroatlantskih integracija nude nove vrednosne sudove i evropske vrednosti. Nadam se da niste razumeli, ja nisam, doduše, moguće da sam propustio još neku vrednosnu kategoriju, tako da bi to bilo otprilike to. Dame i gospodo narodni poslanici, vi iz nedemokratskog bloka, dame i gospodo demokratori, gospodine "primerak" (a njega nema), samo gospodinu Čedomiru Jovanoviću da postavim nekoliko pitanja, ne da odgovara nama, nego neka odgovara građanima Srbije. Odakle mu onolike pare za kampanju? Više je bilborda imao nego SRS. Odakle mu pare za obezbeđenje, evo devet njih ga prati, sa tri džipa. Odakle mu pare za džipove i za onu ergelu koju drži u Surčinu? Da li se Šilerova rušila da se sakrije DNK Čedomira Jovanovića, jer iz Doma zdravlja su gledali i govorili nam da se Čedomir Jovanović svaki dan kupa u onom bazenu, a da mu Bagzi ili Tojaga drže bade mantil. Nije to bila vilica, to je bio onaj sat koji je od Krmivoja dobio, a koji košta 6.000 maraka. Što se tiče ubistva Đinđića, stalno pominje, uvek gleda u SRS kada hoće da pomene ubistvo Đinđića, a pre neki dan u Specijalnom sudu ga pomenu da li Tojaga ili Bagzi, jedan od njih, imenom i prezimenom pomenu gospodina Čedomira Jovanovića. Prema tome, nemojte više nama govoriti o tome. Razmislite ko je savetovao "zemunski klan" kako se uništavaju brojevi na puškama, ko je dao pušku ubici?
Gospodin Čanak, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine predsedavajući, uvaženi gospodine predsedniče Narodne skupštine, uvaženi gospodine Vučiću, pošto se vama obraćam, u vašem izlaganju, koliko sam razumeo, vi ste se osvrnuli na to da su u Hrvatskoj stradali Srbi od ustaškog progona. Verovatno ne znate, pa ću vas upoznati sa činjenicom da je moja porodica poreklom iz Like, iz Široke Kule, i da posle ovih ratova više tamo nema moje porodice, jer su pobijeni. To je prva stvar na koju bih hteo da vam skrenem pažnju. Druga stvar, što se tiče sastanka gospođe Ivane Dulić-Marković i Ante Đapića u Subotici pre četiri meseca, rekli ste, na Dužijanci, postavljam pitanje: ko je tada bio na vlasti i ko je tada bio ministar policije i kako je moguće da ova država nije preduzela ništa na tu temu? Mislim da je to stvar koju svi moramo imati na umu, pošto će biti jedna tačka dnevnog reda, koliko razumem, na kojoj ćemo svi zajedno morati da vidimo šta se dalje događa, jer je smena gospodina Nikolića, koliko sam razumeo, uvod u nešto o čemu ćemo tek morati da razgovaramo, tako da je to jedna vrlo korisna informacija, na koju će se morati dati odgovori u toku današnjeg zasedanja. Međutim, zašto to niste osudili, gospodine Vučiću, prilikom izbora gospodina Nikolića za predsednika Skupštine? Ta vlada o kojoj govorite, koja pušta da ljudi koji su nastavljači najmračnijih snaga fašističke Evrope sa prve polovine 20. veka, jer ustaški pokret nije ništa drugo nego genocidni fašistički pokret... Vi dopuštate, kao Vlada Srbije, da vam se takav jedan pokret šeta ovde, u obličju svojih nastavljača. Pazite, ako je to uradila aktuelna Vlada, sada ova tehnička, pre toga je bila u funkciji, ako je to uradila ta vlada, kako ste mogli da dozvolite da oni koji puštaju ustaše da vršljaju po Srbiji vama pomažu u tome da gospodin Nikolić predsedava Skupštinom Srbije? Znate, ima stvari koje ne smete sebi dozvoliti ako nećete da vas to zaprlja, a ovo je više nego zaprljalo vaša zalaganja za Srbiju i srpski narod. Kada govorimo o Kosovu i njegovom uzimanju, ne bih sada da otvaram priču o 15% teritorije, jer niko nije spomenuo koliko je to procenata građana Srbije. Znate kako, teritorija je teritorija, ali jednu državu pre svega čine ljudi, koliko se razumem u sve to. Međutim, to isto Kosovo, nemojte zaboraviti, predato je od strane Socijalističke partije Srbije, njenog predsednika Slobodana Miloševića, Kumanovskim sporazumom. Kumanovski sporazum je, nemojte zaboraviti, bio veleizdaja, napuštanje dela teritorije Srbije. Ta kategorija - veleizdaja, izgubljena je u Ustavu koji ste vi pravili sad. Te kategorije više nema, a svi znamo koja je kazna svugde na svetu za veleizdaju. Moje pitanje glasi: pošto su ruske snage, ako se dobro sećam, prve stigle na Kosovo posle potpisivanja kapitulacije, a Kumanovski sporazum ne mogu drugačije nazvati, zašto se onda nisu zadržale tamo, pa neka oni zadrže Kosovo kad su već krenuli sami? Vojska Jugoslavije je u to vreme, danas bi to bila vojska Srbije, napustila Kosovo, kao i sve državne institucije Republike Srbije. Znači, to je moje pitanje, zašto se onda toliko uzdate u Ruse? Još samo jednu stvar. Rekli ste u jednom trenutku, ako sam vas dobro razumeo, ispravite me ako grešim, da se te kvazidemokratske stranke udružuju protiv SRS-a. Pre svega, ne mislim da sve stranke koje za sebe govore da su demokratske jesu demokratske, što je pokazao slučaj Demokratske stranke Srbije, koja niti je demokratska, niti je stranka, a ne verujem ni da je Srbija, ali dobro. Sve u svemu, kada je vaš veliki podržavalac gospodin Žan-Mari le Pen počeo da dobija u Francuskoj, tamo je napravljena antilepenovska koalicija koja je uspela da zaustavi proces koji je Le Pen nameravao u Francuskoj da sprovede. Hoćete mi reći da Francuska nije demokratska država?
Za repliku se javio gospodin Vučić, pa gospodin Bajatović, pa gospodin Žarko Obradović.
