Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, ja ću pokušati ukratko da obrazložim odnosno da objasnim o čemu se radi u ovom Predlogu zakona. Moraću da se vratim na početak, a to je 2. februar 2010. godine, kada je potpisan ugovor da se nabavi odnosno da se uradi sedam miliona kartica za naše osiguranike, po ceni od 5,16 evra bez PDV-a. Znate kada je bila 2010. godina. Sada je 2014. godina i od svega toga nije urađeno ništa. Došli smo u situaciju pre dva meseca, kada smo jedva izbegli da ugovorene strane odnosno strana koja je bila u obavezi da izradi ove kartice i da sprovede sve ono što je zaključeno ugovorom, došla je sa upozorenjem da će podneti tužbu i da će morati da naplati one obaveze koje postoje iz ugovora, odnosno da će morati da naplati oko šest miliona evra na osnovu ugovora koji imaju i na osnovu onoga što su oni do sada uradili. A šta su oni do sada uradili? Oni su, pozivajući se na ugovor iz 2010. godine nabavili repromaterijal, neophodnu tehniku koja je potrebna, osposobili kadar i napravili oko milion i 150 hiljada kartica. Troškovi svega toga su negde oko šest miliona evra, a sve ono što je u pisalo u tom ugovoru nije ispoštovano. Iz tog razloga, krenuli smo da vidimo šta možemo da uradimo. Jer, mogu da nas tuže, da nam blokiraju račun, da nam skinu šest miliona evra, a to mogu po zakonu i na osnovu ugovora koji je zaključen. Ja ću vas obavestiti šta smo uspeli iz te situacije da uradimo: da ne podnesu tužbu; da nam ne blokiraju račun; da nam ne skinu šest miliona evra na koje su imali pravo; da umesto ovoga što smo imali, dobijemo milion i 200 hiljada kartica besplatno za najugroženiji socijalni deo našeg stanovništva; sa cene od 5,16 evra, s koliko se počelo u 2010. godini, došli smo do cene od 2,96 evra. Da vas podsetim da su do sada rađena četiri aneksa ugovora da bi se prolongirali ti termini, ali ni za to vreme ništa nije urađeno. Znači, ova cena će biti znatno manja. Sama ušteda od 5,16 na 2,96 minus milion i 200 hiljada kartica koje dajemo socijalno najugroženijima. To je suština koju trebaju svi da znaju. Dogovor je takav da ova cena od 2,96, kad se bude krenulo, da vidimo da li će biti još niža i da niko ne zarađuje na toj kartici. Građani će samo platiti onoliko koliko košta cena stvarnog pravljenja te kartice, bez ičega. Da vidimo šta mi sve možemo da dobijemo sa ovom karticom i da izvučemo iz te kartice maksimum koji postoji za naše pacijente, za naš zdravstveni sistem i za celokupnu državu. Ono što garantuje ova kartica je bolji uvid i kontrola uplate doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje, smanjenje zloupotrebe svih utrošaka u procesu zdravstvene zaštite, postizanje maksimalne bezbednosti ličnih podataka osiguranih lica, bolji uvid davaoca zdravstvenih usluga u toku lečenja osiguranih lica i veća mogućnost kontrole rada lekara. To je samo deo onoga na čemu ćemo mi da dobijemo. Šta sledeće? Kakve su naše uštede vezano za ove kartice? Sa ovim karticama uzeli smo analizu da uradimo, da ne bi bilo da ne radimo analizu, šta dobijamo, šta gubimo. Ovde ćemo ono šta možemo da dobijemo. To je da svake godine Republički fonda zameni negde oko 2,2 papirnih knjižica zbog neophodnih promena podataka na knjižici. To je promena obaveznih uplata doprinosa, prestanak zaposlenja ili završetak školovanja, promena adrese, prezimena, dopunjeni deo za overu markica. Svake godine Republički fond potroši oko 6,5 miliona markica za overu. Ukupan iznos troškova Republičkog fonda za zamenu papirnih knjižica i markica iznosi oko 45 miliona dinara, a uvođenjem nove kartice za zdravstvenog osiguranje više neće biti pomenutih troškova. To će biti ujedno i velika ušteda za poslodavce jer svake godine procedura overe markica košta blizu 400 miliona dinara. Onda smo išli dalje- u broju nosioca osiguranja i članova njihovih porodica, a to je 3 miliona 480 hiljada, minimum, odnosno broj overa koje idu godišnje. To su dve overe, jer tada se menjaju markice. Išli smo na vreme koliko se potroši da je to 10 minuta vremena minimum koliko se tu utroši, onda broj sati, pa prosečno bruto uplata i sve su to parametri koje smo gledali na kojima mi možemo da uštedimo. Imamo dogovor da se do kraja 2016. godine sprovedu i da se zamene sve kartice u zdravstvenom sistemu Republike Srbije, jer želimo da svako može da isplanira svoj budžet koliko god neko mislio, ali tih četiri stotine, četiri stotine i nešto dinara koliko bude ta knjižica, da ljudima damo da imaju dovoljno vremena da mogu da isplaniraju taj trošak da bi se zamenila ta knjižica, ne računajući onih milion i 200 hiljada kartica koje ćemo pokloniti socijalnom…
Ministre, jedna sugestija. Traže poslanici mikrofon da namestite.
… koje ćemo pokloniti socijalno najugroženijima. Tako da bi to bilo u najkraćem vezano za ovaj predlog zakona. Istorijat kako je to išlo i šta je ono što smo uspeli da uradimo da izdejstvujemo iz onoga što smo zatekli i što smo primorani obavezama, odnosno sprečavanjem te tužbe i blokiranjem računa i skidanjem novca. Naravno, tu idu svi faktori koje vi već svi znate, tu je uvezan i elektronski recept i sve ono čemu mi težimo, odnosno da priđemo sistemu i zemljama iz okruženja, i zemljama iz EU koje ovo već odavno imaju, Slovenija od 2000. godine, znači, i sve druge zemlje koje postoje u ovakvom ili sličnom sistemu. Eto, to je ukratko ono što mislim da je suština ovog predloga. Hvala vam.
Zahvaljujem. Da li se izvestioci nadležnih odbora javljaju za reč? Moram ovako fizički da pogledam zato što su se već prijavili mnogi ovlašćeni. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Imamo već prijavljenih. Prvi je Dragan Jovanović. Izvolite.
Uvažena predsednice, kolege narodni poslanici, gospodine ministre, naravno, poslanička grupa NS će podržati vaš predlog. Ja sam poslanik koji retko hvali ministre, ali vas iskreno za sve ovo angažovanje koje ste pokazali od izbora za ministra zdravstva moram pohvaliti. Ono što očekujemo od vas konkretno danas u odgovoru, gospodine ministre, kada je ova tema u pitanju jeste pre svega, vi ste nam rekli da je ugovor sklopljen 7. februara 2010. godine. Očigledno taj ugovor sa firmom gde je bilo 5,16 evra za jednu karticu je nepovoljan, i da li tu postoje elementi da kažemo jedne veće ili manje korupcije i da li su nadležni državni organi krenuli da istražuju ovaj ugovor, jer nelogično je bilo kome ko sluša i sada u TV prenosu i vaše i moje izlaganje ako je jedna kartica 2010. cena bila 5,16 evra, a sada ste uspeli da skinete na 2,96 evra vidi se ogromna razlika? Ista firma pa kako je sada moglo jeftinije, a i koje taj ko je potpisao ovakav štetan ugovor za sve građane Republike Srbije? Ono što bih takođe želeo da vas upitam, to je, pomenuli ste da će građani Srbije, odnosno ministarstvo, a zatim distribuirati ka najugroženijim građanima Srbije milion i 200 hiljada kartica. Voleo bih da nam kasnije pojasnite samo po kom kriterijumu će se one deliti i koja je to grupa, da li će to ići preko Ministarstva za rad, boračka i socijalna pitanja, preko centara za socijalni rad u lokalnim samoupravama, ali prosto mislim da građani Srbije zaslužuju da znaju koji su to jasni kriterijumi za tih milion i 200 hiljada građana? Takođe, ono što smo čuli od vas, sama zamena pojedinačno će iznositi 400 dinara. Po današnjem kursu 400 dinara je oko 3,2 evra, što kada se oduzme od ukupnog broja zdravstvenih osiguranika u Srbiji, dobija se vrlo značajna suma. Neka je šest miliona ostatak, vidi se koliko je to ozbiljna i značajna suma koju će građani uplatiti preko samo ovoga projekta zamene zdravstvenih knjižica do kraja 2016. godine. Ono što bih vas takođe zamolio, gospodine ministre, a to sam govorio i kada su neki drugi ministri sedeli i obrazlagali neke druge predloge zakona, jeste jedna uopšte procedura koju mi imamo i ako će i u zdravstvu i u nekim drugim oblastima i ako će ova zamena zdravstvenih knjižica prosto ići u tom pravcu da se i birokratija smanji, to će puno značiti, da ne pominjem poznate slučajeve samo porodilja koje rade u privatnim firmama, kakvu imaju proceduru mukotrpnu da bi mogle da ostvare svoja prava. Iskoristio bih priliku da vas prosto zamolim za jednu drugu populaciju, a to su zdravstveni osiguranici koji se osiguravaju preko poljoprivrede. To je jedna grupa koja nažalost nema ni svoje, da kažemo, istaknute predstavnike ovde u parlamentu, nemaju ni sindikate, a koji imaju ogromne probleme. Podsetiću vas i zamoliću vas za ovaj period do kraja 2016. godineda pokušate da predložite ovom domu izmene osiguranja zemljoradnika. Zašto vam ovo govorim? Jedan podatak je frapantan, gospodine ministre, da danas svaki drugi osiguranik poljoprivrednik koji živi u registrovanom gazdinstvu nema zdravstvenu knjižicu. To je podatak koji sve mora da zabrinjava, naročito podatak koji je takođe i evo i mene pokrenuo da pričamo o ovoj priči, jeste da smo imali čak pokušaj samoubistva čoveka u Šapcu u filijali PIO iz jednog sela nadomak Šapca 30. jula ove godine, gde je čovek prosto dobio dugovanja koja su iznosila preko pola miliona dinara za svoju porodicu. Zašto je ovo toliko važno i zbog čega hoću danas ovo da iznesem i pred vas i pred građane Srbije? Obavezno zdravstveno osiguranje poljoprivrednika je krenulo negde od 1986. godine, još iz perioda bivše Jugoslavije. I tada je nažalost i sve do negde 2003. ili 2004. godine bilo dosta anarhično i pre svega te ljude koji su živeli u poljoprivrednim gazdinstvima su ubacivali u taj fond, referenti po mesnim zajednicama. Tu je dolazilo do različitih grešaka gde su na primer i deca koja su bila na stalnom školovanju, studenti, zatim ljudi koji su išli na odsluženje vojnog roka, takođe ulazili u ovaj fond. Ono što je pokušano da se dovede u red jeste izmena zakona od 2004. godine kada je doneta za vreme prve Koštuničine Vlade, kada je doneta jedna odluka koja je bila od izuzetnog značaja, a to je da ako imamo registrovana gazdinstva, kada nosilac gazdinstva uplati sve doprinose i kada overi zdravstvenu knjižicu, po automatizmu su i drugi koji su bili članovi registrovanog gazdinstva, drugi članovi zajednice mogli da overe knjižicu. Nažalost, dolaskom Vlade Mirka Cvetkovića 2008. godine, ova je odluka ukinuta i od tada su svi punoletni građani koji se nalaze u jednom registrovanom gazdinstvu, pojedinačno morali da overavaju knjižice. E sada, gospodine ministre, ako vam kažem podatak, a ovo je vrlo bitno i zbog građana Srbije, da danas 2014. godine za jednog punoletnog građanina koji se osigurava preko poljoprivrede, osiguranje na godišnjem novu iznosi 30 hiljada dinara, obavezno zdravstveno osiguranje, plus onima i osiguranje penziono koje iznosi oko 60 hiljada dinara. Ako pogledate kakva je situacija tih ljudi u poljoprivredi u prethodnim godinama, dolazite do podatka, koji sam rekao na početku, da svaki drugi građanin na selu ima neoverenu zdravstvenu knjižicu,d a postoje dugovanja koja su u lokalnim poreskim upravama preko 500 hiljada dinara za jedno prosečno četvoročlano domaćinstvo. Ono takođe što je podatak koji zabrinjava jeste da danas ako ja živim na selu i hoću da odem da overim knjižicu u svoju lokalnu filijalu penzijskog osiguranja, da bih je overio najpre mi traže podatak da sam izmirio obaveze za prethodne godine. Ako ih nisam izmirio, gospodine ministre, a nisam koristio te zdravstvene usluge, ne može niko retroaktivno da traži tim ljudima da plate dugovanja za nešto što nisu koristili, a da ne mogu da overe knjižicu u 2014. godini. To je jedan ozbiljan problem sa kojim se susreću poljoprivrednici od Mačve, Pocerine, Šumadije, Pomoravlja, a naravno i naše kolege u Vojvodini. To su stvari koje i vaše Ministarstvo, u saradnji sa Ministarstvom za rad, boračke i socijalna pitanja, mora ozbiljnije da pokrene pred ovim parlamentom da se ovim ljudima pomogne, jer najveći će problem biti za državu što imamo, kažem još jednom, hiljade ljudi koje žive na selu koji na žalost ne mogu da ostvare ni elementarnu zdravstvenu zaštitu, jer ne mogu uopšte da overe zdravstvenu knjižicu. To je moj najveći razlog i današnjeg javljanja, jedna molba ka vama, znajući da imate energiju da možete ove stvari da pokrenete. Nadam se da će u ovom roku, do 2016. godine, i ovaj problem doći na rešavanje. U svakom slučaju, poslanička rupa Nove Srbije će podržati vaše predloge. Nadam se da ćete i ovo pitanje vrlo brzo pokrenuti i da će ono doći ovde na plenum pred poslanike. Hvala vam puno.
Reč ima ministar Lončar. Izvolite.
Zahvaljujem se. Evo samo par detalja, da ne ostane nerazjašnjeno. Što se socijalno najugroženijih, to će, naravno, biti socijalno najugroženiji po zvaničnim podacima, ne po nečemu drugom nego kako naša država imai Ministarstvo rada koji ima. Socijalno najugroženiji po njihovim tabelama, po njihovim karakteristikama će dobiti te knjižice besplatno. Proces zamena ovih knjižica neće oštetiti nikoga posebno, odnosno pacijente, zdravstvene radnike, niti sistem uopšte, jer ima dovoljno vremena i to će biti određeno tako da kada jednom radimo ovu stvar da je uradimo kako treba, da budu svi podaci u toj zdravstvenoj knjižici, one što sam već rekao, tako da sa tim napravimo ono o čemu pričamo, da ovo povežemo sa informacionim sistemom u zdravstvu i da konačno imamo jednu pravu sliku šta se dešava, kako se dešava i tek tada možemo da vidimo gde smo mi i šta radimo i da li imamo neki rezultat ili ga nemamo i šta se uopšte dešava u tom sistemu. Što se tiče poljoprivrednika, ja moram da kažem da smo pre dve ili tri nedelje, zbog nelogičnost koje postoje, o kojima ste vi pričali, pokrenuli inicijativu u saradnji sa Ministarstvom poljoprivrede i sa Ministarstvom finansija i Ministarstvom za rad da se iznađe najbolje rešenje, posebno oko poljoprivrednika, daisto da li ima pola hektara, hektar ili 10 hektara, da ima istu cenu. Nama je cilj da svi ljudi budu zbrinuti, da imaju tu sigurnost, da ako im se slučajno nešto da mogu da zatraže pomoć, a ne da razmišljaju o ovome. Znači, to je već primećeno, nelogičnosti koje postoje i formirali smo grupu koja razmatra koje bi bilo najbolje rešenje za to. Ja se nadam da ćemo i uz pomoć svih… Ne samo da kažemo – znate, ima problem, ali da se dođe i sa rešenjima i sa dobrim primerima iz okruženja ili iz EU, da se sa iskustvima drugih ljudi što pre reše, tako da se nadam da će to biti. To je jedan od naših prioriteta. Oni su bili u jednoj zoni koja je bila tu, ali to mora da se ispravi.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Ljiljana Kosorić. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsednice, gospodine ministre, poštovani gosti, kolege i koleginice, pred nama je danas Predlog zakona o izmenama Zakona o zdravstvenom osiguranju. Za naše građane ovo je izuzetno važan problem i mnogi su zainteresovani šta ćemo se mi danas dogovoriti i šta je to šta se postiže sa ovim izmenama. Naime, kao što ste rekli, Zakonom od 2011. godine određen je rok od tri godine za zamenu zdravstvenih knjižice. Sada je ovaj rok preciziran i to je 31. decembar 2016. godine. Čulo se mišljenje da bez elektronske zdravstvene knjižice ne možemo napraviti korak napred u informacionom elektronskom sistemu, a ja bih rekla da upravo bez osnaženog i regulisanog informativnog sistema ne možemo uvesti elektronsku zdravstvenu knjižicu, pa bih samo napomenula šta podrazumeva i predviđa uvođenje elektronske zdravstvene knjižice. Ono što je sigurno najvažnije i za pacijente i za zaposlene jeste povezivanje zdravstvenih ustanova Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje i apotekarskih ustanova, što će u potpunosti olakšati rad kako zaposlenim, tako i pacijentima koji će moći i lakše i brže ostvariti svoja prava. Svakako, tu je i elektronski recept, jer se i predviđa emitovanje recepta od izabranog lekara u sve apotekarske ustanove gde će pacijent moći da podigne svoju terapiju bez dolaska kod izabranog lekara, što će i značiti da se mnogo skraćuje vreme čekanja, a kod izabranog lekara može ići samo za korekciju terapije. Tu je ušteda kako u vremenu, tako i u papiru, a posebno i u lekovima, veća kontrola prepisane i podignute terapije. Zaista nije mala cifra, jer se predviđa ušteda od 100 miliona evra na godišnjem nivou. Tu je i zahtev EU u reformi zdravstvenog sistema i veće pristupačnosti upravo ovog zdravstvenog sistema pacijentima, pa i lakše ostvarivanje prava pacijenata. Ja bih još jednom ponovila ono što ste i vi rekli zbog javnosti, jer su tu velike dileme, da kartica neće sadržati podatke o pružanim zdravstvenim uslugama u zdravstvenoj ustanovi, niti mogu doći do podataka o prepisanim receptima ni drugim obavezama osiguranika. To bi bilo ono što je benefit u samoj kartici koju ćemo biti, a koji su to problemi sa kojima se susrećemo? Pa, na prvom mestu bih istakla nepotpun i nedostajući informativni sistem. Ta rešenja se očekuju u ovoj 2014. i do kraja 2015. godine. Uvođenjem informativnog sistema u zdravstvene ustanove podršku je dao DILS projekat, Projekat pružanja unapređenih usluga na lokalnom nivou uz podršku finansiranu iz zajma Svetske banke, uz podršku Ministarstva zdravlja. Dobijen je jedan deo opreme. Urađena je edukacija u zdravstvenim ustanovama, a ostalo je još dosta toga nezavršenog. Ostalo je da se snađu zdravstvene ustanove iz donacija ili na lokalnom nivou. Danas imamo situaciju da je neophodno regulisati informativni sistem u potpunosti, završiti započeto, jer su kašnjenja očigledna, te je neophodno, a to je i naša preporuka u donošenju budućih zakonskih rešenja naglasiti obezbeđenost sredstava za sprovođenje predviđenih programa kako bi se ispoštovali, a zakoni sprovodili jer je upravo ekonomska situacija i najveći problem u kašnjenju donetih zakona. Drugi problem bila bi upravo cena elektronske zdravstvene kartice. Čuli smo da je da otprilike 400 dinara, a možda i manja. Najsiromašniji građani, oko 1,2 miliona, dobiće besplatnu zdravstvenu knjižicu. To su uglavnom oni građani koji ostvaruju prava na zdravstvenu zaštitu po članu 22. Srpski pokret obnove očekuje suštinsku reformu zdravstvenog sistema sa ciljem da svim građanima pruži mogućnost zdravstvenog osiguranja da bi mogli na pravi način da koriste zdravstvenu zaštitu. Poslanici SPS i DHSS smatraju da su mnogo veći problem od cene elektronske kartice sistemski propusti. Očekujemo da će biti ispravljeni, a raduje nas što je u Strategiji razvoja zdravstvenog osiguranja do 2020. godine naglašeno – opštem osiguranju ka cilju treba težiti, što će za kategorije koje nisu u mogućnosti da plaćaju doprinose zdravstvenog osiguranja, to umesto njih uraditi drugi subjekt, kao što je državni budžet, odnosno Ministarstvo finansija kao rukovodilac budžetskih sredstava. Zapravo, da li će nastati problemi u dobijanju elektronske zdravstvene kartice i zdravstvenog osiguranja i drugih građana, osim pomenutih po članu 22. Zakonom o zdravstvenom osiguranju, za koje će država obezbediti, tj. da postoje i druge ugrožene grupe? Naime, 400.000 građana, a to je 5,5% stanovništva, nema zdravstveno osiguranje. Šta ćemo sa njima? Elektronsku zdravstvenu karticu i zdravstveno osiguranje može samo priželjkivati kategorija stanovništva koja se vodi kao poljoprivredno zdravstveno osiguranje. Tu smatramo da su veliki sistemski propusti i neophodno ih je što pre rešiti, jer svako ko je nezaposlen, a posedovao je malo zemlje, iako se poljoprivredom nije ni bavio, najveći broj njih bio je i sada je u kategoriji poljoprivrednog zdravstvenog osiguranja. Zbog same ekonomske situacije gomilali su se računi i ti građani nisu bili u mogućnosti da koriste zdravstvenu zaštitu. Uglavnom, kad zatreba preglede i potrebnu terapiju i druge usluge su potražili u privatnoj zdravstvenoj praksi, a i dalje se duže i dalje su dužnici. Šta će biti sa ovim građanima? Upravo, uporedo, kada je 2011. godine i donet ovaj Zakon o elektronskoj zdravstvenoj kartici, država je i ponudila rešenje za njih. U prvoj grupi, za ove poljoprivredne osiguranike, bio je reprogram duga. Bili su obavezi da u 2012, 2013. i 2014. godini kvartalno plaćaju doprinose, s tim će rešenja dobiti 2015. godine, kada se budu izmirile obaveze. Mali broj poljoprivrednika je upravo iskoristio ovo rešenje, tj. neznatan broj i reč je o prividnoj kratkotrajnoj usluzi, jer se ne otpisuje stvarni dug, kamata koja se gomila, a zdravstvena zaštita nije korišćena. Znači, treba da plate nešto što nisu koristili. Sličan problem je i sa drugom mogućnosti koju je država ponudila, a to je kategorija započinjanja uplate doprinosa. Kamata ide, a građani plaćaju samo glavnicu. Međutim, ovde bih se osvrnula na jednu treću kategoriju i smatramo da su najveća nelogičnost i trenutno najveći problem građani sa poljoprivrednim penzijama. Uglavnom je reč o ženama zaduženim doprinosom za penzijsko, a imale su godinama zdravstveno osiguranje preko supruga koji je bio u radnom odnosu. Na ovaj način utvrđeno zdravstveno osiguranje traje već 30 godina. Tek prošle godine, kada je došlo do povezivanja PIO fonda i Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, ustanovljen je dug i kamata za zdravstveno osiguranje, a verovali ili ne, ova je odluka u primeni od 01.01.1986. godine, znači skoro 30 godina. Istina je da od tada nema ni jedne potpisane prijave od strane ovih građana, tj. građanki, pojedinca, čak većina nije ni znala da se duži. Prosto, takva je bila politika PIO fonda. Doduše, rešenja su stizala o potrebi uplate PIO fondu. Građani su se pitali o čemu se radi, kako je neko bez njihovog znanja i pristanka mogao da ih obaveže da plaćaju penziono, što je i povuklo činjenicu zaduženja za penziono, zaduženja i za zdravstveno osiguranje. Podnete zahteve građana za odjavu od penzionog osiguranja odbijale su i drugostepene komisije, te ove propise moramo što pre primenjivati. Jasno je da ključna i suštinska reforma zdravstvenog sistema je neophodna. U danu za glasanje poslanici SPO-DHSS će glasati za predlog izmene Zakona o zdravstvenom osiguranju, o produženju roka zdravstvene kartice do 2016. godine, jer smatramo da do tada treba i prevazići ove probleme sa kojima se susrećemo. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Branko Đurović.
Poštovana predsednice Skupštine, poštovani ministre zdravlja, predstavnici Ministarstva zdravlja, dame i gospodo narodni poslanici, Svetska zdravstvena organizacija, na osnovu svojih određenih kriterijuma, ima četiri modela sistema zdravstvenog osiguranja. Uvek i u prethodnim vremenima i do dana današnjeg postavlja se pitanje – koji je model najbolji? Koji su to modeli sistema zdravstvenog osiguranja? Bizmarkov, Beveridžev, Semaškov i preduzetnički, odnosno privatni. Na osnovu kojih postulata Svetska zdravstvena organizacija deli sisteme zdravstvenog osiguranja u ova četiri modela? To su sledeći postulati: na osnovu finansiranja, na osnovu upravljanja, odlučivanja o pravima i obavezama osiguranika, na osnovu sveobuhvatnosti stanovništva, na osnovu solidarnosti, što je i te kako značajno i na osnovu planiranja daljeg razvoja sistema zdravstvenog osiguranja. Bizmarkov sistem praktično podrazumeva finansiranje na osnovu doprinosa u vidu određenog procenta zaposlenih i tu praktično imamo dve kategorije. To su poslodavci i zaposleni u vidu osiguranika. Ko je u toj upravljačkoj funkciji? To su nosioci ovih osiguranja – zaposleni, poslodavci koji sklapaju ugovore sa organizacijama koje pružaju određene zdravstvene usluge. Na osnovu istraživanja European health consumer indeksa za poslednjih 14 godina, sa jednim ograničenjem, preporučuje se Bizmarkov sistem zdravstvenog osiguranja. Na ovoj lestvici kvaliteta zdravstvene zaštite, koja praktično obuhvata 35 evropskih zemalja, na prvom mestu je Holandija sa svojih 850 bodova, a kao što znamo i kako smo se suočili sa tom istinom, mi smo na poslednjem mestu sa 451 bodom. Holandija ima Bizmarkov sistem zdravstvenog osiguranja. Da bi nekako povećali kvalitet svojih zdravstvenih usluga i da bi smanjili troškove, oni su u sklopu svog obaveznog zdravstvenog osiguranja, koji podrazumeva sveobuhvatnost stanovništva i praktično podrazumeva jedan maksimalni stepen međugeneracijske solidarnosti, bez obzira što su oni najbolji u Evropi, što se tiče zdravstvene zaštite, da bi smanjili pritisak na svoj Fond zdravstvenog osiguranja, oni su određenu kategoriju svojih osiguranika isključili iz obaveznog sistema zdravstvenog osiguranja. To su svi oni koji imaju, to je podatak za 2002. godinu, više od 31.000 evra zaradu na godišnjem nivou. Svi oni praktično ulaze u jedan paralelni ili alternativni vid dopunskog osiguranja i praktično taj paralelni ili dopunski vid dobrovoljnog osiguranja pokriva sve vanbolničke usluge i kratkotrajnu bolničku hospitalizaciju. Kao predstavnici Bizmarkovog sistema zdravstvenog osiguranja još su tu prisutne Nemačka i u neposrednom, ili bližem našem okruženju, Slovenija. Za razliku od ovog Bizmarkovog sistema osiguranja Beveridžev sistem zdravstvenog osiguranja se finansira iz budžeta. Predstavnici su Velika Britanija i određene male zemlje koje imaju izuzetno veliku ekonomsku moć, tu se prevashodno misli na Dansku i na Norvešku. Ovde isto imamo, praktično jedan sveobuhvatni pristup prema stanovništvu, isto je maksimalno zastupljena međugeneracijska solidarnost, ali za razliku od Bizmarkovog sistema kod Beveridževog sistema, što se tiče upravljanja, sva ta upravljačka funkcija otpada na državu i određene njezine organe. Semačkov sistem je jedan deo Beveridževog sistema i vezan je za istočnoevropske zemlje koje su imale u prethodnom svom razvoju socijalistički sistem uređenja i koje nisu priznavale privatne sisteme zdravstvenog osiguranja. Preduzetnički ili privatni fond zdravstvenog osiguranja se manifestuje najviše u vidu zdravstvenog osiguranja SAD. On se praktično zasniva na privatnoj inicijativi, na dobrovoljnosti i naravno nemamo sve obuhvatni sistem, vezan za stanovništvo. Naravno, solidarnost tu nije prisutna. Poslodavci u najvećem procentu u SAD imaju tzv. primarni i sekundarni plan gde potpunim sistemom zdravstvenog osiguranja ili delimičnim, pokrivaju zaposlene, svoje zaposlene, i njihove familije. Ali, gde je problem kod ovog preduzetničkog sistema? U SAD 16% stanovništva, to je negde oko 50 miliona ljudi nije osigurano. Tako da je veliki problem nastupio i taj problem vezan za sistem zdravstvenog osiguranja je bio predmet poslednjih predsedničkih kampanja u SAD. Kao rezultat te nesolidarnosti, u septembru 2009. godine, predstavnički dom američkog kongresa je sa tesnom većinom doneo Zakon o promeni zdravstvenog sistema, da bi 22. marta 2010. godine, Senat doneo odluku o novom zakonu o zdravstvenoj zaštiti ljudi u SAD. Tako da od te 2010. godine, prvi put u istoriji SAD imamo jednu sveobuhvatnost stanovništva, što se tiče zdravstvene zaštite. Iz ovoga možemo videti da praktično i oni koji su dominantno imali privatni sistem zdravstvenog osiguranja, kreću prema nekom stepenu socijalizacije. Koji je sistem najbolji? Teško je reći. Ono što sam malo pre rekao, na osnovu rezultata iz 2013. godine i izveštaja European health consumer index na prvom mestu je Holandija. Holandija ima taj Bizmarkov sistem zdravstvenog osiguranja, gde je iznad određenog godišnjeg prihoda isključeno, od prilike, u njihovoj populaciji, 25% stanovništva koji godišnje zarađuju više od 31.000 evra. I oni praktično, da bi rasteretili fond zdravstvenog osiguranja, koji se susreće sa dva ogromna problema, moraju to da rešavaju na ovaj način. Koji su osnovni problemi u današnjem sistemu zdravstvenog osiguranja? To su prvo demografski poremećaj, stanovništvo stari. Procenat ljudi iznad 65 godina postaje sve veći i veći i apsolutno s tim sve veća je presija na fondove zdravstvenog osiguranja. S druge strane, povećava se tzv. u teoretskoj literaturi, moralni hazat. Šta je to moralni hazard? To je nemoralno ponašanje pojedinaca u odnosu na eventualne troškove zdravstvene zaštite, pošto pojedinac ne plaća iz svog džepa nego plaća određena kompanija za zdravstveno osiguranje. U poslednjevreme, poslednjih deset godina, počelo se sa uvođenjem i to je počelo u Singapuru, sa uvođenjem odgovarajućih štednih medicinskih računa. Šta to podrazumeva? Pojedinac nema obavezno osiguranje nego praktično štedi, pa u slučaju da iskrsne potreba za određenom zdravstvenom uslugom, on plaća tu zdravstvenu uslugu na osnovu tog računa. Ali, ako postoji rizik za neku dugotrajnu bolest, na osnovu tog pojedinačnog štednog medicinskog računa, ne mogu ti troškovi da se refundiraju na odgovarajući način. Tako da i ovi medicinski štedni računi se kombinuju sa nekim drugim sistemima zdravstvenog osiguranja. Hteo sam da dam kratak teoretski prikaz za zdravstvene sisteme, gde smo u prethodnom periodu imali pitanje koji je zdravstveni sistem najbolji? Da li bi Srbija trebala da promeni svoj sistem zdravstvenog osiguranja i da to bude Beveridžev sistem. Čistog i tačnog odgovora nema. Imamo ovu preporuku kao što sam rekao, od strane Europen health consumer indeksa da je možda u blagoj prednosti Bizmarkov sistem. Suočili smo se sa našom stvarnošću i to smo javno i otvoreno rekli. Što se tiče naše zdravstvene zaštite, mi smo na poslednjem mestu, na osnovu istraživanja Evropskog zdravstvenog potrošačkog indeksa. Izvršni direktor ovog projekta, gospodin Arne Bjomberg je više puta bio u našoj zemlji i kao što sam čuo, treba da postane savetnik ili jedan od savetnika Ministarstva zdravlja. Takođe, gospodin Johan Her Kvist predsednik nezavisne privatne kompanije iz Švedske je takođe bio naš gost i u kontaktu sa ovim ljudima smo videli koji su naši putokazi za razvoj čitavog sistema zdravstvene zaštite, a i istovremeno jednog dela koji se zove sistem zdravstvenog osiguranja. Ako vidimo koji su to indikatori koji vrednuju određen sistem zdravstvene zaštite, onda možemo sa sigurnošću da kažemo šta treba da menjamo. Ovaj Evropski zdravstveni potrošački indeks ima 48 indikatora koji definišu zdravstveni sistem pojedinih evropskih zemlji i grupisani su u šest grupa. Tih 48 indikatora se definišu na osnovu 1700 pitanja, 1700 odgovora i 1700 ocena koje imaju svoju numeričku vrednost. Mi imamo rangiranje sistema zdravstvene zaštite u Evropi, na osnovu tog numeričkog bodovanja. Prva grupa ovih indikatora su prava i informisanost pacijenata. Šta traži Evropa od nas? Jednostavno rečeno, traži: pacijent koji traži određenu zdravstvenu uslugu treba da ima mogućnost da ako treba da ide u određenu bolnicu preko interneta, da dođe, da uđe na sajt te bolnice, ako je neka hirurška intervencija u pitanju da vidi koliko ta bolnica ima operacija na godišnjem nivou, kakav je ishod lečenja. Traži se transparentnost i javnost. Znači, prva grupa, prava informisanost pacijenata. Druga grupa, pristupačnost lečenju. To su te famozne liste čekanja. Treća grupa, ishod lečenja. Ishod da bude pojedinih zdravstvenih ustanova javan i transparentan. Četvrta grupa, raspon i dostupnost pružanja medicinskih usluga. Peta grupa, farmaceutska sredstva koja su nam na raspolaganju za lečenje određenih bolesti i šesta grupa, koja je uvedena 2013. godine, to je prevencija sa svojih osam indikatora. Na osnovu ovoga što sam rekao, kroz sve ove grupe provlači se jedna reč – javnost. Javnost ili transparentnost. To se traži od nas. Ovo što radimo, što radi Ministarstvo za zdravlje i mi pokušavamo zajedno sa Ministarstvom zdravlja da pratimo, jeste da ovo što Evropa traži od nas mi počinjemo da implementiramo u našim uslovima. Republički fond za zdravstveno osiguranje je dao plan rada i dao je neke planove koji treba da se realizuju u toku ove godine. Prvi put se sada susrećemo s tim da imamo jednu viziju i planove koji treba da se ispune do kraja 2014. godine. To je nešto što je apsolutno u skladu sa svim ovim prethodnim što Evropa traži od nas. Početkom godine RFZO je doneo Strategiju razvoja zdravstvenog osiguranja do 2020. godine. Formiran je Savez za ljudska prava, borbu protiv korupcije i obmana u zdravstvu. Formiran je Savet za evropske integracije i harmonizaciju našeg zdravstvenog osiguranja sa evropskim. To su neki dugoročniji planovi. Ono što je vezano do kraja ove godine to su uvođenje elektronskog recepta, elektronskog uputa, elektronsko zakazivanje pregleda, elektronski zdravstveni karton i elektronska konsultacija lekara. Treba da se uvedu farmakoterapijski protokoli za lečenje 200 bolesti na nivou primarne zdravstvene zaštite. Novi model kapitacije, znači, uvodi se finansiranje odnosno novi model kapitacije u primarnom nivou zdravstvene zaštite. Što se tiče finansiranja bolnica, zdravstveni budžet Republike Srbije iznosi dve milijarde evra. Od toga 60% , ili jedna milijarda i 200 miliona otpada na bolničko lečenje. Da bi to racionalizovali uvodi se jedan novi mehanizam finansiranja bolničkog lečenja koji se zove dijagnostičke srodne grupe. Edukacija naših lekara, da li i dalje da šaljemo pacijente, male ili velike, u inostranstvo? Zar nije jeftinije da angažujemo te strane stručnjake da dolaze ovde kod nas i da edukujemo naše mlađe lekare. Uvodi se termin digitalna bolnica. To praktično podrazumeva ono što i zahteva od nas evropski zdravstveni potrošački indeks. Praktično, na jednom smo putu gde treba sve ono što je bilo prethodno loše, da ostavimo iza sebe. Ovo tretiram kao početak sveobuhvatne reforme zdravstvenog sistema Republike Srbije. Poslanički klub SDPS u Danu za glasanje glasaće za promenu ovog člana. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akta iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, uvaženi državni sekretari, koleginice i kolege narodni poslanici. Danas pričamo o izmeni Zakona o zdravstvenom osiguranju, koji je po hitnom postupku došao u republički parlament i jedna mala digresija. Ovo je ne znam koji zakon po redu koji dolazi po hitnom postupku, pa ono što je predviđeno da se radi izuzetno i van redovne procedure, mi dokazujemo u republičkom parlamentu da to može da postane lako pravilo, tako da bi trebalo izmeniti način dolaska dokumenata iz Vlade u republički parlament, jer nema potrebe da stalno pričamo da je nešto po hitnom postupku, daj izglasajte to da bude u redovnoj proceduru, da više ne ide po hitnom postupku. Ovim predlogom zakona se traži da se u važećem Zakonu o zdravstvenom osiguranju promeni jedan član gde se produžava vreme overe zdravstvenih knjižica i kaže se – u roku od tri godine od dana stupanja na snagu zakona, zamenjuje se rečima: „31. decembra 2016. godine“. To je nešto što bi trebalo da prođe bez diskusije, po automatizmu jer se samo malo pomera rok za donošenje i sprovođenje neke odluke koja je ušla u zakon. Pošto je evidentno da će skupštinska većina ovo da usvoji, a i nema drugog načina nego da se usvoji, jer 2014. godina ističe za par meseci i nemoguće je zameniti zdravstvene knjižice novim knjižicama za dva meseca, pa taman i mi da preuzmemo vlast, to ne bi mogli da uradimo, radi građana ću da objasnim šta je to elektronska zdravstvena knjižica, šta je to elektronski karton i šta je to elektronski recept i čemu to služi, da li je to samo neka novotarija sa zapada i uslov EU na putu pristupanja EU, jedan od uslova koji moramo da ispunimo ili to stvarno daje neki benefit. Znači, svi ste vi dragi i poštovani građani Srbije svesni da kada odete kod lekara odnesete knjižicu, pa tamo sestra izvadi vaš karton, sa tim kartonom odete kod lekara, on popuni taj karton posle pregleda, popuni recepte i to sestra overi pa vi onda odete u apoteku i tim receptima podignete lekove i terapiju koju vam je propisao vaš lekar. S tim što u međuvremenu morate da se starate i vodite računa da vaša zdravstvena knjižica bude overena, bilo potpisom i pečatom, bilo markicom, tako je zovu u narodu, jer bez toga nećete moći da uđete u ordinaciju kod lekara ili ćete moći, ali morate da platite pun iznos pregleda, laboratorijskih analiza, dijagnostičkim metoda i svega onoga što je u procesu vašeg lečenja do izlečenja potrebno da se uradi. Znači, neophodna je overa zdravstvene knjižice, da ona bude validan overen dokument, a ta overa u prevodu znači da je ili država umesto poslodavca ili poslodavac u zavisnosti od pravnog osnova osiguranja zdravstvenog uplatio doprinose koji su do pre tri meseca bili 12,5%, sada su 10,5% jer odlukom Narodne skupštine je smanjeno 2% Republičkom fondu tj. zdravstvu Srbije od doprinosa i prebačeno u Penzioni fond, ali o tome ću nešto kasnije, par rečenica. Ta overa garantuje da ste vi tj. neko umesto vas ili vaš poslodavac uplatio doprinose i da imate pravo da koristite novac Republičkog fonda za vaše izlečenje i sve ono što vam treba u procesu izlečenja. To je začeto neke 2006. godine kada se ušlo u proces komjuterizacije zdravstvenih ustanova u RS, tu je gospođa ministarka bivša i to su čuveni dils programi jedan, dva, tri, ne znam ni ja koliko ih je bilo, gde uz pomoć novca evropske zajednice ta kompjuterska oprema je nabavljana i zanavljana i kupovana i opremane su zdravstvene ustanove kako bi bile sposobne da pređemo na viši nivo komunikacije u zdravstvu, jedan viši nivo rada koji za cilj ima uštedu vremena i uštedu novca, da sve ovo što sam rekao da je procedura kada se ode kod lekara pređe u elektronsku formu, tako da ne postoje kartoni, da ne postoje papiri, da ne postoje recepti, da postoji jedna kartica kao nova lična karta, što je sada plastična sa čipom, gde ćete vi sve ono što treba da završite, završite sa tom karticom. Šta se time dobija? Ako pođemo od ordinacije, izbegava se gubljenje vremena kod pisanja zdravstvenog kartona, izbegava se gubljenje vremena pisanja recepta, izbegava se dupliranje posla, izbegava se vaše maltretiranje i čekanje dok lekar to popuni i gubljenje vremena naročito što je bitno i svo ono vreme koje se neće trošiti na pisanje te administracije, lekar može da posveti pacijentu, jer sada smo svi svesni kada odemo kod lekara da dve trećine vremena koje je predviđeno za našu opservaciju potroši pišući one hartije a jednu trećinu da nas posluša, izmeri pritisak ili čuje našu muku zbog čega smo došli kod lekara. To je to čemu služi elektronski karton, to je to izbegavanje maltretiranje i lekara i sestara, s jedne strane, a s druge strane pacijenta i dobijanje više vremena za pregled i lečenje pacijenta. To je uslov. To je benefit elektronskog kartona. S druge strane, kada odete kod vašeg apotekara da uzmete lek, ne postoji opasnost da izgubite, zloupotrebite recept, nego prostim očitavanjem vašeg bar koda na knjižici, apotekar uđe u vas elektronski karton, vidi koja vam je terapija propisana i vi dobijete lek. To je druga prednost. Kako to izgleda od strane Republičkog fonda? Ne postoje redovi, čekanje i nervoza kod overe zdravstvene knjižice. Postoje tzv. centralni serveri, gde svi pacijenti, tj. svi osiguranici imaju svoje podatke, gde imaju podatke o uplati doprinosa i gde vi automatski dobijete podatak da su vama uplaćeni doprinosi i nema odlaska više u lokalne filijale. Štedi se vreme. Štedi se energija, izbegava se nervoza. Ono što je vrlo bitno – Fond zdravstva se oslobađa da radi posao za koji je i plaćen. To je analiza, način finansiranja, iznalaženje novih benefita za pacijente i praćenje protoka državnog novca koji se ogleda u budžetu Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje. To je osnovna funkcija Republičkog fonda, a ne da udaraju pečate i potpisuju markice, nego da prate kako se troši republički novac, kako se troši novac osiguranika. To su naše pare koje se koriste za naše lečenje. Šta mi imamo sada? Mi sada imamo da se u taj problem ušlo 2006. godine. Godine 2008, tu gospodine ministre vi imate loše podatke od vaših saradnika pa bih vas molio da ubuduće dolazite sa tačnim podacima, znači, 2008. godine je raspisan tender za nabavku elektronskih kartica. Za vašu informaciju, pošto vidim da je nepotpunim informacijama reagovao i kolega, na tom tenderu je pobedio Zavod za izradu novčanica. Znači, nije moglo da bude nikakvih malverzacija. Od 2008. godine su rađena tri ili četiri aneksa ugovora. Jeste, tačno je da je cena bila 5,16 evra, ali u aneksima ugovora stoji, a oni se i sada primenjuju, oni nisu promenjeni, da kako bude padala cena sirovine, inputa, plastike, čipova, tako će da pada i cena kartice prema Republičkom fondu. U prvoj polovini 2010. godine Zavod za izradu novčanica je obavestio Republički fond i Ministarstvo, ne mogu sad da se setim datuma, ali tu je ministarka koja može da potvrdi da li je ovo tačno ili nije, i rekao da može da se preuzme. Ali, imamo jedan problem. Pošto je to bilo u evrima, Fond ne može da radi sa evrima, on radi sa dinarima i trebalo je malo duže vreme da Vlada donese odluku i to je ta čuvena cena od 500 dinara, to je odluka Vlade iz 2011. ili 2012. godine, nije ni bitno. Tek onda je Fond mogao po svojoj dinamici, a dinamika je govorila da će ogledni grad za primenu elektronske kartice biti Valjevo, zato što je to filijala srednje veličine. U Republici Srbiji postoje tri vrste filijala: male, srednje i velike filijale. Pretpostavljam da znate da su velike filijale gradovi gde su klinički centri, zbog obima posla, a to su Novi Sad, Beograd, Kragujevac i Niš. To su četiri velike filijale. Valjevo je do tada imalo umrežen sistem. Znači, priče da zdravstvo nije sposobno da prihvati novu elektronsku karticu, da ne može da uđe u taj novi projekat olakšanja rada u ordinaciji, nisu tačne. Apsolutno sve zdravstvene ustanove, možda neka ambulanta nema kompjuter, ali ti kompjuteri nisu ne znam koliko skupi, čak su sada izuzetno jeftini, tako da to i nije trošak. Jedini trošak koji bi trebalo da se plati za uvođenje ovih kartica, pored kartica, su čitači koji za teritoriju Republike Srbije, verovali ili ne, koštaju 60 hiljada evra, za celu teritoriju, što je beznačajna svota ako pođemo od toga s kojim novcem raspolaže Republički fond za zdravstveno osiguranje. Znače, te kartice su trebale prvo u Valjevu. Godine 2013. na 2014. u Valjevu je počeo taj pilot projekat, iz prostog razloga da se vidi da li ima nedostataka, šta se dešava u realnom životu kada se to sprovodi u delo. Od 100 hiljada predviđenih, podeljeno je 600 kartica, što je nepojmljivo. Priča se o tome da će to biti maltretiranje za osiguranike kada budu vadili kartice. Nije tačno. To može da vam dođe na kućnu adresu, kao i svaka plastična kartica koju dobijate od banke sa tim kodom, zato što vaši, tj. naši podaci se nalaze u Centralnoj bazi podataka Republičkog fonda i samo treba personalizovati, kako oni kažu, i da vi to dobijete na kućnu adresu. Nema maltretiranja. Koji su benefiti kad budemo to uveli? Kažu da će 60% radnika u Fondu moći da radi posao za šta je plaćen, a ne da overavaju kartice. Ljudi se neće maltretirati. Koje su uštede? Gospodin ministar je rekao da je to 35 do 45 miliona koje se troše godišnje na zamenu kartica, ovih koje imamo, ovih knjižica. I plus jedno dva do tri miliona evra, jer nećemo plaćati preko osiguranja sve one recepte, upute, kartone, koji se koriste u srpskom zdravstvu. To je ta tzv. papirna galanterija ili papirna konfekcija, kako god je zvali ti ljudi koji time trguju. Znači, ne postoji više hartija u upotrebi. I to je prednost. To treba reći ljudima. Sada čujemo da će nova cena biti 400 dinara. U redu, po ugovoru, kako idu cene inputa, tako će i da pada. A ja sada pitam Ministarstvo zdravlja – ministar finansija pre tri meseca u ovoj sali nas je ubeđivao kako su napravljene angažovanjem Republičkog fonda i Ministarstva zdravlja enormne uštede u racionalnom trošenju para. Ja bih vas molio da kada govorimo o državnom i zdravstvenom novcu ne pričamo o uštedama. Pričamo o racionalnom trošenju. Ušteda znači da nešto nismo uradili. Mi treba taj novac, kao odgovorni ljudi, da racionalno trošimo kako bismo mogli da proširimo opseg osiguranja, kako bismo mogli da ukinemo liste lekove, kako bismo ukinuli participaciju. To je racionalno trošenje. Kakve uštede u zdravstvu? Možemo samo ekonomičnije da se ponašamo. Tada je rečeno da je 300 miliona evra, ili 34 ili 35 milijarde ušteda, da nema potrebe više u zdravstvu da se koristi novac, postoje stenogrami, da to ide tamo gde treba, to je za penzije ovoga puta, mada nije ni bitno gde ide, troši se u okviru Republike Srbije i da ako bude bilo potrebe da će republički budžet da interveniše i da dopuni. Ja sad pitam – zbog čega osiguranici koji plaćaju osiguranje i koji traže zdravstvenu uslugu moraju dodatno da plate karticu? Jel ne plaćaju oni to svojim osi-guranjem? Zbog čega Fond ne plati karticu? Na Odboru je vaš državni sekretar rekao da je Narodna banka, tj. Zavod za izradu novčanica, poklonio Fondu i Ministarstvu 1,2 miliona kartica koje treba samo da se personalizuju. U istom trenutku, poštovane kolege, na budžetu republičkog fonda se na poziciji plaćanja tih kartica za 2014. godinu nalazi 500 miliona dinara. To znači, ako mi sada odlukom Ministarstva, angažujemo tih 500 miliona dinara i štampamo u Zavodu za izradu novčanica, jer nema potrebe da raspisujemo novi tender, to je državna referentna ustanova koja štampa novac, koja najbolje to radi, koja može odmah da radi, nema tendera, taj tender je završen, koja radi po najminimalnijoj ceni zato što su cene imputa pale, znači da ćemo mi imati da ako i moraju vašom političkom odlukom građani Srbije da dodatno plaćaju te kartice, imaćemo dva i po miliona osiguranika koji neće da plate. U tom slučaju, obuhvatićemo sve penzionere, socijalno ugrožene, čujem da ćemo napokonda dobijemo tu socijalnu kartu, pa svi oni koji imaju socijalnu kartu dobiće džabe. Mada, ja mislim i zastupam stav moje poslaničke grupe da to mora da bude besplatno. Stvar je onog ko daje osiguranje i uslugu osiguranja kako će da se organizuje. To ne sme da bude dodatni trošak. To ne sme da se plati dodatno. Zašto dva puta isto da plaćamo? Nema razloga to da radimo. Očekujem da će, o tome ćemo pričati kad pričamo o pojedinostima, ministarstvo razmotriti naš amandman, jer tu se radi o svima nama, o našim sugrađanima i napokon počinje da se bavi, evo, kolega je pomenuo DRG grupe, dijagnostičke srodne grupe. Treba to da uvedemo, ali ne možemo da uvedemo na način plaćanja, da sad ne bih zamarao sugrađane, građane Srbije, da im objašnjavam kako funkcioniše srpsko zdravstvo, da mi radimo na otkup plana da se ne plaća efiktivna usluga, ne možemo to da radimo kada, recimo, jedan prost podatak za dijagnostičke srodne grupe mi imamo bolesnički dan koji je uprosečena vrednost svega onoga što se troši za jednog pacijenta koji leži u bolnici i uobičajene procedure. Mi imamo ujednačenu za bolesnički dan na kožnoj klinici, na neurologiji, na infektivnoj klinici i na kardiohirurgiji, što je nemoguće. Ovamo je skuplje, jer su skuplji imputi, a mi hoćemo da uđemo da plaćamo po usluzi sa ovakvim bolesničkim danom, onda ćemo terati naše zdravstvene ustanove u propast. One neće moći da podnesu taj finansijski trošak, jer oni nemaju akumulaciju, nemaju dodatni rad iz koga bi mogli da crpe sredstva, jedino sredstvo to je Republički Fond za zdravstveno osiguranje. Mi smo se odrekli, sad ću ja da ponovim onu rečenicu koju sam pričao pre tri meseca, odrekli smo se trista miliona evra u zdravstvu, jer nam je rečeno da će sve biti u redu, a imamo problem u slabo naseljenim mestima, naročito južno od Save i Dunava, gde nemamo dovoljno lekara, gde ne možemo da pokrijemo celu teritoriju i umesto da angažujemo novac na tu stranu da povećamo kapacitete i uposlimo ljude koji nam sede na birou, mi prvo to ne radimo, onda donosimo zakon kojim dajemo mogućnost da se za deficitarne specijalnosti šalju ljudi da o svom kruvu i ruvu, o svom trošku i da sami finansiraju specijalizaciju, specijaliziraju kako ko želi i ima pare da plati kardiohirurgiju, vaskularnu hirurgiju, anesteziologiju, sve ono što je deficitarno, a ovde je kolala priča da će to dati šansu mladim ljudima za specijalizaciju. Da, u deficitarnim granama, a ne u svim granama, te vas stoga molim da ozbiljno razmotrite naše sugestije. Normalno je da ćemo glasati protiv ako ne podržite naš amandman. Vaš predlog zakona kaže da do 2016. godine to treba da se uradi, ja mislim da je to predug period. Treba personalizovati samo kartice, to Fond može da radi bez maltretiranja i dolaska ljudi u Fond. Treba napraviti ono što trebaju vaši saradnici, gospodine ministre, treba napraviti jedinstveni program za zdravstveni karton, jer u zemlji Srbiji mi sada imamo da svaka ustanova je tenderski naručivala svoj izgled zdravstvenog kartona, to mora da bude uniforma, sa nivoima dostupnosti i ovlašćenja da li je na primarnom, sekundarnom i tercijalnom nivou i treba to dati da radi Fond, jer je Fond 2009, 2010. godine primio preko 100 inženjera elektronike zbog ovoga što sada treba da se radi. Uvođenje elektronske zdravstvene kartice u Fondu imate i pameti i saradnike koji to mogu da urade. Oprema, serveri, matični serveri, ja za Niš znam, a vi znate za svoje gradove stoje već četiri godine u Institutu za javno zdravlje. Da li može da se umreži? Kako da ne, pa mi odavde se sad umeržujemo, odemo na Gugl ne može Fond i ambulante da se umreže u jedan server, taman posla. Mada tu ima ljudi, ja sam stomatolog, koji mnogo bolje znaju elektroniku od mene, da ne pričam o tome da je možda trebalo to staviti na ličnu kartu, ali dobro to zavisi od nivoa dostupnosti poverljivim podacima, ne želim u to da ulazim i da to diskutujem. Znači, time treba da se bavite i da to završite do 2015. godine uz uvažavanje našeg amandmana, tu očekujemo od kolega podršku da to bude besplatno, nemojmo da dozvolimo, poštovane kolege, da ljudi plaćaju duplo, em plaćaju zdravstveno osiguranje…
Vreme.
