Dame i gospodo narodni poslanici, moje pitanje je upućeno nadležnim državnim institucijama, pre svega Ministarstvu zdravlja, a vezano je za aktuelnu epidemiološku situaciju u Srbiji. Kao država smo zaključili ugovor o nabavci i kupovini tri miliona doza vakcina protiv novog virusa H1 N1. U članu 2. ugovora je predviđeno da prilikom distribucije tih količina postoji jedna određena dinamika. Ta dinamika je podrazumevala da će do 7. decembra u Srbiju biti dopremljeno 500 hiljada doza vakcina. U ovom trenutku, danas je 15. decembar, Srbija raspolaže sa 280 hiljada vakcina. Članovi Radne grupe upozoravaju da je za prioritetne grupe potrebno 640 hiljada doza vakcina. Postavljam pitanje nadležnim državnim institucijama – da li je ispoštovan ugovor prilikom nabavke i kupovine vakcina. Ako nije ispoštovan, a po članu 2. ugovora vidimo da to nije ispoštovano, ko snosi odgovornost i šta će preduzeti Vlada Republike Srbije, s obzirom da u Srbiji 7. decembra nije bilo 500 hiljada vakcina? Da li će taj ugovor biti raskinut? Da li će naknadno biti dopremljene vakcine? Šta se dešava na tom polju? Možda je odgovor na to pitanje dat dosta ranije, već negde u julu 2009. godine, kada smo bili na pragu epidemije. Taj odgovor je dao, čini mi se, aktuelni ministar zdravlja, gospodin Tomica Milosavljević. On je 24.7.2009. godine rekao sledeće – mi smo u razgovoru sa svim proizvođačima, a sa jednim od njih imamo preliminarni dogovor, da kada počne proizvodnja vakcine za koju se dokaže da je ispravna, pouzdana i koja bude klinički proverena, da bismo onda kao zemlja kupili za prvu prioritetnu grupu od milion i po ljudi, koliko je predviđeno analizama, tri miliona doza. To je rečeno 24. jula. Pre raspisivanja tendera, postojao je dogovor i tražim odgovor na to pitanje – s kojim proizvođačima vakcina je taj dogovor postignut? Tražim da mi se dostavi ugovor o kupovini vakcina, ne bi li kompletno ovu situaciju razrešili i odgovorili na pitanje – zašto u Srbiji u ovom trenutku ne postoji dovoljno vakcina koje su predviđene ugovorom koji je država Srbija zaključila sa Novartisom, odnosno sa Jugohemijom?
Reč ima narodni poslanik Miroslav Markićević.
Poštovani potpredsedniče, zamolio bih vas, pre nego što počnem da govorim, za malo tišine, molim vas.
Molim narodne poslanike da s pažnjom saslušaju gospodina Markićevića, za razliku od obraćanja prethodnog govornika, gospodina Dimitrijevića, koji se maltene nije ni čuo zbog žamora u sali.
Poštovani predsedavajući, najpre bih želeo jedno obaveštenje od vas. Pitao bih predsednicu Skupštine da je tu, a tiče se poslaničkih prava na obaveštenje, odnosno pitanja koja postavljaju. Nedavno sam gostovao u jednoj emisiji sa mladim kolegom iz vladajuće koalicije i shvatio sam da odgovore na moja postavljena pitanja, cela javnost zna šta postavljam, koja pitanja već dva meseca, stekao sam utisak, odnosno uveren sam da ostale kolege narodni poslanici uopšte ne dobijaju odgovore na ta pitanja. Pitam, zahvaljujući se istovremeno službama i predsednici i potpredsednicima koji su bili ažurni i praktično naterali skoro sve ministre koje sam ovde prozivao i upitao za junačko zdravlje, zašto se ostalim kolegama narodnim poslanicima ne dostavljaju odgovori koji dolaze samo meni? Nemam nikakvo prvo da imam ekskluzivitet na odgovore ministara. Stičem utisak da bi se neko od kolega iz vladajuće koalicije takođe zainteresovao za odgovore na pitanja koje sam postavljao, jer nisam ta pitanja postavljao iz čistog hira nego zbog toga što se radi o interesu građana, o njihovom standardu. Dakle, pitao sam o parama, pošto ovih dana vidimo i da se budžet usvaja i da idu prateći zakoni, da uzimamo razne kredite, a kredite uzima država, društvo koje nema novca. Prema tome, nadležni ministri, a kolege narodni poslanici trebalo bi da znaju da imaju obavezu da pitaju, bez obzira da li su u vladajućoj koaliciji ili u opozicionim strankama, u Novoj Srbiji, kao što sam ja, da nadležni ministri i nadležne državne institucije daju odgovore na pitanja. Danas traže obaveštenje od ministarke finansije, a tiče se ponašanja guvernera Jelašića. Svedoci smo zadnjih 48 sati prosto neverovatnih izjava koje daje guverner Jelašić. On je odbio da se sastane sa predstavnicima Vlade i sa privrednicima, istovremeno se sastajući sa predstavnicima Američke privredne komore, što je dobro i mislim da niko ovde nema ništa protiv toga, ali nije dobro da nije hteo sa predstavnicima domaće privrede, sa vlasnicima preduzeća, sa menadžerima koji zapošljavaju hiljade radnika. Neki od njih nisu u mogućnosti, opravdano ili neopravdano, da isplate plate tim radnicima. Jedan ekonomski analitičar, a jeste mu za verovati, kaže: „Naša računica je pokazala da pomeranje kursa evra za samo jedan dinar, ukupne dogovore privrede prema bankama, koji iznose 20 milijardi evra, uvećalo za 20 milijardi dinara“. Zar se svima u sali i zar celokupnoj javnosti ne čini da bi guverner Jelašić trebalo da da odgovore na neka pitanja? Drugi ekonomski analitičar iz jednog državnog štampanog medija kaže: „Guverner je čitave godine s pravom delio savete, sugestije i kritike na račun izvršne vlasti“ i ukazivao na mnoge poslove koje Vlada izbegava da uradi. Možda bi baš zato morao da ima više sluha za kritičare koji stižu iz poslovnih krugova. Guvernerova teorija da tržište određuje kurs dinara postaje neubedljiva onog trenutka kad se Srbija istovremeno hvali da ima dinar čiju je cenu odredilo tržište i tuguje jer je to uništilo privredu“. Dakle, tražim obaveštenje od ministarke finansija, koja nam je ovde prezentovala predlog budžeta za 2010. godinu, koji Skupština treba da usvoji i vidimo da novca nema dovoljno, da mora da se štedi na svim nivoima vlasti i da se građanima preporučuje da stegnu kaiš, prema tome, ponavljam pitanje za ministarku finansija Dianu Dragutinović – kako ona komentariše izjave guvernera Jelašića, da li je on država u državi, uvažavajući instituciju NBS i guvernera NBS, odnosno njegovu nezavisnost koja postoji u svakoj državi. Narod kaže „zasviraj i za pojas zadeni“. Taj čovek se već godinama ponaša kao da je predstavnik strani privrednika i stranih banaka, a ne kao guverner najvažnije finansijske institucije u ovoj zemlji – NBS. Hvala.
