Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 112 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanjeutvrđeno da je u sali prisutno 89 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da sam, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala da današnjoj sednici prisustvuju gospodin Slobodan Homen, državni sekretar u Ministarstvu pravde i gospodin Jovan Ćosić, načelnik u Ministarstvu pravde. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O SEDIŠTIMA I PODRUČJIMA SUDOVA I JAVNIH TUŽILAŠTAVA (nastavak u pojedinostima) Stigli smo do člana 7. Amandman na član 7. podneo je narodni poslanik Milovan Radovanović, ali se po Poslovniku pre toga javio gospodin Dragan Todorović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 27 – predsednik Narodne skupštine predsedava sednici Narodne skupštine, stara se o primeni Poslovnika Narodne skupštine – i po članu 85. Pre svega, gospođo Dejanović, ja vam postavljam vrlo jednostavno pitanje: koji je danas dan? Nije valjda da ni vi ne znate? Juče to nije znala vaša koleginica koja je predsedavala Skupštini. Molim vas, odgovorite mi koji je danas dan. (Predsednik: Doživljavam da se šalite, orijentisana sam u vremenu.) Gospođo Dejanović, izvinjavam se, ja znam da vi ovakva pitanja postavljate vašim pacijentima, ali nemojte to tako da shvatite. Ja to razumem, ali nemojte ni na koji način to tako da shvatite. Najozbiljnije vas pitam, koji je danas dan? (Predsednik: Utorak.) Objasnite mi, gospođo Dejanović... (Predsednik: Nećemo dijalog, nije dozvoljeno, poslovnički nije dozvoljeno.) Molim vas, budite strpljivi, Poslovnik je vrlo precizan i ja ću na osnovu Poslovnika, člana 85… Mislim da sam uradio sve u skladu sa tim kako se reklamira član Poslovnika. Član 85. stav 1. kaže –sednice Narodne skupštine na kojima se vodi rasprava o predlozima zakona, planu razvoja itd., koje donosi Narodna skupština, održavaju se utorkom, sredom i četvrtkom u vremenu od 10.00 do 18.00 časova, sa prekidom od jednog sata. Gospođo Dejanović, pošto vi niste bili u Skupštini, da vas obavestim da smo mi imali prekid od 02.00 časa noćas do 10.00 danas. Prema tome, na najgrublji mogući način je prekršen Poslovnik. Na osnovu čega je gospođa Gordana Čomić produžila sednicu od ponedeljka na utorak, a da nije imala ni jednu jedinu mogućnost da to uradi po Poslovniku? Postavljam jednostavno pitanje. Pred kraj sednice već je zbog napetosti i svega moglo da dođe do incidenta. Ja vam postavljam vrlo jednostavno pitanje: na osnovu kog člana Poslovnika je osoba koju ste odredili da vodi sednicu Skupštine umesto vas produžila rad sednice do dva sata noćas? Molim vas, stvarno vas upozoravam da ne kršite Poslovnik na ovako brutalan način. Vi ponižavate Skupštinu, dovodite u situaciju i onoga ko predsedava Skupštini da jednostavno ne može... (Predsednik: Vreme, gospodine Todoroviću.) ... da nije u stanju da to radi na uobičajen način koji je predviđen Poslovnikom, terate ga da krši Poslovnik. Objasniću vam u nekoliko navrata kako je tekla jučerašnja sednica i šta se sve zbivalo.
Najpre se javila gospođica potpredsednik Nataša Jovanović, a onda šef poslaničke grupe gospodin Aligrudić. Izvolite.
Moramo nešto reći o ovom prekršaju članova 27. i 85. jer smo noćas – ne sinoć, nego noćas – imali probleme s tim u vezi. Molim vas, ako možete, da mi omogućite da završim ovo izlaganje. Kažu ovi iz vladajuće većine - ne može, ali hajde da vidimo. Dakle, mislim da je ovde došlo do prekršaja Poslovnika Narodne skupštine na dva načina. Prvo ste vi, gospođo predsednice, prekršili Poslovnik kada ste produžili rad juče do okončanja, čak niste ni rekli da je do okončanja tačke koja je na dnevnom redu, nego ste prosto produžili rad nakon 18.00 časova, a pre 16.00 časova, tako što niste poštovali odredbu stava 4. član 85. Poslovnika i niste naveli narodnim poslanicima koji su to opravdani razlozi zbog čega se produžava rad. Ta odredba se redovno ne poštuje i mi redovno prelazimo preko toga,jer ako se govori o ovoj odredbi to je praktično sitničarenje, to smo i do sada mislili. Ne treba terati mak na konac. Ako neko nije izgovorio ove opravdane razloge, podrazumeva se da valjda postoje, pa mi nismo na to reagovali. Ali, zaista ste to morali reći formalno, prema Poslovniku. Kada se već produžava rad do okončanja tačke koja je na dnevnom redu u 18.00 časova, ne može se taj rad produžiti nakon 00.00 časova, odnosno nakon kalendarskog isteka tog dana, jer na to jasno upućuju sve odredbe člana 85, a na kraju "trojku udara" ili "koš zakucava" odredba stava 6. koja kaže: "O produženju sednice posle 18.00 časova predsednik je dužan da obavesti Narodnu skupštinu najkasnije do 16.00 časova na dan održavanja sednice za koji predlaže produženje rada." Potpuno je jasno da se rad može produžiti za taj dan, a mi smo ušli u sledeći radni dan, bez obzira na to da li je to jedan sat ujutru ili dva. Zašto se ranije dešavalo da radimo posle 00.00 časova i niko nije davao primedbe? Jednom smo mi, kada smo bili vladajuća većina, probali to da uradimo, mislim da je to bilo 2004. godine, i od najveće poslaničke grupe u to vreme, Srpske radikalne stranke, doživeli smo poraz. Nismo mogli da obavimo taj posao tokom te večeri. Kasnije je bilo više slučajeva kada smo produžili rad i radili posle ponoći i to je bilo uvek i samo u situacijama kada bi opozicija pristala na to. Šta iz ovoga proističe? Da smo u slučaju prvog kršenja Poslovnika, kada se ne navedu razlozi za produženje posle 18.00 časova, mi na to prećutno pristajali i, pod dva, kada je opozicija takođe prećutno ili otvoreno pristajala da radi posle ponoći, svesna toga da se Poslovnik krši. To su jedine dve mogućnosti... (Predsednik: Molim vas, privedite kraju.) ... koje su dešavale kada smo mi radili. Ako nema dogovora, kao što je sinoć bilo rečeno, oko toga, onda nema mogućnosti da se krše ove dve odredbe Poslovnika. Moralo se raditi u skladu sa Poslovnikom, na to smo sinoć ukazivali i nemamo nameru o ovome dalje da nastavljamo, ali morali smo da skrenemo pažnju na to šta se sinoć dešavalo i da vas upozorimo. (Predsednik: Molim vas, privedite kraju, razumela sam.) Naravno.
Poštovani narodni poslanici, pošto smo u istom sastavu, nas 250, o ovim tačkama dnevnog reda ja uvek mogu davati formalno obrazloženje. Reforma u pravosuđu je neophodan uslov daljeg dobrog funkcionisanja države Srbije. Preduslov je donošenje ovog seta zakona koji su na dnevnom redu. To što će primena nekih od tih zakona biti od 1. januara 2010. godine ne znači da mi ne treba vrlo hitno da uradimo ono što je preduslov ili prva karika u lancu svih događaja koji idu u susret toj reformi. Moja ocena i ocena najvećeg broja poslanika jeste da se radi o zakonodavnoj materiji koja je izuzetno značajna. Započeli smo ovu sednicu 5. decembra. Da radimo efikasnije, naravno da ne bi trebalo da radimo ni do 00,00 časova. Mu smi ti koji pravimo atmosferu rada i do ponoći i do dva posle ponoći i mislim da građani to jako dobro ocenjuju. Molim vas da danas budemo efikasni, kako ne bismo radili u vreme kad koncentracija pada i kad nije u redu da radimo. Mi to apsolutno možemo. Ovu sednicu ćemo završiti i donećemo budžet u ovoj godini. Gospodin Todorović ima reč, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Slavice Đukić-Dejanović, ponovo reklamiram član 27. i član 121. Ne znam da li ste imali prilike, ali mi smo noćas ukazivali na probleme zbog ovih poslaničkih jedinica koje se nalaze na klupama i na njihovu nesavršenost i manipulaciju sa tim poslaničkim jedinicama. Došli smo u situaciju da onaj ko upozorava na manipulaciju bude proglašavan za odgovornog, da mu se oduzima reč. Samo što nisu krenule da pljušte kazne. Sad ispada da smo mi koji hoćemo da ukažemo na probleme krivi, da mi kočimo taj vaš put u Evropu, da kočimo donošenje reformskih zakona itd. Mi samo insistiramo da se radi po Poslovniku. Nismo mi krivi ako nešto ne radi ili ne odgovara potrebama ove skupštine. Gospođa Vjerica Radeta je baš povodom tog problema izašla, njoj je predsedavajuća oduzela reč, zato što je bilo očigledno da u sali postoji, prema onome na ekranu, mnogo više poslanika nego što ih je zaista bilo. Ukazala je na tu činjenicu i njoj je oduzeta reč. Onda sam ja na jednostavan način pokušao da objasnim gospođi Čomić da je to moguće, jer ove poslaničke jedinice su takve kakve jesu. Međutim, Gordana Čomić je oduzela i meni reč. Sada to ponovo demonstriram, gospođo Dejanović. Na mestu gde ja sedim vidite moju karticu koja je ubačena unutra, po propisu. Ako pogledate na ekran, videćete da na ekranu stoji da je ta poslanička jedinica prazna, odnosno da nema kartice. Po vašoj logici, kako već merite efikasnost ili provedeno vreme u Skupštini, ispada da ja nisam prisutan. Ako ja na to ukazujem, vi pribegavate pribegavate jedinom mogućem načinu – da kaznite mene zato što ukazujem na probleme. Molim vas da preduzmete određene stvari kako se to ne bi dešavalo, i da ne kršite Poslovnik. Ove poslaničke jedinice nisu tehnički urađene tako da istinito prikazuju stanje u sali u Skupštini Srbije i molio bih vas da vi, u skladu sa vašim ovlašćenjima, preduzmete sve kako bismo ubuduće bili sigurni da je stvarno stanje, odnosno broj poslanika u Skupštini Srbije istinit. Hvala veliko. Oprostite zbog prekoračenja.
Gospođica Jovanović, izvolite.
Gospođo Slavice Đukić-Dejanović, dame i gospodo narodni poslanici, zaista osećam obavezu, kao potpredsednik Skupštine i kao neko ko na korektan način sarađuje sa vama sve ovo vreme, da vam kažem da su prekršeni član 60. Ustava, član 1. Poslovnika, član 222. zbog činjenice da je predsedavajuća, u tom trenutku Gordana Čomić, vršila mobing nad narodnim poslanicima. Zakon o mobingu je u izradi i ja sam sa pažnjom pratila sve ono što je gospođa Snežana Lakićević-Stojačić do sada govorila u medijima u toku javne rasprave i očigledno je da će gospođa Čomić, najpre od strane poslanika SRS, a verujem i poslanika DSS, doći pod udar ovog zakona. Mi smo na stalnom radu u Narodnoj skupštini Republike Srbije, a ona je prekršila naše pravo na rad po članu 60. Ustava zato što se u državi Srbiji svakome jemči pravo na slobodan izbor rada i na rad. Kada smo dobili poverenje građana Srbije na listi SRS - dr Vojislav Šešelj mi smo slobodnom voljom poverili svoje mandate i odlučili, u skladu sa mogućnostima koje daju Poslovnik, Ustav i važeći zakoni, da zasnujemo radni odnos u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Nemogu da znam koji je to procenat poslanika koji su na stalnom radu, ali je ovo naše radno mesto i mi smo ovde poslati od naroda, da u svakom trenutku štitimo interese građana. Gospođa Gordana Čomić ne samo da je vršila psihički i svaki drugi teror nad poslanicima u gluvo doba noći, u dva sata posle ponoći, već je, suprotno Zakonu o radu, Ustavu, a i budućem zakonu o mobingu, kažnjavala narodne poslanike i tako im oduzimala mogućnost da svojim radom deluju, kao što to mi srpski radikali činimo već toliki niz godina, marljivo, vredno, za dobrobit građana, za njihove interese, štitimo siromašne, penzionere, poljoprivrednike, one koje ste ostavili bez posla, Srbe na Kosovu i Metohiji koji su noćas u strahu zbog toga što je Euleks krenuo sa razmeštanjem svojih snaga, protivno volji građana Kosova i Metohije i čitave patriotske Srbije. Gospođo Đukić-Dejanović, vi snosite odgovornost za to. Prilikom izbora onoga ko će da vas zamenjuje, po članu 31. Poslovnika, morate da vodite računa da, u skladu sa našim radnim i svim drugim sposobnostima, izaberete osobu koja je dostojna toga da vas, Slavicu Đukić-Dejanović, menja. Sve je bilo u redu dok je predsedavao gospodin Nikola Novaković; čovek je vodio zasedanje u skladu sa onim što ste mu vi rekli i poručili. U tom trenutku se pojavila Gordana Čomić i u maniru starijeg vodnika prve klase, kako je to odavno dobro definisao kolega Milorad Mirčić, počela da vrši teror i da maltretira narodne poslanike. U tom smislu ja tražim da se Skupština u danu za glasanje izjasni da li je Gordana Čomić prekršila član 1, a to su prava i obaveze nas narodnih poslanika, i član 106. kada mi je, protivno ovom poslovniku, a to možete pažljivo da pročitate u stavu 1. u petoj alineji i stavu 2, izrekla dve opomene zbog toga što sam, u skladu sa svojim pravima i obavezama, zastupala interese građana u ime SRSi dr Vojislava Šešelja.
Vaš predlog će biti realizovan u danu za glasanje. Gospodin Krasić, a zatim gospodin Samardžić.
Gospođo Đukić-Dejanović, ja se pozivam na član 27. Poslovnika, na prvu alineju. Da biste možda i vi shvatili ozbiljnost situacije, a pre svega da bi građani Republike shvatili o čemu se radi, vi kao predsednik Narodne skupštine možda niste bili neposredno u toj prilici, ali vršeći tu funkciju morate da znate da je predsednik Republike Srbije, u skladu sa članom 114. stav 4, položio sledeću zakletvu: "Zaklinjem se da ću sve svoje snage posvetiti očuvanju suverenosti i celine teritorije Republike Srbije, uključujući i Kosovo i Metohiju kao njen sastavni deo, kao i ostvarivanju ljudskih i manjinskih prava i sloboda, poštovanju i odbrani Ustava i zakona, očuvanju mira i blagostanja svih građana Republike Srbije i da ću savesno i odgovorno ispunjavati sve svoje dužnosti." To je zakletva koja obavezuje Borisa Tadića kao predsednika Republike. Postoji ovde još jedna odredba i to je obaveza koja se prostire nad svima nama, kako narodnim poslanicima, tako i nad Vladom. To je obaveza iz člana 182. stav 2: "Republika Srbija ima AP Vojvodinu i AP Kosovo i Metohija. Suštinska autonomija AP Kosovo i Metohija urediće se posebnim zakonom koji se donosi po postupku predviđenom za promenu Ustava." To su vrlo precizne odredbe, da ne pričamo o preambuli i nekim drugim odredbama Ustava Republike Srbije, za koje ste dužni i vi, gospođo Đukić-Dejanović, da ih primenite, da tražite od onih koji to treba da primene. Zašto sam vam ovo rekao? Rekao sam zbog toga što je juče jedna grupa ljudi koja na sve moguće načine želi da otme Kosovo i Metohiju, u liku vama dragog Bernara Kušnera, a on je izjavio sledeće... Odgovarajući na pitanje koji će zakoni biti primenjivani posle dolaska Euleksa Kušner je istakao da će biti primenjivani zakoni Kosova. Navodim: "Kosovo je priznalo više od 50 zemalja, tako da će se primenjivati kosovski zakoni. Mislim da će biti poteškoća, ali ova operacija će omogućiti okvir u kome će se odvijati i dogovor sa Srbijom će biti odlučujući", kaže Kušner. Kako se taj dogovor sprovodi u Srbiji? Tako što Vlada Republike Srbije, DS, Boris Tadić, Miki Rakić, Vukadinović, Bogdanović blokiraju izglasavanje rezolucije kojom bi Narodna skupština osudila misiju Euleks. (Predsednik: Vreme.) Odmorio sam se ja ova tri sata, nemojte da se sekirate.
Gospodine Krasiću, ja sam vam dozvolila da produžite vreme da ne biste zloupotrebljavali Poslovnik. Gospodin Samardžić, pa gospođa Radeta.
Javljam se po članu 225. i članu 226. Poslovnika. Poštovani narodni poslanici, danas je prvi dan kako se primenjuje Ahtisarijev plan na Kosovu i Metohiji. Ono što je možda još teže od te činjenice jeste da se taj plan primenjuje uz odobrenje i saglasnost Vlade Republike Srbije. Državni organi Srbije zvanično ne reaguju na ovu stvar, nego smatraju da su se pokrili nekakvim predsedničkim saopštenjem Saveta bezbednosti od 26. novembra. Ono što je činjenica jeste da taj plan ima za zadatak da izvrši nadgledanje nezavisnosti Kosova. Upravo Euleks, koji se danas raspoređuje širom Kosova i severno od Ibra, na prelazima jedan i 31 na administrativnoj liniji između Srbije i Kosova, zapravo počinje da vrši tu ulogu nadzora nezavisnosti Kosova. To je svima jasno i jasno je državnim organima. U svakom slučaju, Srbija je počela da okreće glavu i da ćuti na ove stvari, ali postoji jedan broj građana Srbije koji ne ćute na ovo, već veoma aktivno rade. Ono što je problem jeste što mediji u Srbiji to ne objavljuju, što Skupština na to ne reaguje i što državni organi na to ne reaguju. To jeste moje pitanje i zahtev za objašnjenje od strane predsednika Narodne Skupštine gospođe Đukić-Dejanović. Prvo, pre tri ili četiri nedelje na Kosovu i Metohiji je skupljeno preko 75.000 potpisa građana Srbije koji ne priznaju nezavisno Kosovo i koji smatraju da je Srbija njihova država. Ti potpisi su predati predsedniku Republike, ali njemu ne mogu da postavim pitanje, i predsedniku Narodne skupštine. Drugo, pre nekoliko dana, tačnije prošlog četvrtka, održana je Skupština Zajednice opština na Kosovu i Metohiji i ta skupština je donela pet jasnih zaključaka o Euleksu. Ta skupština je najlegitimniji i najviše demokratski organ građana Srbije na Kosovu i Metohiji. Vi znate kako je ona nastala – na osnovu izbora. Ona radi pod teškim uslovima zato što joj država ne daje dinar, ali radi redovno. Imala je sastanak prošle nedelje o tome, donela je vrlo jasne zaključke. Nijedan medij u Srbiji nije objavio te zaključke. Mediji su pod pritiskom države, Vlade i ne dozvoljava se da se sazna istina o tome šta građani Srbije koji žive na Kosovu i Metohiji misle o Euleksu. Ovde je dato 75.000 potpisa. Skupština je donela odluku, o tome se ne govori. Razume se, mi ćemo o tome govoriti kada bude tačka dnevnog reda, koju smo dobili samo zato što smo se pozvali na član 130. Ustava, inače ne bismo mogli da govorimo o Kosovu u ovoj skupštini. Dakle, moje pitanje jeste: gospođo predsednice Skupštine, šta ćete učiniti sa 75.000 potpisa? Šta mislite zašto su oni dati? Da se stave u fioku ili da se o njima ipak nešto kaže? Tih 75.000 potpisa jasno govori o stavu Srba na Kosovu i Metohiji i ostalih građana koji priznaju Srbiju o Euleksu, ali je reč o tome da se nastavi postupak, a ne da se prećuti i stavi u medijski mrak.
Gospodine Samardžiću, vi predvodite jednu veliku grupu poslanika i inicirali ste tačku dnevnog reda i sednicu vezanu za nepoverenje Vladi. Vladi ćete postaviti sigurno sva ta pitanja i imaćete obrazloženje. Očigledno je da ima razloga da Vlada obrazloži svoj stav. On će biti javan. Pozivam vas da ovu sednicu što efikasnije završimo, kako bismo realizovali već zakazanu sednicu vezanu za poverenje Vladi. Očigledno je da pitanje koje postavljate meni, o tome šta ja mogu da uradim, moramo svi zajednički postaviti Vladi. Gospodin Aligrudić najpre, pa onda gospođa Radeta.
Razumem sva objašnjenja koja ste, gospođo predsednice, dali i mogu da ih uvažim, ali bih molio da vi uvažite nas u onom delu u kome mi moramo jutros, s obzirom na to da je danas 9. decembar, prvi dan zvaničnog uvođenja Euleksa na KiM, odnosno na teritoriju Srbije, da reagujemo. To nećemo raditi preko mere koja bi na bilo koji način ugrozila redovan rad Narodne skupštine, ali, prosto, neka pitanja se moraju postaviti. Pored ovih pitanja koja je gospodin Samardžić malopre postavio, moram da postavim još jedno dodatno. Mesecima traje ova mučna rasprava o Euleksu. Mesecima nas vladajuća koalicija, na čelu sa Borisom Tadićem, obmanjuje kako je uslov za implementaciju Euleksa nesprovođenje Ahtisarijevog plana. Mesecima ih ljudi iz Euleksa demantuju tvrdeći da je upravo to razlog te misije, da se jednostavno pravni sistem koji počiva na ustavu tzv. nezavisne republike Kosovo primeni i da se prateći zakoni koji su doneti uz taj ustav sprovedu. To je jedini zadatak te misije. Ono što sada ovde služi za dodatno zbunjivanje građana jeste preuzimanje nekakvih šest tačaka, koje su surogat nekakvih šest tačaka koje smo mi nekada predlagali i koje su se, naravno, ovde u jednu potpunu komediju izvele, kada je reč o uslovljavanju dolaska misije Euleks. Kada je reč o interpretaciji tih šest tačaka, mi o tome možemo da čitamo samo u novinama. To je moje pitanje: kako je moguće... Pitaćemo mi to Vladu, svakako, onog dana kada bude rasprava o poverenju Vladi, ali moramo to jutros da pitamo i bilo bi dobro kada bismo još u toku dana mogli da dobijemo odgovor, čak možda i od gospodina Cvetkovića, ako dođe u Narodnu skupštinu, jer je bilo nekih reči, najava da će se možda danas pojaviti da razgovaramo o budžetu. Tu neku vrstu, bez najmanje uvrede, fahidiotizma, da se razgovara o ekonomiji i nekim stvarima sa pozicije predsednika Vlade, a da se ne priča o ovoj suštinskoj stvari, to takođe ne možemo da razumemo. Pitanje je vrlo prosto: kako je moguće da za ovih poslednjih mesec dana ili makar od dana kada je napravljen taj dogovor, ako ne i pre toga, o tzv. uslovima za dolazak misije Euleks i njihovoj verifikaciji pred Savetom bezbednosti, kako je moguće da narodni poslanici, koji su izabrani od strane građana, ne dobiju zvaničan dokument sa pratećim objašnjenjem Vlade Republike Srbije o smislu onoga što je ugovoreno u samoj implementaciji? To je moje pitanje i molim vas da to pitanje prenesete i da, ukoliko je moguće, još danas dobijem odgovor na to pitanje.
Pitanje će biti preneto Vladi i zamolićemo da u toku dana, odnosno tražićemo da u toku dana dobijemo odgovor. Najpre gospođa Radeta, zatim gospodin Krasić, pa ponovo gospodin Samardžić.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu člana 104. Poslovnika Narodne skupštine. Mi smo noćas, gospođo predsedniče, ovde imali manifestaciju sile i pretnji od strane vladajuće koalicije. Iako su bila prisutna svega 34 poslanika iz skupštinske većine, oni su želeli da nam pokažu noćas kako oni mogu šta god hoće i kako će oni ko zna šta nama da rade, jer je bukvalno takvo ponašanje bilo. Dok je ovde kolega Ljuba Kragović, oko jedan sat posle ponoći, pričao o ovome o čemu i danas govorimo, a to je razmeštanje misije Euleks na teritoriji Kosova i Metohije, jedan od vaših poslanika je pokušavao da izazove incident ne bi li se cela priča okrenula na neku drugu stranu. Mi se ni noćas ni sad ne žalimo na to što smo radili do dva sata. Mi možemo da radimo i dva dana ako treba. Mi smo, na kraju krajeva, u obavezi prema građanima Srbije da ispunjavamo sve ono što oni od nas traže, ali je pitanje o čemu mi to raspravljamo i pitanje je zašto se ne poštuje Poslovnik Narodne skupštine, kao što je to noćas bilo, odnosno kao što se noćas nije poštovao Poslovnik Narodne skupštine. Vi ste jutros, gospođo Dejanović, uz neki poluosmeh rekli, napisala sam: "Mi to možemo, mi ćemo sednicu završiti i započećemo sednicu o budžetu". To je svojevrstan vid pretnje, način na koji ste vi to rekli. Vi morate da poštujete Poslovnik. Vi ste malopre gospodinu Samardžiću rekli da on predstavlja veliku grupu poslanika i da će moći ovde da govori, da postavlja ministrima pitanja vezana za Euleks i za Kosovo i Metohiju. A šta je sa Predlogom rezolucije, gospođo Đukić-Dejanović, vezanom za Kosovo i Metohiju, koju smo u junu podneli i od juna meseca, maltene svakodnevno, poslanici SRS su tražili da se o tome raspravlja? Vi ste prešli preko toga. Doveli ste nas u situaciju da danas imamo misiju Euleks na Kosovu i Metohiji i dešava se upravo ono što smo mi predviđali – da nas dovodite u situaciju svršenog čina. Šta jutros kaže Solana? Javljaju vesti, Solana kaže da je dobro što se razmešta u skladu sa Ahtisarijevim planom misija Euleksa na Kosovu i Metohiji, jer kaže da će na ovaj način Kosovo ispuniti evropske uslove. Da li ste vi to hteli? (Predsednik: Vreme.) Završavam, gospođo Đukić-Dejanović, ali je ovo pitanje i za Borisa Tadića i za Vuka Jeremića, za vas, za skupštinsku većinu, za Vladu Republike Srbije – šta ste učinili, zašto nama niste dozvolili da vas usmerimo, da se ne dozvoli primena Ahtisarijevog plana na Kosovu i Metohiju, što se, nažalost, već danas dešava?