Sad plaćaju izmenu kartice. To ide na teret Republičkog fonda tj. na teret budžeta koji pune građani Srbije. Sa nadom da ćete razmotriti naš amandman ja vam se zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem doktore Bradiću. Reč ima narodni poslanik, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe dr Dušan Milisavljević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, poštovani kolega profesore Đukiću, profesore Vekiću, dr Vicko, koleginice i kolege narodni poslanici, danas pričamo i izmeni roka zamene zdravstvenih knjižica i to u Srbiji nije ništa novo. Nažalost, srpska administracija je jako spora i menjali smo u ovom parlamentu i važenje pasoša i važenje ličnih karti, ali ono za šta sam ja digao glas i na Odboru za zdravlje i porodicu, a i sada u ovom plenarnom zasedanju, to je i pročitaću vam, to je jedno grubo kršenje zakona koji je ova Skupština donela. Naime, Zakon o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju, Službeni glasnik broj 57/11, prema članu 52. ovog zakona, RFZO je bio dužan da najkasnije u roku od tri godine od dana stupanja na snagu ovog zakona, izvrši zamenu isprava o osiguranju, kao i posebne isprave za korišćenje zdravstvene zaštite iz člana 112. stav 1. i 2. ovog zakona sa zdravstvenom karticom. Zakon je, draga moja gospodo i prijatelji, donet na sednici narodne skupštine 28. jula 2011. godine. Objavljen je u Službenom glasniku Republike Srbije 1. avgusta 2011. godine, stupio je na snagu 9. avgusta 2011. godine od kada je krenuo da teče rok od tri godine i 9. avgusta 2014. godine je rok za zamenu isprava o osiguranju je istekao. Po prvi put u Srbiji je zakonodavna vlast uhvaćena da krši svoje sopstvene zakone. Postavljam prvo pitanje predsednici parlamenta, poštovana predsednice, šta je bilo preče, da avgusta meseca ne zakažete sednicu, s obzirom da sam dobio informacije iz Ministarstva zdravlja da su dostavili na vreme predloge izmene zakona, da sam dobio informaciju od direktora Republičkog fonda da je na vreme prosleđen zahtev da se produži ovaj rok, zašto predsednica parlamenta nije zakazala sednicu na vreme, da ne bi kršili zakone koje smo mi doneli? Kakvu poruku šaljemo građanima? Zakonodavno telo , Skupština Srbije, samo je prekršilo svoje zakone. Mi smo tri-četiri nedelje u zakonskom prekršaju. Da li će neko odgovarati zbog toga? Jedno vrlo konkretno pitanje, navodim vam i ponavljam da smo 9. avgusta 2014. godine trebali da imamo zadnji rok za zamenu zdravstvenih knjižica. Ponavljam, ne bi bilo ništa problem, menjali smo i pasoše i lične karte, ali zašto niste zakazali sednicu 1. avgusta, drugog, trećeg, četvrtog, petog, šestog, sedmog, osmog, nego ste čekali da to dođe…
Gospodine Milisavljeviću, hoćete dozvoliti samo da vam odgovorim? Znači, ne zakazuje predsednik Narodne skupštine, zakazuje Vlada i lepo kaže član 250. – na vanrednom zasedanju narodna skupština radi po unapred utvrđenom dnevnom redu koji je dostavio podnosilac zahteva za održavanje vanrednog zasedanja. Redosled za razmatranje tačaka dnevnog reda ne može se menjati bez saglasnosti predstavnika predlagača na čiji zahtev vanredno zasedanje je i zakazano.
Poštovani predsedavajući, i vi i ja smo malo duže u parlamentu i znate da 84 narodna poslanika mogu uvek da potpisima zakažu sednicu, ne moraju da čekaju sednicu Vlade.
Znači opet ne može predsednik parlamenta. Vi ste uputili pitanje predsedniku parlamenta ili predsednici parlamenta zašto nije zakazala. Ne može da zakaže predsednica parlamenta, mogu da zakažu ili Vlada ili 84 narodna poslanika.
Hvala puno. Još jednom postavljam pitanje…
Izvinjavam se, da predlože 84 narodna poslanika.
Još jednom postavljam pitanje, s obzirom da smo prvi put u jednoj situaciji koju naš zakonodavni sistem nije zabeležio, a to je da zakonodavno telo koje donosi zakone je ušlo u kršenje tih zakona. Ova gospoda ovde nisu kriva. Kao opozicija ja ću da kažem da oni nisu krivi. Mora da se kaže ko je kriv? Znači, neko u parlamentu, zakonodavnom telu, nije zakazao to na vreme, ali hajde, to pretpostavljam da će da bude tema i u narednim nekim nedeljama koje dolaze. Želim, da se vratim na temu o zameni zdravstvenih knjižica i pored ovog prvog mog uvodnog dela i evidentnog kršenja zakona koji smo doneli 2011. godine, drugo pitanje koje ide u vezi zdravstvenih knjižica, pre godinu i po dana smo imali najavu kada je ministar zdravlja bila gospođa Slavica Đukić Dejanović, niste vi tada bili ministar, ali je generalni direktor Republičkog fonda bio profesor Babić i tada je najavljivano da će zdravstvena knjižica koštati više od 500 i nešto dinara, to je bilo nešto 5,2 evra, to je sada malo jača cena nego što je bilo 500 dinara, to je cena koja je sada znatno manja, sada se prijavljuje cena od 400 dinara. Ovo deluje jako neozbiljno, mislim da država opet šalje jedan loš signal građanima. Tada je trebalo 500 dinara, sada treba 400, na kraju koliko date, samo da date nešto da mi neke pare skupimo u tom Republičkom fondu. Šaljem poruku u ime poslaničke grupe DS, dajte da građanima Srbije, ne milion i 100 hiljada koji će dobiti besplatne zdravstvene knjižice, nego da svi građani Srbije dobiju besplatne zdravstvene knjižice. Meni je žao što ovde nema nikoga iz Fonda, s obzirom da se Uprava fonda hvali da ima suficit, da jako uspešno radi, da njima kažem da su oni ljudi koji sakupljaju naš novac koji mi mesečno izdvajamo za naše zdravstveno osiguranje. Ako oni sakupljaju taj novac, pa najnormalnije da oni odvoje ta sredstva i da odšampaju te zdravstvene knjižice, da ne opterećuju gađane Srbije. Gospodine Lončar, meni i vama verovatno 400 dinara nije puno, ali 90% gađana Srbije živi loše. I vi i ja smo u jednomkontaktu svakodnevno sa pacijentima i vi znate da je 400 dinara velika para za te građane koji nemaju sada razloga da budu još jedanput u jednom nametu od 400 dinara opterećeni da sada tu zdravstvenu knjižicu vade kada lično smatram da je Fond kao kuća koja sakuplja novac svakog meseca od tih građana dužna da izda tu jednu zdravstvenu legitimaciju i da, kao sve banke, pošalje putem pošte na kućnu adresu svih osiguranika. Tema koja je meni mnogo važnija nije 400 dinara za zdravstvenu knjižicu, mnogo važnija tema za svakog građanina Srbije je šta građani Srbije imaju od svog zdravstvenog osiguranja, koliko mesečno ide u taj Fond i šta oni kao osiguranici imaju od tog zdravstvenog osiguranja? Da li su naši osiguranici zadovoljni sistemom lečenja? Da li su naši osiguranici i naši građani zadovoljni kada dođu i kada im neko kaže - pa vi nemate uput, pa kada im neko kaže - vi treba da idete u neku drugu bolnicu, pa u nekoj drugoj bolnici i neko kaže – da, vi morate da čekate mesec i po dana za specijalistu koji će vas pregledati, možda tada, a možda neće ni za dva meseca? Da li u ovoj fazi neke reforme zdravstva, kada se zakazuju pregledi, kada pošaljete pacijenta iz primarne zdravstvene zaštite da on ne može da uradi adekvatnu dijagnostičku pripremu za postavljanje te dijagnoze, da li su naši građani zadovoljni time? Ja mislim da nisu. Kolega je pričao „European Health Consumer Indexu“ i našoj poziciji na celoj toj listi. Mislim da je Republički fond jedna otuđena formacija iz sistema zdravstva. Različiti funkcioneri Ministarstva zdravlja su se trudili i pokušavali da načine neke pomake, međutim to je sve zapinjalo kod Republičkog fonda. Smatram da treba da građanin zna šta ima od zdravstvenog osiguranja, da sa svojom novom zdravstvenom knjižicom ili ovom starom zdravstvenom knjižicom može iako je iz Subotice da dođe u Vranje i da se leči, da može da sa zdravstvenom knjižicom ostvari svoja elementarna Ustavom garantovana prava da mu se postavi dijagnoza, da mu se pruži zdravstvena zaštita, a ne kao što je sada, samo u hitnim slučajevima. Potrebno je da građanima Srbije sa zdravstvenom knjižicom omogućimo da oni biraju kod koga će biti lečeni. Ako ste vi dobar lekar neće oni da idu kod generalnog direktora Kliničkog centra, nego hoće kod vas i oni moraju da imaju pravo dasa svojom zdravstvenom knjižicom, sa svojim osiguranjem to i urade. Građani Srbije svakog meseca uplaćuju znatnu sumu novca, pa ja postavljam pitanje u ime građana, pošto sam ovde u ime njih, šta se dešava sa novcem koji oni ukoliko, daj bože, ga ne koriste, a mnogi naši građani ga ne koriste, šta se dešava? Da li mi možemo da napravimo reformu zdravstvenog osiguranja, pa da kao u mnogim zemljama ako ne koristite i ne opterećujete svoj račun, svoju knjižicu, a uplaćujete mesečno godinama, da vi taj novac povučete, a ne da Republički fond bude jedna kasa bez dna i da se u njega samo ubacuje novac i da građani ne znaju šta imaju od tog zdravstvenog osiguranja. Mislim da je to tema mnogo veća nego 400 dinara. Četristo dinara jeste tema. Protiv nje smo, treba biti besplatna zdravstvena knjižica, ali ovo je veća tema, ovo je tema koja tera administraciju da se menja, tera Republički fond da bude servis građana i da moramo da više vodimo računa kako se taj novac troši. Do sada se taj novac trošio bez kontrole i ne domaćinski. Vi ste relativno skoro tu, ali ja vam kažem pošto sam 21 godinu lekar, ja znam da su mnoge ustanove zdravstvene kupovale i trošile taj novac iz Republičkog fonda nepotrebno, da su kupovali neke aparate za koje ne znaju ni kako rade, a kamoli da rade na njima. Važno im je bilo da uzmu neku provizijicu i da budu zadovoljni i da kažu u svom malo mesto – evo, imamo laser, imamo magnet, imamo ovo imamo ono, a u principu iza svega je stajalo procenat, važno je da imam 10%. Trošile su se neplanski pare naših građanina, naših poreskih obveznika. Potrebno je da napravimo konkurenciju, da sa našom zdravstvenom knjižicom imamo pravo da se lečimo gde mi želimo, da se osiguravajuća kuća bori za osiguranika, a ne ovako - baš me briga, neću ništa da se menjam, što da se menjam, meni svake godine stigne dve milijarde evra, meni će svake godine Lončar ili Čomićka ili Milisavljevićda uplati mesečno od svog primanja taj novac i nema potrebe da se menjam. Draga gospodo, potrebno je da se u ime građana menjamo mi sami, da se osiguravajuća kuća, Republički fond bori za osiguranika, da se bori da ga osigura, da uvedemo još jednu do dve osiguravajuće kuće, da imamo dve, tri zdravstvene kartice koje će da se nude, da se borite za osiguranika i da ako je prof. Milisavljević dobar lekar, da vi kao jedna od osiguravajućih kuća tražite da sa mojom zdravstvenom ustanovom napravite taj ugovor i da pacijent može da dođe kod mene, a ne ovako - šta god radio, svira vam radio, nema veze, mi smo svi zadovoljni, neke pare stignu, nisu dovoljne, ali nije loše i to nije tako strašno, nije loše, imamo za neke druge stvari. Nažalost, sistem zdravstva u Srbiji ne funkcioniše. Nadam se da ćete imati hrabrosti da ozbiljnije uđete u reformski proces zdravstvene zaštite, a i ovog vrlo ozbiljnog polja, a to je zdravstveno osiguranje koje je tabu tema generacija. Zadnjih 20-30 godina je to jedna siva zona. Iz te sive zone izašla je jedna afera vakcina koja još uvek nije rešena. Iz te sive zone se mnogi novci koriste na nepravilan način. Mislim da to trebamo mnogo transparentnije i jasnije da radimo zarad građana Srbije.Kada pričamo o zdravstvenoj knjižici, puno komentara je bilo i na društvenim mrežama. Ja ću preneti, s obzirom da više nego aktivno koristim „Tviter“, da su predlagali ljudi da postoji mogućnost da se na čipovima lične karte isti ti podaci stave koje stavljamo. Da li je potrebno da pravimo duple troškove ili je to nemoguće? To je još jedno pitanje za vas. Drugo pitanje koje su postavili građani Srbije je kako da se osiguraniku omogući da ukoliko je napravljena lekarska greška ili je njegovo zdravstveno stanje pogoršano u toku lečenja, kako osiguravajuća kuća obeštećuje naše građane koji su pretrpeli štetu? Imali ste skoro različite neke situacije gde ste i vi morali da delujete i da šaljete zdravstvene inspekcije u neke zdravstvene ustanove. Poštovani ministre, evo jedan savet. Iako dolazi iz opozicije, mislim da nije loš. Potrebno je da se napravi protokol lečenja kako bismo osiguranicima sa njihovom zdravstvenom knjižicom omogućili i jasno pokazali da oni imaju jasnu garanciju države da ona štiti njihova ljudska i prava pacijenta, da napravimo protokol lečenja. Kada napravite protokol lečenja, kažete – građani Srbije, za vaše zdravstveno osiguranje vi imate to, to i to, zdravstveni paket zdravstvenih usluga se ogleda u tim i tim stvarima, možete biti lečeni u tim i tim ustanovama i protokol lečenja vam garantuje da sam pacijent i njegov advokat ima na papiru postupno korake da li je neko napravio prekršaj ili ne, da li je to ORL oblast gde kada dođete ako je infekcija grla ili ako je operacija krajnika ili ako je operacija zapaljenja srednjeg uva, da se jasno znaju koraci i procedure od ulaska u bolnicu do izlaska i da se takav isti protokol poštuje od Subotice do Vranja. Srbija to nema i sada na sudu mnoge lekarske greške ostaju zavijene. Može da se komentariše na ovaj ili onaj način, a građani su u mnogim slučajevima obeštećeni i oštećeni zbog toga. Kolega je pričao o zadnjem mestu i o puno parametara koje je „European Health Consumer Index“ naveo u svom dvogodišnjem izveštaju, pa ja pitam šta će Republički fond sa svojim sredstvima da uradi da jasno kažemo zašto smo mi zadnji? Mi smo, nažalost, zadnji zbog mnogo teških parametara, a to je visok stepen oboljenja od kardiovaskularnih oboljenja, visok stepen od smrtnosti od kardiovaskularnih oboljenja. Prošli put sam rekao podatak da, po Institutu za javno zdravlja, svakog dana u Srbiji 15 naših građana umre samo od infarkta miokarda. Šta da kažem o velikom porastu onkoloških oboljenja, gde nam je apsolutno loš metod lečenja tih građana, da oni u mnogim situacijama ne dočekaju zračnu terapiju, da oni sa mukom dospevaju na operativni program, da oni sa mukom dospevaju da dobiju patohistološki preparat? To su stvari koje Republički fond i vi kao ministar zdravlja morate da stavite kao target od čega građani Srbije najviše boluju i šta kao zdravstveno osiguranje morate da uradite utom jednom preventivnom programu u borbi za naše osiguranike, za naše građane kako bismo, ne popravili rejting na „European Health Consumer Index“ skali, nego ono što je važnije, da sačuvamo živote tih ljudi. Ako je preventivni pregled kod žena rano otkrivanje raka grlića materice i preventivni pregled dojke, dajte da omogućimo da sve ustanove u Srbiji, ne samo Novi Sad, Beograd, Niš i Kragujevac, imaju opremljen kadar i da imaju instrumente i aparate sa kojima mogu da rade i mamografiju i papanikolau i ostale, nego da to rade i centri u Babušnici, centri u Vranju, u Rumi i u ostalim sredinama u našoj državi. Ovako, zatvaramo oči pred jako teškom situacijom u našem zdravstvu. Nacija nam je sve bolesnija. Hoćemo ka Evropi, hoćemo da reformama, ali moramo da shvatimo da su ovo najvažniji parametri koji nam ukazuju da moramo mnogo ozbiljnije da radimo. Jedno pitanje, i mi kao opozicija i vi kao vladajuće stranke, se zalažemo za priključenje EU. Ne znam da li pratite, pretpostavljam da, i nadam se da pratite, da je sada aktuelno jubilarna European horizont do 2020. godine, koji obuhvata i sektor zdravstva, sektor osiguranja. Da li sa tom zdravstvenom knjižicom što Evropljani uvode možete sa tom zdravstvenom knjižicom Evrope da se lečite u bilo kom gradu, delu EU? Znam da postoji mogućnosti da možemo, zato i iniciram na ovakvom zasedanju da bi čuli i građani, da bi čuli mediji, da biste čuli vi, da uhvatimo kopču i da upravo pokažemo reformu Republičkog fonda. Znači, ako ja odvajam mesečno određenu sumu novca, Republički fond, po ovom programu EU mora da mi garantuje tu sumu novca koju ja uplatim, da mogu da se lečim i u Francuskoj. Ako je cena tog lečenja veća, a ona jeste veća, da mi Republički fond pokrije taj novac koji sam ja uplatio, a ja ću dodatno da sam uplatim. To su reforme koje Evropa radi. Hajde i mi da ih uradimo. Hajde da prvo uradimo u Srbiji da ja sa mojom zdravstvenom knjižicom mogu da se lečim u Subotici. To sada nije moguće. Sada je samo moguće, građani, da se lečite u Subotici ako ste iz Niša, ako je hitno, imate saobraćajnu nesreću ili imate krvarenje iz nosa ili imate napad slepog creva, tad vas lekar neće vratiti. Ovako, reći će - morate da imate uput itd. Interesuje me šta je Republički fond zdravstvenog osiguranja i šta ste vi kao Ministarstvo zdravlja uradili u predpristupnim pregovorima sa Evropskom komisijom, sa EU? Poglavlje 28 se odnosi sektor zdravstva. Iskreno se nadam da će ono barem naterati republičku administraciju u zdravstvu da ozbiljnije prihvati reforme Republičkog fonda. Ovakav Republički fond Evropa ne poznaje. Ovakav Republički fond koji je otuđen od građana, građani ga ne poznaju. Znači, ovo je jedna mala država u državi koja troši dve i po milijarde evra godišnje, koja je vrlo ozbiljna finansijska institucija i koja mora biti mnogo pažljivije praćena od strane ministarstva, a ono što ja želim da bude mnogo pažljivije praćeno i od našeg skupštinskog Odbora za zdravlje i porodicu i same Skupštine, samih narodnih poslanika… Polako ću završiti svoje izlaganje, da u prošlom mandatu, kao predsednik Odbora za zdravlje i porodicu, mi je bilo onemogućeno da prisustvujem određenim drugostepenim komisijama Republičkog fonda, iako kao predsednik Odbora za zdravlje i porodicu u tom momentu i kao narodni poslanik imam zakonodavnu ulogu, imam predstavničku ulogu i imam kontrolnu ulogu. Svaki narodni poslanik može da izvrši kontrolu vašeg rada, rada Republičkog fonda. Drage kolege poslanici, mi smo zaboravili da štitimo instituciju Zaštitnika građana, a to smo mi narodni poslanici i da mi kontrolišemo njih, a ne da oni kontrolišu nas. Hvala vam puno.
Zahvaljujem, doktore Milosavljeviću. Samo da kažem, bio sam dovoljno tolerantan, ali od 20 minuta, niste možda o knjižicama i o zakonu koji je na dnevnom redu, govorili možda dva minuta. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, povreda Poslovnika. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, prekršen je Poslovnik, član 107. stav 1. Vi ste sada dozvolili gospodinu Milosavljeviću, iako ja razumem žar političke borbe, iako razumem žar da se neki stavovi promovišu, ali ste mu dozvolili da ponizi dostojanstvo Narodne skupštine, da načini u svom govoru krivično delo ili da ponizi ili je ponizio sve zdravstvene radnike u Srbiji. Šta znači konstatacija da je važno da u nekom mestu u Srbiji neko uzme provizijicu? Provizija je zakonom zabranjena. Ukoliko postoji i ukoliko imate dokaze da je neko u Srbiji uzeo proviziju, neophodno je da tu proviziju prijavite, da tog ko je uzeo proviziju prijavite za vršenje krivičnog dela. Prikrivanje krivičnog dela je takođe krivično delo. Ako je to narodni poslanik izneo želeći da da na teatralnosti svom govoru, a nema dokaze da je neko u Srbiji od kolega zdravstvenih radnika, lekara, direktora domova zdravlja, bolnica, zaista uzeo proviziju, u ovom trenutku je dodatno unizio jedno časno zanimanje, jedno humano zanimanje lekara, doktora. Ponizio je sve zdravstvene radnike u Srbiji, jer ne postoji imenom i prezimenom ko je to uzeo provizijicu, ko je to načinio krivično delo. Dosta nam je više unižavanja nekih struka i nekih časnih zanimanja zbog loših stvari koje rade pojedinci. Ne kažem da je sve u zdravstvu idealno, ne kažem da niko nije uzeo proviziju, ali moramo reći menom i prezimenom ko je to, da ne bi jedno časno zanimanje lekara, doktora ponizili ovakvim političkim delovanjem i ukoliko ima saznanja ko je to uzeo proviziju, a prikriva tako nešto, na taj način vrši krivično delo. Mislim da ste bili u situaciji da ste morali da opomenete kolegu prilikom takvih izjašnjavanja.
Vreme. U pravu ste. Trebalo je da opomenom. Da li želite da se Skupština izjasni o povredi Poslovnika? (Zoran Babić, s mesta: Ne) Hvala. (Dušan Milisavljević, s mesta: Replika.) Gospodine Milisavljević, nemate pravo na repliku, jer ne može replika na Poslovnik. Želite reč po povredi Poslovnika? Izvolite.
Poštovani predsedavajući, mislim da ste prekršili Poslovnik, član 107. – govornik na sednici Narodne skupštine je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Mislim da me je kolega uvredio, iznoseći u jednom političkom žargonu, iz činjenice je izvrnuo.
Gospodine Milisavljeviću, ako sam dopustio da 18 minuta govorite van teme, sada vam neću dozvoliti da kršite Poslovnik i da ga koristite kao repliku. Smatram da nisam prekršio član Poslovnika. Reč ima gospodin ministar.
Prvo, mislim da se svi slažemo ovde oko stanja u kojem se nalazi naš zdravstveni sistem i niko od nas nije zadovoljan sa stanjem u kojem se nalazi. Slažemo se u tome da on mora da se promeni na bolje, jer previše je vremena prošlo i nemamo mnogo vremena da to uradimo. Ne mogu da razumem ako sa jedne strane kažemo – kasnimo, hajde da radimo, kad krenemo da radimo, onda kažemo zašto idemo brzo, zašto idemo tako, ali dobro, nadam se da ćemo naći neku zadovoljavajuću formu kako da se urade promene i osnovno je da one imaju rezultat. Mi sad možemo svako sa svoje strane da gleda i da komentariše i sistem i kako je trenutno, kako je bilo i kakva je vizija, kako će to da bude. Ovde postoji opšti problem, molio bih vas to da shvatite. Mi ćemo teško menjati sistem ukoliko nemamo dobar uvid u taj sistem. Ako mi ne znamo koliko šta košta u našem sistemu, ako naš pacijent nema predstavu koliko košta njegovo lečenje, onda ćemo teško promeniti sistem. Ako se mi zalažemo da se nešto promeni, da bude bolje, da uradimo, a ne krećemo od suštine, ako ne krenemo od nas samih, ako ne stvorimo, ako naši građani nemaju predstavu koliko novca se troši na njihovo lečenje, nećemo imati ni snagu ni energiju da krenemo i da uradimo bilo šta, jer ćete imati ljude koji su protiv toga. To je osnov za sve. Da bi imali to, mi moramo da imamo informacioni sistem i da u svakom momentu možemo da uđemo u njega i da vidimo šta se radi. Ne želim da vas podsećam koliko je do sada novca potrošeno pod ciljem da se uradi informacioni sistem. Evo, vi mi sami recite gde je. Nema ga. Ali, neću da se vraćam unazad. Radimo na tome i sve je rađeno. Uzmemo kredit, uzmemo projekte, uzmemo sve i to mora da sadrži nekih pet stavki, recimo. Sve je rađeno tako da uradimo tri stavke, da imamo opravdanje za njih, one su urađene, ali sistem ne može da funkcioniše bez još dve stavke koje nisu ni pokrenute. I u tom slučaju su onda svi zadovoljni, i oni koji su dali novac za te tri stavke, one su urađene, a ove dve nisu ni pomenute, one nisu urađene, a sistem ne funkcioniše. Sad treba iz svega toga što je urađeno, jer je ogroman novac potrošen, da sve to uvežete. To vam je kao kad imate grane i sad morate da ih stavite na jedno drvo i da to može da ima nekog smisla. Bez toga, mi o svemu ovome što pričamo teško ćemo imati rezultat. Ja mislim da je to osnov i da moramo da se skoncentrišemo na to i da pomognemo u tome, da shvatimo gde se nalazimo i da moramo mi prvi da se promenimo da bi se promenilo bilo šta. Jer, bez temelja nećemo moći da zidamo kuću, nema teoretske šanse. Postoje raznorazni predlozi, tu ima odličnih predloga, ali morate da imate temelj odakle ćete da krenete da to sprovedete, a to je ovo što vam kažem. Taj informacioni sistem, iz koga možete da crpite sve i da znamo koliko koja usluga košta. Koliko ona košta u državnoj ustanovi, koliko košta u privatnoj ustanovi i to je ono što ja već neko vreme pričam, da pacijent kada ide kući treba da dobije proforme, ne da plati nešto, treba da dobije samo specifikaciju koliko je koštalo njegovo lečenje. Jer će on promeniti svest, on nema predstavu o tome. Promeniće svest, sešće sa svojim komšijama da pije kafu i začudiće se koliko sve to košta što je on bio dva, tri, pet, deset dana u bolnici i šta mu je sve urađeno. Drugačije će gledati na sve ovo. A i mi uz njih. I sami ćemo tražiti da znamo koliko šta košta. Po meni je to suština, da napravimo bazu iz koje možemo da idemo dalje. Što se tiče cena zdravstvenih knjižica, ja želim samo da se poštuje jedan princip, a to je koliko one koštaju u izradi da ta bude cena. I ništa drugo. Mi nemamo neku drugu filozofiju, jedna stvar i za to ću se i zalagati. Druga stvar, od 2010. i ostalo, nigde u ugovoru nije pomenuto da se jedna jedina knjižica da besplatno ili da ide na teret budžeta. Nije pomenuto nigde, ni u jednom ugovoru, ni u jednom aneksu. A znamo kada je, kako je potpisivano i sve ostalo. Što se tiče ličnih karata i predloga da ide na lične karte, moram da vas podsetim da maloletni nemaju lične karte, da još uvek imamo ljude sa papirnim ličnim kartama i da je to poseban sistem koji postoji u MUP-u i onda imamo onaj sukob ko još može da uđe u privatnost, odnosno u bazu podataka da možete da imate to. Nije realan, nije moguć, nema ga. Pomenuli ste par zemalja u Evropi, ali koje su osnivači EU, koje su članice od samog početka, je trenutno u sistemu da postoji elektronska kartica, sa jedne strane te elektronske kartice je taj čip koji važi za njihovu zemlju, a sa druge strane da važi za sistem za EU. To u par zemalja postoji, ali kažem, to su zemlje koje su daleko ispred nas, koje su razvijenije, koje imaju sređen sistem. Ako se mi ne skoncentrišemo na naše mogućnosti, na situaciju u kojoj se nalazimo i sve, ne vidim ko bi više od nas voleo da omogućimo o svemu ovome što pričamo, da to građani dobiju, ali ja vas molim samo jednu stvar, kada imamo takve predloge, ajde da navedemo primere gde je to tako. Samo konkretno gde to već postoji, gde je to zaživelo, i gde je to dobra praksa, ali kažem, pokušajte da uporedimo sa zemljama sa sličnim brojem stanovnika, sa sličnom razvijenošću i sa budžetom koji postoji. Koji bi razlog bio da sve što može iz budžeta, sve što može iz Fonda da ne ide? Niko ne bi bio sretniji od nas. To je naš cilj. Ali, moramo da budemo realni. To je jedna stvar. Druga stvar, stalno pominjete Fond, otuđen centar i ostalo. Prošli put sam rekao i sada kažem, Fond ne može da bude otuđen centar i Fond ne može da donosi ni jednu odluku bez Ministarstva zdravlja. Tako je po zakonu, ne zato što neko to želi ili bilo šta. Molim vas da to uvažite. Prema tome, Fond može da ima dobre ideje, predloge, može da ima sve, ali će morati da sačeka na odluku Ministarstva zdravlja. Sada vam kažem, ne vi, nego bilo ko, ko što sam rekao da svako od novinara ili bilo koga može u Ministarstvo zdravlja, da su otvorena vrata za svakog, za svaki tender koji se dešava, a kamoli za Komisiju u Fondu. Sada kažem pred svima, ko god je zainteresovan može da prisustvuje bilo kojoj komisiji. Šta je tu tajno? Šta je problem? Prema tome, po meni to je jedini put da ovi građani, nažalost bolesni kojima je potrebna pomoć, da vide da mi stvarno mislimo na njih, a ne da smo tu da bi lepo pričali, a da oni od toga nemaju ništa ili da bi mi skupljali neke poene i slično. Mislim da oni od toga neće imati ništa, a mi ćemo se loše osećati ako ne uradimo na tom polju da njima bude bolje. Hvala.
Zahvaljujem ministru Lončaru. Za reč se javio narodni poslanik dr Dušan Milisavljević, ali nemate pravo na repliku gospodine Milisavljeviću. Član 104. kaže – ako narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine se uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku koji nije član iste poslaničke grupe, navodeći njegovo ime, prezime i funkciju, odnosno pogrešno protumači njegovo izlaganje, narodni poslanik na koga se odlaganje odnosi imaće pravo na repliku. Ovaj uslov nije ispunjen, jer ministar nije narodni poslanik, osim gde bih ja kao predsedavajući procenio da možda imate mogućnost ako se on uvredljivo izrazio u svom izlaganju. Pažljivo sam slušao izlaganje ministra Lončara, ni jednom reči se nije uvredljivo izrazio, niti navodio pogrešno tumačenje izlaganja bilo kog narodnog poslanika. Tako da nemate pravo na repliku. (Dušan Milisavljević, s mesta: Javljam se po povredi Poslovnika.) Po povredi Poslovnika? Koji član? (Dušan Milisavljević, s mesta: Uključite mi mikrofon. Član 104.) Već ste navodili član 107. (Dušan Milisavljević, s mesta: Uključite mi mikrofon, član 104.) Član 104. Izvolite.
Ne znam kako vi citirate članove Poslovnika…
Mogu da pročitam iz Poslovnika.
Da, ali nisam ja naveo. Kako vi čitate na šta ću se ja pozvati?
Izvolite.
Mislim da ste trebali da opomenete ministra, s obzirom da je bila povreda Poslovnika, da sam ja izašao iz teme. Mislim da je ministar zdravlja izašao iz teme, da nije pričao o zdravstvenim knjižicama. Trebali ste da ga opomenete da se vrati na tačku dnevnog reda. Želim da vam kažem, vi…
Ministar je odgovarao na sve ono što ste vi...
Gospodine Bečiću, molim vas dozvolite mi da kažem. Ja se borim za pravo da kažem, za pravo na reč.
Gospodine Milisavljević, ministar ima pravo da govori, da obrazlaže zakon koji je u proceduri, na dnevnom redu i da odgovara na pitanje koje su mu postavili narodni poslanici.
Dozvolite mi da završim. Barem ste vi jedan od pristojnijih i kulturnijih predsedavajućih. Dva puta pokušavam da kažem o korupciji u zdravstvu i dva puta mi se oduzima reč. Još mi se spočitava da vređam lekarsku profesiju. Pitam vas, šta je sa tenderom iz Ministarstva zdravlja koji je u računu više od 150 miliona dinara, šta je bilo sa tim poništenim tenderom…
Gospodine Milisavljević, stvarno kršite...
…šta je bilo sa tim poništenim tenderom? Šta je sa „Galenikom“ i „bromazepamima“? [[isključen mikrofon.]] To je kriminal. To nisu lekari.
Reč ima narodna poslanica dr Slavica Đukić Dejanović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, cenjeni saradnici ministra zdravlja gospodina Lončara, dame i gospodo narodni poslanici, naš klub je, naravno kao i građani, sa zadovoljstvom prihvatio pripremu za ovu sednicu, jer svaka tema vezana za zdravstveni sistem, za reforme u zdravstvenom sistemu, za dobre korake ka popravljanju uslova za bolje zdravlje građana i te kako jeste tema koja intrigira običnog čoveka zbog koga smo mi poslanici ovde u ovim klupama i imamo dobar zadatak da donesemo kvalitetne zakone da se realizuje zdravstvena zaštita. Već se čulo, iako je naizgled tema tehničke prirode, pomeramo zapravo termin za ispravu odnosno posebnu ispravu za zdravstveno osiguranje, odnosno ostvarivanje zdravstvene zaštite. Samo je tehničke prirode, ali jeste korak dalje u postavljanju elementarnog cilja za bolje zdravstvo. Jedan od tih ciljeva jeste IT informacioni sistem koji će omogućiti da onog momenta kada naši građani svi budu imali ovakvu knjižicu, 10.000 stručnjaka, među kojima nešto oko 7.000 izabranih lekara i nešto oko 3.000 farmaceuta bude umreženo i svakog momenta se može sticati uvid u to kakva je komunikacija između pacijenata i baš njih. To zapravo i jeste transparentnost o kojoj ovde govorimo i to zapravo i jeste jedan vrlo, vrlo značajan korak u popravljanju uslova za prevenciju, za dobru dijagnostiku, za lečenje, za rehabilitacione sisteme koje takođe treba kontrolisati i stručno opskrbiti za svakog čoveka ponaosob. Ko su zapravo ti naši osiguranici i kakva je njihova struktura? Meni je bilo interesantno da koristeći podatke RFZO primetim da među zaposlenima nažalost ima samo milion i 640.000 onih koji izdvajaju sredstva za RFZO. Ko puni tu našu banku u zdravstvu dalje? Razni penzioneri kojih ima takođe oko milion i 640.000. Dakle, mi imamo jednu strašnu disproporciju u očekivanju ko ulaže u RFZO. Još plus broj članova porodice koji iznos milion i 200 hiljada i preko penzionera još 250 hiljada. Kada vidite tu strukturu vi zapravo shvatate da distribucija novca bi trebalo da bude pod kontrolom onih koji izdvajaju taj svoj zdravstveni dinar i da reforme sistema zdravstvenog osiguranja zapravo treba da počnu, ali da one zavise od onih koji pune tu našu banku, odnosno Republički fond za zdravstvenog osiguranje. Nama dobro poznati principi solidarnosti, uzajamnosti na bazi obaveznosti koji predstavljaju pomalo jednu nostalgičnu nit i sećaju nas na period kada je bolestan čovek imao jednu jedinu obavezu da uzme zdravstvenu knjižicu, da ode kod svog lekara koji će dalje brinuti o njemu kompletno pobuđuju potrebu da razmišljamo o tome šta zapravo treba iz ovih klupa poslati kao ideju i koje su to kategorije koje jesu zapravo najugroženije i o kojima možda sistem mora voditi nešto više računa. Slažem se da to jesu poljoprivrednici koji treba da imaju zdravstvenu knjižicu. Gde postoji jedna disproporcija? Poljoprivrednik koji radi u toj najvećoj fabrici, ali gde su uslovi za rad najteži, pod nebom. Ako se slučajno dogodilo da je imao tešku hirušku intervenciju, ako se dogodilo da je imao tešku povredu pa nekoliko meseci ne može biti na svom polju i ne može više raditi za svoju porodicu i sebe, nema nešto što je pandan sredstvima koja proističu iz bolovanja. Mi moramo iz ovih klupa poslati poruku o brizi onih o kojima možda čak i najbliži članovi porodice ne mogu brinuti adekvatno i kada govorimo o tome da treba i u teškim okolnostima da popravimo uslove za sve osiguranike i da oni budu apsolutno ravnopravni, sigurno moramo misliti na one kategorije kao poslanici i davati takve sugestije Ministarstvu da se pored toga da ih stimulišemo da ima što više knjižica pa i tih elektronskih, imaju i određene benefite. Zapravo, to nisu benefiti nego ravnopravnost sa svim ostalim osiguranicima. Koja je možda to druga kategorija ljudi koji će imati zdravstvene knjižice a čije interese moramo zaštiti i mi i zdravstveni radnici i čitavo društvo? To jesu osobe sa mentalnim smetnjama. Znate, oni imaju pravo da se leče podjednako kvalitetno kao i svi drugi kardiološki, endokrinološki, hirurški bolesnici. Daću vam jedan podatak – iz budžeta iz koga se izdvajaju sredstva npr. za lekove za osobe sa mentalnim smetnjama ide 1,9% u Srbiji, a u svim zemljama u okruženju od 2 do 8%. Moramo razmišljati o toj kategoriji ljudi koja ima pravo da dobije takav medikament moderan koji se već u svetu dvadesetak godina primenjuje da nuns efekti lekova ne budu razlog za stigmatizaciju za omalovažavanje naših pacijenata. Ono zbog čega su osobe sa mentalnim smetnjama upadljive i zbog čega se stepen stigmatizacije povećava jeste njihov izgled, a on nije posledica bolesti, on je posledica već preživele terapije koja se takvim ljudima daje i nuns efekata koje ta terapija daje. Mi smo na poslaničkoj grupi duboko ljudski razgovarali o čoveku koji će imati ovu knjižicu i treba da je ima i nije sporno da taj rok treba da bude krajem 2016. godine i nije sporno da je za svaku pohvalu stav da milion i 200 hiljada najsiromašnijih i socijalno najugroženijih ljudi treba da je dobije bez ikakve finansijske nadoknade, a naravno da mi svi ostali to učinimo uz neophodne uslove plaćanja koji moraju postojati. Zaista sve košta, pa i ta kontrola o kojoj govorimo i to kako ko može bez neke prinude, nego da se to završi do kraja 2016. godine, ali za sve to vreme, jer mislim da će u kategoriji onih koji će zapravo dobiti ove knjižice biti upravo i neki poljoprivrednici i neke osobe sa mentalnim smetnjama i neke druge kategorije ljudi koji jesu nosioci tih zdravstvenih knjižica pa imaju pravo na osiguranje, da o njima moramo mnogo više svi voditi računa. Dobar je stav da struka u Ministarstvu šalje određene sugestije Republičkom fondu koji nije samo klasična banka. Nema samo novac i nema samo potrebu da finansira programe Vlade Republike Srbije i stavove Ministarstva, odnosno dogovorene politike. Oni moraju štititi prava osiguranika. Ne brinem mnogo o onim kategorijama bolesnih ljudi koji su se poprilično izborili s pravom da imamo evropske standarde i nisam protiv njih. Oni moraju biti samo model svima nama i to je poruka naše poslaničke grupe, da zapravo naša briga o nosiocima pa i tih elektronskih knjižica mora biti veća za one koji ponekada nemaju ni uvid, a i ne znaju koja su im prava u pogledu ostvarivanja zdravstvenog osiguranja. Pored toga što se mi često pozivamo na sentencu „medikus anat, natura kure“ – lekari leče, priroda izlečuje. Svesni smo svi da lekari mogu da leče i da priroda može da pomogne tamo gde postoji jedna realna finansijska konstrukcija, jer zapravo zdravstvo jeste skupo, zdravstvo košta. Bila je prilika nas na poslaničkom klubu da o tome posebno razgovaramo. Mislimo da različiti nivoi osiguranja treba da postoje, da reforma osiguranja kao prvi korak reforme zdravstva treba da postoji, ali da ta reforma iziskuje, pre nego što se i krene u nju, da sada u ovim uslovima svako ko ima knjižicu o kojoj danas govorimo zna koji je to paket osnovnih usluga na koje ima pravo. To je potpuno u skladu sa idejom da treba da ima uvid u račun koliko to i košta. Dva su razloga, s jedne strane, da prosto popravljamo svest ljudi o tome i da informišemo sve naše građane da zdravstvo zaista košta, a sa druge strane da imamo uvid u to koliko mi to zapravo izdvajamo, svako od nas, a šta se zapravo sa tim novcem događa, kakva je ta distribucija novca. Mi to ne možemo drugačije nego uz uvid u račune koliko nas košta lečenje ili, mnogo je bolje, preventivna aktivnost, bilo koja zdravstvena usluga koju smo imali u bilo kojoj zdravstvenoj instituciji. U nadi da će koraci Ministarstva zdravlja zaista imati tempo kojim smo i započeli, prošle nedelje smo imali vrlo korektnu raspravu vezanu za jednu temu, danas za drugu, naravno da će poslanici SPS u Danu za glasanje glasati za pomeranje termina i ne samo tehničko pitanje odlaganja vremena kada ćemo svi imati elektronske knjižice, nego svega onoga što proističe od poteza koje čini ovo ministarstvo i ova Vlada na planu popravljanja zdravstvene zaštite. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem gospođi Đukić Dejanović. Da li neko još od ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Da) Reč ima ovlašćeni predstavnik SNS, narodni poslanik dr Branislav Blažić.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, dragi gosti iz Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, danas raspravljamo o jednom članu izmene i dopune Zakona o zdravstvenom osiguranju i to samo da se pomeri do 31. decembra 2016. godine stupanje na snagu elektronskih kartica, ali smo kroz diskusiju čuli sve i svašta. Nije strašno ako čujemo od opozicije neku jeftinu demagogiju o nekim stvarima, to je u žaru političke borbe, to može da bude način pokušaja dobijanja nekih političkih poena, ali ako to čujemo iz usta doktora, onda to malo gorko deluje, posebno od onih koji su 12 godina mogli da mnogo toga urade u zdravstvu, da sprovedu reforme, da urade upravo ono što danas pričaju šta mi treba da uradimo, a nisu uradili. Najveća birokratizacija zdravstva upravo se i desila od 2000. godine do danas, silna papirologija koja sprečava lekare da rade svoj posao. Da ne govorim da su tada, 2010. godine predlagali da cena elektronske kartice bude 700 dinara, a danas se bune što je400 dinara. To jednostavno deluje malo demagoški i pomalo naivno, pogotovo kada se uzme u obzir da će 1.200.000 ljudi biti oslobođeno, zato što Narodna banka hoće da pomogne, a siguran sam da ćemo naći način da još mnoge oslobodimo, a i poslodavci čine sve da svojim radnicima plate te kartice. To se vidi, na primer, u Valjevu. Zar da nam se spočitava sada, danas, što imamo porast kardiovaskularnih bolesti, karcinoma, psihijatrijskih bolesti? Znate, ko je prošao kroz ovu tranziciju od 10 godina, ko je ostao bez posla, čije su fabrike zatvorene, teško da može srce da mu izdrži sve to i teško da može da podnese taj stres, a da ne dobije neki karcinom. Pričamo o parama u Fondu, zdravstvo deli sudbinu privrede svog društva. Naša privreda je uništena, rasprodata, proizvodnje nema. Ne može se očekivati da imamo pare za zdravstvo, to jednostavno jedno sa drugim ide. Kakva nam je snaga privrede, takvo ćemo zdravstvo imati, ne samo zdravstvo nego i sve druge društvene delatnosti. Prema tome, šta sada da kažem oko kartica? Postoji sada za i protiv. Normalno je da građani treba sve ovo da znaju. Prošlo je vreme kada su građani izdvajali neke pare, a nisu znali gde im te pare idu. Ovih 400 dinara koje treba da daju za karticu, moraju da znaju šta oni sa tim dobijaju, koje su uopšte prednosti elektronskog sistema. Kartice treba da prate sveobuhvatnost jednih reformi i ukupnog elektronskog sistema u društvu, a to znači i elektronski karton, elektronsku karticu i elektronski recept. Kartica će mnogo pomoći da ljudi ne čekaju u redovima da overe svoje knjižice, uštedeće Fond sigurno na štampanju markica, uštedeće Fond na štampanju i kartonskih knjižica koje se moraju praviti kada im istekne rok ili kada neko dobije posao ili kada nešto menja u svom životu. Sve su to prednosti, a da ne govorim o EU. Elektronska kartica je sinonim za EU. Sve zemlje EU imaju elektronsku karticu, pa i zemlje koje nisu članovi, npr. Irska, Švajcarska, Norveška, Lihtenštajn, takođe sve imaju elektronsku karticu. Sa svim zemljama u EU sa kojima smo potpisali određene sporazume, moći će naši građani tamo da se leče ako ovde imamo elektronsku karticu. Sve su to benefiti. Da ne govorim o tome koliko će se uvođenjem kartona i recepta skratiti njihovo čekanje, a koliko ćemo uspeti lekarima da pomognemo da što bolje kroz istoriju bolesti znaju kako da leče te ljude. Prema tome, to je još jedan pokušaj, a za njega treba vreme, za njega treba organizacija, za njega trebaju sredstva. Sve je potrebno da sazri i sve je potrebno da se izorganizuje. Nama se čini da će za dve godine standard naših građana biti viši i daj bože da njima tih 400 dinara, a to će platiti samo oni koji imaju, a za najsiromašnije slojeve ćemo se snaći, budite ubeđeni. Ako nešto postoji u ovom društvu danas, u ovom ministarstvu, to je ta solidarnost, to je ta humanost koja se vidi na svakom koraku i želja upravo preko Ministarstva zdravlja i ministra kako da pomogne da se to, ono što nam se činilo, a to je to humano društvo, nastavi da bude naša odlika, i naroda i ove zemlje. Svakako ovo treba podržati i svakako treba kroz sistem reforme zdravstva, ali organizovano, planski, ići korak po korak, dalje i dalje. Vidimo to, videli smo to pre nekoliko dana kada smo donosili Zakon o specijalizacijama, da je želja Ministarstva iskrena da se kroz podizanje nivoa i kvaliteta lečenja upravo uštedi najviše, najviše ćemo tu uštedeti. Najviše ćemo uštedeti ako uspemo da iškolujemo kadar koji će znati da radi sa aparatima koje je neko 12 godina kupovao da bi uzeo proviziju na tenderima i gurao u neke prostorije i sada nam je prepuna Srbija raznih aparata na kojima niko ne zna da radi. Tu ćemo uštedeti. Znanje štedi, neznanje troši. Zato puna podrška Ministarstvu, puna podrška i želja da kroz sistem organizovani, stručni, nastavi da sprovodi reforme u zdravstvu. Nadamo se da ćemo na takav način i kroz elektronski sistem uspeti da budemo u korak s Evropom i da će naši građani moći da se leče u Evropi samo sa svojom elektronskom karticom. Hvala vam.
Zahvaljujem se doktoru Blažiću. Sada prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodna poslanica Mirjana Dragaš. Izvolite. Prijavite se molim vas. Izvolite gospođo Dragaš.