Dame i gospodo narodni poslanici, moj otac je poreklom, kada ste već počeli od toga, iz zapadne Bosne, selo Čipuljić, od Bugojna kad krenete ka Kupresu, pa nema više nijedne kuće da nije uništena, a u ratu su mu pobili sve, čitavu familiju, tako da je sudbina ista, ne morate time da licitirate, jer ne vidim da je sreća ni za mene ni za vas da se u tome takmičimo. Što se tiče Rusije i onoga što su uradili, pre svega sam se zato javio, zato što su tu tema Koštunica i Đinđić. Naime, kada su došle ruske snage na Kosovo i Metohiju, Rusi su imali jedan zahtev i za jednog i za drugog, a to je da Miloševiću sude u Beogradu i Srbiji, samo da ga ne izručuju Haškom tribunalu. Imali su tvrdo obećanje, i to Vladimiru Putinu dato, da Slobodan Milošević neće biti izručen Haškom tribunalu. (Nenad Čanak, sa mesta: To je tačno.) Znam da je tačno, gospodine Čanak, zato i govorim, zbog javnosti koja to ne zna. Onog trenutka kada su Koštunica i Đinđić izručili Slobodana Miloševića, pošto smo mi iz SRS uspeli da saznamo i neke detalje, Vladimir Putin je u letu, ne mogu tačno da se setim destinacije na koju je išao, a nije naročito ni značajna za nas, rekao – povlačite svu vojsku, mene Srbi ne interesuju, kada su u stanju da svog predsednika izručuju Haškom tribunalu i da ne poštuju ono što smo se dogovorili. To je bila ključna stvar i ključni razlog zašto je, posle takvog nepoštovanja od strane Koštunice i Đinđića, ruska vojska napustila Kosovo i Metohiju. Opet nisam dobio odgovor kada su nam to Rusi učinili nešto nažao. Mi za Ruse možemo da kažemo – očekivali smo više, nadali smo se više, ali nam oni nikada nisu učinili ništa nažao. Ima jedno drugo pitanje o kojem sam hteo da govorim, nadovezujući se na ono o čemu je gospodin Čanak govorio. Gospoda Tadić i Koštunica valjda ispadoše jedini normalni u ovoj zemlji, kad vi nekoga predstavljate, otprilike – ovaj je Le Pen, ovaj je ovakav, onaj je onakav. Ne vidite da imate jedan problem – da li vi stvarno mislite da u Srbiji ima 30% ekstremista? Mislim da nema ni 3% ekstremista u Srbiji. Tih 3% plus još nešto prevarenih su u nekoj drugoj političkoj stranci. Mislim da su 30% normalni Srbi i ostali građani Srbije koji žele dobro svojoj otadžbini, svom narodu i zato glasaju za SRS. Naša politička sreća jeste u tome što naši politički protivnici nikada nisu razumeli ni ton, ni način obraćanja, ni poruke koje šalje SRS. Zato mi imamo tako veliku i široku podršku, a vi svaki put hoćete da nas uporedite - aha, eno Žirinovski je dobio osam, onaj je dobio 11, a ovaj je dobio pet negde, na to bi trebalo da ih svedemo. Ljudi, mi živimo u Srbiji. Ljudi u Srbiji misle da smo mi najbolji, to pokazuju izbori, iz izbora u izbore. Evo, druga po snazi stranka, koja je bila u koaliciji, dakle, Demokratska stranka je bila u koaliciji sa HDZ-om i sa strankom Rasima Ljajića, SDP-om, dakle, te tri stranke zajedno dobile su 300 hiljada glasova manje od Srpske radikalne stranke. Jesu li ekstremisti oni koji su glasali za srpske radikale? Nisu. Dokle god neko bude želeo na takav način da deli ljude, kao i Koštunica, u jednom trenutku možda ću da uradim, da se približim radikalima, više će da me voli običan narod, a čim su napali dva dana, sa najgorim i najglupljim stvarima, na B92, koje vređaju elementarnu inteligenciju; Toma Nikolić postao tog dana predsednik Skupštine, ne znam šta se desilo, otprilike, pa je Toma Nikolić kriv, da je postao predsednik vlade ne može da bude kriv, a ne predsednik Skupštine. Pa, 100 dana se čeka vlada, a ne predsednik Skupštine, koji nema nikakvu izvršnu vlast, ljudi moji! U kakvoj mi to zemlji danas živimo? Živimo u zemlji laži i prevare, u zemlji u kojoj će Tadić i Koštunica sve vreme da varaju narod, da govore kako su oni jedini normalni, a sve će nenormalno da rade i sve će protiv Srbije da rade. Jedini cilj će im biti: kako da nastavimo da vladamo još. Jeste li primetili jednu sintagmu – "u proteklih 15 godina"? Majstori, vi vladate više od sedam godina! Vi hoćete, kao Tito, da vladate 300 godina? Ovo sam metaforično rekao, ne mislim da je Broz zaista vladao 300 godina. Da li mislite da toliko treba da vladate, da niko ne sme da vas smeni, a da vi možete da se igrate i sa ljudima, i sa građanima države, i sa državom i sa političkim partijama? Još jedna stvar, izvinjavam se, gospodine Mrkonjiću. Oni su mislili igraju se sa Tomom Nikolićem, eto, sada smo prevarili Tomu Nikolića, kako smo mi veliki igrači. To zamišlja Vojislav Koštunica i DSS. Sada ću vam dati jednu analizu, a živi bili za dva meseca da mi kažete, kada budemo videli istraživanje javnog mnjenja, da li sam bio u pravu ili ne. Demokratska stranka Srbije za dva meseca neće imati ni 6% glasova, zbog izdaje i prevare građana Srbije koju su učinili, ne Tomislava Nikolića, ne SRS, nego onoga što su uradili što se države Srbije i građana Srbije tiče. Ja vam to danas kažem i to ćete videti. Dakle, krivica Tome Nikolića i svakog od nas u SRS-u je u sledećem: u tome što smo... Sada se nadovezujem na ono što ste rekli za Dužijancu, za ustaše koje su došle, koje se sastaju sa potpredsednikom Vlade Srbije, i niko ne sme to da kaže. Čekam sutra da me onaj ološ proglasi za nekoga ko govori jezikom mržnje, ili ne znam šta. Pitam kako može potpredsednik Vlade Ivana Dulić-Marković da se sastaje sa okorelim ustašom, otvorenim sledbenikom Ante Pavelića? Hoćete li da mi zabranite i to da pitam? Naravno da je to dobro pitanje, šta radimo. Radili smo to da pokušamo da vratimo nadu Srbiji, da možemo da je sačuvamo, da pokažemo ljudima, evo, mi ćemo da damo sve od sebe. Znamo koliko rizikujemo, znamo, čak smo razmišljali da postoji mogućnost i da nas prevare, ali smo rekli – ipak, dali su reč, i to su oni insistirali na tome, neće valjda tako brzo da prevare ne nas nego Srbiju i njene građane. Da, ali su oni mnogo brže nego što smo mislili prevarili i Srbiju i njene građane, nas onako usput. Ako je naša krivica u tome što smo želeli Srbiji dobro, što smo hteli da Srbija bude bolja nego što je danas, da pred Srbijom bude bolja perspektiva i bolja budućnost nego što je danas... Da li vi, ljudi, vidite večeras, danas, od kada su najavili smenu Tomislava Nikolića, neko nasmejano lice u Srbiji? Da li ste videli nekoga da je mnogo srećan? Ja nikoga nisam u Srbiji, sem ovih ovde u sali, ne znam koliko ih je 40-50, koji su mnogo srećni zbog toga, i nigde više nikoga nisam video. To je, dragi prijatelji, suština. Ljudi ovde hoće da imaju šansu za Srbiju, a DSS i DS, neću ni da pričam o ovim kriminalcima, kako se zove ova šifrovana grupa, o njima i da ne govorim, nije ni važno, oni su oduzeli svaku nadu građanima Srbije. Šta je na nama da činimo, šta je na nama da radimo? Naše je ne da kažemo – jao, strašno nam je i teško nam je... Možda i jeste, ali,, kao što sam rekao, ponosni smo i na ono kako je radio Toma Nikolić ovih nekoliko dana, i na to kako se večeras drži i na to šta čine poslanici srpskih radikala, ali mi moramo da se borimo, moramo da pobedimo zbog Srbije, moramo da pobedimo zbog naše dece, jer u protivnom Srbija neće imati budućnost.
Gospodin Žarko Obradović, replika, pa gospodin Dušan Bajatović.
Hvala, gospodine predsedavajući. Moram reći da sam se javio u ime poslaničke grupe SPS da reagujem na ono što je gospodin Čanak rekao. Naime, on je izašao da replicira gospodinu Vučiću, a onda onako zbrda-zdola ispričao sijaset stvari: počeo sa Likom, prešao na Suboticu, pričao o Koštunici, usput zakačio Kosovo, pričao o Le Penu i, naravno, iznosio mnogo netačnosti. Pomenuo je Miloševića u kontekstu koji apsolutno ne zaslužuje. Gospodine Čanak, birajte reči kada govorite o mrtvom čoveku i ne iznosite netačne tvrdnje. Imali ste vremena a imate i glas, imali ste mogućnosti da mu kažete šta ste mislili, pa i ako je nešto bio kriv, da podnesete krivičnu prijavu. Znate dobro da je uhapšen od strane DOS-a pod lažnom optužbom, odveden u zatvor i kidnapovan. Čuli ste večeras od poslanika Dačića i kako je kidnapovan, izručen Haškom tribunalu. Kada se govori o Kosovu i Metohiji i 1999. godini, drugi deo priče koji se, nažalost, retko čuje u ovom cenjenom domu jeste priča koju su ispričali Montgomeri i Madlen Olbrajt, da su bombardovali Srbiju 1999. godine da bi Kosovo i Metohiju izuzeli iz sastava Srbije i dali je na upravljanje Albancima. Mislim da to treba svima nama da bude nauk kada pričamo o prijateljima, i o onima koji mislimo da jesu i o onima koji mislimo da nisu. Poenta svega bi bila da mi u Srbiji imamo zajednički stav o tome šta Srbija hoće i kako Srbija to što hoće može da postigne, a ne da se međusobno optužujemo ili klevećemo. Ovo je bila čista kleveta, par ekselans, a pogotovo protiv čoveka koji je mrtav i ne treba ga provlačiti kroz političko blato koje postoji u Srbiji.
Gospođica Nadica Momirov, po Poslovniku.