Gospođo Radeta, vi ste nekoliko pitanja, praktično, meni uputili. Kao što ste vi velika grupa koja ima pravo da realizuje sve što je u skladu sa Poslovnikom i interesima građana koje zastupate, morate dozvoliti još jednoj velikoj grupi, parlamentarnoj većini, da i ona ima odgovornost pred građanima koji su je birali. U ime te grupe sam rekla da ćemo raditi i na budžetu i na dnevnom redu, odnosno tačkama koje su na dnevnom redu ove sednice, nimalo da vas provociram, nego prosto da pošaljem poruku onima koji su bili za ovu drugu grupu da postoji i ta grupa ovde. Nema razloga da vas to iritira. Drugo, vi dobro znate zašto nismo doneli rezoluciju o Kosovu. Zbog toga što je rezolucija o Kosovu trebalo da manifestuje jedan od najznačajnijih ciljeva funkcionisanja ovog parlamenta i države – naš državni i nacionalni interes – i nije bilo dobro da raspolućeni o tome razgovaramo i da šaljemo poruku našim građanima i svetu da imamo dva stava o tome. To je bio razlog i sve dotle dok se ne budemo dogovorili da ova rezolucija objedini sva naša htenja vezana za to da je pokrajina Kosovo sastavni deo Republike Srbije i da u tom smislu treba da donesemo rezoluciju, sve do tog momenta ćemo raditi na pokušaju da i to naše izjašnjavanje bude sa onolikim brojem glasova poslanika sa kojim smo, inače, te rezolucije donosili. Vi to dobro znate i to je jedini razlog. Gospodin Krasić ima reč.
Posle ovih reči koje ste izgovorili, a videćete u stenogramu šta ste rekli, vama preostaje samo da podnesete ostavku, gospođo Slavice Đukić-Dejanović. Moram da vam skrenem pažnju da vi uopšte ne znate šta piše u članu 27. Poslovnika Narodne skupštine i da ne znate to da primenjujete Ali, pošto ja već odavno komuniciram sa građanima, pa gledajte, građani, i čujte kako glasi tekst zakletve koju je položio Boris Tadić: "Zaklinjem se da ću sve svoje snage posvetiti očuvanju suverenosti i celine teritorije Republike Srbije, uključujući i Kosovo i Metohiju kao njen sastavni deo." (Predsednik: Gospodine Krasiću, taj tekst ste malopre pročitali. Pročitali ste taj tekst i nećete moći ponovo da ga čitate. Čuli su ga poslanici, podsetili ste nas na taj tekst. Nemate reč da čitate dalje taj tekst, malopre ste ga pročitali, pre deset minuta.) Izvinite, molim vas, po kom članu pravilnika vi možete da utičete na moj stil izlaganja? Zašto vas bode kada se čita odredba Ustava? Zar se vi stidite ovog člana Ustava? (Predsednik: Molim vas, nemojte da polemišete sa mnom, kazniću vas.) Pa vi ste izazvali polemiku. (Predsednik: Izričem vam opomenu.) Zašto? (Predsednik: Zato što polemišete sa mnom.) Zašto me prekidate dok pričam? (Predsednik: Molim vas, da vam ne bih izrekla kaznu, da nastavite dalje, ali da ne čitate tekst koji ste već čitali. Vređate poslanike, podsetili ste nas na taj tekst, znamo ga i molim vas da koristite svoje vreme u skladu sa članom Poslovnika i da ga reklamirate. Izvolite.) Pozvao sam se na član 27. Poslovnika i nemam namere da vam čitam član 27. Poslovnika, jer vi jednostavno ne prihvatate to što piše tamo. Vi ne prihvatate čak ni ono što piše u Ustavu Republike Srbije. Ali, šta se prihvata ovde u Narodnoj skupštini? Prihvata se ona vrsta primitivizma kada se glasa iz Bodruma, ona vrsta prostakluka kada se glasa iz Soluna, ona vrsta anticivilizacijskog ponašanja, a sutra je dan ljudskih prava. Kako se štite ljudska prava u Narodnoj skupštini? Šta je sa ljudskim pravima ljudi sa Kosova i Metohije? Šta smo imali prilike da vidimo za ova dva dana? U nedelju dragi predsednik drži plenum u Subotici, šalje Vučića u Knin, šalje Nikolića ovde da se pravda i da drži predavanja nekima; pale "Viskozu" u Loznici, raspoređuje se Euleks, ne sme o tome da se priča. Šta imamo dalje? Poruka: odbranite svoja radna mesta, sudije i tužioci, imate stend-baj godinu dana da prevaspitate vaš odnos prema Demokratskoj stranci. Đelić u nedelju sa pronalazačima ima performans u Nišu; otporaški deo Demokratske strane preti, vređa. Zašto? Da ne bismo znali šta se dešava u državi. U međuvremenu nestaje krivična prijava od 2.000 strana protiv Mlađana Dinkića, predmet je izgubljen u sudu. Hoćete dalje? Irsko čudo puklo, Irci demonstriraju, štrajkuju, ceo svet se buni. Nama je zabranjeno u Narodnoj skupštini da pomenemo... (Predsednik: Vreme.) ... Kosovo i Metohiju i zabranjeno je da kažemo da je predsednik Republike najgrublje prekršio Ustav Republike Srbije i zbog toga treba da se pokrene postupak. (Predsednik: Vreme, gospodine Krasiću.) Javiću se ponovo.
Gospodin Samardžić ima reč. Izvinite, pre vas samo gospodin Dragan Todorović pa ćete vi.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu člana 27. koji kaže: "Predsednik Narodne skupštine vrši poslove predviđene Ustavom." Gospođo Đukić, da vas podsetim na Ustav, član 106, koji kaže: "Prvo redovno zasedanje počinje prvog radnog dana u martu, a drugo redovno zasedanje počinje prvog radnog dana u oktobru. Redovno zasedanje ne može trajati duže od 90 dana. Narodna skupština sastaje se u vanredno zasedanje na zahtev najmanje jedne trećine narodnih poslanika ili na zahtev Vlade, sa unapred određenim dnevnim redom." Gospođo Dejanović, očigledno je da ste vi imali namere da dovedete Srbiju u ovu situaciju u kojoj se nalazi danas. Vi ste svesno prekršili Poslovnik i svesno ste prekršili Ustav i to je sada potpuno očigledno. Vi ste bili obavezni da rezoluciju koju je podnelo 108 poslanika Narodne skupštine Republike Srbije stavite odmah na dnevni red i da je Skupština većinom izglasa ili ne izglasa. Međutim, pošto ste vi bili unapred svesni činjenice da vi nećete glasati za tu rezoluciju, ali ste imali nameru da obmanete i prevarite građane Srbije, vi ste svesno prekršili Ustav. Za to vreme činili ste i druge korake koji su išli u tom pravcu, a to je bilo da ćemo mi glavno težište naše borbe za Kosovo i Metohiju voditi na diplomatskom planu, da obiđemo sve zemlje koje će nas podržati u tome da se u Ujedinjenim nacijama donese rezolucija kojom bi Međunarodni sud odredio da li je prekršeno međunarodno pravo ili nije. Suštinski, ta rezolucija koja je doneta je samo trebalo da posluži da se kupi vreme, da dođemo u ovu situaciju u kojoj se danas nalazimo, jer ta rezolucija ne znači ništa. Mišljenje Međunarodnog suda u Hagu apsolutno ne obavezuje nikoga. Mi smo potrošili dragoceno vreme, a za to vreme Evropska unija i Amerika, predstavnici Amerike, sa našom vladom su tajno pregovarali (o čemu smo vas mi redovno obaveštavali) i činili sve kako bi danas misija Euleksa bila raspoređena na Kosovu i Metohiji. Vi ste grubo obmanuli građane Srbije. Da vas obavestim da su na svim administrativnim prelazima skinute zastave Ujedinjenih nacija. Kosovo i Metohija više nije pod Ujedinjenim nacijama, nego pod okupacijom Evropske unije koja, u skladu sa planom Martija Ahtisarija, učvršćuje nezavisnost Kosova i Metohije i zato snosite istorijsku odgovornost.
Gospodin Samardžić.
Odgovorite mi, molim vas, ako ste raspoloženi.
Potpuno sam raspoložena da odgovorim da i te kako poštujem Ustav. Molim vas, poštujem Ustav i držim da je Ustav onaj akt koji poštuje i najviše rukovodstvo ove zemlje.
Poštovana gospođo predsednice Skupštine, u ovoj stvari o kojoj sam postavio pitanje ili tražio objašnjenje nije potrebno da se pravdate Vladom. Naime, 75.000 potpisa nije ni došlo do Vlade. Predsednik Vlade ih nije udostojio prijema tokom mesec dana, koliko su tražili da ih primi i da mu predaju te potpise. Potpisi su predati vama i predsedniku Republike. Ja sam, prema Poslovniku, mogao samo vama da postavim to pitanje. Ono što jeste problem na koji sam hteo da ukažem jeste da ova skupština nije sa vaše strane bila uvažena da dobije informacije o tome da je, dakle, došlo 75.000 potpisa građana Srbije sa Kosova i Metohije koji priznaju Srbiju, a ne priznaju nezavisno Kosovo, kao njihov napor da se sazna u Srbiji šta se zapravo tamo radi. To je vaš propust, a ne propust Vlade. Propust Vlade je što je okrenula glavu od ove teme, do te mere da nije našla za shodno ni da primi predstavnike sa Kosova i potpise koje su oni skupili u to ime. Znači, ovde je odgovornost na predsednici Skupštine, a ne na Vladi.
Gospodine Samardžiću, kompletna javnost je bila obaveštena o tome da sam, u svojstvu predsednika Skupštine, primila odbornike sa Kosova koji su predali zaista toliki broj potpisa o kojem vi govorite. I ne samo to, u toj delegaciji su bili oni koji sede upravo tu, u vašim poslaničkim klupama. Tako da je malo verovatno, ako je kompletna javnost o tome obaveštena, jer je to bilo propraćeno i mediji su o tome izveštavali, da poslanici Skupštine nisu imali tu informaciju. Dakle, primila sam i sve što sam obećala i što je od mene traženo učinila sam, ali mislim da nije u redu da manipulišemo htenjima tih ljudi kroz replike i komunikaciju koju imamo među sobom. Spremna sam da sa vama kasnije o tome malo porazgovaram. Najpre gospodin Jovan Palalić.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu člana 27, alineje 3. koja glasi da se predsednik Narodne skupštine stara o primeni Poslovnika Narodne skupštine. Naime, vi ste u jednom od obraćanja ili odgovora na izlaganjepojedinih poslanika rekli da Predlog rezolucije o Kosovu i Metohiji, koji je podnelo 108 narodnih poslanika, niste stavili na dnevni red zato što ne postoji saglasnost o politici prema Kosovu i Metohiji u ovoj skupštini. Zaista je neverovatno... (Predsednik: Gospodine Palaliću, izvinite što vas prekidam, ne znam da li je shvaćeno, rekla sam da smo napravili dogovor da ćemo činiti napore da zauzmemo jedinstven stav, i predstavnici tih 108 poslanika i druga grupa koja ne pripada tom broju.) S jedne strane, vi ste u obavezi da primenite Poslovnik, a to znači da postoji zvaničan predlog 108 narodnih poslanika, a taj napor, uz svesrdno odsustvo bilo kakve inicijative od strane vladajuće većine da se postigne sporazum, traje već četiri ili pet meseci. Već pet meseci – sa mlakim naporima, sa svakom vrstom izbegavanja da se razgovara svakodnevno o ovom važnom pitanju, ne mora na plenumu, ali na konsultacijama – mi nismo došli u situaciju da razgovaramo o politici koja se u ovoj državi vodi po pitanju Kosova i Metohije. Ako se uvaži činjenica da postoji ogromna razlika u tome kako država Srbija treba da vodi politiku prema Kosovu i Metohiji, prvenstveno prema činjenici da se danas događa jedan čin koji je završna faza planova pojedinih zapadnih država da otmu Kosovo i Metohiju od države Srbije, onda je bila vaša dužnost, bez obzira na te razlike, iako smo u prethodnom periodu, za vreme prethodnih vlada imali saglasnost po najvažnijim pravcima državne politike, da sada te razlike ovde ispoljimo, da se javnost Srbije upozna sa tim da nema saglasnosti između pozicije i opozicije po pitanju Kosova i Metohije i da vidimo u čemu se sastoji ta razlika, bez obzira na to što bi tada došlo do preglasavanja. Ali, mi smo došli u situaciju da Narodna skupština, najviši državni organ u ovoj državi, ne raspravlja o Kosovu i Metohiji. Samo Narodna skupština ne raspravlja o Kosovu i Metohiji, svi drugi organi su na razne načine uključeni u ovo što se događa, potpuno neustavno, na prostoru naše južne pokrajine. Tu je vaša odgovornost. Vi ste morali, bez obzira na političke razlike i razlike u politici koju vode pojedine stranke kada je u pitanju Kosovo i Metohija, da stavite tu tačku na dnevni red... (Predsednik: Vreme.) ... pa neka se te razlike ispolje, neka građani vide na koji način pojedine političke stranke vide Kosovo i Metohiju i kakav je njihov odnos prema onome što se događa danas – razmeštanju Euleksa i stvarnoj primeni Ahtisarijevog plana, koji je posledica kriptopolitike koja se u ovoj državi vodi od kada je formirana nova vlada. Hvala.
Gospodine Palaliću, meni je žao što su vaša sećanja za bliske događaje ili oštećena ili prosto nećete da se setite. Zaista nećete da se setite da sam stavila na dnevni red tačku o kojoj govorite, da sam je predložila po hitnom postupku, da je većinski odlučeno da neće ići tako, a upravo sam obrazložila razloge kojima se vodila većina kada smo odlučili da ta tačka dnevnog reda bude u drugoj atmosferi, kada se naprave određeni dogovori, na dnevnom redu. Dakle, vi ste stavili meni primedbu da nisam stavila vaš predlog kao tačku dnevnog reda na dnevni red sednice. To prosto nije tačno. Sada ću vam tačno uzeti i datum kada je bila na dnevnom redu. Nije u redu da na ovom pitanju pokušavamo da dobijemo bilo kakve poene. Vi znate da je po hitnom postupku tačka bila predložena i znate kakav je i zbog čega je odgovor skupštinske većine bio onakav kakav je bio. Samo sam to obrazložila. Gospodine Aligrudiću, izvolite.
Član 27. Gospođo predsednice, ne mogu da se složim sa vašim odgovorima. Da niste davali ovakve odgovore, kao do sada, na ono što je izložio gospodin Samardžić i ono što je izložio gospodin Palalić, ne bih se sada javio. Vidite, ne možete na ovaj način sa nama da razgovarate. Rezolucija, koja je bila predložena od strane 108 poslanika, trebalo je da uđe u proceduru. Istina je da ste je stavili na dnevni red i vladajuća većina ju je skinula, jer je to najobičnija politička smicalica; vi ste obavili svoju obavezu koju ste imali po osnovu Poslovnika, vladajuća većina je rešila da to skine sa dnevnog reda, motive ste sada naveli – da je to bilo zbog toga što se tragalo za političkim dogovorom, kako bi ogromna većina narodnih poslanika usvojila zajednički tekst rezolucije. Međutim, kad već dajete objašnjenja onda morate ići do kraja. Mi smo insistirali na tome da Skupština Srbije raspravlja o toj rezoluciji. Vladajuća većina to nije htela, ne zbog toga što se tragalo za rešenjem, jer gospodin Bogdanović je bio kod nas na razgovorima o tom rešenju, pa se na osnovu tih razgovora moglo lako zaključiti da, zapravo, ni gospodinu Bogdanoviću, ni vladajućoj koaliciji ne pada na pamet da dođe do tog rešenja jer oni imaju neku svoju viziju o tome kako to treba da završe. Razlika je bila u tome što je vladajuća većina obećala nekome u EU ili SAD da će se svakako prihvatiti misija Euleksa i sve što u našoj rezoluciji nije imalo veze sa tim nije dolazilo u obzir. To je ključ problema. Šta se onda dešavalo? Upravo vladajuća koalicija dalje izbegava bilo kakav razgovor sa opozicijom na tu temu sve vreme, da bi se čitava stvar premestila na izvršnu vlast, i to naočigled svih građana, ne na onu izvršnu vlast koja to treba da radi - Vladu Republike Srbije, nego na kabinet Borisa Tadića. Tako je to teklo, pa se onda od strane te iste izvršne vlasti, uz dociranje kabineta Borisa Tadića, završila priča o prihvatanju Euleksa i lagao narod, i laže se i dan-danas, da Euleks ne služi za primenu Ahtisarijevog plana, a on samo i isključivo tome i služi. To je više nego očigledno. Manje je bitno šta se govori i šta je u formi, bitno je šta je u sadržini. To će se Srbija osvedočiti narednih meseci, kako to ide. To je nešto što je za nama i, nažalost, to je jedna velika upropašćena stvar za ovu državu. Na žalost, naravno vašu, vremenom će biti jasno ko će nositi pečat odgovornosti za to, nažalost, za sva vremena. Ali, to je prosto tako kako je. Najlepše vas molim, ako već vodite ovu Narodnu skupštinu i ako odgovarate na poslanička pitanja poslanika, onda dajte celovitu informaciju, jer informacija koju ste vi malopre dali liči na celovitu, ali nije, jer sakriva jedan njen bitan deo. Prema tome, ako su narodni poslanici nešto pitali, kao što je učinio gospodin Samardžić, i vi tu takođe dajete poluinformaciju, pustite vi to šta su mediji mogli da prenesu. Kakve veze ima šta su mediji preneli? (Predsednik: Vreme.) Završavam. Mi ovde razgovaramo u svojstvu narodnih poslanika sa vama kao narodnim poslanikom na mestu predsednika Narodne skupštine, pa u tom smislu valja i dati odgovore. Pustite vi šta su prenosili "Kurir", "Blic" i B92.
Gospodin Markićević, po Poslovniku.
Poštovana predsednice, kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, pošto je danas 9. decembar i, čini mi se, što se tiče Kosova i Metohije, da će biti zapisan kao jedan od najcrnjih datuma, a pošto zahtev 108 narodnih poslanika nije stavljen na dnevni red, želeo bih da pojasnim neke stvari i vama, poštovana predsednice i vama, kolege narodni poslanici, a i građanima Srbije koji ovo u ovom trenutku gledaju, jer sam u tim danima ispred Nove Srbije učestvovao u konsultacijama. Dakle, radi se o zahtevu 108 narodnih poslanika; taj zahtev je predat u vanrednom zasedanju i tada skupštinska većina taj zahtev nije mogla da skine sa dnevnog reda, kao što sada može. U tome jeste stvar. Zašto ovo hoću da kažem, da svedočim i da možda prekršim neko nepisano pravilo da se sve stvari sa konsultacija ne govore? Radi se o Kosovu i Metohiji i to moram da kažem. Vi ste, poštovana predsednice, rekli, kada ste izabrani za predsednika Narodne skupštine, da niste znali za taj zahtev, da zato nije stavljen na dnevni red. Radi istine, obraza i poštenja moga, moram to da kažem, zbog ovih 75.000 potpisa i zbog toga što moram i danas pred tim ljudima u jednom udruženju da se pojavim. Dakle, vi ste nama rekli, i tadašnji sekretar, i sadašnji, gospodin Veljko Odalović, koji je takođe sa Kosova i Metohije, da vi niste znali, jer smo mi posle deset dana, ako se sećate, na jednim konsultacijama insistirali zašto se ne stavi taj zahtev 108 narodnih poslanika. Sada me vređa, da vam kažem najiskrenije, vaše objašnjenje da ni u narednim danima i mesecima to nije stavljeno na dnevni red zato što nije bilo jedinstva oko Kosova i Metohije. Pa, zato što nije bilo jedinstva, zato je i pala Vlada. Zato smo mi izašli pred građane da građani kažu šta misle o tome. Da li ovde dolaze svi zakoni sa vladajuće strane, odnosno od strane Vlade Republike Srbije a da svi misle isto i u samoj vladi o tom zakonu? Zašto neko nije smeo da izađe pred građane Srbije i da kaže šta je Euleks, šta on znači i da li je on zaista produžetak Ahtisarijevog plana? Ministar Bogdanović, ministar za Kosovo i Metohiju, razgovarao je sa šefovima poslaničkih grupa. Da li znate šta je on govorio o tome? Ljudi, sve može, samo Euleks ne sme da se pomene. To mora da se kaže, ovo su istorijski dani, istorijski trenuci. Sve može, ali ne sme Euleks da se pomene. Do dolaska ove vlade na vlast, politika spram Kosova i Metohije, smernice, državna politika je utvrđivana u Narodnoj skupštini. Dakle, signal svim građanima Srbije, a pogotovo Srbima sa Kosova i Metohije... (Predsednik: Vreme) ... je bio jasan - da se vodi tajna politika. Vi biste mogli takva objašnjenja da nam dajete ovde kao maloj deci da predsednik Republike pre 10 ili 15 dana nije rekao da on ne zna ko vodi pregovore oko Euleksa u ime Srbije. Vođeni su tajni pregovori iza Narodne skupštine, iza leđa građana Srbije koje mi ovde predstavljamo. Hvala.
Gospodin Zoran Krasić najpre, pa gospodin Ljubomir Kragović, pa onda gospodin Momir Marković. To je redosled.
Niko ne može pobeći od istorijske i pravne odgovornosti za svoja dela. Tako ni vi, gospođo Slavice Đukić-Dejanović, nećete uspeti da se izvučete iz odgovornosti zbog konstantnog kršenja člana 27. Poslovnika Narodne skupštine. Naravno, ne bih smeo da čitam član 104. stav 4. Ustava Republike Srbije jer sam za to već kažnjen sa 3.000 dinara, ali bih prvi put mogao da pročitam i nešto što piše u Ustavu Republike Srbije, a teško onoj državi čiji se poslanici kažnjavaju kada citiraju odredbe Ustava. Rizikujem da budem ponovo kažnjen, pa ću samo da podsetim građane Republike Srbije šta je svojom zakletvom i kršenjem svoje zakletve prekršio Boris Tadić. Inače, trenutno je u velikoj depresiji, pa je naredio juče da sednica Narodne skupštine bude onakva, kako javnost Republike Srbije ne bi znala da opstrukcija koju vrši DS prema SRS neminovno vodi u nešto što se zove izdaja. Građani Republike Srbije, na referendumu, kada je usvajan novi Ustav Republike Srbije, vi ste odlučili i tom svojom odlukom ste obavezali sve u Republici Srbiji, i Borisa Tadića, i njegovog Mitketa Rakića, i Vukadinovića, i Jeremića, i Slavicu Đukić, i Velju Ilića, i Petra Jojića, i Ćosića, i ovog Konstantinovića, mada on više voli Amerikance nego Srbe. Ta odredba je preambula koja kaže: "Polazeći od državne tradicije srpskog naroda i ravnopravnosti svih građana i etničkih zajednica u Srbiji, polazeći od toga da je pokrajina Kosovo i Metohija sastavni deo teritorije Srbije, da ima položaj suštinske autonomije u okviru suverene države Srbije i da iz takvog položaja pokrajine Kosovo i Metohija slede ustavne obaveze svih državnih organa da zastupaju i štite državne interese Srbije na Kosovu i Metohiji u svim unutrašnjim i spoljnim političkim odnosima, građani Srbije donose Ustav Republike Srbije", sa članom 104. stav 4, zakletva predsednika Republike. Ovih dana, ovih meseci, bili smo svedoci jedne igre iz koje niko nije mogao da izađe. Uporno smo morali da branimo izbornu volju naroda da nam ne bi došao Solana, Kušner ili "brzi" Gonzales. Kada oni dolaze donose štetu Republici Srbiji. Jedanput je bio Gonzales i tada je počeo sunovrat Srbije. Instalirao je na vlast one kojima treba zakonom zabraniti da budu na vlasti. Oni kada pobede, države nema, država ne postoji. Državni interesi ne postoje. Kada se to desilo u istoriji Srbije da poslanici dobijaju opomene zato što čitaju Ustav Republike Srbije i podsećaju državne funkcionere da moraju da vode računa o Ustavu Republike Srbije?
Vreme. Gospodine Kragoviću, imate reč, izvolite.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika, član 104 - dostojanstvo Narodne skupštine. Naime, sramno je da mi noćas radimo do 2.15 - 2.20 časova, koliko je bilo, i da danas nastavljamo da radno proslavljamo najveći poraz u istoriji srpskog naroda, predaju teritorije Kosova i Metohije. Naime, pre pola sata su pripadnici Euleksa ušli u zgradu pravosuđa, u zgradu suda u Kosovskoj Mitrovici. Svakog momenta se očekuje da uđu u zgradu policije u Kosovskoj Mitrovici. Sinoć sam vam govorio i danas vam kažem, nijedan pripadnik UNMIK policije nije više na dužnosti. Vi ste nas sve prevarili. Govorili ste o nekakvoj rekonfiguraciji, pa će navodno misija Euleksa biti tamo raspoređena, pripadnici UNMIK policije ostaće u srpskim sredinama da čuvaju srpski narod. Nema nijednog pripadnika UNMIK policije u Kosovskoj Mitrovici, svi su po restoranima, po kafićima, u civilu, na izletu, ne na svojoj obavezi koju im nalaže Rezolucija 1244, da štite i da brane nezaštićeni srpski narod na Kosovu i Metohiji. Mi se ovde ponašamo kao da se ništa ne dešava. Usvojićemo zakon o sedištima sudova i tužilaštava. Taj zakon će stupiti 2010. godine, a verovatno će do tada biti izmene i dopune tog zakona pa će stupiti 2011, 2012. ili ne znam koje godine, a u međuvremenu predajemo na milost i nemilost 130.000 Srba koji su ostali na Kosovu i Metohiji i zauvek zatvaramo vrata za 250.000 Srba koji žele i imaju nameru da se vrate. Očekivali su da će nekom politikom, nekom diplomatijom da se stvore neki uslovi da oni mogu da ostvare svoja prava i da se vrate na svoja imanja, da se vrate svojim kućama. Ovako dolazi do toga da vi jednostavno prepuštate srpski narod na milost i nemilost šiptarskim separatistima i teroristima. Postavlja se pitanje, šta da radimo, kako da se ponašamo? Mesecima smo tražili prijem kod predsednika Republike i predsednika Vlade Republike Srbije da nam objasne kako da se ponašaju Srbi na Kosovu i Metohiji kada bude došlo vreme, a to vreme je došlo danas. Nemamo instrukcije šta da radi predsednik opštine, šta da radi običan građanin, kako da se ponaša prema toj misiji. Kako da reaguju? Ukazivali smo i tražili smo, ali nema, svi naši apeli, svi naši pozivi su bili uzaludni. Ministar... (Predsednik: Vreme.) Predsednik Vlade je toliko zauzet da ne može da primi delegaciju Srba i da im objasni. Bili smo kod gospodina predsednika Republike, on je rekao da ne zna, par dana pre nego što je doneta ta rezolucija u Savetu bezbednosti, da nije ni znao konačan rezultat i da ne zna kako će se ponašati, ali da on sve radi za naš boljitak. Koji je to boljitak ako je danas skinuta zastava UN u Jarinju i postavljena neka druga zastava, Evropske unije? Da li to znači da je Srbija ušla u EU? Da li ste vi ispunili svoj zadatak? Ako jeste, kažite – Srbija je ušla u EU, zastava EU se vijori i u Jarinju i u Brnjaku. To je Srbija, ljudi, i Jarinje i Brnjak.