Hvala vam. Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, gospodo poslanici, Zakonom o zdravstvenom osiguranju uređuju se prava iz obaveznog zdravstvenog osiguranja zaposlenih i drugih građana kako stoji inače u zakonu, kako otprilike glasi njegova definicija koje su obuhvaćeni ovim sistemom osiguranja i ono se razlikuje po tome što može da bude obavezno i dobrovoljno kako piše u zakonu. Obavezno osiguranje zasnovano je na načelu solidarnosti, uzajamnosti. Podrazumeva osnovni nivo zdravstvene zaštite koji se obezbeđuje preko Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje. Kada govorimo o ovoj vrsti osiguranja ono svakom građaninu daje pravo i obezbeđuje zaštitu za slučaj bolesti, slučaj povrede na radu, povrede van rada i profesionalne bolesti. Uslov da bi dobili ovo obavezno zdravstveno osiguranje podrazumeva plaćanje doprinosa zaposlenih i poslodavaca. Mislim da je to prvi problem sa kojim se srećemo kada govorimo uopšte o ostvarivosti i održivosti ovog sistema, upravo iz razloga što se srećemo u društvu sa velikim problemom zaostajanja u plaćanju ili nepoštovanja ove zakonske obaveze. Jedno od stvari koje se mora rešiti i koje država mora rešiti, da bi obezbedilo da zdravstveni sistem normalno funkcioniše, jeste da obezbedi kod svih pravnih lica, kod svih preduzeća da se ova zakonska obaveza izvršava u skladu sa onim rokovima i na način kako je to zakonom i predviđeno. Mi smo navikli na jedan sistem zdravstva koji je dugo godina ili više desetina godina funkcionisao na taj način da su nam svi nivoi zdravstvene usluge i zdravstvene zaštite bili dostupni. Nismo imali liste čekanja. Danas je to drugi problem koji se nalazi u držanom zdravstvu. Liste čekanja koje su nekada opravdane, ali nekada i ne opravdane i to takođe smatram da je problem koji treba da se rešava u skladu sa osavremenjivanjem čitavog zdravstvenog sistema. Ono što zdravstvo mora da podrazumeva ili redovno da bude zastupljeno i stalno inovirano jesu oprema i kadrovi. Ocena da je kod nas oprema u dosta dobrom stanju u mnogim zdravstvenim centrima postoji. Mi imamo i dobre obučene kadrove i lekare, čak imamo mnoge da odlaze iz zemlje što smatram da bi u skladu sa potrebama stanovništva za zdravstvenom zaštitom bilo u narednom periodu značajno obezbediti zaostajanje tih mladih kadrova i njihovo zapošljavanje u našoj državi. Želimo da razvijamo, bar naša poslanička grupa, bar partija levice u svakom slučaju jedno socijalno odgovorno društvo koje omogućava građanima pravo na zdravstvenu zaštitu. Ono je u skladu i sa našom istorijom, sa našom tradicijom, najzad i sa našom verom i važno je da ona postoji i da jednako bude dostupna za sve. Možemo konstatovati da u našoj državi postoji dosta dobar obuhvat u zdravstvenom sistemu građana, mada postoje naravno i građani koji su za ovaj sistem nevidljivi, a odnose se na marginalne grupe, na nezaposlene, na one koji ne plaćaju doprinose, preduzeća u restrukturiranju itd, i to je jedan problem ili jedan segment društvenih pojava koje sistem zdravstva, Ministarstvo za zdravlje zajedno sa Fondom i sa Vladom, odnosno ukupnom državom mora da rešava u narednom periodu, ali je najvažnije da zdravstvena, bar minimalna zdravstvena zaštita bude jednako dostupna svima. Uverena sam da će Vlada sve svoje postupke u budućem vremenu, a naročito vi gospodine ministre, koji ste sada na čelu ovog ministarstva kao važnog i osetljivog resora o tome u narednom periodu voditi računa. U svakom slučaju, ono što nam je važno i što jeste značajno, jeste da postoji bolji uvid i kontrola načina trošenja sredstava, naravno sa tim da bude predočeno građanima, to smatram takođe važnom novinom, da bude predočeno građanima koliko košta svaki nivo zdravstvene usluge koji je dobio, da bi bio svestan te vrednosti i kvaliteta, da ne bude da to dobijamo besplatno pa je nevidljivo i misli se da to zaista ne košta, kako je decenijama u nazad to bilo uvreženo, tako da je poznata skoro šala da kada odemo kod auto mehaničara, znamo koliko košta usluga auto mehaničara i zato je vrlo poštujemo i cenimo, a sa druge strane, usluga lekara koja ja tako osetljiva oblast rada, zaštita života i zaštita zdravlja građanina, pošto se ne predočava njegova cena, prosto smatramo da je podrazumevana. Da bi rešili ovo pitanje, ja ću se vratiti samo jednoj važnoj napomeni, da nam je za obezbeđivanje ovog uslova, važno da država obezbedi ono što neprekidno ovde govorimo, rad i zapošljavanje. Samo punjenje fondova, samo puna zaposlenost mogu da obezbede i potpunu finansijsku sigurnost ovog značajnog sistema. Dakle, obaveza je da se taj sistem mora unapređivati, stvarati efikasnim, dostupnim, kvalitetnim, da se regulišu liste čekanja i maksimalno smanje i da se obezbedi zapošljavanje novih lekara. Promene u određenom pravcu, pre svega u razvijanju primarne zdravstvene zaštite, započete su i u prethodnom periodu kada je na čelu ovog ministarstva bila ministar, gospođa Slavica Đukić Dejanović i o tome smo u ovoj Skupštini takođe razgovarali, kada je bilo napomenuto da će se posebna pažnja u daljem razvoju ovog sistema unapređivanja i usklađivanja sistema posvećivati domovima zdravlja i lekarima opšte prakse koji su na tom nivou. Ona je važna i zbog razvijanja same kulture zdravstvene zaštite svakog stanovništva i kod razvijanja svih oblika preventive kako bi se zaštitilo zdravlje stanovništva. Uvođenje nove elektronske kartice u svakom slučaju znači više reda i odgovornosti, ali ja ću podvući i ovog puta više za poslodavca i za one koji moraju ispunjavati svoje zdravstvene obaveze. Bilo bi dobro da uvođenje zdravstvene kartice bude dostupno svima, besplatno za one koji su u stanju socijalne potrebe, mada nije zgoreg razmisliti da u okviru ovog sistema one budu besplatne i na taj način dostupne za sve. Sve ove promene znače da u svakom slučaju dobijamo bolji sistem zdravstva, ali ja ću postaviti i jedno pitanje, u kakvoj se sada poziciji kada dobijemo elektronske kartice, nalazi državno, odnosno privatno zdravstvo? Da li ćemo i ubuduće i više nego do sada razvijati i privatno zdravstvo, da li će sistemom elektronske kartice građanin moći jednako pravo da ostvaruje i u jednom i drugom sistemu ili bar u privatnom sistemu bar delimično participirano, itd, jer smatram da razvijanje i privatnog sektora u oblasti zdravstva, pod jasno propisanim uslovima i mogućnostima da lekar radi u jednoj ili drugoj sferi rada, takođe od velikog značaja. Dakle, zalažem se u svakom slučaju za uvođenje elektronske kartice, elektronskog kartona koji obezbeđuje efikasnost podataka na svakom nivou i na svakom mestu, u svakom gradu i u svakoj zdravstvenoj instituciji, kao i praćenje i način korišćenja i upotrebe lekova i trošenja sredstava za ovu vrstu zdravstvene zaštite. Sve to treba, smatram, da bude od značaja, naročito kada se ima u vidu kakvo nam je stanovništvo i kakve imamo demografske i zdravstvene probleme, s obzirom da nam je stanovništvo sve starije, da postoje nažalost nove zarazne bolesti za koje mora da postoji i prevencija ili uvođenje novih načina i metoda lečenja, da se zna trend najmasovnijeg obolevanja i da se ide u susret tome, kao i da se razvija zaštita posebno ose4tljivih kategorija, a naročito dece. Kada je reč o roko0vima, rok koji je predložen ovim zakonom, pošto je napisano da je do 31. decembra 2016. godine, smatram da je u skladu sa mogućnostima koje budu postojale i u fondu i preko samog ministarstva, vrlo moguće da se ostvari i pre 31. decembra, kao što je u nekim diskusijama i eventualno predlozima rečeno, s obzirom da za sve smatramo da bi mogla da bude bolja i kvalitetnija tada zdravstvena zaštita. Dakle, ono za šta se zalažem, u svakom slučaju i ovog puta jeste kvalitetno, bolje organizovano dostupno zdravstvo, ravnopravno državno i privatno, da akcenat bude na preventivi na posebno osetljivim kategorijama, da se reše liste čekanja, da se zna cena lečenja, mogućnosti njihove, a kao uslov za sve to razvoj države Srbije koju želim da vidim ekonomski osnaženom, jačom i zaposlenom. U tom smislu će i razvoj zdravstvenog kadra biti kvalitetniji, njihova prisutnost veća, njihov kvalitet veći u državnom životu, a istovremeno i pokretljivost, njihova u skladu sa svojim usavršavanjem i sticanjem novih znanja i sposobnosti. U tom slučaju mislim da će biti i napori Ministarstva zdravlja u narednom periodu usaglašeni i potpuno upotrebljeni. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima ministar dr Zlatibor Lončar. Izvolite.
Vezano za to što ste pitali sve one privatne ordinacije koje imaju ugovor sa Republičkim fondom, važiće ove kartice koje se uvode. Znači, za privatne ordinacije koje su prepoznate od strane Fonda i koji imaju ugovor sa Fondom biće jedinstven sistem, odnosno biće opremljeni sa tim da mogu da prepoznaju to i da budu u tom sistemu.
Zahvaljujem, dr Lončar. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Nastavlja se jedna ne reformska politika koja se demagoški svaki dan tako proglašava i ovde imamo jedan tipičan primer. Evo već nekoliko sati pričamo o jednoj potpunoj tehničkoj stvari, a to je da li nam trebaju zdravstvene knjižice, da li one treba da budu u elektronskoj formi, da li je to moguće i koliko to košta. Naravno da je to moguće, naravno da sve ima cenu i ona nije tema skupštinske rasprave, naravno da je pre tri godine donete zakon i mesec dana preko toga i da nije ništa urađeno da se uvedu te kartice, a postajali su svi uslovi da to već bude završeno nego je to posledica jednog opšteg javašluka koji i u zdravstvu, koje je vrlo onako nezgodno mesto za bilo kakav javašluk, je jako izraženo. Prvo, to što nije zakazana sednica mesec dana po isteku važenja zakona je jedna neodgovornost, bilo da je to pitanje parlamenta, odnosno vođstva parlamenta ili pitanje Vlade, sve jedno, to je neodgovornost. Oprema kojom se takve kartice rade, oprema kojom su napravljene nove lične karte je u Srbiju stigla 2003. godine, novembra meseca. Kupila je Vlada koju sam ja vodio i ta oprema je od tada mogla već da štampa sve ono što je bilo potrebno da se olakša život građanima Srbije i da svoja prava ostvaruju na način koji je dostojan XXI veka. Da li treba da se te kartice naplaćuju? Naravno da ne treba zato što je to posao Fonda, koji inače prikuplja velike pare iz džepova građana opravdano, naravno, samo je pitanje za šta se troši taj veliki novac. Čuli smo poslednjih nekoliko meseci neverovatne izjave gde je Fond uštedeo neke pare - smanjeni su troškove Fonda. To znači da je neko umro zbog toga što se neko igrao sa narodnim zdravljem. Fond ne može da štedi nego Fond treba najracionalnije da potroši novac koji skuplja od građana da bi lečio te iste građane, tako da je apsolutno nemoguća varijanta, mogućnost da Fond zdravstvenog osiguranja uštedi 300 miliona evra i da toliko prebaci penzionom fondu. Zbog toga je verovatno smanjen broj budućih penzionera, zato što ima puno ljudi koji zbog toga neće da dožive penziju. Ono što je mnogo važnije od toga da li ćemo da pomerimo rok za izdavanje zdravstvenih knjižica po novom modelu je da li ćemo da reformišemo sistem zdravstva. Mislim da se svi slažemo da ovaj sistem nije dobar i da ga treba promeniti. Predlog Nove stranke, koji je deo našeg programa, je da se opredelimo za Beveridžov sistem, koji funkcioniše ne samo u bogatim državama kao što je Velika Britanija, kao što je Danska i zemlje Skandinavije, nego taj sistem funkcioniše i u Grčkoj i u Portugalu, tako da nisu samo bogati spremni za jedan takav sistem. Ono što je kod tog sistema najvažnije, to je solidarnost. To znači da svi građani bi imali zdravstveno osiguranje i time bi se jedna velika noćna mora koja je danas prisutna kod mnogih građana bi bila deo istorije – da li je plaćen doprinos, da li imam markicu, da li je overena knjižica, šta ako se to desi u pola noći u onim danima kada se plaćaju doprinosi, da li će me primite, da li me neće primiti. Po istraživanjima javnog mnjenja, koji daju mnoge podatke, pa i podatke o tome koji su strahovi dominantni kod građana, više od 20 godina imamo strah od nemogućnosti lečenja zbog toga što ljudi nisu sigurni da će imati osiguranje da će moći da se leče. Prelaskom na Beveridžov sistem mi bismo taj ogroman strah kod naših građana poslali u istoriju. Dakle da se bavimo ozbiljnim poslovima, ozbiljnim reformama, a zdravstvene knjižice, ovakve ili onakve, biće posledica tih reformi, a ne uslov kao što se ovde kaže. Posebno je besmisleno da se kaže da je to uslov EU. Ne postoje uslovi EU nego mitrebamo da ispunimo standarde koji su neophodni da bismo postali deo te integracije.
Zahvaljujem, gospodine Živkoviću. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, poštovani predsedavajući, ja ću svakako podržati ovaj zakon, jer se njime tehnički produžava rok u kome će zdravstvene knjižice biti zamenjene odgovarajućim karticama. S obzirom da se kod nas uvek kasni, za mene je sasvim razumljivo da se u ovom procesu mora produžiti rok do 31. decembra 2016. godine. Pitanje našeg zdravstva je usko vezano i sa ekonomskom snagom ove zemlje. Prirodna i stvorena dobra treba da služe da svako ima pravo na pošten posao, na pristojnu zaradu, na dostupno školstvo i zdravstvo, da možemo da školujemo one koje hoće, a da možemo da lečimo i one koji neće da se leče. Sistem zdravstvene zaštite, obim zdravstvene zaštite i usluga direktno je vezan i za ekonomsku moć zemlje, odnosno za BDP. Izdvajanja iz BDP u našoj zemlji zavisi od procena je 6% do 8% BDP i kada bi tako pogledali, možda i ne zaostajemo u zemljama u okruženju. U Evropi je to prosečno između 9% i 12%, u SAD negde oko 16%. Kada bi gledali na neke zemlje kao što je, recimo, Hrvatska, i kada bi gledali procenat, onda bi to moglo da nas dovede do zaključka da mi ne izdvajamo toliko malo gledano u procentima, ali kada pogledamo koliko je tamo BDP, koliko on iznosi, mislim da susedna Hrvatska ima 50 milijardi BDP. Dakle, ukoliko se kod njih izdvaja 6% do 8%, onda je to daleko veća suma na daleko manji broj ljudi, jer Hrvatska ima četiri ili nešto malo više miliona stanovnika, dok Srbija ima gotovo 50% više stanovnika i izdvala sličan procenat iz BDP. Kada se to preračuna u novac, to je daleko manja suma i daleko manja po glavi stanovnika nego što je u Srbiji. U Srbiji se izdvaja od 250 do 260 evra, ali ni taj podatak nije tačan zato što se za privatne usluge najverovatnije plati još toliko, pa na ovaj ili onaj način izdvajamo, što kroz obavezno osiguranje, što kroz dopunske privatne usluge, oko 500 evra po stanovniku. Da bi ostvarili svoje pravo na dostupno zdravstvo, da li možemo da lečimo i one koji hoće i one koji neće, mi moramo da imamo i odgovarajuće zdravstvene knjižice, odnosno kartice o kojima je danas reč. Ono što su moje kolege do sada govorile, koji su se zalagali za zemljoradnike, sem kolege koji je pre mene govorio, koji to nije pomenuo, ali on je bio zemljoradnik u pokušaju, dakle, oni su u specifičnom položaju. Najugroženija kategorija su zemljoradnici, oni koji daju najveći doprinos našem BDP-u, uz dijasporu, koja daje pet milijardi dolara godišnje, deviznih doznaka, koji nam šalju iz inostranstva da bi mogli da opstanemo uopšte kao narod i kao država. Zemljoradnici su oni koji nam daju stratešku sigurnost. Međutim, najveća nepravda je napravljena prema njima i prema radnicima, posebno prema radnicima kojima poslodavac ne uplaćuje zdravstveno osiguranje. Dakle, takva vrsta radnika kojima, ne njihovom greškom, poslodavac nije uplatio zdravstveno osiguranje, oni nemaju pravo na zdravstvenu zaštitu, dok osobe koje nisu zaposlene, koje su prijavljene na Birou za zapošljavanje, na Zavodu za zapošljavanje, oni to pravo ostvaruju. Dakle, u ovoj državi je bolje biti nezaposlen radnik, primati neka primanja, ukoliko ih ima sa Biroa za nezaposlene. Tu ste zdravstveno i socijalno osigurani, ali ukoliko radite i kažnjeni ste već da vam poslodavac nije isplatio platu, nije uplatio doprinos, u tom slučaju ne možete ni da se lečite, pa ukoliko se i povredite na radu, vaša prava na lečenja su nikakva,. Dakle, gotovo je neverovatno da nezaposleni imaju veća prava od onih koji su zaposleni, koji na ovaj ili onaj način, bez obzira da li im poslodavac nije uplatio PIO, prave neki društveni proizvode, prave neku robu, a roba je novac. Takva vrsta radnika ostala je potpuno nezaštićena i gotovo je neverovatno da možete da vidite da na Biro, kada istakne onaj rok za prijavljivanje, nešto pre isteka za prijavljivanje nezaposlenosti, oni koji dolaze na Biro za zapošljavanje, dolaze često automobilima koji su vredni pod 30, 40, 50 hiljada evra, čisto da bi produžili, da bi se prijavili na Zavod za zapošljavanje i produžili, overili svoje knjižice, time stekli pravo da obezbede sebi i svojim porodicama zdravstveno osiguranje. To pravo oni koji rade nemaju, iako prave neki društveni proizvod, pravo na zdravstvenu zaštitu nemaju samo zato što im poslodavac to zdravstveno osiguranje nije naplatio. Kolega iz Topole, predsednik opštine, govorio je o pravima zemljoradnika i dodao bih da su zemljoradnici još ugroženiji nego ovi radnici koji rade i ne primaju platu, nisu im uplaćeni doprinosi, nemaju pravo na zdravstvenu zaštitu. Zemljoradnici su još više ugroženi time što oni jednom godišnje okrenu novac u toku godine, dakle, nemaju četiri žetve u toku godine dana, a porezi i doprinosi se plaćaju kvartalno i ukoliko nemaju novac, ukoliko nije bila žetva, ukoliko nisu prodali svoj proizvod, ukoliko su ga čak prodali, pa su prevareni, pa nisu naplatili, u tom slučaju oni ne mogu redovno da finansiraju zdravstveno osiguranje, a ne mogu da biraju vreme u koje će se razboleti. Ukoliko se razbole u ono vreme kada nisu servisirali svoje obaveze, u tom slučaju nemaju pravo na lečenje ili ga imaju ukoliko to plate iz privatnih džepova. Dakle, em nemaju pravo, em moraju to da plate iz sopstvenih džepova, em kroz protok vremena oni to moraju da plate, odnosno ukoliko ne plate zaostale rate zdravstvenog osiguranja kao pojedinci, kao zemljoradnici, njima se pleni imovina odnosno sredstvo rada, plene se traktori, pleni se zemljište, izlaže se na licitaciji i prodaji da bi se namirila obaveza u vremenu i u delu kada uopšte nisu imali pravo da se leče, s obzirom da zbog toga što obrću novac samo jednom godišnje nisu servisirali svoje obaveze jer jednostavno nisu bili u prilici. Kod radnika to nije slučaj. Ukoliko on promeni poslodavca i zaposli se na nekom drugom mestu, njega redovno prijave na PIO i zdravstveno osiguranje i u tom slučaju radnik samo nastavlja. U tom trenutku on ima pravo da se leči, dok kod zemljoradnika, ukoliko nije platio neki prethodni period, u sledećoj godini, ukoliko ne servisira svoje obaveze, on ponovo gubi ta svoja prava, a pri tom, bez obzira što ih nije koristio, njemu se imovina pleni. Stoga apelujem i na ministra i na Vladu da nađu odgovarajuće rešenje da u takvim slučajevima ljudi koji nisu imali pravo da se leče ne moraju da prinudno plaćaju obaveze za vreme u kojem nisu imali nikakva prava po pitanju tih obaveza. Dakle, zemljoradnici su posebno u teškom položaju, tim pre što i za PIO, bez obzira što su napunili 65 godina, što su imali recimo samo pet ili šest godina staža u poljoprivredi, ne mogu da ostvare pravo na penziju, a recimo za zaostali dug iz PIO se pleni imovina, pleni im se zemljište, traktori, mehanizacija, iako nikada, s obzirom da ne mogu da imaju 15 godina staža u poljoprivredi jer su napunili 65 godina, neće imati pravo na penziju. Em nisu imali penziju, em im se penzijski staž naplaćuje silom, em im se pleni sredstvo rada sa kojim bi oni želeli da i dalje rade i da ostvaruju neki društveni proizvod, da prave hranu, da proizvode. Njima se pleni i zemljište i imovina za penzijsko-invalidski staž, za zdravstvene usluge koje nisu koristili i za PIO koji nisu plaćali, s obzirom da nisu mogli da ostvare neophodan staž u poljoprivredi od 15 godina, nisu u određenom roku plaćali to, nemaju pravo u 65. godini na penziju, a njima nje penzijski staž naplaćuje silom, bez obzira da li će ostvariti ili neće ostvariti tu penziju. U potpunosti sam voljan da podržim ovaj zakon. Kao predsednik Narodne seljačke stranke bio sam dužan da podržim sve kolege koji su govorili o nepravdi koja je naneta poljoprivrednicima koji su bez obzira na vojne i ekonomske pritiske kojima je naša zemlja bila izložena, uspeli da nas u najgore vreme održe, da nam održe glavu iznad vode, da totalno ne propadnemo. Stoga smo posle 2000. godine, posebno kolege koje su preuzele vlast 2000. godine treba da budu svesni da smo bili u nekoj moralnoj i svakoj drugoj obavezi da ono što su poljoprivreda i zemljoradnici žrtvovali od 1990. do 2000. godine i, naravno, uz radnike koji sada ostaju bez posla, da im poslodavci ne uplaćuju doprinose, koji ostaju bez zdravstvenog osiguranja, dužni smo i u obavezi smo da prema tim ljudima koji su podneli najveći teret vojnih i ekonomskih pritisaka kojima je naša zemlja bila izložena, koji i dan danas na svojim plećima zarađuju ono što mi delimo emitovanjem raznih prava, pa i ovih socijalni prava, u obavezi smo da zbrinemo takve ljude. Zato se pridružujem kolegama koji žele da zdravstveno osiguranje bude dostupno svim građanima, kao što je dostupno za, recimo, 1,2 miliona ljudi koji nisu zaposleni, koji su nezaposleni ili su primaoci nekih socijalnih pomoći. Pridružujem se kolegama, a i ranije sam to govorio, da zdravstveno osiguranje i zdravstvena zaštita bude dostupna svima i da se iz BDP-a izdvaja određeni procenat da bi se svi zdravstveno zbrinuli, imali pravo svi da se leče, pa i oni koji ne žele, odnosno kad zateknemo nekog bolesnog koji uopšte ne želi da se leči, naša je ljudska obaveza, solidarna obaveza da doprinesemo. Znam da nema dovoljno novca. U ovoj Skupštini se uvek raspravlja samo kako da podelimo pare. Nikada ne raspravljamo o tome kako da zaradimo pare. Već sam govorio o tome da oni koji pare zarađuju, da često budu izopšteni iz nekih prava koje imaju čak i oni koji ne rade. U tom smislu, podržavam sve kolege koji se zalažu da sva ta prava za zdravstvenu zaštitu budu dostupna svima, ali takođe, apelujem na kolege, da ubuduće raspravljamo kako da iz poljoprivrede, prerađivačke industrije i energetike zaradimo što više i da taj procenat koji se izdvaja za zdravstvo možda ostane isti, ali da u numeričkom broju, odnosno da ta količina novca bude daleko veća, jer rastom BDP uz ovaj procenat, porašće nam i iznosi koje ćemo izdvajati za zdravstvo i tako će zdravstvo biti još efikasnije i dostupnije svima. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović.
Hvala. Uvaženi ministre, uvažene kolege narodni poslanici, na dnevnom redu danas je rasprava o ovom parčetu papira, hartije, kako hoćete. Tema je da li ovaj komad papira treba zameniti sa plastikom, čipovanom ili ne čipovanom. Vi ste se ministre odlučili da danas dođete u Skupštinu i da predložite da se ovaj rok za izdavanje plastičnih zdravstvenih knjižica koje mogu da funkcionišu u sistemu elektronskog zdravstvenog sistema, odložite dakle, za još dve godine, jel tako? I da ostanemo, praktično, jedina zemlja koja ima ovakve knjižice kakve su postojale i pre 40, 50 i 60 godina. Možda mi vi ne bi bili čudni, jer eto, posao svakog ministra je da odbrani neki svoj zakonski predlog koji nije ništa nego odlaganje, dakle, odlaganje posla koji ste trebali da uradite. Vi ste danas došli ovde sa kolegama, gubite dan veoma bitan za zdravstvo Srbije, mi ovde gubimo dane jer smo možda trebali da raspravljamo o nekim drugim temama, rebalansu budžeta i sličnim pitanjima. Ono što mene čudi jeste činjenica da neko može 20 minuta da govori i da hvali taj vaš potez, da hvali činjenicu što ste napisali da se uvođenje elektronskih, kaže - u Zakonu o zdravstvenom osiguranju glasnik taj i taj, Republike Srbije, u roku od tri godine od dana stupanja na snagu ovog zakona zamenjuje se rečima – od 31. decembra 2016. godine. U ovom zakonu se radi o uvođenju elektronskih zdravstvenih knjižica. Da to neko hvali kao fenomenalan potez. Ja vas, gospodine Lončar, pitam šta je u tome fenomenalno? Šta ste vi doprineli zdravstvenom sistemu Srbije ovim današnjim aktom, odnosno ovom izmenom zakona? Ja bih više voleo ministre, da smo mi danas govorili o činjenici šta ovo parče hartije znači za građane Srbije i kakvu asocijaciju ono budi u njima? Kakav oni zdravstveni sistem vide kada uzmu u ruku ovo parče papira? Da li mislite da oni možda pomisle na redove u domovima zdravlja, da li mislite da pomisle na kol centre koji ne rade, da li mislite da pomisle na činjenicu da ne mogu da koriste aparate koji su u kvaru zato što je prethodna Vlada donela, ista većina, loš zakon koji nam je omogućio da aparati u zdravstvu budu popravljeni u nekom adekvatnom roku i zbog toga građani Srbije, kada vide ovu zdravstvenu knjižicu, pomisle kako oni neće, što je neko malo pre rekao, moći biti lečeni. To jeste najveći strah koji postoji u Srbiji. za to ne treba nikakvo istraživanje javnog mnenja, a time se bave agencije, to možete da pitate bilo kog vašeg komšiju, prijatelja i rođaka. Najviše se plaše a budu bolesni, i kažu, ne bez razloga, ne daj ti bože da se razboliš, jer znaju da neće moći biti lečeni, da ne govorimo o nekim posebnim slučajevima kada to pretpostavlja da će možda morati da pozivaju volontere, da oglašavaju u novinama na tv stanicama vrstu svoje bolesti, da bi bili možda lečeni u inostranstvu, jer za to zdravstveni sistem u Srbiji nije osposobljen. A vi govorite o nekim uštedama Fonda za zdravstveno osiguranje i nekoj donaciji koju nam je, eto, vašim uspehom neko dao, jer ćemo dobiti 1.2 miliona besplatno zdravstvenih knjižica. Radi se o državnoj instituciji, jel tako? Ako sam dobro razumeo, radi se o Zavodu za izradu novčanica? Pa to je presipanje iz šupljeg u prazno, i to su naši novci. Gospodine Lončar, građani Srbije znaju kakvo zdravstvo imaju i vi ste verovatno kada ste preuzeli to mesto znali šta vas čeka, ali ne vidim, gospodine Lončar,da je za ova četiri meseca učinjen neki značajan pomak, ako ne mislite na to što ćete produžiti izdavanje zdravstvenih knjižica za još dve godine. Koliko je, gospodine Lončar, da li znate, trenutno u Srbiji neispravno aparata za zračenje? Da li znate kakvi su zidovi i aparati u pojedinim kliničkim centrima? Kako izgledaju? (Ljubica Mrdaković Todorović, Ninoslav Girić, s mesta: Tema.) Neko priča – tema. Slušao sam danas 20 minuta o teorijama zdravstvenih sistema. Pričam o životu u Srbiju. Sada ću se nadovezati na te teorije. Mi smo i zvanično zemlja sa najgorim zdravstvenim sistemom u Evropi. Gospodine Lončar, to verovatno znate. Zato postoji nekih 1700 numeričkih podataka koje je potrebno popuniti da bi se videlo gde smo u zdravstvenom sistemu Evrope. Uvaženi kolega Đurović je govorio o tim numeričkim vrednostima. Rekao je da postoji nekih šest ili sedam grupa tih numeričkih vrednosti,. Jedna od njih je informisanost građana o zdravstvenom sistemu. Dakle, da li znaju gde može da im bude pružena zdravstvena zaštita, kog kvaliteta, ko može da im pruži i kakve su posledice tih zdravstvenih tretmana? Druga grupa numeričkih vrednosti, rekao je kolega, jeste pristupačnost, odnosno dostupnost zdravstvene zaštite. Voleo bih da o tome pričamo i da smo nešto u ova četiri meseca, odnosno dve i po godine, koliko je ova vladajuća koalicija na vlasti, učinili na tome da građani vide sigurnost u tome da će biti lečeni. Treća grupa jeste ishod lečenja, kakvi su ishodi lečenja. Imamo situaciju da imamo vrsne hirurge, to dobro znate, koji kvalitetno odrade svoj posao. Međutim, zbog uslova u tim operacionim salama dobiju neku bakteriju koju je teže odstraniti, nego sprovesti tu operaciju. To dobro znate gospodine Lončar, pošto ste u toj oblasti bili dugo. Sledeće je prevencija i neke druge stvari koje jesu merilo za uspešnost jednog zdravstvenog sistema. Zbog toga vas molim gospodine Lončar, da učinite nešto ako ste u mogućnosti, da neke od ovih kriterijuma popravite. To nećete činiti tako što ćete odlagati rešenja, što ćete sa ovakvim zakonskim predlozima dolaziti u Skupštinu, već što ćete uložiti trud da se nešto promeni, ukoliko imate mogućnosti da tako nešto izborite na Vladi Republike Srbije, kao što sam i vašem mladom kolegi Verbiću rekao, ako to možete uraditi, uradite, ako ne, recite i zahvalite se. Nažalost mi ne vidimo još efekte vašeg rada. Ceneći vašu stručnost, kvalifikacije i sve ostalo, ne vidimo efekte. Pitam vas, šta ste učinili da bi makar osnovna zaštita bila obezbeđena građanima? Da bi kada dobiju recept, odnosno dijagnozu da treba da im bude sprovedeno zračenje, da bi to mogli da učine u nekom adekvatnom roku, a ne u roku koji će ugroziti njihovo zdravlje, odnosno njihov život. Građani Srbije nisu birali takvo zdravstvo, niti ljude koji će ih na taj način lečiti. Ja bih voleo da vi vaše želje sprovedete u stvarnost, ali nažalost mi to za sada ne vidimo. Zbog toga nećemo, naravno, glasati za ovakve izmene zakona, jer one ne da samo ostavljaju stanje kako jeste, već idemo unazad, jer su mnogi ovo već uradili. Hvala.
Zahvaljujem se doktoru Veselnoviću. Reč ima ministar dr Zlatibor Lončar. Izvolite.
Da krenem od početka. Pitali ste u čemu je poenta, zbog čega mi danas pričamo o ovome i šta je neki benefit ili bilo šta? Mi smo pre nešto više od mesec dana imali situaciju, upozorenje pred tužbu na osnovu ugovora koji je bio sproveden 2010. godine, godine 2011. je donet zakon i ostalo, da na osnovu neispunjenih obaveza iz tog ugovora i na osnovu te tužbe bi morali da platimo šest miliona evra. Šest miliona evra. Navedeni je po stavkama šta je to, šta je urađeno na osnovu tog ugovora, šta je uradila Narodna banka koja je već preuzela to, Kovnica novca. Kupila repromaterijal, obuka ljudi, ištampane kartice, milion 150.000 i imali smo situaciju da se to desi, da ne uradimo ovo, da oni podnesu tu tužbu i automatski, pošto nisu ispunjene obaveze ugovora, da blokiraju račun i da skinu šest miliona evra a da mi, odnosno građani Srbije, nemaju od svega toga bukvalno ništa. To je bila jedna mogućnost. Kada smo već došli dotle, ne vraćam se zašto smo došli dotle, ugovor je potpisan 2010. godine, četiri aneksa, cene, šta smo uradili? Sprečili smo tu tužbu, tih šest miliona sačuvali da ne ode kao prinudna naplata, jer to je po zakonu, uspeli da izborimo milion i 200.000 koji u prvom ugovoru nisu ni postojali da budu kao donacija, kao poklon za najugroženije, uspeli da uradimo da cena bude samo onoliko koliko košta izrada. Videli ste koja je to cena, to je 2,96 sa 5,16, da ne poredimo sa drugim elektronskim karticama i slično. Sami možete da proverite, pa da vidite koliko se plaćaju i koliko košta. Ovde idemo krajnje transparentno. Pored toga, kada smo bili sabijeni uza zid, mislim da smo uspeli da izvučemo maksimalno što je moglo da se izvuče u toj situaciji i u tom momentu. Uvek može bolje, to nije ništa sporno, tako da je to suština ove priče gde smo bili, šta smo radili i zbog čega ovo ide. Da me ne bi opominjali da opet idem sa teme, par stvari ću reći. Evo, reći ću jednu za koju svi znaju. Sedam godina nije uspela da se reši ishrana porodilja i trudnica. Sedam godina. Rešena je za jedan mesec. Svaki dan se slika u svim porodilištima, u svim ginekološkim klinikama. Vi to znate, od 1. septembra je to zaživelo. Za mesec dana je oformljena komisija, napravljen pravilnik, usklađen sa svim neophodnim i urađeno je. Izašli smo transparentno sa listama čekanja koje su uvek bile tabu tema. Znate i gde, šta kako. Najviše bi voleli da mi možemo sve naše ljude u istom danu da lečimo, ali razmislite da li je to realno i gde to još postoji? Lista čekanja, pominjao se Niš. Osposobljena su oba aparata. Ubrzali smo procedure. Ako se nastavi da ne bude neko kvara ili nešto do nove godine na listi čekanja u Nišu na zračenje neće biti. Ušli smo u problem sa deficitom kadra, starosnom granicom, specijalizacijom i svim. Ali, da ne izlazim iz teme, toliko.
Zahvaljujem ministru Lončaru. Reč ima zamenik šefa poslaničke grupe SNS dr Aleksandar Martinović, replika na izlaganje Janka Veselinovića. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pitam se da li je gospodin Veselinović čuo za opštinu Majdanpek. Juče su građani te opštine potvrdili da je izborna volja građana opštine Majdanpek gotovo identična sa izbornom voljom na parlamentarni izborima koji su održani u martu 2014. godine i to je najbolji dokaz da je Vlada RS uključujući i Ministarstvo zdravlja na dobrom putu. Ono što mene čudi to je da vas predsedavajući nije prekinuo zato što ste izvršili povredu Poslovnika po nekoliko osnova. Prvo, mislim da ste omalovažili ovlašćenog predstavnika SNS, odnosno da ste omalovažili ljude koji su govorili u prilog podrške ovom zakonu jer ste se isčuđavali kako neko može da pita 20 minuta o zakonu koji ima svega dva člana i pri tom ste postavljali konstantno pitanje ministru Lončaru – šta je to što je on uradio od kako je ministar zdravlja? Sada vas SNS pita – zašto ste vi iz bivšeg režima srpskom zdravstvu uradili sve ono što ste uradili od 2000. godine pa do 2012. godine? Nema tog doktora Lončara i nema tog genijalca na ovom belom svetu koji može da ispravi sve loše stvari koje su stranke bivšeg režima, uključujući i vašu, učinile ne samo zdravstvenom sistemu, nego i obrazovanju, privredi i svim drugim oblastima društvenog života. Mislim da ste bez ikakve potrebe širili paniku među građanima i to na jedan krajnje neubedljiv način, navodno sada će građani biti u nedoumici da li će moći da se leče itd. Naravno da neće biti u nedoumici. Dakle, član je veoma jasan.
Vreme.
Završavam. Republički fond je dužan da do 31. decembra 2016. godine izvrši zamenu isprave o osiguranju, a do potpune zamene isprava o osiguranju svi korisnici zdravstvenog osiguranja će moći da se leče kao što su se lečili do dana stupanja na snagu ovog zakona. Prema tome, to što ste uradili je bilo krajnje neubedljivo.
Zahvaljujem gospodine Martinoviću. Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović, na pominjanje imena. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Zaista ne vidim kakve veze ima izbori u Majdanpeku sa stanjem u zdravstvu RS i činjenici da smo i zvanično najgori zdravstveni sistem u Evropi. Dve i po godine, gospodo, vaša je nadležnost u svim sferama pa i u oblasti zdravstva u Srbiji. Ništa se nije pomerilo napred. Jasno sam rekao da bih voleo da mogu da pohvalim neku meru i da bih voleo da gospodin Lončar uspe. To što su porodilje dobile da jedu to nije nikakvo svetsko dostignuće, odnosno što su dobile posoljenu hranu. To je valjda osnovno što jedna država treba da pruži onima koji donose na svet decu, koja treba da naslede nas koji ovde radimo. Zar je to gospodine Lončar čak za pohvalu? Pitam vas – koliko je aparata u ovom momentu neispravno u Srbiji? Ne pitam vas kakav ste rezultat napravili u Majdanpeku. Ne pitam vas šta je bilo pre pet ili deset godina. Pitam vas, čak ni šta je bilo pre dve i po godine kada ste došli na vlast, kakvo je stanje danas i šta ćete uraditi da građani Srbije se ne plaše od toga da se razbole? Meni je odgovor na to pitanje jako bitan i voleo bih kada bi dobio odgovor takav koji bi bio ubedljiv da ne da širim paniku, nego da širim dobro raspoloženje jer će građani Srbije moći da budu lečeni ukoliko se razbole.
Vreme.
Nažalost, gospodine Martinoviću, to nije tako.
Reč ima ministar Zlatibor Lončar. Izvolite.
Jedno je činjenica da građani nemaju nijedan jedini razlog za zabrinutost. Mislim da oni to znaju. Sve se radi da bi uslovi bili bolji i da oni dobiju što bolju, što adekvatniju pomoć i oni to osećaju i oni to i vide, tako da tu nema razloga da se nešto dodaje ili da se oduzima. Ako mislite da je epohalno što su porodilje dobile, ne znam ni šta je bio problem u prethodnih sedam godina da to dobiju. Ako mislite da sistem zdravstva možete preko noći da promenite, kažem vam da je to nemoguće. I da dobijemo neograničena sredstva, da vam neko kaže – evo, koliko god hoćete, to je nemoguće, jer vam kažem da je u takvom stanju. Pošli smo od činjenice da smo na mestu na kome jesmo, ali ne možete da budete ni na prvom ni na poslednjem mestu za neki kratak vremenski period, za godinu ili dve. To je nešto što traje mnogo duži period. Kada smo na tom mestu, ne možete za mesec, dva, tri, četiri, pet, deset da se pomerite sa tog mesta, jer je potrebno da nešto promenite, da implementirate, da to zaživi i da se vidi. Siguran sam da građani to znaju, da vide i da osećaju da se nešto dešava i da se radi. Meni je drago da ima sve više zahteva za promenu, jer građani kažu da su videli da postoji šansa, da ima neko ko hoće, ko sme, ko može da uđe u koštac sa tim problemima i da ih rešava. Šta ćemo uraditi i kako ćemo uraditi, to ćemo tek videti, to ne može niko od nas unapred da priča. Možda mi imamo i najbolju nameru i sve, ali rezultat će biti jedini merodavan šta smo i kako smo uradili. Ne ni vaša ni moja priča, da pričamo i najgore i najbolje, vi pričate najgore, ja kažem najbolje, to nema nikakve veze. Videćemo kakvi će biti rezultati, kakvo će biti zdravlje naše nacije i na osnovu toga ćemo moći da sudimo o svim našim potezima.
Zahvaljujem se, dr Lončar. Reč ima zamenik šefa poslaničke grupe SNS dr Aleksandar Martinović, replika. Time zatvaramo krug replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, potrebno je da je čovek prilično politički netalentovan pa da sebi postavi pitanje kakve veze imaju rezultati jučerašnji u Majdanpeku sa temom dnevnog reda. Imaju izuzetno veze zato što ti izborni rezultati pokazuju da građani Majdanpeka, a s obzirom na procenat i građani cele Srbije, podržavaju ono što radi Vlada Republike Srbije, pa i ono što radi aktuelni ministar zdravlja. Pitali ste i ministra šta je to, šta će on da uradi da bi se popravila loša situacija u srpskom zdravstvu. Čovek vam je lepo rekao, vi očigledno ne želite da slušate, ali ako već ne želite da slušate, možda vam nije teško da pročitate. Pošto ste ovde često puta citirali premijera Vučića, uzmite njegov ekspoze pa ćete videti da se jedan važan deo tog ekspozea odnosi i na reforme u sistemu zdravstvene zaštite. Ono što vas SNS pita, ne samo ja, i ono što vas pitaju građani Srbije – ko je to procenio da je naš zdravstveni sistem, kako ste vi rekli, najgori u Evropi, da li možda Tomica Milosavljević, čovek koji je vedrio i oblačio od 2002. do 2012, ako se ne varam, srpskim zdravstvom koje je u to vreme bilo do te mere uspešno da se ministar zdravlja lečio u Saveznoj Republici Nemačkoj, odnosno imao je toliko poverenja u sopstveni zdravstveni sistem koji je vodio da je, ako se ne varam, operaciju kičme negde 2009. godine izvršio u SR Nemačkoj? Onda se pojave gospoda iz bivšeg režima u Narodnoj skupštini i kao da nikada nisu bili na vlasti i kao da nikada ništa nisu upropastili u ovoj državi, pitaju ministra, danas Lončara, sutra nekog drugog – šta je to gospodine ministre što ste vi uradili za tri meseca? Nemoguće je popraviti lošu situaciju u srpskom zdravstvu za ovako kratko vreme.
Vreme, gospodine Martinoviću.
Ali se Ministarstvo zdravlja trudi, kao što se trude i sva druga resorna ministarstva. Molim vas, samo još jednu rečenicu, da ne bi bilo nikakve zabune. Moja supruga se porodila 2006. godine i jela je istu hranu koju su jele porodilje i kada je SNS došla na vlast. Kako te 2006. godine je ta hrana bila dobra za porodilje, a kada naprednjaci vladaju Srbijom, odjedanput hrana postaje loša?
Zahvaljujem se gospodine Martinoviću. Gospodine dr Janko Veselinoviću, vi ste se prijavili, ali nemate pravo na repliku. Zatvorio sam krug replika. Reč ima narodna poslanica Marijana Maraš. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SPS podržava usvajanje zakona o izmeni Zakona o zdravstvenom osiguranju iz razloga što smatramo da će uvođenje elektronske zdravstvene kartice doprineti ostvarivanju kvalitetne, pravovremene i efikasne zdravstvene zaštite. Uvođenjem zdravstvene kartice učiniće se veliki korak ka unapređenju kvaliteta zdravstvene zaštite, pre svega izbeći će se nepotrebna komplikovana procedura overe i zamene zdravstvenih knjižica, kao što ste i vi napomenuli, gospodine ministre. Promena ličnih podataka o osiguraniku vršiće se učitavanjem, bez menjanja same kartice, omogućiće se primena elektronskog recepta za lekove, ali njeno uvođenje treba da omogući uspostavljanje sigurnih, efikasnih elektronskih servisa u Republičkom fondu za zdravstveno osiguranje i, naravno, da onemogući zloupotrebe. Srbija se obavezala u dogovoru sa Evropskom komisijom da će uvesti zdravstvene kartice, što je pretočeno i u Zakon o zdravstvenom osiguranju. Dakle, Fond je prema zakonu imao obavezu da uvede zdravstvene kartice, a kako to nije učinjeno u predviđenom roku, neophodno je da mi usvojimo ovaj predlog zakona i da produžimo rok. U izveštaju o napretku Srbije za 2012. godinu, u Poglavlju Sloboda kretanja radnika, sadržanih u godišnjem izveštaju o napretku Republike Srbije, u procesu evropskih integracija za 2012. godinu, eksplicitno stoji – nije zabeležen nikakav pomak po pitanju elektronske zdravstvene knjižice. Zbog toga smatram da je dobro što je rok produžen i oročen tačno sa 31. decembrom 2016. godine, ali to ne znači da posao ne treba i ne može da bude završen i u kraćem roku. Smatram da ovaj vremenski period daje dovoljno prostora da odgovorno i sistemski obavimo posao vezan za elektronske zdravstvene kartice, ali i uredimo čitav zdravstveni informacioni sistem na način da efikasno funkcioniše i da od toga imaju korist i građani, a i zdravstveni radnici, kako nam se ne bi dogodilo da imamo elektronske kartice, a da nemamo čitače ili da nemamo umrežene zdravstvene i apotekarske ustanove. Prema Zakonu o zdravstvenom osiguranju, troškove izdavanja zdravstvene kartice snosi osiguranik za sebe i svoje članove porodice, izuzetno, obveznik uplate doprinosa, odnosno drugo pravno ili fizičko lice, odnosno Republički fond može preuzeti obavezu naknade troškova izdavanja zdravstvene kartice. Smatram da bi pored osiguranika iz člana 22, što smo mogli da čujemo i danas, Zakon o zdravstvenom osiguranju, a i na Odboru za zdravlje, koji je održan kada je u načelu razmatran ovaj zakon, trebalo još neke kategorije im obezbediti, besplatne elektronske kartice i to da se takođe distribucija elektronskih kartica obavi putem pošte za građane koji ne mogu da dođu i da ih preuzmu u filijali Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje. Obzirom da je i sam zakon predvideo tu mogućnost smatram da bi Republički fond trebao da preuzme obavezu naknade troškova za izdavanje zdravstvenih kartice za osigurana lica obuhvaćena članom 50. Zakona o zdravstvenom osiguranju, a to su ratni vojni invalidi, mirnodopski vojni invalidi i civilni invalidi rata, slepa lica i trajno nepokretna lica, kao i lica koja ostvaruju novčanu naknadu za tuđu pomoć, negu, drugog lica, kao i dobrovoljni davaoci krvi. Kako ekonomičnost i efikasnog obaveznog zdravstvenog osiguranja ne bi bili samo proklamovano načelo sve uštede koje se ostvare kroz unapređenje zdravstvenog sistema treba preusmeriti na korist pacijenata i obezbediti im veći obim i kvalitet prava iz zdravstvenog osiguranja. Na Odboru za zdravlje i porodicu 4. septembra razmatralo se i mogli smo da čujemo od direktora Fonda za zdravstveno osiguranje da je u Mostarsko-Neretvanskom okrugu uvedene su elektronske kartice i elektronski recept. Ostvarene uštede o utrošku lekova 40% neke pretpostavke smo mogli da čujemo da bi kod nas kada bi se to uradilo i 30% kad bi smo imali uštedu to bi bilo nekih 100 miliona što je već navedeno evra danas u raspravi. Tada bismo mi mogli da još povećamo neka prava za korisnike zdravstvenog osiguranja, recimo, visina naknade, zarade obolelima od najtežih bolesti, karcinoma, pre svega mogla bi da bude 100% umesto dosadašnjih 65% naknada troškova prevoza, obolelim od malignih bolesti moglo bi da se isplaćuje i pacijentima kada putuju iz svog mesta u drugo mesto u okviru svoje matične filijale na kontrolni pregled, a ne samo kada idu na zračenje, hemoterapiju i to kada svakodnevno moraju da se leče ili da idu na rehabilitaciju. Osiguranicima Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje mogli bismo omogućiti veća prava da na refundiranju usluga, ako te usluge ne mogu da im se pruže u državnim ustanovama, pre svega tu mislim na preglede magnetnom rezonancom i CT, da se skrati znatno vreme čekanja i liste čekanja, pa ako ne dođu na red mogu da refundiraju od Fonda troškove koji su platili kod privatnika.Penzioneri stariji od 75 godina ovim uštedama mogli bi biti automatski oslobođeni plaćanja participacija i usluga u državnim ustanovama. Nadležni u Republičkom fondu za zdravstveno osiguranje smatraju da je izdavanje kartica temelj za sve buduće projekte elektronskog zdravstva, od zakazivanja pregleda od kuće, pa do elektronskog upućivanja pacijenata iz jedne zdravstvene ustanove u drugu. Očekuje se da će takvi servisi značajno ubrzati rad zdravstvenih radnika, omogućiti im da više vremena posvete samom pacijentu i time da mogu zdravstveni radnici da pruže kvalitetnije uslugu. Imajući u vidu sve ove razloge, a posebno to da zdravstvena zaštita kao organizovana i sveobuhvatna delatnost društva ima osnovni cilj da na efikasan način ostvari najširi mogući nivo očuvanja zdravlja građana, Socijalistička partija Srbije će u danu za glasanje podržati usvajanje zakona o izmeni Zakona o zdravstvenom osiguranju. Zahvaljujem.
Izvolite, Janko Veselinović, povreda Poslovnika.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, smatram da je povređen član 104. Poslovnika o radu Narodne skupštine koji kaže – ako se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku koji nije član iste poslaničke grupe navodeći njegovo ime ili prezime ili funkcije itd, itd. Smatram da je predsedavajući trebao da prekine gospodina Martinovića, obzirom da se on uvredljivo izrazio u odnosu na moje izlaganje. Naime, on je rekao da ja nisam pročitao ekspoze premijera Vučića. Prošli put sam na sednici kada smo govorili o Zakonu o visokom obrazovanju rekao da je taj ekspoze za mene sveto pismo.
Ne možete sada dobiti preko institucije povrede Poslovnika repliku, to znate.
Govorim o tome da je povređen Poslovnik.
Inače, povreda Poslovnika se iskazuje odmah neposredno nakon učinjene povrede Poslovnika, a sada je prošlo čak i čitava jedna diskusija pre vas.
Tražio sam repliku, ali nisam dobio.
Niste dobili od predsedavajućeg.
Nisam dobio repliku, ja sam se javio po Poslovniku, jer sam smatrao da imam pravo na repliku. Pošto je predsedavajući dao reč drugom, ja sada imam pravo.
Takva su pravila, sada ne možete posle koleginice Marjane Maraš i njene diskusije.
Javio sam se dok je ona govorila. Dakle, javio sam se za reč, nisam dobio reč i ja sam se javio po Poslovniku, želeći da ukažem da je povređen Poslovnik time što je gospodine Martinović uvredio mene lično govoreći da nisam pročitao ekspoze gospodina Vučića, a rekao sam da je to sveto pismo za mene. Istina, taj ekspoze nažalost Vlada ne poštuje.
Zahvaljujem, ali ne možete govoriti iz povrede Poslovnika, sad šta se poštuje, a šta se ne poštuje.
Vi ste ušli u salu da bi meni oduzeli reč. Hvala.
Nemojte biti toliko osetljivi, zaista nemam te namere da nekome dajem ili ne dajem reč, nego pokušavam da se držim Poslovnika. Žao mi je što neki put mogu da prepoznam namere mnogih poslanika da instituciju povrede Poslovnika iskoriste da bi replicirali u trenutku kada ne dobiju pravo na repliku. Ali, vaša je pravo da citirate članove Poslovnika i da tražite da li da se glasa. Želite da se glasa? (Janko Veselinović, s mesta: Da, želim da se glasa.) Reč ima poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, gospodine Lončar, poštovane dame iz Ministarstva zdravlja, poštovana gospodo iz Ministarstva zdravlja, danas ovde raspravljamo o Predlogu zakona o izmeni Zakona o zdravstvenom osiguranju kojim se menja samo jedan član. Ali i u odnosu na tu promenu, imam nekoliko primedbi, predloga i pitanja pre svega, za gospodina ministra. Mislim, da bi veoma koristilo da ministar reaguje i na primedbe i na predloge, a i da odgovori na pitanja koja ću da mu postavim. Najpre primedbe, gospodine Lončar, mi smo već raspravljali ovde, mislim da je bilo prošle nedelje kada ste vi gostovali, ja sam vam i tada saopštio u odnosu na neki drugi predlog zakona da imam jezičko-stilske primedbe na obrazloženje koje šaljete u Narodnu skupštinu za predlog izmene nekog zakona. Prošli put, ako se sećate, mi smo primetili da ste vi u obrazloženju konstatovali da ljudi u Srbiji umiru od uzroka smrti. Niste reagovali i ja sam očekivao da će svako naredno obrazloženje da bude mnogo bolje u smislu jezika koji koristimo ovde u Narodnoj skupštini. Sada vidim da ponavljate, ne identičnu, ali sličnu grešku. Evo, na primer, samo da vam ilustrujem, i samo hoću da vam kažem, ubuduće samo vodite računa o tom obrazloženju. Kaže se – u razlozima za donošenje predloga izmena, kaže – razlozi za donošenje ovog zakona sadržani su u potrebi da se sagledaju realne okolnosti koje ukazuju na činjenicu da… Čekajte ljudi, šta je ovo? Pa, pazite molim vas. Pazite, smatram sledeće, mi smo ovde u Skupštini i molim vas da izbegnemo ove nemarnosti ka sopstvenom jeziku, jer mislim da takva vrsta nemarnosti znači nemarnost i ka zakonodavnom telu, a naročito prema ljudima kojima će ove izmene sigurno najviše da koriste, a to su svi građani Srbije. To je primedba. Idemo sada na predloge poštovani gospodine ministre. Reč je o knjižicama koje treba sada da počnu, odnosno čije se odlaganje zahteva ovim izmenama. Pazite, ove kartice koje mi sada hoćemo da uvedemo do 31. decembra 2016. godine, one su po mom razumevanju, ja nisam lekar, kao laik sada govorim, konsultovao sam se malo, one su tehnička stvar, ali su one istovremeno i odraz nečega. Mislim da ovo stanje oko kartica jeste odraz toga što se mi ne bavimo nekim principima na kojima treba da utemeljimo transformaciju zdravstvenog sistema. Gospodine Lončar, moj predlog je da kada uđete sada u razmatranje te transformacije, a ja smatram da već kasnimo sa tim, da morate da vodite računa makar o sledećih pet principa koje ovde hoću da vam predstavim, jedan, ja mislim da mi ovde treba da imamo efikasnije trošenje sredstava za zdravstveno osiguranje. Da li ste saglasni? Ako jeste, kako ćemo to da ostvarimo? Druga stvar, smatram da jedan od principa na kojima treba da se zasniva ova transformacija zdravstvenog sistema treba da bude sledeće – podsticanje, razvoj i modernizacija medicinskih ustanova u regionalnim centrima u cilju ravnopravne zdravstvene zaštite na teritoriji čitave Republike Srbije. Imam još jedan princip, pošto meni vreme teče, mi imamo samo pet minuta, pa ću malo da skratim, tri ću da vam pomenem, ali ovaj treći nam je posebno važan. Centar sprovođenja zdravstvene zaštite treba da bude porodični lekar i to je osnova sistema zdravstva koji mi vama ovde predlažemo. Molim vas, mislim da su ovi principi važni. Vi ste malopre rekli – pa nije se moglo preko noći. Ne može se preko noći. Saglasan sam da se ne može preko noći, ali gospodine Lončar, moralo je onda da se vodi računa, ako se nešto ne može preko noći, da ono što moramo da uradimo, da zaista i uradimo. Evo dr Milisavljević je ovde rekao da se mi mesec dana ovde nalazimo u zakonskom prekršaju, jer je Vlada na neki način, ja smatram, unizila dostojanstvo Narodne skupštine time što do 9. avgusta nismo imali uslove da raspravljamo o ovoj izmeni. Pazite, ako vi nama tim primerom kažete – nije toliko važno da se poštuje zakon, onda ja zaključujem da vi niste ozbiljno usmereni ni ka ovim principima na kojima treba da se temelji transformacija zdravstvenog sistema u Srbiji. Imam jedno strašno nepoverenje, kada tome dodam i ovu nemarnost u odnosu na jezik, u odnosu na Narodnu skupštinu, u odnosu na građane Srbije, mislim da je slika neozbiljnosti i neodgovornosti kompletna. Hvala.
