Uvažena predsednice Skupštine, uvažena ministarko državne uprave, uvaženi sekretari, predstavnici Ministarstva finansija, poštovane kolege poslanici, građani Srbije, ja sam Milija Miletić i dolazim iz najlepše opštine u Srbiji, a to je opština Svrljig, koja se nalazi pored najlepšeg grada u Srbiji, a to je grad Niš. Ja ću ovde govoriti i predstavljam u Skupštini Srbije Ujedinjenu seljačku stranku i izabran sam sa liste SNS. Inače, rekao sam, dolazim iz opštine Svrljig, gde ste vi juče na zasedanju i rekli kako je opština Svrljig jedna od retkih opština koja je primer kako treba da se radi domaćinski i odgovorno. Opština Svrljig jeste opština koja je jedna od najnerazvijenijih, ali je poštovala pravila kako je rečeno i mi u našoj opštini Svrljig nemamo veći broj zaposlenih manje 22 zaposlenih. Ta sredstva koja nismo dali za zaposlene, mi smo ta sredstva izdvojili za izgradnju sportske hale, za izgradnju bazena, za dogradnju vrtića, za stimulaciju bračnih parova novorođene dece. Mogu da kažem, bio sam i predsednik opštine, da je opština Svrljig primer kako treba da se radi. Inače, Predlog ovog zakona ja ću podržati i kao čovek i kao poslanik, jer mislim da svi predsednici opština i opštinsko rukovodstvo mora biti odgovorno, mora pratiti kako se radi u opštini, a da se na zapošljava i da se rade neke stvari koje nisu dobre za građane. U prethodnom periodu bio sam uvek za sve one predloge koje je predložio premijer Vlade, gospodin Vučić, jer glasanjem za ovaj zakon, glasanje je i za budućnost naše dece i za budućnost njihove dece. Moramo štedeti, ali s druge strane svi koji vode opštine moraju biti odgovorni, moraju pratiti projekte. Jedna stvar koja je vrlo bitna, predložiću sada sa ovog mesta, jer je mnogo lako da se troši budžet, normalno, trebamo tražiti mogućnosti da kroz stimulaciju zapošljavanja, mi moramo obezbediti povećanje,za ovu razliku koja nam se sada skida, ovih 6%. Predložio sam Ministarstvu finansija u prethodnom periodu, imamo jedan zakonkoji jedonet 1992. godine, Zakon o vraćanju utrine i pašnjaka selima na korišćenje. Predlažem da taj zakon povučemo, da ga stavimo van snage, jer imamo velike površine parcela, njiva, koje su neupotrebljive ili su uzurpirane. Tim zakonom, kada taj zakon povučemo iz procedure, damo mogućnost lokalnim samoupravama da izdaju to zemljište, da stave zemljište u funkciju i na taj način mogu da pune svoj budžet. To je bio moj predlog i na velikom broju pododbora koje sam imao i na Odboru za poljoprivredu. Još nešto, veliki problem svih lokalnih samouprava jesu i psi lutalice. To moram da kažem kao čovek, jer u prethodnom periodu veliki broj pasa lutalica imali su probleme sa ljudima, i zbog toga je veliki broj opština bio opterećen sa tužbama i naplaćivanjem tih ujeda. Zbog toga, predlažem da se u što veći broj opština pripreme azili za pse i da se normalno u što većem broju opština obezbede sredstva kroz projekte kako bi mogle da se razvijaju. Vlada Republike Srbije na čelu sa našim premijerom izdvaja velika sredstva za lokalne samouprave za jugoistok Srbije. Ja ću podržati ovaj predlog zakona i podržaću sve zakone koje predlaže Vlada na čelu sa našim premijerom.
Zahvaljujem. Ministar, izvolite.
Hvala vam. Dobro jutro svima. Hoću još jednu stvar da kažem za Svrljig. Ako me neko nije čuo juče, stvarno posebna pohvala za Svrljig. Devastirana opština, jedna od najboljih u Srbiji, najprofesionalnijih. Rekla sam, ima 22 ljudi zaposlenih, manje od propisanog broja, odlukom o maksimalnom broju zaposlenih, nema kreditnog zaduženja. Krajem 2012. godine, znači pre četiri godine, lokalna samouprava koja je završila prenos podataka iz matičnih knjiga u elektronski oblik i počela da ga primenjuje, devastirana opština. Svrljig ima samo 17% učešća rashoda za zaposlene u ukupnim rashodima lokalnih samouprava. Dakle samo 17% daje za plate, ostalo ide u investiciona održavanja i po tome je jedna od 10 najboljih lokalnih samouprava u Srbiji. Tako da, hvala vam još jednom i svaka čast.
Poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Hvala lepo. Ovaj zakon je još jedan zakon koji ide ka tome da se Srbija centralizuje na najgori mogući način, da se nastavi „virtuelna stvarnost“, koja treba da nas ubedi da je ovo najuspešnija vlast u istoriji ove zemlje, da će to biti prva Vlada koja će ostvariti suficit u budžetu. Mislim da bi ministarka i njeni saradnici, možda i neko od poslanika vlasti, trebalo da zna da je suficit gora stvar od deficita, jer to znači da ste nekome uzeli nešto što mu pripada. Ovaj suficit se pravi na način da se pored penzionera kojima su penzije otete, pored doktora, profesora, nastavnika, naučnika, pored beba kojima je otet dinar koji im se sada uzima za PDV, sada i lokalne samouprave treba da budu žrtve te velike ideje da Vlada Srbije ostvari suficit. Četiri zarez osam milijardi, kad prevedemo to na srpski, nešto manje od 40 miliona evra, za budžet Srbije vrlo mala sredstva, skoro beznačajna, za lokalne samouprave, jako velika. Proveravao sam na nekoliko gradova tih nekoliko posto manje su ukupna sredstva koja ti gradovi daju ili bi trebalo da daju ili da finansiraju recimo, krečenje škola, ili su to sredstva koja su duplo veća od ukupnih para koje te opštine i gradovi izdvajaju za kulturu, za programe u kulturi. To je posledica ovog zakona. Naravno, ostaje povlašćeni položaj dobrih đaka, kao što je juče rekla ministarka koja sada ne sluša, i ti dobri đaci su oni koji su ili u koalicionom sporazumu ili na drugi način obezbedili sebi posebna finansiranja. Bilo bi lepo da Ministarstvo finansija da pregled koje su to opštine koje su dobile ekstra sredstva u poslednje četiri godine. Recimo, Jagodina. To je jedna vrlo uspešna opština i vrlo je čudno zašto svakog meseca dobija 20-30 miliona iz budžeta za tekuću likvidnost. To je pitanje koje treba da se postavi. Međunarodni monetarni fond je kriv, kaže ministarka, za ovo što mora da se desi. To nije tačno. Međunarodni monetarni fond nije ni vrhovni sudija, nije ni gospod Bog, nije ni komesar, nego je to institucija, organizacija sa kojom se pregovara i sa njom se pregovara i to znači da ste loše pregovarali. To znači da ste pregovarali na štetu građana Srbije, na štetu lokalnih samouprava. Godine 2003. su oni tražili da se poveća cena struje, pa su u pregovorima odustali od toga i to može da se uradi. Suština je da i aktuelna ministarka, kao i njena prethodnica i najveći deo Vlade ne razume suštinu lokalne samouprave. Niste vi tu da ocenjujete ko je dobar đak, ko nije dobar đak, ko je dobro prešao gradivo, ko nije, koga je povuklo gradivo. Lokalna samouprava ima svoje potrebe. Prenete nadležnosti i izvorne nadležnosti lokalnih samouprava su takve da ne možete vi da ih procenjujete koje su i koliko koštaju, nego je to pitanje suštine lokalne samouprave. Decentralizacija Srbije ne treba da ide kroz regione, to je potpuno besmislena stvar, nego treba da ide kroz jačanje lokalnih samouprava, a to se ovim zakonom ne radi, nego se ide potpuno u suprotnom smeru. Ja vam to govorim kao čovek koji je imao tu sreću da bude dva puta odbornik u lokalnoj samoupravi, dva puta gradonačelnik, biran dva puta da budem i u saveznoj i u republičkoj administraciji i u Republičkom parlamentu i u Saveznom parlamentu i to iskustvo, osim što nekima smeta, a smetaće im još jako dugo, je nešto što treba poštovati. Lokalna samouprava ima svoje ozbiljno mesto u podeli vlasti. Sve ono što bi trebalo da se prenese, njima treba preneti odmah. Pametna vlast na centralnom nivou prenosi svoje nadležnosti onima kojima to prirodno pripada, a ovde se to ne dešava. Naprotiv, ovde imamo masu uzurpacije funkcija i nadležnosti lokalne samouprave od strane centralne vlasti, a one ostaju bez para. Naravno da će dobiti podršku za ovaj zakon, naravno da je 150 opština dalo podršku zato što su to odani partijski ljudi koji ne moraju da razmišljaju, nego moraju da slušaju, ali ovo je jako loš zakon. Konačno, na kraju, svim pametnim, poštenim, hrabrim ljudima, koji su rodoljubi, čestitam 5. oktobra, veliki dan moderne srpske istorije. Hvala.
Samo bez uvrede za nosioce funkcija u lokalnim samoupravama. To su ljudi koje su birali građani Srbije i naravno da razmišljaju, a ne da slušaju, nego i da razmišljaju. Kao predsednik parlamenta vas opominjem, ne zvanično kao meru opominjanja, da ne koristite takve izraze za ljude koji… (Zoran Živković, s mesta: Mogu da objasnim.) Ne, ne. Drugi put. Imaćete priliku kada ministarka bude vama odgovorila. Znači, ne vređamo ljude koji su nosioci u lokalnim samoupravama. Imaju pravo na svoj politički stav, a ne da kažete da oni ne razmišljaju. Razmišljaju. (Zoran Živković dobacuje.) Reč ima Ana Brnabić. Izvolite.
Hvala. Prvo što se tiče centralizacije, juče smo ceo dan slušali, celo popodne o toj centralizaciji. Nisam čula stvarno do sada nijedan ozbiljan argument kako vi, zašto vama ovaj Predlog zakona govori da se ide u novu centralizaciju. Upravo suprotno, dala sam tri argumenta, ali dobro ponoviću i danas ceo dan, nije nikakav problem. Ovim Predlogom zakona se uzima u proseku razlika u budžetu između onoga što je bilo i onoga šta će biti ukoliko ovaj cenjeni parlament usvoji ovaj Predlog zakona, je 2,3%. Za razliku od toga što jeste uzimanje preraspodela od lokalnih samouprava i nikome nije lako, ova Vlada, Vlada u tehničkom mandatu je usvojila najveći broj preporuka gradova i opština, Stalne konferencije gradova i opština. Dakle, čuli smo i usvojili i promenili više nego što se pre čulo i menjalo i dobili smo podršku Stalne konferencije gradova i opština. Sada će da nam kažete da Stalna konferencija gradova i opština daje podršku zato što su u predsedništvu Stalne konferencije samo SNS opštine? Ko je za to kriv? Tako su građani glasali i šta sad, da li su građani krivi što su glasali? Ima tzv. opozicionih opština u predsedništvu Stalne konferencije gradova i opština i oni su prepoznali da je ovo dobro za državu. Tako da smo dobili podršku. Ne znam sada kako da vam kažem. Vi sada kažete – pa dobili ste podršku zato što su građani glasali, 99% opština je SNS. Okej, dobili su podršku zato što Vlada ide na politiku štednje i racionalizacije. Zato su valjda dobili podršku. Ovaj Predlog zakona je u istom tom maniru. Što se tiče suficita, suficit je za vraćanje dugova valjda. Ova Vlada promoviše Srbiju kao zemlju koja poštuje preuzete obaveze i možemo da pitamo da li su te obaveze bile dobre kada su preuzete, da li su uslovi kredita tada bili dobri ili su bili loši, ali mi moramo da ih vraćamo zato što je Srbija odgovorna država koja zaslužuje poštovanje i ovako se to poštovanje pokazuje. Strašno mi je, stvarno mi je strašno, nisam vična u političkoj borbi, da kažete da se uzima od beba. To je meni stvarno dosta nisko. Nije mi okej, nije mi za parlamentarnu debatu i ovo je najniže što sam čula od kada sam ušla u ovaj parlament, ali dobro, nema veze. Dakle, ne uzima se PDV od beba. Ono što se radi je da se menja način davanja tog PDV kako bi roditeljima omogućili da lakše dobiju PDV, a ne da skupljaju… Ne razumem. (Zoran Živković, s mesta: Ne možete meni da se obraćate lično.) Dobro. Nova sam u parlamentu. Neiskusna sam u parlamentu i ovo me je pogodilo. Izvinite. Dakle, pored toga, mislim da ćemo sledeće nedelje promovisati taj Projekat „Bebo dobro došla na svet“ koji trenutno funkcioniše u 50 porodilišta u Srbiji i do kraja godine će funkcionisati u svim porodilištima u Srbiji, gde roditelji ne moraju da popunjavaju više prijave i obrasce, nego će elektronski da prijave bebu odmah za 10 minuta besplatno i na adresu na kojoj je beba prijavljena dobijaju, država im šalje podatke, izvod iz matičnih knjiga rođenih, karticu zdravstvenog osiguranja. Tako da će to postati mnogo lakše sada nego što je bilo pre i automatski sa tim procesom će ići prijava za PDV. Što se tiče pregovora sa MMF, mislim da sam to dosta juče obrazložila. Predlozi MMF se ne uzimaju, to ste i sami rekli kada ste pomenuli cenu struje, zdravo za gotovo i ne poštuju se 100%. Pregovaramo i nalazimo načine. Na kraju krajeva, rezultat pregovora je što se ovde ne uzima osam milijardi dinara, nego 4,8 milijardi dinara. Hvala vam puno. (Zoran Živković, s mesta: Replika.)
Prvo moram da dam reč Petru Petroviću, povreda Poslovnika, a onda da i vama kažem da i vi isto nemate prava direktno ministarki da se obraćate i da joj dobacujete – nemoj meni da se obraćaš i takve reči. (Zoran Živković, s mesta: Niste me dobro čuli.) Odlično čujem. Ne vidim dobro, ali čujem savršeno. Znači, meni se obratite ako imate zamerku na bilo čije ponašanje. Ministar je odličan i stručan ministar. Nema dovoljno iskustva u ovoj areni, ali sam ubeđena da će na kraju današnjeg zasedanja da dominira. U to sam ubeđena. Daćemo joj mi podršku za to. Izvolite, poslanik Petar Petrović, povreda Poslovnika. Član?
Gospođo predsednice, povreda Poslovnika član 106. stav 1, 2, 3. da govornik može da govori samo o tački dnevnog reda. Danas nije tačka dnevnog reda raspodela sredstava po opštinama i gradovima. Gospodin prethodni govornik je pomenuo Jagodinu. Zbog javnosti, moram da kažem da Jagodina ne dobija donacije od Vlade Republike Srbije, da je samo dobila krajem prošle godine zbog poplave za naknadu građanima koji su pretrpeli štetu određena sredstva, nego sopstvenim sredstvima obezbeđuje ono što treba za funkcionisanje grada Jagodine. Uzgred, budi rečeno, hoću da kažem da u vreme vladavine gospodina koji je govorio pre mene, gospodina Živkovića, u Jagodini je ostalo bez posla više od 15.000 ljudi. Fabrika kablova je imala 8.500 ljudi, a ostalo je 6.500 bez posla, „Pivara“ takoreći ne postoji, „Resava“, „Minel“ i da ne nabrajam ostale firme. Znači, tom vladavinom je Jagodina dovedena u situaciju da mora da obezbeđuje socijalne potrebe i zadovoljava radnike. Uzgred, budi rečeno, kada je gospodin Živković vladao u Nišu…
Poslaniče, molim vas, ušli ste u repliku. Poslaniče, ušli ste u repliku. Zahvaljujem.
A kada govorimo o vinogradarstu, on je u vinograd ulazio samo kada ga je naterala potreba, jer nije imalo gde drugi toalet, pa je morao da ide u vinograd. E, to je njegovo znanje o vinogradarstvu.
Poslaniče, nećemo razmatrati povredu Poslovniku. Poslanici imaju pravo da ne znaju o čemu se radi, tako da ne mogu da budem cenzor govora baš u tom smislu. A, sa druge strane, ušli ste u repliku i smatram kao da niste tražili povredu Poslovnika. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Poslaniče Živkoviću, tačno kome? (Zoran Živković, s mesta: Ministarki, direktno čuđenje, uvrede.) Čuđenje, to je dozvoljeno, može da se čudi, ali u kom smislu uvreda? (Zoran Živković, s mesta: Da je nešto što sam ja rekao nešto najniže što je čula.) Dobro, dve minute.
Dakle, od beba se uzima, i nisko je i najniže to što se njima radi, a ne to što sam ja na to ukazao. To da će bebe biti lako prijavljivane kada se rode…
Meni se obraćajte.
… to je najnormalnija stvar na svetu. Hoćete to da merite sa cenom mleka? Zašto se bebe u ovoj državi leče preko SMS poruka? To mi kažite, a ne ove druge stvari. To je potpuno besmislena stvar. Rekli ste vraćanje dugova, a koje je to dugove vratila vlast Aleksandra Vučića u poslednje četiri godine? Dugovi su bili 16 milijardi, sada su 26. Kako se to vraćaju dugovi, a dug se povećava? U kojoj se to školi uči? Koja to nauka može da nam objasni? Prema tome, nemojte da se hvatate pogrešno za reč, kao što ste i vi predsednice, rekao sam - ti gradonačelnici ne moraju da misle, nisam rekao da ne misle.
Nego da budu poslušnici, recite čitavu rečenicu. To je vrlo uvredljivo.
Da ne moraju da misle, nego da budu poslušni i to je egzaktna stvar, nemojte o tome da pričamo. To nije bilo drugačije ni pre ove vlasti, da bude jasno, da ne ulazimo sada u taj deo.
Znači, generalno za sve vlasti, uvreda za sve od višestranačkog sistema pa nadalje.
Da završim ja svoja dva minuta, pa vi meni posle dajte repliku. Konačno, dobacivanje kroz povredu Poslovnika da danas ne pričamo o finansiranju opština, nego o nečem drugom, meni je stvarno žao, tačno je to što ste rekli da poslanici ne moraju da znaju šta je tema, ali vi morate da znate šta je tema kao predsednica i lepo je što ste ukazali poštovanom kolegi da je promašio temu kada se javio za povredu Poslovnika. Generalno, zakon ne valja, zakon uništava…
Hvala, prošlo je vreme, a vi ste hteli da replicirate, ne da dobijete još dva minuta da nešto kažete o Predlogu zakona. Morate konkretno replicirati osobi kojoj ste tražili. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski, povreda Poslovnika.
Zahvaljujem uvažena predsednice. Povređen je član 107. stav 1, koji kaže da je govornik na sednici Narodne skupštine dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Vama se zahvaljujem, vi jeste gospodina Živkovića upozorili na jedan deo nepoštovanja dostojanstva u ovoj Skupštini, ali drugi deo ste propustili da ga upozorite i time ste vi povredili Poslovnik. Naime, sa govornice u skupštinskoj sali čestitati puč, dan kada je izvršen nasilni upad u ovu Skupštinu, kada je ova Skupština paljena, pljačkana i ostalo je uvreda za svakog od nas ko se nalazi u ovoj sali. Za ovakvo ponašanje je bilo za očekivati da gospodinu Živkoviću bar izreknete opomenu, jer ovo nije ni prvi put, a verovatno neće biti ni poslednji put ukoliko ne budete primenili sredstva koja su vama data ovde kao nekome ko rukovodi sednicom da ovakve uvrede trpimo ovde u Skupštini. Hvala. (Zoran Živković, s mesta: Replika.)
Nema replike na povredu Poslovnika. Smatram da nisam povredila Poslovnik. Svako ima određena politička osećanja i ima pravo da ih brani ovde u parlamentu, tako da ne mogu ja da cenzurišem poslanike kada žele nešto da kažu iz svog političkog spektra. Moje privatno mišljenje o paljenju Skupštine zadržaću, da ne bih upala u klopku, da ulazimo u replike. Ako hoćete da glasate o povredi Poslovnika koju sam eventualno učinila, samo mi recite. (Ne) Zahvaljujem. Zoran Živković nema pravo na repliku. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milojičić, povreda Poslovnika.
Poštovana predsednice, povredili ste član Poslovnika 108. time što ste dali gospodinu Petroviću reč na pomen Jagodine. Juče je sve vreme rasprave pominjana i Inđija i moja opština i Kragujevac i niko od nas nije dobio pravo na repliku, tako da vas molim da budete jednaki prema svim poslanicima. Ako na pomen Jagodine, koju je spomenuo gospodin Živković, gospodin Petrović može da dobije pravo na repliku zato što je on iz Jagodine, onda je juče trebao da dobije reč gospodin Stevanović na pomen Kragujevca, gospodin Goran Ješić, kome ste prekinuli prenos sednice da ne bi čuli njegovo izlaganje, na pomen Inđije. Što se tiče 5. oktobra, 5. oktobar je…
Puno vam hvala na predavanju o 5. oktobru. Sedite da ne bih oduzela dva minuta vašoj poslaničkoj grupi. Niko vas ne čuje, sedite. Znači, predavanje o 5. oktobru neću dozvoliti danas. Jednostavno, ne interesuje nas, pričaćemo o zakonu koji imamo pred nama. Puno vam hvala, dosta nas su svedoci šta se dešavalo. Znači, povreda Poslovnika, kada podignete knjižicu, ja moram da vam dam reč, a tek onda sledi odobravanje ili sankcije, da li ste zloupotrebili ili niste zloupotrebili. Reč ima ministar Ana Brnabić.
Hvala vam. Čudim se sama, realno je prvi put da se slažem u nečemu sa narodnim poslanikom gospodinom Zoranom Živkovićem. Mislim da je najnormalnija stvar da se bebe prijavljuju elektronski, da roditelji ne treba kada dobiju bebu da trče po lokalnim samoupravama, po šalterima, da skupljaju papire, već da treba da budu kod kuće sa tom bebom, a država da im pošalje na kućnu adresu sve podatke. Nažalost, to će se desiti tek sada, odnosno već se dešava u 50% Srbije, nije se desilo ranije, ali se slažemo da je to najnormalnija stvar i kada je najnormalnija stvar i verovatno najlakša stvar na svetu, onda ste mogli i vi da je uradite. Što se tiče debate u parlamentu, izvinjavam se ovom Domu za moje neiskustvo, nepoznavanje pravilnika. Trudiću se da to popravim u mom radu. Apsolutno sam bila isprovocirana rečenicom da ova Vlada uzima od beba jedan dinar, mislim da to nije kultura parlamentarnog dijaloga. Pritom, mislim da je to apsolutna i notorna neistina i za to imamo činjenice. Nije činjenica kada kažete – ne, uzima, a ja kažem - ne uzima, nego mi imamo dokaz da ne uzima, a to ćete videti sledeće nedelje, ako ne znate sada, ali pretpostavljam da znate. (Marko Đurišić, s mesta: Hajde sada da vidimo.)
Nemojte dobacivati ministru.
Na kraju krajeva, moje iskustvo je svakako limitirano u ovim debatama. Moj fokus su rad i rezultati, vaš fokus je priča i uvek ću se odlučiti da radim, a ne da pričam. Hvala puno.
Hvala. Reč ima Veroljub Arsić, replika.
Jedan od govornika iz bivšeg režima i bivši premijer je spomenuo da Vlada Aleksandra Vučića otima od penzionera, od beba, od zaposlenih u upravi. Pa još reče da je javni dug, kada je Aleksandar Vučić ušao u vlast, bio 16 milijardi evra, a sada je 26. Bio je 19 milijardi, a sada je 24. Na tih 19 se dodaje 2,5 koje su bile sakrivene u budžetu i milijarda godišnje kamate da se plati na dugove koje je ostavila bivša Vlada. Samo ove godine 176 milijardi dinara kamate na kredite koje je podizala Vlada Mirka Cvetkovića, kapetana Titanika. Ako pričamo ko je otimao, otimao je bivši režim i to, recimo, preko „Razvojne banke Vojvodine“ 400 miliona evra, pa je otimao od dece ometene u razvoju za ruševinu koju su platili 150 miliona dinara, pa su otimali preko „Agrobanke“, pa su otimali preko kursnih razlika, pa su otimali preko investicija koje nikada nisu završene. Ako je otimanje od naroda izgradnja puteva, infrastrukture, stvaranje uslova za otvaranje pogona i pogonskih i novih radnih mesta, ako to zovete otimanje, svaka vam čast. Otimanje je „Agrobanka“, otimanje je „Razvojna banka Vojvodine“, otimanje su gubitak radnih mesta. I „Metals banka“ je na spisku, naravno. I „Sartid“ je bio otimanje. Kako ste privatizovali „Sartid“? Tako što ste oduzimali mesnu nadležnost Trgovinskom sudu u Požarevcu, prebacili u Beograd i prodali bud zašto. O čemu pričate? I onda je neko drugi otimao? Ne, vi ste otimali, a mi sad vraćamo građanima.
Vreme. Hvala, poslaniče. Reč ima Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsednice Narodne skupštine. Povredili ste član 27. koji vas obavezuje da vodite računa o redu na Narodnoj skupštini, primenjujući član 104. i 106. Nedopustivo je da članica Vlade u obraćanju Skupštini kaže – ne znam pravilnik i ja nisam ovde da pričam nego da radim. Vi se, ministarka, nalazite… Odnosno, izvinjavam se, molim predsednicu Skupštine da objasni ministarki da se nalazi u parlamentu. Koren reči kojom se naziva ova institucija je – govoriti. Pokušaj omalovažavanja svakim… (Vojislav Šešelj, s mesta: Čavrljati.) Narodni poslanici dobacuju – čavrljati. Svako ima svoj stil. Narodni poslanik koji dobacuje, on čavrlja, ja govorim. (Vojislav Šešelj, s mesta: Koji?) Narodni poslanik pokušava da izazove repliku, da nađe neku drugu poslanicu za takve igre.
Molim vas, obraćajte se meni, u čemu sam povredila Poslovnik, a nemojte pričati ko šta kaže.
Ja vas molim da obezbedite red na sednici, pošto narodni poslanici pokušavaju veštine za koje nisu dobri.
Hoću, od ove sekunde.
Molim vas da u buduće prvo kažete svojim kolegama i koleginicama u Vladi da pomno pročitaju Poslovnik Narodne skupštine pre nego što dođu ovde, a drugo da ne omalovažavamo rad narodnih poslanika postavljajući sebe, a pričajući na ovoj sednici više nego bilo koji narodni poslanik, u poziciju da vi radite, a poslanici ne. (Vojislav Šešelj, s mesta: Šta znači pomno?) Za narodne poslanike koji ne znaju reč „pomno“, upućujem ih na predsednicu Narodne skupštine…
Poslanice, obraćajte se meni. Vi kršite Poslovnik, stalno razgovarate sa ministarkom Anom Brnabić.
Vama se i obraćam. Dakle, ima narodnih poslanika koji ne razumeju reč „pomno“, pa bih vas ja zamolila da im objasnite šta to znači, pošto nemam nikakvu dilemu da vi znate šta to znači. Hvala vam.
Da li smatrate da sam povredila Poslovnik? Ja ću vam objasniti to prvo. Naravno da ministarka zna zašto je ovde. Pre svega da brani Predlog zakona, a ne da se svađa, ne da ovu debatu svodi na banalizam i da odgovara na svaku uvredu koja je usmerena ka njoj, isključivo ka njoj danas i to je moja generalna primedba za sve vas. Nije ona u lošem kontekstu rekla da ne zna dobro pravila Poslovnika. To nije ništa strašno, ne znaju ih ni poslanici, što je još gore, pa najčešće zloupotrebljavaju pravila koja zaista postoje, a malo ih se pridržavaju. Tako da, ja nisam prekršila Poslovnik. Mogla sam da budem strožija prema poslanicima, a to se ne bi svidelo upravo poslanicima u čijem pravcu sada trenutno gledam. Nisam htela odmah na početku našeg rada da izričem kazne, jer mi smo ovde danas da govorimo o jednoj konkretnoj stvari, a ne da govorimo o svemu i svačemu, i nismo danas došli ovde da upotpunjavamo program Radio Beograda u onoj emisiji „Želje i čestitke“, pa sam i to prećutala. Tako da, nije lako voditi sednicu, ali hvala vam na upozorenju. Sada ću početi da vodim sednicu onako kako treba. Znači, molim sve poslanike da ne pritiskaju ova dugmeta, jer ću biti slepa za to, a daću reč sledećem poslaniku po redu, da bi govorio o Predlogu zakona. Ako ne bude govorio o Predlogu zakona… (Zoran Živković, s mesta: Replika!) Ja odlučujem o replikama, nije bilo osnova za repliku. Član 104, nije bilo osnova za repliku. Reč ima Novica Tončev. (Goran Ćirić, s mesta: Poslovnik!) (Balša Božović, s mesta: Poslovnik!) Zloupotreba Poslovnika, uzdržite se da ne uzimam po dve minute. Namera vam je loša. Reč ima Novica Tončev, a nek se pripremi Marko Đurišić.
Poštovana predsednice Skupštine, uvažena ministarka, poštovane kolege poslanici, danas je pred nama Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o finansiranju lokalne samouprave, koji predviđa da se prihod budžeta opština od poreza na zarade umesto do sada 80% smanji na 74%. Mnoge kolege iz lokalnih samouprava će reći da je to značajan gubitak sredstava, ali ja moram da istaknem da sam srećan što taj procenat nije smanjen više, jer je ovaj predlog daleko bolji i povoljniji u odnosu na raniji predlog koji je predviđao smanjenje sa 80% na 50%. Ali, ovakav predlog, na svu sreću, nije došao pred nas narodne poslanike. Zato želim da se danas zahvalim i vama poštovana ministarko, Dušanu Vujoviću i premijeru, što su pored oštrih zahteva MMF-a imali razumevanje za potrebe opština i gradova kojima znači svaki dinar u kasi za finansiranje tekućih i kapitalnih rashoda. U medijima sam video izjavu ministarke lokalne samouprave, da će nakon izmena ovog zakona biti izmena zakona tako što će Vlada podržati, odnosno kompenzovati ovo smanjenje kroz finansiranje raznih infrastrukturnih projekata kako bi nadomestila gubitak od poreza na zarade. Ova ideja je sigurno dobra i treba je podržati, ali imamo jedan predlog za koji molim da se posebno razmotri u Ministarstvu finansija, a to je smanjenje učešća opština u sufinansiranju projekata koji se realizuju u saradnji sa našom Vladom. Dakle, do sada je bio otprilike obavezan procenat učešća finansiranja iz budžeta opština 50%, a da se preostalih 50% obezbeđuje iz sredstava budžeta Republike. Mnoge opštine nisu u prilici da obezbede 50% novca za kapitalne projekte i zbog toga ostanu uskraćene ili diskriminisane u odnosu na one opštine koje taj procenat mogu da obezbede. Zato predlažem da se, u zavisnosti od stepena nerazvijenosti opština i gradova, ova formula promeni u narednom periodu, jer verujem da bi to pospešilo još više projekata koji bi mogli da se finansiraju iz budžeta Republike, a koji bi bili dostižni i siromašnim opštinama. Evo, navešću sad primer. Ministarstvo privrede je raspisalo konkurs da možemo da učestvujemo za infrastrukturne projekte, na kome kaže da je 50% učešće Ministarstva, a 50% lokalna samouprava, s tim da lokalna samouprava plati i porez na dodatnu vrednost, što takođe iziskuje još dodatna sredstva. Ili, na primer, Ministarstvo poljoprivrede za atarske puteve. Prošle godine je bilo 20% učešća od opština, 80 ministarstva. Sada je taj procenat povećan – 47% lokalne samouprave, a 53% Ministarstva poljoprivrede. Zato vas molim da se ubuduće založite posebno za nerazvijene opštine. Što se tiče predloga ministra Vujovića za nagrađivanje pojedinih opština ili predsednika opština, ja se slažem, ali treba primeniti principe za to nagrađivanje. Što se tiče opštine Surdulica, znam da će ona biti najbolja jer je jedina opština koju vode socijalisti, tako da se ne plašim oko toga, pa koji god da budu i kakvi principi. Drugi deo mog govora odnosiće se na naknadu za korišćenje javnih dobara. Zakon o finansiranju lokalne samouprave, član 6. tačka 5. kaže – jedinici lokalne samouprave pripadaju izvorni prihodi ostvareni na njenoj teritoriji, odnosno takozvana naknada za korišćenje javnih dobara ili u narodu poznata kao rudna renta. Pošto je danas reč o finansiranju lokalnih samouprava, želim da iskoristim priliku i da pozovem nadležno Ministarstvo finansija, Ministarstvo rudarstva i ministarku lokalne samouprave da u narednom periodu razmisle o drugačijem modelu naplate prihoda po osnovu rudne rente. Poznato je da Srbija ima propisane najniže stope rudne rente u Evropi i zaista ne vidim opravdanje zašto je to tako, ako svi znamo kolika se šteta nanosi životnoj sredini eksploatacijom mineralnih sirovina. Prema podacima koji su poznati javnosti, svega tri i po milijarde dinara godišnje država naplati na ime rudne rente, a mislim da je to mali iznos za državu Srbiju, koja je veoma bogata mineralnim sirovinama. Po važećem zakonu, od rudne rente opštinama pripada negde oko 40% prihoda i taj novac, ako se i uopšte naplati, služi za unapređenje uslova života građana i to naročito za izgradnju infrastrukture i zaštitu životne sredine. Lično smatram da je taj procenat od 40% kao prihod opština mali, da treba razmišljati o povećanju ovog procenta, pa čak i razmotriti da celokupan iznos koji se naplati po osnovu rudne rente pripadne lokalnim samoupravama. Razlog je jednostavan – jer najveću štetu imaju lokalne samouprave od ovoga. Iako je donesen ovakav zakon, Vlada donosi uredbu da ovaj zakon se primenjuje, a da sredstva koja se naplate idu direktno u budžet Republike Srbije, sem ovo ne važi za AP Vojvodinu. Zato vas molim, uvažena ministarko, da se o ovome postarate, da i lokalne samouprave imaju neku korist od naknade, ono što im je priroda dala. Treći deo mog govora hoću da posvetim ovde o problemima lokalne samouprave na realizaciji IPA projekta, odnosno prekogranične saradnje. Moram da kažem da je opština Surdulica ovom prilikom imala prošle godine realizovan, prošle i pretprošle godine, realizovala IPA projekte vredne preko pet miliona evra, a da trenutno, s obzirom da je bio skoro konkurs, ima dodeljena tri ugovorna projekta preko milion evra. Međutim, pojavio se ovde i pravni, a možda i politički problem koji može da dovede do toga da opština Surdulica izgubi ove projekte koji se finansiraju iz IPA projekta. Problem je u tome što ne znamo na koji način da angažujemo ljude na realizaciji ovih projekata, a da nas politički neistomišljenici ili budžetska inspekcija Ministarstva finansija ne optuži da vršimo krivično delo. Do sada smo to radili preko ugovora o delu sa zaposlenima koji poznaju problematiku projekata i normalno da znaju i engleski jezik. Sve ugovore i izveštaje kontroliše donator iz Evropske unije i njegov spoljni revizor i sve se verifikuje, a onda to bude sporno kod budžetske inspekcije Ministarstva finansija. Mi ne možemo da angažujemo ljude sa ulice ili nezaposlene sa biroa jer su to specifični poslovi, niti možemo da angažujemo ljude iz Beograda pa da im plaćamo dnevnice i troškove putovanja i smeštaja u Surdulici. Zato pozivam Ministarstvo finansija i Ministarstvo lokalne samouprave da zajedničkim snagama reše ovaj problem, tako što će doneti neko uputstvo ili pravilnik koji ćemo primenjivati kod realizacije IPA projekata. Takođe, problem kod IPA projekata je sufinansiranje. Naime, kod svakog projekta opština treba da izdvoji jedno 15% svog učešća, a druga stvar je da nam Evropska unija vraća novac za realizovane projekte tek kad se realizuju projekti. Zbog toga opštine dolaze u situaciju da moraju da podignu kredite, da realizuju, da plate situacije, odnosno izvršene usluge, a onda kad nam se vrati taj novac iz IPA projekta, vraćamo kredite, ali plaćamo skupe kamate. Zbog toga bi trebalo razmotriti i ovde da nam Ministarstvo finansija pomogne oko realizacije tih projekata. Srećan sam što je naša opština, odnosno opština Surdulica, realizovala toliko projekata jer bez tih projekata bi ostali još nerazvijeniji. Zahvaljujem vam se na ovome što ste me saslušali. Samo hoću da kažem još jedan problem koji imamo, koji imaju građani pčinjskog i jablaničkog regiona, a to je kanalizacija ili projekat kanalizacionog prstena na Vlasinskom jezeru. Naime, Evropska unija je izradila projekat, opština Surdulica dozvolu, Evropska unija nam nudi sredstva za sufinansiranje, ali mi kao siromašna opština za to nemamo para, zato vas molim da u narednom budžetu izdvojite bar deo po deo, ne moramo taj projekat da radimo odjedanput koji je osam miliona evra, ali možemo da krenemo da ga radimo deo po deo. Zato vas molim, gospođo ministarka, da se založite u narednom budžetu da uđe neki deo sredstava iz budžeta, neki deo sredstava ćemo mi iz lokalne samouprave, jedan deo ćemo dobiti od Evropske unije da počnemo i ovaj projekat koji je vrlo značajan za ova dva regiona. Još jedanput se zahvaljujem što ste me saslušali i nadam se da ćete da pomognete svim lokalnim samoupravama u vašem radu. Srećan rad vam želim u nastavku. Hvala vam.
Izvolite.
Zahvaljujem. Javila sam se povodom povrede dostojanstva Narodne skupštine, po Poslovniku, član 107. Naime, pošto je ministarka u svom obraćanju rekla da su njen fokus rad i rezultati, a da je naš fokus priča, smatram da je to potcenjivanje narodnih poslanika. Naš fokus naravno da nije ovde samo priča, već pre svega ono o čemu se priča. Hvala.
Bila je ta već primedba, pa ne može dva puta o istom da se govori. Hvala. Ministre, na povrede Poslovnika samo ja odgovaram. Ministre, nemojte uopšte, to je manir, to je verovatno najjače što možemo da čujemo danas. Reč ima Marko Đurišić, a neka se pripremi Gorica Gajić.
Poštovana predsednice, poštovana ministarko, kolege poslanici, mislim da i ova današnja i jučerašnja diskusija govore u kakvom tonu će se odvijati dijalog između Vlade i lokalnih samouprava i zašto je ovaj predlog zakona loš. Čujemo kako postoji jedan dobar predlog koji treba da unapredi život dva okruga, ali onda čujemo kako nema para za to i onda čujemo molbu Vladi da Vlada nešto da. E, to se zove centralizacija. Kada vi uzimate pare od lokalnih samouprava, pa onda vi na centralnom nivou odlučujete koliko, šta i kako ćete davati kojoj opštini. Zato smo mi protiv ovog zakona. Vi ovim zakonom dodatno centralizujete politički i ekonomski život u Srbiji. Više para će, i to je suština ovog zakona, ostajati na centralnom nivou umesto na lokalnom nivou, suprotno najboljoj praksi i evropskim vrednostima. Govorio je moj kolega iz poslaničke grupe SDS – Narodni pokret Srbije tačno u brojevima koliko je smanjeno u poslednje četiri godine učešće lokalnih budžeta u ukupnim finansijama, a koji je nivo poželjan u Evropi. Mi idemo u suprotnom smeru od tog evropskog. Šta je bila ideja da se obezbede dodatne pare u državnom budžetu, ako ovde slušamo kako je suficit 120 milijarde? Čemu onda još ovih pet? Zašto će te pare biti potrošene? Toga ovde nema. Imamo najave da će Vlada pomoći, i vi ste to sami rekli, onim opštinama ili gradovima kojima sada bude nedostajalo sredstava da završe neke projekte, Vlada će im izaći u susret. Koji su to projekti? Koji su to kriterijumi? Hoće li ponovo da bude kriterijum da li vam je tata predsednik Republike pa će vaš grad da dobije pare iz budžeta ili ne? Jel su to kriterijumi u Srbiji koji danas važe? Šta će se raditi sa tim parama? Šta je cilj politike Vlade u Srbiji? Postavljen je ovde na najviši postulat budžet. Budžet služi za sprovođenje nekih politika, ne da postoji sam za sebe, u nekoj ravnoteži, ili ne, nego da se neke pare koje se prikupljaju od građana Srbije potroše na dobrobit građana Srbije, a ne da stoje negde i da mi pričamo koliko ih ima. To nije suština politike. Ne razumem zašto i čemu će služiti ovih pet milijardi, ako već ima 120 više? Da bude još više? Gde je tu korist za građane Srbije? Da li će možda Vlada doneti odluku da, recimo, popravi gromobrane u svim gradovima i opštinama u Republici Srbiji? To nije verovatno mnogo para, sigurno je mnogo, mnogo manje od ovih pet milijardi koliko će ovim zakonom ostati. Zašto govorim o tome? Dve mlade devojke su letos poginule od udara groma u Aleksandrovcu. Onda je bilo priče da opština nije imala 100 hiljada dinara da se to popravi. Kolika je cena ljudskog života danas u Srbiji? Da li je najvažnije koliko mi imamo u budžetu, ili kako ćemo poboljšati život građana Srbije? Ja ću vama, ministarka, danas dati jedan predlog. Ja bih mogao, da ste došli sa tim predlogom, zajedno sa ovim izmenama i dopunama Zakona, koje su dva člana, to je sve što je Vlada uspela da uradi za dva meseca, da ste došli i rekli – smanjićemo učešće poreza na zarade koji ide lokalnim samoupravama, ali ćemo smanjiti porez na zarade, da konačno krene da se smanjuje poresko opterećenje na zarade koje se isplaćuju u Srbiji, ono je danas najveće u regionu, i sigurno će vam svako reći kao problem Srbije da su poreska opterećenja na zarade prevelika i ona nisu smanjena ni za jedan jedini promil u poslednjih pet godina. Ruku na srce, nisu bila smanjivana ni ranije. Ali, hajde sada, ako ima tih 120 milijardi već u budžetu viška, a nećete da vratite ono što ste oteli penzionerima i zaposlenima u državnoj upravi, hajde, smanjite poreze na zarade za jedan procenat, to je, otprilike, koliko sam ja napravio matematiku, ovo što će sada više para ostati za centralni budžet. Pokažite da stvarno želite neke reforme. Ovo nije reformski zakon. I moram da primetim jednu stvar – vidi se da nemate iskustva u političkom životu, jer ste ovde rekli i priznali da je Vlada kršila zakon, gde ste govorili o tome da je tehnička Vlada sa nekim razgovarala i pregovarala. Znate, tehnička Vlada, po zakonu, može da radi samo neodložne poslove, tako kaže zakon, upravo zato što nema legitimitet, a pošto se nalazi u tehničkom mandatu, ne može da razgovara, pregovara i dogovara. E, vi ste priznali da je ta Vlada, tehnička, vi niste bili njen član, kršila zakon. Možda je i to razlog zašto smo mi četiri meseca čekali da se posle izbora formira Vlada – jer neko nije hteo da radi po zakonu. Hvala vam.
Izvolite, reč ima ministarka.
Još jednom da probam da kažem osnovne razloge za ovaj zakon, ali se vraćamo na debatu od juče. Znači, 2011. godine smo imali, da ponovim, potpuno neverovatno povećanje udela lokalnih samouprava u porezu na zarade, sa 40% na 80%, što nije praksa ni u jednoj zemlji. Imali smo tu odluku koja, ruku na srce, narodni poslanici su to juče rekli, to nisam ja izgovorila, koja je bila par ekselans politička. Imali smo 2008. godine povećanje penzija. Takođe politička odluka. Nije ni jedna ni druga odluka bila zasnovana na analizama i na planu šta će da se desi dobro ovoj Srbiji, njenim građanima i lokalnim samoupravama ako se ovo sve bude povećalo. To tada nije bilo važno. Sada postoji neka Vlada koja mora da menja te odluke i donosi nepopularne poteze, da bi ispravila takve odluke u korist građana Srbije, a, na kraju krajeva, u korist tih lokalnih samouprava i borila se da ne bude ta ravnoteža narušena, nažalost, u ovom trenutku, na taj način da ugrozi održivo finansiranje lokalnih samouprava i kvalitet usluga koje oni pružaju građanima. To je poenta ovoga. Dakle, ispravljanje grešaka iz prošlosti, a mislim da je i Fiskalni savet to rekao, a ne bi rekla da je Fiskalni savet neobjektivna institucija i da nije dovoljno profesionalan. Što se tiče tehničke Vlade, ja sam rekla da su se čuli komentari koji su bili u javnoj raspravi u vreme prethodne Vlade, u vreme njenog mandata – decembar 2015. godine. Čuli su se komentari i ova Vlada ih je usvojila. Što se tiče Aleksandrovca, razumem političku debatu i to da idemo na to da Vlada uzima jedan dinar od beba, a sada idemo na smrt dve devojke i sve je to deo političke debate. Ja iskreno nisam za to, ali u redu. Aleksandrovac je svakako jedna od onih opština na kojima ima puno da se radi sa njom, da svi zajedno utegnemo u tim finansijama. Aleksandrovac je recimo, lokalna samouprava koja čak 33% svog budžeta daje na plate što je preko republičkog proseka koji i sam nije dobar, tako da je moguće da Aleksandrovac posluje na bolji način i to nema nikakve veze sa ovih 2,3% razlike u budžetu. Dakle, ona Aleksandrovcu neće ni pomoći ni odmoći da uspostavi gromobrane ukoliko lokalna samouprava želi da postavi gromobrane, a prethodna Vlada je usvojila, odnosno počela da primenjuje, Vlade pre toga su usvojile, ova je počela da primenjuje metode kontrole kako se troše finansije lokalnih samouprava, a na kraju krajeva koliko ljudi zapošljavaju i koliko troši na plate, tako da ćemo nastaviti u tom smislu. Hvala vam.
Hvala vama. Povreda Poslovnika. Izvolite.
Javio sam se za povredu Poslovnika, gospođo Gojković zato što mislim da je sramota da se smrt dve devojke koristi kao argument u političkoj debati. Ako bismo tako krenuli, onda bismo mogli da prebrojavamo mrtve od udara groma u vreme kada je predsednik Republike bio Boris Tadić, pa da kažemo da je Boris Tadić kriv zato što je nekoga u Srbiji udario grom. Drugo, gospodin Marko Đurišić je povredio dostojanstvo Narodne skupštine i na taj način što je pokušao da obmane i narodne poslanike i građane Republike Srbije pozivajući se na neki zakon koji govori o nekoj tehničkoj Vladi koja nešto sme, a nešto ne sme da uradi. Evo, ja sada pozivam gospodina Marka Đurišića da kaže u kom zakonu Republike Srbije se uopšte koristi pojam tehničke Vlade? Dakle, koji je to zakon koji je Vlada Republike Srbije kao navodno tehnički prekršila? U vreme kada je stranka gospodina Đurišića vodila ovu državu mi smo imali stopu rasta 2008, 2009, 2010. godine od minus četiri. Dakle, ne da Srbija nije bila u plusu, nego smo imali negativnu stopu rasta, bili smo jedna od najgorih zemalja u Evropi. Za prvih osam meseci ove godine Vlada Republike Srbije je uspela da omogući rast BDP od 2,8%, skoro 3%...
Poslaniče, ušli ste u repliku.
Imamo rast industrijske proizvodnje, poljoprivredne proizvodnje, povećan je promet u trgovini na malo. To znači da građani postepeno iz dana u dan osećaju boljitak zbog pozitivnog rada ove Vlade.
Zahvaljujem. Smatrate da sam povredila Poslovnik?
Ne, ne.
Slažem se sa vama u prvom delu diskusije. Ako želite da se glasa mislim da sam trebala da intervenišem. Zahvaljujem. Marko Đurišić, povreda Poslovnika. Izvolite.
Hvala predsedavajuća. Pa, smatram da je povređen član 103. koji govori o povredi Poslovnika i na koji način se on koristi ovde u raspravi. Vi ste sami, doduše posle jednog minuta koliko je prethodni govornik koristio povredu Poslovnika za repliku meni na moje izlaganje, direktno me prozivajući nekoliko puta da dam odgovor reagovali, ali prekasno. O tome, i evo, da probam da odgovorim ako mi dozvolite sada ili ćete mi dati pravo na repliku?
Vrlo teško kad je u pitanju povreda Poslovnika. To znate i sami. Možete kratko da odgovorite koliko je on u jednoj minuti, pa da budem tolerantna i prema vama.
Ja ću odgovoriti. Ja sam koristio argumente u političkoj raspravi zato što se desilo nešto što se desilo u državi Srbiji zato što uopšte nije odradila svoj posao. Nije uradila ono što je trebalo.
Nemojte da upadamo u zamku ponovo. Ja sam pogrešila trebala sam da vas prekinem, ne možemo da govorimo tako o pogibijama ljudi u državi, treba da imamo određenu granicu.
Žao mi je, pa možemo da govorimo o tome ako se zbog nebrige države gube ljudski životi. To je mesto…
Dobro. Zahvaljujem. Razumeli smo moja je greška, trebala sam da vas prekinem. Moja je greška što sam dozvolila da posle povrede Poslovnika svi iskoristite vaše pravo [[Marko Đurišić, s mesta: Mogu li repliku da dobijem na izlaganje gospođe ministarke?]] Ne možete dobiti repliku, nije bilo osnova, nije bilo uvrede samo odgovor. Znači vaša poslanička grupa je potrošila šest minuta i nula šest sekundi i ne može niko drugi više da govori iz vaše poslaničke grupe. Zahvaljujem. Reč ima Gorica Gajić i neka se pripremi Miletić Mihajlović. Izvolite.
Poštovana gospođice ministar i saradnici, koleginice i kolege poslanici koliko je ovoj Vladi smanjenje budžetskog deficita i fiskalna konsolidacija imperativ, a ja bih rekla i opsesija, jer se u poslednjih par meseci govori kao o najvećem dostignuću rada ove Vlade unazad par godina, govori pre svega i ova prva tačka dnevnog reda Prvog jesenjeg zasedanja, izmena Zakona o finansiranju lokalnih samouprava. I ni manje ni više, tim zakonom ćemo uzeti, odnosno smanjiti prihode lokalnim samoupravama, više puta smo to čuli i juče i danas za 4,8% milijardi dinara i to preneti republičkom budžetu i to kroz samo dve stavke - brisanjem prihoda od poreza na nepokretnosti uz obrazloženje da će se to regulisati drugim zakonom i ono što je mnogo važnije uzimanjem, odnosno smanjenjem prihoda od poreza na zarade za gradove sa 80% na 77% za opštine sa 80% na 74% i za Beograd sa 70% na 66% . Prva rečenica ili ono prvo što su u obrazloženju dali jeste da je ovo rezultat dogovora sa MMF. Ja bih rekla da to nije vaš dogovor, jer kada se sedne za sto sa MMF, bar u situaciji u kojoj se mi sada nalazimo kao država, nema pregovora, ima uslova MMF i ispunjenja tih uslova. Mi ne sporimo da budžetski deficit treba da se drži pod kontrolom, ali molim vas na čiji teret treba da se poveća prihodna strana budžeta i ko treba da štedi da bismo smanjili rashodnu stranu? Ako pogledamo ono što je urađeno u poslednjih par godina, mi smo taj teret prebacili na zaposlene i penzionere smanjenjem plata za 10% i smanjenjem penzija, a svi znamo kolike su plate danas u javnom sektoru 40.000 - 50.000 dinara, pa vas pitam mislite li vi da smo mi danas i visoko obrazovani kadar sveli na siromašne ljude? Sada na udar i na red dolaze lokalne samouprave. Valjda je najlakše uzeti tamo gde će se najmanje buniti. I sada smo se eto dosetili da treba zakrpiti republičku kasu, državnu kasu sa gotovo celih pet milijardi dinara i to uzeti kome nego lokalnim samoupravama. I kako to obično biva, najpre se u javnosti izađe kao što je bilo i kod smanjenja plata i penzija da će se smanjiti za 20% ili 30%, da će se ovaj prihod od poreza na zarade smanjiti lokalnim samoupravama za čitavih 50%, pa se naravno svi pobune, a onda se navodno u nekim pregovorima, razgovorima to svede na ovaj procenat koji je sada u Predlogu zakona i onda su svi zadovoljni. Valjda otuda i mlaka reakcija ili gotovo nema reakcija većine gradonačelnika i predsednika opština koji čak šta više hvale potez vas kao ministra i ministra finansija što će se čitavih pet milijardi iz lokalnih samouprava preliti u republičku kasu. Da li to govori o tome da ti gradonačelnici i predstavnici lokalnih samouprava brinu o svom lokalnom budžetu i o tome kako će zakrpiti i kako će zatvoriti svoja dugovanja ili će slušati svoje centrale i naravno složiti sa svim ovim što je predloženo. Slažemo se sa tim da finansiranje lokalne samouprave treba da bude sistemski uređeno i vi ste više puta ponovili da izvori finansiranja lokalnih samouprava moraju da budu pre svega predvidivi, moraju da budu dovoljni i moraju da budu stabilni. To su principi oko kojih čelnici lokalnih samouprava mogu da se slože i da kažu – da, sada možemo da planiramo naše prihode i naš budžet za sledeću godinu. Vi znate da je ovo jesen i da se uveliko vrše pripreme za budžete za narednu godinu, a ne verujem da će biti predvidivi i ne verujem da će biti dovoljni jer će ovim odlivanjem na samom kraju godine, a već zakon će važiti od prvog januara, mnoge lokalne samouprave ostati i te kako u svojim dugovima. Ovim promenama vi pogoršavate i do sada jako loš odnos u preraspodeli javnih prihoda između Republike i drugih nivoa vlasti, od pokrajine, preko gradova do opština. Vi znate da je to sada negde oko 11-12%, sada ovim izmenama i dopunama zakona taj udeo javnih prihoda prema nižim nivoima vlasti pašće i ispod 10%. Znate kakva je praksa u zemljama EU, u mnogima je to do 30%, zahvatanje lokalnih samouprava iz ovih prihoda od zarada, a Boga mi, u skandinavskim zemljama taj procenat ide i do 47%. Vi spominjete nove zakone, nove predloge zakona koji će nadomestiti ovaj iznos prihoda koji uzimate lokalnim samoupravama, pa spominjete porez, odnosno spominjete Zakon o taksama, pa spominjete zakon o naknadama za korišćenje javnih dobara, ali to je tek nešto što ćemo sačekati. E tu je ono što je kod lokalnih samouprava kada planiraju svoje budžete, prisutna ta nepredvidivost i nestabilnost u samom finansiranju, u samom kreiranju njihovih lokalnih budžeta. Ja dolazim iz opštine Svilajnac. Opština Svilajnac nije jedna od onih loših đaka koja mnogo više para troši na plate. Mi imamo samo 10% učešća plata u budžetu, a izdaci za kapitalne investicije su nam 20%. Opština Svilajnac redovno godinama izdvaja za subvencionisanje kamata i za male privrednike i za poljoprivredne proizvođače, izdvaja znatna sredstva za socijalnu politiku, gotovo sve objekte i infrastrukturu smo popravili i uložili pa sigurno preko 500 miliona dinara, samo u prošloj godini. Sigurno ne spadamo u onog lošeg đaka koji mora da se disciplinuje na ovaj način smanjenjem prihoda od poreza na zarade. A kada smo već kod loših đaka i kod toga koliko su pojedine opštine trošile na plate u prethodnom periodu kada su imale ovaj prihod, ja ću vam samo navesti malu opštinu Rekovac. Oni su posle dolaska SNS na vlast, znači od maja meseca, zaposlili 15 novih radnika na gotovo nepostojeća radna mesta. Ja vas molim da to proverite. Nisu ispoštovali Zakon o zabrani zapošljavanja u javnom sektoru, pa imaju i zamenike zamenika, pa imaju lekara ginekologa koji je sada savetnik veterinarske službe. Znači, nisu sve opštine ispoštovale i nisu kažnjene. Hvala lepo.