Hvala vama. Naravno da će pitanje biti prosleđeno ministarki finansija. Što se tiče obaveštenja koje ste od mene zatražili, upućujem vas na potpuno jasne i nedvosmislene odredbe člana 235. Poslovnika, gde se obaveštenje traži radi ostvarivanja funkcije narodnog poslanika i, sa druge strane, poslaniku se u pisanom obliku dostavljaju odgovori. Dužnost svakoga je da to učini u roku od 15 dana. Dakle, ta vrsta obaveštenja se ne distribuira i drugim narodnim poslanicima, za razliku od poslaničkih pitanja koja postavljate pismeno ministrima ili Vladi, u funkciji kontrole izvršne vlasti, koja se, svakako, sa pitanjem i odgovorom distribuiraju svima. Gospodin Čedomir Jovanović ima reč. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Mrkonjiću, želeo bih danas da postavim pitanje koje nisam bio u prilici da postavim tokom trodnevne rasprave o setu zakona koji prate budžet za 2010. godinu i tokom rasprave o samom budžetu. Pitanje upućujem ministru rada i socijalne politike Rasimu Ljajiću i gospodinu Cvetkoviću, kao njegovom predsedniku Vlade. Interesuje me u kom trenutku će početi da se bave problemima ljudi koji u ovoj zemlji nešto rade? Očigledno je da su oni svoju funkciju posvetili isključivo onim ljudima koji nemaju nikakav posao u Srbiji i onim ljudima koji su žrtve tranzicije u našem društvu. Veoma je važno razumeti suštinu problema koji danas mi uočavamo, a koji niko očigledno ne želi da rešava – problem ljudi koji prethodnih 10 godina nešto stvaraju u ovoj zemlji, koji to pokušavaju da urade i u ovom trenutku i kojima se niko ne bavi, zbog toga što je broj onih koji rade mnogo manji od broja onih koji ne rade i što je politički profitabilnije dodvoravati se onima koji su žrtve tranzicije, ali i svoje nespremnosti da se menjaju, nego ostvariti dijalog sa onima koji, uprkos svemu, nešto stvaraju. Želim da vas pitam, gospodine potpredsedniče – kada ćemo dobiti priliku da u okviru zakona, za koje je Vlada delegirala svoje predstavnike, mi razgovaramo sa ovlašćenim predstavnicima za nešto tako? Mi smo juče ovde imali raspravu o Predlogu zakona o finansijskoj podršci porodici. Na tom zakonu se vidi koliko je LDP bila u pravu kada je tražila od Vlade da uvede red, ništa više osim reda, u najširi segment javne potrošnje, a to je segment potrošnje koji je direktno povezan sa finansiranjem penzionog fonda. Prvo su penzioneri žrtve Vladine nespremnosti i neodgovornosti da uvede red u penzioni sektor, a potom smo se juče suočili sa činjenicom da su žrtve postale i porodice u zemlji. Siguran sam da to nije u interesu penzionera, ni u interesu njihovih porodica. Mi smo juče ovde pred sobom videli Vladu koja nam se pojavila sa Predlogom zakona koji se menja tromesečni period na jednogodišnji period osnovice koja se definiše kao osnovica za finansiranje materinskog dodatka porodilja. Rečeno je da se poslodavac, praktično, dogovara i tokom tri meseca koji se koriste kao osnovica, podiže nerealno zaradu. Ako smo uočili tu anomaliju na nivou porodice, a ona je samo posledica nužde, kada ćemo se posvetiti očiglednim nedoslednostima i propustima u isplati penzija? Prvo su penzioneri žrtve toga, a juče smo videli ko je još žrtva – porodica, deca, majke kojima se smanjuje finansijska podrška. Isplaćuje se 25% penzija u Srbiji po osnovu invalidnine. Svi vrlo dobro znamo koliko je tu bilo zloupotreba. Time Vlada ne želi da se bavi zato što čuva svoje biračko telo, ali zato skraćuje finansijsku podršku porodici, a navodno razmišlja o budućnosti. Za tu raspravu nam je potreban ministar Ljajić. On je bio ovlašćeni predstavnik Vlade i za Zakon o penzijama i za Zakon o finansijskoj podršci porodici. Upućujemo pitanje njemu - kada će on početi da radi svoj posao, a njegov posao nije samo da deli računare i da bude narodna majka koja ima razumevanje za svakoga, nego je njegov posao da pošalje poruku Srbiji da je njegovo Ministarstvo spremno da poštuje i one koji rade i da istovremeno vodi računa o načinu na koji se troši teško stvoren novac, pa tako uvodi red u najšire zloupotrebe koje u ovom trenutku možemo da zamislimo, a to su zloupotrebe u okviru penzionog fonda. To je zahtev samih penzionera. Nama su se usijale linije u poslednjih nekoliko dana od penzionera koji podržavaju ono o čemu govorimo, jer je jasno da sve ono što se činilo prethodnih godinu dana ne odgovara ni penzionerima ni čitavoj Srbiji, da ne može biti dobro jednom segmentu našeg društva na štetu preostalog dela. Postavlja se pitanje perspektive mladih, a mi vrlo dobro znamo koliko je ona sužena. Ovde je u subotu govorio ministar obrazovanja, uz komentar da nema gde da kaže to što je rekao u Skupštini. Kakva je Srbija zemlja u kojoj ministar obrazovanja nema prostor za svoju politiku? Izdvajamo 0,2% za nauku, želimo da imamo veći društveni proizvod da bi mogli da podmirimo socijalne obaveze države. Veći društveni proizvod je vezan za više proizvodnje, za više posla, više posla traži čvršće veze sa svetom, čvršće veze sa svetom ne mogu biti posledica ljubavi nego jasnih interesa. Ti interesi se ovde ne mogu ostvariti, jer naša Vlada nema razumevanja za sopstvene poslodavce, kako će onda imati razumevanja za poslodavce koji dolaze iz sveta? Ako radnici blokiraju Koridor 10 danima, više nikog ne interesuje ko je tu u pravu, država je nesposobna da zaštiti vitalne komunikacije, a ona to ne želi da radi, ne zbog toga što ne može nego zbog toga što neće da se konfrontira sa svojim biračima. Na takav način mi nigde nećemo stići. Pitanje za ministra rada - šta čini za one koji u ovoj zemlji nešto rade?