Hvala. Reč ima Darko Laketić. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovani ministre, poštovani državni sekretari i članovi njegovog tima, pre svega isprovociran sam zaista delom izlaganja opozicionih poslanika. Pojedina izlaganja opozicionih poslanika vidim kao bežanje od suštine, i to na sledeći način. Poslednjih petnaestak godina, politička elita je temeljno opljačkala i izdala državu. Izdala je naciju, narod, izdala je svaku porodicu. Sa medicinskog aspekta, odnosno medicinskim žargonom rečeno, nama su prebili i ruke i noge, razbili lobanju, ali su nam zapatili i stidne vaši da se u manjku posla nečim zabavljamo, ja tako vidim tu njihovu priču, tako da danas oni ne govore o suštini zakona i značajnim detaljima i momentima koji su vezani za zakon, već čuli ste svi o čemu se ovde danas govori. Preći ću zaista na temu današnje skupštinske sednice. Lično smatram da je uvođenje elektronskih zdravstvenih knjižica kao ličnih dokumenata u pravni sistem pre svega potreba osiguranika da na adekvatan način, koji je siguran, komforan, pre svega ima adekvatan pristup zdravstvenog sistema. To je suština. Ono što je takođe bitno jeste da je informatičko društvo prioritet. Pre svega, to je standard i stvarnost i zahtev vremena u kome živimo i uvođenje informacionih tehnologija, pre svega možemo reći da su imperativ. Pravni osnov za uvođenje kartica iz zdravstvenog osiguranja je u svim pozitivnim propisima i strategijama Vlade Republike Srbije, a naročito u Zakonu o zdravstvenom osiguranju. Zamena papirnih dokumenata elektronskim je apsolutno jedan proces, deo procesa usklađivanja sa evropskim standardima. Nije ovde reč samo o elektronskoj zdravstvenoj knjižici, govorim i o ličnoj karti, vozačkoj dozvoli, saobraćajnoj dozvoli, pasošu, mi u sklopu usklađivanja sa evropskim standardima moramo uskladiti i dokumentaciju o kojoj govorimo. Međutim, naveo bih i prezentovao i pitanje u Upitniku Evropske komisije, tačnije u Poglavlju 2 koje govori o slobodi kretanja radnika. Govori se o evropskoj kartici zdravstvenog osiguranja i pitanje 37 glasi – Da li imate elektronsku nacionalnu zdravstvenu knjižicu i ukoliko je nemati, da li planirate je uvedete i u kom vremenskom periodu? Tadašnja vlada je odgovorila, dala sledeći odgovor, u Republici Srbiji još nije uvedena elektronska nacionalna zdravstvena knjižica. U toku 2010. godine sprovodiće se pilot projekat zamene isprava zdravstvenog osiguranja kroz uvođenje elektronske zdravstvene knjižice osiguranim licima sa teritorije grada Valjevo. Planirano je da u toku 2011. godine se otpočne sa sukcesivnom zamenom, odnosno uvođenjem elektronske zdravstvene knjižice za sva osigurana lica na teritoriji Republike Srbije. Očekuje se da ovaj postupak sukcesivnog uvođenja elektronskih zdravstvenih knjižica bude okončan 30. juna 2012. godine, odnosno da do 1. jula 2012. godine sva osigurana lica na teritoriji Republike Srbije, imaju elektronske zdravstvene knjižice. `Međutim, ja bih naglasio da informatizacija u zdravstvu i uopšte uvođenje elektronske zdravstvene knjižice ima mnogo veći značaj za nas i naš zdravstveni sistem i državu iz sledećih razloga. Govorim sada i na ovaj način daću odgovor svim ovim opozicionim poslanicima koji su postavili pitanje šta će to značiti za naše građane? Evo šta će značiti našim građanima uvođenje ovog dokumenta. Prvo, visok stepen bezbednosti. Kada govorimo o visokom stepenu bezbednosti, činjenica je dakle da će se na toj kartici makroskopski videti samo ime i prezime, datum rođenja i LBO broj koji je značajan Republičkom fondu. Dakle, tu se neće videti svi oni lični, da kažem, vitalni podaci koji su vezani za osiguranika, počev od osnova osiguranja, matičnog broja, prebivališta, itd. To je po meni vrlo značajno jer se na taj način čuvaju i štite lični podaci. Zatim, automatizacija procesa overe. Uvođenje elektronskih zdravstvenih kartica, dobija se opet i na ovom polju mnogo, zato što se prilikom uplate doprinosa, same kartice će se automatski obnavljati njihov rok važenja, to je vrlo bitno. Dakle, neće biti lepljenja markica, neće biti izdavanja novih dokumenata, već će se elektronskim putem sagledavati ko je uplatio od poslodavaca doprinos i na taj način odmah i na ovom dokumentu videti do kada taj dokument važi. Ono što je vrlo bitno jeste i taj finansijski deo o kome ću kasnije govoriti, sada govorim o ovim drugim benefitima koje ova kartica pruža. Dakle, nema više lepljenja markica, čekanje na šalterima RFZO, nema više utroška svih onih resursa poput papira, tonera, itd. Dakle, reč je upravo o benefitima te prirode. Zatim, kartica važi 10 godina. Nova zdravstvena kartica omogući će promenu mesta prebivališta, promenu ličnih podataka bez fizičke zamene dokumenta, to nije bilo moguće do sada. Svaka promena koja je bila vezana za podatke osiguranika, morala je biti praćena izdavanjem novog dokumenta. Sada se ti podaci menjaju u bazi RFZO, a nakon toga sa istim dokumentom, praktično pacijent ide u zdravstveni sistem. Zatim pomoć slabovidima. Ovo će biti jedan od retkih dokumenata koji na sebi će imati, odnosno koji sadrži Brajevu azbuku i na taj način ćemo pomoći slabovidima da koriste ovaj vrlo značajan dokument. Zatim, više vremena za pacijente. Kako? Svedoci smo neretko da postoje redovi ne samo za lekara, već red za overu recepata, red za predaju knjižice, za nošenje kartona, itd. na ovaj način prostim provlačenjem kroz sistem skraćuje se taj period administracije, tako da će lekar imati mnogo više vremena za pacijenta nego što je to ranije bilo. Zatim, olakšava se provera važenja same dokumentacije, odnosno zdravstvene knjižice. Pre svega, pojednostaviće se provera zato što direktnim provlačenjem kroz sistem videće se dokle ta knjižica važi. Sada ću reći nešto više o uštedama. Svake godine Republički fond zameni oko 2,2 miliona papirnih knjižica, pre svega iz razloga što se desi promena prebivališta, promena u bilo kom statusu vezano za osiguranika. Godišnja cena, godišnji troškovi za sve to iznose 45 miliona dinara. Tih troškova više neće biti. Isto tako, ono što je vrlo bitno jeste ušteda koja se odnosi na poslodavca. Svake godine procedure overe markicama koštaju blizu 400 miliona dinara. Na ovaj način praktično te procedure više neće koštati ništa. Dakle, ušteda se meri milionima dinarauvođenjem ovog vitalnog dokumenta. Paralelno sa uvođenjem elektronske knjižice radi se na uvođenju kompletne informatizacije zdravstvenog sistema, integrisanog informatičkog sistema putem koga će se, prvo, čuvati veliki broj podataka osiguranika, podataka građana u jednoj bazi, gde će biti svi podaci koji su relevantni za materiju o kojoj pričam. S druge strane, uspostaviće se takva elektronska evidencija prava koju osiguranici ostvaruju u zdravstvenim ustanovama da će Republički fond u svakom trenutku imati evidenciju koje pravo iz obaveznog zdravstvenog osiguranja je osiguranik ostvario u određenoj zdravstvenoj ustanovi, što je, složićete se, možda i krucijalna stvar u tome da se uštede ostvare na najbolji mogući način. Apsolutno podržavam i odluku ministra i odluku ljudi koji vode zdravstveni sistem da elektronska zdravstvena kartica bude podržana i prepoznata u sistemu. Sada bih odgovorio na nekoliko pitanja koja sam čuo od strane opozicionih poslanika. Jedno od pitanja je bilo kašnjenje u sprovođenju zakona. Apsolutno sam saglasan da se desilo kašnjenje. Ako sagledamo kada je zaključen ugovor između NBS, s jedne strane, i RFZO-a, s druge strane, a to je 2. februar 2010. godine, dakle, pre usvajanja Zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju, a stupio je na snagu 9. avgusta 2011. godine, dakle, to je bilo vreme apsolutne vladavine bivšeg režima, predmet ovog ugovora je usluga izrade personalizacije, distribucije zdravstvenih kartica u ukupnoj količini sedam miliona komada, kao i dinamika isporuke. Prva faza do 30. juna 2010. godine, druga faza 30. jun 2012. godine, kada je i planiran završetak realizacije projekta. Ono što je najbitnije, ugovorena jedinična cena u tom osnovnom ugovoru je od 5,16 evra. Dakle, ovaj posao koji je započet i projektovan da se završi do 30. juna 2012. godine nam je ostavio bivši režim, s tim da je to po njima tada bio optimalan način da se uredi zdravstveni sistem, a sada odjednom naprasno nije. Ono što je takođe bitno vezano za kašnjenje u ovim rokovima jeste da je stvorena takva atmosfera u javnosti da je uvođenje ovog dokumenta kritikovano zbog ekonomske krize, finansijske situacije, ne sagledavajući prednosti uštede koje građani imaju uvođenjem ovog dokumenta. To potvrđuju i stavovi Poverenika za informacije od značaja, gospodina Saše Jankovića, ali i gospodina Dušana Milisavljevića, tadašnjeg predsednika Odbora za zdravlje, koji su bili žestoki protivnici uvođenja ovog dokumenta. Za to postoji i stenogram sa sednice Odbora za zdravlje. Postavio bih pitanje, pošto sam pročitao taj zapisnik, kako je to moguće? Evo, pročitaću. Gospodin Dušan Milisavljević je rekao: „Pozitivan stav imam prema uvođenju jedinstvenog invformacinog sistema u Srbiji, umrežavanju svih institucija u zdravstvu i uvođenju elektronskog zdravstvenog kartona radi lečenja pacijenata, ali ne podržavam uvođenje elektronskih zdravstvenih knjižica, te da je preporuka EU pogrešno protumačena“. Imam nekoliko pitanja. Kako je moguće da je tada predsednik Odbora za zdravlje predložio da se ne poštuje zakona koji je Skupština donela? Isto tako, kako se može uvoditi jedinstveni informacioni sistem, elektronski karton, recept itd, a da se ne uvede elektronska knjižica? Mislim da smo dovoljno ozbiljni i dovoljno svesni da jedno bez drugoga zaista ne ide i da je reč o jednom sistemu gde ukoliko se jedna komponenta ne uradi, ceo sistem će biti doveden u pitanje. Doktor Milisavljević radikalno menja stav. Sada sam video da je podneo amandman kojim predlaže skraćenje roka za izdavanje elektronskih kartica - umesto 31. decembar 2016. godine na 31. decembar 2015. godine. Čuo sam pitanje i vezano za cenu zdravstvenih kartica. Prvo ću govoriti o proceduralnom delu kako se formira cena. Dakle, Upravni odbor RFZO, koji broji 21 član, daje predlog, taj predlog ide i Ministarstvu zdravlja i finansija i Ministarstvu rada i Sekretarijatu za zakonodavstvo. Dakle, mora da prođe nekoliko stepenica da bi došlo do Vlade. Predlog koji stoji od strane dela opozicionih poslanika jeste da sama kartica bude besplatna. Ako je po toj logici da izdavanje zdravstvenih kartica bude besplatno, haje da i lične karte budu besplatne. Tu je cena 1.300 dinara. Zašto i to nije besplatno? Zašto platne kartice u bankama nisu besplatne? Zašto Zaštitnik građana nema nikakvih primedbi što banke na svake tri godine menjaju kartice, a građani moraju da plate? Tu se postavlja nekoliko drugih pitanja. Prvo, da li je moguće izdavanje kartica bez para? Drugo, ko će to da plati i iz kojih sredstava? Treće, kako je to moguće da dok su bili na vlasti imali su sasvim drugačije mišljenje? Kako to da je ugovor koji je napravljen, napravljen za vreme njihove vlasti između MBS i RFZO, zaključen 2. februara 2010. godine, definisao cenu koja je 5,16 evra bez PDV-a, a sada traže da kartice budu besplatne? Kako je moguće toliko ateriranje u tim političkim stavovima? Odakle onda pravo da se krivica za sve to prebacuje na nekog drugog? To su sve pitanja za koje da sa njihove strane postoji samo politički odgovor, a ne profesionalni. Ono što je takođe bitno, a pomenuto je to je pitanje ovog perioda od 9. avgusta do današnje sednice, pitanje ostvarivanja prava osiguranika iz obaveznog zdravstvenog osiguranja. Pre svega, ono što je najbitnije za naše građane, za građane naše zemlje koji gledaju danas ovo skupštinsko zasedanje jeste da i u tom periodu i u narednom periodu dok se ne izdaju te elektronske kartice, oni će ostvarivati regularno svoja prava iz obaveznog zdravstvenog osiguranja i ničim neće biti oštećeni. Dakle, poenta cele priče je da na ovaj način se ostvaruju višestruki benefiti koje sam već ranije pomenuo. Isto tako, u periodu do dobijanja te nove zdravstvene dokumentacije, te elektronske kartice, osiguranici će apsolutno ostvarivati svu zdravstvenu zaštitu iz obaveznog zdravstvenog osiguranja u skladu sa svim pravilnicima i zakonima ove zemlje. Prema tome, moja poruka građanima je da će zdravstveni sistem definitivno biti drugačiji, precizniji, bolji i brži kada budemo ostvarili ovo o čemu danas pričam. Ne treba takođe posebno naglašavati, mislim da je i o tome bilo reči, da nijedna zemlja nije prvo razvila servise za čije korišćenje je neophodna kartica, pa tek onda uvodila kartica. Ovim bih svoje izlaganje završio. Hvala.
Hvala. (Dušan Milisavljević: S mesta. Replika. Spomenut sam.) Nije vas spomenu nijednom. Dušan Milisavljević nije nijednom spomenut. Da li mogu da dam vašem predsedniku poslaničke grupe reč da ukaže na povredu Poslovnika, ako dozvoljavate? Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, povreda Poslovnika.
Gospođo predsednice, član 107. Da dodam da je doktor Milisavljević direktno spomenut. Član 107. zbog toga što je prethodni govornik, doktor Laketić, na početku svog izlaganja, što ste vi propustili, niste čuli, jer siguran sam da biste reagovali, rekao da pripadnici bivšeg režima, citiram – su lomili lobanju građanima Srbije i preneli stidne vaši. Vi ste bili u toj situaciji dužni da ga prekinete i date mu opomenu odmah. Smatram da je apsolutno u svakom segmentu izgovorom takvih reči poslanik izašao iz okvira civilizovanog razgovora, na najbestijalniji način se izrazio o političkim protivnicima i stavio nam etiketu koja je u duhu eugenike koju neki iz SNS sprovode i zalažu se za nju i berminizacije ili štetočinstva političkih protivnika, a zna se da se na njih primenjuje ili otvor ili otrov ili motika ili motka.Prema tome, mislim da ste u ovom slučaju za nekoga ko je obrazovan, ko je završio fakultet i ko je doktor medicinskih nauka da ovako nešto kaže za političkog protivnika i da u ovoj Skupštini ne reaguje na to, apsolutno nedopustivo. Ja vas molim da reagujete i da čoveku date opomenu, jer ovako nešto sem opomene ne može ništa da se opravda.
Doktore Laketiću, ne možete dobiti repliku, jer povreda Poslovnika ne prepoznaje repliku. Zaista nisam čula ove reči, reagovala bih. Ne bih dala opomenu, ali bih reagovala. Prekinula bih poslanika. Opomenu ne bih mogla da izreknem ili da kažem sad unapred kako bih reagovala. To su samo pretpostavke. Tražiću i stenogram da se uverim u to. Bilo kakve jake reči, vi znate da ja uvek reagujem i da mislim da je neprimereno ovom domu da se obraćamo jedni drugima sa uvredljivim izrazima. Reč ima narodni poslanik Dušan Milisavljević, povreda Poslovnika.
Čl. 103. i 104. Po članu 103. narodni poslanik ima pravo da usmeno ukaže na povredu u postupanju predsednika Narodne skupštine. Poštovana predsednice, više puta mi namerno ili nenamerno ne dajete reč. I ovog puta sam se prijavio i vi mi ne dajete reč. Član 104, narodni poslanik je četiri puta spomenuo moje ime u negativnom kontekstu. Vi niste reagovali. Još kažete da niste čuli da je on spominjao moje ime. Imate stenogram.
Izvolite. Imate pravo na repliku.
Poštovana predsednice, poštovani kolega poslanik i moj kolega lekar je obmanuo javnost. Ja jesam bio sa Zaštitnikom prava građana protiv i u tom momentu kada je on to naveo protiv, kada je citirao moje reči, bio sam protiv da građani bilo šta plaćaju, bio sam protiv takve zdravstvene knjižice kao što sam i sada. Zdravstvena knjižica mora da ima razlog zašto se uvodi. Elektronska zdravstvena knjižica mora da ima razlog zašto se uvodi. Mi smo pričali tada o zdravstvenom kartonu, o informativnom sistemu za koji se iskreno zalažem. Bez toga ne možemo da radimo mnoge stvari. Ali, zdravstvena knjižica, kakva je bila namera da se uvede pre godinu i po, dve, mislim da se možda sada malo modifikovala, je sasvim različita. Razlikuje se i cena, razlikuje se i njena namena. Dajete da ne izvrćemo činjenice. Gospodin, kada spominje kolegu Milisavljevića, treba da shvati da je on bio pomoćnik ministra zdravlja kada je bila gospođa Slavica Đukić Dejanović zadužen za javno zdravlje, pa pitam – zašto tada niste uveli te zdravstvene knjižice? Nije sve kriva DS.
Zahvaljujem. (Darko Laketić: Replika. Pomenut sam.) Pomenuo vas je, ali nije uvredljivo. Moram jednako da vodim sednicu i prema jednima i prema drugima. Niste pomenuti uvredljivo. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem. Gospođo predsednice, gospodine ministre, sudeći po ovoj diskusiji, a pošto imam vrlo malo vremena, oko tri minute, pokušaću da sublimiram šta smo mi to od 10,00 časova do sada pričali i šta je suština onoga što pričamo. Za one građane koji su se tek sada uključili u prenos na Drugom programu RTS, mi sada diskutujemo o izmeni člana Zakona o zdravstvenoj zaštiti, kojom treba da se rok koji je određen 2011. godine, a bio je kraj 2014. godine, zamene elektronskih kartica, tj. naše klasične knjižice zamene elektronskom karticom, pomeri za 2016. godinu. Vidim da će skupštinska većina to podržati. Ono što smo insistirali i što sam ja lično tražio od gospodina ministra da uzme u razmatranje i razmisli o mogućnostima, je da ovaj rok ne bude 2016. godina iz razloga, gospodine ministre, vi ste u jednoj rečenici rekli da Fond ne može ništa da uradi bez odluke Ministarstva i tu ste potpuno u pravu, apsolutno. Vaš je posao kao ministra, sa pomoćnicima, državnim sekretarima, ko god da radi u Ministarstvu, da vodite politiku zdravstva i da kreirate politiku zdravstva, kako bi ono bilo efikasnije, dostupnije i kako bi građani Srbije imali benefit od Ministarstva i od celog zdravstvenog sistema, ne da izdajete kartice. Vaše je da date nalog Fondu zdravstva da izda kartice. Fond zdravstva, ako ste me pažljivo slušali, ima preko 100 inženjera elektronike koji mogu da napišu program, jedinstveni program elektronskog kartona, koji je potreba ni koji ne postoji, jer sad i da hoćemo da umrežimo, ne možemo, jer programi nisu isti, nisu identični. Laik sam za tu oblast, ali to kažu oni koji se bave kompjuterima. S druge strane, insistiram na tome da građani Srbije dva puta ne plaćaju isti trošak. Mi plaćamo doprinose za zdravstvo i podrazumeva se da u okviru zdravstvenog sistema mi ne plaćamo kartice, jer je to jedan od načina pružanja usluge. To bi bilo kao sada da izađu lekari, menjaju stetoskope i mi sada plaćamo drugačije stetoskope. Zašto? Zašto to da plaćamo? Uz to, imamo konstataciju da u Fondu zdravstva ima para. To je rekao bivši ministar finansija. Računam da skupštinska većina koja je tada glasala smanjenje procenta za zdravstveno osiguranje stoji iza svojih odluka od pre tri meseca. Znači, 300 miliona evra koje smo prebacili nema potrebe da budu u Fondu zdravstva, jer znači, u zdravstvu ima para. Zbog čega bi građani plaćali dodatno kartice? Ono što je Zavod za izradu novčanica poklonio, nije poklonio. To su naše pare. Jedno pitanje – ko je mogao da donese političku odluku da nema utuženja u Zavodu za izradu novčanica? Ko ima tu moć? Ako je nešto za utuženje, to je bio Republički fond za zdravstveno osiguranje. Ko je doneo odluku da se ne utuži? Ko je napravio štetu Zavodu za izradu novčanica? To nije pitanje i tema za vas. Vaša je organizacija zdravstva. To je za predsednika Vlade. Zahvaljuje.
Vreme. Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radojević. Izvolite.
Poštovana predsednice, uvaženi ministri sa saradnicima, koleginice i kolege, obzirom da sam iz sveta zdravstva, krenuću onom starom latinskom da ovo Ministarstvo mora da krene od samog početka, što bi Latini rekli Ab ovo, ili od jajeta, jer je sve ono što je razgrađivano ili što je razgrađeno za zadnjih 15-ak godina dovedeno do apsurda. Ovo Ministarstvo je pre nekoliko dana, uz poslanike i uz poslaničku većinu, usvojilo Zakon o kadrovima. Neophodno je imati visokostručne kadrove koje je prethodni režim apsolutno zanemario i koji su praktično prestarili i došli su do kraja svog radnog veka, da bi mogli da se nose sa reformama, da bi mogli da uđemo u promene, da bi imao ko da iznese ovo što se zove zdravstveni sistem i zdravstvo u Srbiji, koje je praktično potpuno srušeno za zadnjih 15-ak godina. Drugi segment je da se uvođenjem elektronskih zdravstvenih knjižica brzo dođe do podataka koliko imamo osiguranih lica, koliko imamo potencijalnih korisnika u zdravstvenoj zaštiti, da budu precizno na jednom mestu i da budu dostupni sa svim svojim podacima onima koji ih budu koristili. Dakle, da se uvede red, neophodno je da se imaju kadrovi i neophodno je da se ima evidencija o korisnicima usluga u zdravstvu. Jedan od mojih prethodnika iz prethodnog režima u svom govoru je rekao, obzirom na ovo što se zove kašnjenje u primeni elektronskih kartica koje datira još iz davne 2008. godine, da citiram, taman i mi da preuzmemo vlast to ne bi uspelo. U početku mi je to zazvučalo malo narcisoidno, ali obzirom da znam šta se dešavalo svih ovih godina i sam kolega je pomenuo da je 2008. na 2009. godinu Fond primio sto inženjera koji treba da naprave program i sistem za ovo elektronsko vođenje kartona, knjižica i zdravstvenog sistema, kao i da oni to od 2008. godine do danas nisu uradili ili nisu dobili nalog da urade ili nisu radili. Pitam se šta su oni u stvari radili, zašto su primali platu, ako su od 2008. godine, sto visoko stručnih ljudi bili zaposleni, a nisu napravili taj sistem? Uzgred budi rečeno, po podacima koje posedujem, Fond zdravstva je milijardu i 800 miliona evra godišnje do dve milijarde 300, različiti izvori različite podatke pružaju. Ako uzmemo da je dve milijarde neka srednja cifra, zaista je za divljenje, ako uzmete da je za deset godina potrošeno 20 milijardi evra ili 20 milijardi dolara, a da je jedan respektibilni zdravstveni sistem, kako vi kažete sada, doveden do ruba propasti, do najgoreg zdravstvenog sistema u Evropi, kako je to uspelo. Neki ljudi bi za 20 milijardi evra napravili potpuno novi zdravstveni sistem da nema ni jedne bolnice, ni jednog doma zdravlja, za vreme od deset godina, a prethodni režim je uspeo da ono što je funkcionisalo, prilično uspešno, za deset godina sroza na taj nivo da mi sada pokušavamo od početka, od jajeta, da pravimo neki sistem koji će funkcionisati i koji će pružati zdravstvenu zaštitu našem stanovništvu. To je rađeno jako perfidno. Mogu vam reći da je bilo mnogo, mnogo raznih načina i dosetki od najbanalnijih, od overe zdravstvene knjižice za koju vi sada, kada odete na šalter po onim starim obrascima i starim sistemima, da overite zdravstvenu knjižicu, prvo ćete dobiti ceduljicu da vam kažu – dođi za tri dana, ili za sedam dana, ili za 15 dana, pa kad dođete, onda ćete reći, ali poslodavac nije umrežen pa nemamo informacije da li je uplatio doprinose, pa prošetajte malo do njega, pa tako izbegnete nekih 20, 30% ljudi koji se šetaju od Fonda do bolnice, pa tako odu u privatnu praksu. Kada pomnožite sa 100 hiljada pregleda tokom dana i uzmete u obzir igru velikih brojeva, dođete do prvog podatka kako se ljudi iz državnog zdravstva prebacuju tamo gde neki drugi ljudi uzimaju novac. Isto se događa i sa pacijentima koji dođu iz drugog grada. Svi se razbeže kao da je ušla kuga unutra ili neko sa ebolom, jer ne znaju kako će da pravdaju zdravstvenu uslugu koju su pružili, ako je neko iz susednog grada, a kamoli iz nekog drugog. Hitni slučajevi se takođe tretiraju tako da svi, ako su iz nekog stranog centra, počnu da beže od njih, ako ne budu sigurni da će opravdati to preuzimanje lečenja kod njih. Transport pacijenata, takođe, mora da overi izabrani lekar. Imate situaciju da, kada otpuštate bolesnika sa bolničkog lečenja, morate prvo da ga odvedete kod njegovog izabranog lekara, u neko selo ili gde god živi, pa da mu on da nalog za transport, pa da ga vratite u bolnicu, kako bi došao sanitet. Izabrani lekar, takođe. U domu zdravlja imate 10 ili 15 kolega koji rade, a samo dva ili tri imaju pacijente, pa pacijent dođe, kaže – tvoj izabrani lekar ne radi, na bolovanju je, na odmoru je, a oni ostali koji ne rade sede besposleno. To je divna manipulacija za ostvarivanje, pod navodnicima, profita u zdravstvenom sistemu, koji se troši na neke druge stvari, a ne na lečenje pacijenata. Sistem kapitacije, lista lekova na koju je neko stavio samo određene lekove. Nisam siguran, ako bi se dalo lekarima na slobodu da po indikacijama propisuju lekove, da bi se nešto više potrošilo, nego kada neko drugi izabere lekove koji će se za određenu bolest davati na recept. Takvih primera bi moglo da bude jako puno. Ne bih da zadržavam ovaj visoki dom. Mislim da je ovo ministarstvo kadro i voljno da se uhvati u koštac sa ovim problemima. Nadam se da ćemo svi skupa uspeti da reformišemo i podignemo ovo zdravstvo koje je zaista palo na jako niske grane u zadnjih 15-ak godina, a za vreme vladavine prethodnog režima. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Peranović.
Poštovana predsednice, poštovani ministre, gospodo državni sekretari, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se nalazi izmena i dopuna Zakona o zdravstvenom osiguranju koja predstavlja produžetak roka. Kada sam čitao ovu izmenu, prvo što mi je upalo u oči jeste oročen ili ograničen rok. Znači, jasno i precizno je dato, 31.12.2016. godine. Zašto? U toliko puta pomenutom ekspozeu premijera čuli smo da će se ova Vlada baviti reformama, da će postavljati ciljeve u svim sferama. Sada kada govorimo o zdravstvenom sistemu, imaćemo jasne rokove. Ne možemo kao u prethodnom periodu pričati da ćemo to uraditi za tri meseca, šest meseci ili za godinu dana. Ovde se jasno govori i ti ciljevi su jasno postavljeni pred nas. Kada govorimo o Zakonu o zdravstvenom osiguranju, možemo pričati u dva pravca. Prvi pravac je zona slobodne trgovine, a drugi pravac je usklađivanje našeg zakonodavstva, zakonodavstva Republike Srbije, sa pravima EU. Danas govorimo o elektronskim karticama. Idemo u korak sa Evropom. Idemo u korak sa informacionim tehnologijama i baš iz tih razloga ovakvu elektronsku karticu moramo uskladiti sa našim zdravstvenim sistemom, sa elektronskim zdravstvenim sistemom, sa informacionim zdravstvenim sistemom, da ona bude dostupna svim sugrađanima. Ovde ću reći samo u jednoj rečenici – ne trebaju građani Srbije da se plaše i da razmišljaju o tome da li će imati dostupno lečenje. Sada bih se osvrnuo na 2012. godinu. Da ne pogrešim, mislim da je to početak 2012. godine. Imamo jedan izveštaj Evropske komisije. Izveštaj Evropske komisije kaže da u zdravstvenom sistemu Republike Srbije nije napravljen ni jedan pozitivan korak u vezi sa elektronskim zdravstvenim knjižicama. Gospodo, 2. februara 2010. godine je potpisan Ugovor između Narodne banke Republike Srbije i Republičkog fonda da se krene sa izradom tih elektronskih kartica. Po tom pitanju ništa nije urađeno. Sada govorimo o pogodnostima. Pogodnosti ovde jesu brojne. Imamo mogućnost da regionalne filijale preuzmu odgovornost na sebe, da učestvuju u izradi tih kartica, da matične ustanove, odnosno firme preuzmu odgovornost i da izrade te kartice. Ono što smo čuli danas, pre svega od vas, gospodine ministre, jeste da je Kovnica novca izradila milion i 200 tih kartica. One će biti podeljene najugroženijim našim kategorijama stanovništva, a svi znamo, u ovo teško vreme, koje smo nasledili, koliko će to značiti za naše sugrađane. Šta još želim da istaknem? Cena tih elektronskih kartica. U prethodnom periodu se govorilo o ceni od 700 dinara, a sada je cena oko 400 dinara. Zar o tome treba da pričamo? Da li je to nešto što je loše uradila ova Vlada ili vi kao resorno ministarstvo? Da ne bih ja sada ponavljao sve priče koje su ispričane, pre svega iz Ministarstva i od mojih kolega, ja moram da se osvrnem na jednu činjenicu, da smo mi, prvi put, i baš onako kako je to premijer rekao, krenuli smo u reforme. Kao lekar često puta sam bio izložen nekim kritikama da mi lekari, i danas smo to čuli, ovakvi ili onakvi,da rade ovo ili ono. Mi smo samo za 10 dana doneli dve izmene i dopune zakona o zdravstvenom sistemu i zdravstvenom osiguranju, o kome danas pričamo. Izašli pre nedelju dana u susret najmlađim lekarima da će moći da apliciraju za specijalizacije posle završenih svih staževa koje treba da objave, neće morati da rade dve godine. Danas pričamo o zdravstvenim knjižicama. Ova Vlada i Ministarstvo i svi ljudi koji su uključeni u ovaj sistem vode računa o svim kategorijama, i o najugroženijim i najosetljivijim, to su bolesni ljudi, o kojima mi kao ljudi koji smo položili Hipokratovu zakletvu moramo pre svega da vodimo računa, i o jednoj kategoriji ljudi, zdravstvenih radnika. Svi znamo da smo bili u poslednje vreme marginalizovani, da smo bili izloženi nekim pritiscima, nadam se da to u narednom periodu nećemo dozvoliti, da nećete dozvoliti da se takav trend nastavi, a ako budemo imali zadovoljnog i pacijenta, ako budemo imali zadovoljnog i zdravstvenog radnika, mi ćemo imati uspešno, savremeno i kvalitetno zdravstvo. Ja vam se zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik dr Ninoslav Girić.
Zahvaljujem. Poštovana predsednice, članovi Ministarstva, koleginice i kolege, ja ću se truditi da budem zaista kratak i da se držim tačke dnevnog reda, a tačka dnevnog reda je izmena Zakona o zdravstvenom osiguranju. Ovom izmenom Zakona o zdravstvenom osiguranju, vrlo je jasno posle ovoliko diskusija, produženja roka za zamenu izmene o osiguranju i posebne isprave za korišćenje zdravstvene zaštite koja će se obaviti najkasnije do 31. decembra 2016. godine. Šta dobijamo ovom izmenom Zakona o zdravstvenom osiguranju? Neki od kolega su to i rekli, dobijamo pre svega, tehničku mogućnost da svi građani, svi osiguranici mogu blagovremeno da zamene isprave za korišćenje zdravstvene zaštite. Samim tim se ne ugrožava funkcionisanje sistema zdravstvene zaštite i obaveznog zdravstvenog osiguranja. Ovim zakonom se sprečava mogućnost da dođe do eventualnih štetnih posledica po organizaciju zdravstvenog osiguranja i planiranih sredstava za obavezno zdravstveno osiguranje za 2014, 2015. i 2016. godinu. Zbog toga se i ovaj zakon donosi po hitnom postupku. Na ovaj način RFZO je dužan da najkasnije do 31.12.2016. godine izvrši zamenu isprave za osiguranje sa elektronskom karticom. Do tog datuma osiguranici mogu ostvarivati svoja prava iz obaveznog zdravstvenog osiguranja na osnovu isprave o osiguranju i posebne isprave za korišćenje zdravstvene zaštite koje važe do dana stupanja na snagu ovog zakona. Istakao bi još ovo što je jedan od kolega rekao, jedan populistički stav zašto nisu besplatne elektronske kartice? Vlada je predvidela tu mogućnost, zapravo nije zakucala mogućnost da svi građani odnosno onaj deo populacije koji nije obuhvaćen da plati elektronsku karticu. Navešću stav i obrazloženje same Vlade, a to je četvrti stav – procena finansijskih sredstava potrebnih za sprovođenje ovog zakona. Za sprovođenje ovog zakona nije potrebno obezbediti dodatna sredstva u budžetu za 2014. godinu, s obzirom da je članom 112. stav 3. i 4. Zakona o zdravstvenom obrazovanju propisano da trošenje izdavanja zdravstvene kartice snosi osiguranik za sebe i članove svoje porodice. Međutim, imajući u vidu da je stavom 5. navedenog člana propisano da izuzetno obaveznik uplate, odnosno doprinosa, drugo pravno ili fizičko lice, odnosno RFZO može preuzeti obavezu naknade troškova izdavanja zdravstvene kartice. To znači da ukoliko bude sredstava u budžetu, da će se izaći u susret svim osiguranicima i da će biti omogućena besplatna elektronska kartica. Naravno da ćemo u Danu za glasanje i pozivam sve poslaničke grupe, da podrže ove izmene i dopune Zakona. Poslanički klub SNS će podržati ove izmene i dopune zakona. Hvala.
Na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč. Pre zaključivanja načelnog pretresa pitam da li žele reč predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa po članu 96. Poslovnika? Zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona. Određujem redovnu pauzu, nastavljamo sa radom u 16.00 časova, po dnevnom redu. [[Posle pauze]] Poštovani poslanici, saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam povodom zajedničkog i jedinstvenog pretresa o predlozima akata iz tačaka 8. do 25. dnevnog reda, pored predstavnika predlagača Bratislava Gašića, ministra odbrane, pozvala da sednici prisustvuju i Zoran Đorđević, državni sekretar u Ministarstvu odbrane, Goran Matić, direktor Kancelarije Saveta za nacionalnu bezbednost i zaštitu tajnih podataka… Molim službe da provere ko lupa i ne zna da imamo nastavak sednice. I to odmah da provere, da bi mogli da radimo na pravi način. Nije niko od poslanika. … Stevan Nikčević, državni sekretar u Ministarstvu trgovine, turizma i telekomunikacija, mr Dejan Trifunović, državni sekretar u Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, Miodrag Poledica, državni sekretar u Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, Zoran Milošević, pomoćnik ministra za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, Jelena Marjanović, pomoćnik ministra trgovine, turizma i telekomunikacija, Saša Stojanović, pomoćnik ministra građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, Zlatko Milikić, pomoćnik ministra finansija, Roksanda Ninčić, ambasador i pomoćnik ministra spoljnih poslova, Milanka Davidović, pomoćnik ministra poljoprivrede i zaštite životne sredine, Zlatko Petrović, viši savetnik u Ministarstvu pravde, pukovnik Milan Konjikovac zastupa načelnika Uprave za međunarodnu vojnu saradnju u Ministarstvu odbrane, pukovnik Milivoje Pajović, načelnik Centra za mirovne operacije u Ministarstvu odbrane, Ljiljana Milić, rukovodilac grupe u Ministarstvu trgovine, turizma i telekomunikacija, Marija Vučinić, načelnik odeljenja u Ministarstvu trgovine, turizma i telekomunikacija, Damir Ledenčanin, načelnik odeljenja u Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, Aleksadar Rajić, šef odseka u Sektoru za drumski saobraćaj u Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, Vesna Đorđević, samostalni savetnik u Sektoru za drumski saobraćaj u Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, Jela Baćević, ambasador i zamenik pomoćnika ministra spoljnih poslova za EU, Mira Nikolić, ambasador i načelnik Odeljenja za UN u Ministarstvu spoljnih poslova, dr Slavoljub Carić, ambasador i načelnik Odeljenja za međunarodno-pravne poslove u Ministarstvu spoljnih poslova, Marko Brkić, prvi sekretar u Odeljenju za međunarodno-pravne poslove u Ministarstvu spoljnih poslova, Jugoslav Nikolić, zamenik direktora Republičkog hidrometeorološkog zavoda… Molim službu obezbeđenja da izađe i proveri šta se dešava van sale, da bi mogli da nastavimo u plenumu sa radom. … Dragana Milovanović, šef Odseka za međunarodnu saradnju i strateško planiranje u Republičkoj direkciji za vode, Biljana Ranđelović, šef odseka u Ministarstvu poljoprivrede i zaštite životne sredine, Siniša Kotur, načelnik Odeljenja za međunarodni promet i sertifikaciju Uprave za veterinu, Branko Drčelić, direktor Uprave za javni dug, Ivana Magdić, pomoćnik direktora Uprave za javni dug, Aleksandar Kocić Ranđelović, savetnik Uprave za javni dug i Olivera Ružić Poparić, samostalni savetnik u Sektoru budžeta u Ministarstvu finansija. Jedino da predsednik da izađe iz sale i da proveri šta se dešava. (Narodni poslanici dobacuju.) Ne, ministar odbrane ne može da izađe. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima akata pod tačkama od 8. do 25. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika, članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 170. stav 1. i članu 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Slovenije o razmeni i uzajamnoj zaštiti tajnih podataka; o Predlogu zakona o potvrđivanju bezbednosnog Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine; o Predlogu zakona o potvrđivanju bezbednosnog Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Republike Makedonije o razmeni i uzajamnoj zaštiti tajnih podataka; o Predlogu zakona o potvrđivanju bezbednosnog Sporazuma između Republike Srbije i Češke Republike o razmeni i uzajamnoj zaštiti tajnih podataka; o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade SAD u vezi sa bezbednosnim merama za zaštitu tajnih vojnih podataka; o Predlogu zakona o potvrđivanju između Republike Srbije i Mađarske o socijalnoj sigurnosti; o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o trgovini i ekonomskoj saradnji između Republike Srbije i Republike Tunis; o Predlogu zakona o potvrđivanju akata svetskog poštanskog saveza; o Predlogu zakona o potvrđivanju između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Italije o uzajamnom regulisanju međunarodnog drumskog prevoza putnika i stvari; o Predlogu zakona o potvrđivanju između Vlade Republike Srbije i Vlade Savezne Republike Nemačku o prevozu putnika i stvari u međunarodnom drumskom saobraćaju; o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Crne Gore u kontekstu pristupanja Evropskoj uniji; o Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Srbije i organizacije za obrazovanje, nauku i kulturu (UNESKO) u vezi sa osnivanjem centra za vode za održivi razvoj i prilagođavanje klimatskim promenama kao centra kategorije 2 pod pokroviteljstvom UNESKO; o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Švajcarskog federalnog saveta o bavljenju plaćenim poslom članova porodice članova diplomatskih misija, konzularnih predstavništava i stalnih misija pri međunarodnim organizacijama; o Predlogu zakona o potvrđivanju originalne konvencije (1975) o osnivanju Evropskog centra za srednjoročne prognoze vremena, originalnog protokola o privilegijama i imunitetima Evropskog centra za srednjoročne prognoze vremena, protokola o izmenama Konvencije o osnivanju Evropskog centra za sredonjoročne prognoze vremena i protokola o privilegijama i imunitetima Evropskog centra za srednjoročne prognoze vremena i Konvencije o osnivanju Evropskog centra za srednjoročne prognoze vremena i protokola o privilegijama i imunitetima Evropskog centra za srednjoročne prognoze vremena; o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Azerbejdžan o saradnji u oblasti veterinarstva; o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat podrške Agenciji za osiguranje depozita) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj; o Predlogu Odluke o upotrebi i učešću pripadnika Vojske Srbije u mirovnoj operaciji UN u Centralnoafričkoj Republici (MINUSCA) i vojnoj operaciji Evropske unije u Centralnoafričkoj Republici (EUFOR RCA) u 2014. godini; o Predlogu Odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama i dopunama finansijskog plana Nacionalne službe za zapošljavanje za 2014. godinu. Izgleda da obezbeđenje ne može da reši naš problem. Rekli smo već dva puta. Treći put. Inače će morati predsednik parlamenta da se pozabavi problemom buke i nemogućnosti normalnog rada u ovoj zgradi. Momenat. Poštovani narodni poslanici, pravićemo se kao da se ne lupa. Napominjem da je na Predlog Odluke o upotrebi i učešću pripadnika Vojske Srbije u mirovnoj operaciji UN u Cetralnoafričkoj Republici i vojnoj operaciji EU u Centralnoafričkoj Republici u 2014. godini, saglasno članu 161. a shodno članu 193. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanik Zoran Babić podneo amandman koji vam je podeljen u sali, a kojim se u tački 2. Predloga Odluke menja datum stupanja na snagu ove odluke. O ovom amandmanu ne vodi se poseban pretres u pojedinostima, već se rasprava o ovom amandmanu vodi u okviru jedinstvenog pretresa o Predlogu odluke, koji podrazumeva istovremeno vođenje načelnog pretresa i pretresa u pojedinostima, u skladu s odredbama člana 170. stav 2, člana 192. stav 3. i člana 193. Poslovnika Narodne skupštine. Napominjem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga odluke, s obzirom na to da su ga prihvatili predstavnik predlagača i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li želi reč predstavnik predlagača, Bratislav Gašić, ministar odbrane? Izvolite, ministre, prijavite se.
