Gospodine ministre, što se tiče Zakona o budžetskom sistemu, u predloženim izmenama i dopunama se kaže da u slučaju da se do 1. jula 2014. godine ne donese propis kojim će se urediti ujednačavanje nivoa plata, odnosno zarada zaposlenih u javnom sektoru, neće se vršiti usklađivanje plata i penzija u skladu sa stavom 26. ovog Zakona. Mojim amandmanom sam tražio da se do 1. jula 2014. godine donese propis kojim će se izvršiti ujednačavanje nivoa plata, odnosno zarada zaposlenih u javnom sektoru. U obrazloženju Vlade se kaže da cilj odredabaovog člana nije utvrđivanje roka za donošenje propisa kojim će se izvršiti ujednačavanje nivoa plata, što je delimično tačno, odnosno zarada zaposlenih u javnom sektoru, već se predlaže da se u slučaju ne donošenja navedenog propisa do 1. jula 2014. godine ne primenjuje predložena indeksacija, odnosno usklađivanje plata i penzija u okviru 2014. godine. Šta je cilj mog amandmana? On je pre svega sračunat na to da skrene pažnju vama, kao ministru finansija, na veliki disbalans u javnom sektoru koji postoji u nivou plata i zarada. Znam da ste se vi uhvatilisa velikim problemima, da ste zatekli velike probleme u javnom sektoru, ali čini mi se da je mentalno nasleđe možda najveći problem sa kojim ste se vi suočili. Zbog čega? Mislim da je radničko samoupravljanje davno iza nas i mi, kao desničari, se zalažemo da se svako nagradi prema svojim sposobnostima i prema složenosti posla i prema odgovornosti koju ima. Pošto vi niste visoke škole završili kod nas, već u zemlji gde se ovakve vrednosti vrednuju na pravi način, mislim da je baš klasična demagogija da ministar finansija, koji obavlja jedan tako odgovoran posao, koji je najodgovorniji za fiskalnu i monetarnu politiku u zemlji, ima platu od 90.000 dinara ili da premijer ima platu od 154.000 ili predsednik države od 137.000, a darecimo plate nekih direktora agencija budu 450.000 dinara, kao što je direktor i predsednik upravnog odbora Agencije za kontrolu leta, zamenici 428.000 dinara. Pitam vas – da li je to što oni rade odgovornije od posla premijera koji vodi i spoljnu i unutrašnju politiku, koji odgovara za celokupan ekonomski i politički život ove zemlje? Zbog toga mislim, pošto pripadamo desničarima, da premijer, predsednik, ministar finansija trebajuda budu nagrađeni za svoj rad u skladu sa stepenom odgovornosti, ozbiljnosti posla koji sa sobom nose. Takođe, ogroman je disbalans u javnom sektoru, recimo, direktor jednog lokalnog vodovoda ima veću platu od premijera ili od ministra finansija ili od predsednika države. Da ne pričamo o mnogim visoko obrazovanim ljudima koji i dalje rade za 40.000 dinara, a rade izuzetno odgovorne i složene poslove. Još uvek nisam video istinsku želju da se ovaj ogroman disbalans, ova disproporcija, koja nije normalan, promeni. Zbog toga sam insistirao da se donese propis kojim će se to ujednačiti, i to upravo prema ovim kriterijumima, prema složenosti, prema odgovornosti, prema stručnoj spremi. Znate kako je bilo u vreme Josipa Broza Tita, čistačica dođe i maltretira direktora finansija i svi su isti. Uz puno poštovanje prema svakom zanimanju, prema svakoj profesiji, nisu svi isti, nemaju isto obrazovanje, nemaju iste sposobnosti, nemaju istu odgovornost. Radničko samoupravljanje je davno iza nas, ali ono je mentalno i dalje prisutno u našem društvu. Šta je moj predlog da se sa timjednom raskine? Kako je recimo u Sloveniji? U Sloveniji predsednik države ima 5.600 evra platu, premijerka 5.500 evra. Guverner u Mađarskoj ima 17.000 evra platu. Ne zalažem se za toliko enormne plate. Nisu primerene ekonomskoj snazi našeg društva, ali vam pričam o ozbiljnijim državama koje na ozbiljniji način doživljavaju tako ozbiljne i odgovorne funkcije. Zbog toga mislim da je vaš zadatak da ovaj nepravičan disbalans u javnom sektoru ujednačite. Ne može neko ko je završio fakultet i ima neku specijalizaciju itd, da radi za 350 evra, a neko drugi ko obavlja posao iste složenosti da ima 4.000 evra. Izvinite, to niti je pravično, niti je pravedno, niti je normalno. Zbog toga vi treba da donesete propis kojim ćete sve to postaviti na pravi način i ako to uradite, imaćete našu podršku. Hvala.
Hvala. Pre nego što nastavimo sa radom, molim vas da minutom ćutanja odamo počast jednom od najistaknutijih boraca za ljudska prava, Nelsonu Mendeli. Slava mu. Za reč se javio gospodin Milisav Petronijević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, kako reče moj kolega pre mene, desnica se zalaže za pravdu, red je da i ja kao socijalista kažem nešto u tom smislu, jer se takođe zalažemo za pravdu. Mislim da, gospodine ministre, ovaj amandman zaslužuje u najmanju ruku da se razjasnimo do kraja oko ovog ključnog člana 1. Da podsetim, u načelnoj raspravi sam rekao, podržavši, kao i cela poslanička grupa, predloge zakona koje ste podneli ovde u Skupštini, zbog onog cilja koji ste naveli da treba da se ostvari, da ne ponavljam, istakao sam tad i ističem sad ponovo, jedan od najvećih zadataka koji stoji pred Vladom je upravo donošenje propisa o ujednačavanju nivoa plata u javnom sektoru. Naveo sam mnogoprimera, govorio o plati predsednika Republike, govorio o tome da nije logično, pored ovih primera koje smo čuli, da šef kabineta predsednika Skupštine ima veću platu od predsednika Skupštine itd, da s jedne strane imamo princip primene onog Zakona o platama u javnim službama i u državnim organima. S druge strane smo promenom koeficijenata, promenom osnovica sve to pobrkali i sada imamo, ako se ne varam, neki kažu 600 koeficijenata, a neki kažu čak 900 različitih koeficijenata i pet osnova, jednostavno jedan, da nazovem tako, karambol u platama javnog sektora. Podsećam da ceo javni sektor koristi javne pare, pare svih nas i treba da se uvedu ista pravila za sve njih. Zato, ponavljam, zalaganje, da se donese propis o ujednačavanju nivoa plata. Molim vas da ne bude zabune. Ne mislimo da treba ujednačiti da sviimaju isto, ali svi oni koji rade iste poslove ili srodne poslove, na različitim mestima, treba da imaju približno isto. Imamo situaciju da su isti poslove i srodni poslove na jednom mestu potpuno različito plaćeni u odnosu na neka druga mesta. Ponavljam, pare su iste, javne, naše, narodne pare. Naravno, idemo dalje, pa onaj ko radi više, neka ima više, ko radi manje, neka ima manje, ali u osnovi da se izvrši to ujednačavanje. Zašto sam sve ovo rekao? Zato što ste u odgovoru… Ne dovodim u pitanje ceo ovaj paket. Podržao sam, nemam dileme. Ali, čini mi se da treba da saslušate sve, šta još može da se uradi da bi bilo poštenije, pravednije, da bi mere koje se donesu bile održive i mogle da se sprovedu sprovodljivo. Nije pošteno ovo. Zašto nije pošteno? Na odboru ste rekli da nije cilj odredbi da se utvrdi rok za donošenje propisa kojima će se urediti ujednačavanje nivoa plata, odnosno zarada zaposlenih u javnom sektoru. Zašto nije cilj? Zašto ne biste imali rok do kada mora to da donesete? Verujem da je mnogo optimistički do kraja juna da može da se stigne, ali odredite da bude do kraja godine. Mora jednom da se donese to, jer se godinama priča o tome. Mora jednom da se utvrdi rok. Druga moja primedba, da tako kažem, jeste ako se već ne može doneti dotle propis, zašto treba posledice da snose penzioneri? Ako Vlada ne donese propis do juna meseca, neka Vlada sebi ne isplati platu. Nemojte da penzioneri u oktobru nemaju pravo na povišicu zato što nije donet propis. Pošteno. Ponavljam, jeste optimistički da se do kraja juna donese propis o ujednačavanju plata, stvarno je to velikiposao. Neka to bude i neki drugi rok. Ali, ako već nema, nemojte onda, neka se primeni onako kako je zakon rekao indeksacija plata i penzija, a ne - zato što nije donet propis, neće se primeniti predložene indeksacije u oktobru 2014. godine. Vraćam se na početak. Gospodine ministre, uz podršku svim onim hrabrim merama koje ste ovde predložili, ono što treba, treba do kraja razjasniti ovu stvar, zašto je ovo ovako i videti kako, ako već obavezujemo, pozivamo i one koji će koristiti indeksaciju, da stegnu kaiš, jer su teška vremena, teška ekonomska, socijalna situacija, nema para, isto tako, da se obaveže Vlada ili da uradi propis ili da onda indeksaciju u oktobru mesecu uradi onako kako je predvideo Zakon o budžetskom sistemu. Hvala.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik mr Božidar Đelić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman je od suštinskog značaja iz razloga što se podnosi na član koji sumira u ovom zakonu poraz ove ekonomske politike. Ljudi bi rekli – kada vidiš da grešiš, prestani. Amerikanci bi rekli – kad si u rupi, prestani da kopaš. Ova Vlada je prošle godine predložila budžet koji je imao slične karakteristike. Dizao je PDV, drugu stopu, stezao je potrošnju. U njemu nije bilo ničega za privredu i za kapitalne investicije. Ministar je to eklatantno potvrdio u diskusiji u načelu, kada nam je, a ja sam mu na tome zahvalan, lepo rekao da je onih četiri milijarde evra dodatnog zaduženja koje je izvršila ova Vlada otišlo na sve osim na privredu, poljoprivredu i kapitalne investicije. Evo nas ponovo danas sa istom logikom, ali mnogo lošijim posledicama. Vlada predlaže da sve njene greške briše tako što će povećati cene hleba, mleka, zejtina, lekova, komunalija. Prethodnik je to dobro pokazao. Raste nervoza u redovima vladajuće većine. Na odborima ovih dana određene manje partije pokazuju sve višu dozu nervoze i nestrpljenja, čak i glasaju za neke amandmane koje predlaže opozicija, jer vide da će veoma brzo morati sopstvenim biračima, što je jedna stvar, a još mnogo bitnije, građanima Republike Srbije, reći, naročito oni koji su navodno deo levice ili brane najstarije, zašto su glasali da penzioneri plaćaju veće cene. Zar je jedini način bio da se oglobe svi? Ne možemo odvojiti ni ovaj amandman, ni ovaj zakon od onoga što sledi sledeće nedelje, a to je budžet Republike Srbije. Demokratska stranka kaže da nije momenat da nastavimo sa pogrešnom logikom, koji posle pada kupovne moći od 5% za sve građane naše zemlje, a 5% na veoma nisku penziju ili platu boli i te kako više od onih koji imaju nešto bolja primanja. Ove mere su linearne. Ove mere nisu socijalno osvešćene. Ove mere ne pokazuju nikakvo razumevanje da minimalna penzija ne može na isti način biti pogođena ovim ograničenjima kao nešto viša ili pak plata. I ne samo to, na rashodnoj strani budžeta, suprotno onome što ste govorili ranije, niste obezbedili nikakav kompezatorni mehanizam ili, malo bliže na srpskom jeziku, ni na koji način nećete pomoći onima koji imaju minimalna primanja. Nema fonda solidarnosti tamo gde ima poreza solidarnosti. Nema fonda koji može da pomogne najsiromašnijim penzionerima. Naprotiv, i ona mera koja je sprovođenja bar u Beogradu, a delimično posle te inspiracije i na nivou Republike, odustali ste od takozvane 13. penzije za najsiromašnije. Ovo je gubitnička strategija. Ovo je strategija koja vodi do toga da je član Saveta Narodne banke Srbije, koji ste vi kao većina izabrali, gospodin Stamenković pre tri dana rekao da veoma brzo mora da se traži da se naš spoljni dug reprogramira. Da kažem na srpskom jeziku – već smo pukli, samo što se čeka još par nedelja ili meseci da se održe izbori zato što sve veći broj ljudi se budi iz ove bajke i vidi da ovo vodi ničemu. U ovom momentu nelikvidnosti najpametnije što ste našli da predložite jeste da svi idu u blokadu, a posle da ih APR briše. Gurate ljude u ilegalu. Ovo povećanje poreza, ovo skraćivanje kupovne moći samo nas vodi po kratkom postupku u opštu nelikvidnost i u krah srpskih javnih finansija. Mi iz Demokratske stranke smo ovo govorili prošle godine. Danas pet milijardi evra dodatnog zaduženja, kasnije sa padom od 13% kupovne moći, tj. prometa u trgovini, posle pada proizvodnje prehrambenih proizvoda od 16%, posle pada proizvodnje koja se dešava u našoj zemlji, ovo je poslednji momenat da se prizovete pameti, da povučete ove zakone, da prihvatite bar ovaj amandman i neke druge i da promenimo ovu logiku koju i onaj budući gospodar naših finansija od proleća sledeće godine, zapište šta kažem ovde ako se ovako nastavi, on će biti u Vašingtonu, pa će reći – pa zašto ste to ovako radili, pa i mi smo imali izveštaj gde smo priznali sopstvene greške u Grčkoj, da nije trebalo ovako kao što vi sada nudite. Nema neke međunarodne zavere protiv Srbije. Postoji samo Vlada koja ne zna šta radi. Postoji samo Ministarstvo finansija koje u pet do dvanaest, 5. decembra za mere koje treba da počnu da se primenjuju od 1. januara, priznaje da ni softver u poreskoj upravi ne radi, da nije spreman centralni registar onih koji primaju plate iz budžeta. Ne shvata zašto treba da se isplati neki novac koji je namenski određen i za restituciju. Sveukupno, prisustvujemo krahu jednog pristupa. On jeste ideološki, on jeste i ekonomski, ali on jeste i operativan. Ovo puca po svim šavovima i molim vas u ime građana naše zemlje da prihvatite ovaj amandman, jer znam da većina i vaših poslanika u svom srcu i u duši zna da ovako ne treba da se ide dalje. Hvala na vašoj pažnji.
Reč ima ministar Krstić. Izvolite.
Hvala. Želeo bih da odgovorim na ovih par komentara. Razlog zbog koga smo stavili rok i ovo fiskalno pravilo u Zakonu o budžetu jeste upravo zbog toga da ga ne bismo probili. Naravno, znamo da indeksacija ova druga ide tek u oktobru, da bi Vladaimala još veću odgovornost kako bi zapravo sprovela ovo u delo i kako ne bismo izlazili i pred Narodnu skupštinu i pred građane Srbije i govorili sada svi moraju da plate zbog naše neažurnosti, siguran sam da se to neće ni desiti. To nije izuzetak. Nije ga često bilo u našem zakonodavstvu, koliko sam ja upoznat u ovom obliku budžetskom, ali i te kako postoji u drugim državama, uključujući Ameriku. Tu smo imali već par situacija u poslednjih šest meseci vezanih za tako nešto. Što se tiče ovih ostalih komentara, u načelu hoću da kažem da smo videli kakve je rezultate na rast dala alternativna politika davanja, tražnje bez strukturnih reformi od 2008. do 2012. godine. Videli smo koji je nivo ekonomskog rasta tu bio, ako se može nazvati rastom ono što je negativno. Mi prosto moramo da uradimo alternativni put. Taj alternativni put je daleko slabiji i odgovorniji, jer ga i dalje preduzimamo na vreme nego što je to bio slučaj u Grčkoj, nego smer u kome ide karakterizacija toga što vi opisujete, da su trojka i ove druge međunarodne finansijske institucije napravile zaokret u svojoj politici, koji ovim budžetom i ovom fiskalnom strategijom i mi pratimo. Hteo bih još par stvari da kažem. Pomenuli ste u jednom trenutku, tj. rekli ste u trenutku nelikvidnosti. Samo da ne bismo imali problem, kakve to može da izazove probleme na finansijskom tržištu. Nadam se da vam se to samo omaklo. Naravno, mi nemamo nikakvu nelikvidnost. Mi smo imali dva i po puta veću tražnju na tržištu kapitala kada smo izdavali obveznice pre par nedelja. Od suštinskog je značaja da razumemo da ove četiri milijarde zaduživanja, mi smo imali po prvi put posle izvesnog vremena otplate duga u visini od 300 miliona. Imali smo dve milijarde koje su potrošene na budžetski deficit. Da se razumemo, to je finansiranje budžeta. Ukoliko je u budžetu za 2012. i 2013. godinu, a jeste bilo kapitalnih projekata i drugih investicija, taj novac je trošen na to, kao i na sve ostalo što je u budžetu, između ostalog i na plate i penzije. Više od milijarde je na računu. Nisu potrošene te četiri milijarde. Ovo ostalo je potrošeno u najvećem delu za saniranje posledica prethodne neodgovornosti u bankama, prevashodno mislim na „Agrobanku“, Razvojnu banku Vojvodine i Privrednu banku. Što se tiče socijalnih davanja, već par puta smo pričali o tome da li se nalazi ili se ne nalazi, mi povećavamo u fiskalnoj strategiji i kažemo da ćemo povećati socijalna davanja u 2015. godini. Takođe, u 2014. godini uvodi se program energetski zaštićenog kupca koji do sada nije postojao, plus sva ona socijalna davanja koja su ranije bila tu su i dalje tu. Prosto želim samo da ukažem na činjenice što se toga tiče kako bi svima u sali i građanima bilo jasno. Hvala.
Replika, narodni poslanik Božidar Đelić.
Gospodine ministre, koliko sam čuo, vi ste tehnokrata, a ova dva, tri dana stalno odgovarate kao političar. Ako mi ne verujete, uzmite snimak, pogledajte stenogram. Da li sam rekao da Srbija ne može da otplati dug? Da li sam ja to rekao? Samo sam citirao čoveka kojeg ste vi izabrali kao doajena naše makroekonomije da bude član Saveta Narodne banke Srbije, koji je rekao da pod hitno mora da se traži reprogram našeg spoljnjeg duga. Citirao sam zvanično lice koje ste vi postavili. Gospodine ministre, neću nikoga od nas ovde da citiram. Sada ću da vam citiram gospođu koja je izabrana prvo za guvernera Narodne banke Srbije, a potom izabrana za zamenika gospodina Vučića, koja je na poslednjoj konferenciji za novinare, možda ste to pratili, rekla da već trećina poljoprivrednih proizvoda se nalazi u sivoj zoni. Da li sam ja to rekao? Nisam ja to rekao. Da li hoćete da vam citiram direktora Privredne komore Srbije, koji je rekao da sa ponosom nosi činjenicu da je bio predsednik Privrednog saveta SNS, koja ga je predložila na to veoma odgovorno mesto, koji je prošle nedelje rekao da pod hitno moraju da se usvoje nove mere koje su drugačije. Da li smo to mi rekli? Nismo. To je rekao vaš čovek koji sada vodi Privrednu komoru, koji je rekao da ovako ne može. Sada ste rekli da je trojka. Ovi naši budući upravnici ako se ovako nastavi je rekla da ni oni više ne misle da treba ovako kako ste vi predložili. I da vam kažem kada se kaže odgovornost, odgovornost na srpskom jeziku znači da se odgovara za ono što se radi. Ovo nije ovaj amandman, ali ste me malo provocirali. Na vašem prvom javnom nastupu ste rekli – da nije normalno… (Predsednik: Vreme) Koristiću vreme grupe. Znači, doći ćemo do toga. Imamo amandman kojim se ukida mogućnost plaćanja šest, sedam puta iz budžeta.
Molim vas kada dođe taj amandman. Prošlo je dva minuta i 20 sekundi. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, o amandmanu. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Vlada je odbila ovaj predlog amandmana koji je kolega Čikiriz podneo, zato što je Predlog zakona bio što bi se reklo – ako Vlada ne donese propis. Znam da postoji ogromna želja da se propisi donesu, ali postoje neki objektivni problemi zašto je to jako teško. Jedan od tih problema jeste taj što Vlada Republike Srbije do pre neki dan nije znala koliko ima zaposlenih koji primaju plate iz budžeta Republike Srbije ili iz konsolidovanog budžeta. Ne moguza to da krivim ovu Vladu. Bili su potrebni meseci da se utvrdi koliko ljudi živi na teret države. E, sad ako su ti podaci poražavajući, neka se zapita taj koji je odgovoran, a stalno se spominje reč odgovornost, ko je odgovoran zašto imamo takvo stanje u državnoj upravi? Zašto imamo mnogo više radnika koje izdržava država, nego radnika koji izdržavaju državu? Šta se desilo sa tim radnicima koji izdržavaju državu? Gde su nestali? U tranzicijama, u privatizacijama. Gde su nestali? Spominje se siva zona. Zašto postoji? Da li je siva zona baš ta ako građanin prehrambene proizvode kupuje direktno od poljoprivrednih proizvođača? To je koliko znam zakonska zona. Sad što nema otkupa poljoprivrednih proizvoda, to je drugi deo priče. Nema zadruga, to ste ugasili. Nestalo je. Polako gasite i selo, sa onom politikom koju ste vodili. Krah srpskih javnih finansija nije danas. On se desio decembra meseca 2011. godine. Tada kada ste se hvalili kao Vlada da imate dve milijarde evra investicija. Gde su te investicije? Gde su ti zaposleni u tim investicijama? Gde je poraz bruto proizvoda, ako je bilo tih investicija? Koliko su državu koštale te dve milijarde investicija, da bismo ih dobili? Koliko smo iz budžeta platili? To nije važno, to se ne računa. To je neka fikcija. Rebalans budžeta za 2011. godinu u decembru mesecu 2011. godine, kada su pare potrošene, to je taj krah srpskih javnih finansija. Budžet za 2012. godinu, planiran rast, imali smo pad. Budžet za 2011. godinu takođe planiran rast, imali smo pad i povećavali broj nezaposlenih i povećavali javno zaduženje u odnosu na bruto dohodak. Zašto je otišla misija MMF februara meseca 2012. godine? Da za to možda nije kriv Aleksandar Vučić ili gospodin Krstić? Ili zato što su prihodi u budžet Republike Srbije bili daleko manji od planiranih, pa je MMF tražio rebalans sa kojim niste smeli da izađete pred građane zato što su bili izbori, pa smo 30. juna 2012. godine imali katastrofalno izvršenje budžeta Republike Srbije. Realni prihodi budžeta bili su 60% izvršenje, zaduženje budžeta Republike Srbije 30. juna je bilo 98%, ali za celu godinu. Onda pričate o nekim dugovima koje ste napravili. Pričate da brinete za penzionere. Odakle se primaju penzije, iz Fonda? Ko puni Fond? Zaposleni. Gde su ti zaposleni? Ukinuti. Neću da koristim neke reči, ukinuli ste zaposleni u realnom sektoru, 10% radno sposobnog stanovništva je ostalo bez posla u periodu od 2008.-2012. godine. Zato sada moramo budžet i PIO fondove da punimo iz budžeta Republike Srbije. Voleo bih da imamo toliko zaposlenih i takva primanja da ne mora dinar da ide iz budžeta za fondove, ali mora. Pričate o padu kupovne moći, znate šta? To smo više puta na ovoj Skupštini debatovali. Zašto dolazi do pada kupovne moći? Zato što ste pustili banke da u prethodnom periodu rade šta god hoće na tržištu, sa građanima. Ne samo da ste ih pustili da rade šta god hoće, nego ste im i dali mogućnost i pomagali im da se građani opljačkaju. Najveći problem za punjenje budžeta u 2013. godini je bila mala iskazana dobit pravnih lica. Zašto? Zato što su morali da pokrivaju kursne razlike iz 2012. godine u periodu januar-jun 2012. godine. Iskazuje se manja dobit radi pokrivanja kursnih razlika. To je bilo za privredna društva. Šta je bilo sa građanima? Oni to ne iskazuju, ali su umesto kredit od 1.000 evra za koji su trebali da vrate 97.000 ili 98.000 dinara vraćali 120.000 dinara. Da li su to rezultati te uspešne vlasti koja brine sada za građane, ali sa druge strane? Tako to gledam. Sve ovo što se sada radi nažalost, nije nešto sa čime smo mi srećni, ali je ispravljanje grešaka iz 2002, 2003, 2004. sve do 2012. godine. Četiri godine Srbija nije imala rast BDP i sada ti koji su bili odgovorni za pad privrednih aktivnosti misle da je dovoljno da optuže druge i da operu svoje grehe prema građanima Srbije. Mislim da će vam za to trebati mnogo vremena i mnogo vode. Mislim da je nema dovoljno na celoj zemaljskoj kugli za sve ono što ste radili građanima Srbije.
Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić, replika.
Samo da kažem da nema ni jedne činjenice da potkrepi ovo što ste sada rekli. Da je kriza krenula, krenula je, ali problem koji građani vide jeste to da vi jednostavno posle promašene strategije i tema ne možete da obezbedite jedan normalan dan u ovoj zemlji. Svaki dan je neki razdor, svaki dan je negde neki strah. Svaki dan neko mora da odgovara za nešto. Svaki dan ne znamo gde idemo. Jednog dana kažete – dobro došle su nam investicije, a onda vaš ministar koji je zadužen za to kaže – to je kapitalna budalaština. Jedan dan kažete – važan je dijalog sa sindikatima, posle toga ih isterate iz radne grupe. Onda mora prvi potpredsednik da ih vraća, pa ponovo izlaze, pa su se možda vratili, da li je to vaša koncepcija socijalnog dijaloga? Jednog dana kažete – dobro, niko neće izgubiti radno mesto, onda ministar finansija na odboru kaže – biće, do 20.000. Onda kaže – to ja maksimum, ne znamo šta će biti, videćemo, gledaćemo korak po korak. Uradite bar jednu stvar. Polovni avion koji stalno šetate po Balkanu nije odgovor, naročito zbog toga što do poslednje marame koje nose stjuardese „Er Srbija“ i ugovora koji nikako da vidimo, a ako je tako sjajan zašto ga ne pokažete svima, to je sve građani Srbije plaćeno iz vašeg džepa, do poslednjeg šrafa popravke ovog starog aviona. Jednu privatizaciju niste uradili kako treba. Vršački vinogradi sa ključnim partnerom Kinom, većina se slaže da je to dobro. Šta je to postalo? To je postao razdor između predsednika Republike koji govori ko je omogućio nekome da sedi u Vladi koja to vodi, a onda ovaj odgovara – čiji su to savetnici, gde su prali pare. Znate šta, haos postepeno dolazi odakle je krenuo. Šta će biti u 17,00 časova danas? Koje su to skupštine? Šta radite sa sobom? (Predsednik: Vreme.) Ko će među vama u opšte i opstati ovde za koji mesec?
Replika, gospodin Veroljub Arsić.
Moj uvaženi kolega pokušava da skrene temu i diskusiju, ali nema problema, prihvatam i pod tim uslovima koje on pokušava da nametne i ja bih da postavim jedno pitanje – šta bi sa avionom za koji smo dali saglasnost da se nabavi ili zakupi pod lizingom, platili iz ove kase građana Srbije, ali je on nestao, odleteo, a i evri? Pojela je maca. Toga nema. Kažite lepo, šta ste za 12 godina, manje ili više učešća u vlasti uradili za Srbiju. Za svaku investiciju vam kažem svaka čast, svaku stranu investiciju, samo jedno pitanje postavljam – koliko smo mi to platili iz budžeta građana Srbije? Prihvatam odmah, ali hoćemo da znamo koliko je to koštalo budžet i hoćemo da znamo koja je to ekonomska opravdanost bila za ta zaduženja. Sada možemo da pričamo o tome kako ne valja nešto što se radi. Hajde da vidimo budžet i da vidimo koliko ima starih dugova, koliko se zadužujemo da bismo vratili nečije dugove. Hajde to da vidimo. Ne možemo ni sa tih 2%, za koje se toliko bunite, da pokrijemo kredite koje ste ranije podizali, da ne pričam o tome kako nije postojao jedinstveni centralni registar za državne hartije od vrednosti, kako se tu špekulisalo, kakve su se tu pare zarađivale, kako se uništavao dinar. Emituje Narodna banka, emituje Trezor, emituje Ministarstvo finansija, pa onda odjednom na tržište ispliva… (Predsednik: Vreme.) … milijardu i po evra deviznih rezervi da pokrije nečije marifetluke.
Narodni poslanik Srđan Milivojević ima reč po amandmanu.
Poštovani gospodine predsedniče Narodne skupštine, dr Stefanoviću, ministre, dame i gospodo narodni poslanici, očigledno je da ova nesposobna Vlada, najgora od dolaska južnih Slovena na Balkan, teret krize prebacuje na pleća građana i prosto je neshvatljivo sa kakvom lakoćom teret krize i teret vaše nesposobnosti prebacujete u novčanik građana Srbije. Građani Srbije kada budu kupovali hleb, mleko, zejtin, šećer, osnovne životne namirnice, kada budu plaćali komunalne usluge, kada budu kupovali lekove, davaće veći procenat samo zato što imamo nesposobnu Vladu. To sam probao da vam objasnim na sledeći način, gospodine ministre, vaš budžet koji ste nam predložili nije razvojni. Srbija je nekoliko puta bila u težoj situaciji nego danas, pred Prvi Svetski rat imali smo sankcije Austro-ugarske, imali smo privredu koja je bila pred izdisajem i onda, pričao sam vam, šta je uradio ministar Laza Pačuh. On je razvijao srpsku privredu… (Predsednik: Molim vas da se vratite na amandman.) … to su amandmani koji se tiču povećanja PDV. Da vam to najplastičnije objasnim, pošto i vi očigledno nerazumete, kada pogledate mene i gospodina Lazara Krstića zamislite da imamo za šest meseci boks meč sa Tajsonom. Ko od nas dvojice treba da ide na dijetu? Naravno ja, jer kako će neko ko ima 60 kilograma, i mi mu kažemo da ide da boksuje sa Tajsonom, ali da mora na dijetu da bi ga pobedio? Od toga nema ništa, od tog posla nema ničega, jer ne možete bez razvojnog budžeta, bez razvojne privrede, bez pokretanja privrede da ostvarite uštede. Uštede su nezamislive ako nekoga iscrpite do granice izdržljivosti. Za ove koji dobacuju i neshvataju, krenula su nam kola, obećavali ste nam brda i doline u izbornoj kampanji, niz ta obećana brda i doline i nema zaustavljana, nema kočnice. Niko ne povlači kočnicu. Idemo strahovito nizbrdo i niko ne vidi od vas, nego još mašete prolaznicima okolo, dok vagon trči i juri u ponor. To nije dobro. Sa druge strane, apsolutno sam uveren da svi poslanici u ovoj skupštini nisu baš, pogotovo vlasti, spremni da pred vanredne parlamentarne izbore podrže ovaj paket mera, jer to pokazuje da temelji ove Vlade jesu klimavi, ali zato ostatak puca od čvrstine. To vidimo na svakom koraku. Za kraj, sumnjam u vaše evropske mere, kada juče izađe savetnik predsednika Republike pa najavi aferu od koje će se tresti Srbija, a onda u toj aferi bez obzira na sumnjivi kredibilitet čoveka koji je otkriva vidimo da su savetnici ekonomski ove zemlje kreatori te afere. To je kazao Oliver Antić i njegov insajder. On je kazao da su Fratini, Štroskan, Guzen Bauer, koje ste najavljivali kao spasioce, u stvari pre 12 godina napravili nemerljivu štetu Srbiji. Sada vas pitam – da li je to ta zla opozicija koja vam ne da da se razmaknete i pokažete vaš kvalitet? Vi imate ljude u sopstvenim redovima koji vam kažu…
Gospodine Milivojeviću, to stvarno nema nikakve veze sa ovim amandmanom. Shvatam da se vama vodi rasprava u načelu, ali po amandmanu stvarno… Dozvolio sam četiri minuta, ali dajte da pričamo o amandmanu.
Pokazao bih vam najbolje domete vaše politike tako što bih zamolio bilo kog prolaznika da otvori novčanik i kaže kada je više imao para ili ako hoćete neki drugi pokazatelj, opet bih vam pokazao domete vaše politike, ali mi se pokvario mikroskop.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, Ivo Andrić je lepo opisivao ova vremena i ne bih ga previše citirao, ali bih rekao da su progovorili bogati. Došla su vremena da progovore milioneri i da nam ukažu na njihove greške. Sve su nam oprostili sem njihovih grešaka. Kaže se – kada čovek vidi da greši on prestane. Ovde su se pozivali na Lazara Pačua, a mogli su i na Đorđa Vajferta, ali su to trebali reći svojim ministrima finansija. U članu 1. je pokušaj da se ostvari štednja, a štednja je najbolja zarada. Slušali smo bivšeg ministra finansija, da je stao na svoj novčanik još bi ga bolje i video, kako se kroz javnu potrošnju, valjda je na to mislio, oživljava proizvodnja. Oni su to uporno pokušavali 10 do 12 godina. Zaduživali su zemlju, ali novac nije išao u proizvodnju, već direktno kroz javnu potrošnju je išao za nabavku stranih roba i zato je danas na tržištu dve trećine stranih roba, a samo jedna trećina domaćeg porekla. To nije kompenzovano preteranim izvozom i to je izvor naše nesreće. Iza njih je ostao popriličan dug. Ove godine nam je trebalo 4,8 milijardi evra da otplatimo dugove koje su napravili bivši ministri finansija iz stranke bivšeg režima, a sledeće godine će nam trebati celih pet milijardi, od čega će jedna milijarda ići na kamatu, a ostale četiri će da idu na otplatu glavnice. Danas oni pitaju – zašto štednja u javnom sektoru, zašto smanjujemo broj zaposlenih, odnosno da se bez dozvole ministarstva ne može u javnoj administraciji zaposliti tako lako neko ponovo? Pri tom zaboravljaju da su napravili državu u kojoj radi 740.000 u javnom sektoru. U poslednjih 12 godina izgubili smo 400.000 stanovnika, izgubili deo teritorije koju kontrolišemo, ali je broj činovnika uvećan, upravo za vreme vladavine bivših ministara finansija. Zaduživali su koliko su mogli, trošili su još više, sve do jednog. Kada preispitate, videćete da su ti ministri postajali olako milioneri, vrlo lako milioneri. Recimo, predsednik stranke bivšeg režima, samo za pet godina prihodavao je na sve svoje firme 973 miliona dolara. Dakle, postao je milijarder … (Predsednik: Molim vas, gospodine Rističeviću, to nije predmet ovog amandmana.) Objasniću vam da je tema. Postao je milijarder tako što je iz javnog sektora, preko zaposlenih u javnom sektoru, naručivao čak i štampanje brošura u javnom sektoru za svoju firmu koja se zvala „Big print“ ili tako nešto. Zapošljavanje u javnom sektoru je bilo toliko da ova država nije mogla da podnese. Uporedo sa tim, dok su sa jedne strane umnožavali administraciju, sa druge strane umanjen je broj zaposlenih u realnom sektoru. Izgubili smo 400.000 radnih mesta i ukoliko još nekog zaposlimo u javnom sektoru, izgubićemo, na svakog koga zaposlimo u javnom sektoru, još dva radna mesta. To se moralo zaustaviti. Ja ne mogu da podržim ovaj amandman koji su predložile stranke milionera, iz prostog razloga što bi nas to odvelo još u veću dubiozu. Ponoviću da je štednja najbolja zarada, da mi povećanom potrošnjom ne bi podigli proizvodnju, da je vreme da Ministarstvo finansija i Ministarstvo privrede nađu model da razvijamo poljoprivredu, energetiku, prerađivačku industriju, i da novac za koji se zadužimo, ako uopšte više možemo da se zadužimo, jer su se ovi zadužili preko glave, pa sada moramo samo da otplaćujemo njihove dugove, oni su živeli od zaduženog, mi moramo da živimo od zarađenog i vraćamo ono što su oni povukli dok su se zaduživali. Dakle, ukoliko postoji model da za sledeće zaduživanje povučemo novac za proizvodnju, za poljoprivredu, za energetiku i prehrambenu industriju i da u realnom sektoru imamo više zaposlenih, svaki drugi penzioner danas prima penziju iz budžeta, otuda i ne mogu da rastu penzije ukoliko ne podignemo proizvodnju. Da je onih 400.000 radnih mesta ostalo, sada bi komotno penzije mogle da budu 25% veće, ali s obzirom da su upropastili sve čega su se dohvatili, neprihvatljivo je, barem za mene, da nam oni danas morališu i drže lekcije iz moralnog obrazovanja. Hvala.
Nenad Popović, izvolite.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, kolege poslanici, DSS je podnela amandman na član 1. izmena Zakona o budžetskom sistemu, koji se tiče indeksacije, odnosno povećanja penzija i plata u javnom sektoru. Ograničenje rasta plata po vašem predlogu podrazumeva dva povećanja, u iznosu od 0,5% u 2015. i 2016. godini, u aprilu i oktobru. Trenutno zakonsko rešenje predviđa indeksaciju u skladu sa rastom potrošačkih cena. Prema postojećem zakonu, u 2014. godini predviđen je rast plata u javnom sektoru i penzija u aprilu od 0,5% i 1% u oktobru. Pored ovog minimalnog povećanja, predviđa se i mogućnost, ja ću da citiram – da ne dođe do ovog povećanja penzija i plata u oktobru, ukoliko se ne donese propis kojim će se urediti nivo zarade u javnom sektoru. Podneli smo amandman da se ovaj stav obriše, jer smatramo neprihvatljivim da se u ovom trenutku dovodi u pitanje čak i minimalni rast plata i penzija od 1%. Pogotovo nije u skladu sa proklamacijama Vlade i ovaj dodatni stav, da možda čak do toga i ne dođe. Šta se dalje predlaže? Predlaže se da se u aprilu i oktobru 2015. godine povećaju plate i penzije po 0,5%. Gospodine predsedavajući, samo bih vas zamolio da ovo vreme računate od vremena ovlašćenog predstavnika. Znači da će penzije i plate u 2015. godini rasti dva puta, samo po 0,5%, umesto kao što je predviđeno ovim zakonskim rešenjem, po 2%, znači, četiri puta manje. Ako uzmemo da je 2% nešto veliko, rast će po 0,5%. Mi to predlažemo ovim amandmanom, da ostane na ovom stavu od 2% u aprilu i u oktobru. Takođe, što se tiče 2016. godine, predlaže se da plate i penzije rastu po 0,5%, umesto da se usklađuju sa stopom inflacije u prethodnih šest meseci. Ovo znači da će plate i penzije u 2016. godini rasti dva puta samo po 0,5%, umesto dva puta po 2%, kako mi sada predlažemo amandmanom. Sve ovo jasno dovodi do zaključka da će zaista doći do objektivnog pogoršanja standarda pre svega penzionera. Penzije će u naredne tri godine porasti znatno manje u odnosu na predviđenu inflaciju. Daću vam jedan primer. Ako uzmemo prosečna primanja, sledeće godine će onaj koji ima prosečna primanja imati rast plate za 707 dinara, dok će prosečna penzija porasti za 380 dinara, a po procenama, po predviđanjima, izdaci za potrošačku korpu će da porastu za skoro 2.000 dinara. Znači, prosečna dinara 707 dinara, prosečna penzija 380 dinara, a potrošačka korpa oko 2.000 dinara. Inflacija će višestruko pojesti ova povećanja i dovesti do pada standarda. Znamo da je teško i mislim da niko u ovoj sali neće reći da je situacija laka. Ali, moram da dodam da će i u privatnom sektoru doći do pada standarda, jer kod njih takođe neće biti nikakvog povećanja. Suština ovoga je da su ukupne uštede, koje će se dobiti ovim smanjivanjem primanja za naše sugrađane u 2015. i 2016. godini, ravne 160 miliona evra. Možemo da kažemo da je cifra mala, možemo da kažemo da je velika, ali sigurno možemo svi da se složimo da ona nije ključna za ovaj budžet. Smatramo da priroda uzroka teškoća u funkcionisanju penzionog sistema Srbije je pre svega zakon i ovde izlazimo sa zahtevom da se neodložno počne sa reformom penzionog sistema, ali ne tako da se reše kratkoročno problemi, već srednjeročno i dugoročno. Mislim da tu treba Vlada da pokaže znanje, sposobnost, inicijativu i da na ovom primeru novog penzionog zakona napravimo neki skok u sledećih nekoliko godina. Ono što bih ja dodao, vratiću se na onih 160 miliona evra, koliko je ušteda. Ne možemo da se složimo da tih 160 miliona će doneti neku veliku uštedu u budžetu, iako cifra nije mala, ali ona nije ključna. Postoje druga mesta gde ove uštede mogu da se naprave, ukoliko gledamo i politički kontekst. Mislim da ministar u Vladi i Vlada su pre svega politički ljudi. Uzeći su samo primer SSP. Ja sam i prošli put, kada smo govorili u načelu, rekao da smo 2008. godine naplatili od carina, na proizvode koji su dolazili pre liberalizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda, 800 miliona evra. Odmah sledeće godine, posle primene Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, došli smo do toga da je ta cifra pala na 400 miliona evra, da bi ove godine, posle četiri-pet godina, došla do manje od 300 miliona evra. Mi govorimo o 160 miliona evra. Vidite gde je ušteda. A ovde sigurno od te liberalizacije gubimo minimum 300 miliona evra, mada po nekim procenama možda i više. Ali, vidite gde je još veći problem, govorimo o političkom konceptu ovog rešenja – 1. januara 2014. godine, za 20-ak dana, počinje potpuna liberalizacija, praktično potpuna, sa tržištem EU i mislim da ćemo tu imati dodatne gubitke. Još jednom apelujem, ovih 160 miliona nisu mali, ali ne rešavaju problem budžeta, a s druge strane, bez ikakvog razloga dopuštamo da gubimo 300 i više miliona evra zbog toga što smo liberalizovali tržište i pogotovo što ćemo liberalizovati. Ponoviću – imam najveće moguće poštovanje prema našim partnerima iz EU. To je tržište gde mi najviše izvozimo i treba da nastavimo tako, treba, ako možemo, još i da povećamo. Ali, prerano smo krenuli u tu liberalizaciju. Sve zemlje EU su liberalizovale tržište jednu, dve ili tri godine pre ulaska u EU. Mi smo liberalizovali pre pet godina, sada ćemo liberalizovati od januara, a pitanje je da li ćemo ući u EU sledećih 10 ili 15 godina. Nije slučajno odabran taj momenat da se to liberalizuje godinu, dve ili tri pred ulazak. Svi su znali da će trpeti određene gubitke od carina, od ulaska drugih proizvoda na tržište, ali tada su postojali i veliki fondovi kojima su ti gubici mogli da se nadomeste. Danas, nažalost, ni tih fondova nema. Da bismo na neki način izašli iz ovoga i da bi našli tih 160 miliona evra na drugoj strani, smatramo da je potrebno naći način da se ne dozvoli potpuna liberalizacija 2014. godine. Mi smo u ovoj Skupštini govorili ravno pre godinu dana, imali smo čak neke izjave da će možda doći do razgovora sa EU, što se tiče odlaganja ovog roka za potpunu liberalizaciju. Naravno, ja bih dodao da osim najboljih mogućih odnosa sa EU, naš jasan stav je da mi ne treba da idemo dalje u evropske integracije, već treba da održimo našu političku neutralnost, a s druge strane i da ekonomski, samo ekonomski, treba biti realan, takođe krenemo u približavanje Evro-azijskoj uniji, na način kako to rade baš zemlje iz EU. Najbolji primeri su velike zemlje: Nemačka, Francuska, Engleska, Poljska. Sada i Turska, koja je kandidat za ulazak u EU već dugi niz godina, takođe želi da napravi partnerski odnos sa zemljama Evro-azije, konkretno Rusijom, Kazahstanom i Belorusijom, a vrlo verovatno uskoro i Kirgizijom i Jermenijom. Hvala.
Hvala. Sledeći prijavljeni za reč narodni poslanik Božidar Đelić.
Moram da kažem da u ličnoj arhivi čuvam dokument kojim me dr Vojislav Koštunica i svi ministri DSS ovlašćuju da u ime Republike Srbije potpišem SSP. Toliko o doslednosti. Mi smo na tim pozicijama i mi ćemo na njima ostati. Zaboravili ste da kažete da nemamo SSP, svi naši i inostrani investitori koji bi izvozili u EU bi morali da plaćaju veoma visoke carine. Ako bi hteli da budemo pošteni, trebali bi i tu računicu da uključimo, a ta suma bi bila pet do šest puta veća od one koju smo, kako vi kažete, izgubili. Vratio bih se na ono što smo čuli oko zaduživanja. Kakva je ovo Vlada koja 2. novembra ove godine nam pošalje, poštovani narodni poslanici, građani Republike Srbije, budžet, u kome kaže - Jeste da smo zaduženi, jeste da Fiskalni savet kaže da je već opasna zona, jeste da nam Narodna banka Srbije kaže da ulazimo u te opasne i uzburkane vode prezaduženosti, ali mi ćemo se ipak zadužiti još 5,8 milijardi evra. Ova Vlada je apsolutni rekorder u Srbiji po povećanju spoljne zaduženosti jedne zemlje. Trenutno, dok ja govorim, svake sekunde, naš dug raste 97 evra. To je za one koji su kritikovali Beograd 60 puta brže od Beograda, a u Beogradu ima šta da se pokaže. Ali ovde, u ovom budžetu, rekli ste – finansiramo budžet, pa da, finansirate tekuću potrošnju da se preživi, ali u ovome budžetu nema nijedne kapitalne investicije. I napisali ste da ćemo se u tom budžetu zadužiti od tih 5,9 milijardi evra tri milijarde evra kod Emirata, šeik će nam pozajmiti – neće dati – tri milijarde evra. Gospodine ministre i drage kolege, ako smo toliko uspešni, da li bi mogli ovom Domu da kažete koliko je tačno para iz tih Emirata došlo u Srbiju do danas? Koliko je došlo sa računa iz Abu-Dabija u račun ovde u Beogradu ili bilo gde u Srbiji? Kažite? Ja ću vam dati odgovor, pošto ga vi znate i smeškate se. Odgovor je nula. Koliko znamo, ni onaj hotel tamo koji ste dali bez tendera, ni to nije plaćeno. Nula. A dali smo budućnost države jednom čoveku i jednoj porodici. Pa i da moramo da se zadužimo, promenite to. Nek se kaže – zadužićemo se, pa ćemo videti gde. Zašto dajemo toliko snage i moći bilo kome da utiče na ono što se dešava u našoj zemlji. A šta ako kaže – ne? Šta ćemo onda? Hoćete doći u ovaj Dom da menjamo ovaj budžet? Jer, šeik neće. Možda neko drugi hoće? Hajde da se snađemo. Ne znamo u kom pravcu idemo. Da vam pokažemo koliko zapravo ovde nema koncepta. Od 2. novembra do 28. novembra, koliko je to dana, dvadeset i šest dana, odjedanput nam je ova Vlada rekla amandmanom – nije dovoljno to, hajde da se zadužimo za još, još osamsto miliona evra. Zašto da ne? Ne kažem da APEKS 5 koji je program koji nasleđuje APEKS 4 gde smo mi bili uključeni je loš, ali ako je dobar, kako ste ga zaboravili? Da li vi tako ustajete jednog jutra i zaboravite pola milijardi evra, trista milijardi evra? Onda ste otkrili da ste zaboravili da date jedan jedini dinar za aktivne mere zapošljavanja. O, pa da, sad ste se setili da ima nezaposlenih, pa ćete dati mizeriju od dve milijarde dinara. Ovo je konkretno što vi radite. Ovim amandmanom mi kažemo, posle pada kupovne moći od 5% za sve građane zemlje od kada ste došli na vlast, vi crtate da svake godine, tokom koje ćete biti na vlasti, a što ćemo tek videti, ali ako ostanete, u vašim dokumentima, ne našim, ovo što ste nam dali da čitamo i što građani mogu da pročitaju na internet stranicama i u novinama, garantujete svakom građaninu ove zemlje da će sve lošije živeti. Nije tačno, kao što nam je rečeno, da penzioneri nisu pogođeni, oni su među najpogođenijima. Nije tačno da ćemo bolje živeti 2014. godine, kao što je rekao gospodin Vučić. I nije tačno ono što ste vi rekli gospodine ministre da ćemo bolje živeti 2015. godine, vi ste bili malo oprezniji. U budžetu piše- inflacija sledeće godine 5%, one posle 4,5% , pa one iza 4%.Plate i penzije ovim zakonom protiv koga se mi borimo, ukoliko se tako napravi, to je kolega iz SPS, dobro primetio, ako napravite ovaj generalni sistem onda će biti 1,5% ako ne neće biti ni 1%.Onda 1% i 1%, ukupno svake godine sve lošije. To nije samo socijalno neodgovorno, nego to je jedna gubitnička strategija. Mi vas molimo skromno, da prepoznate šta se ovde dešava, da povučete ove zakone. Da sednemo svi i da napravimo jednu mnogo ofanzivniju strategiju jer ovo što radite nas uvodi, kao što reče, onaj koga ste vi postavili u Savet NBS i jedan instant bankrot, a deficit koji nudite, da citiram njega pošto nama ne verujete – sa 7,1% BDP ovaj deficit je najviši u istoriji Srbije sa izuzetkom onoga što ste pravili 2000. godine kada smo mi vas prethodni put nasledili na vlasti. Sada se opet penjemo na 7,1%. Narodna banka Srbije nam tim glasom kaže da ovakav deficit imaju u svetu samo zemlje koje su ili u ratu ili u nestabilnim političkim situacijama. Videvši šta se priča, šta najviši državni zvaničnici trenutno kažu, ko se optužuje na koji način, očigledno da posle ekonomskog haosa, nas očekuje i ogromne političke turbulencije. Hvala na vašoj pažnji.
Replika, Slobodan Samardžić. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, predsedniče Skupštine, kolega Đelić je pobrkao neke stvari rekavši da ima dokument koji, tvrdeći da ima dokument kojim ga je Koštunica ovlastio da potpiše SSP. Šta je pobrkao? Pobrkao je datume i procedure. Ono što on ima i što je imao jeste odobrenje da parafira SSP. To se dogodilo 7. novembra 2007. godine. on je parafirao SSP onim famoznim penkalom, ali paraf, kao što znate, samo je zapravo potvrda glavnog pregovarača da su pregovori gotovi. Za potpisivanje koje se dogodilo 29. aprila 2008. godine nije imao odobrenje Vlade, pa samim tim ni predsednika Vlade, Koštunice. Kao prvo, nije postojalo odobrenje Odbora za spoljne poslove Vlade u kome sam ja tada predsedavao. Taj odbor se razišao bez predloga Vladi da se SSP potpiše. Potom Vlada sama nije mogla da odlučuje bez predloga Odbora, premda je mogla i takvu odluku da donese, ali odluka nije donesena. SSP je potpisan na jedan ekstra legalan način. Posle ovih, dakle akata neodobrenja Odbor za spoljne poslove i same Vlade, jedna ekipa je otišla u Luksemburg, na čelu sa predsednikom Tadićem, o na je potpisala SSP. Ako bismo sad isterivali mak na konac, a zašto da ne, u pravnom pogledu to je jasno, taj dokument je nelegalan. On nije imao odobrenje ni Vlade, a kasnije, razume se, imao je ratifikaciju parlamenta. Ali, ako gledamo kako je stvar počela, ta ratifikacija je posledično nelegalna. Prema tome stvar je išla potpuno drugačije. Ja ne znam kakva je potreba da se danas priča o stvarima koje su nekada završene, i koje zapravo imaju svoje činjenice. Između novembra 2007. i aprila 2008. godine, dogodile su se važne stvari, kao što znate. Završeni su pregovori o Kosovu bez uspeha 10. decembra sa izveštajem trojke, a potom je Kosovo jednostavno proglasilo nezavisnost. (Predsednik: Vreme.) Demokratska stranka Srbije je smatrala da SSP ne treba potpisati i zato je u svim organima delovala na taj način. Dalju istoriju poznajete.
Replika, Božidar Đelić.
Gospodine Samardžiću, od svih potpisa posle ovoga, vaš mi je najdraži, zato što sam imao, naravno, ovlašćenje u novembru mesecu da parafiram, a u decembru avansno, da, ne krijem to, sam zatražio ovlašćenje da potpišem, dali ste mi ga, a posle vam je bilo žao. Posle ste imali razne pokušaje da sprečite ono što je bilo dobro za Srbiju i što je ovaj dom ratifikovao i gle čuda, sa dobrim delom radikalskih glasova. I danas, u ovom domu, čini mi se mera napretka jeste činjenica da oko nekih stvari smo se dogovorili. Niko ne gaji iluzije o tome da je EU med i mleko, o tome govore oni koji su u njoj. Mi u DS ne gajimo tu iluziju, ali mi smo stranka koja već 20 godina je veoma dobro prepoznala da ovaj put uz sve poteškoće i određene mane je dobar za naše građane. Vi niste ekonomista, ali svako ko se bavi investicijom u proteklih 12 godina, na bilo kom nivou, potvrdiće vam, svako, pa i domaći investitoru, pitaju dokle ste stigli sa Evropom, da SSP jeste pravna forma, instrument koji garantuje za godine koje dolaze, da imamo stabilne trgovinske odnose sa najvećim tržištem na svetu EU. Danas, neko ko je ovde došao, pa i Ruski investitori, svaki put pitaju, da li je sve u redu sa EU? I mi kada investiramo u Srbiju, želimo da imamo stabilnost i da možemo da izvozimo bez carina na to tržište. Njima je to pogodnost, zato što iz Rusije ne mogu da izvoze na taj način, a velika je pogodnost što oni zapadnjaci mogu da izvoze iz Srbije u Rusiju, bez carina. I jedno, gospodine Samardžiću, i drugo, tako treba i to je politika DS. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, hteo bih samo da skrenem pažnju ministru koje stvari ne sme da radi. Znači, nemojte da pišete zakone najoptimističnije, kao što su to radili ministri iz Vlada koja je bila, Mirka Cvetkovića, nego onaj najgori mogući scenario predviđajte u zakonu. Ako bude bilo bolje, lako ćemo da promenimo zakon i nismo nikoga slagali. Druga stvar koju ne smete da radite jeste da dajete subvencionisane kredite privredi, indeksirane u evrima. To nemojte nikada da radite. Sada ću da vam kažem kako su 2011. godine upropastili privredu, mala i srednja preduzeća. To je bio početak krize i hteli su tada, 2010. je to bilo da pomognu privredu navodno, odvojili su određena sredstva u budžetu, razgovarali sa bankama, i zaključili ugovore. Banke su tada isključivo davale kredite indeksirane u evrima, a po subvencionisanoj jako niskoj kamati, koja je bila, tada čini mi se 7%, razlika od one komercijalne, plaćena je bila iz budžeta, a kao posledicu smo imali da je evro tada sa 94 dinara skočio na 110 dinara. Tako su uništavali privredu Srbije. Dakle, kroz uslove, poslovanje koje niko nije mogao da predvidi, ako je hteo da posluje na određeni način. To jeste sada problem koji imate i vi kao ministar finansija, to jeste problem koji ima ova Vlada, kako da onim ljudima koji imaju kapital, kako da ih ubedimo da je Srbija stabilna država, da u Srbiji postoje zakoni… (Predsednik: Vreme.) … ja sam se javio po amandmanu [[Predsednik: Ja sam vam dao repliku…]] izvinjavam se, znači imamo problem da ubedimo ljude da je Srbija stabilna zemlja, da ima pravni sistem, da ima zakone, da se oni poštuju i da Srbija hoće da posluje po tržišnim uslovima, a ne špekulativnim kako je to bilo za vreme prethodnih Vlada.
Gospodin Samardžić, replika.
Koliko je Đelić bio ubedljiv u svojoj argumentaciji, govori činjenica da je dva minuta i 20 sekundi, samo prvih 10 sekundi odgovorio direktnim odgovorom na moja pitanja, a ostala dva minuta i 10 sekundi je posvetio svetloj evropskoj budućnosti, koja nema veze sa ovim našim sporom. Dakle, kada je reč o tih 10 sekundi, gde je pomenuto da je postojao avansni potpis moj u decembru 2007. godine, to uopšte ne zalazi u ovo o čemu sam ja govorio. Govorio sam o promeni politike posle jednostrane proglašenosti nezavisnosti Kosova, o poremećaju unutar Vlade i nemogućnosti da Vlada stekne pravo ovlašćenje za potpisivanje SSP. Još jednom, Koštunica nije dao svoj potpis, a decembra 2007. godine se dogodio, po prirodi stvari, pre februara 2008. godine, kada je politika promenjena, što je najavljeno u decembru mesecu. Prema tome, držimo se polemike, držimo se činjenica i iskaza koji su dati u toj polemici i pokušajmo jedan drugog da demantujemo pred javnošću, a nemojmo sada da opet ubacujemo jedan kvazi aergument, koji sam po sebi ne demantuje ono što sam ja govorio, a da ostatak vremena posvetite priči koju ćemo voditi jednom drugom prilikom.
Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn.