Zahvaljujem. Pitanje će biti upućeno i premijeru i ministru Ljajiću, onako kako ste vi tražili, i to vrlo brzo. Gospodine Maraš, danas nema povrede Poslovnika, ako čitate Poslovnik onda je jasno. Reč ima gospodin Saša Milenić. Samo jedan momenat. Da vam pročitam zvanično obaveštenje koje je i meni novo. Obaveštavamo vas da u utorak, 15. decembra, nećemo biti u mogućnosti da pratimo zasedanje Skupštine Srbije u direktnom prenosu na drugom programu RTS od 11.00 do 12.00 sati zbog prenosa centralne državne ceremonije obeležavanja 95-godišnjice Kolubarske bitke iz Lazarevca. Po završetku prenosa iz Lazarevca nastavićemo prenos rada Skupštine. Dakle, očigledno je da će ovaj jedan sat ići u odloženom prenosu, kao i do sada kako je bila praksa. Vraćamo se na gospodina Milenića.
Uvaženo predsedništvo, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe G 17 plus postavljam pitanje Vladi Republike Srbije, tačnije ministarstvu finansija, odnosno gospođi Dragutinović: za kada Vlada planira da Skupštini na usvajanje dostavi utvrđen Predlog zakona kojim bi se vratila imovina gradovima i opštinama u Srbiji? Da budem precizan oko formulisanja pitanja, dakle, ne pitam da li Vlada to namerava da učini, jer znam da namerava, ne pitam da li hoće, jer naprosto mora, budući da je Ustavom garantovana imovina lokalnih samouprava, već sasvim precizno za kada, za koji termin, za koji period u kalendaru poslova planira da posveti pažnju ovom pitanju. Ustav, kao što znamo, državnu vlast u Republici Srbiji ograničava pravom građana na lokalnu samoupravu i pokrajinsku autonomiju. Priznaćete da je bez materijalne potpore koja se ogleda i u imovini takvo pravo prilično deklarativno. Za moju stranku, Zajedno za Šumadiju, kao i za koalicionog partnera G 17 plus, integralno i za poslaničku grupu G 17 plus, pitanja građanskih prava, baš kao i pitanja afirmacije lokalnih samouprava, ravnomernog regionalnog razvoja i decentralizacije odnosa u državi i društvu jedan su od razloga postojanja i ciljeva političke borbe. Kako u narednoj godini planiramo značajne poslove upravo posvećene ovim temama, molim da u predviđenim rokovima dobijemo odgovor na ovo precizno pitanje da bismo i mi svoje poslove blagovremeno mogli da planiramo. Unapred se zahvaljujem na razumevanju.
Hvala, gospodine Mileniću. Reč ima narodni poslanik gospodin Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, i ova institucija postavljanja poslaničkih pitanja dva puta nedeljno doživela je potpuno krah i na najbolji način pokazuje da ova vladajuća većina kroz neki vid forme želi bukvalno da parlament i poslanike svede na privezak izvršne vlasti i da sve ono što se ovde radi svede se samo na dan za glasanje kada treba izglasati predloge koji stižu od strane Vlade. To najbolje pokazuje odnos prema poslaničkim pitanjima koja mi postavljamo i na koja ne samo da ne dobijamo odgovor, nego odgovori koje dobijamo prosto vređaju inteligenciju. Pretpostavljam da se sećate, dame i gospodo poslanici, da sam postavio pitanje vezano za jedan konzorcijum konsultantskih firmi koje je vršio, pružao te usluge JAT Ervejzu, gde je naplatio tačno milion 188 hiljada evra. Sećate se da je samo jedan Džimi Mud dobijao 2.424 evra dnevno za posao koji je obavljao, a kao odgovor na moje postavljeno pitanje koje je bilo vrlo jednostavno, da mi se da odgovor šta je taj konzorcijum uradio i šta je preporučio vezano za JAT Ervejz ovde se kaže: "za privatizaciju javnog preduzeća za vazdušni saobraćaj JAT Ervejz navedeni konsultant, u skladu sa ugovorom, izgradio je i dostavio analize pravne regulative, finansijske, tržišne i procene vrednosti kapitala i imovine, kao i studije o strategiji privatizacije". Posebno je važno ovo "kao i studije o strategiji privatizacije". Pazite šta kaže odgovor meni na zahtev da dobijem te papire: "Agencija je dostavila sve studije kao priloge, ali u interesu zaštite predstojećeg sprovođenja postupka tendera nije u skladu sa propisima, izričito je zabranjeno prezentirati dokumentaciju i podatke pre okončanja postupka prodaje". Kako onda može da kaže "Agencije je dostavila sve studije kao priloge"? Kome? Ja sam dobio samo ova dva papira. Ovo je stvarno prešlo sve moguće granice. Kakva je situacija sa JAT Ervejzom najbolje govori pismo udruženja akcionara JAT koje su poslali između ostalog premijeru Mirku Cvetkoviću, predsedniku Skupštine, ministru za infrastrukturu, šefovima poslaničkih grupa, predsedniku Skupštine JAT Ervejza, predsedniku Upravnog odbora JAT Ervejza i predsedniku Republike Srbije Borisu Tadiću. Oni ovde precizno navode neke stvari. Kaže "Od kompanije koja je veoma uspešno poslovala za poslednjih devet godina smo stigli do velikog gubitaša". U tom periodu nekoliko završnih računa nije ni usvojeno, iako za to postoji zakonska obaveza. Kompanija se rasparčava, odvajaju se delovi kompanije čime se umanjuje kapital, a od momenta formiranje kompanije kao akcionarskog društva to čak ni zakonski nije dozvoljeno. Odvojeni su mnogi delovi JAT koji su građeni ili kupovani od sredstva koja su zaposleni izdvajali iz sopstvenih zarada. Neki od primera su kupovina starog i izgradnja novog hotela "Slavija", izgradnja hangara i kupovina probnog stola za potrebe tehnike, ulaganje u objekte i u opremu aerodroma Tivat, Podgorica, Beograd, apartmani Kopaonik, odvojeni su neki delovi koji funkcionalno, a pre svega finansijski ne mogu postojati ni opstajati samostalno u našim uslovima. Najupečatljiviji primer je za to je JAT tehnika i njeno odvajanje iz matične kompanije. Prilikom odvajanja u JAT je ostalo zaposleno 2.100, a u tehnici 924. Danas tehnika ima više zaposlenih nego u JAT, pa oni kažu - odgovornost za sve ovo morate preuzeti vi, predsedniče Republike Borisu Tadiću i premijer Republike Srbije, jer sve ovo vreme država Srbija kao stopostotni vlasnik kompanije imenovala je generalne direktore JAT iz DS ili njenog koalicionog partnera i to je najbolji primer šta se dešava.
