Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 100 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanjeutvrđeno da su u sali prisutna 94 narodna poslanika, odnosno da imamo više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, predsednica Narodne skupštine Slavica Đukić-Dejanović pozvala da današnjoj sednici prisustvuju gospodin Slobodan Homen, državni sekretar u Ministarstvu pravde i gospodin Jovan Ćosić, načelnik u Ministarstvu pravde. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O SEDIŠTIMA I PODRUČJIMA SUDOVA I JAVNIH TUŽILAŠTAVA (nastavak u pojedinostima) Podsećam vas da smo na jučerašnjem delu sednice rad prekinuli u toku pretresa po amandmanu narodnog poslanika Srđana Spasojevića na član 3. Narodni poslanik Miloš Aligrudić želi reč. Izvolite.
Ovaj amandman Srđana Spasojevića na član 3. je sjajan povod da se ispriča nešto ne samo o tom članu 3. nego o celom zakonu, jer je sam član 3. esencija cele ideje ovog zakona. Dakle, kada smo u prethodnom, odnosno pretprošlom sazivu Vlade pravili strategiju pravosuđa, mnoge stvari koje smo tamo napisali i koje su ostale za nama objavljene, praktično, liče na određene institute koji su uneti u ovaj paket zakona o kojem raspravljamo svih ovih dana. Tako su i u zakonu o uređenju sudova i u zakonu o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava uvedeni novi termini: osnovni, viši sudovi, apelacioni sudovi itd. Sve je to bila ideja koju je promovisala Demokratska stranka Srbije. Ono što je verovatno predstavnicima Vlade ili vladajućoj većini zanimljivo, to je da smo u amandmanima koje smo podneli, naročito na ovaj zakon o sedištima i područjima sudova, predložili da se vrate stari termini: opštinski sud, okružni sud itd. To ne znači da smo mi odustali od naše ideje. Naime, mi smatramo da ono što je pisalo u strategiji, ono što je pripremano u ovim predlozima zakona i u ranijim sazivima Vlade treba da bude smer kretanja kada je reč o razvoju pravosuđa i promenama u pravosudnom sistemu Srbije, ali je problem to što su nadležno ministarstvo i Vlada Republike Srbije, podnoseći ovakve zakone, ovako pripremljene, napravili, zapravo, karikaturalni surogat onoga o čemu smo mi maštali da imamo. To sve nema, ljudi moji, veze sa vezom. Kada je reč o ovom zakonu o sedištima i područjima sudova, videćete da je glavni problem ovog zakona odsustvo svakog kriterijuma kada je reč o predlaganju sedišta i područja sudova i tužilaštava. Na primer, postoji okrug u Srbiji koji ima 12 opština, kao što je slučaj sa Južnobačkim okrugom; za taj okrug je predviđen samo jedan jedini osnovni sud. Imate, recimo Borski okrug koji ima četiri opštine i koji ima dva osnovna suda. Nama je ostalo da razmišljamo samo da li je razlog tome to što je Vojvodina ravna, što je lako putevima doći od jednog mesta do drugog, od jedne opštine do druge, pa nije toliki problem imati samo jedan sud, a možda je Borski okrug brdovit, teže prohodan, sa manjom mrežom puteva, pa bi možda bilo dobro imati na četiri opštine dva osnovna suda. Međutim, taj argument otpada, iz prostog razloga što znamo da su predviđena tzv. odeljenja sudova. Čemu služe ta odeljenja sudova? Ona služe, zapravo, da zamene područja i sedišta dosadašnjih sudova i da na neki način kompenzuju razliku u broju osnovnih, tj. opštinskih sudova između ovog i prethodnog zakona, prosto zbog toga da se ne bi ograničilo pravo građanima na nešto što se zove dostupnost pravde. Problem je što kod ovog koncepta, ovako kako je zakon napisan,ne postoji nikakva logična veza između onoga što ovde vidimo i onoga što se dešava na terenu. Daću vam još primera: osnovni sud na području Južnobačkog okruga pokriva teritoriju koja ima mnogo više stanovnika nego kada je reč o teritoriji Borskog okruga, sa dva osnovna suda. Disproporcija je očigledna. Jedan od razloga zbog čega se ukidaju pojedini sudovi za pojedina područja jeste da je u manjim sredinama veći stepen korupcije. Šta znači to – veći stepen korupcije u manjim sredinama? Znači, tvrdimo da je u manjoj sredini, kakav je Južnobački okrug, gde smo poukidali razne sudove i ostavili samo jedan osnovni sud za 12 opština, veliki stepen korupcije, pa će se problem rešiti tako što ćemo sve to svesti na jedan jedini osnovni sud. Verovatno je u Beogradu veliki stepen korupcije, ali neuporedivo manji u odnosu na Južnobački okrug. Kakav je to argument? Mi nismo čuli do sada ni jedan jedini zdravorezonski argument zbog čega treba ovakvu mrežu sudova napraviti. Zatim, da li je možda osnov za ovakvo uređenje sudova bio različit priliv predmeta? Znate, ako jedan opštinski sud ima malo posla, ima relativno mali priliv predmeta, mali broj rešenih slučajeva, onda je možda prirodno i racionalno da se razmišlja o ukidanju sedišta tog suda, eventualno razmisliti o ostavljanju odeljenja nekog suda, osnovnog suda sa drugim sedištem, jer je reč o malom broju predmeta i malom broju rešenih predmeta u toku godine. Međutim, u pojedinim sudovima ima preko 30.000 predmeta godišnje i veliki