Dame i gospodo, poštovani ministre, samo bih par reči rekao zašto je dobar vaš stav i zašto on proizilazi, vezano za ovaj član, iz korena loše politike, odnosno gde se mi nalazimo danas, a gde smo se nalazili juče. Nije svejedno da li vi gradite ekonomsku politiku u jednoj situaciji kada ste malo zaduženi, kada imate šta da prodate, i kada ta nova zaduženja, svo to prodavanje investirate u izgradnju, recimo, bazena u opštini Kovačica, a onda dodatno ta izgradnja košta dva puta više, pa danas neko zbog toga mora da odgovara ili vi iskoristite tih 10 godina… Da mi nemamo toliko socijalno ugroženih kategorija koliko imamo danas, time što otvarate nova radna mesta u proizvodnji, već umesto da ostvarujete nova radna mesta u proizvodnji, zapošljavate ljude u neki drugi sektor, i stvarate na taj način uslove da ljudi jednostavno nemaju šta da rade i stvarate Srbiju koja nema Evropi šta da ponudi u procesu Evropskih integracija. Uključivanje u Evropu, kao što ste vi rekli, kao što neki govore, nije med i mleko, ali uključivanje u EU jeste pozicioniranje države na jedno veliko tržište i ukoliko vi izgubite 10 godina, a da nemate konkretnu ponudu u tom tržištu, onda su to vrlo opasne stvari, a mi smo gradeći bazene u Kovačici, umesto da smo se bavili proizvodnjom, kao što je pitanje Fijata, koji je dobra stvar, da ponudimo nešto Evropi, razorili našu privredu. To je razlog zašto su 10 godina unazad naši studenti, umesto da imaju adekvatne uslove za studiranje, morali da kopaju kanale, da rade različite stvari da bi završili fakultete i danas da ne znaju kako će da se zaposle. Imate potpunu podršku u tome da jasno kažete javnosti, ova štednja jeste isključivo zbog toga, jer se vodila jedna neodgovorna politika, a posle neodgovorne politike i te kako je velika odgovornost odgovornog roditelja, a to je danas Vlada Republike Srbije za celu Srbiju, da kaže mi moramo i nas očekuje ozbiljno i teško vreme. Iz tog teškog vremena moramo da izađemo na taj način što ćemo plaćati greške koje su rađene u prošlosti. Za to imate punu podršku, pa iz tog razloga ne može da se prihvati ovaj amandman. Slažem se, to je poslednja rečenica, sa kolegom koji je predložio, ne možemo mi da živimo u državi gde će predsednik države da ima platu 1.000 i nešto evra na duži rok, a da, recimo, ne znam koliko službenika imaju od njega četiri, pet puta veću platu. U potpunosti se slažem sa vama oko toga. Međutim, pitanje je da li realno danas Srbija može da izvrši sve te promene ili to mora da nam bude samo jedan cilj, a danas smo tu gde jesmo i danas moramo svi da podnesemo ozbiljne i teške posledice. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Uvaženi potpredsedniče, ministre, dame i gospodo narodni poslanici, prvo moram da reagujem na ovo što je rekao gospodin Šajn. Znate šta, ne mislim da je građanima Srbije Vlada Srbije ni mama, ni tata, ni bilo kakav roditelj. Zbog toga se i nalazimo u ovakvoj situaciji gde sada raspravljamo o zakonu, odnosno amandmanu po kome će u 2015, 2016. godini linearno svima, bez obzira na učinke, plate, odnosno penzije rasti za 0,5%, zbog toga što su neki mislili da država treba da bude tutor, mama, tata, da su građani i privreda maloletnici kojima treba da određuje kako da se ponašaju, pa smo zato i došli u situaciju da nam je deficit ovoliki, odnosno da nam je manjak preko dve milijarde evra. Da se vratimo konačno na amandman. Sve bih podsetio, sada vi predsedavate, gospodine Popoviću, na šta se odnosi vaš amandman. Voleo bih da mogu da se vratim u 2008. godinu. Vidim da se ovde vode rasprave i lome koplja oko toga kako se potpisivao SSP, vidim da ne vodite raspravu kako se potpisivao onaj drugi kada ste u isto vreme usvajali, a zbog koga vam je ispred Vlade 9. maja 2008. godine protestovalo hiljade građana ove zemlje, sramni energetski sporazum i zbog koga imamo mnogo više problema u budžetu, nego zbog Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, ali da se vratimo na samu temu. Meni smeta, gospodine Krstiću, o tome smo već razgovarali, ovakav opšti linearni pristup. Godine 2008, između ostalog, ogroman problem u PIO fondu je nastao tako što je jedan koalicioni sporazum za formiranje vlasti plaćen ustupkom PUPS-a, koji je u toj godini napravila takvo povećanje penzija, napravila 500 miliona evra manjka i onda se to protezalo iz godine u godinu. Tako smo došli do toga da u strukturi prihoda PIO fonda ovako veliki udeo dolazi iz samog budžeta i to se nije ni danas promenilo, gospodine Arsiću, kada smo već kod toga. Možda bih imao razumevanja kada bih od vas, kao ministra, mogao da čujem elementarne podatke o tome šta se sada dešava u reformi PIO fonda. Možda ima i sada prostora da drugačije preuredimo taj fond i da drugačije organizujemo sistem penzija u Srbiji. Gospodin Đelić je pre nekoliko dana pitao, čudio se, kako poslanici PUPS-a ne protestuju na mere koje su ovakve, odnosno na to što će biti ugroženi penzioneri? Mislim da oni nemaju razloga da protestuju. Ovih 0,5% na 70, 80, 90 hiljada dinara penzije uz poslaničku platu ne izgleda kao loše povećanje ili loš dodatak. Nisu ovde oni penzioneri koji primaju 20 ili 23 hiljade. Zbog toga je ta čuvena priča o predstavljanju interesa penzionera zapravo najobičnija prazna priča i magla. Imam konkretna pitanja za vas, gospodine Krstiću. Koliko, recimo, objekata, u ovom trenutku, ima Fond PIO u Srbiji? Kako se koriste ti objekti? Da li su za te objekte, recimo, zaključivani neki ugovori ili se oni daju u različite vrste zakupa ili nekog drugog korišćenja? Ako imate te podatke, recite mi ko uglavnom koristi te objekte? Vi znate da su to zgrade, odnosno objekti koji se, pogotovo, u unutrašnjosti Srbije nalaze na najboljim lokacijama. Ako nešto vredi u tim mestima, ako postoji interesovanje za taj prostor, onda je to u odnosu na državne zgrade, u ovom slučaju zgrade Fonda PIO. Za nas je vrlo bitno pitanje imovine PIO fonda, jer bi iz te imovine, iz normalnog upravljanja tom imovinom, mogla da dođe značajna količina sredstava koja bi smanjila ovaj deo koji dolazi iz budžeta. Ko se time bavi, gospodine Krstiću? Da li se time bavi 21 član Upravnog odbora PIO fonda? Bavi se nekoliko njih na lični entuzijazam u tom Upravnom odboru. Drugi se ne bave. Zbog toga mislim da je ne fer da vi kažete – okej, svi ćete platiti cenu tako što će vaše penzije biti povećane samo za 0,5%. To je pogrešan pristup. On se primenjivao i ranije. Pristup da se smanjuje deficit zbog davanja PIO fondu, tako što ćete svake godine smanjivati penzije kroz inflaciju, nije dobar, nije održiv, a pogotovo kada isto primenite i na plate, onda zapravo nigde nemate reformu i nigde nećete stići. To je jedna grupa pitanja. Druga grupa pitanja, kada su u pitanju plate, pričaćemo malo kasnije o tome kada dođe na red, amandman koji sam ja podneo je ta druga rupa bez dna. To je Nacionalna služba za zapošljavanje, gospodine Krstiću. Tu imam nekoliko konkretnih pitanja. Pretpostavljam da ste pročitali sramno obrazloženje Predloga finansijskog plana Nacionalne službe za zapošljavanje za 2014. godinu. Sačekaću da se vi konsultujete sa saradnicima, pa ću vam postaviti pitanje, gospodine Krstiću. Dakle, da li ste vi videli da ti ljudi, odnosno oni koji vode Nacionalnu službu za zapošljavanje, kažu da su užasno opterećeni? Oni kažu da su preopterećeni. Siguran sam da ima divnih ljudi koji rade u Nacionalnoj službi za zapošljavanje, makar polovina ljudi vredno radi. Raspitao sam se, kažu da su oni savetnici za zapošljavanje, oni koji zaista svakodnevno rade sa ljudima. To su ljudi sa visokim obrazovanjem, njihova plata je negde oko 45.000 dinara, da svako duži, kako se obično kaže, oko 1.500 ljudi bez posla. Verujem da oni rade. Da li mislite da je normalno da u Nacionalnoj službi za zapošljavanje danas ima 1.804 izvršilaca? Dakle, 1.804 ljudi radi na neodređeno vreme u Nacionalnoj službi za zapošljavanje. U obrazloženju ne piše koliko je na ugovoru. Znate, meni kada ne piše koliko je na ugovoru, to je malo sumnjivo i znači da je mnogo na ugovoru. Da li mislite da je normalno da Nacionalna služba za zapošljavanje ima preko 30 direktora filijala po Srbiji? Da li mislite da je normalno da napišu da su organizovani po teritorijalnom principu i da to obavljaju u direkciji dve pokrajinske službe za zapošljavanje, kao da iste stvari mogu da rade u Vojvodini i na Kosovu? Onda imate neke adrese na Kosovu, pa piše pored – nema telefona. Kako kancelarija Nacionalne službe za zapošljavanje nekome pomaže da nađe posao kada nema ni telefon u nekom mestu na Kosovu? Ko zapošljava ljude na Kosovu, da li Nacionalna služba ili Aleksandar Vulin ili Krstimir Pantić ili neko drugi? Ako je to zamena za socijalnu pomoć tim ljudima, onda to treba da ide kroz budžet kao socijalna pomoć, ne treba da ide kroz Nacionalnu službu za zapošljavanje. To je osnovni problem. Pričali smo o tome. Trećina para koja na ovaj ili onaj način ide za socijalnu zaštitu zapravo ide na plate i naknade onima koji su zaduženi da pružaju socijalnu zaštitu socijalno ugroženima. To je nonses. Onda na kraju svi da plate istu cenu. Ja mislim da je to potpuno pogrešan pristup. Da se foliramo i da nemamo nikakve šanse da preživimo. Ako svaki put kada se pomene pitanje reforme penzionog fonda, neko skoči i kaže – to su stečena prava. Onda valjda i neko drugi ima stečena prava u ovoj zemlji ili je stečeno pravo - zaseli smo u Fond penzijskog i invalidskog osiguranja i tako do kraja života, ili do kraja dinastije. Da li znate koliki su troškovi za putovanja Nacionalne službe za zapošljavanje u 2014. godini? Sto devet miliona dinara. To je gotovo milion evra. Kaže - putovaće po Srbiji i treneri će pomagati ljudima da nađu posao. Prvo, ne znam zašto putuju kada imaju 34 filijale, dve pokrajinske direkcije, 180 zgrada imaju u Srbiji. Za te zgrade će, naravno, potrošiti neki novac, neke milijarde dinara će potrošiti u 2014. godini. Kao vic se u Srbiji navodi da neko zna nekog kome je Nacionalna služba za zapošljavanje našla posao. To je svima smešno. Polovinu ljudi su ova, prethodna, one vlade pre nje, nagurali u tu službu i to je bio jedini način da oni nađu posao, a sada očekujete od tih ljudi da oni nekome drugome pomognu da nađe posao. To su odgovori koji nas zanimaju, gospodine Krstiću. Slažem se kada se kaže da moramo da sednemo i da se o tome dogovorimo, bez populizma, bez neprestanog vraćanja u prošlost. Ne razumem šta znače te neprestane optužbe šta je bilo 2008, 2009, 2010. godine. Mi smo bili i protiv takvog ponašanja. Ali, kakve to veze ima danas i kome to uopšte može da pomogne? Sledeće godine ćemo imati još goru situaciju. Mislim da nije trebalo da ovako predviđate. Razumem da ste predviđali projekcije za dve, odnosno za tri godine, to stalno rade vlade, ali i vi i ja znamo da ako bude dovoljno razuma u ovoj zemlji, da ćemo pre te 2015. odnosno 2016. godine morati da idemo na izbore, da bi na tim izborima teme morale da budu ono o čemu sada razgovaramo, da se sve političke partije u toj kampanji ponašaju odgovorno, a ne kao u prošloj kampanji kada je LDP u februaru 2012. godine rekla – dajte da se dogovorimo i da potpišemo međusobni sporazum da nećemo davati neostvariva obećanja u kampanji, da ćemo se svi založiti da se zaključi ugovor sa MMF-om. Tada je pao, da vas podsetim, prošli sporazum sa MMF-om. Svi su ćutali, pa su svi u toj kampanji su išli po Srbiji, imali neku imaginarnu kesu s parama, obećavali radna mesta i poslove i naravno da se to danas srušilo. Hajde da napravimo nove izbore, novu kampanju bez toga, da teme budu reforma PIO fonda, sistema zapošljavanja, reforme tržišta, reforme radnog zakonodavstva i da posle toga imamo normalnu politiku u ovoj zemlji. Ovako na 0,5, 0,7 ili 1% svake godine, a da ne znamo šta rade ti ljudi po tim fondovima, jednom, drugom, trećem, nisam ni stigao o Fondu zdravstvenog osiguranja da pričam, mi nigde nećemo stići. Eno ih, sigurno sad sede, gledaju ovaj prenos i svima nam se smeju.
Reč ima ministar.
Samo da odgovorim da je namera ove Vlade upravo to – reforma državne uprave i državnih institucija, koju smo već počeli sagledavanjem toga koliko ima ljudi, pa ću vam i odgovoriti za ovo. Nacionalna služba za zapošljavanje, upravo su mi javili, ima 2084 zaposleno, od čega 1842 na neodređeno i 242 na određeno. Mi ćemo zajedno ući, to sam pričao i ranije, i razgovarati o tome koliko je ljudi u svim institucijama potrebno i kakvi su nam ljudi potrebni, na koji način treba uređivati njihove zarade, kako bi to bilo ravnopravno i kako bi bilo u skladu sa onim što se postiže. Nisam ulazio u individualne institucije u ova dva, dva i po, tri meseca koliko radim u Ministarstvu, ali jesmo pokrenuli zajedno sa Ministarstvom pravde i državne uprave pitanje reforme javnog sektora, upravo razgovarajući oko ovih stvari. To i jeste namera ove Vlade posle rekonstrukcije da se vrlo ozbiljno obrati tim temama. Iako nije bilo amandmana, samo sam hteo da potvrdim da idemo u tom smeru, a razlog što moramo u budžetu, odnosno u Zakonu o budžetskom sistemu, o kome konkretno trenutno pričamo, da idemo na linearno obraćanje troškovima, plata, penzija, jeste upravo zbog toga što trenutno nemamo mehanizam da to drugačije uredimo upravo zbog toga što tome mora da prethodni jedna detaljna analiza s kojom smo već krenuli. Samo još da dodam, isto pitanje ćemo postaviti i oko imovine. Ne govorim samo o PIO fondu ili Nacionalnoj službi za zapošljavanje, o kojoj ste vi pričali, već i državne imovine koja postoji na različitim nivoima u različitim institucijama, kako bismo videli šta je od toga potrebno, na koji način se koristi i da li je država najbolji i pravi vlasnik za te stvari. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić, replika.
Hvala vam na nekim odgovorima. Teško ćete doći do zaključka šta i u kom obimu treba da radi, recimo, Nacionalna služba za zapošljavanje, ako pre toga ne razgovaramo o konceptu. Nama treba klasičan biro rada, kao što je nekada postojao, u jedno vreme kada je ta nacionalna služba, ili kako se tada zvalo, bila jedini ovlašćeni državni entitet, državni organ koji se time bavio, u potpuno drugačijoj ekonomiji i privredi ili moramo da uvažimo i činjenicu da su se u međuvremenu na tržištu posredovanja ili u traženju posla, nalaženju posla pojavili i neki drugi igrači. Danas imate nenormalnu situaciju. Ovde postoje, ima i u njima problema, ima različitih zloupotreba, govori se o Zakonu o radu i angažovanju radnika na taj način, ali imate ipak nekakvo tržište koje se formiralo. Dakle, ti ljudi rade, nekome i nađu posao. Oni na kraju u mnogim situacijama mnogo bolje taj posao rade od Nacionalne službe za zapošljavanje, onda od njih očekujete da plaćaju poreze kako bi finansirali svoju direktnu konkurenciju koja je zaštićena kao beli medved, država. Nije to malo, gospodine Krstiću, 35 milijardi dinara je budžet, odnosno svi prihodi Nacionalne službe za zapošljavanje. To se često zaboravlja ovde. Mi njima damo 13 ili, kako ste sada promenili, oko 15 milijardi dinara je direktna dotacija iz budžeta, ali 19 milijardi, koliko je to? To je, da kažemo, 170 miliona evra. Oni dobiju tako što svi zaposleni u ovoj zemlji iz svojih primanja plaćaju neku vrstu doprinosa koja odlazi u tu Nacionalnu službu za zapošljavanje. Znači, 170 miliona evra ili, ako hoćete, 320 miliona evra koliko prođe kroz Nacionalnu službu za zapošljavanje je gotovo iznos koji smo mi dobili prodajući ispod cene NIS. Znači, za jednu godinu pojedemo NIS, koju smo dali sve sa nalazištima nafte, koja vrede nekoliko milijardi evra. To se dešava kad politika pogreši.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre sa svojim ljudima, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću govoriti o amandmanu jer me zabrinjava da od jednog čoveka, koji je nekad bio i ministar finansija, da u svom predlogu amandmana kaže da se briše član 1. i nikakvo drugo objašnjenje. To nije dobra stvar od čoveka koji zna kako je Predlog zakona o budžetu kompleksna stvar. Bilo da se briše jedan ili drugi član, vrši se veliki pritisak na koncepciju tog zakona o budžetu Srbije. Dakle, kada bismo imali suficit koji su oni ostavili deficit, ovaj zakon budžeta bi bio sasvim drugačije rađen. Ne bi bilo tolikih polemika i ne bi bilo toliko amandmana. Nažalost, dobili smo deficit od 160 milijardi i u ovom vremenu, ovakvom vremenu, kako ste nam ostavili vi, demokrate, drugačije se nije mogao Predlog zakona o budžetu Srbije drugačije napraviti nego ovaj koji je napravljen. Možda su tu bile druge dve, tri varijante, ali od svih tih varijanti izabran je ovaj na očigled saglasnosti Vlade Srbije i samog ministra. Mnogim ljudima iz bivšeg režima suficit je normalna stvar, jer o deficitu ne znaju kada je u pitanju njihov kućni budžet, i tako ih ne interesuje kako će se ovde dešavati. Predlažu nešto što je nemoguće u ovakvom vremenu gde privreda ne radi ni 30%. Oni su je uništili od 2000. godine. Da bi prihodna strana ovog budžeta bila veća sa ovim deficitom koji smo spomenuli, budžet bi bio danas za dva sata završen. Ne možemo se bazirati na ovakav budžet, a ne raspravljati o firmama koje imamo i koje treba da prodamo, a da ništa od proizvodnje ne postoji. Nema nikoga i nikada neće biti sa štapićem da reši problem ovakvog stanja u Srbiji, ali Vlada naša i sam ministar pokušavaju da na svaki način štednjom, bilo kojom, od mesne zajednice do ove Skupštine, javnih preduzeća, komunalnih preduzeća. Kada bi svi po 20-30%, a to je moguće, samo znaju oni koji su radili u tim preduzećima, znaju da može da se 30% ušpara na raznorazne načine, ne bismo imali ovaj deficit u budžetu i ne bismo danas raspravljali o ovome. Hvala.
Gospodin Srđan Milivojević, po Poslovniku.
Poštovani gospodine predsedavajući, reklamiram povredu Poslovnika, član 106. koji kaže da govornik može da govori samo o onom amandmanu koji je na dnevnom redu, onaj o kome smo već raspravljali i koji je završen. Meni je žao što na ovom satu nema zvona, pa da ljudi mogu da se probude kada uđu ovde u salu u 12, da odzvoni 12 puta gong i onda bi se neko probudio i znao bi o čemu se radi. Razumem nervozu pred sednicu Predsedništva SNS, ko će da pretekne, ko neće, šta će biti, ali ajde da se malo ljudi ipak presaberu i da vidimo šta se ovde radi, šta je na dnevnom redu. Razumem da svako ima pravo da se uključi u raspravu kada misli da je to potrebno zbog njegovih birača i zbog njega, ali ipak da o onome o čemu smo završili raspravu, sad ponovo naknadno ne raspravljamo.
Hvala, gospodine Milivojeviću. Reč ima gospodin Mlađan Dinkić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, ja se javljam po ovom amandmanu. Nadam se da ste shvatili šta opozicija želi da vam kaže celo ovo jutro. Zapravo, sam ministar finansija, bez kolega u Vladi koji treba da podstaknu privredni rast, nema nikakve šanse da napravi niti stabilnu situaciju u makroekonomiji, niti može da pomogne povećanje standarda. Vi ste ovde predložili da do 2017. godine padajuplate i penzije u javnom sektoru. Jeste rekli da će svake godine rasti po 1%, a predviđate već inflaciju. To su vam rekle kolege iz poslaničkih grupa. Kao neko ko je vodio budžet, razumem šta je ta strategija, ali šta je problem? Ako vi istovremeno nemate u Ministarstvu privrede i Ministarstvu poljoprivrede, pre svega, izvore bržeg privrednog rasta, vi činite da to smanjenje standarda penzionera i zaposlenih u javnom sektoru bude uzaludno, jer ljudima smanjujete penzije i plate želeći da smanjite učešće penzija i plata u bruto domaćem proizvodu, a bruto domaći proizvod je nula. Ne raste. Vi ste predvideli 1% rast. Nema šanse da imate rast kada ste smanjili budžet za poljoprivredu, kada ste ukinuli posledice za investicije. Ne kažem vi, nego vaše kolege iz Vlade, to sam na početku rekao. Odakle će da se poboljša život ljudi ako nema privrednog rasta? To je pitanje svih pitanja. Ako pogledate kako se kretao privredni rast u Srbiji, bila su neka bolja vremena, to priznajem i druga situacija u svetu. Od 2004. do 2006. godine bruto domaći proizvod je rastao od 5% do 8% godišnje. Krenuo je da pada kada je izbila svetska ekonomska kriza. Pao je 3,5% u 2009. godini, da bi se onda, zahvaljujući baš tim subvencionisanim kreditima koje je jedan poslanik, kolega ovde iz vladajuće stranke kritikovao, ponovo podigao na 1,6% u 2010. i 2011. godini. Kad su ti subvencionisani krediti ukinuti privredi, onda je ponovo pao u 2012. godini na minus 1,7%. Bez upumpavanja novca u privredu i bez investiranja u poljoprivredu nema privrednog rasta. Najbolje je da pogledajte podatke o strukturi rasta u ovoj godini. Ova godina je bolja maltene od svih posle 2007. godine, jer će rast biti 2,4%. Zapitajte se zašto je bolja. Bolja je zato što je poljoprivreda iznela jedan deo toga rasta i zato što su neki delovi industrije to učinili, pre svega, izvozno orijentisani sektori, pre svega automobilska industrija i elektronika, deo farmaceutske industrije, industrija nameštaja. To su grane koje su rasle u ovom periodu. Da li onda nije logično da se više novca da za poljoprivredu i da se još više novca da za nove investicije u izvozno orijentisane grane i plus da se podstaknu i domaća i srednja preduzeća, da se povežu sa tim najvećim izvoznicima u lanac dobavljača, pa da se proširi i poveća izvozna baza? Šta hoću da vam kažem? Ako gledate samo jednu stranu, onu koju vi vodite i za koju ste nadležni, a to je fiskalna strana, bez veze sa industrijskom politikom i agrarnom politikom nema niti zemlja šanse za uspeh, niti vi kao ministar finansija, jer vi ovde gasite požar time što napadate najveće budžetske stavke, a to su plate i penzije, njih smanjujete, ali nema tog efekta smanjivanja ako ne raste bruto domaći proizvod mnogo brže nego što projektujete. On ne može da raste bez investicija. O tome ja pokušavam sve vreme da govorim. Vi radite pola stabilizacione politike. Nedostaje vam ova ofanzivna druga komponenta. Zato je ta mera smanjivanja plata i penzija u odsustvu ovih drugih uzaludna, jer će vam deficit i dalje rasti po osnovu rasta kamata na kredite. To i sami znate, bez obzira što ste smanjili subvencije poljoprivredi, bez obzira na to što ste ukinuli investicije u privredi. Ono što je najgore, reforme o kojima vi govorite i siguran sam da ih želite, vaše kolege su ih zaustavile u drugim resorima. Pogledajte šta se dešava u privredi. Ako imate ta preduzeća u restrukturiranju, kada sam završio moj mandat, ostavio sam negde oko 150 tih preduzeća. Pa, i dalje je 150. Zašto čak i za ona preduzećaza koje je bilo interes od ozbiljnih strateških partnera da se investira u njih, da se unaprede, zašto tonije završeno? Zašto je odbijen beloruski „Amkodor“ koji je hteo da preuzme nekoliko delova „Petoltke“, jer je to najjača kompanija u Belorusiji? Zašto niko neće da priča sa ozbiljnim investitorima za „Magnohrom“? Mole ljudi iz rukovodstva, bio sam u Kraljevu, dođite, niko u Vladi neće da primi investitore koji mogu da podignu kompaniju. To je prosto nerazumno. Zašto nije potpisan ugovor da se gradi nova fabrika „Gorenje“ i „Panasonik“ u Zaječaru, iako smo predugovor potpisali, ja i gospodin Vučić zajedno? Treba da napravi milion veš mašina godišnje i da pravimo 250 miliona evra izvoza, kao da u Zaječaru ima toliko fabrika koje dobro rade. Nema. Potrebno je obezbediti više posla. Ovo govorim da vi prenesete vašim kolegama, jer vi ako radite u Ministarstvu finansija vaš je postao na fiskalnim stvarima, a Ministarstvo privrede ne radi ništa ili bavi se nekim fiktivnim čišćenjima bilansa propalih firmi. Pitam vas sada, to sam vas pitao i kad smo pričali u onom našem internom razgovoru – u čemu je svrha čišćenja bilansa kompanija koje su propale još pre 20 godina, IMT, FAP, „14, oktobra“? Kog ozbiljnog investitora zanima potraživanje dugovanja i zalihe FAP-a? Treba li nekome da platite da ode čak u Priboj, pošto to nije blizu i pošto nema dobrih puteva, pa onda da mu dodatno platimo, kao država, da kao „Fijat“ uloži u „Zastavu“, da neko uloži u FAP? Treba li neko „Mercedesu“ platiti to, a ne da se mi plašimo da se FAP ne proda u bescenje, da se „Prva petoletka“ ne proda u bescenje, a 20 godina niko živi da se zainteresuje za njih? Onda se pravi aritmetička knjigovodstvena operacija čišćenja bilansa, gde se radnici zaluđuju, konvertovaćete vaša potraživanja u kapital. Pa, kom je radniku u interesu da bude suvlasnik FAP-a? Šta da radi sa tim suvlasništvom u propaloj firmi? Ili da bude suvlasnik IMT, sa opremom starom 40 godina? Kako možete da slušate da vas kolega koji vodi privredu zaluđuje sve u Vladi, čitavu javnost, sa tim nekakvim ličnim kartama propalih preduzeća? Mogu da zamislim i to je u redu da se radi lična karta „Telekoma“, EPS, rudnika zlata, ako ga imamo, ali čemu uopšte raditi? Još traže da te firme, koje nemaju ni za plate, angažuju procenjivačke kuće da im urade izveštaj po međunarodnim računovodstvenim standardima. Pa zašto Ministarstvo ne plati ovlašćene revizore, koje ima po zakonu? Svi ti podaci postoje, treba samo neko da im složi. Ovde teraju ljude koji imaju mašine stare 30 godina, nemaju grejanje u halama, da oni rade izveštaj po međunarodnim računovodstvenim standardima. Cela Srbija se smeje tom vašem kolegi Raduloviću, ali šta je vaš problem? To što mu se Srbija smeje, to je njegov problem. Vaš problem je što, ako ne bude bilo privrednog rasta, a neće ga biti jer su ukinuti podsticaji za investicije, smanjen budžet za poljoprivredu, džaba to što ljudima koji rade u javnom sektoru smanjujete plate i to ne ove godine, sledeće, nego do 2017. i penzionerima. Kako oni mogu živeti bolje, ako ne raste proizvodnja? To je problem. Razmislite o tome. Ne možete sami na to da utičete, ali ste deo te Vlade gde se bez podrške vaših kolega vi tu zaista uzaludno trudite. Još jedna stvar. Ove godine, što je zaista veoma bitno, privredni rast biće 2,4 što je bolje nego što je bilo, ali nedovoljno za Srbiju. Moglo je da bude 5%, samo da je građevinarstvo ostalo na istom nivou kao prošle godine. Građevinarstvo, koje je prošle godine inače bilo loše, jer je bilo na 50% ispod pred krizne 2008. godine. Međutim, ove godine u odnosu na tu lošu prethodnu, građevinarstvo je opalo skoro 40% i to je oborilo indeks ukupnog privrednog rasta. Zašto zaista vaše kolege ne iznesu pred nas poslanike konačno taj zakon o planiranju i izgradnji, gde se ukidaju birokratske procedure? Zašto tri milijardi evra, koje stoje još iz doba 2007. godine za investicione projekte u Srbiju, od Svetske banke, Evropske investicione banke, drugih međunarodnih finansijskih institucija, konačno ljudi koji se bave infrastrukturnim projektima ne krenu da koriste? Žale se svi da nema para za investicije, a imamo preko tri milijardi ne povučenih kredita na koje se plaćaju penali. Vi to dobro znate, jer se penali plaćaju preko Ministarstva finansija. Tražio sam od ministara da vidimo o čemu se radi, ali nemoguće je to radi u Vladi koja radi ne sa jednim motorom, nego radi sa četvrtinom jednog motora. To je nemoguće. Taj avion ne može da leti, mora da padne i da se nažalost sruši. Vama želim sve najbolje, ali razmislite o ovome što sam vam rekao.
Reč ima ministar Krstić.
Mislim da je ovo tema za razgovor kada bude dođe budžet. Tu će biti i ministar privrede, pošto se odnosi na taj deo. U budžetu postoje mere za privredni razvoj. Odlično znate, bilo je i na javnoj raspravi da se sprema novi zakon o privatizaciji i stečaju koji su razlog što je odgođeno rešavanje firmi u restrukturinju, ali pošto to nije tema zakona o budžetskom sistemu, rekao bih da je uputno da ostavimo to za sledeću nedelju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Zarad istine, ovo je raspored sredstava Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede za 2013. godinu i taj iznos definiše Zakon o subvencijama i merama podsticaja razvoja poljoprivrede i ruralnog razvoja koji smo u ovom sazivu usvojili. Ukupne subvencije i procenat budžeta za poljoprivredu za 2013. godinu, deo koji se odnosi na subvencije je 84% i tu ste u pravu. Kapitalne investicije su 7%. Ukupno 91% ukupnog budžeta za poljoprivredu. Predlogom za 2014. godinu, da jesu subvencije u odnosu na 84% sada 77% budžeta, ali su zato kapitalne investicije 14%. Koliko je moje znanje iz matematike, a dobro je, kada se saberu ove cifre daju 91%. Znači, ne stoje te kataklizmičke najave – nema investicija, smanjenje su subvencije, nema ničega, četvrtina motora, pada avion ili ne znam šta. Ovako je predviđeno u Ministarstvu poljoprivrede. Sa druge strane, kada smo kod „Magnohroma“ i kada smo kod takvih stvari i takvih preduzeća, postoji jedna izreka u srpskom narodu koja kaže – koga zmija ujeda i guštera se plaši. S obzirom na iskustva koja su bila u tom kraju, u „Magnohromu“, Indijci, privatizovano, isečeno, odneto, upropašćeno, postoji strah kod tih ljudi. Ne samo strah kod tih ljudi, nego zato što nemamo više pravo na grešku i bolje provesti više vremena u dobroj proceni, dobrog strateškog partnera, dobre privatizacije, trajne privatizacije, nego što ćemo ponavljati greške, a bilo ih je mnogo u prošlosti.
Reč ima narodni poslanik Mlađan Dinkić, replika.
Samo vam preporučujem da odete u Kraljevo i da razgovarate sa radnicima i rukovodstvom „Magnohroma“. Nije normalno da ako postoje dve ponude, ne jedna, nego dve od strateških partnera, da Ministarstvo privrede ne primi na razgovor ni jednog od potencijalnih zainteresovanih kandidata. Ne kažem da Ministarstvo privrede mora da prihvati te ponude, ali da ne razgovara, takva vrsta autizma sigurno neće doprineti rešavanju problema. Rukovodstvo i sindikati misle da je jedna od tih ponuda dobra, ali bi valjda neko iz Vlade trebao o tome da razgovara. Oni mi u Kraljevu kažu - molim vas, prenesite gospodinu Vučiću da nas primi. Zašto? Zato što nas ministar privrede ne prima. Čemu onda služi ministar privrede ako svi moraju da idu kod Vučića da rešavaju problem? Nemoguće je onda da ta Vlada dobro funkcioniše. O tome govorim. Što se tiče budžeta za poljoprivredu, budžet za poljoprivredu će biti u sledećoj godini 4,16% u odnosu na onih 5% koliko je predviđeno Zakon o podsticajimakoji je ova Skupština donela. Samo hoću da kažem, kada pogledate strukturu budžeta, ima na drugim delovima rasipanja para, trebalo bi dodati 9,5 milijardi dinara poljoprivredi da se dobije 5% ukupnog budžeta. Zato što bi se to odmah vratilo kroz veće prihode i veći rast BDP.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radojević.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, koleginice i kolege, nisam imao nameru da se javljam po ovom amandmanu, ali kolega Dinkić me je asocirao na neke stvari, pa sam prosto morao da reagujem. Neko od nas je prespavao ovih 10-12 godina unazad. Davno nekad je bilo za vreme moje mladosti i onog komunizma, titoizma neka parola koja je glasila – sa reči na dela. Gospodin Dinkić ispriča ovde jednu divnu priču o tome šta treba raditi, kako treba raditi i pri tome je učestvovao bar dve trećine prethodnih 12 godina u direktnom provođenju tih ideja i tih mera. Mi smo smanjili plate za to vreme onako ne smanjujući ih po difoltu, nego su se one smanjene prosto istopile same od sebe i bez ovih mera koje ova Vlada pokušava sada da preduzme, da ih smanji da bi dodatne uštede napravila, jer punjenje budžeta je praktično onemogućeno. Privreda koja ne proizvodi, koja stoji jednostavno ne može da puni budžet, pa sada neke mrvice od jednog procenta ili dva procenta rasta ili smanjenja troškova računamo u neki uspeh. Rekli ste - zar nije logično dati subvencije poljoprivredi, povećati te subvencije da bi se dobilo nešto na većoj proizvodnji, ali dati, od koga uzeti da bi se dalo? Da uzmemo od onih koji i sami nemaju da damo onima koji ništa nemaju? Za ovih 12 godina je potrošeno sve što je proizvodilo. Niko praktično ne proizvodi ništa u ovoj državi, tako da je pitanje zašto ne dati više nekima da bi oni mogli da proizvode više praktično nerešivo pitanje, jer nemate od koga uzmete, sem da pozajmite iz inostranstva, ili od nekoga ko ima, pa vam onda zalepi velike kamate. Te subvencije koje se daju poljoprivredi i privredi u prethodnih deset, dvanaest godina su velikim delom nestajale na putu do onog poslednjeg korisnika koji treba da koristi te subvencije, tako da imate apsurdne situacije do onih krajnjih, da kažem korisnika subvencija u poljoprivredi, bar do onih malih seoskih gazdinstava, samo po koja mrvica je dolazila. Mnogo je lako i lepo pričati, imati ideju, ali tu ideju je očito mnogo teško sprovesti i verujem da je i sam bivši ministar Dinkić svestan toga da je to bilo strašno teško sprovesti. Hvala.
Narodni poslanik Mlađan Dinkić, izvolite.
Dobro da ste pomenuli to pitanje. Verovali ili ne, izračunajte sami, ja sam tri i po godine bio ministar finansija u svih ovih 12 godina koje vi pominjete. Bio sam od 2004. do 2006. godine u Vladi Vojislava Koštunice, kada je on bio premijer i sada sam bio godinu dana u ovoj poslednjoj Vladi. Pogledajte ovaj grafikon. Ovaj grafikon vam pokazuje kretanje plata u školama, u bolnicima, u zdravstvu i u prosveti u poslednjih deset godina. Poslednji put su plate povećane za vreme mandata Vojislava Koštunice i mog kao ministra finansija 2006. godine, 30%, posle toga nikada više. Samo su išle na niže. Druga stvar, ako govorimo o konkretnim rezultatima, pa ovaj rast privrede ove godine od 2,4% najviše raste zbog automobilske industrije. Da nije pre pet godina napravljen najpre ugovor sa „Fijatom“, a zatim da nije došlo još 150 kompanija zahvaljujući podsticajima Sijepe, sasvim sigurno automobilska industrija u Srbiji bi bila na nivou kao pre deset godina, dakle ne bi bilo. U „Zastavu“ se nekada davalo pola milijardi evra za šest godina subvencija da bi se čuvao socijalni mir, a ova jedna kompanija iznosi danas milijardu i po evra. Drugim rečima, samo govorim da ono što je bilo dobro, ne kažem da je sve bilo dobro, treba pokušati umnožiti, ako je bilo grešaka, te greške ispraviti. Rekao sam samo našem mladom ministru finansija, kome želim sve najbolje u karijeri, da njegov rad u Ministarstvu finansija neće biti dovoljan ako ga ne prate investicije u privredi i poljoprivredi i ako ne raste bruto domaći proizvod, što znači da Vlada mora da radi punim kapacitetom, a ne samo sa jednom četvrtinom jednog motora, kao što sam rekao. PREDSEDAVAJUĆI: Molim narodne poslanike… Mislim da smo izašli iz teme, tako da idemo na amandman i da više ne vodimo repliku koja nije u skladu sa dnevnim redom. Reč po amandmanu ima narodni poslanik Dragan Tomić. Izvolite.
Hvala. Hteo sam baš da se vratimo na temu. Pošto se ovde dugo vremena, sedim pola sata i slušam, koriste termini – bez populizma, koreni problema itd, su negde na drugoj strani i samo sam hteo malo da podsetim i da kažem kako može i podržim celu koncepciju onoga što ovaj set zakona hoće da pripremi za narednu godinu. Ne možete u vremenu kroz koji smo prošli sada rešiti zapošljavanje jer se tu seklo ne mačem već sa hiljadu mačeva. Kada su donošeni zakoni o privatizaciji kada su uništavane lokalne banke, pa onda i ove četiri velike banke i kada se izgubila ta ključna injekcija koja se zove finansiranje proizvodnje u privredi i kada nismo napravili restrukturiranje u privredi, koje smo trebali tada da uredimo, pa onda da uradimo Zakon o privatizaciji, došlo se dotle da danas u Srbiji ima 780.000 nezaposlenih. Govoriti na temu zapošljavanja samo kroz kritiku zatečenog stanja bez sagledavanja korena, stvarnih korena krize, mislim da nije dobro. Ostali smo bez prihoda. Ostali smo bez ideja i bez onih koji imaju ovlašćenja. Sve se podiglo na nivo države, na resor nekog ministra. Kažem da ovde ima preko 30 organizacionih jedinica po Srbiji iimamo neku ogromnu imovinu. To imamo naravno, ali smo izgubili ovlašćenja. Samo se bavimo evidentiranjem. Gde se sve bavimo evidentiranjem? Kod poreza, nemamo prihode. Evidentiramo zatečena stanja. Izgubili smo izvore prihoda. Bavimo se evidentiranjem činjenice da je neko ostao bez posla. Bavimo se tzv. treningom da oživimo sajmove zapošljavanja. Ne može čovek regularno da dođe. Izgubili smo neke institute konkursa, javnog poziva za posao itd, ono što je nekada bilo i važili i sada kažemo da hoćemo biro za zapošljavanje. Naravno da treba da vratimo biro za zapošljavanje kao mesto gde možete da odete kao mlad čovek da se prijavite i da vam neko kaže čestu rečenicu. Šta se u međuvremenu desilo? U međuvremenu smo imali raznorazne vrste zakona i propisa i doveli smo doveli smo do toga da se biraju lokalni organi vlasti kroz ovu formu i izgubili smo porezivanje i zapošljavanje i sada tražimo da nekakvim subvencijama, a svi živimo od transfera države. Ne može se na mestu gde se vodi život, a to je i mesna zajednica, velika ili mala lokalna uprava, ako nemate ovlašćenja da činite ljudima po zakonu ono što je neophodno i pomognete da stvore uslove za svoj život i da bolje žive ako čekate neki transfer samo da pustite plate. Ne možete to da rešite. Ovde postoje uslovi i ministar je dobro rekao da ima šanse da u narednoj godini ako bude došlo do ozbiljne reforme sistema nešto ozbiljno uradi. To je moje mišljenje i zato ću podržati ovu inicijativu. Hvala.
Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Nenad Popović, Dušica Morčev, Gorica Gajić, Bojana Božanić i Miroslav Petković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanika Bojana Božanić. Izvolite.
Zahvaljujem se poštovani predsedavajući. Poštovani ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, DSS je podnela amandman na član 1. Predloga zakona o budžetskom sistemu gde smo, kao što ste već čuli, svi polemisali i amandmani svih kolega iz poslaničkih grupa koji su do sada diskutovali su vrlo slični. Pošto je kolega već govorio o platama i penzijama, baziraću se na zapošljavanje. Prvo bih htela još jednom da ponovim ministru da ako nije čitao Ustav, morao bi da vidi da u članu 190. stoji da delatnosti kojima opštine treba da se bave da opštine se samostalno bave u skladu sa zakonom budžetom, bave se određenim delatnostima – turizmom, ugostiteljstvom, zaštitom životne sredine, preduzetništvom itd. i mislim da morate na to da obratite pažnju, a na ovaj način potpunom zabranom zapošljavanja do početka 2016. godine nećemo ništa dobiti. Dakle, mene ovaj deo ovog člana najviše brine. Htela bih takođe da prodiskutujem sa vama - kako to Vlada daje sebi za pravo da remeti na primer taj upravo član Ustava i da nameće lokalnim samoupravama pre svega, naravno, ovde se priča o korisnicima svih javnih sredstava, kako će one da obavljaju određene poslove,da one prosto neće biti u mogućnosti da obavljaju sve ono što im je Ustavom dato kao nadležnosti, čime moraju da se bave bez dovoljnog broja zaposlenih? Istovremeno koristim priliku da vam postavim pitanje na koje mi prethodni put niste odgovorili – šta će biti sa onim lokalnim samoupravama koje imaju manje zaposlenih od kvote koja je definisana Zakonom o maksimalnom broju zaposlenih? Dakle, koji nemaju za stalno, na neodređeno vreme zaposlene, na primer referente za javne nabavke, građevinskog inspektora, komunalnog, lokalnu poresku administraciju i one ljude koji bi tamo trebalo da obavljaju rešavanje problema što se tiče prikupljanja poreza na imovinu itd.Takođe me zanima - kako će to Vlada, kako će to neki drugi nadležni organ, kako će ministarstvo davati te predloge? Zanima me, koliko će ljudi biti, na primer,u tom nekom drugom nadležnom organu, kako stoji ovde u jednom od stavova ovog člana 1, koliko će tamo biti ljudi, da samo pročitaju te zahteve za saglasnost svih onih ljudi ih domova zdravlja, Ministarstva unutrašnjih poslova, policije, iz domova kulture, iz sportskih centara, iz lokalnih samouprava, iz vrtića itd? Mislim da je vrlo važno da znamo koliko će tu biti ljudi. Vrlo je važno da znamo i koji je rok za dobijanje tih saglasnosti. Takođe, pošto ovaj član govori o aktu Vlade koji će bliže urediti postupak za pribavljanje saglasnosti iz stava 35. ovog člana, zanima me šta će taj akt sadržati. Vrlo je važno da i to definišemo. Znate, da bi jedna lokalna samouprava mogla da funkcioniše, da bi mogla da radi, da privlači investicije i nešto da se dešava, ona mora da radi na primer na uređenju infrastrukture, komunalnom opremanju lokacija, o tome sam već govorila, na izdavanju građevinskih dozvola. O tome ste i vi govorili i više puta ste se obraćali na tu temu. Dakle, mora doći do izmena Zakona o planiranju i izgradnji, izdavanja građevinskih dozvola. Ali, ako nemamo zaposlene na tim mestima trenutno u lokalnim samoupravama, te lokalne samouprave neće moći da rade. Možemo da donesemo kakav god hoćete Zakon o planiranju i izgradnji, ako nemamo ljude da to i sprovedu, od toga svakako neće biti ništa. Tako da, te investicije neće ni moći da se realizuju. Želela bih takođe da vas pitam - kako ćemo sada na primer rešavati pitanja volontera i pripravnika? U prethodnom periodu, uz pomoćNacionalne službe za zapošljavanje, sprovođeni su određeni postupci, odnosno programi stručne prakse, gde su se svršeni studenti mogli zaposliti, u stvari odraditi taj pripravnički staž ili stručnu praksu, i nekako lokalne samouprave i javna preduzeća su bila odlična mesta za to gde oni steknu iskustvo svojim entuzijazmom, svojim teorijskim znanjem oni mogu da pomognu ljudima koji već od ranije rade u lokalnim samoupravama i dugo su tu zaposleni. Na taj način mi smo njima pomagali da oni dobiju godinu dana ili, u zavisnosti kako je to definisano, šta su završili, koji stepen škole, da steknu to iskustvo, i onda na osnovu toga kasnije mogu da se zaposle u nekom privatnom preduzeću ili na nekom drugom mestu. Ovako svi poslodavci bukvalno traže da se zaposle samo oni radnici koji imaju iskustva, tako da svršeni studenti apsolutno neće imati nikakvu mogućnost. Ne znam koliko ste u poslednje vreme stigli da čitate i kakvi su stavovi građana, ali morate da znate da ono što građani pričaju upravo o ovim zakonima, kažu da je ovo čista protivustavna diskriminacija obrazovanih ljudi koji čekaju na posao i postavljaju pitanje – zašto bi studenti uopšte završavali fakultete, ako oni nemaju mogućnost bilo gde da se zaposle? Problem je i to što oni nemaju nikakvog iskustva i ne mogu na druga mesta da se zapošljavaju u ovom trenutku. Mislim da bi trebalo da razmotrite još jednom da li je ovo mera koja će doprineti da se nešto promeni u ovoj državi. Mislim da menadžerski pristup upravljanja u lokalnim samoupravama, ali isto tako i državom, treba da se primeni, ne ovaj politički, to je već zastarelo, i svako odgovorno i savesno rukovodstvo će sigurno na tome da radi, a mislim da država u svakom slučaju, kroz ovakve zakone, nikako ne donosi korist, već donosi samo štetu. Ušteda u budžetu od nekih 45 miliona evra od ovakve mere je zaista minorna u budžetu u odnosu na štetu koju će naneti lokalnim samoupravama i ostalim korisnicima javnih sredstava.
Reč ima ministar Krstić, izvolite.
Hvala. Što se tiče lokalne samouprave, pošto tu ste se velikim delom fokusirali, naravno da ovo nije potpuno zamrzavanje zapošljavanja, u smislu da se nikome neće davati saglasnost tamo gde za to ima smisla, o tome smo diskutovali i pre par dana. Što se tiče ustavnih zamerki, to je već ograničeno ovim zakonom koji je važeći trenutno za lokalne samouprave i za državnu upravu. Vlada će uredbom definisati postupak, koji će ovo proces biti. Ono što ja mogu da vam garantujem jeste da ćemo u to ugraditi razumne rokove i da će se ovo telo Vlade sastajati i odgovarati u roku koji neće paralisati državu svakako, u roku od mesec dana. Još jedna stvar, što se tiče samog tela. Ne bih brinuo oko toga, zato što mi ozbiljno preduzimamo, zajedno sa Ministarstvom pravde, posao oko reforme državne uprave, gde takođe imamo i savet. Već smo pokrenuli aktivnosti. Postoji ne samo registar zaposlenih o kome pričamo ja i Ministarstvo finansija vrlo često, takođe postoji i u velikoj meri je već završen – registar institucija, koji govori po kom zakonskom osnovu određena institucija postoji, čime se bavi, analizira seda li postoje preklapanja između različitih institucija, koliko novca troši, koliko zaposlenih ima, koliko je zapravo potrebno, koja je struktura tih nezaposlenih itd. U svom tom sagledavanju koje već počinje i već je počelo, ova aktivnost neće biti preterani dodatak, odnosno neki veliki teret za Vladu, kao takvu. Takođe, ono što je od suštinskog značaja, o čemu nismo pričali, jeste da Vladu ne interesuje da kadrira. Nas interesuje da ograničimo troškove iz budžeta i da ograničimo zapošljavanje tamo gde je to nerazumno. To znači da se Vlada neće izjašnjavati o individualnim kandidatima, već o tome da li postoji potreba za određenim mestom ili ne. Lično ću se založiti, kada se o tome diskutuje, da se ne diskutuje, čak i da se ne zna, na telu Vlade, o kom se konkretno kandidatu diskutuje. U velikom broju slučajeva to bi bilo i pre raspisivanja konkursa, tako da tu samo želim da budete sigurni da su namere ovde da se iskontroliše ono što do sada nije bilo kontrolisano. Što se tiče volontera, ono što nema troškove iz budžeta će po pravilu biti dozvoljavano. Što se tiče ovoga, to je već domen – zašto završavati fakultete? Mislim da, ono o čemu smo pričali od početka, da težište prebacujemo i da treba da prebacujemo na privatni sektor. To je odgovor što se tiče – kako ćemo zapravo razvijati ekonomiju? Ne može država da bude ta koja će biti odgovorna za svačiju individualnu sudbinu. Moramo da prebacimo stvari u ruke pojedinaca. Ono za šta država mora da bude odgovorna jeste za kolektivnu sudbinu svih nas i to je ono što radimo ovim. Pokušavamo da osiguramo da će svaki pojedinac imati priliku u normalnim uslovima, u uslovima koji neće biti zatrovani političkim kriterijumima, da će moći da dobije ono što zavređuje svojim radom i svojim sposobnostima. Hvala.
Replika, Bojana Božanić. Izvolite.
Hvala. Zahvaljujem se na odgovorima i zaista bih volela da ovaj vaš entuzijazam, gospodine ministre, pređe i na ostale članove Vlade, jer do sada je Vlada i te kako želela i volela da kadrira i ja se iskreno nadam da to tako u budućnosti neće biti, ukoliko ovo o čemu vi pričate pređe i na ostale, što mislim da je inače vrlo teško. Ono što ja ne bih volela, to je da država i ministarstva određuje i šta i kako će lokalne samouprave da rade, odnosno zašto ne veruju lokalnim samoupravama i da li uopšte ima smisla organizovati lokalne izbore i birati određene ljude koji vode bilo opštinu, bilo javna preduzeća, direktore, načelnike uprava itd. Mislim da oni zaista, ponavljam još jednom, služe onako tek, ništa ne rade jer ništa ne mogu ni da sprovedu, jer nemaju dovoljno ljudi. Tolika su ograničenja od strane ljudi koja se toliko meša u rad lokalnih samouprava i svodi ih na neki nivo mesnih zajednica. Svakako da je dobro što će volonteri moći da steknu neko prvo iskustvo kroz stručnu praksu u bilo kojoj lokalnoj samoupravi ili javnom preduzeću, to je za sve one svršene studente jako dobro. A to šta građani kažu, prosto samo ponavljam ono što građani pitaju, što sam čitala kao komentare na društvenim mrežama, kao odgovor na ove zakone, svakako da treba teret da prebacimo i na privatni sektor jer znamo da 55% budžeta odlazi na plate i penzije. Ali, ono što uzimamo od privrede, mi to privredi moramo i da vratimo, a ne samo da uzimamo, a da im ništa ne vraćamo, svakako.
Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Gospodine ministre, gospodine predsedavajući, javio sam se po ovom amandmanu, naravno tema je vrlo značajna podstaknut vašom izjavom, u odgovoru mojoj koleginici, da je trenutno proces sagledavanja stanja u državnoj upravi. Znate, gospodine ministre,mi tu priču o sagledavanju, o analizi, posmatranju stanja u lokalnoj samoupravi slušamo već pet, šest godina. Kada je usvojen zakon o maksimalnom broju zaposlenih u republičkoj administraciji, lokalnoj samoupravi ovde, mi smo čuli da je to prethodna mera, a nakon toga će se krenuti ozbiljnije u reformu državne uprave, jer je javna potrošnja u Srbiji postala neizdrživa. Mi o tome pričamo već pet, šest godina gospodine ministre i od toga nema ništa. Zašto sam ja skeptičan po pitanju i vaše izjave da će se ući vrlo brzo u proces reforme državne uprave i zašto ova mera vrlo problematična? Znate, ako fokus vašeg interesovanja stavite isključivo na budžet, i kako da se uštede sredstva, što je jako važno, a ne sagledavate celinu, a celina je ovde državna uprava, lokalna samouprava i ostale institucije koje se finansiraju iz budžeta, onda imamo veliki problem. Svi smo mi ovde protiv povećanja javne potrošnje kroz zapošljavanja u javnom sektoru, to nije sporno, ali šta je ovde problematično. Što se na identičan način svi delovi tog javnog sektora ovde posmatraju. Verujte, prava hrabrost bi bila da se uđe u proces reforme državne uprave koji podrazumeva racionalizaciju i jasno sagledavanje gde je to višak, gde ne treba više veliki broj izvršilaca koji sada imamo i da se tim ljudima uz adekvatnu otpremninu zahvali, a tamo gde je potrebno povećati broj radnih mesta, jer se poslovi ne mogu obaviti omogući da se novi ljudi angažuju kroz zasnivanje radnog odnosa. Vi ste ovde imali u glavi samo budžet i to je ozbiljan problem. Verujte, gospodine ministre, da je proces sagledavanja stanja u pojedinim segmentima državne uprave jedan proces koji se može vrlo lako i brzo rešiti. Prvo da se poštuje Zakon o državnim službenicima tada bi se jasna sistematizacija za vrlo kratak rok, za mesec dana mogla utvrditi koliko je potrebno izvršilaca na pojedinim radnim mestima i ko je višak, gospodo ne možete tu više da radite. Ne može na jednom izvršilačkom mestu da bude jedna stolica, jedan sto, a pet stolica uguranih iz hodnika i ljudi koji su tu došli, došli su samo da primaju plate, a posle toga rade partijske poslove izvan tih kancelarija. Što pre da se donese zakon o radnim odnosima u lokalnoj samoupravi i pokrajinskoj administraciji. Mi još primenjujemo Zakon o radnim odnosima i državnim organima. Tako da kada neko uđe u lokalnu samoupravu bez sudskog spora odatle ne može da izađe, a znamo svi kako se ulazilo. Departizacija, racionalizacija, efikasnost je nešto što nam je potrebno. Rekao sam to zato što sam ovde dugo poslanik i slušao sam godinama o sagledavanju, o analizi i rečima – samo što nismo ušli u ovaj proces. Jako sam skeptičan da ćete to uraditi u 2015. godini. Jako sam skeptičan. Za ovo je potrebna jaka mera i ozbiljna hrabrost. Do sada nije bilo hrabrosti kada je u pitanju državna uprava ni kod jedne Vlade, pogotovo poslednjih pet godina. Vi nam sada garantujete da će se to desiti. Dok se to ne desi, a videćemo se u naredne dve godine, stvorićete velike probleme u svim segmentima državne uprave, ovom merom. Preterano birokratizujete. Nekakvo telo Vlade će u svakom trenutku rešavati zahteve pojedinih lokalnih samouprava za zapošljavanjem. Ovo je jedna birokratska mera koja nema jasan i veliki finansijski efekat, a uopšte nije uzela u obzir stvarne probleme i stvarne potrebe državne uprave, lokalnih samouprava i stalih segmenata koji se finansiraju iz javnog sektora. U tom smislu mislimo da se sa ovim ništa neće postići i da je potrebno da umesto ovoga u vrlo kratkom roku uđete hrabro u reformu državne uprave. Hvala.
Reč ima ministar Krstić. Izvolite.
Uveravam vas da smo već ušli i ti vrlo hrabro u tu reformu i da će tu biti rezultata, nadam se daleko pre 2015. godine. Tako da se nadam da ova mera, koliko pričamo, povodom ovog amandmana neće ni imati potrebe da traje kao takva i u tom obliku dve godine. Što se tiče hrabrosti, štetnosti i odgovornosti, pošto smo od te tri teme mislim pričali, ovaj zakon, odnosno izmene i dopune zakona u ovom domenu, uzev u obzir broj zaposlenih koji trenutno imamo u javnom sektoru i sa druge strane situaciju koju imamo u budžetu, da smo samo gledali situaciju koju imamo u budžetu i da smo to čisto gledali sa te tehničke strane, bez razmišljanja i bez socijalne odgovornosti, prava mera bi bilo uopšte ne dozvoliti nikakve izuzetke, a kamoli telo Vlade koja će o tome odlučivati. Znači, mi smo hteli da ne osakatimo. To je nešto što su i moji saradnici predlagali poučeni iskustvom prethodnih vlada gde su se neke od tih stvari, gde su se nalazili načini da se to menja. Mi ne možemo da pravimo zakon koji ne planiramo da poštujemo već zakon koji će biti funkcionalan i koji će nam omogućiti da na odgovoran način rešimo problem, a to je ono sa čime smo ušli u ovu rekonstruisanu Vladu, a to je da na odgovoran način rešimo probleme. Hvala.
Replika, narodni poslanik Jovan Palalić.