Ako sam dobro razumeo, ovo su pitanja oba upućena premijeru. Hvala. Što se tiče instituta poslaničkih pitanja, moram da vas uputim na glavu 15, odeljak 3, članove od 199. do 203. Poslovnika. Tu su regulisana poslanička pitanja, a mi danas imamo 235, to su obaveštenja koja pomažu poslanicima u radu. Ukoliko narodni poslanik, u roku koji je predviđen Poslovnikom, a to je 15 dana, ne dobije obaveštenje, molim da 16. dan odmah upozori službu da bismo mogli da intervenišemo i da vidimo zašto poslaniku obaveštenje nije blagovremeno dato. To je otprilike jedna molba koja bi skratila znatno taj postupak. Prihvatam. Izvolite, gospodine Todoroviću.
Gospodine potpredsedniče, ja vam se zahvaljujem na ovom obaveštenju, ali sam upravo na početku rekao koliko je ovo besmisleno. Ja, recimo, postavljam pitanje vezano za imovinu bivšeg SK, Saveza komunista Jugoslavije, od juna ili jula 2008. godine. Do dana današnjeg nisam dobio odgovor. Apelovao sam na predsednika Skupštine, pa na drugog potpredsednika, pa evo sada apelujem i na vas, da vi učinite nešto da ja napokon dobijem odgovor na postavljeno pitanje. U pitanju je nešto oko 300 objekata, zna se koji su, zna se šta znači Zakon iz 2001. godine vezan za finansiranje političkih stranaka, ali očigledno, ja sam 100% siguran da je u pitanju neki kriminal. Ako nisu u stanju da mi daju odgovor - koji su to objekti, da li je u međuvremenu došlo do promene vlasnika tih objekata, iako je to protivzakonito, ali učinite nešto da stvarno ovo što mi radimo ima smisla, jer onda je ovo potpuno priča koja je potpuno bespredmetna, bez ikakve težine. Hvala vam veliko.
Zahvaljujem i slažem se s vama. Sa svoje strane mogu samo da vam obećam da ću od ovog momenta da trčim za tim pitanjima i da vidim zašto nemate obaveštenje koje ste tražili. (Dragan Todorović, sa mesta: Ja ću da vam nosim vodu kad se umorite.) Znači, od juna do decembra, pa da je ne znam šta rodilo bi se. Imaću pomoć ovde prisutnog ministra, tako da ćemo ovaj put, tri put bog pomaže. Hvala. Niko se više ne javlja za reč. Obaveštenje odsutnosti narodnih poslanika. Sednici su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Milica Radović, Momo Čolaković, Đuro Perić, Donka Banović, Vladimir Milentijević i Laslo Varga. Obaveštenje o pozvanim na sednicu. Obaveštavam da je predsednica, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pored predstavnika predlagača dr Diane Dragutinović, ministra finansija, pozvala i Milutina Mrkonjića, ministra za infrastrukturu i Rasima Ljajića, ministra rada i socijalne politike, kao i Višnju Kuzmanović i Aleksandra Popovića, mlađe savetnike u Ministarstvu finansija. Prelazimo na zajednički jedinstveni pretres 7-11. tačke dnevnog reda: – PREDLOZI ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA SRBIJE: SA IBRD (razvoj privatnog, finansijskog sektora i javnih finansija), SA EBRD (zajam K10) I SA EIB (autoput koridor 10 i zajam za opštinsku i regionalnu infrastrukturu B) Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš, koji je prekinut juče u osam minuta preostalog vremena. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, juče smo završili radni dan, a znam da je gospodin Mrkonjić i upisivao i verovatno se dobro seća o čemu smo razgovarali. Tema oko koje smo se juče skupili, odnosno da ste vi predstavnik Vlade je ono zaduživanje koje Srbija čini, a ono što smo dotakli i što se nadam da ste u međuvremenu dobili i pribavili neke odgovore, jesu i ove buduće garancije koje će Srbija davati raznim bankama, Evropskoj banci za obnovu i razvoj, Evropskoj investicionoj banci, a pre svega, kada je u pitanju Javno preduzeće "Srbijagas". Pošto su iznosi veoma veliki, 150 miliona dolara, 25 miliona dolara, 170 miliona dolara, 35 miliona dolara, 20 miliona dolara, 20 miliona dolara i to su zaista veoma veliki iznosi za jedno preduzeće koje je gubitaš. Zbog čega pričam to? Mi smo i u načelnoj raspravi, kada je u pitanju budžet za 2010. godinu, a znam da se i vi sa tim slažete, vi ste to potvrdili, kao problem stavili situaciju da se i ovim budžetom za 2010. godinu finansiraju gubitaši. Naravno da "Srbijagas" kao javno preduzeće koje je preuzelo obavezu da zajedno sa ruskim većinskim partnerom "Gaspromom" gradi gasovod, da puni Banatski dvor, ima poteškoće zato što posluje u uslovima koji su po samu kompaniju nepovoljni, odnosno cena gasa u Srbiji verovatno je nategnuta kada je u pitanju tržišna cena gasa. Nudili smo rešenja za izlazak iz takvog problema, a jedno od tih rešenja