Gospodine Markoviću, imate reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 104, ali pre nego što pređem na to moram da citiram predsednicu Narodne skupštine, jednu rečenicu koju je rekla nekom (izvinjavam se, ali ne mogu se setiti kome) od poslanika DSS-a kada je izašao za govornicu: "Postigli smo dogovor da ćemo učiniti napore da zauzmemo stav". Upravo ovim rečima, može se videti u stenogramu. Dakle, dostojanstvo Skupštine je bukvalno zgaženo, brutalno zgaženo, a mi postižemo dogovor da zauzimamo stavove, odnosno da učinimo napore da zauzmemo stav. Dostojanstvo države je apsolutno poništeno. Poništava se već duže vreme, ali sinoćnim, odnosno jučerašnjim dolaskom i raspoređivanjem Euleksa na teritoriji države Srbije dostojanstvo države je brutalno pogaženo. Poslanicima je onemogućeno da raspravljaju o delu svoje države. Rezoluciju smo stavljali na dnevne redove, pa smo je skidali sa dnevnih redova, pa se svašta dešavalo i omogućavalo se da poslanici zauzmu stav, naravno, ne postižući dogovor i čineći napore da zauzmu stav. Zaluđivanje nacije kobajagi diplomatskim aktivnostima predsednika države, ministra unutrašnjih poslova i mnogih drugih koji su trčkarali po belom svetu, pa i Evropi, dovelo nas je do toga da smo sinoć dobili Euleks, a da država nema stav, bez obzira na postizanje dogovora. Predsednik, ministri inostranih poslova, Vlada, država, sve institucije. Koga će obavezivati mišljenje Međunarodnog suda po pitanju stručnog mišljenja da li je Kosovo itd. itd, više to uopšte nije bitno, dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, okupator je od juče na Kosovu. Nema UNMIK-a, imamo Euleks. Euleks ste vi, gospodo iz vladajuće grupacije, svojim pogrešnim činjenjem, namerno pogrešnim činjenjem ili nečinjenjem, doveli na Kosovo. Da vas podsetim da su time ugroženi životi svih 130.000 Srba koliko ih još na Kosovu ima i da su ugrožene sve srpske svetinje. Da vas podsetim, pre neki dan ste pročitali u novinama da je Srbija dobila poruku da će stizati srpske glave sa Kosova i Metohije. Je l' tako, gospodo poslanici? Šta je Vlada po tom pitanju učinila? Šta je Ministarstvo unutrašnjih poslova po tom pitanju učinilo? Šta je Ministarstvo inostranih poslova po tom pitanju učinilo? (Predsednik: Vreme.) Pošto mi je vreme isteklo, javljam se ponovo po Poslovniku i čekaću svoj red da završim.
Reč ima gospodin Velimir Ilić.
Poštovani narodni poslanici, danas je dan kada Srbija, odnosno narodni poslanici moraju da progovore i da kažu šta se to dogodilo. Šta se to dogodilo na Kosovu, otkud Euleks? Šta će oni da rade dole? Čiji će ustav da poštuju, čije pravosuđe, čije zakone? Da li prave zatvorenu granicu prema Srbiji? Da li je Kosovo od danas deo srpske teritorije? Po ovome što se događa, više nije. Nemojmo to da krijemo od naroda. Za Kosovo Srbija ratuje preko šest vekova. Gubili smo ga, vraćali smo ga. Gubili smo ga na bojnom polju, vraćali ga za pregovaračkim stolom, ali nikad do danas srpska vlada i srpski predsednik, srpski kraljevi, niko nije potpisao predaju Kosova. Oni su, nažalost, to ozvaničili. Sećam se razgovora u Moskvi kada je predsednik Rusije Putin postavio Borisu Tadiću pitanje i rekao – gospodine Tadiću, ako pobedite na izborima za predsednika, što očekujemo, da li se vaša politika prema Kosovu menja? On je rekao – ne. Da li ostaje srpska vlada čvrsto da brani Kosovo? Rekao je – da. Ako vi i vaša vlada prihvatite Euleks, prihvatićemo ga i mi. Ne možemo mi biti veći Srbi od vas. Oni su prihvatili, nažalost, i od danas, prvi put u srpskoj istoriji posle šest vekova, Kosovo je kapituliralo, predato je. Predato je, a kako je dole pitaćemo ovih 130.000 Srba kada počnu polako, jedan po jedan, da prelaze i da čiste Kosovo. Prema tome, niste dali raspravu u parlamentu. Ceo svet je to radio. Rukovodstvo Srbije je prekršilo Ustav, predsednik je prekršio Ustav. Prekršili ste dve skupštinske rezolucije, gde se izričito potencira da Euleks ne može ući na Kosovo niti da poštuje institucije nezavisnog Kosova. Sve ste prekršili. Neka vam je na čast, ali za to ćete odgovarati, za kršenje Ustava, za izdaju koja se dogodila. Odgovaraćete, gospodo. Zapamtite da ćete odgovarati. Kad-tad sešćete na optuženičku klupu zbog ovoga što ste uradili na Kosovu. Razbili ste Vojsku preko ministra odbrane, sklonili ste sve institucije koje su mogle da učine nešto. Izgubili ste bitku što se spoljne politike tiče. Ovo što ste vi vodili neke pregovore, to je limunada. Razgovarali ste, ali potajno ste rekli – dobro, u redu je itd. Prema tome, moramo da se preberemo u Srbiji, da znamo ko smo, šta smo. Ali, prekršili ste dve rezolucije Skupštine Srbije i za to će neko odgovarati. Neka vam je na čast i preuzmite, gospodo, od danas odgovornost. Vi ste ovo ozvaničili i dali zeleno svetlo.
Reč ima gospodin Branko Ružić.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, reklamiram povredu Poslovnika, član 103. stav 1: "Govornik može da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu". Apelujem da se vratimo na dnevni red i da raspravljamo o setu pravosudnih zakona. Što se tiče kršenja skupštinskih rezolucija, neke tajne politike koju vodi Vlada Republike Srbije, jasno je da je u Generalnoj skupštini UN doneta rezolucija o potrebi da Međunarodni sud pravde da mišljenje o protivpravnom aktu samoproglašenja nezavisnosti Kosova i Metohije i to se mora oceniti kao diplomatska pobeda ove države. Predsedničko saopštenje Saveta bezbednosti UN, u kojem među pet stalnih članica sede i Narodna Republika Kina i Ruska Federacija, jednoglasno je prihvaćeno i u njemu takođe stoji šest tačaka na kojima je insistirao zvanični Beograd, Vlada Republike Srbije. To je bio preduslov da se prihvati misija Euleks i isključivo je i jasno definisano šta ta misija znači. Ali, ono što je mnogo važnije, u međunarodnom pravnom poretku postoji subjekt međunarodnog prava. Subjekt međunarodnog prava je država Srbija. Nisam primetio, a niste ni vi, koji želite da ovim manipulišete, pre svega emocijama ljudi sa Kosova i Metohije, da je Kosovo postalo subjekt međunarodnog prava. Takođe, kao subjekt međunarodnog prava država Srbija crpi iz Rezolucije 1244 jedini međunarodno-pravni okvir koji definiše status Kosova i Metohije, a u njoj jasno piše da je Kosovo i Metohija integralni deo države Srbije. Tačno je da je 75.000 potpisa prikupljeno na Kosovu i Metohiji, ali vodimo računa u kom periodu je to učinjeno i da li je to učinjeno pre prihvatanja ovih šest tačaka zvaničnog Beograda, ili posle. Oni koji su vodili računa o Kosovu i Metohiji u prethodnom periodu imali su šansu da ponesu tu odgovornost, bez potrebe da raspisuju izbore, mogli su da formiraju vladu zajedno DSS, Nova Srbija i SRS. Niste to smeli da učinite i nemojte da živite u vremeplovu, jedanaesti maj je završen. Vodite računa o onome što dobija legitimitet i u Ujedinjenim nacijama i o tome da borba ili boj za Kosovo traje, kako je rekao gospodin Ilić, više od šest vekova, trajaće još dugo, ali svi zajedno ste odlučili da put bude diplomatskim sredstvima, a ne nekim drugim. Ako imate alternativu, ponudite je i nemojte da zamajavate građane Srbije. Hvala.
Gospodine Palaliću, imate reč. Gospodine Samardžiću, vi ste već na spisku prijavljenih.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, vrlo sam iznenađen načinom na koji ste reagovali kada sam ukazao na povredu Poslovnika, člana 27. alineje 3. Upravo ove diskusije koje sada čujemo, evo, i predstavnik vladajuće većine govori o potrebi ... (Predsednik: Izvinite, molim vas, gospodine Palaliću, zaista moram da vas prekinem. Vi ste u tri navrata izneli nešto što nije činjenica, da nisam stavila na dnevni red pomenutu rezoluciju. Dakle, ona je bila stavljena na dnevni red, ali parlamentarna većina je ocenila tako. Rekao je tri puta da sam povredila Poslovnik, u odgovoru na to sam samo konstatovala, ili se ne sećate, ili to namerno činite.) Gospođo predsednice, vaša je uloga, kada je u pitanju jedna takva ozbiljna inicijativa 108 narodnih poslanika, da kontinuirano, svakodnevno držimo konsultacije kako bismo došli, ako je to moguće, do zajedničkog teksta predloga rezolucije. Ne da nije bilo tih konsultacija, nego je u poslednja dva meseca čak i predstavnik Vlade, koji je u jednom trenutku pokazivao volju da razgovara sa poslaničkim grupama, to prestao. Upravo sam ukazao na činjenicu da ova Narodna skupština u vezi sa tako važnim temama i pitanjima, kao što je politika prema Kosovu i Metohiji, nema ulogu koju je imala do jula meseca 2008. godine. Upravo je prethodni govornik ukazao zašto je bilo potrebno da razgovaramo. Svi su rekli i svi se slažemo da ćemo Kosovo i Metohiju braniti svim diplomatskim sredstvima. Ali, postoje vrlo velike razlike u tome šta su ciljevi te borbe i na koji način država Srbija treba da postavi granicu odbrane svog suvereniteta. Moja namera jeste bila da u obraćanju ukažem vama kao predsedniku Narodne skupštine da nije dovoljno samo da se (što ste tačno rekli) stavi na dnevni red predlog rezolucije, pa se onda ne učini nikakav napor da se o tome raspravlja, nego se pusti vladajućoj većini da to skine sa dnevnog reda i samim tim kažemo - eto, ne postoji volja da se raspravlja o Kosovu i Metohiji. Mi smo svi morali u Narodnoj skupštini da činimo napore da se o ovako velikoj i važnoj temi razgovara. Upravo u tom smislu je bilo moje ukazivanje vama na to da član 27. podrazumeva napor predsednika Narodne skupštine da se o najvažnijim temama raspravlja. Evo, mi ćemo ubrzo raspravljati i o problemu koji postoji u zastoju sa evropskim integracijama. Upravo Evropska unija ulazi u proces izrade studije izvodljivosti za Kosovo i Metohiju, pa će ono o čemu smo mi govorili, DSS, u raspravi o Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju – da će Srbija biti naterana da uspostavi dobrosusedske odnose sa Kosovom i Metohijom ako želi u EU – vrlo brzo biti tema ovog parlamenta. Da li ćemo tada o tome raspravljati ili ćemo ući u beskrajni proces konsultacija koje niko ne vodi? Ovo je stvar digniteta i snage parlamenta da se nametne kao najvažnija državna institucija, da raspravlja o najvažnijim temama, a ne da bude ignorisana. Moja dobra namera je bila da vama kao predsedniku Narodne skupštine ukažem da su ovo istorijski događaji i da vaša uloga kao predsednika Narodne skupštine tu mora biti odlučujuća. Jer, ovo gleda narod, a narodni poslanici, svih 250, predstavljaju narod, bez ikakve namere da se iko ovde uvredi. Ovo je bila dobra namera. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa Radeta.
Članovi 27. i 104. su povod mog javljanja. Ne znam koja je muka naterala gospodina Ružića da onako zdušno brani ovde Borisa Tadića, naravno, bez ijednog argumenta. Ali, gospođo predsedniče Narodne skupštine, moram da vas podsetim na dan kada je kidnapovan Radovan Karadžić. Vi ste tada prekinuli sednicu Narodne skupštine na oko mesec i po dana, a sinoć je bilo očigledno organizovano da se u toku noći napravi neka incidentna situacija, čak da dođe i do tuče, jer je jedan poslanik iz vladajuće koalicije upravo to pokušao da izazove, da bi se skrenula pažnja javnosti sa onoga što je najveći problem danas u Srbiji. Danas je, nažalost, 9. decembra, na Svetog Alimpija, ozvaničena okupacija Kosova i Metohije. Mi smo govorili godinama i mesecima unazad, pogotovo od kad smo predložili parlamentu da se ovde raspravlja o predlogu rezolucije 108 narodnih poslanika; skupštinska većina je ostala gluva. Gospođo Đukić-Dejanović, kada kažete da ste stavili na dnevni red, malopre sam vam dobacila iz klupe, a sada vam i odavde govorim, tu priču možemo da ispričamo dečici u nekom obdaništu, ako idemo tamo u posetu. Mi smo ozbiljni ljudi, ozbiljni ljudi nas slušaju. Država je u ozbiljnim problemima. Deo teritorije Srbije je okupiran, i to uz saglasnost Vlade Republike Srbije. Vlada Republike Srbije, predsednik Republike Srbije nisu imali takva ovlašćenja od ovog parlamenta. Kad god smo o tome govorili predstavnici skupštinske većine su se smejali, kao što se i sada smeju i kao što se celo jutro smeju; valjda su skinuli teret, stigao je i taj Euleks, više neće ovi poslanici opozicije da se bave tim. Sada će oni da rade neke druge poslove. Dame i gospodo narodni poslanici, neko mora da ponese istorijsku odgovornost za ovo što se desilo. Taj neko je vladajuća većina, Boris Tadić, Vlada Republike Srbije, jer vi ste ti koji ste dozvolili da se Ahtisarijev plan sprovede u delo. Kada je birana Vlada mi smo upozoravali da ne može ministar za Kosovo i Metohiju biti neko ko je bio član jedne od šiptarskih vlada. Niste imali sluha za to. Očigledno je da je gospodin ministar namerno odugovlačio i da nije hteo da razgovara ... (Predsednik: Vreme.) ... sa predstavnicima poslaničkih grupa zato što ni po koju cenu nije hteo da u predlogu rezolucije bude zabrana postavljanja Euleksa na teritoriji Kosova i Metohije, zato što je on znao da je to okupacija i prihvatao, zato što smo mi znali da je to okupacija i insistirali da do toga ne dođe. Izvinite što sam prekoračila vreme, ali zaista o tome moramo otvoreno da razgovaramo.
Gospodin Samardžić ima reč. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, mi smo danas već dva puta čuli da opozicija vrši manipulaciju parlamentom povodom pitanja Kosova. Nažalost, prvo je to rečeno od strane predsednice Narodne skupštine. Zamislite da nismo danas otvorili to pitanje koristeći Poslovnik, razume se, mi bismo raspravili o jednoj vrlo važnoj stvari, to su pravosudni zakoni, ali Skupština ne bi reč rekla o ovome što se događa na Kosovu i Metohiji, a to je i bio cilj. Ceo problem ovde jeste medijski embargo koji postoji u Srbiji povodom Kosova i Metohije. Taj medijski embargo se može vrlo lepo ilustrovati onim o čemu sam govorio, dolaženjem predstavnika zvaničnih organa sa Kosova i Metohije i predajom potpisa koje su oni dali protiv Euleksa. Podsećam vas da su ti potpisi građana sa Kosova i Metohije bili protiv dolaska Euleksa. Predsednica Skupštine je rekla da je ona obavestila javnost čim ih je primila. Tu postoji jedan problem, ili postoji više problema. Prvo, trebalo je da obavestiti Narodnu skupštinu, a onda javnost, zato što je ona predsednica Narodne skupštine a ne predstavnik javnosti. Javnost je mogao da obavesti, recimo, direktor RTS-a ili neki novinar. Drugo, što se same javnosti tiče, to je bila jedina informacija o njihovom dolasku tog dana ovde u Beograd. Oni su posle toga imali svoju konferenciju za štampu u Međunarodnom pres centru i javnost sa te konferencije nije ništa čula. To je, dakle, ovo o čemu govorimo. Mi se nalazimo pod medijskim embargom kada je u pitanju Kosovo i Metohija. Zašto? Zato što treba sakriti činjenicu o tome šta Euleks treba tamo da radi. To je lepo rekao Danijel Frid prošlog petka: Euleks treba da odbrani teritorijalni integritet Kosova i Metohije. Čovek je rekao jednostavno, u jednoj prostoj rečenici, šta je zadatak. Naime, svi mi to znamo, pa znate i vi zašto Euleks dolazi. Reč je o tome da se stvar odglumi; kao, mi se borimo za Kosovo i Metohiju, a u stvari puštamo da oni dođu. Čak nije učinjeno ni ono čime je javnost bila zamajavana više nedelja – da će neko vreme, ne zna se koliko, zapravo UNMIK raditi na prostorima gde su Srbi u većini, da će on biti taj koji će biti vrhovni komandant policije, u pravosuđu itd., a da će Euleks biti samo u albanskim sredinama. Danas carinici Euleksa dolaze na Jarinje i Brnjak. Danas oni zauzimaju policijske stanice u Mitrovici. Znači, nije se dogodilo ni ono što se pokušalo predstaviti da će se dogoditi. Znači, cilj našeg istupanja jeste da se odbranimo od medijskog mraka povodom Kosova i Metohije. Ovo je prvo mesto gde se mora uneti svetlo o onome što se događa, a potom i javnost. Mi drugog načina nemamo i zato ga i koristimo.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zatim Zoran Nikolić, Momir Marković, Milan Avramović, Dragan Stevanović, Dejan Mirović, Slađan Mijaljević, Petar Jojić itd.
Gospođo Đukić-Dejanović, mislim da, a pokušaću to i da dokažem i da uverim građane Republike Srbije koji prate ovaj prenos, a bilo bi dobro da oni koji prate prenos pozovu i prijatelje i komšije da obaveste, zato što se danas dešavaju vrlo sudbonosne stvari za sve građane Republike Srbije, danas je Euleks zauzeo Kosovo i Metohiju, sutra će verovatno neku drugu teritoriju, prekosutra vaš stan. Pre nekoliko dana sam najavio državni terorizam, i desio se državni terorizam. Sve što smo vam najavili desilo se upravo onako kako smo vam najavili. Način na koji vi primenjujete ovlašćenja iz člana 27. Poslovnika Narodne skupštine koja imate skandalozan je. Svrha tog načina primenjivanja člana 27. Poslovnika jeste da se dezavuiše Narodna skupština kao organ, da se od Narodne skupštine napravi najobičniji sunđer koji će moći da pokupi i vodu i sve druge stvari koje smetaju ljudima u kući, da se omalovaži Narodna skupština, da se omalovaži funkcija narodnog poslanika, kako bi jedna grupa ljudi organizovano radila protiv Ustava Republike Srbije. Moram da skrenem pažnju da u ovoj zgradi, u Narodnoj skupštini nikada nije doneta bilo kakva odluka, niti je data saglasnost za pregovore, razgovore, niti su definisane neke tačke, a sada čujemo da postoji šest tačaka. Znamo da su se obavljali tajni pregovori. Uostalom, sve agencijske vesti hvale Borisa Tadića, pogotovo Solana, koji ne krije oduševljenje što je postignuta saglasnost, što je sve ovo urađeno u saglasnosti sa Borisom Tadićem. Da je ovo pripremano dokaz su i one demonstracije koje su bile februara meseca, one su napravljane tako da budu rušilačke. To su uradili Boris Tadić, Miki Rakić i još neki. Rušilaštvo smo videli i septembra meseca prilikom protesta građana zbog onakvog načina hapšenja Radovana Karadžića. Krenuo čovek da leči sterilitet kod jedne žene, prema Batajnici, i naravno, oni ga potkazali. Još ne znamo ko je to uradio, zvanični organi ćute, a mi još nemamo izveštaj niti komisije, niti bilo kakvog odbora. To je sve bila priprema, to je jedna zločinačka organizacija koja ima za cilj da promoviše taj tip prostakluka da se glasa iz Bodruma (a to još nije rešeno), taj tip primitivizma da se glasa iz Soluna (još nije rešeno), taj tip anticivilizacijskog ponašanja da se preko noći nekoliko hiljada ljudi uhapsi, taj tip vandalizma da se po neuporedivo nižim cenama rasproda imovina, taj tip zločina da se ugase četiri banke da bi se ugasila srpska privreda. Ova Srbija je postala eksperimentalno područje za jedan zločinački projekat i mi dižemo glas protiv tog zločinačkog projekta, a pokriće za to što dižemo glas nalazi se u Ustavu Republike Srbije. Građani Republike Srbije, vi ste doneli ovaj Ustav. Mi branimo vaš Ustav i tražimo od vas da branite svoja prava koja su garantovana Ustavom Republike Srbije. Molim vas, gde vidite Borisa Tadića i Demokratsku stranku, bežite što dalje od njih; neka šteta, neka nesreća moraće da se javi. Izvinjavam se zbog ovih sekundi, ponovo ću se javiti po Poslovniku.
Nisu sekunde, ceo minut je u pitanju. Gospodin Zoran Nikolić ima reč, a zatim gospodin Kragović.
Poštovani narodni poslanici, od jednog poslanika u prošlom sazivu, gospodina Kojčića, pre dve-tri godine čuo sam jednu zanimljivu priču i želim da je ovde vama ispričam. Godine 1908. godine, kada je Austrougarska anektirala BiH, sa poznatim posledicama, sutradan su svi evropski parlamenti, u Berlinu, Moskvi i Londonu, raspravljali o toj aneksiji. Ti parlamenti i te države su bile svesne tog čina. Igrom slučaja, te 1908. godine se na dnevnom redu u Narodnoj skupštini raspravljalo, modernim rečnikom rečeno, o teritorijalnoj organizacije državne uprave tadašnje Kraljevine Srbije. Sutradan, u Skupštini su se svađali Užičani da li opština Gostilje treba da se ukine, da se pripoji opštini Mačkat. Čitav dan se o tome raspravljalo. Posledice aneksione krize su bile katastrofalne a naročito visoku cenu smo platili mi. Sticajem okolnosti, na dnevnom redu ovog parlamenta danas jeste teritorijalna organizacija sudova. Opet, kao i 1908. godine, ne postoji volja da se o toj temi razgovara. Opet vlast izbegava i pokušava u više navrata da nam podmeće da mi želimo da zloupotrebimo tu temu, da ne govorimo o istom. Indikativno je da ovu temu brane samo predstavnici SPS-a,a da Demokratska stranka samo ćuti. Moguće je da vam je na nekom tajnom delu sednice Glavnog odbora DS-a Boris Tadić zapretio da o tome ne smete da govorite, pa je rekao da će smeniti svakog od vas ko izađe za ovu govornicu i progovori bilo šta o Kosovu. To je moguće, ali nije u redu od strane predsednice Skupštine, ni od gospodina Ružića, da se ovde govori kako se mi igramo osećajima građana Kosova i cele Srbije i kako zloupotrebljavamo ovu temu. Imao sam tu priliku i čast da 17. februara, upravo sa gospodinom Ružićem, budem u Ranilugu. Obratili smo se građanima Raniluga, tamo je bilo preko 300 ljudi, krcata sala, i tada smo rekli da ćemo zajedno odbraniti Kosovo. Nebitno je da li sam ja tamo bio kao predstavnik DSS-a, on kao SPS-a, i nebitno je da li sam ja tada pripadao vlasti, a on opoziciji, i da je sada situacija obrnuta, bitno je da ovaj parlament pošalje tu vrstu poruke. Kako da pošaljemo tu vrstu poruke danas, kada se u ovom parlamentu pet meseci od te teme beži... (Predsednik: Vreme.) ...i kada se na svaki način gleda kako da se o Kosovu ovde ne govori? Ovde je rečeno da ovo što je uradila Vlada Republike Srbije ima legitimitet UN. Moguće, ali nema legitimitet Skupštine. (Predsednik: Privedite kraju, molim vas.) Molim vas, budite malo pristojni, upravo završavam misao. (Predsednik: Izričem vam upozorenje.) Dozvolite mi da bar završim, s obzirom na to da ste vi ovde izrekli niz neistina na ovu temu. (Predsednik: Ne možete govoriti minut duže. Bar da kažete - završiću, nego sad vi upozoravate mene zato što ja vas upozoravam da ste prekoračili vreme. Molim vas da privedete kraju.) Propustili ste još jednu priliku da pokažete onaj nivo odgovornosti koji se očekuje od predsednika Skupštine i da napokon u ovu skupštinu dođe ona tema o kojoj ova skupština mora da raspravlja prvenstveno.
Gospodine Kragoviću, izvolite, imate reč. Molim vas da se držite Poslovnika u pogledu vremena. Naravno da je logično da završite misao, rečenicu, ali svi govorite skoro po minut više.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika, članova 225. i 226, i tražim objašnjenje. Šta se dešava? Danas je ponovo počela izgradnja džamije u Berivojcu, u opštini Kosovska Kamenica. Sećate se tog slučaja, u više navrata sam govorio. Tada su Šiptari demonstrirali svoju volju i snagu; na srpskom igralištu prave novu džamiju i time žele da proteraju i napadnu Srbe. Došlo je do sukoba, sukob je trajao tri-četiri sata i rezultat tog sukoba je to što su podignute krivične prijave protiv četvorice Srba iz sela Berivojca, kao da su oni krivi zato što su sprečili da se na njihovoj zemlji bez ikakve dozvole, na divlje, izgradi nova džamija. Danas se to ponovo radi. Ko će sada da zaštiti te ljude? Ko će sada da pomogne tim ljudima koji su optuženi i koji će najverovatnije, pod ovom misijom Euleksa, a uz pravosuđe kakvo je dole, najverovatnije biti u zatvoru i biće krivi zato što su branili svoju imovinu, svoju zemlju? Stoga tražim od države da zaštiti ta četiri momka, da se zabrine za njih i da ne dozvoli da oni budu krivi zato što su branili svoju imovinu. Izgleda da je u Srbiji kriv onaj ko brani svoju imovinu. Onaj ko predaje tuđu imovinu, on je dobar, on je pošten. Ovde su se čule razne priče. Bruka je i sramota da neko pominje ove potpise sa Kosova i Metohije, koji su skupljeni mukotrpnim radom. Obezvrediti te potpise znači negirati postojanje Srba dole i njihovu akciju, njihovu ideju da nešto urade kako bi zaštitili svoje interese, svoje porodice, svoje domove. Ti potpisi su skupljeni pre nego što je bila sednica Saveta bezbednosti, kada smo videli da je vrag odneo šalu, da ćemo biti izdani od strane Beograda, od strane vlasti u Srbiji. To je bio poslednji apel. Skupština Srbije ne želi da raspravlja o tome, neće temu Kosova i Metohije. Ovde je Skupština Kosova i Metohije, ponovo da vas podsetim, gde su predstavnici svih političkih stranaka. I ti članovi SPS-a koji su delegati u Skupštini Kosova i Metohije potpisali su tu peticiju, a ovde njihov šef poslaničkog kluba omalovažava tu peticiju, kao - ne znam u koje vreme je potpisano, ko je skupljao, kako je skupljao. I, kad je Savet bezbednosti doneo odluku, sve prestaje da važi; bitna je odluka Saveta bezbednosti, bitno je da smo mi ostvarili diplomatsku pobedu. Kako smo je ostvarili? (Predsednik: Vreme.) Ostvarili smo je tako što smo predali teritoriju Kosova i Metohije i prepustili na milost i nemilost srpski narod na Kosovu i Metohiji.