Radujem se gospodine ministre što čujem da je započeo proces koji se tiče reforme državne uprave. Lično bih vam predložio da konkretno manifestujemo tu volju. Da se raspišu konkursi za sva pomoćnička mesta u svim ministarstvima u Vladi i da se izaberu svi pomoćnici saglasno Zakonu o državnim službenicima na konkursu. To znači da poštujemo već postojeće zakone. Mi smo sada u iščekivanju donošenja novih zakona. Verujem da će oni vrlo brzo stići pred Narodnu skupštinu. Da bismo u potpunosti verovali da ulazimo u proces departizacije potrebno je da primenimo zakon koji je uveo koncept departizacije. To je nešto što od vas očekujem. Kada smo ovo rekli, jasno je svima ovde u Narodnoj skupštini, svim poslaničkim grupama, da je pitanje broja zaposlenih u državnoj upravi probilo svoje krajnje granice. Mislim da ne postoji ni jedna poslanička grupa koja se oko toga ne slaže. Ali, vi ovim konzervirate stanje, a mi imamo višak. Mi moramo ući u proces da bi rasteretili javnu potražnju ne na način da ne zapošljavamo više. Valjda je svima jasno da ne treba da ne zapošljavamo više nego da vidimo gde je višak i da neko ko ništa ne radi ne prima platu od države u pojedinim segmentima državni uprave. To je suštinska stvar. To je nešto što se očekuje. Naravno, nije samo to vaš posao kao ministra finansija nama je to jasno, tu su i Ministarstvo za državnu upravu i Ministarstvo za lokalnu samoupravu i regionalni razvoj i drugi segmenti državne uprave i neka druga ministarstva koja se bave ovim problemom. Mi moramo da se dogovorimo svi i verujem da je svima nama ovde to jasno, da se završilo sa daljim zapošljavanjem mimo potreba pojedinih segmenata državne uprave, ali moramo ući u proces racionalizacije, a racionalizacija je u isto vreme i departizacija. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, da me i gospodo narodni poslanici, još jedan u seriji amandmana koji ukazuju na nedoslednost kada se radi o ovom zakonu. Gospodine ministre, kada hoćete da izbegnete korupciju, partizaciju, onda ne unosite u zakon arbitrarnost, diskreciju i slične alate koji omogućavaju da jedna stranka, naročito ona najveća, i to ona koja sada ima tu sednicu na kojoj treba da se odluči koja struja pobeđuje, može da odlučuje o tome ko će biti zaposlen i gde treba neko da se zaposli. Kada vi kažete da treba ograničiti broj, tu se naročito misli na lokalne samouprave i da ćete vi donositi odluke, a Vlada za državne organe i javna preduzeća, onda je meni potpuno nejasno. Da li ste vi potpuno promašili budžet ili će ta diskrecija biti ostvarena prilikom njegovog sprovođenja? Jer kaže – kancelarija za brzi odgovor povećava sredstva za plate za 23 miliona. Znači 100% povećava obim plata. Ministarstvo spoljnih poslova 986 miliona be doprinosa. Vi meni kažite, na koji način vi mislite da ograničavate lokalnim samoupravama zapošljavanje i da to radite nepristrasno, ako omogućavate s druge strane da se u pozicijama na budžetu jasno kaže da će jedna stranka moći da zapošljava koga god hoće? To se ovim prvi put uvodi u Srbiji. Podržite predlog gospodina Đelića. To je sistemsko rešenje. Sistemsko rešenje gde ćemo vide šta je višak i rešavati probleme na pravi način, umanjiti troškove, ovako ih samo povećate. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Samo da saopštim redosledposlanika, Božidar Đelić pa Mlađan Dinkić. Izvolite Arsiću.
Dame i gospodo poslanici, evo ja se slažem sa nekim predlozima koje daju poslanici iz drugih političkih stranaka koje ne podržavaju ovu Vladu, da kada su u pitanju lokalne samouprave to treba zakonom regulisati. Imamo velikih problema po lokalnim samoupravama u vezi broja zaposlenih. U smislu neke decentralizacije vlasti stalno su prenošene nadležnosti Republike Srbije na lokalne samouprave i shodno tome potrebno je obezbediti sredstva za finansiranje tih lokalnih samouprava u skladu sa njenim ovlašćenjima izvršiti sistematizaciju radnih mesta u skladu sa novim nadležnostima, odnosno poverenim poslovima od strane Republike. Mogu da kažem da se to do sada pokušavalo, bar na zakonit način da se to reši, ali nije zaživelo u praksi gospodine ministre. Sada imamo raznih problema po tim pitanjima i haos je u svim, ne svim, ali u jednoj velikoj većini lokalnih samouprava, pa biste prilikom davanja tih saglasnosti, kada neka lokalna samouprava treba da poveća broj zaposlenih ili da upražnjeno mesto popuni novim, trebali da vodite računa i kakvi su zapisnici budžetske inspekcije, kada su u pitanju te lokalne samouprave. Da li su se već te iste lokalne samouprave ogrešile o zakon prilikom izdavanja rešenja zaposlenima u organima uprave, pogotovo kada su u pitanju razna položajna mesta u okviru same lokalne samouprave? Da li su se poštovali koeficijenti prilikom određivanja o raspoređivanju i naravno ono što je najvažnije, mislio sam na taj deo da ispunjavaju stručnu spremu, jedno od najvažniji? Da li su ti zapisnici, odnosno mere koje je predložila budžetska inspekcija izvršene? Imaćete mnogo situacija da je budžetski inspektor u postupku nadzora utvrdio nepravilnosti, naložio da se otklone, nezakonita sredstva vrate nazad u budžet jedinice lokalne samouprave, ali da se to nije desilo u životu, onom pravom fizičkom smislu, znači da se to prilagodi jednoj stvarnoj situaciji. Prilikom izrade tog zakona i prilikom određivanja o zaposlenima u organima lokalnih samouprava i javnih preduzeća, gde su oni osnivači, proveriti ove podatke pre nego što date jednu takvu saglasnost.
Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić.
Hvala gospodine predsedavajući. Čujemo neke velike reči ovde, odgovornost, hrabrost. To je sve veoma pohvalno ukoliko je potkrepljeno bar nekim aktima, a da ne govorim i o stručnosti. Ja ću malo i o tome. Da li je hrabrost to, što prema našim informacijama, izvolite da to opovrgnem ako imate drugačije, fond plata za državu ove godine 2013. kada uporedimo sa 2012. godinom raste za 7%? Ono što vidimo u zakonu o kojem ćemo raspravljati sledeće nedelje, ali ovi zakoni danas trebaju da ga omoguće, predvideli ste, mada ste rekli da će plate rasti 1,5%, nešto manje, zato što je povećanje u aprilu i oktobru i to nije sasvim tako, da će rasti 3,2%. Rekli ste to zato što ljudi napreduju. Kako to napreduju? Kada znamo da i drugi elementi ovog zakona, ukoliko ga izglasate, bez naših glasova, vi ćete zabraniti da oni koji odlaze u penziju budu zamenjeni. Neki prosek u Srbiji proteklih godina je bilo da negde između 2% do 3% ljudi odlazi svake godine, izgleda da ove godine, odnosno sledeće godine dolaze brojnije klase ljudi koje će biti penzionisane. Recimo da bude 4%. I recimo da npr. ljudi odlaze na ravnomeran način u penziju. To znači da ćete imati dodatna 2% u masi za plate. Zašto to ne štedite? Ovo uopšte nije restriktivno. Daću još nekoliko primera. Daću još nekoliko primera. Kada govorite o tome da dođu ljudi na pravo mesto. Prema transparentnosti nevladine organizacije, da ne citiramo nas nego njih, samo 12% ljudi koji su mogli da budu postavljeni kroz konkurs su postavljena na taj način. A o stručnosti i nekoj strategiji, vi izgleda da ne znate da zakoni iz 2009. godine, koje je poslanička grupa DS, mada smo mi tada bili u Vladi, je unapredila da oni budu sistemski, su i dalje na snazi. Imate kaznu novčanu za ljude koji nastavljaju da zapošljavaju, a imate kaznu za lokalnu samoupravu da ćete smanjiti transfer. Kako ćete to da odradite? Kako ih kažnjavate. Jedno drugo. Ko to određuje? Još jedna stvar. Vi ste rekli u ovom zakonu da mora da stupi na snagu, juče na odboru, zato što u protivno ljudi će veoma brzo da zaposle jedni druge, pa će to biti nešto će iložiti ruglu ovaj zakon. Da vam kažem nešto. Od momenta kada ste najavili mere u oktobru mesecu, pa i ranije, i te kako to traje. To što ste vi napisali da ono što je pokrenuto od momenta na stupanje na snagu ovoga zakona će biti preispitano. Ovaj zakon i pre nego što je stupio na snagu, već je izgubio njegovo dejstvo. Srbija je živa materija. Ljudi imaju mnogo više iskustva od vas i vaše ekipe, očigledno. Ne samo da su se oni pozapošljavali, i to vidimo u ovim ciframa. Nego da vam kažem još jednu malu istinu. Možda će za vas to biti tajna, a znam za iskusne poslanike ovde i ljude koji znaju prilike u našoj zemlji, vi stvarno mislite da ljudi čekaju pasivno da dođe taj porez iznad 60.000 dinara. Pa naravno da ne čekaju. Pa naravno, da svuda gde su mogli su podelili sve te prihode i čekove, tako da ih nećete oporezovati. Prihvatite gospodine ministre bar jedan amandman DS. To će biti onaj, kao što ste vi rekli. Vi ste bili nama inspiracija. Slušali smo vas na „Utisku nedelje“, vaš prvi javni nastup, i rekli ste nije normalno da ja kao ministar primam više puta platu. Mi smo, zato što smo bili iznenađeni da u zakonu koji nudite niste predvideli da bude zabranjeno da neko prima pet, šest, sedam plata. Imate amandman. Imajte tu elementarnu hrabrost. Imajte tu odgovornost o kojoj govorite. Evo kažite nam sada da ćete prihvatiti taj amandman. Jer ako ne prihvatite, onda vi niste u sporu sa nama. Vi ste u sporu ne sa partijom koja vas je predložila, nego sa samim sobom. Ako je ministar finansija u konfliktu sam sa sobom, a kakva je onda ta Vlada. Hvala vam.
Reč ima ministar Krstić.
Ja nisam ni u kakvom konfliktu sam sa sobom. Taj amandman nećemo prihvatiti upravo zbog toga što bi to osakatilo državnu upravu u ovom trenutku. Ne samo državnu upravu, nego i čitav javni sektor, ali ćemo svakako kao što smo rekli do 1. jula sledeće godine to dovesti u redu. Što se tiče zašto ja nisam u konfliktu sam sa sobom. Odgovor na to vaše pitanje. Zato što ću ja taj novac, od ovih ostalih plata uplatiti u budžet na kraju godine. One i ovako stoje na računu. Bila bi demagogija ako bi uopšte bilo i zakonski moguće, jer nije, da se iz nekog iz tih upravnih odbora u kojima sam po zakonu kao ministar finansija po funkciji, jer bi neko drugi prosto seo i taj novac bi svakako izašao iz budžet. Hvala vam.
Molim vas, nemojte dobacivati i molim da se vratimo na dnevni red, da ne idemo mimo dnevnog reda. Izvolite, gospodine Đeliću, imate repliku.
Gospodine ministre, vi ste upravo rekli da prihvatanjem amandmana DS da ne mogu da prime više plata će biti osakaćen gospodin Milun Trivunac. Ja nemam ništa protiv tog čoveka, ali, on ima kao savetnik u Agenciji za privatizaciju, znači, nije neki preduzetnik, kaže se da je iz URS-a, možda nije, ne znam, 120 hiljada dinara mesečno. Dalje se kaže da je član upravnog odbora „Energoprojekta“ – 80 hiljada; član upravnog odbora Jugoslovenskog rečnog brodarstva – 50 hiljada; član nadzornog odbora „Tigar“ Pirot – još 80 hiljada; član upravnog odbora SIEPA, gde nema nadoknadu, i tako dobija jednostavno 330 hiljada dinara mesečno, tri hiljade evra bez ikakvog zapošljavanja sa njegove strane, bez ikakvog preduzetničkog rizika. Vi na ovoj sednici nudite penzionerima da im povećate cenu ulja, zejtina, komunalija, lekove, a nećete da prihvatite amandman DS koji ove likove bar uvodi u red. To je neprihvatljivo.
Molim vas, nemojte uvoditi u dnevni red amandman koji nije na dnevnom redu. Vi sada diskutujete o vašem amandmanu koji nije na dnevnom redu. Reč ima narodni poslanik Mlađan Dinkić. Izvolite.
Hvala. Nekada mudrije reči ćete čuti od ljudi koji smireno govore nego od onih koji viču. Ja vam preporučujem da slušate šta vam je gospodin Palalić rekao. On je potpuno u pravu i ja želim da ga podržim, a vi ćete sami shvatiti da je to rak-rana srpske administracije. Kao što kaže Palalić, vi zaista samo zamrzavate problem. Daj bože da ga rešite do 1. jula sledeće godine, kao što ste rekli, jer, problem administracije Srbije jeste broj, ali još veći problem je kvalitet. Ne može Srbija da ima nijednu uspešnu Vladu, koja rešava probleme građana, ako nema dobru i efikasnu administraciju. Da bi administracija bila efikasna, treba da poslušate ono što je rekao gospodin Palalić i ja se hiljadu posto pridružujem njemu, a to je – da ozbiljno sasečete birokratiju i smanjite administraciju, a da onda napravite zakon koji kada otpustite ljude koji ništa ne rade, da ih neće sudovi vraćati nazad na posao, pa još da im plaćate neke penale zbog toga, nego da možete da zaposlite stvarno ljude koji rade, koji imaju znanja i koji će za taj svoj rad dobiti dobru platu. Ja sam protiv demagogije, da kažemo da čovek u administraciji treba da ima nisku platu, jer ako takvi ljudi rade u administraciji, nikada ne mogu rešiti probleme ni privrede ni građana, jer, prosto, nesposobni ljudi ne mogu da reše bilo koji problem. Zato, manji broj ljudi u administraciji sa većim platama. Zašto? Znate i sami, evo, neka vam kaže Nada Mirković, koja je pomoćnica za budžet, koliko ljudi u vašem sektoru budžeta zapravo radi? Ona radi dan-noć, ali zato ima gomilu kolega koji statiraju i ne rade ništa i onda sve spadne na mali broj ljudi koji tu rade iz entuzijazma i nekog profesionalizma. Ono što takođe želim da vam kažem, možda ste to čuli, možda i niste, jer ste ovde tri meseca, administracija je ta koja nažalost kreira dosta problema, jer oni vas nazivaju listopadnima, a oni su zimzeleni. Šta je bitno? Kada pravite Zakon o državnoj upravi, nemojte da dopustite zimzelenima da prave taj zakon, jer će ga napraviti prema sebi. Zimzeleni su oni koji kažu – doći će jedan ministar, pa će otići, mi ćemo ostati i sve će ostati isto. I u pravu je Palalić koji kaže – te reforme se najavljuju, najavljuju i najavljuju, ako premijer ne podrži ministra finansija u toj reformi, ministar finansija nema šansi da to napravi. Dakle, potrebno je saseći administraciju na adekvatan broj, a onda te ljude dobro nagraditi. Vi znate da je apsurdna situacija da vi kao ministar imate nižu platu od pomoćnika ministra, i to dosta nižu, kao i od državnog sekretara. Kada je gospodin Đelić pomenuo već ovoga Trivunca, ja ću reći zašto taj čovek koji nije ni u jednoj stranci ima takvu naknadu – zato što uopšte ne bi radio u državi a nosio je pola Ministarstva ekonomije, zato što drugi koji treba da rade ništa ne rade, iako imaju 60 hiljada dinara platu. Da li je vama bolje da vam ode Ivan Simić sa mesta direktora Poreske uprave, zato što postoji nakaradna praksa da čoveka koji vredi ne treba platiti da radi za državu, ili je bolje da nađete rešenje da čoveka zadržite? Ja sam siguran da ima hiljade nesposobnih koji će raditi za troduplo nižu platu od Simića i Trivunca, ali oni ne mogu rešiti problem države. Neću biti demagog, kao neke moje druge kolege, i govoriću vam ono što je zaista istina. Drago mi je što ovde postoje i druge stranke koje prosto ovde vide taj pravi problem, ne žele da se dodvore ljudima, itd. Nije to samo problem partijskog zapošljavanja, to ćete naučiti. Ima ovaj problem „frends end femilis“, da ljudi sami sebe množe, zapošljavajući svoje prijatelje, familiju, a da ministri pojma nemaju ko su ti ljudi. Saznate tek posle, kada pročitate u novinama, nažalost. To vam je ključna stvar. Ne možete sprovesti nijednu ideju ako nemate polugu preko koje sprovodite, a to je kvalitetna državna uprava. Smanjite drastično broj, tražite podršku, ne možete premijera jer je on protiv toga, ali makar Vučića, da to napravite i znajte, ako to ne uradite, opet džabe radite ovaj posao koji radite.
Reč ima ministar. Izvolite.
Samo da budemo vrlo jasni. Ponoviću još jednom da smo mi već krenuli na ovome da radimo, Vlada je krenula na tome da radi, čitava Vlada stoji iza svih ovih, kako predloga zakona, tako i amandmana. Što se tiče ovoga što ste pričali, dodao bih samo još činjenicu, mislim da te plate treba da se isplaćuju, na neki način, po učinku i da moramo da odredimo neke kriterijume učinkovitosti, ne samo u javnim preduzećima, gde je već definisano Zakonom, već da uradimo u državnoj upravi, školstvu i u zdravstvu, kako bismo poboljšali ukupan kvalitet usluga, koje ovaj javni sektor, van javnih preduzeća, a delom u njima, pruža. Naposletku, ono što ste rekli , ispravka. Ne mislim da ovim zamrzavamo problem. Krećemo da rešavamo ovaj problem. Taj problem se rešava promenom mnogih zakona – Zakona o radu, Zakon o državnim službenicima, uvođenjem jedinstvenog sistema koeficijenata u javni sektor i još mnogim drugim izmenama koje su suštinski i to je nešto za šta nam treba vremena do 1. jula. Ono što možemo da uradimo, poput onog zakona, na koji ni jedna poslanička grupa nije imala amandmane, da se smanjuje isplata naknada funkcionerima šest meseci po prestanku funkcije na tri meseca. Ono što možemo da uradimo brzo, mi ćemo to uraditi. Nadam se, efikasno i ovde u Skupštini, kao i ovaj deo. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Složiću se sa kolegama koje su pre toga govorile da je broj zaposlenih u državnoj administraciji katastrofalno veliki, veliki u odnosu na privrednu aktivnost, na veličinu države. U tom broju i u povećanju tog broja, u proteklim godinama, nevinih nema, i to sam govorio kada smo o ovim zakonima govorili u načelu, ali ne mogu da prihvatim konstataciju kolega da je ovo samo konzerviranje problema. Ako jedna kola godinama budu sve opterećenija i godinama idu u pogrešnom pravcu, povećanjem broja zaposlenih u državnoj upravi, opterećivanjem svih građana Republike Srbije na taj način, idu u provaliju, vi ne možete da očekujete da u jednom trenutku, jednom uredbom, hrabrim političkim odlukama se promeni smer i istog trenutka se krene unazad. Ne može. Nije izvodljivo ni po jednom zakonu, ni fizike, ni bilo čega. Ovo nije konzerviranje, ovo je zaustavljanje. Ovo je postupak zaustavljanja, amortizacije. Hajdete da stanemo jednom na kraju 2015. godine, a do sada je bilo prilika da se konstatuje koliko je ljudi zaposleno u državnoj upravi, nismo znali. Nismo znali ni kakva je njihova stručna sprema. Nismo znali ni na kojim poslovima rade. Bilo je stvari koje su bile protiv zakona kada su ljudi uzimali otpremninu sa jednog na drugo i šetali kroz državnu upravu, zato što nije bilo evidencije, nije bilo one crvene lampice koja bi se palila pored takvog imena. Ovo je mera zaustavljanja amortizacije, ne konzervacije, amortizacije, da bi na kraju 2015. godine, a verujem i pre, i to ste najavili, gospodine ministre, i ja sam vam zahvalan na tome, da možemo reformom državne uprave da dođemo do efikasnije i bolje države. Ja verujem u to, kao što verujem da nijedan postupak, ništa što je imalo takav zamajac u lošem pravcu, ne može da stane odjednom, ali može da se amortizuje. Zbog toga je ovakav zakonski predlog za SNS prihvatljiv, odnosno ovakav amandman zaista nije prihvatljiv. Hvala.
Pošto su prijavljeni redom: Bojan Đurić, Đorđe Stojšić, Božidar Đelić, Jovan Palalić, reč ima narodni poslanik Bojan Đurić. Izvolite.
Zanimljivo se razvija ova diskusija. Gospodine Krstiću, ja ne razumem zašto ćete vi vratiti te ostale naknade koje primate. Ako taj posao zaista radite i ako ga radite dobro, ja mislim da ne treba da vratite taj novac, kao što sam siguran da ima stotine onih koji ne rade dodatni posao dobro i neće vratiti novac. Dakle, to ne može da bude rešenje. Slažem se da ne treba, pri tom, onda nije taj baš povraćaj u budžet, isti onoliki koliko dođe kroz ovu prihodnu stranu. Ima neto, bruto, naknade itd. Dobro, da ne ulazimo u te detalje, treba pomoći i ovim fondovima. Gospodine Babiću, mislim da vi duboko grešite kada kao kvalitet ovog što radite predstavljate to da ćete kao sekirom zakonom zaustaviti, da koristim tu reč, zustaviti, amortizovati dosadašnje stanje, pa pod pretnjom kazni od, ne znam, dva miliona dinara, sprečiti da neko krši zakon. Znate, ljudi koji zapošljavaju u javnom sektoru, oni dolaze iz sfere politike, uglavnom. Rukovodioci su izabrani na izborima, postavljaju ih stranke, nije to ništa sporno. Ako mi od tih ljudi jedino ovakvim drakonskim zakonom i drakonskim kaznama možemo da obezbedimo da ne zapošljavaju nove kadrove. Onda smo u ogromnom problemu i to nećemo rešiti za dve godine. Slažem se sa ministrom. Za mene je strašno kad neko ima ambiciju da sedi u tom upravnom odboru PIO fonda i da prima naknadu od 30 hiljada dinara ili kolika je naknada, a da na sebe preuzima odgovornost da raspolaže sa pet milijardi evra. Kako smo postali tako društvo niskih ambicija? To je problem naše javne uprave i javnih preduzeća. To je zavetrina gde ne mora uglavnom ništa da se radi i prima se mali novac, o tome se radi. Za taj mali novac neće doći neko iz „Diloita“ ili neke druge firme, pa onda morate da mu tražite aranžmane da zarađuje više i to se uvek radilo u ovoj zemlji, ali će doći neki koji upravljaju „Aerodromom Beograd“ ili PIO fondom, a nisu sigurni ili ne mogu da izgovore čak ni puno ime ili im je jedina kvalifikacija što su možda jednom bili na tom aerodromu i uvek po partijskoj kvoti. Reći ću vam ono što sam rekao pre dva ili tri dana. Šteta od direktora „Železnica“ ovakvog nije u njegovoj plati, nego što zauzima mesto nekog ko bi mogao to bolje da radi i za koga bih se ja založio da prima 10, 15 ili 20 puta veću platu od ove sadašnje od 2000 evra koliko je tamo plata ili da bude nagrađen bonusom ukoliko uspe ozbiljno da smanji gubitak te železnice. To je rešenje za ovu zemlju, makar prema onome što LDP godinama pokušava da kaže i predloži. Zato ne razumem kako ćete iz ovog zakona preći u reformu državne, odnosno javne uprave, tako što ćete sedeti vi, ministar pravde i državne uprave i možda još neki ljudi. Ako ostane isti obim nadležnosti države, ako se od države očekuje i u javnosti od političara stvara utisak da država mora sve da radi, da sve mora da određuje, da bude mama i tata, kako kaže gospodin Šajn građanima Srbije, nećete moći da smanjite javnu upravu. Možda ćete uspeti da smanjite broj ljudi nekim procentom koji ćete otpustiti, ali onda oni koji ostanu neće moći da urade onaj posao koji je pred njima, građani će biti oštećeni, imaćete još veće nezadovoljstvo. Ne može tako da se reformiše uprava, nigde se tako nije reformisala. One zemlje koje su imale ogromne troškove neefikasnih javnih preduzeća, neefikasne državne uprave su pre toga donele političku odluku da država više ne gude vlasnik stotina preduzeća, da ne izdaje hiljade dozvola. Šta ćete da radite kada vam dođu predstavnici manjih, siromašnih mesta u Srbiji i kažu – ako nam ovde sada zatvorite delove opštinske uprave, stopa zaposlenosti će biti 50, 60, 70%? Vaš kolega Selaković ima uvek taj problem kada treba da se zatvori neka sudska jedinica ili sud. Onda mu kažu – ovde je još samo sud ostao, ako i to zatvorite, ništa neće ostati. Ne možete vi te demografske, duboko političke, društvene probleme da rešite mehaničkim smanjivanjem broja zaposlenih u javnoj upravi. Ne možete da imate 700 javnih i javno-komunalnih preduzeća i nekoliko stotina ovih u restrukturiranju i da u njima nemate ovoliko zaposlenih. Kako ćete da procenite koliko treba da bude zaposlenih u „Agroživu“? To je javni sektor, gospodine Krstiću, koliko god to neverovatno zvučalo. Stalno pričam o tom javnom sektoru koji u ovom slučaju preko preduzeća čiji je posao zapravo da bude monopolista u uvozu i najveći igrač u prodaji gasa i manjinski partner u izgradnji epohalnog projekta „Južni tok“, da istovremeno proizvodi i paštete. Po kom merilu ćete vi i gospodin Selaković odrediti koliko zaposlenih treba da bude na toj liniji za proizvodnju jetrene paštete? Da li znate da ste doneli zakon, koliko je nenormalna situacija u Srbiji? Postoji košarkaški klub koji se zove „Vojvodina-Srbijagas“. Koliko znam, „Srbijagas“ nije sponzor tog kluba, nego je vlasnik kluba. Pošto je vlasnik kluba, po ovom zakonu taj klub je javna uprava, odnosno javni sektor. Kad počne nova košarkaška sezona, hoće li smeti da dovedu i zaposle novog igrača u tom klubu po ovom zakonu? Toliko je besmislena organizacija javnog sektora u ovoj zemlji, gospodine Krstiću. Zato je pogrešna konzervacija. Zato ovo nije korak u dobrom pravcu. Nije dobar korak ni ovo kako izgleda rasprava, moram da vam kažem. Stvarno je nemoguće više slušati o tome da li od 2008, 2004, 2000, od 1991. godine, ne, duže je od toga. Pogrešan sistem je generisao ovakvu situaciju. San o zapošljavanju u državnu upravu, radu na tom mestu od 30, 35, 40 godina, pa onda ostavljanju tog mesta svom članu porodice, odnosno detetu, nije nastao ni 2000. ni 1990. godine. To je duboko ukorenjivana mentalitetska stvar. Sad, naravno da postoje razlike. Dok je taj sistem kako-tako funkcionisao do 1990. godine, dok su tu ipak radili neki odgovorni ljudi, dok nismo svako malo išli na izbore, pa morali da se takmičimo u demagogiji i populizmu, to je nekako radilo. Kad se devedesetih raspalo, 20 godina ne možemo da rešimo situaciju.Jedino kad je ta situacija rešavana na neki način je onaj period od početka 2001. godine, pa negde do kraja 2003. godine. Sve pre i sve posle toga je bio populizam u izbornoj kampanji i onda političari koji ne znaju šta će sa tim obećanjima kada dođu na vlast. To vidim i danas.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Stojšić.
Zahvaljujem. Kao regionalisti stvarno želim da vam uputim apel vezan za inicijativu, a u smislu ograničenja zapošljavanja u javnom sektoru, bez obzira da li amandman dolazi od kolege Palalića, Đelića, Đurića itd. Nema veze ko je iz koje stranke, mislim da ćemo napraviti ozbiljan problem u funkcionisanju lokalnih samouprava ukoliko ponovo u Beogradu bude postojalo neko telo koje će da sedi i da odlučuje koliko gde ljudi treba da radi. Kada god neki problem treba da se reši, uvek se u Beogradu napravi neko telo, pa nekakav registar sada i prodavaca nekretnina, sada i zaposlenih i uvek se prave neki novi registri gde će opet u Beogradu da rade nekih 1.000 ljudi, pa ćemo imati na kraju i agenciju za upravljanje registrima i opet će nekih stotine hiljada ljudi samo u Beogradu uspeti da se zaposle u javnoj upravi, a neke male opštine će sada ispaštati. Posle čuvenog Miloševićevog rešenja da sva imovina lokalnih samouprava pređe na Direkciju za imovinu, gde vam je trebalo meseci da dođete uopšte, da dobijete bilo kakvu dozvolu iz bilo koje lokalne samouprave da bi prodali, upotrebili neku imovinu i kao jedan loš relikt centralizma sada ćemo ponovo imati neko telo koje će morati da se ko zna koliko vremenski sastane ne bi li odlučilo da li će neko bukvalno u košarkaškom klubu ili u „Er Srbija“, na kraju krajeva, stjuardese će morati da dobiju dozvolu od tog tela da li mogu da se zaposle ili ne zaposle. Ne dovodim u pitanje ideju. Svi znamo da je i posle 2000. godine važnije bilo da imate partijsku knjižicu nego da imate znanje. Treba da se reformiše javna uprava. Postoje uređenje zemlje. Recimo, u Francuskoj morate da pohađate neke škole da bi radili u javnoj upravi, gde se ipak nagrađuju ljudi u skladu sa kvalifikacijama i zalaganjem, a ne da se pravi uravnilovka. Još jednom apelujem i na vas i na vladajuću većinu da razmotrite sam način kako to hoćete da rešite. Nije sporno da treba, nije sporno da je preveliki broj zaposlenih, u Beogradu sigurno 200.000 – 300.000 ljudi radi u javnom sektoru, ali nemojte da cela Srbija i manje lokalne samouprave ispaštaju zbog toga. Mislim da način na koji ste krenuli to da rešite će dovesti do ozbiljnih problema u funkcionisanju tih lokalnih samouprava. Ideja i želja da se tu uvede red svakako je za pohvalu. Nije to relikt ove vlade, to je relikt nekih prošlih vlada. O tome možemo da razgovaramo, ali još jednom razmotrite nekih od ovih amandmana. Stvarno mislim da ćemo imati problem. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić. Izvolite.
Mislim da je bitno u ovim teškim vremenima pokazati i neki primer. Sada čujemo neke velike reči, da po ko zna koji put sve je nasleđeno, ovaj strašni voz nekako treba vremena da se zaustavi. Ovaj naš cenjeni Dom bi mogao da bolje stoji u očima naših građana i u ovom momentu kada se spremate da izglasate zakone koji traži dodatne žrtve i, kako kažete, stezanje kaiša, a zašto ste onda zaposlili ovde još 98 osoba u Narodnoj skupštini? Zašto? Da li je to način na koji ćemo ubediti naše građane, pre svega se obraćam SNS, jer vi držite poluge ovde? Ovo nije način na koji možemo da ubedimo naše građane da smo ozbiljni, a ponajmanje vi. Zaposleno je dodatno 98 ljudi u ovoj skupštini. U Nišu je 185 ljudi dodatno zaposleno u gradskoj upravi. U svakom mestu u Srbiji je ista priča. Problem je što se ovde jedno govori, a drugo radi. Žao mi je što nismo dobili ni početak odgovora, gospodine ministre, na veoma jednostavna pitanja, na koja vi kao ministar finansija stvarnomorate imati odgovore. Pitam vas po drugi put da li nam možete reći za koliko procenata se povećava fond plata ove godine na nivou cele države u poređenju sa prošlom godinom?Zašto niste uračunali za sledeću godinu fakat da, ukoliko ne može da se zameni neko ko odlazi u penziju, otvara se prostor, prema našoj proceni, od nekih 4% - 5%. To su konkretne stvari. Kada govorimo o sigurnosti da će se ovo sprovesti, vaš državni sekretar je bio, vi ste bili sprečeni, to je u redu, na sastanku kada smo mi predlagali, i na kraju se to i na Odboru za finansije i usvojilo, da se izuzme iz ovog univerzitet zato što svi, osim redovnih profesora i administrativaca, su na određeno vreme, te ovakav zakon bi u potpunosti onemogućio normalno funkcionisanje državnog univerziteta. Rektor Beogradskog univerziteta, ne ja, imate zapis, svako ko hoće od naših građana može to da proveri, je rekao da vaš Centralni registar je toliko dobar, da su oni konstatovali da ste vi zapisali da, umesto onih desetak ljudi koji tamo radi, ih je 300 zato što jednostavno po funkcionisanju univerziteta jedan broj projekata je lociran na nivou rektorata i jedan broj profesora koji inače su zaposleni na drugim fakultetima su dobili određenu prinadležnost iz toga. Vaš sistem kaže da ih je 280, koliko kaže rektor Beogradskog univerziteta, zaposleno.Panije ni čudo što toliko se okleva u ovoj vladi da se uvede bilo kakva promena. Evo ovaj paket, odlaže se primena u poreskoj reformi elektronske prijave. Ko zna kada će onda i poreska uprava da kontroliše ovo što ovaj zakon treba da omogući. Odlaže se i ovo što treba da bude primena Centralnog registra i mi vidimo da zapravo od cele ove priče i od cele ove buke nema ništa. Vi zapravo ne štedite. Kako ste ovo pripremili? Samo ste omogućili ljudima da ubrzaju zapošljavanje i sami ćete čupati kosu za koju nedelju, za koji mesec kada vidite šta su vam na raznim nivoima ljudi već pripremili.
Replika, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, drago mi je što je pokrenuta i ta tema. U ruci imam Odluku o radnom angažovanju konsultanata za stručne i administrativne poslove poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini. Datira od 22. septembra 2008. godine. Potpisana je od strane kolege koji je i sada narodni poslanik iz vaše poslaničke grupe, koja definiše broj i zaposlene u stručnim službama Narodne skupštine Republike Srbije. Da li se vi to posipate pepelom za odluke koje ste vi doneli? S druge strane, konsultanti koji su radili na određeno vreme u Narodnoj skupštini po Odluci Administrativnog odbora pre početka ovog saziva od 23. jula 2012. godine, su zasnovali radni odnos na neodređeno vreme i viši savetnik, i savetnik, i mlađi savetnik i referent. Da li smo mi ove ljude koji su ovde započeli radni odnos na neodređeno vreme u prošlom sazivu oterali kući da bi doveli neke svoje, po starom receptu i usklađenom receptu? Ne, nismo. Radili su dobro, radili su odgovorno i obili su rešenja na neodređeno vreme. S druge strane, da li vam smetaju dva vatrogasca? Da li vam smetaju dva vodoinstalatera? Da li vam smetaju dva električara? Da li vam smeta da ova zgrada i zgrada u Kralja Milana normalno funkcionišu? Da li vam smeta jedan kurir, telefonski tehničar, ekspeditor pošte, daktilograf, čistačica? Da li vam ti ljudi smetaju možda? S druge strane vam nije smetalo i to nećete da spomenete, po Odluci Administrativnog odbora, četvoricu ljudi koji su bili članovi Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca iz redova advokatai profesora sa pravnog fakulteta, čija je nadoknada bila u visini poslaničkog dodatka. (Predsedavajući: Vreme.) Odlukom Administrativnog odbora iz prethodnog saziva ta odluka je promenjena i nadoknada je povećana na šest prosečnih plata u Srbiji. Znači jedanog čoveka u Državnom veću tužilaca i Visokom savetu sudstva ste menjali sa šest prosečnih ljudi u Srbiji. (Predsedavajući: Vreme.) To vam nije smetalo i to je bilo dobro? Zbog čega su ti ljudi bili tu? Zbog struke? Kada im je vraćeno na 30.000, odnosno na nivo poslaničkog dodatka šta su uradili? Podneli su ostavke. Šta je bio motiv? Samo finansije i zbog toga nemojte tako, gospodine Đeliću.
Ja vas molim, da ne bih isključivao govornike, da se držite vremena koje je predviđeno. Ovo je skoro tri minuta bila replika. Reč ima ministar Krstić. Izvolite.
Hoću da odgovorim na ovih par pitanja, radi javnosti. Što se tiče Fonda plata, on se povećava 3,2% za sledeću godinu u ovom Predlogu budžeta. O tome ćemo raspravljati sledeće nedelje detaljno. Po osnovu indeksacije je 1,5%, ostatak je po osnovu onog što se zove normalan drift, dakle, unapređenja određenih službenika, nastavnika itd, minulog rada i svega ostalog. Mi smo ovde budžet, uglavnom, u prošlosti posmatrali kao neku obavezu Vlade da isplati određene stvari u budžet, odnosno aproprijacije su pravo. Činjenica da usvajamo, ukoliko budemo usvojili ovaj zakon, to će značiti da nećemo ostvariti možda sve te aproprijacije, možda ćemo po prvi put u istoriji imati budžetski deficit manji od onog koji je predviđen, a predviđen je manji nego ove godine. Dalje, što se tiče zamrzavanja i zapošljavanja, vrlo mali i po prvi put, to nije rađeno po političkoj liniji nego po Ustavu i po pitanju autonomije i nezavisnosti, a i tamo gde nije definisan jasno proces oko odabira ili izbora određenih lica, kao što su to npr. univerzitetski profesori, ili kao što su narodni poslanici, koji se biraju na izborima. Uvedena je kontrola tipa u Narodnoj skupštini u telima koje kontroliše Narodna skupština preko pravno-administrativnog Odbora, ako se tako zove. Na posletku, ništa se ne odlaže, Centralni registar funkcioniše i primenjivaće se i objedinjena naplata i paralelno od 1. januara kako bismo osigurali da nema zastoja u isplati plata. Da vam to potvrdim, samo ću reći da Univerzitet u Beogradu ima 211 zaposlenih, 152 na neodređeno, 31 na određeno, 27 na ugovor i jedan na zamenu. To je samo Univerzitet bez individualnih fakulteta. Hvala.
Reč ima Božidar Đelić, replika.
Hvala. Skoro da mi je jedna suza potekla. Srceparajuće je to da radi konfora vladajućih partija u ovome domu pod hitno se moralo zaposliti električar, a struje i svih ovih stvari je bilo i pre, trebalo je što pre da se zaposle neki kao da se nije čistila i sasvim je funkcionisala ova Skupština, a upravo se ovde priča o zakonu koji neće omogućiti da u Boljevcu se zaposli neko ko treba da očisti tamo opštinu. Priča se o tome da neko neće moći u šumi, blizu na Staroj planini kod Pirota da radi svoj posao. Znači, poruka koju ovde imate je - ako ste blizu mene, sve će biti u redu, jar ja o tome odlučujem, a ako ste malo dalje, e pa to neće moći, to će naše telo u našoj Vladi. Veoma je indikativno kako ste usvojili i amandman odbora juče. Mi smo rekli, pošto Ministarstvo finansija odobrava budžete, finansijske planove isto tako treba da eventualno predloži i to je ono što piše u zakonu, telu Vlade ko može eventualno da bude izuzet. Ali, ne gospodin Babić treba da bude taj, za sve ono što su nezavisno regulatorna tela za DRI, za RRA, za sve te ljude koji su bitni, da, da, e za njih, za to neće biti zadužen Odbor za finansije, jer tu je predsednica ovde prisutna gospođa Kovač. Ne, za to ima da se pita gospodin Babić i ovaj odbor koji on vodi, pa će onda da se vidi ko tu može a ko ne sme u tim osetljivim službama da se zaposle. To je srž načina na koji vi želite da vodite ovu stvar. Gospodine ministre, treći put vas pitam, posle će doći poslaničko pitanje, niste mi odgovorili koliko ste povećali fond plata ove godine upoređene sa prethodnim, a rektor Univerziteta će imati mogućnosti da vam odgovori na ovo što ste sada rekli. Bilo kako bilo, pravi način je da prihvatite naš amandman da ljudi primaju jednu platu.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Poštovani građani Srbije, targetirali smo najveći problem u našem društvu. Po mišljenju DS to su svi vodoinstalateri, čistačice, higijeničari. Targetirali smo taj problem i dobro je. Međutim, ono što gospodin Đelić ne shvata ili ne želi da shvati, ili pogrešno interpretira i zahvalan sam gospodinu Krstiću za to što je prihvatio amandman odbora, a to je da je Narodna skupština Republike Srbije nezavisno telo, nezavisna institucija, da ne može da zavisi od Vlade i od bilo kojeg tela ili organa u Vladi. Ono što više čudi i što pokazuje te višeslojne i višestruku struju u DS jeste to – zašto gospodin Đelić jednom kolektivnom organu kao što je Administrativni odbor Narodne skupštine, kolektivnom, u kojemsu članovi koji imaju aktivnu ulogu u radu i u odlučivanju Administrativnog odbora, a iz redova su DS i zahvaljujem se tim ljudima, kao i ostalim članovima Administrativnog odbora, zašto njima ne veruje? Šta tu donosi jedan kolektivni organ pojedinačno? Šta jedan član tog organa može da donese pojedinačno? Zašto ne veruje svojim ljudima koji su delegirali u Administrativni odbor Ne bih želeo pojedinačno te ljude da prozivam, nisu zaslužili tako nešto, ali sa druge strane ono što takođe ne poznaje, ne zna ili prikriva – ko određuje i ko daje saglasnost na sistematizaciju radnih mesta u nezavisnim regulatornim telima? Odbor za finansije? Neki drugi odbor? Ne, Odbor za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine Republike Srbije. To je logika da se zadrži i nezavisnost nezavisnih regulatornih tela i Narodne skupštine i da oni koji daju saglasnost na sistematizaciju, daju saglasnost i na buduća povećanja broja radnih mesta. To nije vlasništvo ni Zorana Babića ni bilo koga pojedinačno.
Reč ima ministar Krstić.
Samo da odgovorim. Pripremili smo odgovor na to drugo pitanje. Nismo ga poneli sa sobom, pošto danas nije rasprava o budžetu, ali dobićete ga sledeći put. Da vam objasnim tačno kako, zašto i koliko se neće izvršiti od toga, ali o tom potom. Što se tiče ovoga što postavljate pitanje za sledeću godinu, što jeste tema ne danas, ali će biti, 3,2% u odnosu na 1,5 koliko je… Samo bih vas podsetio da je u godinama kada je bilo zabranjeno zapošljavanje 2009. i 2010. godine rast plata bio 1,7% – 1,8% po godini. Mislim da to odlično objašnjava tu razliku. Mi smo je adekvatno planirali, za razliku od ranije. Hvala.
Dovoljno je sa replikama. Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić, po amandmanu. (Božidar Đelić, s mesta: Znači, oni imaju prednost.)
Gospodine ministre, gospodine potpredsedniče, kolege poslanici, rasprava je o amandmanu koji je podnela poslanička grupa DSS na član 1. Videli ste gospodine ministre, iako je ovaj predlog zakona i ova mera o kojoj raspravljamo već ovoliko vremena imala za cilj rešavanje finansijskih i budžetskih problema, mi raspravljamo o državnoj upravi. Zato sam vam rekao da ta stvar nije samo i ne dotiče samo budžet, nego se tiče celine problema koji ovde imamo. S obzirom da se povela rasprava da li je ovo zamrzavanje, da li je ovo zaustavljanje procesa, da li je nešto drugo i dalje mislim da se ovim konzervira trenutno stanje. Šta je problem u tom konzerviranju? Činjenici da smo se svi ovde složili, sve poslaničke grupe da je stanje koje se tiče broja zaposlenih u javnoj administraciji neizdrživo. Ako konzerviramo jedno neizdrživo stanje, kako smo rešili problem javne potrošnje? Nismo ga rešili. U činjenici da imamo veliki broj zaposlenih u državnoj upravi, lokalnoj samoupravi, javnim preduzećima ovim zaustavljamo i nivo javne potrošnje se zadržava. Zato smo gospodine ministre insistirali da se ova stvar reši hitnom reformom državne uprave u narednih mesec, dva. To je moguće gospodine ministre. Vrlo je moguće. Prvo da se primeni Zakon o državnim službenicima, da se hitno donese u Narodnu skupštinu zakon o zapošljavanju u lokalnoj samoupravi i autonomnoj pokrajini. Godinama stručne službe u Ministarstvu državne uprave rade analizu potreba pojedinih organa državne uprave i zna se koliko izvršilaca je tu potrebno. Zakonom o lokalnoj samoupravi ćete omogućiti lokalnim samoupravama da rešavaju problem. S druge strane, gospodine ministre, vaša poruka javna da se ulazi u reformu državne uprave koja podrazumeva racionalizaciju je poruka ovim sad ljudima koji su zasnovali radni odnos i niko ih ne može skloniti ili onima koji su eventualno planirali dok se reforma ne završi je sledeća - možete se zaposliti, ali to traje mesec, dva, ostaćete bez posla, jer niste potrebni za funkcionisnje dalje državne uprave. Zapošljavate se partijski. Dolazite tu zato što treba da rešimo neke probleme. Ti ljudi, svejedno, i ovi, do 2015. godine, čiji je status zamrznut, hoće li oni ostati bez posla ako su višak? Ja bi voleo to od vas da čujem. U procesu racionalizacije. Treba im to saopštiti. Prema tome, gospodine ministre, ovo stanje koje ste predložili ovim zakonom jeste održavanje nivoa javne potrošnje koji je bio do sad, a on je neodrživ. I zato smo mi tražili da se umesto ove situacije kuju ste predložili hitno uđe u racionalizaciju stvaranjem efikasne i bolje državne uprave koja je državi potrebna, prvo zbog njenih građana a onda zbog investitora koji se svakodnevno na stanje u državnoj upravi žale.
Ministar Krstić. Izvolite.
Samo da budemo vrlo jasni. Ne mislim da je moguće na adekvatan način sprovesti reformu državne uprave u dva meseca. Ako pričamo o tome da ćemo uvesti sistem učinkovitosti, ako pričamo o tome da ćemo menjati sve moguće zakone koje treba da promenimo da bi smo to uradili, ako pričamo o uvođenju neke ravnopravnosti i menjanju sistema koji podrazumeva trenutno 900 različitih koeficijenata, koji životno utiču na građane i zaposlene u različitim delovima javnog sektora, ne mislim da se to može uraditi u roku od dva meseca. Ali, ako ste vi već sigurni da se može uraditi u roku od dva meseca onda zašto meni postavljate pitanje šta to znači i šta bi to značilo? Da znam šta to znači i šta bi to značilo, isto da sam imao kada je budžet pravljen, pre 1. novembra detaljnu bazu podataka zaposlenih po svim različitim organima sa tim kada će ko ići u penziju i šta će to podrazumevati, mogao bih i da planiram tačno koliko će biti fonda plata. Nažalost, mi tu preciznost nemamo. Moramo prvo da je, to je ono što kažem da je već krenulo, imamo ogromnim delom 99% što se tiče registra zaposlenih, a velikim delom što se tiče registra institucija koji se paralelno pravi. Čak i sa tim ne mislim da je dva meseca dovoljno da se to sprovede na način koji će biti adekvatan. Samo da raščistimo neke stvari. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Jovan Pavlović, replika.
Koji je to rok, gospodine ministre? Koji je rok? Govorim o tome da se o reformi državne uprave priča prethodnih pet, šest godina. Ne želim da verujem da bilo ko ko je pričao o tome nije nešto radio u okviru svog resora, tj. da bar stručne službe na nivou pomoćnika državnog sekretara nisu radile određene statistike koji je broj neophodan izvršilaca u pojedinim segmentima da bi jedno ministarstvo, jedno javno preduzeće, jedan drugi organ državne uprave dobro funkcionisao. Hoću da verujem da se to nešto radilo i da postoje neki podaci koji bi vama pomogli da se izađe sa planom racionalnizacije u državnoj upravi. Ako to nije bio slučaj od 2007. godine, kada je faktički prema Skupštini prestao zakonodavni proces kada je u pitanju državna uprava, onda je to strašno. Voleo bih da čujem od vas da se nije radilo prethodnih pet godina ništa po tom pitanju. Što se tiče zakonodavnog proces, zakon koji se tiče radnih odnosa u lokalnoj samoupravi i autonomnoj pokrajini je jedan vrlo jednostavan zakon koji nema potrebe da se, čak koliko sam čuo, u formi nekog prednacrta radi, jer je već rađen u ministarstvima. On će da reši velike probleme sa viškom zaposlenih unutar lokalnih samouprava i primena Zakona o državnim službenicima. Ako nemamo te podatke, nijedan od tih podataka onda se sa vama slažem da to nije moguće u roku od dva meseca i onda je to strašno za državu. Ali, ako počinjemo od nule, molio bih vas zbog urgentnosti problema da nam kažete koji je to rok u kojem Vlada RS može da izađe pred javnost, Narodnu skupštinu i kaže – mi ulazimo u proces stvaranja efikasne državne uprave koja podrazumeva racionalizaciju, profesionalizaciju i sve ono što je potrebno da dobijemo jaku državnu upravu.
Reč ima ministar Krstić.
Već jesmo u tom procesu i rok koji sam izložio što se tiče ovih plata i koji stoji u zakonu je 1. jul sledeće godine. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ljubiša Stojmirović.
Poštovane kolege, moram da se složim da zamrzavanje ili konzerviranje, kako reče kolega, nije popularna mera i neće doneti neke velike uspehe. Najverovatnije u ovom trenutku da je ministar, odnosno Vlada, primorana da učini nešto tako. Evo, mi imamo slučaj ovde da je ministar vanstranačka ličnost. Znači, nije pripadnik nijedne partije. Zašto ne pokušamo svi zajedno da pomognemo i njemu i Vladi da zbilja donesemo zakone koji će omogućiti Srbiji da krene napred? Mi, mislim na SNS, imamo tu sreću da nismo u tolikoj meri učestvovali ni u zapošljavanju, ni u stvaranju svih ovih problema. Zašto? Zato što nismo ni bili u vlasti u prethodnom periodu. Kod nas ovde u parlamentu je možda najveći problem ta naknadna pamet. Svi oni koji su do juče bili u vlasti, dok su bili u vlasti nisu imali tu pamet, sad odjednom im je nadošla pamet i sad sve znaju, a svi problemi su nastali zbog toga što su ih oni stvorili. Neke ovde reče – da li je problem neka čistačica? Nije problem u čistačici, ali problem je u hiljadama i stotinama čistača koji su do juče uspevali da očiste sve kase, od lokalnog nivoa do Republike, i da pokradu, pokupe sve te pare ili novce, kako kaže kolega Čanak, i da ima država te pare ne bi bilo potrebe uopšte da se sada zamrzava i zapošljavanje i sve ostalo. Zato vam predlažem, dajte da se urazumimo i da zbilja pokušamo jednim čestitim i poštenim radom da izvučemo Srbiju iz ovog problema. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ljiljana Lučić.
Hvala gospodine predsedavajući. Mi raspravljamo o jednom rešenju koje je predložio ministar finansija, koje pokušava da reši problem velikih rashoda za plate u javnom sektoru. Rešenje koje je on predložio jeste zamrzavanje zapošljavanja na dve godine u javnom sektoru. Ovakav predlog je izazvao jednu veliku polemiku i tu smo svedoci te polemike. Ona otvara pitanje reforme uopšte javne uprave, od toga da je sigurno potrebna ozbiljna racionalizacija, do ovog predloga koji daje sam ministar, a to je sasvim druga tema, to je donošenje propisa gde bi se uravnotežile zarade u javnom sektoru i to sa rokom da se taj posao obavi do 1. jula. Mogu reći, iz iskustva praćenja vlada posle 2000. godine i ovde kako idu te rasprave u parlamentu, da postići socijalni dijalog, da to prevedemo na srpski, oko platnih razreda u javnom sektoru je prosto nemoguća misija. Taj cilj koji je zacrtan uz ovo rešenje i pri tom oročen, do polovine godine se neće ostvariti. To će da povuče druge posledice. Zašto i gde je ministar pogrešio, opredeljujući se za ovako „an ženeral“ zabranu zapošljavanja u javnom sektoru i nadajući se da će platnim razredima do sredine 2014. godine rešiti taj problem? Zato što nije napravio razliku između administracije u najužem smislu i zaposlenih u javnom sektoru, u zdravstvenim ustanovama, obrazovnim, naučnim, u kulturi. Kao što vam je poznato, mi smo kao poslanički klub pokrenuli inicijativu da se izuzmu neki delovi javnog sektora, jer bi posledice u tim sektorima bile katastrofalne, ali ono što se u međuvremenu desilo, to je da se kroz taj amandman izvuku i neka druga izuzeća koja su čista administracija, sa najvećim platama u javnom sektoru. Treba da bude opomena ministru da će mu na startu zakon potpuno biti izbušen, da neće postići cilj i da mi ovde gubimo vreme oko jedne mere koja je u osnovi loše postavljena, ako je izuzeta Skupština, sva nezavisna tela, revizorska, agencije za hartije od vrednosti, ovde je nabrojano desetak čisto administrativnih tela. Druga je stvar što je njihova uloga u sistemu relativno nezavisna u odnosu na zakonodavnu i izvršnu vlast, ali to su najveće plate i tu se zapošljava i dalje preko mere. Dakle, glavna stvar je trebalo da bude strogo razlikovanje administracije u najužem smislu od zdravstva, obrazovanja, kulture i nauke. Onda bismo razumeli da se radi o štednji, ali stvarno nema opravdanja da npr. u Skupštini se može nastaviti dalje zapošljavanje, bez obzira da li su sistematizovana radna mesta. Niko ne kaže da se to zapošljavanje mimo sistematizacije dešava, ali stvarno, ako hoćemo da štedimo, mi prvi ovde u parlamentu to treba da pokažemo. Hvala.
Reč ima ministar Krstić. Izvolite.
Hvala. Samo da bude vrlo jasno da parlament, odnosno pravno-administrativni odbor parlamenta ima punu kontrolu i odlučuje, odnosno daje saglasnost na zapošljavanje u ovim telima. Sa stanovišta podele vlasti nije ispravno da Vlada daje saglasnost parlamentu da zapošljava. Ukoliko vi kažete da parlament, ne želim da pretendujem na neke stvari koje su loše, iz nekih davno prošlih vremena, na to je ukazano amandmanom Odbora, te iz te skupštine mi smo, kao Vlada, taj amandman prihvatili, za tela koja Skupština bira i koji polažu svoje račune Skupštini. Skupština će takođe preko svojih tela, pravno-administrativnog odbora, određivati u skladu sa ovim zakonom da li neko treba da se zaposli ili ne. Siguran sam da će Narodna skupština, kao i druge institucije, imati puno razumevanje za opštu situaciju u kojoj se nalazimo i da će se tu ponašati restriktivno. Hvala.
Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova, imajući u vidu potrebu da Narodna skupština što pre donese akta iz dnevnog reda ove sednice. Sada određujem pauzu i sa radom nastavljamo u 15 časova i 30 minuta. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Lučić, replika. Izvolite.
Predsedavajući, pošto smo imali malo duže pauzu, trebalo je da počnemo u pola četiri, evo sada je četiri, da kratko podsetim, u svom izlaganju sam kritikovala ovo rešenje smatrajući da zabrana zapošljavanja u javnom sektoru, da bi ona imala smisla i veće efekte, da se fokusirala na administraciju u užem smislu. Odmah sam komentarisala, pozitivno, deo amandmana koji je Odbor za finansije podneo, jer je to bila ideja poslaničkog kluba Demokratske stranke da se iz ove zabrane izuzmu visokoškolske ustanove i ustanove iz oblasti naučnoistraživačkog rada, ali kritikovala što neke, čisto administrativne, da tako kažem, organizacije su kroz taj amandman prošle i izuzete iz zabrane. To je neki moj stav. Ministar mi je odgovorio da je vrlo važno u tom amandmanu što je skupštinski Odbor za administrativno-budžetska pitanja nadležan da prati zapošljavanje u tim organizacijama, a tu pre svega mislim da nije trebalo izuzeti neke državne agencije koje imaju dovoljan broj zaposlenih, imaju visoke plate. Time mi je ministar skrenuo pažnju, u stvari, malo pažljivije pogledam taj deo amandmana. I ako pogledate Poslovnik o radu Skupštine, nadležnosti Odbora za administrativno-budžetska pitanja, videćete da u stvari on nema nikakve nadležnosti da daje saglasnost na zapošljavanje u bilo kojem nezavisnom telu ili državnoj agenciji. Naime, Administrativni odbor može da se bavi pitanjima i bavi se pitanjima statusnog i materijalnog položaja poslanika i funkcionera koje bira Skupština. Znači, ne piše niti da može da se bavi sistematizacijom radnih mesta u državnim agencijama, niti da razmatra njihove izveštaje i stvarno je čudno da taj odbor, na primer, odlučuje u zapošljavanju na primer RRA. Svoj finansijski izveštaj RRA čak ne šalje Skupštini, nego o njemu Vlada raspravlja. Dakle, mislim da su to loša rešenja i da kontrola treba da ostane tamo gde je bitna, dakle u Vladi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, moramo neke stvari da raščistimo, ako već hoćemo da pričamo ko je za šta nadležan. Prvo, Poslovnik je niži pravni akt od zakona, tako da se nešto može sprovoditi i na osnovu zakona. Da li je Poslovnik nešto što je definitivno? Ovakav kakav jeste i kakav je napisan, definitivno nije nešto što treba da ima svoj kraj. Upravo sada kroz njegovu primenu vidimo da tu nešto nije u redu. Sada tu je bila i to je jedna jako velika polemika, u javnosti se napravila, oko izuzetih državnih organa, od Komisije Vlade koja će o tome da raspravlja. Hajde da vidimo koji su to državni organi i da vidimo kakva je njihova uloga? Većina tih državnih organa koji se nalaze u tom amandmanu Odbora za finansije su organi koje je Narodna skupština osnovala zakonom i izabrala na osnovu zakona. Narodna skupština kao državni organ ima ulogu zakonodavstva, donosimo zakone kao što je to i sada prilika, ali ima i jednu takođe drugu ulogu, a to je kontrolnu ulogu nad svim državnim organima. Da li neko stvarno misli da Narodna skupština sama, ili samo uz pomoć svojih skupštinskih radnih tela može da izvrši takvu jednu kontrolnu ulogu? Pa ne može. Zato i postoje, na primer Državna revizorska institucija. Državna revizorska institucija vrši kontrolnu ulogu o trošenju budžetskog novca, na prvom mestu da li je u skladu sa zakonom, na drugom mestu opravdanost, svrsishodnost trošenja. Sada pogledajte kako bi to izgledalo da državni revizor treba da primi stručnog saradnika, savetnika, kako god hoćete, u radni odnos i traži od onog organa koji je predmet njegove revizije saglasnost za taj prijem. Mislim da to nije logično. Narodna skupština preko raznih regulatornih i nezavisnih tela ostvaruje svoju kontrolnu funkciju nad izvršnom vlašću. Zato nije ni bilo logično da Komisija Vlade Republike Srbije odlučuje o zapošljavanju u tim nezavisnim regulatornim telima. Za većinu tih nezavisnih regulatornih tela nadležni odbor Skupštine Republike Srbije daje saglasnost na finansijski plan. Nadležni Odbor za administrativno-budžetska pitanja daje saglasnost na plan sistematizacije, tako da postoji pravni osnov da on odlučuje na osnovu tog plana sistematizacija, da li neko treba da zasnuje radni odnos, ili ne. Ne znam šta je tu čudno? Da li neko želi u ovoj skupštini da se Skupština odrekne jedne od svojih izvornih nadležnosti, a to je kontrola izvršne vlasti i da kontrolu izvršne vlasti poverimo samo izvršnoj vlasti. To bi bio rezultat jednog takvog protivljenja kada je u pitanju ovaj amandman Odbora za finansije. Gledali smo i vodili smo računa o tome da svaki od tih državnih organa ne bude pod uticajem izvršne vlasti. To može nekom da se sviđa, može nekom da se ne sviđa, možda se nešto menja, možda još uvek neko živi u iluziji da treba naređivati iz Vlade Republike Srbije šta treba da rade tužioci, šta treba da rade sudije, kakve presude da donose, pa se verovatno zbog toga i bune zašto ovo prelazi u nadležnost Narodne skupštine. Dalje, izvršna vlast je, mogu da kažem, jedna politička tvorevina političkih interesa koja se održava kroz glasanje u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ali, kao što i parlament nema samo poslanike koji podržavaju Vladu Republike Srbije, tako i ta radna tela koja će da daju saglasnost nemaju samo poslanike koji podržavaju Vladu Republike Srbije, već i predstavnike i opozicije i bivšeg režima. Sad ja ne razumem, zašto toliko otpora, pogotovo što je rad Narodne skupštine javan, što može svaki poslanik da prisustvuje i bilo kom odboru i svaki novinar može da prisustvuje bilo kom odboru, umesto da se neke stvari dešavaju u Nemanjinoj gde ne može svako da uđe. Ako je to problem žao mi je gospodo iz bivšeg režima što smo jednu jako lošu praksu prekinuli i preneli je da o nekim stvarima odlučuje Narodna skupština u skladu sa Ustavom i ovlašćenjima koja ima u skladu sa tim istim Ustavom.