je bilo ono o kome govorimo već više od godinu dana, a to je da Srbija učini sve i time omogući "Srbijagasu", time omogući onima koji kreiraju ovaj budžet da ne dođe do zaduženja, da se ukine posrednik između Srbije i Rusije koji ima, pokazao sam pre otprilike mesec dana, profit u 2008. godini preko 20 miliona evra, dok je naš "Srbijagas" javno preduzeće u gubitku. Mi smo pre mesec dana, gospodine Mrkonjiću, ovde imali jedan zakon lex specialis, zakon koji je derogirao postojeći Zakon o eksproprijaciji, zakon kojim se jednom preduzeću daje mogućnost da ekspropriše zemlju u dužini od 166 kilometara kroz Srbiju, iako je to suprotno Zakonu o eksproprijaciji, a ta firma je "Jugorosgas". Taj "Jugorosgas" od 1996. godine, od Sporazuma Srbije i Rusije, imao je samo jednu obavezu: da gasifikuje Srbiju, gasifikuje jug Srbije i mi sad kad pogledamo za šta će Srbija dati garancije ovim bankama, kada je u pitanju "Srbijagas", vidimo da se tu radi o gasifikaciji, vidimo da se tu radi o punjenju Banatskog dvora, a imamo ruskog partnera, a vi znate koliko je uloženo u Banatski dvor. Zbog toga ovo je jedna tema o kojoj moramo da pričamo otvoreno. Naravno da želimo gasovod Južni tok, naravno da želimo da Srbija bude snabdevena gasom, ali imamo problem ukoliko se sredstvima u okviru tog preduzeća, i ranije i sada ne posluje na najekonomičniji način. To nas opet dovodi do ključnog pitanja - koliko ova rasprava o budžetu za 2010. godinu ima smisla? Podneto je 240 amandmana, a uskoro ćemo dobiti odgovor od Vlade. Pretpostavljam da će taj odgovor od Vlade biti u 99% slučajeva negativan, ali se nadam da će u jednom Vlada shvatiti, odnosno onaj ko piše zakone, odnosno Sekretarijat za zakonodavstvo Vlade, da će shvatiti jednu stvar da je Predlog budžeta za 2010. godinu protivustavan, zato što nije ispoštovana stavka da Vojvodina mora da dobije najmanje 7% od republičkog budžeta. To je i osnovna primedba pokrajinskog sekretara za finansije koji je to dokumentovao ciframa. To je primedba onih koji su rekli, iz vladajuće koalicije, da neće podržati ovaj predlog budžeta ukoliko se on ne izmeni, ali je logično da niko ne podrži takav predlog budžeta ukoliko je on protivustavan. Transferi u lokalnim samoupravama u iznosu od šest milijardi, a lokalne samouprave koje se nalaze u AP Vojvodini se računaju u ovih 7%, što je protivustavno. To nema nikakve veze i na taj način je Vojvodina oštećena za nekih šest milijardi dinara. Postoje stvari o kojima moramo voditi računa, iako su ove tačke dnevnog reda razdvojene, faktički one sve kreiraju našu budućnost i našu 2010. godinu koju mi koji ovde sedimo, a siguran sam da i vi koji ste u izvršnoj vlasti, želimo da okončamo na bolji način nego što je bila ova. Ali da bi to uradili moramo da raspravljamo o izveštaju DRI, moramo da raspravljamo o završnom računu za 2008. godinu, a sve to nam je onemogućeno, gospodine Mrkonjiću. Zbog čega, nikom nije jasno. Od bilo kakvog sumnjičenja, napada, od bilo kakve pretpostavke ljudi se najbolje brane istinom. Ne vidim u čemu je bio problem da ovde sedne premijer. Njemu jeste problem da ovde sedi, jer kada je obrazlagao budžet tri minuta je tu bio, ali tu drugih ministara koji su mogli, pre svega gospođa Dragutinović i ostali ministri, da polažu račun za ono što su ta ministarstva radila u 2008. godini. Znamo da je došlo do promene Vlade i naravno da ne mislimo da sva odgovornost za neke propuste leži na ministrima koji trenutno obavljaju taj posao, ali ako imate izveštaj DRI koji kaže da od 12 ministarstava koja su kontrolisana, kod gotovo svih je pronađena nepravilnost. Javne nabavke nisu rađene u skladu sa zakonom. Bilo koje preduzeće koje nije u državnom vlasništvu, privatna kompanija, da je 10 puta manja nepravilnost nađena u privatnoj kompaniji, preduzetnike zatvaraju zato što ne izdaju račun od 20 dinara, plaćaju enormne kazne, a mi imamo situaciju da ovde niko nije kriv. Premijer sedi i govori da su krive knjigovođe. Knjigovođe ne mogu da budu krive, ukoliko su propusti vezani za javne nabavke. To i vi znate, naravno. To je posao onog ko donosi odluku, krivica onog ko donosi odluku. Zaista ne možemo da uđemo u 2010. godinu bez odgovora na pitanje, gospodine Mrkonjiću, znam da nije vaš resor, ali vaš partijski kolega drži taj resor, gospodin Škundrić (Predsedavajući: Vreme.). Poslednja rečenica. Ne možemo da uđemo u 2010. godinu ukoliko ne znamo ko je odgovoran za gubitke u NIS od 100 miliona evra. Mislim da je to zaista ključno pitanje.
Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa koji nisu iskoristili svoje pravo žele reč? (Da.) Gospodin Dragan Stevanović ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada bi bilo ko od nas ovde u sali stav u odnosu na set sporazuma koji se raspravljaju oko ove treće tačke dnevnog reda ili u okviru ove treće tačke dnevnog reda zauzimao na osnovu rasprave kako se ona privela kraju sinoć, iz svega onog što je rekao gospodin Mrkonjić, iz svega onoga što su rekli poslanici uglavnom opozicije, onda se, ponavljam, stiče utisak niko ne bi imao ništa protiv ovog izglasavanja ili davanja podrške ovim sporazumima, ali ne možemo priču o ovom dodatnom zaduživanju Srbije svesti na koridor 10, odnosno na auto put E75. To je samo jedan u setu ovih zakona. Sporni su i svi ostali, ali kada je u pitanju zakon zbog koga je ovde ministar Mrkonjić, SRS je mnogo puta i do sada rekla da ako država već mora ili ima opredeljenje da se zadužuje, onda je mnogo pametnije i racionalnije trošiti novac u infrastrukturu, u kapitalno trošenje, nego trošiti novac u besmisao, a nismo baš bili u prilici, retko u poslednjih 10 godina, da trošimo novac za besmisao. Postavlja se jedno pitanje i konstatacija da je milijardu evra do sada potrošeno kroz NIP u Srbiji, pa ne možemo baš da se pohvalimo, da sumiramo i vidimo gde su efekti tih stotinu milijardi dinara. SRS je i prošli put u jednoj od rasprava, zadnji ili predzadnji put kada smo govorili takođe o kreditnom zaduživanju, davanja podrške sporazumima koji se odnose na kreditna sredstva za koridor 10, takođe na neki način dala podršku, jer smatramo da je racionalno i pametno novac trošiti tako, pa čak i ako je skuplji u smislu kamata nego trošiti ga u nešto što je apstraktno. Kada je u pitanju Vlada kakvu imamo i sklonost pojedinaca u toj Vladi, zaista se postavlja pitanje da li bilo ko u ovoj državi ozbiljan i odgovoran treba da da podršku kreditima koji imaju, rekao bih, u svom konačnom ishodu neki apstraktni cilj. Ono što takođe jeste bitno, ovaj kredit za koridor 10 odnosi se na njegovu najkompleksniju deonicu kada su autoputevi u pitanju, deonicu koja prolazi kroz Grdeličku klisuru. Za one koji to nisu imali priliku da čuju do sada, to je jug Srbije i čini mi se da i zbog ekonomskog položaja juga Srbije i zbog činjenica da nas je i Ustav obavezao da uravnoteženo razvijamo Republiku Srbiju, lično smatramo u SRS da bi sredstva što pre i na što efikasniji način trebala na tom području da budu utrošena. Ono što je apel SRS na vas u ovom smislu jeste, gospodine Mrkonjiću, da kada već trošite novac za koji se država zadužuje i gledate da na jugu Srbije aktivirate sve domicilne firme i preduzeća, kako bi jug Srbije konačno od kreditnih zaduživanja, novca kojim se opterećuju generacije posle nas, zaista osetio efekte i video koristi. Možemo da sporimo to što se država zadužuje i zbog ovoga, ali kada ste vi, gospodine Mrkonjiću, u pitanju, infrastruktura, vaše ministarstvo, vi veći problem imate sa Vladom Republike Srbije oko rasporeda naših domaćih sredstava, novca koji se u budžet obezbeđuje kroz različite modele na prihodnoj strani. Ako izanalizirate budžet za 2010. godinu, budžet koji raspravljamo poslednja dva-tri dana, objektivno, ne samo mi u opoziciji, lično smatram da ni vi ne biste smeli i ne bi trebalo da budete zadovoljni načinom na koji se novac raspoređuje, a naročito kada je u pitanju kapitalna potrošnja odnosno ulaganja u kapitalne investicije. Vidite, 12 milijardi, o tome je dosta bilo reči, predviđeno je za železnice. Ne kažemo da ne treba, i tu ne mogu da se prepoznaju kapitalni troškovi, odnosno ulaganja u podizanje potrošnje i privredu Srbije, ali mnogo poslanika opozicije je reklo i SRS vas podseća, od tih 12 milijardi sredstva će dominantno otići na plate odnosno socijalnu komponentu ove priče. Sada kolika je to kap u moru i tih 12 milijardi pokušaću da ilustrujem podatkom da bi srpske železnice na koridoru 10 postale koliko toliko kompatibilne sa železnicama u okruženju odnosno u EU. Potrebno je uložiti pet do sedam miliona evra kontinuirano narednih osam godina. To je podatak na osnovu kojeg pokušavam da pravim poređenje, jedno potpuno neracionalno i nesuvislo raspolaganje sredstvima u okviru budžeta Republike Srbije. Prema tome, možemo da se sporimo oko toga da li je država prezadužena ili nije. Činjenica jeste da imamo mnogo opterećenja, da treba konstatovati, recimo, da smo samo u ovoj godini 13 milijardi dinara dali za otplatu glavnice, a da se u narednoj godini povećava to za četiri milijarde. To se odnosi samo na otplatu glavnice našeg duga, što unutra, što napolju, a da ne govorimo da smo ukupno u ovoj godini potrošili, odnosno da planiramo da u narednoj godini potrošimo oko 35 milijardi na otplatu kamata i tekućih troškova koji se odnose na ta naša zaduživanja, odnosno administrativnih i drugih poslova koji se odnose na kreditna zaduživanja. Prema tome, Srbija zaista jeste u problemu kada se govori o kreditnom zaduživanju i čini mi se da nije dovoljno da vam neko u Vladi kaže, znate, mi nismo zaduženi ili smo zaduženi. Postoji dobar deo ekonomske i stručne javnosti koji ideološki, moramo da priznamo, jeste sklon strankama koje danas jesu u Vladi, a koji sve veću i veću ogradu od ekonomske politike Vlade prave, naročito kada je u pitanju ekonomska politika – politika zaduživanja RS, jednog potpuno nonšalantnog pristupa u uzimanju novca pošto-poto. Najmanje sporan kredit u celoj priči je kredit koji se odnosi na Koridor A-10, ali niko ne priča o drugim zaduživanjima, koja su, kolika su i na šta se odnose. Imate sporazum – namena sredstava koja će se povući u ovom sporazumu i znate li koja su? Reforme u oblasti upravljanja javnim finansijama kojima bi se poboljšalo postojeće loše upravljanje fiskalnom potrošnjom i potpomoglo poboljšanje fiducijalnih uslova, pa piše – sprovođenje opširnijeg, u većoj meri integrisanog srednjoročnog okvira za planiranje i pripremu budžeta, na ovome insistiramo, poboljšanje sistema, praćenje i kontrola javnih finansija, uključujući eksternu i internu reviziju i javne nabavke, unapređenje upravljanja javnim dugom. Tri dana poslanici SRS-a i ostalih opozicionih stranaka atakuju na Vladu zbog Izveštaja DRI, kritikujemo budžet, model kako je napravljen i kako je definisan i onda dan posle toga dobijamo kod nas zahtev da podržimo sporazum koji će se na neki način unaprediti ili afirmisati sistem tretiranja javnih finansija u Srbiji. Istovremeno od ministra finansija pa do poslednjeg činovnika u Vladi nas ubeđuju kako je budžet kvalitetan, unapređen u odnosu na prošlu godinu i kako se sredstva racionalno i pametno troše. Svedoci smo bili da u jednom momentu rasprave gospođa Dragutinović u završnoj reči kaže – jeste, naš budžet nije u skladu sa standardima, a onda počne da nas ubeđuje – šta fali linijskom modelu definisanja budžeta. To smo stavili ovako i onako. Ponavljam, dva dana posle toga od nas se traži da podržimo kredit kojim ćete unapređivati raspolaganje javnim finansijama i da se ponovo ne pozivam na Izveštaj DRI, izveštaj budžetske inspekcije koji smo u nekoliko navrata, poslanici SRS-a, pominjali i izveštaj budžetske inspekcije za 2008. godinu, gde od 60 tretiranih institucija 20-ak, sve republička ministarstva, direkcije i agencije, kod kojih se konstatuje da se ne vladaju u skladu sa zakonima koje Vlada pravi, od javnih nabavki, budžetskog sistema itd. Ne možemo da razumemo i da prihvatimo činjenicu da 10 godina posle dolaska na vlast vi nas pozivate da podržimo kreditno zaduživanje Srbije koje će, između ostalog, vraćati naše generacije ko zna koliko posle nas i da unapređujete ono što je trebalo da uradite 2001. i 2002. godine. Kaže gospođa ministar – znate, nama treba 10 godina da uspostavimo definisanje planskog budžeta. Pitamo – šta ste radili 10 godina? Ne možemo ceo život da ponavljamo devedesete, pa devedesete. Na vlasti ste onoliko koliko i oni koji su bili 90-ih godina i danas konstatujemo da nesavesno trošimo javne finansije i da treba da unapređujemo sistem kontrole, uspostavljanja i trošenja javnih finansija, i to su apsurdi i to su besmislice. Oni su izraz ekonomske politike Vlade u kontinuitetu od 2000. naovamo, izraz slabosti da nisu spremni da se opredeljuju za suštinske ekonomske, socijalne i sve druge promene i reforme u državi koje su nam objektivno potrebne, ali koje kroz svoju ekonomsku politiku objektivno državi ne možete ponuditi. Drugi sporazum, pazite šta se nudi – sprovođenje mera za fiskalno prilagođavanje kojim će se povećati makroekonomska stabilnost i u vreme svetske ekonomske krize i stepen poverenja potencijalnih investitora. Pohvalite se investicijama u poslednjih godinu dana. Za proteklu godinu na prihodnoj strani budžeta projektovano je milijardu i po evra od investicija. Pre mesec i po dana taj skor je bio svega 700 miliona, a 400 miliona je otišlo na NIS od privatizacije NIS-a. To govori o poslovnom i ekonomskom ambijentu o kome vi ne želite da pričate. Stvarate izmaglicu i fikciju u narodu da nešto funkcioniše i nešto jeste usmereno kako treba. Kažete – unapređenje poslova za investiranje na teritoriji zajmoprimca, izgradnja efikasnijeg i stabilnijeg finansijskog sektora kontinuiranim restrukturiranjem državnog vlasništva u bankarskom i osiguravajućem sektoru, unapređenje poslovnog okruženja radi stimulisanja više investicija u privatnom sektoru. To slušamo 10 godina, ali sada ne samo da slušamo, sada se i kreditno zadužujemo zbog toga, jer nismo za 10 godina uspeli da iz sopstvenih prihoda obezbedimo sredstva i pokažemo malo političke volje da se ovde uvede red. Kažete da do kraja 2010. godine učešće privatnog sektora u BDP bude 60%. Blokirano je 60 hiljada firmi. Opšta nelikvidnost. Poslovni ambijent je potpuno ruiniran. Odite na jednu sednicu bilo kog odbora u Privrednoj komori, neka vam oni kažu kako žive, kako rade i kako funkcionišu. Neka oni Vladu pokušaju da vrate i svedu u svet realnosti, da osete svakodnevicu, u kakvim uslovima oni koji objektivno dominantno pune budžet rade, a kako se Vlada prema njima odnosi i kako ih tretira. Opredelila je milijardu i 400 miliona dinara u narednoj godini za subvencije preduzećima za grinfild investicije. Pazite sada poređenje jedno – za celu godinu Vlada je spremna da milijardu i 400 miliona dinara definiše kao pomoć, kredite i subvencije za grinfild investicije, a istovremeno na snazi je zakon koji kaže sledeće, kada je u pitanju porez na dohodak preduzeća – ko uloži 600 miliona dinara u investiciju u svoju imovinu u tom preduzeću, osnovna sredstva da budu u njegovom vlasništvu, u narednih ne znam koliko godina, srazmerno veličini investicije, biće oslobođen poreza na dobit preduzeća. Tražite 600 miliona da neko uloži, da zaposli 100 radnika, a vi ste kao Vlada spremni da milijardu i 400 miliona opredelite za subvencije. Kakav apsurd. Ko ozbiljno da doživi i tretira ovu vladu? Ko od onih koji se kreću u privredi, koji od privrede žive i koji zaista čine realni sektor? Ovih milijardu i 400 miliona su sredstva kojima želite da unapređujete izvozni sektor u Srbiji i da podižete ekonomske prilike u Srbiji, ali kada pogledate šta je u nekim drugim ministarstvima i za neke druge namene, onda vas glava zaboli. To smo pominjali kada smo govorili o budžetu. Diskreciono pravo ministra za sport je milijardu i 100 miliona dinara. Čak se ta sredstva neće deliti ni odlukom Vlade, to smo vam rekli, onako kako ministarka Dragutinović kaže – to je fleksibilno i to je dobro da ministar sporta ima diskreciono pravo da raspolaže sa milijardu dinara. To su neki apsurdi koji su zaista reflektovali da se u Srbiji definiše i napravi ekonomski ambijent kakav danas imamo. Ovo nisu odgovori