Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo Treće vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje145narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno daje u sali prisutno 116 narodnih poslanika, odnosno više od jedne trećine narodnih poslanika, i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je narodni poslanik Esad Džudžević sprečen da prisustvuje sednici. Nastavljamo rad po dnevnom redu. Pre početka rasprave po dnevnom redu, molim narodne poslanike da minutom ćutanja odamo poštu preminulom poslaniku iz bivšeg saziva Parlamenta, gospodinu Siniši Aksentijeviću, koji je danas sahranjen. Slava mu. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA ODLUKE O IZBORU ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Primili ste Predlog odluke, koji je podnela narodni poslanik Suzana Grubješić, predsednik Poslaničke grupe G17 plus. Primili ste ispravku Predloga odluke, koju je, takođe, podnela narodni poslanik Suzana Grubješić, predsednik Poslaničke grupe G17 plus. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 160. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, otvaram jedinstven pretres o Predlogu odluke. Da li predstavnik predlagača, narodni poslanik Suzana Grubješić, želi reč? (Ne) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne) Da li neko želi reč po članu 93? (Ne) Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. Po Poslovniku, narodni poslanik Željko Vasiljević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, po članu 226. Poslovnika Narodne skupštine, želeo bih samo da pokrenete jednu inicijativu pred našim ministarstvom inostranih poslova, ambasadom u Atini i konzularnim predstavništvom u Solunu. Pre dve godine, u Uroševcu, albanski teroristi i separatisti kamenovali su tri Srpkinje, Ljiljanu Nikolić, njenu majku, koja je slepa, inače, Ljiljana Nikolić je paralizovana, i njihovu rođaku koja boluje od artritisai koja pazi njih dve. S obzirom na to da su zadobile teške povrede u tom kamenovanju, grčke jedinice KFOR-a su ih odvele u vojnu bolnicu u Solunu, koja nosi broj 424, tako se zove bolnica. One danas, posle dve godine, žive u Solunu, u prostoriji, njih tri u šest kvadrata, u koju mogu da stanu samo tri kreveta. Informaciju o ovome dobio sam od gospodina Panajotisa Vajanisa iz Kozanija, koji je, inače, završio Medicinski fakultet u Beogradu i koji je služio vojsku u ovoj vojnoj bolnici u Solunu. Molim vas, gospodine predsedniče, da iskoristite svoj autoritet i funkciju koju obavljate da pokrenete inicijativu da predstavnici konzularnog predstavništva u Solunu posete ove tri gospođe i da vide šta im treba, da probamo nekako da ih izvučemo iz ove izuzetno teške ljudske i porodične situacije. Hvala vam puno.
Zahvaljujem. Prelazimo na rad u pojedinostima o 1. tački dnevnog reda – PREDLOGU ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2007. GODINU, SA PREDLOZIMA ODLUKA O DAVANjU SAGLASNOSTI NA FINANSIJSKE PLANOVE ORGANIZACIJA OBAVEZNOG SOCIJALNOG OSIGURANjA ZA 2007. GODINU; a) Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje zaposlenih, b) Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje poljoprivrednika, v) Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje samostalnih delatnosti, g) Nacionalne službe za zapošljavanje i d) Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, koje je podnela Vlada. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Čedomir Jovanović, Milorad Belić, Aleksandra Jerkov, Laslo Varga i Balint Pastor, Veroljub Arsić, Jorgovanka Tabaković, Aleksandar Martinović, Zoran Krasić, Saša Valjarević, Nataša Jovanović, Zoran Antić, Nebojša Stefanović, Dejan Mirović, Slaviša Topalović, Slavko Jerković, Aleksandar Vučić, Petar Jojić, Božidar Delić, Zoran Mašić, Milorad Krstin, Zvonko Mihajlović, Zdravko Topalović, Marina Toman, Elena Božić-Talijan, Vjerica Radeta, Radiša Ilić, Milan Škrbić, Marina Raguš, Veljko Kovačević, Božidar Koprivica, Jadranko Vuković, Milorad Buha, Momir Marković, Milovan Radovanović, Nemanja Šarović, Ognjen Mihajlović, Vesna Nikolić-Vukajlović, Marko Milenković, Dragan Živkov, Aleksandar Marton, Nadica Momirov, Miloljub Albijanić, Vladan Batić, Milan Nikolić, Željko Vasiljević, Borka Vučić, Ninoslav Dimitrijević i Miletić Mihajlović, Srđan Šajn, Arsen Đurić i Ninoslav Dimitrijević. Narodni poslanik Vladan Batić podneo je, 18. juna 2007. godine, u 11,40 časova, 10 amandmana na Predlog zakona o budžetu Republike Srbije za 2007. godinu, koje je povukao pismom od 18. juna 2007. godine, u 13 časova, i podneo nove amandmane na članove 5, 8, 12, 15. i 16. Predloga zakona. Narodni poslanik Milan Nikolić podneo je amandman na član 5. razdeo 3, 18. juna 2007. godine, u 12 časova, koji je povukao pismom od 18. juna 2007. godine i podneo novi amandman na član 5. razdele 3. i 12. Predloga zakona. Primili ste Izveštaj Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Želeo bih da vas obavestim da ćemo, u skladu sa članom 85. Poslovnika, nastaviti rad i posle 18 časova, sa tačkom koja u tom trenutku bude na dnevnom redu. Po Poslovniku, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, predsedavajući je već otvorio raspravu u pojedinostima o Predlogu zakona o budžetu, produžio rad sednice Skupštine Srbije, a narodni poslanici, koji treba da učestvuju u toj raspravi i, kasnije, u danu za glasanje treba da se izjasne o Predlogu zakona o budžetu i amandmanima, nemaju još pred sobom mišljenje nadležnih odbora o Predlogu zakona o budžetu. U ovom slučaju, nemaju mišljenje Odbora za finansije, koji je nadležan. Prema tome, svaki dalji nastavak ove sednice je kršenje Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije, jer se u članu 147. Poslovnika o radu Narodne skupštine kaže da su predlagač zakona, nadležni odbori i Vlada dužni da pre sednice Narodne skupštine razmotre amandmane koji su podneti na predlog zakona i da Narodnu skupštinu obaveste za koje amandmane predlažu da ih Narodna skupština prihvati, a za koje da ih odbije. Samo bih hteo da podsetim i narodne poslanike i predsedavajuće da smo materijal za ovu sednicu, znači, Predlog zakona o budžetu, dobili u petak, kasno popodne, da smo imali jedva nešto više od dva dana da proučimo Predlog zakona o budžetu, da uradimo amandmane, da ih uskladimo sa Zakonom o budžetskom sistemu. Istovremeno, Vladi i nadležnim odborima je, očigledno, bilo teško da se, evo, već tri ili četiri dana, od kako su amandmani podneti, sastanu i donesu predloge o tome koji se amandmani prihvataju, a koji odbijaju. Hajde da kažem da razumem što to nije uradio Odbor za finansije, ali ne mogu da razumem zašto to nije uradila Vlada Republike Srbije, kao predlagač zakona o budžetu, pogotovo što je sednica Vlade, koliko znam, u toku. Nemamo mišljenje Vlade o podnetim amandmanima, nemamo obrazloženje zašto neke amandmane prihvataju a neke odbijaju, odnosno nemamo na osnovu čega da diskutujemo, osim o ''suvim'' amandmanima, bez mišljenja predlagača i nadležnih odbora. Prema tome, predsedavajući bi trebalo da odredi pauzu u radu Narodne skupštine, da sačekamo mišljenje, barem, Vlade Republike Srbije na amandmane koje su podneli svi poslanici, a kada dobijemo to mišljenje, onda da nastavimo rad.
Zahvaljujem. Daću vam odmah i odgovor. U pravu ste da član koji ste citirali kaže tako, ali postoji i član 139, koji u svojoj poslednjoj tački kaže - ukoliko nadležni odbori ne dostave izveštaje, odnosno Vlada mišljenje o predlogu zakona, predlog zakona će se razmatrati i bez tih izveštaja, odnosno mišljenja. Da li ste zadovoljni odgovorom? (Ne) Izvolite, gospodin Petronijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, pored ovog pitanja, želim, pozivajući se na član 226, da dobijem obaveštenje i objašnjenje, koje je vrlo važno za dalji rad ove sednice, imajući u vidu da počinjemo raspravu o Predlogu zakona o budžetu u pojedinostima, a to je vezano i za član 146. i član 147. Tražim sledeće objašnjenje. Dobili smo Izveštaj Zakonodavnog odbora, pred nama je. Ja ga ne razumem i nisam našao uporište nigde u Poslovniku. Iz tih razloga pitam, dakle, tražim objašnjenje. U Izveštaju stoji da Zakonodavni odbor smatra da su pravno mogući sledeći amandmani, pa je nabrojano 20 amandmana. Iza toga, jedna formulacija koja treba da dobije objašnjenje - Odbor je razmotrio i predlaže Skupštini da odbije sledeće amandmane, pa je nabrojano 39 amandmana. Zakonodavni odbor ima svoje tačno određene funkcije, zna se šta treba da radi; on, pre svega, posmatra zakon sa stanovišta usklađenosti sa Ustavom i pravnim sistemom. Dakle, ako su prvih 20 nabrojanih amandmana pravno mogući, da li ovih 39 narednih nisu pravno mogući? Drugo pitanje. Ako Zakonodavni odbor odbacuje amandmane, on može da ih odbaci samo ako su neblagovremeni, nepotpuni, uvredljivi, da ne nabrajam dalje. Posledica odbacivanja amandmana od strane Zakonodavnog odbora je da Skupština ne može da ih razmatra. Dakle, ovaj izveštaj je potpuna konfuzija. Iz tih razloga, tražim objašnjenje u vezi s tim da li je ovih 39 amandmana pravno moguće. Ako jeste, pričamo dalje, a ako nije, tražim objašnjenje - zbog čega nije. Sledeće pitanje. Ako, koristeći član 147, Zakonodavni odbor predlaže da se amandmani odbiju, onda je on ravnopravan sa svima drugima, to je druga priča, ali da li to onda znači da traži da se ovih prvih 20 prihvati? Tražim objašnjenje pre nego što počne rasprava o amandmanima. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin predsednik Narodne skupštine očigledno želi da zbija šalu sa narodnim poslanicima, sa Narodnom skupštinom, ili ne znam već sa čime. Znači, član 139. Poslovnika reguliše da se - ukoliko se nekim čudom desi, dok je ova vlada novog DOS-a na vlasti, da bude donesen neki zakon koji je predložila grupa narodnih poslanika, narodni poslanik ili neki drugi predlagač koji nije Vlada Republike Srbije, spreči blokiranje donošenja tog zakona u Skupštini Srbije od strane Vlade Republike Srbije. Samo tada može bez mišljenja Vlade da se nastavi rasprava o nekom zakonu, bez obzira na to da li je u načelu ili u pojedinostima. Međutim, ovde je reč o tome da je predlagač zakona Vlada Republike Srbije i, valjda, njoj prvoj treba da bude u interesu da ovaj zakon u Narodnoj skupštini bude donet. Insistiranje predsedavajućeg da radimo bez mišljenja Vlade jeste poniženje Narodne skupštine Republike Srbije, jer Vlada Republike Srbije ne može da bude starija od Narodne skupštine. Mi smo ti koji bi trebalo da diktiraju pod kojim uslovima Vlada Republike Srbije radi. Znači, ne pozivajte se na član 139. Bez mišljenja Vlade Republike Srbije, svaki nastavak rasprave u pojedinostima je kršenje Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije, ponižavanje Narodne skupštine i ponižavanje narodnih poslanika od strane Vlade Vojislava Koštunice.
Zahvaljujem. Pored člana 139, koji sam vam malopre citirao, hoću da vam citiram i član Poslovnika koji se tiče hitnog postupka, a budžet se donosi po hitnom postupku. To je član 163. stav 1. koji, takođe, definiše ovu oblast i kaže - ukoliko nadležni odbori ne dostave izveštaj, odnosno Vlada mišljenje o predlogu zakona, predlog zakona će se razmatrati i bez tih izveštaja, odnosno mišljenja. Dakle, mi postupamo i po tom članu. Ja sam vam citirao dva člana koja definišu istovetnu situaciju, u kojoj se danas nalazimo. Da li prihvatate ovo obrazloženje? (Ne) Ukoliko ne, molim službu da se u danu za glasanje izjasnimo o tome da li je bilo kršenja Poslovnika. Takođe, dugujem odgovor i narodnom poslaniku Petronijeviću. O odbijenim amandmanima će se raspravljati i o njima će se glasati danas, u raspravi o pojedinostima, tako da ne postoji nikakav problem niti sumnja da se o amandmanima odbijenim na Zakonodavnom odboru neće glasati i raspravljati. Po Poslovniku, narodni poslanik Dragan Todorović, potom, takođe, po Poslovniku, narodni poslanici Vjerica Radeta i Rajko Baralić. Izvolite.
Gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, razumem vašu situaciju i da pokušavate da na neki način izvučete Vladu iz vrlo neugodnog položaja u kome se nalazi, jer je bila dužna da u toku ova 24 sata, a imala je i ranije vremena, sve dostavljene amandmane razmotri i da, na osnovu toga, da svoje mišljenje. Tačno je da je ovde, nažalost, Poslovnik urađen loše i da su određeni članovi Poslovnika jedan drugom suprotstavljeni. Ali, ako ih pažljivo pročitate, doći ćete do nedvosmislenog zaključka, da smo mi sada morali da imamo mišljenje Vlade o amandmanima koji su predloženi. Čak i ovaj član 163, na koji se vi pozivate, vrlo precizno kaže, u stavu 3 - o amandmanima se izjašnjavaju predlagač zakona, nadležni odbori i Vlada. Znači, nema dileme. Vlada je morala da se izjasni o ovome. Imate član 139. st. 1, 2, 3, 4. i 5 - ukoliko nadležni odbori ne dostave izveštaje, odnosno Vlada mišljenje o predlogu zakona, predlog zakona će se razmatrati i bez tih izveštaja, odnosno mišljenja. Ali, član 147, deo koji se odnosi na amandmane, vrlo je precizan i kaže: ''Predlagač zakona, nadležni odbori i Vlada dužni su'', ovde nema nikakve alternative,''da pre sednice Narodne skupštine razmotre amandmane koji su podneti na Predlog zakona i da Narodnu skupštinu obaveste za koje amandmane predlažu da ih Narodna skupština prihvati, a za koje da ih odbije''. Ovo je, apsolutno, nedvosmisleno, imperativ koji mora da se poštuje. Ne postoji mogućnost alternative. Vlada je bila obavezna da se o svim predlozima amandmana izjasni i da to dostavi Skupštini. Ukoliko nećete da kršite Poslovnik, vi možete da prekršite Poslovnik, ali ukoliko budete poštovali ovaj poslovnik, mi bismo morali da imamo mišljenje Vlade o amandmanima.
Slažem se s vama da je Vlada trebalo da se izjasni o svim amandmanima, ali se ne slažem s vama da kršimo Poslovnik ukoliko sednicu nastavimo. Ponovo bih vam citirao član 163, po kome danas radimo, jer se radi o zakonu koji se donosi po hitnom postupku, a to je da "ukoliko nadležni odbori ne dostave izveštaje, odnosno Vlada mišljenje o predlogu zakona, predlog zakona će se razmatrati i bez tih izveštaja, odnosno mišljenja". Dakle, slažem se sa vama da je Vlada trebalo da dostavi mišljenje, ali pošto nije, mi nastavljamo dalje, po Poslovniku. Pošto niste zadovoljni, molim da se u danu za glasanje izjasnimo o kršenju Poslovnika. Izvolite, narodni poslanik Vjerica Radeta, po Poslovniku.
Dame i gospodo poslanici, u prošlom skupštinskom sazivu smo imali pokušaj istog kršenja zakona, kao što smo dobili danas od Zakonodavnog odbora. Uspeli smo da tadašnjeg predsednika, gospodina Aligrudića, ubedimo da ne sme da radi ovakve stvari. Ne znam ko je kolega Vlatko Ratković, ne znam šta je po struci, ako je eventualno pravnik, onda mu sada javno kažem da je obrukao pravnu struku i nauku, jer nikako nije smeo da potpiše ovakav izveštaj Zakonodavnog odbora. Ako vam je bila namera, gospodo iz skupštinske većine, da na ovaj način skratite vreme rasprave u pojedinostima, tako što ćete, ne znam na osnovu čega, da predložite da se jedna grupa amandmana odbije, a ne postoji nijedan pravni osnov za to, onda vam to zaista nećemo dopustiti. Interesantno je da su svi amandmani koji se odbijaju podneti od strane poslanika skupštinske većine. Onda ste ovde stavili i jedan amandman Nadice Momirov, da se Vlasi ne dosete, upravo iz tog razloga što ste očekivali da će neko od nas ovako da reaguje. Zakonodavni odbor će, u skladu sa članom 146. Poslovnika Narodne skupštine, neblagovremene, nepotpune i amandmane sa uvredljivom sadržinom odbaciti, o čemu će Narodnoj skupštini podneti izveštaj. Nijedan od ovih amandmana nije neblagovremen, nije nepotpun, niti je s uvredljivim sadržajem. Čak i da jeste, onda bi ga Zakonodavni odbor odbacio, a ne postoji nikakva mogućnost, ni poslovnička, ni zakonska mogućnost, da Zakonodavni odbor predloži Skupštini da amandman odbije. Predlažem vam jedno pametno i konstruktivno rešenje - da se Zakonodavni odbor povuče, da promeni ovu svoju nezakonitu odluku i da sve amandmane stavi na raspravu u Narodnoj skupštini, što je u obavezi i što mora, ili da nam za svaki od ovih amandmana kaže da li je neblagovremen, da nam dokaže da je nepotpun, da je s uvredljivom sadržinom, i da, u tom slučaju, on donese odluku da ga odbaci. Dakle, prošlo je tri minuta. Gospodine Duliću, ukoliko Zakonodavni odbor ovo ne uradi, poslanici Srpske radikalne stranke će o svakom ovom amandmanu, za koje je predloženo da se odbiju, govoriti po 15 minuta, po članu 146. Poslovnika. Dakle, nećete dobiti na vremenu, a uradićete nešto što će ostati ubeleženo kao nezapamćeno. Podsećam još jedanput, pitajte Miloša Aligrudića, isto ovo je pokušao u prošlom sazivu. Nakon, tada, moje, pa Krasićeve intervencije i obrazloženja, Zakonodavni odbor je promenio svoju odluku. Nadam se da i ovaj zakonodavni odbor, bar oni koji su glasali za ovo, ima dovoljno pameti da to uradi, inače ćete napraviti nešto što je nedopustivo.
Reč ima predsednik Zakonodavnog odbora, gospodin Vlatko Ratković.
Koleginice i kolege, prvo kratak odgovor na pitanje koleginice Vjerice Radete. Ja sam diplomirani pravnik, advokat iz Rume, ne iz Kragujevca, tamo je Vlatko Rajković, čini mi se. Imam 16 godina iskustva u struci. Slažem se sa pojedinim primedbama da Poslovnik o radu Skupštine treba izmeniti. Danas sam razgovarao sa kolegama iz Zakonodavnog odbora, iz drugih poslaničkih grupa i sa kolegama iz SPS-a, određene kontradiktornosti i neki pravni vakuumi postoje u formulacijama. Što se tiče primedbe koleginice Radete o odbacivanju i odbijanju amandmana, odbacivanje je odluka Odbora u situaciji kada je amandman, kao što kaže član 146, neblagovremen, nepotpun i sa uvredljivom sadržinom. Nijedan amandman ovde nije odbačen, što se tiče Zakonodavnog odbora. Dalje, član 147. Poslovnika kaže: "Predlagač zakona, nadležni odbor i Vlada dužni su da pre sednice Narodne skupštine razmotre amandmane koji su podneti na predlog zakona i da Narodnu skupštinu obaveste za koje amandmane predlažu da ih Narodna skupština prihvati, a za koje da ih odbije". Član 45. govori o nadležnostima Zakonodavnog odbora. Ne postoji nijedna norma u ovom članu koja bi regulisala ovo pitanje. Kao predsednik Zakonodavnog odbora, svaki amandman za koji je Zakonodavni odbor stao na stanovište da ga treba odbiti, odnosno da nije u saglasnosti sa određenim propisom, sa zadovoljstvom ću obrazložiti. Mogu da kažem da bi mi bilo drago da su i članovi Zakonodavnog odbora iz reda SRS-a prisustvovali sednici i da smo mogli ovo usaglasiti. Znači, sednica je održana pre tri dana i danas - o amandmanima. Još samo jedna konstatacija. Nije tačno da su svi amandmani koje su podneli poslanici iz Poslaničke grupe SRS-a odbijeni. Sa zadovoljstvom ću obrazložiti svaku odluku Zakonodavnog odbora.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, po Poslovniku.
Gospodine potpredsedniče, predsednik Narodne skupštine je prekršio Poslovnik, zato što je gospodinu Ratkoviću dao reč pre mene, iako sam se javio po Poslovniku. Želim da obavestim kolege narodne poslanike da nisam glasao za ovakve odluke Zakonodavnog odbora, jer sam član tog odbora. Na sednici, koja je malopre završena, uputio sam iste primedbe kao i kolega Petronijević i druge kolege koje danas o ovome govore. Zakonodavni odbor ne raspravlja o suštini nijednog akta, on pomaže ostalimnarodnim poslanicima u tome da li mogu da se o jednom pitanju izjasne ili ne izjasne sa stanovišta ustavnosti, zakonitosti i ovih drugih elemenata koji su ovde navedeni, da li su blagovremeno podneti akti, da li imaju uvredljivu sadržinu i slično. Zakonodavni odbor nema pravo da narodnim poslanicima sugeriše da li će jedan akt biti prihvaćen ili ne, to nije njegova nadležnost. Želim da pomognem koleginici Vjerici Radeti. I u onom prvom sazivu je postojao pokušaj ove manipulacije jednim brojem amandmana, kada je trebalo obezbediti da se u što je moguće kraćem vremenskom roku završi rasprava u pojedinostima po pojedinim tačkama dnevnog reda. Stojim na stanovištu da nije moguće da Zakonodavni odbor uputi ovakav akt Narodnoj skupštini, zato što, iz analogije koja u ovom aktu stoji, može da se protumači da su neki amandmani pravno mogući, a da se drugi odbijaju. Glagol "odbiti", uvažene dame i gospodo narodni poslanici, nije uobičajen u komunikaciji među narodnim poslanicima i organima. Inače, ovde postoje drugi glagoli koji se koriste za ovakve situacije. Dakle, potpuno je neprimeren način na koji je Zakonodavni odbor komunicirao sa narodnim poslanicima s tim u vezi. Učinićemo sve što je moguće da se ovo ubuduće ne dešava. Takođe, želim da kažem da odbori Narodne skupštine u proteklih nekoliko dana nisu bili u stanju da održe sednice ni iz nekoliko pokušaja. Želim da kažem da sam učestvovao, pokušao da učestvujem u radu Odbora za trgovinu i turizam, na nekoliko sednica Odbora za finansije. Danas, na sednici Administrativnog odbora, uvažena gospodo iz vladajuće većine, vi niste u stanju da obezbedite većinu za početak rada Odbora. Upozoravam vas da se ne ljutite na narodne poslanike iz opozicionih stranaka, koji nemaju ni politički interes, niti ijedan drugi racionalni razlog da vam obezbeđuju kvorum da normalno radite. Želim da kažem i da su, bez obzira na to šta ko misli o ljudima iz ministarstava itd, ministar i kompletna služba Ministarstva za finansije dolazili danas nekoliko puta na različite odbore da obrazlažu određene akte koji su u proceduri, a da vi, kao narodni poslanici iz vladajuće većine, niste obezbedili kvorum za početak rada sednice. Dakle, vršiti vlast, to je pitanje odgovornosti. Ili ste vlast ili niste vlast, ili imate većinu ili nemate većinu, ili ste spremni da u svakom trenutku, po jednom poslovniku koji je krajnje restriktivan, obezbedite da Parlament normalno funkcioniše, ili raspišite izbore, ili napravite novu koaliciju, postoji izlaz iz ove situacije. Najljubaznije molim, još jednom, da Zakonodavni odbor ovakve akte ne upućuje narodnim poslanicima, jer oni nisu fer, nisu korektni. Matični odbori u Narodnoj skupštini će reći da li mogu ili ne prihvatiti neki od amandmana, pa će sugerisati na taj način Narodnoj skupštini da li će ili neće da ih usvoji. Zakonodavni odbor takvo pravo nema, ničim mu nije dato i iskreno verujem i da neće. U vezi sa pitanjem koje je pokrenuo gospodin Todorović, da se Vlada nije izjasnila o izvesnim amandmanima, tu je gospodin Dulić u pravu, ali, prosto, pitanje je jednog fer odnosa prema Narodnoj skupštini da Vlada o svakom aktu koji se upućuje Narodnoj skupštini ima svoje mišljenje, pozitivno ili negativno. Onda bi stvar bila potpuno čista i mogli bismo da kažemo da jesmo parlament. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Baraliću. Jedino što bih želeo da kažem to je da je, pretpostavljam, predsednik Skupštine dao reč narodnom poslaniku da bi se razjasnili međusobno. Takođe, mogu da sugerišem da Zakonodavni odbor održi jednu sednicu na kojoj ćete međusobno da razjasnite na koji način će da se šalju akta na Skupštinu i, treće, neki odbori zaista nemaju skupštinsku većinu, oni koji broje 17 članova. To jeste problem i po toj logici oni nikada ne bi mogli da se sastanu. Dakle, zaista apelujem da treba promeniti Poslovnik i urediti međusobno stvari, kao i da, po proporciji, narodni poslanici učestvuju u daljem radu odbora . Za reč, po Poslovniku, javio se narodni poslanik Dragan Todorović, a zatim narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, neću ni pokušavati da predsedavajućeg ubedim da se krši Poslovnik, meni je jasna njegova pozicija, ali bih pokušao da predsednike ili šefove poslaničkih grupa vladajuće koalicije ubedim da stvarno ne bismo mogli da pređemo na razmatranje zakona u pojedinostima, jer nemamo izveštaj Vlade. Član 147. Poslovnika Skupštine Srbije je potpuno jasan. Ne znam šta još treba da vam kažem da vas ubedim da bez mišljenja Vlade ne bismo mogli uopšte da prelazimo na razmatranje zakona u pojedinostima. Pazite, vrlo precizno se kaže šta treba da Vlada uradi i kaže se - "dužna je". Znači, ne – može, hoće ili neće, može ili ne mora, nego je dužna. Sada vas podsećam na jednu činjenicu. Siguran sam da postoje amandmani koje će Vlada prihvatiti, zato što će biti iz redova poslanika iz vladajuće koalicije. Imali smo takve slučajeve, recimo, primeti se da određeni amandmani stvarno treba da se prihvate, pa je, u pojedinim slučajevima, vladajuća koalicija iste amandmane predlagala kako bi bili prihvaćeni od strane poslanika iz vladajuće koalicije, što je potpuno u redu, da se razumemo. Ne bi bili prihvaćeni od strane poslanika opozicije. Prihvatanjem takvog amandmana, mi, suštinski, ne dobijamo drugi zakon, ali dobijamo drugu formu. Veliki broj amandmana, recimo, ukoliko se prihvati neki amandman, automatski otpada, zato što su nelogični ili zbog toga što su vrlo slični onome koji je prihvaćen. Zato smo mi ovde morali danas da imamo mišljenje Vlade o amandmanima, koji su amandmani prihvaćeni, koji nisu prihvaćeni, pa tek onda da krenemo na raspravu u pojedinostima.
Hvala. Gospodine Todoroviću, po članu 163, ukoliko nadležni odbori ne dostave izveštaj, odnosno Vlada mišljenje o predlogu zakona, predlog zakona će se razmatrati i bez tih izveštaja, odnosno mišljenja. Mi dodatno moramo konstatovati sledeću činjenicu - ministar finansija u Vladi Republike Srbije, kao ovlašćeni predstavnik Vlade, danas je sa nama i svakako može da se izjasni o amandmanima, da kaže koje amandmane prihvata, a koje ne. Prema tome, mi imamo sasvim normalne uslove za rad po amandmanima, uz prisustvo ministra, sa mogućnošću da se ministar izjasni o njima. Izvolite.
Gospodine Albijaniću, ako ste me pažljivo slušali, bio sam na početku vrlo precizan i rekao sam da vama neću ni pokušavati da objasnim i da vas ubedim. Obratio sam se šefovima poslaničkih grupa vladajuće koalicije. Prema tome, gospodine Albijaniću, uopšte nije trebalo ništa da mi objašnjavate. Unapred sam se odrekao tog svog prava kada ste vi u pitanju, da mi vi dajete objašnjenje.
Hvala vam, gospodine Todoroviću. Ja sam, ipak, želeo da vam pojasnim tu situaciju. Narodni poslanik Vjerica Radeta, po Poslovniku, a zatim narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Kolega Ratkoviću, ovo što ste pokušali da objasnite, možda ste mogli nekome ko prvi put vidi Poslovnik, nekome ko ne zna kako funkcioniše parlament, ali meni, stvarno, nemojte da pokušavate. Vi ste, sećam se, prošle godine, kada je bila aktuelna tema uvoza onih Veljinih ''šarenih železnica'', sećate se Šarančića iz ''šarenih'' vagona, onda je Velja Ilić novinarima rekao...
Gospođo Radeta, ali nemaju veze šarene železnice s amandmanima.