Vreme ste potrošili. Zahvaljujem. Znači, vaša poslanička grupa je potrošila vreme. Reč ima ministarka Ana Brnabić.
Hvala vam. U redu je, meni ne smeta da ponavljamo ono što je bilo juče i ja mogu da odlučim možda da se uzdržim od ove debate, zato što se ponavljamo, ali nekako stvarno želim da probam da uvek odgovorim narodnim poslanicima kada mislim da se ne razumemo. Kada kažete - ko treba da štedi? Svi treba da štede, svi treba da štede i svi i štede. Dakle, svi moramo da štedimo, u takvoj situaciji se zemlja nalazila, takvu je ova Vlada, odnosno prethodna zatekla i svi treba da štede. Što se tiče državne uprave, državna uprava se od 2015. do danas smanjila za nekih 20 hiljada ljudi. Nije istina da Republika uzima od lokala i da ne radi ništa. Dakle, Republika je krenula od sebe, odnosno, da podsetim, jeste, neke lokalne samouprave su čak krenule u profesionalizaciju pre centralnog nivoa, ali svi treba da štede i to je odgovor na vaše pitanje i to donosi i ovaj zakon. Što se tičeuzimanja penzija i sada uzimanja lokalnim samoupravama, opet se vraćam na dijalog pre pet minuta. Dakle, ako ste u jednom trenutku kao država, neracionalno podigli plate, kada je i po svim ekonomskim analitičarima, objektivnim, rečeno - tada je krenuo sunovrat, vi sada morate da radite neke korektivne mere ako ste odgovorna Vlada, a ova Vlada je odgovorna. Znači, pričamo o penzijama, koje su potpuno neracionalno podignute zbog političkih poena, koje sada neko treba da dovede u balans i to je urađeno i penzioneri su i dalje podržali ovu Vladu na izborima. Tako da, kad ko treba da štedi, ti ljudi koji su trebali da štede su znali zašto štede. Što se tiče zakona od 2011. i vi sada ovako zdušno govorite o decentralizaciji i o tome kako mi sada ne trebamo, vi ste glasali protiv tog zakona, u 2011. godini, tog zakona koji je tražio da se sa 40% poreza na zarade podigne na 80%. Dakle, glasali ste protiv tog zakona. Sada kažete - ne ovaj zakon je. Šta ste hteli, na 90% da povećamo? Ali, dobro. Sada kažemo - okej, sada ovaj zakon koji uspostavlja tu ravnotežu, koju ste valjda želeli tada kada niste glasali za taj zakon, vi sada glasate i protiv ovog zakona. Dakle, u redu, ali smo da se razumemo da se sada uspostavlja ravnoteža i da se ide na poteze koji su teški, ali nemojmo da kritikujemo poteze koji su teški, ali su konačno ozbiljni. Da li gradonačelnici brinu o svojim građanima koji su podržali donošenje ovog zakona? Mislim da apsolutno brinu i o građanima i o državi kao takvoj, isto tako što su brinuli penzioneri. Dakle, brinu, i to što podržavaju ovakav Predlog zakona i to što su zdušno učestvovali u javnoj raspravi i davali svoje komentare, jako, jako, konstruktivne, potkrepljene brojevima, koji su onda usvojeni, govore o ozbiljnom stavu gradonačelnika i predsednika opština i tome da oni brinu o svojim građanima i o svojoj državi. Hvala vam.
Koleginice Gajić, po kom osnovu želite reč? (Gorica Gajić, s mesta: Replika.) Pa, po kom osnovu? (Gorica Gajić, s mesta: Pogrešno sam protumačena, meni se obraćala.) Pa šta ako se obraćala? Reč ima Aleksandar Martinović, pravo na repliku.
Dame i gospodo narodni poslanici, reagujem zato što je izrečena neistina na račun SNS, vezano za opštinu Rekovac. Ja, ako se ne varam, gospođoGajić, ta vaša izjava za Rekovac je tačna koliko je i tačna vaša izjava koju ste izneli u predizbornoj kampanji, ako se ne varam početkom aprila ove godine, da je lokalna vlast SNS u Svilajncu pozvala Ministarstvo odbrane da se dogovore o tome da se migranti smeste u kasarnu u Svilajncu, da li je tako, pa vas je Ministarstvo odbrane demantovalo i reklo, tj. ministar odbrane Zoran Đorđević je izjavio da se u naredne četiri godine apsolutno ne planira smeštaj bilo kakvih azilanata i migranata u kasarni u Svilajncu. Dakle, to što ste rekli za Svilajnac i za smeštaj azilanata u Svilajncu je podjednako tačno kao i ovo što ste rekli za Rekovac. Gospođa ministarka vam je lepo objasnila. Pa, vi ste 2011. godine bili protiv toga da opštine dobijaju 80% od poreza na zarade, a sad ovde kukate nad sudbinom opština zato što neće biti 80% nego 76%. Na kraju krajeva, što se vi iz DSS toliko brinete za opštine u Srbiji? Pa koju vi to opštinu vodite? Gde su to građani Srbije rekli – e, super, daj da ovi iz DSS vode našu opštinu? Da vodite vi opštine, vi koji ste odgovorni za najmanje 24 kriminalne i pljačkaške privatizacije u Srbiji, vi zbog kojih sve ovo moramo da radimo, sve te nepopularne mere, smanjivanje plata, penzija itd? Vi ste našli da namdržite lekcije o tome kako treba da se brinemo o lokalnim samoupravama? Gospođo Gajić, izbori su završeni, građani su rekli svoje.
Zahvaljujem. Pravo na repliku zbog spominjanja političke stranke, narodni poslanik Milan Lapčević.
Poštovani gospodine Martinoviću, mi smo 2011. godine bili protiv usvajanja ovakvog koncepta zakona i govorili da će ovo napraviti ogromnu rupu u budžetu i dovesti do još većeg deficita, kao što smo i 2008. godine odbili nerezonsko povećanje, nenormalno povećanje penzija, jer smo i tada govorili da će i to dovesti do urušavanja budžeta i do ogromnog zaduživanja zemlje. Vi ste, gospođo ministar, tada ispred NALED-a nas ubeđivali da će ovo povećanje uzimanja od poreza na zarade sa 40% na 80% prema lokalnim samoupravama upravo doneti dobrobit lokalnim samoupravama. Kako nas sada u drugoj ulozi ubeđujete da nije dobro? Ko je tu dosledan, a ko ne? Gospodine Martinoviću, vi ste preuzeli vođenje skoro svih opština u Srbiji i skoro sve opštine u Srbiji danas su ili u blokadi ili nemaju svoja sredstva za razvoj. Zbog toga nam je itekako važno da znamo gde će otići sredstva. Otimanjem sredstava lokalnim samoupravama vi ste njih sveli na slepe poslušnike, imaju samo jednu jedinu ulogu, da aplaudiraju i da prave od vašeg predsednika velikog vođu, koji je najuspešniji i najbolji premijer u istoriji.
Kolega Lapčeviću, spomenete li još jednom velikog vođu, rizikujete da dobijete opomenu. Političke stranke postoje, političke stranke imaju predsednike, a ne vođe. Neke druge su nazivali velikim vođama, pa vas molim da uvažavate da je sadašnji premijer predsednik jedne političke stranke. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, pravo na repliku.
Gospodine Lapčeviću, mi iz SNS makar imamo kome da aplaudiramo zato što imamo predsednika. Kod vas se ne zna ni ko je predsednik stranke, ni ko je predsednik poslaničke grupe. Što se tiče dugova, nema opštine u Srbiji u kojoj je SNS na vlasti a da je SNS odgovorna za to što je opština u finansijskom problemu. Sve opštine u kojima postoje finansijski problemi su opštine u kojima su finansijski problemi nastali u periodu kada su te lokalne samouprave vođene od strane stranaka bivšeg režima, pre svega DS i DSS. Dug Smederevske Palanke, evo tu je gospodin Kena, dug Smederevske Palanke iznosi 18 miliona evra. Zamislite koji genije treba da budete da u jednoj maloj opštini kao što je Smederevska Palanka napravite dug od 18 miliona evra. Dug Kosjerića, kada je SNS preuzela vlast, bio je 150 miliona dinara. Navodim vam samo neke primere. Dug Inđije, genijalne, najbolje opštine u Evropi, najuspešnije, je preko 1,5 milijarde dinara. Dakle, navodim vam samo tri opštine. Pitajte gospodina Stevanovića koliki je dug ostavio u Kragujevcu, a o tome će nešto više da kaže moj kolega Kovačević, narodni poslanik iz Kragujevca. Pitajte bilo kog građanina Srbije - ko je napravio ove dugove, da li neki predsednik opštine ili gradonačelnik iz DS i DSS ili iz SNS, kao što vi kažete?
Vreme, gospodine Martinoviću.
To su nasleđeni dugovi. Ovo su dugovi iz 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2010. godine itd, kada su se pravili domovi za decu ometenu u razvoju, pa doma nigde, kada su se pravili bazeni, pa bazena nigde, kada su se pravili putevi …
Zahvaljujem, gospodine Martinoviću. Reč ima ministar Ana Brnabić.
Što se tiče zakona iz 2011. godine i mog podržavanja tog zakona u okviru NALED, ja 2011. godine apsolutno nisam imala nikakvu funkciju u NALED i nisam bila ni u jednom odboru, niti sam radila u NALED, tako da ne znam šta da vam kažem na to. Tu ste pogrešno informisani. Što se tiče stava NALED, njega znam, a stav NALED je bio da je Zakon o finansiranju lokalnih samouprava iz 2006. godine bio apsolutno najbolji zakon, sa 40% poreza na zarade. Stav NALED zato što predstavlja lokalne samouprave i privredu i po tome je NALED sličnog stava kao i ova Vlada je da nikada ne treba ići u radikalne mere, ni one koje su za privredu i lokalne samouprave, ni one koje su protiv privrede i lokalne samouprave, odnosno na njihovu štetu. Ova mera u koju idete sa 80 na 74, odnosno 77 je potpuno u skladu sa tim, sa politikom da u Srbiji bude konačno predvidivo poslovanje i za rad lokalnih samouprava i za život građana i za rad privrede. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Gorica Gajić, po Poslovniku.
Hvala, gospodine predsedavajući. Reklamiram povredu Poslovnika, član 107. Govornik na sednici Narodne skupštine dužan je da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Stav 2. – na sednici Narodne skupštine nije dozvoljeno neposredno obraćanje narodnog poslanika drugom narodnom poslaniku. Gospodin Martinović se meni lično obraćao. Da vam kažem, mi ovaj zakon ne možemo da podržimo zato što je to ad hok rešenje. Ako ste hteli sistemski i celovito da rešite Zakon o finansiranju lokalne samouprave, dajte donesite set zakona koji će ovo regulisati. Nemojte da dovodite u situaciju pojedine … [[Isključen mikrofon.]]
Koleginice Gajić, imali ste raspravu u načelu, prijavili ste se. (Gorica Gajić, s mesta: … a imala sam prilike da nam nisu data sredstva, jer nismo činili vlast u Svilajncu.) Neka služba oduzme dva minuta od vremena poslaničke grupe DSS. (Goran Ćirić, s mesta: Replika.) Čekajte, dogovorite se, iz iste ste poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić, pravo na repliku.
Pomenuta je DS u kontekstu novog Zakona o finansiranju lokalnih samouprava i odnos DS prema lokalnoj samoupravi. Verovatno i gospođa ministarka dobro pamti neke stvari, neko vreme kada su gradonačelnici i predsednici opština iz DS ulagali napore za podizanje kapaciteta svojih gradova i svojih opština. Od 1996. godine i pobedama u velikom broju gradova, u borbi protiv zakona koje je 1995. godine donesen, potpisom tadašnjeg potpredsednika Vlade, kada je imovina gradova i opština prenešena na upravljanje Republici Srbiji. Sami znate da ste, danas je 5. oktobar, baštinili neke vrednosti 5. oktobra i borbe građana Srbije da odbrane rezultate 24. septembra 2000. godine. Nastavljate tu politiku, a sa druge strane napadate ovaj datum. Mislim da je važno reći i to da od 2000. godine rastu prihodi lokalnih samouprava, i to samo zahvaljujući toj borbi gradonačelnika koji su često bili u sukobu sa svojim predsednicima vlada, upravo boreći se za nove prihode, nove nadležnosti i veće učešće građana u donošenju odluka, jer tamo se odvija realni život. Imamo dokaze. Godine 2012. 80% ukupno ubranih sredstava ide u centralni budžet, 20% ide lokalnim samoupravama ili tačnije 18%. Godine 2015. smanjen je taj trend i ide nezadrživo na dole, došli smo do 11% za lokalne samouprave nasuprot nekih 90% za centralni budžet. To je odgovor vama u ovoj težnji i često argumentovanju koje čujemo u ovoj raspravi, a to je da se ovim zakonom samo uravnotežava odnos prihoda centralne i lokalne vlasti. Ovim tempom, za tri godine, sa 20% na 10%, očigledno da trend pokazuje da ćemo negde doći, matematički gledano, na nulu. Tamo se odvija život i jedini način finansiranja i zadržavanja života na nivou čitave Srbije jeste poštovanje i u finansijskom i u svakom drugom smislu ljudi koji žive u malim gradovima, opštinama u čitavoj Srbiji.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, replika. (Radoslav Milojičić, s mesta: Replika, pomenut sam malo pre.) Izvolite.
Gospodine Martinoviću, molim vas da mi odgovorite koja od vaše dve izjave je tačna? Ova od 20. decembra 2014. godine kada kažete da niste kukavica pa da pređete u SNS ili ova od 5. juna kada kažete … [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. (Radoslav Milojičić, s mesta: …i da im je cilj da rascepaju Srbiju… Što se tiče onoga što ste rekli za lokalnu samoupravu, opštinsko rukovodstvo na čijem sam čelu radio… Mi nismo uzeli ni jedan dinar kredita, a sada za šest meseci koliko je SNS na vlasti građani Smederevske Palanke imaju vodu samo četiri sata dnevno.) U skladu sa članom 112. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, određujem pauzu u trajanju od 10 minuta. [[Posle pauze]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa daljim radom po prijavama za reč narodnih poslanika. Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović. Samo elektronski zatražite reč. Gospodine Stevanoviću, 112. član kaže ovako – ako predsednik Narodne skupštine redovnim merama ne može da održi sednici odrediće pauzu dok se ne uspostavi red. Redovne mere su: opomena, oduzimanje reči i udaljavanje sa sednice. Ja sam odredio pauzu da se malo strasti smire i da nastavimo sa normalnim radom. Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovana ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku mog izlaganja želim da kažem da će naša poslanička grupa kao što je već rečeno od strane našeg predstavnika juče glasati za ovaj zakon i mi podržavamo donošenje ovog zakona, Zakona o izmenama o finansiranju lokalne samouprave. Naravno pravo je i uvek može da se nađu argumenti da budemo za ili protiv, uostalom to je u sferi politike i sasvim je razumljivo i ne treba se oko toga uzbuđivati. Mislim da, kada razgovaramo o ovome možda i suviše fokusirano uskompolju ovo pitanje i previđamo strašno velike razlike u razvijenosti pojedinih sredina, što je veoma značajno za budućnost Srbije i da to mora da se prevaziđe u određenom trenutku, a da bi to prevazišli moraju se i ovakve mere učiniti kao što su i ove izmene zakona. Naravno, ovo je samo delić onoga što može da doprinese ovom krupnom pitanju, ali naravno postoje i druga mestai drugi zakoni i druge odluke koje treba doneti u tom pravcu. Dalje, mi donošenjem ovakvih zakona treba da omogućimo državi, odnosno centralne vlasti izgrađivanje određenih instrumenata za preduzimanje strateških mera u cilju ujednačavanja razvoja pojedinih delova u Srbiji, pojedinih područja. Konačno, centralna vlast iako preuzima određene nadležnosti, odnosno preuzima deo sredstava kroz ubiranje poreza, pa sigurno da ta centralna vlast će isto to ulagati u Srbiju i u pojedine delove Srbije neće ta sredstva ulagati negde na Marsu ili negde ne znam gde, na štetu naše Srbije. Finansiranje čitave lepeze izvornih i poverenih poslova lokalne samouprave uvek je značajno za lokalne samouprave posebno za nas iz manjih nerazvijenih sredina u kojima sredstva na prihodnoj strani su uvek mala i nedovoljna. U takvim sredinama nema mnogo zaposlenih pa samim tim nema ni mnogo prihoda od poreza na zarade kao jednog od izvora koje lokalna samouprava s jedne strane prihoduje, dobija, sa druge strane to isto čini i centralna vlast. Zato uloga države u preraspodeli fiskalnih prihoda, ne samo poreza na zarade, je veoma, veoma važna. Kada je reč o Zakonu o finansiranju lokalne samouprave, 2006. godine je donet ovaj zakon, koji je u primeni od 2007. godine. Raspodela ubranog poreza na zarade bila je 40% u korist lokalne samouprave, a 60% u korist centralne vlasti. U tom vremenu do 2011. godine, u vremenu velikih lutanja i eksperimentisanja u sferi ekonomske politike, činilo se da je bilo potrebno pronaći nov odnos u preraspodeli ubranog poreza na zarade, a takođe pod geslom preko potrebne decentralizacije, 2011. godine, izvršena je nova izmena u Zakonu o finansiranju lokalne samouprave i to tako što se procenat koji pripada lokalnoj samoupravi udvostručio sa 40% na 80%, u korist države je ostalo 20%. Dakle, ova izmena koja se pravdala prekom potrebom decentralizacije je trebala da dovede do realizacije novih razvojnih projekata, ali pod punom odgovornošću lokalnih samouprava, nažalost to se nije dogodilo u punom kapacitetu. Mislim da se u velikoj meri u ovom pogledu tapkalo u mestu. Sa druge strane, ovakvom raspodelom poreza na zarade, efekat je bio 40 milijardi deficita u republičkom budžetu. Ovim aktuelnim izmenama o kojima danas razgovaramo imamo novu preraspodelu sredstava od poreza na zarade. U nominalnom iznosu ići će 4,8 milijardi sa lokalnog na republički nivo, što je samo deo onoga što nedostaje itd. Rečeno je da će opštine dobijati umesto 80%, 74%, gradovi sa 80%, 77%, a Grad Beograd sa 70% na 66%. Izmene su ipak male. Međutim, ovo predstavlja korekciju procenta preraspodele sredstava od poreza na zarade i to je mera fiskalne konsolidacije u cilju smanjena ukupnog fiskalnog deficita i očuvanja makroekonomske stabilnosti, što je veoma značajno i to je, rekao bih i ključna reč u pogledu onoga što treba da se dogodi u buduće. To će učiniti da će država biti u mogućnosti da preduzme neke kompezacione mere u većem obimu u cilju podsticanja razvojnih projekat. Reč je o namenskim transferima ili o subvencijama, a ta sredstva mogu biti veća i značajnija od onih sredstava koja se dobijaju, na primer, ubiranjem poreza od zarade na lokalnom nivou. Dakle, tu je ključ, umesto da sitničarimo i da gledamo to što možemo da uberemo po osnovu poreza na zarade, a često u lokalnim samoupravama imamo mali broj zaposlenih, prema tome taj efekat nije značajan, mi bijemo i lomimo koplja oko tog procenta, oko tog iznosa, a zapravo previđamo da država treba da dobije jedan instrument kojim će kompezacionim merama učiniti da te lokalne samouprave često dobiju veći iznos sredstava od onoga koji bi one ubrale porezom recimo, na zarade itd. Lično mislim da će u sledećem koraku, kada bude došlo do novih izmenama Zakona o finansiranju lokalne samouprave ili bude donet nov zakon, ne znam u potpunosti, da će taj procenat biti veći u korist države u odnosu na lokalnu samoupravu, ali i to će imati svoje opravdanje u strateškom smislu. Dakle, mi iz tih razloga vidimo da je veoma dobro da podržimo ovaj zakon, i to će biti šansa i da konačno onu priču o ravnomernom regionalnom razvoju nekako pokrenemo. Mi smo uvek ostali narečima i to je bilo mrtvo slovo na papiru, a mi danas imamo drastično velike razlike u razvijenosti pojedinih područja u Srbiji, tako da je to ujedno i ključ za ulaganje u nerazvijene delove Srbije. Pre neki dan kada je premijer zajedno sa još nekim ministrima bio u Homolju, sa zadovoljstvom mogu da konstatujem, a bio sam i prisutan, da su oni dobili sistem za vodosnabdevanje za četiri naselja, a oni to nikada ne bi mogli da urade iz onih sredstava koja imaju u svom lokalnom budžetu. Takođe je tada dogovoreno i jasno je rečeno da će to područje dobiti 25 kilometara novog asfalta širine šest metara, što je naravno ogromna suma od šest sedam miliona evra itd. Jedno takvo nerazvijeno područje ne bi moglo da to dobije ako bi ostalo samo na onome što je borba za dobijanje nekog većeg procenta po osnovu ubiranja nekog poreza, pa i na zarade. Taj procenat bi mogli možda da uvećamo i na 200 i na 300% a on pet ne bi imao nekog efekta. Mi moramo svi zajedno učiniti i naterati rukovodstva lokalnih samouprava da sveobuhvatnije uključe sve moguće resurse i mogućnosti za veći prihode u njihove budžete. Poraditi na većoj racionalnosti i raspodeli u trošenju budžetskih sredstava i najvažnije da lokalne samouprave moraju mnogo revnosnije i ambicioznije raditi na pripremi i realizaciji novih razvojnih projekata. Prevaziđen je obrazac funkcionisanja jedne lokalne samouprave tako što će se preko veze ili preko nekog ministra ili neke značajne ličnosti iskukati neka dodatna sredstva ili da se čeka transfer ili neki novac iz budžetske rezerve, ili boriti se, kažem, za neki veći procenat, ma koliki on bio ne može da bude dovoljan za te nerazvijene opštine, pogotovo što je tamo za sada status kvo i malo zaposlenih. Mi moramo kroz ravnomerniji regionalni razvoj i kroz smišljenu politiku ulaganja u nerazvijena područja učiniti ta područja privredno moćnim, uvećati broj zaposlenih i na takav način dostići jedan boljitak. U krajnjoj liniji sve ovo što je naša borba i put ka EU je besmislena ako mi ostanemo na nivou ovakve raslojenosti i privrednom razvoju kakva je danas. Zato ova Vlada zaslužuje punu podršku na čelu sa premijerom u tom pogledu da se vodi jedna strateška bitka ka tome da Srbija bude sposobnija, da ona bude moćnija, ali ne samo u Beogradu ili u nekim veći centrima, nego u svim delovima Srbije. Na kraju još jednom da kažem da svakako ćemo podržati ovaj zakon, jer smatramo da on gleda unapred ka boljoj budućnosti Srbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Vesović.
Hvala gospodine predsedavajući. Uvažena gospođo ministarka, kolege narodni poslanici, nije ovo razumeti lako. Premijer kaže da nam je budžet nikad stabilniji u zadnjih nekoliko godina, da plate i penzije samo što nisu od 1 iduće godine porasle, da smo po rastu u BDP na trećem ili četvrtom mestu u Evropi. Čuo sam juče kolege iz SNS koji kažu da je u periodu od meseca januara do meseca septembra ostvaren suficit 27miliona i ja taman pomislim, dobro je. Ali, onda odjednom gospođa ministarka kaže da treba još 4,8 milijardi dinara iz lokalnih samouprava prebaciti ka Republici, jer dozvolite citiram vas – užasno je to važno uraditi zbog MMF-a. Onda reče da smo bili država sa posebnim potrebama, a na sreću sada nam više te potrebe nisu posebne. Dozvolićete da malo unesem i vedrine, jer malopre beše nervozna atmosfera, mene ovo nedvosmisleno podsetilo na onaj film – „Jel jesi muzičar? Nisam. Nisi? Jesam. Ne, ne nisam. Samo da donesem tetki lekove.“ Da li je taj lek to što ćemo u zakonu koji postoji da promenimo samo jedan član ili je lek u tome što ćemo da udovoljimo većim ili manjim zahtevima MMF? Problemi u javnim finansijama lokalnih samouprava su različiti. Neshvatljivo visoki rashodi koji se odnose na zaposlene čiji republički prosek, i malopre reče gospođa ministarka, preko 23%, a u nekim opštinama i gradovima ide i preko 30%, pa čak i preko 40%. Zašto je to tako? Verovatno veliki broj radnika. Zašto veliki broj radnika? Jer nikada i u zadnjih 10 godina i u više od zadnjih 10 godina, i kada su na vlasti bili sadašnji i kada su bili prošli nije ispunjeno ono što je pričano, a što se zvalo stop partokratskom zapošljavanju. U lokalnim samoupravama mnoga lokalna javna komunalna preduzeća čiji su osnivači gradovi i opštine posluju sa gubicima. Nekoliko razloga – ogroman broj radnika, nemogućnost naroda da plati obaveze koje mu dospevaju jer su smanjene plate i penzije i veliki dugovi prema dobavljačima iz Republike. Onda to u gradskim budžetima se reguliše na taj način što se smanjuju infrastrukturalna ulaganja pa dolazimo u situaciju da npr. Zrenjanin ili Požarevac još nemaju zdravu i normalnu pijaću vodu, ne znam da li znate to, gospođo ministarka. Onda dolazimo da je samo 60% domaćinstava u Srbiji priključeno na kanalizaciju, a prosek u Evropi je 80%. Onda dolazimo na to da udeo u prečišćavanju otpadnih voda u našoj zemlji Srbiji je 10 do 15%, a u Evropi mnogo veći i onda odjednom opet me zbunjujete sa pričom o dobrim i lošim đacima, kada pod kraj 2015. godine iz budžetskih rezervi 1,1 milijarda dinara se upućuje pojedinim lokalnim samoupravama uz obrazloženje da smanjen obim prihoda pojedinih jedinica lokalne samouprave to zahteva. Tada dobije Kragujevac 185 miliona, Loznica 80, Leskovac 150, Vrnjačka Banja 70.Da li su to bili dobri đaci jer su dobili novac ili su bili loši đaci što su došli u situaciju da novac nemaju pa ste im vi to uputili – meni nije jasno. Jasno mi je samo da je tada Kraljevo, a ja sam narodni poslanik iz grada Kraljeva, nisam narodni poslanik pozicije, nego narodni poslanik opozicije, Kraljeva je tada dobilo ništa. Onda ste vi sada prevazišli sami sebe, tada ste nam dali ništa, a sada će da nam uzmete. Koliko ćete nam uzeti? Koliko sam ja računao između, 41 i 45 miliona dinara. Onda mi kažete malopre da su se gradonačelnici i predsednici opština trudili na sastanku i brinuli za svoje gradove, a oni ovih dana daju izjave kako su, zaboga, zadovoljni što su samo uzete tolike pare, a ne veće. Recite mi molim vas, koji domaćin, a gradonačelnik je, po mojoj percepciji, domaćin kuće, domaćin opštine, domaćin grada, koji domaćin može da bude srećan ako mu se iz kuće uzima? Da li je to pravi domaćin ili je domaćin koji gleda da svoju stolicu prvog među jednakima, na neki način, sačuva? Šta konkretno znači 41 milion za Kraljevo? To znači da u budžetu grada Kraljeva, prvorođeno dete i vantelesna oplodnja imaju izdvojena sredstva u visini od 9,5 miliona. Da ih možda nećemo izgubiti? To znači da osam miliona, koje je bilo namenjeno za razvoj seoskog turizma koji jeste potencijal grada Kraljeva, je u rebalansu budžeta, odnosno korekciji koja je bila pre dva dana u Skupštini grada Kraljeva, gde obavljam funkciju i odbornika Skupštine ispred Pokreta „Dveri“, skinuto osam miliona. To možda znači da će od 90 miliona za poljoprivredu 45 biti skinuto. Ne sumnjam da ste vi dobronamerni i čuo sam vaše obećanje da ćete posetiti i grad Kraljevo. Molim vas, gospođo ministarka, kada budete došli u grad Kraljevo pozovite i mene i ostale poslanike koji nisu poslanici pozicije da sve ovo ponovim pred vlastima grada i da probamo da nađemo neko rešenje. Hvala vam na slušanju.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marjana Maraš. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, pred nama su danas izmene Zakona o finansiranju lokalne samouprave i, kao što smo mogli da čujemo, u pitanju, napravljen je jedan kompromis između onoga što su bili zahtevi MMF, kao deo aranžmana koji ima Vlada Republike Srbije i onoga što su bili zahtevi lokalnih samouprava i ovaj Predlog zakona je mnogo povoljniji od onoga koji je bio u Nacrtu zakona, koji je predviđao da porezi od zarada lokalnim samoupravama budu smanjeni na 50%, a da se onaj ostatak nadoknadi povećanjem poreza na imovinu. Svakako je ovo bolje zakonsko rešenje, dovodi do uravnotežavanja vertikalnog, ali se nadam, onako kako ste najavili, da ćete uraditi ono horizontalno kada su u pitanju transferi koji nisu objektivni, nisu transparentni i da će oni sigurno to u budućnosti biti i da će biti svakako i predvidivi. Lokalnoj samoupravi iz koje ja dolazim, opština Vrbas, umanjenje će biti oko 30 miliona dinara, ali ono što danas želim da iznesem i da se pridružim podršci predsedniku opštine Milanu Glušcu, koji je nedavno uputio molbu ministra finansija sa zahtevom da se preispitaju i ponovo urade analize parametara koji utvrđuju razvijenost opštine. Opština Vrbas je u prvoj grupi razvijenih opština, među 20 opština, mada je privredni ambijent u opštini u poslednjih 15 godina, a naročito u poslednjih pet godina mnogo drugačiji. Želim da istaknem da smo mi, kao lokalna samouprava aplicira za sve projekte, i one koji su raspisani od strane AP Vojvodina, Vlade Republike Srbije i EU, ali nailazimo na jedan problem. S obzirom da smo u grupi ovih razvijenih opština, naše sufinansiranje u projektima mora da bude između 30 i 80%, pa mi nekada ne možemo ni da učestvujemo na nekim konkursima kada su u pitanju kapitalne investicije. Želim da vam iznesem takođe neke podatke koji idu u prilog ovom zahtevu koji je upućen od strane predsednika opštine, a to je da je broj zaposlenih u konstantnom padu, da je 2008. godine u opštini Vrbas bilo zaposleno 14.559 lica, što je činilo 52% radno aktivnog stanovništva.
Molim vas, privodite kraju.
Zahvaljujem. Moje kolege poslanici su potrošili vreme, ali vrlo brzo ću da to privedem kraju. Godine 2015. to iznosi 9.230, a da je to ukupno smanjenje od 5.329, a ako uzmemo podatke iz 2000. godine, to je onda više od 8.000. Što se tiče neto zarade u opštini Vrbas, ona je za 20% manja nego što je to slučaj u Južnobačkoj oblasti, 12,67% u odnosu na AP Vojvodinu, a 15,11% u odnosu na republički prosek. Takođe, na ima PDV iz opštine Vrbas se godišnje slije u republički budžet oko 600 miliona dinara, a kroz transferna sredstva se vraća oko 157 miliona dinara. Zamolila bih vas da sa ministrom finansija razmotrite ovaj zahtev koji je upućen iz opštine, da se preispitaju ovi parametri kada je u pitanju analiza razvijenosti, a mi spadamo po ovim sadašnjim među 20 najrazvijenijih opština.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić. Izvolite.
Poštovani, razgovaramo o zakonu koji ima samo jedan član ili dva, ali jedan suštinski. Čini mi se da je bilo primedbi sa vaše strane da i suviše politizujemo sve ovo. I te kako je ovo političko pitanje, ali mislim da je ne samo političko, nego i ekonomsko, ali i životno pitanje, što je najvažnije za naše građane, za sve ljude koji žive u Srbiji. Zbog čega političko? Mislim da je činjenica, i svi smo toga svesni, da od 2012. godine intenzivno ova Skupština donosi zakone koji prelivaju sredstva iz lokalnog u centralni nivo. Toga su svesni mnogi gradonačelnici i predsednici opština, i koji sede u ovoj sali i koji nas verovatno slušaju, njima je to jasno i to neću dokazivati sada brojkama, o tome smo govorili. Sa nekih 18,8% koje su pripadale lokalnom nivou 2012. godine došli smo do 11,8%. Dakle, to je činjenica. Zbog čega je važno političko pitanje? Upravo zbog toga što jasna fiskalna centralizacija, više para na centralnom nivou, znači slabljenje fiskalno lokalnog nivoa, što u političkom smislu znači jačanje centralnog nivoa i gubljenje političke moći na lokalnom nivou, potpuno jasno. Šta to dalje znači? To znači sve manje prostora za učešće naših građana u donošenju odluka, kreiranju svojih strategija i rešavanju svojih životnih pitanja, najdirektnije vezana za mesta u kojima žive. Zbog toga moramo da razgovaramo o političkom aspektu ovog zakona, samo jednog člana, samo 4,6 milijardi, kako vi kažete, nije bilo osam, nego je samo 4,6, to je jedan aspekt. Drugi je ekonomski. Pa, i samo tih 4,6 se preliva, rekli ste najviše na Beograd, dve milijarde, ali znamo da je recimo u 2014. godini, voleo bih da mi odgovorite na to, GSP Beograd dobio transfer od dve milijarde radi pokrivanja svojih gubitaka. Znate šta znači tih dve milijarde za sve lokalne uprave u čitavoj Srbiji i stanja njihovih javnih komunalnih sistema, a svesni ste u kakvom su stanju komunalni sistemi na nivou gradova i opština, šta bi te dve milijarde značile za sve ostale gradove i opštine? Koliko gubi Niš? Oko 160 miliona, ovim zakonom. Koliko gubi Kragujevac? Više od 100 miliona. Koliko Novi Sad i koliko mnogo manji gradovi u Srbiji? To je taj drugi, ekonomski aspekt. Treći i najvažniji aspekt, to je život. Šta sve to znači za živote ljudi koji žive u ovim gradovima? Jasno je nama, mi želimo odličan gradski prevoz u Beogradu, ali je neodgovorno pokrivati to iz centralnog budžeta, ako neko poziva zarad političkih poena u predizbornoj kampanji da se ne plaćaju karte u gradskom javnom prevozu, a onda se leče efekti takvih poziva, neodgovornih političkih poziva da se saniraju gubici jednog javnog preduzeća na nivou grada. Mi imamo stanja u javnim komunalnim sistemima u čitavoj Srbiji u kojima se ne isplaćuju zarade radnika po sedam meseci. I sami to znate, kašnjenje plata. Pa, onda imamo problem da ljudi ne rade dovoljno efikasno u javnoj čistoći. Šta to dalje znači? Znači da se naše ulice i naša dvorišta zatrpavaju đubretom, jer se nedovoljno efikasno i frekventno iznose. Šta to dalje znači? Posledica po zdravlje svih nas, naše dece i nas samih koji živimo u tim lokalnim samoupravama u kojima moramo da rešavamo te probleme. Sa druge strane, mi ovde dižemo ruku i glasamo za zakone koji će nam umanjiti mogućnosti da rešimo taj problem. Šta sa školama? Šta sa ostalim delovima sistema, tamo gde se realno odvija život? Dakle, to su ključna pitanja. Još jednom ponavljam, mislim da je vrlo važno da svi zajedno razmislimo o tome, dižući ruku, dajući podršku ovakvom zakonu. I ne samo ovom, jer je ovo samo jedan od mnogih od 2012. godine do danas. U stvari, gasimo mogućnosti uticaja političkog i životnog za ljude koji žive na lokalnom nivou.
Reč ima ministar Ana Brnabić. Izvolite.
Hvala vam puno. Prvo, kada narodni poslanik govori, a posebno onaj za koga mislim da je bio odličan lider lokalne samouprave i fantastičan gradonačelnik, slušam pažljivo zato što mislim da zna šta govori i da mogu da naučim i svaki put naučim. Ono što mislim sa druge strane, što mi je neverovatno, ali dobro, i to je stvar valjda političkog života, samo da kažem, ne mislim da ovaj predlog zakon nije politički važan, mislim da je on, naravno, važan i da 4,8 milijardi nije mala stavka. Što se Beograda tiče, nisam informisana o subvencijama, verujem vam da je bilo, ako imate te informacije, ali sam isto tako rekla za Beograd da je moguće da na kraju dođete u situaciju kojoj vam trebaju subvencije od republičkog nivoa, ako skoro 40% javnih nabavki vodite i zatvarate kroz direktan pregovarački postupak. To je nedopustivo. I kada tako vodite, a tako je vođeno do 2013. godine, onda je moguće da vam trebaju subvencije iza toga za neke stvari. Grad Beograd sam juče istakla kao jedan primer dobre prakse, a to je da je centralizovana služba javnih nabavki i da je zahvaljujući centralizovanoj službi javnih nabavki za protekle dve godine ostvarena u gradu Beogradu ukupna ušteda od 1,2 milijardi dinara. U pravu ste da imamo problem i sa javnim preduzećima i puno problema na koje, kažem, narodni poslanici koji su u parlamentu, a koji su dobro vodili lokalne samouprave i znaju ovu problematiku, ali ono što mi je neverovatno je da sedite, nažalost, pored nekog ko je u ovom trenutku najproblematičnija lokalna samouprava, sa kojom sada imamo problem kako da dajemo iz republičkog budžeta dovoljno količinski i dovoljno brzo da omogućimo građanima osnovne uslove za život. Imamo lokalnu samoupravu na 80 kilometara od Beograda, 80 kilometara od Beograda – Smederevska Palanka, koju je predsednik opštine ostavio bez vode. Imamo 2016. godine lokalnu samoupravu u kojoj su restrikcije vode od deset uveče do pet ujutru. Sa tim treba da se bori sada republička Vlada. Dakle, daću vam taj primer samo zato što sam davala primere dobrih i samo da vam kažem kako sada, evo, dajte vi savet Vladi Republike Srbije, Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu, Ministarstvu finansija, oko toga kako je moguće da je na dan 31. decembar 2015. godine gubitak preduzeća „Vodovod“ Smederevska Palanka 285 miliona dinara, a da je ukupna vrednost kapitala ovog preduzeća 116 miliona dinara. Dakle, gubitak za 170 miliona dinara prevazilazi ukupnu vrednost „Vodovoda“. Kada sam preuzela Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave, mislim da sam prvi dan dobila od „Vodovoda“ Smederevska Palanka pismo da ljudi stupaju u štrajk. Kada pričamo o domaćinskom poslovanju i to gde možemo da štedimo i kako možemo da radimo, blokada svih računa u „Vodovodu“ Smederevska Palanka neprekidno traje od 22. jula 2014. godine do danas i na dan 15. avgust 2016. godine, posle 755 dana blokade računa, iznosi 190 miliona dinara, bez kamate u postupku izvršenja. Ono što je problematično sa „Vodovodom“ Smederevska Palanka, da ne razmišljamo uopšte kako ćemo nadoknaditi ostale gubitke, šta raditi sa platama zaposlenih i sa tim svim ostalim, ono što je gorući problem je kako obezbediti da građani Smederevske Palanke imaju vodu. Kako je moguće da neko 80 kilometara od Beograda, ne pričamo mi ovde o nekoj Vrškoj čuki, 80 kilometara od Beograda? Zamislite da odete kući i da od deset uveče do pet ujutru svaki dan nemate vodu, a onda imate hitne restrikcije preko dana? Zato što godinama, iz godine u godinu nije ulagano čak ni u tekuće održavanje, pa kada imate regionalni Vodovod Velika Plana – Smederevska Palanka koji je završen, onda ne možete da pustite vodu u Smederevskoj Palanci zato što su gubici na mreži viši od 50%. Dakle, ovo je problem lokalne samouprave od 2008. do 2016. godine. Nemoguće je meni da ozbiljan predsednik opštine ne može, i to da kažem od 2008. godine ima i podršku republičke vlasti, centralnog nivoa, ne može da obezbedi da svom nasledniku, ko god on bio, ne ostavi makar da građani imaju vodu. Da li znate kolika je ovo ozbiljna i neposredna opasnost po zdravlje stanovnika ove opštine? Tako da, to su stvari kada narodni poslanik koji je bio ozbiljan lider lokalne samouprave, ozbiljan gradonačelnik, pričamo ovde, i pored sebe ima narodnog poslanika koji je od 2008. do 2016. godine zatvorio svoju vladavinu, svoje upravljanje Smederevskom Palankom, a da građani tamo svaki dan, svako veče nemaju vodu. Hvala vam.
Hvala vam. (Goran Ćirić, s mesta: Replika!) Gospodine Ćiriću, vi zaista nemate pravo zato što je spominjana Smederevska Palanka. (Goran Ćirić, s mesta: Gospođa ministarka je mene pozvala da odgovorim i dam savet.) To je u pozitivnom kontekstu. Ne razumem zašto tražite repliku, bilo je u pozitivnom kontekstu. (Goran Ćirić, s mesta: Ja mislim da bi bilo pozitivno da odgovorim na ono što je rekla…) Znam, ali kršio bih Poslovnik. Znate i sami, ukoliko vas neko ne razume ili se uvredljivo izrazi o vama, u vezi vašeg izlaganja itd. Ovde nije bilo toga. (Goran Ćirić, s mesta: Ja sam šef poslaničkog kluba, a i rečeno je da je nerazumljivo kako ja sedim u okruženju poslanika koji je bio gradonačelnik koji je napravio… Mislim da bi bilo u redu da mi date dva minuta.) Ima tu problem, zato što ste se vi javili i vaš kolega. I jednom i drugom da dam reč? (Goran Ćirić, s mesta: Evo, ja ću.) Odlučite se. Izvolite.
Hvala. Drago mi je da tražite tu vrstu sugestije. Mislim da je važno, prvo, meni je zaista čudno da niste imali informaciju o dve milijarde gradu Beogradu, GSP-u, ali da imate preciznu informaciju koju ste nam izneli za pet minuta o dugu od 170 miliona, ili ne znam koliko već, koji je napravljen u Smederevskoj Palanci. Dakle, dve milijarde je strašno manje važno, niti smo mogli da dobijemo tu informaciju, ali vrlo precizni podaci o stanju u komunalnom sistemu u Smederevskoj Palanci, 80 kilometara od Beograda, je nešto što je precizno nama ovde prezentovano. Ja mislim da je važno da i gradonačelnik, predsednik opštine ima prilike da to kaže. Zbog toga sam želeo da kažem da bi vaši argumenti bili mnogo ubedljiviji da ste govorili o još nekom primeru, makar jednom. U 170 opština i gradova u Srbiji u kojoj imate, malopre ste rekli, 99% gradonačelnika i predsednika opština. Pomenuli ste Svrljig kao pozitivan i izdvojili Smederevsku Palanku, po vašim kriterijumima, ali sa druge strane, ni jednog jedinog problematičnog rada javnog komunalnog sistema u Srbiji. Hoćete ja da vam kažem? Pitajte gospodina Stevanovića šta je sa javnim komunalnim sistemom čistoće u Kragujevcu, šta je sa toplanom u Nišu, šta je sa mnogim javnim komunalnim sistemima u mnogim gradovima u Srbiji i zaista bi vaši argumenti bili mnogo snažniji i mnogo uverljiviji da se govorili o makar četiri, pet primera gradova u kojima su gradonačelnici i predsednici opština iz SNS-a.
Pravo na repliku prvo Radoslav Milojičić. Izvolite.
Poštovana i uvažena ministarko, slažem se sa svojom koleginicom Gordanom Čomić da kada dolazite u Narodnu skupštinu treba svoje saradnike da obavestite da vam daju tačne podatke ovde. Prvo, moja malenkost je predsednik opštine od 27. maja 2012. godine. Kada ste vi ukomponovali vlast, pošto vi ovde pričate politički, u svim opštinama, a niste uspeliu Smederevskoj Palanci jer sam ja dobio skoro 50% podrške na svoje ime i prezime, kao što sam i 2016. godine dobio 22% podrške, što je tri puta više od stranke koju predvodim u Smederevskoj Palanci, krajem godine 2012. godine smo doživeli blokadu računa. Blokada računa opštine Smederevska Palanka traje i dan-danas. Mi smo poslovali četiri godine sa potpunom blokadom računa. Kako? To vaše prethodnike nije interesovalo jer sam ja iz DS-a. Slao sam dopise od premijera, preko svih nadležnih ministarstava i rekao čak u jednoj izjavi da ću premijeru da poljubim ruku ako pomognu opštini Smederevska Palanka, da opština Smederevska Palanka nisam ja i nije DS, već je 60.000 sugrađana. Upravo tako, mi smo uspeli da Vodovodne bude u štrajku sa četiri godine blokade. Dugovi u Vodovodu traju od 2003. godine. Žao mije, ali ja sam 2003. godine imao 19 godina, nisam mogao da napravim te dugove, tako da vas molim da se uputite u kakvom stanju smo zatekli opštinu. Rino ni jedan jedini dan nije smeo da kasni u opštini Smederevska Palanka jer biste nam odmah blokirali sredstva jer sam ja iz DS-a. Vaši sadašnji rukovodioci imaju štrajk u Vodovodu, štrajk u predškolskoj ustanovi, ne isplaćuju preduzećima plate. Zašto radnici Vodovoda nisu štrajkovali dok sam ja bio predsednik opštine? Zašto radnicima Vodovoda nisu overene knjižice šest meseci, a bile su im overene do 30. maja 2016. godine, kada smo ih mi overili?
Privodite kraju gospodine Milojičiću.
Uz sve poteškoće, zašto je sada takva situacija? Zašto ti ljudi nisu štrajkovali ranije? Zato što su im isplaćivali plate preko računa sindikata. Snašli smo se kako. E onda dođete vi iz ministarstva i kažete – to nije legalno. Pa ja znam da nije legalno, ali dajte mi drugi način.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Ana Brnabić. Prvo ipak ima prvenstvo, pravo na repliku zbog pominjanja političke stranke, narodni poslanik Aleksandar Martinović. Ja se izvinjavam ministru.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Milojičić je bio sam sebi prethodnik, to da bi građani Srbije znali, jer on je na vlasti ne od 2012, nego od 2008. godine. A zašto radnici Vodovoda nisu bili u štrajku, evo vam dokaz, gospodine Milojičiću. Zato što ste ovaj isplatni nalog…
Molim vas, bez ličnog obraćanja.
Evo, obraćam se vama, gospodine predsedavajući, dakle, ovo je isplatni nalog iz Vojvođanske banke, 2015. godina je u pitanju, dakle, u vreme kada je gospodin Milojičić bio predsednik opštine Smederevska Palanka, ovlašćeno lice za podizanje novca u gotovini, neka gospođa Radulović Ružica, za isplatu plata radnicima u Vodovodu podignuto u tom danu 1.648.000 dinara. Evo vam, gospodine Milojičiću, odnosno vama gospodine Arsiću, ako mi ne verujete, spisak radnika vodovoda koji su u kešu dobijali platu. Ako mi kažete da postoji jedna uređena civilizovana zemlja u kojoj zaposleni u javnom preduzeću čiji je osnivač lokalna samouprava primaju platu u kešu, evo, vidite, služba knjigovodstveno-finansijskih poslova, pa neka Ristić Divna primila 10.000 dinara, pa žena morala da se potpiše, pa Zečević Ljiljana 10.000 dinara, pa morala da se potpiše.
Molim vas da ta imena ne čitate.
Sad pazite, gospodine Arsiću, zamislite koja je to plata, ravno 10.000 dinara. Ravno 10.000 dinara. Deset hiljada dinara, 10.000 dinara, 6.000 dinara, 6.000 dinara, 10.000 dinara, 11.000 dinara. Dakle, nemoguće je. Nemoguće je, dakle, da nečija plata u jednom delu iznosi baš 11.000 dinara, baš 6.000 dinara, baš 10.000 dinara i da se to isplaćuje u kešu.
Molim vas, bez ličnog obraćanja i privodite kraju diskusiju.
Dakle, gospodine Milojičiću, nije bilo štrajka zato što su radnici primali platu, ali ne na zakonit način, nego na ruke, i još su morali da potpišu da su primili platu ili jedan deo plate od deset, šest ili jedanaest hiljada dinara u kešu, koji je podizala neka Ružica Radulović iz Vojvođanske banke.
Zahvaljujem. Sada ima reč ministar Ana Brnabić. Izvolite.
Hvala vam. Prvo, pomenula sam Smederevsku Palanku zato što ja stvarno najiskrenije ne znam nijedan drugi primer lokalne samouprave u Srbiji koji ima stalne restrikcije vode. Kako znam sve informacije i kako imam sve podatke, imam podatke ne zato što mi je neko dostavio iz Vlade, neko iz neke stranke, nego zato što me je 15. avgusta sačekalo na mom stolu pismo iz Vodovoda Smederevska Palanka da stupaju u štrajk i da probamo da im pomognemo i tako što ovo čak nije ni u mojoj nadležnosti, nego je meni, kao ministru koji je prve nedelje u Vladi, bilo jako teško da potpišem pismo i da kažem – znate kako, baš me briga što nemate vodu, to nije moja nadležnost, to nije ni nadležnost Ministarstva finansija, to je nadležnost vaše lokalne samouprave, bilo je tamo od 2008. do 2016. godine, idite pa vidite šta ćete da radite sa tim. Nisam mogla da potpišem to pismo zato što nisam htela da prvo pismo koje potpišem bude da kažem nekim ljudima koji nemaju vodu, vodu, na 80 kilometara od Beograda, od deset uveče do pet ujutru svako veče – idite pa vidite šta ćete da radite. Znam i odakle imam sve te podatke. Ako ti podaci nisu tačni – u redu, oni nisu tačni, to su podaci od štrajkačkog odbora iz Vodovoda. Razlog što sam posebno uzburkana oko ovoga je što je meni skandal da neki građani Srbije krajem 2016. godine nemaju vodu. Meni je to strašno. Verujte mi da svaki dan razmišljam kako da popravimo to. E sad, treba odvojiti para prvo u tekuće održavanje da bi se ta vodovodna mreža sanirala, da ne bi imala preko 50% gubitke, da ne pričam o ceni vode, nego 50% gubitaka. Tako da ne znam za drugu lokalnu samoupravu. Molim vas, ako postoji još neka lokalna samouprava u kojoj građani imaju stalne restrikcije struje ili stalne restrikcije vode, kao što je to slučaj u Smederevskoj Palanci, ja vas molim da mi kažete, ja ću ići tamo i moliću i ja isto tako sve kolege u mojoj Vladi da kažemo – to je ipak naša nadležnost, hajde da im pomognemo. Znam da, recimo, građani Bajine Bašte imaju nekada restrikcije struje zbog pada u nisko naponskoj mreži i posebno smo o tome pričali sa operatorom distributivnog sistema iako nije u nadležnosti Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave, da vidimo kako to da rešimo jer su nekim tamo poljoprivrednici kupili najnovije mašine za mužu koje ne mogu da rade. Tako da imamo i poljoprivredni problem, pored toga što građani imaju svoje probleme. Ali, to razumem u Bajinoj Bašti. Bila su klizišta i užasno je težak teren za sanaciju, pa se trudimo, ali nemaju stalne restrikcije, nego nekad padne pa se popravi, pa padne pa se popravi. Ne stalne restrikcije, ovde imate stalne restrikcije, svako veče neko u Smederevskoj Palanci nema vode. Što se tiče drugih lokalnih samouprave, evo daću vam primer, dobar primer Paraćina, kada smo već kod vraćanja dugova, jel opoziciona lokalna samouprava, svaka im čast, imaju 25%, manje zaposlenih od dozvoljenog broja i otplatili su sve dugove doma zdravlja koji su nasleđeni. Oni su uspeli. Hvala vam.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, narodni poslanik Radoslav Milojičić. Izvolite.
Meni je jasno da gospodin Martinović to ne razume i uopšte ne želim njemu da odgovaram, ali mi smo puštali radnicima pomoć preko sindikata, a to nije neka Divna, već je to gospođa koja je šefica računovodstva i nadam se da znate da je zabranjeno ovde da iznosite lična imena i lične podatke od ljudi koji se ne nalaze u ovoj sali, pogotovo od tih radnika koji šest meseci nisu primili platu, čija deca nemaju za užinu, čija deca nemaju overene zdravstvene knjižice od kada su vaši na vlast iz SNS. To je rekao i vaš narodni poslanik iz SNS pre neko veče na televiziji. Dragi prijatelji, još jednom da ponovim, mi smo uradili projekat sa Evropskom investicionom bankom, jedanaest i po miliona evra i izgrađena je fabrika vode u Smederevskoj Palanci, mi iz Demokratske stranke, izgradili smo pet vodovodnih mreža u svim selima, a restrikcije nisu bile stalne, restrikcije su bile u letnjem vremenskom periodu, samo noću, u letnjem vremenskom periodu. Restrikcije su 20 godina u letnjem vremenskom periodu, 20 godina. Bile su restrikcije 2005, 2006. i 2003. i 2002. i 2001. godine, a sada su stalne restrikcije i građani ni danju nemaju vode, ne samo noću, zato što radnici vodovoda štrajkuju, jer se vaše bahato rukovodstvo tako ophodi prema njima. Restrikcije nikada nisu bile i dnevne i noćne, bile su samo u vreme letnjih vrućina noćne i 20 godina je to tako. To nije tako 2012, 2014, 2015. godine, od 2000-te godine, 1996. godine su bile restrikcije, 1997, to svi ljudi znaju. Pa, bivši predsednik Skupštine je u lokalnom parlamentu 20 godina i svi se oko toga slažemo bez obzira ko je koja politička stranka, ali smo se nadali da ćemo da rešimo problem izgradnjom fabrike vode u saradnji sa Evropskom investicionom bankom, jer smo uradili dobro projekte i dobili jedanaest i po miliona evra i fabrika vode je izgrađena. Ali, šta je drugi problem? Drugi problem je što je vodovodna mreža izgrađena pedesetih, šezdesetih godina.
Hvala, prekoračili ste vreme. Replika, Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo, narodni poslanici, ja razumem gospodine Milojičiću da vas mnogo ne zanima zašto građani Smederevske Palanke nemaju vodu, jer vi izgleda samo pijete pivo. Vi ste 13. maja ove godine u kafiću „Atrijum“ popili 65 piva „Lav“, 130 piva „Tuborg“ i 143 flašice piva „Hajniken“ i onda ste to pravdali da je to navodno o trošku reprezentacije, jel tako, opštine Smederevska Palanka u ukupnoj vrednosti od 140 hiljada dinara. Nema te Evropske investicione banke, niti bilo koje druge banke na svetu koja može da pokrije dugove jednog predsednika opštine koji nedomaćinski upravlja svojom opštinom. Dakle, ne postoji. Ono što vi niste uspeli da objasnite gospodine Milojičiću, ne da ste vi doveli samo vodovod u blokadu, vi ste sva javna preduzeća u Smederevskoj Palanci doveli u blokadu. Pa, kada vam je premijer Vučić na kraju rekao da ste plate isplaćivali preko fudbalskog kluba koga ste proglasili javnim preduzećem, onda ste vi počeli da se smejete i da kažete – ha, ha, ha, nije javno preduzeće nego javna ustanova. Zamislite, drastičnu razliku. Znači, ne samo da je vodovod u blokadi, sve je u blokadi u Smederevskoj Palanci i onda ste zaposlene u opštinskoj upravi plaćali preko računa fudbalskog kluba, ne znam kako se zove, koga ste prethodno proglasili javnom ustanovom. To je model, gospodine Milojičiću po kome bi DS vodila Srbiju da ste ne daj Bože pobedili i na ovim izborima, ali građani Srbije, hvala Bogu imaju dovoljno pameti pa vam nisu ukazali poverenje.