na katastrofu u ekonomskom smislu koju ste uspostavili. Lepo smo rekli u načelnoj raspravi da je definisan programski budžet Republike Srbije, Srbija bi uspela samo na kontu toga da uštedi 20 milijardi dinara. Sad zamislite, to smo tada rekli, da je 20 milijardi dinara rasterećen budžetski deficit, da 20 milijardi dinara, gospodine Mrkonjiću, dobijete vi u vašem Ministarstvu za kapitalne investicije, pa ne morate sami da trošite. Da to bude sufinansirajuća komponenta za neki drugi kredit ili neki drugi zajam, ili neka druga nepovratna sredstva iz kojih god hoćete fondova evropskih, ruskih, kineskih sasvim je svejedno. Ali, zamislite kakav bi to zamajac bio za državu bio, i za potrošnju i za naš ekonomski život. Mi se ovde cenkamo oko 10, 20, 30, 100 miliona, koje naravno neće vraćati ova vlada. Pogledajte samo grejs periode kakvi su. Izanalizirajte u budžetu. Pa mi suštinski dugove nismo počeli da otplaćujemo, tek ćemo za narednih dve-tri ili četiri godine. Zamislite kada sve to stigne na naplatu. Iz dana u dan, novi sporazum, novi zajam, novi sporazum i novi zajam. Kao ekonomska kategorija za nas nisu krediti neprihvatljivi. Ali mora da se zna zašto se troše i da se efekti tih finansijskih sredstava osete na terenu i da ih oseti onaj i poslednji građanin koji bi mogao da ih oseti, koji živi, radi i bitiše u Srbiji. Naravno, ne mislimo da država ovo radi odgovorno, ne možete da kažete da ste spremni da se zadužujete kreditno samo zato što je neko rekao da smo, ili nismo ili jesmo, zaduženi, ne možete da kažete, možete, naravno vi, poražavajuća je činjenica da tako konstatujete proteklu godinu, uradili smo sve ono što smo mogli. Da je novac pametnije raspoređen, da je novac racionalno podeljen, da je prepoznat smisao i da neko ko danas rukovodi ekonomskom politikom Srbije, Srbiju vidi sutra, prekosutra i nakosutra gde bi ona trebalo da bude? Kakvu ulogu bi trebalo ovde da igra? Ne samo u regionu, u evropskom kontinentu u celini, onda bi zaista i budžet bio drugačiji, onda bi zaista manje prostora imali ovde za kritiku i za optužbe. Ovaj budžet i ovi krediti i sve ovo što tražite od nas predstavlja kontinuitet neracionalne, nesposobne i nedomaćinske ekonomske politike koju vodi Vlada Republike Srbije, Mirko Cvetković i Boris Tadić. Zahvaljujem.
Izvinjavam se gospodine Jovanoviću. Recite po kom osnovu?
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Mrkonjiću, član 27. Pošto predsednica nije tu vi ste dužni da nam obezbedite normalne uslove za rad. Ne mislim da gospodin Mrkonjić uopšte može bilo šta da nam kaže o programskom zajmu za razvoj javnih finansija. On čak nije ni ovlašćeni predstavnik za tu tačku dnevnog reda, a direktno je ta tačka dnevnog reda najveća prepreka raspravi o ovim drugim tačkama dnevnog reda za koji je gospodin Mrkonjić zadužen. Jer ako mi definišemo ovaj zajam kao preduslov uvođenja reda u javne finansije, a, s druge strane, recimo uzimamo 75 milionaevra za opštinsku i regionalnu infrastrukturu, onda je jasno da mi praktično sami sebi stvaramo problem. Bilo bi dobro da ovde dođe ministarka, a tu se pominje mlađi savetnik u Ministarstvu finansija Višnja Kuzmanović, kako bi nam praktično rekla nešto više o ovom zajmu, jer mi ne možemo, a mislim da je besmisleno da razgovaramo sa gospodinom Mrkonjićem o svemu tome. (Milutin Mrkonjić: Diana priprema odgovore na amandmane, dići će za pola sata.) Sve razumem, ali dajte malo da…
Molim vas da ne vodite verbalnu komunikaciju na ovaj način, razumem vas gospodine Jovanoviću, ali moram da vas prekinem.
Lepo bi bilo da naučite ministra kako se ponaša u Skupštini. Prošli put je bio ovde kao predstavnik Vlade zadužen za tišinu, to je bio dan u kome poslanici postavljaju pitanja Vladi, pa nije mogao da odgovori ni na pitanja koja se postavljaju Vladi, kao instituciji, a nije mogao da odgovori ni na pitanja koja su se postavljala njemu lično, kao članu UO NIS, ali dobro, u redu. Dajte da vidimo kako ćemo ovo da rešimo i da izuzmemo ovu tačku dnevnog reda i kako da se ponašamo. Razumemo da sada ministarka recimo, sada radi na amandmanima, ali ne možemo da razgovaramo o ovom važnom zajmu 70 miliona evra, 100 miliona dolara koji idu za reformu javnih finansija ili izuzmite tu tačku dnevnog reda ili dajte da vidimo kako ćemo to pitanje da rešimo. Ako se Vlada ovako neodgovorno odnosi prema tome, onda neka ne čeka od nas da na to pristajemo.
Shvatam, ali nema povrede odredbe člana 27. Dakle, danas sam i pročitao ko je ispred Vlade ovlašćen da dođe ovamo i juče je svim narodnim poslanicima podeljen ovakav jedan izveštaj Vlade ko je ovlašćen da predstavlja Vladu i naknadno, dobili ste svakako. Nema povrede odredbe. Ako niste zadovoljni ovim objašnjenjem, ja ću vrlo rado izneti u Danu za glasanje, ali stvarno nema potrebe, bar ja mislim tako. Izvolite.
Razumem da to nema mnogo direktno veze s vama, ali s kim da razgovaramo o zajmu od 70 miliona evra za reformu javnih finansija. Vlada je odredila kao svog predstavnika ministarku finansija, a što je i logično, onda je juče poslala neku ceduljicu ovde u kojoj nešto tako menja, ali mi nemamo s kim da razgovaramo, nema ni poverenika ministarstva, nema nikog ko može da odgovori na bilo kakvo pitanje o tome. Ili da se složimo da o tom zajmu ne razgovaramo. Onda da ne budemo mi odgovorni što će se sutra javiti neki problem koji proizilazi iz činjenice koju nismo bili u stanju da na adekvatan način, razgovaramo o ovoj tački dnevnog reda. Ako moramo da štedimo na svakom koraku, hajde da vidimo da li je odgovorno ponašanje i adekvatna rasprava o zajmu koji ova zemlja uzima zadužujući svoje građane.
Hvala, gospodine Jovanoviću. Zadovoljni ste mojim objašnjenjem, to sam tako shvatio. Hvala lepo. Moram sada da uradim nešto, baš mi je teško, daću pauzu od 15 minuta, da izvršimo potrebne konsultacije, pa ćemo nastaviti rad u 12.30 časova.