broj rešenih predmeta, kao što je slučaj sa Gornjim Milanovcem. Gde je tamo osnovni sud? Da li kriterijum treba da bude ravnomerni regionalni razvoj? Jer, ako ravnomerni regionalni razvoj uzmemo u obzir, sve institucije sistema, uključujući i sudstvo, treba da učestvuju u ideji ravnomernog regionalnog razvoja. Ovo je, zapravo, najveća šteta ovog zakona, jer pitanje dostupnosti pravde kroz odeljenja sudova ili kroz sedišta sudova je diskutabilno pitanje i o tome možemo raspravljati do podne, ali kada je reč o poruci koja se šalje potencijalnim investitorima za određena područja, kakva je to poruka kada im kažete da država razmišlja o tom području toliko da čak ukida pravo na sedišta osnovnog suda? To je izuzetno loša poruka. Kada je reč odostupnosti pravde, ne radi se samo o tome da li će lice koje želi da ostvari neko svoje pravo pred sudom putovati 25 ili 30 kilometara do suda, nije to baš tako kao što neke moje kolege pričaju. Ova stvar je u tom smislu relativno pokrivena. Postavlja se pitanje troškova. Nigde ne postoji ni jedan jedini dokaz da je način na koji je uređena mreža sudova po ovom zakonu racionalan način i da će dovesti do značajnijeg smanjenja troškova kada je reč o radu sudova na području naše države. Sasvim suprotno tome, ovaj koncept je još i skuplji od onoga koji smo do sada imali. Postavilo se pitanje, kako reagovati na ovakav predlog zakona? Naravno da sam protiv ovog predloga zakona, a sa zadovoljstvom ćemo pritisnuti crveni taster onog dana kada se o ovom zakonu bude odlučivalo... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, vreme na raspolaganju vaše poslaničke grupe je iskorišćeno.) Upravo završavam. Amandmani koje smo podneli na član 3. i ostale članove zakona vraćaju stari sistem ne zbog toga što bismo želeli da se vratimo na stare nazive, stare termine i stari sistem uređenja sudova, nego da vam pokažemo da ovo što ste vi uradili ništa ne valja i da je neophodno povući ovaj zakon iz procedure i zameniti ga novim ... (Predsedavajuća: Šesnaest minuta.) ... predlogom zakona. Molim vas, to uradite i neće biti nikakvih problema.
Narodni poslanik Miroslav Markićević traži reč. Vašoj poslaničkoj grupi na raspolaganju je 20 sekundi. Da li ćete iskoristiti to vreme ili tražite reč po povredi Poslovnika? Narodni poslanik Miroslav Markićević želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovana potpredsednice, gospođo ministre, kolege poslanici, poštovani građani Srbije, pozivam se na čl. 225. i 226. Potrebno mi je jedno obaveštenje. Kada budete čuli, kao i svi oni koji gledaju ovaj prenos, videćete da to što ja tražim nije zloupotreba Poslovnika, kako neki tumače, nego je važno za obraz svih nas koji ovde sedimo. Molim vas za malo tišine i molim vas da čujete o čemu se radi. Dakle, želim sve da podsetim da je danas međunarodni Dan osoba sa invaliditetom i ne bih više o tome da pričam, ima pametnijih i stručnijih ljudi od mene da pričaju o tome. Želim da vas podsetim da smo nedavno ovde usvajajući rebalans budžeta usvojili jedan, možda jedini, amandman opozicije, i to poslanika Nove Srbije, vezano za ona čuvena igrališta za osobe sa invaliditetom. To je nekih 12.000.000 dinara, to je otprilike jedna plata nekog direktora javnog preduzeća. Danas je 3. decembar, a svi koji znate šta je budžet i koji se u lokalnim samoupravama i uopšte bavite budžetom znate da fiskalna godina traje još 28 dana. Gospodo draga, imamo još 28 dana, svi mi koji sedimo ovde i ovde iza mene i u Vladi Republike Srbije, da spasimo obraz. Pokušavam ličnim i prijateljskim vezama sa jednim ministrom u Vladi Republike Srbije da realizujem taj amandman. Za sada mi to nešto ne ide. Čini mi se da Skupština nema samo zadatak i ulogu da donosi zakone, odluke, nego da kontroliše kako se te odluke sprovode. Ako mi ne možemo tu odluku ili ne mogu ja da je sprovedem, onda se postavlja pitanje šta mi ovde donosimo. Poštovana potpredsednice, molim vas da u toku dana meni i Skupštini date obaveštenje šta je sa tih dvanaest miliona. To može da se raspodeli na šest puta po dva miliona za nekih šest igrališta, a svi znaju da je to onda mala nabavka, da tu nema procedure po Zakonu o javnim nabavkama i da to može da se uradi u roku od tri dana, ako neko hoće. Molim vas da danas u pauzi, biću strpljiv do te pauze, zatražite obaveštenje od nadležnih ministarstava šta je urađeno sa tim parama, ako je već nešto urađeno i ako neko zna, pošto ja kao podnosilac amandmana, u ime poslanika Nove Srbije, ne znam i nisam obavešten. Goca iz G 17, koja je, nažalost, osoba sa invaliditetom, jedna vrlo inteligentna osoba, mislim da je danas na nekim skupovima posvećenim invalidima, zamolila me je da počnem da guram taj svoj amandman, odnosno da se više zainteresujem kakve su šanse da se on uopšte sprovede. Ponavljam, visina sredstava je u visini plate direktora nekih javnih preduzeća. Poznavajući vas lično, poštovana potpredsednice, molim vas da to obaveštenje danas dobijemo svi zajedno ovde u Skupštini. Hvala.