Zahvaljujem. Reč ima Goran Kovačević.
Dame i gospodo, Predlog zakona o finansiranju lokalnih samouprava dovodi da se u Skupštini Republike Srbije otvori rasprava o funkcionisanju lokalne samouprave.
Poslaniče, molim vas o zakonu, samo o zakonu.
Naravno, samo o zakonu. Više o načinu kako funkcionišu lokalne samouprave, nas zanima budućnost funkcionisanja lokalnih uprava u Srbiji. Gospođo ministarka, Skupština Republike Srbije, lokalne uprave moraju u narednom vremenskom periodu da jasno definišu kako treba da funkcionišu lokalne uprave. Slušamo dva dana kako se govori o sukobljenom interesu republičkog budžeta i lokalnih budžeta i niko da kaže da je to cena koštanja opšte države. Republički budžet, opšti, je cena koštanja opšte države, to je jedno, ne postoji razlika. Kada imate fiskalni prihod na nivou države Srbije onda ti fiskalni prihodi imaju misiju da građani Srbije žive bolje. Svedoci smo poslednje dve godine da Vlada Republike Srbije iz republičkog budžeta finansira brojne projekte u osnovno obrazovanje, primarnu zdravstvenu zaštitu, putnu infrastrukturu na lokalu koja po vokaciji, zakonima treba da bude finansirana iz lokalne uprave. Dame i gospodo, kada Vlada Republike Srbije iz republičkog budžeta finansira, a koga finansira, gde završava taj novac. Naravno, u lokalnim budžetima. Fiskalni prihodi jesu jedinstvo, ali je i obaveza Vlade Srbije da lokalne uprave koje ne funkcionišu dobro finansira. To je jedinstvo i tačno je, poslednjih desetak godina, praktično deceniju, država Srbija se nalazi u velikom fiskalnom problemu. Opšta država je uvek u deficitu. Sva sreća poslednje dve godine imamo rast prihoda što se tiče republičkog budžeta imamo suficit. Srbija je uvek nekako trošila više nego što je zarađivala. Potreba za javnim rashodima bila je uvek velika. I, u pravu je Fiskalni savet kada kaže da je osnovni problem funkcionisanja opšte države i deficita koji tu imamo, problem lokalnih uprava. I, ne greši Fiskalni savet, ne greši i kada kaže da sve one druge institucije koje su monopolisti, a koji svoj monopol vuku iz državne uprave, jesu problem funkcionisanja fiskalnog poretka države Srbije. Milton Fridman kaže da je najgori mogući monopol, državni monopol. Jesu u pravu i predstavnici lokalne uprave kada kažu da imaju problem sa funkcionisanjem. Problem sa funkcionisanjem lokalne uprave nastao je u trenutku kada je stepen zaduženosti toliki da ugrožava stepen likvidnosti u pojedinim ekstremnim slučajevima, insolventnost. Ali, ovaj zakon o kome danas raspravljamo ne tiče se i ne dovodi do popravljanja položaja lokalnih uprava, odnosno ne otežava ga zato što se radi o zakonu koju ne doprinosi povećanju fiskalnih obaveza građana Srbije. Ovo je fiskalno potpuno neutralan zakon. Dva dana, dame i gospodo, poštovani građani Srbije, slušamo raspravu o Zakonu o finansiranju lokalnih uprava. I da vas pitam, ministarka, da li ste čuli koliko iznosi iznos prihoda po osnovu zarada? Godine 2015. i 2016. država Srbija ima rast prihoda, a ti prihodi su u visini od 120 milijardi dinara, odnosno 50 milijardi u visini čistih prihoda. Ovde ću da iskoristim podatke koje daje Fiskalni savet. U zadnjem izveštaju koji je dostavljen 5. septembra 2016. godine, na stranici 10, stranici 11. i 12. objašnjenje – govori se o rezultatima fiskalne konsolidacije države Srbije – 149,5 milijardi su prihodi od poreza na dohodak građana. Evo, ja prvi danas to kažem. To kaže Fiskalni savet, toliko smo planirali, opšti javni rashodi za ovu fiskalnu godinu. Na stranici 11. i 12. Fiskalni savet kaže – Zato što je Vlada Srbije činila niz koraka koji se tiču direktnih stranih investicija, odnosno domaćih investicija, popravila investicionu klimu, u državi Srbiji masa zarada i nivo zaposlenosti je porastao, pa će porez na dohodak građana biti uvećan za šest milijardi, minimum. 75% poreza na dohodak građana predstavljaju porezi na zarade; 80% poreza na zarade ide lokalnim upravama. Ja pitam sve zaštitnike funkcionisanja lokalnih uprava – 2,75% prihoda odnosno 4,8 milijardi po osnovu povećanja poreza na zarade u 2016. fiskalnoj godini, kome je otišlo? Otišlo je lokalnim upravama, zahvaljujući funkcionisanju Vlade Republike Srbije. I to ne kaže ministar, ne kažu odbornici i poslanici SNS, ne kaže predsednik Vlade, kaže Fiskalni savet. Ne verujete Fiskalnom savetu? Međunarodnom monetarnom fondu? U redu. Novac koji je obezbeđen investicijama Vlade Srbije u stvari je otišao za funkcionisanje lokalnih uprava, povećanje nivoa zarada i to je sasvim normalno. Da nema Vlade Srbije, male opštine koje funkcionišu u Srbiji bile bi u strašno lošoj situaciji. Imate nebrojane male opštine koje iz svojih budžeta, zbog odliva stanovništva, male privredne aktivnosti, nisu u stanju da finansiraju potpuno funkcionisanje lokalne uprave. Da nema direktnih investicija, odnosno pomoći koje Vlada Srbije čini u grinfild i braunflid investicije, te male opštine danas ne bi funkcionisale. Da li je moguće zamisliti da mala opština može da doprinese i da privuče stotine i otvori nova radna mesta? Funkcionisanje lokalne zajednice uglavnom je vezano za zakone koji se donose u Republici Srbiji i propise koji se tiču lokalnih uprava. Gospođo ministarka, kako god da bude, Srbiji su potrebni novi reformski zakoni. Ovaj početak, bez novih sistemskih zakona koji su moderni, ništa novo svuda u svetu, Srbija ne može da ide dalje, sa zakonima koji se baziraju na razmišljanju i funkcionisanju iz 1946. godine, ma kakve sistemske i male promene činili, pravili akademije, obučavali, mora da se donesu sistemski zakoni. Ti sistemski zakoni moraju da prođu i da krenu od ključnog pitanja, a ključno pitanje je danas za mene – gospođo ministarka, a šta nam rade lokalne uprave? Da li se bave sportom, da li finansiraju obrazovanje, čime se sve bave? Čujemo da finansiraju sindikate. Iako bi odgovor na ovo pitanje trebalo da bude prilično jednostavan, u temi sam, vrlo jednostavan, da mi u državi Srbiji znamo čime se bave lokalne samouprave, ja mislim da grešimo. Zbog takvog sistema koji mi danas imamo, jesu u pravu predsednici opština koji kažu da nisu u stanju da izmire i izvrše sve obaveze koje su nametnute odlukama republičke Skupštine i odlukama vrlo često lokalnih parlamenata koje su populističke, a koje nemaju izvore prihoda u fiskalnim prihodima. I jesu u pravu. Kao što jeste u pravu i Fiskalni savet kada kaže da je osnovni uzrok problema u funkcionisanju lokalnih uprava preveliki rashodi, pre svega rashodi za zaposlene. Ne može se promeniti funkcionisanje lokalne uprave i nećemo napraviti nikakav iskorak ako ne rešimo još jedno ključno pitanje, a to je pitanje dualnog odnosa, odnosno dvojne uloge koje imaju lokalne skupštine u funkcionisanju i u svom radu. Lokalne skupštine su vlasnici javnih, javno-komunalnih preduzeća, agencija. Istovremeno, lokalne skupštine primarno imaju funkciju da građanima sa svoje teritorije obezbede što bolje komunalne uslove. Građani glasajući poveravaju njima funkciju poveravanja poslova. I jeste u pravu, nije sporno, mnoge lokalne funkcije mogu da se urade i učine boljim saradnjom privatnog i državnog kapitala. Ali, gospođo ministarka, moramo da se vratimo normalnoj praksi i normalnim pravilima, koji kažu da je lokalna uprava, skupština, tu da poverava poslove onima koji najefikasnije i najekonomičnije rade, u interesima građana Srbije. Ko je vlasnik kapitala, ko pruža uslugu, da li je to mešovito preduzeće, preduzeće koje je u vlasništvu te skupštine ili privatni kapital, potpuno je nebitno u uslovima kada imate velike fiskalne i monetarne probleme. Moram da podsetim građane Srbije da nije ništa sporno da se Srbija i danas nalazi u teškoj i fiskalnoj i monetarnoj situaciji, ali je razlika zato što smo okrenuli trend i prvi put imamo fantastične fiskalne rezultate i fantastične monetarne rezultate, kao nikada u istoriji Srbije. E, u takvim teškim vremenskim uslovima, u teškim situacijama, neophodno je da se vodi računa o svakom fiskalnom dinaru. Svaki fiskalni dinar u ovako teškim vremenima treba da ide u suštini, iako ovim zakonom ne ide, onim upravama i onim sistemima koji imaju najveće poverenje građana Srbije. Danas je nesporno da najveće poverenje građani Srbije u vođenju fiskalne politike imaju u Vladu Republike Srbije. Potpuno se slažem, a i vi se slažete, da je proces decentralizacije neophodan da bi lokalne uprave mogle da funkcionišu bolje. Ali, nisam čuo danas da je neko iz lokalnih uprava, bivši predstavnici, rekao u procesu decentralizacije lokalnih uprava – znate, vi branite jedan sistem, vi hoćete da ga decentralizujete, a ne govorite o decentralizaciji lokalnih uprava, koje su takođe u problemu. Da vas podsetim da Slovenija ima 211 opština, Hrvatska 429 opština i da je nesporan proces decentralizacije koji podrazumeva da odgovornost bude veća. Ali je nesporno takođe da sa procesom decentralizacije se jasno fokusira odgovornost do nivoa stečaja za loše funkcionisanje lokalnih uprava. Danas u Srbiji imate tržište gradova. To je pojam koji retko ko koristi. Imate tržište, na tržištu je konkurencija između gradova u privlačenju domaćih i stranih investitora i to je realna situacija. Imate gradove koji nude više i gradove koji nude manje i to je normalna situacija. Ali je pred nama izvesna situacija da će u narednom vremenskom periodu doći i do borbe za stanovništvo. Jer, ako nemate stanovništvo, onda nemate ni fiskalne prihode. Borba za stanovništvo će biti ključna borba između lokalnih uprava u narednom vremenskom periodu. Uslovi koje će pružati svojim građanima da otvaraju poslove, žive na toj teritoriji, razlikovaće dobre ili loše uprave. Bez sistema, glavne knjige, trezora, koji se i danas i merama Vlade Srbije vodi, kako po funkcionalnosti, ekonomičnosti, organizaciji, ali u poslednje dve godine i programski, ne možemo da govorimo o promenama u funkcionisanju lokalne uprave. Bez jasnih pravila koji definišu, a istovremeno kontrole koja kaže za šta se troše sredstva građana Srbije, nema promene i nema mehanizma koji će govoriti o kontroli trošenja sredstava. Moj predlog vam je da ne samo državni organi znaju koliko se i kada troši novac, već da informacije o funkcionisanju odnosno budžetskim isplatama, kako direktnih tako i indirektnih korisnika budžeta, budu dnevno dostupne građanima Srbije. Nije nikakav problem. Građani Srbije treba da znaju za šta se vrše plaćanja iz njihovih sredstava i mislim da je to neophodnost u vezi funkcionisanja lokalnih zajednica. Ovaj zakon je u stvari ključno pitanje između dva fiskalna subjekta, između republičke administracije i lokalnih administracija. I pošten da budem, građane Srbije u bilo kom gradu ne zanima kada imaju infrastrukturni problem ko je odgovoran za taj infrastrukturni problem. Možete da prebacujete odgovornost sa republičke Vlade na lokalnu vladu, ali kada građani jesu nezadovoljni, pa i u primeru koji ste vi naveli, država Srbija mora da reaguje. To je suština funkcionisanja i fiskalnog poretka Srbije. I da završim – ovo je prvi zakon koji podrazumeva promenu u funkcionisanju lokalnih zajednica. Kao što smo menjali zakone o radu, kao što smo menjali zakone 2015. godine na početku pa tvrdili da ćemo 2018. godine doći u situaciju da nam spoljni dug pada, a već smo sada došli, kao što smo imali plan da bolji fiskalni rezultati stignu tek za tri godine, a stigli su za godinu i po dana. Gospođo ministarka, krenuli ste u jedan posao koji nije reformisan, možda zadnji deo srpskog društva i državne uprave, koji nije promenjen, nemojte da budete obeshrabreni. Za godinu, dve dana kad donesemo set novih zakona koji se tiču i fiskalnog funkcionisanja lokalnih uprava i nove teritorijalne organizacije i novog načina funkcionisanja, rezultati koji će stići, a stići će ako budete istrajni na modernizaciji lokalne uprave, biće zasluga vaša i vašeg tima. Srpska napredna stranka naravno da nema nikakav problem da podrži svaki zakon koji govori da je drugačije, jeste drugačije, ali smo zato tu da Srbija bude drugačija od one koju smo mi nasledili.
Hvala. Narodni poslanik Saša Radulović nije na zasedanju. Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić. Izvolite.
Gospođo predsednice, gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, bilo je vrlo važno čuti, gospođo ministar, da ćete u glavni fokus u vašem radu u narednom periodu staviti na pitanje lokalne samouprave. Neću ništa novo reći ako kažem da je stanje u lokalnoj samoupravi izuzetno teško i prosto, možemo praviti analizu i možda je prilika ovde u ovoj diskusiji, debati, da vidimo šta su uzroci tog stanja i da vidimo kako posle saniranja tih problema koji su nastali, kako u narednom periodu načiniti ključan iskorak i ključne promene u lokalnoj samoupravi. Mnogo je zamagljeno toga bilo danas i juče u toku rasprave. Šta su pravi uzroci? Sticajem prilika, bio sam narodni poslanik u tom periodu i predsednik Odbora za lokalnu samoupravu, jako dobro znam kada je počeo period oduzimanja sredstava lokalnim samoupravama. To je period između 2008. i 2012. godine. Ključan udar na lokalne samouprave bio je smanjenje transfernih sredstava 2009. godine, oduzimanje 40% jasnih, fiksnih sredstava koji su bile odličnim zakonom iz 2006. godine definisani, bez ikakvog obrazloženja u uslovima vrlo teške ekonomske situacije. E, sada, posle oduzimanja sredstava, smanjenja transfernih sredstava, gde je bilo direktno kršenje zakona, lošom ekonomskom politikom došlo je do drastičnog pada nezaposlenosti sa 13% na 24% za nekoliko godina, i onda se političkim merama pokušavao taj problem rešiti 2011. godine. Šta su mogle lokalne samouprave, koje su dnevno gubile zaposlene, da dobiju povećanjem sa 40% na 80%, a u isto vreme ste im uzeli sredstva koja su dobijala na osnovu nenamenskih transfera? To je bila katastrofalna odluka koja ništa lokalnim samoupravama nije donelo. Donela je direktan gubitak. S druge strane, donete su još neke odluke u tom periodu, govorim o odsustvu bilo kakvog strateškog prilaza lokalnim samoupravama, govorim o populizmu koji je tada vladao, o neznanju i odsustvu bilo kakvog razmišljanja kuda treba da ide lokalna samouprava. Vi ste u to vreme imali jednu potpuno netransparentnu politiku državne pomoći i subvencionisanja investicija koje je radila SIEPA. Mi uopšte ne znamo koji su bili kriterijumi, kako su pojedine lokalne samouprave dobijale sredstva, a zašto drugi nisu. Najsiromašniji nisu, oni koji spadaju u kategoriju najsiromašnijih opština. S druge strane, donet je zakon o maksimalnom broju zaposlenih u lokalnoj administraciji, u kojoj je, gle čuda, izuzet čitav deo koji se tiče javnih preduzeća, gde su najavljena kažnjavanja. I šta se dešavalo? Navodno su neke lokalne samouprave smanjivale broj zaposlenih u delu koji se tiče opštinske uprave, ali su zato masovnim zapošljavanjem punili javna preduzeća. I onda se donosi, kadrovski problem o kome ću nešto više reći, koji se pojavio. Ta vlast je donela izmene Zakona o lokalnim izborima, gde je utvrdila da mandat pripada odbornicima isključivo po redosledu na lokalnoj listi i na kraju smo dobili vrlo loš prilaz kadrovskoj politici u lokalnoj samoupravi. E, sad pokušajte da zamisliti čitav ovaj niz mera, loših mera, loših političkih odluka koji je potpuno uništio pozitivne efekte zakona iz 2006. godine. To su uzroci stanja u koji su dovedene lokalne samouprave i to mora da se kaže. Tu je počelo urušavanje sistema lokalnih samouprava. E, sada je pitanje - šta u narednom periodu možemo da uradimo kad su svi pozitivni efekti zakona iz 2006. godine potpuno uklonjeni? Naravno, potrebna je ozbiljna reforma i potrebna je ozbiljna i zakonodavna reforma koja se tiče i političkog sistema u odnosu na položaj lokalnih samouprava, ali i načina funkcionisanja lokalnih samouprava. Video sam, pojavile su se najave promene strukture nenamenskih transfera koji bi podsticale konkurenciju na nivou lokalnih samouprava kada je u pitanju ubiranje poreza ili privlačenje stranih investicija, čak je i jedan naziv bio da se odnosi na transferna sredstva za poreske napore, ili tako nešto se pojavilo. Znači, potrebno je promeniti, pošto su potpuno uništeni nenamenski transferi, potrebno je promeniti njihovu strukturu. Možda je potrebno promeniti i iznose koji se dele, pogotovo kada je u pitanju opšti transfer koji je imao najveći iznos i koji su dobijale lokalne samouprave. Da ne govorim o onom nenamenskom transferu koji je subvencionisan, o nenamenskom transferu koji je bio katastrofalan, gde uopšte nismo znali po kom kriterijumu je dodeljivano. S druge strane, ako hoćemo ozbiljan pristup strateškom planiranju planiranju lokalnim samouprava, mora se insistirati na programskom budžetu. Programski budžet mora da se definiše i koncentriše na ciljeve. To znači da ćemo naterati lokalne samouprave da planiraju kako će da izgleda njihova lokalna samouprava za nekoliko godina. To je pravi put u preuzimanje odgovornosti. Dosadašnji linearni način formiranja budžeta se pokazao kao nedovoljan, pogotovo u delu koji se tiče odgovornosti lokalnih lidera. Mora se ponovo aktuelizovati ustavna odredba o obavezi da država vodi računa o ravnomernom regionalnom razvoju. To podrazumeva promenu u pristupu dodeljivanju državne pomoći, subvencija, kada su u pitanju strani investitori, i fokusiranje tih subvencija mimo najvećih centara Beograda i Novog Sada, gde je najveći deo sredstava bio povučen, subvencija, ali su zato druge sredine, naravno, i drugim merama Vlade Republike Srbije, koje se tiču jačanja infrastrukture i podsticaja razvoja, moraju se jednostavno subvencije dodeljivati tim sredinama i podsticati investiranje u tim sredinama. Naravno, važno političko pitanje jeste kadrovsko pitanje. Kadrovsko pitanje podrazumeva, mi sada, od 1. januara stupa na snagu Zakon o zapošljavanju u lokalnim samouprava, gde će lokalne samouprave imati obavezu donošenja godišnjeg kadrovskog plana, ali mi moramo da razmislimo i o promeni zakonodavstva i načina izbora pojedinih nosilaca vlasti na lokalnom nivou, jer će to biti jedini način da se preuzme odgovornost kada je u pitanju funkcionisanje lokalnih samouprava. Srpska narodna partija se apsolutno snažno zalaže za decentralizaciju i jake lokalne samouprave. Ovo je trenutak da se krene u ozbiljnu reformu u lokalnim samoupravama. Vi morate u narednom periodu, i to vam predlažem, niz ovih zakona i političkih, ali i ekonomskih, da donesete ovde, jer došlo je vreme da se neko ozbiljno počne baviti lokalnim samoupravama, zato što su bile zapuštene, zato što se vodilo računa o svemu drugom osim o onom nivou vlasti koji je bio najbliži građanima, zato što su se donosile katastrofalne političke odluke u periodu između 2008. i 2012. godine. Sada je vreme posle saniranja tog stanja da se krene u reformski proces, koji će podrazumevati i politički i finansijski. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je praktično prvi zakon ove Vlade i poprilično dugo su čekali građani. Ja ću vas podsetiti na činjenicu da kada ste raspisivali ove prethodne izbore, vi ste rekli da je to zbog toga što reforme ne mogu da čekaju. Poslednji saziv, odnosno prethodni saziv je poslednji zakon doneo, ukoliko se ne varam, sredinom decembra prethodne godine, što znači da smo mi poprilično dugo čekali ovaj zakon. Vi ovim zakonom smanjujete sredstva koja imaju lokalne samouprave i pokušali ste, naravno, da negativne efekte u javnosti, onoga što je činjenica, a činjenica je da se smanjuju stečena prava, pokušali ste to da opravdate na različite načine. Vi ste se, naravno, služili onim čime su se služili prethodni režimi kada nešto treba da poskupi ili kada negde treba da se uzme. Vi prvo kažete – poskupeće struja 20% do kraja godine, pa kad poskupi 10 onda mi treba da budemo oduševljeni. I slično je bilo i ovde. Prvo je bilo najava da će se oduzeti mnogo više sredstava, pa je reč bilo o osam milijardi. Na kraju, kada je oduzeto 4,8, to valjda treba svi predsednici opština, većinom iz SNS, da pokažu zadovoljstvo zbog toga, ali je jasno da niko od tih predsednika opština i gradova nije zadovoljan. Zašto? Jasno je potpuno da svaka lokalna samouprava ima onoliko nadležnosti koliko ima novca. Da se mi ne zavaravamo, možete vi do mile volje davati nadležnosti, ukoliko nema novca, onda niko neće moći da se iskaže u bilo kom smislu, neće moći da funkcioniše. Vi veoma dobro znate da se opštine već nalaze u izuzetno teškoj situaciji i da bez adekvatnih finansijskih sredstava neće moći da funkcionišu. Vi ste rekli i to da je ovo jedna od mera štednje. Ne može se nazivati merom štednje, kada jedan, kada centralni nivo vlasti otima, uzima, kako god, da ne koristimo teške izraze, od lokala, pogotovo što vi to nećete uštedeti, već će potrošiti republički nivo. Ne ide ovo ni na vraćanje dugova, ne ide ovo na bilo koji drugi, da kažem, rashod, već će ovo potrošiti republički nivo vlasti. Jeste veliki iznos 4,8 milijardi za siromašnu i osiromašenu Srbiju i siromašne opštine, ali je to manje od 40 miliona evra. Ne kažem, da je trebalo uzimati, možda kako neki kažu, od beba, ovako ili onako, ali ste mogli, evo moj predlog, od nevladinih organizacija. Preko 300 miliona evra godišnje uzimaju nevladine organizacije. U najvećem broju slučajeva to je kancer srpskog društva, koji radi protiv države, koji radi protiv naroda, e to je mesto gde je trebalo otimati i gde bi mnogo manje bolelo. Svaki režim se susreće sa dilemom, gde će uzeti i gde će dati. Prema tome, vi ste imali izbora, vi se nalazite u nezahvalnoj situaciji. Ja sam očekivao da će se prvi pred nama pojaviti neki ministar koji je tu već godinama. Međutim, evo dobili smo novog ministra i vi onda dalje pričate, još jedno od opravdanja, kažete da se ovim obezbeđuje makro-ekonomska stabilnost. Može li se makro-ekonomska stabilnost u Srbiji obezbediti sa 4,8 milijardi? Ne može. Može, možda trenutna likvidnost, ali makro-ekonomska stabilnost, priznaćete da je to zaista daleko od tog iznosa. Istovremeno se hvalite suficitom i uzimate od lokalnih samouprava. Pa, gde bi otišao taj novac? Otišao bi na plate, otišao bi na te sitne projekte, na krečenje škola, možda na opremanje neke bolnice. To su sredstva koja bi se u velikoj meri direktno vratila državi, kroz poreze na zarade, kroz PDV, kroz različite druge načine ili tako što bi ti radnici u opštinama, koji nemaju velike plate, obični radnici nemaju, rukovodstva imaju, kupovali osnovne životne namirnice, plaćali struju i druge potrepštine. Vas su kritikovali, i to je bilo posebno zanimljivo juče, i neki poslanici vladajućih stranaka, pa smo juče čuli da je ovaj zakon velika nepravda, koja se mora ispraviti, pa je gospodin Pastor rekao da nije dobar zakon, ali da je tek početak Vlade, pa hajde da se glasa dok se malo ne uhodate. Ja sam siguran da će glasati. Uvek se trudi deo poslanike vladajuće koalicije da izigrava nekakvu opoziciju, kritikuje, kritikuje, kritikuje zbog kamera, a kada dođe dan za glasanje, onda u tišini, naravno, svi poštuju partijsku disciplinu i glasaju za sve ono za šta treba da glasaju. Dalje, rekli ste da je sprovođenje modela fiskalne decentralizacije predviđao zakon iz 2011. godine. Tačno, ali ako vi sada smanjujete ta prava, kako možete logički objasniti da onda ovo nije centralizacija? Naravno, da jeste. Ovde je pitanje - da li je celishodno, da li je opravdano uzimati dalje od lokalnih samouprava? Beograd je taj koji je najviše dao. Beograd je taj koji inače ima najmanji procenat tog finansiranja, a gradske opštine u Beogradu su sad u prethodnom periodu dodatno oštećene i time što je grad Beograd praktično preuzeo sve poslovne prostore i time ukinuo, ne jedinicama lokalne samouprave, jer to gradske opštine nisu, ali gradskim opštinama je ukinuo još jedan izuzetno izdašan prihod i prihod pomoću koga su oni svakako planirali svoju budućnost i razvoj tih opština. Vi nama danas treba da kažete da li je taj najteži period iza nas ili nije. To je ono što slušamo, pre svega, od predsednika Vlade Aleksandra Vučića. Ako je najteži period iza nas, ako sada ostvarujemo suficit, ako imamo snažan ekonomski privredni razvoj, pa čemu onda ovo smanjenje? Vi veoma dobro znate da opštine nisu u mogućnosti. Vi kažete – nek povećaju broj zaposlenih. Evo imali su pet godina. Da li su ga povećali? Tada su bili mnogo stimulisaniji, kada već pričate o stimulacijama, jer su tada imali veći procenat poreza na dohodak, odnosno poreza na plate koje su išle direktno u njihov budžet. Govorite o dobrom primeru grada Beograda koji je centralizacijom javnih nabavki, kako kažete, uštedeo 1,2 milijarde dinara. To je veoma diskutabilno pitanje. Nemamo sad dovoljno vremena, ali sledeći put ću vam doneti kakvi se uslovi raspisuju, koliko besmisleni za neke tendere, i kako se crta koje će preduzeće jedino moći tu da konkuriše. Primera radi, navešću da je za zaprašivanje komaraca, koje se sada obavlja sa zemlje, propisano da firma koja ga dobije mora imati registrovan helikopter u svom vlasništvu. Nikada se iz helikoptera nisu zaprašivali komarci i potpuno je jasno i očigledno da je to nešto što je nacrtano za jednu firmu. Međutim, pre dolaska na vlast, SNS je obećala milijardu evra, ne milijardu dinara, nego da će uštedeti milijardu evra kroz obračun sa kriminalom i korupcijom koje je predvodila DS, ali tako je. Zaista je za mene bilo lepo slušati danas na dan petog oktobra kako izvođači radova te buldožere revolucije i oni koji danas baštine njihove vrednosti, ciljeve i ideologiju…
Poslaniče, dogovorili smo se, nećemo o petom oktobru.
Danas je peti oktobar. Ja ih hvalim. I jedne i druge hvalim. Završavam i verujem i jednima i drugima, šta god kažu jedni o drugima, sve su u pravu. Dakle, mnogo je toga što se može zameriti ovome zakonu. Ja ću samo još jednu stvar iz obrazloženja. Vi kažete, na koga i kako će najverovatnije uticati rešenje u zakonu - „Predložena rešenja uticanje na sve jedinice lokalne samouprave preraspodelom ustupljenih sredstava od poreza na zaradu“. Dakle, vi pokušavate da sakrijete ono što je očigledno. Ne utiče se preraspodelom. Uvek je neka preraspodela. Utiče se smanjenjem sredstava, kao što je prethodni zakon uticao povećanjem, sada se utiče smanjenjem. Činjenica je, koju ne možete sakriti, da se smanjuju sredstva i da se ona stečena prava ukidaju. Hvala.
Hvala. (Balša Božović, s mesta: Replika.) Da li ste vi ovlašćeni? Izvolite.
Zahvaljujem, predsednice Skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, kada je u pitanju peti oktobar i pominjanje DS i njene uloge u svemu tome, ja sam tada bio u gimnaziji. Vrednosti petog oktobra su makar u tome što danas neki ne mogu da nose pištolje u Skupštini, neki ne mogu da švercuju naftu, a da se bave politikom, neki ne mogu da najavljuju ubistva, a da se bave politikom. Mislim da smo dosta toga očekivali mi, kao neka moja generacija, i, sa druge strane, neke generacije iznad mene. Nije uvek bilo sve kako smo planirali i čemu smo se nadali, ali vrednosti petog oktobra ostaju trajno zacrtane kada je u pitanju…
Poslaniče, o DS ili o petom oktobru?
Kada je u pitanju DS i njena uloga u tome, iz prostog razloga što je trajno utaban put Srbije ka modernim društvima…
Poslanik je konkretno mislio na spaljivanje parlamenta. Nemojte molim vas to da objašnjavate.
… ka evrointegracijama. U pitanju je nešto što se tiče uloge DS u tim promenama, kako smo imali prilike da čujemo, upravo od radikala, koji su 90-ih godina, zajedno sa SPS vodili ovu zemlju i doveli je na rub propasti, govorili su o kriminalizovanju Srbije od strane DS. Dakle, samo želim da kažem da smo zatekli zemlju u rasulu, da je danas zemlja na sigurnom putu ka EU i mislim da je tu najveća zasluga upravo DS, kada je u pitanju vrednost petog oktobra i sve što je sledilo nakon toga. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Aleksandra Tomić, neka se pripremi Nikola Jolović.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministre, narodni poslanici, danas imamo jedan nov iskorak u kvalitetu budžetiranja. Ono što treba reći jeste da je Ministarstvo finansija obavila javne rasprave u velikim gradovima animirajući sve lokalne samouprave za donošenje novog zakona na osnovu izveštaja koji je uradio Fiskalni savet i svog mišljenja koje je na kraju dao za ovu verziju izmena i dopuna zakona. Taj novi koncept praktično je rekao da osam milijardi dinara treba da bude vraćeno, ne zbog vraćanja u republički budžet, jer jednostavno ne treba prenebregnuti činjenicu da su povereni poslovi suštinski poslovi lokalnih samouprava i garant uopšte budžeta lokalnih samouprava je budžet Republike Srbije. Znači, svaki gradonačelnik, svaki predsednik opštine koji pravi dugove koje ne može da vrati, jednostavno se prelamaju na građane Srbije, odnosno na budžet Republike Srbije o kome mi razmatramo jednom godišnje ovde. Prema tome, nisu lokalne samouprave sa svojim upravljanjem javnim finansijama izdvojene pa su sada to njihovi budžeti, pa pripadaju samo njima ili samo građanima te opštine, nego jednostavno pripadaju svima nama. Zbog takvog upravljanja mi danas imamo dugovanja pre svega budžeta Republike Srbije, jer ako jedna Smederevska Palanka ostavi takav budžet da je u dugu 1,7 milijardi dinara, onda tu obavezu preuzima ministarstvo finansija, republički budžet. Znate šta se desilo sa Smederevskom Palankom, ovo govorim zbog toga što vi kao lokalna samouprava verovatno sada kada pričamo o finansijama treba da znate,urađen je po prvi put u životu UPPR. Poverioci, dužnici koji imaju određena potraživanja od opštine Smederevska Palanka morali su da sednu zajedno sa Ministarstvom finansija da naprave sistem kako će se vraćati ta dugovanja. U međuvremenu taj grad, opština mora da nastavi da živi, znači mora da izmiruje svoje obaveze, mora da ima prihode ali mora da ima i rashode. Prema tome, hoću da kažem da kada jedan Kragujevac ima dug od 120 miliona evra, znači ima duga dva i po budžeta, ako jedna Smederevska Palanka ima šest budžeta dugovanja, onda ona ima probleme u funkcionisanju. Te probleme ova Vlada koja je nasledila sve to, lokalne samouprave koje su preuzele vlast sada posle lokalnih izbora, posle 2012. godine, sada 2016. godine moraju da se suočavaju i da prevazilaze te probleme. To mora decidno da se kaže građanima Srbije, o čemu se radi kada pričamo o budžetima. Kada govorimo o tome da moramo od 3 do 6% da smanjimo prihode onda treba reći da su to standardi prema kojima smo jednostavno obavezni, ne samo prema MMF, ako hoćemo da imamo održive finansije. Šta znači održive finansije? Znači koliko prihodujete, toliko i da rashodujete. Ni jedna lokalna samouprava u ovom trenutku, a mali ih je broj ne može da se pohvali da može da funkcioniše iako ima suficita, jer ima dugovanja iz prethodnih godina i mora da vraća. Prema tome, ako biste gledali završne računa, odnosno budžete lokalnih samouprava, ni jedna u ovom trenutku nije sposobna da funkcioniše na ovaj način. Zbog toga budžet Republike Srbije pomaže sa jedne strane, a sa druge strane u saradnji sa međunarodnim institucijama, Svetskom bankom, IBRD povlači određena sredstva za određene projekte. Reći ću vam da je 29. septembra Ministarstvo energetike povuklo određena sredstva za finansiranje energetske efikasnosti za 15 lokalnih samouprava. Tu su dobili određena sredstva, s tim što lokalne samouprave moraju da učestvuju sa 30% sredstava, dakle 125 miliona dinara na 15 lokalnih samouprava. Tu su sredstva za određene projekte energetske efikasnosti i kada govorimo o javnim zgradama, ali i kada govorimo o toplifikaciji, o uvođenju određenih kotlova na biomasu. Dobila je Babušnica, Žagubica, Mionica, pored toga što su dobili Kraljevo i Kruševac. Hoću da kažem da se zaista mislilo na lokalne samouprave koje jako teško funkcionišu. Ono što sigurno treba raditi u budućnosti je da procenat učešća plata mora biti iznivelisan. Mi smo na osnovu izveštaja Fiskalnog saveta videli da učešće plata da u ukupnoj masi koje lokalne samouprave imaju se kreće od 7% u Čajetini zato što je opština Čajetina jedna od opština koja ima zaista bogatu turističku ponudu, do Novog Pazara koji ima 41% u odnosu na svoj budžet. Prema tome, treba reći da, ono što ste rekli prosečan procenat od 23% treba ujednačiti za sve lokalne samouprave. Negde se primetilo da lokalne samouprave koje se smatraju nerazvijenim imaju mnogo veći procenat, veći od 23 pa se kreće do 39, a one razvijenije idu ka manjem procentu. Prema tome, mislim da je ovo nešto na čemu treba raditi. Dobro je što je Fiskalni savet podržao izmene i dopune ovog zakona, ali je on u svom drugom delu rekao da nismo imali snage da krenemo u veću reformu javnih finansija što se tiče lokalnih samouprava i to je ono na čemu treba stalno insistirati. Treba reći da je 29% uopšte kapitalnih investicija u lokalnim samoupravama zateknuto stanje, a da je povećan broj troškova koji je ova Vlada od 2014. godine još započela da smanjuje kroz zapošljavanje, odnosno kroz Zakon o zabrani zapošljavanja. Naravno treba reći da mnoge lokalne samouprave do 2016. godine su pokušale da izigravaju taj zakon pa su recimo tako u pravnom delu pokušale da opštine proglase za gradove zato što bi sebi povećavale veličinu budžeta, broj zaposlenih a nisu bile kadrovski sposobne da se nose sa tim. Prema tome, treba biti pravedan prema svima, ali treba reći koje lokalne samouprave su zaista donele veliku štetu. Imali smo čak i u Beogradu neke lokalne samouprave koje su podizale kredite, recimo opština Zvezdara gde je garant grad Beograd podigla je kredit dva miliona evra sa kamatnom stopom od 15,5% i 17% za rekonstrukciju mesnih zajednica. Zamislite u centralnim gradskim opštinama vi rekonstruišete mesne zajednice i vršite rekonstrukciju bazena u vrednosti od dva miliona evra, pri tome do sada su isplaćene kamate u vrednosti od 500.000 evra. Hoću da kažem da promašene investicije određene političke garniture koja je vladala do 2012. godine i 2016. godine su pokazale kako bi oni vladali danas, a pokazuju da su mislili samo na sebe, a da su sav trošak isporučivali svim građanima Srbije. To je ono zbog čega danas je veoma važno što ste vi došli kao neko sa iskustvom u radu sa Skupštinom, praktično SKGO-om, odnosno Međunarodnom konferencijom skupština i gradova, jer na osnovu tog vašeg iskustva u budućnosti se nadamo da kada dođe nov koncept Zakona o lokalnim samoupravama koji će sigurno doneti velike promene, gde mislim da će otpori biti još veći, imamo svi snage da te promene obavimo i izvršimo u lokalnim samoupravama. Imate razumevanja da je svima u lokalnim samoupravama veoma teško, jer su dugovanja velika, jer su problemi koji su nasleđeni veliki, ali da moramo da ih rešavamo korak po korak. U danu za glasanje ćemo sigurno podržati ovo rešenje kao jedan od prvih koraka u donošenju i reformi javnih finansija u lokalnim samoupravama. Želim vam puno uspeha na tom putu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nikola Jolović.
Poštovana predsednice, poštovana ministarko, uvažene kolege narodni poslanici, osnovni razlog za izmene ovog zakona je usklađivanje preraspodele prihoda ostvarenih po osnovu poreza na zarade između jedinica lokalne samouprave i Republike Srbije. Zakon o finansiranju lokalne samouprave iz 2006. godine koji je 2007. godine stupio na snagu propisao je da lokalnim samoupravama pripada 40% poreza na zarade. Zakon iz 2006. godine se po oceni Fiskalnog saveta mogao smatrati relativno darežljivim u pogledu obezbeđivanja sredstava na lokalnom nivou, jer je ukupan nivo propisanih sredstava za lokalne samouprave bio nešto viši nego što je to bilo neophodno. Nama konkretno u Novom Pazaru je zaista mnogo pomogao državni sekretar u ministarstvu gospodin Ivan Bošnjak vezano za primenu ovog zakona. Izmene ovog zakona iz 2011. godine, odnosno sprovođenje modele fiskalne decentralizacije, kako je tada Fiskalni savet, ukazivao imali su za posledicu povećanja deficita od 1,1% BDP, što je na godišnjem nivou predstavljalo manjak u državnoj kasi od blizu 40 milijardi dinara. Ovakav rezultat je bio posledica predloga po kome 80% prihoda poreza na zarade pripada lokalnim samoupravama, predloga koji nije temeljan u modernoj fiskalnoj praksi kojom se preporučuje da porez na zarade dominantno pripada centralnom nivou vlasti. Navedene izmene zakona iz 2011. godine dovele su do one srazmere između obaveza i pripadajućih prihoda centralnog i lokalnog nivoa vlasti. Predložena rešenja ovom zakonu imaju za rezultat vraćanje sredstava od poreza na zarade u iznosu od oko 4,8 milijardi dinara iz lokalnih u republički budžet, čime će se u najvećoj meri omogućiti ispravljanje vertikalne fiskalne neravnoteže između centralnog i lokalnog nivoa vlasti, što je i dogovoreno aktuelnim aranžmanom sa MMF. Preraspodela će se vršiti na sledeći način i to tako što će opštinama pripadati 74% umesto dosadašnjih 80%, a gradovima 77% umesto dosadašnjih 80%. Korekcija procenta preraspodele sredstava od poreza na zarade je kao što sam i na početku rekao mera fiskalne konsolidacije, a u cilju smanjivanja ukupnog fiskalnog deficita i očuvanje makroekonomske stabilnosti. Takođe ovim izmenama vrši se usaglašavanje sa propisima iz oblasti oporezivanja u smislu opredeljivanja pripadnostiprihoda od nepokretnosti Republici Srbiji. Predlogom izmena se predviđa ukidanje jedinici lokalne samouprave prava na porez ostvarena na njenoj teritoriji, konkretno na porez na dohodak građana i to na prihod od nepokretnosti. Naime, kada je reč o prihodima fizičkih lica, prihodima od davanja u zakup nepokretnosti oni su predmet regulisanja zakona kojim se uređuje oporezivanje prihoda fizičkih lica kao prihod od kapitala i kao takvi pripadaju Republici Srbiji. Mišljenja sam da će ove izmene Zakona o finansiranju lokalne samouprave imati pozitivne posledice i u smanjivanju sive ekonomije obzirom da će sada lokalna samouprava raditi i na suzbijanju tzv. rada na crno i da će na taj način pokušati da amortizuje manjak sredstava koji će ovim zakona izmena imati u budžetu. Predloženim izmenama Zakona o finansiranju lokalne samouprave gradovi i opštine se aktivno uključuju proces finansijske konsolidacije koji sprovodi Vlada Republike Srbije, a iz kojeg ona ne smeju biti izuzete i stoga će poslanici SNS u danu za glasanje podržati ovaj predlog i tako dati punu podršku merama koje Vlada sprovodi. Hvala.
Hvala Reč ima narodni poslanik Srđan Nogo. Nije tu. Reč ima narodna poslanica Milanka Jevtović Vukojičić.
Hvala. Poštovana predsednice Narodne skupštine, uvažena ministarko sa saradnicima, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, pred nama je danas Predlog zakona o izmenama Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Naravno da je ovaj zakon neophodno doneti pre svega zato što je ugovoren aranžman sa MMF i sada moram da napomenem nešto što je ovde čitav dan od strane opozicije bilo apostrofirano. Naravno da ova Vlada kao odgovorna poštuje dogovore i aktivnosti koje proizilaze iz već potpisanih ugovora sa MMF, ali ova Vlada kao odgovorna donosi i zbog zemlje Srbije i svih njenih građana da bi ova zemlja napokon uspostavila zdrave temelje, a zdravi temelji ove zemlje mogu biti samo zdravi ekonomski temelji kako bi buduće generacije živele bolje. Takođe moram da napomenem da je taj MMF imao i potpisani aranžman 2008. godine sa tadašnjom Vladom, ali je posle 27 dana glavom bez obzira pobegao iz zemlje Srbije najverovatnije zato što se nije poštovala nijedna dogovorena aktivnost i nijedna dogovorena obaveza. Moram da napomenem da smo juče čitav dan slušali priče o tome da ovaj zakon nije efikasan, da će lokalne samouprave ovim zakonom biti oštećene, da se sve vreme u stvari pokušavalo da se stavi jedan kontrast i jedna suprotnost između republičkog i lokalnog nivoa vlasti. Ono što moram da napomenem da ovaj zakon u stvari potencira na odgovornosti i to pre svega finansijskoj odgovornosti kako republičkog tako i lokalnog nivoa vlasti. Svi moraju da štede kako na republičkom, tako i na lokalnom nivou. Moram da naglasim da je ova Vlada za dve godine postigla impresivne rezultate pre svega na planu smanjenja budžetskog deficita, ali i na planu povećanja BDP. Republika Srbija zahvaljujući odgovornoj Vladi ima najveći rast BDP od svih zemalja u regionu. Jedino veći bruto društveni rast ima Rumunija, ima Poljska. One su naravno članice EU. Ono što takođe moram da naglasim, a to je svakako jedan od koraka i jedna od posledica donošenja ovog zakona, to je očuvanje makroekonomske stabilnost zemlje. Zašto je to važno? Zato što očuvanje makroekonomske stabilnosti zemlje je stub i uslov privrednog razvoja svake zemlje, pa i privrednog razvoja Republike Srbije. Ono što takođe želim da naglasim, ovde se čitav dan polemisalo juče od strane opozicije kao da se radi o ne znam kojim prihodima i ne znam kojim brojem izmenjenih članova Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Moram da napomenem radi građana Republike Srbije da se ovde radi o izmeni samo jednog člana zakona i to člana 35. Zakona o finansiranju lokalnih samouprava i to ne svih stavki, već samo stava 1. tačke 1. podtačke 3.6 i stava 2. Znači, to je sve što se menja ovim zakonom. Ono što takođe moram da pohvalim, a što je vrlo važno za implementaciju jednog zakona, to je što je na jedan transparentan i krajnje odgovoran način Vlada RS radila na donošenju ovog zakona. Vrlo je važno što su kao partneri bili i Stalna konferencija gradova i opština jer zadatak Vlade svakako jeste da ne sasluša nego da čuje i ugradi u zakon ono što se svakako tiče i odgovara i gradovima i lokalnoj samoupravi jer i gradovi i lokalne samouprave i RS rade na jedinstvenom zadatku, a to je dobrobit svih njenih građana. Pohvalila bih i to što je u izradi ovog zakona učestvovao i Fiskalni savet pored nadležnih ministarstava, ali i univerzitet što je takođe značajno sa akademskog aspekta. Gospođo ministarko, želim vam puno uspeha u vašem radu. Vi imate puno energije i tom svojom energijom nadam se da ćete doprineti što boljem funkcionisanju Vlade naravno sve u korist naših građana. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsednice Skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani, poštovana ministarka Brnabić, veoma mi je pre svega drago što ste našli za shodno, odmah da kažem, da odgovarate poslanicima na pitanja i što ste uzeli učešća uovoj debati. Na samom početku postavljam pitanje vama kao ministarki šta je za Vladu Republike Srbije lokalna samouprava, ako uzmemo za poslednjih četiri godine 53 milijarde dinara? Mi smo ostavili neke administracije, neke partijske funkcionere sa platama koji nemaju dinara jednog da urade nešto, da investiraju negde, da pomognu ljudima u svakodnevnom životu koji žive na njihovim opštinama, da im reše neke probleme, već isključivo postoje da bi sedeli u svojim kancelarijama i na kraju primali platu. Nije ni čudo što onda kažu da samo funkcioneri u ovoj Srbiji, ovakvoj kakva je, žive bolje, dok građani žive sve lošije i lošije. S druge strane, kome vi uzimate novac, 4,8 milijarde ovog puta, a ukupno 53? Uzimate onim ljudima koji žive na tim opštinama, ne uzimate predsedniku opštine ni Smederevska Palanka, ni Inđija, ni Čajetina, ni gradonačelniku Šapca, uzimate ljudima koji tu žive. Iz tog razloga mislim da možda je preterano i u žaru borbe političke su izgovorene neke reči koje ne stoje, ne otima se deci, ali, u svakom slučaju, vi onemogućavate na primeru Čajetine da nekoj iz Šljivovice, neka Jovana i Jelena koji su drugi i osmi razred Osnovne škole „Milosavljević“ putuju tim školskim autobusom od sela Šljivovice do svoje škole. Tu smo ugrozili funkcionisanje sistema. Tu cenu plaćaju građani Republike Srbije. Kada su drugi primeri u pitanju i naši najstariji sugrađani, imate često problem u velikim gradovima, elem, ja dolazim iz Beograda, često penzioneri kojima su smanjene penzije, koji nemaju možda ili su u situaciji da nema ko o njima da brine, neke opštine u Beogradu ili grad su obezbeđivali gerento domaćice. Dakle, tim ljudima je trebao neko da zameni sijalice u stanu, da ne bi živeli u mraku. Danas smo to ugrozili ovimuzimanjem novca. Kada su pitanju mladi bračni parovi, šta to znači u životu? Dvadeset pet, 30, 35 godina, ne samo da se često dešava da ne rade oba roditelja, nego se dešava upravo mnogo češće da su oba nezaposlena i da dug vremenski period prođe dok ne dobiju posao, a dobiju dete. To je za njih najveća sreća. Onda imamo situaciju kada neke oštine koje su se dobro organizovale ili planirale svoje neke prihode su obezbeđivale bebi pakete za onih prvih nekoliko meseci, dok se stabilizuju finansijski, to je 10, 15 hiljada dinara, ko je koliko mogao i ko je koliko imao. To smo takođe ugrozili ovim uzimanjem od 4,8 milijardi od strane Vlade Republike Srbije. Završavam, rekli ste da svi moraju da štede, sa tim se potpuno slažem, ali kako da štede građani sa neustavno smanjenim penzijama, kako policija, vojska i lekari da štede sa smanjenim platama, a da sa druge strane imamo u budžetu 75 milijardi dinara koje se opredeljuju po zaključku Vlade netransparentno za nečiju privatnu televiziju, da se neko zaposli po ugovoru o delu i onda se samo partijski funkcioneri ili vojnici zapošljavaju u Srbiji i imaju neke koristi od ovog budžeta. To tako izgleda iz očiju građana i iz tog razloga vas molim da na ovih nekoliko pitanja odgovorite. Inače mi je drago što ste zaista uzeli i više nego učešće u današnjoj debati. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima ministar Ana Brnabić.
Hvala vam. Ne bih se složila sa vama da to tako izgleda iz očiju građana, zato što iz očiju izgleda ovako kako izgleda Vlada i kako izgledaju lokalne samouprave, čini mi se da tako izgleda iz očiju građana i da građani razumeju sve mere fiskalne konsolidacije i, koliko god im teško pale, da ih cene, tako meni deluje. Vratila bih se na to da nemaju novac da investiraju, mislim da postoje lokalne samouprave, pomenula sam juče Novu Varoš koja izdvaja 36% budžeta samo u investicije, dakle imaju novac da investiraju, ukoliko se budžeti na pravi način organizuju i na pravi način troše. Imate lokalne samouprave, recimo u lokalnim samoupravama u Srbiji imate raspon na rashode za plate između 9,5%, učešće rashoda za zaposlene u ukupnim rashodima lokalnih samouprava 9,5% do 52,3%. Dakle, imate lokalne samouprave koje troše 9% na plate i koje troše 53% na plate u tom rasponu. Od toga isto tako zavisi koliko će oni imati novca za investiranje. Dakle, ima puno toga od lokalnih samouprava. Mislim da, kada kažete – ovim predlogom zakona smo ugrozili funkcionisanje sistema, mislim da je upravo suprotno. Mislim da nismo ugrozili funkcionisanje sistema, mislim da je onim prethodnim zakonom, predlogom u decembru 2015. godine, mislim da bi to ozbiljno ugrozilo funkcionisanje sistema i mislim da je Vlada pokazala da je spremna da čuje i da usvoji to u jednoj širokoj javnoj raspravi i da napravi dobar balansa između toga šta je potrebno uraditi za zemlju kao takvu i toga šta je potrebno lokalnim samoupravama, a da ne ugroze kvalitet usluga koje pružaju građanima i privredi. Na kraju krajeva, kada pričam o školskim autobusima, socijalnim davanjima, itd, apsolutno sam za to i stvarno se nadam da ste danas u ovoj debati videli koliko mi je ozbiljno stalo da građani imaju sve, makar one neophodne uslove za život. Imate primer i lokalnih samouprava u kojima je izdvajanje za nevladine organizacije, a pritom potpuno poštujem civilni sektor i bila sam u svojoj karijeri volonterski uključena u razne nevladine organizacije, dakle poštujem ih, ali imate lokalne samouprave u kojima je izdvajanje za sektor nevladinih organizacija ukupno veći nego budžet za izdvajanje za zdravstvo, socijalu i kulturu i to isto treba da se promeni. Mi ne možemo da utičemo na te lokalne samouprave zato što su one decentralizovane, ali bi trebalo da apelujemo i da znamo svi zajedno i hvala vam konstruktivan, stvarno kolegijalan pristup. Mislim da treba da postoji među svima nama, nezavisno od stranki, nestranki, kao parlament, kao građana Republike Srbije, neko minimalno razumevanje oko čega nema spora, a mislim da nema spora oko toga da li neko 2016. godine treba da ima vodu ili ne, znači samo oko toga.