Dame i gospodo, javljam se po Poslovniku, član 4. Narodni poslanik pre mene je rekao neistinu. I, radi istine, da vas obavestim nešto: pošto se više puta spominje Dužijanca, s obzirom da sam narodni poslanik iz Subotice, radi informacije, Dužijanca je tradicionalna svečanost u Subotici povodom žetve žita. Na tu svečanost pozvani su svi građani, a obično bude prisutno oko 1.000 građana. Takođe, pozvani su uvek predstavnici građana, da li su odbornici, narodni poslanici ili bilo koji drugi funkcioneri. Na toj Dužijanci o kojoj vi toliko puno pričate je bio prisutan i narodni poslanik Srpske radikalne stranke gospodin Gojko Radić. Apsolutno je bio prisutan na Dužijanci, na skupu gde je bilo 1.000 građana prisutno. On je viđen, snimljen, postoji dokaz o tome. Gospođa Ivana Dulić-Marković je bila kao Subotičanka tamo prisutna. U to vreme je bila potpredsednik Vlade. Apsolutno je jasno da će u svom gradu biti prisutna na jednoj takvoj svečanosti. Niti je ikada imala ikakav sastanak sa Đapićem, niti je bila na ručku, na kome je takođe gospodin Gojko Radić bio prisutan. Molim vas, nemojte više da pričate, sramota je što ovo radite, zbog toga što skrnavite jednu takvu svečanost u Subotici i na taj način ugrožavate interese građana Subotice.
Reč ima gospodin Dušan Bajatović, po Poslovniku, pa gospodin Čanak, replika, molim vas za malo strpljenja.
Gospodine predsedavajući, moj utisak je da ova rasprava postaje besmislena. Mislim da treba da poštujemo dobru volju i krajnje moralan politički stav gospodina Nikolića da nam dozvoli ovu raspravu, jer to po Poslovniku uopšte nije morao. I, ako sam se već javio, a propo nekih konstatacija ovde, pustite Ivanu Dulić-Marković, mnogo je veći zločin prema srpskoj poljoprivredi, nego što je primila ustaše. Gospodin Čanak je otvarao spomen-ploču banu Jelačiću u Petrovaradinu, pa mu tada neke političke tendencije nisu smetale. Osim toga, gospodin Čanak i neki drugi ovde su dovodili neobaveštene poslanike, a i deo srpske javnosti koja želi da u to veruje, oko nekih činjenica...Kojih? Prvo, Jugoslavija se nije raspala, ona je razbijena. Druga stvar, nisu Srbi u ratu sa Šiptarima, niti sa Albancima. Da je to bio srpsko-albanski ili srpsko-šiptarski sukob, ne bi nas Šiptari ni ogrebali. Danas je svima jasno da smo mi zbog nekih razloga, da ne obrazlažemo sve istorijske činjenice, verovatno nekome smetali, da li zbog toga što smo takvi sami po sebi, da li što nam geografija nalaže da smo napravili kuću na drumu, ili jednostavno nismo bili dovoljno istorijski pametni, mi smo u stvari bili u sukobu sa međunarodnom zajednicom. Ni danas Srbija ne pregovara. Razlika između Rambujea i Beča je samo u tome što se tamo pregovaralo sa Medlin Olbrajt, a ovde je pregovarao Marti Ahtisari i razlika je samo još u tome što su ipak uspeli da sednu Srbi i Albanci. Dakle, sve ostalo je, gospodo, što se tiče međunarodne zajednice, manje-više isto. Srbiji treba da se otme 13% teritorije. Još nešto, kada sam pričao o tom navodnom srpsko-albanskom sukobu, koga nije bilo, ovde je rečeno da je pitanje, da je problem Kosova pitanje ljudskih prava. Evo, i danas je na Kosovu pitanje ljudskih prava, ali Srba i pripadnika ostalih nealbanskih zajednica, i niko neće bombardovati Šiptare zbog toga. I odnosi sa Crnom Gorom su bili pitanje demokratije. Pa, danas imamo demokratsku vlast i u Srbiji i u Crnoj Gori, pa se Crna Gora osamostalila. Sve je to nešto o čemu možemo da pričamo. Gospodine Čanak, svaki rat, a mi smo bili u ratu sa NATO paktom, završava se nekim mirovnim sporazumom, i naravno da takav mirovni sporazum ima i svoj vojni aneks. Kumanovski sporazum nije nikakva kapitulacija, to je normalni vojni aneks mirovnog sporazuma koji je postignut i koji je ozvaničen u Ujedinjenim nacijama kroz Rezoluciju 1244, kojom se danas služe i Tadić i Koštunica. Uostalom, problemi sa kojima se danas suočavaju i Tadić i Koštunica su dobrim delom isti, pa ponekad i njihovi nastupi u Ujedinjenim nacijama, kao oni problemi i ona rešenja koja je nudio gospodin Milošević dok je bio na vlasti u Srbiji, gospodo. Da sada ne bih zalazio u polemiku, želim da vas pozovem na nešto drugo; dobro je rekao gospodin Todorović, možda i na večeru; hajde ljudi da se mi vratimo temi, imamo još 20 govornika. Dajte zaista da se vratimo, da mogu da kažem koju reč o onome što politički mislim šta se ovde dešava, a ova naša prepucavanja, nadgornjavanja, čini mi se, i u prethodnom sazivu ovog parlamenta građani su slušali i bojim se da će biti još dosta prilike. Još samo jedna konstatacija, ako neko Srbiju plaši ratom, onda Srbija ni vojno, ni ekonomski, ni bezbednosno, osim možda za deo rata protiv terorizma koji smo već imali na Kosovu, nije spremna, ni za šta od toga. Mi moramo da se oslonimo na srpsko jedinstvo, moramo da se oslonimo na našu pamet, na one koji žele da budu naši saveznici, pa neka je to i Rusija, i da probamo da sačuvamo Kosovo unutar Srbije. Prema tome, pozivam vas još jednom sa ove govornice, što su socijalisti činili više puta. Koliko smo odgovorni možete da vidite što opet predsedava socijalista, ali ne dnevnopolitički, nego kada treba, onda socijalisti... Pa malo i ja ovde da navijam za svoju stranku, kao što svi vi navijate za svoje stranke. Dajte, ljudi, da se dozovemo u pamet i da govori ovih 20 ljudi. Ovde je, nažalost, formirana jedna principijelna ili neprincipijelna, svejedno, parlamentarna većina, koja želi da izabere vladu, a kakva će ta vlada biti i koliko će trajati, videćemo.
Reč ima gospodin Čanak, replika, pa gospodin Radić, replika i, nadam se, onda gospodin Petrović, kao šef poslaničke grupe.
Uvaženi predsedavajući, uvaženi gospodine predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, dame i gospodo poslanici, ja bih se, s obzirom na to da su me tri poslanika spomenula u svojim diskusijama, ipak držao jednog tipa objedinjenog odgovora, odnosno objedinjene replike, pa ću odgovoriti svima. Pre svega, što se tiče Kumanovskog sporazuma (počeo bih od gospodina Bajatovića), ako je aneks mirovnog sporazuma to što se napusti deo teritorije, onda je ovo zaista bio aneks mirovnog sporazuma. Podsetio bih vas, ne završava se svaki rat mirom, već neko pobedi ili izgubi. Srbija Slobodana Miloševića je izgubila u tom ratu i zato je napustila deo teritorije koji je prepustila, i to protivustavno, dakle, protiv ustavne odredbe po kojoj niko nema pravo da potpiše kapitulaciju i niko nema pravo da napusti deo teritorije. To je prva stvar. Druga stvar, spomenuli ste otvaranje spomen-ploče banu Jelačiću. Tačno je, ja sam je otkrio, ali bih hteo, samo za vaše znanje, onima koji ne poznaju stvar, da nešto kažem. Josip Jelačić je rođen u Petrovaradinu, otprilike 500 metara od mesta gde ja stanujem. Josip Jelačić je rukopoložen od strane patrijarha srpskog Josifa Rajačića. Josip Jelačić je zajedno sa srpskom vojskom oslobađao gradove po Vojvodini. To se sve događalo na 200-tu godišnjicu rođenja bana Jelačića, i to na obroncima Fruške gore, koja za nas Vojvođane ima potpuno posebno značenje. Na Fruškoj gori se nalazi Sremska Kamenica, mesto gde je prvi put 1525. godine prevedena Biblija na mađarski jezik, Husitska biblija, i time to mesto zauzima izuzetno značajno mesto u duhovnom životu mađarskog naroda. Na toj istoj Fruškoj gori nalazi se 14 srpskih manastira, gde su, između ostalog, čuvane kosti cara Lazara kada za njih u Srbiji nije bilo mesta. Dakle, sve su to stvari koje Frušku goru čine svetom gorom za nas u Vojvodini i upravo zbog toga, u smislu razumevanja svih naroda koji žive u Vojvodini, a njih je mnogo, uzajamno poštovanje svetinja i istorijskih spomenika je način na koji mi u Vojvodini pokušavamo da živimo, uprkos naporima nekih drugih delova naše zemlje. Što se tiče izručivanja Miloševića, gospodine Vučiću, a ja bih vas zamolio da me saslušate, bio sam apsolutno protiv izručivanja Slobodana Miloševića u Hag, iz jednog razloga: izručivanjem Slobodana Miloševića u Hag on je bio automatski amnestiran od polovine svoje krivice, jer u Hagu mu se sudilo samo za ratove i ratne zločine, a ne i za zločine koje je počinio prema svom rođenom narodu, uvodeći ga u ratove, zbog čega su Srbi širom bivše Jugoslavije stradali, a zbog kojih smo došli u poziciju od - svi Srbi u jednoj državi, do toga da granice Srbije postanu one avnojevske granice, pa još smanjene za Kosovo. To je zasluga Slobodana Miloševića i za sve to je on morao da odgovara pred domaćim sudovima, uključujući još jednu vrlo bitnu stvar, a to je da nas je upravo takvom politikom koju je vodio doveo u poziciju da izgubimo međunarodni kredibilitet do te mere da nikakav sportski, umetnički i bilo kakav drugi uspeh ne može da to vrati. Rekao bih još samo jednu stvar, gospodine Nikoliću, nosim ovu crnu košulju zbog toga što sam u dubokoj žalosti zbog Srbije i mesta gde ste je doveli. Nešto drugo sam hteo da kažem. Govori se o predsedniku Rusije gospodinu Putinu, koji je rekao 2001. godine da ga ne interesuje narod koji tako izruči svog predsednika. Podsetiću vas i da su se ruske trupe povukle sa Kosova još 1999. godine i više neću govoriti. (Aleksandar Vučić, sa mesta: Nije tačno.)