Zahvaljujem. Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, međunarodnu saradnju u oblasti razmene i zaštite tajnih podataka naša zemlja je započela zaključivanjem sporazuma između Vlade Republike Srbije i organizacije Severno-atlantskog pakta o bezbednosti informacija i kodeksa o postupanju, „Službeni glasnik“ Republike Srbije i međunarodni ugovori broj 6 iz 2011. godine i zaključivanje Sporazuma između Republike Srbije i EU o bezbednosti procedura za razmenu i zaštitu tajnih podataka, „Službeni glasnik“ Republike Srbije i međunarodni ugovori br. 1. iz 2012. godine. Za potrebe primene ovog sporazuma formiran je centralni registar za strane tajne podatke u kancelariji Saveta za nacionalnu bezbednost i zaštitu tajnih podataka, kao i predregistar u Ministarstvu spoljnih poslova, Misije Republike Srbije pri NATO-u u Briselu i Misije Republike Srbije pri EU, Ministarstvu unutrašnjih poslova, Ministarstvu odbrane i BIA. Razmena tajnih podataka sa NATO-om i EU, bez obzira na to što su sporazumi potvrđeni, otpočela je tek kada su centralni registar i podregistri u unapred navedenim misijama, ministarstvima i drugim organima, formirani i prošli sertifikacionu posetu ekspertskog tima NATO, a zatim i EU. S obzirom na to da u našoj zemlji već sada postoje kapaciteti u okviru predstojećih registara, za razmenu tajnih podataka ista procedura koja je primenjena za potrebe razmene tajnih podataka sa NATO i EU biće primenjena i sa drugim državama, što znači da je za proširivanje postojećih registarskih kapaciteta, ukoliko postojeći nisu dovoljni, poseban dogovor srpske i druge ugovorne strane, zatim da se realizuje sertifikaciona poseta ekspertskih timova obe zemlje koji će se uveriti da su ispunjeni svi bezbednosni uslovi za čuvanje tajnih podataka u centralnom registru i podregistrima u drugim državama. U vezi sa tim, Republika Srbija je do sada potpisala ukupno devet sporazuma ovog tipa, a sa većim brojem država je inicirano potpisivanje sporazuma koji se nalaze u različitim fazama usaglašavanja tekstova i pribavljanja mišljenja relevantnih državnih organa u cilju okončanja propisane zakonske procedure za zaključivanje. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Slovenije o razmeni i uzajamnoj zaštiti tajnih podataka, inicijativa za saradnju potekla je od slovenačke strane. Prva poseta delegacije Ureda Vlade Republike Slovenije za zaštitu tajnih podataka, na čelu sa direktorom Milanom Tarmanom, upriličena je 22. 11. 2010. godine. Prvi pregovori za zaključivanje sporazuma održani su u Ljubljani u periodu od 20. do 23. 02. 2012. godine, na osnovu teksta sporazuma koji je predložila slovenačka strana. Sporazum sa Republikom Slovenijom potpisan je 2. oktobra 2013. godine u Beogradu. Predlog zakona o potvrđivanju Bezbednosnog sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara BiH, saradnja sa BiH otpočela je odmah po osnivanju Kancelarije Saveta za nacionalnu bezbednost i zaštitu tajnih podataka. U 2010. godini su upriličene dve posete koje su imale za cilj upoznavanje sa načinom funkcionisanja registra za strane tajne podatke u BiH, kao i iskustvima sa razmenom tajnih podataka sa EU i NATO. Nakon intenziviranja saradnje u 2011. godini i dva održana sastanka, prepoznata je potreba za zaključivaanje međunarodnog međudržavnog sporazuma . U 2012. godini bosanska strana je dostavila tekst Bezbednosnog sporazuma, 6. juna 2012. godine realizovana je poseta Kancelariji Saveta za nacionalnu bezbednost i zaštitu tajnih podataka, kada je postignuta saglasnost o tekstu sporazuma. Sporazum sa BiH potpisan je 7. novembra 2013. godine u Beogradu. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o razmeni i uzajamnoj zaštiti tajnih podataka, na inicijativu Ministarstva odbrane i MUP-a Republike Srbije direktor Kancelarije Saveta za nacionalnu bezbednost i zaštitu tajnih podataka je uspostavio kontakt sa direktorom Direkcije za zaštitu tajnih podataka Republike Makedonije, Lidijom Kostovskom. Dogovor o saradnji i potrebi zaključivanja sporazuma postignut je u Varšavi u novembru 2011. godine na marginama konferencije u organizaciji Višegradske grupe o sistemu zaštite tajnih podataka. Takođe, dogovorena je poseta Skoplju, a u okviru priprema za posetu makedonska strana je dostavila nacrt sporazuma. Sporazum sa Republikom Makedonijom potpisan je 28. februara 2014. godine u Beogradu. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Češke Republike o razmeni i uzajamnoj zaštiti podataka, na inicijativu Ministarstva odbrane Republike Srbije i iskazanih potreba za zaključivanje sporazuma kojim će biti uređena oblast razmene i zaštite tajnih podataka, Kancelarija Saveta za nacionalnu bezbednost i zaštitu tajnih podataka uspostavila je kontakt i saradnju sa Kancelarijom za nacionalnu bezbednost Češke Republike. U periodu od 18. do 20. juna 2012. godine organizovana je poseta direktora Kancelarije, dr Gorana Matića, u Pragu, kada je dogovoreno da se radi na zaključivanju sporazuma. Češka strane je preuzela inicijativu i dostavila nacrt sporazuma. Sporazum sa Češkom Republikom potpisan je 13. maja 2013. godine u Beogradu. Tačka 12 – pred nama se danas nalazi Predlog odluke o upotrebi i učešću Vojske Srbije u mirovnim operacijama UN u Centralno-afričkoj Republici i vojnoj operacije EU u Centralno-afričkoj Republici u 2014. godini i Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade SAD, to je tačka 24, u vezi sa bezbednosnim merama za zaštitu tajnih podataka; tačka 12. Nedavno je Narodna skupština Republike Srbije donela dve značajne odluke kojima se definiše učešće pripadnika Ministarstva odbrane i Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2014. godini, Odluku o usvajanju Godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2014. godini i Odluku o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2014. godini. Predmet odluke i učešće u dve navene multinacionalne operacije razmatra se naknadno iz razloga što je poziv UN i EU za učešće u navedenim multinacionalnim operacijama dostavljen naknadno, nakon što je kompletna procedura koja prethodi usvajanju godišnjeg plana o upotrebi Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2014. godini od strane Narodne skupštine bila sprovedena. Poziv UN i EU odnosi se na angažovanje uglavnom medicinskih kapaciteta i to 68 pripadnika lake poljske bolnice nivoa dva u mirovnoj operaciji UN u Centralnoafričkoj Republici i šest pripadnika bolnice nivoa jedan vojne operacije EU u Centralnoafričkoj Republici, pri čemu za angažovanje ljudstva UN i EU obezbeđuju kompletnu medicinsku opremu na terenu. Pored medicinskog osoblja, predlog odluke obuhvata i angažovanje dva štabna oficira i dva vojna posmatrača. Vojska Srbije do sada nije učestvovala u mirovnim operacijama UN u Centralnoafričkoj Republici i vojne operacije EU u Centralnoafričkoj Republici. Ceneći kvalitet i stručnost našeg medicinskog osoblja, pokazanog tokom dugogodišnjeg angažovanja medicinskih kapaciteta u multinacionalnim operacijama u Kongu, Čadu, Somaliji, UN i EU su donele odluku da Republici Srbiji daju prioritet prilikom dostavljanja ponude za angažovanje. U skladu sa najnovijim informacijama, dobijenim od nadležnih struktura UN i EU, početak angažovanja vojne operacije EU u Centralnoafričkoj Republici i mirovnoj operaciji UN u Centralnoafričkoj Republici očekuje se u septembru ove godine. Za realizaciju ove odluke potrebna su finansijska sredstva u iznosu od 74.320.000 dinara, koja su obezbeđena zakonom u budžetu Republike Srbije za 2014. godinu u okviru Razdela Ministarstva odbrane i od uplata koje će biti izvršene od strane UN na ime nadoknade za učešće pripadnika Vojske Srbije u mirovnim operacijama UN u Centralnoafričkoj Republici u 2014. godini. Povodom Predloga zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade SAD u vezi sa bezbednosnim merama za zaštitu tajnih podataka, moram da istaknem da bilateralna vojna saradnja i dalje predstavlja najbolji deo ukupne bilateralne saradnje Republike Srbije i SAD. Po svojoj sadržini, broju programa saradnji, zajedničkih aktivnosti, ova saradnja prednjači u odnosu na ostale zemlje sveta. Najznačajniji programi saradnje su u oblasti Programa državnog partnerstva sa Narodnom gardom Ohaja, Programa školovanja i usavršavanja, Programa pomoći stranih armija u nabavci vojne opreme, sa Nacionalnom gardom Ohaja na razvoju baze Jug i sa Centrom za civilno-vojne odnose pomorsko diplomatske škole SAD u Montereju. Takođe, formirana je mešovita komisija za pitanje reforma sistema odbrane. S tim u vezi, realno se očekuje razvijanje i jačanje bilateralne vojne saradnje , posebno kroz obimnije učešće na zajedničkim obukama i vežbama. Zaključivanjem međunarodnog ugovora u vezi sa bezbednosnim merama za zaštitu tajnih vojnih podataka, odnosno donošenjem predloženog zakona, prvenstveno se stvara mogućnost ozbiljnijeg učešća pripadnika Ministarstva odbrane i Vojske Srbije na zajedničkim obukama i vežbama, ali i u radu u multinacionalnim štabovima i multinacionalnim misijama. Kao rezultat navedenog, a u cilju doprinosa razvoja celokupnih bilateralnih odnosa dve države u Vašingtonu je 27. januara 2014. godine potpisan Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade SAD u vezi sa bezbednosnim merama za zaštitu tajnih vojnih podataka. Navedenim Sporazumom se između Vlade Republike Srbije i SAD opredeljuju osnovni ciljevi koji se žele postići i ujedno principi na kojima će se zasnivati saradnja u domenu razmene i zaštitite tajnih vojnih podataka. Prvenstveni cilj predloženog zakona, odnosno zaključivanje Sporazuma je uspostavljanje pravnog okvira koji bi omogućio saradnju ugovornih strana, ali i njihovih nadležnih organa, odnosno Ministarstva odbrane u oblasti razmene i zaštite tajnih vojnih podataka. Potpisani Sporazum sadrži definiciju tajnih podataka kao i opredeljenje ekvivalentnih stepena tajnosti, opredeljenje Ministarstva odbrane kao nadležnih organa za implementaciju Sporazuma, obaveze ugovornih strana i njihovih nadležnih organa tokom postupka razmene i zaštite tajnih vojnih podataka, odlučivanje i postupak tokom izdavanja bezbednosnih dozvola, industrijsku bezbednost, kao i prelazne i završne odredbe. Takođe, a imajući u vidu da američka strana ne poznaje ekvivalent za stepen tajnosti „interno“. Sastavni deo Sporazuma čini dodatak koji se odnosi upravo na procedure za postupanje sa podacima sa oznakom „interno“ u SAD. Sporazum je izrađen saglasno Zakonu o zaključivanju i izvršavanju međunarodnih ugovora, kao i Bečkoj konvenciji o ugovornom pravu. Tačka 13. U oblasti socijalnog osiguranja između Republike Srbije i Mađarske primenjuje se konvencija između Vlade Federativne Narodne Republike Jugoslavije i Vlade Narodne Republike Mađarske o uređenje pitanja socijalnog osiguranja i njihovih državljana, potpisano 7. oktobra 1957. godine. Imajući u vidu promene nastale u obe države ugovornice kao i potrebu daljeg razvijanja i učvršćivanja prijateljskih odnosa i saradnje u svim oblastima, pa i u oblasti socijalne sigurnosti ocenjeno je kao svrsishodno i obostrano korisno da se pristupi pregovorima radi zaključivanja novog sporazuma o socijalnoj sigurnosti, kao i novog administrativnog sporazuma za primenu sporazuma. Sporazum predstavlja sveobuhvatne međunarodni sporazum kojim se reguliši oblasti penzionog i invalidskog osiguranja, zdravstvenog osiguranja i zdravstvene zaštite, povrede na radu i profesionalne bolesti, materinstva i osiguranja za slučaj nezaposlenosti. Usaglašen sporazum sadrži rešenja koja su usklađena sa promenama u nacionalnim zakonodavstvima dve države kao i najnovije evropski standarde u ovoj oblasti koje će omogućiti osiguranicima i korisnicima prava najvišu zaštitu. Sporazum je zasnovan na opšte prihvatljivim principima i iskustvima naše zemlje u ovoj oblasti, kao i na standardima koje predviđa uredba EU broj 883/04 koja reguliše socijalnu sigurnost radnika emigranata. Standardno rešenje i principi koji su zastupljene kroz odredbe Sporazuma su sledeće: jednak tretman državljana država ugovornica u oblasti socijalnog osiguranja. Ovo načelo znači da se prema državljanima druge države uvodnice postupa na isti način kao i prema sopstvenim državljanima, odnosno da pod istim uslovima imaju i prava i obaveze iz obaveznog socijalnog osiguranja. Neposredna isplata stečajnih davanja korisniku koji je ostvario prava na davanje u mestu njegovog prebivališta, penzije i druga prava. Smisao ovog načela je da korišćenje prava iz obaveznog socijalnog osiguranja ne ostane ograničena na teritoriji u kojoj su ta prava ostvarena. Ovo načelo obezbeđuje isplatu davanja na teritoriji druge države ugovornice. Sabiranje perioda osiguranja navršenih u obe države ugovornice radi ostvarivanja prava na penziju ili novčanu naknadu ukoliko navršeni staž osiguranja na teritoriji jedne države ugovornice nije dovoljan za ostvarivanje prava u određenom slučaju, ta država uzeće u obzir i staž navršen u drugoj državi ugovornici. Ovim se omogućava koncept jedinstvenog veka bez obzira na njegov rad i ostvarenost osiguranja u dve države. Sama visina prava zavisiće samo od zarada i osnovica navršenih prava prema zakonodavstvu kojem se ostvaruj prava. Tu je opšte prihvaćeno pravilo da se penzije određuju srazmerno dužini staža osiguranja u određenoj državi. Korišćenje zdravstvene zaštite za lice koje ima prebivalište ili boravište na teritoriji druge države ugovornice, turisti, penzioneri, detaširani radnici. Princip osiguranja koji omogućava da teret davanja iz socijalnog osiguranja snosi ona država čiji je osiguranik u pitanju. Sporazum između Republike Srbije i Mađarske o socijalno sigurnosti su 29. novembara 2013. godine u Budimpešti potpisali za Republiku Srbiju Rade Drobac, ambasador Republike Srbije, za Mađarsku Andraš Dončev, državni sekretar za parlamentarna pitanja u Ministarstvu ljudskih resursa. Sporazum između dve države od izuzetnog je značajau oblasti socijalne sigurnosti pre svega zbog građana Srbije koji žive i rade u Mađarskoj i građana koji žive i rade u Srbiji i kojima se zaključivanje sporazuma omogućava da ostvare svoja prava iz ove oblasti. Stupanjem ovog sporazuma na snagu prestaje da važi Konvencija između Vlade FNRJ i Vlade Narodne republike Mađarske o uređenjima pitanja socijalnog osiguranja njihovih državljana, „Službeni list“ FNRJ dodatak broj 08, iz 1958. godine i pet iz 1959. godine, „Službeni list“ SFRJ međunarodni ugovori i drugi sporazumi broj 3/60, 9/64 i 33/75. Tačka 14. Sporazum o trgovini i ekonomskoj saradnji između Republike Srbije i Republike Tunis, potpisali su 5. marta 2014. godine u Tunisu ministri spoljnih poslova dveju zemalja Ivan Mrkić i Moždej Hamdi. Razlozi za potvrđivanje navedenog sporazuma sadržani su u želji potpisnica sporazuma da se institucionalizuje na novim osnovama i dalje razvija oblast trgovine i ekonomske saradnje između dve zemlje u skladu sa promenama uslova poslovanja njihovih privreda. Na bazi osnovnih tržišnih principa koji se primenjuju u međunarodnoj trgovini koje je u skladu sa domaćim zakonodavstvom koji je na snazi u obema državama. Stupanjem na snagu ovog sporazuma prestaje da važi postojeći sporazum o trgovini i dugoročna prirodna saradnja između SFRJ i Republike Tunis koji je potpisan u Beogradu 28. novembra 1964. godine. Sporazum je klasičnog, standardnog tipa za ovu vrstu sporazuma, po sadržini aktuelan sa svim potrebnim elementima koji treba da budu obuhvaćeni jednim ovakvim sporazumom. Sporazumom je predviđeno da se predlažu i preuzimaju mere i aktivnosti u pravcu unapređenja ukupne ekonomske saradnje i otklanjaju problemi koji se eventualno mogu pojaviti u odvijanju te saradnje. Treba istaći da ovim sporazumom dve zemlje, jedna drugoj dodeljuju tretman najpovlašćenije nacije u odnosu na izvoz i uvoz roba porekla sa teritorije njihovih zemalja u skladu sa principima opšteg sporazuma o carini i trgovini. Predviđene su i određena izuzeća od primene ovog tretmana. Ovo nam je posebno značajno jer Republika Srbija još nije postala članica 100. Ovim sporazumom je predviđeno i formiranje mešovite međudržavne komisije za ekonomsku saradnju kao efikasnog oblika komunikacije na državnom i privrednom nivou između dveju zemalja. Bilateralni i ekonomski odnosi Republike Srbije sa Tunisom imaju dugu tradiciju i nisu prekidani čak ni u vreme sankcija prema SRJ. Republika Srbija je zainteresovana da sa Republikom Tunis razvija ekonomsku saradnju u svim oblastima od zajedničkog interesa posebno u oblasti investicione gradnje, preduzeće Hidrotehnika-Hidroenergetika iz Beograda je prisutna na ovom tržištu od 1966. godine gde uspešno izvodi radove u oblasti izgradnje hidroenergetskih objekata. Do sada su izgradili deset velikih brana, a trenutno imaju dva aktivna ugovora. Poljoprivreda, veterinarstvo, farmaceutska industrija, vojno-ekonomska saradnja i turizmu, imajući u vidu komplementarnost privrede, geografsku blizinu i pripadnost obe zemlje regiona evromediterana. Iz ovih razloga navedeni sporazum predstavlja važan element buduće saradnje sa Tunisom koji će stvoriti mogućnost za veće angažovanje naših privrednika u saradnji sa ovom zemljom. Investiranje tuniskog kapitala u privredu u Republici Srbiji, a time i za unapređenje i proširenje ukupne ekonomske trgovinske saradnje. Tačka 15. Na 25. kongresu Svetskog poštanskog saveza koji je održan u periodu od 24. septembra do 15. oktobra 2012. godine u Dohi, učestvovala je delegacija Republike Srbije u čijem sastavu su bili predstavnici ministarstva nadležnog za oblast poštanskog saobraćaja, regulatornog tela u oblasti poštanskih usluga kao i predstavnici javnog poštanskog operatera tadašnjeg Ministarstva spoljne i unutrašnje i telekomunikacija, Republička direkcija za poštanske usluge i javno preduzeće PTT Srbije. Svetski poštanski savez predstavlja specijalizovani agenciju UN sa sedištem u Bernu, Švajcarska, osnovane 1874. godine sa misijom uspostavljanja i unapređenja saradnje na multinacionalnoj osnovi, obezbeđenje uspešnog funkcionisanja poštanskog saobraćaja, a Kneževina Srbija je bila jedna od 22 države osnivača saveza. Kongres kao vrhunski organ Svetskog poštanskog saveza, sastavljen od opunomoćenih predstavnika vlada država članica zaseda svake četvrte godine. Kongres vrši zakonodavnu i regulatornu funkciju i predstavlja forum za određivanje opšte politike i strategije Svetskog poštanskog saveza za period između dva Kongresa. Učešće na Kongresu predstavlja međunarodnu obavezu Republike Srbije kao članice Svetskog poštanskog saveza koja proizilazi iz Ustava i drugih obavezujućih akata Svetskog poštanskog saveza kojima je naša država pristupila. Ratifikovanje akata Svetskog poštanskog saveza donetih na kongresima održanih u Bukureštu 2004. godine i četiri godine kasnije u Ženevi, sprovedeno je donošenje zakona o potvrđivanju istih. Državna delegacija je na 25. Kongresu Svetskog poštanskog saveza zastupala interese koje je usvojila Vlada Zaključkom 05 Broj 037-5371 iz 2012. godine od 30. avgusta 2012. godine kojim se prihvata Platforma za učešće delegacija Republike Srbije na 25. Kongresu Svetskog poštanskog saveza. Opunomoćeni predstavnici vlada, država članica Svetskog poštanskog saveza na 25. Kongresu Svetskog poštanskog saveza usvojili su sledeća akta: Opšti pravilnik Svetskog poštanskog saveza, Svetska poštanska konvencija, Završni protokol Svetske poštanske konvencije i aranžman o poštansko-finansijskim uslugama. Opšti pravilnik Svetskog poštanskog saveza sadrži odredbe kojima se uređuje operativni rad Svetskog poštanskog saveza i njegovih organa. Svetska poštanska konvencija i Završni protokol Svetske poštanske konvencije sadrže zajednička pravila koja se primenjuju na međunarodni poštanski saobraćaj, kao i odredbe koje se odnose na pismonosne pošiljke i pakete. Aranžman o poštansko-finansijskim uslugama reguliše obavljanje poštansko-finansijskih usluga između država članica Svetskog poštanskog saveza koje su potpisnice ovog aranžmana i obavezujuće je za ove države. Osnovni cilj koji se želi postići donošenjem zakona o potvrđivanju akata Svetskog poštanskog saveza je ispunjavanje međunarodno preuzetih obaveza koje proističu iz članstva Republike Srbije o Svetskom poštanskom savezu. Donošenjem zakona će se preciznije definisati uslovi pod kojima će javni poštanski operater obavljati međunarodne poštanske usluge i obezbeđivati razmenu poštanskih pošiljaka poštujući načelo slobodnog tranzita i ravnopravne prerade poštanskih pošiljaka koje dolaze iz drugih država, kao i obezbediti pravo na univerzalnu poštansku uslugu svih fizičkih i pravnih lica u Republici Srbiji pod jednakim uslovima za sve i po pristupačnim cenama. Tačka 16. Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Italije o uzajamnom regulisanju međunarodnog drumskog prevoza, putnika i stvari potpisan je u Ankoni 15. oktobra 2013. godine. Sporazum je potpisao u ime Vlade Republike Srbije gospodin Ivan Mrkić, tadašnji ministar spoljnih poslova, a u ime Vlade Republike Italije, gospođa Ema Bonino, ministar spoljnih poslova. U skladu sa evropskom regulativom iz oblasti drumskog saobraćaja i regulativom međunarodnog transportnog foruma sporazumom su uređeni drumski prevoz putnika i stvari u okviru četiri glave, prevoz putnika, linijski i vanlinijski, povremeni i ostale vrste prevoza putnika, prevoz stvari na osnovu dozvola i bez dozvola, odredbe opšteg karaktera, obaveza pridržavanja propisa u drumskom saobraćaju, deviznim propisima, propisa u vezi sa naknadama i carinskim propisima, odredba o privremenom uvozu i oslobađanju od carinskih dažbina, mere u slučaju povreda odredba sporazuma, nadležni organi za izvršavanje sporazuma, obrazovanje i zadaci mešovite komisije, primena nacionalnog zakonodavstva na pitanja koja nisu uređena ovim sporazumom i završne odredbe stupanja na snagu i važenja sporazuma i njegovo otkazivanje. Zaključivanjem ovog sporazuma stvoren je pravni okvir za unapređenje bilateralnih, trgovinskih i ekonomskih odnosa. Posebno imajući u vidu činjenicu da je 2013. godini Republika Italija bila prvi spoljno-trgovinski partner Republici Srbiji. Trenutno se u oblasti drumskog prevoza putnika sve vrste autobuskog prevoza putnika sa Italijom odvijaju u režimu dozvole i u vanlinijskom prevozu putnika srpski prevoznici imaju problem nedovoljnog broja italijanskih dozvola posebno u periodu godišnjih odmora. Pored toga, razmena dozvola sa nadležnim organima Republike Italije je otežano zbog zahteva italijanske strane da se uvek prethodno razduže iskorišćene dozvole. Iz pomenutih razloga, veoma je važno da sporazum sa Italijom što pre stupi na snagu, s obzirom na to da je odredbama ovog sporazuma dogovoren veoma liberalan režim odvijanja vanlinijskog prevoza putnika kojim bi povremeni prevoz putnika u najvećoj meri bio oslobođen od režima dozvola. U oblasti drumskog prevoza stvari sa Republikom Italijom posebno se ističe novo kvalitativno rešenje sporazuma, u skladu sa evropskom regulativom, da mešovita komisija ima mogućnost odlučivanja o vrstama prevoza stvari koje mogu biti izuzete od režima dozvola. Novo rešenje je i da mešovita komisija ima mogućnost da dogovori razmenu pojedinačnih dozvola za obavljanje prevoza za i iz treće zemlje, što do sada nije bilo predviđeno i nije se razmenjivala takva vrsta dozvola. Ova vrsta prevoza obavlja se isključivo multilateralnim CEMT dozvolama čiji broj nije dovoljan za srpske prevoznike. Tačka 17. Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Savezne Republike Nemačke o prevozu putnika i stvari u međunarodnom drumskom saobraćaju potpisan je na zasedanju međunarodnog transportnog foruma u Lajpcigu 23. maja 2013. godine. U ime Vlade Republike Srbije sporazum je potpisao Ivo Visković, tadašnji izvanredni i opunomoćeni ambasador Republike Srbije u Saveznoj Republici Nemačkoj, a sa nemačke strane savezni ministar saobraćaja Petar Ramzaore i ambasador pri MIP Savezne Republike Nemačke Jerk Ranau. U skladu sa evropskom regulativom iz oblasti drumskog saobraćaja i regulativnom međunarodnom transportnom forumu, sporazumom su uređeni i drumski prevoz putnika i stvari u okviru pet glava: Uvodna odredba, Prevoz putnika, Prevoz stvari, Posebne odredbe i Završne odredbe. U odnosu na važeće ugovorno stanje, neka od ovih rešenja na koje se odnosi ovaj sporazum su linijski i naizmenični i povremeni prevoz putnika detaljnije su uređeni. Stupanjem na snagu sporazuma o određenoj vrsti povremenog prevoza, koje se sad obavljaju u režimu dozvola biće liberalnije u skladu sa evropskom regulativom. Ovakva rešenja potpuno su u skladu sa našim interesima, sadrže režim odvijanja, povremenog prevoza putnika koji je definisan i u inter-bus sporazumu očekujemo da olakša odvajanje ovog vida prevoza putnika. Dozvola je potrebna za svako teretno i za svako vučno vozilo, a ona istovremeno važi i za prikolicu ili poluprikolicu nezavisno od države, registracije prikolice ili poluprikolice. Nova rešenja su i carinske odredbe o oslobađanjima od plaćanja uvoznih dažbina i posedovanja dozvola za uvoz goriva, maziva i rezervnih delova. Odredbe o prevozu vozila čije dimenzije ili osovinsko opterećenje prelaze dozvoljene propisane vrednosti, odredba o podsticanju korišćenja vozila koje odgovaraju savremenim standardima bezbednosti i zaštita životne sredine, odredba o zaštiti podataka o ličnosti. Zaključivanjem ovog sporazuma stvoren je pravni okvir za unapređenje bilateralnih trgovinskih i ekonomskih odnosa, imajući u vidu da je SR Nemačka jedna od naših najznačajnijih privrednih partnera, kao i da je ovo prvi bilateralni sporazum koji je zaključen sa SR Nemačkom posle dužeg niza godina. Napominjem da nas je Ambasada Republike Srbije u Berlinu otvorenim telegramom od 9. septembra 2013. godine obavestila da je nemačka strana 29. avgusta 2013. godine završila propisani postupak potvrđivanja i uvođenja u pravni sistem sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade SR Nemačke o prevozu putnika i stvari u međunarodnom drumskom saobraćaju. Tačka 18. Republika Srbija je na osnovu Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju sa Evropskom unijom, koji je stupio na snagu 1. septembra 2013. godine, u obavezi da u roku od dve godine potpiše bilateralne sporazume sa državama koje su već potpisale SSP. Shodno tome, sporazum sa Crnom Gorom predstavlja korak dalje u ispunjavanju naših obaveza koje proističu iz Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Po oblastima koje obuhvata, ovaj sporazum u potpunosti odgovara našim obavezama koje proističu iz SPP-a. Navedeni sporazum je u duhu opredeljenja Republike Srbije da ostvaruje produbljenu saradnju sa državama članicama EU i državama koje se nalaze u procesu pridruživanja EU, što će doprineti razmeni iskustava u evropskim integracijama, sa ciljem ubrzavanja EU integracije Srbije. S obzirom da je Crna Gora već otvorila niz pregovaračkih poglavlja, a da Srbija očekuje skoro otvaranje novih poglavlja, saradnja u kontekstu evrointegracija i razmena iskustava mogu biti od značaja za obe strane a pre svega za nas. Sporazum predviđa jačanje dijaloga i saradnju između državnih organa nadležnih za poslove evropskih integracija, odnosno između dva ministarstva spoljnih poslova, organizacija seminara, ekspertskih sastanaka, stručno usavršavanje, razmenu iskustava u pregovorima po poglavljima. Sporazum dodatno podstiče implementacionu saradnju u regionu, što je od velikog značaja u procesu evropskih integracija. Priprema zajedničkih projekata od regionalnog značaja, unapređenje regionalnih političkih dijaloga. Tačka 19. Na osnovu zaključka Vlade Republike Srbije, 05 broj 337-1241/2013-2, od 22. februara 2013. godine, profesor dr Žarko Obradović, ministar prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, potpisao je 24. aprila 2013. godine u ime Vlade kao zastupnik Republike Srbije, ugovor između Republike Srbije i Organizacije za obrazovanje, nauku i kulturu Ujedinjenih nacija, UNESKO, u vezi sa osnivanjem Centra za vode za održivi razvoj i prilagođavanje klimatskim promenama kao centra kategorije dva pod pokroviteljstvom UNESKO-a. Predlagač Ministarstvo spoljnih poslova, realizacija Zaključkom Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja UNESKO je na 190. sednici Izvršnog saveta doneo Odluku broj 190. EKS/SR.7 kojom ovlašćuje generalnu direktorku UNESKO Irinu Bokovu da sa Vladom Srbije potpiše ugovor u vezi sa osnivanjem Centra za vode za održivi razvoj i prilagođavanje klimatskim promenama u Institutu za vodoprivredu „Jaroslav Černi“ kao centra kategorije dva pod pokroviteljstvom UNESKO. Centri druge kategorije organizacije UNESKO su modalitet bez presedana u sistemu UN. Osnivaju ih države članice kako bi doprinele ostvarivanju UNESKO ciljeva, planova i programa na međunarodnom nivou. U ovom trenutku postoji 40 centara druge kategorije u svetu. Centar za vode za održivi razvoj i prilagođavanje klimatskim promenama u Institutu za vodoprivredu „Jaroslav Černi“, kao i centar kategorije dva je najbolji način da se putem mreže UNESKO promoviše nauka i vrši razmena stručnog, naučnog i međunarodnog iskustva u kontekstu predstavljanja Srbije u svetu. Stalno pokroviteljstvo UNESKO na svim aktivnostima centra omogućava državi članici da na bolji način uspostavlja kontakte na međunarodnom i regionalnom planu, vrši obuku stručnog kadra, obavlja istraživanja, ugovara razmenu studenata i znanja u okviru svog delokruga i promoviše ekspertizu. Znak i pokroviteljstvo UNESKO su garancija za investiciju u Srbiji i dobijanje stručne i naučne pomoći prilikom promovisanja programa i ciljeva organizacije na lokalnom i regionalnom nivou. Za vodoprivredu Republike Srbije od velikog je značaja osnivanje ovog centra, imajući u vidu delovanje i ciljeve navedene u članu 6. ugovora, a posebno one koje se odnose na procenu uticaja, globalnih promena, razvoj strategije prilagođavanja, kao i preuzimanje efikasnih aktivnosti za osposobljavanje na institucionalnom, profesionalnom nivou, radi jačanja kapaciteta za procenu uticaja globalnih promena, na upravljanje vodnim resursima, kao i organizacija programa za informisanje koji je namenjen različitim grupama, kao što su donosioci odluka i opšta javnost na nacionalnom i regionalnom nivou strategijama prilagođavanja klimatskim promenama i uticaj na održivo upravljanje vodnim resursima. Tačka 20. Sporazum između Vlade Republike Srbije i Švajcarskog federalnog saveta o bavljenju plaćenih delatnostima pratilaca, članova diplomatskih misija, konzularnih predstavništva i specijalnih misija pri međunarodnim i organizacijama, potpisan je u Beogradu 24. aprila 2014. godine u originalu na srpskom, francuskom i engleskom jeziku. Svrha zaključivanja ugovora. Sporazum se na recipročnoj osnovi između dve države reguliše zapošljavanje uz naknadu članova porodice, diplomatskog i drugog osoblja i to u skladu sa unutrašnjim propisima zemlje u kojoj se traže zaposlenja. Poslednju deceniju zaključivanje ove vrste bilateralnih ugovora postala je uobičajena međunarodno pravna praksa. Naime, mnoge države su uočile da savremeni način života dovodi do sve češće pojave da supružnici članova osobljaDKP odbijaju da napuste svoj posao da bi pratili u inostranstvo svog bračnog druga, što je navelo Ministarstvo spoljnih poslova tih država da se pozabave problemom svojih zaposlenih i iniciraju zaključivanje ovakvih ugovora. Osnovni cilj ugovora je očuvanje normalnog porodičnog života diplomatsko konzularnih predstavnika i celovitost njihovih porodica time što će biti zadovoljene profesionalne i ekonomske potrebe članova tih porodica. Efekti rada diplomatsko konzularnih predstavnika koji deluju u uslovima razdvojene porodice su nesumnjivo manje od onih koji funkcionišu u okruženju sređenih porodičnih prilika, kada je porodica na okupu u mestu službovanja. Druga svrha ovog sporazuma je da se na pomenutom krugu lica ograniče privilegije i imuniteti u obimu u kojem su vezane za obavljanje plaćenih delatnosti, a kojoj bi se inače pripadala prema odredbama Bečke konvencije o diplomatskim odnosima od 18. aprila 1961. godine i odredbama Bečke konvencije konzularnim odnosima od 24. aprila 1963. godine. Naime, ova lica neće uživati imunitet o građansko-pravnog i upravnog postupka u vezi sa svim pitanjima koji proističu iz tako zasnovanog radnog odnosa kako bri prema ovim konvencijama uživali. Ovim sporazumom reguliše se zapošljavanje lica koja žive u zajedničkim domaćinstvima sa članovima diplomatsko konzularnih predstavništva dve zemlje, u skladu sa propisima zemlje prijema. U sporazumu su navedena lica koja žive u zajedničkom domaćinstvu i koja mogu ostvariti ova prava. Da bi se ostvarilo ovo pravo, neophodno je da na zahtev diplomatsko konzularnog predstavništva zemlje imenovanja Ministarstvo spoljnih poslova države prijemom utvrdi da li je lice u čije se ime traži odobrenje član porodice u skladu sa definicijom iz ovog sporazuma. Nakon toga, po okončanju važeće procedure, u skladu sa zakonodavstvom zemlje prijema,zvanično obaveštava DKP o odluci koja je doneta po zahtevu za davanje odobrenja za bavljenje plaćenom delatnošću. Takođe, rešeno je i pitanje imuniteta lica koja na osnovu ovog sporazuma zasnivaju radni odnos. Naime, lica koja žive u zajedničkom domaćinstvu, a koja zasnuju radni odnos u skladu sa ovim sporazumom i koja uživaju imunitet jurisdikcije države prijema, prema Bečkoj konvenciji o diplomatskim odnosima ili Bečkoj konvenciji o konzularnim odnosima, neće uživati imunitet od građanskog i upravnog sudstva u vezi sa svim pitanjima koja proističu iz tako zasnovanog radnog odnosa. Na ovaj način stvara se izuzeće u odnosu na odredbe navedenih konvencija. U pogledu imuniteta od krivičnog sudstva predviđeno je da će se država imenovanja odreći imuniteta od krivičnog sudstva u ime člana porodice pratioca u slučaju postojanja optužbe da je dotično lice izvršilo krivično delo tokom bavljenja plaćenom delatnošću, osim u slučajevima kada smatra da takvo odricanje može biti suprotno njenim interesima. Ako ne dođe do odricanja od krivičnog imuniteta kada država prijema smatra da se radio ozbiljnoj stvari, ona može zatražiti od zemlje iz koje potiče taj član porodice pratilac da se od navedenog imuniteta odrekne. Lica koja bi na osnovu ovog sporazuma zasnovala radni odnos potpadala bi pod režim socijalnog osiguranja zemlje prijema u vezi sa svim pitanjima koja se tiču njegovog zaposlenja u toj državi. On bi takođe bio u obavezi da u državi prijema plaća sve poreze na prihod ostvaren na osnovu posla koji obavlja u skladu sa ovim sporazumom. Do sada zaključeni ugovori. Republika Srbija je do sada potpisala ovaj sporazum sa osam drugih država i to sa Kanadom 2004. godine, Amerikom 2006. godine, Holandijom 2010. godine, Španijom 2010. godine, Belgijom 2010. godine, Argentinom 2012. godine, Slovenijom 2012. godine, Izraelom 2012. godine, Turskom 2013. godine, Izraelom ponovo 2013. godine i Makedonijom 2013. godine. Sa Albanijom, Portugalom, Nemačkom, Rumunijom, Brazilom, Finskom, Italijom i Australijom pregovori radi zaključivanja ovog sporazuma su u toku. Tačka 21. Evropski centar za srednjoročne prognoze vremena i Evropska međuvladina stručna organizacija uspostavljena na osnovu Konvencije potpisane 10. oktobra 1973. godine. Sačinjavaju je 20 država Evrope, punopravnih članica, 14 država pridruženih članica i sedam međunarodnih organizacija. Prilikom osnivanja Centra, pored zemalja članica EU, učestvovala je i SFRJ. Zakon o ratifikaciji Konvencije o osnivanju usvojena je decembra 1974. godine. Međutim, u vreme sankcija članstvo naše države je suspendovano, pa je od 2002. godine pokrenuta procedura za ponovno pristupanje naše zemlje ovoj međunarodnoj organizaciji. Sporazum o saradnji između Vlade SRJ i Evropskog centra za srednjoročne prognoze vremena SR Jugoslavije je potpisan 13. decembra 2002. godine u Beogradu. Narodna skupština Republike Srbije 5. maja 2010. godine je ratifikovala ovaj sporazum. Osnovni zadatak Evropskog centra za srednjoročne prognoze vremena je da za potrebe operativnih funkcija nacionalnih hidrometeoroloških službi država članica obezbeđuje operativne, računarsko-komunikacione veze i pristup svim hemisverskim i globalnim meteorološkim podacima i analitičko prognostičkim produktima neophodnim za izradu vremenskih i klimatskih prognoza i upozorenje o atmosferskim nepogodama i katastrofama. Numeričke prognoze vremena Evropskog centra za srednjoročnu prognozu vremena su osnova za razvoj sistema operativne izrade prognoze vremena, hidrometeoroloških službi, za potrebe brojnih korisnika iz sektora poljoprivrede, elektroprivrede, saobraćaja, vodoprivrede, vojske i najšire javnosti. Zahvaljujući operativnom korišćenju produkata numeričke prognoze vremena i satelitskih meteoroloških podataka RHMZ je razvio elektronski sistem rane najave i upozorenja na opasne meteorološke pojave, tzv. meteoalarm za jedinstvenu teritoriju Republike Srbije i obezbedio punopravno članstvo Republike Srbije u sistemu meteoalarma EU. S obzirom na značaj Evropskog centra za srednjoročnu prognozu vremena,RHMZje u januaru 2013. godine inicirao pristupanje punopravnog članstva, čime Srbija stiče pravo odlučivanja o strateški važnimpitanjima razvoja centra, koji direktno koincidira sa strateškim planovima razvoja meteorološke struke u Republici Srbiji. Osim pomenutog, punopravnim članstvom stičemo pravo pristupa i korišćenja kompjuterskih resursa centra, što će značajno poboljšati izrade različitih vremenskih prognoza i upozorenja za Republiku Srbiju i omogućiti značajniji i obimniji kvalitet istraživanja iz područja meteorologije. Upravo ove godine je potvrđeno efikasno funkcionisanje hidrometeorološkog sistema, rane najave i upozorenja, koji je blagovremeno izdao upozorenje o pojavi ekstremnih količina padavina sa posledicama pojave poplava katastrofalnih razmera koje su u maju ove godine zahvatile teritoriju naše zemlje i okolnih zemalja. Imajući u vidu napred izneto, predlažem da se u skladu sa Poslovnikom Narodne skupštine Republike Srbije Zakon o potvrđivanju originalne Konvencije iz 1975. godine o osnivanju Evropskog centra za srednjoročne prognoze vremena, originalnog Protokola o priviletijama i imunitetima Evropskog centra za srednjoročne prognoze vremena, Protokola o izmenama Konvencije o osnivanju Evropskog centra za srednjoročne prognoze vremena i Protokol o privilegijama i imunitetu Evropskog centra za srednjoročne prognoze vremena donesu po hitnom postupku. Tačka 22. sporazum o saradnji veterinarske medicine sa drugim državama omogućavaju i regulišu zvaničnu saradnju državnog organa nadležnog za poslove veterinarstva u Republici Srbiji i nadležnih državnih organa za veterinarstvo drugih država. Zvanična saradnja sa drugim nadležnim organima omogućava saradnju, razmenu informacija, usaglašavanje standarda u proizvodnji i kontroli, kao i uspostavljanje procedura veterinarske dokumentacije potrebne za pristup proizvoda životinjskog porekla na tržište država potpisnica. Sporazum sa Azerbejdžanom je veoma važan, posebno imajući u vidu velike potencijale tržišta za robu poreklom iz Srbije. Važno je imati u vidu činjenicu da je pre parafiranja sporazuma bilateralno usaglašen na tehničkom nivou, pa izmene ne bi trebalo da menjaju takve usaglašene tehničke detalje u sporazumu. Tačka 23. Donošenje ovog zakona neophodno je radi podrške jačanju kapaciteta Agencije za osiguranje depozita, kako bi se omogućilo da izvršava svoje obaveze u pogledu osiguranja depozita i rešavanja problematičnih banaka, kako bi se služila kao centralni deo sigurnosne mreže finansijskog sektora. Članom 3. Zakona o budžetu Republike Srbije za 2014. godinu „Službeni glasnik RS“ br.110/13 predviđeno je da Republika Srbija može da se zaduži kod Međunarodne banke za obnovu i razvoj u iznosu od 200 miliona američkih dolara, radi podrške Agenciji za osiguranje depozita. Prema Zakonu o osiguranju depozita „Službeni glasnik RS“ br.61/05, 116/08 i 91/010 Agencija radi zaštite depozita i očuvanja finansijske stabilnosti u Republici Srbiji osigurava depozite do visine osiguranog iznosa do 50 hiljada evra po deponentu i radi obezbeđenja tih sredstava osnovan je poseban fond – Fond za osiguranje depozita. Sistem osiguranja depozita je efikasan ukoliko je Fond za osiguranje depozita sposoban da raspoloživim finansijskim resursima zaštiti depozit u pomenutom opsegu i lako reši problem u bankama koje su troškovno neefikasne. U skladu sa tim, stepen poverenja u bankarski sistem održava sistem efikasnog osiguranja depozita. S obzirom da su sredstva Fonda za osiguranje depozita nakon rešavanja problema sa kojima su se suočili u svom poslovanju Nova Agrobanka i Razvojna banka Vojvodine potrošena, sistem osiguranja depozita zahteva podršku. Uslovi ovog zajma za projekat podrške Agenciji za osiguranje depozita su sledeći. Republika Srbija uzima zajam pod uslovima Međunarodne banke za obnovu i razvoj u iznosu od 145.300.000 evra. Originalan iznos zajma od 200 miliona američkih dolara konvertovan je u evre, a iznos zajma u evrima je određen na osnovu kursnog odnosa između američkog dolara i evra na dan 31. decembar 2013. godine, poslednji dan meseca koji prethodi mesecu u kome se održavaju pregovori. Predloženi uslovi zajma su: period trajanja zajma 18 godina, grejs period pet godina, kamatna stopa je šestomesečni euribor, plus promenljiva kamatna marža, koja trenutno iznosi 0,27%. Pristupna naknada koja se plaća banci iznosi 0,25% od iznosa zajma. Republika Srbija će vratiti kredit u 26 uzastopnih polugodišnjih rata svakog 15. aprila i 15. oktobra svake godine, počevši od 15. aprila 2019. godine. Tačka 25. Ovu odluku je potrebno doneti po hitnom postupku u skladu sa članom 167. Poslovnika Narodne skupštine, „Službeni glasnik RS“ br.20/12 prečišćeni tekst, s obzirom da se ovim izmenama vrši usaglašavanje finansijskog plana Nacionalne službe za zapošljavanje za 2014. godinu sa Zakonom o budžetu Republike Srbije za 2014. godinu, „Službeni glasnik RS“ br.110/13. U ovom delu, kao i program raspodele i korišćenja sredstava dotacija organizacijama obaveznog socijalnog osiguranja iz budžeta Republike Srbije, koji je usvojen zaključkom Vlade 05 broj 401-1698/14 od 22. februara 2014. godine. Finansijskim planom Nacionalne službe za 2014. godinu, na koji je Narodna skupština Republike Srbije dala saglasnost 13. decembra 2013. godine za isplatu posebne novčane naknade zaposlenima kojima nedostaje do pet godina do ispunjavanja prvog uslova za ostvarivanje prava na penziju, predviđena su sredstva u iznosu od 1.667.900 dinara. Međutim, s obzirom da su naknadne analize pokazale da se sve veći broj zaposlenih prijavljuje za ovu vrstu posebne novčane naknade, amandmanom na Zakon o budžetu Republike Srbije za 2014. godinu iznos sredstava za te namene se povećava, tako da je Zakonom o budžetu Republike Srbije za 2014. godinu i u programu rasporeda i korišćenja sredstava dotacija i organizacijama obaveznog socijalnog osiguranja iz budžeta Republike Srbije od 22. februara 2014. godine utvrđena sredstva u visini od 2.423.250 dinara. S obzirom da je za mesečnu isplatu potrebno oko 200 hiljada dinara i kako bi se izbegla kašnjenja u isplati i eventualni drugi problemi koji bi mogli nastati usled zastoja u isplati, predložene su navedene izmene finansijskog plana Nacionalne službe za zapošljavanje za 2014. godinu. Zahvaljujem.
Hvala. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Anamarija Viček.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, pred nama je jedan set zakona o raznim sporazumima koje će poslanici SVM u danu za glasanje podržati. Sada bih da govorim o jednom koji je od izuzetnog značaja za mađarsku nacionalnu zajednicu, a to je Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Mađarske o socijalnoj sigurnosti. Da se podsetimo, Sporazum o socijalnoj sigurnosti između Mađarske i Republike Srbije je postojao i do sada. Od 1958 godine je na snazi Konvencija između Federativne Narodne Republike Jugoslavije i Narodne Republike Mađarske o uređenju pitanja socijalnog osiguranja njihovih državljana. Želela bih da istaknem da je nakon nekoliko krugova pregovora 29. novembra 2013. godine potpisan Sporazum između Republike Srbije i Mađarske o socijalnom osiguranju i taj predlog zakona je već pre izbora nove vlade bio u skupštinskoj proceduri, a da napomenemo, sporazum je od strane Mađarske već i ratifikovan na sednici mađarskog parlamenta, koji je održan 16. i 17. decembra 2013. godine. Pošto sporazum stupa na snagu prvog dana trećeg meseca po isteku, u kome bude dostavljeno poslednje obaveštenje o potvrđivanju, u ovom slučaju naše, bilo bi poželjno da se što pre potvrdi i sa naše strane, kako bi i srpski, a i mađarski državljani ostvarili svoja prava. Ovo je jedan sveobuhvatni sporazum koji uređuje oblasti penzijskog i invalidskog osiguranja, zdravstvenog osiguranja i zdravstvene zaštite, povrede na radu i profesionalne bolesti, materinstva i osiguranja za slučaj nezaposlenosti. Pozdravljamo činjenicu da su pri izradi sporazuma uzeti u obzir i standardi koji su predviđeni uredbom EU koja uređuje socijalnu sigurnost radnika migranata, kao i vrlo osetljivo pitanje, a to je da su obe strane, i ona koja dostavlja podatke i ona koja ih prima, dužne da dostavljene lične podatke zaštite od neovlašćenog pristupa, promene i objavljivanja. Jedna od programskih težnji SVM je da se stvore takvi uslovi u Srbiji da bi se migranti, koji su vojvođanski Mađari u emigraciji, vratili u Srbiju i upravo ovaj sporazum je jedan od značajnih delova tih paketa. Prema rezultatima popisa stanovništva 2012. godine je bilo za 40.000 manje Mađara u Srbiji, nego 2002. godine. Tome, naravno, ima više uzroka, kao što su i nizak natalitet, što je veoma karakteristično, nažalost, za celu Republiku Srbiju, ali i obimne emigracije vojvođanskih Mađara, pre svega u Mađarsku, zbog nastavka obrazovanja i zapošljavanja. Ovo je bitno za mađarsku nacionalnu manjinu na teritoriji Vojvodine, gde je po poslednjem popisu stanovništva 13% stanovništva činila mađarska nacionalna zajednica. Ovaj sporazum daje mogućnost državljanima Srbije, koji su izvesno vreme radili i u Mađarskoj i u Srbiji, da na tri načina ostvare pravo na penziju, to jest neposrednu isplatu davanja. Naime, čl. 22. i 23. regulisano je da se pravo na davanja može steći na ta tri načina. Prvo je samostalno davanje, što znači da lice koje je bilo zaposleno u jednoj od dve države, dovoljno dugo vremena u toj državi, steklo pravo na penziju i druga država priznaje to pravo. Druga varijante je srazmerno davanje, što znači da ako lice nije bilo osigurano dovoljno dugo u jednoj od država, može se dodati, sabrati radni staž u drugoj državi, ali da nema poklapanja. Treći način sticanja prava davanja je ako pored spomenutog sabiranja nisu ispunjeni uslovi za sticanje prava davanja, onda se uzimaju u obzir i periodi osiguranja navršenih u trećim državama sa kojima strane ugovornice imaju zaključene sporazume o socijalnom osiguranju. Volela bih još da istaknem član 37. koji se odnosi na oslobađanje ili smanjenje taksi za pismene podneske ili dokumenta koja se prilažu zbog primene pravnih propisa, kao i član 38. koji se odnosi na upotrebu jezika. U Predlogu zakona stoji da nadležni organi koji učestvuju u sprovođenju ovog sporazuma u međusobnoj komunikaciji, a i u komunikaciji sa zainteresovanim licima i njihovim predstavnicima, mogu koristiti službeni jezik svoje države i ne mogu se odbiti podnesci ili dokumenti zato što su sačinjeni na službenom jeziku druge strane ugovornice. To je značajno, jer se na ovaj način građani ne opterećuju dodatnim troškovima koji bi bili potrebni za overeni prevod dokumenata. Sa pravnog gledišta, odnosno iz ugla suda, je značajno da se u skladu sa ovim sporazumom izvršne odluke sudova, kao i izvršne odluke i isprave nadležnih organa ili nosilaca o doprinosima i drugim potraživanjima iz socijalnog osiguranja, priznaju u drugoj državi, drugoj strani ugovornici. Eventualni sporovi u vezi tumačenja i primene ovog sporazuma rešavaju se sporazumno. Nadležni organi strane ugovornica, a u slučaju da aktuelni problem nije moguće rešiti mirnim putem, rešava se diplomatskim putem. Želim da istaknem i pohvalim saradnju dva fonda za socijalno osiguranje u poslednje dve godine. Naime, obe strane i Fond za socijalno osiguranje u Mađarskoj i Fond za socijalno osiguranje u Srbiji su predvideli savetodavne dane, dva puta godišnje, i to u maju i novembru, za lica koja su radila i bila osigurana i u Mađarskoj i u Srbiji ili u jednoj od dveju država. Na tim savetodavnim danima su prisutni stručnjaci iz oba fonda. Znači, lica koja su zainteresovana mogu da dobiju informacije iz prve ruke, što se tiče osiguranja iz obe države. Da sumiram, poslanička grupa SVM smatra da je ovaj sporazum izuzetno bitan i podržaćemo ga u Danu za glasanje, kao i ostale sporazume koji su na dnevnom redu. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Kosanić. Izvolite.