Zahvaljujem. (Balša Božović, s mesta: Replika.) Mislim da nemate osnova za repliku, dobili ste odgovor na konstatacije i pitanja koje ste postavili, tako da nastavljamo dalje. Reč ima narodni poslanik Žarko Mićin. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Poštovani predsedavajući, gospođo ministar sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, danas pred nama imamo izmene i dopune Zakona o finansiranju lokalne samouprave, koje se sastoje u izmeni dva člana ovog zakona i koje su kratkoj formi, međutim vrlo značajne u suštini, jer se menja procenat izdvajanja dela prihoda od poreza na zarade za lokalne samouprave. Predlaže se da opštine ubuduće dobijaju 74% umesto 80% prihoda od poreza na zarade, gradovi 77% umesto 80% i Grad Beograd 66% umestodosadašnjih 70%. Ovim će se obezbediti dodatnih 4,8 milijardi dinara za republički budžet, a što je svakako neophodno za očuvanje makroekonomske stabilnosti budžeta Republike Srbije. Zašto mi danas uopšte moramo da smanjimo ovaj deo prihoda lokalne samouprave? Nažalost, zato što je prethodna vlast 2011. godine, bez ikakve analize, donela jednu krajnju političku odluku, kojom je tada izmenjen ovaj zakon i kojom je procenat prihoda od poreza na zarade povećan sa tadašnjih 40%, koliko je bilo 2007. godine, na 80%, uz obrazloženje da će ovako povećanje stimulisati lokalne samouprave da otvaraju nova radna mesta. Međutim, desilo se upravo suprotno, investicija je bilo malo i danas nam je svima jasno da su neki predstavnici lokalnih samouprava pre 2012. godine vrlo loše vodili te lokalne samouprave i da smo zatekli enormne dugove i razne afere. Pa tako, recimo, u Novom Sadu, iz koga ja dolazim, poznata je afera gde je prethodna vlast samo na investiciji izgradnje Bulevara Evrope nezakonito potrošila preko četiri miliona evra, i to tako što je privatnoj firmi prebačeno 600 miliona dinara avansa, a od toga opravdano samo 138 miliona, nakon čega je sa računa te firme nestalo 462 miliona dinara, zbog čega su i neki funkcioneri tada te stranke vladajuće bili i uhapšeni. Toliko o tome ko uzima novac građanima. Potpuno suprotan primer ovome, odgovornog ponašanja prema parama građana, je vlast u Novom Sadu na čelu sa gradonačelnikom Milošem Vučevićem, koja je samo na jednom tenderu za most na Bulevaru Evrope uštedela preko 200 miliona dinara, jer je obustavljena nabavka koju je htela da sprovede ta prethodna vlast, gde je cena bila uvećana za upravo tih preko 200 miliona dinara. Takođe, gradska vlast na čelu sa Milošem Vučevićem je završila Bulevar Evrope uz uštede kanalizacije i prečistače u prigradskim mestima vredne stotine miliona dinara, a da grad Novi Sad od 2012. godine nije zadužila niti jedan dinar, što je svakako stvar za primer i pokazuje kako to radi jedan ozbiljan gradonačelnik. Nažalost, novac koji su lokalne samouprave dobile povećanjem iz 2011. godine većinom je potrošen za tekuću potrošnju. Čak 42% ovog novca je potrošeno na zarade, 50% na robe i usluge, a izdvajanja za kapitalne rashode su smanjena za 29%, što pokazuje koliko je ovo zaista bila jedna loša odluka. Ono što se takođe desilo, jeste da je priliv u republički budžet bio smanjen, da je usled toga nastao budžetski deficit od 1,1% BDP, odnosno čak 40 milijardi dinara, što nas je nažalost dovelo u situaciju da je, recimo, 2011. godine minus u budžetu bio čak 13,5 milijardi dinara. Ministar gospođa Brnabić je juče predložila način na koji lokalne samouprave mogu da nadomeste deo novca i to pre svega kroz jaču borbu protiv sive ekonomije, što je svakako naša obaveza, kroz ažuriranje baze podataka o imovini, jer lokalne samouprave koje su ovo uradile pokazale su da su imale i do 25% veće prihode od poreza na imovinu. Naravno, kada budemo izvršili povećanje, kada bude stupilo na snagu povećanje minimalne zarade i poreska osnovica će biti veća, pa će i od toga prihodi lokalnih samouprava biti veći. Takođe, mislim da postoji još jedan način, a to je kroz vladinu kancelariju za investicije gde lokalne samouprave mogu dobiti sredstva za investicione projekte, naravno uz dostavljenu odgovarajuću dokumentaciju, i na taj način nadomestiti deo tih sredstava koje će izgubiti. Svakako pozivam Vladu da gleda da to budu zaista one lokalne samouprave koje će najviše i izgubiti ovim zakonom. Cilj donošenja ovakvog zakona je svakako da ispravi neravnomernosti koje su nastale zakonima iz 2007. i 2011. godine i moramo ga posmatrati kao deo mera fiskalne konsolidacije i oporavka budžeta koji je bio potpuno devastiran lošom politikom pre 2012. godine. Takođe, smatram da lokalne samouprave moraju zajedno sa Vladom Republike Srbije snositi teret reformi, koje su već pokazale rezultate, jer za razliku od perioda pre 2012. godine budžet Republike Srbije je danas u plusu od preko 30 milijardi dinara, što pokazuje da Vlada Aleksandra Vučića odlično vodi javne finansije i ima jasnu viziju budućnosti Srbije. Zato treba da podržimo ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Jasmina Nikolić nije prisutna. Reč ima narodna poslanica Ljiljana Malušić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko sa saradnicima iz Ministarstva, dame i gospodo poslanici, danas ću govoriti o Predlogu zakona o izmenama Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Pre svega, vama sve čestitke za posvećenost, za energičnost i za tu novu energiju koju vi mladi donosite u parlament. Ne bih se složila sa kolegama koji su rekli da vi nemate ni malo političkog iskustva. Način na koji vi odgovarate i njima i nama govori ne da imate političko iskustvo, nego ste, prvo, odgovorni, posvećeni, a drugo, mnogo više znate o zakonima nego što su oni to znali 2011. godine. Naime, vrlo je loš zakon iz 2011. godine i zato i imamo promenu ovog zakona o kome sada govorim, jer je budžet Republike Srbije ostao bez 40 milijardi dinara, što je povećalo javni dug Republike Srbije za 1,1% BDP za 2012. godinu. Molim vas, a zašto? Da li zbog nedovoljne neinformisanosti, ili zbog sledeće godine izbora, ili zbog devastiranja i dalje Republike Srbije? Zakon je donesen, iako je bila preporuka Fiskalnog saveta da se to ni po koju cenu ne odradi. Naime, mi smo zemlja u reformama. Ovo je samo jedna mera da bi se na makroekonomskom planu što pre došlo do stabilizacije, a o tome kako ova Vlada vodi odgovornu politiku, možemo samo konstatovati činjenicom da je budžetski deficit pao sa 6,5 na 2,5%. Bravo za Vladu Republike Srbije! To se vidi na svakom koraku. Ono što je vrlo važno i što treba istaći, jeste da je 2015. godine, na predlog MMF i Fiskalnog saveta, napokon bilo javno slušanje, što je trebalo da se desi i ranije, ali bože moj, eto. Zahvaljujući posvećenosti ove Vlade, 105 gradova i opština se složilo da je ovo dobar zakon i da treba. Šta se u stvari naime desilo? Godine 2011. je država, odnosno budžet bio siromašan za 40 milijardi dinara samo zato što je prihod na plate, odnosno 40% prihoda lokalnih samouprava na zarade zaposlenih je povećan na 80%. To je prosto nonses. Lokalne samouprave moraju da shvate da moraju da se izbore same za svoj profit. Delom će to dobiti iz budžeta Republike Srbije, ali delom moraju to da urade same, kao što to radi opština Voždovac sa koje ja dolazim, a reći ću vam kako i zašto. Naime, mogu investiranjem. Upravo na opštini Voždovac dolazi „Ikea“, švedski veliki investitor, biće zaposleno preko par stotina ljudi. Dobar primer prakse. Godine 2010, kada je SNS pobedila na lokalnim izborima, zatekli smo budžet koji je bio deset puta manji od predviđenog prema broju stanovnika, površini i brojem đaka. To je više nedopustivo. Zato molim Ministarstvo i Vladu da sledeći put ima, da ne budu maćeha pojedinim opštinama, kao što je to bila DS 2009. do 2010. godine, a tada, tek 2012. godine se situacija drastično poboljšala na bolje. Vi ste spomenuli da Smederevska Palanka, koja se nalazi na 80 kilometara od Beograda, nema vode. Ja ću vam reći da opština Voždovac, koja ima urbani i ruralni deo, u ruralnom delu selo Ripanj, koje je najveće selo u Srbiji, polovina stanovništva nije imala vode do 2012. godine. Da li možete da shvatite tako nešto? Od 2012. godine, posvećenošću, odgovornom vlašću lokalne samouprave taj problem je parcijalno rešen. Znači, svake godine, onoliko koliko se ima para, vodovod se gradi. Jedan boljitak. Zatim, urađena je rasveta, nekategorisani putevi, popravljene su škole, vrtići, a sve iz sredstava lokalne samouprave. Sredstva lokalne samouprave znate kako mogu da se namaknu. Od poreza, od poreza na nepokretnosti, od taksi razno-raznih, od dovođenja investitora. Tako da, ja bih molila lokalne predsednike i uopšte sva veća na lokalnom nivou da se malo više posvete radu, dovođenju investitora i onda će svaka opština biti primer možda i bolje praske nego što je to opština Voždovac. Zahvaljujem, odlično radite svoj posao i nadam se da će u budućem periodu još brže doći do ovih reformi, da će Srbija, pošto već vidimo kako velikim koracima korača ka tom izlasku iz dužničkog ropstva, da će što pre da izađe iz toga. Srpska napredna stranka će u Danu za glasanje glasati za predlog ovog odličnog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Izvolite.
Hvala. Uvažene dame i gospodo narodni poslanici, nova mera fiskalne konsolidacije sa ciljem smanjenja ukupnog fiskalnog deficita i navodnog očuvanja makroekonomske stabilnosti za kojima poseže ova vlast je upravo ono o čemu sada raspravljamo, preraspodela sredstava od poreza na zarade, i to na štetu lokalnih samouprava, a u korist centralnog nivoa vlasti. Ovo je nakon smanjenja penzija i zarada zaposlenih u javnom sektoru još jedan udar vlasti na svoj narod i ta mera smanjenja penzija i plata pravdana je time da se ostvaruju uštede u budžetu i smanjenje deficita. Rezultati je da građani žive sve lošije. Ono što SRS izuzetno zamera jeste obrazloženje da je ovo posledica dogovora sa MMF-om jer činjenica je da sve ono što traži ovaj fond je isključivo na štetu srpskog naroda. Te velike stručnjake bi trebalo poslati da žive barem nekoliko meseci u nekom od gradova ili opština u Jablaničkom, Pčinjskom, Topličkom i Pirotskom okrugu, po njihovom izboru. Možda pojedine lokalne samouprave u Srbiji neće osetiti negativne posledice donošenja ovog zakona, možda, ali ne i sigurno, ali sve opštine i gradovi u okruzima koje sam pomenuo će osetiti i te kako. Jedan od razloga što je nezaposlenost izuzetno velika je, recimo, što Jablanički okrug odavno već ne može, nažalost, da se pohvali nekom novom značajnom investicijom, novom fabrikom u kojoj bi se zaposlio neki broj ljudi. Podsetiću da je nedavno bila aktuelna priča oko toga da li će jedna fabrika biti otvorena u Leskovcu ili Kruševcu. Epilog priče je da će ipak biti u Kruševcu, a Leskovac je ipak ovog puta zaobiđen. Poneki proizvodni pogon je otvoren u Nišavskom i u Pčinjskom okrugu, što je svakako značajno za stanovnike tih mesta u kojima su otvoreni, ali je evidentno zaobilaženje Leskovca, kao jednog velikog grada. To gde će doći neki investitori, gde će se ostvariti nova radna mesta u Srbiji već je dugi niz godina političko pitanje, isključivo političko, jer država daje tzv. stranim investitorima podsticajna sredstva iz budžeta. U tome prepoznajemo veliki razlog što će donošenje ovog zakona pogoditi i žitelje Leskovca jer povećanje broja zaposlenih u nekoj lokalnoj samoupravi može u jednom delu da kompenzuje smanjenje iznosa sredstava prenetih po osnovu poreza na zaradu. Međutim, tu gde se mogu očekivati nova radna mesta koja bi povećala iznos ovog prihoda, tu nema kompenzacije, ima samo štete, a neke štete nikad neće moći da se saniraju zbog toga što je većina stanovništva na ivici izdržljivosti i ogromna nezaposlenost. Sve su izraženije emigracije, i to mladih ljudi koji ne teže odlasku u inostranstvo, onda teže bar odlasku ka Beogradu, a činjenica je da ne može čitava Srbija da živi u Beogradu. O tome je predlagač ovog zakona trebalo da razmišlja pre nego što posluša savet MMF-a i nanese štetu lokalnim samoupravama na nivou čitave Srbije. Predlagač ovog zakona je dao procenu da će jedinicama lokalne samouprave biti uskraćeno oko 4,8 milijardi dinara u 2017. godini, opštinama ukupno u iznosu od 1,5 milijardi dinara manje, gradovima 1,3 milijarde dinara manje. Mi u SRS smo uradili proračun koliko će sredstava manje u 2017. godini, kada počne primena zakona po ovom osnovu, biti uskraćeno gradu Leskovcu i računica je pokazala da se radi o iznosu od 42,6 miliona dinara, manje nego što je bilo u 2016. godini. Ali, to je pod uslovom da ne dođe do smanjenja broja zaposlenih u toku 2017. godine. Inače, kada je reč o ključnoj stvari koju predlagač ovog zakona navodi za donošenje zakona, smanjenje ukupnog fiskalnog deficita i očuvanje makroekonomske stabilnosti, vrlo je važno da predočimo predlagaču da je istina takva da vlast u Srbiji ove ciljeve samo koristi u marketinške svrhe i predstavlja sebe kao nekog ko vodi računa o uštedi u budžetu, a istina je da je javni dug već dostigao 26,6 milijardi evra, ako ga proračunamo, to već dolazi u dinarima i u bilione. To nam nedvosmisleno govori da vlast štedi na onome što bi otišlo stanovništvu za možda malo bolje poboljšanje standarda života, ali da se na nekim drugim stvarima ni malo ne štedi. Logično pitanje koje se nameće, a što je predlagač propustio da napiše u obrazloženju za donošenje ovog zakona, jeste - u koje svrhe će centralni nivo vlasti upotrebiti ušteđena sredstva jer je očigledno da ovo što je napisano, da se želi smanjenje ukupnog fiskalnog deficita, nije ubedljivo? O tome ćemo biti u prilici da govorimo više kada se bude usvajao zakon o budžetu za 2017. godinu. Predlagač može da bude siguran da će poslanička grupa SRS detaljno analizirati kako će sredstva biti raspoređena i na čemu će se štedeti, a na čemu neće, koliki će biti planirani deficit, ali ćemo isto tako pratiti izvršenje budžeta i kakvi će biti efekti jednog poteza. Pratićemo da li se sredstva koja se ovim zakonom uzimaju od lokalne samouprave u korist centralnog nivoa vlasti preusmeravaju ka povećanju subvencija poljoprivredi, gde su i te kako potrebna, ili će možda završiti kao subvencije nekim javnim preduzećima koja prave gubitke, da li se usmeravaju ka poboljšanju uslova u prosveti, u zdravstvu ili će otići na ime dotacija nekim nevladinim organizacijama, a poznato nam je kakvih sve među njima ima i kolika je opravdanost njihovih programskih aktivnosti na osnovu kojih im se opredeljuju sredstva iz budžeta. Čuli smo od predlagača juče da će Vlada u 2017. godini učestvovati u finansiranju investicionih projekata kod onih lokalnih samouprava koje zbog smanjenja priliva novca na osnovu donošenja ovog zakona neće biti u prilici da ih finansiraju i tu će se otvoriti pitanja slična onima koja se otvaraju kada se planira otvaranje neke nove fabrike, u kojoj lokalnoj samoupravi će biti finansirani investicioni projekti, a u kojoj neće. Značajna investicija koja je veoma bitna za interes građana Predejana na Koridoru 10 da se izgradi petlja koja bi imala veoma veliki značaj za razvoj Leskovca, Crne Trave, čime bi se i ubrzao razvoj turizma na Vlasotinskom jezeru. Mislim da će ministarka imati uvida u ovu činjenicu. Još jedna značajna stvar koju treba istaći, a koja je prilično dobro oslikana odnosom centralnog nivoa vlasti prema lokalnim samoupravama, jeste jedan zakon koji je usvojen prošle godine, a to je Zakon o načinu određivanja maksimalnog broja zaposlenih u javnom sektoru, kojim je određen taj maksimalni broj i u tome su opet lokalne samouprave izvukle deblji kraj. To je sve precizno definisano, a nasuprot tome je centralnom nivou vlasti ostavljeno dosta prostora da zadrži zaposlene i u slučajevima kada ima više zaposlenih, kada se nadležnosti preklapaju, kao što je slučaj sa pojedinim ministarstvima i nekim agencijama. Kada se vratimo na zakon koji je danas na dnevnom redu, treba još istaći da se smanjuje iznos prihoda od poreza na zarade koji je u mnogim budžetima jedinica lokalnih samouprava pojedinačno najviši iznos prihoda i koji je u nekim budžetima više od iznosa nenamenskih transfera od Republike. Kada sve činjenice uzmemo u obzir, s punim pravom može se konstatovati da usvajanje ovog zakona koji se danas nalazi pred nama ne ide u prilog fiskalnoj decentralizaciji, da se centralni nivo vlasti nekorektno odnosi prema lokalnoj samoupravi i da će posledice biti značajne. O posledicama je već bilo reči i predlagač bi zaista trebalo da dobro razmisli da li će nastaviti da insistira na usvajanju ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Bojanić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovana ministarko, koleginice i kolege, biću vrlo kratak u svom izlaganju, pošto znam da je dugačak spisak govornika. Na kraju krajeva, ne treba ponavljati ono što je ministarka vrlo dobro obrazložila, šta su to razlozi i zbog čega treba glasati za ovaj zakon. Svoju diskusiju usmeriću u onom pravcu, čini mi se da ova dva dana zastupamo kao dve različite pozicije, deo poslanika zastupa lokal, a deo Republiku, lažna slika. Lažna slika, posebno od onih koji su imali sve vreme ovog sveta, 12 godina, a negde i celih 16, da učine sve što je dobro. Pa, ja ovde ne bih bio da su oni završili sve što je trebalo da urade, ja danas ne bih ni govorio. Drugi deo diskusije usmeriću, i na to me je podstakao, moj divan prijatelj i drug, uvaženi poslanik iz Kraljeva, pošto je pominjao Kraljevo, gospodin Vesović, pomenuo je neki 41 milion koji ćemo mi, kao grad, izgubiti u ovom trenutku zbog izmena ovog zakona. Moram da podsetim uvaženog kolegu, a on to verovatno dobro zna, s obzirom da godinama usvaja budžet grada Kraljeva, da transfer sredstava sa nivoa Republike je za grad Kraljevo negde četvrtina budžeta grada Kraljeva, od prilike nekih 870 miliona, makar zadnjih pet godina koliko ja znam, što je za tri milijarde i ne znam koliko dinara našeg budžeta, ogroman iznos. Nisam zadovoljan i nisam srećan zbog toga što je takav transfer. To govori da smo mi slabo razvijen grad, da privreda ne funkcioniše i da mora država na taj način da nam pomogne u finansiranju svih naših projekata, ne govorim samo o primanjima. Čak, grad Kraljevo je kao grad primer, što se tiče i zaduženja i kreditno i bilo kakvog i mislim da vi ministre imate taj podatak, da je Kraljevo jedan od nezaduženih kreditno gradova. Ono šta može sam grad da učini, šta smo mi primetili kada smo preuzeli 2012. godine lokalnu samoupravu, to je upravo da poklonimo pažnju pre svega naplati svih poreza, taksi i svega čega nisu godinama naplaćivali. Godine 2013, kada smo sveli sve te evidencije, mi smo utvrdili da nije naplaćeno u tom trenutkumilijardui470 miliona dinara raznoraznih obaveza. Od onih kada postave kafić i neko popije kafu i ne dođe da mu naplati redovno izdato rešenje. To što mi uredno izdajemo rešenja za naplatu svih tih obaveza, a nemamo instrument, imamo ali ne želimo, e to je, ono čime bi trebala da se pozabavi lokalna samouprava. Ili podatak da smo 2013. godine uspeli da pronađemo od imovine grada, od 33.000 hektara koliko mi imamo u gradu, 10 hektara nigde se nije vodilo. Niti je ko to naplaćivao, radio je neko, i sutra ste mogli da vidite kukuruz, sve ono šta je ko zasađivao, radio za svoj interes i o svom trošku. I da ne pomenem Fond za poljoprivredu koji je jedna svetla tačka u gradu Kraljevu. Do 2012. godine, svi su koristili sredstva Fonda koja su i povratna i bespovratna, znači i kreditna i nepovratna, i niko ko je se zaduživao kreditno, nije vraćao, a očekivao je da ponovo taj fond nekom dodeli ova sredstva. Uveli smo pravilo, svima smo naplatili, i sad taj fond funkcioniše i mislim da veliki broj naših poljoprivrednih proizvođača dobija određena sredstva za svoj dalji, uspešniji rad. Mislim da sam dao par plastičnih primera i ne želim više da vam oduzimam vreme. Hvala vam.
Zahvaljujem.
Replika.
Nisam primetio da imate, nemate osnova za repliku. Nastavljamo dalje sa radom. Reč ima narodna poslanica Marija Janjušević. Odustajete. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Veroljub Stevanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, očigledna je i namera i cilj koji imate predlažući ovaj zakon i ne mogu da se složim sa tim namerama i tim ciljem, niti mogu da vas razumem zbog tih namera i tog cilja. Prvo, ne mogu da prihvatim, ne mogu da se složim, jer znam kakve su posledice, kakve će biti posledice. Znam da će i onako nestabilni budžeti biti još nestabilniji i sigurno se centralizuje ovim. Zaista, verujući u vaše dobre namere, najiskrenije jer vas i znam dugo i znamšta radite i ko ste, ovo jeste centralizovanje. Ako vi ispod 10% polako gurate prihode iz ukupnog budžeta, odnosno prihoda koji ima Republika na lokal, vi sigurno time dovodite ogroman broj opština u poziciju da vam pruže ruku i traže da se nadomesti to što nedostaje, a nedostajaće, i to jeste onda diskreciono vaše pravo. To se zove centralizam. A ne mogu da vas razumem, ne vas, vi ćete shvatiti vrlo brzo šta hoću da vam kažem, ne mogu da shvatim one koji predlažu nešto tako, a ne shvataju da je dobro funkcionisanje lokalne samouprave preduslov za dobro funkcionisanje Vlade, prosto. Da je razvojni budžet na lokalu preduslov za dobar rad Vlade i da je život dole, na nivou lokala i da je nešto najteže, ja sam to radio dugo, kao što čovek može da radi, a bio sam i ministar, raditi u opštini, u gradu, jer ste tu u direktnom kontaktu sa ljudima, i morate i treba da probate bar da rešite svaki problem koji oni imaju. Dakle, šta je suština ovoga? Suština je što ćemo imati veći problem u funkcionisanju lokala. Pitanje je samo zašto se to radi. Zašto kad znamo da su u problemu gotovo svi budžetu na lokalu, a znamo i kažemo i kažete, da je suficit u budžetu, da je nivo u budžetu daleko iznad. Pitanje je zašto? Zašto kad je u Evropi drugačije, zašto kad je u svetu drugačije i zašto ne uradite nešto što je normalnije, da lokalne samouprave podržite, podržavajući time i nivo države. Juče sam bio u neprilici da tako kažem, da čujem jednog narodnog poslanika koji sedi preko puta mene, ne znam kako se zove, jer ne pamtim imena, a znam kako izgleda, jer je nemoguće ne zapamtiti taj lik. Dakle, ja sam tamo neko, kako on kaže, koji je doveo grad do takve i takve pozicije. To naprosto nije tačno. Ja sam zvao kompletno rukovodstvo grada sada, da sam ja i oni svi pred televizijom bilo kojom, raspravimo tu priču o dugu, što je netačno. Tema je zakon. dakle, ja sam neko ko je 2004. godine, došao u grad koji je bio dolina gladi i bio na 137. mestu u državi po svim karakteristikama, i vrlo brzo sa svojim timom, smo taj grad doveli, do grada budućnosti i do drugog i trećeg mesta zajedno sa Novim Sadom po svim kriterijumima. Ima veze sa temom, 2014. godine je oteta vlast u Kragujevcu. U tom trenutku je bila ovakva situacija. Drugi grad u zemlji, sport na najvišem nivou, najsportskiji u zemlji, investicije najveće u zemlji, ne samo one koje lokal treba da radi na šta ministarka insistira, a što ja pozdravljam.
Samo jedna sugestija. Molim vas samo da se vratite na dnevni red.
Recimo, 2013. godine, najveći dom zdravlja koji postoji, to je radio grad, ne Republika, hitnu pomoć koju niko nema na ovim prostorima, radio je grad. Higijena na najvišem mogućem nivou, dugovi preduzeća, gospođo ministarka, su bili vrlo mali, gotovo da nisu postojali. Plate su negde možda kasnile jedan mesec. U ovom trenutku, posle dve godine, vi nemate ni jednu investiciju za dve godine. Vi imate grad koji je praktično ekološka bomba, vi imate veliki problem u svakom smislu. Pošto moje kolege treba da pričaju, ja samo još jednu digresiju. Mi smo dali neke amandmane, molim vas da ih uvažite, da bar o njima razmislite, i da ovaj horizontalni nivo, koji nije uravnotežen kroz Zakon o transfernim sredstvima, probate da izmenite. Hvala.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Veroljub Arsić, replika na izlaganje. Izvolite.
Na pominjanje šefa poslaničkog kluba SNS, da je to neki lik koga je teško zapamtiti. Sećam se jako dobro Zakona o transfernim sredstvima između gradova i opština, kada je Kragujevcu, baš zato što je cenjeni kolega bio tada gradonačelnik, imao podršku tada da se prebaci 450 miliona sredstava koji su namenjeni Beogradu. Tadašnji ministar, Mlađan Dinkić, je to prihvatio i ta sredstva su oduzeta od grada Beograda i prebačena Kragujevcu. Sada, za devastaciju jednog grada kao što je Kragujevac, nemoguće je to uraditi za dve godine. Potrebno je mnogo više vremena. Ako je tačno da postoje samo tri smećara za jedan grad Kragujevac, koji ima blizu 200 hiljada stanovnika, taj gradonačelnik ne može da se hvali uspehom. Ako je tačno da Grad Kragujevac ima dugove u iznosu od svoja dva i po budžeta, a ima, jer to se vidi, vidi se, zato što dugove možete da napravite na nekoliko načina. Dugove možete da napravite tako što ćete da se zadužite, tada vam je potrebna saglasnost ministarstva,. Znamo ko je tada bio ministar i ko je davao te saglasnosti, ali može i na jedan drugi način, da nerealno planirate sredstva u budžetu, a onda sprovodite javne radove na osnovu nerealno planiranih sredstava u budžetu i stvorite obavezu. To je radila Vlada Mirka Cvetkovića i to su one dve i po milijarde i to je radio grad Kragujevac do 2014. godine. Knjige su knjige. Podatke ne možete da falsifikujete, ne možete da kažete da nešto nije urađeno…
Kolega, molim vas da privodite kraju. Isteklo je dva minuta.
Kada je urađeno, postoji trag da je tako bilo rađeno i da je tako vođen Kragujevac.
Zahvaljujem. (Veroljub Stevanović, s mesta: Replika.) Replika na izlaganje narodnog poslanika Veroljuba Arsića? [[Veroljub Stevanović, s mesta: Da, replika. Pomenut sam.]] Nisam shvatio da ste pomenuti kao poslanik. Govorilo se o Kragujevcu, o načinu rukovođenja Kragujevcom u jednom vremenskom periodu, koliko sam shvatio. Ne znam zašto ste tu sebe prepoznali. Nastavljamo dalje sa radom. Nemate osnova za repliku. Reč ima narodni poslanik Veroljub Matić. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvažena gospodo, čim je u pitanju lokalna samouprava, mislim da je tu pažnja usmerena do kraja i mislim da treba, zato što smo mi prvi ešalon do kojeg građani najlakše dođu i, normalno, očekuju od nas da udovoljimo njihovim zahtevima. Prva najava za umanjenje poreza na zarade u okviru lokalne samouprave bila je 50-50. Mislim da je to bilo hrabro i od Vlade i od nove ministarke da izađu i da prva najava ministarke bude da to neće biti 50-50 nego ovo što se predlaže. Ja ću da podsetim na još neke stvari koje su se dešavale ranije, a koje mislim da nisu pominjanje u ovom periodu, a to je da su opštine 2010. godine, recimo, ili lokalne samouprave, dobile nove nadležnosti kao što su vodotokovi ili reke, a nisu dobili sredstva, prateća sredstva. Znači, izvršna je decentralizacija poslova, ali nisu ni pare. Recimo, u zdravstvu investiranje, investiciono održavanje, isto bez sredstava. Tako da, opštine, ne samo što su transferi menjani i što su porezi na zarade menjani, nego su opštine dobijale i nove obaveze. Još nešto što meni baš nije dovoljno jasno. Ja sam tehničko lice, ali nisam uspeo da razumem predlog, ovo je dobra namera, da opštine imaju 6% manje poreza na zarade, a gradovi 3%. Sva matematika govori da tu ko ima najveći procenat, najviše snosi i posledice smanjenja. Ličnog sam mišljenja, ja bih uložio amandman da sam imao podatke, da jednostavno izjednačimo i taj procenat, da li bi on bio 75% ili 76%, ali mislim da građani u opštinama i gradovima treba da jednako podnose teret. Smatram, ako ima još prostora, mislim da taj procenat 74% i 77% treba da bude jedinstven. Ne vidim nijednu razliku. Recimo, uzmete jednu opštinu i jedan grad koji, uslovno rečeno, imaju prihode od poreza na zarade po sto miliona na godišnjem nivou, 6% umanjenja je šest miliona u opštini, a u gradu je to tri miliona. Nije isto. Matematika ne govori i mislim da me niko ne može ubediti da je to isto. Zato je moj dobronameran predlog da to bude jedinstven procenat, ne umanjujući sumu od 4,8 milijardi dinara. Dalje, ovde se često uzimaju opštine kao loši primeri, odnosno lokalne samouprave i mislim da je to prenaglašeno. Treba prenaglasiti dobre opštine, dobre gradove. Mislim da će to bolje da odjekne i prema građanstvu i prema onima koji rukovode lokalnim samoupravama. Zato mislim, da kažem, dobri primeri treba što jače da budu eksponirani, da budu u javnosti, da budu prisutni. Ja dolazim iz jedne opštine, gde dugo funkcionišem i gde mislim da korektno radimo svoj deo posla, jer smo radili, mislim da je i danas tako. Navešću nešto od primera. To je opština Koceljeva. Dakle, 30% je manje radnika u lokalnoj samoupravi u odnosu na ono što je država propisala. Prosečne plate su prve ili druge u Mačvanskom okrugu, možda u 30% u gornjoj granici opština u Srbiji su visine plata. Učešće plata u budžetu je između 17% i 19%. Izvoz iz opštine Koceljeva je 2:1. Znači, izvozi se dva puta više nego što se uvozi. Privreda sva dobro radi i reinvestira. Dalje, imaju nove investicije. Ti investitori koji su došli, koji investiraju tamo, lokalna samouprava ih je dovela, Vlada je podržala i svaka čast, i jedna i druga fabrika treba uskoro da počnu da rade i da zaposle nove radnike. Nikom ništa ne dugujemo. Ali, ovu opštinu i neke druge muče neki drugi problemi. To je zakon iz 1991. godine. Dugačak je naziv, to je Zakon o načinu i uslovima povraćaja priznavanja prava i vraćanja zemljišta koje je prešlo u društvenu svojinu po osnovu poljoprivrednog zemljišnog fonda i konfiskaciji zbog neizvršenih obaveza iz obaveznog otkupa poljoprivrednih proizvoda. Tu mnoge opštine nisu završile taj deo posla. Nije to zavisilo od opština. Opština obično nema dovoljno zemljišta da se vrati ranijim vlasnicima, pa ako nema zemljišta, onda opštine iz svojih budžeta to plaćaju. Mnoge opštine to plaćaju i to je ozbiljan procenat. Taj procenat se kreće, kako koja godina, od 2,5 do 10% godišnjeg budžeta. Mislim da su opštine tu najmanje krive što se pre 63 godine, ako sam dobro sračunao, što je ta nepravda urađena tih godina, a lokal tu ispašta. Mislim da bi to trebalo da bude solidarno, kao što je restitucija. Da li će to biti kompenzirano kroz neke nove zakone, u smislu da se pojedinim lokalnim samoupravama pomognu te specifične stvari koje se dešavaju na terenu, a gde oni jednostavno nisu krivci zbog toga? Jednostavno, zakon koji je donet 1991. godine tera lokalnu samoupravu da plaća nedostajući deo zemljišta. Ovde se najavljuju i novi zakoni o lokalnoj samoupravi i finansiranju. Mislim da tu treba imati u vidu sve ono što je bitno za lokalnu samoupravu. Konsultovati gradove i opštine, mislim da bez njih zakon neće da bude dobar, pogotovo u okviru Stalne konferencije gradova i opština. Mislim da oni to rade dobro i da sublimiraju potrebe i gradova i opština. Do sada su se pokazali kao dobar partner Vladi i mislim da njihove dobre usluge treba koristiti. Ono što je po meni najbitnije, a mislim verovatno i po drugima, da razvojne komponente, znači razvoj privrede, zapošljavanje, to donosi nešto gde i lokal i ova država mogu da rastu, inače, bez toga jednostavno nije moguće. Ja hoću na još nešto da ukažem. Ovo su sve neke moje dobre namere, ne kritika, nego neka moja razmišljanja, iskustveno i ono što se dešava na terenu, a to je da, recimo, porez na imovinu u pretežno poljoprivrednim opštinama. Tamo imamo staro stanovništvo koje dobrim delom živi od poljoprivrednih penzija. Te penzije su niske, male, itd. Tamo postoje određeni objekti gde kroz razređivanje poreza na imovinu jednostavno ti ljudi nisu u mogućnosti da plate, tako da se te opštine nalaze u dosta teškoj i komplikovanoj situaciji da izvrše tu naplatu, jer jednostavno postoji ta nepokretnost, koja vredi određeni iznos, gde je procenat poreza na imovinu taj i koji treba naplatiti, ali je pitanje da li ti ljudi koji žive tu mogu to i da plate? Dalje, imamo nepravilnosti, po mom ličnom razmišljanju, to je finansiranje obrazovanja, a tu mislim na osnovno i na srednje obrazovanje. Ortačka kobila nigde se nije pokazala dobro, ni u duplom finansiranju srednjeg i osnovnog obrazovanja. Ako se sa centralnog nivoa finansiraju plate, a sa lokalnog nivoa finansiraju materijalni troškovi, mislim da ta udvojenost jednostavno ne donosi dobro i to ne funkcioniše u najboljoj meri. Zato je moj predlog da kod osnovnog obrazovanja i srednjeg obrazovanja finansiranje treba da ide sa jednog mesta, da li je to Republika, da li je to lokal, ali sa jednog mesta. Mislim da izbor rukovodioca u osnovnom i srednjem obrazovanju jednostavno mora da bude jednostavniji i onaj koji daje sredstva mora da ima veću ulogu i u rukovođenju. Mislim da u izboru direktora osnovnih i srednjih škola imamo veliko samoupravljanje. Zaključno, ono što je vidljivo i što treba uraditi jeste da novi zakon o lokalnoj samoupravi i finansiranju lokalne samouprave treba da bude odraz realnih potreba gradova i opština, njenih građana, a po meni privrednog razvoja. Ono što se dešava na terenu, mada to nije osnovni posao lokalnih samouprava, ali to jeste nešto osnovno od čega se živi, a to je privredni razvoj. Ako imamo privredni razvoj, imamo bolji život. Ako imamo dobru privredu, sve je okačeno, sav javni sektor je okačen. Još jednom ću da ponovim da bi bilo dobro, ako je moguće, da se izjednače procenti poreza na zarade, što se tiče opština i gradova, ako je to moguće, u ovoj fazi rada Skupštine. Mislim da bi to bilo pošteno i prema opštinama i gradovima i prema građanima Srbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Pre nego što nastavimo sa radom, poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đurić.
Poštovani predsedavajući, uvažena gospođo ministarko, poštovane koleginice i kolege poslanici i građani Srbije, naša poslanička grupa pozdravlja angažovanje nestranačkih stručnjaka na ministarskim pozicijama, ali nije zgoreg napomenuti da ne bi bili ni prvi ni poslednji vanstranački stručnjak koji je u Vladu došao, vrlo brzo iz nje otišao ne uspevši da realizuje ni deo svog programa koji je proistekao iz struke. Skupština AP Vojvodine ovih dana usvojila je Deklaraciju „Jaka obnovljena regionalna politika za sve regije nakon 2020. godine“. Ta deklaracija proklamuje slična načela kao Evropska povelja o lokalnoj samoupravi. U njoj se navodi da će se odluke donositi bliže građanima, da su regioni i lokalni entiteti odgovorni za izradu i implementaciju strategije razvoja i pružanja usluga građanima i da u tome treba da imaju široki stepen autonomije, da je preduslov za postizanje dobrih rezultata raspolaganje dovoljnim finansijskim sredstvima. To su evropska načela na koja se Srbija u uređenju lokalne samouprave obavezala, i to je usvojio Pokrajinski parlament u kome je ista parlamentarna većina. U obrazloženju predloženih izmena Vlada je u suštini navela sledeće razloge za preraspodelu poreza na zarade: da je prema rečima Fiskalnog saveta, već i zakon iz 2006. godine, po kojima je lokalnim samoupravama opredeljeno svega 40% poreza na zarade, bio relativno darežljiv, pa se zaključuje da je zakon iz 2011. godine duplo darežljiviji; da je postojeća preraspodela poreza na zarade u korist lokala doprinela problemu fiskalnog deficita od 1,1% BDP; da povećanjem udela lokalnih samouprava u porezu na zarade iz 2011. godine nije propraćeno povećanje njihovih nadležnosti i da su lokalne samouprave povećanje prihoda po osnovu većeg učešća u porezu na zarade iskoristili za povećanje troškova zarada, a da su kapitalne investicije smanjene; i da nije u modernoj evropskoj praksi da porez na zarade dominantno pripada lokalu. U pogledu darežljivosti centralnog nivoa vlasti prema lokalnim samoupravama korisno je reći da je učešće lokalnih samouprava, to je ovde već spominjano, u javnim prihodima u kontinuiranom padu od 2012. godine sa 17,7 na 11,7 u 2015. godini. Evropski prosek je 31,6%. Od svih 28 država Evropske unije samo četiri države izdvajaju manji procenat ukupnih javnih prihoda – Malta, Kipar, Irska i Grčka. U pogledu uticaja preraspodele poreza na zarade na fiskalni deficit, od 2006. do 2011. godine, dok je upola manje poreza na zarade pripadalo lokalu, fiskalni deficit je rastao. Nakon 2011. godine kada se preraspodela menja duplo u korist lokala, fiskalni deficit je porastao samo 2012. godine, a nakon toga je u kontinuiranom padu. Zato sumnjamo u stav Vlade da je preraspodela poreza na zarade glavni uzrok fiskalnog deficita i sumnjamo da se fiskalni deficit rešava baš ovim. Mi ovde sve vreme raspravljamo o tome kako će lokalne i centralne vlasti preraspodeliti 40 miliona evra, a da istovremeno imamo RTB Bor koji je za kapitalne investicije potrošio 450 miliona evra, a rezultat tih investicija je 300 miliona evra gubitka za dve i po godine. Ponoviću, sa jedne strane imamo 40 miliona evra, a sa druge strane imamo 450 plus 300. MMF-u smeta ovih 40, a ne smeta ovih 750. To je jako čudna argumentacija. U suštini Vlada nam mora pružiti ozbiljna i argumentovana uveravanja da se fiskalni deficit zaista nikako drugačije nije mogao rešiti. Recimo, smanjenjem subvencija ER Srbiji, koja je imala slični iznos kao ovaj o kojem pričamo već dva dana. Nadalje, povećanje udela lokalnih samouprava u porezu na zarade iz 2011. godine jeste propraćeno nekim povećanjem njihovih nadležnosti. Na njih su preneti određeni poslovi brige o domovima zdravlja, vanrednim situacijama, apotekama i, konačno, uvedena je komunalna policija. Nemojmo molim vas smanjivati sredstva komunalnoj policiji, jer oni su već dovoljno nervozni. U pogledu povećanja troškova zarada i smanjenja kapitalnih investicija u lokalnim samoupravama, ove pojave teško da se mogu objasniti raspodelom poreza na zarade, jer u periodu od 2008. do 2014. godine isti trendovi obeleženi su i na republičkom nivou. Nominalni troškovi zarada republičkog budžeta povećani su 28%, kapitalni rashodi smanjeni su 22%. Ovo su podaci Fiskalnog saveta. Na lokalnom nivou kapitalni rashodi su, u periodu od 2008.do 2015. godine, nominalno paliza 20%, realno za 50%, troškovi za zaposlene porasli su 25%. Dakle, slični su procenti, tu smo negde 20, 25, 28. Dakle, isti trend na Republici, kao i na lokalu. Govorim o periodu 2008. – 2014. godina. Dakle, troškovi zarada rastu, kapitalne investicije padaju, nevezano za to ko dobija veći udeo od poreza na zarade, jer ovi trendovi nisu menjani ni na jednom nivou kada je raspodela okrenuta duplo u korist lokala 2011. godine. Pri tome, nominalne zarade na republičkom budžetu pet puta su veće od nominalnih zarada svih gradova i opština zajedno, a najmanje zaposlenih u javnom sektoru imaju upravo lokalne samouprave, a najviše Vlada i njena ministarstva. Posledice nedovoljnog investiranja u dužem vremenskom periodu su loš kvalitet i nedovoljna dostupnost komunalnih usluga, čak i najosnovnijih, a da ne spominjem ulaganja u kulturu. Ja ću vam reći, u Novom Sadu sat na Petrovaradinskoj tvrđavi više od 50 godina je imao pokvaren mehanizam za zvono, više od 50 godina. Mnogi od nas za života nisu čuli da taj sat može da zvoni. Kolega je spomenuo da je svega 70% centralno kontrolisanih vodovodnih sistema u centralnoj Srbiji ispravno. U Vojvodini svega 16. Zrenjanin vodu nema godinama. Zrenjanin ispravnu vodu nema godinama, ali zato ima „Dane piva“ za čije održavanje lokalna vlast uzima kredit. Istina, građani to masovno posete, ali pitanje je šta bi građani radili kada bi im lokalne finansije bile transparentno predstavljene. Veliki broj lokalnih samouprava preuzimao je obaveze bez prethodnog obezbeđivanja sredstava za njihovo namirenje. Budžetirani prihodi su planirani nerealno visoko kako bi se u njih upakovali željeni rashodi pre svega za zaposlene. Posledice su promašaji od i po 35% na prihodnoj strani u vidu neispunjenja plana prihoda. U tržišnoj privredi kada menadžer ovoliko promašuje u planiranju on gubi poverenje menadžmenta i akcionara, on gubi posao. Kašnjenje lokalnih samouprava u podmirivanju obaveza prema podacima Fiskalnog saveta su oko 10 milijardi dinara, pri čemu opet prema informacijama Fiskalnog saveta Republika nema konsolidovane podatke o tome. Ja sad pitam nisu li zbog svega ovoga lokalne samouprave u nekoj vrsti dužničkog i podređenog statusa prema Republici Srbiji, pa zbog toga ćute i ne bune se? Ne toleriše im se svašta pa i zbog toga ćute i ne bune se. U pogledu modernih evropskih praksi postoje suprotna rešenja na koja mislim da se vredi ugledati. U Danskoj prihodi od poreza na dohodak ekskluzivno pripadaju lokalnim vlastima i predstavljaju 70% ukupnih prihoda lokalnih vlasti. Slična je situacija i u Švedskoj gde porez na dohodak čini 70% prihoda okružnog budžeta sa kojim se distribuira opštinama. U Finskoj lokalne samouprave kroz opštinske poreske prihode, iz sopstvenih poslovnih prihoda, finansiraju 85% svojih rashoda. Mislim da to govori dovoljno o stepenu slobode tih lokalnih samouprava, jasno je iz kog evropskog područja te zemlje dolaze. Mi volimo da se ugledamo na radnu etiku skandinavskih zemalja, jel? Još par dodatnih komentara, ovo istinski doprinosi centralizaciji, jer gde je novac tamo se donose odluke, tamo je moć. Moć se sada koncentriše dodatno na republičkom nivou, stvaraju se uslovi za disciplinovanje lokalnih samouprava, jer će Republika kroz kompenzacione mere preuzeti na sebe dodatne ingerencije kroz diskreciono pravo da selektivno i kako kaže Fiskalni savet netransparentno i neobjektivno odlučuje gde će finansijski pomagati. I konačno da zaključim, ključni problemi u finansiranju lokalnih samouprava,neefikasna javna preduzeća, loš budžetski proces, veštačko naduvavanje prihodnih strana planiranih budžeta, neplansko preduzimanje obaveza i posledični pritisci na republički budžet, visoki troškovi zarada i nizak nivo kapitalnih investicija kao posledice, to su problemi koji će ostati nerešeni i produbiće se predloženim udarom na lokalne budžet. Mislim da je potrebno mnogo više kako bi se ovi problemi rešili pre nego što se novac prosto prebaci iz lokalnog u republički nivo koji je jednako opterećen istim problemima, pet puta većim ukupnim zaradama, sličnim padom kapitalnih investicija i jednako neefikasnim javnim preduzećima. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministarka Ana Brnabić. Izvolite.
Ja ću stvarno jako kratko. Dosta je stvari ovde izneseno, puno stvari nema veze sa ovim Predlogom zakona, tako da ne bih na to da odgovorim kao tipa subvencije Er Srbije. Mislim da to ne ide ovde i u svakom slučaju što se Er Srbije tiče rekla bih da se uradi „kost benefit“ analiza šta je tim dobijeno, šta je sa tim izgubljeno i mislim da bi došli na to da je mnogo više dobijeno i za građane Srbije, za budžet Republike Srbije, za aerodrom „Nikola Tesla“, nego što je izgubljeno, ali mogli smo i da ugasimo JAT pa da raspustimo sve te ljude, pa ćemo onda da vidimo šta ćemo da radimo. Što se tiče ovoga ovde, to je kritičan udar na budžete lokalnih samouprava, ozbiljno se ovde ugrožavaju njihovi, kako će oni funkcionisati. Moglo je da se uzme sa neke druge strane, sa puno strana državne uprave koja se već tokom prethodne dve godine prilično racionalizovala. Ja sam sigurna da vi to znate. Hoću da vam kažem da su procene Ministarstva finansija koje su mi stigle, da je u odnosu na planiran rast prihoda od poreza na zarade i u odnosu na to koliko lokal u proseku gubi što je 2,3% da će razlika u stvari biti između 0% i 2% u korist lokalnih samouprava. Tako da ili neće izgubiti ništa u odnosu na realne brojeve ili će neke lokalne samouprave dobiti plus 2%. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Srbislav Filipović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministar, na početku svog izlaganja želim da vam se zahvalim što ste i juče i danas ovde sa nama ceo dan u NSRS, što odgovarate na naša pitanja i što se zaista na pravi način branili zakon. Slušali smo iz redova opozicije zaista mnogo kritika. Kritika je uredu, kada je kritika konstruktivna, kada iz nje možete nešto da popravite u zakonima svoje države, onda je to dobro, ali kada je kritika sama tu radi sebe, sama tu radi svoje političke promocije, kao da se izbori nisu završili pre nekoliko meseci, kao da građani pre nekoliko meseci nisu rekli i na lokalu, a govorim o finansiranju lokalnih samouprava, kao da građani nisu tada rekli koga žele, kao da građani nisu tada dali svoj sud o tome kako su neki vodili lokalne samouprave širom Srbije i danas se gle čuda, čude ta gospoda kako to 90% opština vodi SNS. Dolazim sa opštine Stari Grad u Beogradu. Na toj opštini imamo Sportski centar „Milan Gale Muškatirović“. To je sportski centar u kome su generacije nas sa Starog Grada iz Beograda odrastale i provodile vreme, godinama je u gubicima. Siguran sam da ste i vi sa tim veoma dobro upoznati. Ono što moram danas da kažem, radi građana Srbije, radi interesa građana Srbije i radi, evo govorili smo o finansiranju lokalnih samouprava, kako su neki trošili taj novac i kako troše i dan danas na ovoj opštini, to je da je 2014. godine plaćana logotip 23.000 evra. Samo jednoj firmi je dato za grafički dizajn 23.000 evra. Gubitak sportskog centra u 2014. godini bio je više od 58 miliona dinara. Onda neko govori o bebama, starima, nemoćnima. Hajde da te silne milione dinara ne bacamo uzalud, da Sportski centar „Milan Gale Muškatirović“ ne uzima 50.000 evra kredit da bi kupovao glasove na ovoj opštini i da konačno stanemo sa konkretnim pravim rezultatima pred građane i da na osnovu tih pravih i konkretnih rezultata tražimo podršku, a ne kupovinom glasova. Takođe, DRI je utvrdila da je u martu 2013. godine Stari Grad zaključio ugovor od četiri miliona šezdeset dve hiljade dinara za usluge unapređenja imidža gradske opštine Stari Grad i svih izabranih i postavljenih lica. Četiri miliona dinara da se unapredi imidž funkcionera jedne opštine. Ko god da je na vlasti u toj opštini, odmah bi to osudio. Čiji god funkcioneri, ove ili one stranke, potpuno je svejedno, četiri miliona dinara smo mogli da usmerimo baš za decu, baš za decu školskog uzrasta, za bebe, za stare, za nemoćne, za one kojima mnogo toga fali da bi pristojnije i bolje živeli. Koliko su neki brinuli o tim lokalnim samoupravama i vi ste rekli, ljudi nemaju vodu u 21. veku. Svaku noć im je isključena voda. Moj prethodnih je rekao, pozdravio je to da imamo nestranačke ministre u Vladi, to je dobro, ali je postavio jedno pitanje – da li će i ministarka Ana Brnabić otići tako brzo iz ove Vlade. Svakako neće otići brzo iz ove Vlade, uveren sam u to, kao što je vaš predsednik pobegao iz Amerike ne plativši porez od milion evra. Svakako neće otići iz Vlade. Svakako niko neće otići iz ove Vlade zato što vi to želite. Iz Vlade se odlazi na izborima, kada građani to kažu. Za kraj, moram da kažem i to, ponoviću ono sa početka, izbori su prošli gospodo. Ponašate se kao da niste bili na vlasti 10, 15, 20 godina. Kao da za tih 10, 15, 20 godina niste imali priliku da uradite tako sjajne stvari i da tako dobro raspolažete sa budžetima kao što ste imali priliku. Imali ste priliku, bili su građani pravedni, imali ste svoju šansu, prokockali ste je, pustite neke nove ljude da vode Srbiju, da vode lokalne samouprave u Srbiji i da naravno ostvare one rezultate koje građani od njih očekuju. Hvala.
Pravo na repliku narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem predsedavajući. S obzirom da je DS na vlasti u opštini Stari Grad, ja znam da režimsku stranku više nego boli i to što je potučena do nogu na izborima na toj opštini. Ono što smo malopre čuli od mog kolege koji je govorio pre mene apsolutno nije istina. Dakle, to je ste opština koja je danas kažnjena, od strane onih koji vode i Grad Beograd i Vladu Republike Srbije, time što su opštini Stari Grad oduzeti prihodi, time što je poslovni prostor prešao sa opštine na grad, time oni ne mogu više da finansiraju potrebe građana koje su finansirali do sada, time su onemogućeni mnogi programi koji su postojali do sada. Dakle, 300 miliona dinara je zakinut budžet Starog Grada u poslednjih godinu dana od strane Grada Beograda, samo zato što opštinu Stari Grad vodi DS. Podsetiću vas samo, na gerento domaćice. Podsetiću vas samo na odnos prema penzionerima kojima su neustavno smanjene penzije. Podsetiću vas samo na računare za najtalentovanije učenike. Podsetiću vas samo na stipendije. Podsetiću vas samo na korišćenje sportsko-rekreativnog centra za građane Starog Grada i podsetiću vas takođe na još jednu stvar, a to je davljenje te opštine od strane stranke koja je na vlasti samo zato što je tu do nogu potučena i izgubila ubedljivo izbore, a DS je pokazala da naravno DS ne samo dobro stoji u Starom Gradu, nego i na drugim opštinama, ali da su u tim uslovima zaista ostvareni više nego dobri rezultati preko 32%. Srpska napredna stranka je imala nešto oko 20% i mislim da je to zapravo osveta jednoj opštini koja savršeno funkcioniše. Zahvaljujem.
Vreme kolega Božoviću. Pravo na repliku, narodni poslanik Srbislav Filipović. Izvolite.
Hvala vam uvaženi predsedavajući. Prosto morao sam da se javim za reč da repliciram mom prethodniku. Pa, vi ste na tim prethodnim izborima dobili duplo manje glasova nego na onima pre i ne znam koga ste to potukli do nogu. Tačnije, ne znam ni da li ste vi uopšte učestvovali na tim izborima. Ta izborna lista se nije zvala DS, nego čuvari ne znam čega i ne znam koga. Od koga ste vi čuvali opštinu Stari Grad? Pa samo od vaših deset prstiju ta opština treba da se čuva. Nemojte više da krečite poslovni prostor, pa to je ono što vas boli. Ne mogu više kumovi, prijatelji, rođaci, šurnjaje da ulaze u poslovni prostor da kreče, da otimaju, da stiču bogatstvo na leđima i grbači građana Starog Grada. To više ne može. Ne može više da se letuje na Maldivima, a na račun opštine Stari Grad i krečenja poslovnog prostora. Meni je mnogo žao. Takođe, ja ne bi nikada sebi dao za pravo, bez obzira da li sutra bio poslanik opozicije ili vlasti, da ocenjujem ustavnost nečega u jednoj zemlji, ali vi ste legalisti, navodno. U jednoj zemlji postoje institucije i te institucije imaju jasno određena ovlašćenja. Vi niste Ustavni sud, gospodine. Vi određujete šta je ustavno, a šta nije. Ono što se vama sviđa to je ustavno, ono što vam se ne sviđa nije ustavno. Zakon nije tu da bi se dopadao meni ili vama, nego da bi važio za sve građane podjednako. Ako važi za sve podjednako, onda će biti prilike da vidimo šta će da se dešava sa onim funkcionerima koji danas vode tu opštinu Stari Grad i videćete na sledećim izborima, za koje neće da prođe tako mnogo vremena, kako će da se izjasne o tome…
Vreme, gospodine Filipoviću.
… i šta je bilo u poslovnom prostoru i u drugim preduzećima, koja haraju ovom opštinom. Hvala vam. (Vladimir Đurić, s mesta: Replika. Spomenuo me je. Spomenuo je i predsednika stranke i porez od milion ...)
Niste vi spomenuti. Vas nije spomenuo, a za poslaničku grupu i vašeg predsednika može da se javi samo ovlašćeni. To je kolega Stevanović ili predsednik poslaničke grupe. To su uslovi na osnovu kojih možete da se javite na repliku. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Divna rasprava. Divna debata. Iznose se i činjenice i insinuacije i dobra je prilika da javnost sazna da i leva i desna strana je raspalila po EU i MMF jer sistem lokalne samouprave je nametnut od EU, MMF, sistem finansiranja lokalne samouprave je nametnut. Vi lepo to kritikujete i jedni i drugi, ali nikako da građanima kažete zašto se morali da sve prihvatate kao evropski standard. Sada svi se ljutite protiv Mlađana Dinkića i u tom napadu treba da znate da oni bivši vaši koalicioni partneri sada su opet njihovi koalicioni partneri. Ne znam zašto se prozivate. Godine 2012. gde je Boris Tadić stao Tomislav Nikolić je nastavio i dobio još veće pohvale. Sada da pogledamo kako stvari stoje. Trenutno garantovani, ne garantovani dug jedinica lokalne samouprave na datum neki tamo kraj juna 2016. godine je 78,9 milijardi dinara. To da znate. Srbija će u toku oktobra meseca da se zaduži 45 milijardi dinara i 75 miliona evra. Sve čitam zvanične podatke da se ne mučite. Vrlo je interesantan podatak, kaže ovako – jedinice lokalne samouprave sa najvećim stanjem duga – Beograd 45,8 milijardi dinara, Vojvodina osam milijardi dinara, Novi Sad 4,5 milijardi dinara, Niš dve milijarde, Kragujevac milijarda, Smederevo milijarda, Subotica 909, Zrenjanin 835 miliona, Čajetina 687, Leskovac 670. Ovo što sam pobrojao to je 85,2% ukupnog javnog duga jedinica lokalne samouprave. To ima tendenciju neprekidnog rasta. Kako to izgleda po glavi stanovnika? Svako ko živi u Čajetini duguje 46.688 dinara. Svako ko stanuje u Beogradu duguje 29.109 dinara i da ne ređam dalje, u Svilajncu to je 10.615 dinara. Svaki građanin tog mesta duguje zbog svoje lokalne vlasti i onih ljudi koje ste birali. Tako su vas vodili. To su zvanični podaci države, ove vlasti. Ima još jedan vrlo interesantan podatak. Opet MMF. On je dao i kriterijume kako da se izvrši analiza kreditnog potencijala jedinica lokalne samouprave, pa najmanji kreditni potencijal je kod Niške Banje, to je samo 23,9 miliona, pa nadalje ide Brus koji ima 101 milion, pa onda najveći kreditni potencijal Novi Sad dve milijarde 900 miliona dinara, Pančevo milijarda i 400, Požarevac milijarda i 400. To je ono dokle još oni mogu da se zadužuju. Zašto čitam ove podatke? Vrlo prosto i jednostavno, zato što kada prihvatite pravila i igru MMF snosite i posledice. Posledice su agencije, posledice su privatizacije, a kada je u pitanju lokalna samouprava samo da vam skrenem pažnju, od pre nekoliko godina zvanična politika kaže da javna komunalna preduzeća treba da naprave dobit na kraju godine. Molim vas, po definiciji javna preduzeća nisu društva kapitala koja donose dobit, nego baš naprotiv, treba da organizuju izvršavanje onih funkcija koje predstavljaju život na određenoj teritoriji i da to bude najjeftinije za građane. Zašto ste ubacili profit? Zato što ćete naterati jedinice lokalne samouprave da u sledećoj fazi ne budu sposobne da obezbede vodovod i kanalizaciju, gradski prevoz i da to mora da ide u javno privatno partnerstvo i tako ćemo dobiti eksperte iz inostranstva koji znaju da čitaju vodomere, ali građani neće moći da plate. Vi nešto slično već imate sa komunalnim uslugama poput regionalnih deponija. Sećate se pre nekoliko godina kada je krenuo taj privatni strani kapital, mi ne znamo da iznosimo smeće, u Kovačici je za jedan dan iznošenja smeća skočilo sedam puta. Pogledajte ove regionalne deponije koliko koštaju. Znači, tu će neko da zarađuje profit. Ko će da zarađuje profit? Onaj ko dobije koncesiju ili dobije pravo da napravi. Ovi ovde preko puta mene, oni glume to, oni prikazuju matematičku ekonomiju, procente itd, da nas uspavaju, da se vi međusobno svađate koja će opština šta više da dobije, a glavna svrha jeste da veterinari uštroje lokalnu samoupravu, da mora da dođe strani kapital, da mora da dođe privatni kapital, jer javne finansije pucaju po svim šavovima. Vidite i sami šta se dešava. Lokalne samouprave danas su finansijski nesposobne. Pošto su finansijski nesposobne, one su nemoćne. Isto je urađeno i u republičkoj Skupštini 2004. godine. Šta se uradilo? Nagradi poslanike da izglasaju sve i svašta, da Mlađa progura one svoje propise. Pa kada Mlađa ode, puca sve. I danas poprilično te stvari i pucaju. Videli ste i sami, fond zarada nije mogao da se smanji, otpuštanje nije moglo da da nekih rezultata. Ova igra sa 4,8 milijardi, pa to je ista ona Mlađina priča o suficitu i deficitu. Što reče jedan od poslanika vladajuće koalicije – pa ovo je neutralno, ovo što budemo uzeli lokalnim samoupravama, to će one da dobiju na drugi način, neće ništa značajnije da se desi. Desiće se, javiće se trajni deficit. Na kraju, sa jednom vrlo lepom rečenicom mojih ljudi iz Fiskalnog saveta, da vam kažem kakva će biti sudbina. Kaže ovako – ukoliko se ne uspostavi kredibilan i održivi budžetski proces, a neće kod nas to da se desi ako se sluša MMF, ako se sluša EU, ako se sluša NATO pakt, ako za sve mora da se pita MMF, kako rekoše – sve isplate idu preko njega, njegovo odobravanje, lokalne finansije će nastaviti da generišu docnje koje urušavaju likvidnost privrednog sektora koji posluje sa lokalnim samoupravama i koji će pre ili kasnije postati fiskalni rizik i obaveza za republički budžet, a to znači novo zaduživanje. Juna 2012. godine Srbija je imala javni dug 14,5 milijardi evra, prema podacima Uprave za javni dug. Na današnji dan ta javni dug je 3.000 milijardi dinara, zapamtite 3.000 milijardi dinara i više Srbija nema gde da se zaduži, nego mora kratkoročno i dugoročno da emituje hartije od vrednosti koje su najnepovoljnije i najskuplje.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marko Parezanović.