Ima reč gospodin Žarko Obradović, po Poslovniku. Molim vas za strpljenje. Molim poslanike za još malo strpljenja ili ćemo dati dužu pauzu. Izvolite, Žarko.
Mislim da je način koji je izabrao gospodin Čanak najlakši: sasuti seriju uvreda i netačnosti, proizvoljnosti, ne pričati uopšte o temi dnevnog reda, izvređati mrtvog čoveka, prenebregavajući istorijske činjenice, i onda kazati - e, ja neću više ništa da kažem i nemojte niko da me više pita i proziva. Pogotovo od 2000. godine postoji tendencija kod ljudi koji sede u ovom domu i koji sebe vole da zovu demokratama, koji jednostavno nisu spremni javnosti da saopšte nijednu činjenicu vezanu za događaje devedesetih godina, a kamoli da pomenu odgovornost zemalja koje sebe zovu međunarodnom zajednicom za razbijanje SFRJ. Moj kolega Dušan Bajatović je dobro rekao. To je priča koja postoji više godina unatrag i koja je, nažalost, takva da malo ko o njoj želi da govori. Jugoslavija jeste razbijena i suština je ko je od strane velikih zemalja učinio, a ko od malih ljudi pripomogao da tako bude. Postoji sada već serija knjiga, intervjua, iskaza i mnogo dokaza, činjenica i dokumenata koji govore u prilog tome da Jugoslavija jeste razbijena, zato što je bila na putu interesima nekih velikih sila. Ne može se, gospodine Čanak, optuživati Milošević za neke stvari, sem u dnevnopolitičke svrhe, što ste činili tokom devedesetih godina. Ali, čovek je mrtav i ne može se braniti. Ipak smo tu mi socijalisti da kažemo, u prilog politike koja je bila devedesetih godina i onoga što je činjeno našoj zemlji, kako stvari stoje. Nemojte misliti da ćemo stajati po strani i oglušiti se o ono što vi pričate i da nećemo javnosti Srbije reći kako su stvari stajale. Priča je duga i trebalo bi mnogo vremena da se ispriča o devedesetim godinama, ali jedna je činjenica. Gotovo niko od vas demokrata, kako sebe nazivate, ne pominje sankcije UN, gotovo niko ne pominje akcije bombardovanja, takođe Markale, Vase Miškina, doprinos Srbije za srpski narod van granica Srbije, da bude pomognut u borbi da postoji. Nešto ću kazati što se tiče Hrvatske, da je broj Srba smanjen sa 12 na tri posto. Jedino su Srbi sa Kosova i Metohije proterani, 250.000 po izveštaju EU. To su činjenice, nakon svega što je bilo na ovim prostorima. Stvarno nema smisla pričati ružno o Miloševiću, jer me podsećate na ovog tužioca Haškog tribunala koji je došao pre mesec-dva dana ovde u Srbiju da sa predstavnicima nevladinih organizacija roni suze kako, eto, Milošević nije osuđen, jer je bilo planirano da bude osuđen pa da onda oni opravdaju razlog svog postojanja i stotine miliona dolara koji su potrošeni. Mi znamo da velika politika traži opravdanje, Haški tribunal i jeste osnovan da bi opravdao tu politiku, ali, nažalost, postoje i mali ljudi ovde u Srbiji koji opravdavaju takvu politiku. E pa, mi nećemo stajati po strani; Srbije radi i budućnosti Srbije radi, potrebno je pričati o tim stvarima da bismo znali šta kao građani Republike Srbije, kao država Srbija, moramo i treba da učinimo da bi Srbija bila jaka. Hvala.
Hvala. Ima reč gospodin Gojko Radić.
Gospođice Momirov, da ne kažem onaj drugi deo imena, da ne bi pogrešno shvatila, pošto vidim da ti se strašno priviđaju radikali. Da je Nada tvoje ime, ja bih ga rekao, ali ono mi se drugo ne izgovara, da me ne bi do Subotice tražila, ti po Subotici, ali bih ipak rekao nešto za istinu, za ovaj parlament i za javnost koja gleda. Dobro ste rekli, ali od svih stvari koje ste rekli jedina istina je da je Dužijanca jedan lep bunjevački običaj, lep stari običaj koji Bunjevci neguju i čuvaju. Ali, SRS u tom običaju ne učestvuje od 2001. godine, kada je Jožef Kasa sa svojim Savezom vojvođanskih Mađara i sa Savezom vojvođanskih Hrvata oteo od Bunjevaca njihov običaj. Hrvati nikada, ja sam živeo u Hrvatskoj i to znam, nisu imali Dužijancu. Sada je to hrvatski običaj. Od onog trenutka kada su Jožef Kasa i Savez vojvođanskih Hrvata počeli da dovodi čelnike iz Hrvatske, SRS ne učestvuje u manifestacijama Dužijance. Žao nam je Bunjevaca, i oni sami kukaju za svojim običajem, jer više nije njihov, otet im je. Sada vidimo neke običaje koji se nikada nisu sprovodili u Hrvatskoj, ali šta je tu je. Gospođice Nadice Momirov, verujem, da sam mlađi i da nisam oženjen, s obzirom da me poznajete, da ste Subotičanka, da je bilo negde po noći pa vam se priviđao Gojko Radić negde, da ste me videli, da bi bilo moguće. Ja nisam, ipak, tog dana prešao ni preko trga subotičkog i nisam nikada učestvovao na manifestaciji od 2000. godine naovamo. Niti sam učestvovao na manifestacijama 1. septembra, Dana Subotice, od kada ste proglasili danom, nasilno, grada Subotice, a tada je prvi put Marija Terezija proglasila dan Subotice i na kapijama grada je pisalo: "Srbima, Ciganima i Jevrejima zabranjen ulaz". Mogu da kažem da SRS u takvim manifestacijama ne učestvuje i molim vas da se to zna, radi javnosti. Takođe vas molim, radi javnosti, da bilo koji dokument ili fotografiju, pošto je snimana cela manifestacija, za iduću skupštinsku sednicu donesete i pokažete gde je to Gojko šetao trgom i gde je sedeo, na kom mestu. Nismo učestvovali i mi smo jednog odbornika isključili iz SRS zato što je uzeo učešće na proslavi 1. septembra, Dana Subotice, jer SRS uvažava sve nacije i nacionalne manjine, a ne kao vi koji se prozivate demokratama ili sebe zovete šifrovanima, koji ste zabranili ulazak Srbima, Ciganima i Jevrejima u grad, pa vi nama držite slovo o demokratiji. Evo tu je i moj kolega gospodin Dulić iz Subotice, koji je kandidat; nadam se da ćete ga zadržati, da nećete promeniti njegovo ime kao što ste prošlog puta ovo žensko promenili. Ali, od vas nas ništa ne bi iznenadilo, jer do sutra ujutru ne zna se šta se kod vas može desiti. On može da posvedoči da su ove činjenice tačne i istinite. Samo ne znam, gospođice Momirov, kako će se zvati vaša stranka, pošto će najverovatnije i gospođa Dulić otići iz stranke, jer nije zadovoljila svoje apetite. I, umesto kako ste se dosad zvali - G15, sada ćete se zvati G14, jer jedan po jedan odlaze, već tri vaša eminentna stručnjaka su otišla. Ne verujem više da imate pravo da nosite tu šifru G17, najbolje je da budete G14, jer ako počnemo da čačkamo i tražimo dalje vi ne biste ni postojali, valjda biste se zvali 00 stranka.