Poštovani ministre sa saradnicima, predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je danas zajednički jedinstveni pretres više predloga zakona o potvrđivanju sporazuma i odluka. Na samom početku reći ću da će poslanička grupa JS u Danu za glasanje podržati ove predloge zakona, prvenstveno što svaki sporazum otvara širom vrata za saradnju u drugim oblastima, da kažem, od vitalnog značaja za Republiku Srbiju. Nesumnjivo, na samom početku, svaki ovaj sporazum ima težinu i važnost, ali moje izlaganje biće fokusirano na Predlog odluke o upotrebi i učešću pripadnika Vojske Srbije u mirovnim operacijama UN i EU u Centralnoafričkoj Republici i Predlog zakona o potvrđivanju bezbednosnog sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine. Kao što sam rekao, prvo ću govoriti o predlogu i upotrebi i učešću pripadnika Vojske Srbije u mirovnim operacijama UN i EU u Centralnoafričkoj Republici. Predlog odluke je upućen na usvajanje po hitnom postupku zbog zahteva EU i UN za što hitnije upućivanje medicinskog osoblja na teren, što je svakako od ključnog značaja za stvaranje uslova za dostizanje i održavanje pune operativne sposobnosti multinacionalnih operacija i prestanak sukoba u Centralnoafričkoj Republici. Pre nego što krenem da govorim o samom predlogu zakona, šta za nas znače ove mirovne operacije koje obavlja Republika Srbija? Prvo, angažovanje pripadnika Vojske Srbije i drugi snaga u multinacionalnim operacijama pod okriljem EU i UN, Republika Srbija jasno pokazuje da je aktivan činilac u očuvanju mira i bezbednosti u svetu. Sa druge strane, angažovanjem u mirovnim operacijama pruža se čvrst dokaz potvrdi kontinuiteta u spoljnoj politici Republike Srbije, a koja se zalaže za rešavanje mirnim putem svih sporova, poštovanje međunarodnog prava i drugih opšte prihvaćenih normi u međunarodnim odnosima, kao i jačanje uloga i kapaciteta međunarodne zajednice. To je svakako važan element spoljne politike Republike Srbije, koji doprinosi da Republika Srbija u odnosu sa državama članicama EU i UN tretira kao ravnopravan partner. Imajući u vidu da je u svetu sve veći broj kriznih žarišta i oružanih konflikata, multinacionalne operacije dobijaju sve veći značaj. Trenutno u multinacionalnim operacijama, pod okriljem UN i EU, angažovano je 214 pripadnika Vojske Srbije. Isto tako, Vojska Srbija preduzima mere za povećanje u multinacionalnim operacijama. Tome u prilog ide i činjenica da je samo prošle godine u tim operacijama angažovan broj pripadnika Vojske Srbije koji je gotovo jednak ukupnom broju angažovanih pripadnika Vojske Srbije u prethodnih 11 godina. Još jedna važna stvar koju ću napomenuti jeste važnost činjenice, daje poseban pečat mirovnim operacijama Vojske Srbije, to uvek volim da istaknem, da žene čine čak 7% pomoćnog osoblja u mirovnim misijama u kojima učestvuje Republika Srbija. Mislim da je to veoma važna činjenica za nas. Vraćajući se na Predlog odluke, treba reći da je reč o dve mirovne misije. Jedna je pod okriljem UN, a druga je pod okriljem EU. Srbija bi u njima mogla da učestvuje sa najviše 75 štabnih oficira i članova medicinskog osoblja. Mandat operacije će trajati šest meseci nakon dostizanja pune operativne sposobnosti. Nije izvesno da će u nekom daljem periodu biti produživana. Vojska Srbije do sada nije učestvovala u mirovnoj operaciji pod okriljem UN u Centralnoafričkoj Republici. Treba reći da je političko bezbednosna situacija u ovoj državi izuzetno, izuzetno složena. Karakteriše je sukob na etičkoj i verskoj osnovi, zatim veliki broj raseljenih lica, neuspešno uspostavljanje vlasti na teritoriji čitave države i pretnje podeli države. Zaista sve se čini u cilju sprečavanja sukoba i uspostavljanja stabilnosti u ovoj državi. Pripadnici naše vojske raspolažu adekvatno obučenim ljudstvom za učestvovanje u multinacionalnim operacijama i plan da se angažuju, kao što sam i ranije rekao, najviše sa 75 štabnih oficira i članova medicinskog osoblja. Ono što je najvažnije, u danu za glasanje, što se tiče ove odluke, poslanička grupa JS podržaće ovaj predlog zakona. Drugo, o čemu bih danas govorio je Predlog zakona o utvrđivanju bezbednosnog Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara BiH. Poslanička grupa JS glasaće za ovaj bezbednosni sporazuma, jer praktično ovim sporazumom dve države regulišu saradnju između ministara unutrašnjih poslova i službi bezbednosti, a isto tako stvaraju se uslovi za saradnju u oblasti namenske industrije obe države. Praktično, ovim bezbednosnim sporazumom Republika Srbija pokazuje spremnost da unapredi bilateralnu saradnju sa BiH u sektoru bezbednosti, zaključivanje Sporazuma, kojim će biti obezbeđena i razmena i zaštita tajnih podataka. Isto tako, stvaraju se uslovi za delovanje protiv izazova i pretnji koje se odnose, ne samo na Srbiju, već i predstavljaju globalne izazove, rizike i pretnje, zatim saradnju u zajedničkim obukama, angažovanju u multinacionalnim operacijama, upravljanjem krizama i upravljanjem granicom. Ovim bezbednosnim sporazumom se svakako postiže efekat veće sigurnosti za naše građane i istovremeno stvara se jasna poruka svima koji su sa druge strane zakona da im bilo kakve granice neće pomoći u obavljanju kriminalnim delatnosti. Na samom kraju, poslanička grupa JS podržaće, kako ova dva predloga zakona o kojima sam govorio, tako i sve ostale predloge zakona iz ovog zajedničkog jedinstvenog pretresa. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, gospodo iz najmanje osam ministarstva i brojnih državnih institucija, prvo želim da kažem nekoliko reči oko načina na koji današnju raspravu vodimo. Na predlog kolege Babića, spojili smo 18 tačaka dnevnog reda, po Poslovniku. Tada nismo mogli da reagujemo i to radimo danas, 18 tačaka dnevnog reda nalazi se pred nama. One nemaju gotovo nikakve veze jedna sa drugom. Ovo je materijal za tih 18 tačaka, po ovim zakonima, koji su gotovo svi podneti za raspravu po hitnom postupku. Ovlašćeno je bilo osam ministara da učestvuje u raspravi. Gospodin Selaković – četiri zakona, gospodin Dačić – tri, gospodin Ljajić – dva, gospođa Zorana Mihajlović – dva, gospodin Vulin – jedan, Dušan Vujović – jedan, ministarka Bogosavljević – dva zakona i jedini prisutan gospodin Gašić je bio ovlašćen za dva zakona danas. Neposredno pred početak predsednik Vlade ga je ovlastio da predstavlja Vladu u raspravi o svih ovih 18 predloga zakona i on je to uradio. Četrdeset sedam i po minuta je govorio o svim zakonima, iako ništa to je jedan napredak kada imamo ove objedinjene rasprave, vrlo često se desi da predstavnik predlagača i ne spomene sve zakone. Tako na početku ovog zasedanja, ministar Verbić u svom izlaganju, recimo, nije govorio uopšte o programu – Horizont 2020 koji se tog istog dana i glasao. Pitanje, na koji način i da li možemo da vodimo kvalitetnu raspravu ako je ovde samo ministar Gašić? Kažem, dva zakona originalno je on bio ovlašćen pred Skupštinom da predstavlja, ove druge zakone neki drugi ministri. Probaću u ovih 20 minuta, koliko imam na raspolaganju, da kažem nekoliko reči o nekoliko zakona. Moju prvu sumnju, kada smo videli ovakvo objedinjavanje bilo je da ovim nešto hoće da se sakrije, kada spojite nespojivo, verovatno je bila želja da se o nečemu ne razgovara. Ne znam da li je to, recimo Odluka o izmenama i dopunama Finansijskog plana Nacionalne službe za zapošljavanje 2014. koji nikakve veze nema sa međunarodnim bezbednosnim sporazumima, ili sa Odlukom o upućivanju pripadnika Vojske Srbije u mirovne misije ili sa Predlogom zakona o potvrđivanju Sporazuma Vlade Republike Srbije i Švajcarskog federalnog saveta. Pročitao sam sve ove predloge zakona i sporazume i imam nekoliko stvari koje želim da kažem u toku današnje rasprave. Zanimljivo mi je bilo i ministar je to pročitao, vezano za Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Savezne Republike Nemačke o prevozu putnika i stvari u međunarodnom drumskom saobraćaju. Ministar je pročitao kako je, a to se nalazi u obrazloženju za hitan postupak, kako je 9. septembra 2013. godine, biće sutra godinu dana, naša ambasada obavestila Vladu da je nemačka strana 29. avgusta 2013. godine završila propisani postupak prilagođavanja i uvođenja u pravni sistem ovog sporazuma. Dakle, ovaj sporazum je potpisan 23. maja 2013. godine, Nemačka je to završila 29. avgusta, za tri meseca, a nama treba godinu i tri meseca da isti taj sporazum uvedemo u pravni sistem Republike Srbije. Onda se čudimo kada kancelarka Nemačke kaže kako ovde na Balkanu se stvari menjaju brzinom puža. Evo vam dokaz za brzinu puža. Nama treba godinu dana više da jedan međunarodni sporazum uvedemo u pravni sistem Republike Srbije. Ko je za to kriv? Opozicija, građani Srbije ili Vlada koja je vladala i 2013. i ove godine? Nemojte da se ljutite kada čujete ocene, nego pokušajte da ubrzate rad na ispunjavanju međunarodnih obaveza. S te strane u opoziciji, u svoje, a i u ime naše poslaničke grupe ćete imati pruženu ruku i saradnju. Što se tiče Predloga zakona o potvrđivanju sporazuma Vlada Republike Srbije i Švajcarskog federalnog saveta, tu je jedna lepa stvar koja će obradovati borce za LGBT prava u Republici Srbiji, pošto se ovim zakonom u naš pravni sistem uvodi pored pojma supružnik kao član porodice i stalni partner sa kojim postoji veza slična braku prema zvaničnoj evidenciji jednoj od ugovorenih strana. Pošto mi nemamo tako nešto u našem zakonodavstvu, a Švajcarska ima, sada ćemo na određeni način to i mati i u Republici Srbiji, možda je to putokaz na koji način će se stvari u Republici Srbiji odvijati. Interesantan je i Predlog odluke o davanju saglasnosti za izmene i dopune finansijskog plana Nacionalne službe za zapošljavanje za 2014. godinu. Interesantno je prvo što za predlog ove odluke niko nije ovlašćen ispred Vlade, niko nije bio do danas. Tu je sada gospodin Gašić pa nam može objasniti zašto NSZ kada je predložila svoj finansijski plan Skupštini za 2014. godinu, koji je usvojen u decembru prošle godine, zašto je predvidela samo milijardu i 667 miliona dinara? Kada ste govorili tu ste neke hiljade izgubili. Onda je programom rasporeda i korišćenja sredstava dotacije i organizacije obaveznog osiguranja iz budžeta Republike Srbije 22. februara 2014. godine, dakle samo dva meseca posle toga, utvrđeno je da ova sredstva, a radi se o sredstvima posebna novčana naknada nezaposlenima kojima nedostaje pet godina do ispunjavanja prvog uslova za ostvarivanje prava na penziju, za 2014. godinu je planirano 2.423.250.000 dinara. Cela suština ove odluke je da se sada radi ispravka ovog finansijskog plana i dadodatnih 755 milionase predviđa da se prebaci sa razdela Ministarstva rada, Nacionalnoj službi za zapošljavanje koja je, ne znam kada, shvatila da će joj ove godine trebati 200 miliona dinara trebati mesečno da plaća ove naknade, a ne nekih 150, koliko je mislila da će joj trebati krajem prošle godine, i da ne bi došlo do zastoja u isplatama, jer je praktično celokupan budžet za ovu godinu predviđen već isplaćen, mora da se izvrši ova izmena i dopuna finansijskog plana. Naravno, ovo bi bila tema za raspravu po jednoj tački dnevnog reda. Da govorimo na šta se sve troše pare u Nacionalnoj službi za zapošljavanje. Da postavimo pitanje - zašto su rashodi, na šta se potroši 287 miliona za tekuće popravke i održavanja ili, na materijal 148 miliona ili na neke druge stvari? Ali, nažalost, ovo je jedna od 18 tačaka, a i nemamo vremena da raspravljamo o svim ovim pitanjima vezano za ovu tačku dnevnog reda. Takođe, imamo i među ovim sporazumima, koji počinju sa sporazumima o razmeni tajnih podataka i raznim drugim, i jedan zajam od 200 miliona dolara, odnosno 145,3 miliona evra. Mislim da svaki put kada razgovaramo o zaduživanju građana RS koji će morati da plate ovaj iznos, treba da vodimo raspravu uz prisustvo ministra i da čujemo na koji način će te pare biti potrošene, da li će država Srbija moći da vraća ovaj dug od 15. aprila 2019. godine, kako je predviđeno ovim zakonom, i na koji način će se povećati zaduženje RS koja je već sada na rekordnom nivou. Možda jedina tačka o kojoj ministar prisutan danas može da pruži konkretne odgovore, jer ne verujem da može da nam da konkretne podatke o tome na koji način će potvrđivanje sporazuma između Vlade RS i Vlade Republike Azerbejdžan o saradnji u oblasti poljoprivrede, kakve će to pozitivne efekte imati na spoljnotrgovinsku razmenu i na neke eventualno dodatne prihode u RS,je tačka koja je vrlo važna i mislim da zaslužuje naravno pojedinačnu raspravu, a to je Predlog Odluke o upotrebi i učešću pripadnika Vojske Srbije u mirovnoj misiji UN u Centralno-Afričkoj Republici i EU u Centralno-Afričkoj Republici. Mi smo danas čuli da je Odbor prihvatio i predstavnik predlagača takođe prihvatio amandman gospodina Babića, gde se rok od osam dana od dana objavljivanja skraćuje, da zakon počinje da stupa na snagu danom objavljivanja, zato što je planirano da se prvi vojnici u okviru ove mirovne misije upute u Centralnoafričkoj Republici već septembra meseca, znači, bukvalno ovih dana. Uvek smo podržavali učešće pripadnika Vojske Srbije i MUP-a u međunarodnim misijama i da je to važno za imidž RS, da nam to omogućavada budemo kredibilan partner, i otvara nam mnoga druga vrata koja treba da dovedu do većeg ekonomskog razvoja i boljeg života građana Srbije, ali mislim da uvek treba da imamo na umu da ljude koje šaljemo tamo, ne šaljemo ih na nikakav izlet, šaljemo ih na opasna trusna područja i da će njihovi životi biti izloženi riziku. U samom obrazloženju ove odluke kaže se da je situacija izuzetno složena, da je karakteriše sukob na etničkoj i verskoj osnovi, veliki broj raseljenih lica, neuspeh uspostavljanja vlasti na čitavoj teritoriji države i pretnja podele države. Prvo bih zamolio ministra oko jedne nedoumice. Ovde u ovom predlogu zakona stoji da će RS uputiti do 75 svojih pripadnika u ove dve misije, a ministar je obrazlažući rekao - 68 medicinskog osoblja u Misiju UN, šest u Misiju EU, dva štabska oficira i dva vojna posmatrača. To je u zbiru 78. Nije neka razlika, ali radi se o troje ljudi i evo da vidimo, da li je 78 ili 75, i kojom dinamikom će oni biti upućivani u Centralnoafričku Republiku, i takođe, ja sam postavio ministru pitanje na sednici Odbora za odbranu i unutrašnje poslove o tome ko će biti zadužen za bezbednost, s obzirom da pripadnici Vojske RS će ići tamo, ići će iz medicinskog osoblja, verovatno neće biti pod naoružanjem i neko drugi će se starati o njihovoj bezbednosti. Koja je to zemlja, da li je to taj Nemački kontigent u okviru kojeg će biti naše snage? Voleo bi da čujemo od ministra, možda već i naredne godine, ukoliko on bude u prilici da ih obiđe, i izveštaj o tome kakvo je stanje na terenu. Znamo da je ministar pre nekoliko dana i obišao naše vojnike u Libanu i mislim da je to dobro, i ukoliko se ova misija ostvari u ovom punom obimu od preko 70 ljudi, mislim da će to biti treća misija po brojnosti Vojske RS i mislim da je izuzetno važno da pokažemo brigu o tim ljudima koje šaljemo u jednu daleku, i sasvim sigurno, opasnu zemlju. Na kraju, ja se samo nadam da ova praksa spajanja nespojivog se neće ponavljati. Mogu da razumem želju da se ovo zasedanje što pre završi, jer postoji jedna delegacija ili više delegacija Narodne skupštine RS koje treba da odu u važne posete u daleke zemlje, ali mislim da to nije razlog da se uspostavlja jedna loša praksa. Nemojte da, kada sledeći put, ako ga bude, kažete – pa evo, desilo se jednom pa sad može da se dešava svaki put. Ovakve stvari ne bi smele da se dešavaju u praksi parlamenta Srbije.Ne možemo da kvalitetno raspravljamo o 18 međunarodnih sporazuma, koji prvo nisu 18 međunarodnih sporazuma. Među ovim tačkama ima stvari koje nisu međunarodni sporazumi, izuzetno važnih tačaka. Nešto sam o tome govorio. Znači, osam ministara je bilo predviđeno da obrazlaže ove predloge zakona, tu je samo gospodin Gašić i ja vas molim da ovo bude prvi i poslednji put da u parlamentu na ovaj način raspravljamo o ovako važnim stvarima. Hvala.
Zahvaljujem. Nije ovo bilo prvi put u parlamentarnoj praksi da se spaja, kako ste vi rekli, nespojivo, nego je to bila praksa, a možemo da je izmenimo u budućnosti da se ipak grupišu na drugi način. Vi ste dugo poslanik, i ja sam, pa znamo da je to ustaljena praksa već godinama, bez obzira ko je predsedavajući i ko je većina, a ko je manjina. Ovo zbog javnosti da nemaju pogrešan utisak da je to nešto novo i prvi put. Reč ima ministar Gašić. Izvolite. Ministar je tražio da odgovori. Da li se slažete? Izvolite ministre.
Gospodine Đurišiću, zahvaljujem na ovim pitanjima. Jako sam ponosan danas da sam mogao mojih toliko kolega da zamenim zajedno sa njihovim pomoćnicima, državnim sekretarima, koji su ovde zajedno sa mnom da mi pomognu da vam odgovorim na sva ova vaša pitanja. Ovo pokazuje samo jedno veliko jedinstvo Vlade, da Vlada Srbije funkcioniše kao veliki tim. Moje kolege su danas imale bitnija, važnija posla. Naravno, jedan broj njih je otišao i sa premijerom Vučićem na jedno važno, jako važno putovanje u zemlju koja je jedna od vodećih svetskih sila. Sa ponosom sam njihove zakone danas branio ovde i probaću da vam odgovorim na sva pitanja i nadam se da će ceo tim koji je danas ovde pred vama uspeti da odgonetne sve probleme i sve ono što vam nije jasno. Prvo, pričate da sam pročitao u milionima. Da, tačno je, ali morate da znate da knjigovodstvena evidencija u bilansima se vodi u hiljadama dinara. Znači, one tri nule se uvek skinu, pa je zato i pročitano tako. Ništa tu greška nije bila. Što se tiče zajma, kasnije ću, verujem da će i drugi šefovi poslaničkih grupa da postave ta pitanja i vrlo rado ću da odgovorim oko ovih 200 miliona dolara koje imamo. Nemojte da zaboravite samo da smo imali jednu Razvojnu banku Vojvodine i sve ono što se dešavalo u njoj, da smo imali novu Agrobanku, gde su uz pomoć nekih prethodnih vlada mnogi tajkuni se jako obogatili i ostavili na cedilu na hiljade građana Srbije, na hiljade malih i srednjih preduzeća Republike Srbije. Ovo je samo pomoć da isplatimo ono što je u nekim prethodnim godinama potpisano od nekih vlada, kada je i napravljena ta Agencija za osiguranje depozita, da bi mogli te ljude da obeštetimo. Jasno je predviđeno, imamo ovde, ako budete želeli, mogu posle svima vama da pročitam, i od NBS za šta su tačno ta sredstva namenjena i na koji način će biti potrošena. Što se tiče ugovora sa SR Nemačkom, Predlog zakona i zašto tek sada dolazi. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade SR Nemačke o prevozu putnika i stvari u međunarodnom drumskom saobraćaju je poslat u skupštinsku proceduru u oktobru 2013. godine, znači odmah nakon potvrđivanja od strane Vlade SR Nemačke, neposredno posle toga, nakon prikupljanja mišljenja relevantnih i svih ostalih institucija. Nakon raspuštanja prethodnog saziva Skupštine svi predlozi zakona su povučeni iz procedure i bilo je neophodno ponovo ponoviti proceduru nakon formiranja ove nove Vlade. Toliko, pa ću ponovo posle, vezano za mirovne operacije i za sve ostalo o čemu pričamo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, šef poslaničke grupe.
Hvala gospođo predsednice. Da, imali su i Nemci izbore, ministre Gašiću, isto tako, pa su uspeli nekako to da usvoje, za razliku od nas. Imali smo mi važne državne obaveze i kada je bio ministar Vujović, pa je premijer bio u Milanovcu, u kampanji, tako da vam taj argument baš ne stoji čini mi se u ovoj situaciji. Kada dobijamo 18 tačaka, tu se slažem sa kolegom Đurišićem, bilo je toga i ranije, ali nije bilo do sada da nam dođe ministar sa čak 16 saradnika iz raznih ministarstava i institucija, pri čemu, zbog građana, niko od ovih 16 ljudi ovde ne može da priča, zbog Poslovnika, već može samo ministar. Sada ja vas pitam ministre, ovde ima toliko stvari u ovih 18 sporazuma i ne samo sporazuma, kako mislite da bilo ko od narodnih poslanika ovde može kvalitetno o bilo čemu da priča što ste vi nama objedinjeno poslali? Ima stvari koje nikakve veze nemaju jedna sa drugom, bez obzira da li bila praksa ili ne, smatram da je to jako loše. Sada ću vas da pitam za Nacionalnu službu za zapošljavanje, vi ste ministar odbrane, neko od ovih ljudi verovatno treba da trči iz onog reda da bi vam nešto rekao da vi odgovorite na ta pitanja. Ovde u materijalu nema odgovora na pitanja koja nas zanimaju. Razumem vašu dobru volju, ali ne možete vi nama da kažete – dostaviću ja vama jasno, pa ćete videti precizno o čemu se tu radi, kada ovde ne piše. Ovo je zvaničan papir koji Narodna skupština dobija, među stotine drugih papira koji su nam poslati kao objedinjena rasprava od čak 18 tačaka. Dakle, molim da se, kao i gospodin Đurišić, da se ovo izbegava zato što ne možemo kvalitetno o ovome da raspravljamo. Ne možemo, jednostavno, ne može niko, siguran sam, pa i vi koji ste herojski 50 minuta čitali obrazloženja sa svakog papira, 50 minuta.
Poslaniče, da li vam je to diskusija materiji?
Niko ne može, siguran sam, niko ne može da me ubedi da ja vas sada pitam o tački 17. šta ste rekli, vi ne možete da se setite. Nema nikakve šanse. To dovodi do nekavalitetne obrade akata koji dolaze pred Narodnu skupštinu. Možda niste vi lično krivi, vi najbolje znate ovaj deo koji se tiče upotrebe Vojske i sporazuma koji se tiču razmene vojnih obaveštajnih podataka, dakle, to možemo da vas pitamo, ali tu je najmanje šta sporno. Moram da kažem da sam ovde zaista primetio jedan predlog koji se nalazi među ovih 18 tačaka, to je već navedeni Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama i dopunama Finansijskog plana Nacionalne službe za zapošljavanje Republike Srbije, nalazi se zajedno sa saradnjom u oblasti poljoprivrede sa Azerbejdžanom i slanju naše vojske u Centralnoafričku Republiku. Naše vojske 70 i nešto pripadnika ide u Centralnoafričku Republiku, mi smo uvek podržavali i podržavaćemo učešće Vojske Srbije u mirovnim misijama, to znate. Sada vas pitam, imamo ovaj predlog odluke o davanju saglasnosti, treba ljudima da se spoji staž, tj. pet godina da se spoji. Neko je pogrešno planirao i nedostaju mu pare, neko, i onda dostavljate ovo u 18 papira, kao tajno ljubavno pismo od Edgar Alana Poa. Sada ja ovde, poslanik, uzmem papogledam i šta ja mogu ovde da vidim? Mogu da vidim da je ovo novih 750 miliona, mogu da vidim da je ovo loše planiranje, mogu da vidim da je to potrošeno pre vremena, mogu da vidim recimo vrlo zanimljive stvari. Korišćenje usluga i roba ukupno milijarda 760 miliona dinara. Šta je to, kakvih usluga i kakvih roba? Troškovi putovanja Nacionalne službe za zapošljavanje 109 miliona dinara, usluge po ugovoru 300 miliona dinara. Da li su to ti brzi vozovi pa idu njima? Ne znam o čemu se radi, zaista ne razumem. Stalni troškovi 914 miliona dinara, troškovi putovanja, to sam već rekao, specijalizovane usluge tri miliona dinara, tekuće popravke i održavanje 287 miliona dinara. Šta znači tekuće popravke i održavanje? Da li je tačno ono što se priča, što nam javlja „laufer“ , da tamo postoji jedna firma koja dobija sve poslove, da sve opravlja i stavlja nameštaj i klima uređaje, jedna te ista, vrlo bliska nekim ljudima, da li je tačno ili nije tačno? Sada kako ćete vi to da odgovorite? Ne pitam vas ni za MIG, ni za akumulator, ni za vojsku, pitam vas za Nacionalnu službu za zapošljavanje, a vi ćete meni da kažete – siguran sam da to nije tačno. U redu, već znam šta ćete da kažete, sigurni ste da to nije tačno. Vreme će pokazati. Privremena naknada zaposlenih sa teritorije AP KiM, pri čemu ta privremena naknada iznosi tri milijarde i nešto dinara. Za čega, šta, ko, gde, kako? Nismo mi protiv toga, gospodine Bogdanoviću, ali smo mi protiv toga da vi narodu kažete – Briselski sporazum je potpisan, ima da se ide u kosovske institucije, ima da bude kosovski sud, ima da budu kosovski organi, ima da budu oni prelazi, a imamo tri milijarde dinara. Za čega? Bio bi red da se ovo malo preciznije napiše. Programi i mere aktivne politike zapošljavanja koštaju građane Srbije 600 miliona dinara. Koliko je Nacionalna služba za zapošljavanje zaposlila građane Srbije, koliko u broj, kroz koji program konkretno? Da li dokvalifikovanje, da li nekih promena radnih znanja, nekih određenih stručnih stvari? Nije mi jasno za čega sada treba dati 600 miliona, kada svi znaju u Srbiji, i vi ministre, da se ljudi mahom, nažalost, zapošljavanju preko vaše partije. Mogli su te pare vama dati, imate vi bolji program zapošljavanja. Nisu to male pare. Moram da kažem da me najviše, kao što vidite, zanima prikaz troškova i stvari koji su ovde navedeni u ovom aktu koji se zove davanje saglasnosti na odluku o izmenama i dopunama Finansijskog plana Nacionalne službe za zapošljavanje. Dakle, to me interesuje najviše i nadam se da ćete moći da mi kažete, ali vas molim da mi ne kažete – troškovi putovanja se odnose na stvari koje se inače koriste i ja sam siguran da nema zloupotreba. Ja vas samo molim da mi to ne kažete, jer sam siguran da ni vi u to ne verujete. Što se tiče ovih ostalih sporazuma koji dolaze ovde pred nas, o nekima će govoriti moj kolega Ćirić na kojima je i on aktivno radio, stvari koje se tiču obezbeđivanja socijalnih prava našim zaposlenim ljudima u diplomatsko-konzularnim predstavništvima, saradnji u oblasti poljoprivrede sa Azerbejdžanom, razmena obaveštajnih podataka, itd, sve su to vrlo pozitivne stvari, to su sporazumi koji, maltene, imaju tipski karakter i drago mi je da su ljudi u Vladi uspeli da prikupe potrebne saglasnosti na vreme, kako ste rekli, pre slanja u Narodnu skupštinu. Imali smo izbore, ali, imali su i Nemci. Njima je trebalo tri meseca, a nama godinu i tri meseca. Ne razumem to. Nije mi bilo dovoljno, da kažem precizno, vaše objašnjenje. Verujem da vi razumete kada iz Vlade dođe 16 ljudi, zajedno sa vama, da priča o sporazumima. Svi ti ljudi su stručni u svojoj oblasti i to nikad niko neće dovesti u pitanje u ovoj Skupštini. Ali, ste vi jedini koji može da priča i jedino vi možete na to da odgovorite. Gospodine Gašiću, vi ste ministar koji vodi jako važan segment u ovoj državi i ja znam da ni vama nije lako, pored svega što treba da uradite, čuo sam i ne znam da li je tačno da i vi znate helikopterom da odete u Majdanpek. I pored svega toga, sad se bavite ovim papirićima koje vam dodaju saradnici. Zahvaljujem se i nadam se da su naša pitanja bila precizna i molim vas, ako možete, da odgovorite na njih što preciznije. Hvala.
Hvala. Dugujem jedno obaveštenje. Ja sam pozvala sve državne sekretare da prisustvuju, a to sam pročitala i javnosti i vama kao članu parlamenta. Mislim da vi to znate, nego želite više da se obraćate ministru. Pravo imaju i Bratislav Gašić, Zoran Babić. Izvolite, ispred predlagača.
Zahvaljujem se, gospodine Stefanoviću, iako mi se činilo da me ne slušate dok sam čitao, jer mi se činilo da se stalno pričali. Imao sam utisak da ništa niste čuli, ali vi ste dosta stvari zapamtili. Prvo, moram da kažem da nije korektno da prozivate na ovaj način i da povezujete Nacionalnu službu za zapošljavanje i da kažete – za razliku od nekog prethodnog perioda od 2012. godine, kada se samo u jednu stranku išlo da bi se zaposlilo, sada pogledajte broj konkursa koji imate na portalima svih ministarstava i svih javnih preduzeća i svih ustanova širom Srbije. Ti konkursi, za razliku od perioda 2000-2012. godine nisu namešteni. Što se tiče helikoptera, da, ja odem helikopterom do Majdanpeka da bih obišao Vojsku Srbije koja radi na sanaciji poplava u opštini Donji Milanovac, gde u ovom trenutku a poslednjih 10-ak dana imamo jako puno mašina Vojske Srbije, za razliku od odlaska nekih prethodnih ministara u periodu od 2000-2012. na letovanje u Grčku vojnim helikopterom ili na žurke po pojedinim gradovima Srbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem ministru. Malo ste me zbunili ovim nepoznatim podacima. Po Poslovniku, Zoran Babić. Izvolite.
Ne po Poslovniku, replika.
Nije vas spomenuo, a vidim da držite Poslovnik.
To je bilo ranije, kada je govorio gospodin Đurišić, pa sam odustao zato što je gospodin Gašić zaista s pravom govorio o zajmu, a sada bih repliku zato što je pominjana Vlada i zato što sam ja potpisao stanje tačaka objedinjenog dnevnog reda.
Onda Zoran Babić ima reč, replika, zato što je on lično tražio spajanje svih tačaka i njegov potpis tu stoji. (Borko Stefanović, s mesta: Nisam to ja rekao? Ko ga je spomenuo?) Uzećemo stenogram. Ne da ste govorili, nego ste imali čitavu diskusiju. Da li se sećate moje rečenice – da li vam je ovo diskusija o materiji? Rekli ste – jeste, diskusija o materiji. Nije ministar Gašić tražio spajanje ovih tačaka. Izvolite, Zoran Babić, dve minute, neka objasni spajanje tačaka. Poslaniče Stefanoviću, vi ste se ponovo javili. Nađite mi u Poslovniku repliku na ministra. Poslovnik koji ste pisali govori o replikama poslanika i poslanika. Sa ministrima nema replike. Izgleda da ste tako smatrali dok ste bili većina, da sa ministrima nema replike. Pronađite mi član Poslovnika. Izvinjavam se poslaniku Babiću. Izvolite.
Gospođo predsednice, samo ako možemo vreme da vratimo. U redu je, zahvaljujem se. Vlada je kolektivni organ. O svakom od ovih 18 tačaka dnevnog reda, predloga sporazuma ili predloga zakona o potvrđivanju sporazuma, ministri i članovi Vlade su glasali. Da li u ovoj sali, da li u javnosti neko misli da u Vladi sede ljudi koji se razumeju samo u svoju oblast, koji ne čitaju šta dolazi iz drugih ministarstava? Da li mislite da smo još uvek u vremenu do 2012. godine, bivšeg režima, kada je svako ministarstvo bila posebna nahija, posebno vlasništvo, gde niko zbog očuvanja takvih vlada, anahronih vlada, nije smeo da se meša onome drugome? Nije smeo ništa da kaže. Zašto je čudno da jedan ministar koji je glasao za svih 18 zakonskih predloga dođe i obrazloži zbog čega je glasao za tih 18 zakonskih predloga? Zašto mislite da u Vladi Republike Srbije sede ljudi koji samo razmišljaju o Vojsci ili o trgovini ili o ne znam ti čemu? Onome što mu je povereno i ne mešaju se u posao onome drugome, bar mu dajući savet, bar pročitajući ono što druge kolege u Vladi Republike Srbije predlažu. Prošlo je vreme, davno prošlo vreme telefonskih sednica, vlada koje su se sastajale kada se susretnu, kada imaju slobodnog vremena. Ovo je vreme odgovornih ljudi, odgovorne Vlade, Vlade okrenute reformskom kursu. Vlade u kojoj ministarstva su po zakonu spoljnih sudova, spojene, komuniciraju, mešaju se sugerišu, dolaze do najboljih rešenja. Siguran sam da je i gospodin Gašić ili da su drugi članovi Vlade pročitali pre nego što su glasali na Vladi i uputili Narodnoj skupštini na glasanje, pročitali ovih 18 zakonskih predloga. Ukoliko je jedini problem forma, zašto je tu samo gospodin Gašić, a ne pola Vlade, onda je to još jedna razlog zbog čega treba glasati za svih 18 predloženih predloga zakona Vlade Republike Srbije.
Reč ima narodni poslanik Borko Stefanović, replika.
Nemojte molim vas o formi, nije to suština. Pitali smo jasna pitanja, znamo da ne možemo dobiti odgovor na pitanja. Ne radimo mi to iz kaprica. Pokušavamo da čujemo odgovor za šta konkretno idu narodne pare. Pitamo vas i za upotrebu jednog od retkih letećih sredstava. Vi kažete - išli su neki na more i u Grčku. Kažite ko konkretno. Svaki let se, gospodine ministre beleži i postoji dnevnik upotrebe sredstava. Nemoguću je da neko ide na more, a da to nije ubeleženo. Vi ste dužni kao ministar, kad ste već to izgovorili, to i da prikažete u javnosti, da vidimo ko je taj čovek koji je to radio. Da vidimo zašto naši zvaničnicima je teško od Raške do Kosova, do Beograda, od Raške kada idu na Kosovo da idu autom nego moraju helikopterom. Pa, onda i njih prijavite, da vidimo kako je Marko Đurić, kako je Vulin, zašto oni koriste taj helikopter za te namene. Vi ste ministar odbrane, to ja razumem, ali to da neko ide od Beograda do Raške helikopterom, to ne razumem. Suština je u tome što vas molimo da pokušate da nam odgovorite na deo pitanja koja se tiču rashoda u Nacionalnoj službi za zapošljavanje. Dakle, to vas pitam. Sve ovo ostalo je buka i bes i cela Vlada je jedinstvena i zato to nije čudno i zato treba da su svi sve razumeli. Ali, meni je problem što ste vi jedini koji morate da odgovarate i na tuđa pitanja, shvatite me šta pokušavam ovde da ukažem na, vašu pažnju da usmerim na taj problem, a ovo sve ostalo zaista ne bih trošio energiju svaki mesec procenat manje biće još puno manje.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Bratislav Gašić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine Stefanoviću na toj brizi kako ću ja da se snađem danas ovde, i zamislite da bih bilo šta izneo da upravo ne stoji papir gde se vidi kad, ko, koliko i kako je leteo u periodu 2000. do 2012. godine. To nikakav problem nije i ta pitanja koja vi želite da postavite, jer to nije bila tema, upotreba helikoptera i letelica Vojske Srbije nije bila tema, ali ste vi vešto propnuli kroz vaše izlaganje i ja ću danas da se potrudim da vi dobijete zajedno sa ovim divnim ljudima koji su ovde iz drugih ministarstava odgovor na svako pitanje koje ste postavili, niste ne brinite, samo pre ili kasnije. Što se tiče ovoga ja vam kažem, bez ikakvih problema postavite pitanje Ministarstvu odbrane dobićete tačno papir kad je kako ko, gde i kako leteo za vreme svom mandata, pa i to što kažete do Raške, ja se ne sećam da su vojni helikopteri leteli taj let, a odgovoriću vam vrlo rado. Hvala.
Zahvaljujem ministre. Reč ima narodni poslanik Momir Stojanović. Izvolite. Diskusija.
Uvažena predsedavajuća, gospodine ministre, poštovani članovi Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, odmah na početku svog izlaganja da kažem da se meni baš sviđa ovakav stil rada Vlade. U nekom proteklom periodu kada nije bilo ovoliko investicija članovi Vlade u vrlo manjem broju su dolazili i zadnjeg četvrtka u mesecu u ovom domu da odgovaraju na pitanja narodnih poslanika. Svedoci ste da od formiranja ove Vlade gotovo da svi ministri zadnjeg četvrtka prisustvuju odgovaranju na pitanja narodnih poslanika. Pa, normalno je ako je premijer i jedan veliki broj ministara danas u poseti jednoj vrlo važnoj zemlji, vezano za ekonomsku saradnju i dalje investicije, zar vi mislite da ne mogu državni sekretari i službenici odgovarajućih ministarstava kompetentno da odgovore na sve dileme koje su ovde iznete? A koje su dileme? Sudeći po izlaganjima mojih prethodnika ja i ne vidim, osim ako nije problem spajanja ove tačke koja se tiče finansijskog plana Nacionalne službe za zapošljavanje, diskusije navode na zaključak da je predlog zakona o potvrđivanju sporazuma, da su predlozi ovih zakona o potvrđivanju sporazuma sasvim u redu. Ovde je bilo primedbi koji zadiru u sferu političke demagogije. Zašto po hitnom postupku? Pa, mi ćemo sve više imati Predloga zakona po hitnom postupku, jer ova Vlada dosta radi, brzo radi, po mojoj oceni uspešno radi i mi ne možemo u nedogled sprovoditi neke jalove rasprave ovde, višednevne jalove rasprave, jer nas prosto vreme i obaveze i realnost gaze da moramo neke stvari urediti u našem društvu. Bilo je primedbi gospodina Stefanovića zašto tri milijarde dinara kada su Briselskim sporazumom predviđena neka druga rešenja na Kosovu i Metohiji. Ja bih podsetio, a i on to zna tačno Briselski sporazum je postignut, ali on nije implementiran na terenu i mi ne možemo da ne izdajemo novčana sredstva za plate naših sugrađana na prostoru Kosova i Metohije. Bilo je ovde oko helikoptera. Možda spadam u grupu poslanika koji je najviše leteo helikopterima, ali neka osnova nepoznavanja stvari izazivaju ovakve dileme. Helikopterom se gospodo leti nekada kada je hitnost zadataka i važnost zadatka preča od potrošnje i troškova tog leta i verujem da svaki ministar odbrane dobro procenjuje kada je potrebno, gde i u koje vreme stići helikopterom kao najbržim prevoznim sredstvom. Sada bih se osvrnuo na neke predloge i to pre svega na ove sporazume Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zaštiti tajnih podataka. Ovi predlozi su već ustaljeni predlozi kakve mnoge zemlje danas u svetu potpisuju i oni su preduslov za unapređenje saradnje u drugim oblastima, ne samo u oblasti bezbednosti već i u oblasti inostranih poslova, u oblasti unutrašnjih poslova, u oblasti odbrane, u oblasti saradnje službi bezbednosti. Ovi zakoni su višestruko korisni jer obezbeđuju unapređivanje saradnje u sektoru bezbednosti, definiše se kroz njih način razmene i zaštite tajnih vojnih podataka. Svaka ozbiljna zemlja danas drži do toga da njene informacije od bezbednosnog značaja mora da zna kako će druga strana potpisnica ugovora postupati sa takvim tajnim podacima. To je elementarna bezbednosna kultura koja je preduslov svakog međunarodnog sporazuma na ovom planu. Ovaj sporazum, ovi predlozi ovih sporazuma o razmeni tajnih podataka doprinose boljoj saradnji zemalja jugoistočne Evrope, ali ono što je ključno, treba navesti, jeste, da doprinose efikasnijem odgovoru na globalne bezbednosne izazove, rizike i pretnje sa kojima je danas planeta suočena. Možete da zamislite kakve će pozitivne implikacije i za jednu i za drugu državu imati Predlog Sporazuma o razmeni tajnih podataka između Republike Srbije i Bosne i Hercegovine sa aspekta nekih aktuelnih događaja, bezbednosnih događaja koji danas opterećuju i jednu i drugu zemlju. Što se tiče učešća našeg mirovnog kontingenta u okviru mirovnih snaga EU, odnosno misije EU i UN, u Centralnoafričkoj Republici, takođe to je jedan od zadataka naše vojske Srbije u skladu sa strategijom nacionalne bezbednosti, strategijom odbrane i strategijskim pregledom odbrane, jedna od tri misije i mi faktički usvajanjem ove odluke doprinosimo da Vojska Srbije može da ispuni jednu od tri ključnih misija koje su zacrtane u navedenim strateškim dokumentima. Kakve koristi Republika Srbija ima od učešća njenih pripadnika vojske u mirovnim operacijama, to svako od vas zna, pre svega u vremenu u kome smo zbog oskudice finansijskih sredstava, u ozbiljnom tehnološkom zaostajanju za nekim vodećim zemljama EU i sveta, naši pripadnici kroz učešće u mirovnim operacijama obezbeđuju da se upoznaju sa novim tehnologijama, novim sredstvima ratne tehnike, sa novim procedurama u radu komandi, štabova, sa novim veštinama i znanjima i to je sa aspekta jačanja borbene gotovosti naših jedinica pozitivno. Sa aspekta spoljne politike, poznato je da Srbija ovim učešćem doprinosi održavanju međunarodnog mira i to jača naš spoljno-politički kredibilitet i jača spoljno-političke potencijale naše zemlje. Ono što je možda zabrinjavajuće u ovoj odluci jeste zbog procene koje je Ministarstvo odbrane dalo sa aspekta složene bezbednosne situacije u Centralnoafričkoj Republici i ja bih iskoristio ovu priliku da još jednom zamolim predstavnike Ministarstva odbrane, da vrlo, a to sam više puta govorio kada su predlozi ovakvih sporazuma, da pažljivo proceni bezbednosne rizike i negativne bezbednosne implikacije kod učešća naših pripadnika vojske u mirovnim operacijama i da ne upućujemo zasada naše pripadnike vojske u visoko-rizične operacije koje mogu povratno imati negativne bezbednosne implikacije po bezbednost vaše zemlje. Mislim da je Centralnoafrička Republika negde na granici sa aspekta bezbednosti situacije u toj zemlji, ali ako bismo išli dalje prema nekim, najrizičnija je, po meni, operacija u Libanu, s time se slažu i predstavnici Ministarstva, ali mislim da je dosta rizično i učešće naših pripadnika Vojske u mirovnoj operaciji u Centralnoafričkoj Republici. Potrebno je napraviti jasnu granicu kada ćemo dobro promisliti da li ćemo dozvoliti da naši pripadnici Vojske učestvuju u nekim visoko rizičnim mirovnim operacijama, jer nam se to kao bumerang može vratiti kroz međunarodni terorizam i kroz razne izazove koje nosi međunarodni turizam po bezbednost naše zemlje. U svakom slučaju, poslanički klub SNS podržaće sve ove predloge sporazuma. Ove primedbe koje su se odnosile po pitanju Nacionalne službe za zapošljavanje, tu je mogao da se napravi izuzetak i da kompetentni ljudi iz nadležnog ministarstva obrazlože ovaj predlog. Zahvaljujem se na pažnji.
Reč ima ministar Bratislav Gašić. Izvolite.
Zahvaljujem, generale Stojanoviću, jer sa vama diskutovati o ovome je uvek izazov i za mene i za moje saradnike. Ujedno odgovor i vama i gospodinu Đurišiću, koji je izašao sada. Prvo, snage Vojske Srbije se nalaze u zapadnom delu Centralnoafričke Republike i to je najbezbedniji deo, gde nema vojnih dejstava. Zašto je 78, kako je pitanje bilo, a ne 75? Zato što je u međuvremenu EU tražila još jednog člana medicinskog tima, a UN su tražile još dva vojna posmatrača, tako da pokušavamo ovim zakonom da izađemo. Ono što je jako bitno da se zna, ogromno je interesovanje među pripadnicima Vojske Srbije za odlazak u mirovne operacije. Prosto pokušavamo da i tim delom omogućimo da mnogi mogu da dođu i njihov koeficijent, zavisno od zemlje gde se nalaze i procenat bezbednosti je uvećan, tako da je u Libanu 3,1% u ovom trenutku, u odnosu na Kipar gde je 0,10. Što se tiče bezbednosti našeg kontingenta, apsolutno, prvo o čemu vodimo računa jeste bezbednost naših ljudi i pripadnika Vojske Srbije u svim mirovnim misijama, i u ovih sedam u kojima smo sad prisutni, a i u ove dve u kojima ćemo biti prisutni. Pročitaću vam sada ovde sve ostalo. Naš kontigent u UN u Centralnoafričkoj Republici obezbeđuje marokanski kontigent vojne policije, a u kontigentu EU u Centralnoafričkoj Republici obezbeđuje zajedničke evropske snage. Znači, od početka krize u ovoj zemlji, više međunarodne organizacije: UN, EU, Afrička unija i Republika Francuska pokušavaju pronaći rešenje za mirno rešenje konflikta u ovoj zemlji, zaustavljanje ubijanja, zaštita civilnog stanovništva, kao i da obezbede dotok humanitarne pomoći. Zbog značajnog pogoršanja bezbednosti situacije, u cilju zaštite civila i osnovnih ljudskih prava, Savet mira i bezbednost Afričke unije je kao regionalna afrička organizacija 19. jula 2013. godine odobrila angažovanje međunarodne misije za podršku Centralnoafričkoj Republici, predvođene snagama Afričke unije, koja je pod svoju komandu stavila Misiju za učvršćivanje mira u Centralnoafričkoj Republici, predvođena Ekonomskom zajednicom centralnoafričkih država. Primopredaja dužnosti obavljena je 19. decembra 2013. godine na osnovu Rezolucije Saveta bezbednosti UN, Broj 2127. Zašto mi je bitno da ovo pročitam i da znate i vi, a i građani Srbije? Zato što postoji tu jako puno različitih komentara zašto pripadnici Vojske idu. Vi ste malopre spomenuli, gospodine Stojanoviću, da je jedna od osnovnih misija upravo učešće u mirovnim operacijama Vojske Srbije. Francuske snage su u sklopu operacije „Sangeris“, takođe poslate u Centralnoafričku Republiku 6. 12. 2013. godine, u okviru mandata Saveta bezbednosti, radi preuzimanja svih potrebnih mera za podršku misiji. Savet EU uspostavio je vojnu operaciju EU u Centralnoafričkoj Republici i angažovao snage EU u ovoj zemlji u trajanju od šest meseci do dostizanja pune operativne sposobnosti 15. jula 2014. godine. Mandat operacije će najverovatnije biti periodično produžavan. Snage EU trenutno obezbeđuju aerodrom Mpoko i pružaju privremenu podršku za uspostavljanje bezbednosnog okruženja u prestonici. Savet bezbednosti UN na osnovu Rezolucije 2149 od 10. aprila 2014. godine uspostavlja multidimenzionalnu integrisanu misiju UN za stabilizaciju u Centralnoafričkoj Republici sa mandatom od 30. aprila 2015. godine. Mandat mirovne operacije će najverovatnije biti periodično produžavan. Postupajući u skladu sa Poglavljem VII Povelje UN, Savet bezbednosti je ovlastio novoformiranu multidimenzionalnu integrisanu mirovnu operaciju da preduzme sve neophodne mere u obavljanju svog mandata u okviru svojih mogućnosti i u dodeljenoj zoni angažovanja. Zona angažovanja obuhvata zonu operaciju i zonu interesovanja. Zona operacija je definisana teritorijalnim granicama Centralnoafričke Republike, a zona interesovanja obuhvata teritoriju susednih zemalja i zemlje članice Ekonomske zajednice centralnoafričkih država. Planirano je za bezbednost 11.820 uniformisanih lica, od čega 10.000 vojnika i 1.820 policijskog personala. Od ukupnog broja vojnog personala, planirano je raspoređivanje 200 štabnih oficira i 240 vojnih posmatrača. Nakon pozitivnog stava Ministarstva odbrane Republike Srbije na neformalnu ponudu UN za angažovanje medicinskog osoblja Ministarstva odbrane i Vojske Srbije u Stalnoj misiji Republike Srbije pri UN 7. jula 2014. godine dostavljen dopis Sekretarijatu UN kojim obaveštavaju našu stranu da je prihvaćeno angažovanje vojno-medicinskog osoblja Vojske Srbije. Koje su obaveze i ograničenja, a koja su nam dostavljena od UN? Razmeštanje vojno-medicinskog osoblja do decembra meseca 2014. godine kako bi potpuna operativna sposobnost u Misiji bili dostignuta 1. januara 2015. godine, obezbediti brojno stanje i specijalnosti vojno-medicinskog osoblja u skladu sa zahtevanim minimumom, u nacionalnoj nadležnosti obezbeđenje ličnog naoružanja i municije, poznavanje engleskog jezika od strane angažovanog ljudstva radi zvanične, operativne i radio komunikacije. Poželjno je da medicinsko osoblje poznaje i francuski jezik na radnom nivou kako bi se izbegle poteškoće u komunikaciji sa pacijentima prilikom medicinskog tretmana pripadnika koji govore samo francuski jezik. Nadležnosti ove misije – obezbeđenje i sigurnost vojno-medicinskog osoblja Vojske Srbije i dve kompletne bolnice, nivo 2 u Bangaju. Eventualna spremnost kontingenta Vojske Srbije od strane nadležnih institucija očekuje se u novembru mesecu 2014. godine, pred upućivanje u misiju. Ujedinjene nacije nadoknađuju troškove izviđanja zone za do pet dana boravka u zoni operacije, maksimalno do dva člana delegacije Srbije. Ovo su vam neke od karakteristika ove dve misije koje mislim da, pored svih ostalih sedam misija koje mi u ovom trenutku imamo, pokazuju i poštovanje koje međunarodne institucije imaju prema Vojsci Srbije, a pre svega prema našoj VMA, gde imamo veliki broj pripadnika stranih država, veliki broj polaznika i u ovoj godini stranih država jer to je upravo ono što Vojska Srbije pokazuje na terenu i zašto dobija toliko poštovanje, jer se pokazuje da u Vojsku Srbije svi naši partneri mogu da imaju apsolutno poverenje. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Siniša Maksimović. Izvolite.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovani ministre odbrane gospodine Gašiću, poštovane kolege poslanici, ovaj set zakona o međunarodnim sporazumima o kojima danas raspravljamo sadrži 17 raznorodnih sporazuma iz više oblasti društvenog života. Svi oni su plod dobre bilateralne i multilateralne saradnje naše države sa drugim evropskim i svetskim državama. Iako je svaki od ovih sporazuma važan, ja ću se danas osvrnuti na set zakona koji se odnose na zaštitu tajnih podataka i tajnih vojnih podataka. Ovakve sporazume Srbija je potpisala, a mi ih sada samo potvrđujemo, sa nekoliko zemalja u okruženju, kao i sa drugim državama. To su ugovori sa Slovenijom, BiH, Makedonijom, Češkom i SAD. Takođe, u setu akata koji se tiču vojno-bezbednosnog sektora jeste i Odluka o upotrebi i učešću pripadnika Vojske Srbije u mirovnoj operaciji UN u Centralnoafričkoj Republici i vojnoj operaciji EU u ovoj državi. Navedeni sporazumi se odnose na način razmene i zaštite tajnih podataka, odnosno postupanja sa njima i njihovu klasifikaciju. Rezultat usvajanja ovakvih vrsta sporazuma jeste dobar postignuti nivo bilateralne saradnje, čime se obezbeđuju još bolji sveukupni politički, ekonomski odnosi država potpisnica. Usvajanje ovih sporazuma se, pre svega, dodatno potvrđuju i unapređuju odnosi u oblasti bezbednosti, što je danas od ključnog značaja za države koje se međusobno smatraju saveznicima. Gospođo predsednice, molim vas da mi obezbedite uslove.
Nisam intervenisala ništa. Nastavite samo. Molim poslanika Živkovića da ne dobacuje.
Ovi sporazumi su bitni za Srbiju iz razloga što ih potpisuje ne samo sa državama u regionu, nego i sa drugim državama, što može ujedno doprineti i našoj ali i evropskoj, svetskoj bezbednosti. Na taj način aktivno delujemo i stvaramo uslove zajedničkog delovanja protiv svih izazova, rizika, pretnji kojima smo izloženi. Ukazao bih i na činjenicu da je za potrebe ovih vrsta sporazuma formiran i Centralni registar za strane tajne podatke u okviru Kancelarije saveta za nacionalnu bezbednost i zaštitu tajnih podataka, kao i podregistri u Ministarstvu spoljnih poslova, misijama Srbije pri NATO i Ujedinjenim nacijama, MUP-u, Ministarstvu odbrane i BIA. Ovakvo zakonsko rešenje omogućava bolju kontrolu i smanjuje mogućnosti zloupotrebe podataka, jer će se tačno znati ko rukuje registrima. Obaveze iz sporazuma se realizuju boljom organizacijom i neće predstavljati dodatni finansijski trošak za državni budžet. Kada je upitanju odluka o upotrebi i učešću Srbije u mirovnoj operaciji Ujedinjenih nacija i vojnoj operaciji EU u Centralnoafričkoj Republici, verovatno je dilema zašto se ona sada potvrđuje. Ona nije bila obuhvaćena Godišnjim planom upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama za 2014. godinu. Razlog je u tome što su misije i UN i EU u Centralnoafričkoj Republici uspostavljene tek početkom ove godine, bojna operacija EU, 28. januara 2014. godine, a mirovna operacija UN, 10. aprila 2014. godine, dakle, posle usvajanja godišnjeg plana za 2014. godinu. Upravo činjenica da je Srbija, odnosno Vojska Srbije pozvana da učestvuje u ovoj misiji ukazuje da je Srbija prepoznata kao pouzdan partner i aktivan činilac očuvanja međunarodnog mira i bezbednosti u svetu. U učešću u ovoj multinacionalnoj misiji, Srbija istovremeno ispunjava i svoje međunarodne obaveze i dokazuje svoju opredeljenost da doprinese bezbednosti. Istovremeno, učestvovanjem u misiji EU Srbija pokazuje svoje evropsko opredeljenje, odnosno doprinos zajedničkoj bezbednosnoj i odbrambenoj politici EU. Situaciju u Centralnoafričkoj Republici karakteriše sukob na verskoj i etničkoj osnovi, veliki broj interno raseljenih lica, pretnja podele države i nepotpuna kontrola centralne vlasti na celoj teritoriji. Srbija će u ovoj multinacionalnoj misiji doprineti sa preko 70 svojih pripadnika, koje će činiti štabni oficiri i medicinsko osoblje. Finansijska sredstva za učešće u ovoj misiji, koja iznose 74 miliona dinara, obezbeđena su u budžetu 44 miliona, a 30 miliona dinara obezbeđuju UN. Napomenuo bih da Vojska Srbije i sada aktivno učestvuje u osam mirovnih misija sa 214 svojih pripadnika. Za pohvalu je što je ministar vojni, gospodin Gašić, za vrlo kratko vreme obišao više kontigenata naših mirovnih predstavnika i tako im odao zahvalnost i priznanje, a na taj način pokazao da je naša zemlja odana miru. Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade SAD u vezi sa bezbednosnim merama za zaštitu vojnih podataka ima poseban značaj, polazeći od činjenice da je saradnja u oblasti vojne saradnje sa SAD na dosta razvijenom nivou. Poslanici SPS će podržati zakone o kojima sam govorio, kao i ostale zakone iz ovog objedinjenog pretresa. Hvala.