Poštovana predsednice, poštovani predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su izmene Zakona o finansiranju lokalnih samouprava koje su veoma dugo tema u javnosti. Mislim da smo imali veoma široku javnu raspravu i da smo došli do nekog optimalnog rešenja koje je sa jedne strane uvažavalo kako stavove Stalne konferencije gradova i opština, tako naravno i program Vlade Srbije. Mislim da je obrazloženje ministarke Ane Brnabić bilo veoma precizno i argumentovano i teško je nešto novo reći na sve to. Naravno, ova tema je dobila i političku konotaciju i sada je to jedan poligon za neki pokušaj političkog poentiranja, koje po meni postaje sve više besmisleno. Naime, sve češće se postavlja situacija da država nešto otima lokalnim samoupravama, kao da te lokalne samouprave nisu deo te države, kao da su konkurencija jedni drugima. Mislim da je to jedan sistem, jedno telo i da to samo tako može da funkcioniše. Takođe, mnogi su računali u različitim opštinama koliko će sada biti to umanjenje, pa onda kažu – eto, to je deset, dvadeset miliona manje investicija. Niko nije rekao da je to možda deset miliona manje različitih reprezentacija ili nekih besmislenih troškova, kojih svakako ima. Primera radi, moj kolega i sugrađanin Boško Obradović je na primeru Čačka prokomentarisao da je to umanjenje transfernih sredstava 50 miliona dinara, rekavši da je to celokupan budžet za poljoprivredu koji će na taj način biti ugrožen. Međutim, on ne zna ili se pravi da ne zna da će grad Čačak u sledeću godinu preneti između 200 i 300 miliona suficita, kao što je bio slučaj i sa ovom godinom. Naravno, to nije previše dobro, ali opet govori da budžet za poljoprivredu, ne samo što neće biti ugrožen u gradu Čačku, nego će biti značajno veći sledeće godine. Takođe, koliko su besmislene te tvrdnje da država nešto otima Čačku najbolje ću navesti na jednom primeru. U ovoj godini samo kada je u pitanju putna infrastruktura Republika Srbija je uložila, odnosno investirala u grad Čačak preko 200 miliona dinara, a po nekim planovima ta cifra neće biti manja ni sledeće godine. Kada uporedite te cifre sa cifrom od 50 miliona, koliko se umanjuju transferna sredstva, vidite da apsolutno nema govora o bilo kakvom otimanju, da Republika Srbija je uvek tu spremna da da novac kada su u pitanju investicije. Bilo je dosta neistina i kada se pomenula opština Nova Varoš i to moram da prokomentarišem. Naime, „Dveri“ se sve euforičnije hvale kako je to prva opština u Srbiji u kojoj su došli na vlast, a pri tom zaboravljaju da kažu način na koji su došli na vlast, a to je kroz kupovinu odbornika. Boško Obradović je nedavno objavio rat preletačima, a posle samo par meseci je ušao u koaliciju sa preletačima. Građani Srbije moraju da znaju da u Novoj Varoši „Dveri“ nisu učestvovale na izborima, nisu imali hrabrost da podnesu izbornu listu. Imaju jednog odbornika koji je bio deo grupe građana i na samom početku su već stigli da budu deo određenih koruptivnih radnji, gde je opština Nova Varoš odustala od prava preče kupovine Kamenoloma „Bistrica“ u korist privatnog lica za koje se sumnja da je finansiralo kupovinu tih odbornika. Dakle, prvi put kada su imali priliku da bilo šta odlučuju u ovoj zemlji, već su stigli da budu deo loših odluka po građane, deo kupovine odbornika i trgovine izbornom voljom građana i to sve u koaliciji pogodite sa kim? Pa, sa DS, sa kim drugim Boško Obradović može da bude u koaliciji osim sa DS.
Poslaniče, sklonite fasciklu, uopšte vas ne čujem.
Dakle, neko ko je u koaliciji sa DS priča i drži predavanja o korupciji. Na samom kraju vratiću se na grad Čačak, pošto mislim da je grad Čačak jedan od pozitivnih primera finansijske stabilnosti. Dakle, imamo stabilan budžet, zaduženost grada je tek negde oko 2% ukupnog budžeta, sva javna preduzeća u gradu Čačku od 2013. godine posluju pozitivno, ukupan broj zaposlenih u javnom sektoru u Čačku je za oko 100 manji od maksimalnog broja i sve to govori da grad Čačak zaslužuje da bude investiciono podržan od strane Republike. Tu ne mislim samo na infrastrukturu, pre svega mislim na podršku lokalnom ekonomsku razvoju i smanjenju nezaposlenosti. Grad Čačak od 2012. godine svake godine ima sve manje nezaposlenih, ali to nije dovoljno i tu nam treba neki veći iskorak, a mislim da u odnosu na to kako se grad odnosi prema novcu, da i zaslužuje tu vrstu podrške od Republike. Hvala.
Hvala. Ivan Kostić? Da li mogu da pitam, pa da mi poslanik kaže da li hoće da odgovori ili ne? Ivan Kostić? Neće da govori. Reč ima narodni poslanik Boško Obradović, replika.
Hvala, poštovana predsedavajuća. Dakle, mi se ovde već dva ozbiljna dana sporimo oko nečega što je nesumnjivo, a to je da će lokalnim samoupravama u Srbiji određena sredstva u budžetu za 2017. godinu biti manja za toliko i toliko miliona, što nije sporno. Ukupno skoro pet milijardi, a za svaki grad i opštinu više desetina miliona. Dakle, to valjda i vi priznajete. Da li to znači da će budžet konkretno grada Čačka, ili bilo koje druge opštine ili grada u Srbiji, biti manji? Da, biće manji. Da li to znači da će onda te opštine i gradovi najverovatnije pribeći povećanju, recimo, poreza na imovinu i samim tim dodatno opteretiti ionako siromašne građane?
Jel vi replicirate na lično opominjanje?
Nisam vas razumeo.
Vi replicirate na lično pominjanje, ne diskutujete o zakonu?
Upravo dolazim do poente.
Izvinjavam se.
Ja sam pomenut u kontekstu 50 miliona koliko će Čačak izgubiti ovom izmenom i dopunom zakona, a ja sam jasno rekao šta to konkretno za Čačak znači. Konkretno znači, recimo, gubljenje budžeta za poljoprivredu, koji iznosi tačno toliko u ovom trenutku. Znači, gde nadoknaditi ta sredstva? Da li će tih 50 miliona koje će nam Republika uzeti biti vraćene gradu Čačku, kada imamo u obzir da u prethodnom periodu takva sredstva uopšte nisu dolazila iz Republike? Dakle, veoma je jednostavno pitanje ovde - da, opljačkali ste nam te pare, da li ćete nam te pare vratiti?
Poslaniče, moram da vas isključim, vi zloupotrebljavate Poslovnik. Dobili ste repliku, vi ste uzeli da diskutujete o zakonu, a to nije isto. Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem, predsednice Narodne skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, jeste da je dok je kolega iz stranke vladajućeg režima govorio fascikla bila ispred, pa ga nisam baš čuo do kraja, ali je u jednom momentu rekao i povezao Demokratsku stranku sa korupcijom, što je potpuno nedopustivo iz prostog razloga što … Možete li samo da ih umirite?
Nije zabranjeno smejati se.
Ako mi samo dozvolite, to govori stranka koja je za četiri godine uspela da neustavno smanji penzije, da profesorima, policajcima, vojnicima, lekarima i sudijama smanji plate, a da s druge strane te uštede nisu ni upola koliko Vlada Republike Srbije može da raspolaže po svom zaključku za nečiju privatnu televiziju u Kruševcu …
Poslaniče, je li to odbrana na…?
To je replika.
Dakle, to je odbrana na ovo što je vama stavljeno na teret?
Tako je, imam još minut jedan. I ne samo na privatne televizije u Kruševcu, već na privatne projekte i preduzeća čiji su vlasnici članovi stranke vladajućeg režima. Dakle, ukoliko želite ozbiljno da razgovaramo na ovu temu, uvek sam za to, ali paušalno da iznosite neke potpune besmislice i danas kada je 99% vlasti u rukama SNS da se vi žalite na DS, to je zaista van svake pameti. Mislim da je kolega, ja bih naravno i više odgovorio da sam čuo, s obzirom da je imao fasciklu ispred mikrofona, ali u svakom slučaju valjda će kroz ovo vreme i naučiti da koristi govornicu. Zahvaljujem.
Hvala vam. Replika, Veroljub Arsić, ovlašćen.
Ova prethodna replika mi je bila malo vesela. Samo 2016. godine građani Srbije treba da plate za kamate kredita koji su podizani 2009, 2010, po Zakonu o budžetu za 2011. i 2012. godinu 176 milijardi dinara. Ili, da vam prevedem u bruto dohodak, to je negde oko 5%. Oko 5% bruto dohotka plaćamo za kamate kojima nas je zadužila DS i njen Mirko Cvetković. Pa, pogledajte Zakon o budžetu, tu ne može i nema prevare. Gde je nestao taj novac od svih tih kredita? Na krečenje poslovnog prostora? Na auto-put koji nikad nije napravljen za vreme vaše vlasti? Na Koridor 10, kada ste pravili put po njivama, jednu naprave, drugu preskoče, pa jednu naprave, drugu preskoče? Na šta je taj novac potrošen? Kada neko kaže – suficit u budžetu, on postoji, ali možete da smanjujete mere fiskalne konsolidacije za onoliko koliko vam je rast bruto proizvoda veći ili manji od kamate koju plaćate na zadužena sredstva. Ako dugovi po osnovu kamata budu veći, čak i da se dinar ne zadužite, javni dug vam raste. To očigledno u DS nisu znali kad su se zaduživali, ali su zato znali da rade sa Razvojnom bankom Vojvodine, znali su da prave Heterlend, ili kako se već zvao kad su opljačkali 140 ili 120 miliona dinara za decu ometenu u razvoju, to su znali. Dali su im da kreče po Beogradu poslovni prostor.
Vreme, poslaniče. Hvala. Reč ima Goran Ješić.
Hvala, predsednice. Pre svega da se razumemo, matematika je egzaktna nauka i ako pričamo o glavnom dugu, onda možemo pogledati da je zaduženje gotovo deset milijardi veće nego pre četiri godine. Heterlend koji uporno ponavljate je potpuno u vašim rukama. Ako pričate godinama o Heterlendu, nemojte biti s tim istim ljudima danas u koaliciji u Novom Bečeju. Da li sam u pravu? To je principijelna stvar. Tužilaštvo je deo državnih institucija, sprovedite istragu, osudite i onda pričajte o ljudima da li su nešto ukrali ili nisu ukrali. Ovo je besmisleno, svaki put slušamo o Heterlendu. To je jedna stvar. Druga stvar, danas pričamo ovde uporno o zakonu i rekli su vam otvoreno, i to sam ja rekao u uvodnoj diskusiji u ime DS, da smo tada posegli za ovim procentom da bi iskompenzirali 40 milijardi koje su tada oduzete lokalnoj samoupravi. Ovo je četvrta fiskalna godina, niste promenili zakon. Ja vas molim da se fokusiramo na to. I vaši predstavnici lokalnih samouprava apeluju na ministarku i mi apelujemo na ministarku da što pre izađe sa novim zakonom i time stavimo tačku na netransparentno trošenje novca iz budžeta i diskreciono pravo Vlade. Na to ste se svi žalili i mi se žalimo na to. Hvala vam.
Reč ima Žarko Bogatinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena predsednice Skupštine, poštovana ministarko sa saradnicima, uvaženi građani, predloženim izmenama Zakona o finansiranju lokalne samouprave predlagač je imao u vidu specifičnosti ovakvog predloga, u smislu prednosti i mana koje ovakva izmena donosi. Tačno je da će lokalne samouprave u toku 2017. godine da budu uskraćene za oko 4,8 milijarde dinara prihoda po osnovu poreza na zarade, ali je tačno i to da su javne finansije do pre samo nekoliko godina bile na ivici ambisa iz koga nije bilo povratka, da Vlada Republike Srbije na čelu sa premijerom Aleksandrom Vučićem nije preduzela teške i nepopularne mere. Te mere su imale za cilj zaustavljanje takve pogrešne ekonomske politike i vraćanje javnih finansija na put stabilizacije i konsolidacije. Sadašnje vreme je pokazalo preko ekonomskih pokazatelja, a i u pregovorima sa MMF napredovanje Srbije na svim međunarodnim listama konkurentnosti, da naša država neumoljivo korača ka grupi zemalja koje imaju uređen i stabilan poslovni ambijent i makroekonomsku stabilnost. Prethodna vlast je do samo pre četiri godine strategiju razvoja bazirala na prodaji državne imovine budzašto i zaduživanjem po izuzetno visokim kamatnim stopama, da bi izmirivala svoje zakonom zagarantovane obaveze sa referentnom kamatnom stopom od 17% i dvocifrenom inflacijom. Populizam i demagogija su u saradnji sa tajkunskim kapitalom bila okosnica u upravljanju javnim finansijama i vođenju države. Danas kontrola u zapošljavanju, čvrsta fiskalna politika, stabilan kurs, veća naplata poreza, kvalitetna politika podsticaja, kontrolisani rast javnog duga, predstavljaju instrumente koji su pomogli da u prethodnom periodu Srbija smanji svoj spoljni dug, reprogramira skupocene kredite, izvrši racionalizaciju javnog sektora i jednom rečju smanji rashode, ali poveća prihode. Grad Leskovac, iz koga dolazim, podržava predloženu izmenu zakona. Svesni smo da ćemo ostati uskraćeni za oko 41 milion dinara prihoda, ali smo svesni i da se formiranjem fonda, iz koga će se finansirati kapitalni projekti, otvara mogućnost da se kapitalni projekti, koji inače po lokalnim samoupravama predstavljaju zidanje Skadra na Bojani, na jedan brz i efikasniji način rešavaju. One lokalne samouprave koje imaju spremne projekte imaju i priliku da uz pomoć republičkih sredstava završe infrastrukturne projekte koje lokalni budžeti ne mogu sami da finansiraju. Ja ću samo u par rečenica podsetiti prethodne govornike koji su pričali o gradu Leskovcu, a nešto zaboravili da kažu. Godine 2012. u novembru mesecu SNS je preuzela odgovornost u Leskovcu i zatekla dubiozu u budžetu od preko dve milijarde dinara. To je bilo više od 80% budžeta za 2013. godinu. Takođe, nasledili smo od prethodne vlasti nekoliko kapitalnih projekata, pod znakom navoda, koji nikada nisu tehnički i tehnološki završeni, ali je završni epilog naravno na sudu. Dakle, prvi projekat termalnih voda. Čuvena bušotina. Da bi saznali da li u Leskovcu ima termalnih voda, Leskovčani su morali da plate milion evra. U to se uverila i ministarka koja je proteklih nedelja posetila Leskovac. Naime, prošle nedelje je lokalna samouprava dobila presudu iz suda gde lokalna samouprava za grad Leskovac duguje NIS-u za takav izlet, takvu avanturu, oko 50 miliona dinara. Drugi projekat je fotonaponska elektrana koja je koštala grad Leskovac 100 miliona dinara. Potrebno je uložiti, ona nikada nije završena, naravno, i potrebno je uložiti još 25 miliona dinara da bi ona radila kapacitetom od svega 40%. Tu postoje dva apsurda. Prvi apsurd je što je prethodna vlast počela da gradi ovakav projekat bez obezbeđivanja fid-in tarife. Drugi apsurd je, naravno, pomalo tragikomičan jer je i prethodni gradonačelnik, ne znam kojim metodama, uspeo da sazna da je parcela, njiva, njegovog strica rođenog najsunčanija na jugozapadnom Balkanu, pa je brže-bolje prodao gradskoj upravi tu njivu da bi se zidala ta fotonaponska elektrana. Naravno, epilog takođe na sudu. Zatim, „Fresine“, francuska firma, dug od 27 miliona evra prema toj firmi, epilog na sudu, nadvožnjak završen, nikada nije isplaćeno. Takođe dug. I na kraju, ono što smo zatekli 2012. godine – dug od 116 miliona dinara, „Por Verner i Veberu“, regionalnoj sanitarnoj deponiji, odnosno Austrijancima, koji vrše prikupljanje, odvoz i deponovanje smeća. Naime, aneksima ugovora prethodna vlast je prikupila političke poene time što je građane oslobodila ove treće stavke – deponovanje. Znači, grad Leskovac, odnosno lokalna samouprava je u ime građana trebalo da plaća tu treću stavku. Međutim, šta se desilo? Naravno, to nikad nije uradila, dug se gomilao i tako sa dolaskom na vlast, odnosno preuzimanjem odgovornosti, sačekala nas je cifra od 116 miliona dinara, to je otprilike oko milion evra. U to se i te kako uverio i državni sekretar prilikom posete, Ivan Bošnjak. Međutim, ja ću i malo drugačije da pričam šta smo uradili u stvari u prethodnom periodu, naravno, neću dužiti. Radi se o novim investicijama, odnosno novim radnim mestima. Leskovac je trenutno u partnerskoj fazi sa republičkom Vladom na projektu omogućavanja realizacije braunfild investicija i otvaranju 700 novih radnih mesta od strane turske kompanije „Džinsi“, koja početkom godine treba da proširi svoje kapacitete i uposli nove radnike. Upornim zalaganjem i radom u prethodnim godinama i finalizacijompregovora tekuće godine, grad Leskovac je uspeo da pregovorima sa južnokoreanskom firmom „Jura“ izdejstvuje novu grinfild investiciju sa otvaranjem novih 1.000 radnih mesta. Ovim novim zapošljavanjem u toku ove i naredne godine, kako u ove dve kompanije, tako i registrovanjem novih firmi i proširenjem broja radnika u već postojećim, grad Leskovac će nadomestiti prihode od 41 miliona dinara koje ovaizmena zakona donosi. U godini preduzetništva grad Leskovac je izdvojio sredstva kao podsticaje otvaranju novih radnji i preduzeća podsticajima preduzeća koja proširuju radne kapacitete u cilju novih zapošljavanja. Zašto sve ovo pominjem u kontekstu izmene pomenutog zakona? Naravno, da bih skrenuo pažnju na lokalne samouprave, koje nisu sedele skrštenih ruku i čekale, već su bile aktivne u pronalaženju novih investitora, ali i obezbeđivanju novih prihoda, kao i boljoj naplati postojećih. Ove izmene zakona predstavljaju priliku da obezbeđivanjem novih sredstava za završetak infrastrukturnih projekata koje lokalni budžeti ne bi mogli sami da finansiraju, naravno, pod uslovom da su rešena imovinska pitanja, pravna pitanja, odrađen projekat i dobijene dozvole. Ali, ne samo to, ovo je i prilika da se lokalne samouprave pozabave i rashodnom stranom, da preispitaju neophodnost i opravdanost postojanja svih rashoda, politiku subvencija javnim preduzećima, poslovanje samih javnih preduzeća, ali i daljom racionalizacijom javnog sektora, kao i podizanjem nivoa i kvaliteta usluga. Što se tiče prihoda, prilika je i da se stavi zemljište kao resurs lokalnih samouprava u funkciju rasta i razvoja, ali i da se revidiraju baze izvornih prihoda, kako bi se poboljšala naplata i gde bi učešće izvornih prihoda u ukupnim prihodima povećalo učešće, a sve u cilju veće likvidnosti i veće decentralizacije i samostalnosti lokalnih budžeta u odnosu na republički. Još jednom na kraju bih da napomenem da u potpunosti podržavam predloženu izmenu zakona jer ona nije sama po sebi cilj, već je cilj u daljoj konsolidaciji i stabilizacijijavnih finansija jer ne mogu lokalni budžeti da budu jaki i nezavisni ako nam je državni budžet nerealan i u velikom deficitu. Siguran sam da sa nacionalnim budžetom koji je jak i stabilan i investiciono opredeljen da će i lokalni budžeti u njemu naći svoje mesto.. Naravno, u danu za glasanje podržaću ovaj zakon. Hvala.
Reč ima Radoslav Milojičić, a neka se pripremi Aleksandar Marković.
Uvažena ministarko, zahvalan sam vam što ste iscrpno davali odgovore na sva izlaganja poslanika do sada, ali nemate potrebe da to objašnjavate nama gde idu 4,8 milijardi koje uzimate. Treba da objasnite deci, treba da objasnite penzionerima, treba da objasnite roditeljima koji će biti uskraćeni za vantelesnu oplodnju u opštinama koje to finansiraju. Od 2012. do 2016. godine SNS je ukupno lokalne samouprave ostavila bez skoro 50 milijardi dinara, što je, složićete se, izuzetno velika cifra za bilo koju lokalnu samoupravu. Ova odluka ima za cilj kako da unizi građane Republike Srbije, tako ima za cilj da unizi funkciju lokalnog parlamenta ili skupštine grada. Šta će se desiti ovim vašim smanjenjem kojim oduzimate novac građanima Republike Srbije i ostavljate ih bez 4,8 milijardi? Desiće se to da će predsednici opština, kako bi nadoknadili taj novac jer ne mogu da funkcionišu bez tog novca koji mu oduzimate, verovatno povećati neke lokalne namete, verovatno će povećati porez na imovinu, kako bi taj isti gubitak nadoknadili. Dragi prijatelji, ovo možda vi radite planski, kako biste pokrili vaš deficit u budžetu, kako biste proglasili da je situacija u Srbiji nikada bolja. Ali, šta će se desiti sa Igorom koji ne može više da dobija od svoje opštine besplatnu užinu koju mu je ta opština obezbeđivala? Šta će se desiti sa bebama koje više ne mogu da dobijaju bebi pakete? O tome treba da razmišljamo. Prvi nivo kome se građani obraćaju je lokalna samouprava. Loša je odluka da vi sav novac oduzmete od lokalnih samouprava, da ga stavite u kasu ili Vlade ili Ministarstva za lokalnu samoupravu, jer ti građani nemaju novca da svojoj deci obezbede ni užinu, a kamoli da dođu do Beograda i Surdulice ili do Beograda i Subotice kako bi ukazali na svoje životne probleme sa kojima se svakoga dana suočavaju. Verujte mi da je situacija u Srbiji izuzetno teška. Zato ne vi, ali cela Vlada, pogotovo ona prethodna i ona prethodna koju je takođe formirala SNS, mora da izađe iz svojih blindiranih automobila i džipova, da izađe iz svojih kožnih fotelja i da vidi da građani Srbije nemaju dovoljno novca u novčaniku, nemaju dovoljno goriva u rezervoaru i nemaju dovoljno hrane u frižideru. Zašto ne možemo da vam verujemo? Ne možemo da vam verujemo zato što ste vi, ne vi lično, ali Vlada Republike Srbije, Novom Pazaru dodelili 60 miliona dinara, Kruševcu, verovatno da bi gospodin Gašić mogao lepo da provede tu svadbu, 30 miliona dinara.
Poslaniče, jel možemo nešto ozbiljno sad?
Sremskoj Mitrovici 20 miliona dinara, Obrenovcu 75 miliona dinara, tako da to nije dobar sistem, da oduzimate lokalnim samoupravama, pa onda zajedno sa Vladom dodeljujete onim opštinama koje su vama bliske politički ili nisu bliske. Ne optužujem vas da ste vi to radili jer vi niste bili na čelu Ministarstva i nadam se da će takva loša praksa da se promeni. Hvala.
Znači, optužujete Kori Udovički ili šta? Vi ste tražili repliku i ministar onda. Izvolite.
Kratko ću. Pošto su se spominjali neki blindirani automobili i da članovima Vlade izađu iz svojih kabineta, premijer Republike Srbije, Aleksandar Vučić,mislim da je jedini premijer koji je obišao jednu opštinu koja se zove Žagubica, za kabinet Mrka Cvetkovića ta opština nije postojala. To je bilo nedavno. Obezbedio je sredstva za određene infrastrukturne projekte, da ta opština konačno posle jednog veka dobije put kakav ti građani zaslužuju, a to je normalan put. I, kada sluša predstavnike bivšeg režima kako plaču nad lokalnim samoupravama, zabrinem se da li su svemirski programi lokalnih samouprava ugroženi ovim zakonom. Toliko o tome. Pa, su se rasplakali za sendviče, za ovo za ono itd.Mislim da su se najviše zaplakali, zato što su bivši režim i da ih to najviše boli. A zašto donosimo jedan ovakav zakon? Prestali su razlozi za donošenje prvog zakona. Godine 2011. obezbedili ste 40 milijardi dinara svojim predsednicima opština da vode izbornu kampanju u 2012. godini. Zato ste menjali zakon. Nije bilo u pitanju nikakva decentralizacija. Ne znam zašto se toliko brinete za predsednicima, opštini, gradonačelnicima, koji su mahom iz SNS. Možda postoji razlog, a to je taj da će sa manjim sredstvima više da urade, nego što ste vi radili sa mnogo značajnijim sredstvima, a sa rezultatima nikakvim. I kada smo pričali o putevima po njivama, zamislite šta su plaćali, obračunavali su troškove na održavanja puta koji je u izgradnji, iz njivu u njivu, i onda kaže gde je novac? Pa, najbolje ga vi vratite i onda nema potrebe za penzijama.
Hvala. Vreme. Ministar, izvolite.
Ja bih stvarno jako volela kada bi se narodni poslanici koji su vodili neke lokalne samouprave osam godina, za tih osam godina brinuli o tim lokalnim samoupravama, kao što se danas brinu za ovo umanjenje od 2,3%, o deci, o deci koja danas nemaju vodu, koju nismo mogli da im obezbedimo i isporučimo za osam godina, na 80 km od Beograda. Kada pričamo o potrošenom novcu i trošnji, i gde bi moglo da se uštedi da bi se dalo tim građanima i nekim primerima lokalnih samouprava, ja ću vam reći da Sremska Mitrovica izdvaja 32% svog budžeta za investiciona ulaganja, a da Smederevska Palanka izdvaja 45% budžeta za plate. Hvala vam. (Radoslav Milojičić, s mesta: Replika.)
Nije vas spomenuo. Nije rekla ime vaše stranke, bivši režim je široki pojam. Širok pojam, bivši režim u ovom Sazivu parlamenta. Znači, ne može Ješić, Ćirić, Milojičić, svi da se prepoznaju kao bivši režim iz iste poslaničke grupe i da se javljaju za repliku. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajuća. Uvažena gospođo ministre, uvaženi predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, odmah na početku svog izlaganja želim da istaknem da ću podržati i današnja zakonska rešenja, odnosno ove predloge koji su danas na dnevnom redu, a mislim da smo do sada čuli sve one argumente i razloge, kao i pozitivne efekte koji će ovaj zakon proizvesti u ovoj raspravi koja, evo, traje već dva dana, prvenstveno od resornog ministra, gospođo Brnabić, ali i od kolega poslanika mahom vladajuće većine. Međutim, mi smo u ovoj raspravi gospođo predsednice slušali i o nekim drugim stvarima. Slušali smo o nekim stvarima kojima nema mesta u ovoj raspravi, slušali smo o nekim stvarima koje nisu tačka ovog dnevnog reda. Pa, bilo je tu i kritika, vrlo dobronamernih kritika, bilo je dobronamernih sugestija, bilo je dobrih stvari, i to je ono što je dobro. Ono što nije dobro, to je što su se po ko zna koji put čule ovde neke neosnovane optužbe, čula se kritika bez ikakve argumentacije, čula se gomila neistina, od, da kažem nekih kolega koji su na vrlo neodgovoran način, predstavnika, mahom predstavnika bivšeg režima, u njima prednjači jedna. I ja mogu da ima razumevanja, kritika je nešto što može da proizvede neki pozitivan efekat. Kritika je nešto što može da urodi plodom, da donese nešto dobro, ali prethodni govornik, govornik koji je govorio pre ministra je sve samo ne neko ko ima moralno, a i svako drugo pravo da nam danas drži neke lekcije. Kada nam lekcije drži neko ko je ojadio svoju lokalnu samoupravu, neko ko je uništio Smederevsku Palanku. Neko ko je devastirao sve što je moglo da se devastira u toj opštini, onda je to za mene vrhunsko licemerje i potpuno je neprihvatljivo. On koji je ostavio nenormalne dugove. Nenormalne dugove u toj opštini. On koji je bukvalno ojadio taj gradić, koji je ostavio taj grad i bez struje i bez vode, kako smo čuli. I bez struje i bez vode. Pa, idi plati struju. Idi plati struju, građani Smederevske Palanke čekaju da odeš i da platiš struju. Gospođo predsedavajuća, postavljam pitanje, ko će da plati račune koji su ostali za vreme predsednikovanja gospodina Milojičića. Ko će da plati te račune? Idi plati struju. Pa, su i novine pisale, Blic je ove godine pisao da je većinu institucija zbog dugovanja nadležni već isključili. Isključena je voda i u Narodnom muzeju, i u Istorijskom arhivu, i u turističkoj organizaciji i nikome ništa. Ko će da plati te račune? I, on danas lementira ovde nad nekom tužnom tobože sudbinom Smederevske Palanke. On se brine za Smederevsku Palanku i da li će ova preraspodela sredstava koja je predviđena ovim zakonom da utiče na to. A kako se ponašao dok je bio na čelu Smederevske Palanke tako što je 457 hiljada dinara trošio na litre piva, kafe, sokova u kafanama i tako dalje, 457 hiljada dinara u svom omiljenom kafiću „Atrijum“ u Smederevskoj Palanci, nenamenski bez javne nabavke, utrošena su novčana sredstva u iznosu od 457 hiljade dinara, opštinskim novcem. Zašto? Za pivo? Sto trideset i pet flaša piva „Tuborga“, 143 „Hajnikena“, 13 limunada. Da li je to posao predsednika opštine? Da li je to briga za sredstva koja se umanjuju sada ovim zakonom? Ne bih želeo da ponavljam sve ono što su prethodni govornici danas isticali, sve ono što je danas rečeno u pozitivnom smislu kada je reč o pozitivnim efektima koje će ovaj zakon da proizvede, ali treba naglasiti zbog građana Srbije nekoliko najznačajnijih elemenata. Još jednom, najvažnije je da korekcija procenata preraspodele sredstava koje ovaj zakon predviđa, dakle, opštinama 74% umesto dosadašnjih 80%, gradovima 77% umesto dosadašnjih 80% i Gradu Beogradu 66% umesto dosadašnjih 70%. Da je to mera fiskalne konsolidacije. Dakle, nije u pitanju puka štednja već mera fiskalne konsolidacije. Treba svakako istaći i da je Fiskalni savet pozitivno ocenio to što će se taj novac, dakle, ovih 4,8 milijardi dinara o kojima pričamo danas, dakle, vratiti u budžet i da to nikome ništa nije oteto, već je novac koji će se vratiti u budžet, a posle toga posebno opet prebacivati transferima lokalnim samoupravama, po projektu i po potrebi. Ovo je samo još jedan korak u nizu ka krajnjem cilju koji smo uspostavili, a to je makro-ekonomska stabilizacija. Moram da pomenem još dva ključna koraka, a to je reforma realnog sektora, odnosno reforma javnih preduzeća, kao i rešavanje pitanja preduzeća u restrukturiranju. Nadam se da ćemo do kraja godine i završiti. Hvala vam.
Zahvaljujem [[Radoslav Milojičić, s mesta: Molim vas replika, pomenut sam dva puta.]] Izvinjavam se. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milojičić.
Hvala, poštovana predsednice. Dragi prijatelji, zanimljivo je slušati ovakve kritike od onih koji su uništili ovu zemlju za samo četiri i po godine, koji su nas zadužili 10 milijardi evra za samo četiri i po godine, od onih koji su nam smanjili plate, od onih koji su nam smanjili penzije i od onih koji su na kraju krajeva uspeli posle 63 godine da ugase FAP. Vi biste voleli mnoge stvari, ali bismo i mi voleli da vi niste vodili ratove zbog kojih naša deca i dan danas ispaštaju, vi i vaši tadašnji koalicioni partneri. Uvažena ministarko, još jednom da vas podsetim da ne grešite više. Ipak ste vi ministar u Vladi četiri godine.
Dobro poslaniče. Eto, bila sam tolerantna, dala sam vam da nešto odgovorite, iako je pomenuta Smederevska Palanka, ne vi lično.
Četiri godine sam bio samo predsednik opštine, a ne osam.
Znači, sve ovo što je rečeno, rečeno je vama na teret, da raščistimo? Da li može replika? Obraćali ste se poslaniku. Da li je on taj koji je uradio ovo sve u Smederevskoj Palanci? Htela sam da vas odbranim. Ne date. Izvolite.
Što se tiče gospodina Markovića, gospodine Markoviću, mi smo vodili različite bitke. Vi ste vašu izgubili, objasniću i kako. Vaša stranka je dobila 55%, 52, 58, 158, a vi ste, gospodine Markoviću, izgubili na Vračaru, dok sam ja u svojoj opštini sa tim neistinitim podacima o kojima vi govorite, ipak dobio 22%, a na sledećim izborima ćete vi isto izgubiti, a ja ću kao i DS u celini pobediti, jer ste vi uništili sve ono čega ste se dotakli.
Hvala, poslaniče. Samo nemojte da obmanjujete javnost, nema neposrednih izbora.
Pa, možda će ih biti.
Ne, možda će, jednog dana, ko zna, tako da ne postoje lični gubici i dobici. Izvolite, poslaniče.
Zahvaljujem, predsedavajuća, replika. Ali ako kolega hoće da me čuje, dakle, kada je reč o Vračaru i kada je reč o činjeničnom stanju, na Vračaru se desila istorijska pobeda, blistava istorijska pobeda SNS i moram da priznam prvi put u novijoj istoriji. Lista SNS je pobedila. Ali, moram da kažem prethodnom govorniku da mi u kampanji nismo nikad nikoga lagali, ni tukli, ni ucenjivali. Dakle, za razliku od njega, koji je u Smederevskoj Palanci bio je poznat po tučama, po napadima na neke starije građane, pa smo imali prilike da čitamo od Branislava Petrovića, građanina Smederevske Palanke, koji ima 63 godine, koji je tvrdio da ga je funkcioner DS udarao šakama i nogom, šakama i nogom, čoveka od 63 godine, junačina, pa da su ga nakon toga, slušajte molim vas, ovo je jako zanimljivo, nakon toga pretukla i dvojica njegovih pratilaca koje inače zovu Kenini tigrići. Znači, u pitanju su Kenini tigrići. Tigre, idi plati struju, tigre.
Reč ima Sonja Pavlović. Izvolite.
Hvala lepo. Ja bih samo želela da skrenem pažnju…
Ima pravo Sonja Pavlović, kao vas 249, jednom nešto da kaže. Želi žena povredu Poslovnika.
Želim povredu Poslovnika.
A o tigrićima, tu nikoga ne prepoznajem. Izvolite.
Član 106. govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Ja molim poslanike, o svemu smo do sada pričali, sve bivše režime smo pomenuli. Ja moram da kažem da je za mene bivši režim i onaj iz 2012. i 2014. godine.
Hoćete li o Poslovniku? Samo nemojte vi o režimima.
Rekla sam da je povređen Poslovnik član 106. prvi stav – govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Ovo nije pretres o analizi bivših vlasti, bivših režima, nego je pretres o zakonu o kome pričamo već dva dana, te molim sve poslanike, svoje kolege ovde, da svoje izlaganje u tom pravcu vode. Jer, ako analiziramo bivše vlasti, hajde da režime…
Poslanice, o Poslovniku, nemojte da radite ovo isto što govorite da ne treba da rade poslanici.
Ne, samo molim da se više to ne radi.
Hvala, vrlo rado. Ovo je bila replika. Znači, ne mogu da ih sprečim da odgovore jedni drugima na repliciranje. Da se vratimo u temu to želim više nego vi i očekujem da Nenad Božić dobije reč. Izvolite. Reč ima Goran Ćirić, povreda Poslovnika. Izvolite.
Povređen je Poslovnik član 107. koji kaže – govornik na sednici Narodne skupštine je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine i na sednici Narodne skupštine nije dozvoljeno neposredno obraćanje narodnog poslanika drugom narodnom poslaniku. To smo videli od narodnog poslanika koji se obraćao poslaniku Milojičiću pretećim porukama – idi plati struju, idi tamo, idi ovamo, sa temom koja zaista nije dostojna ovoga što danas treba da radimo.
Hoćete li meni da se obraćate, molim vas?
Dakle, čitanje, a i vi predsednice zaista morate da reagujete ukoliko mi ovde slušamo raspravu o zakonu o izmeni Zakona o finansiranju lokalne samouprave, pozivajući se na to koliko je to važno za građane Srbije, a da slušamo imena karata, vinskih karata u nekim kafićima, načinom na koji se obraćao poslanik sa Vračara, koji naravno treba da brine …
Hoćete li, gospodine Ćiriću, sada kada govorite da ne smemo lično da se obraćamo, da se obraćate meni? Hoćete li biti ljubazni?
Ja sam vam rekao. Dakle, očigledno je da smo svi bili svedoci, a i vi recite da li mislite da je poslanik govorio o temi dnevnog reda, da li se obraćao lično drugom narodnom poslaniku i da li je prekršio Poslovnik o radu Narodne skupštine? Ja mislim da jeste. Evo, i od vas očekujem…
On ne može da prekrši Poslovnik, mogu ja da prekršim Poslovnik. Nisam poslanika Milojičića opomenula kada je spominjao neistinite navode da je neko plaćao nečije venčanje, pa onda nisam imala pravo da kažem drugom poslaniku da ne čita vinsku kartu. Znači, prihvatite, ako imam aršine prema jednima jedno, da to isto moram da radim i prema drugima. Nemojte da čujete samo jednu stranu. Čuli ste i za venčanje. Uz venčanje ide i vino. Ako hoćete, mi ćemo glasati o povredi Poslovnika, iako stvarno predsedavajući reč jednu nije rekao. Niti sam pričala o venčanjima, niti o vinima. Kako god hoćete. Sada ćemo da uozbiljimo raspravu, da se vratimo na temu. Reč ima Nenad Božić.
Hvala. Da nastavimo konačno raspravu o temi, a to je zakon. Ja bih da prvo pozdravim stav koji je iznela ministarka ovde, da Srbija treba konačno da počne i da vraća dugove. Kao što znate, mi se u poslednjih osam godina konstantno zadužujemo negde u proseku oko dve milijarde godišnje. Red je da se ta praksa prvo zaustavi, a onda da počnemo i da vraćamo dugove kako ne bi svojim potomcima ostavili dugove i jednu nerazvijenu državu i jedno nerazvijeno društvo. U obrazloženju zakona je dato da je to jedna mera fiskalne konsolidacije. Mene zanima da li su u Vladi razmišljali možda o još nekim merama, s obzirom da se ovde radi o cifri od otprilike 40 evra? Evo, recimo da napravimo paralelu da, recimo, jedna subvencija za jednog stranog investitora koji treba da dođe ovde u jedan grad blizu Beograda će iznositi možda više od polovine te sume koja će biti na neki način uzeta svim lokalnim samoupravama u Srbiji. Samo da podsetim da u budžetu Srbije se izdvaja za subvencije, gde se strani investitori ili domaći, veliki investitori subvencionišu sa cifrom koja je nekoliko desetina puta veća od ove cifre koja treba da konsoliduje budžet, pa me zanima da li ste možda razmišljali o tome da malo skratite bar te subvencije, ako već nemate nameru da ih ukinete? Ono drugo o čemu bi isto mogli da diskutujemo, što bi mogla isto da bude mera, da budemo, da kažem konstruktivni, je to npr. da li ste razmišljali o tome da li je stvarno završena ta racionalizacija, kako ste rekli, u javnom sektoru? Ona se, naravno, ne odnosi samo na smanjenje zaposlenih. Ona se, pre svega, odnosi na to, ja bar to tako shvatam, da mi treba da imamo jedan efikasan javni sektor, kako javni sektor za koji je nadležna Republika, tako i onaj javni sektor za koji su nadležne lokalne samouprave, a to je sve u vašem ministarstvu. Zanima me da li ste možda razmišljali o tome da ipak preispitate, da li mi stvarno nemamo višak zaposlenih, s obzirom da znamo jedno uvreženo mišljenje, a i znamo svi to da je javni sektor u stvari rob svih vladajućih partija do sad, koje su uvek samo punile javni sektor svojim kadrovima. Recimo, najbanalniji primer možete videti kod nas, da najveća tri preduzeća koja imamo u Srbiji, a to su EPS, EMS i Pošta rukovode kadrovi koji nemaju čak ni zakonski zadovoljenu stručnu spremu koju treba da vode. Eto to je samo jedan banalan primer toga. Verovatno ima sijaset u raznim, od nižih rukovodioca do običnih izvršilaca. Hajde da razmislimo da li je to možda način da napravimo neku racionalizaciju u javnom sektoru, pa da možda tu uštedimo neki novac, pa da onda to ne moramo da radimo tako što će lokalne samouprave biti uskraćene, jer to će sigurno kod njih izazvati neku njihovu meru koja će značiti neko povećanje ili nameta privredi ili građanima. Da li je onda takva situacija zgodna za neko investiranje, bilo koga? I da ne pričamo stalno o velikim investitorima. Hajde da pričamo i o malim investitorima, ovima što osnivaju neke male firme, koji proširuju neke svoje male biznise itd, da li će njima to možda odgovarati, da li će oni imati konfor u tim lokalnim samoupravama da rade to? Hteo bih još nešto da kažem, nama je ovde predstavljeno skoro i na nekoj konferenciji za štampu je predsednik Vlade najavio da će plate u Srbiji porasti za jedno godinu i po dana, da prosečna plata bude negde 500 evra. Trenutna prosečna plata za avgust je, po statistici, 365 evra. To je jako značajno povećanje. Sad zamislite, ako ste već planirali tako nešto, ja mislim da onda nema potrebe da radimo preraspodelu ovih prihoda. Znači, to bi samim tim povećanjem plata, s obzirom da se ovde radi o porezu na dohodak, bilo verovatno sasvim dovoljno da popuni tu prazninu i doprinese konsolidaciji budžeta. Hvala.
Zahvaljujem. Izvolite.
Pričali smo dva cela dana i opet se vraćamo na početak. Ne radi se o konsolidaciji budžeta, nego se radi o uravnoteženju nečega što se promenilo 2011. godine. Dakle, ne radi se o tome, nego se radi o tome da vi vraćate ovo u neki balans. Što se tiče subvencija za strane investitore, to je dobar primer kada kažete koliko se uzima od lokalnih samouprava. Kada dajete subvencije za strane investitore, a u ovom trenutku Srbija se bori sa dosta drugih zemalja u regionu za te strane investitore, dok paralelno sa tim radimo na ojačavanju preduzetništva i sektora malih i srednjih preduzeća. U ovom trenutku treba da dajete subvencije za strane investitore da bi dolazili, dok ne napravite potpuno predvidiv ambijent, što se ova Vlada trudi da napravi, a i pričali smo i o tome u poslednja dva dana. Vi morate te investitore da dovedete da bi te ljude zaposlili. Kada dajete subvencije stranom investitoru da on dođe u Srbiju i otvori svoj pogon u nekoj lokalnoj samoupravi i zaposli neke ljude u toj lokalnoj samoupravi, onda se ta subvencija direktno vraća u budžet te lokalne samouprave preko poreza na zarade i time i to radimo. Hvala puno. (Vojislav Šešelj, s mesta: Kako kad su otpisali poreze i doprinose?)
Nemojte da odgovarate, ovo je neformalno. Reč ima narodni poslanik Milena Turk. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o izmenama Zakona o finansiranju lokalnih samouprava je izazvao dosta polemike i u proteklim mesecima i u protekla dva dana, posebno zato što je prvobitni predlog bio dosta drastičniji od ovog koji je danas pred nama. Naravno da mi nije drago što je zemlja uopšte u poziciji da mora da poseže za ovom merom, ali u situaciji kada se država suočava i sa teškoćama i sa izazovima, svi moramo da budemo svesni da moramo da podnesemo deo tereta. Ono što je pohvalno i što sam pratila u proteklom periodu je upravo proces koji je prethodio formulisanju ovog predloga, a to je proces rasprave, proces podnošenja predloga, kritika, sugestija i koji je upravo i doveo do jednog balansiranog procesa i upravo je taj konstruktivni dijalog između Ministarstva lokalne samouprave i Ministarstva finansija, sa jedne strane, i samih predstavnika lokalnih samouprava, sa druge strane, doveo do teksta zakona koji predstavlja kompromis između onoga što je bio zahtev MMF i onoga što su predlagali predstavnici stalne konferencije gradova i opštine i NALED-a. Uz razumevanje za izazove i teškoće sa kojima se suočavaju lokalne samouprave doneto je jedno kompromisno i prihvatljivo rešenje u kome se predlaže da se opštinama prihodi smanje sa 80 na 74%, odnosno za gradove 77%. Ono što bih takođe istakla je razvojna mera koja je najavljena i koja predviđa mogućnost prenosa sredstava sa republičkog nivoa na lokalni nivo, i to znači da one lokalne samouprave koje imaju razvojne, odnosno kapitalne projekte mogu da računaju na sredstva. Dakle, ima mogućnosti da se povećaju namenski transferi. U opštini Trstenik, iz koje dolazim, se nešto slično već i realizuje. U toku je izgradnja magistralnog puta kroz Topanju, čija je vrednost 120 miliona dinara, naravno to finansira Republika Srbija, i to je od izuzetnog značaja za stanovnike opštine Trstenik. Takođe, za sledeću godinu je u planu izgradnja kružnog toka u vrednosti od 70 miliona dinara, takođe sredstvima Republike. Da ne pominjem ostale projekte koji su finansirani u proteklih par meseci, sanacija klizišta u vrednosti od 15 miliona, sanacija tri škole 30 miliona, a sve to sredstvima Kancelarije za upravljanje javnim ulaganjima, dalje sanacija hala sportova, pružni prelazi, tako da je to sve izuzetno značajno za opštine, kao što je opština Trstenik. Takođe, lokalne samouprave će i dalje biti motivisane da ulažu u privredu, da pomažu preduzetnike i da ulažu u svoj lokalni ekonomski razvoj, jer je to upravo ono gde će oni povećavati svoje budžete. Ovo govorim zato što bih želela da navedem jedan primer iz opštine Trstenik, gde su se radnici fabrike „Prva petoletka“ organizovali, uložili jednake udele, delove svojih otpremnina, po 500 evra su uložili da bi se organizovali i zakupili objekte i opremu fabrike i nastavili proizvodnju bez ijednog dana prekida. Fabrika posle godina propadanja prvi put redovno izmiruje sve svoje obaveze i prema državi i prema radnicima. Dakle, redovno isplaćuju pune poreze i doprinose i u ovom trenutku zapošljava 900 radnika, što je za našu opštinu izuzetno značajno. Dakle, samo prošlog meseca je 15 miliona dinara iznosilo ono što pripada državi, dakle porezi, i lako je izračunati koliko od toga ostaje opštini. Moram još jednom da naglasim da je u proteklim godinama „Prva petoletka“ primala subvencije, istovremeno poslovala negativno i sa 17.000 radnika došla na 1.700. Danas ona zapošljava 900 radnika i redovno izmiruje poreze i doprinose. Dakle, posluje samostalno, bez ikakve pomoći države, što znači da su promene i te kako moguće. Pozitivan primer je takođe i namenska industrija u Trsteniku, koja posluje samostalno, redovno isplaćuje i izmiruje sve svoje obaveze i prema radnicima i prema državi i od sopstvenih sredstava kupuje nove mašine. Kada su u pitanju uštede u lokalnom budžetu, što bih želela da istaknem, svako rukovodstvo koje iole želi da se ponaša domaćinski, odgovorno i promišljeno mora realno, iskreno, da sagleda svoje rashode i da odluči koji su to nepotrebni i nedopustivi. Nedopustivo je da se u opštini Trstenik nasipaju putevi bez faktura, nedopustivo je da se finansiraju marketinške agencije, da popravke opštinskih vozila iznose trostruko više nego što je vrednost tih vozila. Imam konkretan primer gde je popravka popularnog „Stojadina“ plaćena 120 hiljada dinara. Ja se ne razumem naročito u automobile, ali čini mi se da to itekako prevazilazi vrednost samog vozila koje je vlasništvo opštinske uprave. Imajući sve ovo u vidu, u danu za glasanje ja ću podržati ovaj predlog. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miladin Ševarlić. Izvolite.
Hvala lepo. Već drugi dan raspravljamo o Predlogu zakona o izmeni Zakona o finansiranju lokalne samouprave i valjda nam je svim jasno da sa ovim predloženim rešenjem nijedna lokalna samouprava neće biti u boljoj finansijskoj situaciji nego što je do sada bila. Drugo što nam je jasno, da sigurno neće doći do smanjenja plata činovnicima u lokalnim samoupravama jer su one već jednom smanjene. Prema tome, najveći gubitnik po osnovu ovog smanjenja jeste poljoprivreda, jer će najpre lokalne samouprave da se opredele da krešu fondove za razvoj poljoprivrede na lokalnom nivou. Želim da vas pitam gospođa ministarka, da li je moglo da se dođe do drugog rešenja za obezbeđenje ovih, orijentaciono, pet milijardi dinara koje su potrebne za uravnoteženje budžeta Republike Srbije kao što kažete? Prvi predlog, ako bismo 50% prihoda po osnovu poreza na zarade zaposlenih u republičkoj administraciji u Beogradu i paradržavnim republičkim institucijama, agencijama, fondovima itd, i isto toliko zaposlenih u pokrajinskoj administraciji u Novom Sadu izuzeli, dobili biste sigurno veću sumu nego tih pet milijardi. Hajde tih 50%...
Izvinjavam se, molim vas da privodite kraju diskusiju. Vreme koje pripada vašoj poslaničkoj grupi za ovu raspravu je isteklo.
Hvala lepo.