Hvala. Reč ima gospodin Vučić.
Javio sam se jedino radi pojašnjenja gospodinu Čanku, jer ga je neko verovatno pogrešno obavestio, valjda da bude pametan pa da mu kaže da su Rusi 1999. godine napustili Kosovo. Nije tačno. Rusi su 1999. godine napustili aerodrom, i to pod velikim pritiskom, rekao bih posle dogovora koji su oni sami napravili sa Amerikancima. Kako je hteo da kaže gospodin Čanak, to nije bilo u Putinovo vreme, kao što sam to ovde govorio. Zarad istine, to jeste bilo u Putinovo vreme, pošto Đinđić i Koštunica nisu ispunili ono što su obećali Vladimiru Putinu, a to se dogodilo 2001. godine. Uzgred, te informacije imamo i od ljudi koji su radili direktno na snabdevanju ruskih trupa na Kosovu i Metohiji, pošto je Vladimir Putin spremao dvostruko veći broj trupa za Kosovo i Metohiju. Oni su već pripremili sve planove i projekte, obezbedili kompletnu logistiku, ali posle odluke Koštunice i Đinđića da uhapse Miloševića, odnosno da ga izruče Haškom tribunalu, ta odluka je u potpunosti povučena. Toliko istine radi. Molio bih vas, gospodine Čanak, da vas malo bolje informišu, kao i ove koji ne znaju ko im se sve priviđa, samo ne vide Antu Đapića, sa kojim se inače sreću. Što se tiče naše večerašnje teme i svega što se zbiva, mislim da je važno da čujemo jedan argument od predstavnika DSS-a, sem onoga da je Tomislav Nikolić dobro radio, što smo znali i sami, da je pokazao toleranciju, poštovanje demokratske tradicije. Samo moram da pitam da li članovi DSS-a imaju bilo kakvu vrstu neprijatnosti zato što smenjuju čoveka kome su zbog budućnosti Srbije garantovali da će tu da ostane, samo da on ne popusti nigde, nikako i ni na koji način. Kažu da je dobro radio a sad, zbog budućnosti Srbije, biraju novog, koji im je juče najavio u emisiji na Televiziji Pink da njega Kosovo i Metohija ne interesuju, da njega interesuje samo evropska budućnost i da on neće da zbog Kosova i Metohije propada evropska budućnost Srbije, što u prevodu znači: i kad nam uzmu Kosovo, mi ćemo da budemo za Evropsku uniju, baš nas briga, prebolećemo nekako. Pitam vas da li imate savesti? Ima li tu bilo kakvog morala? Izađite pa kažite šta nije istina. Rekli ste, nije rečeno Tomislavu Nikoliću da je to neki politički projekat u budućnosti. Ja sam vam rekao, slušao sam precizno šta su izgovarali predstavnici DSS-a o Tomislavu Nikoliću, mogu od ''a'' do ''š'' reči da vam ponovim. Ali, mnogo gore od reči je način – Tomo, nemoj slučajno da popustiš, nemoj nikad, ni pod kakvim pritiskom da popustiš, nemoj slučajno da te neko natera, da te navede da podneseš ostavku, jer je u pitanju Srbija, njena budućnost. Da bi posle tri dana došli i rekli: izvinite, šalili smo se, i ono za Srbiju i ono za njenu budućnost, malo su se promenili naši prioriteti, drugačije sad vidimo budućnost, nije baš ni Srbija, ni Kosovo i Metohija, nego evroatlantske integracije. Još jedno pitanje za sve vas: to atlantske integracije, šta vam to znači? Mislim da geografiju dobro znam, je l' to po Atlantiku? Ako je to po Atlantiku, kažite mi je l' treba svi da skačemo u Atlantik, da idemo u Maroko, Portugal, gde, šta, u čemu je stvar? Kakve to veze ima sa Kosovom i Metohijom, osim što nam ga otimaju? Moje pitanje za vas je: a šta je bilo sa onim da je Havijer Solana taj koji ne sme da određuje službe bezbednosti i kako funkcioniše sistem bezbednosti u Srbiji? Šta je vaš odgovor na to? Vaš odgovor na to je – izvoli, Tadiću, za to smo te kritikovali i napadali, evo ti u ruke sve službe bezbednosti, evo ti da Solana bude u pravu, evo ti da Solanu slušamo, evo ti da smo pokazali da je Solana bog i batina u ovoj zemlji. Je l' tako zemlju vodite? Da li vi mislite da će ikada neko u istoriji da piše o onome što ste radili nekada? Pa neće. Je l' vi mislite da će o Solani neko nešto da piše? Hoće samo Srbi, da ga pamte kao zločinca koji je ubio malu Milicu Rakić. Da vas podsetim, to je onaj kome ljubite ruke, to je onaj pred kim stojite mirno kad vam izdaje naređenje i telefonom, a kamoli kad ga vidite. Suština je u sledećem: ili će građani Srbije imati priliku da izaberu drugačiju budućnost ili ćemo mi i dalje da zavisimo od toga šta će Tadić i Koštunica da nam prodaju kao njihove nacionalne interese. A njihovi nacionalni interesi će da budu samo da oni mogu da vladaju doveka, i apsolutno ništa i nikada više. Ako je to politika, ako treba da kažemo to da primamo Darka Rundeka, da primamo vaterpoliste, košarkaše, odbojkaše, rukometaše i sve druge, jer ja sem toga poziva Srbima na izbore na Kosovo i Metohiju, toga da sluša Solanu svaki put šta mu, kako i na koji način naloži, ne znam šta je drugo uradio Boris Tadić. Danas vidim da je Vojislav Koštunica isti takav, ako ne i gori od Borisa Tadića. To je najveća sreća u velikoj nesreći koja je zadesila naš narod. Najveća sreća u nesreći koja je zadesila naš narod jeste upravo ta da su večeras građani Srbije mogli da vide jednu stvar, da nikakve razlike nema između Vojislava Koštunice, Borisa Tadića i Mlađana Dinkića, da su potpuno jednaki. Samo molim građane, ako smem to sebi da dozvolim, da nam sledeći put kad kažemo da je Vojislav Koštunica isti kao Dinkić i Tadić, znači loš po Srbiju, ne kažu - e pa moramo negde s nekim. Moramo sa narodom, moramo sa građanima, ali zajedno moramo da pobedimo svu trojicu, koji su zlo Srbije, koji su jednaki za Srbiju, a to su i Koštunica, i Tadić i Dinkić, i nikakve razlike pod milim bogom između njih nema.
Reč ima gospodin Dušan Bajatović, po Poslovniku.
Poštovani predsedavajući, evo ja ću, kao kolega Čanak, da obećam da se više neću javljati za repliku, pošto ga ne vidim više u sali. Samo želim da kažem još jednu stvar. Namera poslaničke grupe SPS nije da opstruišemo izbor nove vlade. Mislim da stvarno nije dobro da se još uvek, sada je 15 minuta do dva... Besmisleno je odgovarati čoveku koji nije u sali. A, gospodin ban Jelašić, čisto realnosti radi, imao je i nekih drugih aktivnosti osim onih koje je gospodin Čanak spomenuo.
Izvolite.