Gospodine Albijaniću, molim vas, pustite me da završim, a ako na kraju ustanovite da nema veze s amandmanom, onda to recite, ali nemojte da me prekidate. Dakle, tada je Velja Ilić rekao novinarima - "pa, dobro, nije bilo tendera, jeste, uvezeni su ti vagoni bez tendera, ali ovaj zakon o javnim nabavkama je toliko loš da treba da se menja". Dakle, da li je ovaj poslovnik loš, kao što ste vi rekli, ne ulazim u to. Zapravo, znam da je loš, zapravo, znam da kada smo ga usvajali, kada ste ga donosili vi iz sadašnje skupštinske većine, mi smo vas upozoravali na sve ovo što se pokazuje kao nelogičnost u ovom poslovniku, između ostalog, i na koliziju ova dva člana o kojima je govorio Dragan Todorović. Podsetiću vas da Zakonodavni odbor nije matični odbor. Zakonodavni odbor je odbor za sve propise, za sve predloge koji dolaze pred ovaj parlament, pred narodne poslanike. Zakonodavni odbor, u skladu sa članom 45, gospodine Albijaniću, "Zakonodavni odbor razmatra predlog zakona, drugog propisa i opšteg akta koji je upućen Narodnoj skupštini sa stanovišta", sada, kolega Ratkoviću, pratite, "sa stanovišta njegove usklađenosti sa Ustavom i pravnim sistemom, predlog za donošenje autentičnog tumačenja zakona, drugog propisa i opšteg akta koji je donela Narodna skupština, kao i pitanja jedinstvene zakonodavne metodologije i druga pitanja od značaja za jedinstvenu pravno-tehničku obradu akata koje donosi Narodna skupština. Zakonodavni odbor razmatra obaveštenja Ustavnog suda o stanju i problemima ostvarivanja ustavnosti i zakonitosti u Republici, mišljenja i ukazivanja Ustavnog suda na potrebu donošenja i izmena zakona i preduzimanja drugih mera radi zaštite ustavnosti i zakonitosti, kao i predloge i inicijative za pokretanje postupka za ocenu ustavnosti zakona i drugih propisa i opštih akata koje je donela Narodna skupština. Odbor prati izgrađivanje pravnog sistema i o tome izveštava Narodnu skupštinu. Odbor ima 21 člana". Gospodine Ratkoviću, kolege poslanici, da li ste primetili da u okviru ovog člana 45. igde postoji mogućnost da Zakonodavni odbor odbije neki amandman? Naravno, niste, jer takva mogućnost ne postoji. Dalje, opet citiram član 146, gospodine Albijaniću, koji kaže: "Podnete amandmane predsednik Narodne skupštine upućuje predlagaču zakona, narodnim poslanicima, nadležnim odborima i Vladi. Zakonodavni odbor će neblagovremene, nepotpune i amandmane sa uvredljivom sadržinom odbaciti, o čemu će Narodnoj skupštini podneti izveštaj. Odbačeni amandmani nemogu biti predmet rasprave i o njima se ne glasa". Dakle, nijedan od ovih amandmana ne može da se podvede pod odredbu člana 146. Citiram dalje, gospodine Albijaniću, član 147. koji glasi: "Predlagač zakona, nadležni odbori i Vlada dužni su da pre sednice Narodne skupštine razmotre amandmane koji su podneti na predlog zakona i da Narodnu skupštinu obaveste za koje amandmane predlažu da ih Narodna skupština prihvati, a za koje da ih odbije". Dakle, član 147. se nikako ne odnosi na Zakonodavni odbor. To što ste vi rekli da ćete sa zadovoljstvom da obrazložite stav Zakonodavnog odbora o svakom amandmanu, nas zaista ne interesuje. Vaša zadovoljstva su vaša stvar. Mi hoćemo da ovaj parlament radi isključivo u skladu sa Poslovnikom. Kao pravnik, argumentom i članom Poslovnika ubedite me da nisam u pravu. Nije vam kasno. Evo, gospodin Aligrudić, već se javio da replicira. Sada ga imenom prozivam. Sećate se, gospodine Aligrudiću, da je bilo pokušaja, kada ste vi bili predsednik Zakonodavnog odbora, da isto ovo uradite, ali ste prihvatili sugestiju i Zakonodavni odbor je promenio svoj stav i nikada nam više nije pokušao podmetnuti nešto, kao što čini Zakonodavni odbor u ovom sazivu. Dakle, gospodo iz vladajuće koalicije, kaže se da vam se žuri, kaže se da hitno treba da se donese budžet. Slažemo se da treba. Onda radite u skladu sa Poslovnikom. Što više poštujete Poslovnik, to ćete pre doći do dana za glasanje.
Hvala. Naravno da se nadležni odbor, Odbor za finansije, sastao, zakazan je, ali nije imao kvorum. Ali, član 163. kaže: "Ukoliko nadležni odbori ne dostave izveštaje, odnosno Vlada mišljenje o predlogu zakona, predlog zakona će se razmatrati i bez tih izveštaja, odnosno mišljenja". (Vjerica Radeta: Nisam zadovoljna odgovorom.) Niste zadovoljni i treba da se glasa. Ne možete sada da dobijete reč jer imamo još četiri govornika. Niste zadovoljni, pa će se glasati o povredi Poslovnika. Niste dobili reč, gospođo Radeta. (Predsedavajući je isključio mikrofone.) Gospođo Radeta, isključeni su mikrofoni, niste dobili reč. Prijavljena su četiri poslanika da govore po Poslovniku. Konstatovali smo da mora da ide na glasanje, jer vi niste zadovoljni. Član 100: "Ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine narodni poslanik ostane pri tvrdnji da je Poslovnik povređen, Narodna skupština će, bez pretresa, odlučiti o tom pitanju u danu za glasanje''. Sačekaćete, gospođo Radeta, još nekoliko poslanika, pa ćete se izjasniti. Molim poslanike SRS-a da dozvole Vjerici Radeti promenu redosleda, da se ponovo javi za reč. Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić. Da li dozvoljavate, gospodine Aligrudiću, da Vjerica Radeta, uzme reč, od vas zavisi? (Da) Hvala. Omogućio vam je gospodin Miloš Aligrudić da govorite.
Dakle, gospodine Albijaniću, niko mi ništa nije omogućio. Do sada sam vam 150 puta rekla, u ovom sazivu, da ne možete da komunicirate sa narodnim poslanicima kao sa komšinicama preko plota. Nikada vam iz klupe neću kazati da li sam zadovoljna ili nisam zadovoljna vašim odgovorom. Po Poslovniku sam dužna da kažem, ne vama, nego narodnim poslanicima, da li sam zadovoljna vašim odgovorom. Ako nisam, moram da kažem zbog čega nisam zadovoljna. Kako će poslanici u danu za glasanje da glasaju?
Kažite, gospođo Radeta, da li ste zadovoljni odgovorom koji sam vam pročitao?
Evo, objašnjavam, samo vi ćutite.
Samo kažite da ili ne.
Nije dovoljno reći da ili ne. Dovoljno je da objasnim narodnim poslanicima zbog čega nisam zadovoljna, da bi ih to opredelilo za to kako će glasati - da li ste vi povredili Poslovnik ili ne. Dakle, gospodine Albijaniću, birate babe i žabe. To što ste mi dali kao odgovor odnosi se na sasvim drugu povredu Poslovnika, odnosi se na činjenicu da nemamo mišljenje Vlade; ja govorim o Zakonodavnom odboru. Pročitajte Poslovnik. Dakle, to što ste malopre pokušali da budete pametni, opet vam je pošlo za rukom. Govorila sam o Zakonodavnom odboru. Zakonodavni odbor je doneo protivposlovničku, neustavnu, nezakonitu odluku. Mora da je promeni ako hoćete da počnemo raspravu o predlogu ovih zakona u pojedinostima. Očigledno je da vi to nećete, gospodo iz skupštinske većine. Vi svesno i namerno kršite Poslovnik, da bi ova rasprava što kasnije počela, da biste morali da pomerite raspravu o poverenju Vladi, da biste došli do petka, subote, nedelje i ponedeljka, neradnih dana u Skupštini. Ali, nema veze, strpljivi smo mi. Sačekaćemo vas i na toj tački dnevnog reda. Samo, ne znam kako ćete vi da produžite privremeno finansiranje, ako budemo od sada pa do 1. jula pričali o Poslovniku?
Hvala, gospođo Radeta. Konstatujemo da će se Narodna skupština izjasniti o povredi Poslovnika u danu za glasanje. Po Poslovniku, ima reč narodni poslanik Nataša Jovanović, zatim narodni poslanik Miloš Aligrudić. Ima reč narodni poslanik Nataša Jovanović, pa vas molim, gospodine Markoviću, da budete strpljivi i saslušate vašu koleginicu. Hvala.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Albijanić dezavuiše narodne poslanike čitavo vreme, zato što bi on morao, kao potpredsednik stranke koja je direktni krivac zato što se nije sastao, odnosno sastao se, ali nije odlučivao o ovome, Odbor za finansije, da da odgovor narodnim poslanicima. Gospodine Albijaniću, ako niste obavešteni, a očigledno niste, osoba koja nedostaje da bi radio Odbora za finansije, gde stručno, kompetentno i argumentovano predsedava gospođa Jorgovanka Tabaković, gde bismo savesno i odgovorno hteli da razmenimo argumente o katastrofalnom budžetu za ovih pola godine, koji nam je predložila Vlada i ministar Cvetković, jeste vaš poslanik, iz Poslaničke grupe G17 plus, jer, više se ne zna ko izlazi a ko ulazi u vašu poslaničku grupu. Od kako ste dobili ovih par ministarstava, počela je jagma - ovaj će da bude državni sekretar, ovaj pomoćnik, ovaj tamo, neki ne znam šta, potrčko Dinkićev, ovoga ili onoga - nastala je pometnja. Građani Srbije moraju da znaju ko su narodni poslanici. U tome prednjače, naročito, poslanici iz Kruševca. Moram da vam kažem slučaj Kruševca. U Kragujevcu se to još nije desilo. U Kruševcu su gotovo svi poslanici iz ove vladajuće strukture, jel tako, Duvnjak, brzopotezno podneli ostavke, izabrani na funkcije narodnih poslanika, pa kada ste skrpili, kako-tako, ovu novu tajkunsku vladu, oni kažu - ma šta imam ja da sedim osam metara ispod nivoa zemlje, u ovoj skupštinskoj sali, veštačko svetlo, da se mlatim s ovim zakonima i sa budžetom, odoh ja na neku važnu državnu funkciju. Tako su svi podneli ostavke, i ovaj iz G17 plus, on zato što je dobio packu od Tomice, loše je kadrovisao u Kruševcu, i ovaj Milivojević iz DS-a, nećkao se da li će, šta će, kibicovao neko mesto u nekom ministarstvu i na kraju mu rekli, očigledno - nema ništa. On je podneo ostavku na mesto odbornika, kaže - zašto da dolazim u Kruševac da budem i odbornik. Tako, od jednog do drugog, dođoste u situaciju, gospodine Albijaniću, da sada nemate poslanika. Nije se sastao taj odbor vaše organizacije, ne znate koga ćete, kome će da se smiluje Dinkić ili već ko kod vas odlučuje o tome, i nedostaje poslanik G17 plus. Blokiran je rad Odbora. Zamislite, do juče ste imali toliku brigu za finansije i toliko ste ščepali s jedne i sa druge strane, a sada vas ne zanima Odbor za finansije! Gospođa Tabaković je uredno sazvala Odbor. Videli ste u argumentovanoj raspravi, u kojoj ministar ništa nije mogao da odgovori i da kaže, jer su tako ubojiti i jaki bili njeni argumenti za sve što je rekla. I, sada vi nama kažete da će prisutni gospodin ministar, hajde da ga ne znamo, ali upoznali smo ga za ova tri ili četiri dana, ovi radnici iz hiljade preduzeća koje je on privatizovao mnogo dobro su ga upoznali za ovih sedam godina, odnosno tri, koliko je upravljao radom Agencije za pljačku srpskih preduzeća, odnosno da nema veze što se nisu sastali nadležni odbori i ubeđujete poslanike SRS-a kako će ministar da izlazi i da odgovara o svakom podnetom amandmanu. Čovek je ćutao tri dana. Juče se javio u 13,55 časova, na kraju rasprave u načelu o budžetu i o ovim tačkama objedinjene rasprave, a šta je rekao, da ne pričam o lapsusima, jer čovek ne zna kako se zove zavod za zapošljavanje i obrazovanje, to je trenutno najveći problem u Kragujevcu, pa kaže RZZO, izmisli neko novo ime. Pobrkao je cifre, kaže, imamo milijarde, mislim da je pomenuo evre, na nekom posebnom računu, i to nije ušlo u budžet, ali mi znamo gde to ima. Ni ovako stručni ljudi, kao što su poslanici SRS-a, a kamoli laik, nisu razumeli šta priča, a vi kažete kako će on nama da odgovara. Verujem da će on da presedi sve vreme, ili će da klima glavom ili neće da pogleda u poslanika, a ne da vodimo sa njim raspravu. Vi znate vrlo dobro, imate dugogodišnje iskustvo u radu Parlamenta, zato ste, valjda, predloženi od strane vaše stranke za potpredsednika Skupštine, gospodine Albijaniću, da je rad odbora...
I vi ste glasali za izbor.
E, pa, vidite, za razliku od mene i SRS-a, koji poštujemo demokratska načela i činjenicu da ste vi predloženi za potpredsednika iz vaše političke stranke u danu kada smo gospodin Mrkonjić i ja birani za potpredsednike Narodne skupštine, pošto je to odraz demokratskog i civilizacijskog napretka, valjda, u Srpskoj skupštini, vi, gospodine Albijaniću, niste za nas glasali. Prema tome, bolje vam je da ćutite i da ne pričate ponovosvoju bruku. Naravno da mi poštujemo to što su vas građani birali...
Da li ste vi mene čuli da je vreme isteklo?
...ne, moje vreme i vreme stranke kojoj pripadam tek dolazi, a vreme je, možda, isteklo za povredu Poslovnika. Bilo bi bolje, pošto vam je sada data ta mrvica vlasti, da vi predsedavate najvišim zakonodavnim telom, da prekinete sednicu, da pozovete gospođu Tabaković da ponovo pokuša da sazove Odbor, a u međuvremenu navatajte tog nekog kandidata sa liste G17 plus, dovedite ga, verifikujte mu mandat, ubacite ga u Odbor za finansije, pa da krenemo da radimo. Je li tako, gospođo Tabaković? Tako je, hvala.
Dakle, što se tiče Odbora za finansije, bio sam prisutan. Narodni poslanik Dejan Jovanović je podneo ostavku, jer je izabran na funkciju u izvršnoj vlasti. Dakle, nije mogao nastaviti svoj rad u Narodnoj skupštini, po Zakonu o sukobu interesa. Prema tome, jasno je da je umesto njega došao drugi narodni poslanik u Skupštinu. Na dnevnom redu ovog skupštinskog zasedanja nalazi se imenovanje novog člana Odbora. Stvar je potpuno jasna i konzistentna. Da li ste zadovoljni mišljenjem, gospođice Jovanović? Niste zadovoljni. Onda molim da se o tome izjasnimo u danu za glasanje. Po Poslovniku, Miloš Aligrudić, predsednik Poslaničke grupe DSS-NS- dr Vojislav Koštunica.
Dakle, po članu 104. stav 1. i 2. - narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine, a stav 2 - narodni poslanici dužni su da se jedni drugima obraćaju s uvažavanjem. To nema veze sa stavom 3, koji govori o ružnim rečima i uvredama. Uvažavanje je nešto drugo. Ja vas, gospodo, uvažavam ako vam jednom kažem šta mislim, jasno vam to stavim do znanja, jer verujem za sebe da sam bio jasan; onda je to neko uvažavanje, bez obzira na to da li ćemo se složiti ili nećemo. Ali, ako vas teram da ono što hoću da kažem čujete deset puta, jedno te isto, onda to više nije obraćanje s uvažavanjem; ilimislim da nisam bio dovoljno jasan, ili da moj prethodnik iz iste političke stranke nije dovoljno jasno rekao ono što je hteo da kaže, ne znam šta je. U svakom slučaju, što se tiče člana 147, meni je bilo potpuno jasno šta je hteo da kaže gospodin Dragan Todorović i ja se sa njim slažem. Ono što piše u članu 147. zaista stoji tako i nema potrebe da deset puta jedno te isto slušam kako bih shvatio da je gospodin Todorović u tom delu bio u pravu. Jeste, bio je u pravu, ali kako se ova situacija rešava? Da vidimo šta je cilj. Ako je cilj da postignemo da se dođe do mišljenja Vlade, ja ću vas podsetiti da je i ranije bila praksa, koja je vrlo uvažavana od strane svih poslaničkih klubova, uključujući i SRS, jer je to tako bilo, da se u toku rasprave u pojedinostima, ako ne bismo imali stav Vlade pre toga, iz bilo kog razloga, taj stav Vlade mogao čuti za govornicom od strane ovlašćenih predstavnika Vlade kao predlagača, tako da taj problem možda može da se reši na taj način. U svakom slučaju, ono što je do sada bilo nesporno, u dosadašnjem toku rasprave, to je da Odbor za finansije nije mogao da se sastane, usled čega nije mogao da zauzme stav, a do sada je to bio običaj. Ne kažem da mora da bude tako, to može i na sednici Vlade da se uradi, ali je bio običaj da ovlašćeni predstavnik Vlade dođe na zakazanu sednicu odbora i izjasni se o svim podnetim amandmanima na predlog zakona. Ja se s vama potpuno slažem. Dakle, nemam nikakav problem s ovim što ste govorili. Jedini je problem šta sada dalje da radimo. Da li je vaš predlog takav da vi iz SRS-a morate deset puta da izađete i da jedno te isto kažete, što u jednom svom delu nije sporno, i da nakon toga tražimo da se sastane Odbor, koji se, očigledno, ne može sastati ako jedan deo poslanika bojkotuje sednicu Odbora ili ne dođu u dovoljnom broju? Ne znam šta je bio problem. Ako Odbor ne može da se izjasni, onda ne može. Ako Odbor može da se izjasni, neka se izjasni. Ja ne vidim šta bi tu bio toliki problem. Ako ministar, koji je prisutan u ime Vlade, koji predstavlja Vladu na sednici Narodne skupštine, može da da mišljenje o predloženim amandmanima i da kaže da li se pojedini amandman prihvata ili ne prihvata od strane Vlade, ne vidim zašto bi bio problem da se to čuje. Dakle, gospodine Todoroviću, nemam ništa protiv ovoga što ste vi rekli, ako me razumete, samo hoću da čujem šta je, zapravo, cilj. Da li je cilj da se mi oko ovoga nadmudrujemo sledeća četiri sata, ili je cilj da se nešto konkretno uradi. Evo, dajem predlog da se predstavnik Vlade o amandmanima izjasni i da čujemo izjašnjenje u ime Vlade u odnosu na svaki podneti amandman, u formi koju ministar odredi, pa da na taj način završimo ovaj momenat, ako je to moguće, a ako nije, ja ne znam šta drugo.
To jeste moguće i hvala na konstruktivnosti, gospodine Aligrudiću. Po Poslovniku, narodni poslanik Momir Marković. (Jorgovanka Tabaković, s mesta: Ja vas molim da mi date reč kao predsedniku Odbora za finansije.) Samo malo, pre vas su četiri narodna poslanika. Gospodin Marković odustaje. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, po Poslovniku.Da li i vi, gospodine, odustajete? Gospodin Vladan Batić, po Poslovniku, zatim gospodin Petar Jojić, pa Jorgovanka Tabaković.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu člana 150. Poslovnika, koji govori o donošenju budžeta, ali ima još niz povreda Poslovnika. Odlučivanje u Narodnom parlamentu pretvorilo se u puku improvizaciju. Ne može se tako lakonski prelaziti preko brojnih povreda Poslovnika koje pojedini narodni poslanici reklamiraju. Šta god se kaže argumentovano, osnovano, da je povređen Ustavni zakon, da se mora poštovati Ustavni zakon, da se mora poštovati Ustav, da se mora poštovati zakon, da se mora poštovati Poslovnik, vi prihvatate kao - nema veze. Ovo je Narodna skupština. Ovo je epicentar, ovo je glavno mesto na kome se moraju poštovati Ustav i zakon. Gospodine Albijaniću ...
Gospodine Batiću, da li biste bili ljubazni da kažete koji je to stav člana 150.
Citirao sam član 150. Znam da je za vašu dedukciju teško da to razumete, ali strpite se, pokušajte da shvatite. Zašto je za vas to teško? Zato što ste maločas rekli da nije bilo kvoruma na sednici Odbora za finansije, i nikom ništa. Ne može tako da se zaključuje. To je pogrešno zaključivanje, gospodine Albijaniću. Ono što bi trebalo da se uradi, na to sam vas više puta upozoravao, o tome govori član 9. Ustavnog zakona. Dame i gospodo narodni poslanici, mi još nemamo Ustavni sud. Svaka rasprava o zakonskim predlozima je izlišna. Ovaj set zakonskih predloga neminovno će zadirati u donošenje brojnih pojedinačnih akata, koji mogu biti predmet ocene ustavnosti. Na Ustavnom sudu se može tražiti donošenje privremene mere, to su razni zakoni iz oblasti poreske politike koji tište pojedince, fizička i pravna lica, koja mogu tražiti zaštitu pred Ustavnim sudom. Njega nema. Vi nam objašnjavate, biće ga, ali red poteza je obrnut. Znamo šta treba da se uradi, gospodine Albijaniću, prvo da se konstituiše Ustavni sud, to je prethodno pitanje. Drugo, Vlada se sa krajnjim nipodaštavanjem odnosi prema Parlamentu, prema narodnim poslanicima. Ovde je trebalo da sede svi ministri, i potpredsednik, i premijer, da pokažu i svoj osećaj odgovornosti i poštovanja Narodne skupštine. Toga nema. Novo nepoštovanje je u tome što nema mišljenja Vlade povodom amandmana narodnih poslanika. Oni su čitali budžet, podneli amandmane, Vlada to ignoriše. To je jedan ignorantski odnos i nepoštovanje Parlamenta, kao najvišeg organa zakonodavne vlasti, od najvišeg organa izvršne vlasti. Pročitajte Ustav, Vlada odgovara Parlamentu. Ovde Vlada ne odgovara nikome. Ne interesuje je Parlament. Dakle, Ustavni sud, ministri, stav Vlade o amandmanima, mišljenje Odbora za finansije, napravite ga da bude većina, a ako je nema trenutno, održite Odbor za finansije. Nemojte povređivati Poslovnik u radu Zakonodavnog odbora. To su preduslovi da se raspravlja o ovoj i drugim temama. Sve drugo je mimo Poslovnika, mimo zakona i mimo Ustava. To je ono što ne sme da se radi u Parlamentu.
Reč ima narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Poštovane kolege, reći ću vam rečenicu, kojom ću i da zaključim, svi mi ovde smo žrtva, očigledno, nekog nesporazuma koji postoji između dve učesnice u vladajućoj koaliciji DSS-a i G17 plus. Svi članovi odbora, kojima zahvaljujem na saradnji i na vrlo konstruktivnom odnosu u dogovoru oko zakazivanja i održavanja sednice, mogu da potvrde ovo. Prvi nesporazum u radu Odbora nastao je predlaganjem kandidata za guvernera NBS. Na predlog zamenika predsednika Odbora Radeta Obradovića, koristeći analogiju iz člana 77. o tome kako se zakazuje sednica Odbora, dobili smo zahtev od šest potpisnika, čiji predlog sa biografijom guvernera čuvam, a imaju ga i svi članovi Odbora, da u roku od jednog dana zakažemo sednicu Odbora na kojoj bismo predložili kandidata. Na predlog gospodina Tomislava Nikolića da najmanje dva dana unapred zakažem sednicu, kao predsednik Odbora, to sam i učinila. Onda smo prisustvovali prvoj, vrlo neprijatnoj, farsi, koja argumentuje ovo o čemu vam govorim, a to je taj nesporazum ili nerazrešeni računi koji se preko Odbora Skupštine, a, evo, i budžeta, pokušavaju raščistiti. Kasnio je član G17 plus na sednicu i nisu imali većinu, bivši član G17 sa zamrznutim članstvom, pa aktuelni guverner nije dobio podršku Odbora. Takva odluka Odbora, sazvanog na predlog i sa potpisom šest članova Odbora, kasnije je u novinama tretiran kao besmislena sednica Odbora, kao da je nju zakazala opozicija, odnosno SRS, ili bilo ko drugi. Ne, bila je zakazana na predlog vladajuće koalicije i članova Odbora iz vladajuće koalicije . Druga farsa, koju nisam želela da ponovim povodom budžeta, održala se povodom Predloga zakona o reviziji. Pošto vladajuća koalicija sada, zbog ostavke člana iz G17, nema većinu, dovela je u situaciju njih, odnosno vladajuću koaliciju, da napuštaju Odbor ubrzanim korakom, da ne kažem grublju reč, u trenutku kada su mogli biti preglasani od većine iz opozicije koja je u Odboru. Znači, ako nemate većinu da zakažete sednicu, koristite analogiju koju vam daje Poslovnik. Apsolutno nije reč o bojkotu, i to je razlog zašto izlazim.Vrlo konstruktivno, i gospodinu Radetu Obradoviću, zameniku predsednika, rekla sam da nemamo nameru da opstruišemo rad Skupštine, naprotiv, da radimo vrlo konstruktivno. Tim podmetanjem, gde je guverner bio ismejan time što mu je obećano mesto, a u stvari se niste dogovorili, niste jedni drugima verovali da li da ostane na poziciji samo još godinu dana, pa dopuni mandat, što je besmisleno, ili da ga birate kao novog, što je jedino moguće, pokušali ste preko Odbora da namirite račune. To je bilo smešno, neozbiljno i mene je stid, kao člana Odbora, što vi to radite preko Odbora. U drugoj situaciji, osećala sam se neprijatno što se ne dogovorite da obezbedite većinu. Današnje prisustvo sahrani Siniše Aksentijevića, jednog od osnivača SRS-a, bio je razlog zašto se nismo pojavili, ali, i da smo bili tu, vladajuća koalicija je dužna da obezbedi kvorum. Zašto je bilo preče da član G17 prvo zasedne u Vladu i napusti vašu koaliciju, to je pitanje na koje vi nemate odgovor, ili se odgovor sadrži u vašim neraščišćenim računima i nesporazumima, kojepokušavate da prevalite na Odbor, što je nedopustivo. To govori o značaju koji dajete Odboru u rešavanju ozbiljnih pitanja, što se prenosi i na raspravu. Ovakav vaš neodgovoran odnos prema Odboru, jednostavno, ne dopuštam, ne u svoje ime, već u ime svih članova Odbora, i iz DS-a, i iz LDP-a i NS-a, jer su svi vrlo korektno radili i ponašali se prema utvrđenoj satnici i dogovorima. Menjali smo satnicu, u skladu sa odlukama predsednika Skupština o radu Skupštine, u devet časova, pa u jedan sat, nije išlo. Još jednu vrlo bitnu stvar ...
Gospođo Tabaković, davno je isteklo vreme za Poslovnik.
Vama ne dugujem izvinjenje, ali moram da završim.
Prekršili ste Poslovnik ...
Dobila sam, kao i svi članovi Odbora, pismo od predsednika Skupštine da smo dužni da u roku od tri dana unapred zakažemo sednicu Odbora. Kolege, koliko ste vi unapred obavešteni za svaku od sednica Skupštine koje ovde održavamo? Čujete na televiziji kada se održava. To je nedopustivo.
Gospođo Tabaković, tema je budžet Republike Srbije, nije tema guverner; doći će i to na dnevni red. Zahvaljujem na brizi o Centralnoj banci. Koliko sam ja upoznat, odnosi u koaliciji između Demokratske stranke Srbije i G 17 plus su sasvim dobri. Gospodin Miloš Aligrudić, po Poslovniku.
Član 104. stav 2. Znate šta, predsednik odbora je dužan da zakazuje sednicu odbora. Kao predsednik Zakonodavnog odbora u prošlom sazivu, kada god sam utvrdio da nemam kvorum, iz bilo kojeg razloga, nastojao sam da sednicu zakažem ponovo, i ponovo, i ponovo, da bih bio čiste savesti i da bih mogao bilo kome da pokažem koliko sam saziva sednica Odbora napravio da bih pokušao da postignem kvorum i da bih dobio odgovor na pitanje koje se ovde postavlja. Pitanje nije bilo ovo o čemu ste vi govorili, gospođo Tabaković. Pitanje je bilo da li je bilo sednice na kojoj se raspravljalo o amandmanima na Predlog zakona o budžetu i druge prateće zakone i da li je predstavnik Vlade mogao na toj sednici da se, pre ove sednice, izjasni o njima. Vi ste morali, bili ste dužni, bez obzira na to što ste u opozicionoj stranci, da nastojite da zakažete sednicu i jedini dokaz da ste u pravu bio bi ovde prikazan i pokazan određeni broj saziva te sednice, osim ova dva koja ste mi priznali, kada ste maločas pričali, na kojima je bio ovaj dnevni red i na kojima se moglo raspravljati o amandmanima na zakon o budžetu i na ostale prateće zakone. Kada nam budete pokazali da ste dnevno nastojali, do današnjeg dana, od ponedeljka, da zakažete sednicu Odbora... Pa, vi ste dužni da nastojite, piše u onom istom članu Poslovnika na koji se poziva gospodin Dragan Todorović, što sam mu ja dao za pravo, da je Vlada dužna i da je nadležni odbor dužan da se izjasni o amandmanima na zakon koji je podnet. Prema tome, tvrdim da je gospodin Dragan Todorović bio u pravu i tvrdim da smo u specifičnoj situaciji, koju moramo da rešimo. Dao sam predlog kako bi se to moglo rešiti, a vi mi pričate o drugim tačkama dnevnog reda i nekim drugim nesporazumima na sednici Odbora za finansije. To mene u ovom trenutku uopšte ne zanima, niti je to bio predmet razgovora maločas. Trebalo bi da pratite pažljivo diskusiju, pa se ja ne bih javio po Poslovniku, po članu 104. stav 2, jer mi na taj način vređate dostojanstvo.
Hvala puno. Replika, gospodin Dragan Todorović.
Gospodine Aligrudiću, ja poštujem Poslovnik. Dugo sam čekao na repliku, mada sam mogao, kao i vi, da se javim po Poslovniku i da repliciram. Suštinski, ja sam zadovoljan vašim odgovorom. To da sam ja u pravu, to je nedvosmisleno, to nedvosmisleno piše u Poslovniku i ja sam to pročitao, ali to pokazuje da se krši Poslovnik i da biste vi morali da nađete izlaz iz ove situacije. Takođe, pokazuje još jednu stvar. Razlog zbog čega sam odmah, prilikom izlaska za govornicu, rekao da se ne obraćam predsedavajućem, ne mislim sadašnjem predsedavajućem, nego gospodinu Albijaniću, i da apsolutno ne tražim od njega bilo kakav komentar, jeste što bi, kada bih sada razmislio o onome što je on komentarisao posle mog izlaganja i onoga što ste vi rekli, gospodin Albijanić bio u izuzetno teškom položaju. Prosto, ne znam kako bi mogao sebi da objasni ono što je pokušavao da objašnjava meni. Kako je moguće da ste tako dobri u koaliciji a da vam predsednik jedne poslaničke grupe, i to mnogo veće nego vaša, kaže da kršite Poslovnik? Vi zloupotrebljavate vaše mesto predsedavajućeg, pokušavajući da me ubedite da primedbe koje iznosim kao opozicioni poslanik nisu u skladu sa Poslovnikom. Zato, gospodine Albijaniću, od sad, pa dok se ne završi mandat ove skupštine, a vi predsedavate u situacijama kada izađem za govornicu, zahtevam od vas da mi ne dajete nikakva objašnjenja; nemojte ni da pokušavate, uzdržite se od toga, jer ste pokazali ste niste to u stanju, verujem, zato što ste uskostranački orijentisani, neću da kažem neke druge razloge. Prema tome, vodite samo računa da ne kršite Poslovnik. Hvala.