Gospodin Marković ima reč.
Nastavljam, dame i gospodo narodni poslanici, tamo gde sam stao. Upravo najava gaženja, kršenja člana 104. Poslovnika važi za nastavak moje diskusije. Sedamdeset pet hiljada potpisa, sedamdeset pet hiljada vapaja da spasite te živote, da spasite tu teritoriju, vi ste na to ostali gluvi. Pitam predsednika Vlade Cvetkovića hoće li smeniti ministra Bogdanovića, ministra za Kosovo i Metohiju, zbog svega što se desilo? Da li je taj ministar koji je vežbao da bude ministar srpske vlade vežbao u šiptarskoj vladi? Da li on ima malo, trunku morala da prihvati da vodi resor? Umesto da Vlada Srbije, Narodna skupština danonoćno zasedaju, da su u stalnom zasedanju u trenutku kada nam uzimaju 15% teritorije, mi raspravljamo o bezveznim zakonima, o zakonima koji će se primeniti 2010-2020, o zakonima koji Srbiji ništa ne znače. Ovo je zamajavanje srpskog naroda. Jedina tačka dnevnog reda tog stalnog zasedanja mora da bude Kosovo i Metohija. Šta sa Kosovom i Metohijom? Ko je kriv što je došlo do okupacije Kosova i Metohije? Priča jedan od poslanika - u skladu sa rezolucijom 1244. Kojim delom te rezolucije? Da li je to onaj deo koji se odnosi na hiljadu vojnika i policajaca koji će štititi Srbe na Kosovu i Metohiji? Dokle ćete zamajavati Srbiju i srpski narod? Pogledajte dnevni red današnje sednice, pogledajte dnevni red prethodne sednice. Dok nam uzimaju Kosovo i Metohiju, dok 130.000 Srba... Pitanje je koliko će ih preživeti u narednih mesec dana, jer šiptarski razbojnici su obećali Srbiji i srpskom narodu da će slati srpske glave sa Kosova i Metohije. Dok se to dešava na Kosovu i Metohiji, Skupština završava Devetu nezavršenu Betovenovu simfoniju. Molio bih, ako imate malo obraza, časti i pameti, da dođete ovde da pričate, a ne da mi dobacujete sa mesta.
Narodni poslanik Milan Avramović, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo osnovnog razloga i odgovora zbog čega država Srbija nije podnela zahtev Međunarodnom sudu pravde da se izjasni o legalnosti Kosova i Metohije po hitnom postupku. Dakle, ponavljam, po hitnom postupku. Vremenski rok mora da potraje, da se kupi, da se u međuvremenu Euleks instalira na Kosovu i napravi od Kosova državu, onakvu kakvu treba da napravi u skladu sa planom Martija Ahtisarija. Podsetiću vas da je Međunarodni sud pravde već pozvao Kosovo, ne kao instituciju, nego kao državu, da da svoje mišljenje na osnovu ove tužbe, da oni nisu sposobni to da urade pa im treba Euleks i da samim tim Međunarodni sud pravde priznaje i daje legitimnost kosovskoj kvazidržavi. Dakle, postavlja se jedno osnovno i jasno pitanje. Ako je neko ko je među prvima priznao Kosovo državu, mislim na američku administraciju, ne na američki narod, u slučaju Nikaragva - Amerika poništio odluku Međunarodnog suda pravde i rekao da ne prihvata ni sud, ni njihove odluke, kako vi mislite da se pozovete na bilo kakvu odluku tog suda? I sami znate da vam je to poslednji korak po kome ćete imati osnova za legalno priznavanje Kosova i Metohije, jer ćete reći – mi ne poštujemo priznavanje Kosova i Metohije, ali ćemo morati da poštujemo Međunarodni sud pravde. Dakle, narodni poslanici i građani Srbije, na osnovu članova 225. i 226. postavili smo sa ove govornice ovo pitanje, na koje nikada nismo dobili odgovor. Koji su razlozi za to što nije traženo donošenje mišljenja Međunarodnog suda pravde po hitnom postupku? Koji su to razlozi, vidimo danas. Danas, kada je instalirana misija Euleks na Kosovu i Metohiji, ovde izlaze "telefon" poslanici i pozivaju nas da se držimo dnevnog reda i pričamo o dostojanstvu Skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, nemojte se posle čuditi kakav će tok sednice biti kada izađu poslanici vladajuće većine, pojedinci, i priznaju ovde nezvanično kvazidržavu Kosovo u odnosu na mišljenje Međunarodnog suda pravde.
Gospodin Dragan Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče Skupštine, smatram da se vi od jutros niste baš najbolje snašli, ne vladate baš najbolje Poslovnikom, a sve u skladu sa članom 27. Poslovnika ove skupštine. Ja ću u tom kontekstu da obrazložim ovo što sam rekao, a onda ću vam, naravno u skladu sa Poslovnikom Skupštine, dati jedan predlog. Naime, jutros je u ovoj sali otvorena jedna tema, to je tema Kosova i Metohije, i mislim da ne postoji poslanik u ovom parlamentu koji može da kaže da otvaranje te teme može da bude zloupotreba Poslovnika Skupštine. Mislim da Poslovnik Skupštine i nekoliko njegovih članova jesu jedini, to sam sinoć rekao, institut transparentnosti u Srbiji ili mogućnost da se o nečemu govori. U ovom slučaju to je Kosovo i Metohija. Mislim da je tema Kosova i Metohije sada prioritet. Mi od juče imamo tamo misiju Euleksa. Misija Euleksa, po rečima generalnog sekretara UN, treba da bude u funkciji instaliranja plana Martija Ahtisarija, što u principu predstavlja zaokruživanje elemenata državnosti nezavisne države Kosovo i Metohija. Onda izađu predstavnici skupštinske većine i drže nam lekcije o tome kako zamajavamo narod. Gospođo predsednice Skupštine, juče smo pokazali apsolutnu spremnost da radimo po tačkama dnevnog reda. Ako ste bili, dok ste bili i kad niste bili, čini mi se da smo se juče svega jednom ili dva puta javili da govorimo po Poslovniku sa ove govornice. Taj korektan i konstruktivan rad je trajao sinoć do 22.00 časa. Posle 22.00 časa bahatošću pojedinaca iz skupštinske većine sve je otišlo nizbrdo. U ovoj sali smo imali situaciju da je u jednom trenutku sala pretvorena u menzu ili restoran, a posle toga je moglo da dođe i do fizičkog obračuna, odnosno incidenta. Od jutros niko od predstavnika većine nije našao za shodno bar da prepozna deo odgovornosti za to što se sinoć dešavalo, nego se opoziciji opet dele lekcije. Gospođo Đukić-Dejanović, sada imate priliku da pokažete da li ste stvarno spremni da učinite nešto u kontekstu priče da hoćete u skladu sa Ustavom da se borite za interese Srbije na Kosovu i Metohiji, a samim tim da pokažete koliko razumete značaj tačaka koje su na dnevnom redu, za koje i vas i nas predstavnici većine neukusno pozivaju da radimo po njima. U tom smislu, ja ću vam predložiti da se pozovete na Poslovnik, u skladu sa članom 98, da prekinete sednicu, da pozovete šefove poslaničkih grupa, da saslušate predstavnike poslaničkih grupa, da pokušate da nađete dogovor i da više ne govorite da je Srbija u kontekstu Kosova i Metohije raspolućena i da nemate stav. Pokušajte bar da ga nađete. Mislim da vam to niko neće uzeti za zlo.
Učinila sam sve napore i mislim da Vlada i ja i dalje moramo činiti napore da radimo na svim pitanjima koja ste pomenuli. Zahvaljujem se na sugestijama, ali zaista moram ovo obavljati u skladu sa Poslovnikom, zakonom i Ustavom. Mi smo ovu sednicu započeli, imamo odgovarajući dnevni red i ja vas ponovo pozivam da radimo po izuzetno značajnom dnevnom redu, uz sve razumevanje svih pitanja koje svaki pojedinac u ovoj sali pokreće. Reč ima Dejan Mirović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu članova 225. i 226. Povodom izjave gospodina Danijela Frida da Euleks nije statusno neutralan i da je on raspoređen radi jačanja kvazidržave Kosovo i u vezi sa raspoređivanjem američkih državljana u misiji Euleks, interesuje me stav naših nadležnih organa, tačnije da li će gospodin Manter biti proglašen za personu non grata, kao što je urađeno u slučaju susednih zemalja i Malezije nedavno. Ne razumem zašto se prećutkuje ovaj problem, posebno zato što je spoljnotrgovinska razmena sa zemljom koju predstavlja gospodin Manter minimalna. Ovakav potez ne bi štetio našim ekonomskim interesima. Takođe, što se tiče Međunarodnog suda pravde, podsetio bih na stav uglednog profesora Milana Paunovića sa beogradskog Pravnog fakulteta. On se više puta veoma negativno izjasnio o tom postupku naših vlasti, jer sam poziv Prištini da se izjasni u suštini već znači jednu vrstu priznanja.
Reč ima narodni poslanik Slađan Mijaljević. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 226. U svetlu događaja koji nam se dešavaju u proteklih nekoliko meseci, nedelja i dana, onoga što se dešava večeras, onoga što će se dešavati sutra, sledećih nekoliko dana, nedelja i meseci, tražim pitanje od ministra policije, direktora BIA, ministra inostranih poslova i cele Vlade, neka rasporede ova pitanja između sebe. Obaveštenje koje je dobijeno sa sastanka održanog 23. juna 1999. godine u Prištini, kojem su prisustvovali komandant KFOR-a na Kosmetu general Džekson, ministri inostranih poslova Engleske, Nemačke, Francuske, Italije i predstavnik UN Serđo de Melo: 1) sve treba učiniti da se povratak Srba i Crnogoraca oteža. Ubačenim grupama iz Albanije i pripadnicima OVK treba omogućiti da se obračunaju sa preostalim nealbanskim življem svuda gde je to moguće. Prelazne institucije vlasti stvarati tako da Albanci dominiraju u svakom pogledu, a na suverenitet Srbije, odnosno Jugoslavije ne obraćati nikakvu pažnju. To nam se upravo dešava. Rezultati briselskog sastanka od 26. maja 2005. godine, koji je organizovan na zahtev CIA i MI, a kome su prisustvovale obaveštajne strukture skoro svih evropskih država. Tada su doneti sledeći stravični zaključci: prevarama i pretnjama, preko visokog predstavnika, bosanske Srbe primorati da se odreknu svoje samobitnosti, a zatim ukinuti Republiku Srpsku, koja je nastala na "genocidu". Rezoluciju 1244 Saveta bezbednosti anulirati standardima i statusom i stvoriti uslove za nezavisno Kosovo, što nam se dogodilo noćas. Solana i Ahtisari moraju biti uključeni u sve planove drobljenja Srbije, jer su najpodesniji za ostvarivanje ciljeva Amerike i NATO-a. Demokratske strukture u Srbiji forsirati na sve načine, kako bi zadržali vlast u Srbiji, a preko ugovora sa NATO savezom obezbediti sigurnost onim političarima koji slede geostrateške ciljeve Amerike i NATO-a na Balkanu. Plan "Barbarosa 5" što pre aktivirati preko nevladinih organizacija, kako bi se nova zamišljena rezolucija o Kosovu što lakše sprovela. Patriotske snage u Srbiji, a posebno Srpsku radikalnu stranku, medijski marginalizovati, a kada se stvore uslovi novim operativnim akcijama potpuno ih ukloniti sa političke scene Srbije. Uz pomoć NATO snaga sa Kosova i ubačenih jedinica iz susednih država pripremiti operativnu akciju "Sablja 3", kako bi se likvidirale mnoge vođe patriotskih stranaka u Srbiji i ujedno obezbedila trajna dominacija demokratskog bloka koji je privržen planovima Amerike i NATO saveza. Molim odgovore po ovim pitanjima i informacijama. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić. Nije u sali. Narodna poslanica Dušanka Plećević želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na član 226. i tražim obaveštenje od Vlade šta će preduzeti povodom nelegalnog instaliranja Euleksa na Kosovu i Metohiji, odnosno šta je istina u oprečnim izjavama naših zvaničnika s tim u vezi. Pre izvesnog vremena u našem javnom servisu i drugim medijima, shodno našem neprikosnovenom pravu da za naš novac znamo sve, potkrala se jedna mala, skoro nezapažena vest, da se tzv. misija Euleks uveliko instalira na Kosovu i Metohiji. Ova vest je jedva mogla biti razaznana u poplavi suza naših novinara za izvesnim pokojnim gospodinom, vlasnikom nekih novina iz susedne države, i njegovim kolegom koji su stradali u nekom mafijaškom obračunu, koliko sam mogla da zaključim iz tih jadikovki. To je, naravno, veoma tragično za njihove porodice, ali nije razlog da o tome događaju znamo baš sve. Međutim, ono o čemu javnost Srbije treba da bude obaveštena stalno, tačno i neprekidno jeste šta se dešava sa našim narodom na Kosovu i Metohiji, u Crnoj Gori, u Republici Srpskoj. Možda razlog leži u tome što TV pretplatu našem javnom servisu ne plaćaju baš svi, pogotovo ne oni koji strujomere imaju u oborima i štalama, pa im se svakodnevno preti tužbama. Zašto mi ne znamo ko je ubio novinare Milana Panića, Slavka Ćuruviju? Ko je ubio Ranka Panića? Ko je ubio Pavla Bulatovića, gardiste i ostale?Doduše, neke novine u najnovijim feljtonima razotkrivaju da su pokojnog Đinđića ubili neki neidentifikovani stranci, a ne oni koji su osuđeni. Za naše medije su najvažnije senzacije, čak i one najmorbidnije o kotrljanju odsečenih glava, o krvavim obračunima kriminalnih grupa i navijača. Istina je, naravno, negde između, što će reći da za našu hrabru, politički ispravnu i nepokolebljivu, evropski posvećenu vlast neke neprijatne vesti treba zabašuriti, minimizirati ili, medijski rečeno, preklopiti, da baš ne bodu oči svima nama. Svedoci smo da se Euleks, koliko noćas, instalirao (dobivši prvo Nobelovu nagradu) na svetu srpsku zemlju, s namerom da je konačno otme iz naših granica, iz naših srca, iz našeg pamćenja, iz naših molitvi, protivno svim zemaljskim i božanskim zakonima, protivno svim rezolucijama, odlukama, protivnom zdravom razumu. Naš ministar Jeremić tvrdi da nikada nećemo promeniti stav o Euleksu. Samo ne znam čiji stav – njegov, Borisa Tadića, građana Srbije? Bog zna, jer naša skupština nije raspravljala o ovom siledžijskom vašingtonsko-briselskom postupku. Mi, zakoniti zastupnici građana Srbije, nismo mogli da prozborimo ni reči o odlukama, jer su o tome odluku doneli moćnici i poslušnici iz naše vlasti. Kosmet ne sme da bude na dnevnom redu Skupštine Srbije, odlučili su oni koji crne tačke i mrlje i rupe vide svuda samo ne u svojim glavama.
Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo, članovi 225. i 226. Da li je zaista moguće da neko može i da pomisli, a kamoli da kaže, da neko na nesreći Srba sa Kosova i Metohije, na nesreći koja ih je zadesila noćas i danas razmeštanjem ove misije Euleks, želi da stiče političke poene? Da li je moguće da neko može da pomisli da ovaj ovde, gospodin Kragović, i ostali ljudi koji žive na Kosovu i koji žele da nam iznesu kakvo je stanje na Kosovu i Metohiji povodom razmeštanja ove misije, želi da stiče političke poene? Istina je sasvim drugačija. Kroz jedan primer ću vam reći ko, u stvari, želi da dezavuiše ovu skupštinu, ko želi da marginalizuje rad ove skupštine, ko želi da se ne čuje istina o Kosovu i Metohiji. Grupa Srba iz centralnog dela Kosova i Metohije, njih 3.500,pre izvesnog vremena je uputila pismo predsedniku države Borisu Tadiću i predsedniku Vlade, sa molbom da oni učine sve da se zaustavi iseljavanje Srba sa Kosova i Metohije. Postavljam pitanje kabinetu predsednika Borisa Tadića – da li je kabinet predsednika države doslovce odgovorio Srbima, citiram samo jednu rečenicu: "Predsednik nije nadležan za ove probleme, te zbog toga ne želi u to da se meša"? Ovako je doslovce kabinet predsednika države odgovorio. Da li je tačno ovo i šta je predsednik države povodom ovog pisma uradio? Pitanje za Ministarstvo za Kosovo i Metohiju. Povodom istog pisma, Ministarstvo za Kosovo i Metohiju je odgovorilo, citiram takođe samo jednu rečenicu, "da je upoznato sa sadržinom pisma, ali moramo biti svesni činjenice da njihovo rešavanje predstavlja ceo jedan proces". Kraj citata. To su oni odgovorili. Da li oni, koji nisu nadležni za Kosovo i Metohiju, znaju da tamo ima još 130.000 nezaštićenih Srba? Da li znaju da tamo ima 1.996 srpskih toponima, 1.181 crkva, 115 manastira, 48 isposnica, 534 stara srpska groblja i još mnogo toga, 14 ostataka srednjovekovnih dvoraca srpskih vladara? Da li znaju da na svaka dva do tri kilometra na Kosovu i Metohiji postoji srpski beleg, beleg postojanja Srba vekovima na ovim prostorima? Neka oni koji su ovo učinili, oni koji su dozvolili da se instalira ova misija Euleksa na Kosovu i Metohiji, znaju da će pored ostalog što je gospodin Ilić rekao, da će morati da odgovaraju za to, odgovaraće i pred sudom istorije. Presuda pred sudom istorije se već vidi – večita sramota. Hvala
Reč ima narodni poslanik Dobrislav Prelić. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Čomić, javljam se na osnovu članova 27, 31, 98, 104, 105, 106. Naime, rad parlamenta opstruišete vi i želite da skrenete pažnju građana Srbije na nešto drugo, a ne na ono što se trenutno dešava u Srbiji i što radite. Konkretno, sinoć to je bilo instaliranje Euleksa na Kosovu. Gospođo Čomić, vaš način vođenja Skupštine je takav da je očigledno ne samo da imate različite aršine kada su u pitanju narodni poslanici opozicije i vladajuće koalicije, nego je više nego sramotno da vi noćas ponovo, po ko zna koji put, izreknete dve opomene gospođici Nataši Jovanović, bez ikakvog razloga. Podsetiću vas samo na par konkretnih primera. Naime, šef poslaničke grupe Demokratske stranke gospođa Nada Kolundžija jednog momenta je izgubila kontrolu ovde u Skupštini i obratila se gospođi Vjerici Radeti, a vi to dobro znate, čuli ste, rekla je doslovce ovako: "Šta hoćeš, sve ću vas izbaciti odavde." Dobro je da građani Srbije to vide i čuju. Što se tiče ovog rada noćas do dva sata ili pola tri ujutru, nisu ovde u pitanju poslanici, nama je ovo obaveza i mi želimo da izvršavamo obavezu prema građanima koji su nam dali poverenje. Pošto mi vreme ističe, navešću vam samo jedan primer, jer je jako bitno da građani Srbije to čuju. Gospođica Nataša Jovanović je pomenula danas ovde mobing. Prva presuda za mobing u Republici Srbiji izrečena je u Opštinskom sudu u Bačkoj Palanci. To je član i visoki funkcioner Demokratske stranke Darija Šain, koja je načelnik Južnobačkog okruga. To i vi prenosite ovde u skupštinske klupe. Napominjem još jednom, pošto mi vreme ističe, evo završavam, nisu problem narodni poslanici, ali mi je jednostavno neshvatljivo kako ne razmišljate i o gospođi ministarki, kako vam nije žao da i nju maltretirate na takav način. Kada dete gospođe ministarke, zdravlja bože, bude došlo na svet prva reč koju bude reklo neće biti mama i tata, reći će – jao, Skupština. Hvala vam.
Narodni poslaniče, nijedan od citiranih članova nije povređen. Ilustracija koju ste naveli je neistinita. Prva i druga opomena narodnoj poslanici o kojima ste govorili izrečene su posle upozorenja da se ne može govoriti o neformalnoj sednici i da se ne može govoriti o tome da predsedavajuća uzurpira mesto predsedavajuće. Dakle, uvidom u stenogram videćete da ste u zabludi kada ste smatrali da su ovi članovi Poslovnika povređeni. Narodni poslanik Vladan Jeremić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. I, izrekli ste nepreciznost da je Nada Kolundžija šef poslaničke grupe Demokratske stranke. Narodna poslanica Nada Kolundžija je predsednica poslaničke grupe Za evropsku Srbiju.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, koristim svoje poslaničko pravo da na osnovu člana 226. Poslovnika o radu zatražim objašnjenje od predsednika Skupštine kada je najviši zakonodavni dom države Srbije na bilo koji način, u bilo kojoj formi odobrio ono što je počelo danas da se dešava na jednom delu teritorije Republike Srbije. Danas se, za one koje ne žele ili neće da shvate, započelo sa praktičnim ozvaničavanjem tzv. nezavisne države Kosovo. Misija Euleks je, kolege poslanici i građani Srbije, ništa drugo do legalizacija perfidnog plana Martija Ahtisarija i Evropske unije, čijih je, da podsetim, praktično 95% zemalja članica već odavno priznalo nezavisnost Kosova. Za sve vaše pokušaje da putem medija predstavite građanima Srbije nešto sasvim drugo nema drugog načina da budu demistifikovani, negoli ovde za skupštinskom govornicom. Kada sam pre nekoliko dana ukazivao na nehat ministra za Kosovo i Metohiju Gorana Bogdanovića, koji je, da podsetim, u ministarskoj fotelji bio i u vladi Bajrama Redžepija, kome nije stalo čak ni do toga da država obezbedi ogrev u decembru mesecu za svoje sunarodnike koji su izloženi višegodišnjem maltretiranju od strane većinskog šiptarskog življa, upozorio sam da će kulminacija uslediti upravo prihvatanjem Euleksa, kao kaznene ekspedicije koja treba da dovrši ovaj pakleni plan oduzimanja ne samo teritorije, već i istorije države Srbije. Šta ćemo sada sa onim ljudima na Kosmetu koji žele da poštuju jedino Ustav i zakone Republike Srbije? Šta će sada biti sa rampom u Štrpcu o kojoj smo ranije govorili? Ko će sada te ljude štititi ili, bolje rečeno, ko će sprečiti Albance da uzurpiraju Šaru? Ne želim ovom prilikom da govorim o ustavnoj obavezi predsednika Republike, o očuvanju suvereniteta, teritorijalnog integriteta države. Nema svrhe, jer je, nažalost, virtuelna, Šaper medijska Srbija u ovom trenutku nadmoćnija od one realne Srbije. Problem je u tome što ste zaboravili da sudu vremena niko neće izbeći. Za to nikada nije kasno, kao što nije ni časno da se na ovakav način, gospodo iz vladajuće većine, odnosite prema onome što se danas dešava. Odricanjem istorije, odričemo se i budućnosti. Kakva mi to država postajemo? Ključ je u tome šta je cilj Beograda. Kaže funkcioner u Savetu ministara Unije: nova vlada u Beogradu je otvorila put koji uz jasne uslove vodi rešenju. Ako je rešenje nezavisno Kosovo, onda – sram vas bilo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović. Nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Saša Milenić - odustaje. Reč ima narodna poslanica Gordana Paunović-Milosavljević. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo poštovani narodni poslanici, poštovani građani Srbije, vama koji danas slavite Svetog Alimpija čestitam slavu. Javljam se po Poslovniku, član 226, i od nadležnih vlasti tražim obaveštenje, odnosno objašnjenje šta znači izjava Havijera Solane koji je skoro izjavio – prvobitni operativni kapacitet. Šta to znači? Jedan od najvećih srbomrzaca, čovek koji je naredio da se 1999. godine bombarduje Srbija, da se ubijaju srpska deca i žene, saopštio je da je misija Euleks 5. 12. 2008. godine dobila "prvobitni operativni kapacitet", citiram, i da će početi sa radom na Kosovu 9. 12. 2008. godine, znači danas. Zatim je Solana nastavio: "Toplo pozdravljam proglašenje prvobitnog operativnog kapaciteta Euleksa na Kosovu. Misija može da počne sa radom." Dalje je nastavio: "Misija Euleksa je razmeštena da bi pomogla Kosovu u napretku ka dostizanju evropskih standarda u oblasti policije, pravosuđa, carina." Prema njegovim rečima, misija će biti ključna za konsolidaciju vladavine prava na Kosovu. Havijer Solana ide ka postizanju svog cilja, etničkog i brutalnog čišćenja Srba na Kosovu. Da li je slučajno ili ne, ali onog dana kada su u selu Kriljevu u blizini Kosovske Kamenice pronađena tela dvoje starih ljudi, bračnog para Bogdanović, na uviđaju je bila kosovska policija, ali i izvršna jedinica Euleksa. Cilj misije Euleksa je da se što pre rasporedi, odnosno okupira Kosovo, a naročito u srpskim sredinama. Šef UNMIK-a Lamberto Zanijeri je rekao da ciljeve misije posle četiri meseca više neće imati UNMIK, a da će istu ulogu u integraciji predati misiji Euleksa, što su već kolega Kragović i šef poslaničke grupe gospodin Todorović jutros govorili, da na Kosovu više nema oznaka UNMIK-a već da su oznake Euleksa. Piter Fejt je izjavio da Kosovo ima ustav, da će ubrzo imati ustavni sud i zakone koje će usvojiti kosovske institucije. Fejt je naglasio da je misija Euleksa projekat nezavisnosti Kosova i postizanje onoga što je ranije postavljeno i donekle već i ostvareno.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Opet se pozivam na član 27. Javnost je svesna da se taj član Poslovnika brutalno krši u Narodnoj skupštini i da na proces kršenja te odredbe gotovo da nema nikakvog uticaja vrlo česta promena, leteća promena predsedavajuće sednici Narodne skupštine. Sada ću da pokušam u nekoliko reči da objasnim u čemu se ogleda ta povreda člana 27. Poslovnika Narodne skupštine. Pre svega, ogleda se u tome što Narodna skupština, po zamisli DS i Borisa Tadića, treba da se bavi nekim marginalnim pitanjima, koja bi možda bila interesantna kolumnistima nekih takođe naručenih novina, a da se, pri tom, uopšte ne bavi nečim što je život u Republici Srbiji. Jedno od tih pitanja je ovo o kome se jutros vrlo često priča sa ove govornice, juče sam vam najavio da će to biti veliki problem, a to je pristanak i saglasnost Borisa Tadića i njegovog udruženja za rasturanje Srbije. Sada bih vam ukazao zašto građani Republike Srbije nisu u mogućnosti da shvate... Oni objektivno jesu u mogućnosti da shvate, ali s obzirom na ovu medijsku dominaciju, njihova pažnja se usmerava na neke druge stvari. Znači, teror je počeo; počelo je prvo u kući Darka Mladića, nastavilo se na Kosovu i Metohiji. Ali, građani Republike Srbije, znajte, prema novom budžetu Republike Srbije za 2009. godinu, oko koga su se natezali mesecima, mi idemo korak dalje prema Evropskoj uniji. To je ona koja nam otima Kosovo i Metohiju i pravi startnu poziciju za Vojvodinu. U 2009. godini gotovo da neće biti carina za robu koja dolazi iz EU i taj manjak u budžetu će da se naknadi tako što će da se povećaju akcize na sve ono što je život u Republici Srbiji: nafta, benzin, kafa, pivo, pa ne bi me iznenadilo da krene i sa vazduhom. Tako da, ukoliko trpite, ulazite u trajno trpno stanje. Pozivam vas da podignete glas, zato što je Ustav Republike Srbije vaš ustav. Podignite glas i vodite računa, bežite što dalje od Demokratske stranke i Borisa Tadića, jer oni imaju devizu – što gore, to njima bolje. Ne dozvolite da nad Srbijom nadvlada primitivizam prepoznatljiv po glasanju iz Bodruma, glasanju iz Soluna, hapšenjima, prodaji naših banaka i uništavanju domaće privrede. Naravno, pošto vi nećete da prihvatite da je ovo povreda Poslovnika, zamolio bih vas da se u danu za glasanje Demokratska stranka izjasni.