Ne znam da li je tu gospodin Čanak, nije on toliko ni bitan, bitno je da građanima koji nas gledaju u ovo doba damo jedno malo uputstvo za upotrebu gospodina Čanka. Zaista je potrebno tu malo razjasniti neke stvari. Usuđujem se, upotrebljavam tu reč, da izazovem taj njegov intelekt. Naime, "usuđujem se" zvuči pomalo ironično, cinično, baš onako kako on nastupa i kako vidi sve nas sa neke svoje imaginarne, intelektualne visine, majstorski se bavi demagogijom. Sve je to začinjeno solidnom dozom humora, a po prirodi je šarmer. Taj visokoumni intelektualac je večeras upotrebio bana Josipa Jelačića u dokazivanju nekih svojih tvrdnji. Kao vrhunski demagog iskoristio je istorijske činjenice, koje su svima nama dobro poznate, o ulozi bana Jelačića u toj revolucionarnoj 1848. koja je tutnjala kroz srpske gradove i sela. Naravno, sve je to tačno, ali zaboravio je da kaže da je ban Jelačić danas jedan od temelja hrvatskog ne nacionalizma, nego šovinizma; nije mu uzalud postavljen spomenik usred Zagreba, a gde je njegova sablja uperena to možete samo da pretpostavite. Naravno, zbog toga je, baš iz istog razloga zbog kojeg je išao u Vukovar, i otvorio tu spomen-ploču na rodnoj kući bana Jelačića; to je sve tačno, naravno. Objašnjavajući šta je sa banom Jelačićem doći ćemo i do druge činjenice, koja vrlo lako može objasniti veliki broj glasova, ako su zaista došli iz Hrvatske. Tamo nema malo Srba, tamo nema 4% Srba, nema 12% Srba, tamo su svi Srbi, ali Srbi koji su u prvoj fazi, ti današnji Hrvati, pokatoličeni, a tek kasnije, upornim radom ljudi kao što su Rački ili Štrosmajer, ubačeno im je i hrvatsko narodno ime. Njihovi osećaji prorade kada su sami sa sobom i kada nemaju korekciju od svojih župnika ili pravovernih komšija. Kada su sami sa sobom glasaju za Srbe. Hteo bih da skrenem građanstvu pažnju na još jednu stvar. (Predsedavajući: Molim vas, držite se vremena.) Večeras se ispostavilo da nije samo Demokratska stranka Srbije ta koja je neprincipijelna i koja nema obraz. To je još jedanput dokazao i G17 plus. Rekli su, odnosno njihov predsednik, da neće biti u sali (o Demokratskoj stranci nema razgovora, to je sve poznato) sve dok je gospodin Tomislav Nikolić predsednik Skupštine. Ali, oni su tu. Znači, ne poštuju ono što su rekli. Još jedan mali detalj i završiću. Moj uvaženi kolega Gojko Radić osvrnuo se na izlaganje gospođe Nadice (mislim da joj je to pravo ime), u kojem je ona sve objasnila, ali nije se dotakla ključne stvari – da li je Đapić bio tamo ili nije bio tamo; ako je bio,ko ga je pozvao. Toliko.
Gospodin Cvetanović, po Poslovniku. Samo kažite koji je član Poslovnika. Molim vas, budite kraći.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, prekršen je član 103 – govornik može da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu. Odnosi se na izlaganje gospodina Nenada Čanka, pričao je sve vreme o ratu. Svakoj zemlji je dozvoljeno da sanja o slobodi i da slavi slobodu. U svakoj demokratskoj zemlji je dozvoljena sloboda mišljenja, kojom se, naravno, ne ugrožavaju ničija prava u skladu sa zakonom i Ustavom. Kada Evropa brani interese građana kroz Partnerstvo za mir, kaže se da brani ljudska prava, mir i slobodu. Tada se ne kaže rat. Kada su Srbi branili ljudska prava naroda, pre svega u Srbiji, na Kosovu i Metohiji, prava pojedinca kao građanina, onda je to govor mržnje. Onda je to čak i rat. Tada se ne kaže mir. Po kojim to zakonima diskriminišemo ljude i države deleći ih na superiorne i građane drugog reda? U Evropu koja nas jednako uvažava i koja nas priznaje, hoćemo, jer samo takvu Evropu volimo.
Hvala gospodinu Cvetanoviću. Najzad gospodin Dušan Petrović. Govori kao šef poslaničkog kluba, znači ima dvadeset minuta.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, Demokratska stranka će glasati za razrešenje Tomislava Nikolića sa mesta predsednika Skupštine. Danas neću ponavljati razloge koje sam izneo na vrlo dugačkoj sednici koju smo imali u ponedeljak. Na toj sednici je Tomislav Nikolić izabran za predsednika parlamenta. Na toj sednici je vođena ozbiljna debata o tome da li izbor predsednika Skupštine Srbije može da ne bude političko pitanje i da li to može da bude tehničko pitanje. Naravno da ne, nije moguće izabrati predsednika Skupštine, a da to nema vrlo ozbiljno političko značenje i da to ne otvori nov prostor za politički pravac u kojem zemlja ide. Nije prošlo mnogo vremena, nepuna nedelja, i mislim da je na vrlo jasan način gospodin Tomislav Nikolić pokazao najvažnije tačke politike Srpske radikalne stranke, pokazao je pravac Srpske radikalne stranke. To prosto nije moglo ni da bude drugačije, bilo bi neprirodno da je drugačije. Da šef jedne ne samo velike, nego i manje stranke dođe na mesto predsednika Skupštine, a da ne pokaže šta je suština njegove politike, to ne bi bilo prirodno. Mislim da smo dobili razrešenje jedne dileme koju smo imali u Skupštini, da li može da bude izbor predsednika parlamenta tehnička stvar ili ne. U ovih nekoliko dana, i mislim da ću se zadržati na te dve stvari, dobili smo dva vrlo važna stava koja je predsednik parlamenta izneo. Reagujući na reakcije koje je njegov izbor izazvao u Evropskoj uniji, zemljama Evropske unije, gospodin Nikolić je vrlo jasno izneo stanovište, pre dva ili tri dana, da je on sa pozicije euroskeptika, na kojoj se nalazio, postao protivnik Evropske unije. To je jasan politički stav. To je stav koji u ovom trenutku ima Srpska radikalna stranka. Sada ću da kažem nekoliko stvari o onome što smatram da je važno za politiku naše zemlje prema Rusiji, prema jednoj vrlo važnoj zemlji, stalnoj članici Saveta bezbednosti, zemlji koja je vrlo značajna u vremenu kada Srbija vodi veliku, snažnu, grčevitu i pravnu borbu za očuvanje svog teritorijalnog integriteta i suvereniteta države. Duboko uverenje Demokratske stranke je da naša spoljna politika mora da počiva na tri stuba ukoliko mislimo da iskoristimo najveći mogući kapacitet i zaštitimo interese svojih građana. Jedan od ta tri stuba je Rusija, jedan od ta tri stuba je Evropska unija i jedan od ta tri stuba su SAD. To je teška politika, koju, po našem dubokom ubeđenju, mora da vodi Srbija da bi mogla da štiti svoje interese. U brojnim kontaktima koje smo imali sa ruskim zvaničnicima, koje je predsednik Srbije imao sa predsednikom Putinom i koje smo imali na različitom nivou sa zvaničnicima ruske države, dobili smo vrlo otvorenu podršku za politiku približavanju Srbije Evropskoj uniji. To ovde kažem, jer je to stav koji sam i lično dobijao u različitim kontaktima koje sam sa zvaničnicima Ruske Federacije imao. Uveren sam da vrlo ozbiljno i veliko unapređenje ekonomskih odnosa sa Rusijom jeste blagotvorno i dobro za Srbiju i da treba sa ovom velikom zemljom – koja je kroz istoriju vodila prijateljsku politiku prema Srbiji, i sa kojom naravno nikada nismo imali sukobe, ali smo bili na većoj ili manjoj distanci, u zavisnosti od različitih istorijskih okolnosti – da produbljujemo te odnose i da je to interes Srbije i interes Rusije. Moje duboko uverenje je da je najdublji interes Rusije na Balkanu da Srbija, koja ima snažnu vezu sa Rusijom, što pre postane članica Evropske unije. To je politika Demokratske stranke. Spomenuću jedan vrlo snažan momenat koji je Tomislav Nikolić, predsednik parlamenta, izneo u ovih nekoliko dana u toku predsedavanja našom skupštinom. U jednoj od polemika je vrlo jasno stavio do znanja da on ne bi imao ništa protiv da mi kao država budemo jedna od ruskih provincija ili gubernija. Nije moguće boriti se za spasavanje 15% svoje teritorije, što Srbija sada radi kada su Kosovo i Metohija u pitanju, na dobar način i činiti to sa velikom snagom, ukoliko imate ideju da vaša zemlja može u celini da izgubi svoj suverenitet i da je to poželjna politika. Takođe, potpuno jasan stav koji smo posle toga dobili od ruskih zvaničnika jeste da to nema nikakvih dodirnih tačaka sa politikom koju Rusija ima prema Srbiji. Govorim o činjenicama i hoću da obavestim javnost i narodne poslanike o tim činjenicama. Dakle, nije moguće doneti odluku o izboru predsednika Skupštine, a da ta odluka nije politička. Imali smo vrlo jasnu politiku koju je predsednik Skupštine vodio za ovo kratko vreme, i to je politika za koju se bori i zalaže SRS. To je njihovo pravo, oni imaju pravo to da rade. Demokratska stranka ima drugačije ciljeve i drugačiju politiku, jer smatramo da je interese naših građana i naše zemlje moguće zaštititi i unaprediti samo ukoliko se vodi sasvim drugačija politika. Dobar život, smanjenje nezaposlenosti, a toga nema bez velikih investicija u ovoj zemlji, nije moguće, to je moje duboko uverenje, ukoliko ne nastavimo, ubrzamo i što je pre moguće završimo ulazak Srbije u formalno članstvo EU. Evropska budućnost Srbije jeste zaštita interesa svakog čoveka koji u ovoj zemlji živi. Za to se zalaže, za to se bori i za to će se boriti Demokratska stranka. Siguran sam da će građani Srbije takvu odluku na izborima donositi.