Po Poslovniku, narodni poslanik Jorgovanka Tabaković.
Gospodine Aligrudiću, niste razumeli šta je tema. Tema je zašto predsednik Odbora za finansije ne može da izađe ovde sa mišljenjem Odbora za finansije na podnete amandmane. Tako vi to doživljavate. Po Poslovniku, to nije neophodan uslov za raspravu, ali mišljenje Vlade jeste bitno i neophodno. Vi, gospodine Albijaniću, kao da nemate komunikaciju sa svojim članovima Odbora za finansije. Da li to negde piše da treba pokušavati tri puta dnevno sazivati odbor i zar vama nisu dovoljni pisani sazivi za održavanje sednica Odbora za finansije? Ne možete prevaljivati odgovornost za to što Odbor za finansije nije zasedao na nedostatak saziva.O tome govore činjenice. Sazivi postoje. Sekretar Odbora je, hvala Bogu, živ i zdrav, kao i vaši članovi. Zaista je nedopustivo da nesaradnju unutar koalicije i pokušaj da skratite ovu raspravu o amandmanima, tako što biste jedan broj amandmana odbacili, prevalite na drugoga, a nijednog trenutka ne pominjete da je Predlog budžeta stigao i o njemu zakazana rasprava u roku od dva dana. Da li je to dopustivo? Ja zaista ne želim da to dovedem u istu ravan. Mi smo svojom pripremom doskočili da u kratkom vremenu podnesemo amandmane, a kako ćete vi da rešite problem unutar koalicije i izađete sa jedinstvenim stavom, odnosno da obezbedite većinu za Odbor, to je pitanje na koje ne treba da ja dajem odgovor.
Puno vam hvala. Po Poslovniku, narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada je predsednik Narodne skupštine bio izabran, obećao je građanima Srbije, a istovremeno i narodnim poslanicima, da će Narodna skupština vršiti kontrolu rada Vlade. Kao što vidite, to u praksi apsolutno nije tako. Meni nije jasno i razmišljam otkud smelost vladajućoj koaliciji da na ovakav način pristupa raspravi, da Vlada ima ovakav odnos prema Narodnoj skupštini i narodnim poslanicima. Čuli smo malopre da će ovde da nam daju obrazloženja predstavnici Vlade. Ne znam ko je ovde predstavnik Vlade, a jedan ministar ne može da predstavlja Vladu, ukoliko Vlada nije stala iza onih pojedinačnih akata koje predlaže narodnim poslanicima i Narodnoj skupštini. Prema odredbi člana 147. Poslovnika, ono što je govorila gospođa Vjerica Radeta, poslanik Srpske radikalne stranke, šta reći građanima Srbije? Dragi građani Srbije, vi nemate legalnu Vladu. Dame i gospodo narodni poslanici, ne mogu sebi dozvoliti da prihvatim ovakvo stanovište Vlade, da Vlada može da krši Ustav, da Vlada može da se otme kontroli, da predsednik Narodne skupštine ne insistira i ne ishoduje da predsednik Vlade i svi ministri danas sede ovde, pred narodnim poslanicima, i da odgovaraju na postavljena pitanja. Ako je u članu 147. Poslovnika predviđeno da je Vlada dužna da da obrazloženje i svoje mišljenje o amandmanima koje podnose narodni poslanici kao predstavnici naroda, ta vlada krši Ustav iz dana u dan. U članu 99, nadležnost Skupštine je da bira Vladu, nadzire njen rad itd. Kako nadzirete, gospodine predsedniče, objasnite poslanicima, kako nadzirete rad Vlade? Otela se Vlada od Narodne skupštine, ona je sebe stavila iznad Narodne skupštine. Narodni poslanici su ovde samo figure koje treba da izvršavaju naloge Vlade. To ne može. Dame i gospodo, prethodni kolega je govorio o tome, mi nemamo Ustavni sud, ne samo Ustavni sud, nemamo ni Kasacioni sud, nemamo ni Apelacioni sud, nemamo izabrane pravosudne organe, koji su bili prethodno pitanje u usvajanju ovog budžeta i raspravi o budžetu. Kada je u pitanju rad Vlade, Vlada je ta koja je dužna da izvršava naloge Narodne skupštine. Obrazloženje koje ste čuli malopre neću ponavljati, dobro su to predstavnici i poslanici Srpske radikalne stranke objasnili - ako se jedan akt odbaci, on ima jednu kategoriju, ali, ako se akt odbija, on ima sasvim drugu kategoriju. Ovo što vi kažete - odbija se, izvinite, molim vas, kolega, vi ste advokat, ako se odbija, narodni poslanici Srpske radikalne stranke po tom osnovu imaju pravo da govore o svakom amandmanu 15 minuta i vi ništa niste ovde dobili. Vi ćete samo izgubiti u vremenu. Provocirate ovde narodne poslanike Srpske radikalne stranke. Iskoristili ste manevarski prostor kada smo bili na sahrani našeg poslanika iz Srpske radikalne stranke Aksentijevića, pa sad ovde pričamo o nekim stvarima. Treba, u prvom redu, da Vlada poštuje Ustav i zakon. Neću da ponavljam ono, bilo bi suvišno, ali ako odbijete amandman jednog poslanika, gospodo iz Vlade, dužni ste da date obrazloženje, jer hoću da znam zbog čega ste vi bili u pravu i da vam odgovore poslanici Srpske radikalne stranke da kršite Ustav i Poslovnik. Mogao bih ovde pet dana da vam govorim o Ustavu, o ovom poslovniku i ostalim zakonima i pravima, ali moram da vam kažem da, nažalost, mene iznenađuje kako to narodni poslanici iz aktuelne većine demokratskog bloka, legalisti, krše Ustav, krše Poslovnik, krše zakon. Kako to da objasnite građanima Srbije? Objasnite sada zašto niste za stotine amandmana dali valjano obrazloženje. Kad odbijete jedan pojedinačni akt, gospodo, dajte obrazloženje, da znamo iz kojih razloga, da li ste bili u pravu ili niste bili u pravu. Prema tome, na delu je grubo kršenje Ustava i zakona. Kako je rekao prethodnik malopre, nemamo Ustavni sud, nema ko da vas kontroliše i zbog toga se vi ovako siledžijski ponašate.
Dame i gospodo narodni poslanici, u pravu su bili svi, i oni koji su govorili da je potrebno da Vlada da svoje mišljenje o amandmanima narodnih poslanika, i oni koji su, poput mene, govorili da po Poslovniku to nije obavezno. U međuvremenu, s obzirom na to da ovo rukovodstvo i ova parlamentarna većina poštuje ovu skupštinu, zamolili smo Vladu da se izjasni o amandmanima narodnih poslanika. U narednih 15 do 20 minuta dobićemo pismeno stav Vlade o svakom od amandmana koje su narodni poslanici podneli. Određujem pauzu od pola sata, nakon pola sata, nastavljamo rad. Hvala. [[Posle pauze]] Dame i gospodo narodni poslanici, za 10 do 15 minuta će mišljenje Vlade biti umnoženo i podeljeno. Možemo da nastavimo rad po amandmanima, pa da mišljenje Vlade stigne naknadno, ili da sačekamo još 15 minuta, da vam bude podeljeno mišljenje Vlade, pa onda da nastavimo rad. Predlažem da ministar iznese mišljenje Vlade i da nastavimo rad. Hvala puno.
Poštovani narodni poslanici, u ime predlagača, želim da vas informišem da je Vlada na današnjoj telefonskoj sednici posle podne razmatrala amandmane i reći ću vam odluku koja je doneta. Vezano za zakon o budžetu, prihvaćeni su sledeći amandmani. Prvo, amandman na član 5. koji je podneo narodni poslanik Srđan Šajn, koji glasi - u Razdelu 3, glava 3.8, funkcija 110, ekonomska klasifikacija 424 povećava se i glasi - 23.900.000 dinara, u čemu je deo sredstava ove aproprijacije, u iznosu od 12 miliona dinara, namenjen realizaciji Akcionog programa i sistematizaciji novih radnih mesta u funkciji Dekade Roma. U isto vreme, u Razdelu 21 - funkcija 070, na klasifikaciji 472, iznos naknada za socijalnu zaštitu iz budžeta se umanjuje za ovih 12 miliona. Drugi amandman koji je prihvaćen je, takođe, amandman na član 5. Predloga zakona, koji je podneo narodni poslanik Arsen Đurić, i on glasi: - u članu 5, Razdeo 16 - funkcija 473, ekonomska klasifikacija 451 - iza reči "gornje i donje Podunavlje", dodaje se "Zlatibor". Ostali deo ostaje nepromenjen. Vlada je prihvatila i amandman narodnog poslanika Miloljuba Albijanića na član 5, koji glasi: ''U članu 5, Razdelu 24.6 ''Zavod za unapređivanje obrazovanja i vaspitanja'', sa stavke 423 - usluge po ugovoru, prebacuje se iznos od 3.300.000 dinara na stavku 511 – ''zgrade i građevinski objekti''. Takođe, u drugom stavu ovog amandmana, u članu 5, Razdelu 24.6 ''Zavod za unapređivanje obrazovanja i vaspitanja'', sa stavke 423 - usluge po ugovoru, prebacuje se iznos od 2.200.000 dinara na stavku 512 – ''mašine i opreme''. Ostale amandmane koje su narodni poslanici podneli na Predlog zakona o budžetu Vlada nije prihvatila. Kada se radi o paketu poreskih zakona, Vlada je prihvatila amandman vezan za Zakon o porezu na dodatu vrednost, amandman je podneo narodni poslanik... (Tomislav Nikolić, sa mesta: To sada nije na dnevnom redu.) ... Oliver Dulić, tako daon glasi - u članu 6. stav 2, posle reči: "računara"...
Gospodine ministre, izvinjavam se, moram da vam kažem da je na dnevnom redu tačka koja se tiče Zakona o budžetu, tako da ćemo o tome naknadno pričati. Hvala puno. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, saznali smo, barem, sudbinu amandmana koje su podnosili narodni poslanici, odnosno mišljenje Vlade Republike Srbije. Doduše, nemamo obrazloženje zašto su amandmani koje su podneli narodni poslanici prihvaćeni ili odbijeni. Da kažem da ste uspeli nekakav minimum uslova koje predviđa Poslovnik da ispoštujete i to je sve. Amandman koji sam podneo u ime SRS-a menja suštinu Predloga zakona o budžetu. Pre nego što pređem na tu temu, ne bih da ministar izlazi za ovu govornicu i da se hvali kako je Ministarstvo finansija odlično uradilo Predlog zakona o budžetu, kakosu vrlo ekspeditivni, jer, eto, nama narodnim poslanicima treba sedam dana da pregledamo materijal, pa kad nama treba toliko vremena, kako je tek ministru, odnosno Ministarstvu finansija koje mora da sačini taj predlog zakona o budžetu. Gospodine ministre, ne znam da li ste vi nekada ranije bili narodni poslanik, ali kao ministar, to znam sigurno, imate kompletan kabinet, sa neograničenim tehničkim i ljudskim resursima. Narodni poslanik to nema. Narodni poslanik, eventualno, može da dobije jedan računar, i to da čeka na red da bi mogao da uradi amandmane na neki predlog zakona, u ovom slučaju, na Predlog zakona o budžetu. Nemojte time da se hvalite. Narodna skupština je na određen način, zbog ovakvog načina podnošenja Predloga zakona o budžetu, ponižena, kao i narodni poslanici. I pored svega toga, Srpska radikalna stranka, poštujući Poslovnik, napisala je određen broj amandmana na Predlog zakona o budžetu. Na šta se odnosi amandman na član 1. koji sam podneo u ime SRS-a? Hteo sam da dokažem vladajućoj većini, a i vama, gospodine ministre, da zakon o budžetu Republike Srbije, prvo, ne mora da bude u deficitu, a da dobrim delom, poštujući restriktivnu politiku i smanjenje javne potrošnje, možete sasvim komotno da raspolažete rashodnom stranom budžeta Republike Srbije i da namirite sve budžetske korisnike, direktne i indirektne. U svom završnom izlaganju posle rasprave u načelu, gospodine ministre, niste odgovorili na jedno pitanje - šta je bilo sa onih 17 milijardi dinara neutrošenih sredstava, koji su bili predloženi u prvobitnom predlogu zakona o budžetu? Nemoguće je da se promeni nešto što je već završeno. Možete da menjate budućnost, prošlost ne možete. U najmanju ruku, to vaše završno izlaganje je više bila jedna politička, populistička priča, nego obraćanje ministra narodnim poslanicima. U članu 1. predvideli ste da budžetski prihodi iznose 581 milijardu 841 milion itd., a da ukupni rashodi budžeta treba da budu u iznosu od 595 milijardi 517 miliona i da je budžet Republike Srbije za 13 milijardi dinara u deficitu. U sledećoj tabeli, gospodine ministre, vidimo da je taj deficit, kako ste ga vi predložili, mnogo veći nego 13 milijardi, jer se kaže da ćete 50 milijardi 948 miliona dinara da finansirate iz hartija od vrednosti koje će da emituje Republika Srbija. Da li može neko pri zdravoj pameti da kaže da je emitovanje hartija od vrednosti tekući budžetski prihod i da se kao takav vodi, ili je emitovanje hartija od vrednosti isto što i štampanje novca, ili primarna emisija, jer to nije ništa drugo nego to. Navodno, kažete da pokriće za jednu ovakvu primarnu emisiju, odnosno štampanje novca, leži u prihodima koji su ostvareni od privatizacije Mobtela, a koliko znam, prihodi koji se ostvare od privatizacije, ne samo Mobtela, nego i svih drugih preduzeća koja su do sada bila u društvenoj, a po novom ustavu u državnoj i javnoj svojini, jesu izvorni prihod budžeta Republike Srbije. Gospodine ministre, jedno prosto pitanje - ako već imamo sredstva od privatizacije, zašto nam ona služe za pokrića štampanja hartija od vrednosti, koja posle isplaćujemo s određenim kamatama i određenim troškovima, a na ta sredstva koja su deponovana kod poslovnih banaka primamo veoma male, da ne kažem i znatno manje kamate od onih koje kao država dajemo. To bi bilo isto kao kada biste nekome ostavili novac na čuvanje pod kamatom od 0,5 ili 1%, a onda se zadužili kod njega sa kamatom 12-15 ili 20%. Ko će od toga imati korist? Onaj koji čuva sredstva i ta ista sredstva vam daje pod kamatom, koju plaćaju, u ovom slučaju, građani Republike Srbije. Znači, na prihodnoj strani, u ovom amandmanu predviđeno je 599 milijardi 544 miliona, uključujući i 17 milijardi od neutrošenih primanja iz ranijih godina. Gospodine ministre, moram da kažem da u ovom amandmanu nema Nacionalnog investicionog fonda, jer tako nešto, u principu, i ne postoji. Mi smo do sada imali različite zakone o budžetu, koji su čak imali i stavke za 2007, 2008. i 2009. godinu, gde je bila stavka - NIP. Postavlja se pitanje - taj NIP je već u zakonima o budžetu koji su doneti, u izmenama i dopunama Zakona o budžetu za 2006. godinu, a nema ga u 2007. godini, u vašem predlogu budžeta, iako ste bili u obavezi, po Zakonu o budžetskom sistemu, da takve stavke ispoštujete i stavite u ovaj predlog zakona o budžetu. Znači, NIP nije ništa drugo nego petogodišnji plan ministarstava kako će da troše sredstva. Da stvar bude još gora, to kako će ministarstva da troše sredstva niko drugi ne zna, nego će plan i program od 44 milijarde, koliko je predviđeno ovim budžetom, da donosi Vlada Republike Srbije, na predlog nadležnog ministra, znači, uredbom. Zar to nije posao zakonodavne vlasti i zar nije posao narodnog poslanika i njegovo pravo, na prvom mestu, da za svaki dinar koji planirate da potrošite zna namenu? U ovom slučaju, imamo samo podzakonska akta, kojima ćete da opredeljujete kako se kome svidi, verovatno mnogima. Zavisno od toga ko je na vlasti u određenim lokalnim samoupravama, dobijaće se sredstva iz fondova, a to znači oni koji su miljenici stranaka koje su na vlasti, članovi stranaka. Nemamo jasan kriterijum kako ćemo sredstva iz NIP-a da trošimo, pa zato smatramo da ona ne treba da se nalaze u ovom budžetu, barem dok ne donesete zakon o NIP-u, onog časa kad Skupština Srbije usvoji i pre nego što usvoji zakon o budžetu, da bi se znalo ko će koliko da ima tih sredstava. U amandmanu su predviđena sredstva i za otplatu stare devizne štednje, u iznosu od 21 milijardu dinara. To je prihvaćeno, to nismo hteli da menjamo, ali smo tačno odredili namenu u rashodnoj strani budžeta, da ne bi kasnije bilo zloupotreba, jer imamo takva iskustva da su, i pored toga što su se neke stavke samo u tekstualnom delu nalazile, prema nekom planu i programu Ministarstva, kasnije bile u korist građana Srbije i nisu izmirivane. Predviđena su i sredstva u iznosu od osam milijardi dinara za otplatu duga zajma za privredni preporod Srbije, tako da je i ta strana namirena kada su građani u pitanju. Kada su u pitanju subvencije, mislim da je vreme da ova vlada konačno prestane sa lošom politikom kada je u pitanju poljoprivreda. Prvo ste uveli PDV na poljoprivredne proizvode. Uveli ste na repro-materijal za poljoprivredu, takođe, PDV. Subvencije koje su do sada imali poljoprivredni proizvođači, sve do jedne, ukinuli ste. Spominjete ih i setite se poljoprivrednika samo u vreme izbornih kampanja, kada obećavate nekih 100 evra po hektaru zasada, a onda to zaboravite kad dođete na vlast itd. Izgovor za vašu brigu o poljoprivrednim proizvođačima je verovatno taj što ste opredelili određena sredstva, u iznosu od 11 milijardi dinara, za programe razvoja u poljoprivredi. Kako su do sada ti programi razvoja u poljoprivredi prolazili kod prethodne vlade, a ova ima kontinuitet sa tom prethodnom vladom, čućete iz sledećeg primera. Kredite za poljoprivrednu proizvodnju mogli su da dobiju samo oni koji su bili pripadnici političkih stranaka koje su na vlasti, a dok je prošla vlada postojala -najviše članovi G17 plus. Znači, nemate čak ni kriterijum kako ćete određene kredite da dajete poljoprivrednim proizvođačima, nego dajete za pravo ministru da on sam o tome odlučuje, da sam opredeljuje sredstva i da sam određuje ko će koliko da dobije. Ovim amandmanom je predviđena pravednija raspodela sredstava za poljoprivrednike. Povećali smo subvencije za poljoprivrednike, i to isključivo po kriterijumu koji niko ne može da ospori, a to je poljoprivredni proizvod. Znači, koliko proizvede, toliko će da vredi i toliko para može da dobije, a ne da pojedinci imaju sredstva koja će često i nenamenski da troše, pogotovo što nemamo nikakvu kontrolu da li se ti krediti iz budžeta, koji se dobijaju od strane Ministarstva, troše namenski. Podsetiću vas samo, gospodine ministre, da se u Vladi od 2001. do 2004. godine Demokratska stranka izuzetno proslavila kreditima koji su dati poljoprivrednim proizvođačima, kada ste kredit i sredstva namenili za uzgoj ovaca, a kredit je dobila tadašnji ministar u Vladi Republike Srbije Marija Rašeta-Vukosavljević, pa od kredita koji je namenjen za poljoprivrednu proizvodnju otvorila noćni klub. E, tako to izgleda kada DS i DOS, bez obzira koju mutaciju doživeo, troši budžetska sredstva.
Zahvaljujem. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Laslo Varga.
Poštovani predsedniče, poštovani narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika, član 231, prema kojem narodni poslanici, pripadnici nacionalnih manjina, imaju pravo da koriste svoj jezik i svoje pismo u radu Narodne skupštine. Naime, 14. februara smo gospodin Pastor Balint i ja, na konstitutivnoj sednici, podneli zahtev da se naša imena u poslaničkim legitimacijama ispisuju na mađarskom jeziku, u skladu sa pravopisom mađarskog jezika. Priložili smo fotokopije ličnih karata i fotokopije izvoda iz matičnih knjiga rođenih. Kada sam pre nekoliko minuta preuzeo svoju legitimaciju, morao sam konstatovati da je moje ime, bez obzira na ovu činjenicu, ispisano ćiriličnim pismom, što je, s jedne strane, protivzakonito, jer je protivno Zakonu o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina, a, s druge strane, protivno je pravopisu mađarskog jezika. Stoga vas molim da legitimaciju gospodina Pastora ispišete u skladu sa našim zahtevom, pošto njegova legitimacija nije još gotova, a ovu moju legitimaciju vam vraćam, s molbom da mi se ovo ispravi.
Hvala, u pravu ste. Biće i vaša i legitimacija gospodina Pastora ispisana na mađarskom jeziku. Izvolite, po Poslovniku, Zlatan Jovanović.
Gospodine predsedniče, javljam se po članu 226. Poslovnika i po tom članu imam pravo, kao narodni poslanik, na objašnjenje od predsednika Narodne skupštine, odnosno drugih funkcionera. Naime, pitam, da li su svi poslanici dobili isti materijal danas sa Zakonodavnog odbora. Mi smo dobili Izveštaj Zakonodavnog odbora u kome su samo tri amandmana navedena kao pravna moguća, a ostali se uopšte ne pominju. Vi ste ovde sada, najavljujući narodnog poslanika Veroljuba Arsića, rekli da je Zakonodavni odbor dao mišljenje da je njegov amandman pravno moguć. To se nigde u Izveštaju ne pominje. Takođe, ministar Cvetković je u svom obrazloženju malopre rekao da je Vlada Republike Srbije na današnjoj sednici prihvatila amandmane narodnog poslanika Srđana Šajna i narodnih poslanika Arsena Đurića i Miloljuba Albijanića. Odmah da kažem da se ova dva amandmana narodnih poslanika Miloljuba Albijanića i Arsena Đurića uopšte ne pominju u ovom izveštaju Zakonodavnog odbora kao pravno mogući. Interesuje me da li postoji nekakav drugi papir iz Zakonodavnog odbora ili je ovo jedini koji su narodni poslanici dobili?
Odmah ćete dobiti odgovor. Zakonodavni odbor je na sednici 19. juna dao spisak amandmana koji su pravno mogući. Vi držite u ruci dopunu od 21. juna, kada su razmatrana samo tri amandmana; svi ostali amandmani su razmatrani na sednici od 19. juna i vi ste taj izveštaj dobili kao i svi drugi narodni poslanici. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, jasno je, iz načina na koji ste formulisali Predlog zakona o budžetu za 2007. godinu, da vi ne možete prihvatiti predlog na kojem mi kao poslanička grupa insistiramo. Mislim da vi taj predlog odbacujete ne zbog toga što ne mislite ono što mislimo i mi, već zbog toga što, praktično, ne postoje mogućnosti da se izađe u susret tom predlogu. O čemu se zapravo radi? Radi se o sredstvima koja Ministarstvo finansija izdvaja za Republički zavod za zdravstveno osiguranje. Budžetom je predviđeno nešto više od tri milijarde dinara, 3.100.000.000 dinara. Problem je u činjenici da Ministarstvo finansija obavezuje Zakon o zdravstvenom osiguranju kojim su garantovana posebna prava licima koja se ne osiguravaju po osnovu doprinosa kao zaposlena lica. Reč je o đacima do 15 godina, studentima do 26 godina, trudnicama, starima, bolesnima. Više od 900.000 ljudi u Srbiji ima zakonsko pravo na zdravstvenu zaštitu i sve usluge koje proizilaze iz njihovog statusa. Mi ne možemo glasati za zakon o budžetu, a pri tom kršiti Zakon o zdravstvenom osiguranju. Kroz ovaj amandman se prepoznaje naša namera da prekinemo tu političku demagogiju, koja je tako prisutna u našem političkom životu. Žao mi je, papir trpi sve, pa tako i stav da građani imaju pravo na besplatnu zdravstvenu zaštitu, ali to piše u jednom zakonu. U drugom zakonu, o kome mi danas raspravljamo, toga nema. Vlada nam je predložila da, glasajući za zakon o budžetu za 2007. godinu, prekršimo Zakon o zdravstvenom osiguranju. Zbog toga smo predložili Ministarstvu finansija da u Predlogu zakona, o kome ćemo se izjasniti u danu za glasanju, poštuje sve one zakone koje Ministarstvo finansija, Vladu i nas kao poslanike i kao građane obavezuju. Između ostalog, i Zakon o zdravstvenom osiguranju. Istina je da 900.000 ljudi ima pravo na zdravstvenu zaštitu, ali ti ljudi imaju pravo da im se kaže istina - da Srbija nije u stanju da finansira ona prava na kojima deklarativno insistira i da zbog toga u ovoj zemlji moramo nešto promeniti. Ne možemo tek tako preći preko činjenice da ćemo ostaviti obespravljene ljude, u poziciji u kojoj ni na koji način ne mogu rešavati svoje životne probleme. Ponavljam, 900.000 ljudi - đaci do 15 godina, studenti do 26 godina, stari, bolesni, trudnice. Država mora stvoriti preduslove za poštovanje zakona na kojima sama insistira ili mora kreirati zakone koje je sposobna sama da ostvaruje. Na ovakav način, ne možemo podržati Predlog zakona o budžetu, zbog toga što bismo time kršili one zakone do kojih je nama veoma stalo. Ako treba da štedimo, hajde da štedimo, ali da to ne bude na bolesnima, na trudnicama. Ako treba da radimo, hajde da kažemo da moramo više da radimo, ali ne možemo glasati za zakone poštujući neka pravila koja su nasleđena i koja, između ostalog, vrlo jasno dokazuju da u ovoj zemlji stvari nisu onakve kako bi ova vlada želela da ih predstavi. Ponavljam, razumem da vi ovo ne možete da prihvatite, jer tog novca nema, ali kao ministar finansija to morate reći građanima Srbije. Kada to uradite vi, kada to uradi predsednik Vlade, kada to uradimo mi kao Skupština, moći ćemo da zajedno menjamo zemlju na takav način koji će u budućnosti otvoriti one prave mogućnosti, koje su danas, praktično, neostvarive, prava koja su utvrđena Zakonom o zdravstvenom osiguranju.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? Ima reč narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Ja ću povodom ovog amandmana, jedinstveno, obraditi i prethodni amandman gospodina Arsića, jer se tiče iste materije koja je regulisana članom 1. ovog zakona. Mislim da bi bilo dobro da narodni poslanici koji podržavaju Vladu Republike Srbije, pre nego što se upuste u ove amandmane, imaju uvid u nešto što bi trebalo da bude uvod za razmatranje, uopšte, šta je to ukupan obim javne potrošnje. Od 2001. godine, svaki zakon o budžetu se razlikuje, čak i po metodologiji. To moram da vam kažem. Jedanput je razlog za tu razliku bila činjenica, navodno, da je došlo do suficita. Drugi put,neke novotarije koje se tiču iskazivanja. Treći put je bio neki treći razlog, a sada imamo neki peti razlog. Kako bi to moralo da bude? Moralo bi da bude tako da se u zakonu o budžetu vide svi prihodi koji potpadaju pod kategoriju javnih prihoda i da se vide svi rashodi. U 2001. godini, Đelić je pričao kako Zakon o javnim prihodima i javnim rashodima nije dobar jer ne prikazuje sve, već je nešto skriveno. Zaboravio je tada da kaže da je sastavni deo budžeta bio i konsolidovani bilans javne potrošnje. Mi danas nemamo konsolidovani bilans javne potrošnje. Nešto što bi trebalo da liči na to je Memorandum o politici Vlade i drugo.Međutim, to su vrlo skupe knjige, u kojima se, opet, ništa ne vidi. Znači, imamo situaciju da dobijamo veliku knjigu, po sistemu da se ništa ne vidi. Ovde imamo nešto kao projekciju, koja nije u nominalnom izrazu, nego u nekom procentualnom, pa se tako kaže da će biti veći društveni proizvod za toliko i toliko u odnosu na prošlu godinu. A koliko je bilo prošle godine, to već mora da se zna, jer je prošlo već pola godine, od prošle godine. Tog podatka nema. Daje nam se podatak o izvozu i drugim stvarima, ali nema realnog sagledavanja. Mi samo nekim matematičkim metodama možemo doći do zaključka o tome koliko je učešće javne potrošnje u bruto društvenom proizvodu i, naravno, možemo svi da grešimo. Da li će to biti 35, 45, 55, 65, tu će svako da greši, zbog jednog razloga - što tu ne postoji podatak. Skrenuo bih vam pažnju da je pre tri godine promenjena metodologija izračunavanja bruto društvenog proizvoda, da bi se to prikazalo kao demokratska tekovina i druge stvari. Onda imamo jedan zdravorazumski problem koji se javio u protekla dva dana. Na početku rasprave o budžetu, saznali smo da se javlja neki deficit. Onda smo juče saznali da nema deficita, da je pokriven. Čime je pokriven?Poseban član reguliše kako se pokriva deficit. Pa, ako se pokrio taj deficit, zašto ga onda iskazujete u članu 1. ovog predloga zakona? To je nova činjenica koja se desila za ova dva dana. Treba da uravnotežite tu prvu tabelu i da kažete - ukupni prihodi toliko, ukupni rashodi toliko, deficit se ne javlja, nema potrebe za pokrivanjem deficita, da se iskaže način na koji će da se pokrije deficit. Dalje, vrlo je nejasno u ovom budžetu šta su to preneta sredstva, a nigde nema šta su prenete obaveze. Kao rezultat toga, dobijamo ovu farsu, a to je član 1. u interpretaciji Vlade, gde se kaže da su prihodi 581 milijarda, a troškovi 595 milijardi. Javio se neki nedostatak od 13 milijardi, a tih 13 milijardi se pokriva tako što se država zadužuje za 65 milijardi, pa troši 50 za neke obaveze, i tako je završen posao. Ako je tako završen posao, onda ukupan obim rashoda ovog budžeta nije 595, nego preko 700 milijardi. To je formalno-pravno iskazano, ali po sistemu - idem iz Niša za Nišku Banju preko Beograda. Čim se primeni takva metodologija, skreće se pažnja na nešto što se dešava, a što je neprihvatljivo. Amandman gospodina Arsića ima uvid u nešto što se zove realnost. Ako je sasvim očekivano da budu toliki prihodi, onda toliko sredstava treba i da se razdeli, jer je to ukupan obim javne potrošnje. Nema deficita i nema ovih igrarija. To je jedan sasvim drugi sistem. Verovatno, ispravna cifra ukupnog obima javne potrošnje koju prati budžet treba da bude 707 milijardi dinara. Do tog se iznosa dolazi kada se analizira prvi stav člana 5, pa se vidi da, pored 646 milijardi, postoji još 71 milijarda, što su tzv. izvorni prihodi organa, i to mora da se uključi, i to predstavlja ukupan obim javne potrošnje. Međutim, sa našim budžetom se već nekoliko godina dešava ono po sistemu - šta god poželiš, možeš da staviš, možeš da ga razbiješ na različite stavke, samo da se ne vidi. Ne želim da umanjim značaj amandmana gospodina Jovanovića. Sve što je obaveza države, ima neki svoj nominalni izraz u novcu i treba da bude uključeno u budžet. Međutim, pravno-tehnički amandman ne bi mogao da bude prihvatljiv, jer tamo gde je povećao za toliko, na drugom mestu mora da se smanji, da bi taj amandman bio kompletan. Znači, ne želim to da tumačim kao veliku primedbu, ali računam da Vlada, s obzirom na to da je legalizam na prvom mestu, ovo treba da uzme u obzir i da, eventualno, promeni svoj stav i da uvaži ovaj i slične amandmane koji imaju za cilj da obavezu države smeste u zakon o budžetu. Još nekoliko stvari bih vam razjasnio zbog sledećih amandmana. U ovom zakonu o budžetu imamo neke pozicije gde su planirani neki budući troškovi a da za to ne postoji zakonski osnov, ne postoji zakon, ne postoji propis, ne postoji program, već se stavlja kao neko rezervisanje, ali sa određenom namenom, koja se definiše zakonom o budžetu, što je zabranjeno. Znači, to je zabranjeno. Međutim, dešava se ovom budžetu i nešto još opasnije, nešto što predstavlja zakonsku obavezu, a toga nema u budžetu. Da vas podsetim, jedan od tih primera je ovo što je navedeno u amandmanu. Drugi primer je zakon, jer mi u pravnom prometu imamo Zakon o pomoći porodicama optuženih pred Haškim tribunalom. Taj zakon podrazumeva neke obaveze države. Vi nemate tu poziciju, uopšte, po tom zakonu. Zašto je nemate? Zato što je Vučetić zloupotrebio položaj predsednika Suda, pa umesto da, eventualno, rešenjem poništi ili stavi van snage pojedinačni akt koji je donet na osnovu zakona čija se ustavnost ceni, on je doneo rešenje kojim je suspendovao ceo zakon. Nema veze što je on to uradio, od njega ne možete ništa bolje ni da očekujete, jer on se slabo razume u ta drvca. Ali, kako Vlada ne priznaje da postoji zakon? Vi kažete da ne postoji zakon. Vi ste otišli još dalje od Vučetića. Vučetić je rekao - postoji zakon, ali neće da se primenjuje dok se ne izvrši ocena ustavnosti, i, evo, tri godine se čeka na ocenu ustavnosti. Ovima što se zalažu za lustraciju, evo Vučetića, prvog, i možete odmah da ga lustrirate; zloupotrebio je funkciju predsednika Ustavnog suda da bi izigrao zakon. Imam još jedan primer za lustraciju. Od 2004. godine, ništa se nije promenilo značajnije u Poslovniku Narodne skupštine. Dakle, izrekle su se tri opomene. Pre toga, tri opomene su izricane na sat, u toku jednog sata, u Narodnoj skupštini i bilo je situacija da su išle po tri opomene, tri isključenja. Znači, to je faktičko stanje, a praksa je pokazala da je prethodni predsednik Narodne skupštine, u ženskom rodu, masovno kršio Poslovnik. Dakle, može da se razvije diskusija, polemika o nečemu. Znači, kada tražite pare za lustraciju, lustrirajte ova dva primerka, ne treba nikakav postupak da vodite, sve je očigledno i sve je jasno. Dakle, u ovom sazivu - jedna opomena, u prethodnom sazivu -dve ili tri, znam da je Vučić plaćao kaznu. U onom tamo sazivu prvog DOS-a, na sat vremena rada Narodne skupštine - po tri opomene minimum. Šta je pričala gospođa? Pričala je - ja se držim propisa, ja se držim zakona. Poenta te režije lustracije jeste da se kažnjavaju oni koji su se držali zakona, jer su ga, navodno, maliciozno primenjivali. Predsednik Skupštine Dulić pokazuje veliku razliku u odnosu na onog predsednika ženskog roda koji je masovno zloupotrebljavao poslovnička prava da kažnjava sve redom. Eto vam dokaza za lustraciju i to je plastični primer kako se to dešava. Naravno, od toga nema ništa. Ja se ne zalažem za lustraciju, jer to je ortodoksna glupost, koja potiče od jedne profesorke koja je htela da dobije neku dnevnicu za neku knjigu, pa, hajde da napiše nešto o lustraciji, pa se ceo Pravni fakultet smejao kada je čitao tu knjigu. To je drugo pitanje. Znači, u Predlogu zakona o budžetu nemamo sve što mora da bude, a zašto to mora da bude? Mora da bude po zakonu i mora da bude po zakletvi. Po kojoj zakletvi? Ovde nam se kleo onaj malecki Đelić, sada je došla demokratija, sada ćemo mi javne nabavke, a od kada su ušle javne nabavke u zakon, najveća krađa se dešava. Moramo privatizacijom da podstaknemo našu privredu, 88 preduzeća je prodato. Dakle, svi vi koji ne radite, da znate gde treba da se javite, jer to su krivci zašto vi ne radite i tu su oni, to da znate. On je u koaliciji sa njim. Samo da vas podsetim, bio je jedan direktor Agencije za privatizaciju i zvao se Branko Pavlović. Mislim na ovog koji je opelješio male akcionare. Vidite, 2004. godine neko je njega postavio za direktora i pokrenulo se pitanje nekih privatizacija. Zapeli ljudi iz Odbora za privatizaciju da isteraju pravdu i došli do nekog čoveka koji je kupio neko preduzeće, pa kažu - vidite, kriminal, a on kaže - znate šta, dok sam ja direktor Agencije za privatizaciju, tom čoveku ne može ništa da se desi, jer je on meni mnogo veći prijatelj i to mnogo više poštujem nego bilo koji zakon. Ima tu još ljudi iz Odbora za privatizaciju prethodnog saziva. Vidite kako se primenjuje zakon u demokratskoj režiji. Znači, u članu 1. nemamo iskazane sve prihode, nemamo iskazane sve rashode. Imamo jednu pogrešnu matematiku, prikaz, jer naš budžet nije ovoliki.