Molim službu da stenogram izlaganja narodnog poslanika odmah uputi Ministarstvu finansija. Molim predsednicu Odbora za finansije da, zajedno sa sekretarom Skupštine, stupi u kontakt sa Ministarstvom finansija i da se odgovor o usvojenom amandmanu, odnosno o sredstvima po rebalansu, dostavi Skupštini u toku dana kako narodnom poslaniku Miroslavu Markićeviću tako i nama ostalima. Narodni poslanik Milan Veselinović želi da govori o povredi Poslovnika? Nemate vremena, poslanička grupa je iskoristila vreme. Narodna poslanica Snežana Plavšić-Stojanović. Vi se javljate za raspravu po amandmanu? Po Poslovniku, član 100. stav 1.
Želela sam da dam jedno obaveštenje u vezi sa međunarodnim Danom osoba sa invaliditetom o aktivnostima koje će Skupština danas i sutra, između ostalih aktivnosti, preduzeti na ovom planu. Govorim u ime Odbora za smanjenje siromaštva koji se, baveći se pitanjem siromaštva, bavi i problemima osoba sa invaliditetom imajući u vidu činjenicu da ova populacija spada u one populacije koje su najugroženije siromaštvom u Srbiji. Odbor za smanjenje siromaštva će zajedno sa još pet odbora koji se bave problemima siromaštva, a to su Odbor za zdravlje i porodicu, Odbor za prosvetu, Odbor za lokalnu samoupravu, Odbor za poljoprivredu, Odbor za rad, zapošljavanje i socijalna pitanja, organizovati tokom današnjeg i sutrašnjeg dana posetu Nišu i Leskovcu. U Leskovcu ćemo održati sednicu Odbora za smanjenje siromaštva sa temom "Ostvarivanje prava osoba sa invaliditetom u najsiromašnijim sredinama". Zašto ovo radimo? Zato što posao Skupštine nije samo da donosi zakone, već i da radi na njihovom sprovođenju, da kontroliše njihovo sprovođenje, a isto tako, da omogući učešće svih zainteresovanih građana da aktivno učestvuju u radu Skupštine i da kontrolišu njen rad. Dakle, ideja, koju ćemo ostvariti, jeste da danas dvadesetak poslanika poseti Niš, gde će sa lokalnim vlastima, sa organizacijom osoba sa invaliditetom iz ovog grada, naravno i sa institucijama, razgovarati o tome koji su problemi osoba sa invaliditetom u Nišu. Sutra ćemo u Leskovcu imati veliko javno slušanje sa ovom temom, gde želimo da čujemo kako osobe sa invaliditetom iz najsiromašnijih sredina uspevaju da, zajedno sa lokalnom samoupravom, izgrade ili ne izgrade mehanizme kako bi obezbedili i obrazovanje, i pristup svim objektima i zapošljavanje osoba sa invaliditetom. Verujemo da je ovo značajna informacija. Pozivam sve osobe sa invaliditetom iz ovih gradova da nam se pridruže i da u neposrednom kontaktu sa poslanicima pruže mogućnost Narodnoj skupštini da obavlja i svoju zakonodavnu, i svoju participativnu i nadzornu funkciju. Zahvaljujem i izvinjavam se ako sam zloupotrebila vreme.
Narodna poslanice, trebalo je da navedete član Poslovnika na koji se pozivate. Pozivajući se na član 27. molim sve predsednike odbora da ako žele da se o aktivnostima odbora obavesti i Narodna skupština i javnost o tome samo dostave pisanu informaciju, a predsednica Narodne skupštine ili predsedavajući je u obavezi da je pročita, da ne bi upotrebljavali i zloupotrebljavali Poslovnik. Da li još neko želi reč? Ne. Na član 3. amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Da. Reč ima poslanik Dejan Mirović.