Gospođo Lučić, mogu da vam dam, ne repliku, ali po amandmanu, molim vas.
Zahvaljujem predsedavajući. Kolega je, pratila sam, iskoristio šest minuta i 36 sekundi, da priča o raznim temama iako je u prvoj rečenici rekao – da po važećem Poslovniku Narodne skupštine, Odbor za administrativno-budžetska pitanja nema nadležnosti da se bavi ovim pitanjima, ali da je zakon jači od Poslovnika, ja se sa tim slažem. Promenimo Poslovnik. Hvala.
Božidar Đelić, po amandmanu i mislim da je vreme da završimo o ovome, ovaj krug.
Gospodine predsedavajući, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo i poštovani ministre. Ovde smo ponovo čuli da se sad veoma dobro uređuje sistem, da je vreme da budemo odgovorni, da ćete zaustaviti sve ono što treba da bude zaustavljeno, ali tu imate ozbiljan problem. Problem su činjenice. Gospodine ministre, pre pauze ja sam vas tri puta pitao koliko su plate porasle do sada u budžetu za 2013. godinu, kada bih uporedili sa budžetom za 2012. godinu? U tri navrata ste odbili da mi odgovorite na to pitanje. Tokom pauze ja sam, evo da vas citiram, ja ću vam pokloniti ove papire, pošto ste pre pauze rekli – da ste to zagubili u nekom koferu ili u tašni, pa ćemo sledeće nedelje. Evo, da vam pomognem, da vam kažem činjenice iz vašeg izveštaja. Za 2013. godinu 22. novembra 2013. godine i prošle godine 19. oktobra 2012. godine, pa nek bude tih prvih devet meseci ako hoćete prethodna Vlada, avgust ništa se tu mnogo ne dešava. Ovo su cifre. Prošle godine 169 milijardi ove godine ne govorimo o planu, govorimo o tvrdim ciframa iza kojih vi stojite kao starešina ovog ministarstva 187,9 milijardi dinara. Poštovani narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, ova Vlada nam 12 meseci govori o štednji. Ova Vlada nam 12 meseci govori o odgovornosti, ova Vlada nama govori da treba da se steže kaiš, a ona je za prvih 12 meseci njihove vlasti povećala fond plata za 11,2% to su vaše cifre, i ja sam sada spreman da poklonim izveštaj koji ste hteli da sakrijete.(Narodni poslanik Božidar Đelić, prilazi ministru Lazaru Krstiću i daje mu papir.)
Reč ima ministar Krstić.
Samo kratko, ja nisam rekao da sam ga zagubio, samo sam rekao da nije tema za današnju diskusiju, nego za diskusiju o budžetu. Hvala.
Mislim da je sada dovoljno rasprave i replike. Prelazimo na sledeći amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Teodora Vlahović i Nada Kolundžija. Reč ima narodni poslanik Teodora Vlahović. Izvolite.
Zahvaljujem se potpredsedniče, uvaženi ministre, poštovane kolege narodni poslanici. Narodna poslanica Nada Kolundžija i ja, podnele smo amandman na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu na prvi član i praktično obrazloženje svog amandmana bih podelila u dva dela s obzirom da se radi o dve različite stvari. Jedan deo našeg amandmana se odnosi na korekciju plata i penzija, a drugi deo se odnosi na ograničavanje zapošljavanja. U prvom delu Vlada je u Predlogu zakona predložila linearno povećanje plata i penzija, bez obzira na veličinu za 0,5% dva puta godišnje u aprilu i oktobru. Koleginica Nada i ja smo predložile da se napravi razlika pa prema veličini zarade, odnosno penzije da se izvrši korekcija, tako da prosto najveće korekcije imaju najmanje plate i penzije, tj. one koje imaju do 25.000 dinara. S obzirom kada gledamo da za najmanje plate i penzije korekcija od 0,5% jednokratno ne znači celih 100 dinara, znači to je jedna zanemarujuća korekcija i ne može uopšte govoriti ni o usklađivanju, ni o rastu najnižih plata i penzija. S obzirom na standard ovih građana, smatramo da je korektno da se vrši podela do određenih nivoa i različito da se uveća plata i penzija. Mi smo to podelile na više kategorija, s time što smo smatrali da iznad 60.000 kao što ste i vi cenili, znači iznad proseka Republike da treba da bude manja korekcija, samim tim što se sa penzijom i platom kako je ona niža tako da bude i veća korekcija. Ono što smo dobile kao odgovor jeste da bi to ugrozilo fiskalnu konsolidaciju i da bi baš upravo štednja na najnižim i najmanjim platama po mišljenju Vlade, odgovarajući na ovaj amandman izgleda doprinelo najviše fiskalnoj konsolidaciji, a kada je mandat Vlade krenuo, premijer je rekao da će štednja prvo krenuti od Vlade i od državnih organa, a ne od građana. U skladu sa tim ekspozeom mi naš amandman očekujemo da korekcije i štednja da bude kod Vlade i državnih republičkih organa, manje kod građana, a manje posebno kod onih građana koji inače imaju najniža primanja i čija egzistencija jeste ugrožena. Sa druge strane, predložila sam da se izuzmu lokalne vlasti od ograničavanja zapošljavanja, iz prostog razloga što smatramo da je ovo ograničenje uvedeno na više načina, tako da jedan propis više ne znači ništa. Trebalo bi primenjivati postojeće propise. Godine 2009. je donet Zakon o ograničavanju broja zaposlenih u lokalnim samoupravama, prema broju veličine, a već nekoliko godina unazad, pa i za sledeću godinu se tako planira da masa sredstava raste za 2% za lokalne vlasti, dok za republičku vlast tu nije sporno, rekli ste i vi sami, a mi smo našli u budžetu da je 3,2%. Postoji zakon o ograničavanju zarada, postoji inspekcija, državni revizor, postoje brojne kazne, a za mene najveća kazna bi trebalo da bude i ona je već uvedena sa prošlim izmenama ovog zakona, a to je obustava transfera za bilo kakvu grešku koje čine lokalne vlasti. Prosto nije jasno šta piše i na koji način i zašto se ne poštuju ovi propisi i da li sa propisa na propis, može da se reši ovaj problem. Po našim saznanjima mnoge opštine su veoma disciplinovane i poštuju sve ove mere. One su kao dobre platiše struje i poreza uvek u šteti, jer će ne platišama da se otpiše dug i kamata. Još mi je čudnije obrazloženje u kome se kaže da Uredba o koeficijentima za obračun i isplatu plata imenovanih i postavljenih lica i zaposlenih u državnim organima su i plate zaposlenih u jedinicama lokalnih samouprava su došle do višestrukih povećanja zarada u lokalnim samoupravama. Na koji način su lokalne samouprave mogle da povećaju, u ovom smislu, kada Uredbu donosi samo Vlada Republike Srbije. Lokalne uprave nemaju mogućnost da donose takve uredbe. Opet, tu je neka ne logičnost. Kao što vidimo, štednja je usmerena na građane, štednja je usmerena na lokalne vlasti, ne i na Republiku, jer obrazloženje kaže – ako bi poštedeli lokalnu upravu od ovih mera, izgubila bi se svrha predloženih mera. Znači, isključivo su njima namenjene štednje. Imajući u vidu, u kontekstu svega ovog, još jedno centralizovano telo, koje na jednom mestu odlučuje, a telo je u sklopu Vlade Republike Srbije i onda nam je jasno zašto za republičke organe postoje veće mogućnosti, veća masa za zarade od ostalih. Upravo za ove organe će se prvo odlučivati, a za neke opštine saglasnost se neće dati za dve godine, koliko će trajati ova zabrana. Zahvaljujem.
Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Gorica Mojović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Gorica Mojović.
Poštovani gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, podnela sam amandman na član 1. Zakona o budžetskom sistemu st. 6. i 7. Molim vas, gospodine predsedavajući, da mi omogućite da u normalnoj atmosferi govorim. Pre neki dan sam kažnjena zato što sam imala neku sugestiju za ministra, pa sam dobila kaznu. Moj amandman se tiče dva stava člana 1. Jedan stav se odnosi na potrebu da se broj stalno zaposlenih u organizacijama koje se finansiraju iz budžeta, da se napravi presek sa datumom 31.12.2010. godine, zato što je po Zakonu o maksimalnom broju zaposlenih u republičkoj administraciji bio krajnji rok da se usklade sistematizacije i sve druge obaveze. Mislim, nisam predložila ni po babu, ni po stričevima, ni po bivšem, ni po novom režimu, nego da se poštuje postojeći zakon. Podnela sam, takođe, amandman na drugi stav istog ovog člana, a to je da se ustanove kulture izuzmu iz obaveze da mogu po različitim osnovama, odnosno po drugim osnovama, da nije stalno zapošljavanje, odnosno po osnovu ugovora da angažuje najviše 10% stalno zaposlenih. U odgovoru Vlada kaže da ovaj moj amandman ne može da bude prihvaćen iz razloga, ovo što je vezano za usklađivanje sa ukupnim brojem zaposlenih do 31.10, nije moguće primeniti, jer je u međuvremenu došlo do nekih promena kod ministarstva i onda ćemo zato što smo promenili ministarstva kazniti one koji su poštovali zakon, a nagraditi one koji su zakon kršili. O ovoj temi je bilo već dosta reči i mnogi poslanici su o tome govorili. Sada bih o ovom drugom stavu koji se tiče ustanova kulture. Na taj stav Vlada nije dala nikakvo objašnjenje. Vrlo elegantno, pošto je ovaj prvi stav ne prihvatljiv, onda se ceo amandman ne prihvata. Prosto, iz tehnologije, koja nam je poznata, kako se pišu amandmani – jedan poslanik može da podnese samo jedan amandman na jedan član. Da je bilo dobre volje, mogli smo da napravimo dogovor, kao što je to bilo i ranije, pa da se uradi tehnička ispravka amandmana, da matični odbor predloži član, ali nije bilo volje i nije bilo spremnosti da se kultura izuzme iz ove obaveze, a to je mogućnost da angažuje više od 10% od broja stalno zaposlenih. Pošto nemam mnogo vremena, ne znam da li uopšte vredi da pričam, jer sam pokušala u obrazloženju amandmana da navedem neke dramatične primere. Kako će „Zvezdara teatar“ sa 1,9% angažovanih, pošto ima 19 zaposlenih, nema stalni ansambl, da pravi repertoar. Valjda će Duško Kovačević da igra jednu dramu čitavu godinu, a tek crni Branko Kockica sa 1,1%. Hajde sada da navedem neki drugi primer, koji će mi poslužiti za jednu širu sliku kada je Srbija u pitanju. Kako će Kulturni centar Beograda i Dom Omladine sa 4,4%, odnosno 5,6% ukupnog broja koje mogu da angažuju po ugovorima da realizuju na stotine programa, koncerata, izložbi, tribina, promocija, filmskih projekcija. Ove primere navodim zbog toga što je u Srbiji od svih ustanova kulture najviše ovakvih institucija – domova kulture, domova omladine tzv. polivalentnih kulturnih centara. Njih je 51% od ukupnog broja ustanova kulture. Šta oni rade? Organizuju isto ovakve programe, imaju desetine izložbi, promocije, književne večeri itd. Kažem ministar prekjuče – nagomilavali su se ti angažovani po ugovoru. Verovatno je mislio na te domove kulture, na te centre za kulturu. Sada ćemo ovom merom da ih lepo svedemo na jedan, dva programa godišnje i šta ima veze, i to je dovoljno. Znači, nema potrebe da se nagomilavaju ti silni programi i ti silni ugovori, jer za svaki taj program ustanove kulture su morale da potpišu ugovor. Znate šta, ne znam da li uopšte ima smisla govoriti o onome što je suprotno samoj prirodi kulturne delatnosti kada mi se čini da ova vlast sve više ispoljava ne samo nerazumevanjem, nego jednu vrstu nepoverenja, jednu vrstu nipodaštavanja kulture. Početkom 90-ih godina bile su velike demonstracije opozicije na ulicama Beograda. Poslanik Zoran Đinđić je, a parlament je normalno radio, samo tada u Kralja Milana, tada upozorio vladajuću koaliciju, koja je bila u nekom sličnom sastavu kao i današnja, da ne mogu da budu tako indiferentni, da će prestati sa radom pozorišta, muzeji, galerije. Na tu njegovu opasku začuo se smeh iz sale, rekla bih podsmeh, u smislu – koga se to tiče, koga to briga. Danas neće prestati da rade ustanove kulture zato što će neko da demonstrira i protestuje. Prestaće da rade zato što će ovim merama Vlade biti ugrožene, a onaj ko ima malo više sluha i dalje će čuti odjek tog smeha i podsmeha iz 90-ih. Hvala.
Reč ima ministar Krstić.
Vi odlično prepoznajete da je ovaj budžet po prvi put, posle dužeg vremena, prepoznao i povećao iznos budžeta za kulturu, kao udela u bruto društvenom proizvodu, čak i u ovim teškim vremenima. To nije dovoljno, ali je korak u pravom smeru. To niste pomenuli. Kultura je jedna od retkih koje su uopšte dobile povećanje, naročito povećanje u ukupnom udelu. Sa druge strane, pričali smo, bez obzira što se pozivate na ne kolegijalnost, van same sednice i tada ste mi pomenuli jedan broj zaposlenih u kulturi. Mogu da vas pitam – koliko zaposlenih ima u kulturi? Ja znam koliko ima, ali vi ste meni pomenuli, ako smem da kažem, šest hiljada zaposlenih u kulturi, oko šest hiljada. Sedamnaest hiljada je tačan broj. Neću prolaziti kroz institucije. O tome sam već razgovarao sa ministrom kulture. Naša namera nije da ograničavamo. Mi prepoznajemo da različite institucije funkcionišu na različite načine. Zato upravo postoji taj mehanizam da se jednom na ovom telu Vlade odobri, bilo pozorištu, bilo kome drugom, to će naravno ići na predlog Ministarstva kulture.p Tu ćemo biti veoma razumni, da se odobri da za njih ne mora da važi ograničenje od 10%, ali je od suštinskog značaja da prođemo kroz sistem i da znamo o čemu pričamo i da Ministarstvo kulture, kao i svi ostali, uostalom i Narodna skupština, budu informisani o tome koliko ljudi tu zapravo ima, da bismo o tome mogli da razgovaramo, da li je to umereno ili nije, jer ja mislim da na nekom nižem nivou institucija, možda na lokalnom nivou, nekom drugom, ipak ima više ljudi nego što ste vi pretpostavljali. Ne sporim da li toliko treba da ima ili ne, to ćemo utvrditi vremenom, ali ne vidi razlog zašto bismo izuzeli baš kulturu. Mi ćemo, naravno, imati razumevanja za kulturu i kultura jeste od suštinskog značaja. To smo pokazali u mnogo drugih segmenata. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Gorica Mojović, replika.
Gospodine ministre, ja inače slušam ovih dana da vi i na Odboru za finansije, a evo i sada, govorite da sve ove mere, pominjući i budžet, treba da pomognu kulturi. Ne znam, vi ste mlad čovek, da li ste imali u osnovnoj školi za lektiru Kočićevu pripovetku „Jazavac pred sudom“. Kaže David Štrbac, koji je došao na taj sud – o, mi smo vrlo zadovoljni, pritisnulo nas dobro sa sviju strana, od nekakve silne smo se miline umrtvili, pa jedva dišemo. Vi sada kažete – to je sve dobro za kulturu. Prvo, što se tiče broja zaposlenih, gospodine ministre, vi ste meni rekli da imate podatak o 6.800. Ja sam poslanik opozicije, nikada nisam radila u ministarstva, nikad nisam radila u Vladi, nikada nisam imala tu obavezu da znam tačno i ne znam odakle nam taj podatak od 17.000 zaposlenih. Samo vidim da ste se vi u dogovoru sa ministrom kulture upravo odlučili na ovu meru da kontrolišete sve u kulturi Srbije. Nemam ništa sa tim, niti mi je sporno da imate preciznu evidenciju, pošto vidite da se razlikuju moje neke pretpostavke, znam da ima u republičkim ustanovama 2.600, ako nisu u međuvremenu povećani u Narodnom pozorištu, da u Beogradu ima oko 1.200. Na osnovu tih brojki sam došla do nekog zaključka i vi ste imali neki podatak. Ono što je jeste pogubno, to je što vi pod vidom evidencije uvodite u stvari jednu vrstu nadzora i kontrole i ovlašćujete neke organe i ministra da on bude taj koji će odlučivati koliko, kada i ko će biti oslobođen. Rekli ste i sami, da kažem, selektivno. To znači – po nekom kriterijumu odabira, po božijoj milosti ili po milosti ministra. Sve u svemu, ako mi nađete još jedan primer u Evropi i svetu da se ovakve mere sprovode, ja ću onda biti za to da ste vi u pravu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoltan Pek.
Hvala. Gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo, ja bih nekoliko reči u vezi ovog amandmana, o zaposlenima koji su primljeni na određeno vreme u ustanovama kulture i u ustanovama javnog informisanja. Kao što sam rekao na Odboru za finansije, u ovim ustanovama, naročito kod nacionalnih manjina, ovi ljudi koji su primljeni na određeno vreme, sa nekim ugovorima o delu i sa raznim ugovorima, čine oko 50% od radnog osoblja, možda ponekad i više. Ovde sam juče izneo, u „Radio Subotici“, tamo je oko 50% zaposlenih sa ovim ugovorima o delu. Pozitivno je to što je Vlada prihvatila amandman sa kojim je ova situacija Predloga zakona poboljšana, u vezi toga da sa pozitivnom ocenom ministarstva i uz saglasnost ministarstva mogu da se prime ljudi iznad 10%. Postavlja se ovde pitanje koliko će to vremena trajati? Da li će to biti mesec dana, kao što je rekao gospodin ministar, ako sam dobro razumeo, ili možda će to mesecima trajati, pa onda ljudi koji rade u ovim oblastima nikada se neće moći zaposliti? Ovde se govori ne samo o ustanovama kulture nacionalnih manjina, nego svim pozorištima u celoj zemlji. Još bih iskazao našu zabrinutost u vezi zapošljavanja mladih i talentovanih ljudi koji će sada da završe fakultete. Znam da je protivustavno praviti diskriminacije kod zapošljavanja, ali postavlja se pitanje – šta će biti sa mladim ljudima, da li će početi da odlaze iz naše zemlje, da odlaze u zemlje u EU, tamo da rade i ostvare svoje snove? Zašto smo mi školovali naše ljude, lekare, da bi tamo u Nemačkoj ili u bilo kojoj drugoj zemlji radili i da bi tamo proveli ceo životni vek? Nadam se da gospodin ministar ima neko rešenje u vezi ovih mladih ljudi, kao što je on rekao, da ćemo sada preusmeriti mlade, talentovane i školovane ljude u privatni sektor. Ali, mislim da to nije dovoljna mera da bi oni ostali u našoj zemlji. Hvala.
Reč ima ministar.
Što se tiče zaposlenih, tamo gde je potreban veći broj od onog procenta koji je definisan ovim zakonom od 10%, to će se jednom određivati. Mi ćemo u ovu uredbu koja će definisati kako tačno funkcioniše, odnosno koji je tačno postupak za davanje izuzetaka jasno staviti vremensko ograničenje od mesec dana. Ovo je telo koje neće biti telo koje parališe zaposlenje, neće biti telo koje će određivati ili koje će uopšte imati uvid u to ko će da se zaposli na određenu funkciju, već je telo koje treba da uspostavi princip da li nam zapravo treba ili ne treba neko radno mesto, a u kontekstu velikog povećanja broja zaposlenih koji smo imali, a kao neki most do trenutka dok ne budemo sproveli reformu javne uprave koju smo krenuli. Što se tiče zapošljavanja mladih na pripravničke pozicije kao takve u zavisnosti od toga o čemu zapravo pričamo, ne vidim da bi tu trebalo da bude problema po istom ovom principu, ako je to bilo suštinsko pitanje. Mislim da je mnogo šira priča oko toga kako ćemo privući mlade. Mislim da mlade i kvalitetne nećemo privući na ovakve … U krajnjoj liniji, ovo što smo pričali od početka, ako je neko mlad i kvalitetan i nudi mu se par hiljada evra kao početna plata negde u inostranstvu, gde je možda završio, mi nudimo u javnom sektoru platu koja je uravnilovka i jednaka je u principu 40 godina, izuzev minulog rada, to neće funkcionisati. Ja se nadam da ovo što radimo, radimo u cilju da bismo imali i kvalitetniju i revnosniju i bolje racionalizovanu administraciju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam još jednom iznenađen, 17.000 zaposlenih u ustanovama kulture, ako sam dobro čuo. Na taj broj zaposlenih, ovo mora da je jako kulturna zemlja. Ono što mene interesuje je kako to da u jednoj ustanovi kulture koja radi isti posao, recimo, u pozorištu nema zaposlenih ili ih ima veoma malo, a u drugom istom takvom pozorištu ima na stotine zaposlenih? Ono što želim da pitam je da li neko zna koliko od 17.000 pripada umetnicima, odnosno umetničkim ansamblima? Koliko ima zaposlenih u tom delu, a koliko su prilepljeni razni likovi, kako to naš narod kaže, koliko ima onih koji su neki prateći delovi u ustanovama kulture, dakle, oni koji se direktno ne bave kulturom, nego su samo prateći deo u ansamblima kulture, odnosno ljudi koji su zaposleni na razne načine, od rekvizitera, pomoćnika pomoćnika, sekretara sekretara, blagajnika blagajnika, doblagajnika, zamenika blagajnika itd? Ono što mene interesuje je koliko stvarno ljudi radi u kulturi, koliko su kulturni radnici, a koliko su ljudi koji su samo nabacani za vreme prethodnog režima? Slušamo sada od te stranke uglavnom kako ćemo novac da potrošimo. Još nisam čuo nijedan predlog kako oni misle da mi novac zaradimo, da iz tog zarađenog dela izvadimo, pa da izvadimo i za deo koji je namenjen kulturi. Uglavnom se ovde priča kako ćemo potrošiti novac koji još nismo zaradili u 2014. godini i pitanje je da li ćemo ga i zaraditi sa ovakvim viškom, sa 17 hiljada u kulturi, sa 740 hiljada u javnom sektoru, sa lokalnim samoupravama, sa razno-raznim reperezentacijama i drp sistemima. Ja ne verujem da ćemo mi preživeti ako nastavimo da raspravljamo u ovom smeru. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Poštovani gospodine ministre, vi ovde govorite o zaradama mladih, perspektivnih ljudi od više hiljada evra – dve, tri, četiri hiljade evra. Mi ovde treba da se bavimo mladim ljudima, tačnije onim delom mladih ljudi ispod po 30 godina, 50% mladih ispod 30 godina je nezaposleno i oni ne sanjaju o zaradama od par hiljada evra u stranim kompanijama. Oni sanjaju o prosečnoj plati u Srbiji od 43 hiljade evra. Mi moramo njima da se bavimo, jer su to ljudi koji će ovu državu da nose i koji će ovu državu u narednom periodu da razvijaju i podižu. Ne brinem ja za taj deo mlade populacije koji će dobiti ponude u stranim bankama, jer je to 0,5% od ukupnog broja tih mladih, nezaposlenih, koji će raditi u stranim bankama, osiguravajućim društvima, za dve, tri, četiri hiljade evra. Dajte mi da vidimo kako ćemo da rešimo najveći broj onih mladih ljudi ispod 30 godina koji žive od penzija svojih baka i deka ili od neke socijalne pomoći. To je problem koji ne rešava ni ovaj zakon, ni mere koje ste predložili. I dajte da se ne bavimo tim delom onih koji će da rade za dve, tri, hiljade evra. Ja za njih ne brinem. Ja brinem za ove ispod 30 godina koji žive sa roditeljima, čekaju penzije i koji nemaju gde da nađu posao. Treba njima da se bavimo i da ne svodimo celu priču na te mlade koji će da rade u stranim bankama, nego dajte da se bavimo onima koji treba da rade u ovoj državi i koji i ne sanjaju da odu u neku drugu državu, već samo žele u svojoj državi da mogu da rade, da žive od svog rada i da zasnuju porodicu.
Reč ima ministar Krstić. Izvolite.
Hvala. Njima se i bavimo. Ja sam odgovarao na konkretno pitanje. Ovim što smo ovde preduzeli, mi se zapravo njima i bavimo. I Zakonom o radu, koji hoćemo da promenimo, i svim ostalim setovima zakona i ovom reformom državne uprave, gde ćemo uvesti to da će oni najbolji učitelji i najbolji nastavnici zapravo napredovati u službi i gde će ti mladi ljudi o kojima vi pričate imati još veće šanse da nađu zaposlenje, bilo u državnom sektoru, bilo u privatnom sektoru. Znači, upravo se time i bavimo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Gorica Mojević.
Gospodine ministre, malo čas ste govorili o tome da je bilo prevelikog zapošljavanja, pa verovatno i u kulturi. Ja moram da skrenem pažnju da zbog zakona o kojima smo više puta govorili, vezano za maksimalni broj zaposlenih u lokalnoj samoupravi, da je najveći broj lokalnih samouprava, upravo poštujući ovaj zakon, otpustio najveći broj ljudi iz kulture. Kada sam 2001. godine došla u Skupštinu grada Beograda, ja sam zatekla 1.600 zaposlenih u kulturi Beograda. Tada je bilo 29 institucija. Danas ih ima 36 a imaju manje od 1.200 stalno zaposlenih. Po Zakonu o kulturi, a nadali smo se da će to biti i opredeljenje ove države, pa i ove vlasti, najveći broj ljudi će biti angažovan po ugovorima. I da vam kažem, stvarno ne znam odakle vam taj podatak od 17 hiljada, ali, nije to vaš problem, nije to naš problem, nisu ti ljudi iz kulture koji primaju platu po 15, 20, 25 hiljada, znate li koliko ima prvak jednog od najvećeg pozorišta u Beogradu – 65 hiljada, veći problem su javna preduzeća. Zaustavite taj trend, rekla bih taj megatrend zapošljavanja savetnika i savetnica po ministarstvima, po raznim agencijama, po raznim javnim službama, itd. Nije vama problem kultura. To kako govorite i odnosite se prema kulturi, čuli smo malo pre i od prethodnog diskutanta, jer je na neki način potcenjujemo, pružamo narodu razlog da kaže – ma, pusti ove iz kulture, samo hoće neke pare, samo se nešto žale, stalno su nešto nezadovoljni, ništa ne rade. Odavno nisam čula nijednog predstavnika vlasti da je makar kao frazu izgovorio ono – mi smo ponosni na naš uspeh u kulturi i sportu, kako se uvek kaže. Imamo razloga, imamo uspeha, ali izgleda da više ponosa nemamo, bar u vlasti.
Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovana Joksimović, Ivan Jovanović, Jovana Mehandžić Đurđić i Radoslav Milovanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milovanović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi gospodine ministre, kolege i koleginice narodni poslanici, Demokratska stranka ovim amandmanom želi da spreči štetu koja će sigurno nastati i odraziti se na život građana koji žive u svim lokalnim samoupravama. Ministarstvo će zbog svog neprofesionalnog ili neodgovornog rada odbijati opravdane zahteve za prijem novih radnika. Demokratska stranka ovim amandmanom želi da da mogućnost sudske zaštite prava podnosioca zahteva da ospore negativno rešenje kako bi se sprečila samovolja i mogućnost pojave korupcije, a s druge strane obezbedio profesionalni rad ovih institucija. Takođe zahtevamo da u situaciji u kojoj se odbija opravdani zahtev za prijem novih radnika, a zbog toga nastanu negativne posledice, Vlada Republike Srbije snosi odgovornost za nastalu štetu. Ukoliko se ne da saglasnost za prijem novih radnika u lokalnim samoupravama koja, na primer, više nema izvršioca koji po važećim propisima mogu voditi upravni postupak ili postupak izdavanja građevinskih dozvola, stoga će lokalne samouprave trpeti i štetu. neophodno je utvrditi da za ovakvu vrstu štete ne mogu biti odgovorni predstavnici lokalne samouprave. Nažalost, pitanje je da li se sve štete mogu ispraviti? Koleginica je pre nekoliko dana postavila ključno pitanje na koje nismo od vas dobili odgovor – šta se dešava kada u nekoj osnovnoj školi učiteljica ode na trudničko ili porodiljsko bolovanje? U tom smislu đaci verovatno dolaze u školu i sede u praznim učionicama bez nastave dok se ministarstvo namoli da odgovori verovatno negativno na ovaj opravdanizahtev. Tu, nažalost, nastaje šteta koju nikako ne može da nadomesti ni Vlada Republike Srbije ukoliko preuzela odgovornost. Da se sve ovo navedeno ne bi dešavalo, od izuzetne je važnosti propisati rok za odgovor nadležnog ministarstva. Neefikasan rad ovih institucija mogao bi u potpunosti da zaustavi rad javnih službi u slučajevima kada je prijem novih radnika neophodan. Gospodine ministre, šta se dešava kada prijem novog hirurga umesto preminulog radnika nije mogao biti podnet blagovremeno, a potrebno je spasiti živote ili smo u situaciji da ne možemo da zaposlimo vatrogasce koji svakodnevno rizikuje živote spasavajući živote građana? To su, ministre, pitanja na koja se plašim da neću dobiti odgovore. Zamolio bih vas da još jednom razmotrite ovaj naš amandman i prihvatite ga. Hvala.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Siniša Lazić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Đurić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Radmila Gerov. Izvolite.
Zahvaljuje, predsedavajući. Poštovani narodni poslanici, uvaženi ministre, predstavnici ministarstva, ovim amandmanom LDP je predložila da zabrana zapošljavanja u javnom sektoru ne važi dve godine, već samo godinu dana i da ta zabrana do popune radnih mesta koja su upražnjena bude isključivo i samo u 2014. godini. Mislim da smo se, ministre, danas ovde složili da mi imamo glomaznu administraciju u ovoj državi. Vi ste danas, a i u raspravi u načelu, rekli da planirate da do juna naredne godine krenete sa reformom državne uprave. Ukoliko sve to bude ispoštovano, onda zaista smatram da nema razloga da ovakva zabrana bude na period od dve godine. Amandman je odbijen od strane Vlade sa obrazloženjem da bi se u 2014. godini uštedelo 0,15% BDP, a u 2015. godini na ovakav način 0,25%. Smatramo da je to pre svega loša poruka za mlade ljude, za studente u ovoj zemlji. Znači, da u naredne dve godine neće imati mogućnost da se zaposle u javnom sektoru. Činjenica da će Vlada u izuzetnim slučajevima imati pravo da da saglasnost ukazuje na sledeće - to će biti jako sporo, ministre. Od Ministarstva za regionalni razvoj i lokalnu samoupravu sam dobila odgovor na svoje poslaničko pitanje, ono je iz kabineta ministra poslato 26. novembra, a ovde u parlament je stiglo 4. decembra. Znači, jedno pismo u Beogradu je putovalo osam dana. Sada, kad bitrebala neka lokalna samouprava da uputi Vladi zahtev, to će sigurno trajati 10 dana. Deset dana će putovati i odgovor. Znači, minimalno mesec i po dana treba da Vlada da saglasnost na prijem nekih ljudi. Ne želim da pričam o tome, da smatram, a zaista smatram, da to može da bude da će neke lokalne samouprave, npr, dobijati saglasnost po partijskom principu, a neke nažalost, neće. Ukoliko je Vlada spremna da uradi reforme onda je jasno da je za to dovoljno godinu dana. Zato smatramo da u 2016. godini treba omogućiti prijem radnika. Da li se ove reforme koje vi predviđate ministre, ovim predlogom zakona i ovim drugim vašim merama, one se u stvari odnosi na zaposlen npr. u prosveti, ne znam koliko znate, a pretpostavljam da će, ukoliko ne znate, da će vas upoznati ministar prosvete sa činjenicom da mnogi prosvetni radnici u ovoj zemlji rade sa normom od 30, 40%. To nije zato što ne mogu da imaju punu normu časova, nego zato što se u prethodnih nekoliko godina partijski zapošljavalo. To vam sada argumentovano govorim, jer imam podatke, npr. iz grada Negotina odakle dolazim. Na radno mesto jednog profesora fizičkog, koji predaje fizičko, zaposle se tri sa po 30% radnog vremena. Kako će se sada ovaj zakon primeniti u narednoj godini? Znači, avgusta naredne godine, tj. za septembar, da li će tu ostati jedan profesor, ili ćemo i dalje imati tri profesora na jednom radnom mestu? Zaista smatram da je loše za državu to partijsko zapošljavanje. Kad kažemo da je potrebna reforma obrazovnog sistema i kad pogledamo kakvi su rezultati testiranja učenika, onda je potpuno jasno da mi imamo, pre svega loš sistem obrazovanja, loše nastavne planove i programe, za koje ne mogu naravno, za nastavne planove i programe da budu odgovorni učenici. Imamo dobar profesorski kadar, a imamo profesorski kadar, ili učiteljski, koji ne ispunjava uslove da radi na tim radnim mestima. Vi praktično, ovim predlogom zakona ostavljate mogućnost svima onima koji su radili do danas, ili do juče, da ostanu na tim radnim mestima. Time mislim da nećemo postići ono što, u stvari, verujem da želite, znači bolju i efikasnu i lokalnu administraciju i državnu upravu i kvalitetnije obrazovanje. Malopre se postavilo ovde pitanje ustanova kulture, i vi ste rekli da u ustanovama kulture radi 17 hiljada zaposlenih. Pretpostavljam da se to zbirno odnosi sa sve onim ustanovama kulture koje su na lokalnom nivou. Tu se postavlja zaista pitanje, verovatno ću imati drugačije mišljenje nego kolege poslanici koji su diskutovali. Jasno je da u muzeju, biblioteci, treba da rade neki kadrovi, ali, vi u mnogim lokalnim samoupravama, u tim centrima za kulturu ili u domovima kulture imate zaposlene partijski, po nekom prijateljstvu ili nekom drugom osnovu ljude koji apsolutno ne ispunjavaju uslove da rade u takvim institucijama. Onda se takve institucije, domovi kulture umesto da se bave onim što je vezano za kulturu, npr, bave se organizacijom koncerta na trgu, naravno ti koncerti koji koštaju po desetine hiljada evra plaćaju se iz lokalnih budžeta i time imamo troškove u ovoj krizi, a od kulture nemamo ništa. Zakon koji je postojao, postoji i danas, o maksimalnom broju zaposlenih u lokalnim samoupravama,trebao je da se primeni i većina lokalnih samouprava nije ispoštovala. Vi to veoma dobro znate. Kada se pogleda registar zaposlenih na sajtu Ministarstva finansija, koji je objavljen, mislim da je poslednji podatak bio iz jula meseca i uputstvo koje je ministarstvo pre dvadesetak dana davalo lokalnim samoupravama za izradu budžeta za narednu godinu, jasno se vidi da u lokalnim samoupravama postoji višak zaposlenih, tako je u Negotinu 60, u Zaječaru preko 100. U prethodnih mesec dana se masovno vršio prijem radnika. Najavili ste ove mere, a u Zaječaru je u prethodnih sedam ili 10 dana zaposleno već nekoliko ljudi u gradskoj administraciji. Možete sada ovako da najavite zakon, možete da imate najbolju nameru, ali kada taj zakon bude sproveden u praksi nećete imati ove uštede koje planirate. Zakonom su propisane kazne od 500 hiljada do dva miliona dinara za pravno lice i od 30 hiljada do dva miliona za odgovorno lice. Kakve veze sada ima muzej u Negotinu ukoliko direktor primi radnike mimo saglasnosti Vlade? Ta kazna koju će institucija da plati će ići u republički budžet, a kazna koju će da plati direktor od 30 hiljada dinara, verujte on će da plati ako je rešio da zaposli ljude. Kazna je trebala da bude veća za odgovorno lice ukoliko želite da ovakav zakon bude primenjen u praksi. Potpuno sam sigurna, a videćete za jedno šest meseci da ovaj zakon neće biti sproveden. Jedan od tih razloga je što je ova kazna predviđena za odgovorno lice veoma niska. Sa druge strane, te kazne koje budu plaćala pravna lica u lokalnoj samoupravi će se preneti u republički budžet. Želim da iskoristim ovu priliku da vam kažem samo jednu stvar. Ne znam da li znate da postoji veliki problem oko izrade opštinskih odluka o lokalnim taksama zato što su koliziji dva zakona, Zakon o finansiranju lokalne samouprave, član 15a koji se poziva na Zakon o računovodstvu. Deli pravna lica, na mala, srednja i velika u skladu sa zakonom o računovodstvu i reviziji koji je nekada postojao. Maja ili juna donet je novi zakon o računovodstvu. Tamo u članu 6. se preduzeća dele na mikro, mala i srednja. Nijedna jedinica lokalne samouprave trenutno ne može da donese odluku o lokalnim komunalnim taksama koje su izvorni prihod budžeta. Ovog puta vas molim da što pre uputite u Skupštinu izmenu zakona o finansiranju lokalne samouprave i tog člana 15a, kako bi se omogućilo lokalnim samoupravama da do kraja godine donesu odluke o lokalnim komunalnim taksama.
Samo da konstatujem da je cela vaša diskusija bila mimo amandmana. Na član 1. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Milan Lapčević, Dejan Mihajlov i Aleksandar Pejčić. Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov.
gospodine predsedavajući, gospodine ministre ovim amandmanom smo predložili da Vlada bude ta koja će da daje saglasnost na predlog ministarstava, odnosno drugog organa za zapošljavanje, a ne telo Vlade. U ovom predlogu zakona ne stoji ni koje je to telo, ni kako će se formirati, ni kako će donositi odluke, niti po kojim parametrima donositi odluke. Slažemo se i pozdravljamo, na sastanku koji smo imali sa vama još dok niste imali ovaj stav mi smo predložili da se ograniči broj zapošljavanja u državnoj upravi. Ne samo u državnoj upravi, nego u celoj administraciji. To je jedna mera koja je neophodna. Treba zaštiti državni budžet od suvišnih troškova. Ove godine se trošak za zarade se povećao sedam milijardi u odnosu na prošlu godinu. To se odnosi na svu armiju koja je zaposlena tokom ove godine i koja će u idućoj godini biti ozbiljan teret za budžet Republike Srbije. To je sedam milijardi, od tih sedam milijardi možda je bilo korisnije dati najugroženijim kategorijama stanovništva koji će biti ugroženi i pogođeni jednom od sledećih tačaka ovog dnevnog reda, a to je povećanje PDV-a, za osnovne životne namirnice. Stoga mi kao stranka smatramo da je možda trebalo videti i pribeći nekim rešenjima u organizaciji državne uprave koja su bila primenjena nešto ranije. Godine 2006. bila je izvršena najveća racionalizacija u državnoj upravi. Uz pomoć kredita i donacija svetske banke izvršena je racionalizacija. Broj zaposlenih je smanjen za 10% u svim organima državne uprave i tada je državna uprava bila dovedena na neku meru gde je postojao jedan broj više zaposlenih, ali smanjen broj zaposlenih i to je najmanji broj zaposlenih u tom trenutku od 2000. godine, pa do sada. Nakon toga krenulo se sa zapošljavanjima preko svake mere. Ono što je formirano u tom trenutku je služba za upravljanje kadrovima. To je jedan organ državne uprave u okviru Vlade Republike Srbije koji se bavio zapošljavanjem i koji je vršio konkurse, sprovodio konkurse, gde je napravljena bila interna berza rada, interno tržište rada u okviru državnih organa koje je trebao da podstakne i podsticaje veću fleksibilnost i veći protok radne snage u okviru različitih državnih organa kako bi se izbeglo dodatno zapošljavanje u državnoj upravi. Koliko je meni poznato, to gotovo da ne funkcioniše. Služba za upravljanje kadrovima se zaobilazi, a najveći broj zaposlenih u državnoj upravi je zaposleno mimo konkursa. To je ono što je problem. Ne znam na koji način ćete vi uspeti da izvršite kontrolu onoga što je urađeno poslednjih godina. Da li postoji mogućnost da se izvrši bilo kakva kontrola? Upravo ti mladi, o kojima ste vi govorili kvalitetni mladi ljudi, koji možda traže prvo zaposlenje u državnom organu i tako su u Vladi postojali niz programa stimulativnih za mlade ljude koji bi možda došli i našli prvo zaposlenje u državnom organu, jer vi kao mlad čovek znate i za vas je bio motiv da dođete da budete ministar finansija sa 29 godina, što je pohvalno. Tako i za te mlade ljude posle fakulteta jeste određen vid stimulacije da rade u određenom državnom organu u Ministarstvu finansija, u Ministarstvu pravde, neko drugo ministarstvo u samom Generalnom sekretarijatu Vlade ili Generalnom sekretarijatu Skupštine kao odskočna daska u karijeri kao jedno bogato iskustvo. Ne vidim mehanizam na koji način ćete vi izvršiti stimulaciju zapošljavanju upravo tih ljudi koji su nam najneophodniji, mnogo mladih ljudi, ne samo onih sa fakultetom, postoji veliki broj činovnika i službenika sa gimnazijom i drugim obrazovanim strukturama, na koji način će se izvršiti selekcija i priprema za njihov rad u državnim organima. Na koji način će se izvršiti selekcija i priprema za njihov rad u državnim organima, na koji način će se izvršiti partijsko punjenje državne uprave i javnih preduzeća i na koji način ćete vi omogućiti zapošljavanje mladih ljudi u Srbiji da se vrši na način kako bi se najbolje zapošljavali? Nijedan odgovor i nijedno rešenje nam niste dali i ova oduka da će neko telo u okviru Vlade, koje će opet sačinjavati pomoćnici ministra koji će po partijskom ključu odobravati određenom organu da poveća broj zaposlenih, je nešto što nije prihvatljivo. Mi hoćemo konkretne mehanizme. Neka Vlada bude ta koja će da preduzme odgovornost za svako zapošljavanje u Srbiji, a ne da se to prebacuje na neko međuresorno telo koje će opet da zadovoljava partijske potrebe. Hvala.
Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Predlog mog amandmana je da se deo člana 1. koji glasi – izuzetno od stava 34. ovog člana, radni odnos sa novim licima može se zasnovati uz saglasnost tela Vlade, na predlog nadležnog ministarstva, odnosno drugog nadležnog organa uz prethodno pribavljeno mišljenje ministarstva. Aktom Vlade bliže će se urediti postupak za pribavljanje saglasnosti iz stava 35. ovog člana, briše iz najmanje tri dobra razloga. Prvi je zato što je nesprovodljiv. U budžetu RS, u predlogu koji je već poslat Narodnoj skupštini stoji da se iz budžeta finansira 274.000 lica. Ako dodamo još 28.000 lica koja su u lokalnim samoupravama i još oko 20.000 lica koja su fondu PIO, RZZO, agencijama itd, stižemo između 330 i 350.000 lica koja se ili potpuno finansiraju iz budžeta, to je ovaj broj koji svi možemo naći na strani 210 u predlogu budžeta ili do ukupno procenjenog broja. Koje je to telo Vlade i na čiji predlog će donositi odluke? Da li mi razumemo šta je ovaj član? Da li razumemo da je on smišljen zbog toga što ne može da se zaustavi stranačko zapošljavanje? Da li znamo da je stranačko zapošljavanje, i tu ne mislim na jednu stranku prisutnu sada kao vlast ili opoziciju, mislim na sve stranke, da se stranačko zapošljavanje ili familijarno vrši po principu – daj mi ga, moj je, prvi sam ga video? Ovaj stav u suštini neće biti primenjen. To je drugi razlog zašto ne treba dabude. Ovaj stav treba da pomogne političkim strankama koje su sada na vlasti da skinu odgovornost i pritisak sa ljudi koji su već imenovani da zapošljavaju dalje. Bih ja, ali ne smem, piše član u zakonu. Treći razlog je što je ovo nesprovodljivo zbog kriterijuma koje je nemoguće napraviti da bi bilo koje Vladino telo moglo u razumnom roku tako da nenašteti ljudima koji žive u Srbiji, svima nama, da istovremeno zna da li treba novo lice u Domu zdravlja u Kuršumliji, da li treba novo lice u visokoj školi bilo koje vrste ili srednjoj školi u Valjevu i da li treba novo lice u policijskoj stanici u Zrenjaninu, da ne ređam dalje. Finansiranih 120.000, 140.000, vojska, policija, sudstvo, tužilaštvo itd. Ovo je politički folklor i imam puno razumevanje za sav politički folklor koji slušamo s vremena na vreme skloniji jedni i s vremena na vreme skloniji drugi, ali je problem u tome što od tog političkog folklora nema koristi, a šteta nam je zajednička. To je isti politički folklor kada sa lakoćom licitiramo ciframa u javnom sektoru bez znanja o tome šta je javni sektor, od 350.000 do 770.000 ljudi. To je isti politički folklor kojim govorimo o tome šta je sve u javnim preduzećima lična karta, šta nije lična karta i da li se zaposleni u javnim preduzećima, čije subvencije ostaju u budžetu, smatraju novim licima ili se ne smatraju novim licima. Neko će da dobije subvenciju, pa će da dobije subvenciju. Šta ga briga da li će da bude zapošljavanja. Da li će ovo telo da ima nadležnost i nad javnim preduzećima koje je pod subvencijama? Politički folklor je i kada se licitira sa ukupnim stanjem u budžetu, pa u ponedeljak smo pred bankrotom a u petak više nismo, koji god da je budžet u pitanju, i to je sve lakoća političke folklorne neodgovornosti. Negde u ozbiljnijim situacijama i gde postoji dijalog vrlo se pažljivo biraju javne reči i nije sve tema političkog folklora. Molim ministra iz mnogih razloga da odustane od političkog folklora ove vrste i da reformu državne uprave bazira na zakonima koji su doneti 2009. godine, na reformi koja je počela i traje i da u dijalogu govorimo o ciframa koje su proverljive bez obzira da li su u pitanju cifre zaposlenih ili cifre u novcu. Sve su to ljudi. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, samo malo pažnje gospodine Krstiću, sedite i slušate poslanike, neke od mojih kolega učestvuju aktivno u raspravi, a mi drugi smo ostavili prostor za njih jer smo prethodno mi to učinili. Uz sve naše međusobne razlike, one su zaista velike u političkim smislu, na ovoj temi postoji apsolutna saglasnost iskazana kroz skepsu da je mera koju predlažete efikasna i da je ona odgovor na nešto što samo po sebi nije sporno, a to je neefikasnost naše administracije i prekobrojnost. Moramo prvo, gospodine Krstiću, postaviti jedno krajnje fer pitanje. Ako je naša administracija toliko loša, dajte da odmah definišemo kriterijume koji će je učiniti boljom, umesto kriterijuma koji je ostavljaju ovakva kakva je, a sprečavaju nekog drugog lošeg da se pridruži toj administraciji ili dobrog da ga ta administracija pokvari. Dajte da kažemo da smo stigli do kraja, kao što ste to rekli u nekim drugim temama i da od sutra viš niko u javnom sektoru nema posao ukoliko ne ispunjava određene kriterijume, pa nećemo više imati bezstručne ljude na javnim mestima, od lokalne samouprave pa do javnih preduzeća i svih onih sektora u kojima se u ovom trenutku ti ljudi pojavljuju kao problem. Da li smo ikada ustanovili koliku štetu ćemo pretrpeti zbog toga što ćemo uštedeti nešto manje od 1% BDP ovom merom u prvoj godini, ali nastaviti da plaćamo sve one koji su proizveli toliku štetu da mi danas ne znamo kako ćemo sa njom da izađemo na kraj? Drugo, ovo zaista jeste kazna sa velikim posledicama za one koji najmanje tako nešto zaslužuju, za mlade ljude koji traže prvi posao, koji su vrhunski obrazovani i koji su juče, ja mislim da to nije vaš stav, ali na sednici jednog skupštinskog odbora, Odbora za obrazovanje, poniženi konstatacijom, ne ministra prosvete, nije bio tu, što samo po sebi govori, nego jednog njegovog pomoćnika, koji je kao komentar na stav našeg poslanika da odlazak mladih ljudi iz zemlje može biti jedina posledica nemogućnosti da dobije ovde posao, konstatovao je i to nije loše, jer će slati novac u Srbiju. Sa tim treba da raskrstimo i odmah sada da dobijem odgovor na to pitanje – zašto je tako teško ponuditi čvršću i ozbiljniju argumentaciju od one koju slušamo? Ne štedimo ništa, samo manje trošimo na one koji ne zaslužuju ni jedan dinar, jer su nestručni, nesposobni, neodgovorni.
Gospodine Jovanoviću, vreme vaše poslaničke grupe je utrošeno.
Završiću i zamoliću vas, gospodine potpredsedniče, da sledeći put sa malo više pažnje slušate poslanike LDP. (Predsedavajući: Dobro ja slušam poslanike.) Ne, ne slušate ni njih… [[Isključen mikrofon]] ne poštujete parlamentarnu stranku i ne poštujete one čije interese mi ovde zastupamo.
Gospodine Jovanoviću, nemate razloga samnom da polemišete. Sedite molim vas.
Imam jer ste vi, kao predstavnik vladajuće koalicije, neko ko će glasati za ovaj zakon
Gospodine Jovanoviću, izričem vam opomenu. Vi možete da budete nezadovoljni sa načinom vođenja, od strane mene, ove Skupštine, ali nemate pravo da samnom polemišete. Ja sam samo imao opasku što vaš poslanik je celo vreme svoje utrošio van dnevnog reda i to sam jedino konstatovao. Vama se to možda svidelo ili ne, to je vaše pravo. Po Poslovniku. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, povredili ste član 27. Poslovnika. Ovde se uopšte ne radi o tome da li se nešto meni, kao predsedniku poslaničke grupe, dopada u vašem radu ili se ne dopada. Radi se o međusobnim odnosima koji treba da počivaju na uvažavanju i sposobnosti, između ostalog, da se odgovorno radi posao. Vi niste razumeli poslanicu LDP… (Predsedavajući: Gospodine Jovanoviću, ja vas molim da vi objasnite.) …pa ste svoje nerazumevanje prikrili konstatacijom da ona ne govori što je tema njenog amandmana. [[Isključen mikrofon.]] To nije tačno. Bilo bi bolje da se izvinite poslanici Gerov…
Gospodine Jovanoviću, vi niste iskoristili pravo povrede Poslovnika, već ste imali polemiku samnom. Molim vas da vodite računa o Poslovniku i da se toga pridržavate. Ponovo ste se prijavili. Po kom osnovu?
Član 27. Poslovnika. Gospodine potpredsedniče, niste se izjasnili o tome da li prihvatate moj prigovor na povredu Poslovnika ili ne prihvatate? Verujem da je kraj radnog dana, da je možda to pitanje koncentracije, ali vas molim da se izjasnite o tome da li prihvatate moj prigovor i da li se slažete sa tim da ste povredili član 27. Poslovnika o radu Skupštine kada ste omalovažili poslanicu LDP ili o tome treba da se izjasni vladajuća većina u danu za glasanje. Mislim da je to Poslovnik koji obavezuje i vas i mene. A parlamenta bez polemike nema.
Gospodine Jovanoviću, nisam se uopšte izjasnio o povredi Poslovnika jer ga niste ni obrazložili, već ste tražili da se samo ja izvinim, ali niste uopšte ukazali na koji način sam ja povredio Poslovnik. Da ste mi to argumentovano dokazali, uopšte nema nikakvog razloga da se ja ne izvinim gospođi Gerov, ne samo njoj. Pre neki dan sam povukao opomenu, kada sam shvatio da sam pogrešio. Nisam na tu stranu sujetan uopšte. Ali, vi morate svojim argumentom meni dokazati da ja nisam bio u pravu i ja ću vama to priznati u tom slučaju. I sada, na kraju krajeva, imate pravo po ovom osnovu da se Skupština u danu za glasanje izjasni o povredi Poslovnika. Da li želite? Izjasnite se.
Da, naravno.
Na član 1. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvinjavam se, gospodine ministre, vi ste hteli. Izvinjavam se, Milivojeviću, reč ima ministar Krstić.
Hvala. Samo sam hteo, pošto smo došli do informacije, da odgovorim na ono što nisam mogao ranije, vezano za povećanje, odnosno papire koje sam dobio od gospodina Đelića. Prvo, papiri koje ste mi dali nisu uporedivi jedni sa drugima, vi to morate da znate, jer je jedan originalni budžet za 2012. godinu, a drugi rebalans budžeta. U svakom slučaju, povećanje od 6,7% između izvršenja za 2012. i 2013. godinu, devet meseci se objašnjava – 2% indeksacija u aprilu, 2% indeksacija u oktobru, imamo 1,2% više za sudije i sudsko osoblje koji su vraćeni, 780, to je dve milijarde od 11, izvršenje od 11 milijardi razlike, to je izvršenje, novac, tako je, i ostalo je ovo o čemu smo razgovarali i ranije, a to je onaj normalan priraštaj po osnovu minulog rada i ostalih stvari. Samo sam hteo da raščistimo činjenice. Možemo još detaljnije. Mogu da vam ga ostavim, ako postavite poslaničko pitanje. Hvala.
Gospodine Đeliću, po kom osnovu?
Pomenut sam, pomenuo me je.
Dao je samo odgovor, činjenične podatke. Stvarno ne vidim sad razlog za repliku. Neću vam dati repliku.
Gospodine predsedavajući, on je mene pomenuo. Rekao je da nisam u pravu. Rekao je da ne kažem istinu.
Nisam vas čuo. Prijavite se, samo da vas čujem.
Hvala. Gospodine predsedavajući, ovo je polemika. Ja sam pomenut, ja imam pravo da branim moje argumente. Ovo je Skupština.
Gospodine Đeliću, molim vas, znate dobro da po Poslovniku pravo na repliku je isključivo pravo predsedavajućeg da da. Neću vam dozvoliti repliku, jer smatram da nema osnova za repliku.
Onda na vreme poslaničke grupe. Ovlašćen sam predstavnik. Kao ovlašćen predstavnik, na vreme poslaničke grupe.
Vi možete na račun poslaničke grupe, a ne kao ovlašćeni predstavnik, jer ste vreme utrošili. Izvolite.
Koliko vidimo, u tim ciframa, pa kažite da li je tačno ili nije tačno, mi ne govorimo šta je balans, rebalans, piše u tim papirima do daljnjeg da je potrošeno ove godine 187,9 milijardi, a da je prošle godine za isti period od prvih devet meseci potrošeno 169 milijardi. Da li je tačno to? Ako je tačno, onda to predstavlja 18,9 milijardi. Ako je to tačno, to je 25 milijardi na godišnjem nivou. Ako je to tačno i ako uzmete otprilike milion u bruto iznosu za svakog izvršioca, onda bi to bez povećanja plata, ne znam kada su ta povećanja plata bila, bilo ukupno 25.000 dodatnih ljudi. Ne kažem da ih je toliko bilo, vi ćete nama reći koliko ste dodatnih ljudi zaposlili. Da podsetim sve prisutne ovde, u toj osnovici se nalaze ministarstva, deo agencija i prosveta. Ne nalazi se lokalna samouprava, ne nalazi se deo agencija, ne nalazi se zdravstvo i ne nalazi se ni jedno javno preduzeće. Prema tome, ako je za toliko, neka vam bude 7%, 10%, videćemo tačne cifre, uporedićemo, nas ne iznenađuje šta se ovde dešava. Teorija je ovde kada kritikujete, ukažete na nešto što nije u redu, onda smo unakazili Srbiju od pre i matica je poznata. Znao sam, čim sam danas pričao, da ću dobiti i dobio sam oko 13.00 časova vaše omiljene tabloide, koji će me sutra staviti na naslovnu stranu. To tako ide sa vama, ali to više ne funkcioniše. Vama niko ne veruje na taj način, da obezvredite činjenice i argumente na ovaj način. Zamolio bih vas i time bih zaključio, izgleda da tu bazu koju pravite, ona konstatuje koliko ste ljudi vi zaposlili i zbog toga, zato što to nije rađeno kroz konkurse, to su politički nameštenici SNS, i zbog toga danas mora Srbija da plaća veće poreze. To je istina.
Reč ima ministar Krstić.