Nema povrede Poslovnika, člana 27, ni u jednom od stavova, a Narodna skupština će se izjasniti u danu za glasanje. Ne može biti poziva da se izjasne pojedinačne političke stranke i poslaničke grupe, nego se Narodna skupština izjašnjava. Narodni poslanik Nikola Savić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članovima 225. i 226. Poslovnika. Želim da obavestim građane Srbije da je veliki uspeh naše diplomatije, koji je pre desetak dana reklamiran na sva zvona, preko svih medija, rezultirao time da se instalira misija Euleks na Kosovu. Vidimo da se mnogo priča o toj misiji Euleks. Imam utisak da puno ljudi u Srbiji, a možda i neki u ovoj sali, ne razume dovoljno kakva je to misija i o čemu se tu radi. Pokušaću u najkraćem da kažem šta je suština toga. Ako je EU skraćenica od Evropske unije, leks znači zakon, u suštini, dole se sprovodi zakon Evropske unije. Država Srbija, Vlada Srbije, ova skupština nije dala nikada odobrenje da se na njenoj teritoriji instaliraju i implementiraju zakoni EU. Šta je cilj svega ovoga? Cilj je da se i u severnom delu Kosova, koji je de fakto bio pod kontrolom Srbije, gde ni ne žive Šiptari, jer znamo da je tek posle Drugog svetskog rata taj deo nekim administrativnim putem pripojen Kosovu, uspostavi kontrola i da se Srbiji oduzme taj njen deo. Ako je ova vaša diplomatska pobeda, kako je vi nazivate, dala ovakav rezultat, mogu samo da kažem da je to poraz za Srbiju. Što kaže kolega Krasić, građani Srbije, svaka pobeda Demokratske stranke znači vaš poraz. Hvala.
Narodni poslaniče, niste zatražili ni od koga obaveštenje. Upozoravam vas da je to zloupotreba prećutnog dogovora načina na koji koristimo pozivanje na članove 225. i 226. Ne možete da dajete nikome obaveštenja, pogotovo ne možete da izričete neistine za skupštinskom govornicom. Upozoravam vas zaista da u toku svog izlaganja zatražite od bilo kod organa ili organizacije bilo kakvo obaveštenje da ne biste sebe doveli u prostor kršenja Poslovnika. Narodni poslanik Zoran Krasić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Naravno, tako često i masovno kršenje člana 27. neminovno dovodi i do povrede člana 104, jer ako se u Narodnoj skupštini tako vređa dostojanstvo narodnih poslanika, i to skoro svih narodnih poslanika, u to sam apsolutno siguran, i ovih što ćute, uzdišu (znam da im je teško to što ovde preživljavaju, jer ni krivi ni dužni treba da dele sudbinu sa nekim ko u teškom depresivnom stanju putuje za Rusiju), moram da vas upozorim, dostojanstvo je narušeno i na taj način što predsednik Republike Srbije ima nekoliko krivičnih prijava i neizvesno je šta će biti sa tim krivičnim prijavama. Ako sumnjate u to što sam rekao, pitajte gospodina Todorovića, pošto je on autor nekoliko krivičnih postupaka protiv Borisa Tadića. U toj depresiji, naravno, da bi očuvao vlast, da bi očuvao poziciju, narodski rečeno, čovek je malo i "prolupao", pa kaže građanima da svoja radna mesta čuvaju pajserima, da je odbrana radnog mesta najvažniji zadatak. Mislim da je to, takođe, važan zadatak, ali je mnogo važniji zadatak da ispuni zakletvu koju je položio u Narodnoj skupštini - da će svim srcem, svim svojim potencijalima, bez obzira na psihičko stanje, da li je euforija ili depresija, da poštuje teritorijalni integritet, suverenitet i da će sve svoje ljudske i nadljudske napore da usmeri ka očuvanju Kosova i Metohije u sastavu Republike Srbije, ka očuvanju Republike Srbije. Obavestite ga da je sutra Dan ljudskih prava, da kao državnik svoje ponašanje treba da usaglasi sa nečim što je i međunarodna obaveza. Treba da se poštuju ljudska prava. Moraju da se poštuju ljudska prava, a pogotovo moraju da se poštuju ljudska prava naših građana na teritoriji Kosova i Metohije, svih građana na teritoriji Kosova i Metohije. Vrlo rado bih vam pročitao i odgovarajuću odredbu Ustava, ali već sam dobio jednu opomenu zato što sam čitao Ustav. Ustav je, nažalost, zahvaljujući ovakvoj koncepciji Demokratske stranke, postao zabranjeno štivo u Narodnoj skupštini. Deluje malo paradoksalno, ali to je surova istina u Republici Srbiji od kada je DS na vlasti. Od kada su demokrate došle na vlast, ne sme da se citira Ustav Republike Srbije. Verovatno je opasno i ako se citira statut Demokratske stranke, s obzirom na ono što smo imali prilike da čujemo na subotičkom plenumu. Znači, negde se plaše demokrate, negde se podstiču demokrate. Svi građani Republike Srbije se plaše ovakve Demokratske stranke, jer ona ima jaku ekipu iza sebe: NATO pakt, Havijer Solana, EU, Euleks i da vam ne ređam taj spisak svih optuženih za zločine učinjene nad građanima Republike Srbije. Naravno, javiću se ponovo, gospođo Čomić, cenim vašu iskrenu želju da što pre odete u Evropu.
Nema povrede člana 27, a ni člana 104, pogotovo zato što u obrazloženju niste naveli bilo koji deo povrede procedure koji bi se ticao povrede bilo kog od stavova člana 104. Pretpostavljam da je omaška, izrekli ste da je narodni poslanik Dragan Todorović "autor krivičnih postupaka". To je stvar koju treba... Uvidom u stenogram možete da vidite da je narodni poslanik Zoran Krasić rekao da je Dragan Todorović autor krivičnih postupaka. Molim vas da se u stenogramu stavi da se verovatno misli na krivične prijave, a da tada nije autor nego podnosilac. Narodni poslanik Slađan Mijaljević želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovane kolege, poštovani građani Srbije, član 226. Postavljam pitanje zaštitniku ljudskih prava i Vladi Republike Srbije – da li su građani Srbije građani drugog reda i da li su institucije države Srbije institucije drugog reda u odnosu na jednu instituciju koja nam dolazi sa nekoliko hiljada kilometara udaljenosti, a tu mislim na oružane snage SAD? Sporazum koji je potpisao predsednik države 7. septembra 2006. godine govori o sledećem: "Srbija će omogućiti Sjedinjenim Američkim Državama pristup i korišćenje onih objekata koji bi mogli biti potrebni za sprovođenje programa međudržavnog partnerstva i drugih aktivnosti o kojima strane postignu saglasnost uključujući, ali ne ograničavajući se na prevoz, magacine i objekte za obuku. Pristup i korišćenje ovih objekata biće omogućeni bez naknade. Status osoblja SAD biće ekvivalent statusu administrativnog i tehničkog osoblja ambasade SAD. Osoblje SAD ovlašćeno je da nosi uniformu", znači, može i bez uniforme, "za vreme obavljanja službene dužnosti u vezi sa aktivnostima i da nosi oružje dok je na dužnosti, ukoliko je za to ovlašćeno sopstvenim naredbama. Strane će sarađivati u preduzimanju neophodnih mera radi pružanja bezbednosti osoblju SAD i imovini Republike Srbije". To znači da će naša vojska i policija biti spoljni krug bezbednosti našim zavojevačima, odnosno onima koji su došli i koji nas porobljavaju, samo je pitanje kada će se ovde pojaviti u punom svetlu, paradnim i radnim uniformama. "Oružane snage SAD i osoblje SAD oslobođeno je od plaćanja poreza i drugih sličnih dažbina koje se primenjuju u Republici Srbiji. Oružane snage SAD i osoblje SAD mogu da uvoze, izvoze i koriste u Republici Srbiji ličnu imovinu, opremu, zalihe, materijale, tehnologije, sprovode obuku i pružaju usluge radi izvršenja ovog sporazuma. Takav uvoz, izvoz i korišćenje biće izuzeti od postupka inspekcije, dozvola, drugih ograničenja, plaćanja carina, poreza i drugih dažbina koje se primenjuju u Republici Srbiji." Zato pitam, da li su naše institucije i naši građani građani drugog reda, jer po ovom sporazumu neki su daleko iznad nas. "Plovila i vazduhoplovi koji su u vlasništvu, ili kojima upravljaju ili služe isključivo za potrebe oružanih snaga SAD biće oslobođeni od plaćanja aerodromskih i lučkih taksi, taksi za parkiranje, naknada za lučku pilotažu i usluge lučkih remorkera i drugih sličnih taksi u objektima koji su u vlasništvu i kojima upravlja Republika Srbija. Vazduhoplovi koji su u vlasništvu, ili kojima upravljaju ili služe isključivo za potrebe oružanih snaga SAD ne podležu plaćanju taksi za navigaciju, prelet, korišćenje terminala ili sličnih taksi kada su u Republici Srbiji. Oružane snage SAD platiće odgovarajuće naknade za tražene i pružene usluge u iznosu ne manjem... (Predsedavajuća: Tri minuta i trideset sekundi.) ... od onoga koji plaća Vojska Srbije. Vazduhoplovi, vozila, plovila SAD će biti izuzeti od postupka inspekcije". Molim odgovore.
Da li se još neko javlja za reč u raspravi? Želite da govorite o povredi Poslovnika? Narodni poslanik Zoran Krasić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Skandaloznim načinom primene člana 27. vi stvarno vređate i elementarno dostojanstvo. Mislim da vaše staranje o primeni Poslovnika već poprima elemente nekog trajnog trpnog stanja sa tendencijom da preraste u nešto ozbiljno. Zašto se ovako primenjuje Poslovnik? Zašto se ovako krše, pre svega, pravo na kritiku, pravo na reč, pravo da se iznosi mišljenje, stav, politički pogled, i to od strane legitimnih predstavnika građana Republike Srbije? Odgovor je vrlo jednostavan, morate da shvatite da mora na neki način, nekim manevrima preko medija da se sputa kritika i argumentovana kritika. Samo da vas podsetim, građani Republike Srbije, znajte kakva je opasnost nad Srbijom kada Demokratska stranka vlada. Možda niste znali, 2001. godine dug Republike Srbije je bio šest milijardi dolara. Pošto su nam uspešno otpisana neka potraživanja Londonskog i Pariskog kluba, vi ste računali da će taj dug da se smanji. U međuvremenu je on porastao na 30 milijardi dolara. Namerno pričam u dolarima, neću da vam pričam u dragim evrima, zato što je mnogo veći broj, pa se to lakše pamti. Znači, ta pomoć Evropske unije je svedena na to da nam se otme Kosovo i Metohija, da se napravi startna pozicija prema otimanju Vojvodine, da se napravi startna pozicija za životni poduhvat Dobrice Ćosića, zvani - sažimanje nacije pod jednu šljivu. To morate na vreme da shvatite i na vreme da budete obavešteni, a ukoliko niste obavešteni, ukoliko i dalje pristajete da vas vara DS, onda snosite odgovornost ne samo za sebe nego i za svoja pokolenja. Pokolenja će vas pitati – pa kako ste mogli da verujete? Otprilike, to vam je slično kao u onoj emisiji "Ipak se okreće", kada gledate visokoumne govore dragog vam predsednika Tita, pa se sada ljudi smeju - zar je moguće da je to neko rekao tada? Bilo bi dobro da u nastavku ove sednice, da biste imali ugodni događaj, u pozadini pustite muziku iz filma "Grlom u jagode" ili iz nekog drugog našeg filma; može muzika Zorana Simjanovića, ona će vrlo lepo da vas podseti na surovu stvarnost, na surovu današnjicu i da vam predskaže kakva će biti budućnost ukoliko i dalje budete verovali Demokratskoj stranci i Borisu Tadiću koji je prekršio sve moguće zakletve.
Nema povrede člana 27. Nikom od narodnih poslanika nije uskraćeno pravo i nikom od narodnih poslanika nije dozvoljeno da krši neki od članova Poslovnika Narodne skupštine. Da li neko želi da govori o pojedinostima vezano za član 7? (Vjerica Radeta, sa mesta: Član 7. ima 19 amandmana. Koji amandman je u pitanju?) Narodni poslanici, ova sednica je danas otvorena raspravom o pojedinostima, amandmanom koji je na član 7. podneo narodni poslanik Milovan Radovanović i u zastoju smo na tom amandmanu od trenutka otvaranja sednice Narodne skupštine. Molila bih narodne poslanike da vodimo računa o samom toku sednice. Dakle, da li neko želi raspravu o pojedinostima na član 7? Narodni poslanik Milovan Radovanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 7. stav 1. da se u tački 2) posle reči "prekršajnih sudova" dodaju reči "u Aleksincu". S obzirom na to da je Predlogom zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava predviđeno da osnovni prekršajni sud u Aleksincu ne postoji, sa nekoliko podnetih amandmana sam pokušao (i, naravno, dalje pokušavam) da nagovorim predstavnike Vlade i poverenike Vlade, kao i skupštinsku većinu, da prihvati razloge koje sam naveo i koje ovde za govornicom iznosim u cilju opravdanosti opstanka kako opštinskog prekršajnog suda u Aleksincu, sada po novom predlogu osnovnog prekršajnog suda, odnosno samo prekršajnog suda, tako i osnovnog suda i javnog tužilaštva u Aleksincu. Vlada u odgovoru kaže da ne prihvata moj amandman iz razloga koji su navedeni za neprihvatanje amandmana narodnog poslanika Dujović Saše, a u obrazloženju za neprihvatanje amandmana kolege Vlada je navela da nije prihvaćen amandman kojim se predlaže povećanje broja prekršajnih sudova. S obzirom na to da sam podnosilac amandmana na član 2, koji se takođe odnosi na predviđanje postojanja prekršajnog suda u Aleksincu, Vlada je u tom obrazloženju navela da su najvažniji razlog podaci koje je dobila od Ministarstva pravde o prilivu predmeta i o potrebnom broju sudija. Priliv predmeta u proseku za 2005, 2006. i 2007. godinu u opštinskom organu za prekršaje u Aleksincu je iznosio 3.515. Broj sudija za prekršaje u Aleksincu je pet, tako da ne stoji taj razlog kao opravdan, s obzirom na to je da kod drugih prekršajnih sudova priliv predmeta, broj predmeta i broj sudija manji nego što je u Aleksincu. Ono što mene malo zbunjuje, naravno, ne prihvatam to obrazloženje Vlade, jeste da se Vlada, kako kaže, a poziva se na Ministarstvo pravde, rukovodila određenim parametrima, to su broj sudija i priliv predmeta, ali istovremeno u odgovoru na taj amandman kaže... S obzirom na to da je i ovaj amandman vezan za podnošenje tog amandmana, nedvosmisleno proizilazi potreba da se u toj vezanosti obrazloži razlog, i sada navodim, obrazlažem i komentarišem upravo te razloge. Kaže, postoje određena odstupanja od ovih parametara, pa se navodi geografska udaljenost, a ja sam naveo i navešću i kod sledećeg amandmana primere gde niste bili dosledni u primeni ovih parametara. Smatram da je osnovni problem kod ovoga to što Ministarstvo pravde, a kasnije Vlada kada je razmatrala taj nacrt i poslala ga Skupštini na razmatranje kao Predlog zakona, nije bilo dosledno u primeni tih parametara. U većini slučajeva možda jeste, ali postoji veliki broj slučajeva gde to niste uradili, kada navodite razloge zbog čega određene amandmane niste prihvatili, odnosno zašto kod pravosudnih organa niste u samom predlogu zakona predvideli da ostanu i osnovni sudovi, i tužilaštva i prekršajni organi, kao što je to u Aleksincu. Naravno, narodni poslanici su u obrazloženju opravdanosti podnetih amandmana mnogo toga izneli za ovom govornicom. Smatram da najveće odstupanje u primeni parametara postoji upravo u slučaju Aleksinca, kada su u pitanju prekršajni sud, osnovni sud, odnosno sadašnji opštinski sud i javno tužilaštvo. Kasnije, ako budem imao vremena, navešću vam ta odstupanja i nedoslednost; ako ne, onda ću po nekom drugom amandmanu to detaljnije da obrazložim. Naveli ste blizinu turističkih mesta kao odstupanje od tih parametara, kriterijuma, odnosno merila. Sokobanja je primer da nije tako. Dalje, blizina granice. Knjaževac je primer da nije tako. Naveli ste da se svi poslovi obavljaju kasnije u odeljenjima tužilaštava, odnosno u sudskim jedinicama. Pa nije tako. Upravno-pravni poslovi i dalje će se obavljati u osnovnim sudovima, u prekršajnim sudovima. Posebna je priča to što neće moći da dođe do efikasnog rada i normalnog funkcionisanja preglomaznih sudova. Ovde je osnovni problem, gospodo iz vladajuće većine ili gospodo poverenici Vlade Republike Srbije, to što će se centralizacijom pravosudnih organa, i to prvostepenih (osim u onim slučajevima gde ima opravdanosti, a ima ih), napraviti veliki problem u funkcionisanju tih organa. Očigledan primer je Niš, kada su u pitanju osnovni sud, prekršajni sud i javno tužilaštvo. Određene oblasti koje su regulisane tako, putem centralizacije njihovog funkcionisanja, recimo, zdravstvene usluge, socijalno osiguranje, govore da je to velika greška. Tek ćete videti, što se tiče funkcionisanja, efikasnosti rada u prvostepenom postupku, biće mnogo problema. Mi ćemo u državi imati problema sa radom tih preglomaznih sudova gde je u teritorijalnom smislu došlo do njihovog ukrupnjavanja, kao u slučaju Niša, s obzirom na to da je okrug velik a tu je pridodata, kada je u pitanju prekršajni sud, i Žitorađa, koja pripada drugom okrugu. Da ne govorimo o ukupnoj centralizaciji i uopšte politizaciji rada pravosudnih organa ili sudstva. Imamo primer, ovih dana vrši se strašan pritisak po pitanju rada određenih sudija u Nišu, mislim na sadašnji Okružni sud. Za slučaj u Aleksincu SO je održala sednicu i donela određene odluke u skladu sa propisima, zakonom i normativnim aktima SO. Sada se vrši politizacija, odnosno pritisak na sudije, za koje imam saznanje i verujem da su časni i da će uraditi i doneti presudu na žalbu onih koji su nezadovoljni u skladu sa propisima, odnosno zakonom i poslovnikom SO Aleksinac. Verujem u to i ubeđen sam, jer imam informaciju da se radi o izuzetno poštenim i časnim sudijama. Ali, nedopustivo je da se vrši ta politizacija i navođenje razloga – biće reizbora pa ćete da vidite da li ćete biti izabrani za sudiju sada okružnog suda, a kasnije višeg suda ili osnovnog suda itd. Kolega Zoran Krasić dobacuje iz klupe da to Boško Ristić radi. Upravo je tako, između ostalog i on. To je zaista nedopustivo i očekujem kako od sudija nadležnog veća okružnog suda, tako i od nadležnog Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave da će uraditi u skladu sa zakonom, pri čemu u velikoj meri imam lično poverenje u ministra državne uprave i lokalne samouprave gospodina Milana Markovića. Prekršajni sud u Aleksincu je, kao organ za prekršaje, posle veća za prekršaje u Nišu imao najveći broj predmeta. S obzirom na to da će, vi to bolje znate, prekršajni sudovi nadalje odlučivati i po predmetima koji su vezani za carinu, devizni prekršaj i poreski prekršaj, očekuje se oko osam i po hiljada predmeta godišnje, a već sam vam naveo da prosek za poslednje tri godine iznosi 3.515 predmeta. Za Opštinski sud u Aleksincu je još opravdanije da opstane kao osnovni sud u Aleksincu. Opštinski sud u Aleksincu sad ima u proseku 14.049 predmeta. Priliv predmeta je bio 9.022 predmeta. Što se tiče ostalih kriterijuma i parametara kojima ste se vi rukovodili, ne znam da li ću stići da obrazložim, s obzirom na vreme, ali ću ih navesti kod nekih od sledećih amandmana. Da ne govorim o Aleksincu malo šire: privreda, industrija, privatizacija, protivzakonita. "Frad" je prodat za 800.000 evra, a po tržišnoj ceni vredi oko 14,5, po jednoj, a po drugoj oko 20 miliona evra. Da ne govorim o "Fahopu" koji je prodat u stečaju; PIK - gigant u poljoprivredi, Poljoprivredno industrijski kombinat u Aleksincu – u petak, 5. decembra, nije uspela aukcijska prodaja. Zašto? Zato što se niko nije javio, ne zato što niko nije zainteresovan, nego čekaju sledeću aukcijsku privatizaciju da bi mu cena pala. Ko je tu bacio oko? Bacio je oko neko kome ste prodali tri šećerane za tri evra. Kasarna u Aleksincu, protiv odluke Vlade o masteru, kojom su iseljene neke kasarne u Srbiji... Ne postoji odluka Vlade o iseljenju kasarne u Aleksincu. Zašto je iseljena? Zato što je neko bacio oko na imovinu kasarne, otprilike 25 hektara. Odlukom Borisa Tadića i Zdravka Ponoša je prodata kasarna, odnosno zemljište Miroslavu Miškoviću. Sada je Miroslav Mišković vlasnik kako te kasarne, tako cele ove Srbije i ovih naših bivših poslanika u Skupštini Srbije, koji ne odlučuju o politici, a o kojima upravo, između ostalog, odlučuju. Koja je perspektiva za mlade u Aleksincu? Ja govorim o Aleksincu, ali to je slučaj u većini mesta u Srbiji. Završili su školu, nemaju posla, treba da zasnuju brak, porodicu, razmišljaju o odlasku u inostranstvo više nego ikada do sada. To je osnovni problem današnjeg života u Srbiji. Otežano je ostvarivanje prava kod pravosudnih organa u Aleksincu i drugim mestima. Zaštita tih prava će biti još otežanija posle stupanja na snagu ovog zakona. Kao jedan od razloga za neprihvatanje amandmana koji se odnosi na pravosudne organe u Aleksincu naveli ste da će predložena mreža osnovnih sudova, naravno i prekršajnih, omogućiti da mnogo veći broj sudija postupa u predmetima. Nije bitan broj sudija, može svaki sudija da ima po jedan predmet, bitna je efikasnost u sprovođenju sudskih postupaka, da budu efikasni, da ne budu preglomazni, a i da ne nedostaju sudije u rešavanju po određenim predmetima. Kaže – potrebno je izbeći uticaj lokalne sredine na rad sudija. Molim vas, naše pravosuđe je u solidnom stanju po pitanju zakonitog rada sudija. Naravno, ima izuzetaka. S obzirom na to da je Aleksinac malo mesto, čuo bih, nema kršenja zakona od strane sudija, tužilaca, sudija za prekršaje. Možda ima nekih pojedinačnih slučajeva za koje nisam čuo, ali u osnovi, sudije rade po zakonu svoj posao, što je dobro. Znači, nema uticaja lokalne sredine, iako je ta sredina mala; nema uticaja lokalnih političara, neću da kažem tajkuna, jer je malo mesto, ali lokalnih finansijskih moćnika, ako ih uopšte ima; nema uticaja bilo koga na rad sudija i pravosudnih organa. Kao jedan od važnih razloga za odbijanje amandmana kada su u pitanju pravosudni organi i prekršajni sud u Aleksincu, naveli ste da je mali priliv predmeta, da je neracionalan opstanak takvih sudova i da je mali broj sudija. Naveo sam malopre podatke za 2007. godinu: priliv predmeta u Opštinskom sudu u Aleksincu bio je 9.022; broj sudija - 14, a predviđeno je odlukom, vi znate tu odluku, valjda iz 1991. godine, 18 sudija. To zaista ne može da stoji kao razlog, pogotovo zato što ste predvideli opstanak osnovnih sudova i prekršajnih sudova u onim mestima koja imaju mnogo manje razloga prema kriterijumima i parametrima na koje se vi pozivate, a donelo ih je Ministarstvo pravde. U uporednim podacima povodom sledećih amandmana navešću vam koji prekršajni i osnovni sudovi u kojim mestima opstaju, a u Aleksincu ne. To odstupanje nije pojedinačno, parametre niste dosledno poštovali do kraja i to je osnovni problem. Kažete da ste kao jedan od parametara uzeli razvijenost putne mreže. Aleksinac je, maltene, na autoputu. Pored samog Aleksinca prolazi autoput, železnica, a nadamo se da će nekada i Morava biti plovna reka; magistralni put za Sokobanju. Kako onda taj parametar može da bude primenjen u nekim slučajevima, a za Aleksinac taj kriterijum, parametar, to merilo apsolutno ne može da stoji? Dalje, ima još razloga koji nalažu kako vama kao predstavniku Vlade, odnosno povereniku Vlade, tako i narodnim poslanicima koji će odlučivati o tome, gde ste naveli za prekršajne sudove da je gustina naseljenosti takođe jedan od parametara... (Predsedavajuća: Petnaest minuta i trideset sekundi.) Završavam, gospođo Čomić, u jednoj rečenici. Gustina naseljenosti za jedan sud koji je manji od Aleksinca, recimo, Pirot je 52 stanovnika na kilometar kvadratni, a Aleksinac - 91. Ne kažem da Pirot ne treba da ima prekršajni sud, da me neko pogrešno ne shvati, ali smatram da treba i Aleksinac da ima. Javiću se kasnije po amandmanima nekih drugih narodnih poslanika, a imam još i jedan svoj amandman.
Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, činjenica da parlament ni danas ne raspravlja o onome što je danas najaktuelnija tema u Srbiji govori zapravo o povredi člana 27. Poslovnika Narodne skupštine i o povredi člana 106, odnosno dostojanstva Narodne skupštine. Ne možemo, dame i gospodo, današnji dan da provedemo u radu po nekoj drugoj temi ako znamo za činjenicu da je misija Euleks počela da zaposeda Kosovo i Metohiju, da to zapravo znači okupaciju Kosova i Metohije, i to očigledno uz pristanak predsednika države, uz pristanak Vlade Republike Srbije. Mi smo ovih dana slušali hvalospeve o nekakvim diplomatskim akcijama, o nekakvim diplomatskim uspesima. U međuvremenu, insistirali smo ovde da se na dnevni red stavi predlog rezolucije 108 narodnih poslanika. Nismo imali razumevanja. Predsednik parlamenta je kršila Poslovnik. Jutros je pokušala da nas ubedi kako je ona stavila na dnevni red predlog te rezolucije, ali je skupštinska većina izglasala da se ta rezolucija ne raspravlja po hitnom postupku, već da to bude po redovnom postupku. Od tada je prošlo skoro pola godine i, naravno, nikome nije palo na pamet da mi ovde raspravljamo o tome, da bi ovaj parlament i narodni poslanici dali neke okvire u okviru kojih bi morali da se kreću i predstavnici Vlade Republike Srbije i predsednik Republike Srbije, jer niko nema prava... svi smo se zaklinjali i govorili o tome da niko nikada neće potpisati nikakav akt koji će ugroziti Kosovo i Metohiju u sastavu Republike Srbije. Ali, onaj koji je pristao na razmeštanje Euleksa, taj je zapravo potpisao okupaciju dela teritorije Republike Srbije. Nema objašnjenja, jer ga nismo čuli ni u ovom prethodnom periodu, ni koje su to tačke, ni ko je opredelio nekakve tačke koje bi mogle biti prihvatljive, ne znamo za koga, možda za Borisa Tadića i za njegovu vladu, ali za ovaj parlament, za građane Srbije, za Srbe na Kosovu i Metohiji sasvim sigurno ono što se danas desilo nema opravdanja, to je okupacija. Bar ovaj današnji dan bismo morali da posvetimo tome, ako već nije isuviše kasno, a poprilično kasno jeste i ne znam kada ćemo da raspravljamo o našim ljudima... (Predsedavajuća: Tri minuta i trideset sekundi.) Vidim, gospođo Čomić, i upravo to pokušavam da kažem, da bi to trebalo danas da nam bude tema za raspravu sa neograničenim vremenom za svakog poslanika, a ne da gledate da li smo potrošili tri minuta.
Narodna poslanice, nema povrede člana 27, pogotovo ne uz obrazloženje koje ste dali. Ono što ja moram jeste da primenjujem Poslovnik, koji propisuje da je vreme na raspolaganju narodnom poslaniku koji želi da govori o povredi Poslovnika tri minuta. Vrlo jasno kažem "tri minuta i 30 sekundi" zato što smatram da je 30 sekundi dovoljno da svaki govornik dovrši misao koju je započeo u roku od tri minuta, kao što na tri minuta zamolim svakog narodnog poslanika koji smetne s uma da navede koji je član Poslovnika povređen da to učini u trećem minutu. Vaši stavovi o tome šta bi trebalo ili ne bi trebalo da bude na dnevnom redu nisu primer za povredu procedure, niti člana 27, jer je u toku Treća sednica, a na dnevnom redu je rasprava u pojedinostima 6. tačke dnevnog reda. Narodni poslanik Slađan Mijaljević želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovane kolege, u svetlu događaja koji nam se dešavaju poslednjih godina, meseci, nedelja, dana, onoga što se desilo večeras, onoga što će se dešavati sledećih dana, po članu 226. postavljam pitanje Vladi Republike Srbije, ministru spoljnih poslova, ministru unutrašnjih poslova, direktoru BIA – šta su preduzeli povodom informacije koju su dobili pre par godina, neki od njih? Ja ću pročitati tu informaciju. U Ženevi su 19, 20. i 21. septembra 2003. godine predstavnici Vatikana, Amerike, Nemačke i Engleske doneli paklene planove za Vojvodinu i njene narode. Preko plana "Barbarosa 5" Vojvodinu demografski strukturno promeniti, Vojvodinu najpre ekonomski potčiniti kupovinom zemljišta i preduzeća, a zatim sve učiniti da se razgradi duhovna veza sa Srbijom. Samo da vas podsetim koliko je puta gospodin Petar Jojić ovde postavljao pitanje i pobrojio silna preduzeća sa one strane Dunava koja su ovde kupila hiljade i hiljade hektara. Vojna ustanova "Karađorđevo" mora preći u vlasništvo hrvatskih biznismena, uz pomoć Svetske banke, jer će biti odbrambenibastion nezavisne Vojvodine koja će biti u sastavu restaurirane Austrougarske monarhije. U cilju promene demografske strukture stanovništva, oterati sve Srbe, oko 400.000, preko Save i Dunava, koji su u Vojvodinu došli kolonizacijom posle 1945. godine. Za etničko čišćenje Srba i nepokornih drugih manjina angažovati i nastaše (više nisu ustaše, sad su nastaše) iz zapadne Hercegovine i teroriste sa Kosmeta. Zemun očistiti od Srba i pretvoriti ga u hrvatski grad, koji će biti brana nezavisne Vojvodine prema Srbiji. Ovo me asocira na neke događaje vezane za neke malverzacije i nasilno preuzimanje opštine Zemun proteklih nedelja od strane nekih patriota. Inače, pre tri-četiri meseca sam dva puta tražio da Skupština Srbije formira odbor za Vojvodinu. Tada sam se ogradio rekavši da smo imali odbor i za Kosovo i Metohiju, ali da ljudi koji se nalaze na čelu institucija države Srbije ne rade ništa ili gotovo ništa u odbrani države Srbije, njenih institucija i stanovništva, da neće uraditi ništa ni po pitanju Vojvodine, ali naše je da tražimo da se to otvori, da se stavi na dnevni red. Molim odgovore na ova pitanja.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Mićunović. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na član 103. Poslovnika koji kaže da poslanik može da govori samo o temi, odnosno tački dnevnog reda tekuće Skupštine. Danima vidimo da se pokušava govoriti izvan te teme pozivanjem na članove 25, 26, 27, već kako je kome zgodno, da bi se bez ikakvog uvijanja obraćalo sa skupštinske govornice narodu. To je lepo, narodna je skupština, samo što je zadatak Narodne skupštine da donosi zakone, ona je zakonodavna vlast, a svako ko ometa Skupštinu da vrši svoj zakonodavni posao de fakto radi protiv Ustava jer ne dozvoljava da određene institucije rade svoj posao. Ovde imamo jednu temu koja je sigurno za svakoga veoma značajna. Postavlja se pitanje motivacije, emocija i najčešće je ovde reč o patriotizmu i, rekao bih, postoji još jedna reč koja se ne pominje, a to je solidarnost, a onda to ima veze sa krizom. Kada je zemlja u krizi, kada ima probleme, onda je patriotizam upravo pozivanje na solidarnost svih da tu krizu reše, da odbrane zemlju, da urade najznačajnije stvari. Prema tome, funkcija patriotizma jeste ujedinjavanje ljudi zarad zajedničkog rešavanja nekog problema, a ne destrukcija, unošenje sukoba, svađa, jer to nije patriotski i ne doprinosi rešenju. Ovde se danas govori o Euleksu kao okupaciji. To znači da je Kosovo bilo slobodno, naše potpuno i onda je došao neki nečastivi Euleks i okupirao ga. Dugo sam u ovom parlamentu i kosovsko pitanje je davno postavljeno. Hteo bih da vas podsetim na dan kada je predsednik Vlade Bulatović podnosio ekspoze o našoj pobedi nad NATO-om, očuvanju našeg suvereniteta, integriteta itd. Ne bih sada hteo da ponavljam šta sam onda govorio o tim našim pobedama. Problem je što je Rezoluciju 1244, na koju se mi pozivamo, doneo Savet bezbednosti, i taj isti Savet bezbednosti je sada izdao predsedničko saopštenje koji deo poslova prenosi na Euleks. Za to predsedničko saopštenje glasali su i predstavnici Rusije i predstavnici Kine itd. Ne zaboravimo da je ondašnje rešenje pitanja Kosova došlo na osnovu zajedničke mirovne akcije Černomirdina, bivšeg predsednika ruske vlade, i Ahtisarija. Sada, ono što je ovde bitno, što se mi svađamo, ja bih vas pozvao na nešto što se zove realnost - da vidimo kako možemo da pomognemo ljudima na Kosovu. Da li je dosadašnje vladanje UNMIK-a bilo bolje za bezbednost, jer smo stalno napadali da ljudi ne mogu da se kreću, da su nebezbedni itd., od onoga na šta je obavezan Euleks, a to je uspostavljanje kakve-takve vladavine prava? Nije dobro da od toga bilo ko pravi, niti može da napravi bilo kakav politički kapital, poziva na solidarnost kod ... (Predsedavajuća: Četiri minuta, narodni poslaniče.) ... koju, inače, ozbiljni narodi uvek primene, kao što je Čerčil govorio, kada je Engleska bila jedina slobodna zemlja u Evropi – obećavam vam suze, ovo, ono, ali budimo zajedno. I, ponašali su se složno i uspeli su da se održe. Ako želimo da pomognemo ljudima i da se održimo kao ozbiljna država onda treba da patriotizam i solidarnost razumemo na taj način. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Javljam se na osnovu člana 104. Poslovnika Narodne skupštine i pre svega hoću da kažem gospodinu Mićunoviću da po Ustavu nadležnost Skupštine podrazumeva 12 tačaka; u okviru svojih izbornih prava, Narodna skupština ima još šest tačaka kojima se bavi. Jedna od stvari je i usvajanje zakona, nesumnjivo da je to najvažnija, ali samo jedna od ovih 12 tačaka. Ono što ste rekli ovde, da je '99. godine neki predsednik Vlade tvrdio da smo pobedili NATO pakt, ne razlikuje se od tvrdnji koje vi danas iznosite kada je u pitanju Kosovo i Metohija, s tim što je tadašnja tvrdnja imala mnogo više osnove, nego ovo što vi danas tvrdite. I jedna i druga tvrdnja imale su politički cilj da se građanima Srbije stvarnost, koja je bila izuzetno loša i teška, na neki način predstavi boljom nego što jeste. Ako kao razumni ljudi pogledamo u kakvoj se situaciji nalazilo Kosovo '99. godine, posle donošenja Rezolucije UN, i danas, to su toliko ogromne razlike da ne možete uopšte da pominjete. Vi ovde svesno obmanjujete javnost. Mi smo 1999. godine imali Rezoluciju 1244. Danas imamo saopštenje predsednika, odnosno generalnog sekretara UN. Između pisma i rezolucije je ogromna razlika. Rezolucija obavezuje. To što delovi rezolucije koji su važili za Srbiju nisu ispunjavani, to je druga stvar, to je nasilje, teror. Zbog toga su nas i bombardovali '99. godine. Ovo što ste vi uradili je svesna prevara građana Srbije, izdaja Kosova i Metohije. Kažete da su i Rusi glasali za to. Upozoravao vas je Sergej Lavrov i rekao – ne možemo mi biti veći Srbi od vas Srba; ako ste prihvatili Euleks, ako je vama dobar, dobar je i za nas. Gospodine Mićunoviću, kako možete da tvrdite tako nešto? Zar niste čuli da se sa administrativnih granica skida zastava Ujedinjenih nacija, da administrativna granica od juče postaje granica države Kosovo i Metohija? Svi ovi prethodni postupci o kojima smo govorili vodili su ka ovom trenutku, da prihvatite zahteve EU i Amerike i da omogućite uspostavljanje misije Euleks koja dolazi isključivo zato da bi sprovela plan Martija Ahtisarija. Mislim da su se stekli uslovi da se pokrene pitanje razrešenja predsednika Republike, ali o tome ću u drugom javljanju. Hvala vam.
Narodni poslanik je izrekao stav da je došlo do povrede člana 104. Nema povrede člana 104. Da je prethodni govornik bilo koji član Poslovnika prekršio, bio bi upozoren, pa bi bila izreknuta opomena. Reč ima narodni poslanik Milan Stanimirović. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Narodni poslanici se ne mogu dogovarati o tome kako će dobijati reč. Pošto svi narodni poslanici pristaju, meni je drago da su seoko nečega usaglasili narodni poslanici vladajuće većine i opozicije. Narodni poslanik Dragoljub Mićunović ima reč, a narodni poslanik Milan Stanimirović, ako želi, moraće da sačeka sve druge poslanike koji žele da govore o povredi Poslovnika. Izvolite.
Pokušao sam da govorim racionalno i razumno, ali imam utisak da nisam naišao na razumevanje izvesnih poslanika. Ono što je ključno je sledeće: šta je alternativa ovome što se do sada uradilo? Prvi put u istoriji naše diplomatije smo postigli da možemo da izađemo sa predlogom jedne rezolucije za koju će glasati većina i da se obratimo Međunarodnom sudu pravde. Od početka smo govorili – nećemo ratovati, pokušaćemo diplomatskim i pravnim sredstvima, odbranom međunarodnog prava da zaštitimo naše građene na Kosovu i Metohiji. Šta je alternativa? Ne činiti ništa ili, još gore, pokušati nekim nasilnim sredstvima to da rešimo. Postigli smo ne samo to nego i ono na šta smo se obavezali Rezolucijom, da se neće menjati Rezolucija 1244, da ona ostaje i da smo uspeli da Euleks pod tom firmom, dakle, uz odobrenje Saveta bezbednosti, poštujući Rezoluciju 1244, uredi pravni život na Kosovu i Metohiji, čije je stanje sada očajno za naše građane. Ono što je najvažnije su građani, da vidimo na koji način će njima biti bolje. To što ćemo sa celim svetom doći u svađu, sa Kinom, Amerikom, Evropom, svim živim, to junačenje smo imali prilike da vidimo i znamo do čega nas je dovelo. Radimo ozbiljan posao, na ozbiljan način, u skladu sa međunarodnom zajednicom, i to je jedina naša snaga. Sve drugo su stvari koje služe za dnevne prilike, ali ja njima ne želim da se bavim i neću vam više u tom smislu odgovarati. Molim vas, razgovarajmo o tome ozbiljno, šta je to što vi nudite da spasimo Kosovo. Tolike prilike ste imali da ga spasavate.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 104. Gospodine Mićunoviću, moramo da prihvatimo neke stvari koje su realne. Morate nekoga da pitate i da vidite kako se to zove kada vi uporno izbegavate da prihvatite realnost. Vi želite da u ono što verujete i mislite ubedite i građane Srbije, da je to upravo to. To možete da radite iz dobre namere, verujem da je dobra namera, ali ta namera može da bude i loša. Pre svega, kada govorite o toj velikoj pobedi naše diplomatije, ona je praktično floskula i ciljno urađena, baš da bi doveli Srbiju i Kosovo i Metohiju u ovu poziciju. Raspravljali smo o tome nekoliko puta i sada ću vam to reći. Gospodine Mićunoviću, to što smo sve karte uložili na diplomatsku aktivnost kako bismo dobili podršku za rezoluciju kojom bi Međunarodni sud rekao da li je proglašenje nezavisnosti Kosova i Metohije bilo na osnovu međunarodnog prava ili ne, morate da priznate, suštinski ne znači ništa. Odmah po donošenju te rezolucije Makedonija i Crna Gora su priznale nezavisnost Kosova i Metohije. To je jedna stvar. Drugo, odluka tog međunarodnog suda apsolutno nije obavezujuća ni za jednu stranu. Može da znači, a ne mora da znači ništa. Treća stvar, koja može da bude loša za nas: odluka koju taj sud donese može da se okrene i da nam se obije o glavu zato što u međunarodnom pravu postoje određeni momenti na osnovu kojih određena teritorija može da dobije nezavisnost. To su bivše kolonije, to su delovi države koji su bili pod vojnom okupacijom i, ono što je posebno opasno za nas, to su delovi teritorije na kojima žive pripadnici neke nacionalne manjine kojima su onemogućene verske, kulturne, ekonomske, političke i druge mogućnosti da se iskažu kao narod. Ne treba vas ubeđivati da se poslednjih 20 godina u svetu samo o tome priča kada je u pitanju Kosovo i Metohija. To je ono što je suštinski važno. Vi kažete – šta da uradimo? Ako mi nismo u stanju da to odredimo, valjda je bilo u stanju da odredi 77.000 Srba i drugih nealbanaca sa Kosova i Metohije koji su potpisali, dolazili ovde u Skupštinu Srbije, tražili prijem kod predsednika Republike i zahtevali da se ne prihvati misija Euleks. Ako ne verujete nama, valjda treba verovati tim ljudima koji žive na Kosovu i Metohiji. Ili su oni, pobogu, ponovo izmanipulisani od strane nekih koji su želeli da urade to što su uradili? Gospodine Mićunoviću, najmanje što ste mogli da uradite jeste da Vlada ode na sednicu koju su zakazali predstavnici Srba sa Kosova i Metohije, odnosno predsednici opština, da dođe u Kosovsku Mitrovicu i da im kaže jasno i glasno šta ih očekuje. Da su imali bilo šta da im kažu, otišli bi dole. Baš zbog toga što su svesni činjenice šta ih čeka nisu smeli ni da odu da im to kažu.
Nema povrede člana 104, niti je izlaganje narodnog poslanika išlo u prilog obrazloženju povrede člana 104. Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, želim da govorim o članu 104, vezano za izlaganje gospodina Mićunovića. Želim da govorim i po članu 226. Dakle, prvo po članu 104. Gospodine Mićunoviću, vi ste izašli za govornicu i pozvali ste se na član 103. koji govori da narodni poslanik treba da govori o temi koja je na dnevnom redu, ali vi retko govorite u Skupštini Republike Srbije. Sinoć je nama poslanicima opozicije uskraćeno pravo da govorimo o temi. Ja sam izašao i intervenisao. Je l' tako, gospođo potpredsednice? Dakle, vi nama uskraćujete elementarno pravo da govorimo o temi i stvarima koje su bitne za građane Srbije. Toliko o vašem poštovanju rada Skupštine Republike Srbije. Po članu 226. Juče je jedan grad u Republici Srbiji bio na granici uništenja. Juče je hiljade ljudskih života bilo ugroženo. Na sednici Odbora za zaštitu životne sredine, 2. oktobra i 5. novembra, ja sam ministra za ekologiju upozoravao na taj problem i govorio da grad Loznica leži na 500 tona ugljendisulfida. Ministar za zaštitu životne sredine me je uveravao da je to potpuno bezbedno. Evo kako je bezbedno. Tražio novac u rebalansu budžeta da se to sanira, a novac iz rebalansa budžeta je arčen na sve moguće načine, a onda kada su ljudski životi ugroženi za to nema novca. To je ta odgovornost koju vi snosite u svom radu do sada. Umesto da posle ovoga ministar za zaštitu životne sredine dođe i da podnese ostavku ovde pred svima nama, on se ne pojavljuje i ne daje nikakve zvanične izjave. Zahvaljujem.
Narodni poslaniče, što se tiče izricanja vašeg zahteva o kršenju članova Poslovnika koji se tiču davanja reči, ja sam vam juče u objašnjenju rekla da se izvinjavam ako se to dogodilo za vreme dok sam ja predsedavala, jer je moguće da se desilo omaškom. Pošto sam želela da utvrdim činjenice, razgovarala sam sa potpredsednikom Nikolom Novakovićem i od njega saznala da je on sa vama imao razgovor i da je neistina da poslanici koji su želeli da govore o amandmanu nisu dobili reč. (Dragan Todorović, sa mesta: Priznali ste sinoć, uzmite stenogram.) Pošto narodni poslanici ne slušaju objašnjenja, onda još jedanput: juče, u toku izricanja, odnosno želje da se govori o povredi Poslovnika i davanju reči u raspravi u pojedinostima na amandmane, rekli ste da poslanicima vaše poslaničke grupe nije data reč. Ja sam vam u objašnjenju rekla da se, ako se to dogodilo za vreme dok sam predsedavala, izvinjavam. Nakon toga sam proverila sa potpredsednikom Nikolom Novakovićem da li se dogodilo da reč nije dobijena kada je tražena, on je razgovarao i sa vama i nije istina da narodnim poslanicima nije data reč. Narodni poslanik Petar Jojić je, uz izvinjenje narodnog poslanika potpredsednika Nikole Novakovića, viđen prekasno, ali sa pravom je dobio reč u raspravi u pojedinostima po amandmanima, tako da vas molim da se ne izriču neistine za govornicom Narodne skupštine. Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo, već sinoć, noćas i jutros se grubo krši član 104. Poslovnika Narodne skupštine i grubo se krši dostojanstvo i Narodne skupštine, i naroda Srbije i države Srbije u celini. Da je časti, da je pameti, danas bi morala da bude, odnosno još noćas bi morala da bude prekinuta ona sednica i zakazana tog trenutka nova sednica sa jednom jedinom tačkom dnevnog reda – Kosovo i Metohija i ulazak Euleksa na Kosovo i Metohiju. Ta tema je tema svih tema. Danas ćemo se i dalje zaluđivati nekakvim amandmanima na nekakve zakone dok se grubo, divljački između dva dela Srbije postavlja državna granica. Podsećam vas na onu enciklopedijsku rečenicu predsednika Narodne skupštine od maločas, kaže: "Postigli smo dogovor da ćemo učiniti napore da zauzmemo stav". Kada ste već postigli dogovor, učinimo svi zajedno napore i zauzmimo stavove. Mi jedino to i tražimo. Zauzmimo kao parlament stav o okupaciji Kosova i Metohije, uspostavljanju nove države na teritoriji Srbije, o uspostavljanju državne granice posred Srbije, o apsolutno pogrešnoj, tendenciozno pogrešnoj, da ne kažem čak i izdajničkoj politici vrha ove države kada je Kosovo i Metohija u pitanju. Sve one pripreme, svi oni odlasci, sva zvanja međunarodnog suda, sve žalbe međunarodnom sudu bile su u ulozi da se do kraja prvo dezavuiše narod Srbije, građani Srbije, pogotovo građani Kosova i Metohije, i da se ovo što se noćas desilo desi bez velikih trzavica. Zauzmimo stavove o ugroženosti Srba na Kosovu i Metohiji. Dame i gospodo, podsećam vas na članke u nekoliko pisanih medija, na obećanja šiptarskih razbojnika da će u Srbiju stizati srpske glave. Ne živi Srbi kao proterani, nego srpske glave bez srpskog tela. Da li vam je to malo poznato? Nije li se to dešavalo kroz istoriju, nije li se dešavalo u poslednjem ratu da su, kada god je država Srbija bila u ovakvoj situaciji, srpske glave bile odsecane i slate u Srbiju ili sahranjivane mimo tela? Zauzmimo stav o zaštiti istorijske i kulturne baštine i o zaštiti tih 15% Srbije. Zauzmimo stav, konačno, i o tih 75.000 potpisa Srba sa Kosova i Metohije. Završavam. Zauzmimo stav o 75.000 molbi, o 75.000 vapaja da država svoje podanike zaštiti. To je obaveza ovog parlamenta i to je obaveza pre svih obaveza, koju moramo u ovom parlamentu doneti. Prestanite više sa raznoraznim zakonima koji će se primenjivati 2010, 2012, 2014. ili 2020. godine. Pod ovakvom vlašću sigurno ni države Srbije neće biti dotle.
Narodni poslanik Tomislav Ljubenović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Narodni poslaniče Momire Markoviću, ako ste se pozvali na kršenje dostojanstva, onda ne možete govoriti da se Narodna skupština zaluđuje bilo kakvim zakonima. Molim vas da primerimo svoj jezik onome što od nas zahteva ophođenje po Poslovniku Narodne skupštine. Izvolite, poslaniče.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se zbog povrede Poslovnika, čl. 225. i 226, i tražim od ministra inostranih poslova i Vlade da ... Ovo je ključno pitanje u novonastaloj situaciji, kosovskoj drami – da li je sila ili pravo u prisustvu misije Euleks? Kosovo i Metohija je Dušanova Srbija, njegova kletva i molitva, njegovo pamćenje i njegova kolevka. Kosovo i Metohija je za srpski narod nepresušni duhovni izvor, koji su naši preci ostavili svojim potomcima da ih nadahnjuje slogom i istinom. Nasilno otcepljenje Kosova i Metohije od matice Srbije je značilo za srpski narod neprebolnu ranu i gubljenje integriteta. Srpski političari na vlasti nisu uvek blagovremeno uočavali opasnosti koje su dolazile od stranih sila. Vlast su koristili ne da bi se odgovarajuće zaštitili, već da bi ostvarili svoje lične zablude, na primer, ideološke, materijalne koristi. Ispunjeni ličnim zabludama, misleći samo na svoju korist, spoljnu politiku gledali su samo kroz maglu. Nikakva rezolucija koja pokušava da realizuje jednu nečasnu politiku, da opravda nečije obećanje da će biti nezavisno Kosovo i Metohija, koje ne može da prođe, pogotovo kada su predstavnici SRS-a, koji će imati istrajni stav po toj osnovi... U Srbiji treba najzad da izađu iz zablude da smo svi isti i da imamo zajednički nacionalni interes. Imati srpsko ime i prezime ne znači ništa za one koji su presekli svoj nacionalni koren i zatvorili sve izvore svoje duhovne i nacionalne svesti. Ponositi se svojim precima, a ne biti ih dostojan je čin vredan samoprezrenja. Kosovo je za mene neodvojivi deo Srbije, najbitniji deo sećanja, učenja, ličnog obrazovanja, osnovne kulture, tradicije, istorije, lična karta srpskog naroda u kojoj je utisnuto kako se zovemo, odakle smo i koliko godina imamo. Albanci su taj naš identitet ukrali. Ukrali su "ličnu kartu", uz pomoć Euleksa i Amerike, i zamenili "sliku" koju su, kao falsifikovani dokument, neki priznali, jer im je zaprećeno da se ne obaziru na sitnice i da to mora tako biti ako žele da ih čuva najmoćnija sila na svetu. Kosovo, naravno, nikada niko u Srbiji neće priznati kao nezavisnu državu. To je načelno i Ustavom utvrđeno. Ustav sa jedne strane, a činjenično stanje zahteva razboritost, diplomatsku mudrost i zemlju Srbiju koja taj dugi proces očuvanja Kosmeta može ekonomski da izdrži. To je svima poznato. Ako se Srbija ekonomski uruši, Kosovo je definitivno izgubljeno. Hvala.