Gospodin Vučić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, gotovo da sam fasciniran neistinama, kao da je od DSS-a preuzeo onu notu pokvarenjaštva gospodin Petrović kada govori o, tobože, primedbama koje iznosi na račun Tomislava Nikolića, kao braća po materi, a onda se hvali šta su njihovi ciljevi. Da li ste videli vi velikog cilja; kao, pojavio se Petrović sa velikim ciljem, ingenioznim – dragi građani, mi želimo dobar život. Zamislite to, kakav je to veličanstven cilj gospodina Petrovića. Ima tu samo jedan problem u realizaciji: ne dobar život za vas, gospodine Petroviću, za ovog pored vas i za "primerka", nego za građane Srbije, gospodine Petroviću; ne da on ima 11 miliona evra, nego da građani imaju 11 miliona evra. U tome se razlikujemo, gospodine Petroviću. To je razlika između DS i SRS. Kaže Petrović, mi ćemo u EU, prioritetni cilj je EU, ono give me five, one Tadićeve idiotluke, pošto ništa drugo ni ne radi čovek nego uslikajte me, ej give me five, daj mi loptu da ubacim u koš. Da li je to posao predsednika Republike? Šta je suština te politike? O čemu je tu reč? Njihov je posao da kažu narodu, jeste, malo nam otimaju Kosovo, jesu Oli Ren i Havijer Solana ti koji nam otimaju Kosovo i Metohiju, jesu oni ti koji će da nam uzmu teritoriju, ali nema veze, mi smo jači od toga, mi smo iznad toga. Pusti, bre, teritoriju neku tamo, šta je Kosovo i Metohija, mi smo za EU, živeli Ren, Solana, Guzenbauer, što ste već dogovarali kako da predate Kosovo, ali da to ide što lakše i da se ne primeti u srpskom narodu. Gospodine Petroviću, nije to nikakva politika, to je jad i čemer, to je ljubljenje skuta i ništa više, to "p" od politike nije videlo. To je: dragi Solana, jesi li rekao da se ponašam tako, da dragi Solana, ponašaću se tako. Draga Karla, da li si rekla da Rade Bulatović ne sme da bude šef BIA, jesi draga Karla; draga Karla, neće biti Rade Bulatović šef BIA. Da li si ti, moj dragi Solana, za to da ja budem šef svih službi bezbednosti, jer ugroženi su, ne znam šta je ugroženo, nešto je ugroženo, kaže Solana; evo, kaplar od Solane postade šef svih službi bezbednosti. To je politika? To nije politika, to je beda Srbije, gospodine Petroviću, vi ste čemer, jad i beda Srbije, gospodine Petroviću, a ne politika Srbije. Da citiram gospodina Aligrudića, potpuno je u pravu bio, ali u ponedeljak, tada je govorio istinu i govorio je iskreno, dok posle toga nije krenuo u najtežu prevaru Srbije i njenih građana. Sve što vam je rekao Aligrudić u ponedeljak čista je istina. Nažalost, šta bi, gospodine Aligrudiću, da u međuvremenu prihvatite to sve, šta vam bi, gospodine Aligrudiću, da ono što ste osuđivali... Da li ste vi čitali Solanino pismo, nije ni pismo, izjava Solanina, negde je rekao onako usput, tek da ih malo štapom lupi po glavi i ništa više. Čitao ga Aligrudić i na kraju sve uradio kako je Solana naredio, sve dao "žutima", i ništa više. Gospodine Mićunoviću, hvala vam još jedanput za teoriju evolucije, iskoristio sam nekoliko puta večeras. Od vas uvek ima šta da se nauči. Još nešto dragi prijatelji, politika Demokratske stranke - mi smo na tri stuba, to lepo zvuči narodu, narod bi najviše voleo da smo mi dobri sa Rusima, sa Amerikancima i sa EU i da svi dobro živimo, a ne samo Đelić. Znači, da svima bude mnogo lepo i da svi mogu da putuju. Da li ste primetili još jednu stvar, u našoj zemlji nema ozbiljnijeg problema nego od toga gde će da putuju. Na izborima 2004. godine Boris Tadić stavio ruku ovako, u džep, protiv Tome Nikolića, stavio ruku u džep i kaže... Jeste, ono kada ga je napalo kuče iz drugog auta, pa uhapsili čoveka i mesec dana ga držali, Cimpl ili tako nešto, atentat onaj čuveni kada je bio. E, tada se Boris Tadić pojavio ispred jedne od ambasada, podsetiću vas, kaže – moj ključni cilj je da nikada više ne bude ovih viza, da ljudi ne stoje u redu. Vi ste, ljudi, i dalje na vlasti, imate predsednika Srbije, imate svu vlast, samo smo dobili vize za Rumuniju i za Bugarsku, a u međuvremenu nijedna nije skinuta. Nismo mi na vlasti, gospodine Petroviću, ali vi nemate nikakvu politiku. To je samo politika obmane, laži, čiste prevare. Kada te lupa po glavi, a ti mu kaži, e udri još jače, ja te volim još više. To je vaša politika, gospodine Petroviću. To ne može da bude normalna politika, to ne može da bude politika budućnosti. Politika budućnosti mora da bude racionalna, da se kaže – a šta to tera Oli Rena i Havijera Solanu da nam uzimaju teritoriju? Šta ih to tera? U čemu je problem sa njima i zašto ne poštuju samo međunarodno pravo, ne moraju da vole Srbe. Za Solanu znamo da ne voli Srbe, ne bi onoliko Srba ubio da ih voli. Hajde da vidimo šta ih to tera da ne poštuju međunarodno pravo. Toga kod vas nema. Znači, potpuno ideološki slepi pristup, živela EU, udrite nas što jače možete, a mi ćemo utoliko više da vas hvalimo. Ta vrsta poltronske politike, ta vrsta politike čak iz golootočkog vremena, koje se ponavlja, najgora je na kugli zemaljskoj. Srbiju će da dovede na najniže moguće grane, a vi ćete i dalje da pričate o svetom i svetlom cilju, ulasku u EU, kako vaš prijatelj Cobel kaže, za 20-25 godina. Za 20-25 godina u običnom narodu ko živ, ko mrtav, a Boža Đelić će da ima jedno 250 miliona evra, ako ne pređe i milijardu posle ovih 11, i još će da viče - bravo Božo, ja imam 250 miliona, a ne 11, a ti narode crkni ovde od sve muke. To nije politika, gospodine Petroviću, to je propast Srbije. Vi Tomislavu Nikoliću nemate šta da zamerite. Izašli ste večeras tek da nešto kažete, zato što "kaplar na Solanu" gleda, pa hajde kaži nešto protiv Tome. To je bio jedini razlog što ste rekli. Pitaćemo vas mi uskoro, kao ministra finansija, za razne stvari, samo ćete morati posebno da vodite računa o računima Božidara Đelića, potpredsednika Vlade. O tome ćete da imate najviše pitanja. "Bravo, Božo, 250 miliona"! Koliko li je to godina robije, to će građani Srbije pre svega da se pitaju i da ih interesuje. Mlad je Boža, nije to za njega nikakav problem, izdržaće sve do 89. godine. Dame i gospodo, Demokratska stranka nema nikakvu politiku, nije je nikada imala. Jedina politika DS-a je oduvek bila sadržana u dve rečenice koje ponavljaju stalno, a to je – kome je do morala, neka ide u crkvu, a narode i radnici koji nemate hleba i posla, idite da sejete kikiriki. Politika kikirikija i politika nemorala doživela je, i tek će doživeti, propast u Srbiji.
Gospodin Petrović, po Poslovniku.
Na moju veliku žalost, manir da se brojne uvrede, neistine, klevete iznose je i dalje prisutan, ali to je uvek znak slabosti. Kada psujete druge ljude, kada o njima govorite neistinu, znači da nemate veru u sebe i da nemate veru u činjenice, da nemate veru u svoju ideju i svoju politiku. Nikakva dilema, niti za bilo koga od nas u ovoj sali, niti za ljude koji u ovoj zemlji žive, nikakva tajna nije da Demokratska stranka smatra da je neostvariva i nemoguća politika Srpske radikalne stranke, i obrnuto. Neću da upotrebljavam teške reči, jer verujem u ono što govorim, verujem u činjenice i verujem u ideju evropske Srbije. Dakle, ovu dilemu je moguće samo na jedan način u civilizovanom svetu rešavati - na izborima. Zato verujem u čvrsto opredeljenje i čvrsto ubeđenje građana ove zemlje i zato ćemo mi biti u Evropskoj unije mnogo pre nego što to bilo ko misli.