Dame i gospodo, amandman je podnet na član 3. stav 1. Predloga zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava. Svrha amandmana je preciziranje i definisanje odredaba u tekstu zakona, tačnije usaglašavanje sa samim naslovom Predloga zakona u kome se koristi reč "područje", a ne reč "teritorija". Slične amandmane su podneli i magistar Martinović i gospodin Krasić. Predlagač odbacuje sve ove amandmane, uz isto obrazloženje, a ono se svodi na sledeće: Zakon o teritorijalnoj organizaciji Republike Srbije koristi pojam "teritorija opštine", a u Predlogu zakona o uređenju sudova navodi se da se sud osniva za teritoriju opštine i iz toga proizilazi da je Predlogom zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava precizno određeno šta se smatra područjem, a šta teritorijom. Dakle, mi sami treba da zaključimo šta je autor (ili autori) ovog teksta Predloga zakona imao u vidu ili šta je hteo da kaže. Kakvo je ovo tumačenje zaista nije jasno, jer ono više zbunjuje nego što pojašnjava. Svakom pravniku je poznato i da postoji legalno tumačenje zakona, ali ovo obrazloženje koje smo dobili ne može se podvesti ni pod takvo tumačenje. Na primer, čuveni pravnik Andrija Gams legalno tumačenje zakona definiše kao tumačenje koje ima opšteobaveznu snagu, kao i sam zakon, pošto ima za svrhu da precizira smisao jednog već postojećeg zakona i ima retroaktivno dejstvo. Koliko je poznato, ovaj predlog zakona još nije usvojen. Ne može se reći ni da autor (ili autori) Predloga zakona primenjuje zakonsku analogiju nalik onoj iz člana 781. Opšteg imovinskog zakona, kojim je predviđeno da se u nestašici određenih pravila udešavaju suđenja prema pravilima slične vrste poslova. Ali, ovo su pravila iz XIX veka i odnose se na sudije koje treba da rešavaju slučajeve koji nisu predviđeni zakonima i ne mogu da se primene na predloge zakone iz XXI veka, posebno na ovaj predlog koji je pred nama. Ne može se tvrditi ni da je autor u obrazloženju za odbijanje amandmana koristio logičko tumačenje, jer prema definiciji, ponovo Andrije Gamsa, logičko tumačenje je razjašnjenje smisla propisa, utvrđivanje logičke veze sa ostalim pravnim propisima kojima se zakon koristi. Nisam primetio, takođe, ni da se u tekstu Predloga zakona pominju svi zakoni koje je autor obrazloženja naveo prilikom odbijanja amandmana. Dakle, kada uzmemo sve prethodno u obzir, smatramo da je bilo mnogo lakše i primerenije usvojiti ono rešenje koje se predviđa u amandmanu i koje definiše nejasne pojmove koji se pojavljuju u Predlogu zakona. Ništa strašno se ne bi desilo ako bi predlagač priznao da je koristio neprecizne definicije i ako bi prihvatio ovaj amandman. Objašnjenje koje se nudi i koje upućuje na druge zakone, od kojih jedan nije čak ni u okviru seta pravosudnih zakona, blago rečeno, neozbiljno je. Takođe, kada se pogleda tekst Predloga zakona jasno je da postoji jedna vrsta konfuzije. Već u samom naslovu se koristi pojam "područje sudova". Zatim, u članu 1. stav 1. u kome se određuje sadržina zakona, navodi se: "Ovim zakonom osnivaju se prekršajni, osnovni, viši, privredni i apelacioni sudovi, određuju njihova sedišta i područja na kojima vrše nadležnost i određuju odeljenja višeg prekršajnog i upravnog suda i područja...". Dakle, u stavu 1. se ne pominje teritorija. Isti je slučaj i u stavu 2. ovog člana koji se odnosi na tužilaštva i njihova sedišta i područja. Ipak, već u sledećem, drugom članu Predloga zakona, bez obzira na pojmove koji se koriste u naslovu i članu 1. koristi se pojam "teritorija". Ako bismo hteli da se poslužimo nedefinisanim tumačenjem ili logikom koju je predlagač koristio u obrazloženju odbijanja, onda bismo mogli da tvrdimo da iz naslova i člana 1. proizlazi da treba koristiti pojam "područje". Ako nije tako, onda se postavlja pitanje da li su duhu ovog predloga zakona bliži sam naslov zakona i član 1, koji određuju sadržinu zakona, ili tekstovi nekih drugih zakona? Takođe, kada se pogledaju i drugi članovi Predloga zakona, kao, na primer član 7. koji određuje odeljenja višeg prekršajnog suda i kada se njegove odredbe uporede sa onima u članu 2, opet dolazi do pojmovne i jezičke konfuzije. Na primer, u članu 7. stav 1, koji reguliše odeljenje višeg prekršajnog suda, za odeljenje u Kragujevcu se navodi da se to odnosi na područje prekršajnih sudova u Aranđelovcu, Gornjem