Gospodine Đeliću, mi upoređujemo cifre, samo da svima bude jasno, iz prvih devet meseci 2012. i prvih devet meseci 2013. godine. Cifra na koju se vi pozivate iz prvih devet meseci 2012. godine se odnosi samo na izvor 01 kao opšti prihod budžeta. Cifra iz rebalansa na koju se ja pozivam se odnosi na sve prihode, pošto su ukinuti sopstveni prihodi. Da li se slažete da onda ovo što ste pričali po logici da li je tačno, je tačno, je tačno, nije tačno. Jer, nije. Niste uporedili tačne cifre. Tačno jeste da u prvih devet meseci izvršenja 2012. i 2013. godine po svim osnovama prihoda budžeta, uključujući i sopstvena sredstva, razlika je oko 11 milijardi 187 na prema 176, što je otprilike 6,7%, od čega je 4% objašnjeno indeksacijom, 1,2% je objašnjeno vraćanjem oko 780 sudija i sudijskog osoblja po osnovu reforme koja nije prošla i ostatak je ono što prirodno narašta po osnovu minulog rada i unapređenja i ostalih stvari. Naravno, verovatno je bilo i zapošljavanja tada. Upravo zbog toga što nismo imali registar ne mogu da kažem koliko je tačno bilo, naročito ne mogu da kažem po kojoj je osnovi bilo. Prirodno, tad nisam ni bio ovde. U ostalom, to ostavljam drugima da se bave time, ali upravo iz tih razloga što to nemamo, mi uvodimo i taj registar i plan i ovaj instrument kojim ćemo moći da kontrolišemo šta se dešava. To je samo razjašnjenje, nije polemika. Hvala.
Replika, Zoran Babić.
Probraću da govorim tiho, da se neko ne bi uzbunio, jer kad god se uputi kritika na prošlo vreme, kada god se upute činjenice neko se uzbudi, neko traži izvinjenje. Ja kada sam tražio izvinjenje za 400.000 ljudi koji su ostali bez posla, dobio sam opomenu. Sa druge strane, i pre nekoliko dana u načelnoj raspravi i danas sam rekao nešto što mislim da će se složiti svi u ovoj sali, u poslu širenja državne uprave, u jednoj tromoj državnoj upravi, nema nevinih. Ta krivica samo može da bude proporcionalna godinama koje smo imali kao odgovornost za vođenje i za pravljenje državne uprave. Ni u jednom trenutku nisam rekao da u poslednjih godinu i po dana nije bilo tog zapošljavanja. Da, bilo ga je, ali ga je bilo i 2008. i 2007. godine. Kumovsko, političko, stranačko, bilo kakvo. Hajdete jednom dakažemo – da, bilo je. Ne može da se točak vrati, da ta kola koja odlaze u nekom veoma pogrešnom pravcu idu godinama, decenijama. Ne može da se zaustavi odmah i odmah da krene u pravom pravcu. Ovaj zakon je amortizacija, da zaustavimo taj točak. Da zaustavimo ta kola da bi krenula reformom javne uprave. Ne možete sada da kažete – da, za sve je kriva i odgovorna SNS, žmureći pred svojom odgovornošću. Ali, možemo jednom, kao ljudi, kao odgovorni ljudi da kažemo bilo je grešaka. Hajde jednom da stanemo na te greške, hajde jednom da ih zaustavimo, hajde jednom da krenemo sa ovakvim potezima u rešavanje svega tog, a ne neodgovorno, sa bilo kakvom takvom tvrdnjom samo može nos da vam poraste, ništa drugo.
Replika, Božidar Đelić. Izvolite.
Ova diskusija i te kako ima smisla, pošto nam se ovde govori da treba da se poveća PDV na hleb, mleko, itd, a da sa druge strane od kad je ovaj režim preuzeo odgovornost sve je štednja, sve je sjajno. Jednostavno, ne mogu baš sve da zaustave odmah, samo što nisu. Konstatujemo ovde da je tačno ono što sam govorio jutros, da je 7%. Vi niste hteli jutros da mi kažete da je 7%. Sada ste rekli 6,7%. Hvala. Ja sam uporedio stvari na način na koji može da se uporedi kad ste poslanik na onom kontu. Prema tome, znamo mi veoma dobro da je gospodin Dinkić prethodno, to je bila jedna dobra stvar koju je uradio i ubacio sopstvene prihode u bruto budžet, kao što sam ja uradio pre desetak godina. Sada, ako ste toliko odgovorni, a zašto ste povećali za 4,5 milijardi dinara plate? Čemu indeksacija? Ako je toliko teško, a mi krivi, što ste onima koji imaju sigurno radno mesto povećavali plate? Očekujem od vas da apsolutno i to već u ponedeljak, pošto je ovo jedna od najvećih pozicija u budžetu Republike Srbije, da nam pokažete punu sliku i koliko su povećane plate i u zdravstvu i koliko ste povećali u javnim preduzećima. Prema nekim informacijama, a one nisu javno dostupne, nažalost za nas, priča se, ne garantujem, da je čak i do 5.000 ljudi zaposleno dodatno u javnom sektoru. Čak i da u nekim javnim preduzećima su skoro takve stvari. Mi samo čekamo da vi nama kažete koliko ste ljudi, od kad ste došli na vlast, zaposlili, pošto skoro niste sproveli ni jedan jedini konkurs, evo za EPS i dalje nije gotovo.Koliko to traje? Nijedan jedini niste sproveli do kraja, osim za apsolutno, ne kažem ne bitne, ali sigurno ne sistemska preduzeća. Prema tome, dobro je što ste napokon našli taj papir u vašem koferu ili u vašoj fioci, kako ste govorili. Znao sam da znate. Umesto da štedite, povećali ste za 7%, a i nešto više kada pogledamo ceo obrt, a ovde planirate da povećate za 3,2% i to nije odgovorno.
Replika gospodin Babić. Molim vas da replike privedemo kraju.
Biću jako kratak, jedna rečenica. Priča se šta je dozvoljeno i šta je potrebno i koje vrednosti da promovišemo ovde. To što se priča ili to što je činjenica. Priča se i o tetkinom kauču, pa ga ne uzimamo kao ozbiljno, ali ne možemo da kažemo – jao sutra ću da osvanem u novinama, sutra će da bude ovo, sutra će da bude ono, jao to je obračun. Rekao je ovde jedan čovek u ovoj sali, bez želje da ga uzmem u replici i rekao je dobru star, iako se ne slažemo politički – bio sam u novinama pa šta. Svi smo mi bili u nekom trenutku u novinama i svi smo bili izloženi, pa šta, svako neka radi svoj posao. Ali, nemojte da vodimo politiku u ovoj sali na osnovu „rekla kazala“ u nekoj kafani i u odnosu na nešto što se insinuira. U odnosu na nešto što se upoređuje i šta ne može da se upoređuje. To ne može da se upoređuje. U tom poslu nema nevinih, ali jednom mora da se stavi tačka. Ova Vlada Republike Srbije, ovakvim rešenjima je hrabra rekla stavljamo tačku na te stvari.
Reč ima po amandmanu Gordana Čomić.
S obzirom da se razvila tzv. polemika mimo sadržaja mog amandmana, želim samo da dodam i čini mi se da ću tom rečenicom obuhvatiti i novo nastalu polemiku oko toga koliko je novih lica zaposleno za 18 meseci ili 20 meseci. Vraćanjem na činjenicu da želim da se briše stav da radni odnos sa novim licima se može zasnovati u saglasnost tela Vlade i sa garancijama koje čujemo od ministra finansija. Znate kako ta garancija izgleda? Dvadeset meseci nismo uspeli da sprovedemo dva zakona koji su stupili na snagu 2009. godine, ograničavanje broja zaposlenih u republičkoj administraciji i lokalnoj samoupravi zajedno sa ograničenjem masa zarada, a sad ćemo takođe i ovo ostaviti mimo sprovođenja. Suviše je važna tema da bismo smeli dozvoliti da se cela javna debata oko ovakve teme kao što je da će radno telo Vlade odlučivati o broju zaposlenih unutar 274 hiljade koje se finansiraju direktno iz budžeta i još po procenama 100 hiljada koji su indirektni korisnici ili su korisnici subvencija. Da će oni zasnivati radni odnos to je suviše važna tema da koristimo četiri ključne reči i krećemo se u okviru ovo će da radi. Na osnovu čega? Šta vas je sprečavalo da primenite dva zakona koji su doneti 2009. godine gde imate mnogo boljih formulacija o ograničavanju broja zarada. Šta vas je sprečavalo da nam donesete analizu , šta se desilo sa lokalnim samoupravama koje su poštovale zakon iz 2009. godine? Šta će tek sa njima da se desi, jer je poruka koju imamo zbog naše neverovatne sklonosti ka političkom folkloru gde mu mesto nije, da onaj ko je poštovao zakon koji je donet 2009. godine će sada biti dvostruko kažnjen, a da je ova odredba ne sprovodiva. Kakvog ja zadovoljstva imam ako za sedam meseci dođem u ovu istu Skupštinu sa pitanjem šta je sa sprovođenjem stava koji sam tražila da se briše, a vi kažete nije nam uspelo. Ko od toga ima koristi? Dokle? Razmena doskočica, pošalica –ti si u pravu, nisam, ja sam u pravu, nisam, neće doneti koristi nikome, a šteta će i na dalje biti zajednička. Molim vas da ukoliko zaista imate i kapacitete i volje, da uđemo u pravu javnu debatu o rezultatima ne sprovođenja ili sprovođenja zakona, o razlozima zašto ova vlada 20 meseci ne sprovodi zakon, nego se lica zapošljavaju mimo zakona iz 2009. godine. Oni su na snazi. Ko će biti odgovoran što su ta lica već zaposlena? Nego ćemo sada da kažemo – šta je bilo, bilo je, ko se zaposlio, zaposlio, sada imamo Vladino telo koje će dalje o zapošljavanjima da odlučuje. Neće da radi, može da se koristi kao poruka dobra Vlada, ona smanjuje administraciju, zabranjuje zapošljavanje, ali se to neće desiti u realnosti, jer ovako kako je predloženo da se desi ne može. Moja želja sa amandmanom o kojem je reč je bila samo da zaista jednom otvorimo pravu debatu o rezultatima sprovođenja zakona za to je nadležna i ova skupština. Ponavljam, nikakvog zadovoljstva, niko nema, što je bio u pravu, šteta je već napravljena, a odgovornost je već dvadeset i nekoliko meseci na sadašnjoj Vladi Republike Srbije i odgovornost je i na ministru finansija, kogagod nasledio i kakve je god probleme nasledio. To je nažalost suština političkog rada. Uvek imamo dobrovoljan stav da se nekog posla prihvatimo, ili da se ne prihvatimo, a kada ga se prihvatimo onda imamo obavezu ako želimo da unesemo neku novost, da stupimo u dijalog stvarno, a da ne stojimo na pozicijama ključnih reči – super je, neće biti zapošljavanja, biće smanjenja i dokaz je u tome što nismo uspeli da do sada sprovedemo zakone koji su već na snazi, to je odličan dokaz za buduće sprovođenje ove odredbe u izmeni Zakona o budžetskom sistemu. Hvala vam.
Na član 1. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Srđan Milivojević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević.
Poštovani gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam predao amandman na ovaj član zakona u kom se kaže da ovaj član zakona treba da se briše. Razlozi za to su sledeći – ja sam Kruševljanin, jako dobro poznajem probleme sa kojima se moji sugrađani svakog dana susreću. Evo da vam objasnim to, na primer u selu Dučalovići podno Ovčara, odakle je moja familija i moja porodica. Zamislite, ako ovu meru danas primenimo kako će da se zaposli neko kao učitelj u seču Dučalovići, ako prethodni učitelj ode u penziju, kao što je i vreme, a učiteljica ili profesorka ode na porodiljsko bolovanje. Onda će morati školski odbor da odlučuje ko će biti primljen, pa će vama slati dopis, pa ćete vi dati mišljenje da može ili ne može da radi. Ali, gde da se zaposli ne u Vrnjačkoj Banji, Trsteniku, Ražnju, Ćićevcu, gde da se zaposli neko u Aleksincu, Bojniku gde nema preduzeća. Kada neko iz tih mesta završi fakultet i vrati se u to mesto, tamo radi samo vrtić, osnovna škola, zabavište. Gde da se zaposli neko u Ćupriji? Tamo rade samo javna preduzeća i par privatnih firmi, koje već imaju dovoljan broj zaposlenih i dovoljno problema u poslovanju. Dakle, loši su vam zakoni i u dramatično lošim okolnostima predlažete ovaj budžet. Razumem kada neko o budžetu tiho govori da ne bi probudio radikala u sebi, jer ako probudi radikala u sebi i ako ona mala rupica na sakou od bedža postane crna rupa koja će ponovo progutati Srbiju i budžet Srbije kao za prošlog mandata, teško nama. Prihvatiću vaš savet da bi trebalo nešto da naučim od vas. Evo, gledajući vas naučio sam da nikada ne postanem kao vi. Hvala Gospodu Bogu. Čuo sam jednu interesantnu misao kada smo raspravljali o ovom amandmanu, da je teško zaustaviti zamajac koji se klatio mesecima i godinama unazad. Ne može to za 20 meseci. Treba nam još 220 meseci na vlasti pa da sredimo Srbiju. Znate, može. Jedan od najboljih gradonačelnika u istoriji grada Beograda koga ste vi smenili, pa nije Đilas, vidim da mislite Đilas, on je jedan od najboljih, ali imala je Demokratska stranka mnogo najboljih. Jedan od najboljih gradonačelnik Grada Beograda koga smo imenovali 21. februara 1997. godine, zvao se doktor Zoran Đinđić. U jednom danu je uspeo u Gradu Beogradu svojim merama da spreči sve gluposti koje ste kasnije ponovo pravili, kada ste ga smenili 1. oktobra 1997. godine. Taj veliki čovek je bio izabran za predsednika Vlade, januara meseca 2001. godine. U jednom danu je uspeo da zaustavi taj zamajac koji ste pokrenuli tokom devedesetih, a koji je za cilj imao uništavanje Republike Srbije. U jednom danu je to uspeo da uradi dr Zoran Đinđić i da ispravi sve one gluposti koje ste pravili dok su vam revere krasili bedževi. Ali, ovo je primedba za sve koji su u sali … (Predsedavajući: Molim vas gospodine Milivojeviću, vratite se temi.) Evo, vratiću se na amandman. Dakle, ne treba da se prihvati ovakav, evo za vas da biste bolje razumeli. Ne treba da se prihvati ovakva odredba u budžetu da Vladino telo određuje ko će, kada i gde da radi. Jeste pre toga napunili sva javna preduzeća stranačkim kadrovima i to je kao kaznena ekspedicija da je zadesila Srbiju. Sada kada ste sve svoje uhlebili, više nećemo. Sada se više ne važi. U vreme dok mi raspravljamo o ovom budžetu na sve moguće načine pokušavate da skrenete pažnju javnosti sa budžeta na neke periferne stvari. Evo, amandman mi kaže da neću da glasam za njega, jer su ga sigurno predložili savetnici Aleksandra Vučića, Franko Fratini, Guzen Bauer i Stros Kan, a juče mi je Oliver Antić kazao da će rasvetliti aferu prema kojoj su sve afere male bajke, mala deca… (Predsedavajući: Molim vas gospodine Milivojeviću. Vodite računa da i ja imam neku granicu strpljenja.) …Evo završavam gospodine predsedavajući, ja neću glasati za ovaj amandman, jer sumnjam da su ovi volonteri koji rade kod gospodina Vučića, Stros Kan, Guzen Bauer i Fratini, juče sam čuo od Olivera Antića da su oni istraživali kiparske pare pre 12 godina. Znači pre 12 godina su se naplatili, pa će sada avansno da rade. E, pa neću glasati za ovaj budžet, a predlažem ovaj amandman, jer smatram da imaju pravo ljudi u Kruševcu gde da rade. Da imaju pravo ljudi u Ćićevcu da završe fakultet, vrate se u svoje mesto i da rade. Da imaju u Arilju ljudi pravo da se zaposle, da ne moraju da čekaju samo javna preduzeća, nego imaju pravo da rade. Posebno sam skandalizovan ovim odlukama o ne povećanju penzija. Realno ste predvideli inflaciju od 13%, a smanjujete njima penzije, povećavate, ne u skladu sa inflacijom, nego mnogo manje. Šta sada da kažu penzioneri? Pa ja imam u porodici penzionere. Svako od vas ima nekog penzionera u porodici i familiji. Penzioni fondovi su bili najbogatiji fondovi Republike Srbije. Znate ko ih je opljačkao? Ovi sa bedžom. Oni su uzeli penzione fondove. Sada nema para za penzije. Nema tog zamajca koji valja zaustaviti. (Predsedavajući: Gospodine Milivojeviću…) …Hvala. Završavam. Dakle, ja predlažem svima vama koji imate kod kuće penzionere, koji imate majke, očeve, roditelje, tetke, teče, strine, da njihovu decu ne zapošljavate u javnim preduzećima, nego da se vratite kući i da im kažete – nismo hteli da glasamo za onaj budžet, jer smo hteli da vama penzije prate troškove života, jer nam je stalo do vas, da vodimo računa o vama i da brinemo o vama. Zato glasajte za ovaj amandman. Hvala.
Zoran Babić, po Poslovniku. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, reklamiram povredu Poslovnika, član 107. stav 2. i na početku ću vas pitati – hoćete vi da vodite ovu sednicu, shodno Poslovniku, ili ćete biti još jedan od nemih gledalaca u cirkusu Korona ili ćete prihvatiti da sve gestikulacije, kao da je na avio pisti, pripadaju vama? Zato što ne verujem da pripadaju mladom gospodinu Krstiću, koji u nekom vremenu, koje se inputira, ili nije bio u zemlji ili je još uvek sa drugarima iz kraja igrao klikere, ali mu se imputiraju stvari koje nemaju veze sa realnošću. Hoćete li voditi ovu sednicu i obavestiti da danas nije rasprava o Zakonu o budžetu, da ćemo o Zakonu o budžetu raspravljati u ponedeljak, odnosno od ponedeljka i da niko ne može o čemu god hoće, a odnosno po istoj matrici da priča svaki put kada za tako nešto hoće, po istoj matrici, ili prihvatate da sve to što je prethodni govornik izrekao se odnosi na vas? Po članu 107. stav 2. drugom narodnom poslaniku ne sme da se obrati. Vodite sednicu kako treba i opomenite i probudite narodne poslanike kojima je glava još uvek u 90-im godinama.
Gospodine Babiću, ako smatrate da ja ne vodim dobro sednicu, ima načina kako to da se razreši. Znam da je veoma teško svima vama udovoljiti i svako na neki način pokušava da zloupotrebi Poslovnik. Svestan sam toga. Možda ste u pravu, mogu ja da budem i strožiji, ali onda kada budem strožiji onda se opet ljutite. Ako ne dozvoljavam malu širinu, opet ne valja. Znači, ja znam da je teško svima udovoljiti, ali imam jedan svoj sistem, princip po kome vodim ovu sednicu. Nekada sam možda malo blaži, nekada strožiji, ali tako je. No, vi imate pravo na to i ja se ne ljutim zbog toga što ste vi mene malo iskritikovali u tom pogledu, ali imate i pravo da tražite da se izjasnimo u danu za glasanje. (Ne) Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, povreda Poslovnika.
Poštovani predsedavajući, mi smo svi tu da udovoljavamo građanima, ne jedni drugima, ovo je jedna politička borba. Imam jedan predlog za vas, kao predsedavajućeg, da bi sve ove priče razvejali, ko je koliko ljudi zaposlio, tu je ministar Krstić, tu je kao predstavnik Vlade, da lepo uzme od 2001. godine kretanje broja zaposlenih u državnoj upravi i da se vidi koliko je gde bilo, koji je bio platni fond, kako su se kretale zarade i da se vidi kad je najveći broj ljudi zaposleno u državnoj upravi i onda prosto za raspravu o budžetu pripremite taj podatak i da se onda vidi kretanje zaposlenih, da se vidi stampedo od 2008. godine, stampedo na državnu upravu i javna preduzeća, kad je popustio kaiš i kada je to krenulo. Prosto, gospodine predsedavajući, to vama kao predlog da iskoristite svoju mogućnost, kao prvi među jednakima sada kada sedite tamo, i da date taj predlog i da se onda konačno vratimo na raspravu, da vidimo kako ćemo kroz ovu raspravu da nađemo najbolje rešenje za građane Srbije. Računamo na vašu sedu glavu kao glas razuma koji može ovu raspravu da privede onome čemu treba, a to je neki interes građana kako da se na najbolji mogući način reši broj više zaposlenih u Srbiji. Hvala.
Gospodine Mihajlov, stvarno nisam razumeo u čemu sam ja povredio Poslovnik. Nemojte od mene tražiti da ovde igram medijatora između Vlade i poslanika. Neću to da budem. Pokušavam da vodim sednicu. Da li želite da se izjasnimo u danu za glasanje? (Ne) Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević, povreda Poslovnika.
Poštovani gospodine predsedavajući, reklamiram član 108. – o redu na sednici Narodne skupštine stara se predsednik Narodne skupštine ili predsedavajući. Da bih ja vama olakšao posao, da znate kada ja govorim, nikada se ne obraćam vama. Naprotiv, smatram da u ovoj sali sedi najodgovornija politička stranka za zbivanja u Srbiji, još manje se obraćam ministru Krstiću. Odmah da znate, kad god se obraćam vama, obraćam se preko puta, poslanicima koji sede preko puta mene iz SNS, vama kao stranci, kao glavnoj, stožernoj stranci vlastodržačke koalicije.
Molim vas, u čemu je sada povreda Poslovnika? (Srđan Milivojević, s mesta: Samo želim da vam pomognem.) Ne, hvala. Nemojte mi pomagati uopšte. Bio bih srećniji da se vi meni obraćate više, nego narodnim poslanicima i strankama, jer onda ne bi bilo ovakvih replika i ovakvih nesporazuma. Da je sreće, tako bi po Poslovniku bilo. Nemojte vi gledati moju sedu glavu. Ja je nosim kako je nosim. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po Poslovniku.
Reklamiram član 27, gospodine predsedavajući. Potvrdilo se istinitim ono što sam govorio malopre i to mi je drago. Od vas, gospodine predsedavajući, ne tražim da imate duple aršine, ne tražim da budete elastični, tražim da poštujete Poslovnik i da taj Poslovnik bude isti za sve narodne poslanike. Nema narodnih poslanika prvog i drugog reda, nema za neke protekcije, a za neke ne. Pred zakonom i pred Bogom smo svi isti. Molim vas samo da poštujete Poslovnik o radu i kada se neko obraća nekome u ovoj sali direktno i to prizna da mu se izrekne opomena i da se takve stvari ne rade, inače ćemo se pretvoriti u nešto što ne treba da se pretvorimo. Takođe, od vas tražim da usklađujete raspravu u skladu sa tačkom dnevnog reda, a ne da u diskusijama govorimo o temama koje će biti tek naredne nedelje, povezujući sa argumentacijom od pre 15 godina.
Gospodine Babiću, sigurno da ne mogu da vodim Poslovnik po nekim vašim željama. To je prvo. Drugo, što se tiče poštovanja dnevnog reda, tu ste potpuno u pravu, ali tu svi vi meni morate pomoći. Sam sa vama izaći na kraj teško da mogu. Mogu, ali onda moram primenjivati nepopularne mere, onda moram ovde da kažnjavam, da budem čovek koji će da kažnjava itd. Molim vas, u meri koliko vi poštujete Poslovnik, da na taj način vi meni olakšate rad. Samo još ovo da kažem, stvarno pokušavam prema svima vama da budem jednak. Da li to uspevam? To je sada drugo pitanje, ali moja želja jeste da imam jednake aršine prema svima i molim vas da svi to imate u vidu. Gospodine Rističeviću, po kom osnovu se javljate?
Da bih rekao po kom osnovu, morate da me uključite. Javljam se po amandmanu, ako smem? Na početku ću reći da nemam problem kada vi nešto više dopustite opoziciji, ali ovde postoji jedan drugi problem. Pažljivo sam pročitao amandman i nisam mogao da ga shvatim. Ne znam da li su drugi poslanici čitali pažljivo materijal, ali sam ja to pročitao. U amandmanu piše u članu 1. da se st. 8. i 9. brišu. Stav 9. u članu 1. ne postoji. Ne mogu da verujem, tako pametan i nadaren poslanik…
Nemojte molim vas. O čemu je gospodin Babić malopre pričao?
Šta sam ja to uvredio? Nisam tvrdio da nije. Naprotiv, tvrdio sam da jeste. Da li mogu da završim? Vlada kaže da stav 9. ne postoji. U odgovoru piše – amandman se ne prihvata iz razloga što je tehnički neispravan, imajući u vidu da je članom 1. stav 8. Predloga zakona predloženo da dosadašnji stavovi 31. i 34. postaju stavovi 38. i 41, dok stav 9. u ovom članu ne postoji. Nije jasno na koji način navedeni stav 8. i ne postojeći stav 9. obesmišljavaju ovaj zakon, kako je navedeno u obrazloženju amandmana. Dakle, pročitao sam pažljivo član 1. i zato sam i rekao da govorim po amandmanu. Ne mogu da verujem da se takva greška mogla takvoj gromadi omaći. Hvala.
Po kom osnovu se javljate? (Srđan Milivojević, s mesta: Replika.) Kome? Gospodinu Rističeviću?
Poštovani gospodine predsedavajući, imao sam jednu dobru učiteljicu u osnovnoj školi, Bog da joj dušu prosti, Rosica Lazić i ona kaže – bilo je đaka kod mene koji završe samo prvo polugodište prvog razreda i onda čitaju samo do prvog polugodišta. Postoji ovde, za one koji pažljivo čitaju, nešto što se zove ispravka amandmana. Ne znam da li se na farmi uči čitanje ili se ne uči, ali se u školi uči. Ko god je išao u školu, učio ćirilicu, mogao je da pogleda da za ovaj amandman postoji ispravka amandmana, koju sam takođe podneo ja. Žao mi je što ljudi, poluintelektualci, samo polovično čitaju. Ima ljudi koji su ovo pročitali, kao što su pročitali ljudi iz Vlade, pa na moj amandman nisu na ispravku dali odgovor. Ćutanje je znak prihvatanja svuda u svetu, tako da sam ja razumeo da je Vlada prihvatila moj amandman i nema potrebe tako da kritikujete grubo Vladu. Nemojte da ih kritikujete, to su pametni ljudi, to ste u pravu, nisu pročitali pažljivo, ja sam dao ispravku, ali ako imate baš tako jake reči kritike za Vladu, onda lepo glasajte protiv te Vlade. Nemojte da ih ovako kritikujete. Nije lepo. To gledaju građani Srbije, pa su u čudu kako poslanik koji najglasnije brani vladajuću većinu ovako kritikuje Vladu. Nije primereno. Ovde ipak sede ljudi koji pažljivo čitaju, u Vladi sede ljudi koji takođe pažljivo čitaju, u odboru takođe. Dali su ljudi odgovor na prvi amandman. Dao sam ispravku amandmana. Na ispravku amandmana nije bilo odgovora. Razumem vas zašto kritikujete Vladu, ali tu kritiku, tu brigu za selo pokažite kad nećete glasati za Vladu, a glasati za moj amandman. Hvala.
Gospodine Rističeviću, poslušajte me, stvarno mi je smešno da sada raspravljamo da li je amandman valjan ili nije valjan. O nekim beznačajnim stvarima se troši vreme. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, uz puno uvažavanje i vas i ovog visokog doma, bojim se da ste pogrešnog poslanika opomenuli, zato što sam ja jedini koji je pročitao amandman u celosti. Ako je neko govorio po amandmanu, ja sam govorio. Ono što ste trebali malo pažljivije da slušate, a ni to mi ne smeta, da je ovde bilo nešto što se odnosilo i na privatni život, što je čak i povreda Poslovnika. To što sam ja bio na „Farmi“, to što živim na farmi, to ne umanjuje moju vrednost. Nisam ja pisao tehnički neispravan amandman, već ga je napisalo lice koje je govorilo pre mene. Ne mogu da ja snosim odgovornost i da mu budem kriv zato što sam bio na „Farmi“, zato što i dan danas živim na farmi. To je nešto iz privatnog života, nešto što je Poslovnikom zabranjeno da se iznosi, a iako sam bio na „Farmi“, to ne znači da sam bio u svinjcu i da treba da se valjam sa svinjama. Hvala.
Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Ljiljana Lučić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Lučić.
Hvala. Gospodine ministre, kolege poslanici, amandman koji sam podnela glasi: „Zabrana zasnivanja radnog odnosa neće se odnositi na mlada visokoobrazovana lica do 35 godina starosti u ustanovama, korisnicima javnih sredstava u oblasti naučno-istraživačkog rada, obrazovanja, zdravstva i kulture.“ Vlada je odbila ovaj amandman i u obrazloženju navela da je on diskriminatorski. To je stvarno čudno obrazloženje. To znači da Vlada ne razume da kad god imate neku politiku, vi je imate prema određenoj društvenoj grupi za koju smatrate da je posebno ugrožena i takva politika je dobrodošla i ona se obično naziva pozitivnom diskriminacijom. Na sreću, Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo Narodne skupštine zna da postoji pozitivna diskriminacija, pa je moj amandman proglasio da je u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. O čemu se radi? Radi se o nečemu što je poznato najširoj javnosti, o kojoj smo toliko dugo razgovarali, da u vreme svetske ekonomske krize širom sveta najteže posledice upravo padaju na leđa mladih, posebno obrazovanih ljudi, da se sve vlade sveta ozbiljno bave ovim problemom. U našem društvu, u Srbiji, prema poslednjim podacima iz juna 2013. godine, 260.000 mladih ljudi čeka na posao. U EU je nezaposlenost mladih porasla sa 15% na 23%. U junu 2013. godine, u Briselu, predsednici država i vlada EU su imali poseban samit, na kojem su dogovorili mere koje treba da smanje nezaposlenost mladih i izdvojili su za to šest milijardi evra. Nisam očekivala u uslovima ovakve ekonomske krize da naša Vlada odvaja posebna sredstva koja bi pospešila zapošljavanje mladih, ali nisam očekivala ni da im zabrani zapošljavanje u naredne dve godine. Amandman Odbora za finansije ublažava situaciju s mladima na taj način što izuzima od zabrane zapošljavanja na visokoškolskim ustanovama i u naučno-istraživačkim institucijama, ali ne i na drugim nivoima obrazovanja, ne u zdravstvu, ne u kulturi. Dakle, ostaje problem i on stvarno preti da izazove ozbiljne socijalne probleme i da ugrozi i na kratak i na dugi rok društveni razvoj. Ministar je danas u toku rasprave, jer ovo pitanje je više puta bilo otvarano, rekao da mladi mogu da se zaposle u privatnom sektoru. Ja ću ponoviti, istraživanje koje je sprovedeno nedavno, sprovela ga je Unija poslodavaca Srbije, po kojem proizilazi da kad se radi o privatnim poslodavcima, 90% njih je najavilo da nema mogućnosti da u 2014. godini zapošljava mlade. Mislim da je trebalo prihvatiti ovaj amandman. Sve vlade rade na ovakvim programima. U Srbiji čak postoje projekti koje finansira EU za povratak mladih stručnjaka. Mi im zabranjujemo zapošljavanje i činimo im budućnost bez perspektive. Zahvaljujem.
Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vesna Kovač i Slavica Saveljić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Vesna Kovač.
Zahvaljujem. Uvaženi ministre, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, vrlo sam zahvalna, gospodine ministre, što je Vlada imala sluha i usvojila ovaj amandman, takođe, narodnim poslanicima, članovima nadležnih odbora koji su glasali za ovaj amandman. Zašto je on važan? Pojam – korisnik javnih sredstava je vrlo širok pojam i obuhvata širok spektar, između ostalog i pravnih lica koji su u većinskom vlasništvu bilo Republike Srbije, bilo jedinica lokalne samouprave. Ovim amandmanom se omogućuje da se tim pravnim licima čija je osnovna delatnost sezonskog karaktera omogući da zapošljavaju, u stvari angažuju lica po ugovorima i preko broja od 10%. To je vrlo značajno, jer imamo brojna javno-komunalna preduzeća, gde postoji potreba da se angažuje više od 10%, kao što su „Gradska čistoća“, „Zelenilo“ itd. Imamo, npr, privredna društva koja se bave izdavanjem udžbenika, koji sklapaju ugovore o autorstvu sa svim piscima tih udžbenika, tako da je ovaj amandman vrlo značajan za primenu ovog zakona. Toliko o tome. Zahvaljujem.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Đelić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik mr Božidar Đelić.
Da kažem da ću povući ovaj amandman, zato što smo tokom sednice Odbora konstatovali da je sledeći bolji. I dalje je pitanje prisutno. Čujemo fantastične cifre koje dolaze iz tog centralnog registra. Jasno je da je on potreban Srbiji i mi smo ga zbog toga i podržali. Međutim, jedan primer koji sam dao jutros, koji je dao sam rektor Beogradskog univerziteta, na tom konkretnom primeru on je bio više nego iznenađen onim što je našao u tom centralnom registru. Čini nam se da ukoliko je to prioritet, a jeste, jer imali smo za 4,5% povećanje plata kroz indeksaciju. Koliko se sećam, ono što je bilo predviđeno za ovu godinu bilo je 1,5%. Ne znam kada je Vlada promenila tu indeksaciju? Zašto niko o tome ništa nije čuo? Oko tog pitanja plata imamo velike nedoumice i veoma će biti bitno da što je moguće pre Vlada izađe sa konkretnim ciframa i da on profunkcioniše. U tom smislu ja povlačim ovaj amandman. Hvala.
Hvala. Na član 2. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Mlađan Dinkić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava su prihvatili amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je amandman sa ispravkom postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Ilić. Izvolite.
Poštovani ministre, želim da vam se zahvalim što ste prihvatili ovaj amandman. Mislim da je to i hrabro. Centralizovan obračun zarada u javnom sektoru je važan i zbog planiranja sredstava i efikasnosti. Predviđeno je da se ostvare uštede. Zahvaljujem se gospodinu Đeliću na komplimentu za ovaj amandman, takođe. Želeo bih da iskoristim ovu priliku i da vam kažem da je važno i nešto o čemu ćemo kasnije pričati, izmene Zakona o poreskom postupku, koje će objediniti uplatu, odnosno usloviti isplate zarada sa isplatom doprinosa. Sve to doprinosi finansijskoj disciplini i pre svega likvidnosti. Želim da iskoristim priliku da vas pitam vezano za primenu Zakona o ograničenju plaćanja u javnom sektoru, odnosno da li budžet i budžetski korisnici poštuju rokove plaćanja, jer se o tome ništa ne čuje već mesecima? Ako se ne čuje zato što je sve u redu, to je odlično, a ako taj zakon tu i tamo ne prolazi onako kako je zamišljeno, to onda nije dobar signal, pa ako ste u prilici, vi mi samo kažite vezano za taj zakon da li se koristi ili ne, o rokovima plaćanja. Izvinite što sam zloupotrebio možda Poslovnik zbog toga.
Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Sadržaj mog amandmana je da se predloženi član 3. u Predlogu zakona briše. Sadržaj člana 3. je objašnjavanje koje vrste kazni se uspostavljaju za kršenje zakona, pa kaže da se novčanom kaznom u iznosu od 500.000 do dva miliona dinara kazniti za prekršaj korisnik javnih sredstava ako ne poštuje odredbe članova o kojima smo govorili u prethodnom delu rasprave. Novčanom kaznom od 30.000 do dva miliona kazniće se za prekršaj odgovorno lice korisnika javnih sredstava ako ne poštuje odredbe zakona. U slučaju da direktni, odnosno indirektni korisnici budžetskih sredstava i korisnici sredstava organizacija za obavezno socijalno osiguranje ne poštuju odredbe, ministar će onda rešenjem: 1) privremeno obustaviti izvršenje aproprijacija namenjenih za isplatu plata, odnosno primanja zaposlenim, izabranim, postavljenim i angažovanim licima kod korisnika budžetskih sredstava i korisnika sredstava organizacija za obavezno socijalno osiguranje i 2) privremeno obustaviti prenos transfernih sredstava iz budžeta Republike Srbije, odnosno pripadajućeg dela poreza na zarade i poreza na dobit pravnih lica jedinici lokalne vlasti. Dva pitanja imam za ovaj član, s obzirom da je moj predlog da se briše odbijen. Da li je vođeno računa o tome šta je od poreza još uvek pripadajuće lokalnim samoupravama, jer smo već imali zabunu o tome da li se ili ne u predlogu budžeta pojavljuje iznos koji po zakonu koji smo u međuvremenu usvojili više ne pripada lokalnim samoupravama? Drugo pitanje je ko plaća ovaj novac? Da li je tačno da iznosi o kojima govorimo se uzimaju iz budžeta i vraćaju u budžet ili je odgovorno lice neko ko će iz privatnih sredstava izvaditi iznos od 30.000 do dva miliona dinara pa uplatiti u budžet? Pošto je dosadašnja praksa da se radi ovo drugo, o čemu tražim razjašnjenje, dakle, iz budžeta te iste ustanove se plaća prekršajna kazna. Dodatno razjašnjenje je neophodno i zbog dva zakona koja sam već pominjala, a na snazi su od 2009. godine, koji se tiče Zakona o ograničavanju broja zaposlenih u republičkoj administraciji i u lokalnoj samoupravi, pa onda pitam šta je kriterijum da se primeni u kršenju ovog zakona? Da li će biti slučaj da za kršenje zakona, koji su na snazi oba iz 2009. godine, niko neće biti kažnjen po odredbama tog zakona, a za zapošljavanje lica tokom 2012. i 2013. godine ili će u budućnosti biti bez primene zakoni koji su na snazi iz 2009. godine, a tiču se republičke administracije i lokalne samouprave i ko će o tome donositi odluku da je u primeni samo ovaj deo istog prekršaja iz izmena i dopuna Zakona o budžetskom sistemu, a ne zakon koji je i dalje na snazi i odnosi se ili na republičku administraciju ili na lokalnu samoupravu? Volela bih da nemam potrebe da pitam ova pitanja. Volela bih da nije bilo greške u Predlogu budžeta o tome koja vrsta poreza ide lokalnoj samoupravi, a ne neide po u međuvremenu donetim zakonima, ali zbog svih nas koji treba da brinemo o sprovođenju zakona, mislim da je ministar dužan da da jasne odgovore na ova tri pitanja. Dakle, iz čijeg džepa idu kazne u budžet? Drugo, koji se zakon primenjuje, ovaj ili prethodna dva? Treće, ko odlučuje o tome koji će se zakon primeniti, s obzirom na istovetne odredbe u jednom zakonu, a ko oslobađa od odgovornosti sve one koji su tokom prethodnih godina kršili odredbe Zakona o ograničenju broja zaposlenih u republičkoj administraciji, odnosno lokalnoj samoupravu. Hvala vam.
Reč ima ministar Lazar Krstić.
Vrlo kratko da odgovorim na ova tri pitanja. Vi ste u pravu da je to ispravljeno amandmanom u onom drugom zakonu vezano za to koji deo poreza pripadajući lokalnoj samoupravi i iz čijeg džepa. Korisnik sredstava jeste, ali takođe i odgovorno lice. Drugo, jeste, od korisnika javnih sredstava se vraća u budžet, međutim korisnik javnih sredstava ostaje bez tog novca. Što se tiče trećeg pitanja, ovaj zakon se primenjuje u ovom slučaju. Ona prethodna dva takođe su drugačije definisana tamo gde već postoji prekršaj, ali ono što mi radimo jeste da se lokalnim samoupravama ne odobrava dalje onima koji su prekoračili četiri u hiljadu kvotu. Takođe ćemo se tome obratiti kroz ovu reformu javne uprave kroz koju idemo. Hvala.
Replika, narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Da li sam dobro razumela? Kazne se isplaćuju iz sredstava ustanove koja je korisnik, a ne iz privatnog džepa bilo čijeg i idu u isti taj budžet?
Hvala. Reč ima ministar Krstić.
Iz privatnog odgovorno lice iz svog džepa isplaćuje naravno, a budžetski korisnik sredstava se takođe kažnjava. Hvala.
Hvala, gospodine ministre. Na član 3. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Teodora Vlahović i Nada Kolundžija. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Nenad Popović, Gorica Gajić, Dušica Morčev, Bojana Božanić, Milan Lapčević i Miroslav Petković. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Bojana Božanić. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući. Poštovani ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, poslanička grupa DSS je podnela amandman koji kaže da će Narodna skupština saglasnost na aktu Vlade razmatrati po hitnom postupku. U obrazloženju stoji da je neprihvatljivo da Narodna skupština daje saglasnost na ovaj akt. Zaista ne mogu s tim da se složim, jer smo mi narodni poslanici, dakle, predstavnici naroda koji bi trebalo da znaju šta će se u ovom aktu Vlade nalaziti. Dakle, mi moramo to da znamo i da prenesemo svojim građanima. Još jednom ponavljam pitanje – zašto ne donesemo zakon o zapošljavanju u autonomnim pokrajinama i u lokalnim samoupravama, koji definiše tačno koje struke može da bude onaj koji treba da se zaposli na određenom mestu u lokalnoj samoupravi? To bi svima nama u lokalnoj samoupravi izuzetno pomoglo. Kažete da mi treba do 1. jula, odnosno da ćete do 1. jula sledeće godine da sve to završite i da ovaj zakon onda neće važiti. Ali, to gospodine ministre nigde ne piše, to vi kažete. Dakle, trebalo je da u ovom zakonu stavite da do 1. jula 2014. godine mora da se donese zakon o lokalnoj samoupravi i o pokrajinama, o zapošljavanju i o platama. Kad tako oročite, sve ostalo je zaista jalova priča. Mislim da ste pričali o reformi javne uprave, dali ste savet za reformu javne uprave koji je juna 2013. formiran i da li ste vi završili ona pitanja na koja je trebalo da odgovorite, odnosno da uradite taj centralni registar zaposlenih? Takođe, mislim da pored svega toga vi treba da pustite lokalne samouprave da one same odlučuju o ovim pitanjima, jer na ovaj način, tako što ih ograničavate, vi ih ograničavate i u razvoju i u njihovim željama da napreduju. Još jednom bih vas podsetila da u malim sredinama zaista niko neće hteti da se zaposli. Verujte, da niste postali ministar a da ste se vratili u Srbiju, sigurno da nigde ne bi mogli da nađete posao, ma koje škole završili i ma kakav stručnjak bili. Pitala bih vas da li znate ko će u Novoj Varoši i u Priboju da radi za ovako malu platu u lokalnoj samoupravi sada kada ovo ograničavamo? Svi će ljudi da odu, jer niko više neće moći da se vrati i nećemo moći da radimo ni u malim opštinama ni u lokalnim samoupravama. Znate li kolike su razlike u plati između Beograda i unutrašnjosti? Da li znate da bi trebalo, kada budete donosili zakon o kriterijumima odnosno zakon o zapošljavanju u lokalnim samoupravama i pokrajinama, voditi računa o karakteristika, svojstvenostima i osobenostima svake lokalne samouprave ponaosob, a ne da se donose zakoni da jedini kriterijum bude ispod 50.000 stanovnika? Hvala.
Hvala. Po amandmanu se za reč javila dr Aleksandra Tomić.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, na osnovu diskusije i predlagača ovog amandmana predlažem Ministarstvu da zaista traži izveštaje Ministarstva za regionalni razvoj i lokalnu samoupravu, da se uradi jedan presek stanja od 2008. godine, kao što je kolega predložio kroz povredu Poslovnika, da se vidi ne samo po javnom sektoru u smislu javnih preduzeća, nego i samim lokalnim samoupravama, kakav je bio broj zapošljavanja, kolika je ta kvota u smislu broja zaposlenih i u lokalnim samoupravama, sa nekim presekom 2005. godina, 2008. godina i 2012. godina. Na osnovu toga ćemo tačno ustanoviti gde su bili prilivi, u kojim opštinama, na osnovu kojih kriterijuma i koja su to radna mesta na osnovu onog obima bila u zapošljavanju. Da li je to bio obrazovan visokostručni kadar ili je to u toj nomenklaturi upravo kadar koji se odnosio na srednju stručnu spremu? Na osnovu toga ćemo i videti u kojim opštinama koja je skupštinska većina vladala, odnosno koje su stranke zapošljavale, na kojim mestima i iz kojih razloga. Jer, verovatno postoje opštine u kojima su turistički centri, gde su imali mogućnost da više ljudi zaposle, a postojale su i one opštine i lokalne samouprave koje nisu bile u toj mogućnosti. U javnom sektoru, kod javnih preduzeća, tamo gde su bile investicije, gde su bili veći prihodi, očito je bilo razloga za veći broj zapošljavanja, što naravno uopšte ne mora da znači, može da se pokaže da su veliki gubitaši upravo zapošljavali mnogo više ljudi i da su sredstva trošena na neadekvatan način. Stoga zaista mislim da nam je svima od koristi da kada budemo radili taj tzv. skrining, što se tiče javnog sektora, u ovih 740 hiljada zaposlenih, tačno ćemo znati kvalifikaciju i trošenje finansijskih sredstava, s jedne strane. S druge strane, mislim da vam je važno da kažete koliko puta pri sklapanju aranžmana s MMF-om je naglašeno da 20% mora biti otpušteno u javnom sektoru, po godinama, tačno, na osnovu određenih zakonskih rešenja. Zahvaljujem se.
Hvala. Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Judita Popović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik mr Božidar Đelić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? Reč ima mr Božidar Đelić.
Ja ću prvi priznati da je ovo dosta smeo amandman, da ne kažem kontroverzan. Ali, on je ovde da nam pomogne. Gospodine ministre, moram i ja da vam kažem da, dok mi ovde pričamo, i to je poruka i za vas koji nameravate da vodite ovu državu u sledećih nekoliko godina, verujte, sada se radi 24 sata, štancuju se rešenja za zaposlenje na stalno, na neodređeno. Pošto smo u Srbiji, kada su ljudi videli da je ovo ušlo u proceduru i da će se jedan ovakav zakon, protiv nas, ali sa vama, izglasati, oni u ovome momentu na svim nivoima povećavaju osnovicu i povećavaju do nivoa koji ne možete ni sami zamisliti. Znamo mi da ste vi predvideli u zakonu odredbu prema kojoj svaki postupak koji je otpočet od kad stupi na snagu ovaj zakon, mora posle toga biti odobren, pa baš zbog toga pokušavaju svi, na svim nivoima, da zacementiraju neku početnu poziciju i, naravno, da to dopune u danima koji dolaze. Zbog toga ovim amandmanom ja vam predlažem da kažemo sledeću stvar – od kad se desila rekonstrukcija Vlade, evo, mi smo vas slušali i poverovali vam da od tog momenta počinje sve na bolje, da je ovoga puta ozbiljno, da će da se štedi, sve ono što je predsednik Vlade rekao u ekspozeu koji ste vi njemu pomogli da napiše, pa da lepo sve ono što je tada zasnovano kao radni odnos i do danas bude nešto što će se smatrati ništavim. To, naravno, jeste retroaktivno. Zato je potrebna da Narodna skupština to prepozna i da ga dozvoli. To je, nema sumnje, kontroverzno. Ali, čini mi se, gospodine ministre, da je ovo jedini način da ukoliko želite da imate efekata sa ovim zakonom, vi dođete do cilja. Ovih sati i ovih dana u svakome momentu se smanjuje efekat ovoga što ovde predlažete. Naprotiv, kladim se da će sve ovo imati jedan kontra-efekat i da zapravo i neki ljudi koji nisu mislili da zaposle na neodređeno toliki broj ljudi, će to u raditi. Uradiće u javnim preduzećima, uradiće u institucijama, u bolnicama, svuda gde postoji, a skoro svuda postoji ta razlika, između odobrene sistematizacije, s jedne strane i efektivnog broja izvršilaca i tako će oni sve uraditi po zakonu. Ovo što ste već priredili, povećanje od najmanje 7% plata ove godine prema prethodnoj, i ovo što ste napisali da će biti 3,2% povećanje u sledećoj godini, sve će to biti smešne cifre kada vidite sa kakvom osnovicom će početi ova Vlada da radi 1. januara 2015. godine. Hvala na pažnji.
Narodni poslanik Zoran Babić, replika. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, ovo jednostavno nije tačno. Da li vi čitate neke stvari do kraja, ili ih čitate selektivno, to je već problem onoga koji čita i koji tako postupa prema zakonima. Ali, ko najavljuje te tako katastrofalne stvari, ja moram da pročitam član 7. ovoga predloga zakona koji kaže: „Ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“ Republike Srbije“. Da je predlagač, Vlada Republike Srbije, želela to što je najavio prethodni govornik, onda bi napisali od 1. januara, od 1. aprila, pa bi dali rok. Ne prima se, gospodine Đeliću, u državnu upravu, ne znam da li ste vi navikli ovde u gradu Beogradu ili bilo gde, politički, kumovski, burazerski ili bilo kako, dođi sutra na posao.To možda može u privatnoj firmi. Za ovo postoje konkursi, postoje vremenski rokovi, postoji sve što ne može da se svede na tri dana od trenutka kada je ovaj Predlog zakona o budžetskom sistemu ušao u skupštinsku proceduru do ponedeljka kada će zaživeti, jer ćemo ga večeras izglasati većinom narodnih poslanika. Nemojte najavljivati nešto što nije.Ideja Vlade Republike Srbije da je bila takva kao što ste vi predviđali malopre u govoru primena ovog zakona bi bila od 1. januara, ili ko zna kada, 2014. godine. Sa primenom sutradan od dana objavljivanja, baš želimo da sprečimo baš to što ste vi najavili. Hvala vam što promovišete i hvala vam što ste mi dali zicer za poentiranje i za Vladu i za skupštinsku većinu, pokazujući pravu namenu i pravu želju da se stavi tačka na političko, partijsko, kumovsko ili bilo kakvo zapošljavanje koje ste negovali kao vrednost u proteklim godinama.
Hvala gospodine Babiću. Replika, mr Božidar Đelić. Izvolite.
Mislim da nema razloga da ovde uvodimo emocije. Mislim da je kolega iz DSS predložio nešto korisno. Mi ćemo to podržati. Neka Ministarstvo finansija u ime Vlade pripremi tabelu pa da vidimo koliko je postupaka zapošljavanja otpočeto u septembru, u oktobru, u novembru, i u decembru mesecu, tj. u decembru do one sekunde kada počne primena ovog zakona. Što se tiče političkog zapošljavanja stvari su tu veoma jasne. Sasvim je dovoljno pogledati da li Vlada poštuje sopstvene zakone. Koliko je direktora javnih preduzeća izabrano na način koji je to predviđeno zakonom, videćemo da je tu skoro niko, da je to prazan skup. Isto tako za sve ono što je predviđeno da bude po zakonu predmet konkursa da se samo na taj način imenuju ljudi poslednji put kada se o tome analitički pisalo, videli smo da je to samo 12%. Znači, meseci prolaze, dani u kojima vi uvodite svaki dan sve veću nervozu, ruku na srce sve više vašu, prolaze, ali činjenice ostaju. Činjenice će pokazati da uz najveće zaduženje u istoriji Srbije, kako reče moj kolega poslanik od kada smo došli na Balkan, Sloveni. Nek se napravi ta tabela pa da se vidi šta bi na saveznom nivou, na drugim, da ne igramo neke varke i čarke, da vidimo ko je bio prisutan na teritoriji Republike Srbije, pa da lepo vidimo od 25. januara 2001. godine ko je kada koliko zaposlio. Ali, strah me je da nećete biti mnogo srećni sa rezultatima. Videćete da jedan ovakav amandman je bio na mestu i da u ovom momentu otpočinju veliki broj, pogledajte novine, dovoljno je to pogledati, koliko je konkursa objavljeno proteklih nedelja. Nisu ljudi ovde počeli da razmišljaju kao vi, evo od kada je ovo ušlo u Skupštinu, oni su to dobro videli od momenta kada se bar desila rekonstrukcija Vlade i kada ste najavili ove mere. Živi bili pa videli, vidimo se sa tabelama.
Replika, Zoran Babić. Izvolite.
Po starom dobrom običaju, povlačenje. Malopre je bilo - evo sad se štancuju rešenja, sada u replici - štancovala su se u septembru. Doći ćemo do tabela, pa ćemo te tabele videti, koliko je ko, kako šta. Mislim da sam mnogo više od vas putovao po lokalnim sredinama i mnogo više video borbu za stolicu u javnim preduzećima i u opštinskim upravama. Srpska napredna stranka nije imala odgovornost za tako nešto, niti se plašimo tabela, niti se plašimo istine, nemojte samo prizivati, a u stvari bežati od nje. Što se tiče emocija, ako ste je prepoznali u mom glasu - da negujem emociju zato što volim svoju zemlju, i takav ću biti do kraja. Vi ako imate neku drugu emociju, mislim da je to više vaš problem.
Hvala. Na član 5. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Teodora Vlahović i Nada Kolundžija. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? Na član 6. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Teodora Vlahović i Nada Kolundžija. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč?(Da.) Reč ima narodni poslanik Teodora Vlahović. Izvolite.
Poštovani podpredsedniče, nisam htela da obrazlažem ove između amandmane, iz prostog razloga što su one sve vezane za amandman na član 1. i odnose se na lokalnu samoupravu. Javila sam se sad na kraju samo da kažem, s obzirom na sve naše sugestije, a bilo je dosta predloga i amandmana vezano za lokalne samouprave iz prostog razloga što očigledno veliki broj poslanika osećaju potrebu da ukažu na problem onih lokalnih samouprava koje su vodile računa o broju zaposlenih i nisu probijale masu zarade, a koje su sada u istom košu sa ostalima koje to jesu i koje neće moći ne samo da zapošljavaju nego da popune upražnjena mesta. Zašto sam se javila za reč? Htela sam da skrenem pažnju da ovaj problem ne može da reši ministar finansija bez ministra regionalnog razvoja, a kao što znamo od kada je došlo do rekonstrukcije Vlade i zamene ministra na čelu ovog ministarstva, radna grupa koja priprema zakon a vezano za plate u lokalnoj samoupravi odnosi se i na gradove, opštine i pokrajinu i nije imala nijedan sastanak. Znači, da taj zakon sada stoji negde i naše su bojazni da neće biti pred narodnim poslanicima do leta sledeće godine. Zahvaljujem se.
Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava podneo je amandman na član 6. Predstavnik predlagača je na sednici Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatio amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Reč ima Božidar Đelić. Izvolite.
Moram da kažem da smo jednoglasno na Odboru za finansije prihvatili ovaj amandman. U njemu su dve ključne stvari koje su ispravne ali imaću kritiku na sprovođenje. Prva je da se prepozna podela vlasti na tri branše i dobro je što Vlada ne kontroliše ono što se dešava u zakonodavnoj tj. u sudijskoj, pravnoj. Međutim, veoma smo zadovoljni zbog toga što inicijativa koju smo pokrenuli pre nekoliko dana da ono što nije prepoznao zakonodavac, i moram da kažem da smo bili šokirani kada smo čuli na Odboru za prosvetu, na koji je došao ministar prosvete, a na koji nisu došli predstavnici SNS i SPS sa jednim izuzetkom, hvala mu na tome, a to je zamenik predsednika tog tela, čuli smo da ministar ovaj zakon video nije, da mu se nije dala mogućnost ni da da mišljenje na jedan ovakav zakon. To je odraz odnosa unutar ove koalicije. Činjenica je da prosveta očigledno nije na prvom mestu i bilo je malo teško gledati kako se ministar zadužen za prosvetu, nauku i tehnološki razvoj bori zajedno sa opozicijom da se čuje glas prosvete i nauke, jer da nije ovakav amandman usvojen, pošto su sa izuzetkom redovnih profesora i administrativaca u institucijama visokog obrazovanja, verovali ili ne, svi na određeno jer to je doza fleksibilnosti koja je potrebna da bi mogli da idu iz zvanja u zvanje i to je dobro jer to pokazuje da moraju da se bore da dokažu da su vredni i titula docenta itd, mi bi imali bezizlaznu situaciju i zbog toga mislim da je dobro da je napokon i vodeća stranka ove koalicije to prepoznala. Onda je prepisala ili uvažila, nije tako bitno, u širem amandmanu, kakav smo mi predložili, i tako smo izbegli veliki problem, da kažem mladim naučnicima da im je jedino rešenje emigracija. Sa druge strane, jutros sam rekao i neću ponoviti, ne razumemo zbog čega je Odbor za administrativno budžetska pitanja taj koji treba da kaže ko dodatno može da radi u RRA, DRI, Agenciji za borbu protiv korupcije. Vlada je rekla da Ministarstvo finansija u izvršnoj vlasti radi i jedno i drugo, gleda budžete i treba da predloži Vladinom telu da li neko treba da ima dozvolu za dodatno zapošljavanje. Ne, u Skupštini očigledno zbog toga što postoji predsednik koji dolazi sa vrha stožerske stranke ipak je bolje da se ide u klanjanju njemu, da gospodin Babić kaže ko sme i ko ne sme. Može to da posluži u vremenima, očigledno burnim koji su pred nama.
Replika, Zoran Babić.
Divno je biti tema, fikcija nekome, ali ponoviću još jednom ono što je činjenica. Administrativni odbor, odnosno Odbor za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja je kolektivni organ, 17 članova odbora. Ne znam zbog čega kolega Đelić nema poverenja u njegove stranačke prijatelje i kolege koji su članovi tog odbora, zbog čega ima problem da se nezavisnost i Narodnoj skupštini i nezavisnih regulatornih tela, uz svu saglasnost Vlade Republike Srbije i razumevanje gospodina Krstića, ostavi nezavisnim, ostavi u Narodnoj skupštini, ostavi u jednom transparentnom procesu. Ne odlučuje nijedan član pojedinačno skupštinskog odbora ko će se zaposliti a ko neće, već daje saglasnost na zaposlenje, na predlog tih tela. Uostalom, da ste pratili skupštinski rad, videli bi da Administrativni odbor daje saglasnost na sistematizaciju radnih mesta u nezavisnim regulatornim telima, daje saglasnost na sistematizaciju radnih mesta. Ako daje saglasnost na sistematizaciju radnih mesta, eto je logika i eto je spona da treba da daje saglasnost i na broj izvršilaca i na eventualno povećanje radnih mesta. Jedno pitanje, da li bi to za gospodina Đelića bilo prihvatljivo, da ukoliko sutra, bez želje da smenjujem gospođu Vesnu Kovač, da li bilo prihvatljivo da to radi Odbor za finansije, ukoliko ga ne vodi gospođa Vesna Kovač nego moj kolega Veroljub Arsić, a da Administrativni odbor u tom slučaju vodi vaš kolega Nenad Konstantinović, naš kolega Nenad Konstantinović. Nemojte lično, ništa od ovoga nema lično. Evo je logika, evo je ta nit koju ne možete da povežete ni sa jednim drugim odborom u Skupštini Srbije, a ako vam smeta transparentnost… (Predsedavajući: Vreme.) … ako vam smeta zaštita nezavisnosti nezavisnih regulatornih tela i nezavisnosti Narodne skupštine, onda je to osnovno nerazumevanje demokratije.