Vreme.
Molim, gospodine Duliću, 40 i nešto amandmana, po 15 minuta, vremena će biti samo tako.
Ne brinite se, ja sam isto spreman. Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Reč ima narodni poslanik Jorgovanka Tabaković.
Podnela sam amandman na član 2, koji glasi: "Potrebna sredstva za finansiranje budžetskog deficita i izdatke po osnovu otplate duga i nabavke finansijske imovine iznose 64,6 milijardi i obezbediće se iz privatizacionih primanja, kredita, donacija i prenetih sredstava iz prethodne godine". Prvi stav je sasvim dovoljan da se kompletan budžet dovede u pitanje. Dakle, u jednom istom loncu, kao jedan te isti izvor, vi imate privatizaciona primanja, kredite, donacije i preneta sredstva iz prethodne godine. Pre svega, molim ministra da sve kritike koje iznosimo, sva pitanja koja postavljamo, sve primedbe koje imamo, doživi na najdobronamerniji način i da ga ono što ne može od mase obaveza da vidizaintrigira. Mi smo srpski radikali, ljudi dobrih i iskrenih namera, koji i kao opozicija žele da doprinesu poboljšanju ovog zakona, ali mislim da je to nemoguće. Znate, imate onu reklamu za Meridijan banku, koja je glasila - uđeš, izađeš i gotovo, pa je narod vešto preveo u - uđeš, izađeš i gotov si. Reklama za ovaj budžet i priča o njemu, ne da nije na nivou one loše reklame gde vam je izneta laž, nego ima nešto što je mnogo gore. U ovom slučaju, priča o budžetu prećutkuje loše strane budžeta. Prećutkivanje loših strana budžeta se, pre svega, svodi na igru sa najvećim strahom srpskog naroda, a taj najveći strah srpskog naroda se zove inflacija. Ne želeći da narod pomisli da je budžetski deficit tako veliki i da se država, koja je skupa, neefikasna i preglomazna, sa svojim aparatom, finansira iz štampanja para, ovde nam se servira priča da je taj deficit mali, navodno, 13 milijardi i da on, u stvari, ne postoji, da je pokriven privatizacionim prihodima. Mislim da je to vrhunac drskosti i prema poslanicima i prema narodu. Ne može, kao što je rekao gospodin Krasić, različita metodologija da pokrije sve vaše marifetluke. Onog trenutka kada ste budžet napravili kao jedinstven i zamenili konsolidovanim računom Trezora, navodno, prikazujući sve troškove, sva primanja i sve izdatke, vi ste, jednostavno, prećutali i to je razumno i logično, jer vlast to uvek radi, da ste, u stvari, nastavili praksu štampanja novca. Primarna emisija, o kojoj se toliko govorilo, traje i danas, na jedan specifičan način. Na kraju ću reći jedan doslovan način, koji se zove krađa gotovog novca iz primarne emisije i to ću vam ilustrovati vrlo konkretnim podacima, a završiće se i krivičnom prijavom protiv odgovornih lica za to. Ono što se danas dešava zove se kreiranje novca preko surogata novca. Kako narod ne bi bežao od nekih ekonomskih termina, pa da pita šta je to deficit, to je, jednostavno, manjak, kada trošite više nego što zarađujete. Za državu, kada u godišnjem budžetu iskaže deficit, to znači da troši više novca nego što proizvede robe u jednoj godini. Šta znači taj deficit? To znači da mi želimo da potrošimo više na mnogo agencija, na mnogo onih specijalizovanih i redovnih usluga, da želimo da sva ona politička prijateljstva rentiramo time što ćemo nekome stvoriti velike firme, dajući im redovne državne poslove, time što ćemo prelivati sredstva iz ruku i džepova velikog broja siromašnih poreskih obveznika u džepove malog broja povlašćenih, koji imaju privilegovane informacije o ovim finansijskim transakcijama i ovoj primarnoj emisiji, o ovom što se zove štampanje para i deficit. Deluju kao teške reči, ali nikada reč nije teška koliko je samo delo teško. Nikada nije toliko teško ono što kažem koliko ono što vi radite. Šta vi to radite? Kažete nam da pokrivate deficit prihodima od privatizacije i pominjete milijardu i petsto od Mobtela. U prošloj, 2006. godini, od prodaje našeg zajedničkog nasledstva je ostvareno 3,2 milijarde, i to: 1,5 od Telenora za Mobi 063, 320 miliona evra od prodaje licence Telekomu Austrije, 122 miliona - prodaja Panonske banke, 385 miliona - prodaja Vojvođanske banke, i da ne nabrajam dalje, to su samo značajne privatizacije. Zašto govorimo samo o milijardi i po prodatog kapitala, ili imovine, Telenoru? Šta je sa ostatkom? Ispod crte, iza crte, okolo, naokolo, u deviznim rezervama. Zašto govorimo selektivno i delimično? Da li planiramo da još nekom sličnom prevarom, koja se zove Nacionalni investicioni plan, prevarom u meri u kojoj uredbama, ponavljam, ne Zakonom o subvencijama, pomažete strane direktne investicije, poljoprivredu i tome slično? To je neustavno. Zakonom o subvencija mora da se obezbedi jednak pristup svima, po jednakim kriterijumima, i to nije zakonito. S druge strane, nezakonito je da se razne vrste stambenih kredita dodeljuju samo mladima, npr, do 45 godine, a da se kaže da kapitalna prodaja ide u kapitalne namene. E, pa nije. Prodajete blago svih nas, a delite samo nekima. Ove 3,2 milijarde ste vi ovog puta prikazali kao 1,5 milijardu. Koji je kriterijum? Kada je gospodin Đelić prve godine uzeo da radi budžet, rekao je - prihodi od privatizacije su, znate, jednokratni, pa ih nećemo unositi u budžet. Šta je danas? Danas je na snazi zakon kojim selektivno unosimo privatizacione prihode. Šta radite s ostalima? Da li postoji neko drugo mesto gde se o tome polaže račun, ili je to mesto ovo ovde, a istovremeno nam kažete da će se deficiti finansirati i iz kredita i donacija i preneti iz sredstava iz prethodne godine. S jedne strane, imate privatizacioni prihod; imam neku imovinu i nju držim u ćošku, a zadužujem se kreditima. Gde je tu ekonomska logika? Zaduživati se kreditima, a naši stari su bili pametni kada su rekli da je dug loš drug. Nije uvek. Svaki građanin ili pravno lice se zaduži kada od proizvodnje koja donosi toliki profit, zaradu, može da izdvoji deo kojim vraća kredit. Znači, zaduživanje zemlje ili pojedinca radi ulaganja u tehnologiju, u kapitalne dugoročne investicije, nije loša stvar ako znamo pod kojim uslovima, na koji rok, od koga dobijamo i kome dajemo. Toga u ovom budžetu nema. U prethodnoj varijanti one debele knjige, dobijene od one prošle, tehničke vlade, bio je jedan deo koji je sadržao šifre, poput stranke koja ga je i ostavila u nasledstvo narednoj vladi, za nekoliko kredita - samo rokove dospeća. Međutim, kada su ti krediti uzeti i pod kojim uslovima? Sa kojom kamatom? Na koji rok? Kome ćete o tome podnositi izveštaj, ako ne nama ovde? Kroz koji dokument, ako ne kroz budžet. To što vi nemate upravu za javni dug, a 18.6.2005. godine ste doneli zakon o tome, to neka građani sude. Pitam, kako možete da iznosite podatak, zato sam tražila da se to briše, da ćemo u vreme dok imamo privatizacione prihode, sa kojima ne znamo šta ćemo, da se zadužujemo kreditima. To zaista ne deluje logično, jer prenosimo dugove na teret budućim generacijama. Hvalimo se da smo dobile izuzetne otpise, svojevremeno, od Pariskog kluba, a kasnije, sa Londonskim to nije išlo baš lako. Međutim, državni dugovi su dostigli, znači, javni dugovi, državno garantovani, cifru od blizu 10 milijardi. Ne govorimo o privatnom dugu. Deset milijardi evra. Kako da građani ili manje stručni poslanici dovedu u odnose cifre koje vi iznosite? Da li postoji negde, da li iko zna da li u budžetu postoji podatak koliki nam je bruto društveni proizvod u prošloj godini i na bazi čega je ovaj budžet urađen? Tvrdim da, kada bismo napravili anketu, od ovde prisutnih ljudi, sem poslanika SRS-a koji to znaju, možda bi troje umelo da odgovori na to, i to neki ljudi koji se stručno time bave. Da li veruju u taj podatak da nam je bruto društveni proizvod 24,3 milijarde evra? Ne veruju. Kada vam treba da prikažete da je bruto društveni proizvod visok, vi ga iznosite u dolarima. Dugove iznosite u evrima, jer je kurs evra veći, a onda budžet dajete u dinarima da ne bi mogao da se napravi uporedni pregled. To izgleda ovako, preko osam milijardi evra trošimo kroz budžet, bruto društveni proizvod je samo matematikom došao na vrednost od 24,3 milijarde. Godine 2001, on je iznosio 11,9 milijardi dolara. Prosečni rast mu je 5,5 do 6%, samo u jednoj godini - oko 9%. Kojom je to aritmetičkom, geometrijskom progresijom mogao da naraste na ovu cifru? Krasić je govorio o tome da ste promenili metodologiju. Da, unete su u obračun bruto društvenog proizvoda finansijske usluge i trgovina, kao nešto što, navodno, povećava ukupan bruto društveni proizvod, da nam beda izgleda manja, a budžet dat u dinarima - da nam inflacija ne izgleda tako velika. Inflacija koja stoji iza zapisa koje je emitovala Narodna banka, inflacija koja stoji iza kaznene kamate za neplaćanje poreskih obaveza, jer država nikada ne šteti na onom što treba da uzme - iznosi preko 20%. Ta kaznena kamata je otprilike 23%. Odgovorno tvrdim da je upravo zato i projektovan rast plata na 20%, a da je priča od 6,5%, odnosno jednocifrena inflacija, priča za one koji nemaju sreće da na državni budžet budu prikačeni, poput političkih prijatelja i onih moćnika koji na finansijskim malverzacijama i znajući i one tajne o kreditima, o njihovom reprogramu i o štampanju novca kao primarnoj emisiji, sa kojom se danas suočavamo, zarađuju. Finale svega je pljačka gotovog novca iz Trezora, odnosno na putu od Kovnice novca do Direkcije za trezor u Narodnoj banci. Ne da nije dovoljno štampati surogate novca, a setite se, nekad su ti surogati bili bonovi za hranu, ali ako njima možete da kupite konkretnu robu, to jeste novac, to nije bon, to je hartija od vrednosti. Danas imate primer da se u ogromnim iznosima izgube novčanice na putu...
Vreme.
Nastaviću u drugom izlaganju, samo da završim rečenicu. ...da se izgubi novac koji je odštampan na putu od Kovnice do Narodne banke, ali i da se mimo svake logike i zdrave pameti povuče, navodno, određeni broj novčanica na kojima je uočena greška. Danas se i to može i ja ću vam to obrazložiti u nekom sledećem javljanju.
Hvala puno. Ministar Cvetković.
Poštovani narodni poslanici, biću vrlo kratak. Hteo bih da se osvrnem na dve-tri stvari, sa manje cifara i, verovatno, sa nešto manje nadahnuća. Prvo sam želeo da kažem, da ne ostane u atmosferi jedan osećaj da budžet ima neke veze sa štampanjem novog novca, sa Kovnicom novca itd., da budžet zaista nema nikakve veze s tim. Ono što se ovde ocenilo kao osnova za štampanje novca, dakle, ta nabavka nefinansijske imovine, u osnovi je mnogo prozaičnije. Tu se, zapravo, radi o ulaganju finansijskih sredstava u finansijske institucije, koje sva sredstva sada plasiraju, bilo kao kredite u okviru poljoprivrede, ili kao kredite u okviru stanogradnje. To se zove nabavka finansijske imovine zato što država i dalje ostaje vlasnik te imovine i zato se ne smatra potrošnjom, zato se nalazi ispod crte, tako da to nema nikakve veze sa štampanjem novca, pa čak ni sa tim papirima od vrednosti o kojima je bilo reči. Ti papiri od vrednosti, takođe su ovde dati kao neka mistifikacija, u dva izlaganja. Želim da kažem da je tačno da postoje papiri od vrednosti koje štampa budžet, međutim, njihov obim je veoma nizak i prolazi ispod 1% budžeta; oni se samo recirkulišu, a služe za održavanje likvidnosti tržišta hartija od vrednosti. Mi idemo u pravcu ka smanjivanju, da se ta cifra smanji. Još samo jedno, neću vas zadržavati. Budžet je napravljen potpuno u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu i prema metodologiji koju ovaj zakon predviđa. Zahvaljujem.
Da li još neka od poslaničkih grupa želi reč? Izvolite. Replika, Jorgovanka Tabaković.
Predsednik se dvoumi da li imam pravo ili ne. Zahvaljujem. Zaista želim da budem konstruktivna. Gospodine ministre, kažete da država ostaje vlasnik sredstava kada daje kredit za poljoprivrednu proizvodnju. Gospodin Mašić je govorio o tome kako se i da li se ti krediti vraćaju. Ne da imamo sumnju, mi znamo da ovde nikada niko ne uradi namensku kontrolu korišćenja, znači, to u ovom trenutku, ne samo u ovom trenutku,ne stoji. Kažete da štampanje hartija od vrednosti nije, kako da se izrazim, nešto što stoji danas. Prošle godine je budžet, odnosno Republika Srbija, u liku Ministarstva finansija, štampala obveznice, odnosno hartije od vrednosti za tekuću likvidnost. Slušajte sad. Svakog 10-11. u mesecu, preduzeća predaju obračun i plaćaju porez. Ako zakasne, 23% kamate ide. Znači, država ima planiran garantovani priliv i ona uzima kredit za likvidnost. Meni je razumljivo da kredit za likvidnost uzimaju preduzeća. Vi imate kaznene mere, kao država, da naplatite i da obezbedite tu likvidnost. U isto vreme, štampate te hartije, a, sa druge strane, plaćate kamate, Narodna banka i Ministarstvo finansija, jedni između drugih. To je potpuno nezamislivo. U isto vreme, gospodin Dinkić priča o suficitu u polovini godine, a lepo se zna - dok nemate sve obaveze svedene i sve izvore prikazane, suficit ne može da bude iskazan. Jednostavno, doveli ste, ne vi, vaši prethodnici, a vas molimo da to ne uradite, a počinjete ovim budžetom, doveli ste ekonomiju do apsurdne nauke.
Zahvaljujem. Utrošili ste vreme za Poslaničku grupu Srpske radikalne stranke. Da li još neko od poslaničkih grupa želi reč? Izvolite.
Evo, što kraće ću. Kao izvestilac Zakonodavnog odbora, reći ću samo jednu digresiju. Videli ste u izveštaju Vlade da su prihvaćena tri amandmana. Što se tiče Zakonodavnog odbora, kao pravno moguća, ocenjeno je 20 amandmana. Prema tome, želim da naglasim nezavisnost u radu Zakonodavnog odbora od izvršne vlasti. Što se tiče uvažene gospođe Tabaković i njenog amandmana na član 2, da se briše, samo ću da se pozovem na pravnu normu iz člana 13, zbog čega ga je Zakonodavni odbor ocenio kao pravno nemoguć, jer je predložio da se odbije ovaj amandman. Član 13a. Zakona o budžetskom sistemu predviđa da se budžetski suficit, odnosno budžetski deficit... Pardon, samomomenat. Iznos budžetskog deficita i način njegovog finansiranja utvrđuje se u Zakonu o budžetu Republike Srbije. Samo hoću da kažem i ovo što je gospodin ministar rekao. Znate, imamo jedan originerni zakon, a to je zakon o budžetskom sistemu, i jedan derivatni, a to je zakon o budžetu. Zakon o budžetumora biti usaglašen sa zakonom o budžetskom sistemu. Samo toliko sam hteo da kažem u vezi s obrazloženjem, s tim što je vaš jedan amandman prihvaćen u Zakonodavnom odboru.
Zahvaljujem. Da li još neko od predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Čedomir Jovanović, izvolite.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, prijavio sam se za reč kako bih na neki način upozorio na neprihvatljiv odnos prema nama kao poslanicima. Sada je 18,50 časova, ova skupština radi mimo radnog vremena. U ovoj sali sede, uglavnom, predstavnici opozicije, a od najbrojnije Vlade u okruženju - samo jedan ministar. Ne bi bilo dobro da nam se drže lekcije o poštovanju Zakona o budžetskom sistemu i da to rade predstavnici Vlade koja sama ne poštuje Zakon o budžetskom sistemu. Amandmane smo pisali ne sa namerom i s očekivanjem da će biti prihvaćeni, nego sa idejom, kao što smo rekli u raspravi u načelu, da skrenemo pažnju ministru, kako bi, eventualno, nešto korigovao. Ne očekujete, valjda, od Poslaničke grupe Liberalno-demokratske partije da pronađe gotovo 17 milijardi dinara u budžetu da bi se ispoštovala jedna zakonska obaveza koja proizilazi iz Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Nismo imali prilike za konsultacije sa ministrom. To je presedan od 2001. godine. Budžet smo dobili u petak, oko 17,30 časova. U ponedeljak smo počeli raspravu. Tokom ta dva dana nismo bili u prilici da uradimo ono što je naša poslanička obaveza. Zbog toga smo na tom zakonu radili na ovakav način. Ali, ako govorimo o Zakonu o budžetskom sistemu kao nečemu što je Sveto pismo ove rasprave, onda to mora biti Sveto pismo, prvo, za Vladu. Ko je odgovoran za kršenje Zakona o budžetskom sistemu i Ustava Republike Srbije i za protivzakonito i protivustavno finansiranje zemlje od 31. marta do danas? Nismo dobili odgovor na to pitanje. Ako neko zna taj odgovor, neka ga ovde kaže u ime vladajuće koalicije. Ako je to odluka koja je proizilazila kao jedino rešenje zbog haosa sa kojim se zemlja suočavala, onda vas moram podsetiti da to nije tačno obrazloženje i da se država protivustavno i protivzakonito finansirala zbog toga što je to želeo Vojislav Koštunica. Bilo bi dobro da se ubuduće kao argumentacija ne poteže pitanje poštovanja zakona o budžetskom sistemu, jer, prvo, Vlada treba da počne da poštuje taj zakon, pa ćemo onda to uraditi mi, kao poslanici. U okolnostima u kojima se nalazimo, treba imati mnogo više respekta prema poslanicima opozicije, bez obzira na to iz kojih stranaka dolaze, bar u pogledu ove tačke dnevnog reda, jer mislim da smo veoma korektni, da uvažavamo ministra i da pokušavamo, u meri u kojoj je to moguće, da popravimo Predlog zakona o budžetu, od kojeg smo, takvog kakav je, sasvim sigurno mnogo više očekivali. To nije ono što je Srbiji potrebno.
Hvala puno. Da li još neko želi reč povodom ovog amandmana? (Ne) Prelazimo na sledeći amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto gospodin predsednik, izgleda, ne zna kako se zovem, ja sam Aleksandar Martinović i podneo sam amandman na član 3, a ne amandman na član 2. Predloga zakona o budžetu. Pre nego što kažem nekoliko reči o amandmanu, moram da kažem da kao čovek razumem da ortopedija i medicina nemaju mnogo veze sa pravom i da onaj ko je lekar, možda, ne može u svakoj situaciji da razume i da pravilno protumači jedan pravni propis. Gospodine predsedniče, Zakonodavni odbor ne može da odbije amandman na Predlog zakona o budžetu. Ne može Zakonodavni odbor da se meritorno upušta u amandman, može samo da da svoj stav o tome da li je amandman pravno moguć. Šta znači da je amandman pravno moguć? To znači da je usklađen sa Ustavom i zakonom. Ne može Zakonodavni odbor, po članu 45. stav 1. Poslovnika o radu Narodne skupštine, da se meritorno upušta u prirodu amandmana; to može samo resorni odbor, u ovom slučaju, to je Odbor za finansije. Što se tiče samog amandmana, želim da podsetim narodne poslanike da je članom 184. stav 4. Ustava Republike Srbije propisano da budžet AP Vojvodine iznosi najmanje 7% u odnosu na budžet Republike Srbije, s tim što se tri sedmine budžeta AP Vojvodine koristi za finansiranje kapitalnih rashoda. To je ustavna odredba. Istovremeno, podsećam narodne poslanike na odredbu člana 184. stav 2. Ustava Republike Srbije, koji propisuje da se vrste i visina izvornih prihoda autonomnih pokrajina određuju zakonom. Dakle, nije sporno da se vrsta i visina izdvojenih prihoda u AP Vojvodini utvrđuju zakonom, ali to ne može da se čini Zakonom o budžetu, već posebnim zakonom, koji se donosi samo sa jednim ciljem, a to je da se utvrdi visina i izvor prihoda autonomnih pokrajina. Dakle, Zakon o budžetu, po svojoj pravnoj prirodi, po svojoj sadržini, po cilju zbog koga se donosi, nije zakon koji treba da utvrđuje koji su to izvorni prihodi autonomnih pokrajina, samim tim i izvorni prihodi AP Vojvodina. To treba da se reguliše zakonom, ali ne Zakonom o budžetu, nego posebnim zakonom. Stoga sam u svom amandmanu predložio da se u članu 3. stav 1. alineja 3. Predloga zakona o budžetu, ova alineja 3. briše, pogotovo ako se ima u vidu činjenica da u samom Predlogu zakona o budžetu nije postavljena gornja granica iznosa tih prihoda i nisu precizno navedeni izvori prihoda. Potpuno razumem zašto je to tako, jer posebnim zakonom to treba da se reguliše, ne zakonom o budžetu, tako da zbog toga što ova odredba nijeu duhu zakona o budžetu, predlažem da se alineja 3. stava 1. člana 3. Predloga zakona o budžetu Republike Srbije za 2007. godinu briše.