Milanovcu, Jagodini itd. S druge strane, u članu 2. se navodi, na primer, da je prekršajni sud u Aranđelovcu, za teritoriju opština Aranđelovac i Topola, sa odeljenjem suda u Topoli; ili, prekršajni sud u Bačkoj Palanci, za teritoriji opština Bač, Bačka Palanka i Bački Petrovac, sa odeljenjem suda u Baču i Bačkom Petrovcu itd. Dakle, trebalo je usaglasiti ove pojmove u skladu sa članom 1. zakona koji određuje sadržinu samog zakona, ako se već u tom članu nije načelno obuhvatilo sve što pište u Predlogu zakona. Uostalom, to bi bilo u skladu sa našom pravnom tradicijom, jer je još u Srpskom građanskom zakoniku iz 1844. godine bilo zapisano: "Smisao zakona niko da ne izvrće i krivo da ne tumači. Svako da pazi na reči i njihovo pravo značenje". Prihvatanje amandmana bi bilo u skladu sa modernom pravnom naukom, jer, kao što piše čuveni Ronald Dvorkin, jedan od vodećih savremenih teoretičara prava, profesor prava na Univerzitetu države Njujork, pravni argumenti u komplikovanim slučajevima zavise od spornih pojmova. Dakle, prihvatanje ovog amandmana bi barem donekle popravilo tekst Predloga zakona. To bi bilo dobro rešenje i zbog konteksta koji prati ovaj predlog zakona. Podsećam da je povodom Predloga zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava čak i Vida Petrović-Škero, predsednik Vrhovnog suda Srbije, otvoreno izjavila (izjava je od 30. novembra u jednim dnevnim novinama) da nije utvrđeno kakve će efekte predložena zakonska rešenja proizvesti. Zatim kaže: "Imam veliki strah i sumnju da li će delotvornost sudskog sistema biti poboljšana ili pogoršana, posebno kada se ima u vidu koliko su kratki rokovi za realizaciju samog zakona. Imam veliku bojazan da u predviđenim rokovima neće moći da se obezbede adekvatni uslovi za rad ovako organizaciono prepravljene mreže. Sudije će provoditi veliki broj sati u prevozu do sudskih jedinica, predmeti će morati stalno da se prenose, a uslovi za to nisu obezbeđeni. Bojim se i velike zloupotrebe procesnih ovlašćenja stranaka u postupku koje će dostavljati svoje podneske sudskoj jedinici ili osnovnom sudu. U ovom trenutku ne znamo ni tačan broj potrebnih sudija za ovakvu organizaciju rada. Nemamo analitiku vrste i broja predmeta. Osim delimične kompjuterizacije privrednog sudstva, redovni sudovi u Srbiji nemaju jedinstveni softver, niti tehničke mogućnosti za umrežavanje kompjuterskog sistema koji bi omogućio lakši rad. Bojim se da ovako vrlo brzo doneta odluka, bez prethodne analize, predstavlja eksperiment koji ne dovodi do bolje efikasnosti", zaključuje gospođa Škero. Dakle, kada se uzme u obzir ovakav stav struke, tačnije, videli smo da se u prethodnom citatu govori čak i o zloupotrebi procesnih ovlašćenja stranaka u postupku, postavlja se pitanje da li Predlog zakona obezbeđuje ono pravo koje garantuje član 6. Evropske konvencije o ljudskim pravima, a to je pravo na pravično suđenje? Nisam siguran da se na ovo pitanje može dati potvrdan odgovor, iako se upravo u Nacionalnom programu za integraciju Srbije u EU, pod naslovom Sistem pravosuđa, na strani 47, posebno ističe član 6. Evropske konvencije. Takođe, u kontekstu rasprave o setu pravosudnih zakona treba napomenuti i sledeće. Svi se slažemo da je neophodan bolji rad pravosuđa, ali to se ne postiže frazama kao što je ona sa strane 42; Nacionalnom strategijom je određen period od šest godina (do 2012) za sprovođenje reformskih ciljeva i uspostavljanje pravosudnog sistema koji će odgovarati potrebama novih društvenih vrednosti. Ipak, napredak se ne postiže ni predlozima zakona, za koje čak i predsednik Vrhovnog suda tvrdi da su doneti prebrzo. S druge strane, videli ste da čak ne postoji ni jedinstveni softver. Dakle, od tzv. briselskih vrednosti, nerealnih zakonskih rešenja i eksperimentisanja se ne može živeti. Tačnije, ne može se na taj način poboljšati rad pravosuđa. Rad pravosuđa se poboljšava onda kada se obezbedi bolji životni standard zaposlenih u pravosuđu ili kada se obezbede dodatna finansijska sredstva za pravosuđe iz budžeta. Tako rade ozbiljne države, na primer, Ruska Federacija. Juče je u Moskvi održan Osmi kongres sudija Rusije. Prisustvovao je i predsednik Medvedev. Glavna tema je bila - Saradnja između Ministarstva finansija i Ministarstva pravde, tačnije dodatno finansiranje pravosuđa. To je prava reforma pravosuđa. Zahvaljujem.