Narodni poslanik Ljubomir Kragović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članovima 225. i 226. Tražim objašnjenje od Vlade Republike Srbije i nadležnih ministarstava kako će da pomognu Srbima na Kosovu i Metohiji. Naime, o čemu se radi? Trenutno su u zgradi prisutne tri porodice, tri bračna druga sa devetoro dece. Radi se o porodicama Miška Krstića iz sela Glogovca, opština Kosovska Kamenica, o Daliboru Bakiću iz sela Glogovca, opština Kosovska Kamenica i o Goranu Maksimoviću iz sela Glogovca, opština Kosovska Kamenica. Oni su došli i traže pomoć od države Srbije kako bi jedan od članova njihovih porodica mogao da dobije posao, da bi imali osnovne uslove i mogli da prežive. Na Kosovu i Metohiji postoje mnoge takve ugrožene porodice kao što su ove tri. Umesto da se Srbija bavi time kako da pomogne ugroženim porodicama, kako da imaju osnovna sredstva za život i rad, bez obzira na to što su uslovi za život jako teški na Kosovu i Metohiji, mi predajemo Srbe na milost i nemilost šiptarskim separatistima i teroristima. Molim da Vlada Republike Srbije i nadležna ministarstva izađu u susret ovim porodicama kako bi im se omogućilo da jedan od članova njihovih porodica bude zaposlen. Hteo bih da se osvrnem na izlaganje gospodina Mićunovića koji tvrdi da je došlo do transformacije misije, da je zamenjen jedan deo UNMIK-a. Uporno vam tvrdim da je zamenjen kompletan UNMIK, da ne postoji UNMIK policajac. Ono o čemu smo ranije govorili je upravo to da uvek imamo problema kada dolaze nove misije. Kada je bila misija UNMIK na Kosovu i Metohiji bilo je proterano 250.000 Srba. Sada se plašimo dase to ne desi ponovo, da se ne ponovi scenario, a imamo gorka iskustva kada su nastupile te međunarodne snage, kako u Republici Srpskoj Krajini, Republici Srpskoj, tako i danas na Kosovu i Metohiji. Postavlja se pitanje zašto niko od predstavnika Vlade nije hteo da dođe na sednicu Skupštine Zajednice opština Kosova i Metohije? Ukoliko su svi oni bili sprečeni i zauzeti poslovima, zašto nisu ovlastili gospodina Mićunovića da dođe on i da nam objasni šta je to dobro što dolazi sa misijom Euleksa na Kosovu i Metohiji; šta je dobro u tome što se skida zastava Ujedinjenih nacija na administrativnim prelazima u Brnjaku i Jarinju, a postavljaju se zastave Evropske unije? Da li je bilo bolje da se problem Kosova i Metohije tretira na nivou Evropske unije ili da se tretira na nivou Ujedinjenih nacija? Znamo da smo u Ujedinjenim nacijama imali određeni broj prijatelja koji su želeli da nam pomognu i da zaštite Kosovo i Metohiju da ostane u sastavu Republike Srbije, a da u Evropskoj uniji imamo jako malo prijatelja, sa izuzetkom Kipra, Rumunije, Slovačke, Španije, koji žele da nam pomognu da sačuvamo Kosovo i Metohiju i da je tu dominantna Engleska, koja ispunjava naloge Amerike i koje će učiniti sve da zaštiti Ahtisarijev plan i da se stvori fantomska država Kosovo na teritoriji srpske države, na teritoriji srpskih svetinja. Hvala.
Narodni poslanik Smiljana Milisavljević želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, javljam se po članu 100. i u vezi sa članom 104, koji je povređen i koji kaže – narodni poslanici su dužni da poštuju dostojanstvo Skupštine. Osećam potrebu da vam se obratim kao poslanik koji dolazi sa Kosova i Metohije i kao neko ko tamo danas živi i planira da tamo ostane. Naime, cilj inicijative da se danas govori o Kosovu i Metohiji jeste da se zamagli suština i da se najvažnije državno pitanje podredi stranačkim interesima. Kosovo i Metohija je pod međunarodnim protektoratom Ujedinjenih nacija. Svima je jasno da ukoliko UN poštuju mirovnu misiju, ma kako da se ta misija zove, ona će raditi po Rezoluciji 1244. Šta to znači? To znači da nema nezavisnosti Kosova, znači da nema Ahtisarijevog plana. Nema potrebe da prizivate Ahtisarijev plan, niti da vam Ahtisari pomaže u bezuspešnom pokušaju da rušite Vladu Srbije i da na taj način poboljšate rejting stranke. Postavila bih pitanje bivšem ministru za Kosovo i Metohiju gospodinu Samardžiću: da li su čuvene akcije spaljivanja carinskih punktova, koje ste sprovodili dok ste bili na vlasti, donele nešto dobro kosovskim Srbima? Nisu. Narod je izgubio jedinu železničku vezu centralnog Kosova sa severnim delom. To nije zaštita srpskih nacionalnih interesa. Niti je srpski nacionalni interes da žive u kriminalnom okruženju, niti da se visokom politikom zamagljuju perspektive tom narodu na Kosovu. Pitanje za gospodina Velimira Ilića: gde se nalazi nevidljivi vodovod koji ste gradili deset godina i obećali narodu Kosova i Metohije? Da li znate koliko je Srba i nealbanaca apliciralo danas za rad u Euleksu? Broj se podudara sa onim brojem koji je bio protiv. Hvala.
Narodna poslanice, nema povrede člana 104. u izlaganjima narodnih poslanika, svako na svoj način obrazlaže povredu Poslovnika ili koristi priliku da u sopstvenom stilu pošalje poruku. U svakom slučaju, kada se pojavi očito kršenje Poslovnika ja izreknem upozorenje, pa onda opomenem narodnog poslanika. Reč ima narodni poslanik Velimir Ilić. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, želim da odgovorim gospođici koja je govorila i prozvala me. Tačno je da smo mi obećali da ćemo na severnom Kosovu da izgradimo vodovod za vodosnabdevanje severnog Kosova, da je bio međunarodni tender i da je na međunarodnom tenderu pobedila firma "Tahal", da je cena izgradnje vodovoda za kompletno snabdevanje severnog Kosova 14 miliona evra i da je sve završeno, samo je ostalo da Vlada Republike Srbije da garancije. Tadašnji ministar finansija Cvetković rekao je da će dati garancije i nije ih do danas dao. Tender je kompletno završen, poslovi su završeni, nedavno sam razgovarao sa ministrom za Kosovo i Metohiju gospodinom Bogdanovićem i pitao ga zašto se ne radi taj projekat kada je sve kompletno završeno, proceduralno urađena projektna dokumentacija i sve sređeno. On mi je rekao da je gospodin Bogdanović našao izvođača koji je znatno jeftiniji i da je ta cena od 14 miliona evra previsoka. Prema tome, Vlada Republike Srbije treba samo da da pismenu garanciju da će se raditi i radovi mogu sutra da počnu. To je jedino što treba da uradi Vlada Republike Srbije. Izvolite, pitajte ministra finansija zašto ne daje. Vlada je dobila izveštaj da je sve u redu, da je kompletna procedura završena i odmah će krenuti gradnja. Molim vas, nemojmo sad skretati temu sa jedne važne rasprave koja se vodi u parlamentu. Gospodo, kako ste mogli da donesete odluku i ko ste vi da je donesete bez parlamenta? Da li za vas nešto znači uvesti Euleks na mala vrata? Tobože, vi ste... Ja slušam, neki vaši daju izjave ovde novinarima i kažu – to je velika diplomatska pobeda Srbije. Znate ono: "Čega se pametan stidi...", da ne govorim dalje. Prema tome, gospodo, za ovo ćete kad-tad morati da odgovarate. Kako ste mogli bez parlamenta da donesete tako važnu odluku? Štaviše, ovo je referendumsko pitanje. Vi ste doneli odluku u najužem krugu vladajuće koalicije. Pola koalicije je glasalo za nezavisno Kosovo i to dobro znamo, nemojmo da prozivamo sada ovde redom. Pola vaše koalicije je za nezavisno Kosovo i radili su na formiranju institucija nezavisnog Kosova. Ali, gospodo, odgovornost preuzima stožer koalicije, a stožer vaše koalicije je gospodin Tadić i DS. Gospodine, vi se mnogo smejete ovim ozbiljnim stvarima. Ovo nije stvar za smeh. Danas je tužan dan za Srbiju ... (Predsedavajuća: Tri minuta i trideset sekundi.) ... i ne treba se tek tako smejati. Vi ste sinoć ovde izjavili štošta, što ne priliči ni čistaču ulice, a kamoli narodnom poslaniku. Gospodine, ja neću sa vama da polemišem, nemam nameru, ali nemojte da dobacujete kada se razgovara o jednoj ozbiljnoj temi. Molim vas da se uozbiljite bar dok ja govorim ... (Predsedavajuća: Četiri minuta.) ... a ako vam drugi to tolerišu, vi radite šta god hoćete. Ja neću da tolerišem vaše gluposti i vaše nepristojno ponašanje i dobacivanje. Ja vas poslednji put opominjem, gospodine Milivojeviću, da se urazumite i da se ponašate normalno.
Narodni poslaniče, narodni poslanici ne mogu opominjati jedni druge. Opominjati i upozoravati na kršenje Poslovnika može samo predsedavajući. Narodni poslanik Srđan Milivojević je opomenut. [[Žagor u sali.]] Narodni poslanik Srđan Milivojević... Molim vas, bez direktnog duela. Narodni poslaniče, molim vas da zauzmete svoje mesto. Narodni poslaniče, molim vas da zauzmete svoje mesto. Narodni poslaniče, molim vas da ne vodite dijalog među klupama i u redu među sedištima Narodne skupštine i da zauzmete svoje mesto. Zahvaljujem. Narodni poslanik Velimir Ilić... Molim vas da zauzmete svoje mesto i da ne vodite polemiku sa narodnim poslanicima. Narodni poslaniče, ne možete pretiti drugim narodnim poslanicima. Narodni poslanici su dužni da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem i kada govore sa govornice i kada u međusobnom kontaktu razgovaraju tokom sednice. Narodni poslanik Srđan Milivojević... Izrečena mu je opomena za jučerašnji incident. Molim vas da vođenje sednice i to ko će i kada biti opomenut prepustite predsedavajućem, jer je to nadležnost predsedavajućeg a ne drugih narodnih poslanika. Narodni poslanik Slađan Mijaljević želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Član 104 - dostojanstvo. Posle mog govora za govornicu je izašao gospodin Mićunović i izneo nekoliko tvrdnji koje zaista odudaraju od onoga što smo mi hteli da kažemo i onoga što govorimo već nedeljama i mesecima. Gospodin Mićunović je rekao – nije vreme da se svađamo i ne treba da se svađamo. Ja zaista ne vidim ko se ovde svađa, mi apsolutno nemamo nameru da se svađamo. Mi samo iznosimo argumentovano određene dokaze, postavljamo određena pitanja i tražimo određene odgovore i ništa više od toga. Naravno da je patriotski rešavati određene ekonomske probleme u zemlji Srbiji, ali neki problemi nas pretiču toliko ozbiljno da nam drobe državu i oduzimaju nam deo po deo teritorije. Mi bismo zaista želeli i želeli smo da raspravljamo i o tim ekonomskim temama, međutim, čekali smo budžet čitavih mesec dana i dobili smo ga u neko nedoba, sinoć, a još uvek se ne zna kada će biti na dnevnom redu. Znači, kada bude vaša vladajuća većina donela određene zakone na vreme i kada bude određene predloge budžeta donela na vreme, mi ćemo raspravljati i o tome, međutim, sada je prioritet ono što sam ja već kroz tri pitanja u proteklih sat vremena pomenuo. Sva tri pitanja imaju toliko informacija i toliko su ozbiljna da bi se svakom dobronamernom čoveku noge odsekle. Međutim, vi non-stop skrećete temu na neku drugu stranu. Dolazimo u situaciju "selo gori, a baba se češlja". Dragoj gospođici koja nije čula moje pitanje, a sa Kosova je, kaže da je poslanik sa Kosova, samo je samo je pitanje koliko će dugo još biti poslanik sa Kosova... Malopre sam rekao nešto, a to se upravo dešava, desilo se noćas i dešavaće se u nekoliko narednih dana, nedelja i meseci. Znači, sastanak u Briselu, 26. maj 2005. godine, pre tri godine. Posle toga je bilo još nekih sastanaka, obaveštavaću vas redovno o tome. Rezoluciju Saveta bezbednosti anulirati standardima i statusom i stvoriti uslove za nezavisno Kosovo. Solana i Ahtisari moraju biti uključeni u sve planove drobljenja Srbije, jer su najpodesniji za ostvarivanje ciljeva Amerike i NATO-a. To se upravo dešava. To što vi ne želite da vidite, to što vi sebi navlačite neku koprenu na oči, to je vaš problem. Mi zaista ne želimo da se svađamo, mi želimo da razgovaramo. Vi ste postavili određena pitanja i dajem vam odgovore. I pre toga sam davao i sada dajem odgovore na ta pitanja. Opozicija je tražila da dođe na dnevni red određena rezolucija, još pre mesec ili dva, tražili smo da raspravljamo na tu temu. Vi to stalno izbegavate, odnosno vaša vladajuća većina. Zbog čega? Da bi Euleks nesmetano preuzeo sve ingerencije? Kome prosipate to, kakva dnevna politika? To nije dnevna politika, to se sprovodi protiv Srbije poslednjih 20 godina, sada je kulminacija za neke teritorije. Postavio sam pitanje i za Vojvodinu, a vi se stalno nešto iščuđavate.
Narodna poslanica Jelena Trivan želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovano predsedništvo, drage kolege, reklamiram član 103. stav 1. Jako mi je žao što sam danas primorana da se javim i da razgovaramo na ovaj način. Žao mi je zato što mislim da građani Srbije u ovom trenutku zaslužuju malo veću ozbiljnost i zrelost, pre svega nas poslanika, i kada je reč o pitanju Kosova i kada je reč o pitanju budžeta i izlaska iz ekonomske krize. Oni od nas očekuju ozbiljnost, odgovornost i minimum zajedničkog imenitelja i minimum zajedničke odgovornosti prema tim pitanjima. Nemam nikakvu dilemu, tu se potpuno slažem sa svima vama, da je Kosovo najverovatnije najvažnije pitanje koje imamo u državi i da o njemu mora apsolutno da se govori u Skupštini, ali ne mogu da razumem, ako smo se međusobno dogovorili da ćemo do kraja nedelje imati sednicu Vlade posvećenu pitanju Euleksa, zašto danas sprečavamo Skupštinu da radi, sprečavamo da Srbija dobije set pravosudnih zakona, da građani dobiju mogućnost da im pasoši i dalje važe, da bismo raspravljali dva dana ranije. Iza toga se ne krije patriotizam, u to sam sasvim sigurna, nego neki drugi politički interesi. Dakle, ako imamo mogućnost da do kraja nedelje razgovaramo o Euleksu, i to sa predstavnicima Vlade, na jedan kredibilan i odgovoran način, zašto tu mogućnost i ne iskoristimo? Umesto toga, mi danas predstavljamo jednu ozbiljnu brigu za građane Kosova, koja u prevodu znači: dragi građani Kosova, zahvaljujući našem ponašanju, vi nećete dobiti budžet na vreme, ići ćemo na privremeno finansiranje, a vi bez tog budžeta ne možete da živite i vama je on najpotrebniji jer ste najsiromašniji. Druga poruka koju šaljemo: misija Euleksa bi bila i na ovaj i na onaj način raspoređena, ali naša je ideja da to bude bez Srbije i bez vaše saglasnosti, a umesto toga, rukovodstvo Srbije je učinilo sve i postiglo sve da misija Euleksa ne dođe na nelegalan način, da ne dođe uz protivljenje Beograda i ne na takav način da sprovodi misiju Ahtisarija. Umesto toga, mi u ovom trenutku imamo paradoksalnu situaciju: imamo protivljenje opozicije Euleksu i imamo protivljenje i demonstracije Albanaca na Kosovu. U ovom trenutku Albin Kurti, koji organizuje demonstracije u Prištini, koristi iste argumente kao i opozicija u Beogradu, s tim što on kaže da je misija Euleksa poraz nezavisnosti Kosova i trenutnih vlasti na Kosovu jer je raspoređena prema šest tačaka koje je zahtevala Srbija. Šta mi činimo u ovom trenutku? Sami unižavamo diplomatsku pobedu koju smo postigli, sami otežavamo život Srbima na Kosovu, koji zajedno sa Euleksom treba da se izbore za svoju slobodu i bezbednost; umanjujemo mogućnosti Srbije da se za svoje legitimne interese izbori. Na kraju, samo da odgovorim u ime moje koleginice Smiljane, da se ona ne bi ponovo javljala: za razliku od vas, koji postavljate pitanje i analizirate mogućnost da sutra ne budete poslanici sa Kosova, mi iz Demokratske stranke nemamo nikakve sumnje, takvu politiku i vodimo, da će Smiljana i u sledećem mandatu biti poslanik Kosova, koje je deo ove teritorije.
Određujem pauzu do 15.00 časova. Obaveštavam narodne poslanike da će sastanak predsednika poslaničkih grupa sa predsednicom Narodne skupštine biti održan u 14.30 časova u sali na prvom spratu. [[Posle pauze – 15.00]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad u popodnevnom delu sednice. Narodna poslanica Nataša Jovanović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, javljam se na osnovu člana 46. Poslovnika, na osnovu člana 226. Poslovnika i na osnovu člana 99. Ustava Republike Srbije. Ako se sećate, gospođo Čomić (mladi gospodin, zamenik sekretara svakako se seća, kao i gospodin Odalović), pre sedam dana sam, posle teme koju je pokrenula koleginica Marina Raguš, zatražila od direktora BIA, tog izvesnog Vukadinovića – koga nikada uživo nisam videla, što bi se reklo, "face to face", zato što se nikada nije ni pojavio na Odboru za odbranu i bezbednost, što je inače njegova poslovnička obaveza, odnosno BIA i njegova lično po Zakonu o BIA, a to je član 46. Poslovnika – da podnese izveštaj o svom radu Narodnoj skupštini, odnosno resornom odboru. Noćas je, ne samo po mišljenju nas srpskih radikala i kolega iz DSS i NS, već i svih uznemirenih građana sa Kosova i Metohije (svi mi primamo pozive i poruke od naših radikala i članova njihovih porodica), došlo do potpune okupacije Kosova i Metohije u pravom smislu reči zbog nelegitimnog, bez odluke Republičke skupštine, razmeštanja tzv. misije Euleks. Član 99. Ustava, pošto je gospodin Mićunović govorio o tome da Skupština treba da radi svoj posao, da donosi zakone, a ne da pričamo o Kosovu i Metohiji, definisao je šta je, između ostalog, posao Narodne skupštine, a to je da vrši ratifikaciju međunarodnih ugovora i sporazuma. Moram da vas podsetim da je 1999. godine ovde, u Narodnoj skupštini, jedino uz protivljenje Srpske radikalne stranke, ratifikovan sporazum Černomirdin - Ahtisari iz koga je proistekao dolazak KFOR-a na Kosovo i Metohiju i Rezolucija 1244 Saveta bezbednosti UN, koja je naš osnov, naše države Srbije, da branimo naše međunarodno pravo i status naše južne pokrajine u okviru naše države. Međutim, sada, s obzirom na nelegitimno razmeštanje misije tzv. Euleks, ponovo pozivam direktora BIA da se što pre pojavi, to je njegova poslovnička i zakonska obaveza, pred Odborom za odbranu i bezbednost, da obavesti gospodina Dragana Todorovića, preko sekretara Odbora, kada će biti u stanju da dođe i da nam podnese izveštaj zbog činjenice da je pre nas o terorističkim aktivnostima Hašima Tačija, Haradinaja i ostalih, kako su ih označili, zlikovaca koji predvode kriminalne grupe raspravljao nemački odbor za praćenje rada njihovih obaveštajnih službi, gde je nedvosmisleno utvrđeno (o tome je govorila u više navrata, evo završavam, koleginica Raguš, a i ja prošle nedelje) da su njihovi agenti ustanovili još u izveštaju 2005. godine, a sada i na osnovu činjenice da im je podmetnuto da su oni bacili eksplozivnu napravu... (Predsedavajuća: Tri minuta i trideset sekundi.) ... na sedište EU u Prištini, da su u pitanju opasni zlikovci, teroristi. Kada to kaže država koja je najviše finansirala njihovo otcepljenje od Srbije i finansira i najviše učestvuje u snagama KFOR-a, šta onda naša država radi i kako mi možemo da šaljemo poruku kada Nemci sami za sebe kažu da nisu bezbedni, da je bezbedan bilo koji Srbin na Kosovu i Metohiji u ovom trenutku... (Predsedavajuća: Četiri minuta.) Završavam. Zahtevam, dakle, da mi se što pre dostavi odgovor u pisanoj formi kada će doći direktor BIA. Gospodin Todorović će, kao predsednik Odbora, odmah zakazati, ali nama je neophodan taj izveštaj. Hvala.
Nema povrede člana 46. Predsednik Odbora za bezbednost, kao i svakog drugog odbora, ima ovlašćenja da zakaže sednicu i da na tu sednicu pozove sve koji se pred Odborom moraju pojaviti, od ministra, potpredsednika Vlade do onih koji rukovode organima i organizacijama. Ukoliko bilo ko odbije, o tome obaveštava; ako je to situacija, onda se ja smatram obaveštenom da je nadležni pozvan, Saša Vukadinović, i da nije hteo da dođe na sednicu Odbora. Obavestiću predsednicu Narodne skupštine. Svi oni koji predstavljaju organe i organizacije koji su birani u Narodnoj skupštini ili koji prema propisima našeg poslovnika imaju obavezu da se pojave pred odborima, to moraju da učine. (Dragan Todorović, s mesta: Da li mogu da objasnim?) Narodni poslanik Dragan Todorović, samo izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto je pomenut Odbor za odbranu i bezbednost, očigledno je da sadašnji direktor BIA nema nameru da sarađuje sa Odborom za odbranu i bezbednost i sa poslanicima. Očigledno je da on tamo ispunjava svoj partijski zadatak, a ne ono što bi trebalo da radi po zakonu. Mislim da je prošlo skoro šest meseci otkako sam postavio pitanja, jedno pitanje MUP-u, drugo pitanje Vrhovnom sudu i treće pitanje BIA, vezana za tri akcije koje je sprovela tadašnja Državna bezbednost 2001. godine, a to su akcije "Mačva", "Kaktus" i "Šumadija". Prisluškivano je 46 ljudi – oko 20 pripadnika tadašnje Službe državne bezbednosti je određeno za te zadatke – od predsednika bivše države SRJ, pa raznoraznih tadašnjih političara i pripadnika DOS-a, kao i nekih drugih ljudi. Od Vrhovnog suda sam dobio obaveštenje da oni nikada nisu dali odobrenje da se ta lica prisluškuju, kao što sam dobio i obaveštenje od MUP-a, s obzirom na to da je osnovana BIA, da ona više nije u ingerencijama MUP-a, da oni nemaju više nikakve nadležnosti. Ali, iz BIA ne stižu nikakvi odgovori. Znam pouzdano da su te tri akcije bile. Ovde sam nekoliko puta govorio o tome da bi eventualno, ukoliko se dobiju neki podaci, i poslanicima Skupštine Srbije, a i pravosuđu mogli da se daju odgovori u vezi sa nekim ubistvima i događajima koji su se dešavali u SRJ. Ono što je posebno važno u ovom momentu, što bi, pretpostavljam, trebalo da bude važno poslanicima, a mislio sam da će Demokratska stranka biti posebno zainteresovana da se odgovor na to pitanje dobije, jeste što bi eventualno moglo da se dođe do nekih podataka vezanih za ubistvo Zorana Đinđića. Sada samo, pošto mi malo vremena ostaje da vam kažem... Kada se naredi neka akcija praćenja, prisluškivanja itd. po zakonu, kako to ide, po pravilima Službe, tu, normalno, subordinacija ide od nekog nadređenog koji naređuje da se određene akcije sprovode. Prikupljene informacije se daju i neko ih koristi. Tražili smo odgovor, ako jeste, ko je naredio i ko je koristio te informacije. Interesantno je da apsolutno niko iz Demokratske stranke ne pokazuje zainteresovanost da se dođe do tih podataka. Izvinjavam se, da završimo sa tim, nije mi bila namera da govorim o ovome, ali da zaokružim kompletnu temu. Između ostalog, pozvali smo Sašu Vukadinovića kada je zakazan Odbor, vezano za činjenice i okolnosti oko kidnapovanja i hapšenja Radovana Karadžića, zato što smo imali pouzdane informacije da je Radovan Karadžić uhapšen onako kako je i bilo izneto, na putu za Batajnicu, da je držan 72 sata, mimo Ustava, mimo zakona, nije mu bio omogućen poziv njegovom advokatu, obaveštenje porodici i, ono što je posebno interesantno, uzete su mu stvari; znate da mu je laptop vraćen posle 20 dana itd. i sve laži koje su pratile taj događaj. Umesto da se direktor BIA pojavi, on se jednostavno oglušio o to, ali su zato došli sa već unapred sastavljenim zaključkom Odbora za odbranu i bezbednost. Po tom zaključku sve je bilo u skladu sa zakonom, bez ikakvih problema. Oni su jednostavno na brutalan način, kao što to rade i ovde u Skupštini, prekinuli svaku mogućnost da Odbor izvrši onu funkciju koju ima po Poslovniku Narodne skupštine, koju bi po Ustavu, a i po tim vašim evropskim vrednostima imao, a to je da se postara da se službe bezbednosti ne zloupotrebljavaju od strane vlasti. To je osnovna funkcija koju bi Odbor za odbranu i bezbednost trebalo da ima; znači, kontrolna funkcija – da kontroliše vlast da ne zloupotrebljava službe bezbednosti, kao i Ministarstvo unutrašnjih poslova, kao i Vojske, između ostalog, kao i sve, ali posebno ove službe i ova dva ministarstva zato što su to ministarstva sile, zato što dolaze do poverljivih informacija i oni ih koriste u političke svrhe. Između ostalog, vi ste ti koji ste inicirali da se otvore dosijei Službe državne bezbednosti itd., ali se ponašate na isti način kao što su se ponašali neki koji ste vi kritikovali. Vama je cilj bio samo da dođete do vlasti, inače, da nešto promenite i da se menjate nemate apsolutno nikakvu nameru. Vama je cilj samo vlast i vlast se koristi bezgranično, na isti način kao što se to radilo u proteklim vremenima.Hvala vam i oprostite zbog ovog vremena.