Hvala. Poslanička grupa Srpske radikalne stranke ima još 11 minuta. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Ne znam zašto se kolege poslanici iz skupštinske većine ljute kada im se kaže da, uglavnom, poslanici opozicije sede u sali. Malopre sam uspela da izbrojim da samo 32 narodna poslanika iz skupštinskevećine trenutno prati rad o vrlo važnoj tački dnevnog reda, valjda, najvažnijoj, o budžetu. Zaista je neverovatno da poslanike skupštinske većine taj deo rasprave ne interesuje. Ostalo mi je, takođe, nešto što baš nisam mogla da objasnim samoj sebi, kada je predsednik napravio pauzu zato što smo insistirali da dobijemo mišljenje Vlade. Dobili smo, nakon pauze koja je trajala mnogo više od tih 15 minuta koliko nam je rečeno, i u pisanom obliku mišljenje Vlade, a dobili smo i usmeno obrazloženje da je Vlada donela svoje mišljenje na telefonskoj sednici. Znam da je to moguće, ali me nešto drugo interesuje. Ako je ministar u vreme te pauze sedeo u skupštinskom restoranu, a njegov saradnik, ne znam da li ste vi državni sekretar ili pomoćnik, ovde, onda zaista ne znam ko je Vladi pomogao da donese svoje mišljenje o tome da li prihvata ili ne prihvata, odnosno koje amandmane prihvata a koje ne prihvata. Očigledno je da su to radili nestručni ljudi, da je to urađeno samo da bi se skinulo sa dnevnog reda, da bi se poslanici Srpske radikalne stranke okanili priče o tome da se krši Poslovnik i koliko se krši Poslovnik. Zato imamo, moram da kažem, nebulozna objašnjenja Vlade zbog čega se neki amandmani ne prihvataju. Pre nego što kažem nešto o amandmanu kolege Aleksandra Martinovića, malopre sam htela da vrlo kratko komentarišem onaj amandman gospodina Čedomira Jovanovića na član 1, ali nije ostalo vremena, jer je kolega Zoran Krasić govorio. Hoću da kažem da bi, bez obzira na ovaj tehnički nedostatak u amandmanu gospodina Čedomira Jovanovića, Vlada, ipak, trebalo, a i poslanička većina, da se ozbiljno pozabavi ovim amandmanom, da se razmisli o njemu, jer sam ubeđena da je ovo što je gospodin Jovanović predložio, apsolutno, na osnovu relevantnih podataka, s obzirom na to da je direktor Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje u vreme DOS-a bio njegov tast, gospodin Savić. To su sigurno relevantni podaci i svakako, gospodine Jovanoviću, da bi trebalo ovaj amandman ozbiljno razmotriti. Što se tiče amandmana na član 3. stav 1. alineja 3, predloženo je da se briše. Rekao je kolega Aleksandar Martinović da se član 3. odnosi na sredstva za pokriće izdataka budžeta AP Vojvodine za 2007. godinu, pa se u ovoj tački 3, između ostalog, kaže - iz ostalih prihoda, dakle, da se tri sedmine budžeta AP Vojvodine koristi za finansiranje kapitalnih rashoda, i to, između ostalog, iz ostalih prihoda ostvarenih na teritoriji AP Vojvodina. Ovim zakonom to nije moglo da se reguliše i kolega Martinović je to lepo objasnio. Skrenuću vam pažnju na obrazloženje Vlade Republike Srbije, zbog čega Vlada nije prihvatila amandman Aleksandra Martinovića. Kaže Vlada - amandman se odbija iz razloga što je Ustavom Republike Srbije regulisano da budžet AP Vojvodina iznosi najmanje 7% u odnosu na budžet Republike Srbije, tako da je u cilju sprovođenja ustavne odredbe neophodno iskazati prihode koji obezbeđuju navedeni obim budžeta AP Vojvodina. Osim toga, navedena odredba člana 3. stav 1. alineja 3. ne može se smatrati utvrđivanjem ostalih prihoda, niti sprovođenjem njihove pripadnosti AP Vojvodina, već samo kako je navedeno, iskazivanjem svih prihoda u cilju sprovođenja ustavne odredbe. Zaista, nešto nebuloznije nisam pročitala. Ne znam da li je onaj ko je ovo potpisao, ovo mišljenje je potpisao Božidar Đelić, ovo razumeo, a nije sigurno, ne verujem. Ministar nije ovde da pokuša, možda, on da objasni, možda je usput javio Vladi na koji način treba da obrazloži svoje mišljenje. Mi nismo amandmanom dirali u ono što je ustavna obaveza i što je Ustav regulisao. Naprotiv, mi amandmanom pokušavamo da zakon vratimo u ustavne okvire. Vi ste, tj. Vlada Republike Srbije je izašla iz ustavnih okvira, jer Narodna skupština ne može da određuje svojim budžetom prihode koje ostvaruje AP Vojvodina iz svojih izvora, a pogotovo ne kao što stoji u obrazloženju samog predloga budžeta, gde nije postavljena gornja granica iznosa i nisu precizno navedeni izvori prihoda. Prema tome, da je ministar ovde, mogli bismo da se upustimo u raspravu, ali njega nema. Skrećem pažnju poslanicima skupštinske većine, vama 32, sad već 30, dvoje je izašlo, da razmotrite i da razmislite o amandmanima koje podnose poslanici opozicije. Verujte, dobronamerni smo, ne radi vas, već radi građana Srbije, zato što želimo da konačno građani Srbije dobiju budžet, da prestane ova farsa finansiranja pomoću uredbi. Naravno, o tome ćemo govoriti, takođe, kroz amandmane, kada to bude primereno. Namera nam je da amandmanima, koliko god je to moguće, ovaj predlog budžeta stavimo u zakonski i ustavni okvir. Zato vam predlažem da amandman koji je kolega Aleksandar Martinović predložio usvojite. Jer, zaista je neprimereno da Vlada ima ovako neozbiljan odnos. Očekivala sam da će ova vlada, mada je to nova stara vlada, imati malo razložnija obrazloženja, da se neće dešavati, kao kad nam je u onom periodu kada nije bila formirana Vlada, pa kada je ponovo posle 31. marta doneta nova uredba o privremenom finansiranju, tadašnji ministar Parivodić rekao - da, to nije u skladu sa zakonom, ali Vlada radi u krajnjoj nuždi, mi to moramo da uradimo, a onda ministar pravde Stojković kaže da je baš razmišljao i zaključio da je Vlada mogla tako da postupi jer je radila na osnovu starog zakona, dakle zakona koji više nije bio na snazi. Sad, gospodo iz ove nove stare vlade, DOS-ove vlade, gledajte bar toliko da vodite računa da ono što nam predlažete bude u skladu sa zakonom. I, poručujem Vladi Republike Srbije, pošto smo dobili mišljenje o amandmanima na ovaj zakon, da se ubuduće ne poigrava inteligencijom ni narodnih poslanika, ni građana Srbije. Mi ovaj posao radimo, za razliku od Vlade, veoma ozbiljno i prokomentarisaćemo svaki odgovor Vlade koji bude nebulozan, neadekvatan, neozbiljan, kakav je ovaj na amandman gospodina Aleksandra Martinovića.
Hvala puno. Izvolite, gospodin Buha. Imate još dva minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, daću blagi komentar na ono što nam je rekao ministar. Reče ovde da je budžet napravljen u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu. Pozvaću se na član 2. Zakona o budžetskom sistemu koji jasno pokazuje da budžet nije napravljen u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu, a kasnije ću pročitati jednu odredbu Ustava, po kojoj ćemo videti da ovaj zakon o budžetu nije napravljen u skladu sa Ustavom. U članu 2. Zakona o budžetskom sistemu stoji - Zakon o budžetu jeste zakon kojim Narodna skupština Republike Srbije za svaku godinu odobrava rashode i druge izdatke, prihode i druga primanja, zaduživanje i druge finansijske transakcije Republike, a sredstva za realizaciju Nacionalnog investicionog plana iskazuju se za jednu ili više godina. Vidljivo je iz Predloga budžeta da nisu iskazani kako prihodi, tako ni svi rashodi, a ako se osvrnemo na Nacionalni investicioni plan, videćemo da uopšte nemamo rashode po tom osnovu. Moram se pozvati na odredbu Ustava koji je donet u toku prošle godine, koji obavezuje kako ministarstva, tako i sve državne institucije i organe da primenjuju odredbe Ustava. Ustavna odredba člana 92. kaže da Republika Srbija, autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave imaju budžete u kojima moraju biti prikazani svi prihodi i rashodi kojima se finansiraju njihove nadležnosti. Dakle, ustavna odredba kaže da se svi prihodi i rashodi moraju uneti u budžet. Nema ovde alternative - mogu, nego moraju. Iz prethodnih izlaganja smo videli da nisu svi prihodi uneti u budžet.
Gospodine Buha, isteklo je vreme za SRS.
Javiću se kasnije.
Hvala. Čedomir Jovanović, Poslanička grupa LDP ima 15 minuta, pa potom Slobodan Gavrilović. Izvolite.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, iskoristio bih pravo na repliku, ne zbog polemike sa gospođom Radetom, nego, prosto, zbog još jednog argumenta koji amandman koji smo podneli čini značajnijim i ozbiljnijim. Naime, u Finansijskom planu Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje za 2007. godinu pominje se iznos od neophodnih 17 milijardi dinara. Zbog toga imamo problem. Fond zdravstvenog osiguranja je neizostavni deo sistema o kome Vlada mora voditi računa. Taj finansijski plan o transferima iz budžeta Republike Srbije podrazumeva, kroz vrlo jasnu računicu, utvrđenih 16.685.356.385 dinara. Šta kaže fond u tom svom planu? U članu 22. stav 1. Zakona o zdravstvenom osiguranju, koji se primenjuje od 1. januara 2007. godine, a ovo vam čitam zbog toga što mislim da ministri koji su se konsultovali na telefonskoj sednici Vlade nisu poveli dovoljno računa, pa zbog toga njihov stav o našim amandmanima ne može biti relevantan, dakle, u tom planu Fonda zdravstvenog osiguranja se kaže da je, na osnovu člana 22. stav 1. Zakona propisano da se osiguranicima smatraju lica koja pripadaju grupaciji stanovništva koja je izložena povećanom riziku oboljevanja, lica čija je zdravstvena zaštita potrebna u vezi sa sprečavanjem, suzbijanjem, ranim otkrivanjem i lečenjem bolesti od većeg socijalnog značaja, kao i lica koja su u kategoriji socijalno ugroženog stanovništva, ako ne ispunjavaju uslove za sticanje svojstva osiguranika ili ako prava i obaveze iz zdravstvenog osiguranja ne ostvaruju kao članovi porodice osiguranika. Istovremeno, u stavu 4. istog člana propisano je da se, u smislu zakona, smatra i lice kome je nadležni organ utvrdio status izbeglog, odnosno prognanog lica iz bivših republika SFRJ, a koje ima boravište na teritoriji Republike. Takvih osoba je u Srbiji 921.683. Obračun doprinosa za zdravstveno osiguranje koji bi trebalo da se planira u budžetu Republike Srbije je 16 milijardi 685 miliona dinara. Ministre Cvetkoviću, nisam siguran da su ministri u telefonskim razgovorima bili svesni kakvu krupnu grešku čine kada odbacuju amandman LDP-a. Tri milijarde su, apsolutno, neprihvatljive i to nije naša lična procena. Finansijski minimum Fonda zdravstvenog osiguranja je 16 milijardi 685 miliona. Ova država to mora poštovati ili mora tražiti alternativu u Parlamentu, na sednicama Vlade, u dogovoru sa društvom. Apsolutno smo spremni na sve, ali ne na jednostavno odbacivanje našeg amandmana zbog toga što nije u skladu sa zakonom o budžetskom sistemu, koji ni sama Vlada ne poštuje. Ako Fond pravi finansijski plan za 2007. godinu, onda to može da uradi, recimo, ministar infrastrukture Velimir Ilić, koji će potrošiti 11 milijardi, ne navodeći način na koji će to učiniti, ne pravdajući svoje troškove. To je, apsolutno, neprihvatljivo, pogotovo činjenica da se Vlada konsultovala o našim amandmanima u telefonskom razgovoru. Odbacila je amandmane i samim tim porazila samu sebe u svojoj politici. Premijer je ovde u ekspozeu rekao da će to biti socijalno odgovorna vlada, da će posebnu pažnju posvetiti najugroženijim slojevima stanovništva, da će to biti vlada koja će imati razumevanja za nasleđe devedesetih godina, za prognane, za izbegle. Ovaj budžet je potvrda licemerja politike na kojoj je napravljena ta vlada. Ovaj budžet je dokaz nepoštovanja zakona na kojima, navodno, insistira ta vlada. Ovaj budžet je, između ostalog, i guranje Srbije u haos, u kom će se ona naći u drugoj polovini godine, zbog toga što sama nije u stanju da poštuje zakone na kojima insistira. Ako Vlada ne poštuje Zakon o zdravstvenom osiguranju, zašto treba da ga poštuje neki lekar ili neki pacijent? Ko u ovoj zemlji donosi odluke kada se zakoni poštuju, a kada se ne poštuju? Mi insistiramo na ovom pitanju, pre svega, kao na pitanju kroz koje se prelama suština tranzicije u Srbiji. Ova zemlja se ne može promeniti a da niko ne plati cenu. Hajde da definišemo tu cenu i da kažemo kakva je uloga svakog od nas u tom poslu, pa i ljudi kojima na papiru nudimo velika prava, a u životu ih ostavljamo na margine naše svakodnevice.
Da li se još neko javlja povodom amandmana? Narodni poslanik Slobodan Gavrilović.
Dame i gospodo narodni poslanici, biću vrlo kratak. Bez sumnje je da ovih dana razgovaramo o dokumentu koji je, posle Ustava, najznačajniji dokument u ovoj državi. Želim da ukažem na ono što se pripisuje, delom, vladajućoj većini, bilo kao Vladi, bilo kao poslanicima, odnosno na ozbiljnost pristupa ovoj temi. Najočigledniji primer će biti sledeće - ovo je novčanica od 500 milijardi dinara. To je jedna novčanica. Za nju se, u vreme kada je ona bila aktuelna, mogla kupiti jedna šibica, a današnjim budžetom će godinu dana moći da funkcioniše država i sve njene institucije sa gotovo istom novčanicom. Toliko o ozbiljnosti.
Izvolite, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram Poslovnik, član 104 - pogrešno tumačenje narodnih poslanika. Priča se nadovezuje na priču gospođe Vjerice Radete o neozbiljnosti odgovora Vlade povodom podnetih amandmana. Podneo sam amandman na član 5. razdeo 39. funkcija 490. Taj amandman govori o Agenciji za razvoj infrastrukture i lokalne samouprave. U obrazloženju Vlade koji smo dobili, tj. odgovora zašto moj amandman nije prihvaćen, kaže se: "Zakon na koji je podneo narodni poslanik amandman, na razdeo 39. funkciju 410.", znači, navodi se sasvim neka druga funkcija. To je neozbiljan pristup razmatranju ovog mog amandmana, jer amandman na koji mi je Vlada odgovorila govori o Agenciji za energetsku efikasnost. Znači, nema veze jedno sa drugim. To je smešno. Zato vas molim, gospodine predsedniče, gospodine ministre, da ponovo date pauzu i da Vlada ponovo, ovaj put ozbiljno, razmotri ovaj moj amandman, možda će ga, ipak, ozbiljnom analizom, prihvatiti, što bi meni značilo puno, a naravno i Srpskoj radikalnoj stranci.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Vlada nije prihvatila amandman. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Duliću, ovi problemi s amandmanima i radom Zakonodavnog odbora nastali su zbog toga što je novi sastav Zakonodavnog odbora; ovo oko odbacivanja i odbijanja, to je odavno rešeno. Ne javljam se zbog toga, zato što to pripisujem neukosti. Na početku je moguće da se javi takva greška. Pre nego što krenem s ovim amandmanom na član 4, pobeže Gavrilović, a on je pokazao novčanicu i nije dobio opomenu, a Rajko Đurić je pokazao novčanicu i dobio je opomenu. Znači, to je ta selektivnost. Sada malo ozbiljnije. Vi u DS-u stvarno morate da sednete i da raščistite neke stvari. Ta novčanica je štampana u vreme kada je Demokratska stranka na saveznom nivou bila na vlasti. Samo da vas podsetim, Perišić je bio ministar informisanja. To je bila vlada Milana Panića, pa kasnije Kontića itd. Bio je Momčilo Grubač, bio je Tibor Varadi, pa je bilo poprilično kadrova DS-a i, naravno, praotac demokratije na čelu Republike, u liku i delu Dobrice Ćosića. Znači, kada se žalite na ove novčanice, to su vaše novčanice, gospodine Gavriloviću. Nemojte da prozivate SRS. Tada ste vi avionima i helikopterima dolazili ovde da se skida imunitet Tomislavu Nikoliću i Vojislavu Šešelju itd. Ovo, samo da se orijentišete u vremenu i prostoru, jer vidim da zbog te dezorijentisanosti pravite ovakve kardinalne greške. Tražio sam amandmanom da se član 4. briše. Zašto? Tražio sam to da bih isprovocirao Vladu i da bi izašla sa pravim podacima. Međutim, i oni mangupi, nisu izašli s pravim podacima. Veći od mene, slažem se, tu vam skidam kapu. Veći mangupi od mene, nisu izašli sa pravim podacima. Ali, napravili su samo jednu grešku, u odgovoru su citirali dva člana Zakona o budžetskom sistemu, a prvi član koji su citirali je pogrešan. On se odnosi potpuno na drugu materiju, ali to mene ne čudi. Zašto? Zato što znam kako treba sa njima da se radi. E, sada, građani Srbije, molim vas da obratite pažnju na to šta reguliše član 4. Predloga zakona o budžetu. Kaže se ovako: "U toku 2007. godine izdaće se garancija Republike Srbije do iznosa od", ovo su velike brojke, ali da znate da će to biti negde oko 490 miliona evra. To znači, po ovome, da će ova strana do kraja godine besumučno da diže ruke i da glasa za zakone o zaduživanju Republike Srbije, da će glasati za zakone o potvrđivanju sporazuma, da će glasati za zakone kojima se izdaje garancija Republike Srbije do iznosa od491 miliona evra. Ovde su navedene neke stavke, neću da ulazim u njihovu opravdanost, ali vas podsećam da se u tabeli nalazi stavka, pod IV -stranim vladama. Tako ćemo da damo garancije od ukupno 79 miliona evra, i to Vladi Francuske – 40 miliona evra, zatim, Vladi Španije - 37 miliona evra, Vladi Republike Austrije, vrlo skromno, dva miliona 350.000 evra. Znači, Republika Srbija će da izda garanciju, što znači daukoliko neki indirektni korisnik ili neko treće lice koje se zadužuje ne ispuni svoje obaveze, onda Republika Srbija treba da ispuni obavezu, samo što mi ovde još nemamo vrlo važne podatke o tome da li postoji neki period mirovanja, kada dospevaju obaveze, kakve su kamate. To će kasnije da se sazna, ali će glavni argument Vladi prilikom pritisaka da se sledeći zakoni o izdavanju garancija obavezno donesu, biti pozivanje na član 4. Zakona o budžetu za 2007. godinu. Znači, vi ste sada glasali i za nešto što ne znate, čak ne možete ni da pretpostavite o čemu se radi. Znači, Vlada Francuske je veoma siromašna, moraće Republika Srbija da da njima garancije. U okviru tog člana, u tom prvom stavu pod b) nalazi se da će Republika Srbija u toku 2007. godine odobriti projektne zajmove u ukupnom iznosu, pa sad imamo dva iznosa, jedan je 170 miliona dolara, a drugi je 242,5 miliona evra.Tu je već Republika ta koja je dužna da izvorno izmiri dug po tom kreditu, ali ćete morati da glasate, i ovde je tačno navedeno šta je to. Znači, moraćemo sa Svetskom bankom da ulazimo u aranžman, Evropskom investicionom bankom, Bankom Saveta Evrope, Nemačkom razvojnom bankom, Vladom Španije. Znači kod onih prethodnih vlada mi smo garanti, a ovde smo direktni dužnici. Dalje, postoji obaveza da se u budžetu, u opštem delu, prikaže i stanje duga Republike Srbije i, evo, sada ide to poglavlje gde se iskazuje stanje duga. Srbija je dužna, znači, samo obaveza države, 9.352.000.000 itd. itd. evra. I, sad se daje stanje duga u dinarima, pod dva se daje stanje duga u stranoj valuti i to iznosi 8,7 milijardi dolara. Sada da vidite kako se kradu pare. Zapamtite, moram da vas relaksiram jednim lepim uvodom. 2001. godine kada je Mlađan Dinkić, odnosno 2000. godine, kada je stavio crnu čarapu na glavu, izvršio prepad, osvojio Narodnu banku, a Boris Tadić i porodica Jeremić - NIS, to valjda znate, neki drugi su oslobađali Kertesa iz Carine, čini mi se Zabunović, kako beše, ne znam ni ja, i da ne ređam dalje, vi ćete mnogo bolje da znate od mene, iz neke knjige sad izlaze, pa se sve otvara ko je gde upadao, kako je radio. Samo da podsetim Zaštitnika građana i Poverenika na ove informacije o kojima još nije raspravljano. Odmah da vas obavestim, to još neće da zastari, to nikako ne sme da zastari, to mora da se raspravi do kraja. Smeškajte se vi, samo znajte, ko se poslednji smeška, najslađe se smeška. Pošto mi više nemamo domaće banke, one su razorene, uništene, niti nam je Mlađa rekao gde su pare sa Kipra, niti nam je Velja rekao gde su pare sa Kipra, niti nam je rekao Batić gde su pare sa Kipra, niti nam je rekao onaj iz Državne bezbednosti, kako beše - Bogavac, niti onaj Đorđević, niko ne priča gde su te pare sa Kipra. Pitajte onoga, ako znate da neko zna, slobodno ga pitajte, ja sam vas ovlastio, pozovite se na mene. Razorene banke, uništeno sve, međutim ova država se u međuvremenu zadužila po tom osnovu i, evo, da obavestim građane Republike Srbije - svi morate da plaćate zajam koji je stvorila demokratija, ovi ovde, ovi levo od mene. I ovo je jedan kredit koji mi otplaćujemo, to je kredit za razvoj privatnog i bankarskog sektora. Stanje duga po tom kreditu na kraju prošle godine je bio 6 miliona i nešto hiljada evra. Dalje, još jedan vrlo interesantan kredit, ali on je poprilično veći, oko 600 miliona evra, to je projekat tehničke pomoći u privatizacijii restrukturiranju banaka i preduzeća. Vidite, ovi su se zadužili da uzmu pare iz inostranstva, da tim parama unište banke, unište privredu, a ovaj prodao 88 preduzeća. Znači, nije to bilo banbadava, kako neko kaže, oni zaradili, kao što su za Miloševića uzeli pet miliona dolara kada su ga isporučili. Ti si potpisao u ime Vlade, iako si bio poslanik, ti treba da budeš lustriran; neovlašćeno si potpisao, prevario si i Vladu i državu, sve si prevario. Samo se ti smeškaj, DB zatvara krug. To su sve gole činjenice. Znači, građani Republike Srbije, sada shvatate kakva je to podvala bila DS - demokratski blok. Vidite, i ovo što je sve raspoređeno po nevladinim organizacijama mora da uđe u strukturu vlasti. Kažite sami koliko je planirano da se primi novih u državnu administraciju, a pre sedam godina ovi su kritikovali da je ona predimenzionirana, da to treba otpustiti. Otpustili 80%, primili 300%. To je demokratija i to sve građani Republike Srbije plaćaju. Vidite, vi vraćate kredit jer su sredstvima tog kredita izvršili otimačinu banaka, razaranje bankarskog sistema. Ja sam kao primer naveo ova dva kredita, da vam ne čitam ove druge. Svi krediti koji su ušli preko Labusa, a prve tri godine su svi išli preko Labusa, imali su klauzulu 35%, konsalting usluge koje ostaju u inostranstvu. Pazite, pa ne da je pljačka, nego da ih pohapsite i kroz 10 godina da počnete sa suđenjem, ništa niste pogrešili. Eto zašto je njima stalo da budu u vlasti, pa makar i sa 3,2%, poput Mlađe Dinkića. Da nije prošao sad ovaj cenzus, on bi već bio u zatvoru sa Legijom. Ja bih se potrudio da bude čak u istoj prostoriji, pa neka se tamo dogovara. I sa Čedom bih ja isto, sa Legijom da bude u prostoriji, pa neka se dogovore o ovome što je sporno na sudu. Smeškaš se. Samo se smeškaj, samo da znaš da je moguće da ti se desi da u CZ-u budeš u komšiluku sa njima. Onda razmišljaj kako će da bude i ko će da bude kapo. [[Aplauz radikala]] To nije sve. Republika Srbija ima indirektne obaveze i te naše obaveze, to je sada stanje duga. Ovde nema ročnosti šta će da bude i kako će da bude. Ali je dat presek 31.12.2006. godine. Tu dugujemo otprilike 770 miliona evra. Sada tu mogu da se nađu neki izgovori - projekat vodovoda i ovo i ono za lokalnu samoupravu. Ali tu je samo pljačka smanjena, odnosno svedena na niži nivo vlasti. Na niži nivo vlasti, to vam je isto kao kada u politici čujete da treba da se stavi tačka na pljačku, pa se kaže - ne treba sve da bude u Beogradu, treba da bude i u Novom Sadu. Kad to kaže Čanak, on misli - što da kradu ovi u Beogradu kada možemo i mi u Novom Sadu. Ne vidi on građanina, ne vidi njegova prava ili obaveze. Ne, nego je u blizini sredstava, gde može sve da se završi na takav način. Da vas podsetim da vam ovo kaže jedan protiv koga ste vi podneli krivičnu prijavu. Ja znam ko je podnosio krivičnu prijavu i ko je dogovarao. Samo se ti smeškaj. Đinđić, Čeda, Živković, Đelić...
Imate još minut vremena.
Gospodine Duliću, nemojte da se sekirate, ovo je vrlo interesantno... Dinkić, Labus, pa je u početku bio i Vuk Obradović, pa je otišao, ali je ostao onaj Lalović. Ali, ništa od te vaše krivične prijave već sedam godina. Neće niko da je uzme u ruke da radi. Zašto ste podnosili te krivične prijave? Da nije ono, povika na vuka, a lisica odnese, a? E, jeste, da znate. Još jednu stavku da vam pročitam. Znači, stanje duga Republike Srbije je prikazano. Kakva je dinamika vraćanja tog duga nije prikazano. To bi trebalo da se prikaže, ne u Memorandumu i dr. nego u budžetu, da to bude pregledno. Niste saopštili one podatke koji su neophodni.
Vreme, gospodine Krasiću.
Pogrešili ste u odgovoru da treba da se prikaže i šta će da se vrati. Član 4. ne reguliše šta se vraća, nego daje samo presek stanja i šta se planira u pogledu zaduživanja. Vodite računa, oni su planirali otprilike 900 miliona evra ove godine, što direktno, što po osnovu garancije, da se zaduži Republika Srbija. Mi nemamo prostora za takvo nekontrolisano zaduživanje.
Hvala. Izvolite. Ima reč ministar Cvetković.
Dao bih samo jednu kratku informaciju, sa željom da diskusiju kanališem ka nečemu što ima malo stručniji nivo. Ukupni dug se sastoji od direktnih obaveza i indirektnih obaveza. U čemu je razlika? Razlika je u tome što direktne obaveze predstavljaju onaj deo duga gde je država direktni obveznik, znači dužnik. Indirektne obaveze su obaveze gde je država dala garancije javnim preduzećima. Ona, u osnovi, nije dužnik, ali posredno jeste, ukoliko ova preduzeća ne plate taj dug. Dakle, tu se ne radi o ovome da su direktna zaduživanja - Beograd, a indirektna zaduživanja - Novi Sad i druga. To što je spomenuto nema veze s tim, nego je u pitanju to da li je država direktni ili posredni dužnik. Hvala.
Repliku ima narodni poslanik Nadica Momirov, ili je to vreme za poslaničku grupu? Izvolite.
Po Poslovniku, u vezi sa članom 104. Gospodine Krasiću, znam da vi možete satima da pričate za ovom govornicom i da koristite svojih 15 minuta, da pričate sve i svašta, kako biste odugovlačili vreme i usporavali rad Skupštine. To košta sve građane, zato što svaki radni dan u Skupštini košta veoma mnogo. Međutim, molim vas da se u tom vašem izlaganju pridržavate osnovne kulture i reda. Molim vas, bez obzira na to što dajete netačne informacije, što iznosite gomilu nekih podataka koji nemaju veze ni sa čim, da ne vređate sve narodne poslanike. Ovo je dom Skupštine. Molim vas da ne vređate građane, da ne vređate institucije, jer da je tačno ono što vi kažete za ovom govornicom, nadležni organi bi već odavno reagovali. Vi ne možete ovde da iznosite optužbe da su neki kriminalci, mafijaši i drugi, da ih upoređujete sa Legijom, a naročito ne gospodina Mlađana Dinkića, (Negodovanje radikala) zbog toga što ste svojim delovanjem, kada je Srpska radikalna stranka bila na vlasti, počinili toliko loših stvari ovoj državi. Vi ste doveli do toga da dinar nije postojao, malopre smo imali priliku da vidimo kako su novčanice izgledale. Imamo priliku da se setimo da su plate bile 5 maraka u ono vreme, da ljudi nisu imali šta da jedu, da su stajali u redovima, da su čekali za hleb i mleko. Sve ste to vi uradili i vi sada ovde pričate o nečemu, kao da su svi drugi krivi, a ne vi. To se vrlo dobro zna. Građani dobro znaju. Ne možete da optužujete tako gnusnim lažima one koji su svojim radom u poslednjih sedam godina doveli do toga da je u ovoj državi mnogo bolje.
Hvala puno. Ima reč narodni poslanik Čedomir Jovanović. Da li se javljate za repliku ili je to vreme Poslaničkog kluba? Poslanički klub. Izvolite.
Gospodine predsedniče, gospodo potpredsednici, dame i gospodo narodni poslanici, vratio bih ovu našu raspravu na ovaj amandman. Jer, bez obzira na način na koji je on predstavljen, mislim da o njemu treba govoriti. Ne slažem se da bi brisanjem člana 4. Skupština ispravila one propuste na koje je ukazao predlagač. Mislim da bismo time svi bili oštećeni. Ali, bilo bi dobro da se, možda, utvrdi mehanizam dodatne kontrole načina na koji će da se potroše tako velika sredstva i drugo. Naime, u članu 4. se, između ostalog, obezbeđuju sredstva za Javno preduzeće ''Putevi Srbije'', za ''Železnicu Srbije'', Koridor 10, rehabilitaciju puteva, mostova, sanaciju mosta ''Gazela'', obnovu Železnice, regionalni razvoj Bora, povećanje energetske efikasnosti u Srbiji, za kliničke centre, obaveze po osnovu isplaćenih penzija poljoprivrednicima, te obaveze će biti izmirene, sredstva po osnovu neisplaćenih penzija svih zaposlenih, za staru deviznu štednju i Zajam za privredni preporod. Ovaj amandman nije dobar i mi ga nećemo podržati. Što se tiče načina na koji je predstavnik SRS-a zatražio podršku za ovako nešto, samo nam je olakšao protivljenje toj ideji, mada mislim da bi bilo korisno da se dodatno podsetimo kontrole u vezi s načinom na koji će biti potrošena ova sredstva, s obzirom na to da ne verujemo da će ljudi koji se nalaze u ''Putevima Srbije'', u ''Železnici Srbije'', u Ministarstvu koje je nadležno za organizaciju rada u tim preduzećima, za kontrolu rada tih preduzeća,novac trošiti na zakonom propisan način. To je, između ostalog, cena partijske države koju u Srbiji afirmiše Vojislav Koštunica kao predsednik Vlade od 2004. godine. To je ono što je loše, gospodine Cvetkoviću, i zbog toga se nadam da ćemo pronaći zajednički jezik oko načina na koji će biti vršena kontrola tako velikih sredstava. Hvala.