Da li se još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Milan Veselinović. Vreme koje je na raspolaganju vašoj poslaničkoj grupi je šest minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, gotovo da nema poslanika u ovom parlamentu koji ne bi govorio o ovako važnim zakonima. Naime, predloženi set zakona u pravosuđu jeste nešto što interesuje sve građane Srbije, ali moram reći da je pravosuđe u Srbiji, da ne kažem ono što su rekli bivši ministri, ali mogu reći, bar u onom delu o kojem ja znam, crna rupa. To je bolna tačka svih građana i normalno je da tamo treba rešavati probleme, ali, nažalost, ne ovakvim predlogom seta zakona koji i dalje dovode u zabunu građane, kojima zakonopisci i dalje žele da, na neki način, centralizuju pravosuđe i pravosudne organe i rad sudija. Trebalo je, da je bilo sreće, da poslušate prof. dr Vojislava Šešelja koji je javno govorio da u pravosuđu ima velikih problema, ali ih treba rešavati principijelno i da tamo postoji mera i aršin kako se može doći do prave mere o radu sudija. Profesor dr Vojislav Šešelj je govorio da svi predmeti treba da budu osnov za ocenu rada pravosudnih organa i sudija. Govorio je da treba predmete rešavati u roku od šest meseci, izuzev teških krivičnih dela poput ubistava i organizovanog kriminala. Po tome treba, po vašim rečima, lustrirati svakog sudiju i svaki pravosudni organ, odnosno sud. Vi danas koristite termin "lustracija", a ne objašnjavate, u vezi sa tim pojmom, koji su to rokovi, šta je to što treba izmeriti kod rada sudija kako bi se poboljšao rad organa pravosuđa u celini, ali i sam položaj sudije koji treba da ostane samostalan i nezavisan, koji treba da sadrži autonomnost sudije, a ujedno da se isti natera da radi po predmetima i da rešava predmete. Znate, u našem narodu postoji jedna kletva, kada majka kune sina, kaže – dabogda išao za pravdu u sud ili za uverenje u opštinu. To je ono što je bolno za građane Srbije i to je ono što muči i maltretira građane. Vaši predlozi zakona neće poboljšati rad, niti skinuti veliku muku građana Srbije, odnosno teret koji građani imaju, vezano za traženje pravde. Videli ste – što vi demokrate više vladate, sve je više posla za pravosudne organe. Poseban problem jeste ovaj Predlog zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava. Ovo je jedan zakonski projekat koji nije smeo da se nađe na dnevnom redu ovog skupštinskog zasedanja u ovakvom obliku. Ovih dana ste videli da su ne samo opozicioni poslanici, već i oni koji su deo pozicije govorili kritički o ovom zakonskom projektu. Primećujem da će mnogi iz pozicije uceniti Vladu Srbije, odnosno ministra pravosuđa da prihvati neke amandmane, ali to ne znači da prihvatanjem tih amandmana mogu da poboljšaju ovaj zakonski projekat. Posebno nisam za to da se to radi selektivno ili tamo gde su nacionalne manjine, tobož, ugrožene uklanjanjem nekakvih sedišta sudova, opštinskih ili prekršajnih. Jednostavno, mišljenja sam da Vlada Srbije treba da povuče ovaj zakonski projekat iz procedure i da ga doradi. Pošto živim u Raškoj oblasti, u Novom Pazaru, i poznajem probleme u okruženju, u Tutinu, Sjenici i Raškoj, mnogi su to pominjali, koristim priliku da još jednom podsetim gospođu ministarku da tamo postoje problemi ne samo zbog toga što gravitiramo prema granici sa Crnom Gorom i administrativnoj granici sa Kosovom i Metohijom, već postoje problemi sela udaljenih od Novog Pazara, čiji stanovnici treba da dođu u Novi Pazar da traže pravdu i da pređu i preko 80 km. Nismo za to da se ukine sedište osnovnog suda u Tutinu. O tome su govorili mnogi poslanici i gospođa Vjerica Radeta. Ali, kao čovek koji poznaje tu sredinu kažem da bismo time samo otežali probleme građana, a ionako je loš rad pravosuđa u Novom Pazaru, pa bi se ti predmeti nagomilali na jednom mestu. Ako imamo u vidu vremenske prilike i zabiti brdsko-planinskog područja, ne znam kada bi ona ostarela lica mogla doći da traže svoju pravdu. Dobro znate da svako u društvu ima intenciju da širi mrežu ne samo škola, domova zdravlja, nego i pravosuđa, pravosudnih organa, da budu dostupni svim građanima. U ovom slučaju i na ovakav način, gospodo, vi ćete pospešiti migraciona kretanja i raseljavanja i iseljavanja sa tog prostora.