Replika, mr Božidar Đelić. Ovim možemo da završimo replike, da idemo dalje.
Samo da vam kažem, gospodine Babiću, ama baš ništa lično. Predlažem vam sledeće. Vi imate mogućnost da to uradite. Dajte ostavku na čelo tog odbora, pređite na ovaj odbor, postanite njegov predsednik. Mi podržavamo da vi, kao predsednik Odbora za finansije, odlučujete o ovome, apsolutno. Problem je u tome što po članu 65, koji sam ponovo pročitao – u nadležnosti Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja nema nigde ovo o čemu pričate. Jedino vi o čemu pričate jeste da dajete saglasnost na Pravilnik o unutrašnjem uređenju i sistematizacije radnih mesta u službi Narodne skupštine. Tačka i ništa više. To što ste vi zgrabili nešto dodatno, to je problem. Hvala što ste nas podsetili da verovatno treba o tome da pričamo. Kao što je slučaj u Vladi, treba da postoji jedno mesto gde se kontroliše kako se novac troši, a pošto je veliki deo troškova posao, radna mesta ljudi, to treba da bude na jednom mestu. Gospodine Babiću, pročitajte ono što reguliše vaš rad. Ako vam je stalo da vi budete taj koji će da određuje da li treba neko da se dodatno zaposli, bez problema, ili idite u Vladu, rekli ste da gospodin Krstić igra kliker, pa onda eventualno možete vi njega da zamenite, ili eventualno, ako hoćete, zamenite gospođu Kovač, to je u vašoj mogućnosti. I onako niste dozvolili, kada ste konstituisali odbore, da opozicija, suprotno onome što postoji od 2004. godine, vodi Odbor za finansije. Toliko o vama. Hvala.
Hvala. Replika, Zoran Babić.
Hvala vam, gospodine Đeliću, što ste me podsetili na neke stvari, da vaša poslanička grupa, iako u osipanju, još uvek ima predsednike u pet skupštinskih odbora iako matematika pokazuje nešto drugo, a ta matematika pokazuje da su druge poslaničke grupe oštećene time što vi ne dozvoljavate promene. Po Poslovniku, koji nije pisala SNS, postoji jasno definisan član 23, da u svakom odboru većina ima većinu i u odborima. Šta je sada? Sada vam je većina odgovorna zato što opozicija nije došla na Odbor za obrazovanje. Zbog toga niste ni održali odbor, gospodine Đeliću, recite istinu do kraja, ne samo u onom delu koji vama odgovara. Gospodin Milan Knežević, predsednik tog odbora nije došao, iz redova vaše poslaničke grupe. Zamenik predsednika, gospodin Knežević iz SNS, je došao vrlo odgovorno. Zašto nije održano? Zato što vi niste došli, zato što vi niste zainteresovani. Zbog čega nije održan taj odbor? Recite do kraja. Gledajte me u oči i recite – zbog čega nije održan? Zbog čega nije došlo osam narodnih poslanika iz opozicije i Milan Knežević je devet, to je kvorum, niste imali kvorum. Gospodine Đeliću, ne govorite saglasno istini. Sa druge strane, informišite se kod vaših kolega angažovanih u Odboru za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja. Održali smo više od 60 sednica. Vrlo odgovorno su prisutni na svakoj sednici. Vidite koja su ovlašćenja Administrativnog odbora, a to je da daju saglasnost na sistematizacije i promenu sistematizacijama radnih mesta kod nezavisnih regulatornih tela. Pozovite gospodina Šabića, tu je i gospodin Vlada Ilić, koji je imao polemiku u jednom trenutku… (Predsedavajući: Vreme.) … sa gospodinom Šabićem, baš u vezi toga. Informišite se i nemojte govoriti i čupati samo ono što vama odgovara. Ne možete da poentirate na tome, nećemo vam dozvoliti jer nije u saglasju sa istinom.
Gospodine Đeliću, dajte da se vratimo na temu. Replika, poslednji put.
Samo da kažem da tražimo od stručne službe da pripremi, tokom sledećih pola sata, sat, koliko treba, da vidimo ko je bio prisutan juče i videćete ono što su nam neki rekli, a to je da ne smeju da se pojave, je istina i to je iz redova ove većine. Samo toliko.
Hvala. Za reč se javio, po amandmanu, Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, meni neke stvari tu baš i nisu najsrećnije i najjasnije. Kada kolega poslanik krene da čita naš Poslovnik, to je jedan mali Ustav Narodne skupštine, i ne pročita ceo član, pročita samo ono što odgovara, to je jako zabrinjavajuće. Takav kolega bi trebalo da se ovim poslom bavi na malo ozbiljniji način. Nadležnost Odbora za finansije i nadležnosti Odbora za administrativno-budžetska pitanja, za ovaj drugi reguliše se članom 65. Taj član 65. je skoro na dve strane. Ali, kaže - Odbor obavlja i druge poslove u skladu sa zakonom i ovim Poslovnikom. To je očigledno nešto što moj kolega ne želi da pročita, zato što se ovde daje zakonski osnov zašto će to da radi Odbor za administrativno-budžetska pitanja. Niko nije prepisivao nikakve amandmane, a jako je zanimljiva tvrdnja da je ministar rekao da nije upoznat sa sadržinom zakona, ministar prosvete, i to je jako ozbiljan problem onda, problem ministra. Jer, svi koji su bili u Vladi, a i kolega koji je prvi ustao i govorio o ovom amandmanu, takođe je bio ministar u Vladi, zna da dobija sav materijal kada se Predlog zakona utvrdi i ide na sednicu Vlade, koji će da utvrdi kao svoj Predlog zakona. Da li to ima ministar u Vladi koji ne čitaju, a glasaju, to je ozbiljan problem i o tome može da se pozabavi ova Narodna skupština i treba da se pozabavi sa tim, naravno. Inače, amandman je podnet na inicijativu SNS u Odboru za finansije zato što smo želeli da sačuvamo dostojanstvo nezavisnih državnih organa bez obzira što verujem da bi i to radno telo u Vladi Republike Srbije potpuno korektno obavljalo poslove i davanje saglasnosti. Ipak je, malo ponižavajuće da oni koji treba da vrše kontrolu rada Vlade moraju da traže i mole za neku saglasnost koja im je predviđena ovim zakonom. Bilo je čak pitanja – zašto je Narodna skupština izuzeta iz ovog zakona, odnosno ovim amandmanom. Odgovor je stvarno jednostavan i prost. Zamislite da sad narodnom poslaniku verifikujemo mandat narodnog poslanika i on se obrati Administrativnom odboru za zasnivanje radnog odnosa u Narodnoj skupštini i kolega, predsednik Administrativnog odbora napiše kolegi poslaniku – izvinite, mi smo zato da zasnujete radni odnos u Narodnoj skupštini, ali prvo moramo da pitamo Vladu Republike Srbije. Ili želite da to radi Odbor za finansije, ali onda treba da promenimo naziv Administrativnom odboru da to bude samo odbor za mandatno-imunitetska pitanja i ništa više da ne radi. Ovaj posao davanja saglasnosti na prijem radnika, Administrativni odbor već radi. Već su njihove stručne službe osposobljene i pripremljene za tako nešto. Mi to nismo radili Odboru za finansije nikada. Jedini što je Odbor za finansije radio bio je izbor članova Komisije za sprovođenje konkursa za izbor članova Komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Pošto sam bio član tog pododbora koji je sprovodio taj konkurs, znam na kakve smo sve probleme nailazili zato što je to nešto novo i što službe u samom odboru sa tim nisu bile upoznate, a sada tražite da taj isti naš odbor, zato što je predsednik tog odbora iz vladajuće većine, promenimo ili da se zamenimo ili nekog drugog da stavimo. Još nešto, nemam ništa protiv ni kada DS podržava SNS, ali molim kolege iz DS da kada nešto hoće da zamene sa nama zamenjuju svoje sa nama, a ne da daju tuđe pod izgovorom najboljih namera.
Za reč se javio narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedavajući, vrlo kratko. Gospodine ministre, vrlo kratko, pošto mi je ostalo još malo vremena imam tri pitanja. Prvo pitanje, vi znate da postoji Zakon o zapošljavanju invalida i obaveza da se invalidi zaposle, na određen broj zaposlenih svaka organizacija, svaka firma, mora da zaposli osobu sa invaliditetom. Kada imamo takav zakon, sada vas pitam, imamo recimo situaciju da u Brusu imamo nekoliko osoba sa invaliditetom i tamo su sve firme zaposlile određen broj ljudi. Zakon nalaže da treba zaposliti neke osobe. Postoji spremnost lokalne sredine da im se pomogne. Kako ćemo taj problem da rešimo kada imamo ovakav zakon? Drugo pitanje, zamislite Brus ponovo. Bude jaka zima ove godine, zaveje onaj putni pravac između Brusa i Jarma i Kopaonika i potrebno je da se zaposle ljudi koji će čistiti sneg u javnom komunalnom preduzeću, ali ne honorarno postoji potreba da to ne budu sezonski radnici. Dok vi date rešenje, dok zaseda Vlada, tamo će put biti neprohodan? Treće pitanje ili konstatacija, pošto mi komuniciramo sa građanima u toku sednice, ja upravo komuniciram sa gospođom koja radi u „Železnicama“ Srbije i ona mi kaže – ja danas ne mogu da odem kući, jer čitavog dana pišem rešenja. Preko 260 rešenja sam napisala do danas za prijem novih radnika, dok se ne donese zakon koji donosite. Proveriti koliko i dajte nam odgovor kad god uđete u Skupštinu, za mesec dana, koliko je juče, prekjuče i nakjuče zaposleno ljudi u „Železnicama“ Srbije, dok se čeka donošenje ovog zakona? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite.
Vrlo kratko da vam odgovorim na ova pitanja. Upravo zato i imamo telo u Vladi. U nekim drugim zemljama, neko je postavio pitanje i ranije, gde se ovo radi. Ovo se radi u mnogim drugim zemljama i postoje primeri gde se potpuno zamrzava zapošljavanje osim u određenim oblastima o kojima nismo danas pričali. Ali, upravo zbog toga i imamo telo Vlade koje će moći da osigura da se poštuju i drugi zakoni, kao što je Zakon univerzitetu, odnosno o visokom školstvu. Upravo smo i zbog tog razloga dali rok do 1. marta, što se tiče ovih privremeno povremenih poslova kako bi, a verovatno me i ne slušate, javna komunalna preduzeća imala prilike da se pripreme i traže saglasnost unapred za situacije koje bi tako bile u visini sa našom. Što se tiče „Železnica“ Srbije, ja tu ne mogu da odgovorim, ali će registar pokazati. Hvala vam.
Hvala za reč se javio narodni poslanik Srđan Šajn. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, hteo bih samo zbog javnosti da zaista neke stvari povodom amandmana i diskusije razjasnimo, kada je u pitanju Odbor za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja, suština jeste da je to jedini odbor u Skupštini Srbije koji ima u svom delokrugu rada pitanja koja se tiču unutrašnjih odnosa u Skupštini. Dakle, to je jedini odbor koji se bavi tim pitanjima. Svi ostali odbori imaju u svojoj nadležnosti određena pitanja koja se bave određenim stvarima koji se odnose, između ostalog, na kontrolu izvršne vlasti, na neka druga pitanja, ali se na bave pitanjima samih unutrašnjih odnosa koji su u Skupštini Srbije. Dakle, o odnosu poslanika, odnosu stručnih službi i poslanika itd. U tom slučaju ne možemo da govorimo o Odboru za finansije da može da bude nadležan za to. Dakle, ne radi se ovde o novcu. Nije suština da li će da bude para, neko da bude plaćen ili neće da bude plaćen za to. Ne radi se o angažovanju određenih stručnjaka, nego radi se o odnosima unutar Skupštine koji jesu i za to jedino vlastan ovaj odbor i to je najbolja argumentacija da jeste dobro rešenje o kome smo govorili. Hvala.
Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Đurić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Vesna Kovač i Slavica Saveljić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.)
Poslanici URS podneli su amandman na član 6. i u ovom amandmanu pored u zakonu već navedenih profesija mi predlažemo da od zabrane zapošljavanja u naredne dve godine budu izuzeti i zdravstveni radnici i zdravstveni saradnici. Mi već danima gledamo ministarku zdravlja kako širom Srbije s nepodnošljivom lakoćom pokušava da nas uveri u sve svoje napore ne bi li unapredila zdravstveni sistem Srbije, ali je na žalost i život i svakodnevica, a boga mi i zvanični podaci u tome jako demantuju. Drugu godinu za redom zdravstveni sistem u Srbiji proglašen je najgorim u Evropi. Drugu godinu za redom nažalost zauzeli smo poslednje i neslavno mesto. Ispod smo i Letonije i Rumunije i Bugarske, a položaj pacijenata u Srbiji možemo da ocenimo jednom rečju kao alarmantan. Tako ga ne ocenjujemo samo mi, tako ga ocenjuju i pacijenti, a boga mi i pružaoci zdravstvenih usluga. Podsetiću samo da oboleli od kancera u ovoj zemlji na terapiju u proseku čekaju duže od 21 dan. Da se na teške i složene operacije čeka duže od tri meseca. Da se na ugradnju proteze za kuk ili koleno čeka duže i od pet godina. Zdravstveni sistem u Srbiji danas može isključivo da se pohvali samo svojim kadrom. Dakle, niti opremom, niti prostorom, ni aparatima, već medicinskim osobljem, lekarima, medicinskim tehničarima koji znanjem i entuzijazmom zapravo održavaju stabilnost zdravstvenog sistema u ovoj zemlji. Zato su poslanici URS predložili da zdravstveni radnici i saradnici budu izuzeti od zabrane zapošljavanja u naredne dve godine, posebno ako se ima u vidu koliko je u ovom momentu mladih lekara i medicinskih tehničara na evidencijama Nacionalne službe za zapošljavanje. Posebno ako se zna koliko je mladih lekara i medicinskih tehničara iz ove zemlje otišlo u Nemačku i u druge zemlje zapadne Evrope, a posebno ako se ima u vidu i činjenica koliko će u naredne dve godine obrazovni sistem Srbije dati lekara i takođe medicinskog osoblja. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik gospodin Nenad Popović.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, mnogo je pitanja i ja bih povezao sa ovim amandmanom i prethodnim amandmanima i ovo o čemu ćemo da pričamo, ali pošto diskutujemo o setu ekonomskih zakona, stvari su povezane. Hteo bih da kažem, kada govorimo o uštedama, uvek je pitanje ekonomskog razvoja, pomenuo bih ipak i povezao ovo sa povećanjem PDV na računare i računarsku opremu, sa 8% na 20%. To je povećanje, ako gledamo tako, za 150%. U strukturi ukupnih prihoda u budžetu za sledeću godinu učešće PDV je oko 46%. Od tog poreza u budžet bi trebalo da se slije oko 460 milijardi dinara, što je povećanje od 25,6 milijardi u odnosu na rebalans za 2013. godinu. Kao što sam govorio u načelu, a ove stvari su povezane, mislim da će planirani prihodi da podbace, jer ne moguće je ostvariti ovo povećanje prihoda u budžet, ako će sigurno u ekonomiji biti minimum isto ili lošije. Posebna tema je povećanje najniže stope PDV sa 8% na 10% za osnovne životne namirnice i lekove, jer ona pogađa najosetljiviji deo stanovništva. Mi smo u 2013. godini imali pad prometa u trgovinama oko 8%. Realno je bilo pretpostaviti da će to i da se smanji, odnosno da se poveća pad prometa, a sa druge strane, hteo bih da vam ponovim ono što sam govorio, od 1. januara imamo potpunu liberalizaciju poljoprivrednih proizvoda i mislim da će to dovesti do povećanja cena. Ne vidim način da cene osnovnih životnih namirnica ostanu na istom nivou posle povećanja PDV, ali obično iz prakse je poznato da se u trgovinama iskoristi taj momenat, pa da cene, osim za taj procenat skoče još za neki procenat. Tu dolazimo do ključnog problema. Kao što sam govorio i u načelu, imali smo pad naplate poreza, odnosno PDV posle povećanja stope, kada se povećala sa 18% na 20%. Govorio sam na istom ovom mestu u Skupštini i predvideo da povećanje PDV u uslovima ekonomske krize, obično u 90% slučajeva, ne dovodi do povećanja naplate, već samo delimično. Vrlo često, zbog pada privredne aktivnosti sa jedne strane dolazi do smanjenja naplate, a sa druge strane zbog širenja pojave sive ekonomije koja danas, po nekim procenama verovatno dostiže i do 30% BDP. U ovom trenutku, logičnije bi bilo rasterećivanje privrede, a ne povećavanje poreza. Naravno, kao što sam rekao nekoliko puta, mi moramo u privrednom segmentu da tražimo način kako da napravimo taj inovativni skok i gde možemo da ga napravimo. Mi nemamo naftu, gas, sirovine, teško je u ovom trenutku kada je građevina stala svuda u Evropi i zato su pale cene na čelik, zašto nema kupca za „Železaru“? Nema kupca za „Železaru“ i neće ga ni biti, vrlo verovatno godinu, dve ili tri, sve dok ne krene ekonomija u celoj Evropi, dok ne krene građevinska industrija. Dokle god je građevinska industrija u padu, neće biti potrebe za čelikom. U ovom trenutku, inovativni skok može da se napravi tamo gde su usluge, a pre svega u Srbiji, to je IT industrija. Srbija ima izvanredne inžinjere informatike i elektrotehnike i to su zaista momci koji rade svuda po svetu. Znam desetine momaka, sede kući, rade za strane kompanije, zarađuju na taj načina, izvrsni su programeri. To je mesto gde stvarno možemo da napravimo inovativni skok, jer mi nemamo mnogo prostora, nemamo sledeće tri ili četiri godine, jer je Evropa u recesiji, i mi i ovo je oblast gde možemo da motivišemo o druge da rade ovde. Najljubaznije vas molim da još jednom razmislite oko ovoga da se ne povećava porez u IT industriji, jer to je nešto što bi omogućilo ovim mladim momcima, a to je mladost, a to je zaista onaj polet. Nemamo mnogo mesta za inovativni skok, a ovde ga imamo, dakle, da razmislite o tome da se prihvati naša amandman.
Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovana Joksimović, Ivan Jovanović, Jovana Mehandžić Đurđić i Radoslav Milovanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milovanović.
Poštovani predsedavajući, uvaženi gospodine ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, odredbe ovog zakona ne bi trebalo da se odnose na lokalne samouprave koje imaju manji broj zaposlenih u odnosu na onaj maksimalan broj koji je propisan zakonom. Nadam se da ćete vi, kada čujete argumente, usvojiti ovaj amandman. Spomenuću da u Srbiji ima 170 opština, gradova i gradskih opština, da svaka od njih u proseku ima najmanje 20 različitih organa, ustanove javnih preduzeća, da ima 3.400.00 pravnih lica. Gospodine ministre, najmanje zaposlenih imali su grad Beograd, Novi Sad, opštine Despotovac, Temerin, Senta, Valjevo, Arilje, Ivanjica i Inđija. Davanje nadležnom ministarstvu i Vladi da odlučuje na osnovu akta Vlade kojoj lokalnoj samoupravi i u kom slučaju će odobriti zapošljavanje radnika, ukoliko ne premašuje broj zaposlenih, propisanih zakona, predstavljalo bi kršenje prava na lokalnu samoupravu. To predstavlja jasnu suspenziju ustavnih prava lokalne samouprave da samostalno propisuje uređenje i nadležnost svojih organa i javnih službi. Nadležno ministarstvo i telo Vlade neće biti u stanju da blagovremeno odgovore na zahteve lokalnih samouprave, čime će njihov rad biti doveden u pitanje, dok istovremeno ne postoji razlog da se sprečava prijem u radni odnos radnika u onim lokalnim samoupravama koje imaju broj radnika, u lokalnoj administraciji ispod broja propisanih zakonom. Možemo da pretpostavimo da će se svaka od ovih institucija bar jednom godišnje obratiti zahtevom za dobijanje saglasnosti, a pošto u toku radne godine, bez godišnjih odmora ima 2.880.00 radnih sati to zapravo znači da će se telo Vlade i nadležna ministarstva tokom čitave godine baviti samo zahtevima lokalnih samouprava. Sa druge strane znamo da ne postoji nikakva kadrovska i organizaciona mogućnost da nadležno ministarstvo realno i sa potpunom pažnjom, obradi sve podnete zahteve, što će dovesti do toga, da ili ne budu odobravani opravdani zahtevi ili da se opravdavaju ne opravdani zahtevi. Ono što će se desiti jeste da se neće sprečiti povećanje broja zaposlenih ili da će se lokalne samouprave dovesti u situaciju da ne mogu da obavljaju najosnovnije funkcije. Na taj način, ugroziće se sistem lokalnih samouprava u Srbiji i ugroziti pružanje usluga građanima. Otvara se prostor za pojavu korupcije. Ovim zakonom nije propisano u kojim slučajevima telo Vlade i nadležno ministarstvo moraju dati saglasnost, pa je moguće da iz razloga političke korupcije, saglasnost ne dobiju opštine koje nisu u milosti nadležnog ministarstva i tela Vlade iz ličnih ili političkih razloga. Zato je neophodno propisati da to telo Vlade ne mogu sprečavati lokalne samouprave, koje ispravno posluju i koje nemaju višak zaposlenih u lokalnoj administraciji, da angažuju radnike samostalno, uređujući rad svojih organa u skladu sa Ustavom, ako time ne prelaze maksimalni broj radnika određen Zakonom o određivanju maksimalnog broja u lokalnim samoupravama. Podsećam vas, gospodine ministre, još jednom, da lokalne samouprave, prema članu 179. Ustava Republike Srbije, u skladu sa Ustavom i zakonom samostalno propisuju uređenje i nadležnost svojih organa i javnih službi. Hvala.
Da li neko želi reč? (Da) Reč ima ministar Krstić.
Samo da budemo vrlo jasni. Vi sada pričate o ukidanju ustavnih prava lokalnih samouprava, ali 2009. godine je uveden zakon koji ograničava na isti način prava lokalnih samouprava, gde smo rekli da ne mogu da imaju više zaposlenih od četiri u hiljadu. Prosto, ta logika ne drži. Mi nećemo, ovo nije represivna mera, ovo je mera kojom želimo da iskontrolišemo fiskalni deficit. Ta logika, za mene ne, drži. Takođe, vi pretpostavljate da će tela Vlade, da će Vlada biti nesposobna da ovo sprovede u delo. Ukoliko se pokaže da je Vlada nesposobna da ovo sprovede u delo, mislim da će rezultat biti isti kao što je bio kod poštovanja ovih zakona, koji su usvojeni 2009. godine. Garantujem vam da Vlada neće biti nesposobna, jer od ovoga nam zavisi fiskalna konsolidacija, makrofiskalna stabilnost i samim tim ekonomski razvoj zemlje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Radoslav Milovanović, replika.
Gospodine ministre, radi se o sistemskim zakonima koji su predvideli tačno i jasno utvrđene kriterijume. Ne može se dozvoliti da određeno telo Vlade to odokativno radi. Mi smo svedoci u ranijem periodu, naročito u zadnje dve godine, da je Vlada selektivno primenjivala određene standarde prema određenim lokalnim samoupravama. Sećam se da je bivši gradonačelnik Leskovca otpustio čak 400 ljudi koji su bili višak u lokalnoj samoupravi u Leskovcu. Imao je mnogo problema zbog toga. Imate primer dobrog domaćinskog poslovanja u mnogim lokalnim samoupravama u Srbiji. Zašto bi one sada bile ograničene da ne mogu same da povećaju broj zaposlenih, naročito u onim službama koje su neophodne za funkcionisanje tih opština. Arilje ima, rekao sam, Despotovac i još neke. Evo, opština Žabari je, na primer, dobar primer u Braničevskom okrugu, koju nisam spomenuo. Zar bi oni morali da se obrate zahtevom vama, ako se radi o nekim hitnim situacijama vezanim za funkcionisanje lokalne samouprave? Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Vesna Kovač i Slavica Saveljić. Vlada i resorni odbor prihvatili su amandman, sa ispravkom, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman, sa ispravkom, u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima,zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na sledeću tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PENZIJSKOM I INVALIDSKOM OSIGURANjU, u pojedinostima. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: mr Božidar Đelić, dr Nenad Popović, Gorica Gajić, Dušica Morčev, Bojana Božanić, Miroslav Petković i Srđan Milivojević. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Primili ste izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, Odbora za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici: mr Božidar Đelić i zajedno dr Nenad Popović, Gorica Gajić, Dušica Morčev, Bojana Božanić i Miroslav Petković. Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić. Vašoj poslaničkoj grupi je ostalo 20 sekundi od vremena poslaničke grupe, a imate i dva minuta kao predlagač amandmana.
I 20 minuta. Hvala. Evo nas u zakonskoj materiji, u onome, ukoliko ova većina, u šta ne sumnjam, izglasa ovakav zakon, za dva dana svim penzionerima, njih više od milion i 700 hiljada, a znam da ne mali broj njih večeras gleda, će videti da ono što im je pričano i tokom prethodne kampanje, a naročito ono što im je rečeno, iz usta prvog potpredsednika Vlade, dosta teatralno, na onoj sednici, koju smo svi gledali, gde su najavljene obe mere Vlade, jeste da ima jedna kategorija koja je zaštićena, a to su penzioneri. Poštovani i dragi penzioneri, ovaj amandman briše ono što će zakonski zakucati dalji pad vaše kupovne moći. Šta je ovde predviđeno? Predviđeno je da sledeće godine penzija bude povećana za 0,5% u aprilu, pa 1% u oktobru, a za 2015. i 2016. godinu da to bude 0,5% u aprilu i oktobru. Sveukupno vaše penzije će rasti za 3,5%, a sama Vlada je priznala da će inflacija za to vreme biti iznad 13,8%. Izgubili ste više od 5% kupovne moći u poslednjih 18 meseci i ovde vam se garantuje da ćete dodatno izgubiti 7,3% kupovne moći. To su statistike koje ne znače mnogo, a naročito zbog toga što istovremeno u ovom istom paketu Vlada predlaže da se poveća PDV na ono bez čega ni jedan penzioner ne može – hleb, mleko, zejtin i ostatak hrane, komunalije, treba li da podvučem, lekovi. Moram da kažem da je to naročito štetno zbog toga što Vlada nije predvidela nikakvu, ama baš nikakvu, meru koja može da ublaži efekte ovih veoma loših odluka Vlade na one najsiromašnije. Ukinuta je trinaesta penzija i nema nikakvog fonda na rashodnoj strani budžeta za sledeću godinu, koji bi mogao da pomogne njima. Demokratska stranka čvrsto stoji protiv ovih mera. Ukoliko Vlada njih usvoji, mi ćemo u nedeljama koje dolaze, videćete kako, se boriti protiv njih i ovog režima. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Bojana Božanić.
Zahvaljujem, poštovana predsedavajuća. Poštovani ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, podneli smo amandman na ovaj član, jer zaista ne vidim svrhu same izmene Zakona o PIO, jer on ne daje nikakve efekte u 2014. godini. On ostaje potpuno isti u onom delu koji se odnosi na 2014. godinu. Nula pet posto, 1% povećanje penzija u 2014. godini, kako je to bilo i prethodnim zakonom. Zaista ne vidim svrhu. Znamo da je prosečna penzija 25.266 dinara, ali ta prosečna penzija će biti povećana u aprilu 126 dinara. Nije neko povećanje, ali možda može nešto da koristi. Ovaj broj od 25 hiljada dobijamo tako što najveću penziju od 115 hiljada dinara, najniža penzija, koju najveći broj penzionera prima, je nešto preko 13 hiljada dinara. Ne bih da pričam o poljoprivrednim penzijama koje su nešto preko 10 hiljada dinara. Znate, to su zaista veliki problemi, a dolazimo do situacije da ništa od ovih plata, penzija i poreza nećemo uštedeti, niti ćemo imati šta u budžetu dok ne rešimo pitanja „Srbijagasa“, „Galenike“, reforme državne uprave, bankarskog sistema u koje smo morali da upumpamo ogromna sredstva iz budžeta, naravno, niste vi za to krivi, zbog sive ekonomije, utaje poreza itd. Država da bi imala sredstva za penzije i za plate mora to da prikupi od poreza, da bi prikupila od poreza ona mora sve to da uzme iz privrede, iz privatnog sektora. Sada, ukoliko uzmemo od privatnog sektora, te privrede, svakako moramo da im vratimo na neki način kroz povoljan poslovni ambijent, kako bi oni mogli da rade i kako bi mi imali sredstva za te plate i penzije, odnosno mi moramo nekako znati svi zajedno, da li iz realnog sektora, da li iz javnog, za šta se svi žrtvujemo, šta ćemo dobiti na kraju. Dakle, po kojim kriterijumima ćemo znati da nam je bolje i kada, u kom trenutku će početi da nam ide na bolje sa ovakvim merama za koje ne vidim u ovom zakonu da mogu imati efekte u 2014. godini.
Reč ima ministar Krstić.
Samo kratko. Mislim da argument da je loše što smo menjali zakon koji ima efekte u 2015. i 2016. godini nema efekta u 2014. godini prosto ne stoji. Moramo da razmišljamo malo dugoročnije od 12 meseci. Druga stvar, apropo ovog što ste rekli, ukoliko budemo usvoji ove zakone i ovaj budžet i odradili veliki deo ove velike reforme o kojoj pričamo u javnom sektoru u toku sledeće godine u javnim preduzećima, kao i u ostatku javnog sektora, duboko verujem da će nam već od 2015. godine biti bolje, odnosno već krajem 2014. godine će se jasno videti da li smo ozbiljni i da li smo sproveli ono što smo rekli da ćemo sprovesti, a sa tim će doći i velike, pozitivne reakcije kako investitora, tako i domaćih privrednika. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Bojana Božanić, replika.
Zahvaljujem se na odgovoru, ali bih htela da kažem, svakako, mi ćemo podržati sve reforme koje će da donesu rezultate i koje će da imaju efekta. Govorila sam da nema efekta u smislu da je za 2014. godinu isto povećanje, 0,5 i 1% se nalaze u prethodnom zakonu. Za to nisam videla, a za 2015. godinu, to možemo da menjamo i naredne godine. Mislim da mi, ovo što ste govorili za investitore, o čemu smo i danas pričali, da bi pokrenuli privredu, da bi to krenulo nekom uzlaznom putanjom, moramo da se potrudimo da poradimo na nekim drugim zakonima – Zakonu o radu, Zakonu o planiranju i izgradnji i nekim drugim i da se potrudimo da na taj način podstaknemo privredu da radi, da možemo da je oporezujemo. Sve je to jedan cikličan proces, ide u krug. Ali, imam utisak da smo mi sad zamrznuli jednu situaciju gde privreda stoji, ne ide napred. U javnom sektoru ne zapošljavamo one koje treba da zaposlimo, nego onako kako su moje kolege govorile, da iskoristim i citiram – konzerviramo stanje, iako se vi s tim ne slažete. Bolje da zaposlimo tamo neke ljude, pa i da im damo veće plate, koji će stvarno nešto da rade, jer veća nam je šteta od onih koji sede i ne rade ništa, a primaju platu, samo što sede nam je šteta, a oni npr. koji dobro rade i imaju male plate, oni će uskoro da odu, jer sigurno neće ostati ovde da rade za tako male plate. Moramo da se potrudimo da kroz ove nove sistemske zakone, složićete se, da jednom počnemo sa sistemskim zakonima, a ne ovim ad hok, leks specijalis itd, nego zaista da se potrudimo da uspostavimo jedan sistem. Podržaćemo vas u svakom vašem naporu da uspostavite sistemsko rešenje problema.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, stvarno cenim brigu podnosioca ovog amandmana, ali kada neko napiše jedan ovakav amandman i izađe sa pričom kako brine tobož o penzionerima, a pri tom je odgovoran kao član bivše Vlade šta se to dešavalo u tom periodu i sa penzionerima i sa zaposlenima, jer u strategiji svake normalne i zdrave privrede jeste da se penzije isplaćuju iz fonda koji se puni ne iz budžeta, nego se puni iz doprinosa koji uplaćuju zaposleni. Onda, zašto te brige nije bilo kada je u periodu od 2008. do 2012. godine 400.000 ljudi izgubilo posao? Zašto tada nisu brinuli o penzionerima, a bogami i o onim ljudima koji su izgubili posao? Zašto tada nisu brinuli o inflaciji koja je bila čak i tri, četiri puta veća nego ove godine, 2013. godine? Zašto nisu brinuli kada smo imali konstantan pad bruto dohotka? Sad tobože, evo, više kad ne moraju da brinu, nego ima nekog drugog koji je odgovorniji i savesniji u svom poslu, oni počinju da brinu. U našem narodu to se kaže – zakasnela pamet. Drugog izraza nema. Predsedavajuću bih molio da malo smiri poslanike, jer ja ne mogu da se dovikujem, pa makar bili i poslanici SNS.
Molim narodne poslanike da omogućimo govorniku da govori.
To je taj deo koji mene stvarno čudi. Niko nije srećan zbog ovakvih mera koje Vlada donosi, ali hajde ovako, da neke stvari posmatramo realno, da ih sada ne donosimo, pitanje je da li bi mogli nešto da uradimo u 2014. godini za te naše penzionere, da li bi mogli da uradimo nešto za zaposlene u oblasti zdravstva i prosvete. Sve međunarodne finansijske institucije koje imaju svoj interes u Republici Srbiji sada prate šta ova vlada radi. Vi to dobro znate. Da nema ovih mera, okrenuli bi nam leđa i ne bismo dobijali nikakve pozajmice da otplaćujemo tuđe dugove za novac koji je uziman, nemam ništa protiv što je uziman, nego zato što je rasipan. Sada te dugove vraćamo. Prinuđeni smo da stegnemo kaiš i zaposleni u javnom sektoru moraju da plaćaju poreze koje do sada nisu plaćali, pa ne vidim nijedan razlog za toliku brigu od onih koji su vodili ovu zemlju u periodu od 2008. do 2012. godine, ali ne u smislu prosperiteta i razvoja, nego u smislu propadanja, jednog laganog, finog propadanja, da se to maltene ne oseti. Može sada neko da priča kako se ova vlada strahovito brzo zadužuje, ali neće da kaže da, recimo, Srbija nikada nije imala manju inflaciju nego ove godine. Neće da kaže da je najmanji spoljnotrgovinski deficit u 2013. godini otkad postoji Republika Srbija. To nećemo da kažemo, to ćemo da krijemo. To je sticaj okolnosti. To je nešto što su ovi koji su ministri imali sreće. Eto, potrefilo ih, a mi smo bili nesrećni, dok ste bili na vlasti. To tako izgleda. Stalno vam je nešto smetalo. Nijedan problem nije rešen. Ove mere koje su predviđene u zakonu, u zakonu koji je donela Vlada Mirka Cvetkovića, zašto ta ista Vlada nije stvorila uslove da taj zakon bude ispoštovan? Zašto u budžetu za 2012. godinu 30. juna 2012. godine potrošen je i poslednji dinar zaduženja koje je bilo planirano za celu godinu? Gospodo, možete vi iz bivšeg režima da pričate šta god hoćete. Mi stvarnost ne uvijamo u oblande. Ovo sad što se dešava je naša realnost. Nećemo da lažemo građane i smatramo da su ovi zakoni koji će da daju određene efekte štednje, određene investicije. Može to vama da se svidi ili ne, ali investicije koje će da ozdrave srpske finansije, koje će da smanje pritisak na javni sektor, na zapošljavanje. Posao Vlade jeste, kada se to stabilizuje, da stvori uslove da se primaju novi radnici van javnog sektora, nego u realnom i onda možemo da pričamo o povećavanju penzija. Rekao sam jednom prilikom danas na početku današnjeg zasedanja, molio sam i gospodina ministra koji je sada ovde i svakog budućeg ministra koji bude dolazio da brani zakone, da zakone napišu u najgoroj mogućoj opciji, u najgorem mogućem scenariju, a ne kao ovi koji sada pričaju šta bi radili, a ne sećaju se šta su radili kada su napisali zakone koje niko nije mogao da sprovodi i kad su nas lagali da Srbija ide sigurnim putem u bolje sutra. Imali smo prilike da vidimo kako to izgleda njihovo bolje sutra.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić, replika.
Hvala vam. Rekli ste - ti vaši penzioneri. Pa, jeste, brinemo, velika grupa. Znate, možemo mi da pričamo, ali i penzioneri veoma dobro znaju šta je bio njihov život. Poslednji put kada smo nasledili vlast od vas, ove dve partije, dugovalo se 24 zemljoradničke penzije. Postoje tzv. mali i tzv. veliki dug. Taj veliki dug je bio dve i po penzije i uz velike napore mi smo negde oko 2007. godine uspeli da ga u potpunosti vratimo. Da li treba da vas podsetim da ste davali vaučer za struju umesto penzije? Da li treba da vas podsetim da je bila vest dana na Drugom dnevniku Javnog kada je dan za isplatu penzija i da su ljudi dolazili i u četiri, pet ujutru bili u redu da bi bili sigurni da dobiju tu penziju, jer nisu znali kada će biti sledeća? Treba li da vas podsetim da dok ste vi bili na vlasti je konfiskovano 4,8 milijardi evra tzv. stare devizne štednje? Dobar deo te štednje su pametno i kroz veliku dozu odgovornosti stariji sugrađani čuvali svake godine po malo baš od penzije, čuvali za mlađe naraštaje, dobre navike. Vi ste njima sve to uzeli. Da, ponosan sam što sam bio deo Vlade koja je obezbedila da kroz ove obveznice uspemo da vratimo tu staru deviznu štednju. Ogroman broj ljudi koji je očekivao nešto iz toga je dobio satisfakciju i taj novac je njima vraćen. Da li treba da vas podsetim da ste obećavali brda i doline, a da u ovome zakonu konkretno kažete penzionerima da njihova penzija neće rasti, u najboljem slučaju jedan i po sledeće godine, ako zabrljate sa nekom reformom sa kojom oni nemaju ama baš ništa? Neće biti ni to…. (Predsedavajuća: Vreme.) … i da će izgubiti ono malo kupovne moći, a naročito niste imali ni minimum razumevanja za najsiromašnije i to je ono što mi vama ne možemo oprostiti.
Hvala. Replika, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Kada neko nešto priča prvo mora da zna da nikad u životu ništa nisam oduzeo, ni uzeo, a nisam ni lagao. Ne volim te priče, a zaboravljamo jako blisku prošlost. Jako bliska prošlost kaže da u periodu od 2008. do 2012. godine 400.000 ljudi je ostalo bez radnog mesta. To pokazuje kolika je briga prethodne Vlade koju je predvodila DS. Zato ste izgubili izbore. Priča oko penzija? Sada ste se setili da brinete o penzionerima? Nisu oni vaši i ne verujemo vam zato što ste dozvoljavali da se PIO fondovi prazne i sve više zadužuju da bi mogli da isplaćuju te penzije. Nemojte da izbegavate odgovornost što nam je finansijski sistem potpuno razoren. Nemojte da izbegavate odgovornost što nam je privreda i realni sektor potpuno razbijen. Prihvatite taj deo svoje odgovornosti. Kada objasnite odakle od 30% do 56% javnog duga, ko ga je napravio. Evo, mi prihvatamo odgovornost za naših 6%, ali za tih 26% molio bih kolegu da ustane i kaže čija je Vlada napravila to zaduženje, a ne da priča neke priče koje stvarno em što su neverovatne što izlaze iz njegovih usta, em što nema mogućnosti da se taj zakon sprovede u delo.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Konstantin Arsenović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da izrazim jedno zadovoljstvo velikom brigom narodnih poslanika u vezi sa statusom penzionera, ali treba imati u vidu da su penzioneri u zadnjih 10-15 godina prolazili kroz razne teškoće. Mislim da nije u redu da sada na račun penzionera pokušamo bilo ko od nas ovde da ubere neki poen, jer penzioneri, objektivno rečeno, i ne samo penzioneri nego i svi građani veoma teško žive. Šta je ovde suština? Ne traže penzioneri ništa više niti da bolje žive nego što žive građani. Ne traže penzioneri privilegije, već traže da im se deca zaposle, da ne žive deca i unuci od njihovih penzija. U tome je suština i u tome je ceo problem, molim vas. Ako mi rešimo problem da penzioneri koji izdržavaju uglavnom unučad i decu, skinemo bar taj teret sa njihovih pleća, onda ćemo i njima olakšati život. Sigurno je da su penzije male i da se od njih teško živi, ali je i ovo istina i treba da vidimo da penzije, i ovim zakonom je predviđeno i prethodnim, obezbedili smo da penzije prate plate u javnom sektoru. Onoliko koliko se povećavaju plate u javnom sektoru, toliko se i povećavaju i penzije. Prema tome, nemojmo da zavaravamo naše penzionere sada da oni treba da traže poseban status, oni to i ne traže, već samo da se ispoštuje ta proklamovana ideja. Mislim da to sa ovim zakonom obezbeđujemo. Nemojmozaboraviti koja je bila sudbina namenjena penzionerima od 2000. do 2008. godine, gde je trebalo veliki deo tranzicija da se reši i preko pleća penzionera. Tačno je, treba priznati da je u prethodnom mandatu vraćen dug penzionerima, da smo uspeli da vratimo penzije na neki pristojan prosek u odnosu na zaradu i da se to na neki način prati. Sigurno je to, ali nemojmo sada ni da tražimo od toga da sada penzioneri imaju neku posebnu privilegiju. U krajnjem slučaju, dobili su i privilegiju kroz to što nisu penzije veće od 60.000 oporezovane. Jasno je da ostaje problem najmanjihpenzija, penzija koje su na minimumu. Koliko ja znam, ovim zakonom će biti predviđeno da se omogući pomoć i tim kategorijama penzionera. Znam da nije decidno navedeno, ali je predviđena mogućnost. Mi ovim zakonom koji treba da prihvatimo, obezbeđujemo, i to je tačno, da penzije prate plate. U onom obimu kako rastu plate, tako će rasti i penzije. Zato i molim da u tom smislu budemo korektni i objektivni i da ne obmanjujemo, pre svega, penzionere u tom smislu. Sigurno im se neće poboljšati standard, ali se ne poboljšava standard ni ostalim građanima. Mi sada moramo proći kroz jednu ekonomsku krizu u kojoj se nalazimo. Teret moramo svi jednako snositi. Suština je u tome, tako se i ponašamo. Mislim da to naši penzioneri dobro razumeju i da u skladu sa tim razumeju celokupnu situaciju, bez obzira koliko im je teško, a jeste im teško i da oni razumeju da će na ovaj način, ako uspemo da prebrodimo ovu krizu, i njima biti bolje. Ja vam se zahvaljujem, ali mislim da ne bi trebalo, ono što je moja poruka, da pokušavamo da na račun penzionera sada bilo ko od nas na nekinačin profitira, jer, objektivno rečeno,da je životni standard mali, da je teško, to je tačno, ali isto takonemojmo ni dovoditi u zabludu penzionere sada da će se ovim zakonom ili sa ovim budžetom dovesti u poziciju da će im biti katastrofa jedna. Naprotiv, ovim zakonom se, u krajnjem slučaju, obezbeđuje, akoništa drugo, redovnost isplate penzija. Znači, biće redovna penzija. Dovoljna su sredstva obezbeđena i na taj način sigurno da će penzioneri biti zadovoljni. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, nekako istu matricu pratimo u političkom ophođenju već više od dve godine - strah, panika, kataklizma, nema ničega, smanjenje, inflacija, vraćanje u neke godine, totalni haos. Što više pričaju takvu priču i što više uzbunjuju građane Srbije na taj način, sve manje poverenja imaju kod građana Srbije, ali nikako iz tog sna, iz tog košmara da se probude. Reći ću bez neke teatralne najave, ali ono što je neodgovorno se desilo i kulminiralo sredinom prošle godine. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, penzioneri, likvidnost budžeta koju nam je prethodna Vlada i prethodni režim ostavio u nasleđe i u amanet je bila za normalno funkcionisanje od 15 dana. Ti isti koji sada kosu čupaju zbog brige nad penzionerima su gospodo penzioneri ostavili samo pola penzije u budžetu. Pola jedne penzije. Za razliku od ove Vlade Republike Srbije, i zahvalan sam joj, kao što su to uradile poštovane kolege iz PUPS-a, likvidnost i obezbeđene sve obaveze ove države i Vlade Republike Srbije su do trećeg kvartala naredne godine. To je odgovornost, a ne busanje u grudi i najava nečega što ni cunami ne može da donese u Srbiju, a jedini cunami koji je bio u Srbiji je bio sa Vladom Mirka Cvetkovića, ali smo preživeli, Bogu hvala.
Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić. Replika.
Znate kako? Pitanje je ko odve seje strah? Mislim da pitate građane Republike Srbije da li ih je danas više strah za njihovu budućnost nego što je to bio slučaj prošle godine. Nema razloga da pričate vi ili ja, ali mislim da bi bili iznenađeni. Strah oko pitanja budućnosti je danas veći nego ikada, naročito među penzionerima. Pomenuo sam samo par činjenica. Nema razloga da se ljutite. Evo sada ste rekli, ja razumem da će i PUPS glasati za ovaj zakon, videćemo uskoro glasamo, za sat. Lepa retorika. Na kraju, videćemo ko će glasati za a ko će biti protiv. Mi ćemo biti protiv smanjenja kupovne moći svih penzionera na isti način, naročito zbog toga što niste predvideli ama baš ništa da njihova kupovna moć, onih najsiromašnijih bude zaštićena. Dokaz za to nemate u budžetu, ništa za tzv. trinaestu penziju. Još jedna stvar, da li stvarno mislite da je penzionerima promaklo to što ste bukvalno u panici što ste u maju mesecu ove godine morali da otmete više od 200 miliona evra od lokalnih samouprava usred budžetske godine. Tako ste napravili veliki haos u tim javnim nabavkama koje su pokrenute, projekti koji su finansirani i veoma ste otvoreno rekli zašto. To piše u ciframa, nema razloga da se prepiremo, to ste uradili tako što ste smanjili prihode lokalne samouprave da bi mogli da isplatite penzije. Povećana je stopa. To je istina, tako ste skrojili budžet ove godine. Toliko ste ga amaterski skrojili da ste usred ove budžetske godine morali brže-bolje, vi, ne mi, vi u ovom budžetu ove godine da uzmete 200 miliona evra Leskovcu, Kraljevu, Kruševcu, Šapcu, vašoj Vrnjačkoj Banji i svima da bi mogli da isplatite penzije. To je način na koji vi vodite ovo.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Replika.
Opet ću probati da govorim tiho, da govorim razložno, da govorim činjenicama. Dame i gospodo, kada moramo da se vratimo u prošlost, budžet za 2008. godinu je iznosio 649 milijardi dinara. Predviđen je budžet za 2009. koji su kreirali ti brinući se o penzionerima, brinući se o svim kategorijama našeg društva, predvideli su sa 10% povećanja, jer su predvideli 10% rasta BDP, 5% rasta BDP i 5% inflacije i za 2009. godinu su predvideli 719 milijardi dinara budžet. Gospodo, znate li šta se desilo kod tih vrsnih stručnjaka koji su doveli zemlju, ne za jedan normalan život nego u propast? Realan rast, odnosno pad BDP u 2009. godini je bio minus 3,5%, inflacija 8,1%. Šta ćemo sa time? Šta ćemo sa time što je to bio onaj kamen spoticanja za sve nesreće i za svo stanje u državi koje nam se desilo u proteklih nekoliko godina? Šta ćemo za tu odgovornost? Ko je predvideo tako nešto? U šta ste sagoreli 10% ili više od 50 milijardi dinara povećanja? Da bi imali pad društvenog proizvoda od 3,5%? Da bi imali inflaciju od 8,1%? Ko je odgovoran za to? Stručnjaci, brinuće se sada, hvatajući se za glavu, najavljujući kataklizmičke najave i posle neko drugi mrzi, neko drugi seje strah. Taj strah ste posejali ovakvim planiranjima budžeta i od toga ne možete da pobegnete, jer to su činjenice a ne gledanje u staklenu kuglu, pa kada se nešto dokaže onda idemo sa sledećom laži koja se iznese.
Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn.
Dame i gospodo, imamo dva izbora. Jedan izbor jeste da budemo realni, da realno planiramo budžet i da realno kažemo to je ono što možemo da učinimo prema penzionerima, prema svim socijalno ugroženim kategorijama, ili je druga mogućnost da budemo nerealni kao što smo unazad 10 godina bili nerealni, obećavali ljudima kuće, stambene jedinice besplatno, sve i svašta smo obećavali, a onda se sve svodilo na 2.500 evra za izbore koji se sada spremaju za Voždovac. Dajte da budemo realni i da u tom smislu da prihvatamo realne zakone, a ne da spremamo po 2.500 za izbore i svakakva obećanja koja posle ne ispunimo. Ovo je realno i u tome se u potpunosti slažem sa kolegom iz PUPS-a, koji kaže dajte da vidimo šta je realno, dajte da to što je realno uradimo, dajte da realno kažemo građanima šta ih očekuje iduće godine, a ne da im ispunjavamo spiskove želja na papiru, a na kraju da ostane ono što im se nudi sada na Voždovcu, 2.500 dinara i lažne iluzije. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Milivojević. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević.
Poštovana gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, ali pre svega građani Srbije, dragi penzioneri, imam penzionera u kući, svoju majku, imam u komšiluku penzionere i sećam se kako su ti penzioneri preživljavali sa penzijom od pet maraka, i sećam se ko je odgovoran za penziju od pet maraka. To su oni koji danas najglasnije pozivaju na cunami. Žao mi je, pomenuću sa imenom i prezimenom, gospodine Babiću, neki nisu preživeli cunami vaše Vlade. Ne neki, nego mnogi cunami devedesetih godina nisu preživeli. Ni penzioneri, ni neki drugi. Predao sam amandman da se alineja jedan i dva brišu, jer u 2014. po najavama prvog potpredsednika Vlade nas čeka najžešći udar ovih katastrofalnih ekonomskih mera Vlade Republike Srbije. Zašto da teret vaše nesposobnosti plaćaju najstariji građani? Zašto oni koji su marljivo radili čitavog života i ulagali u penzione fondove, koji su za prošlog mandata opljačkani, zašto ti ljudi danas da trpe i da nose breme vaše nesposobnosti i odgovornosti? Nismo mi plašili građane nego smo im govorili istinu, a istina je da će kao i uvek vaša lažna obećanja platiti najskuplje najstariji, oni koji ne mogu da se bune, oni koji ne mogu da izađu na ulicu, oni koji ne mogu da kupe lekove kada im smanjite penzije, oni koji strahuju kako će sa svojom penzijom otići u prodavnicu ili na pijacu. Znate penzioneri, danas ste možda kupili pet jabuka, već od 1. januara ćete kupovati četiri jabuke. Jedne ćete morati da se odreknete. Ako vas ima petoro ili četvoro u kući, vi ćete kupiti, jednu će vam pojesti ova Vlada i to svakog dana. To je cena onih neispunjenih, izneverenih obećanja od strane SNS. To je cena ovog ultra stranačkog sukoba u SNS-u koji će se razrešiti na Skupštini 25. januara. To je ta podela među vama koju pokušavate da prikrijete i o čemu ne želite da govorite, a govorite o penzijama.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Vodite vi računa o vašoj kući, vodite računa o strujama, o rekama, o tajfunima, o ovim slobodomislećim ljudima koji su napustili vašu poslaničku grupu. Vodite računa o vašoj kući i o tome da se približavate granici cenzusa, u Zaječaru niste ni prešli cenzus zato što ste gledali u tuđe dvorište. Neke stvari koje su vezane za 90-te godine me čude, jer vidim da stalno prozivate kolege iz SPS. Vidim da vam stalno nešto smeta. Nisam video da vam je to nešto smetalo 2008. godine, 2009, 2010. i 2011. godine. Tada je bilo grljenje, tada je bilo igranje košarke samo iz interesa. Znači, samo kada vam trebaju. Kada ne trebaju, najgori su. Vidim da zatvarate vrata i prema SPS, URS, prema DSS. Anatemisali ste SNS. S kim ćete? Gde ćete? Šta ćete i ko više da vam veruje? Ostavite se više toga, dajte rešenja. Dajte predloge. Poštovani penzioneri i moja majka je jedan od 100.000 penzionera u Srbiji. Prethodna Vlada vas je ostavila na pola jedne penzije i nije je bilo briga kako ćete i šta ćete. Ova Vlada je obezbedila solventnost i likvidnost budžeta za treći kvartal naredne godine. To nisu jabuke. To je život u Srbiji. Dok je odgovornosti i SNS u ovoj Vladi biće života i za sve građane Republike Srbije.
Narodni poslanik Srđan Milivojević, replika.
Poštovana gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, meni je drago sa svakim s kim sam bio u zagrljaju dok je taj zagrljaj bio čvrst i iskren, te koje smo prigrlili pripremili smo da potpišu Briselski sporazum, kao što smo i vas pripremili kada smo vam pružili ruku i pokazali evropski put. Kada smo bili u koaliciji sa SPS zajedno smo čvrsto držali evropski kurs i socijalno odgovornu vladu pa smo penzije povećali 10% u prvoj godini mandata naše Vlade i na to su i kolege iz SPS i ja ponosni. Kada smo bili u koaliciji zajedno nema ni jednog akta, papira, dokumenta koga bi se postideli. Vi ste ih pokvarili kada ste bili u koaliciji sa njima 90-tih godina. To su divni ljudi, ali nisu mogli sa ovima sa bedžom. Loše društvo ih je tih godina pokvarilo. To je problem. To morate da shvatite. Gospodine Babiću, vodili smo socijalodgovornu politiku u vreme najveće krize. Nismo naplaćivali teret krize preko grbače najsiromašnijih. Nismo dozvoljavali da naši penzioneri ne mogu da kupe lekove. Da li je to socijalno odgovorna vlada kada pacijenti čekaju na citostatike, kada cela država skuplja novac da decu pošaljemo na operaciju u inostranstvo? Da li je to socijalno odgovorna Vlada? Da li je socijalno odgovorna Vlada ona koja priprema da otpusti 60.000 ljudi? Mislite da je to samo 60.000 ljudi, pa nije. Kada budete otpustili radnike „14. oktobra“, onda mogu da zatvore sve pekare pored „14. oktobra“. Svi privatnici više neće imati posla. To je mnogo više od 60.000 ljudi. Gde će raditi svi oni ljudi u privatnom sektoru kada ne budu imali kome da daju svoje usluge? Nigde i oni će ići na ulicu. To je socijalno neodgovorna Vlada i to je problem koji vi ne možete da shvatite.
Narodni poslanik Zoran Babić, replika. Ovim zatvaramo krug replika.
Ovo je činjenica. Godine 2008. kada ste tako čvrsto španskom kragnom držali partnere rast penzija je 10%, a inflacija 12,4. Šta je to? Pad, gospodo, realan i to ne ono što vi gledate stalno u neku staklenu kuglu pa vam se priviđa nešto. Ovo je ono što je proživljeno 2008. godine, što smo proživeli zadnjih pet godina. Njih 400.000 koji su ostali bez posla su život, a ne mržnja koju isijavate svakodnevno sa 13 na 26% nezaposlenosti. To je Srbija posle vas, a ne staklena kugla ili nešto što vam se priviđa. Preko 60% zaduženosti BDP je Srbija posle vas. To je realnost. O čemu pričate? O čemu govorite? Ne možete da odgovorite jer nemate šta da odgovorite na ono gde ste imali priliku da načinite život u Srbiji boljim, načinili ste ga gorim. Građani su to prepoznali i videli i doneli hrabru odluku na izborima 2012. godine, ali i na svim izborima posle toga. Prema tome, ne priviđajte nešto što se u Srbiji neće desiti.
Narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici ovo bih mogao da razumem da se nije u poslednjih 12 godina desilo da je odnos između penzija i plata pao negativno za penzije. To je stanje koje je nasleđeno. Oni koji su pojeli radna mesta treba da budu svesni da su time sprečili isplatu penzija iz realnog sektora. Ljudi su svoje penzije zaradili. One su sada mizerne i često je socijalna pomoć veća nego nečija penzija. Ljudi koji su radili su očekivali posebno posle 2000. godine da ima posle promena u koje su čak i penzioneri ogromne napore da do promena dođe, očekivali su da im ta nova „demokratska vlast“ obezbedi pristojne penzije i dostojanstvenu starost. Međutim, prirodno stvoreni resursi nisu služili da ljudi imaju pristojne plate, da imaju dostupno školstvo i zdravstvo i da imaju dostojanstvenu starost nego su prirodno stvoreni resursi služili da pre svega tajkuni napune svoje džepove, a i njihovi prijatelji koji su 12 godina vodili državu. To su razlozi zašto su danas penzije toliko male i usudio bih se reći da su mizerne. Međutim, povećanje penzija bez povećanja proizvodnje bi nas dovelo do toga da one ne budu isplaćivane iz realnih izvora, što bi njihove penzije još više obezvredilo. Dužni smo da kažemo građanima da oni koji su pojeli 400.000 radnih mesta su samim tim sve penzije smanjili za 25%. Da nam je tih 400.000 radnih mesta, privreda bi bila daleko moćnija, jer su uglavnom izgubljena radna mesta iz realnog sektora, a time su doprinosi koji su trebali da se sliju u PIO fond bili znatno manji od onoga što bi bili da nije izgubljeno tih 400.000 radnih mesta i time 400.000 doprinosa. Od miliona i 700.000 ljudi kada dodate još 400.000 među zaposlene onda možete da kažete da država može da podnese i povećanje penzija u znatno većoj meri, najmanje od 20 do 25%. Međutim, mi moramo u sledećem periodu da nadoknadimo to što je u prethodnom periodu pojedeno, a pojedeno je 400.000 radnih mesta, što je prouzrokovalo da penzije budu u najnižem mogućem odnosu na plate u ovih 12 godina. Danas ceo dan slušamo pridike, ljudi neće da nam oproste greške koje smo sami napravili, i slušamo one koji su najzaslužniji za težak život penzionera, za težak život nezaposlenih koji su ostali bez posla, jer smo u Beogradu imali dvesta i nešto hiljada radnih mesta u proizvodnji, a deset godina kasnije imamo dvadeset i nešto hiljada. U celoj Srbiji trenutno u proizvodnji radi dvesta i nešto hiljada ljudi i jednostavno u ovom trenutku u ovako zatečenom stanju na žalost te penzije ne mogu da se usklade za veći iznos jer bi to još više dovelo Srbiju u dubiozu. Moramo da nađemo načina za neka nova zaduženja, jer je zemlja već prezadužena, takvu smo je zatekli, da uložimo u proizvodnju i da kroz proizvodnju dođemo i do većih plata i do plata većih u administraciji koja je prevelika za ovaj nivo proizvodnje i ovaj nivo privrede u jednoj zapuštenoj Srbiji i sa nikakvim sistemom koji zatečen 2012. godine. Hvala.