Zahvaljujem, nastavljamo dalje. Reč ima narodni poslanik Krsto Janjušević.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, dolazim iz opštine Priboj odakle želim uvaženoj ministarki da prenesem da nemamo nikakvih problema sa ovim zakonom. Imate veliku podršku iz Priboja, iz jedne nerazvijene opštine ali iz opštine koja razume zbog čega je potreban ovakav zakon iz opštine, koja ovaj zakon ne smatra da nam bilo šta uzimate, već šansu da kroz razvojne projekte možemo dobiti mnogo više sredstava nego što nam uslovno rečeno oduzimate. Opština Priboj i njen gigant „Fap“ kako je malopre rečeno su i dalje tu. „Fap“ nije ugašen iako bi možda neki to voleli da je tako, da bi lakše optužili vladajuću garnituru. Mene živo zanima kako su oni rešavali problem „Fapa“, oni koji su malopre rekli da je „Fap“ ugašen? Rešavali su ga tako što su sistematski godinama, od 2000-te do 2012. godine od „Fapa“ pravili socijalnu ustanovu. Rešavali su ga tako što su tešku bolest lečili lekovima za smirenje, zvanim subvencije. Rešavali su ga tako što su mislili da nikad neće doći kraj tim subvencijama. Znate kako, subvencije i ta ekonomska problematika nekad može da se svede, kad je neophodno za neku raspravu, na jako jednostavno objašnjenje. I subvencije kao i onih 200 piva deluju onako da ih ima mnogo ali se vremenom potroše i dođe dan kad vidite da toga više nema. Posle 12 godina probudili smo se iz tog bunila u koje su nas oterala ova gospoda koja kažu da je „Fap“ ugašen iza nas su ostale tri prespavane tehnološke revolucije, a ispred nas prazna kasa. Ja na ovu debatu oko toga da li je „Fap“ ugašen, mogu samo da se zahvalim gospodi iz DS na tome što nisu privatizovali „Fap“, jer ne daj Bože da jesu onako kao su oni to znali da urade, ja bih danas ovde predstavljao mesnu zajednicu Priboj, a ne opštinu Priboj. Ono što želim da istaknem da je „Fap“ u fazi UPPR, da ćemo redefinisanjem dužničko poverilačkih odnosa sačuvati pravni subjektivitet „Fapa“. Pripremamo ga za namensku industriju, a paralelno za novi pokušaj privatizacije. Ono gde opština Priboj priprema razvojne projekte. Na kojima očekujemo vašu podršku je projekat vezan za slobodnu zonu Priboj, koja je formirana zahvaljujući podršci ove Vlade i gde krajem ovog meseca očekujemo prvu stranu kompaniju, špansku kompaniju „Refisa“, da startuje sa proizvodnjom, sa krajem iduće godine uposliće 100 ljudi. Hajde da malo odemo i do opštine, susedne opštine Nova Varoš. Vi ste, uvažena ministarka, pomenuli opštinu Nova Varoš kao dobar primer, primer dobre prakse. Međutim, juče je na sednici opština Nova Varoš pomenuta i u veoma negativnom kontekstu. Iznesene su brutalne optužbe i neistine, pa bih da porazgovaramo o tome, jer smatram da je veoma važno. Gospodin Obradović koji je izneo te neistine, na putu ka Novoj Varoši na kome je držao zajedničke konferencije za novinare sa gospodom iz DS, njegovim koalicionim partnerima, samo je pre Kokinog Broda trebao da skrene desno na jednom skretanju, koje zapravo vodi ka Sinjištima, koje zapravo vodi ka onom selu odakle potiče ministar Nikola Selaković, a odatle je taj put koji je rađen, taj kilometar i po puta vodi ka prelepom Radoinskom jezeru, koje svako treba da poseti. Sada,ne znam kako treba označiti mesto gde je kuća Nikole Selakovića i dokle sme da priđe asfalt i kojim to pravilnikom treba regulisati. To bi verovatno regulisali kada bi došli na vlast, dokle sme da priđe asfalt kada je u pitanju kuća nekog funkcionera SNS. Dakle, samo u prošloj godini u opštini Nova Varoš je asfaltirano 40 kilometara putne infrastrukture. Ako je taj kilometar i po pripao Sinjištima, divnom mestu sa divnim ljudima gde ih ima oko 200, zamislite onih 38,5 kilometara koji su asfaltirani u ostatku Nove Varoši, koliko su ti funkcioneri moćniji od Nikole Selakovića i uticajniji kada je Nikolinim Sinjištima samo kilometar i po pripalo. Možda treba napomenuti da je nakon 2012. godine i preuzimanja vlasti u Novoj Varoši, gde je se SNS sa Dimitrijem Paunovićem krenula u apsolutno reorganizaciju u svakom pogledu opštine Nova Varoš, treba jedan veoma važan segment, to je turizam. Opština Nova Varoš se izuzetno oslanja na turizam. Završno sa vladavinom DS, 2012. godine u opštini Nova Varoš je zabeleženo 2500 noćenja, što je katastrofalno. Nakon toga, u 2015. godini sa radom SNS i Dimitrija Paunovića, u 2015. godini imao 45.000 noćenja u opštini Nova Varoš. Sa toliko noćenja, tačnije spavanja turista u opštini Nova Varoš ona se probudila. Imamo hotel „Panoramu“, imamo još dva hotela koji su odmah nakon toga izgrađeni, imamo pokrenuto skijalište. Nakon svrgavanja vlasti na čelu sa SNS pod veoma čudnim okolnostima o čemu takođe možemo mnogo da razgovaramo, zatečena finansijska sredstva na računu opštine Nova Varoš su bila 60 miliona dinara. Sredstva koja su trebala biti povučena od raznih donatorskih fondova su bila u iznosu od 75 miliona dinara. Sve je to sada pod velikim znakom pitanja. Hoćete da razgovaramo o tome kako je došlo do preuzimanja vlasti u Novoj Varoši? Pod veoma čudnim okolnostima, kupovinom odbornika, ali ja ću da pričam samo o političkoj ponudi za tog odbornika, koji je prešao na drugu stranu i time je svrgnuta sa vlasti SNS u Novoj Varoši. Tu je bila zanimljiva trgovina oko mesta u veću, znate. Da li će ta odbornica da ide u veće ili će njen suprug, pa ako ne ide ona, onda će on, a ona će na neko drugo mesto. Znači, gospodin Obradović podržava jedan sistem koji opštinsko veće tretira kao svadbu kod prvog komšije, red je da neko ode iz kuće, da li je suprug ili supruga sasvim je nebitno, bitno je da neko ode. Takvo veće sada treba da radi na nekom razvojnom projektu. Imamo još jednu veoma zanimljivu stvar u opštini Nova Varoš. Većinsko, sadašnje rukovodstvo u Novoj Varoši je podržalo kupovinu kamenoloma, jednog izuzetno važnog projekta u opštini Nova Varoš. Šta se desilo sa tim? Nakon ove rekonstrukcije čudne vlasti u opštini Nova Varoš posle 20 dana odustalo se od kupovine tog kamenoloma. Zašto? Znate kako, mogu da razumem kada obeležite ljude da su članovi SNS, kada treba da se zna koliko asfalt može prići kući ako je neko član SNS, obeležite čoveka, nije mi to sporno od koga dolazi. Ali da obeležite kamen da je nešto imao sa SNS to je onako malo problematično. Sigurno je kamenolom viđen sa ljudima iz SNS, pa ima tu nešto sigurno. Možda je Dimitrije Paunović pogrešio što je dirnuo u katance firmi u stečaju koje je nasledio u opštini Nova Varoš, a koji su posledica privatizacija koje je radila sadašnja koalicija gospodina Obradovića. Oni su posle svojih privatizacija više katanaca ostavili po Srbiji nego što katanaca ima na mostu ljubavi u Parizu koji povezuje dve obale reke Sene, verovatno iz ljubavi prema Srbiji, samo što kada su stavljali te katance verovatno su pomišljali u sebi neku želju da njima bude dobro a nikako narodu. Imamo mnogo toga još da razgovaramo. Ne bih da oduzimam vreme, ali onakve optužbe iznositi za …
Poslaniče, molim vas, vratite se na temu dnevnog reda. Molim vas.
Hoću predsednice. Završavam. Napadnuta je opština koja je primer dobre prakse.
Sve je u redu. Sve razumem, ali samo se vratite na temu dnevnog reda.
Završavam ovim, čast mi je što ću uvek biti na strani 45.000 noćenja. Čast mi je što ću uvek biti na strani onih koji vide oko hotela „Panorama“ dečiju graju, dečije veselje i veliki broj turista. Čast mi je što sam na strani onih koji skidaju katance koje su drugi stavljali. Hvala.
Pre nego što dam reč Bošku Obradoviću samo da pročitam jedno pismo, koje sam dobila, a u vezi je našeg dnevnog reda. Sada ću vam reći. Dužna sam pošto je to predstavnik jedne od opština – „Poštovana predsednice, u toku današnje rasprave o smanjenju sredstava lokalnim samoupravama došlo je do pogrešnih informacija od strane nekih poslanika u vezi sa nesrećnim slučajem koji se dogodio, gde su od udara groma izgubljena dva mlada ljudska života u Aleksandrovcu. Kao argument su korišćene lažne informacije koje su preneli neki mediji da su dve devojčice stradale od udara groma zato što nisu postojale gromobranske instalacije na okolnim objektima, a pre svega na hali sportova u Aleksandrovcu. Obaveštavam vas da na okolnim objektima postoje ispravne gromobranske instalacije, pa ovaj nesrećni slučaj ne treba zloupotrebljavati u političke svrhe i molim vas da zarad istine o tome obavestite sve poslanike. Doktor Jugoslav Stajkovac, predsednik opštine Aleksandrovac“. Dužna sam da pročitam zato što je stvarno došlo do tragičnog događaja i treba imati meru u našim političkim obračunima i ne koristiti ovakve stvari zbog porodica poginulih devojčica. Ne mora da ostane mrlja na našem radu. Molim vas da se uzdržite od kvalifikacija političkih kada su u pitanju tragični slučajevi. Reč ima Boško Obradović.
Hvala. Ne bih gubio vreme na jedno od najvećih lažnih predizbornih obećanja od strane SNS, a to je nesumnjivo FAP i to je samo jedna od lepih slika šta je sve ostala dužna SNS u svojim predizbornim obećanjima. Nigde onih Finaca koji su trebali da reše taj problem FAP-a. Što se tiče kupovine odbornika, kada vam SNS govori o kupovini odbornika mogu samo da se nasmejem jer ste kupili pola Srbije i toliko je preletača u redovima SNS da jednostavno zaista ne bi trebalo da pominjete tu temu, jer vi ste, što se kaže, najveći trgovci odbornicima u ovoj državi. Ono što je najvažnije i što vas najviše boli to je što je pala vlast SNS u jednoj opštini u Srbiji, u Novoj Varoši, što ste pali sa vlasti i što je to sada jedna potencijalna zaraza koja sada može da se širi dalje. Druga stvar što se tim padom sa vlasti otkrivaju sve vaše afere i sva korupcija koja je bila u Novoj Varoši za vreme četiri godine vlasti SNS, pa tako recimo – žičara u koju je investirano tri miliona evra republičkih i lokalnih para data je na 15 godina privatnom licu za jedan dinar. To je slika Dimitrija Paunovića i korupcije u redovima SNS. Hotel „Panorama“ koji je takođe nenamenskim trošenjem para iz lokalnog budžeta praktično renoviran i rekonstruisan takođe je prodat privatnom licu. Znači, vreme je da se progovori o korupciji u redovima SNS i vreme je da vidimo da li ta korupcija ima zaštitu na najvišem nivou SNS. Ako se borite protiv korupcije, gospodo naprednjaci, krenite da čistite iz svojih redova. Nova Varoš je pravi primer i razumem zašto se plašite Nove Varoši, jer je tu poslata poruka svima da može da padne sa vlasti SNS i ovo je početak iz Nove Varoši.
Reč ima Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kako je pala vlast SNS u Novoj Varoši to je objasnio moj uvaženi kolega, gospodin Krsto Janjušević, tako što je došlo do trgovine odborničkim mandatima, što u Srbiji nije redak slučaj. Tako da, gospodine Obradoviću, nemate čime mnogo da se pohvalite. Nema opštine u Srbiji i nema grada u Srbiji u kome ste vi na legalan način na vlasti. Dakle, nigde vas u Srbiji narod nije izabrao na izborima koji su održani 24. aprila. Što se tiče FAP-a, tačno je da su Aleksandar Vučić i Vlada Srbije pokušali da reše problem FAP-a, da su vođeni razgovori sa finskom kompanijom. Finci su odustali, ali to nije krivica Vlade RS i to nije krivica nikoga od nas. Za razliku od vas mi probleme svakako pokušavamo da rešavamo. Neke uspemo, neke ne. Šta ste vi u predizbornoj kampanji radili. Da li se sećate šta ste radili u Vladičinom Hanu? Aleksandar Vučić je u Vladičinom Hanu prisustvovao otvaranju turske kompanije „Teklas“. Vi ste sutradan došli u Vladičin Han, slikali se ispred te kompanije i rekli – evo vidite primer kako ne treba da se radi. Ova kompanija nije trebala da dođe ovde. Ova kompanija treba da se sruši zato što je u pitanju strani investitor. Nije bitno što će tu da radi 150 ili 200 ljudi. Nije bitno što ćemo da oživimo jug Srbije, ali ova kompanija treba da se zatvori. To je bila ekonomska politika koju ste vi ponudili građanima Srbije, a kako ste ušli u ovaj parlament i uz pomoć čijih sve snaga, to vi, gospodine Obradoviću, jako vrlo dobro znate. Kada vam treba DS kao na primer u Novoj Varoši, kada vam treba DS da uđete u parlament onda vi protiv njih nemate ništa. Dozvolite da vam kažem još jednu stvar. Nemate vi ništa ni protiv LGBT populacije. Kada su mahali svojim zastavama na ovom skupu ispred Skupštine u Kralja Milana bili su vam dobri. Znači, vama kada nešto odgovara u datom momentu onda je to odlično, a kada vam ne odgovara onda ste za porodicu, onda ste za LGBT. Sve u svemu, vrlo je jasno šta ste uradili u Novoj Varoši. Niste uradili ništa pozitivno i sem Nove Varoši navedite mi još jednu opštinu ili grad u Srbiji u kojoj se legalno na vlasti i gde vas je narod izabrao 24. aprila 2016. godine. (Goran Ješić, s mesta: Replika.)
Mene je potpredsednik Milićević obavestio da Boško Obradović ima pravo na repliku, a vi nemate pravo na repliku. (Goran Ješić, s mesta: Pomenuo je DS.) Ja ću vam dati repliku. Ograđujem se. Nisam čula. Da li ste vi ovlašćeni?
Ovlašćen predlagač. Čim vas nema, ovde se izgubi kontrola, pa se priča o temama koje nisu tema dnevnog reda. Tako da vas molim da što duže budete ovde, iskreno. Druga stvar, čestitam vam na sjajnim rezultatima u Priboju. Ako je stvarno situacija takva, ja sam oduševljen. Čuo sam juče da se najbolje živi u Srbiji od mog komšije,kolege Sremca, ako je tako, u Priboju je fenomenalna situacija. Gospodine i dragi kolega, tehnološka revolucija promašena je 90-ih godina. Godine 2000. kada je preuzeta odgovornost, prvo moram da podvučem tu crtu, niko ne otima opštine, niko ne osvaja opštine, niko ne osvaja Republiku ili Vladu, preuzima se odgovornost, u ime građana se vodi politika. U ovom trenutku vi ste preuzeli odgovornost da vodite politiku, ali smo izgubili 10 godina i nekoliko tehnoloških revolucija u tom FAP-u. Iskreno želim da svaka investicija uspe u Srbiji, tako i „Sisal“ ili već ko je pregovarač i znam koliko je to teško, ali molim vas samo da ne optužujemo one koji nisu za to odgovorni, već su odgovorni neki drugi koji sede, ali vi ste verovatno vrlo mladi u tom trenutku bili, i sede u vašoj stranci i predstavljaju vašu stranku. Hvala vam.
Nema replike više. Reč ima narodna poslanica Ljupka Mihajlovska. Nastavimo dalje sa radom. Možemo mi ovako čitav dan. Ljupka Mihajlovska želite, ne želite?
Hoću. Hvala vam. Hvala predsedavajuća. Poštovane koleginice i poštovane kolege, poštovane građanke i građani, ne tako davno slušali smo o tome kako su naši građani lenji, već dva dana slušamo kako predstavnici lokalnih samouprava ne rade dobro svoj posao na čelu sa predsednicima opština, što je negde za mene paradoksalno, imajući u vidu činjenicu da su uglavnom u većini opština u strukturama u kojima se odlučuje su predstavnici SNS, ali hvala što javno priznajete da prosto nemate stručne kadrove za rad u jedinicama lokalne samouprave, i rekli ste i ministarka je rekla da će se bolje kontrolisati rad u lokalnim samoupravama. Sutra ćemo možda optužiti lekare ili zdravstvene radnike da nam zbog njih ne funkcioniše dobro sistem zdravstvene zaštite ili prosvetne radnike, roditelje, decu da nam zbog njih ne funkcioniše sistem obrazovanja, ali nismo čuli ništa o odgovornosti državnog sistema, državnog operativnog sistema, koji je vrlo često u kvaru, koji se sa vremena na vreme restartuje novim izborima, nakon čega instaliramo nove programe, uglavnom neke piratske verzije, i taj novo-stari operativni državni sistem ponovo u nekom trenutku prestane da radi na adekvatan način i onda se pribegava merama, između kojih je i jedna od ove koju danas predlažete ovim zakonom, i sve mere uglavnom koje državno operativni sistem donosi najviše pogađaju i uvek jedino građane Republike Srbije i to naravno one najugroženije. Takođe se ovde, čini mi se, jednim delom manipuliše da je to zahtevao MMF. Budući da, koliko mi znamo, MMF zanima kako ćemo mi vraćati dugove koje imamo, ali ih ne zanima mnogo gde ćemo mi naći novac za vraćanje tih dugova i da postoje brojni drugi načini gde se sredstva mogu uštedeti. Recimo, imali smo situaciju da je gradska vlast ukidala stipendije, gradska vlast Grada Beograda, stipendije za studente sa invaliditetom, pa ih vraćala neposredno pred parlamentarne izbore 2016. godine. Ono što mene zanima gospođo Brnabić, rekli ste da ćete se truditi da se najvažnije usluge socijalne zaštite zadrže, da ne dođe do njihovog ukidanja, ali mi nije jasan mehanizam kako ćete utvrditi koje su to najznačajnije usluge, budući da je, da se narodski izrazim, svakom svoja muka najveća. Postavljam vam pitanje u ime porodica osoba sa invaliditetom, da li vi možete u ime Vlade da garantujete da ni jedna usluga socijalne i zdravstvene zaštite koja se odnosi pre svega na ovu populaciju i na druge ugrožene grupe neće biti ukinuta time što ćete smanjiti budžete jedinicama lokalnih samouprava? Hvala.
Hvala. Reč ima ministarka Ana Brnabić.
Hvala. Žao mi je stvarno zbog građana Srbije što idemo tako sve u krug, u krug, u krug, dva dana, ali dobro. Ako treba, za korist građana Republike Srbije i za sve lokalne samouprave, koje odlično rade, da ponovim sedam puta, osam puta, ponoviću sedam puta, osam puta, deset puta. Dakle, dva dana se trudim da dajem konkretne primere lokalnih samouprava koje su fantastične i moguće je da ste vi to propustili, ali reći ću još jednom. Kada kažete da mi pričamo ovde dva dana da lokalne samouprave ne rade dobro i da nisu profesionalne, reći ću vam ponovo pripreme koje sam pomenula. Svrljig 22 radnika manje od dozvoljenog zaposlenih, naplata prihoda preko 95%, 17% samo izdvajaju za plate, svaka čast, i devastirana opština, hvala vam. Nova Varoš jednu trećina budžeta u poslednje tri godine izdvajala za kapitalne rashode, u 2015. godini opština izdvojila 40% za investicije, Sremska Mitrovica 32% investiciona ulaganja, Pirot sva javna preduzeća likvidna, svi posluju u profitabilnom, dom zdravlja i apoteka sa kojima druge lokalne samouprave često imaju problema likvidni i posluju normalno. Paraćin 25% manje zaposlenih od dozvoljenog broja, otplatili sve dugove doma zdravlja koji su nasleđeni, tu su mogli da se otplate dugovi. Beograd centralizovane javne nabavke, ušteda od 1,2 milijarde dinara u protekle dve godine. Možemo da nastavimo sa lokalnim samoupravama, ali hoću da vam kažem da postoje lokalne samouprave i da sam ovde da kažem da postoje fantastične lokalne samouprave i da je, ja mislim, jedna od mojih ključnih poruka za ovih poslednjih 48 sati. Da ste me slušali, ne bi bilo korektno da kažete da mi ovde govorimo da predstavnici lokalnih samouprava ne rade svoj posao, zato što neke lokalne samouprave rade posao i mnogo bolje nego što radi državna uprava i počeli su profesionalizaciju pre nego što je počela državna uprava i znaće kako da iznesu i ovaj teret, koji je teret koji snose svi građani Srbije zbog makroekonomske stabilnosti Srbije.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić.
Poštovana predsednice, gospođo ministarko sa saradnicima, gospodo narodni poslanici, dozvolite na početku da u svoje ime i u ime poslanika SNS čestitam svim prosvetnim radnicima Međunarodni dan učitelja, sa željom da sve svoje intelektualne kapacitet i dalje upotrebe za najlepši posao na zemaljskom šaru, vaspitanju i obrazovanju naše dece i studenata. Neka ih vodi misao velikog švajcarskog pedagoga Pestarlocija, koji je rekao, citiram: „Oduševljenje što ću moći da pokrenem svoje ruke dalo mi je toliko snage da se mogu popeti na najviše Alpe, samo da mogu započeti“, završen citat. Sada, dame i gospodo, prelazimo na Predlog zakona o izmenama Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Ovaj Predlog zakona ima svoje utemeljenju u ekspozeu predsednika Vlade Republike Srbije, gospodina Aleksandra Vučića kojeg je on predstavio nama, narodnim poslanicima, i građanima Srbije 9. avgusta gospodnje 2016. godine. Dame i gospodo, dajem na znanje građanima Republike Srbije i vama, gospodo narodni poslanici, da je ekspoze predsednika Vlade Aleksandra Vučića najprecizniji, najkonkretniji, najveći, skraćena verzija 260 strana, i najbolji od svih 73 prethodna ekspozea predsednika vlada Srbije, počevši od prvog predsednika Vlade moderne Srbije Prote Mateje Nenadovića 1805. godine do danas, gospodo, računajući tu i prethodni ekspoze predsednika Vučića od 27. aprila 2014. godine. Na stranici 20. skraćene verzije ekspozea predsednik Vlade, govoreći o makroekonomskoj stabilnosti zemlje, pored ostalog je rekao, citiram: „Usvojićemo novi zakon o finansiranju lokalne samouprave sa ciljem unapređivanja sistema finansiranja lokalne samouprave i otklanjanja postojećih neravnoteža između centralnog i lokalnog nivoa vlasti“, završen citat. Evo ga Predlog zakona o izmenama Zakona o finansiranju lokalne samouprave, gospodo, na klupama, danas raspravljamo o njemu. Šta želim reći sa tim? Tako to radi naš predsednik Vlade gospodin Aleksandar Vučić i SNS, po sistemu retko viđenom u političkoj kulturi, jedino uspešnom sistemu, a to je sistem - rečeno, napisano i urađeno. Evo, prošlo je dva meseca, ono je rečeno, napisao u ekspozeu i danas, kako vidite, urađeno. Odlična je stvar što je došlo do Predloga zakona o izmenama Zakona o finansiranju lokalne samouprave, zato što je postojeći, kojeg je donela vlast bivšeg režima 2011. godine, neadekvatan, nesvrsishodna i ne doprinosi u dovoljnoj meri fiskalnoj konsolidaciji, ne pridonosi u dovoljnoj meri ukupnom smanjenju fiskalnog deficita i ne pridonosi u dovoljnoj meri očuvanju makro-ekonomske stabilnosti, a to su temelji na kojima počiva reforma za koju smo se mi naprednjaci opredelili. Zato ovim Predlogom zakona o izmenama Zakona o finansiranju lokalne samouprave mi zapravo otklanjamo vertikalnu neravnotežu koja je nastala još 2011. godine. Gospodo narodni poslanici, jedan narodni poslanik u prepodnevnoj raspravi stranke bivšeg režima, a bio je i premijer, bio je i savezni ministar unutrašnjih poslova, rekao je da nije dobro što Vlada radi na smanjenju deficita i stvaranju suficita. Ja sam šokiran ovom izjavom. Dozvolite da ipak kažem da najveći uspeh Vlade Republike Srbije u 2015. godini jeste što je stvorila takav privredni ambijent da je ukupna privreda Srbije prekinula seriju neprofitnog poslovanja i završila sa neto dobitkom od 144 milijarde dinara, a u 2014. godini završila sa 133 milijarde gubitka. Znači, kada zbrojimo jedno i drugo, to je 277 milijardi. Da smo pod stranim direktnim investicijama jedna od pet zemalja najatraktivnijih u evropskoj industriji i po broju radnih mesta iz direktnih stranih investicija u 2015. godini bili postigli zaposlenost 108%, dakle, duplo više nego u 2014. godini. Gospodo narodni poslanici, zapravo mi ovim zakonom usklađujemo preraspodelu prihoda ostvarenih po osnovu poreza na zarade između jedinica lokalnih samouprava i nivoa Republike Srbije. Ja neću govoriti zašto, danas smo manje-više čuli razloge zbog čega je to. Međutim, po zakonu od 2011. godine, 80% prihoda od poreza na zaradu pripadalo je lokalnoj samoupravi. Ono što je važno, to je da ovaj model nije našao utemeljenje u modernoj fiskalnoj praksi. To je važno, gospodo narodni poslanici. Moderna fiskalna praksa preporučuje da porez na zarade dominantno pripada centralnom nivou vlasti, a ne lokalu. Mi smo imali u prethodnom periodu ono što smo imali, a to je dovelo do, tako da se izrazim da naši građani razumeju, do pljačkanja naše države. Dakle, kada se danas govorilo o dugu, nismo mi nasledili 19,5 milijardi duga, kako neko reče, nego 60, plus 40 onih koje su isparile iz privatne privatizacije, kako to kažu neke komisije pri EU, nedavno sam pročitao taj podatak. Upravo te mere bivšeg režima iz 2011. godine dovele su do nesrazmera između obaveza i pripadajućih prihoda centralnog i lokalnog nivoa, i to je bio problem. Usvajanjem ovog predloga zakona o izmenama zakona iz 2011. godine zapravo mi otklanjamo vertikalnu neravnotežu koja je nastala tada 2011. godine. Gospodo narodni poslanici, vraćanjem četiri milijarde i 800 miliona dinara sa lokalnog nivoa na centralni nivo vlasti mi sprovodimo jednu od mera fiskalne konsolidacije, za koju smo danas čuli da naši politički protivnici nisu za to, u cilju smanjenja fiskalnog deficita i očuvanja makroekonomske stabilnosti zemlje, a to pridonosi modernizaciji Republike Srbije, za koju se zdušno zalaže i sprovodi, ne samo zalaže, naš predsednik Vlade, gospodin Vučić, sva Vlada Republike Srbije, većina narodnih poslanika u ovom visokom domu i većina građana Republike Srbije, rekao bih plebiscitarno potpomognuta od strane predsednika države. Na kraju, gospodo iz bivšeg režima, vi nama prebacujte da smo mi uništili privredu Srbije. Prebacujete ono što ste vi učinili. Uništili ste našu prošlost, našu sadašnjost, budućnost dece naše. Da ste ostali samo godinu dana na vlasti, uništili bi i naše korenje. Hvala lepo.
Na listi poslednja govornica, Nataša Mićić. Izvolite, Nataša.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, na osnovu dosadašnje rasprave moglo bi se zaključiti da smo postigli konsenzus o tome da je Zakon o finansiranju lokalne samo uprave iz 2011. godine bio zapravo loš. Ali, ono što je važnije od toga, jeste da izvučemo neke pouke i zaključke. Ova rasprava nam zapravo može pokazati u kakvom stanju se nalazi država, kako funkcioniše Vlada, ali i na kraju krajeva govori dosta i o nama poslanicima. Nakon pet godina trpljenja štete, država je trpela štetu, a cenu za tu štetu smo plaćali svi mi građani, Vlada je danas ovde pred nas izašla sa predlogom izmene koja se sastoji samo u jednom jedinom članu koji se odnosi na preraspodelu poreza na zarade sa lokalne samouprave na republički nivo. To dovoljno govori, dakle, jedan član kao odgovor na petogodišnje trpljenje štete i katastrofalan zakon jasno govore da se samo radi o premošćavanju. Dakle, o pukom premošćavanju. To je ono što ukazuje da zapravo Vlada i funkcioniše samo po tom principu, a to je ili premošćavanje ili drugi način, a to je skrivanje problema, odnosno zatvaranje očiju pred problemima pred kojima se nalazimo. Što se tiče nas poslanika, takođe bi trebalo reći da svi koji su kritikovali taj zakon iz 2011. godine, to je radila i vladajuća većina, da dobar deo vladajuće većine danas sedi i podržava ovu većinu, a tada je glasala za zakon iz 2011. godine bez ikakve odgovornosti. Isto tako dobar deo i opozicije. Mi smo bili protiv usvajanja tog zakona i tada smo rekli da to neće dovesti ni do modernije i efikasnije samouprave, da to neće povećati kapitalne investicije i da će to napraviti štetu na republičkom nivou. Međutim, mi smo bili opoziciona stranka i, naravno, nije bilo razumevanja za naše shvatanje i naše stavove, ali podsetiću danas sve koji se pozivaju na Fiskalni savet, da je tada Fiskalni savet takođe upozoravao na moguće posledice. Ono što je takođe važno za nas iz LDP, naravno, zalažemo se za decentralizaciju, a ona bi trebalo da bude decentralizacija nadležnosti, dakle ovlašćenja i odgovornosti i finansijska decentralizacija. O tome smo govorili i prilikom usvajanja ovog lošeg zakona. Znači, jedno bez drugog ne može. Nadam se da će novi zakon imati sluha za to, a vas, ministarka, molim da pogledate sve što smo govorili, možda će vam nešto koristiti za taj nacrt novog zakona. Ne slažem se, nisam optimista kao vi, da će to lokalne samouprave nadoknaditi tako što će se boriti protiv sive ekonomije ili tako što će preurediti baze podataka o imovini, niti će to taj novi zakon o naknadama i taksama takođe rešiti jer su sve to pojedinačni koraci i to su sve i dalje premošćavanja, dakle, potrebne su nam suštinske reforme, potrebna nam je izmena poreskog sistema. Poreska uprava je jedna od najslabijih karika u ovoj zemlji jer se i rešenja donose proizvoljno, drakonske su kazne, apsolutno lokalne samouprave pribegavaju nekim načinima kako bi ostvarile što veći prihod od poreza na imovinu, kao što su npr. povećanje prve zone, zatim, oni se oglušuju o obavezu da je potrebno objaviti stopu amortizacije kako bi bili pravično razrezani porezi na imovinu, a ne da neki vlasnici objekata koji su stari po 50-60 godina plaćaju istu cenu poreza kao što to plaćaju vlasnici koji imaju objekte u novogradnji. Naravno, iznad svega važna je kontrola, važno je smanjiti bespotrebne troškove, partijsko zapošljavanje i to tek sve ukupno, sve te mere zajedno tek mogu da daju rezultat, a ovako parcijalno, paušalno, apsolutno nećemo stići nigde. Zato se nadam da će taj novi zakon o lokalnoj samoupravi i finansiranju lokalne samouprave ponuditi bolja rešenja. Mi smo svakako za to da decentralizacija bude sprovedena na što bolji i što pravedniji način. Još bih spomenula i to da ne bi trebalo da se pravi ta atmosfera suparničkog odnosa između lokalnih i centralnih prihoda, da je takođe napraviti koordinaciju između ta dva nivoa, jer samo zajedno i lokalni i republički nivo u dogovoru mogu postići neke rezultate.
Hvala lepo. Pošto na listama nema više prijavljenih za reč, po članu 96. da li neko želi da iskoristi svoje pravo? Reč ima Vojislav Šešelj. Hoćete li vi prvi, iako vam je veća poslanička grupa? Moram da pitam korektno, vi ste pritisli prvi, ali javile su se onda ove manje grupe. Reč ima Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo, malo bih govorio o ovom predlogu zakona. Svega i svačega smo se naslušali, ali o predlogu zakona malo je bilo reči. Prvo moram da iznesem iznenađenje što ovakav zakon zastupa u ime Vlade ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Ja bih očekivao da ministar za lokalnu samoupravu iz petnih žila štiti interese lokalne samouprave u Srbiji, a ne da zastupa zakon kojim se uskraćuju određena prava lokalnoj samoupravi ili bar mogućnosti da ostvari svoje nadležnosti. Bez dovoljno novca, nadležnosti se ne mogu ostvariti. Tako, pošto ste verovatno neiskusni u ovoj parlamentarnoj politici, možda vam je neko to namerno dao da vi zastupate jer nećete naići na toliki stepen agresije od strane opozicije kao što bi neko drugi na tom mestu. Ali eto, našli ste se u tom položaju, ja vas razumem i moja kritika nije upućena vama lično, nego tekstu zakona. Ono što je glavni problem, mi imamo pred sobom obrazloženje na punih pet gusto kucanih strana, a iz obrazloženja ništa ne vidimo. Apsolutno ništa ne vidimo iz obrazloženja. Kaže se da je ovo zakon kojim se ispravlja vertikalna fiskalna neravnoteža između centralnog i lokalnih nivoa vlasti. Neko je valjda prvo ustanovio da postoji ta neravnoteža i morao nam je objasniti u čemu se sastoji ta neravnoteža. To ovde nismo videli. Kada je reč o vertikalnoj neravnoteži, onda znači negde fali, a ovamo ima viška ili tamo gde fali važnije je da se popuni rupa, pa se ovamo oduzima izvesna suma novca, pa se pravi izvesna ravnoteža. Ozbiljno se postavlja pitanje da li je za ovakvu meru potrebno ići na rebalans budžeta. Može li to bez rebalansa budžeta? Možda može, ali trebalo bi to ipak malo ozbiljnije razmisliti. Kad već inicijator za donošenje ovog zakona nije objasnio u čemu se sastoji neravnoteža, on nam ne objašnjava ni za šta će novac biti potrošen, a morali bi da znamo. Možda će ovaj novac poslužiti da se smanji budžetski deficit koji je već projektovan Zakonom o budžetu, pa će budžet biti manji za 4,8 milijardi, hajde recimo 5 milijardi, da zaokružimo, pa će i deficit automatski da bude manji za 5 milijardi, što je procentualno mnogo više u odnosu na ukupne budžetske stavke. To je jedna mogućnost. Druga je mogućnost da se ovim postiže prividni budžetski suficit. Nama premijer u više navrata iznosi podatke da postižemo sve veći budžetski suficit. Ja nigde nisam našao objašnjenje niti podatak da li se to odnosi na budžet koji je već sadržao deficit, pa u odnosu na taj deficit ima izvestan suficit, ali onaj glavni deficit ostaje ili smo mi potpuno eliminisali taj deficit, bar za ove mesece gde se pojavljuje suficit. To apsolutno nije jasno. Mislim da se inače ne može govoriti o suficitu sve dok postoji taj generalni deficit koji se odnosi na ukupan budžet, a mi da govorimo o suficitu za jul, za avgust, za septembar itd. To nije suvislo, koliko se ja razumem u ekonomsku teoriju. E sada, ne bih imao ništa protiv da se ovde postižu uštede, a da se likvidira deficit u celini, međutim, očigledno ovo neće ići na likvidaciju deficita. Postavlja se pitanje – otkud suficit? Da li je baš samo naplata poreza bila bolja ili taksi pa se punio budžet ili privatizacija, dobro se prodala neka fabrika pa se novac slio u budžet? Ili je reč o nečemu drugom, da u tim mesecima jednostavno Vlada nije udovoljavala svim svojim budžetskim obavezama? Ja imam podatke da veliki broj budžetskih korisnika nije dobio novac koji ga sleduje na osnovu Zakona o budžetu. Ili je dobio manje ili mnogo manje itd. Ako se na tome bazira teza o postignutom suficitu, onda ona uopšte nije ubedljiva, tu nije reč o suficitu. Kad napravite potpun obračun prihoda Vlade u jednom mesecu i zakonskih obaveza, ako ispunite sve zakonske obaveze i pojavi se razlika, e to vam je pravi suficit. A ovde mogao bih da vam nabrajam mnogo budžetskih korisnika koji su nisu dobili ono što ih sleduje iz budžeta. Naravno, ne možemo mi znati da li je uopšte bilo nekog suficita i po mesecima dok ne dobijemo završni račun budžeta. Otkad sam otišao na službeni put, pre 14 godina, ovde nijedna vlada nije podnosila završni izveštaj budžeta, 14 godina, ljudi, spavali ste, nije vam palo na pamet da tražite. Pa, ja bih za šiju ovde hvatao, tražio bih. Završni izveštaj budžeta vam je mnogo važniji od Predloga budžeta za sledeću godinu, jer Predlog budžeta za sledeću godinu je jedna vizija. Šta bi moglo biti ili šta je poželjno da se desi ako se svi planovi ispune? Ali, zakon o ostvarenju budžeta mora svake godine redovno da se usvaja najkasnije u januaru mesecu. To smo nekada imali sve dok 5. oktobra smo imali, pa i za 2001. godinu i 2002. godinu čini mi se da smo imali, posle više nikad nismo imali. Evo, ja na vreme nagoveštavam ove godine moraćemo to imati. Nećemo imati gde da mrdnemo dalje dok to ne dobijemo. Zašto se još ovde bunim što obrazloženje nije dobro? Ovde se iznosi šta nije obuhvaćeno zakonom umesto da se objašnjava šta je obuhvaćeno? Pa, se kaže da se zakonske izmene ne dotiču problema horizontalne neravnoteže između pojedinačnih i lokalnih samouprava, a to je za nas pravi problem što tamo nema ravnoteže. Vaši prethodnici na ovom ministarskom položaju ništa nisu uradili. Kako se postiže ta horizontalna ravnoteža? Tako što prvo moramo uraditi jedan adekvatan model finansiranja lokalne samouprave, pa odrediti elemente, broj stanovnika, stepen razvijenosti, veličina teritorije, prirodna bogatstva teritorije, itd, još nekoliko elemenata. Pa, na osnovu toga reći ta i ta lokalna samouprava treba da ima maksimalno toliko zaposlenih. Pa, na toliko zaposlenih dobija stavku iz budžeta koja se odnosi na plate zaposlenih. Pa, ako ima više zaposlenih onda će plate biti niže u proseku, ako manje da im se dozvoli da imaju više plate. Dakle, da njeno samoupravno pravo bude da u okviru zadane sume samostalno odluči o raspodeli, ali mi smo dali mogućnosti i ranijim zakonima da lokalne samouprave odlučujući o budžetskim stavkama za ljubav većih plata potpuno ukinu finansiranje nekih vrlo važnih delatnosti. Meni je bilo zaprepašćujuće kad ste gospođice ovde rekli da ima opština u kojima mnogo više novca ide za finansiranje nevladinih organizacija, nego zdravstvenih potreba. Ljudi, u kakvoj to državi živimo? Evo, vi znate, a ja do danas nisam znao. Dajte, noćas to rešavajte. Noćas to rešavajte, ne može. Dalje, imamo nakon donošenja zakona o ukidanju prava države na javne medije osim državne televizije koju su nazvali Javnim servisom da bi nam zamazali oči, a zapravo to je sad otuđena televizija i od same države i od režima, a kamoli od nas građana, kamoli od nas opozicije. Pojedine lokalne samouprave finansiraju medije koji nemaju nikakve veze sa tom lokalnom samoupravom. Imamo opština u unutrašnjosti kojima se list „Danas“ pojavi na konkurs i dobije ozbiljne pare. List „Danas“ koji ima tiraž oko 2000 primeraka, možda se i manje od toga proda. Ili neke od televizija koje su izrazito antisrpske, a mediji koji su iz tih opština ostaju bez novca uopšte ili ostaju bez dovoljno novca. To nije u redu da neka opština finansira „Blic“ ili da se sklapaju sporazumi, da javna preduzeća oglašavaju u listovima koji su izrazito antisrpski. Mislim da jedan „Blic“ danas, pojam antisrpskog lista. Nemačko vlasništvo, izrazito antisrpsku politiku vodi, a država ima svoj list, bar 50% vrednosti „Politiku“, a nema vlasnička prava i ne zna se ko je sve vlasnik „Politike“. I ako ima svoj list, onda sve oglašava u svom listu. Šta nam je još problem? Što svaka samouprava odlučuje u kojoj će banci držati svoje račune. I onaj ko to ugovara… Da li je to ukinuto? Ukinuto, e, dobro, borio sam se godinama da se to ukine. Dakle, mora sve ono što je u budžetu bude u jednoj banci i to banci koja je pod potpunom ili u značajnom delu, kontrolom države. Ne može svako s tim novcem da raspolaže kako mu je volja. Imamo situaciju da se lokalne samouprave zadužuju i prezadužuju. Po Osmanlijama je to bilo katastrofalno, ali ni sada nije dobro. I, sada može lokalna samouprava da upadne u nebulozne dugove bar kad uzima ove kratkoročne kredite, ali kada uzimaju investicione kredite, česti su slučajevi da se preračunaju mogućnosti, pa da se uđe u posao koji uguši celu opštinu na kraju. Sve su to bolesti koje se moraju zakonom razrešiti. Ovde se navodi da ove zakonske izmene, pa celi pasus, ne rešavaju problem nesistematskog karaktera zakona iz 2011. godine. Pa, onda ovaj zakon ne pruža osnovu za unapređenje kvaliteta i kredibiliteta budžetskog procesa na lokalnom nivou. Dakle, unapred se iznose sve slabosti i nedostaci zakona. Pa, što ste onda žurili sa ovim zakonom. Vlada je formirana pre skoro dva meseca, mesec i po, imali ste vremena da jedan kompletan zakon pripremite, pa da sve ove negativnosti pokušate da rešite. Pa, da dođemo do horizontalne ravnoteže koja nam je mnogo važnija. Mnogo je sada važnije i opasnije što naše lokalne samouprave nemaju ravnopravan tretman, da ne kažem isti, ne mogu nikad imati isti, ali treba da imaju ravnopravan tretman. Dakle, pod istim uslovima, iste prihode, iste mogućnosti, a to nemaju. Ima lokalnim samouprava koje su privilegovane, a ima onih koje su zapuštene, koje su namerno potisnute, a nekada tu ima i stranačkog prepucavanja između centralne vlasti i vlasti na lokalnom nivou. Na sve to smo navikli ovih 25 godina obnovljenog srpskog parlamentarizma. Ima još nekih stvari koje bi morali da sagledamo. Vi ćete verovatno usvojiti ovaj zakon, naravno. Ja nemam iluzija da mogu da vas odvratim od te namere, ali pred nama je donošenje novog zakona o budžetu. Hajde, pokažite se da ste ozbiljna vlast, podnesite predlog zakona o budžetu u kome neće biti unapred uračunatog deficita. Dajte tako da postignemo uštede na svim nivoima. Ono što je vaša prethodnica na tom mestu obećavala da će da uradi, nije uradila. Nije podnela predlog zakona o platnim razredima. Ljudi, mi živimo u državi gde jedan Zaštitnik građana ima 350 hiljada platu, guverner, koliko reče, 600 hiljada, i njeni činovnici u banci i funkcioneri, a poslanici i ministri 100 hiljada. Ja možda zbog minulog rada imam 102. Nije bitno, ali tu je negde. Meni su obračunali minuli rad.
Mnogo manje, vi ste paušal.
Sve zajedno kada se sračuna plate su mnogo manje da nema paušala. Pazite, ne može guverner Narodne banke imati veću platu od potpredsednika Vlade. To mu je otprilike državni nivo. Vi ćete reći - ali on je odgovorniji. Za šta je odgovoran? Ono što on radi je zanat. To može svaki dobar ekonomista ako nema političkog pritiska da radi suprotno. Devedesetih godina mi smo imali guvernere koji su bili sposobni, ali su radili pod pritiskom i radili pogrešno. Nikola Stanić je tvorac onog projekta novog dinara, koji je pripisan Avramoviću, a Nikola Stanić je bio čovek režima, i kada mu je dat zadatak - napravi čas dinara, napravio čas dinar. Nije to nikakav težak posao, i Narodna banka onda štampa novac i misli ako štampa novac, mogu svi zaposleni, svi koji štampaju novac, da sebi odrede koliko im treba. Ne može. Ne može ni Zaštitnik građana, ne može ni jedan drugi javni funkcioner. Znate, polazi se od toga da je najviši rang formalno najviši, ne suštinski, predsednik Republike, u ravni sa njim predsednik Narodne skupštine i predsednik vrhovne sudske instance. Kod nas Ustav nije jasan da li je najviši Ustavni sud ili Vrhovni kasacioni sud. Te tri plate moraju biti najviše u javnom sektoru. Nijedan direktor javnog preduzeća ne sme imati veću. Kako kontrolori letenja mogu imati? Hajde, kontrolori kao stručnjaci, ali zašto direktor, zašto administrativno osoblje?
Vreme poslaniče, 20 minuta.
To su sve pitanja koje vaše Ministarstvo mora da razreši i ja sam želeo u ovom ograničenom vremenu da se ukratko na njih osvrnem.
Zahvaljujem. Samo malo, ministre, imamo još po članu 96. i onda vi vaše vreme po članu 96. Marinika Tepić ima reč.
Zahvaljujem, predsednice. U poslednja dva dana ukrštanja argumenata i kontraargumenata na temu koja je na dnevnom redu nekako se stiče utisak kao da govorimo o dve sukobljene države, a ne o životima građana, naših sugrađana jedne te iste i jedine države, kojima će od 2017. godine, po mišljenju nas iz LSV, biti pogoršani uslovi za život na lokalnom nivou i za to nije potreban rebalans, s obzirom da zakon stupa na snagu sledeće godine, ali su mogle ove intervencije, po našem mišljenju, da se promene ili primene na osnovu izmena nekih drugih zakona koji manje utiču na osnovne nadležnosti opština i gradova. Recimo, menjajući strukturu, odnosno izdvajanje npr. po Zakonu o igrama na sreću, koji prihodi, ubirajući se npr. od kladionica, od poker aparata itd. ne utiču primerno na živote građana, ali su mogli redistribucijom ili prenamenom, ako već pričamo o primeni od 2017. godine, dakle, ova budžetska izmena bi se ticala novog budžeta, mogli biste drugačije prerasporediti. Ono što smo takođe čuli u više navrata jeste stalno upoređivanje opština i gradova koji dobro ili kvalitetnije rade i onih koji to ne rade ili rade loše, ali mislim da, potpuno verujući, nemam razloga da ne verujem u podatke partikularne koje ste iznosili od opštine do opštine i grada, pa i samog grada Beograda, koji nažalost, iako smo slušali da pojedinačno opštine dobro funkcionišu na teritoriji grada Beograda, grad Beograd na svojoj ukupnoj teritoriji, na jednoj trećini ukupne teritorije i dalje leži na septičkim jamama, a to je npr. posao lokalne samouprave. Ali, slušajući o toj disproporciji, moje je pitanje – zašto onda niste pristupili hronološkom uređenju ove oblasti, a ne ovom inverzivnom, odnosno zašto se prvo nije pristupilo izmeni Zakona o lokalnoj samoupravi tako što biste jednostepeni sistem koji je danas na snazi i monotipnost gradova i opština promenili, recimo, u politipski sistem. Iako je monotipnost ublažena uspostavljanjem gradova, ne možemo striktno govoriti o onoj tipičnoj monotipnosti, ali ipak to jeste jednostepeni monotipski sistem, pa da ste npr. uspostavili one najnužnije lokalne nadležnosti o kojima mora da se stara grad ili opština, a da ostale, u skladu sa sposobnošću izvršnih organa, budu fakultativne i u skladu sa tim, da se obezbeđuju dodatna sredstva. To bi onda već ličilo na ono što inače svi ovde primećujemo i kritikujemo, a mislim da bi bilo i pravednije i pravičnije. S tim u vezi, želim da kažem da jeste ovaj sistem duboko neispravan zato što je u svojoj monotipnosti i jednostepenosti potpuno iste nadležnosti kojih ima više desetina uveo u red opština i gradova koji imaju različit broj stanovnika, različit teritorijalni obuhvat, različitu geografsku strukturu, različite uslove za život svojih sugrađana. Mislim da je u tom pravcu trebalo onda promišljati, ne ovim obrnutim sistemom, nego prvo menjati onaj elementarni zakon, pa onda u skladu sa tim obezbeđivati sredstva za nadležnost. Ono što moram da kažem, što mi je zaista zasmetalo u nekoliko navrata kada se naša gošća ministarka obraćala narodnim poslanicima, ja verujem, nenamerno koristeći poštapalicu, nažalost, svaki put, nažalost, govoreći o toj promeni odnosa 60:40, a obrnuto nakon povećanja 80 u korist lokalnih samouprava kada je reč o poreskim prihodima na zarade, jer zaista smatram da ministarka treba da bude perjanica decentralizacije na čelu te kolone. Hvala.
Vreme. Hvala. Reč ima narodni poslanik Goran Ješić.
Dva puna dana raspravljamo o Predlogu zakona oko koga smo se, nadam se, složili da bi bilo pametnije da se pojavio u celosti zakon o finansiranju lokalne samouprave. Ovako smo došli tu gde jesmo da razgovaramo o izmeni koja ne može da donese nikakvo bolje, složićete se, ministarka, sa mnom, jer će neko biti zakinut za te novce. Ako se dobro sećam budžeta od pre četiri godine, inđijskog, to je recimo cela subvencija za apsolutnu subvenciju, prevoz srednjoškolaca će ostati bez 40 ili 50 miliona dinara. Ono što ostaje nedoumica, to sam pričao juče, mada nije bilo TV prenosa, jer mi ne pričamo ovde zbog TV prenosa, a jesmo dužni bili da budemo obavešteni o tome, da mi imamo ovde zabunu, ja sam zbunjen, a mislim i građani Srbije, imamo izjave, pre svega, premijera, pojedinih članova parlamenta da imamo sjajno stanje što se tiče javnih finansija, imamo sjajno stanje na tekućem računu, ali da prvom tačkom dnevnog reda u ovom zasedanju mi smanjujemo 4,8 milijardi. Ko koga tu dovodi u zabludu? Čuli smo da se nikada nije bolje živelo u Srbiji. Danas smo čuli da se sjajno živi u Priboju. Ja sam oduševljen tim podacima, ali, nažalost, zašto onda uzimamo ta sredstva, a nismo izašli sa celovitim zakonom? Naravno, da će trpeti neki građani. Da li će to biti neke bebe ili će biti neka deca u školama, neka sredstva će biti oduzeta i voleo bih da vidim analizu kada se pojavite sa Zakonom o taksama, koju apsolutno podržavam, jer je nemoguće da se iživljavaju pojedine lokalne samouprave ka prirodnim subjektima koji su i ovako nenormalno opterećeni sa parafiskalnim nametima i da nam tada kažete otvoreno koja je to lokalna samouprava iskompenzovala kroz takse da fino izmenite zakon ovo što će nedostajati narednom periodu. Ja sam siguran na ingeniozne ideja raznih predsednika opština, da ćemo imati situaciju da će tu biti nenormalnih ideja koje morate da podelite sa nama u tom trenutku. Neko će da trpi, mora, pošto se smanjuju ta sredstva. Neko mora da trpi. Ne možemo da kažemo da će ovaj zakon da poboljša dramatično situaciju ili da rešava neke ozbiljne probleme u fiskalnom deficitu. Ja apelujem još jednom na drugi stav Fiskalnog saveta. Juče sam ga čitao, a danas ću ga parafrazirati, a on kaže sledeće – da se pozabavite onim što je transparentno, onim što je institucijalna korupcija, a to je diskreciono pravo bilo kog visokog činovnika, od premijera do ministra, da diskrecionim pravom deli sredstva kome misli da podeli. Oko toga smo se, mislim, danas i juče složili u parlamentu. Diskreciono pravo ne dolazi u obzir, te stoga dolazi kritika, moja ka vašoj strani, kada ste juče pričali o kompenzacionim sredstvima. Moramo znati koje projekte ćete odabrati, kada ste rekli da ćete započete projekte isfinansirati do kraja. To je strašno važno. Imamo prosto poverenje u proces koji je pred nama. Što se tiče nekoliko puta pominjane Inđije, gde nisam već četiri godine visoki funkcioner, i mog uvaženog kolege iz Rume, matematika je zeznuta stvar i ona je egzaktna. Oko 25% ili 20%, pardon, više ima stanovnika Ruma od opštine Inđija, a ako ćete se složiti… Gospodin Aleksić je rekao da je dve godine malo vremena da se uništi lokalna samouprava, a mislim da je četiri dovoljno da se napravi lokalna samouprava, a Ruma ima jedinstvenu vlast četiri godine. Danas, u ovom trenutku, opština Inđija ima 25% više prihoda ostvarenih po porezu na zarade, nego opština Ruma koja je 20% veća. To su egzaktni podaci posla koji smo se mi bavili u opštini Inđija u odnosu na opštinu Ruma. Apel jeste ključni. Molim vas što pre izađite sa novim zakonom o finansiranju. Nemojte više da optužujemo neke ljude iz 2011. godine. Složili smo se da nije bilo dobro rešenje. Nemojte da igramo ping-pong pet godina posle trenutka kada je oštećen budžet i lokalna samouprava. Dajte, izađite što pre sa zakonom. Nemojte da dočekamo novi budžet za 2017. godinu, a da nemamo jasne i transparentne načine kako delimo javna sredstva koja pripadaju svakom građaninu ove zemlje. Još jednom, možda, ponoviću ono od juče, je i cilj Aleksandra Vučića da zadrži što više para u Vladi Republike Srbije, poznajući lokalne lidere koji su u njegovo ime preuzeli odgovornost da vode lokalnu vlast. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, pravo na repliku.
Dame i gospodo narodni poslanici, niko nije rekao da se u Srbiji sjajno živi, niko nije rekao da nemamo velikih ekonomskih problema. Nažalost, imamo ih, ali to su problemi koji su nasleđeni zbog katastrofalne ekonomske politike koja je u Srbiji vođena punih 12 godina. Ja sam ovde iznosio i moje kolege iz poslaničke grupe SNS samo neke ekonomske pokazatelje u oblasti industrije, poljoprivrede, trgovine na malo, inflacije, a koji govore o tome da Srbija polako, ali sigurno ide napred, da je Srbija u ekonomskom plusu i da smo za prvih osam meseci ove godine ostvarili rast BDP od 2,8%. Da li je to sjajno, da li to znači da u Srbiji svi sjajno žive? Naravno da ne znači, ali preduzimamo mere zahvaljujući kojima Srbija polako, ali sigurno izlazi iz ekonomske i finansijske krize. Što se tiče opština o kojima je ovde bilo reči, DS je u Inđiji ostavila dug od milijardu i po dinara, u Rumi 550 miliona dinara, u Vrbasu milijardu i po dinara. O Kragujevcu, o Nišu, o Beogradu, o velikim gradovima u Srbiji ne vredi ni da se govori. To je sve nasleđe DS, ljudi koji su bez bilo kakve kontrole, a sa mnogo više para radili šta su hteli i te jedinice lokalne samouprave dovele u izuzetno tešku materijalnu situaciju. Ovim zakonom se to pokušava ispraviti i vi, gospođo Brnabić, imaćete punu podršku poslaničke grupe SNS za donošenje ovog zakona, jer smatramo da će on i te kako stimulativno delovati…
Vreme.
… na lokalne samouprave, da se okrenu ekonomskom razvoju, da ne budu svedene na puku administraciju, nego da budu servis građana i ono što je jako bitno, ono o čemu ste vi pričali, servis malih i srednjih preduzeća, jedan ambijent koji će privlačiti investicije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Goran Ješić, pravo na repliku [[Dragan Vesović, s mesta: Poslovnik je pre replike.]] Kolega, odjavili ste se, ja vas nisam primetio.
Hvala. Ukazao bih na povredu Poslovnika, član 27. – predsednik Narodne skupštine stara se o primeni ovog Poslovnika. Moram da vam kažem da već treći put, predsedavajući, kršite član 104. gde se kaže da replika ne može da traje duže od dva minuta i sva tri slučaja kršenja su u slučaju obraćanja gospodina Martinovića. Ja razumem da ste vi ista poslanička grupa, ali smatram da ste tu prvi među jednakima i da svim narodnim poslanicima treba da omogućite iste uslove rada u ovom plenumu.
Kolega, po Poslovniku piše dva minuta i ja se trudim da poslanik prilikom svog izlaganja, kada daje repliku, završi svoju misao i svoju rečenicu. Ako ste pažljivije pratili, nije bio u pitanju samo gospodin Martinović i SNS i taj poslanički klub, već su se iste odredbe odnosile i na druge kolege poslanike. Moje je otprilike oko drugog minuta opomenem poslanika da privede diskusiju kraju i još nekih 10-15 sekundi da završi svoju misao. Da niste sada ovo uradili i da niste reklamirali Poslovnik, ja bih gospodinu Ješiću isto vreme dao za repliku, koliko je dobio i gospodin Martinović, otprilike u sekundu. Jako je teško u ta dva minuta da poslanik koji hoće nešto da replicira precizno i detaljno obrazloži svoju repliku. Slažem se da je bilo kršenja Poslovnika, kako kažete – striktno dva minuta, ali videćete kako to izgleda, ne u pola rečenice, nego reči isključi mikrofon. Mislim da to ne želite, mislim da to niko ne želi. Cilj i svrha tog Poslovnika koji primenjujemo jeste da svi poslanici budu ravnopravno tretirani od strane Poslovnika. Ako je gospodin Martinović imao dva minuta i 27 sekundi, toliko će imati i gospodin Ješić i vi ako ste u toj replici. Da li smo se razumeli? Da li želite da se Skupština u danu za glasanje izjasni o tome? (Dragan Vesović, s mesta: Nema potrebe.) Gospodine Ješiću, izvolite.
Hvala. Neće mi trebati toliko vremena, ali u svakom slučaju hvala još jednom. Kada sam rekao da ste pričali o boljem životu, ja znam i egzaktno možemo dokazati da vi egzaktno bolje živite. To je jasno, zbog tri posla kojim se bavite. Ja ne bih mogao da se bavim lokalnom samoupravom i da sedim u parlamentu i vodim ozbiljan posao. Vama svaka čast i rad na univerzitetu. Čestitam vam na tome. Što se tiče duga Inđije, Tomislav Nikolić je prvu svoju posetu napravio u Inđiji, otvarao „Grunfus“ u Inđiji. (Aleksandar Martinović, s mesta: Ima i stan u Beču.) Nemojte dobacivati, rekao sam to se radi na Rumskom vašaru. Sa druge strane, prva poseta premijera Vučića, posle ovih izbora je bila fabrici u Inđiji. Pre neki dan Tomislav Nikolić je otvorio fabriku u Inđiji. Naravno da nisu tačni podaci o zaduženju, ali imovina je puno veća, a i tu stavljam tačku na ovu priču. Ono što bih želeo, što sam zaboravio, izvinjavam se, Ana vama da kažem, jednu ozbiljnu primedbu koju imam, a to je, u jednom trenutku ste verovatno nesvesno pohvalili jednog najboljeg gradonačelnika koji postoji u Srbiji, a to je Saša Paunović. Rekli ste opozicionog gradonačelnika. Mislim vas, vi ste ministarka u srpskoj Vladi, svi smo ovde jednaki pred vama i svi građani i gradonačelnici jednaki pred vama, te želim da takve stvari više ne čujem od vas. Znam da to nije bilo namerno. Hvala vam još jednom.