Gospodin Vučić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam primetio psovke, ne znam da li gospodin Petrović dobro čuje. Primetio sam neke čudne stvari koje se dešavaju, ali ne bih sada da govorim o tome da li se sve dobro čuje ili ne u ovoj sali. Moram da vam kažem, gospodine Petroviću, da li je to 2032. godine ili kad? Hoćemo tada da imamo Kosovo i Metohiju ili ne? Kažite građanima Srbije, gospodine Petroviću. Sada vam postavljam nekoliko ozbiljnih pitanja, a onda ćemo da vidimo što ste se uplašili izbora. Pre svega, Demokratska stranka se uplašila izbora, kao i DSS. Demokratska stranka Srbije, gospodin Aligrudić je ušao sa špijunima i izdajnicima u Vladu. Tako je on rekao. Poštujem vaše reči, gospodine Aligrudiću, bili ste potpuno u pravu. Gospodin Petrović je ušao sa onima koji nose hulahopke, još im čupaju uši svakog dana. Vidim da ulaze u koaliciju i sa onima što stavljaju čarapu na glavu. Da mi manemo sve ove naše igrarije i sve to što ste jedni drugima govorili i šta jedni o drugima mislite. Da vidimo mi zašto ste se vi dogovorili, gospodine Petroviću. Ne mislite valjda da će neko da poveruje da ste vi razmišljali o Srbiji ili o ne znam čemu, kad svi znaju da vi samo razmišljate o tome koliko će i šta da se uzme što se tiče NIS-a, EPS-a, kasarni i svega drugog. Vi ste se dogovorili zbog nečeg drugog. Jedna je stvar da se pomogne Solani i drugovima da se otme Kosovo i Metohija; drugi motiv je, to su jedina dva motiva koja postoje, da se sklanjate od izbora što dalje možete – bežite noge koliko god znate, samo da ne izlazimo radikalima na crtu u ovom trenutku, i jedni i drugi, jer bi prošli kao bosi po trnju. Sada vam je lepo, pošto ćete posle tri i po meseca maltretiranja građana da formirate tu vladu špijuna, izdajnika i, kako već to da kažem, hulahopki i svega toga. Dakle, pošto ćete posle svega toga tu vladu da formirate, onda vam je lepo da vičete "izbori", kad ste izbore izbegli. Gospodine Petroviću, ključno pitanje je: šta ćemo da radimo ako nam EU otme Kosovo i Metohiju? Hoćete li i dalje da govorite "živela Evropska unija", ako oni priznaju nezavisno Kosovo? To je moje pitanje za vas. Je l' to nije sporno? Za nas jeste sporno, gospodine Petroviću, jer za nas je Kosovo i Metohija važnije i od Belgije, i od Luksemburga, i od Malte, i od Holandije, i od Estonije i od svega drugog. U tome se razlikujemo, gospodine Petroviću. To je ogromna razlika između nas. To je ono što vi ne razumete, što je Aligrudić do ponedeljka razumeo, a onda mu je to netragom nestalo, iščilelo negde. Nadam se samo da nije, gospodine Aligrudiću, od onoga što je Šutanovac pretio. On je inače bezobrazan i hrabar kad god nađe nekog ko mu izgleda malo manji, a čim dođe neko ko je mnogo jači od njega, on ćuti, ne sme da se pojavi i ne sme da izgovori ništa. Braniću vas ja sledeći put, bar to da vam ne čupa uši, ako ništa drugo, da ne brinete za to. Dame i gospodo narodni poslanici, mi se ovde večeras suočavamo sa pokušajem dve lažno demokratske stranke da one smene Tomislava Nikolića. Njihovih je šest stranaka išlo na izbore, u koaliciji: DS, HDZ, Rasim Ljajić, kao tri stranke, išao je DSS, Nova Srbija i Jedinstvena Srbija, i SDPO, a i Narodna stranka za Vojvodinu. To je osam stranaka. Znači, tih osam stranaka su ukupno skupile nešto malo više nego SRS, moram da priznam. Sada ću da kažem zašto. Samo zato što su građani Srbije mislili – možda ni ovaj Koštunica nije nepatriota, on će sa radikalima da ide u koaliciju, vidiš da je rekao da neće sa "žutima" da ide, vidiš da je za Božu Đelića rekao da je Miki Maus koji je bio blagajnik najvećeg kriminalca u Srbiji i ne znam ni ja šta sve. Zato su ljudi glasali za vas. Ko će sutra da glasa? Zbog čega? Zbog toga što sa Petrovićem idete u koaliciju, koji neće da vam kaže da li će da bude za Evropsku uniju i kad nam otmu Kosovo i Metohiju? Šta imate lepo da mi kažete o Renu i Solani, kad svaki dan govore da su za nezavisno Kosovo? Kako kršite Ustav, kako rušite najviši pravni akt ove zemlje? Da li je Oli Ren rekao da je za nezavisno Kosovo? Jeste. Da li je Havijer Solana rekao da je za nezavisno Kosovo? A vi i dalje - gde nam je zadnjica Oli Rena i Havijera Solane, da je stignemo što pre i da se u nju uvučemo. To je vaša politika, jedina politika koju umete da sprovodite. To je Aligrudić izvanredno rekao u ponedeljak, svaka mu čast na tome kako je to analizirao. Malo ko je mogao tako dobro to u ponedeljak da analizira. A vidite šta je sada uradio. Sada je i on krenuo da trči na isto mesto gde i vi. To je sramota Srbije. Gospodine Mrkonjiću, hvala vam na strpljenju, izvinite što sam malo produžio, ali morao sam zbog građana Srbije, da građani Srbije shvate o čemu se ovde radi, da vide da ovi ništa drugo ne umeju da kažu, nego samo EU, pa EU. To im je kao nekada CK; "Živeo CK". Vi se sećate toga, gospodine Mićunoviću? Vi ste govorili, kažem ja, kao i o primercima. Znam ja to, zato se pozivam na vas, uvek ste mudro to govorili, gospodine Mićunoviću. Ali, veliki je problem u tome, dame i gospodo, što ta politika ne vodi nigde. Ta politika će vrlo brzo... Ja se nadam da ćete mi sutra reći, kao moji politički protivnici – vidiš kako si pogrešio, Vučiću. Plašim se da ćemo za nekoliko meseci zbog te politike ostati bez Kosova i Metohije, a da će neko posle toga da kaže – pa dobro, mi moramo da živimo, mi idemo napred, idemo u EU. Nema Srbiji napretka ako ostane bez Kosova i Metohije. Nema Srbije bez Kosova i Metohije, to treba da naučite. Nema budućnosti naše dece bez Kosova i Metohije. Mi se borimo u ovoj Narodnoj skupštini, ne za EU, ne za Estoniju, Letoniju, Litvaniju, sve im najlepše želim, ili daleko im lepa kuća, svejedno mi je. Mi se borimo za Srbiju, za naš narod, za našu decu. Mi alternative u tome nemamo i u tome je razlika između naše i vaše politike, gospodine Petroviću.
Zahvaljujem se poslanicima na toleranciji i učešću u diskusiji. Prekidam sednicu i zakazujem nastavak sednice za sutra, odnosno za danas u 11,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve (konstitutivne) sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju 133 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 99 narodnih poslanika i da, prema tome, postoji kvorum za rad Narodne skupštine Republike Srbije. Nisam primio obaveštenje narodnih poslanika o odsutnosti. Potvrđivanje mandata narodnim poslanicima u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnim poslanicima u Narodnoj skupštini Republike Srbije za upražnjena poslanička mesta, kako bismo omogućili njihovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručen vam je izveštaj Republičke izborne komisije o izboru narodnih poslanika radi popune upražnjenih poslaničkih mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Takođe, uručen vam je izveštaj Administrativnog odbora, koji je potvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnim poslanicima, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnim poslanicima Aleksandru Lazareviću i Miroslavi Pejica, izabranim sa izborne liste G17plus-Mlađan Dinkić. Na osnovu izveštaja Republičke izborne komisije i izveštaja i predloga Administrativnog odbora, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnim poslanicima ALEKSANDRU LAZAREVIĆU i MIROSLAVI PEJICA. Čestitam narodnim poslanicima na izboru. Prelazimo na 6a tačku dnevnog reda: – PREDLOG DA SE RAZREŠI DUŽNOSTI PREDSEDNIK NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE NARODNI POSLANIK TOMISLAV NIKOLIĆ (nastavak) Za diskusiju se javio još juče, nisam stigao da mu se izvinim te se sad izvinjavam, gospodin Balint Pastor.