Hvala. Reč ima dr Aleksandar Radojević.
Poštovana predsedavajuća, gospodine ministre, koleginice i kolege, ako se bavite medicinom pa radite u ordinaciji, onda imate svakog dana pacijenta, ti pacijenti su najčešće penzioneri, jer oni imaju najviše godina i po difoltu su i najbolesniji, onda vidite i kako hronološki ide njihova propast, kako propadaju godinu za godinom od demokratskih promena na ovamo, tzv. demokratskih promena. Ako sedite u ordinaciji, onda od 2008. godine imate podatak od pacijenta koji vam uđe u ordinaciju pa kaže – doktore, može li neki jeftiniji lek, dajte molim vas jeftiniji. Onda 2009. godine imate situaciju da pacijenti dođu i kažu – od ta tri leka koja ste napisali, ja sam uzeo jedan. Možemo li jedan da preskočimo ili da zamenimo za neki jeftiniji. Da biste imali situaciju 2010. godine da pacijenti počnu javno da se hvale ispred ordinacije koliko lekova su preskočili, a onda čujete kroz otvorena vrata da nisu mogli ni hranu da obezbede. Propast pacijenata koji se zovu penzioneri počela je davno, gospodo, davno pre dolaska na vlast ove Vlade, 2007, 2008, 2009. godine, kada su počeli da osiromašuju naglo, da se troše rezerve koje su imali kod sebe. Odakle su mogli da isplaćuju penzije? Iz prodatih i opljačkanih fabrika? Da li ste skoro prošli kroz dolinu utvara u rakovičkom basenu, da vidite kako izgleda Fabrika „21. maj“, kako izgleda rekord iz Rakovice? Znate li koliko je tamo ljudi radilo? Gde su sada ti ljudi, gde su sada njihove fabrike? Da li ste prošli kroz čačansku industrijsku zonu, da vidite da od 20 fabrika ne radi skoro nijedna, ili u Kruševcu, u „14. oktobru“ ili u Župi? Ko još radi i ko još proizvodi? Umesto da prodajemo proizvode iz tih fabrika koje su proizvodile nešto što se zove nova vrednost, prodavali ste te fabrike, prodavali ste očevinu i dedovinu, nešto što je neko drugi napravio, a vi ste uzeli da prodate da bi živeli 15 dana ili mesec dana i isplaćivali te penzije, a onda je stala proizvodnja. Naravno, kada je stala proizvodnja, nema punjenja budžeta, nema penzija, nema ničega. Gde su vam pare, to ćete vi morati da dokažete ovom narodu. Da li iz tuđih fabrika, koje ste prodali a rade, da li ste prvo posegli za tim da prodate najprofitabilniju fabriku u ovom delu sveta ili Srbije ili Balkana, „Koka-kolu“, koju su nam ljudi napravili da mi imamo profit, da mi ubiramo profit. Odmah ste pohrlili da je prodate Grcima ili ne znam kome drugom, da prodate pivare koje rade sjajno, ali proizvode profit za neke druge ljude, da prodate cementare koje su ovde obezbeđivale neku nezavisnost, makar ekonomsku, građevinsku. Odmah ste prodali ono najvrednije, a pare ste potrošili. Gde, sa kim, na koga, to ćete vi jednog dana verovatno reći. Dakle, očevina i dedovina se ne prodaje. Prodaje se ono što ta očevina i dedovina mogu da naprave, da naprave novu vrednost. Subvencije, odakle subvencije? Od koga ćete još da uzmete, a niste već uzeli? Ko to još ima para viška da se uzme od njega, da se da nekom ko ima manjka? Svi imaju manjak. Ili možda iz fabrika lekova? Nekada je naše zdravstvo bilo potpuno nezavisno, lekovi koje su proizvodile fabrike „Zdravlje“ Leskovac ili „Hemofarm“ Vršac su bili vrlo pristupačni našim ljudima. Sada, posle godina uspešne vlasti, posle ovih 12 godina uspešne vlasti, vlasnici tih fabrika su drugi ljudi. Verovatno će neko drugi, tuđi, postati vlasnik „Galenike“, koju ste tako maestralno vodili do propasti. Za vašu informaciju, penzioneri koji uzimaju lekove će plaćati svaki lek od četiri do šest puta skuplje nego iz „Galenike“. Tamo su pare koje su penzioneri trebali da primaju. Na tim mestima ste potrošili i prodali očevinu i dedovinu i zato nema dovoljno novca za penzije. Zbog toga se penzije drže pod ovakvom kontrolom. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? Gospodine Milivojeviću, po kom osnovu? (Srđan Milivojević: Replika.) Nemate pravo na repliku, niko vas nije pomenuo. Ne mogu da vam dam pravo, stvarno niste pomenuti. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Nenad Popović, Gorica Gajić, Dušica Morčev, Bojana Božanić i Miroslav Petković. Reč ima Miroslav Petković. Izvolite.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Poštovani gospodine ministre, nažalost, penzije su u Srbiji male, oko toga smo se svi složili, i tako niske. Ne isplaćuju se iz realnih sredstava. Vi ste predlogom ovog zakona obrazložili da je ovo usklađivanje njihovog rasta sa realnim mogućnostima budžeta Republike Srbije. Dobro, moguće da je to zaista tako i predviđeno. Meni se sviđa što ste rekli da dugoročno razmišljate, da ste dali predlog za tri godine unapred, da 2015. godine porastu penzije za 1%, isto toliko i 2016. godine, iz dva dela, u aprilu i oktobru, po 0,5%. Biću vrlo kratak. Pošto ste ozbiljno pristupili ovom poslu, recite mi da li imate projekciju koliko će penzioneri u 2015. godini primiti novca na osnovu ovog povećanja? Ako je danas prosečna penzija 25.000 dinara, to znači da će oni dobiti 250 dinara za godinu, dve dana. Da li imate projekciju, kada procveta privreda, kada sve to krene, kada restruktuirate preduzeća, kada otpustite direktore javnih preduzeća koji primaju 10 hiljada evra plate i sve ostalo kad svedete, dajte da znaju, neko je rekao – i moji roditelji su penzioneri, šta moja majka može da očekuje 2015. i 2016. godine, za koliko će joj biti veća penzija na osnovu ovog zakona koji će ovakav nikakav biti usvojen, verovatno večeras, u Narodnoj skupštini?
Hvala. Da li još neko želi reč? Reč ima Momo Čolaković.
Poštovana predsedavajuća, predsedništvo, poštovani ministre sa saradnicima, uvaženi narodni poslanici, pre svega bih molio, ako hoćete da uvedete red kod drugova socijalista, koji bi takođe trebali da čuju i učestvuju u raspravi, kao koalicioni partneri, ako ništa drugo. Prvo, moram da izrazim jedno veliko zadovoljstvo za brigu koju iskazuju svi narodni poslanici ovih nekoliko dana, ne samo danas, ne samo sada, u vezi sa penzijama. Postavljam sebi pitanje – zašto je PUPS nastao? Da je takva briga stvarno bila i da je sada, PUPS ne bi postojao, ne bi mi bili ovde sada. To je tačno. Postavlja se pitanje ovde sa izjavama – da, povećali smo mi penzije, a gde je tu bio PUPS i dr Jovan Krkobabić, gde su bili poslanici PUPS u to vreme? Mogu da vam kažem, da nije nas bilo i dr Jovana Krkobabića, ne bi bilo povećanje penzija. Drugo, moram takođe da izrazim veliko nezadovoljstvo zbog toga što ne brinemo dovoljno o drugim siromašnim građanima naše države. Samo kažemo – jadni penzioneri. Kažem vam da nisu jadni penzioneri. Oni su dostojanstveni i gordi i ponosni na ono što su stvorili u ovoj državi i zbog toga ih ne treba na taj način ponižavati. Mi danas imamo 300 hiljada nezbrinute dece koja gladuju, još više porodica i mi smo sada uhvatili samo da imamo jadne penzionere. To mi ne prihvatamo. Takođe, veoma je značajno i bitno da se uhvatimo za cifru od 1.710.452 „glasa“. To je osnovni razlog što pričamo mi danas o penzijama, a ne zato što oni loše žive. Takođe, mnogo je ovde rečeno i drugih stvari. Danas je bilo vređanja narodnih poslanika iz PUPS, ali o tome nećemo večeras pričati, nego kad ti poslanici budu ovde u klupama, da oni čuju, a ne da izlaju ovde svega i svačega i onda pobegnu iz sale. To ćemo vratiti, o tome ćemo pričati od nedelje, odnosno od ponedeljka kada budemo o budžetu razgovarali. Neka ovde kaže taj poslanik koji priča o platama poslanika, a ne priča o tome da jedan funkcioner košta ovu državu 1000 penzionerskih primanja, i to iz te poslaničke grupe o kome večeras govorim. Kakav je to odnos, onda jednostavno napusti salu i nema ga ovde. Mi ćemo o tome u ponedeljak početi da razgovaramo. Zbog toga ne mislimo da danas otvaramo tu veliku raspravu, hoćemo da kažemo da nije korektno na način kako su to pojedinci razgovarali, kao su iznosili činjenice. Na samom kraju da kažem, pošto koristim i vreme poslaničke grupe, molim vas sa velikim nerazumevanjem ovde pojedini poslanici govore. Ne mogu da se složim, jedno je penzijski sistem, a drugo je fond. Mi danas ceo dan ovde slušamo o tome kako fond zloupotrebljava, proneverava, i ne znam ni ja šta radi. Mi smo odgovorni za sistem penzijsko-invalidskog osiguranja zajedno sa Vladom, jer je to politika, a Fond je nešto drugo, realizuje tu politiku. Ako tamo ima problema možemo lako rešiti. Ovde ne možemo oko toga da se složimo. Ubeđen sam, i obraćam se milionima, milion 710.452 penzionera iz septembra meseca, procenite sami za koga treba glasati, bez obzira na ono za šta se ko ovde u parlamentu zalaže. Ubeđen sam da ono što smo mi promovisali u poslednjih pet godina, ili od kada smo u parlamentu, da je to prepoznatljivo za penzionere i ubeđen sam da će oni na pravi način i priznati. Očekujemo raspravu u budžetu od ponedeljka i raspravu o tome ko je i na koji način zloupotrebio raspravu u poslednja četiri dana, od ponedeljka, na Odboru za finansije, od utorka u načelnoj raspravi, od juče na Odboru za finansije i danas na plenarnoj sednici, i da mu kažemo šta mi mislimo o tome i ko je u pravu. Zahvaljujem na pažnji.
Gospodine Milivojeviću, po kom osnovu? Ne, niste vi pomenuti. Pomenuta je nečija druga diskusija, nije vaša. Da li još neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres po svim amandmanima zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na treću tačku dnevnog reda. Primili ste amandmane koje su na predlog zakona podneli narodni poslanici Dušica Morčev, Milan Lapčević i Aleksandar Pejčići i zajedno Veroljub Arsić, Zoran Babić, Irena Aleksić, Zoran Antić, prof dr. Marko Atlagić, Nebojša Berić, mr Igor Bečić, dr Branislav Blažić, Zoran Bojanić, Jelena Budimirović, Katica Vijuk, Irena Vujović, prim. Dr Ninoslav Girić, Maja Gojković, Milovan Drecun, Aleksandra Đurović, Milanko Živković, Stefan Zankov, Biljana Ilić Stošić, Milanka Jevtović Vukojičić, Jadranka Joksimović, Bojan Jakovljević, Milanka Karić, Dragomir J. Karić, Oto Kišmarton, dr Milan Knežević, Milan Kovačević, Radmilo Kostić, Miodrag Linta, Saša Maksimović, Mirjana Marjanović, Vesna Marković, Jelena Mijatović, dr Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Ljubica Mrdaković, Todorović, Mujo Muković, Dušica Nikolić, Miodrag Nikolić, Dragan Nikolić, Jasmina Obradović, Marija Obradović, Biljana Pantić Pilja, Slobodan Perić, prof. Dr Mileta Poskurica, Zoran Pralica, Tanja Radovanović, dr Aleksandar Radojević, Katarina Rakić, Marijan Rističević, Radovan Raičević, Vesna Rakonjac, Mile Spirovski, dr Nebojša Stefanović, Momir Stojanović, prof. dr Ljubiša Stojmirović, Željko Sušec, Dragan Todorović, dr Aleksandra Tomić, Dragan Tomić, Vučeta Tošković, Vladimir Cvijan, Dragan Čolić, Srđan Šajn i Dragan Šormaz. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dušica Morčev, Milan Lapčević i Aleksandar Pejčić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman su zajedno 65poslanika poslaničke grupe SNS. Vlada i resorni odbor prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres po amandmanima zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres predloga zakona u načelu i pojedinostima Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENA I DOPUNAMA ZAKONA O DUVANU Primili ste amandmane koji je na Predlog zakona podneo narodni poslanik Đorđe Stojšić. Primili ste izveštaje Odbra za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbra za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni preteres, sagasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga u pojedinostima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Stojšić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, naravno neću glasati za ovaj amandman, ali i dalje koristim priliku da kažem da bez obzira što ću glasati u zakonu u celini, mislim da ovim zakonom, a posebno ovim amandmanom ne bi rešili pitanje šverca duvana. Pozdravljam nameru predlagača da se švercu, pre svega, sirovog duvana, a bogami i gotovih proizvoda stane na put. Ovaj zakon pre svega se stara da se semenska roba ne nabavlja na crno, da se proizvođači sirovog duvana registruju, odnosno da imaju ugovore sa ovlašćenim prerađivačima duvana, da oni vode registar itd. Kao nekadašnji uzgajivač duvana mogu vam reći da se ta biljka veoma lako može zloupotrebiti. Na velikim površinama ljudi seju duvan i uzgajivači duvana ga nikada ne beru do vrha. Dakle, vrlo je lako nabaviti seme, a vrlo je lako i neupotrebljeni, neubrani deo listova odneti kući, osušiti i na određen način pustiti nelegalno na tržište. Naš osnovni problem je bio bivši ministar finansija. Dostavio sam vam njegovu akciznu politiku i njegovu i prethodnih ministara i kako su nerezonski povećavali akcize, posebno na najjeftinije cigarete. Došli smo u situaciju da te najjeftinije cigarete jednostavno nestanu sa tržišta i da na takav način se snabdevaju na pijacama. Dakle, da taj deo najjeftinijih cigareta izađe na crno tržište. Nadam se, a doneo sam vam tabelu koja sasvim regularna i ispravna i koja od 2008. godine prezentira i akciznu politiku i rezultate. Danas smo došli u poziciju da od prošlogodišnjih milijardu i sto pedeset miliona kutija na regularnom tržištu mi prodajemo jedva 720 miliona kutija. Tako da smo izgubili sa tržišta 400 miliona kutija. Ukoliko se ne vratimo na staru akciznu politiku, ukoliko najjeftinije cigarete ne budu dostupne građanima, bojim se da samo ovim izmenama i dopunama Zakona o duvanu nećemo uspeti da sredimo to tržište, odnosno da sprečimo šverc duvana, jer će se ljudi i dalje snalaziti kako mogu s obzirom da nam je akcizna politika bivšeg ministra dovela veliki deo duvana na crno tržište. Naravno, neću glasati za ovaj amandman. Zakon ću podržati, ali kao uzgajivač duvana, kao neko ko se razume u cigarete, kao neko ko je od 2000. do 2003. godine radio na sprečavanju šverca, moram reći da se sve okrenulo i da su jednostavno povećanjem, nenormalnim povećanjem akciza na najjeftinije cigarete taj deo cigarete izgurali na crno tržište i da se to neće sprečiti sve dok ne korigujemo akciznu politiku na kojoj sam zamerio i bivšem ministru kada smo je ovde utvrđivali. Onda smo došli u situaciju da od prošlogodišnjih 549 miliona kutija za šest meseci, ove godine prodamo nešto više od 350 miliona kutija i da na takav način izgubimo preko 150 miliona eura u budžetu. Zahvaljujem.
Pošto smo završili pretres o amandmanu, zaključujem pretres Predlog zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakon u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA I IZMENAMA ZAKONA NA DODATU VREDNOSTI. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici magistar Vladimir Ilić, Mlađan Dinkić, magistar Božidar Đelić, Gordana Čomić, prof. dr Janko Veselinović, dr Nenad Popović, Gorica Gajić, Dušica Morčev, Bojana Božanić, Milan Lapčević, Miroslav Petković, Dušan Petrović, Sanja Čeković, Miodrag Đidić, Boško Ristić, Milovan Marković, Nebojša Zelenović, Zlatko Dragosavljević, Đorđe Stojšić, Milica Vojić Marković, Donka Banković, Srđan Milivojević i Teodora Vlahović. Primili ste izveštaje Obora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni posalnici: Đorđe Stojšić, zajedno mr Vladimir Ilić i Mlađan Dinkić, zajedno mr Božidar Đelić, Gordana Čomić i prof. dr Janko Veselinović, zajedno dr Nenad Popović, Gorica Gajić, Dušica Morčev, Bojana Božanić, Milan Lapčević i Miroslav Petković i zajedno Dušan Petrović, Sanja Čeković, Miodrag Đidić, Boško Ristić, Milovan Marković, Nebojša Zelenović i Zlatko Dragosavljević. Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić.
Malopre je neko rekao „španska kragna“. Evo „španske kragne“. Prethodni zakon obezvređuje plate i penzije, zakucava ih tako da budu značajno manje od inflacije, a onda dodate povećanje PDV i to povećanje PDV na hleb, mleko, na zejtin, na sve potrepštine, na komunalije, na lekove. Sada treba da budemo srećni zbog toga što na hotelijerstvo, povećaće se na 10%, a ne na 20%. To je vaš socijaldemokratski ili socijalni maksimum. Ovo nije samo socijalno neodgovorno, ovo je i ekonomski i finansijski neutemeljeno. Socijalno je neodgovorno, zato što je PDV kao suštinska poreska forma u evropskim zemljama, pa i u našim, ima jednu dobru osobinu, a jednu veoma lošu osobinu. Dobra je osobina da je svi plaćaju na isti način. Samim tim, osnovica je veoma široka. Ima jedan problem sa tim. Svi plaćaju PDV na isti način. U nezavisnosti kolika je plata, penzija, da li imaš radno mesto, nemaš radno mesto, platićeš isti iznos PDV. Ekonomisti i finansijeri kažu, to je regresivno, to je tehnički termin, ali dobro opisuje šta se ovde radi. Ovde nema tog mehanizma. Ovo je i ekonomski i finansijski neutemeljeno. Ekonomski zbog toga što ste ovo probali, evo kažem režimu, to ste isto radili prošle godine i promašili ste budžet za milijardu evra. Isto će vam se desiti u Srbiji, jer pada ubrzano proizvodnja svega. Trgovina, pad 16%, sokovi 20%, pivo 40%, hrana, a da ne govorim o tome da vi nećete na ovaj način dostignuti ni ovo što ste zacrtali u budžetu. Odustanite od ovoga, prihvatite amandman DS, da se ne dižu cene. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević.
Poštovano predsedništvo, gospodine ministre, ja sam i u načelnoj raspravi govorio o negativnim efektima koji će ovo povećanja stope PDV za osnovne životne namirnice, za lekove, doneti građanima Srbije, a ne tako značajne efekte neće imati ni na budžet Republike Srbije. Vi ste predvideli kao antikriznu meru za smanjenje budžetskog deficita, uvođenje više stope poreza na osnovne životne namirnice i one više stope poreza za kompjutere. Vaša je procena da će se po tom osnovu budžet Republike Srbije sliti oko 20 milijardi dinara. Za toliko bi trebalo da bude naš budžetski deficit manji. Mi iz DSS smatramo da se to neće ostvariti iz više razloga. U prethodnoj raspravi prošle godine kada se povećavao PDV sa 18% na 20%, opet vam je procena efekta bila visoka, nije se ostvarila. Ovog trenutka smatramo da taj procenjeni efekat od 20 milijardi dinara više u budžetu Republike Srbije, neće ni približno biti ostvaren, iz prostog razloga što je evidentan pad prometa u srpskim trgovinama unazad nekoliko godina, naročito ove godine. Ako se malo bolje raspitate, čućete od trgovaca da im je u zadnjih dva ili tri meseca, za jednu trećinu opao promet i da se to i dalje nastavlja. Sve je manje para kod građana, sve se manje kupuje, a čak podaci ekonomista kažu da se za skoro jednu trećinu preselila prodaja prehrambenih proizvoda na buvljake i u sivu zonu, čak i u crnu zonu. Smatramo da će ova mera imati pogubne uticaje po najsiromašniji sloj stanovništva, to nije demagogija. Ono što su ministri trebali da uštede u svojim resorima, da smanje, to su ovi iz socijalno odgovornih stranaka koje misle o najnižim slojevima stanovništva, o povećanju poreza na osnovne životne namirnice, oni se tako odnose prema ovom važnom pitanju. Dakle, pre ove mere ste morali da upozorite sve vaše kolege iz Vlade, da prvo smanje svoje diskrecione troškove, troškove putovanja, specijalnih usluga, usluga po ugovoru, pa tek onda da idu na oporezivanje najsiromašnijeg sloja stanovništva. Kada budemo videli jednu meru koja se odnosi na ministre, na izabrana lica, na direktore, preplaćene agencije, nezavisne, onda možemo da kažemo da je i ova mera opravdana, kada smo iscrpeli sve druge mere, dok su plate u agencijama po 200, 300, 500 hiljada dinara, dok ministri povećavaju svoje diskrecione troškove, ova mera je klasično dranje kože sa leđa najsiromašnijeg stanovništva. Mi zbog toga nećemo podržati, jer smatramo da teret krize i antikrizne mere moraju da budu u funkciji pravljenja nekakve pravde, a ne da uvek tu krizu nose oni najsiromašniji, ne ni najzaštićeniji.
Reč ima Vladimir Ilić.
Poštovani ministre, verujem da ste umorni, ali ovo nije loše, dobar trening za budžet. Hteo sam da vam kažem da, svi su svesni u zemlji da su neophodne žrtve, penzioneri neće imati veće penzije, biće realno manje, zaposleni realno manje plate i sada uvećanje ove stope imaće po mom mišljenju vrlo ograničen domet u smislu rasta prihoda, on je nesporan, ali imaće mnogo lošije posledice od te činjenice. To je deo ovih roba, životnih namirnica, lekova, mleka, mesa, završiće na crnom tržištu. U to budite sigurni. Imali smo već iskustva, prodavalo se sve to na buvljacima i na pijacama, vratiće se jedan deo tog prometa. Ono što je značajnije, deo prometa u višoj stopi, roba široke potrošnje, biće supstituisan ovim osnovnim životnim namirnicama. Naime, građani neće moći da izbegnu kupovinu lekova i hrane, ali će smanjiti potrošnju roba u višoj stopi. Imaćete vrlo ograničeno dejstvo ove mere, jednokratan rast prihoda u prvoj godini, ali već kasnije će taj efekat ali već kasnije će taj efekat potpuno da iščezne, a ostaćemo sa povećanim stopama. Ono što sam hteo još da vam kažem, ova mera ide protiv reforme poreskog sistema. Strukturu naših poreza prihoda čine indirektni porezi, PDV i akcize i to sa gotovo sa 80% budžeta. Direktni porezi učestvuju svega sa 20, 25% u strukturi prihoda. To znači da je naš poreski sistem duboko nepravedan. Ovim postaje još nepravedniji jer raste opterećenje indirektnih poreza, a ne oporezuju se prema ekonomskoj snazi obveznici. Evo, bili ste u Americi. Tamo je ispod 40% indirektnih poreza. Tamo se oporezuje dohodak, imovina, međutim mi smo još uvek daleko. Hoću da vam kažem da ova mera, ja potpuno razumem da niste mogli da je izbegnete, ali da neće imati dejstvo. Samo da završim time, sve bi bilo super, žrtve po pitanju smanjenih penzija i smanjenih plata, da postižemo ciljeve ekonomske politike, da imamo privredni rast, smanjujemo dug i da smanjujemo deficit. Ništa od tih ciljeva se ne postiže i u tom smislu smatram ovu žrtvu potpuno besmislenom. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, izgleda mi da se percepcija kod ljudi promeni jesu li na vlasti ili opoziciji, barem kod nekih. Kod nas iz SNS ta je percepcija uvek ista i ono što obećavamo, ispunjavamo onako kako možemo i znamo. Slažem se da je ovih 2% jako nepopularna mera, ali bih samo da podsetim tog čuvenog finansijskog maga da je 2001. godine uveo porez na mleko, pa je uveo porez na meso, pa je uveo porez na hleb, pa je uveo porez na poljoprivredni repromaterijal, pa je tada dobio jedan čuveni nadimak. Tada mu nije padalo na pamet da su hleb, meso, mleko, socijalne kategorije, a od tad se to zvao porez na promet robe i usluga, pa je imao stopu 10% i 20%. Ovaj je bio malo smanjio na 5%, pa je kasnije podizao, a onda kada su im trebali glasovi ukinuo je taj porez, ali već je bilo kasno, izgubili su izbore. Finansijski mag koji je uveo porez na upotrebu, držanje i nošenje dobara. I automobile. Evo, i na „juga“. Znači, to je taj porez. Danas automobil nije više statusni simbol, nego deo normalnog civilizovanog društva, ali i na to je uvodio poreze. Onda je to ukinuo. Onda je došla nova Vlada. Ta nova vlada je sve te poreze vratila 2004. godine, i tako u krug. Jedno pitanje se uvek postavlja – a šta se radilo sa tim novcem koji je dobijan od poreza? I niko, ko god je bio na vlasti, neće iskreno da kaže da smo dobro vladali ne biste morali da plaćate još 2%, nego ovi hoće narodu da oderu kožu s leđa. U koju kategoriju spadaju lica koja su proteklih, od 2008. do 2012. godine izgubila posao? U koju njih kategoriju da svrstavamo? U koju kategoriju da svrstavamo zaposlene u preduzećima u restrukturiranju kojima raznorazne vlade za 12 godina nisu našle strateškog partnera? U koju kategoriju spadaju ti radnici koji su imali nesposobno rukovodstvo da bude na tržištu, kojima su prethodne vlade davale masne plate iz budžeta i poreza i 2% i 6% i 10% i 20%, dok radnici nisu radili ništa ne zato što su bezobrazni, nego zato što im njihov direktor nije našao posao? Sada imamo ovo što imamo. Nije ovo najsrećnije rešenje, ali neka mi neko kaže šta je alternativa, šta bi drugo uradio? Da povećamo zaduženost? Koje troškove da smanjimo? Vi znate i sami da budžet Republike Srbije ima najmanja diskreciona prava u Evropi, da najveći deo budžeta ide na fiksne troškove, da ide na fondove. Više od pola ide na fondove zdravstvene zaštite i penzijskog osiguranja. Ono što preostane ide na plaćanje dugova koje su ranije čudotvorci napravili. Pa ono, šta preostane to je za Vladu. Ja vam kažem – lepo. Molim vas, mi vaše rezultate nećemo da prisvajamo. Ne pada nam na pamet. To su najgori rezultati u istoriji Srbije. Milion nezaposlenih. Nemojte ni vi naše. Mi se ponosimo s tim što je dinar, koliko toliko, stabilizovan na tržištu. Ponosimo se s tim što jeinflacija manja od 4%, što je pre godinu i po dana bila utopija. Ponosni smo na to što smo smanjili stopu kriminaliteta u društvu uopšte, a pogotovo u javnim ustanovama. Ponosni smo i na to što će lopuže koje su krale iz robnih rezervi, a svi su ćutali, konačno da odgovaraju pred zakonom. Niko se tad nije pobunio što se to dešava, zato što je ovo društvo sistematski uništavano. Niko sad više nije kriv što iz budžeta moramo da platimo sudije koje su… (Predsedavajuća: Istrošeno vreme poslaničke grupe.) … Ja govorim o amandmanu. Ne sekirajte se, mi iz SNS imamo dovoljno vremena, a nekima drugima vreme brzo protiče i ističe. Šta da radimo. Niko se nije bunio tada zašto se iz budžeta plaćaju sudije koje ne sude, a ne sude zato što… (Predsedavajuća: Gospodine Arsiću, isteklo je vreme poslaničke grupe.) Mogu da pričam od vremena poslaničke grupe. (Predsedavajuća: Potrošeno je vreme poslaničke grupe, sve vreme pokušavam to da vam kažem.) Potrošeno je vreme? Po amandmanu i završavam. Znači, nije taj problem šta je sa 2%, nego je problem kako da se napravi šteta koju je Vlada Mirka Cvetkovića napravila.
Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić, replika.
Znate kako, postoji nešto što se zove istorijska distanca. Hajde da vidimo. Vi ste ponosni na šta? Na to što predstavljate budžet gde nema privrednog rasta? U roku od dva meseca ste ga smanjili sa 2% na 1%, a zapravo kada pričate sa ljudima iz Ministarstva finansija i drugima, ako bude nula, biće dobro. Ponosni ste na to što ćete oglobiti najsiromašnije? Ponosni ste na to što u ovom momentu zadužujete kao nikada u istoriji Srbije ovu naciju? Amandmanom za 22 dana dodajete još 800 miliona evra. Da li ste na to ponosni? Jeste ponosni na to da imate jedan celi mandat za one među vama koji će ostati posle 25. januara i ove osme sednice ili već koje? Da ćete svake godine obezbediti da svako u ovoj zemlji lošije živi, svi penzioneri, svi zaposleni? Znate šta, mnogo je dosadna ta istorija, mnogo su tvrdoglave te činjenice. Dobro se sećam u kom ste stanju vi i vaši koalicioni partneri ostavili Srbiju 2000. godine i dve i po penzije koje nisu bile plaćene i razorenu zemlju, i pod sankcijama, bez prijatelja, sa platama, penzijama koje nisu davane, a kad su davane nisu imale nikakvu kupovnu moć, sa ratnim porezima koje ste nama ostavili, sa švercom cigareta i nafte na sve strane, sa tim da tri godine dečiji dodaci nisu bili isplaćeni, zemlju najsiromašniju u Evropi. Tu su nam Srbiju ostavili u amanet ovi koji danas žele da nam dele lekcije, ali narod to pamti. Kao što ste rekli sami, kao što ste i sami videli, vreme brzo ističe, gospodine Arsiću. Veoma brzo će se vratiti jedna bolja vlast, koja će spustiti ovaj porez. Garantujem vam danas pred svima, smanjićemo PDV na ovo. To će biti jedna od prvih mera koje ćemo usvojiti, jer će biti socijalno opravdana, ekonomski utemeljena i finansijski ispravna. To ćemo uraditi.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi možda jesmo bili najsiromašniji narod 2001. godine, ali pitam - kakav smo sada narod kada ste prodali industriju, kada ste izvršili privatizaciju? Kakav smo sada narod? Jesmo li nešto bogatiji? Ne, nego su neki oko vas bogatiji, a ne građani, nego su bez posla. Imali su makar nadu da mogu da rade i to ste im uzeli. Ponosni smo, jeste, zaustavili smo dalje propadanje naroda, da ne bude još siromašniji. Ponosni smo zato što smo zaustavili povećanje nezaposlenosti. Ponosni smo zato što smo zaustavili inflaciju. Ponosni smo zato što smo zaustavili pad bruto proizvoda. O čemu pričate? Posle pet godina prvi put je pozitivan. To je za vas neuspeh? Prodali ste 4,5 milijardi evra iz deviznih rezervi. Evro vam je skočio za 50%. Da li vam je to uspeh? Jeste li na to ponosni? Nemojte da zamenjujete teze. Kao što rekoh, mi svoj krst nosimo. Ponesite i vi vaš konačno.
Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić, replika.
Gospodine Arsiću, ovo što vi radite u ime Srpske napredne stranke je vaše legitimno pravo. Mnogo je klizav taj teren prošlosti. Jednostavno, onda bi morali malo da se podsetimo kakva je ta politika koja je vođena. Da vidimo i da se ne vraćamo u devedesete, ko je taj ko je lepio nalepnice preko imena Zorana Đinđića i stavljao ljude koji su osumnjičeni za ratne zločine? Šta oni danas pričaju? Moramo da se pitamo šta je govoreno o pokojnom premijeru i ko je njemu govorio da se pripazi, jer je i Tita bolela noga pre nego što je on umro. Ima mnogo toga gospodine Arsiću. Nemojte misliti da su svi građani Republike Srbije odjedanput, eto, velika žrtva kolektivne amnezije. Hajde još jedanput da vam citiram Ničea – ma šta radili, ma koliko se trudili, na kraju za svakog čoveka ostane biografija, njegova i njena dela. O tome kako ćemo kada dođe vreme da se podvuče crta izgledati vi i mi, o tome će suditi ljudi koji će biti van ove borbe, ali danas konkretno mi govorimo o jednom finansijskom paketu koji ne donosi ama baš ništa dobro našim građanima. Mi ovde ne kažemo da su vremena idealna. Kada su bila u istoriji Srbije? Mi ovde mnogo skromnije kažemo jednu stvar, a to je da je vaš pristup u ovim teškim vremenima pogrešan. Stežete, oporezujete, nećete imati efekat. Nemate nijedan razvojni program, ama baš nijedan i veoma brzo povećavate zaduženje tako da nanosite bol građanima zemlje nepotrebno, neefikasno i strah me je da ako ovako nastavimo imaćemo veoma brzo posle vaše Skupštine možda nekih izbora. Neminovno će neko doći i voditi umesto nas ove finansije i to će biti loše.
Hvala. Ima reč narodni poslanik Milan Lapčević.
Poštovana gospođo Kovač, reklamiram član 106, koji kaže da govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Vi ste predsedavajuća i vi ste po Poslovniku zaduženi da vodite red o tome šta će se govoriti i da li će se poštovati Poslovnik. Ovde slušamo ceo dan prepucavanje između dve strane koja je više kriva, koja je više zadužila ovu zemlju i koja je ostavila veću pustoš. Izvinite, možemo da slušamo neko vreme, ali ovo zaista prevazilazi sve mere dobrog ukusa. Hajde da pričamo o tome šta je na dnevnom redu, kao što smo mi poslanici iz DSS sve vreme u temi i pričamo o konkretnim amandmanima, a ne o tome koliko je Boža Đilić milijardi ostavio duga iza sebe i koliko je nova vlast u zadnjih godinu dana ostavila duga. Jedini period kada je ova Srbija razdužena je period od 2004. do 2008. godine za nekoliko milijardi evra.
Hvala. Potpuno se slažem sa vama, gospodine Lapčeviću. U tom smislu bih molila sve narodne poslanike teme dnevnog reda. Prekidam repliku na ovu temu. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, po Poslovniku.
Ukoliko narodni poslanik želi da govori i reklamira povredu Poslovnika, onda neka se zadrži na reklamiranju člana na koji se odnosi, a to je – narodni poslanik ima pravo da usmeno ukaže na povredu u postupanju predsednika Narodne skupštine ako smatra da nije u skladu sa ovim odredbama Poslovnika, učinjeno na sednici itd, da ne nabrajam dalje. Evo, prihvatam da smo mi iz SNS prekršili Poslovnik, ali ako pričamo o porezu na dodatu vrednost i spominjemo agenciju…
Molim vas da se držite povrede Poslovnika.
Samo kažem, spominjemo agencije kao što je taj reklamator Poslovnika uradio, a zaboravio je da je njegov predsednik Vlade potpisao agenciju za osnivanje agencije.
Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić, povreda Poslovnika.
Član 107, dostojanstvo. Veoma kratko. Neistina je iznesena. Tokom našeg mandata nismo zadužili, nego naprotiv, u Pariskom klubu uspeli smo smanjenje duga za 66%.
Molim vas, nemojte da replicirate. Instituciju povrede Poslovnika nemojte koristi za replike. Da li još neko želi da govori o amandmanu? Reč ima ministar.
Ako možemo da se vratimo na temu i da se izdignemo, samo bih hteo da kažem da svi shvatamo da ova mera nije popularna. Ona je neophodna. Zato smo je preduzeli. Mislim da je po malo neodgovorno njome se koristiti van konteksta celokupne situacije u kojoj se nalazimo, čak i da ostavimo po strani to ko je kada imao priliku da spreči da se u ovakvoj situaciji nađemo. Bitno je da svi razumeju i da građani razumeju da se ovo ne podiže tek tako sa 8 na 10%, već da je to u principu jedina stvar koju smo mogli da uredimo, poslednja stvar koju bismo hteli da uradimo. Kao takva, nije dobra mera ono što ćemo mi raditi kako bismo što pre stvorili uslove da u budućnosti možda i smanjimo PDV jeste suzbijanje sive ekonomije i reforma poreske uprave. Samo to bih hteo da kažem u odgovoru na čitavu polemiku.
Hvala. Gospodine Lapčeviću, možete da koristite samo vreme poslaničke grupe, ukoliko želite. Ministar je odgovorio svima.
Gospodine ministre, samo kratka reakcija na ono što ste rekli da je ovo nepopularna, ali zadnja mera koja je mogla da se povuče i da posle ovoga nema ništa. Šta ćemo ako ona ne uspe? Da li ima posle toga života? Valjda ima. Nije zadnja mera. Zadnja mera bi bila da ste prethodno od 201 milijarde predviđene za plate radnika u državnoj upravi smanjili na 194, a ne povećali na 208, da ste svojim kolegama ministrima uskratili diskrecione troškove sa 87, koliko je bilo prošle godine, na 80, a ne povećali na 96. Kada skratite onima koji imaju najviše, onda možete da kažete – sada ćemo da uvedemo porez veći i na osnovne životne namirnice. Skratite prvo vašim kolegama, ministre, diskrecione troškove, pa onda udarite na sirotinju. To je valjda logično i normalno.
Reč ima ministar.
I te kako jeste i skratili smo diskrecione troškove, skratili smo plate najbogatijima. Skratili smo i mandate, odnosno trajanje naknada upravo narodnim poslanicima, ministrima i svim ostalim izabranim licima koji ostanu bez posla. Nije zadnja mera, nisam rekao da je zadnja mera, nego je poslednja koju smo izabrali, zato što je prosto moralo da se popuni deficit koji bismo inače imali da nismo preduzeli ove mere. Prema tome, vrlo je jasno da smo uradili sve onim redosledom i do one mere do koje je bilo s jedne strane neophodno, a s druge strane socijalno odgovorno. Na taj način smo to uradili. Svakako da će ove stvari koje preduzimamo, strukturne reforme kojih se prvi put hvatamo, na ozbiljan način, naročito u javnom sektoru, od javnih preduzeća preko državne uprave i ostatka javnog sektora, stvoriti prostora da bude bolje i da se stvori i makroekonomsko okruženje i makrofiskalno okruženje, koje će omogućiti i poboljšanje poslovanja i veći ekonomski rast, koji je izostao, izuzev ove godine, u poslednjih pet godina i uslove za nova zapošljavanja, naročito u privatnom sektoru. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Milica Vojić-Marković i Donka Banović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Donka Banović Izvolite.
Hvala, gospođo Kovač. Ministre, vi ste upravo govorili o tome da je ovo nepopularna mera, da je to jedna od poslednjih mera kojoj ste pribegli, pa evo ovaj amandman, ako ga usvojite, ona će upravo otkloniti taj vaš naum, da podižete i da sprovodite tu lošu meru. Naime, mi predlažemo da se briše ovaj stav 1. gde vi predlažete da se PDV sa 8% podiže na 10%. Zbog građana ću da pročitam na koje proizvode će se to, između ostalog, odnositi. Podići će se PDV, a samim tim će biti i veće cene hleba, mleka, brašna, šećera, ulja, voća, povrća, mesa, ribe, jaja, žitarica, lekova, medicinskih sredstava, udžbenika, novina, raznih ulaznica za sportske manifestacije, prevoz, gas, grejanje itd. Dakle, samim tim što vi podižete PDV sa 8% na 10%, svi će ovi proizvodi poskupeti. Koga će da pogode ove mere? Pogodiće sve građane, ali će najviše pogoditi one najsiromašnije. Statistika kaže da se od prosečne plate u Srbiji polovina izdvaja za hranu, mada je subjektivni doživljaj svih građana taj da oni kompletnu tu prosečnu platu upravo daju na hranu. Dakle, ove mere će pogoditi one najsiromašnije. Ako znamo da je nezaposlenost oko 30%, dakle, ti ljudi ne primaju nikakvu platu, onda je jasno koga će ove mere najviše i da pogode. Ukoliko mi sada imamo Predlog budžeta i iz tog budžeta vidimo da vi smanjujete transfere lokalnim samoupravama, a čitav niz socijalnih mera je upravo prebačeno na lokalne samouprave. Dakle, lokalne samouprave neće moći ni one socijalne mere koje vi sada… Oni su zaduženi još ranije nekim zakonima, ali kada vi smanjujete transferna sredstva, to znači da će bez tih nekih socijalnih mera i usluga upravo ostati oni najugroženiji, starije osobe, deca, direktni i indirektni korisnici. Nemam vremena, ali imam tu i brojčane podatke. Da li će ove mere zaista uticati na punjenje budžeta? Ovde su ljudi govorili o tome i ukazivali. Verovatno će prvih nekoliko meseci biti povećan priliv u republički budžet, ali, kao što se dogodilo i u Hrvatskoj, posle nekoliko meseci te mere više ne daju rezultate, odnosno nema povećanja budžeta bez pokretanja proizvodnje. Još nešto na šta ću da ukažem to je da primenom SSP stručnjaci kažu da ćemo mi gubiti kada sve mere stupe na snagu oko 20 milijardi samo od carina. Stručnjaci takođe kažu da će se ovom merom dodatno puniti budžet za tih 20 milijardi. Šta to rade građani Srbije? Građani Srbije praktično finansiraju primenu SSP. Ovde su se takođe spominjale nekakve agencije, pa 2004. godina, pa Vlada od 2004. do 2008. godine. Ja ću da ukažem na neko vreme od 2004. do 2008. godine, kada je na čelu Vlade bio Vojislav Koštunica. Tada je evro bio 85 dinara. Javni dug u odnosu na BDP bio je svega 30%. To ekonomisti smatraju za zemlju koja nije mnogo zadužena i da ima još mnogo prostora. Međutim, mi danas govorimo posle Vlade prethodne na čijem čelu je bio Mirko Cvetković i ove danas na čijem čelu je Ivica Dačić da imamo zaduženje 67% od BDP, što spada u zemlje koja je veoma zadužena. Takođe podsećam na taj period jer smo mi imali situaciju da smo u budžetu imali suficit, pa smo vršili rebalans budžeta zbog toga što smo imali suficit, a ne kao što sada imamo ovaj ambis od deficita u nekoliko poslednjih budžeta. Još je bilo reči o tome kako su se osnivale agencije itd. Podsećam ove koji govore o agencijama da se u predizbornoj kampanji govorilo o tome da će se ukidati agencije jer su one nepotrebne, jer njih ima 130 i nešto, a šta imamo posle godinu i po dana? Imamo to da je ukinuto svega nekoliko, sedam agencija, čak neke agencije i neke fondove koje je opasno bilo ukidati. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Milivojević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, danas ćete u ponoć 6. decembra dobiti šestodecembarski harač u vidu povećanja PDV-a. Tako to izgleda kada neki građani Srbije poveruju u priče o hlebu za tri dinara. Sećate se kako se završila priča o hlebu za tri dinara. Završila se time što hleba nije bilo negde. Isti ovi ljudi koji danas vode Republiku Srbiju i tada su vodili. Tako to izgleda. Znate, nekad oni kažu – ne, nismo mi ti, mi smo sada neki drugi. To vam je kao kada imate kravu Šarku, ona daje tri litre mleka i ima genetski potencijal da može da dâ samo tri litre mleka, a onda joj neko promeni naziv u Belka i očekuje da će dati 20 litara mleka. Nema tog mleka. Nema te vode i te Save i Dunava koja će vam oprati obraz pred građanima Srbije posle ovoga. Kako mislite da pravite od Srbije Silicijumsku dolinu sa povećanjem PDV-a na računare? Nikako. To je samo prazno obećanje. Danas ste akcijom „Grom“ probali da ovu sramotu zamaskirate. Pa, vide građani Srbije šta radite i ne možete da ih prevarite. Dosta je više toga. Ide 25. januar, rasplet kod vas. Da vidimo ko će da pretekne, ko neće, pa da idemo lepo na izbore sa onima koji preteknu, da li Toma Nikolić, da li Aca Vučić, nama je svejedno, jednako je loše. Šta da vam kažem za kraj? Srbija je danas država sa najvećim udelom crnog tržišta sive ekonomije. Na crnom tržištu obavlja se 31% prometa. Ponovo su pretrpani automobili koji idu preko Horgoša koji odlaze u Segedin po hranu, isto kao i prošlog puta za vašeg prošlog mandata, samo što ovog puta još uvek ima benzina i nafte. Nema onih šerpi, lonaca, flaša, kuvanih od dve litre, da se građani Srbije snabdeju sa gorivom. Tako to izgleda. Mi za ovo nećemo glasati. Ja sam tražio smanjenje na 7%. Ko brine o standardu građana, videće se u ponoć, kada budemo glasali.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podnela narodna poslanica Teodora Vlahović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici mr Božidar Đelić, Gordana Čomić i prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Pošto smo završili pretres po amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZU NA DOBIT PRAVNIH LICA Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Mlađan Dinkić, mr Vladimir Ilić, Balša Božović, mr Božidar Đelić, Srđan Milivojević, dr Nenad Popović, Gorica Gajić, Dušica Morčev, Bojana Božanić, Miroslav Petković, Milan Lapčević, Olgica Batić i Aleksandar Senić. Primili ste izveštaje Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici zajedno Mlađan Dinkić i mr Vladimir Ilić, zajedno Balša Božović, mr Božidar Đelić i Srđan Milivojević, i zajedno dr Nenad Popović, Gorica Gajić, Dušica Morčev, Bojana Božanić, Miroslav Petković i Milan Lapčević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić. Izvolite.
Hvala gospođo predsedavajuća. U ovom paketu kada smo rekli da ima samo lošeg, ima nečega lošeg gde možda možemo i da razumemo neke razloge zašto usvajate ovakve mere. Niste našli dobru ideju. Ali ovaj zakon, on nema čak ni takvo obrazloženje. Ovo je ničim izazvana greška. Kako se to kaže u tenisu, srećom pa Novak Đoković to retko kada uradi, an forst eror. Greška koju on sam napravio ničim izazvana. E ovo radite ovde. Da približim građanima Republike Srbije. U momentu kada ima mnogo manje investicije u svetu, još manje u istočnoj Evropi, a veoma slabo ide to na Balkanu, a najgore u Srbiji, jer smo sada na začelju, u Vladi gde imate ministra privrede koji ide levo, desno, pa čak do Londona i kaže da nam strani investitori ne trebaju. Nije morao da ide do Londona mogao je to da kaže, kao što kaže svaki dan, u Beogradu. U momentu kada je i prethodna garnitura ove Vlade odlučila da poveća porez na dobit preduzeća na 15%. Ako je neko mislio da je to sad malo i dalje neka pogleda uporednu analizu koju nudi DS i videćete da naši konkurenti tj. zemlje koje su u konkurenciji za investicije sada imaju svi, svi, manju stopu. Ne treba da se mi poredimo sa Nemačkom, sa Amerikom, sa kim već, nego sa Bosnom, sa Bugarskom, sa Crnom Gorom i onima koji privlače iste investitore kao i mi u ovom momentu. Na sve to Vlada odlučuje da ukine jedini podsticaj za investicije u formi poreskog kredita, smanjenje poreza na dobit preduzeća, a da zauzvrat u budžetu, koji ćemo razmotriti u ponedeljak, nema za 2014. godinu nikakvog efekta. Reći ćete moramo to jer će biti efekata kasnije. Ovo je nepotrebna greška, autogol koji možemo da izbegnemo usvajanjem ovog amandmana. Ja vas pozivam da to uradimo.
Milan Lapčević.
Ja bi se složio sa onim što je rekao moj prethodnik, ovo je čini mi se da od najlošijih mera koje je predložila ova Vlada, jer je valjda logično i normalno da kada je zemlja u krizi i kada ima veliki problem sa nezaposlenošću i sa velikim deficitom, da onda pokušava na sve moguće načine, naravno gledajući i prihode u budžetu, da rasterećuje privredu i da pravi što veće poreske olakšice kako bi ta privreda mogla da svojom aktivnošću, novim upošljavanjem stvori neku novu vrednost i time doprinese većim prilivima u budžet. Ovako, ukidanje poreskih olakšica, odnosno, s druge strane to su neki nameti na tu privredu, nećemo dobiti ništa, odnosno dobićemo kontraefekat. Imaćemo manje zaposlenih, imaćemo manje proizvodnje u Srbiji, imaćete manje prometa, manje priliva u budžet. Umesto ušteđenih 8,5 milijardi dinara koliko se predviđa ovim zakonom da će se više sliti u budžet, ja garantujem da će biti efekat ispod toga, u minusu. Da li ste čuli od poreskih službenika da je sve što su mogli da blokiraju od firmi u Srbiji da su blokirali, da nemaju više od koga šta da naplate. Suvu drenovinu. Nema više od koga. Pola firmi je u problemima kako da osnovne svoje potrebe namire, a ovde nemaju ni poresku olakšicu ni ulaganje u osnovna sredstva. Ako ne ulože u osnovna sredstva, kako će zaposliti nekog novog radnika. Mislimo da je to apsolutno loša mera i ja vas molim da razmislite o tome ili da se prihvati amandman ili da se povuče kompletan zakon. Ništa 8,5 milijardi ne znači za Republiku Srbiju za budžet, a napraviće ogromnu štetu. Sve ove mere koje će direktno pogoditi privredu će katastrofalne posledice ostaviti narednih godina, i u onako teškom stanju privrede kada još nemaju nikakve poreske olakšice. Slediće zatvaranje jedne po jedne od firmi, a to nam sigurno nije nikome u interesu.
Hvala. Vladimir Ilić.
Poštovani ministre, zaista mora da se u potpunosti složim i sa kolegom Đelićem i Lapčevićem, mislim da je ovo omaška. Ne verujem da ste ovo svesno uradili. Ali evo, samo da vam pojasnim šta ste uradili. Kakvu poruku šaljete malim i srednjim preduzećima u Srbiji. Ukidate jedan podsticaj koji nema fiskalni značaj za budžet, nema bar nikakav značajan doprinos budžetu, a dajete im poruku da ne investiraju. Odnosno, taj poreski kredit koji su imali kada ulažu u opremu, kada ulažu u poslovne objekte i zgrade više nemaju. Sada kada se tome pridruži ono što je vaš kolega u Vladi, Radulović uradio, koji je rekao da su strane investicije kapitalna budalaština, koji je predložio da ovaj porez na dobit uvećate 40%, koji je predložio akcize na struju i koji je najavio smanjenje poreza i doprinosa za trećinu, pa je onda ne znam na volšeban način odustao od toga, napravio je potpunu konfuziju kada su u pitanju strani investitori. Dakle, Srbija je sa ovim zakonom i sa onim što je uradio vaš kolega Radulović dala potpuno jasan znak da nju investicije ne interesuju. Da li ste to uradili svesno ili ne, ja ne znam, ali mislim da je to omaška. Evo iskoristite priliku da povučete ovaj zakon, zaista nećete doprineti toj fiskalnoj strani, nemate prihoda od toga. Verovatno će to da bude i manjak prihoda u budžetu. Povucite zakon, čisto da biste dali podsticaj domaćim malim i srednjim preduzećima. Hvala.
Da li još neko želi reč? Ministar Krstić.
Interesantno je da pričate o podsticajima i o lošim posledicama ove mere kada ste upravo pre godinu dana u svom fiskalnom paketu podigli poresku stopu sa 10% na 15% za dobit. Sa druge strane, ja ću dati par argumenata ako može, samo da znam da nemate pažnju. Naša poreska stopa je u liniji sa poreskim stopama zemalja koje imaju približno jednak broj stanovnika i koje su kao takve uporediva tržišta sa kojima se mi realno takmičimo, poput Slovenije, ispod Slovenije, ispod Rumunije, ispod proseka uostalom centralne i istočne Evrope, koji iznosi oko 15,2%. Naša efektivna stopa je značajno niža od 15% zbog olakšica koje imamo. Dalje, što se tiče malih i srednjih preduzeća, pošto verovatno znate da podsticaj za velike investicije se zadržava, čak iako su mala i srednja preduzeća ta koja vrše te velike investicije, ali pod pretpostavkom da to ne rade mala i srednja preduzeća mi smo 2012. godine, tj. 2012. godine je reformom sistema kvazifiskalnih dažbina značajno olakšano poslovanje i rasterećena su mala i srednja preduzeća. Takođe mi sledeće godine u ovome što neki kritikuju ovde, od sledeće godine imamo novu liniju Apeks kredita koji se fokusira uglavnom na mala i srednja preduzeća i kao takva će obezbediti jeftine izvore finansiranja. Na posletku postoje značajna brojna istraživanja i uopšte je jedan konsenzus da je dodela poreskih olakšica, kada imate umerenu poresku stopu nije pravi način da se stimulišu investicije. To uostalom vidite i kroz različite ankete koje su rađene godinama unazad, gde je jasno, gde su i domaći i strani investitori jasno stavili do znanja da nisu poreske stope i visina poreza ti koji prave najveće probleme, nego uslovi poslovanja, drugi uslovi poslovanja kojima se obraćamo promenom Zakona o radu, promenom različitih drugih Zakona o planiranju i izgradnji npr, rasterećenjem naplate poreza kao takve. Na posletku, da se razumemo ovo je još jedan vid, i to prilično izdašan za državu, pošto uporno se priča da nema efekta, to je prosto zbog obračuna. Efekat je oko 22 milijarde na godišnjem nivou, samo što se neće desiti u sledećoj godini nego će se desiti preko niza godina, i kao takav je 0,5% BDP uporediv sa povećanjem PDV koji kao teret nose građani, tako da ovo jeste mera koja ima značajan efekat. Iako ga nema sledeće godine, mera koja nije glavna stimulativna mera za razvoj privrede, mera koja odgovara nekim kompenzatornim merama koje su već preduzete i drugim koje će biti preduzete, što se tiče malih i srednjih preduzeća i ne odnosi se na veliki investicije kao takve. Naravno da su nam investicije važne.
Gospodine Đeliću, vaše izlaganje uopšte nije pomenuto. Pomenuto je izlaganje Vladimira Ilića. Trebalo je pažljivo da slušate. Gospođo Tomić, vaša poslanička grupa više nema vremena. (Aleksandra Tomić, s mesta: Po amandmanu, kao ovlašćeni, imam vremena.) Kao ovlašćeni imate vremena.
Zahvaljujem se. Po pitanju uopšte ovog amandmana i ovih zakona, treba reći nešto što sigurno ministar nije znao, a to je da ovu vrstu zakona i zakonskih predloga treba podržati iz razloga što mala i srednja preduzeća vrlo dobro znaju, kad god su hteli da uzmu podsticaj države, uvek su na vratu imali poresku upravu. Jer, država je ta koja nikad nije volela da daje iz budžeta i zbog toga mala i srednja preduzeća će sa ovim predlogom zakona imati mnogo bolje vezu sa upravom prihoda i samim tim država će imati mnogo veće benefite. Zbog čega? Zato što sledeća godina uopšte nije godina u kojoj će mala i srednja preduzeća biti ugrožena na osnovu ovih zakonskih rešenja. Znači, efekti ovog zakona su tek 2015. godine i smatraju se da će u prvom kvartalu imati negde oko osam i po milijarde dinara. Stoga, ovako data rešenja uopšte nisu na štetu malih i srednjih preduzeća. Zahvaljujem se.
Hvala. Da li još neko želi reč? Na član 2. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici zajedno Balša Božović, mr Božidar Đelić i Srđan Milivojević i zajedno dr Nenad Popović, Gorica Gajić, Dušica Morčev, Bojana Božanić, Miroslav Petković i Milan Lapčević. Reč ima Božidar Đelić.
Ja bih više voleo da je ministar tu, ali, dobro, ceo dan je ovde i ne možemo mu, posle toliko argumenata, prebaciti i to što posle toliko sati ne može biti stalno ovde. Ponovio bih nekoliko argumenata i obraćam se ovde onima koji se spremaju da za manje od sat vremena izglasaju veoma štetnu meru, a imamo još 55 minuta. Prvo, investicije padaju. Drugo, oni koji se bore za investicije, ne povećavaju poreze, čak su ih neki smanjili. Treće, napravljen je haos unutar Vlade zato što ste uveli u nju ljude koji se ne slažu ideološki. Neki veruju da treba da postoje aktivne mere za privlačenje investicija, drugi kažu da su to kapitalne gluposti. Četvrto, ukinuta je u budžetu, o kome ćemo pričati sledeće nedelje, svaka forma novog podsticaja za otvaranje radnih mesta. Peto, ničim izazvano i ničim povezano sa ovim, u ovom momentu, poštovane kolege, da li znate da zbog nekog prethodnog zakona oni računi u blokadi dovode do brisanja firmi preduzetnika iz APR. Svakoga dana na stotine naših preduzeća ne samo da ulazi u blokadu, nego simultano na stotine njih nestaje. Ne nestaju dugovi, ali ljudi su u situaciji, daću vam primer taksista – 8.000 taksista u Beogradu, teška situacija, u ovom momentu negde oko 2.000 njih je nestalo, ne može da radi. Od čega će ti ljudi da žive? Niko ništa ne predlaže, a APR po automatizmu, Narodna banka ubacuje u blokadu, po automatizmu ih briše i nestaje nam privredno tkivo. Prošle godine, to je šesto i poslednje, milijardu evra svih mogućih kredita je povučeno. U ovim uslovima nudite jednu ovakvu meru. Pobogu, dosta je bilo. Iznureni su. Odustanite od ovog zakona.