Narodni poslaniče, vreme koje je na raspolaganju poslaničkoj grupi je iskorišćeno. Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre, podržavam amandman gospodina Dejana Mirovića koji je podneo na član 3. Mislim da je terminološki veoma dobro da se upotrebljava reč "područje", a ne "teritorija". Naravno, poslanik SRS Dejan Mirović je to adekvatno objasnio. Sve ovo što je vezano za područja sudova, kako je Dejan Mirović rekao, i moj amandman koji je ovde juče dugo objašnjavan, govori o tome da rešenja koja su data ovim predlogom zakona nisu dobra. Mi ne slušamo građane Srbije, ne slušamo struku, ne slušamo praktično sve one ljude koji će primenjivati sutra ovaj zakon. To nije dobro. Mi smo ovde, pre svega, zato da donosimo zakone koji su u interesu građana. Evo jednog primera zbog čega sve ovo nije dobro, a odnosi se, pre svega, na Konsultativno veće evropskih sudija koje je održalo sednicu 14. novembra 2008. godineu Strazburu. Želeo bih da pitam ministra pravde – da li ste obavešteni o ovoj sednici, o ovoj deklaraciji? Jer, saglasno zaključku iz Deklaracije, vi ste obavešteni da je potrebno da se Konsultativnom veću evropskih sudija praktično uputi pisani poziv za sastanak na kome će se raspravljati pitanja naznačena u samoj deklaraciji. Predloženo je da se do tada odloži izglasavanje pravosudnih zakona, pošto je hitnost njihovog donošenja motivisana, pored drugih razloga, i potrebom što bržeg priključenja EU, ali u tom cilju neophodan je i njihov kvalitet, odnosno njihova usaglašenost sa evropskim standardima, na šta ukazuje i navedena deklaracija. Ovo je jedan od mnogih apela Društva sudija. O čemu se ovde radi? Donosimo zakone pod plaštom toga da je to sve u interesu ulaska u EU, a na sednici Konsultativnog veća evropskih sudija dobijamo preporuku, koja ne obavezuje, ali sigurno sugeriše da smo mi ovde na lošem putu, da je potrebno da ovi zakoni koje donosimo budu kvalitetni, jer neće nas EU prihvatiti, neće nam otvoriti vrata ukoliko donosimo neke parcijalne zakone, neke zakone koji nisu životni, na šta su poslanici Nove Srbije ovde više puta u svojim amandmanima ukazivali. Gospođo ministre, lako je reći sa ove govornice ili iz Beograda da će se taj "putujući cirkus", kako sam to juče nazvao, kada su u pitanju te posebne sudske jedinice, dobro organizovati. Dobro znate da će to biti izuzetno teško. Vi znate, kad imate jednu delegaciju suda u nekom drugom gradu, zbog nekog izuzeća, koliko se dugo rasteže takav jedan postupak, koliko je to teško, pa se promeni veće; to je samo u nekim pojedinačnim slučajevima izuzetno teško, a praktično mi ovim zakonom delegiramo sudije iz nekog drugog grada da idu da sude na ta područja. Potpuno sam siguran, kao što sam više puta sa ove govornice rekao, kada bude došao 1. januar 2010. godine, da ćemo ovde ponovo odlagati primenu ovog zakona. Tako je i sa Zakonom o državnim službenicima, tako je i sa nekim drugim zakonima koje donosimo. Ako mislite da je to što poslanici opozicije ukazuju na nešto samo u duhu toga da mi napadamo, što je naša uloga prilikom donošenja nekih zakona, onda mi odgovorite o čemu se radi kada je u pitanju Konsultativno veće evropskihsudija koje dobronamerno, sigurno, kaže da neke stvari nisu u skladu sa evropskim standardima? Reći ću vam da je u članu 144. Ustava rečeno da predsednik vrhovnog kasacionog suda može biti biran na period od pet godina i da više ne može biti biran. Takođe, u članu 146. Ustava kaže se da je sudijska funkcija stalna. Tu je tačka. Prema tome, kompletan ovaj set zakona, kada govori o području sudova, na elegantan način govori o reformi pravosuđa. Vi ćete kroz ovu reformu pravosuđa napraviti takav reizbor sudija koji nije u skladu sa Ustavom, a na drugi način favorizuje neka rešenja koja nisu dobra. Još jednom ću reći da poslanici Nove Srbije ne mogu podržati ovakav zakon i, kako je rekao gospodin Aligrudić pre nekoliko minuta odavde, sa zadovoljstvom ćemo pritisnuti crveni taster. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela narodna poslanica Milica Radović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Milica Radović, pa narodni poslanik Paja Momčilov.