Pravo na repliku, Aleksandar Martinović. Izvolite.
Vi ste, gospodine Ješiću, dobar primer da se u Srbiji zaista bolje živi. Da se ne bolje ne živi odakle bi vi imali stan u Beču? Je li tako? Kako bi neko mogao da ima stan u Beču a da se u Srbiji dobro ne živi? Kako bi neko mogao da ima vilu na Tatarskom brdu kod Novog Sada, a da se u Srbiji dobro ne živi? Kako bi neko mogao da ima, kako se ono Marijane zvaše firma „Milk republik“ koja je do pre nekoliko meseci snabdevala mlečnim proizvodima Klinički centar Vojvodine, bez javne nabavke, a da se u Srbiji dobro ne živi? Vi ste, gospodine Ješiću, najbolji primer da Srbija zaista ide napred, da jedan običan čovek koga do 2000. godine, malo ko da je i poznavao, stekli stan u Beču, vilu na Tatarskom brdu, ima firmu, bude poslanik, a ide Srbija napred, evo vi ste najbolji primer za to.
Pravo na repliku, Goran Ješić.
Poštovani predsedavajući, Lorist je bio sajam prošle nedelje u Novom Sadu i bilo je takmičenje u rikanju. Nažalost, pobedili su Slovenci, zato što nismo prijavili, očigledno kadrove koje imamo ovde. To je prva stvar. Nemojte da njičete i da vrištite kada priča poslanik. To je prva stvar. Druga stvar…
Gospodine Ješiću, ja vas molim, niko prema vama se nije uvredljivo izrazio na takav način.
Izvinjavam se. Druga stvar, sjajna je stvar kada pričate u parlamentu kada znate da ne možete da odgovarate za izgovorenelaži u parlamentu, jer to štiti imunitet svakog poslanika. Tako da prosto kažem da je sramota ne govoriti istinu i sramota je lagati. Svako ima prijavljeno ono što ima, a znamo da državne plate najvećim delom od svih poslanika u ovom parlamentu ima šef poslaničkog kluba SNS. Ja se njemu divim zbog toga kako obavlja posao predsednika Skupštine opštine Ruma, kako ovde vodi parlament i kako sedi na Pravnom fakultetu. On je prosto jedan fenomenalan tip koji to može sve da napravi. Čestitam mu, tako da nema potrebe da se sada smejemo. Hvala najlepše.
Pravo na repliku, Aleksandar Martinović. Sad završavamo krug replike.
Vidi se gospodine Ješiću da se slabo bavite stranačkim radom …
Molim bez ličnog obraćanja.
Dakle, čini mi se da se moj uvaženi kolega iz DS slabo bavi stranačkim radom, pa ga njegove kolege nisu obavestile da nisam predsednik Skupštine opštine. To je informaciju koju možete da dobijete na vrlo jednostavan način. Neću se obazirati na ovo rikanje, mukanje, neko očigledno samo tim jezikom i ume da govori. Nikakvim drugim. Ono što je suština jeste da mi ovim predlogom zakona pokušavamo da ne samo rešimo pitanje smanjivanja republičkog deficita, odnosno deficita republičkog budžeta. Ovaj zakon ima stimulativni karakter u odnosu na lokalne samouprave da ne budu svedene na jedinice koje se bave isključivo isplaćivanjem plata svojim zaposlenima, nego da postanu u pravom smislu te reči dobar servis svojih građanima i dobar servis malim i srednjim preduzećima, da budu na usluzi svim investitorima koji hoće da ulažu u Srbiji, kako domaćim tako i stranim. Što se tiče insinuacija da su Aleksandar Vučić i Tomislav Nikolić posetili Inđiju, mislim da ne postoji u Srbiji zabranjeni grad u koji premijer i predsednik Republike ne smeju da dođu zato što to nije po volji ovog ili onog poslanika iz DS. Svaka opština i svaki grad u Srbiji su srpske opštine i srpski gradovi i predsednik Vlade i predsednik Republike mogu da dođu u svaku opštinu i u svaki grad u Srbiji. Kamo lepe sreće da dolaze onim povodom kojim su došli Aleksandar Vučić i Tomislav Nikolić, a to je otvaranje nove fabrike i otvaranje novih radnih mesta.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo, ja sam strpljivo čekao ova dva dana i prosto je dirljivo da se oko uštede od 4,8 milijardi dižu oni kojih se to apsolutno ne tiče. Iz prostog razloga zato što se radi o uštedama, odnosno ustupljenom prihodu od strane Republike lokalnim samoupravama i taj ustupljeni prihod koji se smanjuje se svakako njih ne dotiče. Oni ne vladaju nigde, osim na Maldivima. Mi Maldive ne finansiramo. Takođe, moram da kažem da je danas značajan dan. Mi ga u Inđiji dvostruko obeležavamo. Obeležavamo ga kao „dan svete nogice“, kada je pripadnik stranke bivšeg režima, dugogodišnji predsednik opštine mahao nogicom ukradenom sa fotelje, pa molim obezbeđenje za svaki slučaj, pošto je on tu, da povede računa o foteljama, skupim slikama, tepisima. Kao pasivni učesnik „5. oktobra“ ja sam to doživeo, ali u Inđiji obeležavam, a i Inđija „5. oktobar“ dvostruko. Tada sam 2007. godine smenio te demokratske gromade zato što sam kao predsednik Skupštine poštujući zakon vratio radikalima njihove mandate. Smenjen sam 5. oktobra 2007. godine u Upravi vodovoda bez kvoruma, bez predsednika, sekretara, zamenika iz prostog razloga što se trebalo zadužiti. Mi razgovaramo o 4,8 milijardi uštede. Ona je realna. Ne vladaju više pripadnici stranke bivšeg režima lokalnim samoupravama. Možda negde. Ta ušteda je garantovana. To je manji trošak. Oni su toliko pojeli i popili tamo za dva meseca, dok su oni vladali lokalnim samoupravama. Šta je smisao uštede? Lokalna samouprava se stara o komunalnim poslovima. Ljudi se ujedinili u lokalnu samoupravu što ne mogu sami da se staraju o svojim komunalnim potrebama i za to izdvajaju određeni novac, da bi se o javnim poslovnima starali oni koji na izborima izaberu da se izgrade ulice, da se izgradi vodovod, da imaju vodu, da imaju odnošenje smeća, da groblje bude uređeno itd. To su komunalni poslovi. Gospodo iz stranke bivšeg režima, prikupljanje taksi i poreza je kao prikupljanje meda iz košnice. Morate ostaviti nešto i pčelama da prežive da bi sledeći put moglo nešto da se ubere. Kada smo već kod pčela, u pčelinom društvu ima 60.000 radilica, a 2.000 trutova, 30 na jednog. Tako treba da funkcioniše i društvo, kao pčelice. Kod vas je obrnuto bilo. Na jednu radilicu je bilo 30 trutova i sada kad ste zadužili što ste sve mogli da zadužite, vi se javljate kao veliki branioci lokalnih samouprava kojima više ne upravljate. Ovde je bilo reči o uspešnima i sposobnima. Juče je predstavnik stranke bivšeg režima, ja sam očekivao vojvođanskog vlastelina i gospodina bisenimija da mi to objasne, proglašen sposobnim i uspešnim. On se danas poziva na matematiku. Otišao je. Hajde da vidimo šta kaže matematika. Dug opštine Inđija 1.665.027.000. Spor sa „Monterom“ za Univerzijadu iz 2009. godine za halu koja još nije završena, a Univerzijada trebala da bude gotova 2009. godine, spor sa „Monterom“, to je neka firma koja je pripadala najverovatnije mojoj maloj strankici ili je pripadala stranci bivšeg režima, 440 miliona. Sve ukupno, ima još dugova, dve milijarde i 100 miliona, jedna mala opština toliko duguje. Da li je predstavnik stranke bivšeg režima to dovoljno objasnio ili nije, verujem da je te dugove smanjivao. Kako su sve trošili? Mi prebacimo iz RFZO pare za lekove, a oni umesto lekova idu u krkenzluke. Tri hiljade ručkova, Dom zdravlja „Mika Pavlović“, Inđija. Umesto lekova, pljeskavice, bečke šnicle, itd. Evo ugovora, 3.000 u lepinjama, gde 200 grama pljeskavice košta 850 dinara i ručak za 3.000 osoba, ja nisam video na skupu u Inđiji nikad 3.000 osoba, ali ajde, 3.722.040 dinara. Jedan ručak za 3.000 osoba. Idemo dalje. Opština Inđija sklapa ugovor od onih para koje su uplatili,u siromašni i otpušteni, slabo plaćeni, pravi ugovor o idejnom projektu za izgradnju zatvorenog bazena. Nema ni idejnog projekta ni bazena. Ali je to negde pred izbore neko čašćen, 20.4.2012. godine sa 3.516.000. Ali bazena nema u Bloku jedan kao što piše, ali ga ima kod ovih koji su od javnih poslova napravili privatne biznise, pa predstavnik bivšeg režima, evo ja se neću pozivati na imunitet, ima stan u Inđiji, imao je još jedan stan koji je prodao, ima pent haus, to ću već objasniti, ako gospodin Atlagić ne pogubi ovu dokumentaciju, ima stan u Beču, sve od 1.000 evra. Pre toga je radio kao konobar u „Ekstrimu“, nije radio nikakav realan posao da bi to imao, a ujak, ili teča, stan u Beču i bazen za teču. A ujak u selu Putinci, ili teča, ima zatvoreni bazen, a gospodine Martinoviću, vi ste proveravali, on je primalac socijalne pomoći. I kako je teča ili ujak, kao primalac socijalne pomoći stekao bazen koga u Inđiji nema i čiji je idejni projekat plaćen, to ostaje da vidimo i da vide organi koji bi trebali time da se bave. Idemo dalje, kad on govori o matematici, da vidimo biblioteku. Ugovor o kupoprodaji nepokretnosti, 1.000 kvadrata grubo završenih radova za biblioteku u Inđiji, 1.000 kvadrata, evo ugovori sa aneksima. To su prihodi lokalne samouprave odleteli u to, ukupno 376.190.540 dinara - tri miliona evra za 1.000 kvadrata grubo završenih na zemljištu na kojem investitor nije platio komunalno opremanje u objektu, postoje zapisnici jer sam slao građevinsku inspekciju pre moje smene, gde piše da investitor „Trejunik“ iz Beograda, iza parcele kako ste naveli, ne poseduje dokumentaciju za započetu izgradnju. U toj zgradi je kupljeno 1.000 kvadrata za biblioteku, za tri miliona evra ili tri hiljade evra po kvadratnom metru. Za to je mogao kupiti još jedan stan u Beču, ali gle čuda, baš u toj zgradi na vrhu ima pent haus u kome on živi, koji je naravno registrovan na neku firmu da se ne bi prijavljivao, od 250 metara kvadratnih. To je matematika koja govori o Inđiji, a svi se sećate „Energozelene“. S obzirom da je ovde rečeno kako je puno učinjeno za Inđiju, ja sam pravio fabriku cigareta, doveo osam miliona evra infrastrukture, doveo zajedno sa gospodinom iz privrede u Inđiju fabriku grejača iz Nemačke koja i sad radi i zato sam sad valjda nagrađen smenom 5. oktobra 2007. godine. Dug bio nula, sada je dug opštine Inđije 2 milijarde 100 miliona. To je matematika ovih uspešnih i sposobnih koji su uspešno i sposobno pljačkali ove građane. Oni su se prema lokalnim samoupravama ponašali kao prema tuđoj kobili. Tuđa kobila nema dozvoljenu nosivost. Tovarili su koliko su mogli dok jadna kobila nije gotovo lipsala. Sada kada je došlo vreme da živimo od zarađenog, on i dalje raspravlja o podeli, ne raspravlja o stvaranju. Oni su navikli da beru i žanju, nisu navikli da proizvode, da sade, da seju. Oni su samo za raspodelu bez ikakvog stvaranja i oni su sad kukali na vlast, bez obzira što ih se to ne tiče, ova ušteda, koja će možda zahvaljujući toj uštedi povećati subvenciju u poljoprivredi i ako su godinama i matematički i u praksi i fizički, godinama, u Vojvodini su 16 godina gulili kožu narodu svake godine, čerupajući ga surovo, one otpuštene, slabo plaćene, koje su opljačkali pa sad kukaju nad njihovom sudbinom. Poštovani građani, vi koji očekujete i nemojte da očekujete da oni koji su vas opljačkali juče, da vas mogu odvesti u neko bolje sutra. Hvala.
Još Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo na kraju ove rasprave, neki od mojih kolega su se ipak malo više bavili politikom, malo manje suštinom zakona. Niko, većina u stvari, poslanika bivšeg režima nije ni spomenula način funkcionisanja Trezora Republike Srbije i da Trezor Republike Srbije radi kao konsolidovan račun i da likvidnost lokalnih samouprava ulazi u opštu likvidnost države. Tako da od 8. marta ove godine svi budžetski korisnici, direktni ili indirektni, moraju da posluju isključivo preko Trezora Republike Srbije, po Zakonu o budžetskom sistemu koji je izmenjen decembra meseca prošle godine, a postoji poseban razlog zašto je tako. Recimo, pojedine lokalne samouprave, a mnogo je bilo priče ovde o zaduženjima, gde su gradonačelnici bili iz bivšeg režima, znali su da deponuju sredstva svoje lokalne samouprave kod poslovnih banaka. Neko će da kaže – njihovo legitimno pravo. Jeste. Ali onda su od tih istih poslovnih banaka uzimali kredite za svoje lokalne samouprave po mnogo većoj kamati nego što je dobijao on od banke za svoja sopstvena sredstva, recimo grad Požarevac, tačno 468 miliona dinara, deponuje kod banke po kamati od 2,5% a onda podiže kredit za taj isti iznos, sa kamatom 5,5% plus devizna klauzula. Tako su siromašene naše lokalne samouprave i tako se to radilo za vreme bivšeg režima. Danas svi direktni i indirektni korisnici budžetskih sredstava, pa čak i političke stranke moraju da posluju preko trezora Republike Srbije, čak i verske zajednice, ukoliko primaju donacije ili se finansiraju iz budžeta Republike Srbije. Niko od kolega poslanika nije hteo da prihvati jednu činjenicu, da postoje izvorni prihodi lokalnih samouprava i da je to regulisano članom, čini mi se, 6. Zakona o finansiranju lokalnih samouprava i da postoje povereni prihodi koji se regulišu članom 35, koji je predmet ovih izmena. To su prihodi Republike Srbije, budžeta Republike Srbije, koji je Republika Srbije, iz nekih razloga neke većine 2011. godine, da bi finansirala kampanju za lokalne, predsedničke i parlamentarne izbore, odrekla se u svoju korist i prebacila na lokalne samouprave. Znači, to je republički prihod. Okolnosti za jedno takvo finansiranje su prestale i republika smatra da jedan deo sredstava, koji je tada poveren lokalnim samoupravama, se vrati u nadležnost republike. Ako za četiri godine lokalne samouprave nisu rešile pitanje svoje prezaduženosti, nisu počele da rešavaju lokalnu infrastrukturu, a to su uglavnom rukovodstva koja su izabrana 2012. godine, gde je najviše učestvovao bivši režim, nisu uradili ništa, pitanje da li će i u narednim godinama, pa, ne razumem toliku brigu odjednom za lokalne samouprave, jer vidimo kako su se brinuli o njima u nekom ranije periodu. Iznenadio sam se da mnoge moje kolege poslanici ne znaju nadležnosti javnih preduzeća, da ne znaju Zakon o javnim preduzećima, da ne znaju da javna preduzeća rade neka javna ovlašćenja, to stoji, ali da su po Zakonu o javnim preduzećima dužna da deo dobiti uplate svom osnivaču, znači u ovom slučaju lokalnim samoupravama. Sad postavljam jedno pitanje, evo, nije javno preduzeće, nego jedna ustanova. Kako to da Apotekarska ustanova Požarevac iskaže dobit recimo od 80 miliona, a da neka druga apotekarska ustanova gde je bio bivši režim iskaže gubitak? Ili, šta ćemo sa javnim preduzećima? Kako to da neka javna preduzeća iskazuju dobit, a neka iskazuju gubitak? Ljudi, nije u pitanju zakon, u pitanju su rukovodioci. Te rukovodioce biraju lokalne samouprave, te jedinice lokalnih samouprava su izabrane nekom voljom građana. Sada vi hoćete da štitite tu volju građana sa drugog nivoa vlasti? Pa, nemojte molim vas. Što se toliko sekirate za drugi nivo vlasti? Što niste o njemu vodili računa dok ste vi bili na vlasti? Tada je bilo vreme. Kad javna preduzeća, kada ste dolazili na vlast, nisu imala takve dugove, kad opštine nisu imale takve dugove, kad odlazite sa vlasti pitate ko će da vraća vaše dugove, kako će da se vraćaju vaši dugovi. Pa, neko drugo poštenije i iskrenije, vrednije rukovodstvo će da ga vraća, na žalost. Pričanje o tome da se oduzimaju čak i sendviči, o tome da neko dete neće da ima prevoz, o tome da je zbog nedostatka gromobrana neko stradao. Da postavim jedno pitanje vama. Republički putevi i put prve kategorije, autoput, u čijoj su nadležnosti, republike ili lokalne samouprave? A takve ste puteve ostavili koji se finansiraju, njihovo održavanje iz republičkog budžeta, da ljudi na njima stradaju, zato što niste napravili autoput na Koridoru 10 i na Koridoru 11, nego ste premošćavali njive. Kako se vi to onda brinete za građane? Da li je moguće da svaki nesrećan slučaj koji se desi vi hoćete da prikažete da je za to kriv premijer ili Vlada Republike Srbije, a dešavali su se i mnogo viši i mnogo su bili drastičniji za vreme vaše vlasti, samo o tome novine nisu smele ni da pišu. Šta se još finansira iz republičkog budžeta? Jedan kolega je ovde čitao koliko imaju lokalne samouprave ukupno zaposlenih u svojoj upravi, koliko ima republika. Pa, što nije rekao da svi zaposleni u prosveti primaju platu iz republičkog budžeta, kad je pročitao taj ogroman broj, što nije rekao i da svi policajci primaju platu iz tog republičkog budžeta i da svi zdravstveni radnici primaju platu iz tog republičkog budžeta i da svi vojnici primaju platu iz tog republičkog budžeta? Nego je bilo bitno da se nađe neka zamerka i da se nešto kaže. Prosveta, zdravstvena zaštita, policija i vojska ne žive u ostatku Srbije? Toga nema? Kao da deo ovog novca neće biti usmeren i na njih. Pričate o brigama za penzionere, neko je čak i rekao da su protivustavno smanjene penzije. Rekao sam im da su penzioneri najveći deo krize podneli, zahvalni smo im na tome, a na prethodnim izborima su pokazali da ova Vlada ima podršku od njih zato što ove mere štednje oni doživljavaju kao investiciju, investiciju za budućnost svoje dece, investiciju za budućnost države, jer su je odgovorno pravili i gradili, dok ste vi bili na vlasti vi ste je razgrađivali. Zašto onda toliko spominjete te nesrećne ljude? Samo na još jedno pitanje nikako da odgovorite. Kada uzimate za primer druge evropske zemlje, nađite mi razvijene evropske zemlje koje svoj penzioni fond finansiraju iz svojih budžeta? Nema, finansiraju ih iz doprinosa koje njihovi zaposleni urade. Kada se pojavio manjak u fondu? Kada ste neracionalno politički počeli da povećavate penzije, kada ste završili jednu privatizaciju, pa su zaposleni ostali bez ne samo radnih mesta, nego kada je država ostala bez fabrika. Sada odjednom tolika briga za četiri milijardi ili pet. To je mnogo novca, potpuno se slažem, ali vama je dok ste bili na vlasti bilo mnogo malo. Zato više niste na vlasti i zato ćemo da podržimo ovaj zakon.
Zahvaljujem. Još jednom samo da vam kažem, kada se pozovem na član 96. jednom se poziva i moraju svi da se jave, inače nema moljenja da se neko javi. Ja ne pravim greške i nemojte da me kritikujete, kada se neko ne javi da viče – a ja, a ja. Ne znam šta vam to znači. Znači, član 96. pročitan pre 45 minuta, svi moraju da se jave koji žele da koriste član 96, inače ako nema nikog na listi zaključuje se rasprava. Reč ima narodni poslanik Boško Obradović.
Veliko hvala, gospođo predsedavajuća. Želeo bih u ovih završnih nekoliko minuta da uradim jednu rekapitulaciju onoga što su naše ključne primedbe na ove izmene zakona. Pre svega, gospođo ministarka, ne znam zašto vi ne volite nas iz „Dveri“, jer jedino našim narodnim poslanicima niste odgovarali na naše argumentovane kritike. Iz toga mogu da zaključim ili da su kritike bile toliko tačne i ispravne da niste imali šta da kažete ili da nas iz nekog razloga ne volite. Da bih vam dokazao koliko smo konstruktivni, evo da čujete zapravo jednu analizu koja će vam nadam se pomoći u daljem radu. Dva su ključna argumenta zašto ovaj vaš zakon ne pije vodu. Prvi je što je vaš glavni izgovor da time želite da uvedete u red one koji na lokalu loše rade. Zapravo, vi time kažnjavate one koji na lokalu dobro rade i uzimate i njima bespotrebno pare. Drugi argument s tim u vezi je naravno taj da vi ovim zakonom praktično pljačkate lokalne budžete, a to radite po nalogu MMF, dakle niste samostalni u donošenju odluka. Nisu to jedine negativne posledice. Ukoliko ne dođe do otpuštanja partijskih kadrova, dodatno će se povećati učešće rashoda zaposlenih u ukupnih rashodima, što će ugroziti funkcionisanje javnih komunalnih preduzeća, neće biti razvojnog procesa u dužem periodu, a zbog ne održavanja komunalne infrastrukture dodatno će se zapostaviti svi sistemi poput vodovodne i kanalizacione mreže, sistemu za odbranu od poplava, prečišćavanje voda. Biće ukinute ili smanjene subvencije na lokalu, pre svega poljoprivrednicima. Postoji opasnost da se nedostatak budžetskih prihoda nadomesti povećanjem poreza na imovinu uvođenjem raznih parafiskalnih nameta i taksi koje će morati da plate građani i privreda. Domovi zdravlja i apotekarske ustanove biće uskraćene za izmirivanje obaveza, a građani uskraćeni za mogućnost kvalitetne zdravstvene zaštite. Nastaviće se i produžiti kašnjenje u izmirivanju obaveza prema zaposlenima. Povećaće se rizik u oblasti vanrednih situacija i bezbednosti građana. Povećaće se obim obaveza lokalnih samouprava na preuzete neisplaćene obaveze, uključujući i sudske troškove. Sve gore navedeno će se pre ili kasnije preneti na republički budžet. Naravno, imamo za vas i konkretne predloge šta treba drugačije uraditi. Neophodno je zakonsko rešenje gore pomenutih problema javnih finansija jedinica lokalne samouprave kako kroz ovaj, tako i kroz druge zakone. Zakon o finansiranju lokalne samouprave mora da obuhvati jasne kriterijume i procese funkcionisanja finansija, mehanizme za čvrsta budžetska ograničenja, princip odgovornosti i krivične sankcije za odgovorne, pored ostalog i u vezi veštačkog naduvavanja prihoda u budžetu. Potrebno je utvrditi jasne kriterijume za kratkoročno zaduživanje do godinu dana lokalnih samouprava kod poslovnih banaka uz čvrsta ograničenja. Potrebno je smanjiti i ograničiti udeo troškova za zarade zaposlenih u ukupnim rashodima. Potrebno je definisati i povećati obavezan obim javnih investicija u komunalnu infrastrukturu. Potrebno je u saradnji sa Nacionalnom službom za zapošljavanje raditi na odobravanju subvencija za zadruge i ostale oblike poslovne infrastrukture koji će biti održivi. Potrebno je da Ministarstvo finansija i Ministarstvo za državu upravu i lokalnu samoupravu utvrde sveobuhvatne podatke o obimu i dinamici neizmirenih obaveza na lokalnom nivou, kao i da pripreme odgovarajući reprogram. Dakle, ozbiljna država analizira probleme i donosi zaključke da iste reši. Ministarstvo finansija je uočilo pojedine probleme, ali ne radi na njihovom rešenju. Tako je forma udovoljena, zadovoljiće se nalozi MMF-a, što je očito vama najvažnije, zakon će se primenjivati, ali suštinski problemi se neće rešavati, već produbljivati, a niko neće biti odgovoran za posledice i tako u krug. Dakle, da li ste vi ovim zakonskim rešenjem rešili bilo šta od problema u funkcionisanju lokalnih samouprava? Da li ste rešili problem korupcije? Da li ste rešili nenamensko trošenje sredstava? Da li ste rešili partijsko zapošljavanje po privremenim i povremenim poslovima? Da li ste popisali nepopisane poreske obveznike koji ne plaćaju porez na imovinu? Da li ste zaposlili tamo gde nedostaje stručnih radnika? Da li ste povećali plate onih koji su najbolji službenici, na kojima počiva rad lokalne samouprave? Inače, kad smo već kod onih platnih razreda, mislim da prve plate, gospođo predsedavajuća, treba upravo da budu povećane službenicima u stručnoj službi ove ovde Narodne skupštine koji imaju zaista smešne, jadne i tužne plate za posao koji obavljaju da bi ova Narodna skupština mogla da funkcioniše. Oni se nikad ne vide u ovom plenumu, ali mi bez njih ne bismo mogli da održimo ni jednu jedinu sednicu. Konačno, vi ste ovim opljačkali budžete gradova i opština Srbije za pet milijardi dinara, a onda ćete te naše pare da date, za Srebrenicu pet miliona evra, da vraćate dugove MMF-u, da dajete bogatim stranim kompanijama koje ovde dolaze da bi iznele profit u inostranstvo, da ne plaćaju porez na ostvarenu dobit u Srbiji, da iznose lažnim knjigovodstvenim fakturama svoj profit ovde ostvaren u inostranstvo itd, itd. Lokalni vlastodršci će posegnuti za povećanjem poreza na imovinu i dodatno nasrnuti na budžet osiromašenih građana. Dakle, to će biti posledice ovog vašeg zakona. Da ste bili pošteni, vi biste u ovaj zakon uneli sledeću odredbu, a ne vidim zašto to niste uradili. Da, uzećemo vam, primera radi, ovih pet milijardi dinara, jer mislimo da ih nenamenski trošite na lokalu, ali ćemo istih tih pet milijardi dinara u istoj visini u kojoj smo vam uzeli da vam vratimo određenim namenskim sredstvima, a vi konkurišite sa kvalitetnim projektima za to. Onda se niko ne bi bunio. Ali ne, vi hoćete da uzmete naše pare, a onda da raspolažete kako vi hoćete i da dajete kome god hoćete. E, to ne može. To je problem ovog zakona. Kakva uravnoteživanja i druge stvari? Pa, uravnotežite malo tajkune u državi. Uravnotežite malo strane firme. Uravnotežite strane banke koje imaju najveće kamatne stope na Balkanu.
Hvala, potrošili ste vreme. Reč ima ministar Ana Brnabić.
Hvala puno. Samo još jednu rečenicu za kraj. Neki od narodnih poslanika su u svojim izlaganjima rekli da ih čudi što ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu brani ovaj zakon i obrazlaže ga pred parlamentom, zato što bi ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu trebao da štiti interese lokalnih samouprava. Pretpostavljam da to onda znači ili je značilo da je u nekom drugom periodu ministar finansija trebao da napada interese lokalnih samouprava. Hoću da vas uverim, kao i građane Republike Srbije, da ja kao ministarka za državnu upravu i lokalnu samoupravu apsolutno štitim interese lokalnih samouprava, ali isto tako i da ministar finansija Vlade Republike Srbije i štiti i zastupa interese lokalnih samouprava i da ova Vlada u celini štiti i zastupa interese svih naših lokalnih samouprava, bez rezerve i bez razlike. Hvala vam.
Zahvaljujem svima koji su učestvovali danas u raspravi i zaključujem jedinstveni pretres o ovoj tački dnevnog reda. Sutra nastavljamo po amandmanima u ovo vreme. Dakle, u 18,00 časova, ministre, nastavljamo po amandmanima sutra, 24 sata nam treba, a vama se zahvaljujem na vašem radu sa nama. Sada nastavljamo po 2. tački dnevnog reda. Pet minuta pauze samo da ministar može da izađe sa svojim saradnicima i da dođu ovlašćeni za sledeću tačku. [[Posle pauze]] Poštovani poslanici, možemo da nastavimo sa današnjim radom. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da su pozvani da današnjoj sednici prisustvuju: Tatjana Lagmudžija i Sandra Kulezić, izborni članovi Državnog veća tužilaca, Miroljub Tomić, zamenik predsednika Visokog saveta sudstva, Ivan Jovičić, izborni član Visokog saveta sudstva iz reda sudija, i Vesna Janjić, samostalni savetnik u Odeljenju za statusna pitanja sudija Visokog saveta sudstva. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3, shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres: o Predlogu odluke o izboru zamenika javnog tužioca, Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju (broj 119-637/16 od 16. marta 2016. godine), Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju (broj 119-726/16 od 4. aprila 2016. godine), Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju (broj 119-1416/16 od 24. juna 2016. godine), Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju (broj 119-1715/16 od 29. jula 2016. godine), Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju (broj 119-2099/16 od 19. septembra 2016. godine), Predlogu odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava Parlamentarnog odbora za stabilizaciju i pridruživanje, Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije koji je podnela poslanička grupa Dveri, Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije koji je podnela poslanička grupa SRS i Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Da li želi reč neko od predlagača ili predstavnika predlagača? Molim da se javite. Da li neko želi od predstavnika predlagača da se javi? (Ne) Da li želi reč izvestilac Odbora za pravosuđe? Pitala sam više puta, molim vas. Ja bih volela da se javite onda.
Hvala lepo. Poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, dozvolite mi najpre da vas pozdravim ispred VSS. Ja sam Miroljub Tomić, zamenik predsednika VSS i danas sam ovde pred vama, kako bih vam izneo predloge i obrazložio predloge VSS koji se odnose na predloge za izbor na prvu sudijsku funkciju, dakle, kandidate koji se prvi put biraju na upražnjena sudijska mesta. Danas, koliko sam ja uradio ovu evidenciju, imamo ukupno 62 predloga. Kao što znamo, na osnovu člana 47. Zakona o sudijama, u skladu sa Odlukom o broju sudija u sudovima, VSS je u „Službenom glasniku“, onako kako je to išlo po hronologiji, imajući u vidu datume, kao što je rekla predsednica Narodne skupštine, oglašavao izbor sudija za pojedine sudove u sudovima gde je VSS procenio da postoje upražnjena sudijska mesta, a nakon toga sve je to i objavljeno u dnevnom listu „Politika“. U toku predlaganja kandidata za izbor sudija VSS je na osnovu člana 52. Poslovnika o radu VSS doneo odluku o obrazovanju komisije za izbor sudija, čiji zadatak je bio da izvrši proveru podnetih prijava na oglas, da utvrdi njihovu potpunost i blagovremenost, da obavi razgovor sa kandidatima koji su se prijavili za izbor za sudije i da oceni da li kandidati ispunjavaju kriterijume i merila za izbor. Složićete se da pored svih tih parametara koje mi imamo u vidu materijala, kada je reč o rezultatima rada pojedinih kandidata, zatim ocene njihovih kolega, kolegijuma prvostepenih i drugostepenih, verujem da se svi slažemo da je svakako bitno i da komisija koju je formirao VSS obavi razgovore sa kandidatima, kako bismo u jednom neposrednom razgovoru stekli uvid u znanje, odnosno u kompletan kvalitet kandidata koji su podneli prijavu, odnosno aplicirali za ova sudijska mesta. Samo da kažem da je za ova sudijska mesta o kojima danas razgovaramo, kada je reč o kandidatima za prvi izbor za sudijske pozicije, da se ukupno na sve ove konkurse prijavilo ukupno 1.225 kandidata, da je od toga bilo 60 sudija, sudijskih pomoćnika 820, advokata 40 i ostalih lica 305. U skladu sa ovim propisima koje sam napred naveo, komisija VSS je obavila razgovor sa ukupno 1.165 kandidata. Napominjem da komisija ne obavlja razgovore sa onim kandidatima koji se već nalaze na sudijskim mestima, već samo sa kandidatima koji se praktično biraju na sudijske pozicije. U skladu sa odredbom člana 49. Zakona o sudijama, VSS je za sve kandidate pribavio mišljenja o stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti za obavljanje sudijske funkcije. Za one kandidate koji dolaze iz sudova pribavljeno je mišljenje sednica svih sudija suda iz koga kandidat potiče, kao i mišljenje sednica svih sudija neposredno višeg suda. Zašto je to bitno? Zato što znamo svi da kada je reč o ovim mladim ljudima najčešće su to sudijski pomoćnici, odnosno stručni saradnici. Najbolji uvid u njihov rad imaju, dakle, one starije kolege koje su već sudije u tom sudu u kojem one obavljaju svoje radne zadatke i u neposredno višem sudu i najbolju ocenu njihovog rada, odnosno merilo njihovog rada mogu da daju praktično sudije koje se nalaze u tim sudovima. Za kandidate koji ne rade u sudu pribavljeno je mišljenje o stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti za vršenje sudijske funkcije od organa i organizacija u kojima kandidati rade, a za kandidate iz reda advokata pribavljeno je mišljenje advokatske komore u čiji imenik je advokat upisan. Komisije za izbor sudija obavile su razgovor sa kandidatima, kao što sam rekao prethodno, i na osnovu izveštaja komisije, uzimajući u obzir i pribavljeno mišljenje sednica svih sudija iz koga kandidat potiče i neposredno višeg suda, VSS je utvrdio koji kandidati ispunjavaju sve kriterijume i merila za izbor propisana odredbama člana 43. Zakona o sudijama i odredbama čl. 4, 6, 7, 8. i 9. Odluke o utvrđivanju kriterijuma i merila za ocenu stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti za izbor za sudije koje se biraju prvi put na sudijsku funkciju. Kada je reč o odluci koja je pomenuta ovde, u skladu sa tom odlukom praktično je komisija, odnosno VSS vodio računa kako o samim kandidatima, u smislu njihovih kvaliteta, da li se radi o tome da li su kandidati ocenjeni sa ocenama „ističe se“, „naročito se ističe“ itd, zatim o tome kakvo je mišljenje neposredno, kažem, sudije koji je ocenio njihov rad, odnosno sudija koji se nalaze u neposredno višem sudu. Cenili smo, naravno, i mišljenje same komisije koja je obavljala razgovor sa kandidatima koji su se praktično i pojavljivali pred samom komisijom i na osnovu svega toga, dakle, imajući u vidu da smo ocenili kandidate u svoj njihovoj, kako bih rekao, sveukupnosti. Pazite, mogla je da se desi situacija, recimo, da određeni kandidat ima i devetku ili desetku na fakultetu, što je svakako cenio VSS, ali da, recimo, nije ocenjen najvišom ocenom od strane sudija, odnosno od strane onih koji su ocenili njegov rad. Mogu da vam kažem da nismo predložili ni jednog jedinog kandidata koji nije imao ocenu „naročito se ističe“. Dakle, samo su uzimani u obzir oni kandidati koji su dobili najviše ocene od strane svojih kolega, odnosno kolega neposredno instanciono višeg suda. Zatim, svakako da smo cenili i osposobljenost kandidata, u skladu sa ovom odlukom. Znamo da osposobljenost podrazumeva veštine koje omogućavaju efikasnu primenu specifičnih pravničkih znanja u rešavanju sudskih predmeta, da je ova osposobljenost, ono što je vrlo bitno za nekoga ko će sutra da obavlja određene sudijske funkcije, uslovljena pre svega dobrim poznavanjem materijalnog i procesnog prava, sposobnošću analitičkog i sintetičkog mišljenja, marljivošću, smislom za kolegijalnu saradnju, dakle, svim onim što čini jednog kandidata, odnosno sutra sudiju, kvalitetnim, stručnim i obrazovnim. Osposobljenost kandidata za vršenje sudijske funkcije može se ocenjivati i ocenjivana je, naravno, i na osnovu razgovora koje je obavila komisija. Konačno, komisija je vodila računa i o dostojnosti kandidata, koju je ocenila na osnovu mišljenja sudija, odnosno veća i sednica sudskog odeljenja u kome je sudijski pomoćnik raspoređen. Ceneći, dakle, sve ove parametre, još jedanput kažem, u njihovoj sveukupnosti, saglasno odredbi člana 13. alineja 3. Zakona o VSS, u vezi sa članom 51. Zakona o sudijama, VSS je dostavio Predlog odluke Narodnoj skupštini po onim datumima onako kako to stoji u materijalima koji su vam dostavljeni u prilogu ovih predloga. Vodeći, dakle, računa o svim parametrima i kriterijumima, imaju u vidu da je ovaj izbor na trogodišnji period, dakle, taj prvi period za određeno lice, koje konkuriše i aplicira za sudijsku funkciju, izuzetno, smatrali smo, značajan, da su to mladi ljudi na kojima će sutra praktično ostati pravosuđe, od kojih će zavisiti da li će se postupci voditi efikasno ili ne, od kojih zavisi da li će određene odluke da se urade u zakonskom roku ili ne, dakle, to su ti pojedinci koji će sedeti i suditi o određenim predmetima i smatrali smo da je potrebno i da je bitno, i tako smo se i rukovodili tim kriterijumima, da predložimo ono što je najbolje. Dakle, one koji će sutra moći stručno i efikasno i nezavisno da obavljaju ove funkcije. I samo jedna digresija. Kada pričamo o toj stručnosti i nezavisnosti pravosuđa, što je vrlo česta tema kada je izbor sudija u pitanju, ja imam običaj uvek da kažem da je pravosuđe stručno odnosno nezavisno onoliko koliko je svaki sudija pojedinac stručan i nezavistan. Dakle, to su oni pojedinci koji će sutra da sude i vrlo je bitno da izaberemo one koji su najbolji. Sve ovo što smo rekli imamo u ovim materijalima, sa kompletnim biografijama, sa kompletnim rezultatima, sa kompletnom analizom koja je urađena od strane Visokog saveta sudstva, pa je tako Visoki savet sudstva predložio da se za sudije Prvog osnovnog suda u Beogradu izaberu: Veljić Milena, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Beogradu, Đorđević Nada, savetnik u Vrhovnom kasacionom sudu, Ilić Mihajlović Mirjana, savetnik u Vrhovnom kasacionom sudu, Milosavljević Galović Milica, savetnik u Vrhovnom kasacionom sudu, Mimović Jelena, savetnik u Vrhovnom kasacionom sudu, Novković Ljiljana, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Beogradu, Otašević Mina, sudijski pomoćnik u Prvom osnovnom sudu u Beogradu, Ristić Dušica, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Beogradu, Sarajlić Vukašin, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Beogradu, Seratlić Vasilije, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Beogradu, Stanković Branko, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Beogradu, Trkulja Veselinović Ivana, savetnik u Vrhovnom kasacionom sudu. Zatim, da se za sudije Drugog osnovnog suda u Beogradu predlože: Jevđenimić Nataša, sudijski pomoćnik u Privrednom sudu u Beogradu, Kovačević Irina, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Beogradu, Pavlović Žak, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Beogradu. Kada je reč o sudovima u Beogradu, predlog Visokog saveta sudstva je da se za sudije Trećeg osnovnog suda u Beogradu predlože: Dabić Maja, sudijski pomoćnik u Trećem osnovnom sudu u Beogradu, Đuričković Vuk, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Beogradu, Nikolić Milosavljević Mirjana, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Beogradu. Za sudije Privrednog suda u Zrenjaninu predlažu se: Jarić Dragan, sudijski pomoćnik u Privrednom sudu u Zrenjaninu, Popov Ljiljana, sudijski pomoćnik u Privrednom sudu u Zrenjaninu; zatim, da se za sudije Upravnog suda predlože: Vulić Mirjana, pomoćnik direktora Javnog preduzeća za izgradnju grada Kragujevca i Marinković Vera, savetnik u Upravnom sudu. Predlog je da se za sudije Osnovnog suda u Nišu predlože: Dimitrijević Goran, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Nišu, Dimčić Saša, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Nišu, Jocić Irena, korisnik početne obuke Pravosudne akademije, Mirković Snežana, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Nišu, Mitrović Stojanović Anka, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Nišu, Pešić Hristina, sudijski pomoćnik u istom sudu, Ristić Tatjana, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Nišu i Simonović Milena, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Nišu. Predlog je da se za sudije Privrednog suda u Novom Sadu predlože: Vujasinović Ksenija, sudijski pomoćnik u Privrednom sudu u Novom Sadu, Savić Andrijana, sudijski pomoćnik u Privrednom sudu u Novom Sadu; za sudije Privrednog suda u Čačku: Đoković Biljana, sudijski pomoćnik u Privrednom sudu u Čačku, Kovačević Jelena, sudijski pomoćnik u Privrednom sudu u Čačku, a za sudije Osnovnog suda u Kragujevcu: Makojević Jovana, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Kragujevcu, Pavlović Olivera, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Kragujevcu, Petrović Anđela, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Kragujevcu, Rosić Marina, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Kragujevcu. Predlog je da se za sudije Osnovnog suda u Kraljevu predlože: Kovačević Marina, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Kraljevu, Mrvić Mladen, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Kraljevu; da se za sudije Osnovnog suda u Kuršumliji predlože: Milojević Danijela, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Kuršumliji, Stanojević Marija, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Prokuplju; da se za sudije Osnovnog suda u Novom Pazaru predlože Spahić Zuhra, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Novom Pazaru, Srećković Marko, korisnik početne obuke Pravosudne akademije, Šumarac Nenad, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Raški; da se za sudije Osnovnog suda u Čačku predlože: Bošković Marija, samostalni stručni saradnik u Gradskom pravobranilaštvu grada Čačka, Gavrilović Marica, sudijski pomoćnik Osnovnog suda u Čačku, Kljajić Slavica, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Čačku, Kočović Vujović Mila, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Čačku, Novaković Marija, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Čačku, a da se za sudije Prekršajnog suda u Novom Pazaru predloži: Difendić Jasmin, tužilački pomoćnik u Višem javnom tužilaštvu u Novom Pazaru, Tutić Mihrija, sudijski pomoćnik u Prekršajnom sudu u Novom Pazaru, Čorbić Veljko, sudijski pomoćnik u Prekršajnom sudu u Raški, te da se za sudije Prekršajnog suda u Čačku predlože: Lazarević Olivera, ovlašćeni zastupnik za prekršaje iz oblasti saobraćaja u Policijskoj upravi Čačak, Majstorović Biljana, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Čačku i Stefanović Danijela, sudijski pomoćnik u Prekršajnom sudu u Čačku. Konačno, da se za sudije Osnovnog suda u Lazarevcu predlože: Marinković Snežana, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Beogradu, Čogurić Bojana, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Beogradu i Džoković Dušica, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Valjevu. Za sudiju Osnovnog suda u Obrenovcu predlaže se Toskić Tijana, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Obrenovcu. Na kraju, da se za sudije Osnovnog suda u Velikoj Plani predlože: Kovačević Nemanja, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Kragujevcu i Mačak Uglješa, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Velikoj Plani. Dakle, to je predlog kandidata koji se predlažu Narodnoj skupštini za prvi izbor za sudijske funkcije. Videli ste i sami da se radi o najvećem broju kandidata koji zapravo potiču iz samih sudova, da su to sudijski pomoćnici, stručni saradnici koji su od samog početka u sudu. To jeste intencija i razmišljanje Visokog saveta sudstva da se krene i da se dalje napreduje u karijeri, tzv. karijerno napredovanje u pravosuđu, da biramo, dakle, za sudije one koji su od početka imali priliku da rade u sudu. Najveći broj njih je takvih. Imamo i određeni broj kandidata koji su iz drugih državnih organa, iza kojih je organizacija za koje je Visoki savet sudstva procenio da će moći uspešno i kvalitetno da obavljaju ovu funkciju. To je sa jedne strane, a sa druge strane, na kraju krajeva, to je intencija i Nacionalne strategije za reformu pravosuđa kada je reč o prvim izborima u pravosuđu. Toliko što se tiče samih ovih kandidata. Kompletna biografija, kompletni rezultati rada, kompletne preporuke se nalaze u samim materijalima, a mi smo tu, naravno da odgovorimo na sva pitanja i da pojasnimo određene predloge ukoliko, naravno, bude potrebno. Hvala vam.
Da li neko od predstavnika Državnog veća tužilaštva želi da se javi za reč, obrazloži? Izvolite. Reč ima predstavnik Državnog veća tužilaca, Sandra Kulezić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani potpredsedniče, poštovani narodni poslanici, čast mi je da danas u ovom domu ispred Državnog veća tužilaca mogu da vam predstavim kandidate koje je Državno veće predložilo za prvi izbor za zamenike javnog tužioca. Naime, Državno veće tužilaca je dana 8.09. 2016. godine Narodnoj skupštini Republike Srbije dostavilo predlog za izbor ukupno 22 kandidata za zamenika javnog tužioca koji se prvi put biraju na funkciju zamenika, na period od tri godine i to za: Prvo osnovno javno tužilaštvo u Beogradu, šest kandidata; Drugo osnovno javno tužilaštvo u Beogradu, tri kandidata; Treće osnovno javno tužilaštvo u Beogradu, tri kandidata; Osnovno javno tužilaštvo u Novom Sadu, četiri kandidata; Osnovno javno tužilaštvo u Bečeju, jedan kandidat; Osnovno javno tužilaštvo u Brusu, jedan kandidat; Osnovno javno tužilaštvo u Raški, jedan kandidat; Osnovno javno tužilaštvo u Čačku, jedan kandidat; Osnovno javno tužilaštvo u Gornjem Milanovcu, jedan kandidat i Osnovno javno tužilaštvo u Lebanu, jedan kandidat. Prema predlogu odluke koju ste dobili u materijalu, za zamenika javnog tužioca u Prvom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu Državno veće tužilaca je predložilo Jovanović Željka, korisnika početne obuke Pravosudne akademije, Jokanović Danijelu, tužilačkog pomoćnika u Višem javnom tužilaštvu u Beogradu, Kalajić Aleksandra, tužilačkog pomoćnika u Trećem osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu, Nikolić Mioljuba Milenu, tužilačkog pomoćnika u Tužilaštvu za organizovani kriminal, Savković Jelenu, tužilačkog pomoćnika u Trećem osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu i Sunarić Ivana, tužilačkog pomoćnika u Tužilaštvu za organizovani kriminal. Za zamenika javnog tužioca u Drugom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu Državno veće tužilaca je predložilo: Dozlevski Ivana, tužilačkog pomoćnika u Tužilaštvu za ratne zločine, Leru Tijanu, tužilačkog pomoćnika u Prvom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu i Milovanović Predraga, tužilačkog pomoćnika u Trećem osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu. Za zamenika javnog tužioca u Trećem osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu Državno veće tužilaca je predložilo: Dobrić Ljiljanu, korisnika početne obuke Pravosudne akademije, Lazović Lazara, sudijskog pomoćnika u Trećem osnovnom sudu u Beogradu i Tešić Gordanu, tužilačkog pomoćnika u Prvom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Novom Sadu Državno veće tužilaca je predložilo: Barac Aleksandra, korisnika početne obuke Pravosudne akademije, Bogić Marić Kseniju, tužilačkog pomoćnika u Apelacionom javnom tužilaštvu u Novom Sadu, Vukosavljević Rajka, tužilačkog pomoćnika u Osnovnom javnom tužilaštvu u Novom Sadu i Krstić Predraga, tužilačkog pomoćnika u Osnovnom javno tužilaštvu u Novom Sadu. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Bečeju Državno veće tužilaca je predložila Simi Tamaru, tužilačkog pomoćnika u Osnovnom javnom tužilaštvu u Novom Sadu. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Brusu Državno veće tužilaca je predložilo Mihajlović Milana, tužilačkog pomoćnika u Osnovnom javnom tužilaštvu u Brusu. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Raški Državno veće tužilaca je predložilo Đorović Sanju, tužilačkog pomoćnika u Osnovnom javnom tužilaštvu uRaški. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Čačku Državno veće tužilaca je predložilo Marković Ivana, korisnika početne obuke Pravosudne akademije. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Gornjem Milanovcu Državno veće tužilaca je predložilo Radonjić Anju, tužilačkog pomoćnika u Osnovnom javnom tužilaštvu u Čačku, a za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Lebanu Državno veće tužilaca je predložilo Sučević Jelenu, tužilačkog pomoćnika u Osnovnom javnom tužilaštvu u Lebanu. U obrazloženju ove odluke nalaze se kratke biografije svakog od predloženih kandidata. Ne bih se bavila pojedinačnim biografijama. Pretpostavljam da ćete biti u mogućnosti da ih pročitate. Ali, samo ću napomenuti šta je ono što je jedinstveno za sve te biografije koje karakterišu ove predložene kandidate. Naime, iz ovih biografija pre svega proizilazi da svi predloženi kandidati ispunjavaju zakonom propisane uslove za izbor zamenika javnog tužioca, da su skoro svi predloženi kandidati svoju dosadašnju profesionalnu karijeru posvetili radu u pravosuđu, počevši od pripravničkog staža i ono što je naročito interesantno, iz većine tih biografija proizilazi da je zapravo najveći broj ovih ljudi volontirao u toku pripravničkog staža, a vi znate da pripravnički staž za pravnike malo duže traje, tako da je to za svaku pohvalu da je neko, želeći da ostane u pravosuđu, na takav način postupao u svom putu ka nekakvoj funkciji, u ovom slučaju zamenika javnog tužioca. Nakon toga, ti ljudi su u svim slučajevima radili na poslovima tužilačkog, odnosno sudijskog pomoćnika nakon polaganja pravosudnog ispita, a potom su nekih od njih započeli, odnosno završili obuku na Pravosudnoj akademiji. Najveći broj kandidata koji je predložen za prvi izbor zamenika javnog tužioca u navedenim tužilaštvima je radio na poslovima tužilačkog, odnosno sudskog pomoćnika duže od pet godina, a pojedini od predloženih kandidata i duže od deset godina. Ovo naglašavam zbog toga što je, čućete posle u analizi rezultata, veliki broj kandidata imao vrlo visoke ocene, šta više najviše ocene, tako da je prvi kriterijum kojim se Državno veće tužilaca rukovodilo, izuzev onih ocenjivanja koja su bila obavezna, upravo činjenica da damo šansu ljudima koji su najduže vreme bili i radili kao stručni saradnici u sudovima i u tužilaštvima. Osim toga, svi predloženi kandidati su se osim rada na predmetima u proteklom periodu, i to predmetima iz krivično-pravne materije, i stručno usavršavali, pohađajući stručne seminare i obuke. To je ono što proizilazi iz njihovih biografija. Takođe, ono što proizilazi iz njihovih biografija i onoga što su dostavili uz njih, jeste da su svi predloženi kandidati imali zajedničku prosečnu ocenu u toku studija preko osam. Kada je reč o samoj proceduri predlaganja navedenih kandidata, najpre ističem da su se ovi kandidati prijavili na konkurse koje je raspisalo Državno veće tužilaca 12. februara 2016. godine i 30. marta 2016. godine. Na oba ova konkursa prijavljeno je ukupno 143 kandidata, od kojih je 122 kandidata okončalo postupak. Na konkursu su učestvovale tri kategorije kandidata: tužilački i sudijski pomoćnici, kandidati sa završenom obukom na Pravosudnoj akademiji, zamenici javnog tužioca, koji u ovom trenutku obavljaju javnotužilačku funkciju, ali u nekom drugom javnom tužilaštvu. U skladu sa odredbama Pravilnika o kriterijumima i merilima za ocenu stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti kandidata u postupku predlaganja izbora nosilaca javnotužilačke funkcije, Državno veće tužilaca je za sprovođenje postupka izbora formiralo tri komisije: komisija za sastavljanje i vrednovanje pisanog i usmenog testa za kandidate koji su se prijavili na oglas od 12. februara, koja komisija je sprovela i pisani test za kandidate koji su se prijavili za konkurs 30. marta 2016. godine, zatim drugu komisiju koja je formirana za sastavljanje i vrednovanje usmenog teksta za kandidate po konkursu od 30. marta 2016. godine i komisiju za obavljanje razgovora sa kandidatima koji su bili nosioci javnotužilačke funkcije, ovo sve zbog toga što različite grupe kandidata imaju različitu proceduru izbora, pa samim tim je postojala potreba da ih različite komisije ocenjuju. Sve ove tri komisije su u domenu svojih ovlašćenja sprovele pisano i usmeno testiranje kandidata, a nakon toga ocenile kandidate u skladu sa odredbama pravilnika. Ocene komisija su bile dostupne kandidatima uz mogućnost da na iste podnesu prigovor. Pored navedenih komisija, Državno veće tužilaca je za realizaciju ovih konkursa formiralo radnu grupu sastavljenu od izbornih članova Državnog veća tužilaca, koja je razmatrala izveštaje, odnosno liste kandidata koje su sastavile navedene komisije. Potom je ta radna grupa formirala konačnu listu svih kandidata koji su učestvovali na konkursima. Ova rang lista je bila objavljena na oglasnoj tabli Državnog veća tužilaca i ni jedan od kandidata koji su učestvovali u postupku izbora na pomenutu rang listu nije imao nikakav prigovor, odnosno primedbu. Analizom uspeha na testiranju kandidata može se utvrditi da je veliki broj kandidata ostvario najveći broj bodova između 69 do 70, što maksimum, a što svakako govori o kvalitetu predloženih kandidata. Predlog Državnog veća tužilaca obuhvata najbolje kandidate iz svih kategorija kandidata, i to tužilačkih pomoćnika, polaznika početne obuke Akademije, kandidata koji su okončali obuku na Akademiji i sudijskih pomoćnika. Osim broja bodova koji su kandidati ostvarili na testu, odnosno na osnovu prethodne ocene njihovog rada, Državno veće tužilaca je prilikom predlaganja kandidata posebno cenilo i njihove radne biografije, dužinu staža i posebno znanje i veštine, kao i oblasti prava kojima su se bavili u okviru svog dosadašnjeg radnog iskustva. Imajući u vidu kvalitet predloženih kandidata, ocene njihovog prethodnog rada, ocene koje su postigli prilikom pismenog i usmenog testiranja, činjenicu da svi kandidati duži niz godina rade na poslovima u pravosuđu, i to u krivično-pravnoj materiji, sigurna sam da će predloženi kandidati opravdati naše i vaše poverenje kao budući zamenici javnog tužioca i da će svojim radom značajno doprineti jačanju kvaliteta rada u Javnom tužilaštvu. Zahvaljujem.