Hvala puno. Ima repliku narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Naravno, izašao sam zbog gospodina Cvetkovića. Gospodine Cvetkoviću, kažete da nema nigde ovo što sam ja pričao, pogledajte stranu 9 vašeg predloga zakona o budžetu. Vidite, kaže se - Novi Sad, vodosnabdevanje, pa Kragujevac, Subotica - mreža za otpadne vode, malo ste pobrkali. Ja sam pričao o tome. Dakle, pričao sam o tome da je po tom osnovu Republika izdala garancije, a pravio sam razliku zato što je Republika preuzela direktno obaveze, a vi niste pratili. To je jedna stvar. Druga stvar, koja je vrlo važna zbog ovih koji se javljaju, prepoznaju se. Pa, gospođo Momirov, morali biste makar hronologiju da znate, jer velika inflacija je bila 1993. godine. Te godine su svi proganjali SRS, malo ste i vi pobrkali. Što se tiče Mlađana Dinkića, knjiga je objavljena da je upadao u banke, gospođo, knjiga je objavljena. Lepo ste me samo podsetili da potražim, preko predsednika Narodne skupštine, obaveštenje od ministra Jočića o tome dokle se stiglo sa tim predmetom, jer postoji krivična prijava, postoje izjave svedoka. Znam da šta god da kažem, vi ćete reći da lažem i vaše je pravo da tako mislite. Nemam, uopšte, nameru da utičem na to vaše pravo, ali želim samo da skrenem pažnju da postoje papiri, krivične izjave, izjave svedoka i očevidaca. Molim vas, nije, valjda, da ne gledate B92, jer skoro je bio prikazan jedan kadar gde taj što švercuje cigarete kaže - gospodine Kertes, kupili ste slobodu ovom izjavom; to je bilo 5. oktobra. Da vas samo podsetim šta je Kapetan Dragan rekao i šta je bilo 5. oktobra; zna se ko je ulazio u NIS i ko je odmah postao direktor NIS-a. Dakle, otac ovog vašeg ministra inostranih poslova. Vi kažete da to nije tačno, a on se, čovek, hvalio u novinama. Napravite neki pres kliping, saberite šta je objavljeno i ko je šta radio, jer ja to imam i ja moram sve to da pamtim. Doći će vreme kada ćemo sve to da izravnamo. Po kom principu? Po principu legalizma. Kako? Zakon u ruke. To je neminovno, jer drugačije ne može da se izađe iz ove situacije. Gospodine Jovanoviću, da li ste vi sigurni da će ove pare da se potroše baš kako je zapisano ovde? Niste. Kraj priče.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Saša Valjarević. Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Vlada ne prihvata ovaj amandman. Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, prvo bih se osvrnuo na izlaganje koleginice iz G17 plus, koleginica je tu. Prvo, SRS u vreme kada je bila hiperinflacija u Srbiji nije bila na vlasti nego je bila u opoziciji. Drugo, u vreme kada je ministar za privatizaciju bila gospođa Jorgovanka Tabaković, privatizovan je "Bambi", a to je sada najuspešnija firma u Srbiji, i to je urađeno po tom zakonu, po vašem zakonu. Kada ste vi došli, posle 5. oktobra, na vlast, vi ste privatizovali 2000 preduzeća u burazerskoj privatizaciji, pljačkaškoj, a od tih preduzeća ništa više ne radi, milion građana Srbije nemaju posla, tako da argumenti koje ste izneli ovde za govornicom ne stoje. Da se vratimo mi na budžet. Baš mi je drago što je došao odgovor Vlade, da bih mogao da vidim zašto su amandmani odbijeni, s obzirom na to da je gospodin ministar konstatovao koji su prihvaćeni, a koji odbijeni. Gospodine ministre, ja sam podneo amandman na član 5. gde se iznos od 646 milijardi zamenjuje iznosom od 599 milijardi. Analizirajući ovaj vaš predlog budžeta, ja sam izneo da je ovaj budžet eksplozivan i inflatoran, što je izjavio i vaš koalicioni partner, inače, guverner Narodne banke, koji nije prošao na onom odboru za finansije, čiji sam ja, isto, član i dobro je što nije prošao, jer smatramo da ne zaslužuje da bude na toj funkciji. Ovaj budžet nije ni razvojni, već je budžet kompromisa s vladajućom koalicijom, jer ste morali da zadovoljite sva ova silna ministarstva, sve silne agencije koje su ovde otvorene, odnosno da bi se jedan ogroman aparat ovde smestio. Vidim da se poslanici svakog dana menjaju, nova su lica, svakog dana se otvaraju neka nova radna mesta, neke funkcije, i oni ne mogu da postignu da promene poslanike, jer izgleda da ih više nemaju, pa ih sada traže. Eto, u Odboru za finansije ne može da se zameni član i vi nemate većinu, jer opozicija ima većinu, tako da vam nije ni prošao guverner. Verovatno ne mogu da se dogovore kome će koje ministarstvo da pripadne, kome će koja agencija, mislim na te paralelne institucije. Vidim u ovom obrazloženju zašto nije prihvaćen moj amandman, odnosno amandman poslanika SRS-a. Vidim da se nisu osvrnuli na to da se ovaj amandman na član 5. odnosi na amandman na član 1, koji je gospodin Arsić, zajedno sa gospođom Jorgovankom Tabaković, kompletno formirao i uradio po zakonu i ovde nije prekršen član 10. Zakona o budžetskom sistemu. Vidim da amandmane koje podnese SRS vi uopšte ne pročitate, niti ih analizirate, da vidite da li imaju zakonsko uporište i da li mogu da se prihvate, nego, jednostavno, čim vidite da su to poslanici SRS-a predložili, vi to odbijate. U ovom amandmanu je dato samo objašnjenje da je neophodno započeti ravnopravno finansiranje budžeta, jer mislim da je Srbija prezadužena, da ne treba više da uzima kredite, nego treba da se projektuje budžet iz realnih prihoda koji su planirani za ovu budžetsku godinu. Iako je budžetska godina odavno počela, znamo da, zbog svih mogućih problema koje ste imali prilikom formiranja Vlade, donosimo budžet krajem juna, početkom jula. Mislim da zato poslanici SRS-a neće glasati za ovaj budžet, jer smatramo da nije dobro urađen. Mi smo vam dali model kako bi trebalo da izgleda budžet Republike Srbije, gde bi se sagledali interesi građana Srbije. Pošto vi to niste prihvatili, poslanici SRS-a neće glasati za ovaj budžet. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Jorgovanka Tabaković i vi, gospođo, imate devet minuta.
Drage kolege, povodom amandmana koje je podneo Saša Valjarević, a tiče se našeg zahteva za realnim finansiranjem budžeta, bez deficita i vraćanja dugova za koje nemamo informaciju kada su i zašto uzeti, koristim priliku da dopunim ili pitam za dva kredita koje je pomenuo gospodin Zoran Krasić kao obaveze države Srbije za vraćanje - kredit za razvoj privatnog i bankarskog sektora i kredit za prilagođavanje privatnog finansijskog sektora. U budžetu za 2007. godinu stoji kao obaveza vraćanje kredita. Dakle, kada su uzeti i ko ih je koristio, to ne znamo. Verujte mi, sasvim je slučajno, nisam znala da će Krasić pomenuti ovu temu, ali "Službeni list SRJ - Međunarodni ugovori'' iz 2001. godine nosim sa sobom od trenutka kada je objavljen. Neki će podnositi krivične prijave, one će sedeti u nekim fiokama, a ovaj ''Službeni list - Međunarodni ugovori'' u kom je trasiran put propasti srpske privrede će ostati večita optužnica DOS-ovske vlasti. U njemu su objavljena dva međunarodna ugovora, koja se zovu - donacije Starateljskog fonda za razvoj finansijskog sektora i za razvoj privatnog sektora. Mnogi od vas se možda i sećaju, usvojeni su u Saveznoj skupštini, materijal je podeljen u toku dana i o njima se glasalo u roku od nekoliko sati. Mnogi nisu uspeli ni da vide sadržaj materijala. To što danas gospodin Krasić naziva kreditom i budžet to lepo obuhvata, to su, u stvari, donacije koje su bile vredne po šest miliona dolara. Ponavljam, donacija vredna šest miliona dolara za razvoj bankarskog sektora je predviđala, piše u "Službenom listu - Međunarodni ugovori'' broj 8, od 28. septembra 2001. godine, da se četiri miliona i 730 miliona dolara vrati agentima prodaje za konsultantske usluge, a da se bankarski sektor restrukturira metodom isecanja, od slučaja do slučaja. To je projekat koji staje u jednu rečenicu - metodom od slučaja do slučaja, a 2002. godine, 1. januara, četiri velike banke su ugašene po mafijaškom principu - ubij poverioca i nemaš više dug. Donacija od šest miliona dolara vraćena je pošiljaocu, agentima prodaje u zemljama banaka donatora, a za taj sitan novac koji je preostao uništili ste bankarski sektor. Danas u ovom budžetu stoji obaveza za vraćanje kredita. Ovo je donacija, dar, koji nije donacija i dar, jer besplatni sir postoji samo u mišolovci, to svi znate. Donacija je bila, navodna, nagrada za određeno ponašanje, a rezultat je vidljiv svima. Privatizacija privatnog sektora je, takođe, ovde iscrtana. Nacrtane su organizacije koje će se formirati, od Agencije za privatizaciju, do Agencije za mala i srednja preduzeća. Te 2001. godine privatizacija se nije ni obavljala dok vam ovde nisu rekli kako se radi, a rekli su da to rade agenti prodaje, koje bira banka donator ili administrator donacije, i da ne smete ni razmisliti, ni odlučiti da dodelite nekome ono što je preko 50.000 dolara, ni za kupovinu robe, ni za usluge iz ovog projekta, a da se donator ne pita. Do dana današnjeg, o privatizacionim savetnicima, finansijskim savetnicima odlučuju oni koji su to počeli da rade 2001. godine. U ovom ''Službenom listu'' je zacrtana i odluka, koja je danas na snazi, da se 5% provizije plaća onome ko realizuje postupak privatizacije, i to pre nego što budžet i vidi prihode od privatizacije. Pre uplate cene za prodaju neke fabrike, izdvaja se 5% za privatizacionog savetnika, odnosno onog ko je obezbedio uspeh u privatizaciji, ne iz kredita, ne iz donacije, nego iz kapitala prodatog preduzeća, odnosno iz ostvarene cene. To piše u ovom ''Službenom listu'', na strani 27, a kasnije je pretočeno u pravilnik gospodina Bubala, po članu 41. Zakona o privatizaciji, i o tome ću govoriti povodom člana 23. budžeta. Naša propast počela je prihvatanjem ovakvih uslova. Ovo nisu prijateljske pomoći, ovo je mamac koji je, navodno, glasio - šest miliona po jednom projektu donacije, preostalo su mrvice. Kakav je to mamac ili poklon bio ako mi danas imamo kredit? S pravom pitam, kakva je donacija kredit, jer ovde ne piše kada je ovaj kredit za istu namenu dobijen, pod kojim uslovima i sa kojim rokom vraćanja. Hvala.
Gospodin Buha, izvolite, preostalo je još dva i po minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, vratiću se na ustavnu odredbu, s obzirom na to da sam tu prekinut zbog vremena i da je prisutan ministar ovde. Želim da ukažem na ustavnu obavezu koju moraju primenjivati kako ministarstva, tako i svi državni organi. Gospodine ministre, ustavna obaveza jasno kaže da sve prihode i sve rashode morate uneti u budžet. Vi to u ovom budžetu niste iskazali. Kao prvo, vi ste morali krenuti od stanja poslovne 2006. godine i u svom bilansu iskazati da li deficit, da li suficit. Iz ovoga što smo videli, vidimo da imate ono što se u socijalizmu zvalo - pozitivna nula, kategoriju koja je nemoguća i u računovodstvenom, i u knjigovodstvenom, i u finansijskom smislu - da imate nulu na kraju poslovne godine, niti višak prihoda, niti rashoda. Znači, to je osnov. Prvi član budžeta treba da glasi - prihodi u poslovnoj 2006. godini su bili ti, rashodi ti, i imamo neki rezultat. Taj rezultat je polazna osnova za 2007. godinu. Da li vi to znate? Znate. Najbolje je krenuti od toga da prikrijemo određene stvari, a vi ste u ovom budžetu prikrili mnogo stvari. Što se tiče finansijskih pokazatelja koje ste iskazali ovde, oni nisu u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu, oni nisu u skladu s odredbama Zakona o računovodstvu i reviziji. Sve ono što ste u prihodnom i rashodnom smislu imali, morali ste iskazati. Pitam vas, kako smo završili poslovnu 2006. godinu? To govorim sa aspekta člana 2. Zakona o budžetu, koji kaže da, prema prihodima i rashodima za ovu godinu, imamo deficit, ali ga pokrivate privatizacionim primanjima, kreditima i prenetim sredstvima iz prethodne godine. Kojim sredstvima? To je odredba člana 1. ovog budžeta. Morali ste reći koji su to prihodi koji su ostali u poslovnoj 2006. godini i krenuti u pozicioniranje kako prihoda, tako i rashoda.
Izvinjavam se, vreme.
Hvala.
Hvala. Da li još neka poslanička grupa želi reč? (Ne) Hvala. Na član 5. razdeo 2 amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije, a Vlada Republike Srbije ne prihvata ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Srpska radikalna stranka je podnela amandman na član 5, Razdeo 2, koji se tiče funkcije predsednika Republike Srbije, a odnosi se na troškove njegovih putovanja koja su planirana za 2007. godinu. Vlada je planirala to u ovim kolonama 6 i 8, kad se to sabere, izađe 42,5 miliona dinara. Nataša Jovanović predlaže da se to smanji, da bude samo 20 miliona dinara, a ja, naravno, moram da to obrazložim i da dodam još nekoliko vrlo važnih argumenata o kojima bi morali da vode računa poslanici koji podržavaju Vladu, jer u toku 2007. godine funkcija predsednika Republike treba da košta 170 miliona dinara. Morate da znate da će negde oko 750 hiljada dinara da se obezbedi, to piše ovde – iz donacija inostranih zemalja. Znači, 250 hiljada ćeneka strana zemlja dati Razdelu 2, predsednik Republike, a tu su i donacije od neke međunarodne organizacije, to je 500 hiljada dinara. Kada se nešto što se, u žargonu, zove suveren, finansira iz inostranstva, onda nešto treba da se i uradi za te ljude iz inostranstva. Mi nemamo ovde napisano šta to treba da se uradi. Mi nemamo podatak o tome da li su ovo kompjuteri. Nemamo ni podatak o tome da li je ovo Narodna kancelarija. Ima tamo negde neki podatak da se i tu povećava broj zaposlenih. Skrenuo bih vam pažnju na to da kada odbijate ovaj amandman, pošto nećete da glasate za taj amandman Srpske radikalne stranke, ne smete vi to, vodite računa da postoji i pozicija - ekonomska klasifikacija 423, to su usluge po ugovoru, i tu će 16,2 miliona dinara da se potroši. Znači, predsednik Republike ima potrebe za nekim uslugama i država plaća njegove potrebe za tim uslugama. To je vrlo interesantno ako se ima u vidu da postoji poseban razdeo – avio-služba itd, gde su troškovi neuporedivo veći, gde verovatno ta avio-služba vozi predsednika; ne vozi se on posebnim nekim sredstvima, zato i postoji ta avio-služba, za te državne funkcionere, delegacije kada idu u inostranstvo. Smatramo da je neprimereno da se u ovom trenutku tolike pare izdvajaju, kao i da nije ni opravdano. Možda nije ni celishodno. Imamo predsednika države i premijera koji vode mrtvu trku ko će da bude Tito, drug Tito. Međutim, nešto im to slabo ide. Kada odu na ta putovanja u inostranstvo, navodno, zastupaju državu, onda imamo gafove, incidente. Evo, sada nešto Tadić ne pravi, ovih dva meseca, incidente, a i nije nešto bogzna šta putovao, ali u ove tri godine, gde god je otišao, neki incident je ispao, ili je to bio protokolarni incident, ili nešto u nekoj njegovoj izjavi što može da se svede na incident, sa vrlo teškim posledicama po nacionalne interese. To treba smanjiti. Moram da ovo povežem, jer, praktično, svi oni razdeli imaju veze s ovim tekstualnim delom člana 5. Vidite, ovde ste rekli da sredstva budžeta iznose 646 milijardi i još puno dinara, ali onda kažete da se tu, u kolonu 7, ubacuje još jedna stavka - 71,7 milijardi dinara. Kad se sabere, to izađe 717 miliona. To je prava potrošnja državnih organa i svega onoga što ste po razdelima stavili. Nemate potrebe to da delite. Vi ste javnosti predstavili da je budžet 580 i nešto miliona. Na ovo vas podsećam samo zbog 2001. godine, kad ste se ovde zaklinjali kako treba da sve bude transparentno, kako svi prihodi i rashodi treba da budu iskazani u budžetu, da se to zna, da javnost zna. Formalno-pravno, vi to jeste iskazali, ali ste samo zaboravili da to treba da se sabere, a niste sabrali jer onda deluje kao mnogo veći broj. Veliki je onda broj, pa onda i učešće u bruto društvenom proizvodu nije onoliko koliko ste vi zamislili da prikažete javnosti, nego daleko veće. Ovde se radi o čisto mangupskim marifetlucima. Ove cifre nisu matematički problem. One imaju taj matematički aspekt sabiranja, oduzimanja i deljenja. Ali, iza ovih cifara se krije usluga, rad, delatnost, politika. Ovde se u velikim ciframa prikazuje nešto kao neka velika politika, a nje nema. Nema te velike politike. Nema tu neke značajne politike. Ovde, čak, nema politike koja bi imala pokriće u našim propisima. Mnoge stavke, tekstualno i brojčano, ovde prikazuju nešto, a iza toga se krije sasvim nešto drugo. Koliko je to opasano, to ću vam pokazati na jednom primeru. Pre godinu i po dana tragao sam za velikim parama koje su uzeli neki profesori Pravnog fakulteta, jer su nudili svoje usluge, odnosno bili su deo nekog tima koji je radio na predlogu, nacrtu nekog zakona ili nekih zakona. Slučajno sam doznao da su neki profesori i još neki centri uzeli velike pare. Sa ove govornice sam postavio pitanje i tražio odgovor. Evo, godinu i po dana je prošlo kakotaj odgovor nisam dobio. Znači, kada se sa ove govornice traži odgovor na neko pitanje, to nije isto kao da se obraćate Povereniku, zato što neko nije dao odgovor. Ovo treba da ima mnogo veću težinu, ali država ne odgovara, ne sme da saopšti podatke, koliko je uzeo Hiber, itd. Evo, unapred vam kažem i, gospodine Duliću, zapišite, ne kao zahtev da mi se odgovori na pitanje, nego tražim obaveštenje i objašnjenje, da zadužite ministra Cvetkovića da u rokovima od 30 dana obaveštava Narodnu skupštinu Republike Srbije o svim onim ekonomskim klasifikacijama koje se ovde nazivaju usluge po ugovoru, ranije je to bilo nešto drugačije - šta je konkretno ministarstvo, u konkretnom mesecu, po tom osnovu zaključilo, za šta, koliko je to koštalo, kad se isplatilo i kome se isplatilo. To je opet onaj član 226. To je u funkciji onoga što je jedan od mojih prethodnika rekao – ma, ne podržavam ja Krasićev amandman, nije dobar, međutim, sumnjam u to kakvo će biti trošenje. Pa, ja i podnosim amandmane zato što znam kakav će da bude trošak. Znači, kada prođe mesec dana, da svi narodni poslanici dobiju obaveštenje, ekonomska pozicija - usluge po ugovoru, razdeo taj, odobreno toliko, zaključeni ugovori za taj iznos, sa tim i tim licima, projekat taj, predlog taj, studio taj, sve to prihvatam, da tačno znamo ko je koliko uzeo, ko je koga angažovao. Tu se javljaju i centri za liberalno-demokratske studije, pa da ne ređam,pravilno se to društvo rasporedilo i drpa. To su vrlo važni politički centri, moram da vam skrenem pažnju. To su centri za podršku demokratskom bloku, jer demokratski blok na taj način kupuje njihovo poverenje. Ma, šta ti, Batriću, ima da kritikuješ, ili ne znam kako beše onaj, Mijatović, itd. Nemaš ti da šta kritikuješ. Ne smeš ti da kritikuješ, ti si ugovorno vezan, mi smo tebi dali pare za taj projekat i kada dođe B 92, ima da kažeš - super, dobro je, na tragu je Evropskoj uniji, to je ono što traže od nas. Tako svi moraju da blebeću da bi se kod običnog građanina stvorio utisak, evo, vidite, svi su evropski opredeljeni. To vam je isto i na ovim pozicijama kod predsednika Republike. Imamo skupog predsednika Republike, mnogo košta a slaba vajda, da budem jednostavan. Ne verujete da je slaba vajda? Pa, evo, tri meseca se dogovarao i kao predsednik Republike i kao predsednik stranke. S kim se dogovarao? Sa svojim krvnim neprijateljem. Kada je postigao dogovor? Kada je Solana našao lepak, slepio. Šta je dobro od toga? Pa evo, svi povećali broj zaposlenih u ministarstvima, odnosno prave planove da povećaju broj zaposlenih. Šta se desilo sa onima iz prethodne vlade? Svi su izbačeni napolje, i pomoćnici, i ostali. Sad su tehnička vlada, ne mogu da biraju pomoćnike ministra. To je bilo do pre nekoliko dana, a sad, navodno, mogu, pa je hitno morao biti donet zakon kojim se prolongira rok za raspisivanje konkursa, a sad više to nije tako hitno, znači, dogovorili se. Zakon ničemu ne služi Vladi demokratskog bloka. Oni su, otprilike, to prihvatili kao u vreme kralja Milana, zakoni su potrebni za opoziciju; to je naš problem, a to se sve preslikava u budžetu. Sve se to vidi iza svake od ovih cifara, ovde navedenih, bilo da se radi o cifri kojom se definiše neka ekonomska klasifikacija, bilo o cifri koja pokazuje koliki su izvorni prihodi budžeta, koliko su donacije, preneta sredstva i tako dalje, i, na kraju, onaj ukupni iznos. Mene uopšte ne čudi što šest godina nemamo završni račun. Zašto? Završni račun bi, otprilike, bio kao sneg, kad padne sneg, onda se tragovi vide, a njima je stalo da se tragovi ne vide. Vidite kakvo je izveštavanje iz Narodne skupštine. Ovde postoji, u hodniku, mesto za kamere. Bukvalno rečeno, dva-tri ta magnata koja kreiraju naše javno mnjenje kažu glavnim i odgovornim urednicima šta je glavna tema za sutrašnji broj, oni pokupe predsednike poslaničkih grupa i ponekog poslanika, privedu ih tamo da bi dali neku izjavu. O čemu? O nečemu što se uopšte ne priča u Narodnoj skupštini. Malo ćete sutra naći tekstova u novinama o tome šta se dešava u Narodnoj skupštini, kako je Jorgovanka Tabaković naterala ministra Cvetkovića da ćuti povodom iznošenja papira kojim se dokazuje da se u sadašnjem zakonu o budžetu vraća, navodno, stvara neka obaveza za neku donaciju. To neće niko da javi, mora da se krije. O sportu ćemo da pričamo kada dođemo kod Đilasa, on prodaje sve moguće sekunde. Ako hoćete sekundu na televiziji, morate kod Đilasa. E sad, da li kod Đilasa ministra, da li kod Đilasa direktora Kancelarije, da li kod Đilasa predsednika Odbora Demokratske stranke, da li kod Đilasa ortaka Olje Bećković, birajte. Građani Srbije, ova demokratija je skupa za vas. Ne samo zbog toga šta se uzima iz džepa, nego i zbog toga što se stvaraju obaveze ne samo za vas, nego i za vašu decu. A ovo samo što se nije desilo, u Evropsku uniju da se uđe; desiće se, možda, 2023, a možda i nikad. Ali, oni imaju dobru priču, sedam godina pričaju o tome, Evropska unija samo nas čeka.
Hvala. Da li se još neko javlja povodom ovog amandmana? (Ne) Na član 5, razdeli 2, 3, 5, 11, 12, 15, 21. i 27, amandman je podneo narodni poslanik Vladan Batić. Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije, a Vlada Republike Srbije nije prihvatila amandman. Reč ima narodni poslanik Vladan Batić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ovaj amandman ima tri vrste primedaba, ili prigovora, ili predloga. Jedna vrsta se odnosi na predložena smanjenja rashoda po pojedinim stavkama. U Izveštaju Vlade navode se razlozi odbijanja te vrste amandmana, na strani 8, 1. stav. Drugi se odnose na povećanje rashoda za rad Saveta za borbu protiv korupcije, za finansiranje opštinskih sudova, za Fond za mlade talente, za subvencije u poljoprivredi i za zgrade i građevinske objekte u okviru razdela Ministarstva zdravlja. Gospodine ministre, molio bih objašnjenje. U stavu 2, na strani 8, samo je navedeno šta ja predlažem a nema nikakvog obrazloženja o stavu Vlade i da li je taj deo amandmana odbijen. Treća kategorija predloga odnosi se brisanje svih sredstava opredeljenih za avio-službu Vlade i za Kancelariju Nacionalnog saveta za saradnju sa Međunarodnim tribunalom za krivično gonjenje lica odgovornih za teška kršenja međunarodnog humanitarnog prava itd. Da se vratim na prvi deo predloga po ovom amandmanu, a odnosi se na smanjenje rashoda kod pojedinih korisnika, jer mislim da se ovde pare poreskih obveznika troše kao Alajbegova slama. Na šta se odnosi predloženo smanjenje rashoda? Prvo, na troškove kabineta predsednika Republike. Pošto je o tome već govoreno, da bismo bili racionalni, ne bih to ponavljao. Drugi predlog odnosi se na smanjenje troškova kabineta predsednika i potpredsednika Vlade. Dame i gospodo, gospodine ministre, podsetiću vas da troškovi ova dva kabineta iznose milion evra, preko 80 miliona dinara. Za jednu siromašnu Srbiju, to je previše. Pogledajte stavke troškova putovanja, tu nešto nije u redu. Troškovi putovanja potpredsednika Vlade su skoro 100.000 evra, a predsednika Vlade - 2.500 evra. Ne znam da li je potpredsednik neki Brzi Gonzales ili Guliver, a predsednik - puž ili kornjača, ili Sfinga koja se nigde ne pomera. Naravno, problem je trošenja ovih para. Koliko je to prosečnih ličnih dohodaka, koliko penzija, plata, dečjih dodataka, novih radnih mesta? Još frapantnije trošenje sredstava predviđeno je kada je u pitanju stavka - Generalni sekretarijat Vlade. Dame i gospodo narodni poslanici, obraćam se, pre svega, Poslaničkoj grupi Demokratske stranke, čiji su ministri izabrali Dejana Mihajlova ponovo za generalnog sekretara Vlade. Ako se ne sećate, to je isti onaj čovek koji je prozivao Zorana Živkovića i Borisa Tadića da kažu ko je ubio Zorana Đinđića, ako ne kažu, on će reći. Pošto vi imate većinu u Vladi, glasovima vaših ministara je izabran za generalnog sekretara Vlade, taj isti čovek. To je vaš problem, naš problem i problem poreskih obveznika Srbije je što se za njegov rad izdvajaju ogromna sredstva. Pogledajte troškove putovanja u Razdelu - Generalni sekretarijat Vlade, 69 miliona dinara. Još malo, pa milion evra. Podsetiću vas da su troškovi Ustavnog suda Srbije manji od projektovanih troškova putovanja Dejana Mihajlova, da su troškovi tužioca ili Tužilaštva za ratne zločine manji od projektovanih troškova putovanja Dejana Mihajlova. Da li je on to osnovao turističku agenciju, konkurenciju "Džoli tursu" ili "Kon-tikiju"? Bilo bi smešno da nije žalosno, ovako je, nažalost, tragikomično. Vladina kancelarija za saradnju sa medijima, nisam čuo nijedno slovo, nije se oglasila od kako je formirana, opet milion evra, odnosno, da budem precizan, nešto manje od milion evra, 73 miliona dinara, znači 900.000 evra. Podsetiću vas da postoje dve kancelarije za odnos sa medijima, jedna premijerova, jednog dela Vlade - u liku Srđana Đurića, koji se svake večeri oglašava, i ona druga, oficijelna, koja, iz ne znam kojih razloga, ćuti. Još nešto da vas podsetim, ta kancelarija za saradnju sa medijima, prema projektu o budžetu, treba da troši 10 puta više nego Biro za komunikacije u Vladi Zorana Đinđića. Nađite budžete za 2002. i 2003. godinu, pa ćete videti da je istina ovo što sada govorim. Sledeća stavka tiče se Saveta za borbu protiv korupcije. Ono što sam govorio za dva kabineta, projektovana sredstva, ili rashodi za njihov rad, šest puta su veći od onoga što je planirano za Savet za borbu protiv korupcije. Ne može se tako u Evropu. Troškovi putovanja Dejana Mihajlova su pet puta veći nego ono što treba da se izdvoji za Savet za borbu protiv korupcije. Zašto je to tako? Zato što se želi potpuno marginalizovati Savet za borbu protiv korupcije. On je ikebana, da se može pred predstavnicima i zvaničnicima raznih međunarodnih institucija reći - imamo mi Savet za borbu protiv korupcije. On je za premijera zadnja rupa na svirali, jer on treba da služi raskrinkavanju brojnih afera i zloupotreba vlasti. Pokušavao je to da uradi Savet za borbu protiv korupcije i napravio kompletan izveštaj za Nacionalnu štedionicu i dostavio ga Tužilaštvu, ali, naravno, pošto je jedan od ministara i prethodne i sadašnje vlade na vrhu piramide zloupotreba u aferi ''Nacionalna štedionica'', nikom ništa. "Knjaz Miloš", "Meridijan houm", slučaj "Satelit Eros", "Keramika Kanjiža", "Jugoremedija", "Veterinarski zavod", privatizacija brojnih banaka, "Kargo centar" na aerodromu, češki dug, "Sirijska nafta", ruski gas, privatizacija "Mobtela", stanovi "Cvećara", afera "Kofer", afera "Jelašić", kupovina lokomotiva preko butika, afera "Novosti", ''drumska mafija'', koja je u vrhu vlasti, pa se premijer pre neki dan slika sa nekim od šefova te mafije, prilikom otvaranja deonice puta preko Zlatibora. ''Prosvetna mafija'' je bila u vrhu vlasti, ali do nje se nije došlo. ''Duvanska mafija'', vrhovi duvanske mafije su tajkuni koji danas vladaju Srbijom, pa kad se otvori priča o kiparskim parama, onda ćete doći do gospodara Srbije, bivših i današnjih gospodara Srbije i njihovih "of šor" kompanija na Kipru. Te "of šor" kompanije i te pare na Kipru su, pre svega, od trgovine duvanom. Ja sam protiv Mlađana Dinkića zbog toga podneo krivičnu prijavu, čekam da dođe ovde, da vidimo ulogu fantomske kriminalne agencije FIA, Lord Armstrong, Džesika Degrasija, Vukašin Volf Minić, da vidimo kuda idu kraci te mafije i tih zloupotreba. Zatonam ne treba Savet za borbu protiv korupcije i zato se za njega izdvajaju mrvice i zato sam uložio ovaj amandman. Predložili smo, takođe, da se ukine avio-služba Vlade. Ne znam da li je to druga avio-kompanija u Srbiji posle JAT-a, znam da ni mnogo bogatije države i vlade nemaju svoju avio-službu i ne znam čemu oni silni troškovi putovanja u svim razdelima ako će postojati avio-služba Vlade. Jedan od predloga je da se drastično smanje rashodi za BIA. Dame i gospodo, jadna je država u kojoj su izdvajanja za BIA, za tajnu službu, a zamalo da se zbog toga ne formira Vlada, ista kao izdvajanja za Narodnu skupštinu, za najviše zakonodavno telo u ovoj zemlji - preko tri milijarde i 300 miliona dinara. Tu imate vrlo diskutabilnih kategorija, specijalna davanja zaposlenima, specijalizovane usluge. Da li to podrazumeva i plaćanje ovih ''spavača'' na spisku BIA, koji se oglašavaju ovih dana po novinama, da li to podrazumeva i njihove novine i novinare? Neki novinari su službena glasila BIA. Jel to podrazumeva i plaćanje istih onih koji su se, recimo, mesecima trudili da opstruiraju proces suđenja ubicama Zorana Đinđića, treći metak, druga ulica, drugi atentator, ledeni metak, foto-robot, neprestano zamenjujući teze i pokušavajući da dokažu da su drugi ubili Đinđića, a ne oni koji su ga ubili? Nisu njima problem egzekutori, nisu njima problem oni koji su povukli oroz, njima su problem politički nalogodavci, jer to je bilo političko ubistvo. Onda treba pogledati ko je najviše profitirao. Oni koji su posle Đinđića došli na vlast. Stvar je potpuno jasna. Plaćenici BIA su obuhvaćeni ovim enormnim parama koje su planirane i projektovane za finansiranje BIA. Predložio sam veća izdvajanja za Savet za borbu protiv korupcije da bi Savet mogao na pravi način da uradi ono što treba da radi jedan Savet za borbu protiv korupcije u jednoj demokratskoj evropskoj državi, što Srbija treba, valjda, da bude danas; nažalost, to još nije. Predložio sam da se povećaju izdvajanja za pravosudne organe. Podsetiću, procentualna izdvajanja su 2,7%. U vreme dok sam ja bio ministar pravde, bila su preko 3,5%. Znači, sada su 30% manja. Mora da se stvori ambijent, da se povrati dostojanstvo nosiocima pravosudnih funkcija, ali da se onda traži odgovornost. Možda nepopularno zvuči, ali to treba da bude nešto što je, ponavljam, nepopularno nazivano - štap i šargarepa. Oni koji hoće da rade taj odgovoran posao, treba da budu bogato nagrađeni, a oni koji neće i ne znaju da ga rade, ne moraju da rade u pravosuđu i ne moraju biti nosioci pravosudnih funkcija. Predložio sam da se povećaju izdvajanja za Fond za mlade talente, jer ne možemo govoriti o svetlim perspektivama...