Hvala. Bojana Božanić ima reč.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, ministar je više puta ponovio kako mi u stvari želimo ovde da ulažemo u privatni sektor, da pomognemo malim i srednjim preduzećima, preduzetnicima, što je uostalom izjavljivao i u novinama, priča o promeni poslovnog ambijenta u Srbiji, o usvajanju novih zakona, Zakona o radu, o planiranju i izgradnji, o reformi javnih preduzeća, državne uprave, o promeni modela finansiranja infrastrukturnih projekata poput korišćenja modela javnog privatnog partnerstva, koncesija, kada je to DSS predlagala, to je bilo već davno prošlo vreme, a sve sa ciljem da ogroman deo radova obavljaju domaće firme, da se upošljava domaća radna snaga, da se naši ljudi zapošljavaju, itd. Ali, to uopšte nije tako. Realna situacija je da PDV raste, da građevinski radovi padaju, da smo mi samo u 2013. godini osetili pad u građevinskim radovima od 41%. Dakle, ti ljudi koji su bili zaposleni u građevinskoj industriji nisu imali nikakve mogućnosti. To pokazuje realna situacija. Mi sada nastavljamo sa ukidanjem poreskih olakšica. Povećali smo porez na dobit prošle godine, kao što je to ministar i pomenuo, a sada i dalje ukidamo poreske olakšice. Zaista ne razumem kako ćemo da pomognemo privatnom sektoru, tom realnom, od koga živi ova državna uprava i isplaćuje svojih 55% budžeta za plate i penzije, ako mi ne pomognemo upravo toj privredi? U stvari, onaj zaključak koji se meni nameće, a to je da Vlada zarad instant popunjavanja budžeta u stvari ugrožava ionako slabu i krhku privredu i da tako destimuliše invencije i razvoj u potpunosti. Ja vas zaista molim da još jednom razmotrite amandmane upravo na ovaj zakon i da vidite da su predstavnici poslaničkih grupa zaista bili složni, doduše opozicionih, u reakciji na ove predloge ovog zakona, jer, uvidećete da su efekti samih izmena u stvari gotovo nevidljivi, ali da je korist od poreskih olakšica izuzetno velika. Žao mi je što ministar nije ovde. Možda bi on prihvatio ove amandmane pa bi možda ostao ovaj zakon kakav jeste.
Hvala. Da li još neko želi reč? Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici zajedno Mlađan Dinkić i mr Vladimir Ilić, zajedno Balša Božović, mr Božidar Đelić i Srđan Milivojević i zajedno dr Nenad Popović, Gorica Gajić, Dušica Morčev, Bojana Božanić, Miroslav Petković i Milan Lapčević. Reč ima Božidar Đelić.
Hajde da probam iz nekog trećeg ugla, pošto mi se čini da teško ide, a mislim da su argumenti zaslepljujuće jasni. Ne dobijamo ništa a pravimo štetu u jednom domenu koji je sve teži i gde ova Vlada nema skoro nikakve rezultate i gde je već napravila, ničim izazvano, veliki broj grešaka. Prestanite. Moj ugao ovoga puta će biti sledeći. Da li se slažemo da Srbija treba da razvija ekonomiju znanja? Da li se slažemo da umesto da izvozimo nešto što je sirovina, treba da izvozimo nešto što ima, da kažem tu srpsku reč, brend? Da li se slažemo? Čini mi se da svaki put kada o tome pričamo, slažemo se. Ovom izmenom ukidate ono što je nažalost tek nedavno uvedeno, a to je poreski podsticaj na investicije u nematerijalno dobro. Tu pre svega mislimo na ono što će biti softver, marka, sve ono što je nova vrednost iz ekonomije znanja. Tu pre svega mislimo na ono o čemu čelnici ovog režima stalno pričaju, a to je da treba da dođe Mubadala pa da napravi fabriku čipova, pa se govori da je Stiv Balmer došao i da ćemo da pravimo neki razvoj, pa se kaže da postoje sjajni mladi ljudi. Ministar je rekao da hoćemo da podržimo vaučer kapital fondove. Kažem bravo i to treba da radimo. Zašto onda u ovom momentu a da to nema nikakav budžetski efekat ubijate ekonomiju znanja? Sve zemlje koje se bore za investicije u ekonomiji znanja imaju podsticaje poreske da se tako formira nova vrednost. Ne smemo to ukinuti. Odustanite od loše namere.
Reč ima Milan Lapčević.
Poštovano predsedništvo, najbolja ekonomska mera za rešavanje manjka para u budžetu i najbolja mera za bolju socijalnu politiku je više para za one najugroženije jeste jaka privreda. Ako vi kada vam je situacija u budžetu takva kakva jesti i kada imate problema sa tim da li ćete moći da isplatite plate i penzije i kada se neumereno zadužujete, ukidate i poreske olakšice na jedine zdrave subjekte koji pune budžet vaše zemlje, onda zaista je tu nekakav problem sa logikom. Ova zemljase u prethodnih pet godina, četiri godine prethodne Vlade i godinu dana ove vaše, zadužila za preko 10 milijardi evra. Od tih 10 milijardi evra, više od 70% je otišlo u javnu potrošnju, u ono što se bespovratno potroši i nikad ne vrati nazad. Jedva nekih 30% je uloženo u neke investicije, oko milijardu i po evra za putnu infrastrukturu npr. i svaka normalna i pametna zemlja i pametna vlast iskoristi ta strana zaduživanja i uopšte zaduživanja, da te pare uloži u nekakvu novu vrednost, da da posao svojim firmama, da zaposli svoje domaće stanovništvo i da na taj način obrne novac i da napravi dvostruku dobit zapošljavanjem stanovništva, primanjem plata i plaćanjem poreza i većim prometom roba. Međutim, šta se desilo? Od milijardu i po evra, koliko smo uzeli za pravljenje auto-puteva u Srbiji, preko 1,2 milijarde evra će odneti strane kompanije, jer sve što se gradi u ovoj zemlji, nažalost grade te strane kompanije. Toliko o odgovornoj politici. Da ne pričamo o drugom segmentu, a to su banke. Najprofitabilnija grana privrede u ovoj zemlji … (Predsedavajući: Vreme.) … su banke. One svake godine uberu 300 miliona evra. Zašto ne povećamo porez na bankarske transakcije, pa da tako smanjimo manjak u budžetu?
Na član. 3. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Senić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić.
Hvala gospodine predsedavajući. Tražiću da se obratim predstavniku Vlade, tako da vas molim da date pauzu dok ne dođe gospodin ministar. Predložio sam amandman kojim je bilo predviđeno da se efekat ukidanja poreskog kredita odloži za godinu dana. Gospodine ministre, pošto ne znate kako funikcionišu stvari… (Predsedavajući: Molim vas, narodni poslanici, samo malo tišine.) … u Srbiji, između ostalog želim da vam objasnim i kako će ovaj zakon funkcionisati na mala i srednja preduzeća. Mala i srednja preduzeća će zbog ovog zakona iskazivati manju dobit, što će značiti nižu osnovicu za oporezivanje, što će značiti niže fiskalne prihode, a sa druge strane, zbog male dobiti će biti veće kamate u bankama i preduzeća jednostavno neće moći da opstanu. Trenutno je u blokadi 53 hiljade privrednih društava. Sa druge strane, Američka privredna komora se obratila nama poslanicima sa zahtevom da se ovaj zakon odloži za godinu dana. Samo ću dve rečenice iz njihovog zahteva da vam citiram: „Ovakva izmena će imati ozbiljan uticaj na poslovne planove koji su već pripremljeni za 2014. godinu. Efektivna stopa poreza na dobit za firme koje imaju velika ulaganja u opremu i objekte u 2012. godini je bila na nivou od 5%, a u dve godine se, uz ove izmene, povećava tri puta na 15%.“. Vidimo se za godinu, dve dana i videćete da ovaj efekat koji ste predvideli od osam milijardi 2015. godine… (Predsedavajući:Vreme.) … neće biti realizovan.
Reč ima ministar Krstić.
Hvala gospodine Seniću. Ja sam se vratio to da čujem, to sam čuo i na Odboru juče, tako da nije ništa novo, ali je dobro da sam tu, da mogu da vam odgovorim na to. Prvo, vi ste u vašem izlaganju sugerisali ili pozvali, nisam siguran, da mala i srednja preduzeća treba da krše zakon ili će kršiti zakon, da će prikazivati manju dobit. Nadam se da to nije to. Dalje, kažete da Američka privredna komora poziva. Naravno, svako štiti svoje interese. Svako gleda da zaštiti svoje interese. Ja nažalost, ne nažalost, na sreću štitim interese države, i nažalost ne mogu da udovoljim svim drugim interesima ovde. Ovo su teške stvari i teške mere. Trebalo je da budu preduzete ranije, neke od njih su i bile preduzete ranije, čak i u ovom domenu i ja, obzirom na moju funkciju,i ova Vlada nema izbora nego da uradi ovo. Slažem se sa vama i to smo se juče složili na Odboru, da nije idealno što se ovo radi već za sledeću godinu, uzevši u obzir da je investicioni ciklus vrlo često i duži od godinu dana. Nažalost, to je isto nešto gde nemamo puno izbora i zato smo mi u oktobru,kada smo prvi put pričali o ovim merama, što je već dva meseca unazad, odnosno tri meseca pre kraja godine, što naravno nije dovoljno, ali je bar manje od ovog što ste ovde sugerisali iz tog pisma, jasno najavili da ćemo ukidati ove investicione podsticaje koji inače ne postoje na drugim mestima. Naposletku, ovo što kažete, nadam se da ćemo se videti za godinu, dve i da ćemo biti u situaciji, biti u prilici da možda snizimo neki porez, zato što imamo manje strukturnih problema, samim tim i manji strukturni deficit na kome radimo. To bi bio moj odgovor. Hvala.
Reč ima Aleksandar Senić. Izvolite.
Poštovani gospodine ministre, nikada nisam pozivao na kršenje zakona, samo vam objašnjavam kako stvari funkcionišu u Srbiji. Kao što niste znali da na univerzitetu svi na određeno vreme, asistenti na tri godine, docenti na pet godina, vanredni profesori na sedam godina, a da su samo redovni profesori u stalnom radnom odnosu, tako vam objašnjavam kako funkcioniše izrada finansijskih izveštaja u privrednim društvima, naročito u malim i srednjim preduzećima, gde je ipak moguće prikazati ovako ili onako. Pričam vam o situaciji, kako funkcioniše u Srbiji. Voleo bih da vi, kao ministar, ili promenite rad poreske uprave, pa da se zakoni striktno poštuju itd, ali mislim da nemate mogućnost da to uradite za ovako kratko vreme. Sa druge strane, mi se nismo bunili kada su iz SAD dolazile tolike investicije i smatram da to nije bio samo njihov interes, već interes Srbije da oni budu najveći investitor u Srbiji i da donesu najviše investicija. Mislim da je fer prema onima koji su najviše investirali u Srbiji, da im se kaže da neko pravilo neće važiti za godinu dana, a ne za 25 ili 28 dana, jer jednostavno ljudi nisu spremni na to. Toliko od mene. Hvala.
Hvala. Gospodine ministre, izvolite.
Hvala. Samo da budemo vrlo jasni. Ovo je u interesu tih privrednika koji su ovde investirali, jer nikom nije u interesu da država ode u bankrot. Zbog toga smo preduzeli ove mere i razmišljamo dugoročno, kao bismo izašli na zelenu granu, za to nam treba tri do četiri godine,u potpunosti da svedemo javni dug, da krene da opada, uzev u obzir čitavu situaciju i zbog toga smo bili prinuđeni na ovu meru. Obavio sam neke razgovore sa privrednicima i u tom domenu, iako to škodi, odnosno ide na štetu, podizanje PDV građanima, ova mera ide na štetu individualnim privrednim subjektima, ali i svima kolektivno, koji učestvuju u privredi Srbije, zapravo sve ovo ide u korist. Jedini je način da se zapravo stvari postave tamo gde treba da budu. Hvala.
Na član 4. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici zajedno Balša Božović, mr Božidar Đelić i Srđan Milivojević i zajedno dr Nenad Popović, Gorica Gajić, Dušica Morčev, Bojana Božanić, Miroslav Petković i Milan Lapčević. Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić.
Ovo je četvrti i poslednji put da se javljam ovim povodom i znam da su svi ovde umorni, ali imamo povećanje. Vi kažete – vidimo se za godinu dana, za dve, za tri, pa ćemo videti da li smo mi teoretski u pravu. Gospodine ministre, u protekla tri meseca imate povećanje sa 20 na 53 hiljade privrednih subjekata u blokadi. Gospodine ministre, imate svake nedelje na stotine firmi koje su izbrisane iz APR po automatizmu nekog drugog zakona o kome ovde ne pričate. Gospodine ministre, banke su nam upravo rekle da ne naplativa potraživanja su formalno 30%, a zapravo u mnogim bankama više od 50%. Tako da u proizvodnom sektoru mi nemamo pravo na grešku. Ovaj zakon je greška, a naročito zbog toga što nema efekta sledeće godine. Treba ga povući. Direktno gađa ekonomiju znanja, jer tu su jedini podsticaji za ono što se prikazuje kao brend i kao ne materijalna korist i to jedino ako imaju sve druge zemlje, vi to kupujete. Samo da vam kažem poštovani narodni poslanici, o mnogo čemu smo danas pričali, i upravo sam dobio informaciju, pošto je rečeno da je sve ovo dobro urađeno, u Užicu je danas raspisan konkurs za 12 novih radnih mesta za stalno. Samo toliko. Znači, sve ove mere, pa i ova, upravu je moj kolega Senić, videćete kako će ljudi prikazati manje i videćete da sve ove mere zato što dolaze u nevreme i što birate najlošije moguće instrumente, u poreskoj da udarite povećanje niže stope PDV najsiromašnijem, a u ekonomiji, tamo gde ste napravili toliko faulova sa ne slogom, sa kontradiktornim porukama, vi ukidate jedine moguće podsticaje koje imamo danas za nikakav budžetski benefit. Ovo je loše, odustajte od ovoga.
Reč ima narodni poslanik Bojana Božanić.
Poštovani ministri, koleginice i kolege narodni poslanici, ukidanje poreskih olakšica i povećanje poreza meni se čini nisu svakako podsticajne mere za privredu, preduzetnike, mala i srednja preduzeća. Mi vreme krize treba da iskoristimo, i oni pre svega u tom privrednom sektoru, da iskoriste za ulaganje, za određene investicije tako bi bar trebalo. Sada se nalaze nekako u ćor sokaku i nemaju gde da se okrenu. Molim vas da prihvatanjem ovih naših amandmana na ovaj zakon vi pustite u stvari privredu da živi, jer kada pogledamo sve u svetlu ovih zakona o kojima smo danas govorili, vi zabranjujete potpuno zapošljavanje u javnom sektoru, a privreda neće moći zbog ovakvih predloga i zbog ovakvih zakona koje ćete verovatno izglasati, neće moći apsolutno da izdržava i ono čime se trenutno bavi i zaposlene koje sada ima, a kamoli da ne pričamo o nekom novom zapošljavanju tih svršenih studenata. Tako da mogu slobodno da kažem, pošto ćete verovatno, pošto vidim da ove iz vladajuće većine ne interesuje baš puno ovo o čemu sada govorim, mogu slobodno da kažem – studenti i omladina i vi možete da se konzervirate i da se zamrznete na dve godine, jer apsolutno nigde nećete moći da radite.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Senić. Da li neko želi reč? (Da)
Gospodine ministre, još jednom apelujem i pravim paralelu između ovog zakona i povećanja stope PDV sa 18% na 20%. Tada su procene bile da će od PDV-a biti nekih novih 30-ak milijardi dinara. Iskustvo je pokazalo da imamo veću sivu ekonomiju i nižu naplatu poreza. Dakle, ponoviću pošto imamo kolegu koji ne sluša i kome je preče da ide kući, a meni su preče strane investicije. Povećanjem poreske stope PDV-a sa 18% na 20% nije se povećala naplata poreza na dodatnu vrednost već je ona smanjena i možete kroz uporednu analizu prošle i ove godine da zaključite da je veći namet izazvao loš efekat po fiskalni sistem ove zemlje. Hvala.
Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključuje pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 7. dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PORESKOM POSTUPKU I PORESKOJ ADMINISTRACIJI. Primili ste amandmane koje su na predlog zakona podneli narodni poslanici: Veroljub Arsić, Zoran Babić, Irena Aleksić, Zoran Antić, prof dr. Marko Atlagić, Nebojša Berić, mr Igor Bečić, dr Branislav Blažić, Zoran Bojanić, Jelena Budimirović, Katica Vijuk, Irena Vujović, prim. Dr Ninoslav Girić, Maja Gojković, Milovan Drecun, Aleksandra Đurović, Milanko Živković, Stefan Zankov, Biljana Ilić Stošić, Milanka Jevtović Vukojičić, Jadranka Joksimović, Bojan Jakovljević, Milanka Karić, Dragomir J. Karić, Oto Kišmarton, dr Milan Knežević, Milan Kovačević, Radmilo Kostić, Miodrag Linta, Saša Maksimović, Mirjana Marjanović, Vesna Marković, Jelena Mijatović, dr Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Ljubica Mrdaković, Todorović, Mujo Muković, Dušica Nikolić, Miodrag Nikolić, Dragan Nikolić, Jasmina Obradović, Marija Obradović, Biljana Pantić Pilja, Slobodan Perić, prof. dr Mileta Poskurica, Zoran Pralica, Tanja Radovanović, dr Aleksandar Radojević, Katarina Rakić, Marijan Rističević, Radovan Raičević, Vesna Rakonjac, Mile Spirovski, dr Nebojša Stefanović, Momir Stojanović, prof. dr Ljubiša Stojmirović, Željko Sušec, Dragan Todorović, dr Aleksandra Tomić, Dragan Tomić, Vučeta Tošković, Vladimir Cvijan, Dragan Čolić, Srđan Šajn i Dragan Šormaz. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Primili ste izveštaje Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno planu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 4. amandman je podnela grupa od 65 narodnih poslanika poslaničke grupe Srpska napredna stranka. Vlada i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman. Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 10. amandman je podnela grupa od 65 narodnih poslanika poslaničke grupe Srpska napredna stranka. Vlada i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman. Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 11. amandman je podnela grupa od 65 narodnih poslanika poslaničke grupe Srpska napredna stranka. Vlada i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman. Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključuje pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O DOPRINOSIMA ZA OBAVEZNO SOCIJALNO OSIGURANjE Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu, a s obzirom na to da na Predlog zakona nisu podneti amandmani Narodna skupština će saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u celini. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O PLATAMA DRŽAVNIH SLUŽBENIKA I NAMEŠTENIKA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu, a s obzirom na to da na Predlog zakona nisu podneti amandmani Narodna skupština će saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u celini. Prelazimo na 10. tačku – PREDLOG ZAKONA O UMANjENjU NETO PRIHODA LICA U JAVNOM SEKTORU Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona podnela grupa od 60 narodnih poslanika. Primili ste izveštaje Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno planu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Nada Kolundžija. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podnela grupa od 65 narodnih poslanika SNS. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava su prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Siniša Kovačević i Milan Lapčević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević.
Demokratska stranka Srbije smatra da treba da budu manji izdaci za plate za zaposlene u državnom sektoru, ali ovde nije problem i mislim da ta mera nije napravljena najsrećnije. Mi imamo problem sa masom zarada, a ne sa pojedinačnim zaradama. Doduše imamo, naravno, problem i sa pojedinačnim zaradama, onim ekstremno visokim, koje sam pominjao prethodno u današnjoj raspravi, ali smatramo da ta mera mora da razdvoji određene kategorije ljudi koji primaju platu iz državne kase i ne može isto da tretira vrhunske stručnjake u raznim oblastima, u zdravstvu, u obrazovanju, kulturi, sa onom klasičnom birokratijom koja radi po raznim ministarstvima. Mi smo predložili amandmanom da se ova mera umanjenja plata ne odnosi na zaposlene u kulturi, jer nije svejedno da li ćete i nemamo pregršt…
Gospodo narodni poslanici, molim vas. Molim narodne poslanike da me saslušaju. Gospodo narodni poslanici, ja vas molim, stvarno, ako nemate strpljenja, bolje je da prošetate dok se ovo ne završi iz dva razloga. Prvo, ne čujemo čoveka koji govori. Stenograf ne može da hvata njegove reči i imamo stvarno problema. Ja vas stvarno molim da obezbedimo neophodnu, da kažem tišinu, da bi se čuli. Izvolite, gospodine Lapčeviću. Vreme ću vam nadoknaditi.
Hvala gospodine predsedavajući. Slobodno im možete reći da će te ih pozvati pre nego što treba da bude glasanje, tako da nema razloga. Ko ne želi da sluša, ne mora ni da sedi. Dakle, predložili smo da se ova mera ne odnosi na zaposlene u kulturi, smatrajući da je kultura nešto što je ovoj naciji preko potrebno u ovako teškim vremenima i mi, nažalost, nemamo previše vrhunskih umetnika, previše vrhunskih stručnjaka u raznim oblastima, nemamo previše vrhunskih glumaca, režisera, da ne nabrajam ostale. Predlažemo da tu kategoriju ljudi koji predstavljaju nacionalno biće Srbije i trude se da očuvaju nacionalni identitet, treba da izuzmemo iz ograničavanja plata i da oni ne budu tretirani, odnosno kažnjeni zato što su vrhunski glumci, umetnici, zbog toga što imamo neumerene troškove za plate onih birokrata koji su nepotrebni u raznim državnim upravama i administracijama.
Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Dušica Morčev, Bojana Božanić, Gorica Gajić i Miroslav Petković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, podneo je amandman na član 2. Predstavnik predlagača je na sednici Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatio amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici mr Božidar Đelić, Ljuban Panić i Jovana Joksimović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić.
Poštovani narodni poslanici, evo još jednog primera na kome možete pokazati građanima Republike Srbije da ova teškoća nije prevashodno njihova teškoća, da ono što se traži od njih kao dodatno stezanje kaiša nije nešto što se traži samo od njih. Neki će reći – ovo je simbol. Mnogo je više od simbola. U ovom amandmanu omogućavamo da ministar koji je rekao da nije normalno da prima nekoliko plata, to efektivno bude proglašeno za nezakonito. Nije dovoljno da ministar dobrovoljno kaže – ja ću to da uplatim u budžet, časna mi reč. Verujem da će on to ispoštovati, nemam nikakvu sumnju u to. Znamo svi mi da za jedan broj veoma kvalitetnih ljudi, ovo je način na koji se starešine dovijaju, da govorimo srpski, tako nađu još koju stotinu evra, levo – desno i tako nekako skupe neke pare da kvalitetni ljudi rade u ovom sistemu. Ali, za tih nekoliko kvalitetnih ljudi ili možda za nekoliko iskrenih ministara, koliko hiljada, desetina hiljada i toga će biti sve više i više. Oni koji nisu tu zbog kvaliteta, nego se snalaze, zloupotrebljavaju sistem i sebi obezbeđuju da zarade i do dve, tri, četiri, pet hiljada evra, ničim izazvano i što je mnogo važnije, ničim zasluženo i to iz sredstava koja će obezbediti građani Srbije, od kojih se traži da pada kupovna moć penzija, da pada kupovna moć plata, da se povećava PDV na hleb, da se povećava sve to, i od preduzetnika od kojih se oduzima i ovaj poreski podsticaj i od kojih se uzima veći porez na dobit. Zbog toga, ovo je jedinstveni momenat ministre gde možete da budete u logici i u saglasju sa samim sobom, prihvatite amandman koji ste vi sami tražili.
Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Nada Kolundžija. Vlada i nadležni odbori nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Teodora Vlahović. Vlada i nadležni odbori nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na naslov iznad člana 3. i član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici mr Božidar Đelić, Ljuban Panić i Jovana Joksimović. Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić.
Znam da je kasno i da ste umorni, ali da kažem jednu stvar, mi naravno da ćemo glasati protiv ovog zakona u načelu i u pojedinostima. Hajde da vam pomognemo, ako stvarno želite da imate efekte, jer malopre sam rekao, ne želite da saslušate istinu, možda neko ne želi da sasluša nas, ali čujte istinu, danas raspisano 12 novih radnih mesta na stalno u Užicu. Na hiljade njih u Srbiji, vaše mere, one se tope kao onaj sneg koji je novo privremeno veće htelo da očisti u Beogradu. Da vam kažem, ovde ovaj amandman predlaže jednu jednostavnu stvar. Obraćate se ljudima koji su spretniji i vi kažete, oporezovaćemo sve što je iznad 60.000 dinara. Mi smo protiv toga. Da vam pomognem, da vam kažemo sledeće, u poslednjih nekoliko meseci, a naročito nedelja, svi su se snašli, skoro svi, oni koji su imali više od 60.000 dinara su to podelili, naročito ako ne prihvatite amandman da ne mogu da imaju više plata, to su lepo iseckali i nigde ih nema iznad 60.000 dinara. Ovaj amandman je da imate osnovicu kakva je bila u septembru 2013. godine, pre nego što su saznali način na koji hoćete da ih oglobite. Uzmite to, inače će vas izigrati.
Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović i Srđan Milivojević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević.
Poštovani gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, meni je žao što su u sali samo predstavnici Nikolićeve frakcije, SNS, što nema Vučićeve frakcije i voleo bih da svi čuju ovaj amandman, danas građani Srbije, narkodilere udario grom, a ta grmljavina, večeras taj grom udara profesore, lekare, rudare, hlebotvorce. Danas grom udara po vašem novčaniku i dok se ovde neki raduju i smeju građanima Srbije koji će ostati bez novca da plate lekove, komunalne usluge, dok se neko raduje što profesori neće moći da podmire sve svoje potrebe, ja se solidarišem sa tim, sa slojem naših ljudi i taj sloj stanovništva ima pravo na dostojanstven život. Nažalost, prošli put su ovi koji danas kreiraju ekonomsku politiku i političku zbilju, da bi se osvetili profesorima, doneli Zakon o univerzitetu, najsramniji Zakon o univerzitetu, da bi se osvetili novinarima, Aleksandar Vučić je doneo Zakon o informisanju. Danas ih lupate porezom, jer to je biračko telo koje nije vama naklonjeno. Naravno, da tim ljudima imate težnju da se osvetite povećanjem poreza. Žao mi je što tu nisu predstavnici ove druge frakcije, oni makar malo više imaju razumevanja za potrebe građana, ali su verovatno otišli da pripreme strategiju kako da vas počiste 25. januara na izbornoj Skupštini Srpske napredne stranke, a ja kažem – nekorektno je ovo što radite. Malopre ste plakali nad sudbinom privatizacije. To kažite Aleksandru Vučiću na stranačkom skupu, jer on kaže da je privatizacija „Henkela“, dobra privatizacija, a vaš poslanik malopre kaže da je loša privatizacija. Na kraju, apsurdnost mere koju vi navodite kao ušteda… (Predsedavajući: Vreme, gospodine Milivojeviću.) Hajde malo da ih smirimo pa ćemo da zaustavimo vreme, hajde niste na stranačkoj skupštini…
Gospodine Šajn, nemate vreme. Po Poslovniku? (Srđan Milivojević, s mesta: Prekinuli ste me.) Isteklo je vreme. Reč ima Srđan Šajn, izvolite, po Poslovniku.
Poštovane dame i gospodo reklamiram član Poslovnika 170. Zaista je uvreda za Skupštinu i govorim sada kao koalicioni partner, nalazim se uvređen da se tu neko dere na frakciju Tome Nikolića, Aleksandra Vučića ili za razliku od onoga što je Bojan Pajtić mi pričao jedno, a Boris Tadić drugo. Toma Nikolić i Aleksandar Vučić ono što su mi rekli su i ispunili. Prema tome, budimo korektni. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po Poslovniku
Gospodine predsedavajući, nekako stalno kada vi predsedavate ja moram da reklamiram povredu Poslovnika i reklamiram povredu Poslovnika, iako vas beskrajno poštujem. Reklamiram član 106. i 107. Probaću da budem jako kratak. Svima kojima se priviđaju sukobi, svima kojima se priviđaju frakcije, verovatno pod utiskom svih frakcija Mikijevih, Borisovih, Balšinih, ovih, onih frakcija, valjda svuda vide frakcije i sa tim frakcijama ponovo ćemo da vas pobedimo. Ubedljivo ćemo da vas pobedimo i neće vas biti. Ponovo ćemo vas pobediti. Levom rukom ćemo vas pobediti. Voljom građana Srbije ćemo vas pobediti. Tako ću vam mahati kada budem dolazio iz moje Vrnjačke Banje, a vi budete ostali u Kruševcu, voljom građana Srbije. Kao i u Zaječaru ćete doći sa tom mržnjom i sa tim cirkuzanstvom u Narodnoj skupštini. Pobeda bilo kada i bilo gde, i treba.
Poštovane kolege, najlepše bih vas zamolio da raspravu primerimo, ipak je ovo Narodna skupština. Nama predstoji jedno glasanje koje će uzeti jedno određeno vreme, pa vas molim da sednicu polako završavamo, odnosno da raspravu privedemo onom nivou koji zaslužuje parlament. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić. Vaše vreme, kao ovlašćenog predlagača, je tri minuta i 40 sekundi.
Zahvaljujem se. Zarad istine, danas je potrebno reći da ideje koje slušamo od opozicije o tome kako su ugroženi profesori, lekari, a da svi ostali nisu ugroženi krizom koja je nastala u proteklih 10 godina i dugovanjima od 15 milijardi, odnosno još pet u narednih tri godine, jednostavno ne stoji. Ono što je važno reći jeste da je amandmanom cele poslaničke grupe SNS na neki način profesorima smanjen deo pritiska u smislu ovog solidarnog poreza, pogotovo za onaj deo koji se odnosi na projekte, a koji je jako važan za profesore i da je to otprilike jedan deo dobre volje koja je pokazala da ćemo svi zajedno podneti taj teret oporezivanja, da ne postoji razlika između penzionera, profesora, lekara na koje uporno pokušavaju neki poslanici da ukažu. Jednostavno to ne stoji. Svi će zajedno podneti teret, koliko ko može. Zahvaljujem se.
Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Nada Kolundžija. Da li neko želi reč? (Ne.) Amandman koji se posle člana 3. dodaje novi član 3a, zajedno su podneli narodni poslanici Dušan Petrović, Miodrag Đidić, Sanja Čeković, Milovan Marković, Boško Ristić, Nebojša Zelenović i Zlatko Dragosavljević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Teodora Vlahović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Nada Kolundžija. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Nada Kolundžija. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Nada Kolundžija. Da li neko želi reč? (Ne.) Amandman koji se posle člana 6. dodaje član 6a, zajedno su podneli narodni poslanici mr Mlađan Dinkić, Suzana Grubješić, Vesna Kovač i Slavica Saveljić. Reč ima narodni poslanik Slavica Saveljić.
Zahvaljujem. Uvođenjem tzv. solidarnog poreza na zarade veće od 60.000 u javnom sektoru, Vlada Republike Srbije opredelila se da oporezuje samo ljude sa najvišim zanimanjima, jer ko drugi u javnom sektoru, osim visoko obrazovanih ljudi, ima prihode veće od tog iznosa. Smatramo da se ekonomska stabilnost zemlje ne postiže tako što se odere koža sa leđa profesorima, lekarima i sudijama zato što ovi ljudi rade najodgovornije poslove u zemlji. Ako nam je zdravstvo najgore u Evropi, ako je sistem entropije potpuno razorio obrazovni sistem, ako smo za vrlo kratko vreme imali dve neuspešne reforme pravosuđa zbog kojih i danas Srbija u ovoj oblasti kleca, mislim da je poslednji momenat da preduzmemo nešto svi zajedno, kako bismo zaustavili proces dodatne degradacije ovih profesija. Nažalost, plate profesora, sudija i lekara, u ovim iznosima u kojima se danas isplaćuju, jako su niske. Govorio je u popodnevnom izlaganju gospodin Mlađan Dinkić i podsetio kada su ovim profesijama poslednji put zarade bile uvećane, a to je bilo još 2006. godine, kada je on bio ministar finansija u Vladi Vojislava Koštunice. Smatramo da će uvođenjem dodatno poreza na zarade ovih lica, ne samo biti ugrožen njihov socijalni status, nego da će se dodatno urušiti ugled i mesto i uloga ovih profesija. Zato su poslanici URS predložili amandman kojim tražimo da se od solidarnog poreza izuzmu ove profesije, dakle, da prosvetni, zdravstveni radnici i stručni saradnici u ovim oblastima, sudije i tužioci ne budu dodatno oporezovani.
Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Teodora Vlahović. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 11. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O VRAĆANjU ODUZETE IMOVINE I OBEŠTEĆENjU. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: mr Božidar Đelić, Srđan Milivojević, kao i amandman Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik mr Božidar Đelić. Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić.
Dobro veče. Mislim da je veoma poražavajuće to što evo pri kraju ove debate nekako, kada je svima malo dosta, razmatramo amandman koji treba da obezbedi da se ono minimalno poverenje koje treba da se povrati među nama, jer kad govorimo o restituciju, govorimo o porodicama kojima nije samo oduzeta imovina, nego veoma često dostojanstvo. Ne mali broj njih je kažnjeno, zarobljeno. Neki od njih su ubijeni. Ovaj zakon pokušava da sanira duboke rane, neke od najdubljih u modernoj istoriji našeg društva. Imam još samo minut i 15 sekundi da vam kažem da je izrada ovog zakona iziskivala ne malu dozu hrabrosti i činjenicu da ovo obeštećenje koje vi želite da odložite godinu dana, a da imate 150 miliona evra novca na namenskom računu Trezora u NBS, koji ne možete da trošite na bilo šta drugo. Nije istina da 20 miliona evra, koliko bi koštalo to obeštećenje, će ugroziti budžet, ionako ste dodali za 26 dana još 800 miliona evra dodatnog zaduženja. Nije vama ništa 20 miliona evra više. Ni MMF, ni EU, koji su pozdravili usvajanje ovog zakona neće kritikovati činjenicu da krene obeštećenje. Za one koji su pratili tematiku, porodice su htele supstituciju. Ona, nažalost, nije moguća svuda i način na koji smo došli do neke tačke ravnoteže jeste bio da ukoliko bude obeštećenja, bude veoma brzo. Nije tačno da mora da se čeka ono što se zove konverzija, da se zna koliko će biti moguće isplatiti. Vidimo sada, jer ostalo je još samo tri meseca da se podnesu razni zahtevi da zapravo te dve milijarde evra će biti dovoljne. Ovo je velika greška, loš signal, ne samo za te porodice, nego i za sve one koji razmatraju da li Srbija stvarno, ali istinski poštuje ljudska prava i prava svojine. Glasajte za ovaj amandman. Mislim da je tono što bi bilo mudro za danas. Hvala.
Reč ima ministar.
Samo želim da podvučem da ovde nikome nije ni palo na pamet da ukida prava koja su definisana Zakonom o restituciji i da duboko poštujemo činjenicu da oduzeta imovina treba da se vrati. Ministarstvo finansija je tražilo neku balansnu tačku. Bilo je čak predloga da se ova akontacija u potpunosti eliminiše. Mi smo je pomerili do trenutka kada možemo da je izračunamo na adekvatan način, kada budemo imali tačnu osnovicu koja će biti, odnosno utvrđenu osnovicu koja će biti definisana nakon što su sve prijave podnete. Tu se ne radi ni o čemu samo do korekcije zakona i odlaganju do 2015. godine u ovim teškim uslovima.
Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić, replika.
Niste iskreni, ministre. Poslednje dve rečenice su bile čista kontradikcija. Dva minuta ste odgovarali da se to menja zato što nešto tehnički nije baš ispravno u ovom zakonu, a onda ste rekli – hajde da se to odloži u ovim teškim vremenima, pa ste time priznali da odlažete zato što ne želite da platite ono što je zacrtano u zakonu građanima. Svima da kažem ovde ponovo. I te kako je dobro promišljeno da bi ove porodice prihvatile obeštećenje kao validni način za ispravljanje, delimično, koliko-toliko, te velike nepravde. Novac od 2003. godine, i to smo predložili 2003. godine, 5% prihoda svake privatizacije i neke druge su na računu. Poštovani narodni poslanici, novac ne može da se troši ni na šta drugo osim na restituciju. To bi bilo protivzakonito. Ponavljam, neće ni na koji način produbiti deficit. Naprotiv, daćete novac koji se danas sterilno drži na računu koji ne prima skoro nikakvu kamatu Trezora u NBS, daćete ljudima koji će taj novac potrošiti. Neko će na tome zaraditi i sveukupno, građani će imati nešto više poverenja i vere u pravni sistem naše države. Ne mogu bolje da vam kažem kako je moguće da kažete – hoćemo investicije, ukidamo podsticaje, hoćemo da ljudi žive bolje, povećamo poreze, smanjujemo plate? Kažete – hoćemo da imamo pravični sistem, neću da primam više plata. Odbijate amandman koji to omogućava i na kraju, sa novcem koji imate, koji ne možete trošiti ni na šta drugo, koji će ako to ne uradite dovesti do velikih zebnji i sumnji i pritisak da se vrati supstitucija, videćete, koja uvodi mnogo drugih problema. Vi ovo tvrdoglavo, ničim utemeljeno, odbijate. Strah me je da ova debata, sumiram u 10 sekundi, pokazuje da ovde nije po sredi stvarna briga za građane. Mnogo neznanja, mnogo nesnalaženja, videćemo kako će ovo izaći kroz koju nedelju, kroz koji mesec. Veoma smo zabrinuti.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jugović.
Moje poštovanje, predsedniče. Kolege poslanici, mi kao politička stranka, zajedno sa DHSS, zalažemo se već dve decenije i prvi smo u ovaj parlament doneli zakon, neki vid Zakona o restituciji još 1992. godine, kada smo tražili da se imovina crkvama i manastirima na KiM vrati. On je bio u ovom parlamentu usvojen, a zatim vraćen od strane predsednika Republike, jer je on imao pravo suspenzivnog veta na ponovno glasanje. Međutim, više nikada nije uvršten u dnevni red. Kao stranka koja ima potpuni kredibilitet da priča o restituciji, reći ćemo da je amandman koji je Odbor za finansije prihvatio, odnosno predložio Skupštini, apsolutno validan i urađen u dogovoru sa Agencijom za restituciju, kao i u dogovoru sa čelnim ljudima udruženja koja potražuju svoju imovinu. Hoću da kažem da ćemo u nastavku našeg političkog delovanja da se založimo za promenu pojedinih odredaba zakona, da imamo dogovore sa Ministarstvom pravde, da smo već bili na razgovorima kao poslanički klub i da ćemo sve učiniti da se naturalna restitucija izvrši svuda gde je moguće i da se u obzir uzme i mogućnost supstitucije u tom zakonu. Hvala.
Hvala. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava podneo je amandman na član 1. Predstavnik predlagača na sednici Odbora prihvatio je amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Milivojević. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević.
Gospodine predsedniče Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, ali pre svega građani Srbije, vi koji 50, 60, 70 godina čekate da vam se vrati dedovina i očevina, nad čijom su sudbinom neki malo pre gorko plakali, sada ćete još čekati. Čekaćete da se ova Vlada nakani, da ispravi one istorijske nepravde, a ta Vlada je sastavljena od onih istih ljudi kojima na pamet nije padalo da te istorijske nepravde, to poniženje, to naružavanje dostojanstva naših građana koji su obespravljeni otimanjem imovine, nikada niste želeli to da ispravite. Nije vam palo na pamet za prošlog mandata da imovinu vratite manastirima i crkvama na KiM. Da ste to tada uradili, ne bi sad Hašim Tači otimao ono na šta imamo tapiju da je naše. Poklonili ste Hašimu Tačiju zemlju i to ste svesno uradili. Tako ste rasprodavali dedovinu i očevinu, vi koji plačete nad sudbinom Srbije danas, nad sudbinom očevine i dedovine. Pitam vas – da li vam je to deda ostavio Pećku patrijaršiju, Dečane, Gračanicu? Da li vam je to očevina? To ste poklonili. Menjali ste Pećku patrijaršiju za stanove od tri ara i to treba da vas bude sramota. Danas onim ljudima kojima ste mogli da vratite imovinu, nećete da vratite. Pozivam svoje prijatelje iz SPO da ipak glasaju za ovaj amandman, da ne podrže ovaj sraman zakon. Pozivam vas da pognete glavu dole i gledate u pod, sram vas bilo, jer ste rasprodali sve što ste mogli da prodate, za šta su milioni građana poginuli, a ne da mi dobacujete. (Predsednik: Nemojte da govorite na takav način.) Razumem vašu žurbu da se 25. januara obračunate među sobom, ali nas pobediti nećete, niti ove ljude kojima ste oteli imovinu. (Predsednik: Vreme.) Oteto je prokleto.
Reč ima narodni poslanik Žika Gojković. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedavajući, prosto moram da se javim da samo u par minuta pojasnim neke stvari kada je u pitanju Zakon o restituciji. Odgovorno tvrdim da u ovom parlamentu u poslednjih nekoliko godina ne da nije bilo volje da se donese pravičan Zakon o restituciji, nego nije bilo ni više od 15 do 20 poslanika koji bi glasali za njega. To znači da je otprilike u ovom parlamentu toliko ljudi koji žele da se ispravi nepravda iz prošlosti, koji žele da se konačno da se napravi jedan raskid sa komunističkim nasleđem. Moram reći da, bez obzira što moj kolega i prijatelj Srđan Milivojević je imao želju da se taj zakon donese, nažalost, poslanici DS su godinama bili gluvi da se ovaj zakon konačno donese i da bude pravičan. Podsetiću da je nekoliko puta ovaj predlog bio u skupštinskim klupama, da su sve najveće poslaničke grupe imale priliku da donesu pravičan zakon, a mi i dan danas imamo zakon koji se ne sprovodi, jer je upravo zato napravljen. Napravljen je samo da bi se ispunila forma kada je u pitanju EU, a ne da se pomogne da se ispravi nepravda i da se vrati dedovina onima koji to zaslužuju i potražuju godinama. Hvala.
Replika, narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče Narodne skupštine, samo istine radi, DS je predložila i donela ovaj zakon sa svojim tadašnjim koalicionim partnerima za vreme mandata prošle Vlade. Tu su istorijske činjenice koje niko ne može da opovrgne. To smo uradili onoga trenutka kada smo konačno našli snage i resursa da ispravimo istorijsku nepravdu. Nažalost, mnogi naši građani nisu dočekali da se ta istorijska nepravda prema njima ispravi. Nisu mnogi dočekali. Oni koji su umrli sanjajući pre svega da im se vrati oteto dostojanstvo, da im se vrate građanska prava, pa tek onda imovina, nisu to dočekali. Ja sam danas tužan. Danas je tužan dan za Srbiju. Danas gromovi biju po grobovima naslednika, tvoraca, najčestitijih ljudi ove zemlje. Danas ljudi ponovo postaju svesni da vi one nepravde koje niste hteli da ispravite tokom devedesetih godina, nemate snage i kapaciteta da uradite to ni 2013. i 2014. godine. Naprotiv, vi jednostavno počivate na tome da je nepravda vaše najjače oružje. Poručujete građanima Srbije da tako izgleda vaša pravda, da tako izgleda vaš smisao i osećaj za ispravljanje istorijskih nepravdi, da tako hoćete da preokrenete tok istorije, kako neko reče. Pa, ne preokreće se tako točak istorije, niti se tako zaustavlja onaj zamajac o kome ste danas govorili, koji neprekidno očigledno ovde radi na štetu te građanske Srbije, poštene, vredne, čestite, koja je u krvi, trudu, muci i znoju sticala svoja imanja.
Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i celini. Poštovani narodni poslanici, pošto smo završili raspravu o prvih 11 tačaka dnevnog reda ove sednice, podsećam vas na odredbu člana 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, prema kojoj predsednik Narodne skupštine može da odredi da Dan za glasanje o predlogu pojedinog zakona bude odmah po završetku pretresa tog predloga zakona. U skladu sa ovom odredbom, određujem petak, 6. decembar 2013. godine, sa početkom u 22,07 časova kao Dan za glasanje o prvih 11 tačaka dnevnog reda ove sednice, odnosno o: Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu, Predlogu zakona o izmeni Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu, Predlogu zakona o izmenama Zakona o porezu na dodatu vrednost, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, Predlogu zakona o izmeni Zakona o platama državnih službenika i nameštenika, Predlogu zakona o umanjenju neto prihoda lica u javnom sektoru i Predlogu zakona o izmenama Zakona o vraćanju oduzete imovine i obeštećenju. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda sednice, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 129 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O BUDžETSKOM SISTEMU Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu, u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 127, protiv – 15, uzdržanih – nema, nisu glasala – tri od ukupno prisutnih 145 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, pre prelaska na odlučivanje o amandmanima podsećam vas da su sastavni deo Predloga zakona postali amandmani narodnih poslanika Vesne Kovač i Slavice Saveljić na članove 1. i 7, sa ispravkom, mr Mlađana Dinkića na član 2, sa ispravkom i amandman Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava na član 6. Predloga zakona. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Čikiriz. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 141 od ukupno prisutnih 147 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik mr Božidar Đelić. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 133 od ukupno prisutnih 147 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Nenad Popović, Dušica Morčev, Gorica Gajić, Bojana Božanić i Miroslav Petković. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala – 133 od ukupno prisutnih 146 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Teodora Vlahović i Nada Kolundžija. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala – 134 od ukupno prisutnih 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Gorica Mojović. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 22, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 127 od ukupno prisutnih 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovana Joksimović, Ivan Jovanović, Jovana Mehandžić Đurđić i Radoslav Milovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 17, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 133, od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik mr Siniša Lazić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 142, od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Đurić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 144, od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Milan Lapčević, Dejan Mihajlov i Aleksandar Pejčić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 135, od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 136, od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Srđan Milivojević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 132, od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Ljiljana Lučić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 134, od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik mr Božidar Đelić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 132, od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 136, od ukupno prisutnog 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Teodora Vlahović i Nada Kolundžija. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 17, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 134, od ukupno prisutnog 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Nenad Popović, Gorica Gajić, Dušica Morčev, Bojana Božanić, Milan Lapčević i Miroslav Petković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 136, od ukupno prisutnog 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Judita Popović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 148, od ukupno prisutnog 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik mr Božidar Đelić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 132, od ukupno prisutnog 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Teodora Vlahović i Nada Kolundžija. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 135, od ukupno prisutnog 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Teodora Vlahović i Nada Kolundžija. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 138, od ukupno prisutnog 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Đurić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 143, od ukupno prisutnog 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Vesna Kovač i Slavica Saveljić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 149, od ukupno prisutnog 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovana Joksimović, Ivan Jovanović, Jovana Mehandžić Đurđić i Radoslav Milovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 137, od ukupno prisutnog 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim narodne poslanike da se izjasne. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 127, protiv – 16, uzdržanih – nema, nije glasalo - osam, od ukupno prisutnog 151narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Poštovani narodi poslanici, dobio sam obaveštenje od službe narodne skupštine da je, usvajanjem određenih amandmana, nastupila situacija iz člana 165. Poslovnika Narodne skupštine, odnosno da je usled usvajanja tih amandmana nastala potreba da nadležni odbor podnese nove amandmane kojima se vrši usaglašavanje usvojenih amandmana sa tekstom Predloga zakona Radi toga određujem pauzu u trajanju od 10 minuta, i molim da se odmah sastanu Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava i Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo i podnesu potrebne amandmane, odnosno izveštaj. [[Posle pauze]] Nastavljamo sa radom, poštovane kolege. Pre nego što nastavimo sa odlučivanjem potrebno je da utvrdimo kvorum. Ukoliko sistem za elektronsko odlučivanje ne bude radio kako treba zamoliću stručne službe da utvrde kvorum prebrojavanjem poslanika u sali. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 127 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da prema tome postoje uslovi za odlučivanje. Uručeni su vam amandmani Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava i izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Na osnovu člana 165. Poslovnika Narodne skupštine Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava podneo je amandman na član 3. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 128, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo17 od ukupno prisutnih 145 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na osnovu člana 165. Poslovnika Narodne skupštine Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava podneo je amandman na član 6. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 129, protiv – pet, uzdržanih – nema, nije glasalo15 od ukupno prisutnih 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 128, protiv – 17, uzdržanih – nema, nije glasalo četiri od ukupno prisutnih 149 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu u celini. Prelazimo na drugu tačku dnevnog reda – Predlog zakona o izmeni Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 128, protiv – 15, uzdržanih – nema, nije glasalo šest od ukupno prisutnih 149 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici mr Božidar Đelić i zajedno dr Nenad Popović, Gorica Gajić, Dušica Morčev, Bojana Božanić i Miroslav Petković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 18, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo132 od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatuje da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Milivojević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 16, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo133 od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Nenad Popović, Gorica Gajić, Dušica Morčev, Bojana Božanić i Miroslav Petković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo136od ukupno prisutnih150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Prelazimo na odlučivanje Narodne skupštine o postojanju naročito opravdanih razloga za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za -128 , protiv – 12, uzdržanih – nema, nije glasalo 10 od ukupno prisutnih150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 130, protiv – 18, uzdržanih – nema, nije glasalo dvoje od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmeni Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju. Prelazimo na treću tačku dnevnog reda – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 130, protiv – 17, uzdržanih – nema, nije glasalo troje od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dušica Morčev, Milan Lapčević i Aleksandar Pejčić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo139 od ukupno prisutnih150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje predlog Vlade sadržan u članu 15. Predloga zakona da ova zakon stupi na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“, odnosno ranije od Ustavom utvrđenog roka za koji po oceni Vlade postoje naročito opravdani razlozi. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za -129, protiv – 16, uzdržanih – nema, nije glasalo pet od ukupno prisutnih150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 130, protiv – 16, uzdržanih – nema, nije glasaločetiri od ukupno prisutnih150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana u celini. Prelazimo na četvrtu tačku dnevnog reda – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o duvanu u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 129, protiv – 15, uzdržanih – nema, nije glasalo šestod ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Stojšić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo142 od ukupno prisutnih150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 126, protiv – 13, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 128, protiv – 16, uzdržanih – nema, nije glasalo šest od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima pete tačke dnevnog reda, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o porezu na dodatu vrednost, u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 129, protiv – 19, uzdržanih – nema, nisu glasala dva od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici: Đorđe Stojšić, zajedno mr Vladimir Ilić i Mlađan Dinkić, zajedno mr Božidar Đelić, Gordana Čomić i prof. dr Janko Veselinović, zajedno dr Nenad Popović, Gorica Gajić, Dušica Morčev, Bojana Božanić, Milan Lapčević i Miroslav Petković i zajedno Dušan Petrović, Sanja Čeković, Miodrag Đidić, Boško Ristić, Milovan Marković, Nebojša Zelenović i Zlatko Dragosavljević. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 134 od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 136 od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Milivojević. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 137 od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Teodora Vlahović Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 139 od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici mr Božidar Đelić, Gordana Čomić i prof. dr Janko Veselinović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 141 od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje predlog Vlade sadržan u članu 3. Predloga zakona da ovaj zakon stupi na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“, odnosno ranije od Ustavnom utvrđenog roka za koji, po oceni Vlade, postoji naročito opravdani razlozi. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 128, protiv – 17, uzdržanih – nema, nije glasalo pet od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila da postoje naročito opravdani razlozi za ranije stupanje na snagu ovog zakona. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o porezu na dodatu vrednost, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 128, protiv – 19, uzdržanih – nema, nije glasalo 13 od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama Zakona o porezu na dodatu vrednost. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima šeste tačke dnevnog reda, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica, u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 129, protiv – 19, uzdržanih – nema, nisu glasala dva od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici zajedno Mlađan Dinkić i mr Vladimir Ilić, zajedno Balša Božović, mr Božidar Đelić i Srđan Milivojević i zajedno dr Nenad Popović, Gorica Gajić, Dušica Morčev, Bojana Božanić, Miroslav Petković iMilan Lapčević. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 17, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 133 od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici zajedno Balša Božović, mr Božidar Đelić i Srđan Milivojević i zajedno dr Nenad Popović, Gorica Gajić, Dušica Morčev, Bojana Božanić, Miroslav Petković iMilan Lapčević. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 137 od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 144 od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici zajedno Mlađan Dinkić i mr Vladimir Ilić, zajedno Balša Božović, mr Božidar Đelić i Srđan Milivojević i zajedno dr Nenad Popović, Gorica Gajić, Dušica Morčev, Bojana Božanić, Miroslav Petković iMilan Lapčević. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 132 od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Senić. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 139 od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici zajedno Balša Božović, mr Božidar Đelić i Srđan Milivojević i zajedno dr Nenad Popović, Gorica Gajić, Dušica Morčev, Bojana Božanić, Miroslav Petković iMilan Lapčević. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 139 od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Senić. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 142 od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 125, protiv – 15, uzdržanih – nema, nije glasalo 10 od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 128, protiv – 19, uzdržanih – nema, nisu glasala tri od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima iz 7. tačke dnevnog reda, a s obzirom da su svi amandmani podneti na Predlog zakona postali sastavni deo Predloga zakona, Narodna skupština će shodno članu 160. stav 3. Poslovnika, o Predlogu zakona odlučivati samo u celini. Pre nego što pređemo na odlučivanje o Predlogu zakona u celini, potrebno je da Narodna skupština odluči o ranijem stupanju na snagu ovog zakona. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 127, protiv – 14, uzdržanih – nema, nije glasalo devet od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi da ovaj zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Prelazimo na odlučivanje o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 128, protiv – 18, uzdržanih – nema, nije glasalo četiri od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načeluiz 8. tačke dnevnog reda, a s obzirom na to da na Predlog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će shodno članu 160. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, odlučivati samo o Predlogu zakona u celini. Pre toga stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 127, protiv – 17, uzdržanih – nema, nije glasalo šest od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi da ovaj zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 128, protiv – 16, uzdržanih – nema, nije glasalo šest od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Podsećam vas da je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu iz 9. tačke dnevnog reda, a s obzirom na to da na Predlog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će shodno članu 160. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, odlučivati samo o Predlogu zakona u celini. Pre toga stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 133, protiv – šest, uzdržanih – nema, nije glasalo 10 od ukupno prisutnih 149 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi da ovaj zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Prelazimo na odlučivanje o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o platama državnih službenika i nameštenika u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 136, protiv – pet, uzdržanih – nema, nije glasalo osam od ukupno prisutnih 149 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmeni Zakona o platama državnih službenika i nameštenika. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima iz 10. tačke dnevnog reda, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o umanjenju neto prihoda lica u javnom sektoru u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 129, protiv – 18, uzdržanih – nema, nije glasalo dvoje od ukupno prisutnih 149 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, a pre prelaska na odlučivanje o amandmanima podsećam vas da su sastavni deo Predloga zakona postali amandmani grupe od 65 narodnih poslanika poslaničke grupe SNS na član 1. i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava na član 2. predloga zakona. Prelazimo na odlučivanje. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Nada Kolundžija. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 11, protiv – dvoje, uzdržanih – nema, nije glasalo 136 od ukupno prisutnih 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Siniša Kovačević i Milan Lapčević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 136 od ukupno prisutnih 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Dušica Morčev, Bojana Božanić, Gorica Gajić i Miroslav Petković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 136 od ukupno prisutnih 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Božidar Đelić, Ljuban Panić i Jovana Joksimović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 137 od ukupno prisutnih 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Nada Kolundžija. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 140 od ukupno prisutnih 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Teodora Vlahović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 142 od ukupno prisutnih 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na naslov iznad člana 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Božidar Đelić, Ljuban Panić i Jovana Joksimović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 136 od ukupno prisutnih 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović i Srđan Milivojević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 142 od ukupno prisutnih 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Nada Kolundžija. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 141 od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Amandman kojim se posle člana 3. dodaje član 3a, zajedno su podneli narodni poslanici Dušan Petrović, Miodrag Đidić, Sanja Čeković, Milovan Marković, Boško Ristić, Nebojša Zelenović i Zlatko Dragosavljević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 148 od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Teodora Vlahović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 138 od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Nada Kolundžija. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 140, od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Nada Kolundžija. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 140, od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Nada Kolundžija. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 139, od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Amandman kojim se posle člana 6. dodaje član 6a zajedno su podneli narodni poslanici mr Mlađan Dinkić, Suzana Grubješić, Vesna Kovač i Slavica Saveljić. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 147, od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Teodora Vlahović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 142, od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 126, protiv – 13, uzdržanih – nema, nije glasalo – 9, od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o umanjenju neto prihoda lica u javnom sektoru u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 128, protiv – 17, uzdržanih – nema, nije glasalo – troje, od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o umanjenju neto prihoda lica u javnom sektoru. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, iz 11. tačke dnevnog reda, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o vraćanju oduzete imovine i obeštećenju u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 128, protiv – 16, uzdržanih – nema, nije glasalo – četiri, od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, a pre prelaska na odlučivanje o amandmanima, podsećam vas da je sastavni deo Predloga zakona postao amandman Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, na član 1. Predloga zakona. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik mr Božidar Đelić. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 25, protiv – jedan, uzdržan – jedan, nije glasao – 121, od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Milivojević. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 20, protiv – tri, uzdržanih – nema, nije glasalo – 125, od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o vraćanju oduzete imovine i obeštećenju u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 129, protiv – 15, uzdržanih – nema, nije glasalo – četiri, od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama Zakona o vraćanju oduzete imovine i obeštećenju. Na osnovu člana 168. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za finansije republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, predložio je da se po hitnom postupku, stavi na dnevni red ove sednice PREDLOG ODLUKE O IZBORU ČLANA SAVETA GUVERNERA NARODNE BANKE SRBIJE, koji je podneo Narodnoj skupštini 4. decembra 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 129, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo – 15, od ukupno prisutnih 145 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Zahvaljujem se svim narodnim poslanicima. Sa radom nastavljamo u ponedeljak u 10,00 časova.