Reč ima izvestilac Odbora za pravosuđe državnu upravu i lokalnu samoupravu, narodni poslanik Petar Petrović. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, poštovani predstavnici Visokog saveta sudstva, Državnog veća tužilaca, dame i gospodo narodni poslanici, Odbor za pravosuđe i državnu upravu i lokalnu samoupravu je na svojoj sednici razmatrao sve ove predloge Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca za izbor sudija i zamenika osnovnih i javnih tužilaca koji se prvi put biraju i doneo je odluku da predloži Narodnoj skupštini da prihvati predloge Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca i da ovi kandidati, koji su pred nama predloženi od strane ova dva tela, budu izabrani za sudije koji se prvi put biraju i za zamenik osnovnih javnih tužilaca koji se prvi put biraju. Kao što vam je poznato, ja sam, kao predsednik Odbora shodno Ustavu Republike Srbije, član Državnog veća tužilaca Visokog saveta sudstva i učestvovao sam u radu ova dva tela prilikom donošenja ovih odluka da se Narodnoj skupštini predlože ovi kandidati za izbor sudija koji se prvi put biraju odnosno zamenika osnovnih javnih tužilaca koji se prvi put biraju. Mogu da vam kažem vrlo odgovorno da je i jedan i drugi organ, odnosno jedno i drugo telo vrlo odgovorno, savesno, temeljno razmatralo sve prispele kandidature za izbor za sudije, odnosno zamenika osnovnih javnih tužilaca i ovaj predlog koji se danas nalazi pred nama je predlog tog rada i Državnog veća tužilaca i Visokog saveta sudstva, odnosno prethodno komisija koju su formirane od strane ova dva tela i koje su izašle sa određenim predlogom. Svi ovi mladi ljudi, koji treba sutradan da budu izabrani za sudije osnovnih sudova, odnosno zamenike osnovnih javnih tužilaca, su svojim dosadašnjim radom pokazali, dokazali da s pravom mogu da nose funkciju sudija osnovnog suda, odnosno zamenika osnovnih javnih tužilaca. I zato, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, ne treba da imamo dilemu, treba da glasamo za ove predloge i da podmladimo srpsko pravosuđe, da imamo kvalitetne mlade ljude koji su se dokazali do sada kao sudijski, odnosno tužilački pomoćnici u svom radu, da znaju da rade svoj posao, da vole na prvom mestu svoj posao. Ono što hoću da kažem, na kraju, nijedan od kandidata na Odboru nije osporen na bilo koji način, tako da još jednom vas pozivam da u danu za glasanje jednoglasno prihvatimo predloge Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca.
Zahvaljujem. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine Arsiću, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani, poštovani gosti, odnosno članovi Visokog saveta i Veća tužilaca, ono što je za nas, za razliku od predsednika odbora, dilema jeste kako i na koji način, s obzirom da znate šta smo sve, kroz ovih 20-ak godina borbe, pre svega, prvo za podelu vlasti na sudsku, zakonodavnu i izvršnu uradili kao politička stranka, odnosno organizacija koja se zaista trudila, ne samo Srbiju da približi evropskim vrednostima i uređenim društvima, već se i konkretno kroz zakone zalagala i reforme da mi danas možemo da imamo efikasno i što je najvažnije nezavisno sudstvo. Po Ustavu Republike Srbije, sudijska funkcija je stalna i izuzetno lice koje se prvi put bira, bira se na tri godine. Gospodin Tomić je bio vrlo jasan u delu koji je govorio o razgovorima koje je sprovodila Komisija koja se izabrala od strane Visokog saveta sudstva, zatim o kriterijumima koji su očigledno bili jasni, na kraju o parametrima, odnosno rezultatima koji su se, u konkretnim slučajevima, cenili. Kriterijumi, ono što je pitanje – da li su bili isti za one koji su radili u sudu i za one koji nisu radili u sudu? Da li su se isti parametri koristili kada su bili u pitanju jedni i drugi? Prijavilo se 1225, ukoliko sam dobro čuo, kandidata, a 1165 je sada intervjuisano. Šta je sa ostalima? Drago mi je što su to mladi i stručni ljudi. Ono što uliva nadu jeste što je većina kandidatkinja, kada su u pitanju kandidati, odnosno kandidatkinje Visokog saveta sudstva, isto tako kada je u pitanju Državno veće tužilaca. To sa jedne strane uliva nadu da smo postali društvo koje vodi računa da na odgovorne funkcije i na odgovorna mesta postavljamo žene, a sa druge strane, ono što me plaši jeste da to nije pravilo u našem sistemu i da se obično žene postavljaju na ona mesta na kojima nema moći, u kojima nema novca i gde nema velikog uticaja. Pravosuđe je strašno bitno za Srbiju, i to iz nekoliko razloga. Pravosuđe koje funkcioniše je važno, između ostalog, i zbog ekonomskog razvoja Srbije. Ne znam koliko ste imali prilike da vidite, ali često privredne komore zemalja članica EU savetuju investitore da ne ulažu u Srbiju iz razloga što u Srbiji pravosuđe ne funkcioniše. Imate nekoliko egzaktnih primera gde privredne komore na neki način teraju investitore na ulaganje u Srbiji iz razloga što, kao što i sami znate, stvari nisu najsavršenije kada je u pitanju pravosuđe. Svi znamo koliko je mali sudski budžet… (Narodni poslanici Srpske napredne stranke dobacuju.) Da li možete da mi obezbedite…
Čekam da mi kažete nešto o nekom kandidatu.
Da li mogu da nastavim, pošto… (Aleksandar Martinović, s mesta: Može li da se priča o tački dnevnog reda?)
Samo nastavite, kolega Balša.
Ako možete da mi omogućite da nesmetano izlažem.
Mikrofon vam radi i čekamo da kažete nešto o kandidatu, o postupku izbora.
Gospodin Martinović, kao navijen priča sve vreme i ne čujem sebe koliko se on dere sa suprotne strane.
Niko se ovde ne dere. Molim kolege poslanike da uvažavaju kolegu Božovića dok ima svoje izlaganje. Izvolite.
Svi znamo koliko je mali sudski budžet, i to je ono što je loše. Svi znamo koliko su male plate i biće male plate kandidatima koje ste vi predložili, a koje će Skupština sasvim sigurno izglasati. Ono što mi želimo jeste, pre svega dijalog. Dijalog kada je u pitanju funkcionisanje pravosuđa, kada je u pitanju nezavisnost, kada je u pitanju efikasnost, kada su u pitanju stvari koje čine preduslov da naše društvo bude uređeno, da investicije i investitori mogu sigurno da dođu i ulažu u našu zemlju. Ne bih želeo da veliki broj kandidatkinja bude samo zbog toga što su veliki pritisci na sudstvo, samo zato što je malo uticaja na tim funkcijama i tim položajima, iz razloga što tamo nema novca i nema moći. Ovo nisu nikakve optužbe, ovo je dobra prilika da otvorimo jednu temu o ulozi sudstva u Srbiji, o dobrovoljnom odricanju izvršne vlasti, kada je u pitanju pritisak na sudstvo, s obzirom da smo otvorili Poglavlja 23. i 24. i sasvim sigurno je to vama i više nego jasno. Mislim da vi kao Visoki savet sudstva vrlo dobro znate sa čime se sve suočavamo kada su u pitanju predpristupni pregovori. Mi ne želimo dijalog o osobama pojedinačno, gospodine predsedavajući. Mi želimo dijalog o njihovim rezultatima, mi želimo dijalog o parametrima, dijalog o kriterijumima. To su stvari koje će sudstvo učiniti nezavisnim i efikasnim. Ne to da li će neko proizvoljno da ocenjuje pojedinačno svakog čoveka, svakog kandidata ili svaku kandidatkinju, nego to da li smo na pravi način izabrali komisiju, da li je ta komisija uradila valjano svoj posao. Od pojedinaca i pojedinih slučajeva i rešenja ne možemo da završimo ovaj posao. Mislim da je veoma važno da parametri i kriterijumi i sam razgovor koji su kandidati vodili sa komisijom dovedu do toga da bude pravosuđe, odnosno sudstvo nešto efikasnije nego što je bilo u prethodnom periodu. Sudstvo i tužilaštvo, kao što znate prošlo je mukotrpan i veoma mučan put kada je u pitanju borba za nezavisnost i ono što je još važnije borba za kredibilitet. Ako podelimo Srbiju na periode pre devedesete godine vi znate da su svi sudije i svi tužioci birali ljudi iz jedne partije. Od 90-te do 2000. i sudije i tužioce su birali ljudi iz nekoliko partija. Nakon 5. oktobra 2000. godine u tome je učestvovala i zakonodavna i izvršna vlast, dok se nije uspostavio Visoki savet sudstva, dok se nisu uspostavili kriterijumi, parametri. Tek danas komisija može da uradi nešto više i nešto bolje za sudstvo nego što smo mogli u decenijama iza nas. Mislim da je iz tog razloga veoma važno da sada iskoristimo tu priliku i da napokon napravimo mnogo veće rezultate. Sva pitanja nisu zlonamerna, da odmah stavim do znanja. Vrlo smo raspoloženi da učestvujemo i da vama pomognemo u tome kao narodni poslanici, kao ovaj dom, sva pitanja su iz konteksta podrške samostalnom, slobodnom, nepristrasnom i veoma važno, efikasnom sudstvu i tužilaštvu, jer to je na kraju stub vladavine prava. Vladavina prava je važna da bi građani imali poverenja u državu. Da li danas građani imaju poverenja u svoju državu, ako znamo da neki slučaj koji je veoma važan za javnost zastari, ako znamo da se neke presude obaraju, ako znamo da se u konkretnom slučaju porodičnog nasilja često iz neefikasnosti sudstva, to nasilje nastavlja, ako znamo da su često neki državni ugovori na štetu javnog interesa i kada je u pitanju Državno veće tužilaca, ako znamo da se 2016. godine dogodio jedan slučaj koji je potresao, ne samo Beograd, nego i celu Srbiju, pa čak i OEBS, a u pitanju je nasilje u Savamali, gde Više javno tužilaštvo nakon šest meseci i dalje, ne samo da ćuti, nego od policije nije u stanju ….
Kolega Božoviću, evo prošla je polovina vremena od kada govorite, ja još uvek nisam čuo ni jednu jedinu reč o kandidatima i o procesu predlaganja kandidata od strane Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca. (Balša Božović, s mesta: Pričam o kriterijumima.) Nisam čuo ni da pričate o kriterijumima. Vi pričate vaš pogled na ustavno pravni položaj nosilaca pravosudnih i javnotužilačkih funkcija. To je vaš pogled. To nije tema. (Balša Božović, s mesta: Možete da mi vratite vreme.) Vreme ćete dobiti onoliko koliko vam sleduje po Poslovniku. Nego vam kažem počnite da pričate o temi.
Zahvaljujem. Nemojte da očekujete od mene da lično znam svakog kandidata, pošto ni komisija ni Visoki savet nisu upoznali poslanike sa svakim kandidatom pojedinačno. Mi ne znamo, jer ih nismo mi intervjuisali, nismo mi vršili razgovor sa njima. Mi pričamo o razgovorima koje je vodila komisija, o stručnim analizama, o kriterijumima, o parametrima, o njihovim rezultatima, o ocenama koje su dobijali u svojim sudovima. Bilo je mnogo kandidata i ništa nikome ne znači ako pročita samo biografije. Uvek neko zlonamerno može da se uhvati za neki prosek na Pravnom fakultetu Univerziteta u Beogradu, ili nekom drugom, pa da od toga napravimo neku lakrdiju, ali to mi nije ideja. Nama je ideja ovde da pričamo o budućnosti naše zemlje, o poverenju građana u pravnu državu u uspostavljanju vladavine prava. To je suštinsko pitanje, gospodine Arsiću. Znam da neke kolege ne shvataju, ali sam siguran da vi shvatate, zato što ste čovek koji je dugo na funkciji narodnog poslanika i vrlo vam je jasno koliko je to značajan segment za dalji razvoj Srbije i našeg društva. Kada je u pitanju Državno veće tužilaca, 22 kandidata koji se prvi put biraju na funkciju zamenika javnog tužioca, kriterijumi i različite komisije, to je takođe jedno od pitanja različite komisije da li su sve tri imale iste ili različite kriterijume. Ne možemo samo na osnovu biografija da sudimo. Među njima ima sjajnih mladih ljudi, to možda mogu da kažem sa sigurnošću za većinu njih. Ono što jeste važno, da li ćemo uspeti da nešto promenimo u buduće? Da li ćemo uspeti da kroz komisiju koju je odradila posao, uradimo nešto drugačije i bolje nego što smo uradili prošlog puta? Da li će Državno veće tužilaca uraditi kvalitetnije svoj posao kada je izbor zamenika tužilaca nego što je to uradila prošlog puta? To pitam zato što često institucije ćute i nemojte da se ljutite, ali se čuti na Savamalu. Više javno tužilaštvo ćuti šest meseci. Policija ne radi svoj posao. Imamo situaciju o ugovorima koji nisu u javnom interesu, a takođe npr. Republički javni tužilac nije pripremio postupak za poništaj ugovora. Iz kog razloga? Pretpostavljamo da je to iz razloga pritiska izvršne vlasti na sudstvo i tužilaštvo. Kako to možemo da zaobiđemo i kako možemo da se odbranimo, to je pitanje za sve nas koji sedimo danas ovde. Apsolutno ne kritikujemo nego konstruktivno postavljamo pitanja i zabrinuti smo, s obzirom na sve ono što je danas svakodnevnica u Srbiji. Mi imamo i danas zastarele slučajeve za koje svaki građanin Srbije da su krivična dela. Imamo situacije gde su prve odluke bile o pomilovanju određenih kriminalnih grupa koje danas slobodno šetaju Srbijom. Nama te stvari nisu jasne. Dešavalo se da kada je porodično naselje u pitanju da zbog neefikasnosti to nasilje se produžava i onda porodice trpe. Pošto znam da nije tema, ali konkretno sam govorio i o ugovoru „Beograd na vodi“, i tu je Republički javni tužilac morao da reaguje i onda se čudimo što neko u nekoj privrednoj komori članica EU kaže – nemojte da dolazite u Srbiju ili da idete u Srbiju i da ulažete zato što tamo niste sigurni kako će vaš novac završiti, ko će ga uzeti, kako će se sa njim raspolagati, da li ćete imati sigurnost da svoj kapital stavite u posao za koji mislite da će vam doneti neku korist? U nadi da ćemo sve ove stvari zaista razrešiti do kraja i u nadi da ćemo uspeti zajedno sa vama da imamo efikasnije sudstvo, efikasnije tužilaštvo. Ovo je otvaranje teme i dijaloga upravo o tome šta te komisije treba da rade i kakve kriterijume moramo da imamo da bi postigli taj cilj. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Srđan Nogo. Izvolite.
Hvala gospodine Arsiću. Poštovani narodni poslanici, poštovani gosti iz Visokog savet sudstva i državnog veća tužilaca, moram da kažem na početku da što se Dveri tiče mi podržavamo ideju da se pravosuđe popunjava sa kadrovima koji dolaze iz samog tužilaštva i samog suda. Radi se o mladim ljudima koji nose pravosudni sistem, zahvaljujući čijem radu se omogućava blagovremeno izrada nacrta odluka koja omogućava postupajućim sudijama i tužiocima da savesno i blagovremeno obavljaju taj rad. Te ljude treba nagraditi…
Kolega, samo malo se približite mikrofonu.
Te ljude treba nagraditi i neophodno ih je nagraditi, ali ne samo sada, nego i ubuduće i to treba da postane praksa da se pravosuđe srpsko razvija na jedan takav način i samo na taj način možemo da izgradimo pravnu državu i pravnu svest, a ne prepisivanjem odluka i zakona koji nam dolaze sa zapada i EU. Tako da mi podržavamo ovakav jedan princip, jedan ovakav predlog. Što se tiče samih konkretnih slučajeva i biografija, one su korektno napisane. Imamo osnovne biografske podatke. Imamo kretanje u službi. Imao izveštaje odgovarajućih kolegijuma. Imamo ocene o radu. Nemamo nikakv razlog da sumnjamo da se ovde radi o nekim političkim uticajima i političkim motivima. Naročito imamo neke brilijantne biografije savetnika Vrhovnog kasacionog suda, koje moramo pohvaliti i zaista su zaslužili da budu ranije izabrani za sudije. Što se tiče Pravosudne akademije, dobro je što nema puno polaznika Pravosudne akademije i moram da skrenem pažnju javnosti, pre svega stručnoj javnosti, a i vama kao predstavnicima VSS i Državnog veća tužilaštva, a i nadležnom Ministarstvu pravde, nadam se da će pogledati ovaj snimak i ovo obraćanje, da je Pravosudna akademija jedna nepotrebna ustanova, čak šta više štetna ustanova i ako je bila nekada zamišljena kao funkcionalna, ona je potpuno obesmišljena. Nema nikakav kvalitetan program. Nema ni kriterijume. Nema ni kvalitetnu edukaciju, ni kvalitetne predavače i kao takva je štetna. Veliki novac je uložen što iz donacija, što iz domaćih sredstava, a ona ne da nije ostvarila svoju funkciju već služi kao partijsko, parazitski, klanovski sistem koji pravi štetu pravosuđu. Dobro je što u ovom predlogu nema puno polaznika Pravosudne akademije, a i ti polaznici Pravosudne akademije su pre svega i sami ljudi koji su radili u sudovima i tužilaštvima, tako da i to što su polaznici se poništava, ta negativna konotacija svega toga. Što se tiče stanja u srpskom pravosuđu, malopre smo videli jednu diskusiju i dobacivanje oko stanja u pravosuđu, a ja sam napomenuo da nemam razloga da verujem da je bilo koji od ovih kandidata tu zahvaljujući političkoj pripadnosti. Ali moramo iskreno da kažemo da pre svega postoji ogroman uticaj politike na pravosuđe i veliki je problem zato što pravosuđe kao grana vlasti nije nezavisna. To je uticaj političkih stranaka, pre svega izvršne vlasti i on je uvek dominantan. Tako je bilo 90-ih i u periodu od 2000. do 2012. godine. Tako je i sada. Pre nekih mesec, mesec i po dana sam postavio pitanje mandataru tada, sada predsedniku Vlade, Aleksandru Vučiću jedno pitanje. Pitanje se ticalo – šta ćemo sa slučajem što je 2010. godine, sada ću dati zvaničan podatak, na Konferenciji za štampu SNS, a imate podatke i sredstava javnog informisanja, samog sajta SNS, tadašnji član predsedništva SNS…
Predsedavajući: Kolega, molim vas da govorite o kandidatima koje je predložio VSS i Državno veće tužilaca. Inače, pričate o sudijama koje su pisale ustavnu žalbu i koje su odlukom Ustavnog suda vraćane. Znači, ta priča je završena. Nastavite dalje. Zatražite reč.
Upravo pričam zbog tih sudija. Ne samo zbog tih sudija nego i zbog ovih mladih ljudi. Oni će gledati, sada ne mogu da gledaju zato što nema prenosa na RTS, ali će sigurno zato što se radi o njima pogledati snimak na internetu, zato što se diskutuje upravo o njihovoj budućoj profesiji i želim da i oni znaju da bi i oni mogli da odbranu nezavisnost svoje funkcije. Po samim tvrdnjama SNS 650 ljudi je uzelo članske karte SNS. Molim SNS da kaže da je njima prestalo članstvo zato što se ti ljudi ucenjuju time što su bili članovi SNS jer je to nespojivo sa sudijskom funkcijom. Još jedna stvar, javna je tajna da svi predsednici sudova u Srbiji moraju da budu članovi vladajuće stranke. Nemojte da se pravimo naivni. Ne kažem da samo vi iz vladajućeg režima utičete na sudije. Tu su i strane ambasade. Znamo da je naročito od 2000. godine ogroman uticaj Ambasade SAD na srpsko pravosuđe. Možete li makar da se tu samnom složite da neki ovlašćeni predstavnik SNS izađe i kaže, zato što ste vi takođe napadali, do duše tada ste bili neka druga stranka i imali ste neki drugi program i neku drugu ideologiju, ali nema veze. Ostanite dosledni barem u tome. (Zoran Krasić dobacuje.) Znate vi gospodine Krasiću, vi ste bili zajedno sa njima tada, koja su stranka bili. Nadam se takođe da ove mlade sudije će ostati dosledni i dostojni vrlo važnog posla koji obavljaju. Opet ponavljam, pravosuđe je ostalo nemo i nema reakcije. Izostala je reakcija na dokumente koje smo objavili da Vrhovni kasacioni sud i Drugi i Treći osnovni sud imaju ekskluzivne ugovore sa jednom poslovnom bankom, u ovom slučaju „Pireus bankom“, ali ne jedino ti sudovi i ne jedino ta banka. Takođe i pojedina tužilaštva imaju ugovore sa bankama poslovnim od kojih dobijaju beneficirane cene kredita kao „vip“ klijenti. Banka jednostrano može da promeni uslove tih kredita. Tako da pravosuđe u Srbiji nije nezavisno. Ne utiču samo političari na pravosuđe u Srbiji. Ovde vidimo konkretno da i banke mogu da utiču na pravosuđe u Srbiji. Postoje konkretni slučajevi kako za fizička lica, tako i za određene pravne subjekte, poslovne subjekte, pravna lica koja su pretrpela veliku štetu i veliku nepravdu zahvaljujući tim radnjama. Molim ovlašćene goste koji su nam došli iz ovih znamenitih institucija, kao i nadležno ministarstvo i predsednika Vlade da konačno se oglasi povodom tog slučaja i da reši taj slučaj, da zaštitimo građane jer je to veliki problem i velika samovolja. Ovom prilikom bih pozvao buduće sudije i buduće tužioce da se odupru političkim pritiscima, da to što postaju sudije imaju nezavisnost u svom radu ne znači da su neodgovorni u svom radu. Zaista moramo kritikovati, neka se ne uvredi gospođa iz tužilaštva, rad tužilaštva koji je u Srbiji najsporniji, jer su tužilaštva najpodložnija političkim pritiscima. Vi ste u velikom problemu i najvećem problemu od strane izvršne vlasti. Takođe, vrlo ste inertni i ne postupate kada treba postupati prema državnim organima ili nosiocima vlasti kao tuženoj strani i nadam se da će se to promeniti ubuduće. Svakako treba težiti da se uspostavi sistem koji će vama dati nezavisnost. Isto tako mora se jasno znati da i sudije i tužioci trebaju da budu odgovorni za svoj rad. Šta ćemo sa velikim brojem slučajeva gde su ljudi provodili po godinu ili dve ili tri dana u pritvoru i na kraju bivali oslobođeni? Šta ćemo sa velikim brojem loših napisanih optužnica i velikim brojem ukinutih presuda? Neko je pominjao ukinute presude. Znate, nisu apelacioni sudovi krivi za ukidanje presuda, nego da vidimo zašto je kvalitet prvostepenih presuda bio loš kada su pisane optužnice. Složen je problem pravosuđa i zajedno ga moraju rešiti kako ljudi iz samog pravosuđa tako i mi koji smo nosioci zakonodavne vlasti. To ne sme da bude samo fenomen politike. Moramo napraviti opšti društveni konsenzus da bismo rešili taj vrlo složeni i zahtevan posao. To će sigurno trajati i prevazići i ovaj saziv parlamenta i ove ljude koji sada čine pravosudne funkcije, ali ako se zajedno ne prihvatimo tog posla neće na dobro izaći. Svakako da i pojedinačni primeri,kao što je slučaj gde vi odmah skačete i prekidate i gasite mikrofone, svakako ne mislim da je to najvažniji slučaj u državi, ali je primer kako država sprovodi nasilje, a to je taj slučaj famozni tog rušenja u Savamali, ali i brojni drugi ne ulivaju poverenje da možemo da verujemo SNS kako ona vodi pravosuđe. Hvala vam.
Polako kolega Krasiću, pokušavamo da poštujemo Poslovnik, znači da prvo ovlašćeni predstavnici manjih poslaničkih grupa govore. Sada reč ima narodni poslanik Aleksandar Stevanović. Izvolite.
Uvaženi gosti, uvaženi predsedavajući, dame i gospodo, današnja rasprava o izboru novih sudija i novih tužilaca je jedna od najbitnijih rasprava koje možemo imati u ovom domu. Izbor sudija, izbor tužilaštava je svetinja u jednom društvu, jer tim potezima mi umnogome oblikujemo našu budućnost, oblikujemonašu sigurnost, iznad svega pravnu sigurnost, šaljemo poruke o tome da li je ovo zemlja kojoj se može verovati, odnosno zemlja u kojoj će se ugovori sprovoditi ako ni jedna od strana neće da ih sprovede, da li će to biti zemlja u kojoj je sila prava jača od bilo koje sile na ovom svetu i zbog toga je ovaj postupak i uopšte izbor sudija jako bitan. Malo šta je bitnije od toga, možda izbor predsednika Ustavnog suda, Ombudsmana ili nekih drugih nezavisnih institucija, koje nam umnogome oblikuju budućnost. Takođe je jako bitno istaći da ovde ne oblikujemo budućnost godinu, dve unapred, ovo je jedno od srednjoročnog do dugoročnog oblikovanja budućnosti i time se šalje jedna jaka poruka i samim procesom i samim ličnostima koje su izabrane. Jako je bitna stvar o kojoj se i večeras odlučuje ili sutra, u zavisnosti kada završimo raspravu, i to će na neki način poslati jednu jaku poruku o tome u kom pravcu smo se mi kao društvo uputili kada je reč o jednom od stvarnih problema koji imamo u Srbiji, a to je problem sudske vlasti. Iako smo mnogo slušali različita viđenja oko toga ko je kriv ili ko nije kriv za neke stvari i može se reći da svako nosi svoj deo krivice i svako ima i mnogo dobrih stvari koje je uradio u našem društvu, reforma sudstva je nešto što, ako ćemo objektivno govoreći, je jedan propust koji se desio za vreme, zaista, ne stare, nego stare, stare, stare vlasti, jer imali smo u međuvremenu još nekoliko vlada i tu je nešto što stoji. Ako bi nešto moglo sadašnjoj većini da zamerim u celom tom procesu je što nije učinila dovoljno da ispravi greške nekih prethodnika koje su napravljene te nesrećne 2009. godine, kada nismo baš najbolje odradili svoj posao. I, sada stojimo pred stvarno izborom 60 i nešto super heroja, imajući u vidu koliki je broj kandidata koji su se prijavili. Logično je da postoji taj veliki gep između velikog broja kandidata i velikog broja prijatelja, jer u našoj tradiciji je oduvek bilo poznato da, barem u Srbiji, u vreme kada se rađala kao moderna država, evropska država, da su postojale tri ključne ličnosti u svakom mestu: sudija, pop ili, kako bi dana rekli, svešteno lice i lekar. Sve zemlje sveta su uređene tako da su sudije vrhovnog suda i uopšte sudije u gradovima ličnosti od najvećeg ugleda, ličnosti kojima se besprekorno veruje i kada oni iznevere očekivanja svojih sugrađana ili, ne daj Bože, svoga naroda, to je jedna od najvećih poteškoća koje se mogu desiti jednom društvu. Zato mi moramo da ukažemo na jednu stvar koja u nekoj meri nas obespokojava. Ne kažem da je to nešto što nužno vodi tome da 62 super heroja nisu najbolji mogući kandidati, sumnjam da bi se to moglo desiti našem sistemu institucija koje smo mi gradili sve ove godine, ali činjenica je da su kandidati za sudije rangirani po tri kriterijuma – ocene na studijama, dužini studija i oceni pretpostavljenog. Uvek ću reći da je ocena broj tri najbitnija, jer se bavim ocenom ljudi s vremena na vreme, razmišljam o svojim saradnicima i uvek kažem – akademska dostignuća su bitna u početku, ali praksa je kasnije mnogo bitnija. Tu sam potpuno saglasan. Međutim, ako ćemo se držati onoga što je jako bitno u jednom pravnom sistemu, ako već propisujemo tri kriterijuma, onda se oni moraju ispoštovati dosledno do kraja. Možda je čak bolje u datom momentu ako imamo dati set kriterijuma, da možda od tih 62 super heroja izaberemo 50 super heroja u svakom pogledu i da nam promakne 10 sudija budućih koji nisu baš najbolji, koji su samo odlični, vrlo dobro, nego da izaberemo 60. Verujem da ste se trudili da zaista izabere najbolje na osnovu iskustva, ali tkao što ćemo prenebregnuti proceduru. Mi smo iz Pokreta „Dosta je bilo“, u skladu sa našom željom za javnost informacija u ovom društvu, jer mislimo da je to esencija jednog uspešnog društva, maksimalna javnost u radu u vršenju javne funkcije, zatražili biografije ljudi koji su izabrani. Malo smo analizirali sve te stvari i došli smo do nekih zaključaka. Prvo, da nemamo rang listu, što mislim da nije dobro, jer dobro je imati rang listu i videti kako su svi rangirani, da jednostavno ne bi bilo ni zrna sumnje. Takođe smo videli da zaista jesu izabrani oni kandidati koji imaju zaista „ističe se“ i maksimum poena, ali da postoje neke nelogičnosti na osnovu analize uzorka koju smo obavili. Tu su jednostavno predloženi neki kandidati koji imaju, kada se saberu sva tri kriterijuma, manje bodova nego oni kandidati koji nisu prošli. Kažem da zaista verujem da ste se rukovodeći time došli do toga da je rad najbitniji, da su najbitnije ocene ljudi koji su pratili razvoj nekih ljudi, jer to je esencija svega. Znači, niko bolje od mentora i pretpostavljenog ne može znati kakav je neko u obavljanju svog posla, kakva je motivacija te osobe, kakav je kvalitet te osobe, ali ako već imamo tri kriterijuma, moramo se držati toga kao pijani plota, ako govorimo o zemlji koja treba da bude pravna zemlja. To u suštini šalje jednu poruku da nismo baš potpuno sigurni, ostaje tu jedno malo zrno sumnje da li smo mi u stvari i sada propustili priliku da pošaljemo jednu nedvosmislnu poruku, jasnu poruku, kristalno jasnu poruku da se reforme u Srbiji sprovode svuda, u svakom momentu, na svakom mestu i da samo tako možemo popraviti ono što je gorući problem Srbije, koji oduvek postoji, od kako je valjda 1945. godine uništena vladavina prava u Srbiji, i da smo godinama imali probleme sa tim, nikako nismo mogli da je uspostavimo, da smo posle 2000. godine imali boljih i gorih perioda i jako je bitno da svaki put kada radimo nešto iz oblasti sudske vlasti ne napravimo ni najmanju grešku. Danas i juče smo do sita se raspravljali i mislimo da je svaka rasprava ovde bitna kada se vodi argumentima, a ne o karakteristikama ličnim ili privatnim narodnih poslanika, ministara ili bilo koga drugog, što je potpuno skretanje sa teme. Mislimo da je izuzetno bitno ovo, jer mi izborom sudija i tužilaca šaljemo poruku kakvo će biti ovo društvo. Ne šaljemo ključnu poruku, ali šaljemo jednu solidno veliku poruku i ne smemo imati ni zrna, ni jedne skrupule u našim cipelama ako želimo da pošaljemo poruku da je Srbija mesto gde će pravda gotovo uvek biti dostižna. Sada svi znamo da to nije slučaj, da treba vremena, da je ponekad pravda ćoškasta, nije samo kod nas to slučaj naravno, ali da jednostavno ako želimo podići vladavinu prava i Srbiju učiniti mesto kojeje dobro za biznis, u kome ljudi rado posluju, u kome ljudi rado ulaze u ugovorne obaveze, u kome nije problem da se te obaveze ispune na sudu, ako su obaveze prekršene u razumnom roku, u kome je zakletva naših ljudi da kažu – u Srbiji je sud nešto najbolje, mesto pravde, mesto brze pravde, razumne pravde, u kome su sve strane jednako ispoštovane, ne smemo imati te skrupule, a te skrupule će nam ostati zbog jedne male stvari, možda i velike, ali kažem da se nadam da nije tako, da smo mnogo više pažnje posvetili jednom svetu kriterijuma, a da smo ova dva ostavili po strani, a oni stoje kao kriterijumi. Kada investitori gledaju u Srbiju, oni između ostalog gledaju te programe subvencija, ali gledaju i kakvo nam je sudstvo. Možda ne gledaju sad svakog pojedinačnog sudiju, ali će pitati konsultante, pitaće neke druge firme koje postoje u Srbiji, pitaće ovoga ili onoga, doći će međunarodne organizacije koje mere vladavinu prava u Srbiji, bila to Svetska banka, bile to neke privatne organizacije koje to rade, bile to institucije EU, dobićemo mi ocene na skriningu u pristupanju EU gde smo došli, ali jednostavno takve stvari se neće moći sakriti, a to je šteta. Šteta je jer ne treba biti nikada ni zrna dileme da u Srbiji na najodgovornija mesta mogu doći samo najbolji, jer samo tako naša Srbija može ići na bolje. Ne postoji drugi način i ne trebamo nikada, ama baš nikada doći u poziciju da kada želimo da tu zemlju guramo napred, a ja verujem da su i sadašnja i prošla većina to želele da urade, sadašnja i dalje to želi, ali, normalno, povremeno pravi greške, moramo se potruditi da ne pravimo greške tamo gde im mesta nema. Ako smo već želeli da izaberemo sudije na osnovu iskustava koje njihovi pretpostavljeni imaju, što uopšte nije loš pristup, pogotovo ako to ocenjuje tri, četiri, pet kolega, nadređenih, sa velikim iskustvom, iza kojih stoje mnogi procesi, mnoge velike odluke koje su presudno oblikovale sudbine ljudi koji žive u njihovim lokalnim zajednicama, ili su presudno oblikovale živote ljudi na celoj teritoriji Srbije, da to jesu zaista bitne stvari, mnogo bitnije od toga šta je neko dobio u trećoj godini studija na pravnom fakultetu. To je velika istina. Ali, zašto onda nismo ova dva kriterijuma sklonili sa strane? Mogli bi onda raspravljati da li su ova dva kriterijuma dobra ili nisu, ali onda ih nismo trebali uopšte uzeti u obzir. Ja želim kandidatima, za koje znam da će biti izabrani, da opravdaju očekivanja. U pitanju su, ovako ili onako, zavisi kako ih posmatramo, zaista osobe koje su isplivale. Kažem, i dalje imam zrno sumnje. Možda je bilo nekih boljih, možda je neko vrlo dobar prošao, a neko odličan ostao ispod crte. Ali, u svakom slučaju, znam da su kandidati dobri kandidati. Želim im da im se nikada u životu ne desi da ta mala sumnja koja postoji, nije to sad neka ogromna sumnja, daleko od toga, zbog tog igranja sa kriterijumima, želim da im nikada ne dovede u pitanje njihovu nezavisnost i njihovu rešenost da Srbija bude zemlja pravde, da je Srbija zemlja u kojoj vladaju institucije, da je Srbija zemlja u kojoj su sudije najcenjenije, jer je izuzetno bitna sudska vlast, a kod nas se izuzetno nekako gura pod tepih i neke druge grane vlasti se stavljaju, kako da kažem, u malo vidljiviji položaj, itd, itd. Dakle, želim im zaista da uspeju u svojim poslovima, da njihove karijere budu na ponos Srbiji i nadam se da naredni put, pošto život ide dalje, biće novih izbora tužilaca, da ne dođemo u situaciju da tako jedna mala stvar, takva jedna stvar dovede u sumnju građane Srbije da zaista nismo izabrali super heroje. Hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski. Izvolite.
Dame i gospodo, drugarice i drugovi, poslanička grupa Pokret socijalista Narodne seljačke i Ujedinjene seljačke stranke će u celosti podržati Predlog za izbor sudija i državnih tužilaca koji se biraju po prvi put na ovu funkciju. Iskreno sam se nadao da će ova diskusija proteći tako da ne ostavi nikakvu ni dilemu, ni traga na kvalitet izbora koji je očigledan, vidi se iz biografija, vidi se iz obrazloženja koja su data. Ono što zaista ja lično podržavam, a vidim da se neke kolege barem u tom delu slažu sa mojim stavom, a to je jako važno, da je najveći broj onih koji su ovde predloženi došao upravo iz pravosuđa i iz tužilaštva, ni malo ne potcenjujući ni umanjujući vrednost i značaj Pravosudne akademije. Ponoviću za trenutak ono što sam i na odboru rekao kada je u pitanju izbor ovih ljudi. Zaista smatram da su Visoki savet sudstva i Državni savet tužilaca imali jako težak, ali verovatno i jako sladak zadatak, a to je da među najboljima odaberu one koji su najbolji. Siguran sam da nisu napravili nijednu grešku, upravo iz svih ovih razloga koje sam naveo. Nekorektno je ovde ostavljati bilo kakav trag i bilo kakvu sumnju u nepristrasnost, kvalifikovanost ljudi koji su prvo radili u tim komisijama, a ujedno i samih kandidata. Nisam želeo da ovo kažem, ali zaista ne može da se to ne pomene, da sam zaista ostao u trenutku bez teksta, što mi se jako dešava, slušajući uvaženog kolegu Balšu Božovića, kako on priča o ugroženoj nezavisnosti sudstva. Možda i nije slučajno što je stranka kojoj pripada upravo odabrala njega da takve kvalifikacije ovde danas deli, jer u neka vremena je bio maloletan ili nije bio u politici, pa možda on i može jedini da skupi hrabrosti da ovakve neistine govori građanima Srbije i da ih govori ovde u ovom parlamentu. Ono što je nesporna istina, a to je da je najveća nesreća koja je ikada mogla da zadesi pravosuđe u Srbiji upravo reforma koja se desila 2009. godine, kada je 31.12.2009. godine prestao mandat 837 sudija u Republici Srbiji. Da li postoji gori udar na nezavisnost i samostalnost sudstva od toga što je učinjeno krajem 2009. godine u istoriji srpskog pravosuđa? Do tog trenutka niko nikada nije postavio na brutalniji način pitanje nezavisnosti sudstva. Ono što ću slobodno da izgovorim ovog trenutka, poznajući mnoge kolege koje su tog dana prestale da budu sudije jednim bahatim, bezobraznim, nevaspitanim ponašanjem, imamo i gore izraze, ali ovaj dom ne zaslužuje da ih čuje, 837 najkvalitetnijih sudija, najpoštenijih sudija u Srbiji je ostalo bez posla, ostalo je sudstvo bez 837 ljudi u koje je decenijama ulagano, u njihovo iskustvo, u njihovu znanje, u njihovu nezavisnost. Na osnovu kojih kriterijuma to, gospodine Balša, ste odabrali 2009. godine da ovi ljudi nisu dostojni, da ne znaju svoj posao i izložili ih stubu srama? Srpsko pravosuđe, od kojeg ne odvajam ni tužilaštvo kada govorim da u tome budemo jasni, i danas trpi posledice te gluposti koja je napravljena ne znam u čije ime i za čiji račun. To najbolje znate vi. Da imate i malo poštenja, rekli biste ko vas je naterao da srpsko pravosuđe unazadite za narednih 50 godina. Desetine hiljada predmeta se danas vuku po sudovima zato što je upravo 2009. godine mnogima prestao posao, napravili ste mrežu sudova koja je bila potpuno disfunkcionalna, koja nije imala veze sa životom, nije imala veze sa realnošću. I vi danas pričate o nekakvom uticaju na nezavisnost sudstva?! Pa, kako vas nije sramota? Ali stvarno, iskreno vas pitam, kako vas nije sramota? Da li mislite da ćete ponavljati jednu laž hiljadu puta u ovom domu, na televiziji, u Skupštini i gde god stignete, i da će neko poverovati da je to istina? Pa neće. Danas je srpsko pravosuđe preopterećeno predmetima koji su nasleđe gluposti koju je napravila ekipa na čelu sa tadašnjom ministarkom Malović, sa Homenom i svim onima koji su joj pomagali u svemu ovome. Da li vi mislite da možete sada da uzmete gumicu, da obrišete i kažete – puj pike, to ne važi? Sada će neko za godinu dana da ispravi nešto što ste vi vratili vekovima unazad? Sramota! Stvarno sramota. Zašto se, gospodine Božoviću, kada već pominjete amnestiju i gospodina Tomislava Nikolića, ne setite 10. aprila 2001. godine? Ako ste bili maloletni, mogli ste pročitati. Zakonom je amnestirano 229 zatvorenika, od toga samo 16 iz opšteg kriminala, ostali su svi bili osuđeni za neprijateljsku delatnost protiv ove države. Svaka vam čast, i vama i onima koji su tad bili ispred vas u ovom parlamentu. Godine 2001. Albin Kurti je amnestiran, koji je osuđen na 15 godina zatvora i pušten od strane tadašnjeg tzv. predsednika Jugoslavije gospodina Vojislava Koštunice, velikog legaliste. Gde su braća Mazreku i 143 člana Đakovičke grupe? Zašto o tome niste pričali, ako pričate o udaru na nezavisnost i spoljnim pritiscima i uticajima? Zaista, da li je za vas kriterijum koji ste primenjivali u „Sablji“ kriterijum bio i 2009. godine? Izgleda jeste. To je vaš manir. Tu ste vi pokazali da je to jedini način kojim vi tretirate pravosuđe u Srbiji. Ako nije onako kako vi mislite, onda znači ne treba ni da postoji. Uvažena gospodo, ovo je strašno čuti u ovoj Skupštini. Gospodo draga, ja zaista retko kad izgubim nit, ali ne znam i ne razumem o kakvom dijalogu mi sad ovde pričamo koji će neko voditi o funkcionalnosti i efikasnosti pravosuđa. Pravosuđu treba da se stvore uslovi i pretpostavke za njegovu apsolutnu nezavisnost. Ovo što danas radimo, ispravljamo lagano greške da ne bismo upali u zamke u koje su upali 2009. godine. Dobro je što nijednog trenutka, iako su mogli, i Državno veće tužilaca i Visoki savet sudstva, nisu posegli za jednim pragmatičnijim rešenjem koje bi vrlo brzo razrešilo nagomilane predmete, i to enormnim zapošljavanjem ili zahtevima za ogromnim uvećanjem broja sudija, ali mislim da će i to morati da dođe na red, sa još jednom procenom, jer ljude koji rade u pravosuđu smo preopteretili ovim nasleđem koje imaju i ne može se samo propisati određeni broj predmeta koji neko mora da reši i time reći – pravosuđe će zbog toga biti efikasno. Očigledno je da je Visoki savet sudstva dobio jednu novu i svežu krv, kao i Državno veće tužilaca, koje je ovaj posao izgleda rešilo da radi temeljno i odgovorno, osim u personalnom delu. Mislim da mnogo prostora postoji i u poboljšanju i samih procesnih zakona na kojima treba raditi, pojednostaviti postupke, rasteretiti sudije, rasteretiti tužioce, barem onih banalnih stvar. Znate, možda je pre 20 godina to bila samo imaginarna misao, ali danas je to vrlo jednostavno i efikasno. To je uvesti snimanje toka suđenja i u krivici i u parnici i time rasteretiti sudije i fizičkog napora i omogućiti im da se skoncentrišu i budu apsolutno posvećeni onom delu koji je najbitniji, a to je utvrđivanje nespornih i bitnih činjenica i deljenje pravde. Ne bi time ljudi koji rade u sudu kao daktilografi ostali bez posla jer bismo omogućili da kroz stenobeleške nijedna jedina reč koja je izrečena u sudnicama ne bude tačno uneta, preneta i posle toga korišćena. Mnogo toga još ima što bi se moglo pojednostaviti u procesnim zakonima. Mislim da treba raditi i dalje na edukaciji, kako ovih novih, pratiti ih,koje ćemo, nadam se, zasigurno i izabrati ovako kako ste vi predložili, ali tako i ljudi koji već rade u pravosuđu. Znate, to je neophodno jer zakoni se svakodnevno menjaju i tim ljudima treba stvoriti mogućnost da budu svakodnevno informisani i omogućiti im da ne moraju da razmišljaju ni o čemu drugom, osim o bavljenju svojim poslom, da ne budu opterećeni egzistencijom onoliko koliko to u državi Srbiji je danas moguće i izvodljivo. Ponavljam još jednom, sa zadovoljstvom, u danu za glasanje glasaćemo za predložene kandidate. Siguran sam da ste svoj zadatak ispunili i verujem da ovi koje ste odabrali i predložili će opravdati naše poverenje. Hvala.
Pravo na repliku, poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine Arsiću, dame i gospodo narodni poslanici. Prethodni govornik je izneo niz optužbi na moj račun. Mislim da je ne samo pogrešio, nego da je ostao zaglavljen u nekom vremenu koje je daleko iza nas. Mislim da sam ja i u svom izlaganju veoma precizan bio, pa čak i rekao da je bilo grešaka. Kakve ja veze imam sa tim? Nijednog dana nisam bio na izvršnoj funkciji, u vlasti, u državi ili gradu ili opštini, nikada. Ti ljudi koji su nekada vodili reformu pravosuđa danas i nisu u DS-u, to da znate. Rekao sam da smo podelili ceo ovaj naš istorijat na nekoliko delova, jednopartijskog sistema koji je birala jedna partija, i sudije i tužioci, 90-ih godina više partija, i sudije i tužioci, od 2000-te na ovamo izvršna i zakonodavna vlast, dok se nije obrazovao Visoki savet sudstva. I taj deo reforme nije bio loš. Da je bilo grešaka u samoj reformi – jeste, ponavljam po stoti put. Da li se ja lično slažem sa tim što se događalo? Ne. Moja rasprava je išla u smeru da uradimo danas sve što je potrebno da bi imali mnogo efikasnije, mnogo transparentnije, mnogo nezavisnije sudstvo nego što ga imamo u ovom trenutku. Mislim da je veoma važno da branimo pravo i pravdu jer tamo gde ste vi branili pravdu pravde više nema. Na slučaju Savamale, na slučaju „Beograda na vodi“, na slučaju pada optužnica, na slučaju obaranja presuda.
Vreme, kolega Božoviću.
Završavam, poslednja rečenica. Još jednom pozivam na dijalog, da zajedno ostvarimo naš cilj, a to je efikasno i nezavisno sudstvo. Zahvaljujem. (Zoran Živković, s mesta: Replika.)
Po kom osnovu, kolega Živkoviću, molim vas? (Zoran Živković, s mesta: Pomenuta je „Sablja“. Jako je lično, prepoznajem se u tome.) Prepoznajete se. Nemate pravo na repliku, zaista. (Zoran Živković, s mesta: To je vaša procena, ali grešite.) Zatražite reč prvo. Izvolite.
Gospodine Božoviću, samo nedostaje od onoga što sam ja predvideo da ste rekli – da ste bili maloletni u tom trenutku. Znači, toliko je providno to što ste večeras radili, i vi i stranka ispred koje stojite, sa ovim, a verovatno i neko sa mnogo manjim iskustvom u advokaturi nego ja bi tačno predvideo, od reči do reči, kao što sam i rekao, šta ćete sve ovde izjaviti, samo nedostaje da kažete da ste u nekom trenutku bili i maloletni. Hvala.
Evo, kolega Božoviću, još jednom replika. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Poštovani građani, uvaženi gosti, izvinjavamo se i da završimo krug replika, dakle, nisam siguran, vi ne znate dobro da računate, ja sam tada imao 26 godina. Nisam se bavio reformom pravosuđa 2009. godine. Kažem još jednom – ona je urađena na određen način od strane nekih ljudi koji i dalje nastavljaju svoj politički život van DS-a. Ono što je veoma važno jeste da kažem da je tada bilo grešaka, po stoti put, i mi ne bežimo od toga. Imali smo nekoliko izbornih ciklusa gde smo podnosili račune. Kada je u pitanju moja generacija, kada su u pitanju i Maja Videnović i Radoslav Milojičić i ljudi koji su u poslaničkom klubu DS-a, ono što od nas danas zavisi jeste da li ćemo mi otvoriti jedan zaista kvalitetan dijalog na temu kriterijuma, parametara koje komisija od strane Visokog saveta sudstva treba da primeni da bi bilo sudstvo nezavisnije i efikasnije. Zašto se toliko ježite ili štrecate na pomen Savamale? Više javno tužilaštvo šest meseci neće da preuzme predistražni postupak od strane policije koja opstruiše taj postupak. To je tema za raspravu i mi samo želimo da tužilaštvo, odnosno pravosuđe u celini bude efikasnije, zato što građani moraju da imaju poverenja u državu. Ako građani nemaju poverenja u državu, ne valja nam posao. Onda smo mi ovde ljudi koji traće vreme i ljudi u Srbiji i narod koji od nas očekuje da živi sutra bolje i sigurnije. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Stefana Miladinović.
Hvala vam uvaženi predsedavajući. Poštovani gosti iz Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca, dobro došli u ovaj visoki dom. Narodna skupština u okviru svojih nadležnosti vrši izbor sudija, javnih tužilaca koji se po prvi put biraju na tu funkciju i izuzetno je važno da ova izborna funkcija, za parlament je izuzetno značajna, znamo da odgovorno i stručno pravosuđe jeste temelj svake pravno uređene države i temelj u ostvarivanju i zaštiti ljudskih i građanskih prava koja su garantovana i Ustavom Republike Srbije. Pravosuđe je nažalost godinama u žiži javnosti i to negativnom. Najčešće je prisutan stav da je pravosuđe sporo, da sudski postupci predugo traju i da je pravda spora i teško dostupna. Ovakav stav javnosti, ali i ranjivo stanje našeg pravosuđa dodatno nas obavezuje da biramo najbolje. Uz kvalitetne zakone i zakonska rešenja iz oblasti pravosuđa ovo stanje zavređuje još jednu terapiju, a to jeste izbor najboljih za nosioce pravosudnih funkcija. Svako suprotno rešenje produbljuje ovo stanje, a to veoma skupo košta i građane Srbije i samu državu. Kandidati koji se po prvi put biraju, nesumnjivo su za SPS pravilno selektovani i u tom pravcu odajemo priznanje i Visokom savetu sudstva i Državnom veću tužilaca kao predlagačima, jer se iz biografija i samih obrazloženja vidi kvalitet koji je za naše građane važan. Uvereni smo da su odluke o kojima danas raspravljamo utemeljena na stručnim referencama i profesionalnom odnosu prema radu svih predloženih kandidata. Verujemo da će se izborom ovih kandidata značajno doprineti poboljšanju efikasnosti rada sudova, ali i dostupnosti pravde građanima Republike Srbije i pravnoj sigurnosti kao suštinskom cilju svakog pravnog poretka. Poslanička grupa SPS pruža podršku predloženim kandidatima i u danu za glasanje svakako ćemo glasati za ove kandidate uz želju da svoju funkciju ovi mladi ljudi obavljaju odgovorno. Hvala vam.
Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika, odnosno od ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima Biljana Pantić Pilja.
Poštovani predsedavajući, članovi Visokog saveta sudstva, Državnog veća tužilaca, dobili smo vaše predloge sa biografijama za izbor sudija i tužilaca, odnosno zamenika tužilaca koje smo i razmatrali na Odboru za pravosuđe i lokalnu samoupravu, kao što je rekao predsednik Odbora, Petar Petrović. Odmah da kažem da će SNS u danu za glasanje podržati izbor kandidata koji ste predložili. Neću da komentarišem biografije predloženih kandidata niti želim da se upuštam u stručne reference istih. Smatram da to ne treba da bude posao ove Narodne skupštine i moje lično mišljenje je da sudije ne treba da se biraju u Skupštini, bilo da je to prvi izbor, kao što je sada, bilo da se biraju na stalne funkcije, što inače i nije zakonski, ali stvarno mislim da sudije ne treba da bira Skupština kao zakonodavno telo. Danas se izvinjavam svima što smo ovde doživeli od predstavnika jedne opozicione stranke direktan pritisak na sudstvo i na tužilaštvo koji je sugerisao kako sudovi treba da presuđuju, kako tužioci treba da tuže, šta treba da se radi po njihovom nalogu. Srpska napredna stranka zalaže se za nezavisno sudstvo i za razliku od naših političkih protivnika koji su vodili ovu zemlju, pre nekoliko godina kada smo imali čuvenu reformu 2010. godine, o kojoj nismo ništa čuli od jednog govornika koji je pričao sve tako lepo o nezavisnom sudstvu, o zastarelim predmetima, o haosu u pravosuđu, koji ne stoji, jer da se bavi pravosuđem znao bi, ali nema tog iskustva da bi mogao o tome da priča. Ali, verovatno je bio na Maldivima kada je Venecijanska komisija presudila i kada je rekla kakvu smo imali reformu. Reformu koja je sprovođena u političkim strankama, u kafanama. Možda su mogle da mu prepričaju njegove partijske kolege, tadašnje, ne znam gde su sada, Petrović, Homen, Ristić, na čelu sa Malović ili su se sada svi oprali, navukli bele rukavice i sada pričamo o nezavisnom sudstvu. Isti ti zbog kojih šesto sudija i tužilaca je ostalo bez svoje funkcije, koji nisu reizabrani, pa su Odlukom Ustavnog suda, molim vas kolega nemojte mahati glavom, znam da vi ne razumete ovo što ja pričam, ali vas molim da se uozbiljite. Znači, više od 600 sudija i tužilaca je Odlukom Ustavnog suda vraćeno na posao zato što su nezakonito ostali bez svoje funkcije koja je stalna. Zašto? Zato što je tadašnja politička stranka na vlasti, DS birala sudije u kafanama i birala je sudije u svojim političkim prostorijama, svojih političkih stranaka. Sada oni ne znaju ništa o tome i pričaju o nezavisnom sudstvu. A onda su te sudije tužile Republiku Srbiju i dobile odštetu na koju imaju pravo. Gde su sada odgovorni? Sede preko puta nas i pričaju o nezavisnom sudstvu. Pričaju o reformi pravosuđa. Hajde, da pričamo o reformi pravosuđa. Spominju se devedesete, ali hajde da spomenemo i 2010. godinu kada su ukidani sudovi, kada su izmišljene sudske jedinice, kada su ljudi ostali bez posla, kada su birani, kako, podoban i nije podoban. To je bio način za izbor sudija. I, meni je jako krivo što danas pričamo o tome, ne o predloženim kandidatima, ja ne želim da prljamo početak rada tih kandidata. Spomenut je jedan od kriterijuma kaže – ocena kandidata, pa da li je neko predložen sa manjom prosečnom ocenom na fakultetu ili nije. Ja ću samo iz ličnog iskustva da se osvrnem na to. Neko sa prosečnom ocenom 10 je možda vrsan pravnik da predaje na fakultetu, ali možda nije dobar praktičar, možda nije dobar advokat, možda je to razlog. Možda nema elokvenciju da vodi sudski spor, da presuđuje, da saslušava svedoka. Ne znači ocena 10 da je neko dobar sudija ili advokat, nego samo da je dobar diplomirani pravnik. Treba nam nešto više za sudiju i za advokata. Ne sumnjam u izbor predloženih kandidata i mislim da ne treba niko od nas danas da sumnja i da uprlja ovaj izbor kao što su neki radili kada su sprovodili ubogaljenu reformu. Nadam se da će predloženi kandidati biti dostojni da obavljaju svoju funkciju, stručno, nezavisno, nepristrasno. Smatram da nam je potreban još veći broj sudija i veći broj tužilaca, da uvek imamo veći broj priliva predmeta, imamo sudije koje odlaze u penziju, znači, taj prirodan odliv, trebaju nam mladi ljudi koji će da sude, da se bave pravosuđem. Primetan je pomak u odnosu na rad suda, posebno izvršnih odeljenja to bih želela da naglasim od kako je donet novi Zakon o izvršenju i obezbeđenju od kako imamo javne izvršitelje i primetno je da imaju malo manje posla sudije. Ali, potreban je veći broj sudija i da nam dolazite češće sa predlozima dok se ne izmeni, neke stvari da ipak sudije ne biramo u Narodnoj skupštini. Predloženi kandidatima želim kada budu izabrani da sude u predviđenim rokovima, nepristrano, da se vode načelima postupka i da što manje imaju građana koji se pozivaju na Zakon o zaštiti na suđenju razumnom roku. Hvala vam.
Zahvaljujem. Pošto se više niko ne javlja od ovlašćenih predstavnika, odnosno predsednika poslaničkih grupa, danas završavamo sa radom. Nastavljamo sutra u 10.00 sati, a po redosledu narodnih poslanika prema prijavama za reč.