Još jedan minut. Izvinjavam se, izvolite.
Predsedniče, mogu li da pročitam broj. Ne znam čemu ta nervoza. ...za mlade talente. Ako pričamo o perspektivama za mlade generacije, a ne učinimo ništa na planu da se oni ovde afirmišu, onda će se, kao što to već sada jeste, neprestano povećavati redovi pred stranim ambasadama i onda to ostaje jeftina demagogija i prazno slovo na papiru. Predložili smo subvencije i povećanje izdvajanja za subvencije u poljoprivredi i, konačno, za zgrade, građevinske objekte u okviru Ministarstva zdravlja. Na šta nam liče domovi zdravlja, na šta nam liče bolnice, to nije ono što Srbiji danas treba, što treba jednoj normalnoj evropskoj državi, kakva Srbija, s ovakvom Vladom, očito ne može da bude. Hvala.
Hvala. Poslanička grupa SRS-a, gospodin Tomislav Nikolić, potom gospodin Rajko Baralić. (Rajko Baralić, sa mesta: Prijavio sam se pre Tomislava Nikolića.) Izvolite, gospodin Rajko Baralić.
Amandman o kojem je govorio gospodin Vladan Batić sadrži nekoliko pitanja koja zaslužuju poseban komentar. Najjeftinije je za jednu državu da ima svoju avio-službu. Gospodine Batiću. Vlada u kojoj ste vi bili ministar koristila je avio-prevoz Stanka Subotića-Caneta, i to onaj avion kojim su upravljali sinovi Jovice Stanišića i gospodina Zečevića, tura Beograd - Dubai - Beograd, hotel "Jedro", sa sedam zvezdica. To je najskuplje za jednu državu. Koliko god da košta avio-služba jedne vlade, za građane ove zemlje je najjeftinije da ona tu avio-službu finansira. To je veoma važno, jer, u protivnom, ako ne plaćaju svoje račune, onda ti računi stižu multiplicirani kasnije, u različitim formama. Drugo pitanje. Ovo je država u kojoj već pet godina tuđe obaveštajne službe izdaju svoje novine, gospodine Batiću. To što vi govorite o tome da BIA, u izvesnom smislu, ima neki uticaj, o tome ne znam ništa. Ako ima, to je, moguće, pitanje suptilnog delovanja te službe. Takođe, želim da vam kažem da je za jednu državu, kao što je naša, takođe, važno da ima dovoljno finansijskih sredstava za sve mere kontraobaveštajnog obezbeđenja i zaštite. Ukoliko to nema, onda imamo druge probleme. Dakle, razumem vašu argumentaciju i znam da se intimno ne slažete s onim što ste govorili. Razumem to kao političar i razumem vas kao političara. Ako bismo uporedili koliko od bruto društvenog proizvoda naša država izdvaja za tajnu policiju, u odnosu na sve druge države koje vi nama predstavljate kao demokratske, videli biste da je to 1:150 ili 1:180. Dakle, bilo bi za nas, kao narodne poslanike, važnije da Odbor za bezbednost Narodne skupštine bude u potpunosti motivisan i osposobljen da iskontroliše način na koji se ova sredstva troše, pri čemu nemam nikakvu dilemu da će to uvek biti moguće, nažalost, po ovaj parlament, jer ukoliko su sredstva tajne policije transparentna do kraja, onda postojanje takve službe nema nikakvog smisla, jer to onda nije moguće obezbediti, inače bi sve bila javna bezbednost. A ako je sve javna bezbednost, onda je stvar prosta: pištaljka, palica, pendrek itd. Iz tog razloga, nikada ne bih mogao da podržim amandman koji ste podneli, iako imam razumevanja za ono što ste uradili, jer imate sada lagodniju poziciju od one kada ste bili ministar.
Replika, narodni poslanik Vladan Batić.
Znam da gospodin Baralić pripada političkoj opciji koja je godinama opstajala zahvaljujući tajnoj službi: Udbi, BIA, KOS-u i ostalim tajnim službama. Iza te službe, gospodine Baraliću, ostali su grobovi, humke, crni barjaci, nesreća, ratni zločini. Sva zla se vezuju za tu službu. Nemam ništa protiv, gospodine Baraliću, da postoje takve službe. Prvo, ovo što je predloženo ovim amandmanom nije nikakva demagogija. U to verujem. Tajna služba postoji u svakoj zemlji, i u onima koje su mnogo uređenije od naše, ali je njen rad pod kontrolom parlamenta. Može li da se kontroliše rad tajne policije u Srbiji? Ne može, gospodine Baraliću. Vi znate da ne može. Prema tome, nikada nemojte veličati naše tajne službe. One su zlo koje je ovoj zemlji donelo toliko nesreća, a ostale su poprilično identične, nepromenjene, čak vaskrsavaju, čak se revitalizuju pod ovom vlašću. Drugo, nije Vlada koristila, odnosno jedan jedini put je Zoran Đinđić leteo, nacionalni fond su napravili srpski biznismeni, avionom Stanka Subotića-Caneta, nijedan drugi ministar, nikada. Avion Vlade, u vreme dok ste vi bili na vlasti, leteo je svakodnevno s opljačkanim parama i milijardama na Kipar, između ostalog. To je ta razlika koja se odnosi na avio-službu Vlade. Rekao sam, može da postoji ta avio-služba, ali zašto onda enormni, milionski troškovi putovanja u svakom razredu, ili, možda, Dejan Mihajlov putuje brodovima ili helikopterima, ako to nije avio-služba?
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanici SRS-a su dovoljno govorili o budžetu, govoriće i dalje. Videćete da iz te rasprave proističe naš odnos prema prihodima i rashodima, naša želja da to sve bude apsolutno pod kontrolom Narodne skupštine, i dok smo u opoziciji i kad budemo na vlasti. Samo želim da ukažem na nekoliko problema koje nam stvarate ovakvim donošenjem budžeta. Nije slučajno Ustavni zakon za sprovođenje Ustava predvideo neophodnost prvog i drugog zasedanja, u kojima se donose mnogi zakoni. Predvideo je to i zbog budžeta. Očekivao sam da će budžet biti donet ranije, pa da ćemo morati da vršimo rebalans, da prilagođavamo budžet novoj državi koju Ustav stvara. Međutim, mada imate novu državu, vi niste prilagodili aparat Ustavu, a budžet biste da donesete za aparat koji ćete prilagoditi Ustavu. Zato vam kažem da je nemoguće diskutovati o troškovima predsednika Republike, zato što niste doneli zakon o predsedniku Republike. Samo Bog zna koliko troškova će imati predsednik Republike u obavljanju svojih poslova, pošto su ti poslovi, generalno, predviđeni Ustavom, a nikada razrađeni zakonom. Vi kažete - za njegov zakonodavni deo, za deo za spoljne poslove. Po kom zakonu? Koliko će tih obaveza biti, koliko će biti stalno zaposlenih kod predsednika Republike? Dalje, Ministarstvo odbrane. Ne samo što je pitanje na koji ste način došli do sredstava predviđenih za finansiranje Ministarstva odbrane, već se postavlja pitanje po kom zakonu ste zamislili Ministarstvo odbrane? Kada vam je Skupština odobrila zakon o odbrani? Tu spada i finansiranje Vojske. Kada vam je Skupština odobrila zakon o Vojsci? Vi znate kako se budžet pravi - finansirate obaveze nastale zakonom. Kojim zakonom je nastala obaveza finansiranja Vojske, odbrane, predsednika Republike, MIP-a? Gde vam je zakon o spoljnim poslovima? Po kom osnovu ste izmislili ovde MIP, kada uopšte nemamo zakon o spoljnim poslovima? Koliko će biti predstavništava, koliko će predstavništava raditi za više zemalja, koliko para ima država da nam da za to. Dalje, u svakoj glavi, u svakoj funkciji, skoro svih ministarstava, imate tu čuvenu, mislim, klasifikaciju 551, u kojoj pominjete (naravno, i zakon o Skupštini, u pravu ste, samo vi se s tim sprdate, a ja o tome razmišljam ozbiljno i u tome je samo razlika između nas), sredstva iz Nacionalnog investicionog plana, pa ćemo tako odbranu finansirati iz Nacionalnog investicionog plana. Da vas podsetim da ste za finansiranje odbrane odredili 400.000.000 neutrošenih sredstava iz prošle godine. Pa, kakva je to odbrana u kojoj je ostalo neutrošeno 400.000.000 sredstava, a vojska gladna, nenaoružana, gola i bosa. Decu puštaju u petak kući, da se vrate što kasnije, u nedelju, da ne bi jeli dva dana u kasarni. I, ono što je najsmešnije, odredili ste 18.000.000 dinara za finansiranje nabavke knjiga za bibliotečku delatnost u Srbiji, za sve biblioteke, za sva izdanja i za sva vrhunska ostvarenja u Srbiji u 2007. godini, a nije vas sramota da sledeća rečenica glasi: "a iznos od 90.000.000 namenjen je za održavanje dvorskog kompleksa Beli dvor na Dedinju". Koga ste vi pitali da li Srbija želi da finansira dvorski kompleks i dvorske lude na Dedinju iznosom od 90.000.000 dinara u ovoj godini? Kakav dvorski kompleks? Zašto to izdvajate od bilo kog drugog muzeja? Tamo vam živi neki vaš prestolonaslednik, nahvalio se pre jedno mesec dana na televiziji kako nije mogao ni da potroši pare prošle godine. Promenio krovove, promenio fasadu, promenio stolariju i nije mogao da potroši pare. Vi njemu još 90.000.000 da bi vas nekoliko puta godišnje pozvao na nekakve prijeme, da se predstavi kao dobročinitelj ove Srbije, ona njegova gospođa da kupi romskoj deci po jednu lutkicu, da se tamo slika sa decom iz Zvečanske i sa drugom decom, a mi da damo 90.000.000 za održavanje, i još kažete - dvorskog kompleksa. Otkuda nama dvor, otkuda nama kralj? Mi tamo imamo jednu zgradu koju ste dali na korišćenje jednom građaninu Srbije. Pitanje je kada ćete zbog toga da odgovarate. Mogao je da bude smešten i u dvosobnom stanu. Uostalom, mnogim građanima oduzeta je sva imovina, još im ništa niste vratili, kud vratiste baš ovom građaninu Engleske, i to baš ovom građaninu Engleske? U jednoj zemlji republikanskog uređenja, koju je potvrdio i novi ustav, vi na državnoj televiziji nazivate jednog smešnog čoveka prestolonaslednikom. A koga će da nasledi, Vojislava Koštunicu ili Borisa Tadića, jer to su jedine dve funkcije koje bi neko mogao u Srbiji da nasleđuje? Taj nacionalni investicioni plan, u kome trošite ogroman novac, zaista sam mnogo drugačije zamišljao. Moram da vas pitam kako će Ministarstvo odbrane da stvori novu vrednost koristeći sredstva Nacionalnog investicionog plana? Ova vaša ujdurma sa kupovinom mobilne telefonije u Republici Srpskoj predstavljena je kao veliki patriotski čin, a, u stvari, Siti banka finansira to sve da bi dobila sve prostorije Nacionalne štedionice, naše prostorije po Srbiji. Ali, Vlada Republike Srpske je izašla pred Skupštinu Republike Srpske sa zakonom o trošenju i ulaganju sredstava dobijenih privatizacijom mobilne telefonije. I, rekli su - sva sredstva dajemo privredi, sa kamatom od 4% godišnje. Znači, oni planiraju da to ulože, da im to privreda vrati, da mogu da ulažu i dalje. A u šta vi ulažete Nacionalni investicioni plan? U sva ministarstva u Srbiji, koliko se koja stranka izborila za te pare. Neko dobio 15 miliona, neko dve milijarde, neko 10 miliona, neko milion, nije ni bitno. Koja je namena tih sredstava, ne zna se, ne zna ni ministar finansija. Onaj koji bi trebalo da brine o državnoj kasi, ne zna kako će koje ministarstvo to da potroši, odnosno da li će da mu vrati taj novac. Da li je to novac namenjen da bude potrošen, ili da bude pozajmljen, da se stvori nova vrednost i da novac bude vraćen? Znate, najlakše je rasipati. Prodaš dobru njivu i menjaš ogradu kod kuće. Ministarstvo prosvete - sredstva iz Nacionalnog investicionog plana. Ako nemate para da finansirate prosvetu, recite to ovde u Skupštini - izvinite, budžet je mali, prihodi su mali, ne možemo da finansiramo školovanje dece. Naći ćemo vladu koja može. A ne da kažete - moći ćemo da finansiramo školovanje dece, ali moramo da prodamo EPS, pa moramo da prodamo NIS. I, šta ćemo posle da prodamo, goli i bosi kao pištolji, potrošene pare dobijene privatizacijom, baš vas briga. Ministar finansija Božidar Đelić, čim mu je prestao mandat, počeo da zarađuje pare po osnovu prethodnog mandata. Danas ga štiti imunitet u Vladi od svega onoga što je uradio kada nije bio ministar. Postavlja se lepo pitanje, kad sarađujete sa raznim bankama, da li to spremate sebi zaradu za vreme kada ne budete ministri? Tako su radili Đelić i Pitić. Gde vam je onaj bivši ministar energetike iz te vrle Vlade Zorana Đinđića? Prodaje pola Beograda. Odakle mu, odakle njemu ta lokacija na izlazu iz Beograda, koju sad pretvara u neke mega markete i prodaje, krčmi? Da li mu je to deda zaradio u Kanadi, dok je prao sudove? Najlakše je ovako, napišeš knjižurinu, neće poslanici to da čitaju, neće toga da se sete, još ako im je damo 15 sati pred sednicu, hajde, majčini sinovi, da to pročitaju. Ja vam kažem, vršenje vlasti u Srbiji nije samo način da se zaradi novac. To ste vi, od 2000. godine naovamo, zamislili kao dobar način. Ima vas desetak, nema više tzv. ekonomskih stručnjaka, i zna se i ko vam je tata. Jedno vreme je bio u istoj zgradi u kojoj i Ministarstvo za privatizaciju, išli ste kod njega na sprat da vam izdaje naloge, da procenjuje vaš rad, da kaže ujutru šta je smozgao u toku noći da se proda, preko ovog sadašnjeg ministra, koji tada nije bio ministar, ali je vrlo dobro služio svim dosadašnjim vladama. Da sam ja bio direktor Agencije za privatizaciju, ja bih izašao ovde i rekao - dame i gospodo, prodali smo toliko i toliko preduzeća, Srbija je sada bogatija za toliko i toliko, za toliko i toliko novih radnih mesta, za nove kapacitete, proizvodimo to, to i to. Čime da se pohvalite vi koji ste privatizovali stotine preduzeća?! Šta radi u Srbiji od tih privatizovanih preduzeća? Sve vaši prijatelji, sve vaši kompanjoni, stranački prijatelji, mecene iz inostranstva, sponzori iz inostranstva, Srbija na rasprodaji. E, tako vi donosite ovaj budžet. Proći će to, sigurno, ima vas dovoljno koji morate da glasate za ovo, ali dobro razmislite čemu služi budžet. Da se pare, teško stečene među građanima, potroše na lak način?! Baš me briga za avio-službu, vozili ste se avionima i ranije. Više bih voleo da vam svima država kupi po avion, pa da vas niko ne kupi za prevoz. Voleo bih da vam država kupi sve što vam treba. Više volim da je Božidar Đelić rekao - dajte mi 500.000 evra dok sam ministar, nego što je uzeo 11 miliona evra od privatnika. Ali, vas baš briga, vama je ovo teret, gospodo ministri, teret vam je da vršite javnu funkciju. Najlepše je biti sakriven, sve ti je pod rukom, sve pod kontrolom, a ne pojavljuješ se u javnosti. Ovo je sada dug, gospodine ministre, ovo je vaš dug prema onima koji su vas postavili na jedno izvanredno mesto na kome ste žarili i palili. E, sada ste došli na skupštinsku govornicu, pred poslanike, koji žele da čuju od vas i ponešto drugo. Budžet ste skrojili, bilo je rata oko budžeta, svako je vukao na svoju stranu, bogzna kako će doći do realizacije budžeta. Budžet vam je potreban da ne biste i vi upali u zamku vanustavnog privrednog finansiranja od 30. juna. Ja to sve razumem. Samo jednu stvar da znate, ovo je ogroman novac i znate ko vam taj novac donosi – sirotinja. Ovo je vaš uvoz robe, koji nas je preplavio i koji je zatvorio naše fabrike. Ovaj budžet je stvoren potrošnjom, a ne proizvodnjom. To tako neće moći dugo da ide. Još neko vreme će narod za vas da radi i da zarađuje, da odvaja, a onda više neće imati od čega da plati. Taj dan je veoma blizu. Taj dan vi, surovi monetaristi, uopšte ne umete da predvidite i ne znate da kažete - dosta je, sad ću da stanem, preterao sam. Vi živite u oblacima, vi se družite samo jedni sa drugima. Pođite malo, vi koji tvrdite da se u Srbiji mnogo bolje živi, da Srbija napreduje od kako ste vi došli, među običan svet. Ali, tamo se predstavite. Recite, pošto ste se dosad lepo sakrivali, niko vam ne zna lik, recite - ja sam ministar finansija koji će sada da vas davi. Nemojte da nam prosipate priče o pomoći određenim kategorijama građana, kada vrlo dobro znate da Ustav to ne dozvoljava. Nemojte da lažete našu decu da ćete im prvi stan osloboditi poreza, zato što vam to neće dozvoliti Ustavni sud, kakav god da bude. Reći će vam, a zašto ne svakome prvi stan? Zašto ne onome ko pravi kuću, zašto ne onome ko na selu pravi kuću? Što njega ne oslobodimo poreza? Što samo prvi stan? Pa će onda reći, pa zašto ne i penzionerima? Zašto ne osloboditi penzionere, pa taj stan će naslediti neki mladi bračni par? Razmislite malo šta u Ustavu piše. Jeste li dužni da nas razdvajate ili ste dužni da nas izjednačavate? Spuštajte te poreske obaveze na što veći broj građana Srbije, ali, zato, umanjite i otimajte od onih od kojih do sada niste otimali. Nekima niste ni smeli. Najlakše je oteti sirotinji. Najlakše je nastaviti ono što je nekad bila neminovnost - da ne uplaćujete ni poreze ni doprinose, i sada se to radi. Najlakše je da pobegne neko u sivu ekonomiju, a vi da se natovarite na 10-15 preduzeća.
Vreme, gospodine Nikoliću.
Evo, završavam, neka mikrofonija se čuje, pa me ometa da razmišljam. Moram da vam kažem, mnogo je teško voditi državu. Neće to vama biti lako, posebno u ovo vreme za koje mi se čini da neće dugo da traje, zato što ćete vi zbog drugih razloga, odnosno nećete zbog ovog budžeta da padnete i da se posvađate, vi ćete se posvađati zbog ideologije, zbog političkih problema koji nas čekaju. Zbog toga bih ja, da sam na vašem mestu, gospodine ministre, napravio jedan solidan budžet, ne bih popuštao i ne bih dozvoljavao političkim strankama da se iživljavaju, ne bih prihvatao ucenjivačke amandmane političkih stranaka, posebno, ne tako smešne amandmane. Ti amandmani, na budžet od 600 milijardi, predvide izmenu na dva miliona dinara u nekoj klasifikaciji. Ja bih rekao – izvinite, ovo je neozbiljan amandman, mi se bavimo mnogo većim prihodima i rashodima.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Hvala puno. Ima reč gospodin ministar. Izvolite, naravno.
Samo dve rečenice bih rekao, neću vas zadržavati. Radi preciznosti, jer je bilo reči oko stana, mogu da kažem da tu nema vremenskog ograničenja. Prvi stan važi i za penzionere. Takođe, kuća je kao i stan. Hteo sam da kažem još nešto vezano za privatizaciju, pošto je ona bila pomenuta. Meni je bilo zadovoljstvo sinoć da čujem kako je Centar za bonitet objavio rezultate poslovanja srpske privrede za 2006. godinu i rekao da je 2006. godine, prvi put nakon 20 godina, srpska privreda, u proseku, poslovala sa dobitkom. Profit ostvaren u toj godini iznosi negde oko 1.200.000.000 evra. Kada se gleda po sektorima, jedino je društveni sektor bio negativan. Ostali sektori su bili pozitivni. Ali, zato što je on daleko manji nego ranijih godina, ovi drugi su uspeli da tu negativnost pokriju po prvi put, u prošloj godini, da čak, u proseku, ostvare suficit. Hvala.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Vladan Batić. Izvolite. Imate reč po Poslovniku.
Zamolio bih gospodina ministra da mi da obaveštenje, to je član 226. Poslovnika, povodom onog mog amandmana. Ostao sam uskraćen za odgovor na to pitanje. Dakle, koji su razlozi odbijanja, ili Vlada ne želi da poveća rashode za Savet za borbu protiv korupcije, za pravosudne organe, odnosno za opštinske sudove, za Fond za mlade talente, za subvencije u poljoprivredi, za zgrade i građevinske objekte pri Ministarstvu zdravlja. Tu se misli na zdravstvene objekte, koji su u jadnom i bednom stanju?! Možda je to i zato što se ulažu ogromne pare u renoviranje Vladinog objekta u Tolstojevoj ulici broj 2a, koji treba da služi kao rezidencija premijera i, verovatno, onih koji ga opslužuju. Zato su nam, verovatno, domovi zdravlja i bolnice u tako jadnom stanju. Hvala.
Hvala puno. Na član 5. Razdeo 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Izvolite, ministre, odgovorite, naravno.
Pa, evo, rekao bih sledeće. Amandman koji ste dali je prilično, rekao bih, glomazan i sadrži jednu masu predloga. Prva stvar kod takvih amandmana jeste da se utvrdi cifarska ispravnost, imajući u vidu da se ne mogu prihvatiti pojedini segmenti, nego amandman u celini, pa ga možete ili prihvatiti ili odbiti. Kada je izvršena kontrola, ispostavilo se da on brojčano nije uravnotežen. Znači, pre nego što smo uopšte ušli u njegovu supstancu, mi smo zaključili da ga na možemo prihvatiti, jer nema uravnoteženosti, koja je nužna na osnovu Zakona o budžetskom sistemu. Tako je taj amandman, već u osnovi, odbačen kao pravno nemoguć, a nama je ostao kao dobro štivo, da ga čitamo i da, eventualno, iz njega nešto uzmemo da bude korisno prilikom izrade budžeta za 2008. godinu.
Dakle, definitivno prelazimo na član 5. Razdeo 3. Ne morate po Poslovniku da se javljate, gospodine Obradoviću. Imate 15 minuta, kao SPS, i možete da govorite. Naravno da vam dajem reč, izvolite.
Poštovane kolege narodni poslanici, šta koga interesuje u ovoj skupštini, to je relativna stvar. Ja sam potpuno ubeđen, iz onoga što sam slušao proteklih dana, da vas uopšte ne interesuje šta piše u ovoj knjizi koja se zove budžet, jer jedino ministar odgovara. Ali, samo vi radite na taj način, nećete dugo. Gospodine predsedniče, želeo sam, koristeći odredbe Poslovnika, da saopštim Narodnoj skupštini Republike Srbije i ministru u Vladi Republike Srbije, ne ovom, već gospodinu Vuku Jeremiću, jednu informaciju koja može biti važna za državu, barem mi socijalisti tako mislimo. U ponedeljak, u Kopenhagenu počinje jedan filmski festival, na kome će biti prikazan jedan film sa prostora bivše Jugoslavije koji nosi naziv "Milošević, balkanski kasapin". Mi smatramo, socijalisti, da bi ministar, odnosno odgovarajuće diplomatsko-konzularno predstavništvo trebalo da reaguje, najmanje iz dva razloga. Milošević je mrtav, a proces u Haškom tribunalu je prekinut.
Gospodine Obradoviću, stvarno moram da vas upozorim. Kakve to veze ima sa budžetom?
Ja sam rekao da koristim svoje poslaničko pravo. Nemojte sada da se pravimo ludi, rekao sam da koristim svoje pravo. Dozvolite mi da završim.
I pozivate se, na koji član Poslovnika?
Pozivam se na član 226. Poslovnika. Vrlo sam precizan u izražavanju. Znači, gospodin Vuk Jeremić i diplomatsko-konzularno predstavništvo da preduzmu odgovarajuće mere, da reaguju da se film skine sa repertoara, iz prostog razloga, što je, po našem mišljenju, Milošević ubijen u Haškom tribunalu. Drugi imaju drugu kvalifikaciju. Još jedna važna činjenica za ovu moju priču i za ovaj moj zahtev jeste da je Međunarodni sud pravde u Hagu doneo presudu da Srbija nije umešana u događaje i posledice građanskog rata u Bosni i Hercegovini. Mi smatramo da je prikazivanje takvog filma, apsolutno, jedna politička i svaka druga kampanja koja se vodi protiv Srbije. Ako ima nekog ko to ne misli, u redu, ali, na vreme upozoravam i ministra spoljnih poslova, i Narodnu skupštinu, i građane, da bi bio red da država nešto preduzme. Neka se oni pozovu na umetničke slobode, to je njihovo pravo, ali država mora da reaguje da zaštiti državu.
Na član 5, Razdeo 3, amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Vlada je odbila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Jorgovanka Tabaković.