Više nema prijavljenih ovlašćenih predstavnika, pa prelazimo na listu prijavljenih narodnih poslanika za raspravu. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedavajući, poštovani ministre, poštovani koleginice i kolege, dame i gospodo, DS će biti protiv jednog zakona koji je ovde podnet, a to je Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama i dopunama finansijskog plana Nacionalne službe za zapošljavanje za 2014. godinu. O tome je detaljnije gospodin Stefanović govorio u ime DS i naše poslaničke grupe. Naravno, bićemo za većinu ovde predloženih zakona, uz veliku primedbu da je na ovakav način predloženo Skupštini da raspravlja o ovako važnim temama. Koncentrisaću se na jedan od zakona za koji mislim da dovoljno dobro poznajem, jer sam delom bio i učesnik u kreiranju strategije na Svetskom kongresu poštanskog saveza 2012. godine u Dohi. Mislim da je i sa tog aspekta zanimljivo i važno reći da je samim predlaganjem jednog ovakvog zakona i usvajanja ovakvog zakona i strategije iz Dohe od 2012. godine ovde priznato da je bilo i nekih dobrih stvari u Srbiji pre 2012. godine. Da, bilo je dobrih, jer smo tada učestvovali kao poštanska uprava i JP „Pošte Srbije“ i Republička agencija za poštanski saobraćaj i Ministarstvo za telekomunikacije u donošenju i kreiranju ove strategije. Vi ste sada izneli to kao svoj predlog, što govori o jednom od retkih kontinuiteta i važnih kontinuiteta. U tom smislu je važno naglasiti da imamo prava na to, i vi imate prava na to, da kažete da je život u Srbiji postojao i pre 2012. godine. Mislim da je to vrlo važno i to jeste važan napredak. Sa velikim interesovanjem i vrlo pažljivo sam saslušao vaše inspirativno obrazloženje svih ovih predloga, a to je da ste pročitali da je 1874. godine formiran Svetski poštanski savez uz učešće tadašnje male Kneževine Srbije, ali sa dovoljno pametnim ljudima i svesnim toga koliko je važno uspostaviti kontakte u svetu, komunikaciju među ljudima, koliko je važno uspostaviti komunikaciju među gradovima, među državama, među kontinentima, tada u 19. veku. Čini mi se da možemo da učimo upravo iz tog primera koji ste vi pročitali, da i mi ovde možemo da komuniciramo na jedan civilizovan način i da govorimo upravo argumentima i time da imamo prava da pohvalimo da su neke generacije učinile dobro za ovu Srbiju, ma kojoj političkoj opciji pripadale. Taj 19. vek je obeležio i formiranje jednog ovakvog sistema, ali je obeležio taj veliki rast da sada imamo u Švajcarskoj, na Osnivačkom kongresu u Bernu, na zgradi pošte, u centru Ciriha, među 22 imena država sveta tada i jedno ime Srbije, tadašnje male države, koja je bila dovoljno pametna da učestvuje u jednom takvom procesu. Šta danas imamo? Imamo objedinjenu raspravu i jedan argument koji meni ne može da bude prihvatljiv, a to je razlog koji piše u ovom predlogu zakona zbog čega ovo usvajamo po hitnom postupku. Usvajamo po hitnom postupku nešto što je usvojeno u Dohi u septembru, od 15. septembra do početka oktobra 2012. godine. Prošle su pune dve godine, a mi sada imamo razloga, propuštajući te dve godine, da po hitnom postupku, uz 16 drugih dokumenata i predloga zakona, usvajamo sve ovo po hitnom postupku. Pitaću vas, gospodine ministre, upravo za taj razlog, šta je razlog za tako nešto? Da li ima pravog odgovora za to? Teško je da se dobije taj odgovor. To sam pitanje postavio na početku izlaganja, da biste mogli da dobijete sugestiju i odgovor od ljudi koji su nadležni za te stvari. Da smo imali odvojenu raspravu, imali bismo i prilike da razgovaramo i razmenimo mišljenje sa vama o detaljima tog ugovora i šta će to značiti za državu Srbiju, šta će to značiti za građane Srbije, šta će to značiti za javnog poštanskog operatera, za Javno preduzeće Pošta Srbije. Možda deluje to kao jedna nevažna tema, ali verujem da je to i te kako važna tema, jer složićete se, a čuli smo i obrazloženje da su svi ministri sigurno vrlo pažljivo pročitali tekst ovih zakona koje usvajamo na ovoj skupštini, da je vrlo važan razgovor o tome šta je strategija i Poštanskog sveza i Pošte Srbije i načina na koji može da podstiče, u novonastalim okolnostima ubrzanog tehnološkog informacionog razvoja, ekonomski razvoj Srbije, razvoj malih i srednjih preduzeća i velikih sistema, telekomunikacione kapacitete i nove prostore, posebno u osvajanju tih komunikacija i proširenju razvoja, komerca i servisa koje Pošta Srbije, u tom smislu, može da ponudi čitavoj državi, našoj infrastrukturi i našoj privredi. Na ovaj način deluje besmisleno govoriti o tim detaljima. Zato ću vas pitati - da li se slažete upravo sa tom strategijom iz Dohe i delom te strategije u kojoj se kaže da treba nastaviti sa trodimenzionalnim razvojem infrastrukture, i finansijske i informatičke, ali i fizičke infrastrukture? Na koji način podsticati taj razvoj i na koji način izbeći izazove sve manje komunikacije u fizičkom smislu, ali sve većeg elektronskog razvoja? Gde je tu Srbija? Šta je potrebno da bi Pošta Srbije uradila, jer ovde vidimo jedno od obrazloženja, jedan od argumenata da nisu potrebna nikakva finansijska sredstva državi Srbiji za sprovođenje ovog zakona? Tu vas pitam - da li mislite da tu nema obaveza Srbije i da li je Pošta Srbije spremna da izađe sa takvom vrstom razvoja, kao i da da odgovore na ova pitanja i da da odgovore na ove obaveze? Obaveze će biti upravo ovo što sam pomenuo, kao što će obaveze biti čvršća saradnja sa carinom, uspostavljanje komunikacija i uspostavljanje efikasnije baze podatka. Podsetiću vas da je i do sada rađeno i investirano upravo na tu temu u olakšavanju komunikacije i lakšem izvozu kroz razmenu podataka i formiranje jedne od važnih usluga, a to je post ekspres, sa čime treba i nastaviti. To je bio deo doprinosa i Pošte Srbije i tadašnje Vlade Republike Srbijeu doprinosu usvajanja strategije iz Dohe. Pitaću vas i to da li se slažete sa takvim konceptom i šta mislite da taj budući razvoj infrastrukture i ulaganja u optičku infrastrukturu, što je važno i sa bezbednosnog i sa državnog aspekta, ali i sa aspekta privrede? Da li je važno da Pošta nastavi da radi u ime države i u podsticaju razvoja elektronske uprave, kao i na temu obezbeđenja informatičke infrastrukture u vezi sa elektronskim digitalnim potpisom, u vezi sa vremenskim žigom i načinom da se obezbedi bezbedna komunikacija, što je jedan od uslova ove strategije o kojoj danas treba da pričamo u ovoj skupštinskoj sali, a koja je usvojena u Dohi pre dve godine? Mislim da je to važnije za građane Srbije od toga ko je učestvovao u lokalnim izborima od ministra. Mislim da je važno reći da je posao i premijera i ministara da razgovaramo o tim temama i načinu na koji će se ovi ugovori odraziti na građane Srbije i privredu Republike Srbije. Još jednom kažem, i podsetiću vas da je, pošto sam bio učesnik i Svetskog poštanskog kongresa 2008. godine u Ženevi, kao i Svetskog poštanskog kongresa 2012. godine u Dohi, taj period obeležio ozbiljan rast onako kako je i obezbeđen i kontinuitet rasta Pošte Srbije posle 2012. godine, a upravo zahvaljujući poštovanju inovativnosti i razvoju, koji je doprineo i ukupnom Svetskom poštanskom savezu, pa je zbog toga Pošta Srbije dobija i nagradu „Zlatni sertifikat za kvalitet“, kao najbrže rastući poštanski operater u jugoistočnoj Evropi sa najbrže rastućim kvalitetom. To i treba reći ovde. Smatram da je ovo ozbiljan napredak. Da ste vi ovde izašli sa predlogom ovog zakona i rekli da je Vlada, u kojoj noseću odgovornost imala i DS, u periodu od 2008. do 2012. godine imala dobre stvari. Mi stajemo sada iza tih dobrih stvari, iza strategije na kojoj je učestvovala, i to jeste zaista napredak. Dakle, DS će glasati za neke od ovih predloga u kojima je i sama učestvovala. Neke od predloga, posebno oko vojne saradnje, koje ste i vi podneli kao predlog, svakako neće podržati, kao i ovaj predlog zakona i način na koji se sada poslanicima Republike Srbije plasira usvajanje Finansijskog plana Nacionalne službe za zapošljavanje. Hvala.
Reč ima ministar Gašić.
Gospodine Ćiriću, posle vašeg inspirativnog izlaganja, a znam da ste bili dugo godina generalni direktor Pošte Srbije i sada ste tamo zaposleni, u stručnom delu sigurno da ne mogu da vam odgovorim danas. Niko od nas, a verujem da niko od mojih kolega iz SNS, nije rekao da ništa nije valjalo u zemlji Srbiji u nekom prethodnom periodu. Pokušavamo da popravimo nešto što se pokvarilo u tom periodu. Kada kažete – zašto po hitnom postupku? Ova akta su u skladu sa Odlukom Svetskog poštanskog saveza i primenjuje se od 1. januara 2014. godine. Ovaj zakon je već bio u proceduri, ali zbog institucionalnih promena vraćen je ponovo, kao i onaj zakon o kome smo malopre pričali i koji mora ponovo da prođe kompletnu proceduru. Da li se slažem? Stručne službe, vidite sami, Pošta Srbije već sada sprovodi akta usvojena na ovom Kongresu iz 2012. godine, a imajući u vidu da se odnose na međunarodni poštanski saobraćaj. Pošta Srbije je spremna da sve te donete odluke sprovede. Pratimo sve pozitivne trendove u Pošti Srbije. Te usluge trodimenzionalne mreže se duboko implementiraju u Pošti Srbije. Ne znam šta bih vam više odgovorio. Ono što je moj predlog, a što je bio početak vašeg izlaganja bio, vi ste apriori već odbili da prihvatite Zakon o davanju za Nacionalnu službu za zapošljavanje zato što je to neko vama rekao. Mislim da je to u interesu građana Srbije, pre svega. Zašto? Prvo, Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama i dopunama Finansijskog plana Nacionalne službe za zapošljavanje samo je prilagođavanje onoga što se već nalazi u Zakonu o budžetu Republike Srbije za 2014. godinu, a koji je ova Narodna skupština već usvojila. Tada je u Finansijskom planu bilo predviđeno 1.667.000.000 dinara. Ovim rebalansom mi povećavamo to, što je dobra stvar, čini mi se, na 2.423.250.000. Zašto? Zato što sada kada smo sagledali sva preduzeća u restrukturiranju, kada smo sagledali sve ljude i građane Srbije koji su zainteresovani da dođu u Nacionalnu službu u narednih pet godina, primaju nadoknadu za to, primaju platu, vodi im se radni staž i da kroz pet godina odu u penziju. Mislim da time građanima Srbije bitno pomažemo. Ne razumem zašto nećete da glasate za nešto što je dobro i korisno za građane Srbije. Samo u 90 preduzeća u restrukturiranja, a koja su dužna da završe proces restrukturiranja do kraja ove godine, 2.689 korisnika se prijavilo. Ta sredstva idu upravo njima, da u narednih pet godina primaju lične dohotke, primaju penziono i socijalno i da kroz pet godina odu u penziju. Kažete troškovi, da, na kontu 425 su troškovi tekuće popravke i održavanja za preko 180 građevinskih objekata koje Nacionalna služba ima. Naravno, imaju veliki broj računarske opreme. Na kontu 426 su materijali. Trebamo da nabavimo obrasce za nezaposlena lica, stručne materijale, literaturu i sve što je potrebno. Ne vidim tu ništa, kako ste malopre rekli, zašto se predlaže 18 zakona, a jedan ministar ih brani, zato što nešto stoji ispod toga. Lako je to reći, ali ne vidim ovde ništa. Žao mi je vas je malo, pa i oni koji postave pitanje brzo izađu i ne mogu da vam odgovorim na sve što dobijam. Malopre je gospodin Đurić je postavio, pod tačkom 20. član 2b stalni partner sa kojim postoji veza slična braku prema zvaničnoj evidenciji u jednoj od ugovornih strana. O čemu se tu radi? To pitanje je malopre bilo, populacija itd. radi se o odredbi radno pravnog karaktera, a ne o pitanju iz oblasti porodičnog prava. Evo, vidite kako državni sekretari rade i dobijate sve odgovore, ne trebate vi ništa pismeno gospodine Stefanoviću da tražite. Sve dobijate istog trenutka kod nas, samo malo vremena vam treba. Hvala vam puno.
Hvala, ministre. Gospodine Babiću, po kom osnovu? (Zoran Babić, s mesta: Povreda Poslovnika, član 104.) Objasnite mi po kom osnovu.
Mislim da je gospodin Ćirić pogrešno protumačio moje reči kada sam govorio o tome da su ministri u Vladi pročitali i pre glasanja za svih 18 zakonskih predloga.
Izvolite.
Zahvaljujem se. U rukama, a živim u takvom sistemu i u takvoj državi i u takvom svetu gde su dostupne informacije, sve što se radi danas, ali i što se radilo pre dve, tri ili više godina, u rukama je odluka, imam saziv i objedinjenu raspravu potpisanu 27. februara 2012. godine. Ta objedinjena rasprava je podrazumevala 27 tačaka dnevnog reda. Dvadeset i sedam tačaka dnevnog reda koje ni Hudini ne bi mogao da spoji, jer one se odnose na protokole teškim metalima, na pomorski saobraćaj, na obrazovanje za socijalnu inkluziju, na puteve za deonicu Ljig-Boljkovci-Takovo, za odsumporavanje termoelektrane „Nikola Tesla“. Imamo i zaduživanje za most na Adi, imamo i to. Imamo razne stvari gde je 27 tačaka dnevnog reda spojeno u objedinjenu raspravu i to od onih kojima smeta sada 18. Tada su mogli da pročitaju, tada su mogli sve da shvate i sve da prihvate. Ali, imamo i pravo ljubavno pismo i to ljubavno pismo poslato u sutonu jednog lošeg režima. To ljubavno pismo je tako napravljeno da od šume ne vidiš drvo, a to drvo koje je trebalo videti u tih 27 tačaka objedinjene rasprave zove se Zakon o davanju garancije Republike Srbije u korist Societe Generale Banka Srbije ad Beograd, Erste banka itd, itd, UniCredit Banka Srbija i Aik Banka po zaduženju „Galenike“ ad Beograd. U sutonu jednog režima u 27 tačaka objedinjene rasprave koja tada nije smetala narodnim poslanicima, dobili smo zaduženje za skulpture, za „Velefarm“, za sve ono loše što je učinjeno u „Galenici“.
Hvala vam, gospodine Babiću. Molim vas gospodo narodni poslanici, ja vas molim da stvarno problem objedinjavanja tačaka dnevnog reda ne treba da iznosimo na takav nivo to su na kraju krajeva poslanici odlučili većina je odlučila. To što neko zamera to je njegov problem. Gospodine Stefanović po kom osnovu sada je replika. Vi hoćete repliku Ćiriću. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić. Izvolite.
Upravo ste potvrdili moju tvrdnju da ovo nije način i još jednom potvrđujete vašom argumentacijom da taj dnevni red nije bio logičan i slažem se sa tim. Vaša argumentacija je bila opravdanje za sadašnju tačku dnevnog reda i objedinjavanje 16 tačaka dnevnog reda, kako to ranije nije bilo dobro. Naravno da ranije nije bilo dobro, ali sada ste potvrdili na ni ovo danas nije bilo dobro. Nemam šta više tu da dodam.
Neću dozvoliti ovu repliku oko objedinjavanja tačaka dnevnog reda. Za mene je stvarno besmislena. Idemo dalje. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Imamo 18 spojenih tačaka i ne mogu da prihvatim nijedno razumno obrazloženje zašto to treba da se uradi. Pozivanje na prošlost, naravno da je bila loša, i 27 i 25 je potpuno besmisleno. Ovo je degradacija parlamentarizma i čudim se kako kolege poslanici priznaju na to da šta god da dođe iz Vlade, bilo koji predlog, da se to prihvati odmah. To nije dobro za parlamentarizam u Srbiji. To nije dobro za Srbiju generalno. Ne samo za ovaj saziv nego i za neku budućnost. To da imate 18 tačaka u objedinjenoj raspravi sa 13 različitih tema, evo da građanima Srbije bude jasno koje su to teme: zaštita tajnih podataka sa pet zemalja, socijalna sigurnost, ekonomska saradnja, Svetski poštanski savez, drumski saobraćaj, Centar za vode, posao članova porodica diplomata, srednjoročna prognoza vremena, veterina, zajam, mirovna misija i finansijski plan NSZ, kakve to veze ima jedno sa drugim? Onda možemo da spojimo sve tačke.
Gospodine Živkoviću, molim vas, to nije tema.
Ne mogu da promašim temu, 18 tačaka, šta god da kažem… (Isključen mikroofn.)
Gospodine Živkoviću, morate da me saslušate. Daću vam posle vreme. Objedinjavanje tačaka dnevnog reda nije tema rasprave. Na dnevnom redu su rasprave o sporazumima koji su ovde, koje je Vlada predložila. Molim vas, ako imate šta da kažete o sporazumima, izvolite. Nemojte govoriti o problemima objedinjavanja tačaka dnevnog reda. Izvolite, imate još tri minuta vremena.
Ne znam koje pravo dajete sebi da ocenjujete o čemu govorim. Ponavljam, kada imate 18 tačaka objedinjenih, onda o svemu može da se priča. Ovo obuhvata sve živo. Od postojanja sveta, do bilo koje teme. Imamo još neke sporazume koje smo očekivali da vidimo danas, recimo, Ugovor sa Mercedesom koji je obećan za današnji dan, za 8. septembar, sa vrha današnje vlasti. Čudi me da toga nema. To bi bilo potpuno prirodno da bude zajedno sa ovim sporazumom o veterini, sa Avganistanom ili o Centru za vode, ili izaberite sami kao sa švetskog stola, bilo šta od ovoga o čemu se danas govori. Naravno da je većina ovih sporazuma danas potrebna. Naravno da ćemo nas dvojica, poslanici NS da podržimo najveći deo svih ovih sporazuma i naravno da nećemo glasati za budžet NSZ zato što nećemo da nosimo na savesti takvu odluku, a ko mora ili ko hoće to razumem. To je politički pragmatizam. Naravno nema nikakvog razloga da se zadužujemo više nego što to sada radimo, tako da nećemo da podržimo ni zajam sa Međunarodnom bankom za obnovu i razvoj zato što će to dodatno da poveća našu zaduženost koja se inače svake sekunde podiže za 45 evra i to možete da vidite na naslovnoj strani sajta NS, tačno u ovoj sekundi kolika je zaduženost Srbije posle dve godine napredne vlasti. Loš primer koji postaje pravilo stvara probleme koji su nerešivi na jedan duži vremenski period. Nema potrebe, bar ne u parlamentu da se ubeđujemo da ima smisla da 18 tačaka brani jedan ministar, sa 16 službenika, sekretara i drugih činovnika koji ne mogu da kažu ni reč, jer je takav Poslovnik, a imali bi šta da kažu, jer poseduju i iskustvo i znanje iz tih oblasti. Ovo sada je jedno pozorište, jedna mala operetska predstava gde ovi ljudi kojih trenutno ima više nego poslanika SNS u sali, izigraju prateće vokale ili deo scenografije. To je srozavanje ugleda i Državne uprave i Vlade, a ne samo parlamenta. Nadam se da nećemo više imati ovakve primere loše organizacije i lošeg pristupa parlamentarizmu i vlasti u Srbiji uopšte. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, po Poslovniku. Izvolite.
Hvala. Povreda Poslovnika, član 107. Uvaženi predsedavajući, degradiranje parlamenta bilo bi, kada ovako upravo kao malopređašnji govornik, nazivate Skupštinu pozorištem i da vi ne reagujete, a pri tom i da se onako neverovatno glasnim tonom obraća vama, kao predsedavajućima. Kada već govorimo o degradiranju parlamenta, u vreme kada je neko bio premijer mi smo imali 300 poslanika u Skupštini. Nije se znalo ni ko glasa, ni ko ne glasa, a setimo se glasanja iz Bodruma, kako bi neka vlada opstajala, toliko o tom degradiranju parlamenta. Hvala.
Gospodine Đukanoviću, što se tiče reklamiranja povrede Poslovnika mogu samo da kažem da nisam obratio pažnju na to. Za mene je bila suština šta ovaj čovek pokušava. Ako smatrate da je zaslužio da se u danu za glasanje izjasnimo? (Ne) Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, poštovani ministre, poštovani saradnici ministra, takođe sam nezadovoljan zato što pojedine tačke nisu na dnevnom redu. Mislim da je ovih sporazuma malo, da treba štedeti vreme, da treba štedeti na porezu građana, da se ovde mogao naći još neki sporazum, a video sam da tu ima nekih sporazuma iz oblasti veterine sa Albanijom i voleo bih da je taj poljoprivredno-veterinarski projekat ovde. Kada je bilo govora o veterini, prethodni kolega, moj profesionalni kolega, pokazao je u mom smeru, nisam lekar te vrste, ne mogu da pružam takve medicinske usluge, ali što se tiče veterine, voleo bih da se nađe još poneki sporazum. Takođe sam nezadovoljan što ovde nema sporazuma sa Francuskom, sporazum o kalemarstvu i vinogradarstvu. To bi bio jako zanimljiv sporazum i mislim da bi moj prethodni kolega i te kako voleo da se on nađe. Govoriću o sporazumima sledećim redom. Prvo ću govoriti o zajmu da neću glasati za njega, evo, kao pripadnik, kako me optužuju vladajuće većine, a vladajuća većina takođe zna da ima mnogo tih zakona i predloga za koje ja ne glasam. Dakle, ovo je za razliku od nekih bivših vladajućih koalicija, dozvoljeno da svako misli svojom glavom, da ne mora da ide u predsedništvo po svoje mišljenje i da može da glasa kako hoće i da grupa poslanička može da bude i demokratska iznutra. Dakle, ja sam poslanik Narodne seljačke stranke, pripadam poslaničkoj grupi SNS, ali zadržavam pravo da imam drugačiji stav, kao što svaki poslanik SNS ima pravo da izloži svoj stav, da po svoje mišljenje ne ide, kao što su ranije išli, u predsedništvo, u vladu ili u partiju. Dakle, poslanici koji to pravo ne koriste, to je greška do njih a ne do neke slobode koja se ovde spočitava, da nismo dovoljno demokratski. Evo, ja neću glasati za ovaj zajam za Agenciju za sanaciju banaka. Reći ću zašto, zbog Razvojne banke Vojvodine i zbog Agrobanke. Glasao bih da štediše i dalje mogu da osiguravaju svoje depozite u visini 50 hiljada evra, ali se bojim da tajkuni, prijatelji prethodnog režima, odnosno političari na vlasti, koji su bili u prethodnom režimu, imaju svoje prijatelje tajkune koji su iz tih banaka ispumpali milione, desetine i stotine miliona evra i Agencija za osiguranje depozita je garantovala upravo za te kredite, tako je novac odatle ispumpan. Sada podizanjem zajma, mi zadužujemo narod. Kad se država zadužuje, narod piše menice. Neću da glasam da zadužim milione građana, da bi amnestirao milionere. Neću da glasam za to iz razloga što smatram da nisu dovoljno kažnjeni oni koji su napravili problem u Razvojnoj banci Vojvodine i oni koji su napravili problem u Agrobanci. Dakle, radi se o ljudima koji su bili premijeri i guverneri Narodne banke. Samo da vas podsetim da će manjinski akcionari iz Agrobanke da nas tuže zato što su osnivanjem nove Agrobanke ostali oštećeni i već su se obratili međunarodnim sudovima. Iz tog razloga što nisu dovoljno kažnjeni, a oni su se tako ponašali da više nisam u mogućnosti da procenim sa koje strane šaltera su pljačkane te banke. Dakle, čak mislim da je administracija AP Vojvodine, razmišljajući kako da opljačka banku rešila da je ne opljačka, nego da Metals banku otvori u Razvojnu banku Vojvodine i da na takav način dođu do novca. Taj novac je pre svega koristila politička elita, koristili su njihovi prijatelji tajkuni. Nisu dovoljno kažnjeni i ja sa ovog mesta takođe tražim da se te istrage ubrzaju, da oni na određen način budu privedeni pravdi i onda ću vrlo rado glasati da se država zaduži za 200 miliona da bi malim štedišama mogli da nadoknadimo i obezbedimo da 50 hiljada njihova štednja bude osigurana. Ponavljam, ne mogu da glasam za milionere, na štetu miliona građana. I stoga tražim da se do kraja ispita odgovornost onih koji su doprineli da Agrobanka pređe u novu Agrobanku, da Metals banka pređe u Razvojnu banku Vojvodine, da bude lak plen političara i njihovih prijatelja tajkuna, koji su uglavnom bili majstori tranzicije i pre toga opljačkali celokupan društveni kapital. Vi se predsedavajući možete na mene žestiti, međutim ovaj zajam koji se podiže od 200 miliona dolara se upravo diže za te namene o kojima govorim, što imam pravo da govorim o tom sporazumu. Nadalje, što se tiče veterine, u potpunosti podržavam, a tu je kolega iz Uprave za veterinu koji je merodavan, u potpunosti podržavam saradnju sa Azerbejdžanom. Voleo bih da imamo saradnju iz veterine sa svim zemljama, s obzirom da su zarazne bolesti jako prenosive, s obzirom da već znamo o ptičijem gripu sve, znamo o svinjskom gripu sve, da znamo sve o PJU groznici, da znamo sve i o eboli. To su bolesti koje se sa životinja mogu preneti na ljude. S tim u vezi, treba podržati svaki sporazum koji je naša zemlja potpisala za vreme bilo koje vlade, za vreme sadašnje Vlade i budućih vlada, svaki takav sporazum treba svi da podržimo s obzirom da na takav način ne spašavamo samo ugroženo zdravlje stoke, nego na takav način spašavamo i ljude koji mogu biti zdravstveno ugroženo preko bolesti životinja. Ebola je poslednja bolest i zato želim da zahvalim ovom prilikom Upravi za veterinu i Ministarstvu, na čiji rad sam imamo mnoge zamerke, i to ovi koji su na Odboru za poljoprivredu znaju, ali ovom prilikom o pitanju ebole su preduzeli preventivne mere da se naša država u potpunosti zaštiti karantinskim nadzorom od svake moguće pojave na ovoj teritoriji. Dakle, osim što kritikujem, umem i da pohvalim onaj deo koji je Uprava za veterinu dobro uradila. Mislim da i ovaj ugovor ide u pravom smeru. Što se tiče Vojske, podržavam sve sporazume, ali mislim da nam Vojska nije onakva kakva bih ja voleo da bude i da to nije krivica sadašnje postave i sadašnjeg ministra. Ja sam seljak čovek, mi na selu smo najviše voleli vojsku. U takvom društvu smo i odrasli gde je bilo sramota na selu živeti, sramota je bilo otići na regrutaciju ne služiti vojni rok. Retki su pojedinci koji su pokušali da izbegnu vojni rok. Bilo je više ljudi koji nisu zadovoljavali zdravstvene standarde i nisu mogli da služe vojni rok, a želeli su na razno-razne načine da dokažu da su sposobni da služe vojni rok. Međutim, postoje pojedinci koji su izbegavali služenje vojnog roka, koji doduše nisu bili svo vreme seljaci, već jedno dve-tri godine da uzmu subvencije. Oni su recimo 1979. godine se potrudili svojski lažnim dijagnozama da budu oslobođeni vojnog roka. Nisu želeli da služe državi, ali su kasnije želeli da rukovode i da se služe državom, što je za mene kao zemljoradnika i seljaka profesionalno, ne onih karakternih, za mene je takvo ponašanje bilo neprihvatljivo. Danas smo upravo slušali kritike sa te strane. Doduše nisu se ticali vojnih sporazuma, jer najverovatnije onaj ko nije služio vojsku, u mojoj generaciji je to bilo sramota. Smatralo se da muškarac nije bio dovoljno dovršen ako nije služio vojni rok, pa smo se takmičili ko će služiti mornaricu 18 meseci, pa ko će služiti gardu, ko će služiti…
Marjane, molim vas, nije sada predmet služenje vojnog roka, nemojte molim vas.
Gospodine predsedavajući, ovde su pričali o žurkama, o vežbama…
Razumem vas, ako iko može da vas razume, ja vas mogu razumeti u tom smislu, ali nije predmet služenje vojnog roka, predmet su rasprave o sporazumima. Molim vas lepo, vratite se na sporazum.
Moram da napravim neki uvod, kao vojnik koji je služio 15 meseci, koji razume sve ove vojne sporazume, za razliku od nekih koji su izbegli služenje vojnog roka. Dakle, u potpunosti želim da podržim vojne sporazume kojima se makar minimalno diže bojeva gotovost naše vojske i govorim o razlozima zbog čega vojska sklapa te sporazume. Ne sklapamo ih valjda da dižemo tuđu bojevu gotovost, valjda idemo u smeru, da opet obnovimo služenje vojnog roka, makar da se narod obučava u najbližoj kasarni. Da budemo ponovo neka vojska, jer ja sam bio u jednoj velikoj zemlji čija je vojska razorena, da bi se kroz razaranje vojske razorila ta država. Kad se razorila država uništena je ekonomija ove zemlje i zbog togasada imamo stanje koje imamo. Zato podržavam ove sporazume i mislim da za vojsku treba daleko više dati od ovih sporazuma, da treba obnoviti služenje vojnog roka, makar da se on služi u najbližoj kasarni da bi imali rezervni sastav, da bi imali civilnu zaštitu, da bi mogli makar da se branimo od poplava, da bi mogli makar da se branimo od eventualnih teritorijalnih pretenzija od ovih vojski okolo koje su od rulje napravili vojsku, dok su pre nas ovi od vojske napravili gotovo ništa. Dakle, govorim da sporazumi nisu dovoljni, da ubuduće moramo da pravimo i državu, da mi moramo vreme da provodimo u trudu, znoju i muci, da podignemo državu, da podignemo vojsku, jer ko ne hrani svoju vojsku, hraniće tuđu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući Arsenoviću, ministar nije tu, poštovane gošće i gosti, danas učestvujemo…
Gospodine Pavićeviću, mogu, ako vam je bitno da bude ministar, mogu da učinim presedan da zamolim sledećeg narodnog poslanika koji želi da diskutuje, a vi da se javite posle.
Smatram da je veoma važno da ministar bude tu,ali evo pošto ministar ovde sada ima veliki broj saradnica i saradnika, moje očekivanje je da će oni da mu prenesu o čemu je ovde bilo reči, da ne bismo remetili neki red u ovoj Narodnoj skupštini. Dakle, danas učestvujemo u raspravi o sledećim tačkama dnevnog reda: tačka 1. – Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Slovenije o razmeni i uzajamnoj zaštiti tajnih podataka (aktom 05 broj 011-5996/2014 od 23. juna 2014. godine); tačka 2. –Predlog zakona o potvrđivanju bezbednosnog Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine (aktom 05 broj 011-5997/2014 od 23. juna 2014. godine); tačka 3. - Predlog zakona o potvrđivanju bezbednosnog Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Republike Makedonije o razmeni i uzajamnoj zaštiti tajnih podataka (aktom 05 broj 011-6853/2014 od 9. jula 2014. godine);tačka 4. - Predlog zakona o potvrđivanju bezbednosnog Sporazuma između Republike Srbije i Češke Republike o razmeni i uzajamnoj zaštiti tajnih podataka (aktom 05 broj 011-5998/2014 od 23. juna 2014. godine, poštovani ministre Gašiću, dobro došli); evo Napredna stranka reaguje, čim ministar dođe ili je aplauz ili je neka komešanje. Ne znam šta se dešava. Tačka 5. - Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade SAD u vezi sa bezbednosnim merama za zaštitu tajnih vojnih podataka (aktom 05 broj 011-7950/2014 od 1. avgusta 2014. godine, poštovani predsedavajući generale Arsenoviću); tačka 6. - Predlog zakona o potvrđivanju između Republike Srbije i Mađarske o socijalnoj sigurnosti (aktom 05 broj 011-7472/2014 od 10. jula 2014. godine, poštovani narodni poslanici); tačka 7. - Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o trgovini i ekonomskoj saradnji između Republike Srbije i Republike Tunis (aktom 05 broj 011-6614/2014 od 7. jula 2014. godine); tačka 8. - Predlog zakona o potvrđivanju akata svetskog poštanskog saveza (aktom 05 broj 011-7036/2014 od 11. jula 2014. godine); tačka 9. poštovani predsedavajući Arsenoviću - Predlog zakona o potvrđivanju između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Italije o uzajamnom regulisanju međunarodnog drumskog prevoza putnika i stvari (aktom 05 broj 011-7695/2014 od 18. jula 2014. godine); potom tačka 10. - Predlog zakona o potvrđivanju između Vlade Republike Srbije i Vlade Savezne Republike Nemačku o prevozu putnika i stvari u međunarodnom drumskom saobraćaju (aktom 05 broj 011-7695/2014 od 18. jula 2014. godine). Poštovani gospodine Arsenoviću, pet minuta mi je proteklo, a da sam uspeo samo da pročitam nazive prvih 10 od 18 tačaka o kojima mi danas treba da raspravljamo. Da li to, poštovani predsedavajući Arsenoviću, ima smisla da radimo u ovoj Narodnoj skupštini? Hvala.
Izvolite gospodine ministre.
Da sam znao profesore Pavićeviću da ćete da čitate, ne bih ja ovo sve čitao nego bih skratio za toliko. Slušao sam svaku vašu reč kada sam bio vani, da znate da nisam propustio ništa, a naravno moje saradnici su mi spremili sve ovo što vas interesuje. Kada je uspostavljanje i šta su benefinti potpisivanja sporazuma sa SAD, pročitaću vam pet stvari koje su jako bitne, a u tom kontekstu možete da gledate i ove sporazume koje imamo sa Slovenijom i sa Mađarskom. Nije to bukvalno, kako ste predstavili razmena tajnih podataka samo, uspostavlja se pravni okvir koji omogućava saradnju ugovornih strana dveju vlada i za implementaciju toga su odgovorna dva ministra odbrane. Prvo, stiče se odlična referenca i sve ostale partnere u svetu, kod svih ostalih partnera u svetu za saradnju u ovoj oblasti, kada je u pitanju razmena poverljivih podataka. Unapređenje saradnje vojnih i obaveštajnih službi. Unapređenje saradnje u oblasti istraživanja i razvoja. Vojska Srbije će moći da učestvuje u mnogim vežbama međunarodnim i aktivnostima koje su do sada zato što nismo imali potpisan ovaj sporazum bile restriktivne, zbog poverljivih sadržaja obuke. Naravno, šesto, nije obavezujuće u smislu neophodnosti razmene poverljivih podataka nego samo stvara preduslov i garancije da će u slučaju razmene podataka poštovati se standardi i određene procedure. Znači, mi ovim Vojsku Srbije, Republiku Srbiju, Vladu Republike Srbije stavljamo u jedna viši kontekst odnosa sa mnogim zemljama sveta. Znate, time kad potpišete sa SAD, otvara vam se širok spektar zemalja koje nisu mogle sa nama pre tog sporazuma da potpišu slične sporazume. Hvala.
Vi sigurno želite repliku, gospodine Pavićeviću? Ne vidim osnov replike. Ne, ne možete, molim vas.
Poslovnik.
Po Poslovniku? Hajde da vidimo.
Poštovani narodni poslanici, poštovani predsedavajući Arsenoviću, poštovani ministre gospodine Gašiću, poštovane gošće, poštovani gosti, ukoliko mi ne date sada pravo na repliku gospodine Arsenoviću, smatram da ćete da prekršite član 104. Poslovnika, kojim se predviđa da narodni poslanik ima pravo da reaguje kada ga ministar koji brani neki predlog zakona pogrešno interpretira. Smatram da je mene gospodin Gašić upravo sada, čitajući ovaj tekst, pogrešno interpretirao. Želim sada da odgovorim gospodinu Gašiću i prema Poslovniku, članu 104, gospodine Arsenoviću, imam pravo. Da li mi dozvoljavate da nastavim da govorim? Evo, ja ću onda poštovani ministre da vam kažem – gospodin Arsenović mi je dao reč. Vi ste gospodine Gašiću sada reagovali na…
Ne, gospodine Pavićeviću.
… prvih deset tačaka našeg zajedničkog jedinstvenog pretresa, ali, evo, ja vas pitam – šta je sa tačkom 11. koja glasi – Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji Vlade Republike Srbije i Vlade Crne gore…
Gospodine Pavićeviću, molim vas. Ja sam vas isključio, gospodine Pavićeviću. Neću da dozvolim. Moja jedina sledeća mera je da izreknem opomenu, a ja to neću. Ne bih želeo, zapravo. Ako me prinudite, onda ću morati. Nemojte zloupotrebljavati Poslovnik. Vi ste pokušali da reklamirate povredu Poslovnika, ali nemojte prelaziti na repliku. Ja ću da vam kažem da tim istim članom 104, na koji ste se vi pozvali, da ga ne citiram i ne čitam već ko zna koji put u ovoj Skupštini, vi dobro da znate, pored svih prava koja su predviđena stavom 1. i 2, predzadnji stav stoji gde kaže da predsedavajući odlučuje o pravu na repliku. To je tačka, molim vas i vi po tom osnovu ne možete da reklamirate povredu Poslovnika. No, i pored toga, ja sam vam dao da reklamirate, vaše je pravo, znači, ja smatram da nisam povredio Poslovnik, a vaše je pravo jedino da se izjasnite da u danu za glasanje glasamo o povredi Poslovnika. Vi se izjasnite. Želite li, da ili ne?
To je neophodno.
Neophodno je. Dobro, želite. Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Nenad Milosavljević. Prijavite se samo, molim vas. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre i uvaženi gosti, poštovane kolege poslanici, u okviru ovog zajedničkog pretresa osvrnuo bih se pre svega na Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Srbije i Organizacije za obrazovanje, nauku i kulturu Ujedinjenih nacija UNESKO u vezi sa osnivanjem centra za vode, za održivi razvoj i prilagođavanje klimatskih promena kao centra druge kategorije pod pokroviteljskom UNESKO. Klimatske promene su prirodni fenomen planete i njenog kosmičkog okruženja. Planeta i njeno kosmičko okruženje su živi ambijent definisan neprekidnim fizičkim promenama i procesima, o kojima se još uvek malo pouzdano zna, ali su ti procesi očigledni. Prvi čovek u svetu koji je naučno objasnio prirodu klimatskih promena je srpski naučnik Milutin Milanković. Milanković je tokom prve polovine 20. veka pre svega teoretski objasnio da su klimatske promene prirodan proces planete i njenog okruženja i da imaju cikličan karakter. Pojednostavljeno govoreći, Milanković je objasnio da su klimatske promene deo zemljine prirode i da dolaze u cikličnom vremenskom periodu. Kasnije, konkretna eksperimentalna istraživanja su potvrdila tvrdnje Milankovića, te je njena teorija postala osnovna teorija nauke o klimatskim promenama. U moderno vreme, međutim, klimatske promene su postale jedan od najvećih prostora za moguće manipulacije. Tako se stiče utisak da su klimatske promene veoma moćno političko sredstvo u odnosima razvijenih i nerazvijenih zemalja. Pod izgovorom da su klimatske promene posledice ljudskih grešaka, celom svetu se nameću obavezna pravila tzv. spasenja planete. Ovako prihvaćene teze su nažalost veoma često deo interesa nekih razvijenih država, a multinacionalne kompanije neosporno ostvaruju velike zarade. Kako to postižu? Opasnost od klimatskih promena danas ima učešće u poreskim opterećenjima koji pak utiču na formiranje cena gotovo svih proizvoda, počev od benzina na benzinskim pumpama, do cena hrane na pijacama. To su ogromni budžetski prihodi koji prate čitav spektar njihovih zakonskih regulativa, tačnije novih zakonskih ograničenja koja u odsustvu tradicionalne ideologije postaju nova ideologija. Cenu za sve to naravno plaća običan čovek. Globalnim sporazumom iz Kjota sredinom devedesetih godina prošlog veka o kontroli klimatskih promena, stvorena je globalna ideologija o potrebi kontrole otrovnih gasova, koji se smatraju jednim od najvećih planetarnih zagađivača. Tako je pod obrazloženjem da klimatske promene izazivaju ljudska aktivnost, drugim rečima industrija i poljoprivredna proizvodnja. Svakoj zemlji određena je kvota otrovnih gasova, nažalost. Ovo nije značilo smanjenje otrovnih gasova, nego je samo to postao novi prikriveni oblik globalne trgovine, tako da razvijene zemlje imaju pravo da ispune svoju kvotu ne smanjivajući otrovne gasove, nego kupovinom viška kvote od nerazvijenih zemalja koje niti imaju razvijenu industriju, niti poljoprivredu, niti emituju otrovne gasove u meri štetnoj po okolinu. To je prosto, nažalost, postao ozbiljan posao kojim trguju privatne kompanije. Istovremeno, svedoci smo činjenice da zemlje, najveći emiteri otrovnih gasova nisu potpisnici Kjota sporazuma. Klimatske promene su prvi put korišćene u ovom kontekstu sedamdesetih godina prošlog veka kada se zapad suočio sa prvom savremenom ekonomskom krizom. Tada se tvrdilo da ljudsko ponašanje i nekontrolisani ekonomski razvoj dovodi do globalnog zahlađivanja, tj. da Zemlji preti novo ledeno doba. Trideset godina kasnije, u uslovima nove ekonomske krize, sa istim argumentima se tvrdi da dolazi do globalnog otopljavanja. Glavni naučni izvor savremene teorije o globalnom otopljavanju je bio tim Univerziteta u Noriču u Engleskoj. Otkriveno je međutim da je taj tim davao sumnjive podatke i da je svoju teoriju kojom je hranio političke elite, temeljio na neistinama. Uz to, omiljeni instrument plašenja ljudi klimatskim promenama su i priče o topljenju leda na Severnom polu. Pokazalo se međutim da je sada na Severnom polu leda više nego ikad. Stvarni problem savremenog života se naravno prećutkuje. Stvarni problem su problemi prljave tehnologije i zagađivanja mikro životne sredine. Kao što je Milanković i objasnio, a što su kasnije eksperimentalno potvrdila istraživanja, klimatske promene su deo prirode i ljudska aktivnost ne može globalno ugroziti prirodu. Zemlja od Sunca dnevno dobija toliko energije da je skoro nemoguće ugroziti planetu, a uz to samo 7% Zemlje je naseljeno, ali lokalne mikro sredine mogu biti itekako ugrožene nekontrolisanim razvojem i korišćenjem prljavih tehnologija i neodgovornim ponašanjem ljudi prema svojoj životnoj okolini. Problem je dakle u zaštiti kontrolisanih životnih sredina, u planiranju održivih i sa prirodnim resursima usklađenim ekonomskim razvojem, pre svega uklanjanjem prljavih tehnologija i razvojem modernih tehnoloških rešenja. Polazeći od svega navedenog, smatram da je veoma važno da je na svetskom nivou, i to od strane organizacije UN UNESKO, osnovan Centar za vodu, održivi razvoj i prilagođavanje klimatskih promena, a kod nas će se ovakav centar osnovati pri relevantnoj naučnoj ustanovi kakva je Institut „Jaroslav Černi“, što je ujedno veliko priznanje našoj nauci. Upravo ovako naučni i kompetentan način bavljenja mikroklimatskim promenama, predviđenim mogućim prirodnim nepogodama u funkciji zaštite stanovništva, doprineće smanjenju nepredvidivih pojava i njihovim katastrofalnim efektima. Srbija sa svojim svežim iskustvom sa elementarnim nepogodama svakako treba da ima ovakav centar. Zato će poslanička grupa SPS podržati ovaj predlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Milosavljeviću. Reč ima narodni poslanik Milovan Drecun. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, ministre, gosti, kolege narodni poslanici, želim da dam nekoliko napomena u vezi učešća pripadnika Vojske Srbije u vojnoj operaciji EU u Centralnoafričkoj Republici i da istaknem jedan širi značaj koji ova operacija ima za evropske aspiracije Srbije, a koji smo, čini mi se, svi ovde zajedno zapostavili. Naime, kada pogledamo Poglavlje 31. koje se odnosi na usklađivanje naše politike sa zajedničkom, spoljnom, odbrambenom i bezbednosnom politikom, onda vidimo da je učešće naših vojnika u misijama EU od presudnog značaja za ocenjivanje našeg napretka. U izveštaju o napretku Srbije u procesu evropskih integracija za 2013. godinu Evropska komisija je navela da su pripreme u oblasti zajedničke bezbednosne i odbrambene politike na dobrom putu i istakla posvećenost Srbije za učešće u operacijama za upravljanje krizama EU. Dakle, možemo očekivati u narednom periodu da će svako naše učešće u misijama EU biti ključan element za ocenu našeg napretka u Poglavlju 31. Kada ste, gospodine ministre, nedavno bili u ovom domu, ja sam dobronamerno sugerisao da se razmotri mogućnost da povećamo učešće pripadnika naše vojske upravo u misijama EU, imajući u vidu očekivani neophodan napredak Srbije u Poglavlju 31. Tada ste mi rekli da je potrebno da znam da misiju EU sami finansiramo. Vidim da je sada taj problem prevaziđen, što me jako raduje, i da će EU sama snositi troškove opremanja medicinskim neophodnim tehničkim sredstvima naše misije. Sem toga, da se shvati značaj učešće misije u EU, treba imati u vidu još dva potrebna podatka. Ne sporim da ova misija spada u visoko rizične misije, imajući u vidu da je na severu Centralnoafričke Republike proglašena muslimanska država Severni Ubangi, imajući u vidu da je nigerijska džihadistička teroristička formacija „Boko Haram“ objavila da će odgovoriti navodnom krstaškom ratu koji EU vodi protiv muslimanskog stanovništva u Centralnoafričkoj Republici, ali i imajući u vidu sastav našeg osoblja, mislim da će ono biti pod minimalnim rizikom. Uostalom, svaka misija kada se šalje u krizno područje nosi određene rizike. No, ono što želim da vas podsetim su sledeća dva elementa. Ministarstvo odbrane je, pretpostavljam da vam je poznato, zaključilo Administrativni ugovor 13. decembra 2013. sa Evropskom odbrambenom agencijom koja obavlja vojno istraživanje za potrebe EU i planira razvoj. Ta saradnja je od posebnog bitnog značaja za evropske aspiracije. Srbijadovodi se u kontekst misija o kojima govorimo. Sem toga, Ministarstvo odbrane i Vojska Srbije razmatraju, koliko je meni poznato, mogućnost učešća u konceptu borbenih grupa EU. Samo da malo pojasnim. Ako se ne varam, sredinom 2010. godine je bila nezvanična inicijativa da se formira borbena jedinica Zapadni Balkan u kojoj bi bili vojnici iz Srbije, Makedonije, Crne Gore, BiH i Hrvatske, koja bi bila u okviru vojnog elementa EU i išla bi u misije EU. Mislim da bi tu ideju trebalo inovirati, maksimalno je podržati i raditi na formiranju te borbene grupe. Uostalom, želim da citiram generala Anrija Bantežu. Pre nekoliko godina je dao izjavu kao predsedavajući Vojnog komiteta, koje je glavno vojno telo EU. Inače to telo čine šefovi generalštabova iz zemalja članica EU i ono pruža preporuke iz vojnog domena u Saveta Evrope i nadgleda vojne operacije EU. General Banteža kaže da bi EU veoma cenila kada bi se Srbija uključila u mirovne operacije EU. Uključila se i mi sada treba što više da se uključujemo. Srbija bi mogla, kaže general, da da i direktan doprinos učešćem u našim borbenim grupama za brz odgovor. Upravo govorimo o ovim borbenim grupama koje bi onda mogle da se pojave, odnosno borbena grupa „Zapadni Balkan“ da se pojavi u mirovnoj misiji. Što više sarađujete više ćete se približiti toj svojoj prirodnoj evropskoj porodici, kaže general Banteža. Inače, te borbene grupe o kojima se govori su dostigle punu operativnu sposobnost 2007. godine, ali do sada nisu korišćene, a mogu da se koriste samo u hitnim slučajevima, poput prirodnih humanitarnih katastrofa. Zemlje učesnice tih borbenih grupa ne moraju biti članice Unije, poput Norveške, Turske, Ukrajine, Makedonije, Hrvatske, ako se ne varam, bila je, ali ona je sada članica Unije, učestvuju u pojedinim borbenim grupama. Svaka od tih grupa je veličine ovećih bataljona i za 15 dana se mogu slati i do 6.000 kilometara od Brisela. Hoću da kažem da u potpunosti podržavam i ohrabrujem Ministarstvo odbrane i Vladu Republike Srbije da unapredite, intenzivirate saradnju sa EU na ovom planu, jer ono što nas u narednom periodu očekuje je svakako veoma važno usaglašavanje Poglavlja 31. i merenja našegnapretka. Sem toga, učešće u ovim misijama može da nam stvori manevarski prostor da bismo izbegli geopolitičke zamke kao što je, recimo, praćenje politike EU po pitanju ukrajinske krize. Dakle,na drugom pravcu možemo učešćem u misijama EU da relaksiramo sve ono što bi moglo da bude jedna otežavajuća okolnost u merenju našeg napretka u ostvarivanju Poglavlja 31. Hvala vam.