Zahvaljujem na pojašnjenju. Pred Odborom moraju da se pojave sva izabrana, imenovana i postavljena lica. Oni nemaju mogućnost da imaju ili nemaju nameru da se pojave pred Odborom, pošto to podrazumeva… (Dragan Todorović, sa mesta: Vi mi ne verujete?) Naravno da verujem. Zato kažem da zahvaljujem na informacijama. Dakle, izabrana, postavljena i imenovana lica ne mogu imati nameru. Mogu se ili pojaviti pred odborom ili sa opravdanim razlogom, koji će odbor uvažiti, poslati ovlašćeno lice. Odbor može i da ne uvaži, da insistira da se pred odborom pojavi ono izabrano ili postavljeno lice koje odbor hoće da sasluša. (Dragan Todorović, sa mesta: Nisu mi odgovorili na poslaničko pitanje.) Poslaničko pitanje nije postavljeno ni u jednom delu toka sednice, pošto tek pri kraju ove sednice imamo poslanička pitanja. Zahtevano je objašnjenje. Već smo utvrdili da po članu 226, kada se zahteva objašnjenje, nema roka, nažalost, u kojem odgovorno lice mora da dostavi odgovor. Ali, u skladu sa članom 27, upoznaću predsednicu i nadležni rukovodilac organa Saša Vukadinović (ili koga god Odbor zvao) moraće da se pojavi pred Odborom za bezbednost na zakazanoj sednici, gde on ima obavezu da pruži sve potrebne informacije poslanicima članovima Odbora. To je osnovna kontrolna funkcija Skupštine. Zato vam zahvaljujem. Narodna poslanica Vjerica Radeta želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu članova 101. i 104. Poslovnika Narodne skupštine. Danas u prepodnevnom delu zasedanja, a to je počelo još noćas, poslanici opozicionih stranaka, pre svega mi srpski radikali, pokušavamo da nametnemo temu problema na Kosovu i Metohiji prouzrokovanih razmeštanjem misije Euleks i pokušavamo da pozovemo, odnosno da utvrdimo odgovornost onih koji su direktno odgovorni za okupaciju Kosova i Metohije. Poslanici vladajuće koalicije su se probudili i počeli su da se javljaju za reč, da nam neke stvari po Poslovniku objašnjavaju i bilo je tu zaista interesantnih konstatacija. Jedno od pitanja na koja očekujemo odgovor je – kako poslanici vladajuće koalicije znaju neke stvari, vezano za delovanje Vlade Republike Srbije i predsednika Republike, a da to ne znaju poslanici opozicije? Zašto mi od juna meseca nismo bili u prilici da ovde raspravljamo o Predlogu rezolucije 108 narodnih poslanika? Očigledno je da se u međuvremenu nešto dešavalo, pogotovo je gospodin Mićunović ovde bio onako pun informacija. Ono što je posebno interesantno i u njegovom i u izlaganju gospođe Trivan jeste nešto što je mnogo podsetilo na stavove nekih političkih stranaka koje se otvoreno zalažu za samostalno Kosovo i na stavove nekih nevladinih organizacija, a to su pitanja statusa Kosova i Metohije kao jedne realnosti, kako ovde kažu. Pa, što se tiče naše brige kako pomoći tim ljudima tamo, otprilike, nebitno je da li su oni na okupiranoj teritoriji dela Srbije ili nisu, sada imamo neke druge probleme. Onda je bilo i pitanje šta mi to nudimo kao alternativu. Ono što je najinteresantnije, kada se radi o sporazumu Černomirdin – Ahtisari, primedbe su bile upućene nekim poslaničkim grupama koje su sada sa DS u Vladi Republike Srbije i ovde čine sa njima skupštinsku većinu. Onda je zaista interesantno zašto se kada se postavljaju ta pitanja gleda na ovu stranu, kada sa ove druge strane sede oni koji su podržali to što sada gospodin Mićunović i ostali iz Demokratske stranke pokušavaju da stave na dušu nekom drugom, naravno, pre svega zbog činjenice da bi prikrili ono što kršenje Ustava od strane Borisa Tadića, od strane Vlade Republike Srbije… (Predsedavajuća: Govorite tri minuta i trideset sekundi.) ...izvinjavam se, evo završavam… i činjenicu da je neko sebi dao više prava nego što mu Ustav dozvoljava i mimo ovlašćenja ovog parlamenta potpisao okupaciju, prihvatio okupaciju dela teritorije Republike Srbije.
Nema povrede člana 104. u izlaganjima narodnih poslanika koje ste spomenuli. Narodni poslanik Petar Jojić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, u smislu odredaba člana 226. Poslovnika Narodne skupštine postavljam pitanje, odnosno tražim objašnjenje i obaveštenje od predsednika Republike da li se danas na administrativnoj granici sa AP Kosovom i Metohijom vijori srpska zastave ili ne. To je broj jedan. Tražim obaveštenje da li na administrativnoj granici ima ijedan carinik, ijedan policajac srpske nacionalnosti, odnosno pripadnik srpskih snaga bezbednosti. Tražim obaveštenje od predsednika Tadića da li će ovih dana otići u Prizren, gde je bila srpska prestonica, i da li će otići u sedište srpske patrijaršije Peć i sa sobom povesti prognane Srbe sa Kosova i Metohije, koji su prognani od strane Šiptara i "natovaca", i tako dokazati da je Kosovo i Metohija kolevka srpske državnosti i kulture, o čemu svedoči činjenica da je tamo najveća gustina srpskih srednjovekovnih manastira i drugih spomenika kulture, a što je sve potvrđeno Londonskim sporazumom iz 1912. godine. Uzimajući u obzir ovakvo činjenično stanje mi mislimo da treba prvo da idemo na Kosovo, a ne u Evropsku uniju. Srbiji je preče Kosovo od Evropske unije. A i oni koji hoće u Evropsku uniju samo se deklarativno izjašnjavaju kako idu u EU, ali nažalost, njih Evropska unija neće. Vlada Srbije više ne može biti ravnodušna prema ovakvom stanju kakvo je na Kosovu i Metohiji. Ne može biti ravnodušna, s obzirom nato da je KiM okupirano od strane neprijatelja. Ko garantuje Srbiji, tražim odgovor od gospodina Borisa Tadića, da je Kosovo pod državnim suverenitetom Republike Srbije i njenih organa bezbednosti? Tražim obaveštenje od predsednika Republike da li će doći u Narodnu skupštinu Republike Srbije da odgovori na brojna pitanja koja su od vitalnog značaja za državu Srbiju i njene građane. Neka malo i on protegne noge; ako ne može da ode na Kosovo, može bar preći pešački prelaz koji se nalazi između zgrade Predsedništva, gde on vlada, i Narodne skupštine. Da li predsednik Republike gospodin Boris Tadić zna da u Beogradu živi oko 80.000 pripadnika albanske nacionalne manjine, da ovde normalno žive i da im je obezbeđena bezbednost i sigurnost? Da li će gospodin Tadić i njegova vlada uspeti da poveduSrbe na Kosovo i Metohiju i da im obezbede siguran i bezbedan život na toj teritoriji, kao srpskoj kolevci svih mogućih kulturnih i istorijskih spomenika koje sam prethodno naveo? Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo Čomić, s obzirom na to da vi sada predsedavate, imam nameru da se pozovem na članove 27. i 104. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, ali bih, pre bilo kakvog upuštanja u obrazlaganje onoga što sam naumio da kažem, zamolio da mi kažete, ne morate da mi odgovarate, da li smem da citiram neku odredbu Ustava Republike Srbije, jer od te odredbe Ustava koju imam nameru da citiram zavisi dalji tok mog obrazlaganja. Shvatio sam da mogu da citiram. Mnogo vam hvala. Moram da vas pohvalim, za razliku od predsednika Narodne skupštine, ona mi je izrekla dve opomene zato što sam citirao odredbu Ustava Republike Srbije, te vas molim da se u danu za glasanje konstatuje da je Slavica Đukić-Dejanović grubo prekršila Poslovnik i Ustav Republike Srbije. Inače, mnogo mi je drago što ste vi shvatili da je Ustav Republike Srbije svetinja za sve one koji rade. Da krenemo redom. Član 114. stav 4, to je tekst zakletve koju je predsednik Republike Srbije položio u Narodnoj skupštini pred 250 narodnih poslanika, a stvara se prezumpcija da je on to položio pred sedam i po miliona građana Republike Srbije. Ja bih zamolio građane Republike Srbije da shvate u šta se zakleo. Tekst zakletve glasi: "Zaklinjem se da ću sve svoje snage posvetiti očuvanju suverenosti i celine teritorije Republike Srbije, uključujući i Kosovo i Metohiju kao njen sastavni deo, kao i ostvarivanju ljudskih i manjinskih prava i sloboda, poštovanju i odbrani Ustava i zakona, očuvanju mira i blagostanja svih građana Republike Srbije i da ću savesno i odgovorno ispunjavati sve svoje dužnosti". Skrećem vam pažnju, ova zakletva je ustavna norma. Ako neko prekrši ustavnu normu, on trpi neku sankciju. Sankcija koja ide za nepoštovanje ove odredbe člana 114. stav 4. Ustava Republike Srbije jeste da se razreši predsednik Republike dužnosti, pošto je prethodno povređen Ustav. Da ne bi bilo zabune, neću da čitam preambulu Ustava Republike Srbije, ali ću vam pročitati nešto što se odnosi na autonomne pokrajine, to je član 182. stav 2, da budemo načisto, da ne bude da neko ovde izmišlja itd. "Republika Srbija ima AP Vojvodinu i AP Kosovo i Metohiju. Suštinska autonomija AP Kosovo i Metohija urediće se posebnim zakonom koji se donosi po postupku predviđenom za promenu Ustava". Molim vas, zar u uslovima teške, rovovske diplomatske borbe koju vodi Vlada na čelu sa Borisom Tadićem prioritet ili nulti položajnije bio zakon o suštinskoj autonomiji na Kosovu i Metohiji? Ne, nulta tačka je bio set pravosudnih zakona koji će početi da se primenjuju.
Tri minuta i trideset sekundi. Citirali ste odredbe Ustava. Nemam nadležnost da objašnjavam ili da procenjujem da li je ili nije prekršena bilo koja odredba Ustava. Reč ima narodni poslanik Jadranko Vuković. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članovima 225. i 226. Na kraju ću, gospođo Čomić, tražiti objašnjenje u vezi sa ovim o čemu ću vam govoriti. Naravno, tema je Euleks i ovo o čemu danas govorimo. Dame i gospodo narodni poslanici, prvo ću vas podsetiti na sporazum od 18. jula 2005. godine kada je vaša vladajuća većina potpisala Sporazum o tranzitu NATO kroz našu zemlju, gde američki vojnici uživaju potpuni imunitet. Znači, mogu da gaze, biju, siluju, a ove grube reči koristim jer se to događalo u Italiji i Makedoniji. Znači, to je bila prva faza ka okupaciji dela naše teritorije. To vas samo podsećam. Sledeća stvar, podsećam vas takođe na to da međunarodne sporazume (vi kažete nije još sporazum, a idemo ka sporazumu, odnosno idete vi) zaključuje država Srbija, a samo je Skupština, ovde je gospodin Ilić istakao, možda niste obratili pažnju, mislim i gospodin Todorović, ovlašćena da ratifikuje takve sporazume i da odlučuje o pitanjima odbrane naše otadžbine. Da li se slažete da je ugrožena naša otadžbina, odnosno deo njene teritorije? Drugo, pre zaključenja i prihvatanja sporazuma mora se pribaviti zvanični stav Skupštine Srbije i Vlade Srbije. Da li imamo zvanični stav šta smo mi rekli o tome? Oni ljudi uđoše dole. Pričamo srpski da se svi razumemo. Kaže neko u prepodnevnoj raspravi – mi ćemo vama to omogućiti. Koja je svrha rasprave, oni ljudi su dole ušli. Sledeće, podsećam, Rezolucija 1244 od 9. jula 1999. godine, dame i gospodo narodni poslanici, jedini je pravni okvir za prisustvo međunarodnih vojnih snaga na teritoriji onda SRJ, pa SCG, pa Srbije, odnosno na teritoriji Kosova i Metohije kao sastavnog dela naše države. Prema tački 12) navedene rezolucije, Srbija je u obavezi da obezbedi neometan pristup Kosovu i Metohiji humanitarnim organizacijama, radi pomoći. Pitam vas, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, da li je Euleks humanitarna organizacija? To je prvo pitanje. Sledeće, na osnovu svega ovoga, gospođo Čomić, tražim objašnjenje od Vlade Srbije... (Predsedavajuća: Tri minuta i trideset sekundi.) ... da li prihvatanje Euleksa od strane predsednika Srbije i Vlade Srbije predstavlja prvi korak priznanja nezavisnosti Kosova i Metohija od strane naše države? Mislim da. Hvala vam, dame i gospodo.
Reč ima narodni poslanik Milan Stanimirović. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovana gospođo Čomić, poštovane kolege narodni poslanici, reklamiram član 103. Poslovnika o radu Narodne skupštine – govornik može da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu. U obrazloženju zašto ovo reklamiram mogu vam reći da već danima, nedeljama, pa čak i mesecima prisustvujemo flagrantnoj zloupotrebi Poslovnika o radu Narodne skupštine gde se o svemu govori, osim o temama koje su na dnevnom redu. Zaista, kao da prisustvujemo jednoj predstavi teatra apsurda i kao da svi treba da patimo od kolektivne amnezije pa da zaboravimo kako smo došli uopšte kao narod, kao nacija, kao država, kao građani u ovakvu situaciju u kojoj se sada nalazimo. Političari moraju uvek da vide korak više i korak dalje od svojih savremenika. Nažalost, to nije bila situacija u našoj državi u proteklih dvadesetak godina. Moraju da se bave političkim principima. Strast je loš saveznik u politici, osim ako se ne radi o strasti za opšte dobro, odgovornosti i razboritosti kojima treba, tim političkim principima, svi da se vodimo, na dobrobit svoje države i naroda. Da smo shvatili pad Berlinskog zida i monopolarni svet koji je tada nastupio, poruke Džejmsa Bejkera iz Sjedinjenih Američkih Država koje su tada podržavale jedinstvenu Jugoslaviju, posetu Žaka Delora koji je nudio tadašnjih pet milijardi ekija tadašnjoj Jugoslaviji da se inkorporira u tadašnju Evropsku zajednicu, danas ne bismo govorili o ovako teškim temama i o borbi za državni i nacionalni suverenitet na Kosovu i Metohiji. Neki su i tada videli ne samo korak, nego mnogo više ispred i govorili su, otprilike, ovu rečenicu, parafraziraću je: gospodo, čuvajte se, nekada se nešto što se predstavlja kao najveći nacionalni interes pretvori u najveću nacionalnu izdaju. Nisam srećan što mogu da konstatujem da je tada taj čovek bio u pravu. Politika jeste veštinamogućeg, ali je i veština da učinimo mogućim ono što je potrebno za sopstveni narod i za sopstvenu državu. Narodnjačkoj koaliciji se obraćam takođe, kao i Srpskoj radikalnoj stranci, i kažem im – otiđite upravo među taj narod. Kad počnem da im pričam o dostojanstvenom ulasku u Evropu, oni mi kažu samo jednu rečenicu – prazna vreća ne stoji uspravno. Kad im pričam o tome kako ne možemo biti crna rupa u regionu i u Evropi, koja jedina neće da se integriše u Evropsku uniju, oni kažu – znam, sine, ne možeš sam protiv sela. Slušajte malo i taj narod, kad se već zovete narodnjaci, kad se zovete narodnjačka stranka i, verujte, nećete pogrešiti. "Šta još treba da se dogodi pa da shvatimo šta nam se dogodilo?" To je rekao Brana Petrović, a i ja postavljam danas i sebi i vama ovo pitanje. Odluka Saveta bezbednosti UN, predsedničko saopštenje koje su podržali i Rusija i Kina itd. – Euleks je statusno neutralan i u skladu sa Rezolucijom 1244. Sudije, tužioci, carinici, policajci ne ganjaju naše policajce i carinike. Od 11. juna 1999. godine mi tamo nemamo ni svog poreznika, ni policajca, ni vojnika, ni carinika, gospodo. Od 11. juna 1999. Nemojte da varate ovaj narod da smo mi sada izgubili Kosovo i Metohiju i da ćemo ga ulaskom Euleksa izgubiti i dalje. Uzimam za sebe pravo da se ponovo javim, pošto nisam stigao da kažem kompletnu argumentaciju. Kao odgovorni ljudi, koji žele da rade na dobrobit svog naroda i države, treba da se ponašamo u ovom parlamentu i bilo gde da se nalazimo, jer imamo odgovornost za svaku javnu reč i za svoju delatnost u ovom parlamentu i među narodom među kojim se krećemo.
Nema povrede člana 103, ali nema ni pune primene člana 103. Narodnim poslanicima koji žele da koriste svoje pravo da govore o povredi Poslovnika to pravo je neprikosnoveno. Ono što pravi problem tokom sednice jeste način na koji se to koristi i tome služi poštovanje Poslovnika po drugim osnovama. Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na član 104. Kad već hoćemo da razgovaramo kao ljudi i da razgovaramo o činjenicama, hajde da se podsetimo nekih stvari. Sećamo se svi januara 2007. godine i predizborne kampanje, dolaska Borisa Tadića iz Amerike i njegovog obraćanja u Knez Mihailovoj ulici građanima Srbije na jednom predizbornom događaju. On je tada izjavio: "Budimo realni, Kosovo je nezavisno i to je realnost". To je potpuno tačno, možete sada da tvrdite, za vas ništa nije tačno, ali to je nesporna činjenica, snimile su sve televizije. Hajde da navedem drugu činjenicu, možda ni ovo nije tačno. Sletanje na skopski aerodrom i susret sa Agimom Čekuom, kaže "bila magla", a znate ko se u magli sreće. Ali, postoji tu jedna stvar – ako su i sleteli, sticajem okolnosti, na isti aerodrom, kako je moguće da Boris Tadić izjavi: "Pozdravio sam se sa vojnikom, ja sam političar"? Pozdravio se sa ratnim zločincem koji je izvršio ratne zločine prvo u Hrvatskoj, a posle toga i na Kosovu i Metohiji! To su nesporne stvari. Zbog čega vi zastupate ovaj stav? Pa, to je potpuno normalno. Sadašnji ministar za Kosovo i Metohiju u Vladi Srbije takođe je bio ministar u vladi nezavisnog Kosova, gospodin Novaković, pardon, Bogdanović, mi smo to iznosili onda kada ste birali ministre... Vama je smešno što sam ja pogrešio. Vama suština uopšte ne znači ništa. Potpuno sam siguran da za vas neće biti nikakve promene što se tiče Kosova i Metohije. Vi ćete, isto kao i do sada, sarađivati i sa Tačijem, i sa Agimom Čekuom i sa vladom Kosova i Metohije, jer od vas to traži isti gazda, kao što traži i od njih. Vi se ponašate i postupate isključivo na osnovu naloga koji vam postavljaju EU i SAD. Između vas i ovih koji predstavljaju novu državu Kosovo i Metohija nema nikakve razlike. Vi kritikujete onu prethodnu vlast, a ja vam postavljam pitanje – s kim ste sada u koaliciji? Zašto niste bar zadržali to iz 1990. godine? Bar su tada ušle Ujedinjene nacije i do juče su bile Ujedinjene nacije, a sad je Euleks. Postavljam vam pitanje - na osnovu kojih zakona će raditi Euleks? To što vi pričate da će biti statusno neutralan je obmana srpske javnosti, svi zvaničnici i u EU i u svetu tvrde da će Euleks raditi na osnovu plana Martija Ahtisarija i na osnovu zakona države Kosovo.
Reč ima narodni poslanik Milan Veselinović. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100 stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, želim da na osnovu članova 225. i 226. postavim pitanje. Pre svega, pitanje za Skupštinu Srbije – zašto bar danas nije uvažen zahtev 108 poslanika da se na dnevnom redu nađe rasprava o rasporedu Euleksa na Kosovu i Metohiji i novoj rezoluciji o Kosovu i Metohiji? Naime, mi ovih dana raspravljamo o nekim zakonima, setu pravosudnih zakona za koje se iz svih diskusija, i opozicije i pozicije, vidi da neće mnogo šta dobrog doneti pravosuđu niti građanima Srbije, a ignorišemo nešto što se dešava, što nam preti da bude ispred nas i da dođe na svačija vrata. Dame i gospodo, dobio sam ovih dana mnogo pitanja od veterana ratova, počev od devedesetih godina naovamo, posebno od 1981. godine, od kada su prvi šiptarski iredentisti pravili demonstracije, raseljavali Srbe sa Kosova i Metohije, koji govore kako je ovo poniženje za njih, poniženje za građane Srbije. Jedan sam od onih koji su se odazivali svakom pozivu države Srbije i odbrani srpskog naroda i ne mogu da verujem da ova većina koja sedi na levoj strani može da ignoriše ono što se danas dešava na teritoriji države Srbije. Ne mogu da verujem da je bilo šta važnije od rasporeda Euleksa na Kosovu i Metohiji, od podrške Srbima koji su ostali da žive na Kosovu i Metohiji. Imali smo ovde razna predavanja, pa i od onih iz ovog "žutog preduzeća", koji sebe nazivaju ideolozima ili kreatorima demokratije, kako je to svršen čin, kako je neko kriv, kako je sve to neko drugi učinio, a oni su bili neutralni ili pozivali NATO snage da bombarduju Srbiju još neku nedelju, kako bi NATO trupe ušle na Kosovo i Metohiju. Sećamo se svi dobro toga. Ne može se skinuti odgovornost sa onih koji su to činili. Želim da podsetim javnost i građane Srbije da je i Kumanovski sporazum, koji je potpisan u to vreme, Srpska radikalna stranka osudila i da smo bili protiv njega. Znamo dobro ko je izglasao, koja skupštinska većina, takav sporazum, ali eto, i tamo smo imali Rezoluciju 1244 koja nam je davala određena prava, da država Srbija ima ingerencije na Kosovu i Metohiji, da ima pravo da vrati određeni broj vojnika i civila. To se nije ispoštovalo, a vi koji se zaklinjete u demokratiju i da ćete Kosovo i Metohiju očuvati demokratskim sredstvima... (Predsedavajuća: Tri minuta i trideset sekundi.) ... danas treba da odgovorite javnosti i građanima – koja su vam to demokratska sredstva kojima ćete zaštititi Srbe na Kosovu i Metohiji? Otvoreno želim da vam kažem da je ovo poslednji čin okupacije Kosova i Metohije i od danas imamo novu granicu, odnosno granicu koju Euleks obeležava na Kosovu i Metohiji. Hvala.
Narodni poslaniče, uz pretpostavku da u suštini znate razloge zašto se ne raspravlja o nekoj drugoj temi, u toku je Treća sednica, koja je počela 5. novembra, i u toku je rasprava u pojedinostima tačke 6. dnevnog reda i nema mogućnosti, bez političkog dogovora, da se menja ta situacija. Gospodin Vitomir Plužarević, povreda Poslovnika. Gospodo poslanici, samo sam htela da kažem da vidim da se još 10-12 poslanika prijavilo dalje po Poslovniku. Zaista bih vas zamolila, zbog značaja dnevnog reda sednice koja je u toku, a i zbog značaja pitanja koja pokrećete kroz formu povreda Poslovnika, da počnemo da radimo konačno. Ni noćas ni danas praktično nismo počeli da radimo po dnevnom redu. (Dragan Todorović, sa mesta: Na koju noć mislite?) Prethodne noći ste reklamirali Poslovnik i jutros, pa i sinoć od 22 časa je bilo tako, koliko sam informisana, a dobro sam informisana. Zaista molim da kada gospodin Plužarević završi pređemo na rad po dnevnom redu. Sve ostalo, značaj svih pitanja o kojima vi ovde danas govorite i značaj postojećeg dnevnog reda, postojeće sednice je takav da ovakvom atmosferom ulazimo u fazu degradacije tog značaja. Molim vas da radimo po dnevnom redu. Izvolite, gospodine Plužareviću.
Dame i gospodo poslanici, misija Euleksa je stigla i rasporedila se na Kosovu i Metohiji baš danas, na Svetog Alimpija; uvek nam ti vaši prijatelji pošalju poruku baš na neki naš praznik, nešto što nas potire i nešto što nam čini zlo. Okupacija je izvršena na perfidan način, uz blagoslov naš, vaš i političara, kao što je predsednik države, kao što je predsednik Skupštine, zbog toga što rezolucija o Kosovu nije dobila javnu raspravu ovde u ovom domu, što ste vešto izbegli, na vama svojstven način. Niko od vas danas ni prstom da mrdne. Javila se ova mlada dama sa Kosova i Metohije, u redu je, jer taj Euleks nije ono što ste proklamovali. Govorili ste da će to da bude svetski priznato. Zar vam treba veće svetsko čudo od tih Amerikanaca koji nas prvo izbombarduju, pobiju, a posle toga demokratski se kaju? Znate da ste na Vidovdan isporučili gospodina Miloševića. Tada ste se ponašali isto kao i danas kada Euleks obavlja ovaj najprljaviji posao za Martija Ahtisarija, za Tačija, za Solanu. Znate da ste na Ognjenu Mariju, 17. jula 2008. godine, uhapsili Radovana Karadžića. Koriste nam svece da bi nas rana još više bolela. Lako je gospodinu Mićunoviću da izađe i uteruje Skupštinu u njegov zamišljeni put. Mi taj put znamo. O patriotizmu ne bih da govorim i njega da poredim sa tom rečju. Zna se za koga je gospodin Mićunović, za koga radi i šta radi. Izdali ste Kosovo i Metohiju na evropski način. Oni žele da se Kosovo otcepi od Srbije, a vi to samo podržavate i činite sve kako bi Šiptari završili započetu misiju. Euleks je razrešio UNMIK, sada je srpski narod tamo ostavljen na milost, kome? Naš narod na Kosovu i Metohiji u ovom trenutku je zbunjen. Na prelazima više nema zastava UN, nema obeležja, a ovi političari iz Beograda, šta njih vezuje za Kosovo? Baš ništa. Komentarišete da je Euleks priznala i Rusija, Evropa, svi su saglasni, čak i opozicija se ućutala. Šta mi to radimo, kažu ljudi sa Kosova i Metohije. Vi danas ovih dana raspravljate o setu nebitnih, neprihvatljivih zakona. Setite se malo tih mladih i starijih. Setite se svih časnih i poštenih ljudi koji tamo žive u getima. Hvala.
Gospodo poslanici, sadržaj vašeg kazivanja apsolutno je prilagođen sednici koju planiramo, a to je sednica o poverenju Vladi. Ako planirate da i dalje govorite o temama koje zaista jesu teme za sednicu kada budu ovde članovi Vlade i predsednik Vlade, i to je prilika da im postavite ta pitanja, onda ću ja danas prekinuti rad i nastavićemo sutra rad. Još jednom vas pozivam da radimo po dnevnom redu, odnosno po amandmanima. Gospodine Todoroviću, imali ste prilike i govorili ste od jutros do sada. Imali ste prilike da učestvujete u radu sa šefovima poslaničkih grupa, to ste odbili, da se dogovorimo o daljem radu. Prema tome, drugu mogućnost nemam, nego da vas zamolim da jutro bude pametnije od večeri i da sutra radimo po ovim amandmanima. Zahvaljujem. Sutra u 10.00 časova. Mislim da su i građanima i vama, gospodo poslanici, jasni razlozi zašto ovakav način rada moram prekinuti.