Kolega Zoran Antić je podneo amandman na član 5. Razdeo 3, glava 3. i 4, funkcija 110, kojim se, u stvari, predlaže brisanje troškova namenjenih za Kancelariju za saradnju sa medijima. U najkraćem, obrazloženje za ovaj amandman je u sledećem. To je uobičajeni posao saradnje Vlade sa medijima, koji bi mogao da radi Generalni sekretarijat, a koji nema beznačajna sredstva, jer su vrlo značajna sredstva namenjena, i to 312.390.000, za taj sekretarijat. Mislimo da bi on mogao da obavi taj posao bez dodatnih troškova od milion evra.Čemu služi Kancelarija za saradnju sa medijima? Očigledno da je Vlada svesna da je reč o proizvodu koji bez reklame ne može da prođe, odnosno da je potrebno oblikovati mišljenje javnog mnjenja i uveriti građane u ono u šta se ne mogu uveriti, primajući platu, razmišljajući o svojoj budućnosti i procenjujući rezultate rada Vlade. Znači, potrebno je sarađivati sa medijima, a ova stavka - usluge po ugovoru, znači da je od ukupno 73 miliona namenjenih za stavku Kancelarije, 23 miliona namenjeno za usluge po ugovoru u okviru ove kancelarije. To je praksa započeta 2000. godine, to je tekovina DOS-ove revolucije, da bi se ekonomisti, koji su iole znali da pišu o monetarnoj sferi i da iznose podatke koji bi kritičkoj javnosti služili da ocene rad Vlade, zaposlili u Narodnoj banci, u raznim centrima za liberalne studije, raznim nazovinevladinim stručnim organizacijama, i tako se ućutkaju da ne pišu kritički o Vladi. Po tom principu, vi imate danas finansiranje i ''okruglih stolova''. Danas ih je najviše u režiji lista "Ekonomist", čiji je većinski vlasnik gospodin Božidar Đelić, čovek koji je vlasnik firme "Sopar sas" koja je sa 9,99 posto vlasnik Meridijan banke, članica Kredit agrikol grupe, čovek koji ima firmu "Altis investment", a koja je osnovala firme "Altis konsalting" i "Altis investicionu banku", a iz Holandije je, i koji je, prema sopstvenoj izjavi, obavio savetovanje u transakcijama vrednim 500 miliona evra. Dakle, po njegovoj izjavi - 500 miliona evra, od čega, da je samo pet posto provizije uzeo za taj posao, to je 25 miliona evra, za koje gospodin Đelić tvrdi da su pošteno zarađene pare, a ja ću da ponovim još jednom, zarađene su u vreme kada ta agencija nije imala registrovan žiro račun. Znači, registrovana je u junu 2005. godine, sa ulogom od 500 dolara, "Altis" njegov, iz Holandije, a ostalo su platili - ministar Slobodan Milosavljević - 100 evra, gospodin Marko Hinić - 100 evra, gospodin Mićanović - 100 evra, i to je tih 800 evra od uloga. Taj gospodin Đelić, da dodam, po principu sukoba interesa i po principu prekršenog člana 161. i 162. Zakona o radu, klauzule - zabrana konkurencije, da se stečene veze, informacije i tajne ne mogu koristiti kod drugog poslodavca, odnosno u sopstvene svrhe, izabrao je za poslodavca kod koga će besplatno obavljati usluge savetovanja gospodina Bojana Pajtića i pojavljivao se u 2004. godini, znači, pre nego što je registrovao žiro račun, tekući račun firme "Altis", i izjavljivao da on tamo dolazi besplatno, da volonterski savetuje gospodina Pajtića, jer on tu sreće klijentelu za koju radi kao vlasnik firme "Altis". Da li je plaćao porez? Ujedno pozivam odgovorne da provere. Međutim, nije ni mogao, jer nije ni registrovao žiro račun, ali se predstavljao kao bivši ministar finansija, vlasnik agencije "Altis". Znate li šta je sve to imalo za rezultat? On je bio konsultant u privatizaciji DDOR-a, znači, isplatio se boravak u Novom Sadu. Između ostalog, bio je savetnik za spajanje "Grand proma" i "Kolinske", ministre, onog "Grand proma" kome vi danas smanjujete akcizu sa 40 na 30, jer je kafa roba široke potrošnje, ali je luksuz, ali je dizel gorivo, koje se koristi za građevinske mašine, za vas luksuz, zato što ga opterećujete sada porezom, odnosno isključujete ga sa prava na refundaciju poreskih obaveza. Znači, gospodin Božidar Đelić je imao mnogobrojne uspešne savetničke poslove, a to mu je omogućio pristup sopstvenog reklamiranja državnim parama. Po istom principu, danas Kancelarija za saradnju sa medijima intervjuiše samo one ekonomiste koji pozitivno pišu o pridruživanju Evropskoj uniji, koji ne kažu građanima da je članstvo u Evropskoj uniji 1,24 posto od bruto društvenog proizvoda, a da povratno dobijaju od pristupnih fondova 2 posto od bruto nacionalnog proizvoda. Znači, neto dobitak od ulaza bi trebalo da bude negde oko 0,7 posto. To nije tačno, zato što je procena ekonomskih stručnjaka da sve zemlje koje ulaze u Evropsku uniju imaju trošak zbog usklađivanja svojih propisa za ulazak u EU, koji se meri vrednostima od dva do tri posto bruto nacionalnog dohotka. Znači, izračunata neto šteta od eventualnog ulaska u EU bi bila minus 2,3 posto. Citirala sam ekonomiste koji o ovome pišu, a koje ne plaćaju ove i ovakve kancelarije. Takvi ekonomisti i analitičari se ne pozivaju na ''okrugle stolove'' ekonomista, njih ne slikaju na televiziji, ni u dnevniku, a to nije beznačajno, jer oni koje ovakve kancelarije i Vlada preporuče, čije se izjave emituju, oni su zanimljivi kao vlasnici savetničkih kuća, raznih advokatskih kancelarija, kojima, takođe, ovim zakonom omogućavate da uđu u onu grupu paušalaca ako prijave da ostvaruju godišnji promet, ranije je bilo do dva miliona, a sada do četiri miliona. Želim građanima da objasnim šta to znači, a to znači da se s jednim advokatom tog tipa, koji paušalno plaća porez, dogovorite da mu advokatsku uslugu ne platite po fakturisanom računu, sa PDV-om, dakle onoliko koliko ona zaista košta, nego se kaže, daj ti meni jedno 25 hiljada, a ja ću to da prikažem, jer sam paušalac, a u stvari mi plati 100 hiljada, koliko košta. Tako je država oštećena, ali je takvim advokatima i konsultantima i marketinškim stručnjacima lako moguće da uspostave prijateljske odnose i da to budu protočni bojleri za šetanje novca sa računa Vlade, preko tih marketinških i konsultantskih kuća, na način koji narod zove - pranje para. Plaćati usluge iza kojih ne mora da stoji radni nalog, konkretan proizvod i iza kojih sutra ne može da se uradi precizna kontrola. Ono što za mene jeste porazno, to je da ste za Kancelariju za medije predvideli gotovo milion evra, a za Državnu revizorsku instituciju devet miliona evra i 14 zaposlenih, ali o tom amandmanu će kolega Obradović pričati. Predvideli ste devet miliona evra za 14 ljudi koji treba da organizuju i kontrolišu šest nepredatih završnih računa ove ustanove, odnosno Vlade Republike Srbije, budžet Republike, sva javna preduzeća na republičkom nivou, sve opštine, lokalne samouprave, gradove, njihova javna preduzeća, sva privatna preduzeća koja po osnovu javnih nabavki posluju sa tim javnim preduzećima, sve političke stranke. Da li se Vlada ovakvim pristupom zalaže za borbu protiv korupcije ili za korupciju? Da li se Vlada ovakvom raspodelom para kroz budžet zalaže za istinu o kretanju novčanih tokova? Da li se zalaže za reklamu, odnosno samoreklamerstvo ili zaista želi da građanima Republike Srbije položi račune za osam milijardi evra koje prikuplja ovim računom? To je pitanje na koje će građani dobiti odgovor od Vlade ali i od nas.
Hvala puno. Za SRS je ostalo još tri minuta. Izvolite. Narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Duliću, zaboravili ste ono što sam prošli put rekao - da obavežemo Vladu da dostavlja po ovim stavkama - usluge po ugovoru, mesečne izveštaje, kako se troši i šta se troši. Sada malo da razjasnimo šta je ova Kancelarija za saradnju sa medijima. To je agent-biro Vlade. Oni će do kraja godine da imaju 33 zaposlena, koliko i sada imaju. Kancelarija za pridruživanje EU ima 36, a do kraja godine će imati 52 zaposlena. Usluge po ugovoru kod ove pozicije, što se tiče Kancelarije za saradnju sa medijima, jesu 23,7 miliona dinara. Postavlja se pitanje, čemu vama RTS? Nije valjda da morate da plaćate RTS-u da objavi neki podatak o aktivnostima države? To je javni servis. Ovde potplaćujete nešto. Nekako smo preskočili dva vrlo važna razdela. Jedan je Kabinet predsednika Vlade. Znači, Vojislav Koštunica direktno košta ovu državu 48 miliona dinara. Kabinet potpredsednika Vlade, on je nešto malo jeftiniji - 36,7 miliona dinara. Kada se uporedi broj zaposlenih kod ovih pozicija, odnosno u ovim kabinetima, ako su to uopšte kabineti, Kabinet predsednika Vlade imaće 19 zaposlenih, a Kabinet potpredsednika - 36 zaposlenih. To su oni naučili od Zorana Đinđića, da znate. Delite moje mišljenje? Znam da delite moje mišljenje. Ne delite moje mišljenje? Izađite, pa kažite da nisam u pravu. Nećete? Ne smete? Šta da radim. Preporučio bih vam da kada izađete iz ove sale, da odete do nekog sela i ubedite građane u vaše mišljenje. Teško ćete uspeti da ih ubedite. Kada je Zoran Đinđić formirao Vladu, 21. januara 2001. godine, nije imao poverenja u svoje ministre tamo. Doduše, pola njegovih je bilo pod tuđim oznakama, kod Batića, kod ovih drugih itd. Onda je formirao taj kabinet, svoju službu, svoje neke agencije, i tu je koncentrisao moć, koncentrisao vlast. Sada imamo demokratsku vlast u Vladi i vlast DSS-a u Vladi. Obe vlasti su na istom putu. Cilj im je isti. Vidite, nije bitno kakva je pozicija, bitno je da bude iznos.
Vreme.
Pomeriću se, doći ću ponovo. Gospodine Duliću samo da vas obavestim, svi predsednici Narodne skupštine koji su se intenzivno bavili razmišljanjem o tome kako da se promeni Poslovnik, vrlo brzo posle promene Poslovnika, na silu, postajali su bivši predsednici.
Gospodine Krasiću, sada ja da vam kažem, nestrpljivo čekam da se vi vratite za govornicu i da vas pažljivo slušam. Ne znam kakve veze ima promena Poslovnika s tim što sam vas upozorio da ste iskoristili vreme predviđeno za SRS. Izvolite, kažite.
Gospodine Duliću, nemojte da vas hvata sindrom neobaveštenosti. Izuzetno dobro sam obavešten. Znam da intenzivno radite na promeni Poslovnika sa ovim vašim iz 1+1=2. Dobro sam obavešten, samo vam unapred kažem, svima vama unapred kažem šta će da bude.
U redu, hvala puno. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne) Hvala. Na član 5. razdeo 3 amandman je podneo narodni poslanik Nebojša Stefanović. Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije, a Vlada Republike Srbije nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Nebojša Stefanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 5. razdelu 3, glavi 3.5, funkciji 110 određuju se budžetska sredstva za Kancelariju za pridruživanje EU u iznosu od 77.124.441 dinar, a od čega 63.668.000 dinara iz budžeta Republike Srbije. Dakle, cifra koja je nešto manja od jednog miliona evra. Prema izjavama zvaničnika EU, zahtevi za prijem u članstvo ove organizacije biće mogući od 2012. godine, znači, za pet godina. Imajući to u vidu, moramo da istaknemo da država na ovaj način, u trenutku kada je budžetski deficit 13 milijardi dinara, bespotrebno povećava državnu administraciju, a pogotovo kada se uzme u obzir nekoliko činjenica. Prva, ovu materiju delimično obrađuje u jednom delu Ministarstvo inostranih poslova. Za to je već određen novac u ovom ministarstvu. Usaglašavanje zakona sa tim vrši ovaj dom, Narodna skupština. Mi smo kritikovali osnivanje velikog broja agencija, tri tipa različitih agencija koje, iako su osnovane zakonom, troše ogroman budžetski novac građana Republike Srbije potpuno bez kontrole, pošto završni račun nemamo već šest godina, a stvara se veliki i neefikasan državni aparat. U ovom slučaju se čak ne radi ni o agenciji, već o kancelariji koja je osnovana odlukom Vlade, dakle, podzakonskim aktom o službama Vlade. Znači, jedan mnogo lošiji i nekonkretniji primer kojim se troši mnogo više novca građana Srbije potpuno, kako vi kažete, netransparentno. U isto vreme, imamo nekoliko spornih stavki. U ovom razdelu od nekih skoro milion evra, 77 miliona dinara, skoro pola novca, negde oko 30 miliona troši se na usluge po ugovoru. Mi smo više puta govorili upravo o ovome kao izvoru potencijalne korupcije iz razloga što su te usluge po ugovoru i specijalizovane usluge problematične u svim budžetima, od lokalnih do republičkog budžeta. One obično služe kao paravan za nezakonito trošenje novca jer se ne vidi jasno ... Naravno, u Srbiji se ne vidi uopšte, pošto završnog računa nema, nema ni Ustavnog suda da se žalite kada je nešto neustavno pa je potpuno nemoguće doći do toga gde se troši budžetski novac građana Srbije. Ali, kada se to vidi, potpuno je jasno da se ovim stavkama kakve su usluge po ugovoru, specijalizovane usluge, novac troši na takav način da se niti zna ko dogovara te radove, odnosno ugovore, ko ih realizuje, pod kojim uslovima, često se nameštaju različiti tenderi itd. Pogotovo kada imate primere da uporedite, što naravno kod nas ne može, jer nemamo završne račune, stavke koje su predviđene budžetom, u kom su iznosu bile. A kad bismo dobili, kao što u Srbiji ne dobijamo, završni račun, došli bismo (naravno, mi možemo, kada se potrudimo, da dođemo do tih podataka) do zapanjujućih podataka koliko se više novca troši za usluge po ugovoru i specijalizovane usluge po svim razdelima i videli da bismo da upravo u ovim tačkama postoji osnova da budemo zabrinuti da se novac građana Srbije troši potpuno nezakonito i nenamenski. Korupcija je jedan od najvećih problema Srbije danas, zbog toga što nemamo efikasne mere, zakone, različite organe i strukture. I oni zakoni koje imamo se ne sprovode, naravno. Mi imamo situaciju da se, na primer, za Savez za borbu protiv korupcije izdvaja 13.700.000 dinara, a da se za ovu kancelariju izdvaja 70.000.000 dinara. Upravo to, na neki način, ilustruje želju vlasti da se ne bori protiv korupcije i kriminala. Sve ono što se radi da se prikaže na televiziji radi se samo zato da se zamažu oči, dok ključne afere, kakve su bile one sa Aerodromom, "afera satelit", afera "Sartid", afera sa kiparskim novcem, afera sa Borom, sa Nacionalnom štedionicom, afera sa rasprodajom vojne imovine, o čemu je pre nekoliko dana govorio general Delić, kada se ukida u Aleksincu artiljerijska kasarna, artiljerijska škola, koja inače ima višedecenijsku istoriju, samo zato što se pomenuta kasarna nalazi uz autoput i što neko treba da proda tu kasarnu i da uzme proviziju... Bezbroj je afera iz procesa privatizacije, koje su, nažalost, osetili svi građani ove zemlje kada su izgubili svoj posao, pa Srbija danas ima oko 930 hiljada nezaposlenih. Lažni tenderi, nameštene aukcije, afera koju smo otkrili ovde sa potpredsednikom Vlade koji ima 11 miliona evra za koje smo čuli kako ih je stekao, kršeći sve zakone, kršeći moral; afera sa šećeranama koje su prodavane za jedan evro, sa cementarama koje su prodavane budzašto, nepostojanje završnog računa šest godina u Republici, da ne možemo čak da znamo ni gde se troši novac poreskih obveznika; sve vam to govori zbog čega nemamo efikasniju borbu, odnosno bilo kakvu borbu protiv korupcije i kriminala i zbog čega se za Savet za borbu protiv korupcije izdvaja, na primer, 13 miliona dinara. Može li neko da mi kaže zašto javna revizorska ustanova ima 14 zaposlenih, i toliko je planirano do kraja godine, a Kancelarija za pridruživanje Evropskoj uniji povećava ove godine sa 38 na 52 zaposlena, i da li je to zaista važno za Srbiju u ovom trenutku? Zaista bih voleo da čujem taj odgovor. Sem toga, Srpska radikalna stranka je više puta govorila i isticala svoj stav da će odnos Evropske unije prema očuvanju Kosova i Metohije u sastavu Republike Srbije, poštovanje međunarodnih zakona, poštovanje Rezolucije 1244 Ujedinjenih nacija kojom se garantuje suverenitet Republike Srbije... A podsetiću da u ovom trenutku Srbija bije najtežu bitku za očuvanje dela svoje teritorije, u ovom trenutku kad većina našeg naroda strepi da li će Srbija ostati celovita i zaista se istinski brine za budućnost, i svoju i svoje dece. Znači, stav Srpske radikalne stranke je da će taj odnos Evropske unije prema očuvanju Kosova i Metohije u sastavu Srbije... Ako oni kažu - da, želimo da poštujemo međunarodno pravo, želimo da poštujemo Rezoluciju 1244 i da pomognemo Srbiji da očuva Kosovo i Metohiju u svom sastavu, tada će za Srpsku radikalnu stranku put ka Evropskoj uniji biti nešto za šta ćemo moći da kažemo građanima da je u redu da razmišljaju o tome. Naravno, u tome ima još mnogo ekonomskih aspekata koje treba razmotriti, ali to je već mesto za jednu drugu priču. Ako Evropska unija, međutim, bude stala na pozicije u suprotnosti sa međunarodnim zakonima i Rezolucijom 1244 i podrži secesiju Kosova i Metohije od Republike Srbije, dakle, podrži otimačinu dela naše teritorije, onda je pitanje da li ovakva kancelarija uopšte treba da postoji, a svakako da Srbiji onda tamo nije mesto. Hvala vam.
Zahvaljujem. Izvolite. Šest minuta, Srpska radikalna stranka. Uzmite u obzir da se i gospodin Krasić javio.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se nalazi amandman koji je podneo moj kolega Nebojša Stefanović, kojim se u članu 5. razdeo 3 funkcija 110 briše, znači Kancelarija za pridruživanje Evropskoj uniji, gde se izdvaja 63.668.000 dinara iz budžeta, 13 miliona iz donacija međunarodnih organizacija i 240.000 iz donacija inostranih zemalja. Dame i gospodo poslanici, trenutno raspravljamo obudžetu Republike Srbije za 2007. godinu u pojedinostima, a to je informacija za vladajuću koaliciju odnosno njihove poslanike, pošto dobar deo poslanika vladajućih stranaka ne učestvuje u raspravi i ne prisustvuje sednici, nego se šetaju po hodnicima, borave u kancelarijama ili su u gradu. Ali, nije to ništa čudno, dešava se to u svim skupštinama, od skupštine opština do republičke Skupštine, dok god su na vlasti nazovidemokrate. Odbornici i poslanici vladajuće koalicije DS, DSS, G17 plus su stranački vojnici koji čekaju da im se da mig za glasanje, a oni samo podignu ruku ili pritisnu odgovarajući taster i ne razmišljajući da tim potezom vraćaju našu zemlju, našu privredu i naše ljude unazad. Samim tim potezom oni, znači, guraju napred sebe ispred svih. Poslanici Srpske radikalne stranke su u raspravi u načelu pokušali da skrenu pažnju i ukažu na sve negativnosti ovog vašeg Predloga budžeta Srbije za 2007. godinu, ali ministar i Vlada ostali su gluvi na sve te naše pokušaje. Važno je da su ministri podelili pare iz budžeta po svojim ministarstvima i po onoj narodnoj mislite "i vuk sit i ovce na broju", samo je narod Srbije na gubitku ili, bolje reći, narod Srbije je na gubitku od 5. oktobra 2000. godine, kada ste zaseli u fotelje i ništa vam nije bitno, ništa vas ne interesuje osim toga da se što duže zadržite na vašim mestima i vašim foteljama. Dame i gospodo iz vladajuće koalicije, poslanici Srpske radikalne stranke su i sa velikim brojem amandmana pokušali da vam skrenu pažnju na veliki broj grešaka koje su vam promakle slučajno ili će pre biti namerno. I sada kada se raspravlja o amandmanima koji su podneti na veliki broj članova ovog zakona o budžetu Republike Srbije za 2007. godinu, velika je šteta što nema ministara da čuju šta se predlaže tim amandmanima, a ne da samo sedi ministar Cvetković i još poneki ministar. Uz dužno poštovanje, moje mišljenje je da ne može jedan čovek kompletno da isprati sve primedbe na zakon o budžetu Republike Srbije za 2007. godinu i da da prave odgovore na postavljena pitanja. Možda je to i deo taktike da ministar da odgovore samo na pojedina pitanja, a da na neka pitanja ne da odgovor i jednostavno prećuti. Dame i gospodo narodni poslanici, treba reći da je kod nas PDV 18%, a da je u svim zemljama u okruženju u proseku oko 15%, i da o smanjenju tog PDV-a još uvek nema govora. Takođe, treba reći da će povećanje rashoda u ovom novom budžetu za 20% sigurno izazvati rast inflacije, a inflacija će sigurno uvećati akcizu na gas od šest dinara, koja do sada nije postojala, i samo će povećati troškove građana koji koriste ovaj energent. Predstavnici vladajuće koalicije se hvale smanjenjem poreza prilikom kupovine prvog stana, a ne govore građanima da će povećanje akcize na gorivo koje koriste građevinske mašine koje učestvuju u izgradnji tih stanova dovesti do povećanja cene tih stanova, tako da od te vaše pogodnosti neće biti ništa, još će građani koji prvi put kupuju stan imati štetu. Da ne govorim o tome kakve ste pogodnosti dali za kupovinu prvog stana, samo jedan problem ne možete nikako da prevaziđete, a to je da osobe koje nemaju stan ne mogu da podignu kredit jer nemaju na šta da stave hipoteku koja je neophodna prilikom podizanja kredita. Priča o kreditima je posebna stavka, jer cena kredita u Srbiji je mnogo veća nego u okolnim zemljama, a građani koji podignu kredit za jedan stan kroz otplatu kredita otplate i dva stana. Dame i gospodo narodni poslanici, postavlja se pitanje šta je sa 17 milijardi neutrošenih sredstava koja su prikazana u prvom Predlogu budžeta za 2007. godinu, a onda na volšeban način nestala u vašem novom Predlogu budžeta za 2007. godinu. Takođe, govorite o povećanju zaposlenosti. Stvarno ste u pravu. Povećanje zaposlenosti se vidi, ali u Vladi, kod predsednika Republike, a to je verovatno u većem broju savetnika, možda će neki kum ili pašenog da se zaposli. Svi će oni dobiti velike plate, službene automobile, a građani Srbije, odnosno milion ljudi koji su nezaposleni u Srbiji, neće videti ništa i neće osetiti boljitak. Ne razmišljate vi o tome da se smanje doprinosi na plate, a to bi bio put ka novom zapošljavanju radnika. Nekoliko puta je postavljeno pitanje da li je moguće da je avio-služba Vlade dva puta prošla kroz budžet, i to jednom u iznosu od 149.711.000 dinara, a pre toga kroz troškove putovanja. Veoma je zanimljivo da će Vlada i Kabinet predsednika Vlade na troškove putovanja potrošiti 200.000 dinara, a da će Kabinet potpredsednika Vlade na troškove putovanja, a to je ekonomska klasifikacija 422, potrošiti 6.700.000 dinara, iz čega se može videti da će Kabinet potpredsednika potrošiti 33 puta više nego Kabinet predsednika Vlade. Da li to znači da predsednik Vlade neće putovati ili da će potpredsednik Vlade putovati i tamo gde nema potrebe da putuje? Građani Srbije treba da znaju da će naše Ministarstvo unutrašnjih poslova, pored sredstava iz budžeta, biti finansirano i od donacija nevladinih organizacija i pojedinaca, u iznosu od sedam i po miliona dinara. To je jedno veliko pitanje, kome treba posebno da se obrati pažnja. Takođe treba reći da će ustanove koje su na budžetu dobiti oko milijardu dinara i od donacija međunarodnih organizacija i donacija inostranih zemalja, pa se postavlja pitanje koliko je realno da će ta sredstva stići do korisnika. Još veće je pitanje šta treba ova vlada i predsednik države da urade da bi ta sredstva stigla. Posmatrajući šta se dešava u zemlji Srbiji i kako se hapse generali, isporučuju u Hag i kako ova vlada vladajuće koalicije beži od rasprave o Kosovu i Metohiji, jasno je svima nama i građanima Srbije šta treba da urade. Ali, to se neće dogoditi, jer će poslanici Srpske radikalne stranke, koristeći sva parlamentarna sredstva, pokušati i uspeti da to spreče. Na kraju, šta reći za ovaj budžet, nego da nije ni razvojni ni socijalni, već je samo na štetu naših građana. Zato svima vama poslanicima iz vladajuće koalicije posebno skrećem pažnju da glasate za amandmana Srpske radikalne stranke, jer ćete tako spasiti ono što se još uvek može spasiti u Srbiji. Nemojte misliti samo na sebe, mislite malo i na građane Srbije. Hvala.
Po Poslovniku, poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo poslanici, skretali smo pažnju ovih dana i poslanicima skupštinske većine i Vladi da Narodna skupština raspravlja o budžetu i da je neophodno da ovde sede svi članovi Vlade ili bar oni koji su spremni da komuniciraju sa narodnim poslanicima. Konstatovali smo da Vladu ne interesuje ni budžet ni način na koji će trošiti pare građana Srbije. To su pokazali i u ovom predlogu budžeta o kojem mi, evo, već nekoliko dana raspravljamo. U radu učestvuju samo poslanici opozicije, poslanici skupštinske većine ne učestvuju u radu i ne samo da ne učestvuju nego ih nema ni u sali. Ali, zato ima kartica više nego što ima poslanika. Znam da ste vi doneli takav poslovnik da nema potrebe da narodni poslanik sedi u sali, ali, poučeni iskustvom glasanja iz Bodruma, iz Soluna, moramo da vodimo računa o tome da narodni poslanik koji sedi u sali mora, u skladu sa članom 86, da se evidentira u poslaničkoj jedinici, odnosno... Vidim da me gledate, kolega Gavriloviću, reći ćete - što se vi radikali niste evidentirali? Hoću samo da vam kažem da na vašoj strani ima više evidentiranih kartica, nego narodnih poslanika. Kako vam funkcioniše elektronski sistem, evo pogledajte: ono tamo je moje mesto, moja kartica, odnosno ime i prezime, kartica je kod mene, kao što je i na vašoj strani na nekoliko mesta. Narodni poslanik je takođe u obavezi kad izlazi da ponese svoju karticu, odnosno da je izvadi iz poslaničke jedinice. Najlepše vas molim, gospodine predsedniče, trebalo bi da vi odatle vidite šta se dešava u sali, da povremeno pogledate pa ako vidite karticu a nema poslanika da pozovete službe da izvade te kartice, a ne da samo s vremena na vreme, preko ove table, prelazi kamera i da se pokaže da ste i vi iz vladajuće većine zainteresovani za budžet. Ne, niste zainteresovani, kršite Poslovnik. Jedva čekate kada će ovaj posao da se završi. (Predsednik: Vreme.) Hvala lepo. Uredno vodite računa o Poslovniku kada kontrolišete vreme poslanika Srpske radikalne stranke, a ja bih vas molila da povedete računa i o ovom na šta sam vam skrenula pažnju.
Zahvaljujem se. Ako biste želeli da teramo mak na konac, onda bismo mogli da se pozovemo i na član 222, na primer, koji kaže: "Narodni poslanik koji se nalazi na stalnom radu u Narodnoj skupštini Republike Srbije", to znači da prima platu, "dužan je da prilikom utvrđivanja kvoruma, kao i u toku rada sednice, bude prisutan na sednici Narodne skupštine." Šta biste vi radili sa vašim platama kada bismo se striktno držali Poslovnika stav 1. iz člana 222? Slažem se sa vama, gospođo Radeta, da se desi da neko od poslanika izađe i ostavi karticu u jedinici, ali morate da shvatite da bi bilo lepo od vas, kada već sedite u sali, da se takođe registrujete.Izvolite, po Poslovniku.
Nedopustivo je, gospodine Duliću, ovo što ste rekli. Pokušavali ste petnaestak dana da budete tolerantni, da se smeškate, da ne pokazujete nestrpljenje, ali, evo, u 21,40 časova vreme je za neke druge aktivnosti i gotovo, nema više strpljenja. Gospodine Duliću, ako govorimo o narodnim poslanicima koji su na stalnom radu, onda građani Srbije odlično vide ko je ovde na stalnom radu, a ko je u prolazu. Građani Srbije vide kada se utvrđuje dnevni red, kad poslanici skupštinske većine glasaju za dnevni red i onda stampedo, gledam kada će da se polome; vi ne možete da nastavite rad od tolike buke, jer oni svi istrčavaju, nemaju strpljenja bar onako jedan po jedan da izlaze u nekih narednih deset minuta. Takođe, građani Srbije koji prate rad ovog parlamenta vide ko u ovom parlamentu istinski radi, ko stvarno zastupa interese građana Srbije, a ko samo štiti Vladu Republike Srbije. Poslanici skupštinske većine, sa vama na čelu, gospodine Duliću, u ovom parlamentu postoje samo da pritisnu zeleno dugme i da glasaju za predlog Vlade Republike Srbije. Ne interesuje vas i ne znate ni šta je na dnevnom redu. Sad da blic anketiramo vaše poslanike, ako mi kažu o kom amandmanu se trenutno govori, ja ću, ne znam na koji način, da ih častim. Gospodine Duliću, povedite računa o tome i imajte na umu da smo mi poslanici opozicije i da vam nikada nećemo davati kvorum, ali ćemo učestvovati u radu. Učestvovaćemo u radu na način da ćemo kritikovati Vladu Republike Srbije, da ćemo kritikovati i vaš indolentan odnos prema Narodnoj skupštini, prema vašem poslu. Podsećam vas, gospodine Duliću, da ste iz stranke... Koliko beše, Krasiću, meseci ove žute demokrate nisu dolazili u Skupštinu, a primali su platu, koliko to beše meseci? Pet meseci nisu ulazili ni u zgradu; u zgradu su dolazili dva puta mesečno, kada se prima plata i paušal, a u sali niste bili, a kamoli da ste se identifikovali. Zaista je nemoralno i nekorektno ovo što ste malopre pokušali da skrenete pažnju, kako mi poslanici Srpske radikalne stranke ne zarađujemo platu u parlamentu. (Predsednik: Vreme.) Mi, gospodine Duliću, radimo, što i vama želimo.
Hvala puno. Određujem pauzu od 15 minuta. Nastavljamo rad za 15 minuta. Dobićete svi reč po Poslovniku posle pauze. Hvala vam. [[Posle pauze – 22,00]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad. Želeo bih da obavestim gospodina Vasiljevića i sve narodne poslanike da smo stupili u kontakt sa bolnicom u Solunu. Gospođe Nikolić, koje su povređene, a koje su smeštene u bolnicu, dobro su, zahvaljuju se na pažnji koju je Narodna skupština izrazila, pozdravljaju nas, dobro se osećaju i žele da dođu u Srbiju i da nastave lečenje u Beogradu. Pokušaćemo da stupimo u kontakt sa našim zdravstvenim vlastima i da im se to omogući. S obzirom na to da je već kasno i da imamo još mnogo da radimo, predlažem da prekinemo sednicu i nastavimo rad sutra u 10,00 sati.