Reč ima ministar u Vladi Bratislav Gašić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Drecun. Vlada Republike Srbije na čelu sa premijerom Aleksandrom Vučićem jeste opredeljena ka evropskom putu, ali to što je doneto 2010. godine od strane bivše vlasti nije više aktuelno i mi vojnike Vojske Srbije ne želimo da šaljemo u nikakve takve borbene grupe. Mi želimo da učestvujemo u mirovnim operacijama i da naši vojnici budu maksimalno zaštićeni. Tačno je da mi zajedno na putu ka EU pratimo i zajedničku bezbednost, jer je to jedan od uslova, ali to nije obaveza da se uđe u borbene grupe EU koje ona formira, tako da u tom delu da razjasnim. Znači, obaveza nije da se uđe u borbene grupe i to uopšte nije u ovom trenutku aktuelno u Vojsci Srbije. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Gašiću. Reč ima narodna poslanica Sonja Vlahović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre i gosti, dame i gospodo poslanici, sa velikim zadovoljstvom ću podržati sve predloge zakona o potvrđivanju sporazuma, akata, ugovora koji se nalaze na današnjem dnevnom redu. Predlažem poslanicima Narodne skupštine Republike Srbije da prihvate Predlog zakona o potvrđivanju akata Svetskog poštanskog saveza, jer smo u obavezi, po Ustavu Republike Srbije na osnovu člana 99. stav 1. tačka 4) da potvrđujemo međunarodne ugovore. Ne mogu da kažem da je ovo samo formalnost, već ispunjavanje međunarodne obaveze Republike Srbije kao člana Svetskog poštanskog saveza. Državna delegacija, odnosno opunomoćeni predstavnici, zastupajući stavove i interese Republike Srbije, na 25. Kongresu Poštanskog saveza su usvojili akta: Opšti pravilnik Svetskog poštanskog saveza, Svetska poštanska konvencija, Završni protokol Svetske poštanske konvencije, Aranžman o poštansko-finansijskim uslugama. Opšti pravilnik se odnosi na uređenje operativnog rada Svetskog poštanskog saveza i njihovog organa. Svetska poštanska konvencija i njen Završni protokol sadrži zajednička pravila koja se primenjuju u međunarodnom poštanskom saobraćaju. Konvencija takođe sadrži i odredbe koje se odnose na pismonosne pošiljke i pakete. Aranžman o poštansko-finansijskim uslugama propisuje odredbe kojima se uređuje obavljanje poštansko-finansijskih usluga između država članica Svetskog poštanskog saveza koje su potpisnice ovog aranžmana. Sva akta su obavezujuća za nas kao državu članicu Svetskog poštanskog saveza. Pored svih prednosti i uređenja i zajedničkih pravila o međunarodnom poštanskom saobraćaju, posebno bih istakla arbitražne postupke u slučaju da se spor mora rešiti arbitražom između država članica. Poglavlje peto, član 153, npr. tačka 8). Ako jedna ili obe strane u arbitraži u roku od tri meseca od dobijanja najave za pokretanje arbitraže ne imenuju arbitra ili arbitara, međunarodni biro, ukoliko je to neophodno, poziva članicu u docnji da imenuje arbitra, ili sam imenuje istog automatski. Međunarodni biro neće biti uključen u donošenju odluke, osim ako to strane zajedno zahtevaju. Tačka 11). Odluka arbitra ili arbitara se donosi većinom glasova i dostavlja se međunarodnom birou i stranama u roku od šest meseci i od dana objavljivanja najava za pokretanje arbitraže. Tačka 13). Odluka arbitra ili arbitraže je konačna ili obavezujuća za obe strane i ne podleže žalbama. Inače, strane u arbitraži su dužne da sprovode odluke bez odlaganja. Država članica je odgovorna da osigura da ovlašćeni operater sprovodi odluku arbitra ili arbitara. Na ovaj način je zagarantovano pravo i zaštita država članica a korisnicima poštanskih usluga je obezbeđeno pravo na univerzalnu poštansku uslugu svim fizičkim i pravnim licima na jedinstvenoj poštanskoj teritoriji pod jednakim uslovima. Prihvatanje ovog predloga zakona je ne samo međunarodna obaveza, već i obaveza zaštite interesa Republike Srbije kao članice Svetskog poštanskog saveza. U Danu za glasanje podržaću sve predloge zakona o potvrđivanju sporazuma, akata, ugovora, odluka. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospođo Laković. Reč ima narodna poslanica Gordana Topić. Izvolite, gospođo Topić.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, poštovani gosti, narodni poslanici, sporazumevanje, ugovaranje ili dogovaranje vuče korene iz doba najstarije ljudske civilizacije, bilo da su dvostrani bilateralni ili višestrani multilateralni ugovori, važno je da imaju zajednički interes za ugovorene strane. U skladu sa tim, u svom obraćanju nešto više ću reći o Sporazumu o prevozu putnika i stvari u međunarodnom drumskom saobraćaju sa SR Nemačkom. Mi smo kao država otvoreni za saradnju sa celim svetom, kako bismo našim građanima omogućili bezbednije putovanje, približili različite kulture, olakšali mogućnost poslovanja. Sporazumom sa SR Nemačkom zasigurno je stvoren pravni okvir za unapređenje bilateralnih, trgovinskih i ekonomskih odnosa, utvrđivanjem bilateralnih i tranzitnih prevoza stvari i putnika, kao i prevoz stvari za treće zemlje u skladu sa evropskom regulativom i regulativom međunarodnog transportnog foruma, čije su članice i Republika Srbija i Republika Nemačka. Poznato je da se između Srbije i Nemačke ostvaruje ne samo veliki promet robe, već i putnika, što zbog naših ljudi koji se tamo nalaze na privremenom radu, što zbog turističkih poseta. Upravo zbog velikog intenziteta u drumskom saobraćaju, bilo je neophodno izmeniti trenutno važeći Sporazum iz 1964. godine, koji je poslednji put izmenjen 1976. godine. Zbog toga je opravdan zajednički stav i interes obe države da on mora biti u skladu sa savremenom evropskom regulativom, naročito sada kada se Srbija nalazi na putu evrointegracija. Našim evrointegracijama, slobodno mogu reći, svojim integritetom, političkim stavom i odlučnošću, poseban doprinos u svim oblastima i sektorima daje naš prvi potpredsednik Vlade i ministar inostranih poslova Ivica Dačić, što je i dobrim delom doprinelo otvorenoj saradnji zemalja članica EU, kao i drugih zemalja širom sveta sa Srbijom. U okviru toga, posebno moram istaći i Nemačku, koja je Srbiji izuzetno važan privredni partner. Upravo zbog svega toga, sam tekst sporazuma je veoma precizan i jasan i u njemu su definisani svi neophodni odnosi koji su potrebni za regulisanje međunarodnog drumskog saobraćaja. Tako su sporazumom u režimu dozvola predviđeni linijski, povremeni i naizmenični prevoz. U okviru sporazuma regulisano je i pitanje kabotaže, što podrazumeva prevoz putnika od mesta polaska do mesta odredišta koje se nalazi na teritoriji jedne strane države ugovornice ne može se obavljati autobusima registrovanim na teritoriji druge strane ugovornice, što bi značilo da autobusi registrovani u Republici Srbiji koji imaju dozvolu za međunarodni prevoz u bilateralnom sporazumu Republike Nemačke ne može na njenoj teritoriji obavljati usluge prevoza za novac. Pored prevoza putnika, sporazum se odnosi i na prevoz stvari, gde se razlikuje prevoz stvari u komercijalne svrhe, za koje je potrebna dozvola na osnovu međunarodnog sporazuma koji su obavezujući za sve strane ugovornice. Izdaje se kao pojedinačna ili vremenska, koja važi 13 meseci. Potrebno je za svako teretno i vučno vozilo. Pojedinosti utvrđuje mešovita komisija i obavezno je posedovanje tovarnog lista, koji po svom obliku mora odgovarati međunarodno uobičajenom obrascu. Istakla bih da se krajem svake kalendarske godine razmenjuju kontigenti dozvola za narednu godinu, ako je potrebno u toku tekuće godine, razmenjuju se dodatni kontigenti. Za 2014. godinu sa nemačkom stranu razmenjeno je 300.200 nemačkih pojedinačnih dozvola i 200 nemačkih godišnjih dozvola za prevoznike iz Republike Srbije. Sporazumom je takođe obezbeđena zaštita ličnih podataka, a u završnim i prelaznim odredbama predviđa mere u slučaju nepoštovanja odredbi sporazuma, pridržavanja saobraćajnih i carinskih propisa, a sam sporazum se zaključuje na neodređeno vreme i svaka strana ugovornica može ga otkazati diplomatskim putem u pisanoj formi. Na kraju da kažem da se donošenje ovog sporazuma radi ispunjenja međunarodnih obaveza Republike Srbije u oblasti drumskog saobraćaja, a ujedno je ovo posle dužeg niza godina prvi bilateralni sporazum koji je zaključen sa Saveznom Republikom Nemačkom. Kao što sam već napomenula da je prethodni, koji je važeći, iz 1964. godine, a Nemačka je jedan od naših najznačajnijih privrednih partnera. Isto tako, nisu manje važni ni drugi sporazumi koji su na dnevnom redu, a iz kojih se vidi da je Srbija spremna za saradnju i unapređenje odnosa u svim oblastima sa svim zemljama, što će ujedno uticati na razvoj i ugled naše zemlje u svetu. Stoga će poslanici SPS podržati ove predloge zakona i sporazuma i glasati za njih. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Žarko Bogatinović.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predsedavajući, gospodine ministre i saradnici ministra, poštovani građani Srbije, danas je na dnevnom redu Predlog zakona o potvrđivanju ugovora između Vlade Republike Srbije i Organizacije za obrazovanje, nauku i kulturu UN Unesko, u vezi sa osnivanjem Centra za vode, za održivi razvoj i prilagođavanje klimatskim promenama kao centra kategorije dva, pod pokroviteljstvom Unesko. Predlog je podnela Vlada Srbije. Obzirom da smo danas, a i proteklih meseci, toliko toga čuli, a i bili svedoci katastrofalnih posledica poplava, koje su, između ostalog, uzrokovane upravo klimatskim promenama, nemarnim i neodgovornim ponašanjem čoveka prema prirodi, odlučio sam danas da moje izlaganje bude u stvari predstavljanje tri važna ekološka resursa koje poseduje grad Leskovac i građani Leskovca, grad iz koga dolazim i čije građane predstavljam u ovom visokom domu. Dva su razloga za ovu moju odluku, a koja je, naravno, u skladu i kontekstu tačke dnevnog reda današnjeg zasedanja i sastoji se u sledećem. Od samog početka zasedanja ovog saziva bezbroj puta smo od strane kolega iz opozicije mogli čuti pitanje – šta ste vi uradili za ove dve godine? Pokušaću da prezentujem šta smo u gradu Leskovcu uradili za dve godine po preuzimanju odgovornosti, naravno, kada su ova tri ekološka resursa grada Leskovca u pitanju. Drugo, pokušaću da skrenem pažnju na jednu činjenicu da je životna sredina u stvari skup stvorenih i nasleđenih vrednosti koja po svojim ekonomskim, sociološkim, kulturološkim, čak i političkim konotacijama nema sličnog fenomena u nekoj pojavi, odnosno nema pandana u nekoj pojavi ili nekom fenomenu u prirodi. Dakle, grad Leskovac sa svojih 144 naseljenih mesta i 145 hiljada stanovnika koji su naseljeni na površini od 1025 kilometara kvadratnih ima ekološki resurs od neprocenjive važnosti i to je akumulaciono jezero Barije sa fabrikom vode u Gorini. Izgradnja ovog sistema je trajala više od 25 godina i sama po sebi ima kapacitet snabdevanja zdravom pijaćom vodom od 800 litara u sekundi, a grad Leskovac, napominjem, trenutno, troši i u najvrelijim danima, letnjim danima 300 litara u sekundi. Činjenica je da je još uvek nije pokrivena cela teritorija grada vodovodnom mrežom, ali će svakako u narednim godinama grad uspeti da snabde i najudaljenije mesne zajednice i domaćinstva zdravom pijaćom vodom iz ovog sistema. Kada je aktuelna vlast na čelu sa gradonačelnikom dr Goranom Cvetanovićem preuzela odgovornost u novembru 2012. godine zatekla je ne baš sjajnu situaciju u vezu sa ovim ekološkim resursom. Granice sanitarne zone zaštite i samo ophođenje prema njoj nisu bile ni u jednoj stavki ispoštovane, misli se na bahato ponašanje ribolovaca, kupača, vikendaša koji su sa urednim građevinskim dozvolama, dobijenim od prethodne vlasti, izgradili svoje vikend kuće na samoj obali jezera. Veliki problem, takođe, jeste velika količina klasične ambalaže medicinskog otpada, pesticidnih formulacija koje se niz reku Veternicu pušta niz sela sa teritorije grada Vranja, a koje završilo na obali jezera Barije iz kog grad Leskovac pije vodu. Međutim, najveći problem je to što pred brane, a ukupno ih ima pet, za 20 godina unazad, dakle, nisu uopšte čišćene i sve je to dovelo do toga da je trenutna situacija u vezi sa jezerom i kvalitetom vode, odnosno fitoplanktonom, vrlo podseća na situaciju koja se dešavala pre nekoliko godina u Užicu.Šta smo mi preduzeli? Gradonačelnik grada Leskovca dr Goran Cvetanović sa svojim stručnim timom preduzeo nekoliko vrlo važnih mera koje će u narednom periodu pokazati svoje vrednosti. Ograđen je ulazni deo sanitarne zone zaštite, uvedena je stroga kontrola kretanja u zoni jezera i zahvaljujući angažmanu i velikoj posećenosti i ljubavi prema jezeru meštana sela Crcevac koji žive u neposrednoj blizini jezera, uspeli smo da očistimo veliki deo plastičnog otpada. U neposrednom kontaktu i dogovoru sa lokalnom samoupravom grada Vranja sprečeno je i dalje odlaganje komunalnog otpada u tok reke Veternice, a time i u jezero. U pograničnim selima su postavljeni kontejneri za prikupljanje otpada, kao i table upozorenja. Na kraju, iz budžetskog fonda, gradska uprava za zaštitu životne sredine grada Leskovca, opredeljena su sredstva za kupovinu dodatne opreme koja će opremiti laboratoriju Javnog komunalnog preduzeća vodovod, čime bi se ostvarili uslovi da se kontrola kvaliteta vode vrši permanentno prema svim zakonskim regulativama. Drugi ekološki resurs o kome ću danas govoriti je svakako centralno postrojenje za prečišćavanje otpadnih voda. To je projekat vredan četiri miliona evra i finansiran, koji se gradi u gradu Leskovcu, u tri faze: linija vode, vrednost 10,4 miliona evra, finansira delegacija EU; druga je faza linija mulja, koju finansira pređašnje Ministarstvo za energetiku, razvoj i zaštitu životne sredine, a današnje Ministarstvo poljoprivrede i zaštite životne sredine u iznosu od pet miliona evra; na kraju, treća faza program ORIO holandske Vlade, a cilj je proširenje kanalizacione mreže u 24 naseljena mesta koja gravitiraju oko samog postrojenja u dužini od 82 kilometra. U decembru mesecu 2011. godine gradonačelnik grada Leskovca, dr Goran Cvetanović, je na zahtev delegacije EU, u vezi ovog projekta, upriličio sastanak u svom kabinetu, a kome su prisustvovali svi pomenuti akteri. Dakle, predstavnici delegacije EU pod vođstvom gospođe Ivanke Todorove…
Gospodine Bogatinoviću, molim vas, samo se približite temi. O kom sporazumu govorite?
Tema je apsolutno odlaganje klimatskih promena. Grad Leskovac može da služi kao primer svakom gradu u Srbiji. Budite strpljivi, uskoro ću privesti kraju. Videćete da je to apsolutno tema. Dakle, predstavnici Vlade Srbije na čelu sa ministarkom Zoranom Mihajlović i predstavnici ambasade Holandije, kabineta gradonačelnika grada Leskovca kao domaćina. Iako su pismo o angažovanju, kao i prateći protokol, potpisani 2010. i 2011. godine, nije se moglo govoriti o nekoj ozbiljnosti, jer je prethodna vlast svojom nemarnošću i ne činjenjem dovela do toga da je delegacija EU na tom sastanku pokazala svoje jasne namere da ode iz Leskovca i ostavi projekat. Šta smo mi preduzeli? Gradonačelnik dr Goran Cvetanović je oformio stručni tim, radnu grupu, a na čijem sam čelu kao načelnik gradske uprave za zaštitu životne sredine, uspeli smo da sa ljudima iz svih nadležnih uprava da do oktobra 2013. godine dobijemo glavnu građevinsku dozvolu za prvu fazu – liniju vode, koju finansira delegacija EU u iznosu od 10,4 miliona evra. To je prouzrokovalo niz posledičnih reakcija. Ubrzo je potpisan ugovor sa Ministarstvom za zaštitu životne sredine za dodatnih 347 miliona dinara. Na kraju, u martu mesecu 2014. godine, gost grada Leskovca, dame i gospodo… Pričam o projektu centralnog postrojenja za prečišćavanje otpadnih voda, šta je upućenije na klimatske promene, ako ne jedan takav projekat. Na kraju, kao što sam rekao, u martu mesecu 2014. godine, Leskovac je posetio u pratnji ministarke Zorane Mihajlović ambasador Holandije i tada je potpisan trojni ugovor u iznosu od 7,9 miliona evra kojim će se finansirati kanalizaciona mreža u dužini od 82 kilometra na 24 naseljena mesta koja gravitiraju oko samog postrojenja. Danas je centralno postrojenje prava građevina, jedna impozantna građevina u Leskovcu koja će, kada bude završena početkom 2016. godine, prerađivati, dame i gospodo, ukupno šest miliona kubnih metara otpadnih voda, a koje se izlivaju u lokalne reke, u Moravu i u dalje vodotokove. Na kraju, treći važni ekološki resurs kojim može grad Leskovac da se pohvali, koji može da bude primer svim ostalim gradovima u Srbiji jeste regionalna sanitarna deponija Željkovac na koju, pored Leskovca, odlaže sedam lokalnih opština čvrsti komunalni otpad. Opet smo tu po preuzimanju odgovornosti 2012. godine zatekli jednu situaciju da je ne činjenjem, ne domaćinskim ponašanjem, nemarnošću strateški partner „Pol Verner i Veber“ firma, koja je sa Leskovcem potpisala ugovor 2006. godine, pretvore u jednu, da tako kažem, instituciju kojoj je grad Leskovac dugovao milione evra. To se desilo zato što je jednim političkim i nepromišljenim potezom bivši gradonačelnik, jednim dekretom, učinio da treća stavka u svakom računu, koji se dostavlja korisniku, bude na teret budžeta, tj. deponovanjem. Dame i gospodo, milion evra duga smo zatekli. Šta smo preduzeli? Preduzeli smo to da smo uspeli da reprogramiramo taj dug na 24 meseca, ali smo uveli kontrolu na samoj deponiji, u smislu kontrolisanja količine i morfološkog sastava otpada koji se deponuje. Jedna od najvećih radnji koju smo sproveli, a na koju sam ponosan, a u organizaciji gradske uprave za zaštitu životne sredine u Leskovcu je sprovedena svojevrsna akcija čišćenja divljih deponija. Svake nedelje od septembra 2013. godine, pa do današnjeg dana se uklanja po jedna divlja deponija. Za ovih godinu dana smo uspeli da otklonimo 60 lokacija u ukupnoj količini od 30 hiljada kubnih metara otpada. Dakle, poštovane kolege, uveren sam da će ove aktivnosti grada Leskovca uspeti da se uvrste u primere dobre ekološke prakse i da bar za trenutak odlože klimatske promene, sačuvaju resurse i daju šansu održivom razvoju. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Vukašinović. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, kao poslednji prijavljeni govornik po listi. Izvolite.
Hvala uvaženi predsedavajući. Znam da je kasno i da smo svi po malo umorni, ali potrudiću se da budem što koncizniji. Odmah na početku izraziću jednu rezervu prema jednom sporazumu, i tu se slažem sa kolegom Rističevićem. Vezano je za Predlog zakona za potvrđivanje Sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, ne što imam nešto protiv Međunarodne banke za obnovu i razvoj, daleko bilo, nego jednostavno imam protiv, što je gospodin Rističević i rekao, da građani i svi mi plaćamo neodgovornost pojedinih ljudi koji su arčili državne banke. Tu mislim i na Agrobanku, tu mislim naravno i na Razvojnu banku Vojvodine. Naravno, to sada nekako mora da se sanira, mora da se pokrije, na žalost to će platiti građani i to nije pravedno i to zaista nije u redu. Ali očigledno je neko bio dovoljno neodgovoran da na taj način upropasti državu i da jednostavno sve građane Srbije i samu državu dovede do ambisa. Tako da zaista izražavam rezervu prema tom sporazumu i dobro ću razmisliti, evo imam još nekoliko minuta, da li ću ga podržati. Što se tiče ostalih sporazuma, zapravo zakona o potvrđivanju sporazuma, moram da priznam meni je jako drago što se ovim sporazumima potvrđuje jedno veliko poverenje koje raste u samu Republiku Srbiju. Srbija je nesumnjivo, a to sve zemlje u regionu, pa čak ako hoćete i Hrvatska kao država koja je do juče na neki način slovila za lidera, govorim o zemljama bivše Jugoslavije, u samoj Hrvatskoj imate ozbiljne tekstove u njihovim časopisima, gde Hrvatska priznaje da Srbija polako preuzima taj primat, i meni je to jako drago. To je dobar pokazatelj da ova Vlada radi kako valja. Možda to nekome smeta. Zaista se neko prethodnih godina trudioda od Srbije napravi ekonomskog bogalja. Danas, čini mi se upravo kroz ove sporazume, pokazuje se to veliko poverenje i pokazuje se to liderstvo Srbije. Ipak, jesmo najveća država od svih država koje su nastale raspadom bivše Jugoslavije, zaslužujemo to mesto, na kraju krajeva i ekonomski i privredno i po broju stanovnika mi taj primat moramo da imamo i svakako je to nešto što je dobro. Vladi Srbije čestitam na tome. Ovi sporazumi, ako bismo ih naravno analizirali svaki ponaosob, a tu ima zaista dobrih sporazuma i od ovoga sa Nemačkom o drumskom prevozu, i sa Italijom i sa Švajcarskom koji je napravljen, pa čak i ovaj sporazum koji je koleginica iz stranke SVM komentarisala vezano za sporazum sa Mađarskom o socijalnom osiguranju, zaista su dobri sporazumi. Osvrnuću se, gospodine Gašiću najviše na ono što je vezano za našu bezbednost i na ove sporazume vezane za tajnost podataka koje smo potpisali sa sijaset država, ali naravno, i sa ovim našim učešćem u vojnim misijama u Centralno Afričkoj Republici. Naime, malopre je gospodin Drecun govorio o terotizmu. To jeste veliki problem zato što nažalost u gotovo svim državama bivše Jugoslavije, a i kod nas, imamo razne terorističke ćelije, od vehabijskog pokreta do ne znam čega. Toga ima dosta i u Bih. Bili smo svedoci pre neki dan jedne neverovatne akcije gde su pohapšeni ti ljudi koji su slali ljude u Siriju. Ali, da ne budemo samo da smo mi tu najveći krivci, jedna od najvećih ćelija koja je otkrivena bila je u Austriji i to u Beču. Naravno da mora da postoji ta regionalna saradnja. Dobro je da i sa Slovenijom i sa Makedonijom koja ima veliki problem sa terorizmom, potpisujemo ovakve sporazume o zaštiti i tajnosti podataka, kao i sa BiH. Ono što moram da primetim, Sporazum sa SAD je jedan izuzetno dobar sporazum i u tom segmentu se naši i njihovi interesi poklapaju. To je dobro što smo to tako definisali. Međutim, terorizam jeste velika opasnost, ali čini mi se da je najveća opasnost po svaku državu generalno, pa i po nas bila ova ekonomska bezbednost koju mi uopšte nismo imali. Mislim da sa ovakvim sporazumima upravo to sebi gradimo. Inače sam pristalica one teorija da bez jake vojske nemate ni jaku ekonomiju. Što se vojna industrija više razvija, što naša vojska više napreduje, naša ekonomija će svakako biti jača. Na tome opstaju sve sile na ovom svetu, Ruske federacije, SAD, Nemačka. Upravo u tom segmentu smo dužni da naše firme, naša preduzeća od strateškog značaja zaštitimo na najadekvatniji način. Ovim sporazumima upravo kroz razmenu tajnosti podataka možemo dosta toga da uradimo. Veliki sam protivnik onoga što se radilo godinama unazad, da naša javna preduzeća izbacuju neke svoje delatnosti i daju nekim privatnim kompanijama koje su vrlo diskutabilne, najčešće su iz inostranstva. Posebno sam veliki protivnik ako se to radilo u IT sektoru, pa i u marketingu, ali u IT najviše zato što to sa bezbednosnog aspekta je jako loše. Imamo izuzetno dobre firme koje su državne, imamo i izuzetne naučnike, pohvaliću vaš Vojno tehnički institut koji je naša najbolja institucija koja postoji u ovoj državi i koja ima fantastične tehnološke inovacije. Ne vidim razloge zašto bi naša državna preduzeća za umrežavanje određenih sistema uzimale bilo koje privatne firme iz inostranstva, a ne bi uzimali Vojno tehnički institut, ili Institut „Mihajlo Pupin“, ili ETF? Novac mora da ostane u državi. To je suština, a ne da ko zna ko uzima i da odliva novac iz naših preduzeća. Zato vas molim da kroz ove sporazume to definišemo da nam je ekonomska bezbednost nešto što je najvažnije. Moram da pohvalim naše institucije, u poslednje vreme to se jasno vidi u određenim segmentima su počele da rade na suzbijanju sive ekonomije i na mnogo čemu. Pohvalio bih i ove akcije Poreske uprave, ali recimo, problem upravo te Poreske uprave godinama unazad je bio što imate četiri potpuno neintegrisana sistema. Nemate adekvatno primanje podataka. To mora da se centralizuje. Bilo bi jako dobro da to jedna naša državna firma uradi.Na taj način ćemo zaštiti državu. Ponavljam, ekonomska bezbednost je najvažnija. Kada vam neko uništi finansije, ekonomiju, izgubili ste suverenitet. Možete da pričate o terorizmu, čemu god hoćete, koliko god, ovo je nešto što je srž i nešto što je najvažnije. Volim da ispratim i silne konkurse, između ostalog i vezano za naše službe VBA, VOA, BIA, vidim da su počeli da primaju ljude koji su visokokvalifikovani, pre svega obrazovani. To je ono što nam je godinama nedostajalo. U tom segmentu vidim da dobro rade i verujem da će i kroz ove sporazume i te kako napraviti dodatni napredak. Moram da se osvrnem i na naše učešće u mirovnim misijama u Centralno Afričkoj Republici, lepo je i pohvalno. To je još jedan u nizu dokaza, poverenje prema Republici Srbiji, zato što sve više ulazimo i vraćamo se na staze stare slave, jer smo imali čak i komadantne u raznim mirovnim misijama od Iraka preko Sinaja, do mnogih drugih. Ovo je nešto što je zaista pohvalno. Jedino što bih voleo, sada smo se orijentisali na štabne oficire koliko vidim, i na sanitet, a voleo bih da jednog dana recimo, naša inžinjerija ili neki drugi rodovi, ne u borbenom sastavu, negde gde možemo da doprinesemo i naučno, a i u drugom segmentu, voleo bih da se naša vojska tu nađe, jer je to korisno i finansijski i na međunarodnom nivou. Tako da samo napred što se toga tiče. Ne bih voleo da ima što više misija, ali kada već postoje žarišta trebalo bi to iskoristiti i naša vojska bi svuda trebala da se nađe. U svakom slučaju, valja ovaj set sporazuma podržati. Ovo je nešto što je dobro i nadam se da će naš parlament, za koji minut, kada bude glasanje sve ovo potvrditi i, naravno, pomoći Republici Srbiji i njenim institucijama da dalje nastave ka tom progresu. Ponavljam, nama je cilj i to bi bilo dobro da ova država bude lider u regionu. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Đukanoviću. Kao poslednji prijavljeni, reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, bili ste vredni danas, ne brinite, neću duže od jednog minuta. I onako je poznato, ja sam i kao opozicioni poslanik podržavao uvek kada su bili na dnevnom redu sporazumi, međunarodni, naročito kada je u pitanju Vojska Republike Srbije i policijske misije, ima i vojnih i policijskih u kojima mi učestvujemo tako da ću podržati i ovaj put. Neću govoriti u detalje o njima, jer dosta znamo od toga, kao i svi drugi međunarodn sporazumi, oni su od velike važnosti za sve nas. Ovde ste vi o tome govorili ceo dan, ali ja bih želeo da napomenem još jednu stvar, šta je izuzetno bitno. Drago mi je, što sam čuo i od kolege Drecuna, kada je rekao pre izvesnog vremena, da treba više da treba više da učestvujemo i da uzmemo veće učešće, naravno, za tako nešto treba da dobijemo poziv i u vojnim misijama EU. To je nešto što kao buduća članica EU, nadam se u roku od pet-šest godina, Srbija, naravno, treba i da preuzme svu odgovornost zajedno sa ostalim članicama, državama EU, vezano i za bezbednosnu politiku i svaku ostalu, naravno i spoljnu i sve ostalo što nas očekuje u narednom periodu. Želeo bih da još jednu stvar napomenem. Pored važnosti međunarodnih sporazuma, izuzetno je važno i da naša Vlada, kao što je ova Vlada, bude otvorena za saradnju sa celim svetom i da u tome ima rezultate. Videli smo, bez postojanja sporazuma između Republike Srbije i Narodne Republike Kine, čovek koji je osumnjičen da je ubio Luku Jovanovića na Brankovom mostu, Milićev, je isporučen, deportovan Srbiji brzo, efikasno, samo zbog toga što su odlični odnosi države Srbije i Kine, tj. odnosi dve vlade koje su vrlo efikasno to odradile. Ranije smo slušali priču o četiri stuba, nismo imali mnogo od toga efekta, a sada vidimo da može Srbija da radi, da može da bude prisutna svugde, da može da bude efikasna kada ima jednu odgovornu Vladu, jednog odgovornog predsednika Vlade, kakav je gospodin Vučić. Još jednom ću ponoviti, podržavam sve ove sporazume i želim da kažem, nadam se da ćemo svi u danu za glasanje, tj. večeras glasati, bez obzira da li smo vlast ili opozicija, za to i, naravno, raditi sa ovim dobrim primerima na tome da Srbija bude prisutna, uvažavana na svim kontinentima, svim meridijanima, a naročito kao buduća članica EU. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Šormaz. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa, ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Želim da se osvrnem na ovu diskusiju koju smo danas vodili i činjenicu da od 18 tačaka dnevnog reda u raspravi ništa nismo čuli i niko nije govorio o tome, o Sporazumu o saradnji Vlade Republike Srbije i Vlade Crne Gore u kontekstu pristupanja EU, ništa nismo čuli i govorili o Sporazumu o trgovini između Republike Srbije i Tunisa, nismo mogli da govorimo o tome da li ova četiri sporazuma o razmeni i uzajamnoj zaštiti tajnih podataka i praksa koju imamo sa zemljama sa kojima smo do sada potpisali te sporazume, da li je možda došlo vreme za izmene i dopune našeg zakona o tajnosti podataka, jer on sadrži neke odredbe, koliko sam ja čitao, koje su u suprotnosti sa odredbama koje se nalaze u ovim međunarodnim sporazumima, a po slovu tog sporazuma, poštovani predsedavajući, ne bih da moram da glasno govorim, ako možete malo da …
Šta kažete, nisam vas razumela?
Ako možete da zamolite poslanike za još malo pažnje.
Molim poslanike za još malo pažnje.
Slušali smo ovde o gradu Leskovcu i njegovim naporima gradonačelnika dr Cvetanovića da se bori za zaštitu životne sredine. Slušao sam pažljivo i molio bih da poslanici uvaže mene još narednih nekoliko minuta, da iskoristim svoje pravo. Da li Zakon o tajnosti podataka koji je donela ova Skupština treba da se menja? Da li treba da se modernizuje, postavlja se pitanje usvajanjem svih ovih sporazuma. Koje su koristi konkretno ekonomske, da li imamo neki račun o saradnji sa Azerbejdžanom koji ćemo ostvariti potpisivanjem sporazuma? Nismo mogli da čujemo ko je odgovoran za to što Nacionalna služba za zapošljavanje nije dobro planirala budžet i sada je potrebno dodatnih 755 miliona dinara za isplate ljudima koji se nalaze pred penzijom, a ne mogu da pronađu posao. Takođe, nisam dobio od ministra, jedino prisutnog, gospodina Gašića konkretan odgovor oko toga što je u izlaganju rekao, ja sam izračunao 78 pripadnika misije u Centralnoafričkoj Republici, a u Predlogu zakona stoji do 75. Ponavljam ponovo, bila je diskusija gde je jedan kolega poslanik svo svoje vreme iskoristio samo čitajući predloge zakona, naslove, a nije stigao ni do pola. Mislim da to još jednom govorimo da ne možemo na ovaj način da raspravljamo u parlamentu o ovoliko različitih stvari u okviru jedne tačke dnevnog reda. Želim samo da ponovim na kraju da se nadam da se ova praksa više neće ponavljati. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, član 96.
Hvala gospođo predsednice. Poštovani gosti, poštovani ministre Gašiću, kolege, želeo sam da iskoristim moje pravo na kraju da pokušamo da sublimiramo ono o čemu smo danas pričali. Zahvalan sam kolegama na ovo još malo strpljenja koje omogućavaju opoziciji. Činjenica je da i pored ranijih primera koji su postojali, a čuli smo od uvaženog kolege da je bilo i po 27 tačaka dnevnog reda, to ni na koji način ne oslobađa ovu vladu odgovornosti zato što ste birani jer ste navodno bolji. Građani Srbije se danas pitaju – ako ste bolji, stručniji, uspešniji, zašto posle dve i po godine njima nije bolje? To je ono osnovno pitanje na koje nemam odgovor, kao što nisam dobio odgovor na pitanje vezano za Nacionalnu službu za zapošljavanje, nisam dobio odgovor šta znači konkretno specijalizovane usluge od tri miliona, tekuće popravke i održavanje 287 miliona, šta znače troškovi putovanja 108 miliona, itd. Ministre, ne očekujem da imate detaljnu alokaciju sredstava u ovom trenutku, ali bih vas zamolio, evo na kraju bar pokušajte da zamolite vašeg kolegu Vulina da nam to dostavi pismenim putem, da vidimo o čemu se to konkretno radi, kao i moje pitanje – da li je tačno da sve nabavke, sav nameštaj, sve klima uređaje u Nacionalnoj službi za zapošljavanje vrši jedna firma, jedna jedina, neprekidno, u ogromnim iznosima koja je navodno bliska Pokretu socijalista i njihovom predsedniku. To me jako interesuje. Interesuje me i pitanje koje sam vas pitao, dakle postavio, na koje sam siguran da vi imate odgovor, jer mislim da ste kao ministar odbrane jedan od najvažnijih ljudi u ovoj Vladi, dužni i kao čovek, ako hoćete i kao naprednjak, da kada kažete da se neko vozi helikopterom, da kažete kako se te osobe ili osoba zovu i to sada odmah. Ako to ne kažete, smatraću da ste izneli neistinu. Vi vrlo dobro znate šta znači u javnoj sferi tako nešto reći, a ne u upitnoj formi nego kategorički. Takođe smatram da ovi sporazumi koji su dostavljeni poslanicima u Skupštinu Srbije pokazuju da je ova Vlada prihvatila sve ono dobro što je bilo ranije, a što se tiče međunarodne saradnje i međunarodne vojne saradnje, da je prihvatila najzad i ono dobro što se tiče naših vojnih misija, da je prihvatila i sve one druge dobre stvari koje se tiču poštanske unije itd. Takođe, smatram da ovi sporazumi koji su dostavljeni poslanicima u Skupštinu Srbije pokazuju da je ova Vlada prihvatila sve ono dobro što je bilo ranije, a što se tiče međunarodne saradnje i međunarodne vojne saradnje, da je prihvatila najzad i ono dobro što se tiče naših vojnih misija, da je prihvatila i sve one druge dobre stvari koje se tiču poštanske unije itd. Ali, isto tako pokazuje da ova Vlada pokazuje izuzetno loše rezultate, da ne kažem katastrofalne na svakom polju i da svi ovi parlamentarni manevri koje iz dana u dan izvodite ovde, ne mislim u negativnom smislu.
Poslaniče, kako mislite u pozitivnom – izvodimo?
Pa, manevri se izvode, ne izvode kao da su izvedeni…
Mislite vojni manevri?
Ne, rekao sam parlamentarni, ali niste čuli. Ne znam zašto mi prekidate izlaganje?
Zato da bi mogla da ocenim da li se ste uvredili nekoga u parlamentu.
Pa, ne može biti izvođen manevar, evo tu je ministar odbrane da vam kaže. On može da vam potvrdi.
Što se tiče vojske – da)
Da, tako je. Pogotovo ako su oni parlamentarni, tek tu nema uvrede. jer to živimo svaki dan tokom zasedanja. U čemu se parlamentarni manevri sastoje? U tome što se dostavlja ogroman broj predloga, u tome što ih dobijamo u poslednjem momentu..
Molila bih vas da govorite na temu. Dakle, o dnevnom redu. Molila bih vas stvarno, a biće prilike i za opšte teme.
Molim vas da me ne prekidate. Voleo bih predsednice, iako verujte da je moje strpljenje bezgranično, ja bih voleo da ste tako reagovali kada je uvaženi kolega ovde predstavio referat o gradonačelniku Leskovca i njegovim ekološkim aktivnostima.
Nisam bila ovde, izvinjavam se.
Eto odgovora. Prema tome, ja vas molim da mi dozvolite da završim. Prema tome, mi imamo neprekidno predloge koji moraju hitno da se donesu, mi imamo stvari koje su često i tehničkog karaktera, mi imamo stvari koje su stvari kontinuiteta koji treba da se usvoje u Skupštini, mi imamo stvari koje su nejasne, mi imamo paušalne, mi imamo cifre na koje niko nema odgovora, mi imamo helikoptere na kojima neko leti, a ne znamo ko. I, šta je lice ove vlasti? Lice ove vlasti je rebalans budžeta, gospodo.
Poštovani poslaniče, ako ne budete držali govor po članu 96. o temi koju ste započeli u prvom delu sednice, ja ću morati da reagujem. Ja nisam prethodnik, znači, reagovaću.
Gospođo predsednice, predlagač…
Kada bude tema - rad Vlade, „an ženeral“, ili globalno kada budemo govorili o radu Vlade, govorićete o svim segmentima. Sada govorite o međunarodnim sporazumima i drugim aktima koje smo imali objedinjenu raspravu do sada. Izvolite, nastavite, ali o temi, rebalans budžeta nije tema, biće za nekoliko nedelja, dana, ne zavisi od mene.
Poštovana gospođo predsednice i uvaženi ministre Gašiću, kada dođe od strane predlagača 18 tačaka dnevnog reda, međusobno često nepovezanih ili suprotstavljenih, normalno je da se objasni priroda predloga. Priroda predloga je toliko široka, a istovremeno heterogena, da vi ne možete meni da kažete šta je tema, jer ako neko može da priča o ekologiji, mogu i ja da pričam o Vladi koja podržava ovaj predlog i koja ga je predložila. Ne stoji to što kažete. Imam još četiri minuta koja bi želeo da iskoristim da ukažem na to, da ovo što je dostavljeno danas ima stvari sa kojima se opozicija slaže, ima stvari sa kojima se ne slaže. Ono što se ne slažemo pitali smo ministra. Stvari koje se tiču, i tačno sam znao šta će ministar da kaže. Upotrebe vojske u mirovnim misijama, znao je čovek da odgovori. Znao je da odgovori oko sporazuma o razmeni bezbednosnih podataka. Znao je da odgovori stvari koje su iz njegovog domena, a uprkos 16 ljudi oko njega iz Vlade nismo dobili odgovor koji se tiče Nacionalne službe za zapošljavanje, na primer. Nismo dobili odgovor na to što je ministar smelo izneo da su se neki ljudi vozili helikopterom na more u Grčku. Da li je ikad srpski helikopter leteo za Grčku, ministre? Ikad? E, pa recite nam onda kada, ko ga je vozio? Ne razumem to. Kao što ne razumem potrebu da se sporazumi koji su i tipskog karaktera, koji se ponavljaju, koji su već bili usvojeni, ovde usvoje, sad iskoristi za to da nam neki ljudi ovde drže predavanje o tome koliko je važna naša vojna saradnja, koliko je to bitna razmena obaveštajnih podataka i koliko smo mi faktor stabilnosti koji sarađuje sa svima, sa svima, a sledeća rečenica ide – a slušali smo o četiri stuba. Pa jeste, ovo sada je, kako kaže uvaženi kolega, aleja stubova. Toliko smo se okrenuli u sto strana da ne vidimo da tako ljudi neće moći. Neće moći. Siguran sam da će to, na kraju krajeva premijer da potvrdi kad se vrati iz Kine. Ono što ćemo sigurno moći je da priznamo sebi, ne morate javno, da stvari koje ste govorili i za tu razmenu podataka i za te vojne misije su bile pogrešne. A da ste sada na ispravnom putu i to vam neće niko zameriti. Ali, mi je zadovoljstvo da slušam kolege koji imaju emisije na televiziji u kojima pričaju o američkoj imperijalnoj politici, kako danas govore o prednosti razmene podataka. Ministre, to je u koliziji sa vašom politikom i to pokazuje recidive nekonzistentnosti i neke repove iz prošlosti koji se uporno pojavljuju i pokušavaju da zamrače vašu otvorenu vizuru kako vi želite da gledate put u budućnost. To znam, vi ste čini mi se među onima koji su to shvatili, ali ima među vama onih koji nisu. Zato su problem sastavi koji se čitaju. Sastavi su problem zato što ih piše ili neko drugi, ili onaj koji ih čita, što bi rekli u školi i u osnovnoj i u srednjoj, ne zna svojim rečima to da prepriča. E kad ne zna da prepriča svojim rečima to se vidi i to narod prepozna. Ovim završavam, tačno na deset minuta, sa zadovljstvom što je opozicija imala priliku da ukaže koliko ova Vlada radi loše, koliko je ova Vlada najlošija u dvadeset prvom veku i koliko ne donosi nikakvu prednost građanima Srbije. Hvala.
Recite molim vas po kom osnovu se javljate? Dobro, po članu 96. Prvo Zoran Babić, pa Bratislav Gašić.
Srpska napredna stranka će podržati svih 18 predloženih zakona o potvrđivanju odluka. Za SNS 18 tačaka spojene rasprave ne predstavlja nikakav problem. Podsetiću one koji se na tako nešto gade i to predstavljaju kao glavni problem da je 5. maja 2010. godine ova Narodna skupština pred narodne poslanike, a bio sam narodni poslanik i u tom osmom sazivu Narodne skupštine uputila 90 tačaka dnevnog reda. Tada je to bilo legitimno i tada je to bilo demokratski i tada je to bilo ispravno. Govorio sam da smo 29. februara 2012. godine dobili objedinjavanje 27 tačaka dnevnog reda i da nam je tada Vlada bivšeg režima poslala Dulić, „Nuba invest“, Olivera, supermen ministra koji je mogao da objasni i znao je o svim tačkama dnevnog reda iako su bile takve da ni Hudini nije mogao da ih spoji. Po matematici koju savremena nauka poznaje 18 je manje i od 27, 18 je manje naročito od 90 tačaka dnevnog reda objedinjenih i poslatih pred Narodnu skupštinu, pred narodne poslanike 5. maja 2010. godine. Toliko o tome da je ova sednica nekako naporna i nekako drugačija. Toliko o tome da ovaj saziv je bar šest puta bolji u odnosu na onih 90 tačaka ili 40%, 50% bolji nego onih 27 tačaka dnevnog reda poslatih pred Narodnu skupštinu 29. februara 2012. godine kada je u stvari bila samo jedna tema na dnevnom redu, samo jedna bitna tačka, a to je Ugovor o dodatnom kreditiranju i dodatnom zaduživanju građana Republike Srbije kako bi se svi marifetluci, sve nedozvoljene radnje u Galenici pokrile. Srpska napredna stranka će podržati sve predloge zakona. Srpska napredna stranka, i tu ću ući u polemiku sa uvaženim kolegama koji su pokazali sumnju da li treba podržati Zakon o potvrđivanju Sporazuma o zajmu projekat podrške Agenciji za osiguranje depozita. Bitno je u svemu ovome istaći da su sredstva Fonda za osiguranje depozita, a u skladu sa Zakonom o preuzimanju imovine i obaveza određenih banaka radi očuvanja stabilnosti finansijskog sistema Republike Srbije za pokriće gubitaka nastalih lošim poslovanjem Nove Agrobanke, Razvojne banke a.d. Novi Sad i ne daje se taj novac, dame i gospodo narodni poslanici, onima koji su loše poslovali, onima koji su na časnu reč, žargonski, možda nije žargon dobar za Narodnu skupštinu na narodski rečeno „na dođem ti“ dobijali kredite. Oni koji su za časnu reč dobijali kredite čak i za vođenje kampanja političkih stranaka, sada ne dajemo novac za takva neodgovorna poslovanja. Za takva neodgovorna poslovanja, ulogu imaju tužioci, ulogu ima pravosudni sistem Srbije, ali na ovaj način i ovaj ugovor o potvrđivanju Sporazuma o zajmu, zato što ne želimo one zdrave kredite, one kredite za koje su došli ljudi koji žele da pokrenu proizvodnju, koji žele da zaposle ljude u Srbiji, koji žele da očuvaju firme koje su upropašćene prethodnih godina lošim odnosom države, da mogu da dobiju te kredite. Zašto bi jedan privrednik u Srbiji plaćao cenu i danak neodgovornog poslovanja i neodgovornih kredita koje je Razvojna banka Vojvodine davala? Zašto bi plaćali ceh oni koji tome nisu krivi? Koliko je bolje u Srbiji ili gore, kažu ljudi na izborima. To je jedini merodavan odnos i to je jedino merodavno mesto gde se ljudi opredeljuju o jednoj vladi i o jednoj politici, politici reformi. To pokazuju i jučerašnji izbori. To pokazuju i svi izbori koji su do sada obavljeni. Koliko je bolje u ovoj državi pokazuje i činjenica da je danas…
Poslaniče, molim vas insistiraju poslanici…
Završavam, još samo nekoliko rečenica.
Ne na to, imate vremena, nego da se vratite na sporazum.
Ja razumem nervozu ljudi koji ne žele da sagledaju realnost u Srbiji i ja razumem one koji bi najradije prizvali i ukrajinski, a i prizivali su ukrajinski scenario u Srbiji, pa su zbog toga i nervozni kada se govori o rezultatima Vlade, Vlade koja stavlja tačku na sve crne tačke iz prošlosti. Jedna od takvih je i jedan nesrećan događaj koji se desio 2008. godine.
Molim vas, o sporazumima. Nismo u Ukrajini i nemamo to. Hvala. Jedna rečenica samo, molim vas.
Ta crna tačka koja je danas rešena je privođenje osumnjičenog za ubistvo Ranka Panića na mitingu 2008. godine. Šest godina je trebalo…
Zahvaljujem poslaniče, stvarno smo izašli iz teme. Molim vas da me razumete.
U redu. Zahvaljujem se. Na kraju ću samo reći još jednom da će poslanička grupa SNS podržati svih 18 predloga sporazuma i mislim da je to u korist građana Republike Srbije.
Reč ima ministar Bratislav Gašić. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih kao zaključak i završnu reč prvo da se obratim gospodinu Đurišiću. Saglasan sam sa vašim predlogom da treba izmeniti Zakon o tajnim podacima tako što bi se usaglasilo sa Direktivom 488. EU i znatno olakšao položaj organa koji se bave radom sa tajnim podacima. Naravno, to je i to što ste vi rekli u skladu sa preporukama poverenika Šabića i mislim da Ministarstvo pravde već formira radnu grupu za izmenu Zakona o tajnim podacima, koja će posle skrininga EU u oktobru početi sa radom. Niste čuli, kažete niste čuli par odgovora. Niste čuli zato što niste bili ni vi ni gospodin Stefanović u sali. Niste ni mogli da čujete vani. Pričali smo o Nacionalnoj službi za zapošljavanje i o tome da se pojavila potreba i veći broj zainteresovanih i ne vidim šta je tu sporno. Da, u ovom trenutku je veći broj građana Srbije zainteresovan da na taj način stekne penziju i da na taj način obezbedi određena sredstva za život. Malopre sam objašnjavao i to kada je nacionalna služba za zapošljavanje u pitanju. Nema tu odgovornosti za planiranje budžeta. Vi ne znate kada donosimo zakon o završetku restrukturiranja mnogih preduzeća u Srbiji koliko će ljudi sa se pojavi da uzme socijalni program i koliko će njih na taj način da stekne pravo da može da bude na birou određeno vreme. Kada je u pitanju takođe Nacionalna služba za zapošljavanje, ja ću samo da vas podsetim da je i prethodna Vlada, a pogotovo ova Vlada, ogromne uštede načinila upravo Zakonom o javnim nabavkama, pa i Nacionalna služba za zapošljavanje je na taj način raspisala popravku rashladnih uređaja i klima, pa ništa čudno nije što je jedna firma to dobila. Ako imate određena saznanja, gospodine Stefanoviću, imate i organe policije, istražne organe koji mogu da se pozabave time ako sumnjate u bilo šta, ali prosto i tu ne postoji osim jeftinih političkih poena, priča o tome ne postoji i ne stoji. Pitate me uporno ko je i kada i kako leteo helikopterima Vojske Srbije, ja ću da vas podsetim na Porto Karas u Grčkoj, i kada je veći broj članova Vlade, prethodne Vlade, vaše Vlade, helikopterima Vojske Srbije išao za Grčki u to nije sporno da dobijate, to postoji zapisano. Setite se, vi bolje znate, ja nisam bio u politici tada u to vreme, tako da mi je teško da o tome pričam, isti ti koji su branili ovde i ovih 27. tačaka kada su bile spojene. No, elem, molim vas da podržite set od ovih 18. zakona. Smatram da oni pokazuju posvećenost Vlade Republike Srbije i premijera Aleksandra Vučića ka putu ka EU, ka ubrzavanju procesa i pristupanja EU. Svi zakoni su u korist i isključivo za korist građana Srbije, pa čak i pozivam i poslanike SNS koji su malo pre rekli da neće da pokrivaju dugove bivšeg nekog režima, bivših nekih vlasti u Vojvodini i onih koji su upropastili i „Agro banku“ i Razvojnu banku Vojvodine, ova sredstava su namenjena da bi se zaštitili građani Srbije i da bi oni mogli da se obeštete, a ostavite organima policije, istražnim organima neka nađu ko je i na koji način omogućio pojedincima u Srbiji da se obogate. Zato vam kažem i ovaj zakon kada je Agencija za osiguranje depozita isključivo u korist građana Srbije, da oni budu obeštećeni. Na kraju, zahvaljujem se svim državnim sekretarima i mojim saradnicima danas na ogromnom trudu koji su zajedno sa mnom uložili, da možemo da vam objasnimo sve ove zakone i njihova je zasluga zato što smo uspeli da danas iz svih ovih grana možemo da vam približimo i da vam damo odgovore na vaša sva pitanja. Obećavam da ćemo moji saradnici i ja obići našu misiju u Centralnoafričkoj Republici koja traje pod pokroviteljstvom EU do Nove godine, a do 30. juna 2015. godine traje pod pokroviteljstvom UN. Otići ćemo i bićemo sa našim vojnicima upravo da pokažemo da stojimo zajedno sa njima rame uz rame i da ćemo uvek da budemo pored njih. Hvala.
Hvala. Zaključujem zajednički jedinstveni pretres. Pošto smo obavili zajednički jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o predlozima akata. Poštovani narodni poslanici, pošto smo obavili zajednički jedinstveni pretres o tačkama dnevnog reda od 8. do 25. ove sednice, podsećam vas na odredbu člana 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, prema kojoj predsednik Narodne skupštine može da odredi da dan za glasanje o predlogu pojedinog zakona bude odmah po završetku pretresa tog predloga zakona. U skladu sa ovom odredbom, određujem ponedeljak, 8. septembar 2014. godine, sa početkom u 20.25 časova, kao dan za glasanje o 24. tački dnevnog reda ove sednice. Ministre ne morate prisustvovati. Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje, potrebno je da utvrdimo kvorum. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanje postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedince elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 150 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Pošto sada treba da odlučujemo o predlozima zakona o potvrđivanju međunarodnih sporazuma (od 8. do 23. tačke dnevnog reda), podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6) Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora većinom glasova svih narodnih poslanika. S obzirom da na navedene predloge zakona nisu podneti amandmani, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika, Narodna skupština će o ovim predlozima zakona glasati samo u celini. Imajući to u vidu, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Slovenije o razmeni i uzajamnoj zaštiti tajnih podataka, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 161, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo četiri od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Bezbednosnog Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 165, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo dva od ukupno prisutnih 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju bezbednosnog Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Republike Makedonije o razmeni i uzajamnoj zaštiti tajnih podataka, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 165, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo dva od ukupno prisutnih 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Češke Republike o razmeni i uzajamnoj zaštiti tajnih podataka, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 165, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo dva od ukupno prisutnih 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Sjedinjenih Američkih Država u vezi sa bezbednosnim merama za zaštitu tajnih vojnih podataka, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 166, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao jedan od ukupno prisutnih 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Mađarske o socijalnoj sigurnosti, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 167, protiv – niko, uzdržanih – nema, nema poslanika koji nisu glasali od ukupno prisutnih 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o trgovini i ekonomskoj saradnji između Republike Srbije i Republike Tunis, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 167, protiv – niko, uzdržanih – nema, nema poslanika koji nisu glasali od ukupno prisutnih 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju akata Svetskog poštanskog saveza, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 166, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao jedan od ukupno prisutnih 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Italije o uzajamnom regulisanju međunarodnog drumskog prevoza putnika i stvari, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 167, protiv – niko, uzdržanih – nema, nema poslanika koji nisu glasali od ukupno prisutnih 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Savezne Republike Nemačke o prevozu putnika i stvari u međunarodnom drumskom saobraćaju, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 167, protiv – niko, uzdržanih – nema, nema poslanika koji nisu glasali od ukupno prisutnih 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Crne Gore u kontekstu pristupanja Evropskoj uniji, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 166, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao jedan od ukupno prisutnih 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Srbije i Organizacije za obrazovanje, nauku i kulturu (UNESKO) u vezi sa osnivanjem Centra za vode za održivi razvoj i prilagođavanje klimatskim promenama kao Centra kategorije 2 pod pokroviteljstvom UNESKO-a, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 166, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao jedan od ukupno prisutnih 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Švajcarskog federalnog saveta o bavljenju plaćenim poslom članova porodice članova diplomatskih misija, konzularnih predstavništava i stalnih misija pri međunarodnim organizacijama, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 162, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo pet od ukupno prisutnih 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Originalne konvencije (1975) o osnivanju Evropskog centra za srednjoročne prognoze vremena, Originalnog protokola o privilegijama i imunitetima Evropskog centra za srednjoročne prognoze vremena, Protokola o izmenama Konvencije o osnivanju Evropskog centra za srednjoročne prognoze vremena i Protokola o privilegijama i imunitetima Evropskog centra za srednjoročne prognoze vremena i Konvencije o osnivanju Evropskog centra za srednjoročne prognoze vremena i Protokola o privilegijama i imunitetima Evropskog centra za srednjoročne prognoze vremena, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 165, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo dva od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Azerbejdžan o saradnji u oblasti veterinarstva, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 167, protiv – niko, uzdržanih – nema, nema poslanika koji nisu glasali, od ukupno prisutnih 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat podrške Agenciji za osiguranje depozita) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 155, protiv – četiri, uzdržan – jedan, nije glasalo sedam od ukupno prisutnih 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu odluke, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog Odluke o upotrebi i učešću pripadnika Vojske Srbije u mirovnoj operaciji UN u Centralnoafričkoj Republici i vojnoj operaciji Evropske unije u Centralnoafričkoj Republiciu 2014. godini, u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 166, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao jedan od ukupno prisutnih 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog odluke u načelu. Napominjem da je sastavni deo Predloga odluke postao amandman na tačku 2. koji je podneo narodni poslanik Zoran Babić, s obzirom na to da su ga prihvatili predstavnik predlagača i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Pre nego što pređemo na odlučivanje o Predlogu odluke u celini, podsećam vas da je amandmanom na tačku 2. Predloga odluke, koji je postao sastavni deo Predloga odluke, predviđeno da odluka stupa na snagu danom objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, zakoni i drugi opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da odluka stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 157, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 10 od ukupno prisutnih 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje odluke na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njenog objavljivanja. Pristupamo glasanju o Predlogu odluke u celini. Stavljam na glasanje Predlog Odluke o upotrebi i učešću pripadnika Vojske Srbije u mirovnoj operaciji UN u Centralnoafričkoj Republici i vojnoj operaciji Evropske unije u Centralnoafričkoj Republiciu 2014. godini, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 164, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo tri od ukupno prisutnih 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog Odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama i dopunama Finansijskog plana Nacionalne službe za zapošljavanje za 2014. godinu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 155, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 12 od ukupno prisutnih 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog odluke. Ovim smo završili današnji rad. Nastavljamo sutra u 10,00 časova. Zahvaljujem.