Dame i gospodo narodni poslanici, podnela sam jedan od 124 amandmana koliko je ukupno podneto na Predlog zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava. Koliko je loša situacija sa ovim zakonom upravo pokazuje činjenica da ovaj predlog zakona ima 19 članova, a 124 amandmana. Radi se o najgorem iz seta pravosudnih zakona i smatram da je sasvim razumljivo što je on izazvao toliko negativnih reakcija ne samo kod poslanika, već i kod pravosudne javnosti. Amandman sam podnela na član 3. gde tražim da se postojeće rešenje koje imamo u zakonu zadrži, jer smatram da se radi o dobrom rešenju koje je do sada pokazalo dobre rezultate i da ga zato ne treba menjati. U raspravi o setu pravosudnih zakona poslanici DSS-a su isticali svoje primedbe, ali smo najviše napadali upravo ovaj predlog zakona zato što smatramo da će posledice njegove primene biti najnegativnije. Više puta sam rekla da sam predlagač zakona nije uvažio realnost kada je uputio ovaj predlog zakona u skupštinsku proceduru, nije uradio ozbiljnu analizu koja je trebalo da da odgovor na pitanje da li je uopšte moguće da jedan ovakav predlog zakona zaživi. Ono što je najvažnije, nije odredio kriterijume za ukidanje 104 opštinska suda. Smatram da je negde možda i moglo da bude opravdano da se određeni opštinski sudovi ukinu, ali je onda to trebalo jasno reći. Trebalo je utvrditi kriterijume za njihovo ukidanje. Ako je kriterijum mali priliv predmeta ili ukoliko je kriterijum, primera radi, da sud koji broji do pet sudija treba ukinuti, onda ne verujem da bi bilo ko od poslanika takvo rešenje argumentovano mogao da napadne. Ovako, vi to činite nasumice i bez uvažavanja osnovnih kriterijuma koji su morali da budu uvaženi. Radi se o kriterijumima koji se odnose na veličinu samog suda, na broj predmeta, na broj sudnica, na veličinu i razuđenost opštine, na razvoj putne infrastrukture. To su sve kriterijumi koje ste morali da imate u vidu kada ste predlagali jedno ovakvo rešenje. U obrazloženju smo čuli da je razlog za uvođenje ovakve mreže sudova upravo racionalizacija mreže sudova i smanjenje troškova suda. Nekoliko puta do sada sam govorila da je nemoguće da se ti troškovi smanje, posebno ako znamo da će sudija morati da ima naknadu troškova službenog putovanja, zatim naknadu troškova za dnevnice, imaćemo naknadu troškova svedoka, veštaka, tumača, svih koji će morati da se odazovu pozivu suda, ukoliko se suđenje održava u sudskoj jedinici i ukoliko bude potrebno da oni pređu nekoliko ili 100 km, kao što imamo primer od Bosilegrada do Vranja ili od Vranja do Bosilegrada, da bi došli, u jednom pravcu, do suda. Ukidaju se sudovi u mestima u kojima su se ranije suđenja odvijala na jezicima nacionalnih manjina. Juče sam govorila o tome da ovo može da izazove veoma opasnu posledicu, a to je da pripadnici nacionalnih manjina počnu da odustaju od upotrebe svog nacionalnog jezika, od svog maternjeg jezika, od nečega što je zagarantovano samim Ustavom. Ukidanje sudova je političko pitanje i pored toga što će se tako otpustiti ogroman broj radnika može da izazove i mnoge druge negativne posledice. Mene začuđuje da niko nije razmišljao o tome da će na ovaj način doći do pražnjenja rubnih područja. Znate da je u tim područjima zaposlenost izuzetno niska i da najveći broj ljudi radi upravo u ovim organima: u sudovima, zdravstvenim ustanovama, školama. Ukidajući sud u takvom mestu vi faktički učestvujete u odumiranju tog prostora. Imaćemo situaciju da će stanovnici iz tih krajeva da se upućuju u centralne opštine i da će sama ideja ravnomernog regionalnog razvoja i decentralizacije ostati mrtvo slovo na papiru. Smatram da je vaša ideja, naravno nenamerno, da stvorite u Beogradu jedan osnovni sud i pet miliona stanovnika, jer to će, nažalost, ovaj predlog zakona doneti. Poseban problem predstavlja organizacija rada u beogradskom pravosuđu. Ne znam koliko puta sam o ovome do sada pričala, ali mislim da nije loše ponoviti. Ukida se pet opštinskih sudova, osniva se jedan osnovni koji će da pokriva teritoriju celog grada i drugi osnovni koji će da pokriva teritoriju prigradskih naselja. Prvi osnovni sud će obuhvatiti teritoriju svih ranijih pet opštinskih sudova i, nemojte zaboraviti, sve predmete. Sad imamo situaciju da jedan parnični sudija, u proseku, u beogradskim sudovima ima u radu oko 300 predmeta; krivičar ima između 200 i 250; istražni sudija 500 predmeta. Kako mislite da se sa ovolikim brojem predmeta održi suđenje u razumnom roku? Prosto nemoguće, s obzirom na to da znamo da sudije sude svakog drugog, trećeg dana zbog nedostatka broja sudnica. Pored svih mojih napora da shvatim i zamislim kako će da izgleda taj rad u beogradskom pravosuđu, meni prosto nije jasno da za sprovođenje ovog zakona predlagač zakona nije predvideo dodatna sredstva. Ta činjenica upravo pokazuje koliko predstavnici Ministarstva prosto ne poznaju situaciju u beogradskom pravosuđu. Ukoliko stvarate jedan osnovni sud, onda se da pretpostaviti da je dobro da taj osnovni sud bude smešten u jednoj zgradi, ne samo zbog potrebe da uprava, krivična, parnična, pisarnica i uopšte svi predmeti budu na jednom mestu. Kada sam pokušala da zamislim koja bi to zgrada mogla da bude jedino što mi je palo na pamet jeste da vas dobro savetujem da porazmislite o izgradnji novog "Empajer stejt bildinga" zato što smatram da je to zgrada koja može da prihvati ovoliki broj predmeta i sve ono što uz to ide. Vi kao ministar pravde morate da imate odgovor na pitanje gde ste planirali da smestite prvi osnovni sud, jer smatram da ukoliko ste ozbiljno pristupili ovom problemu i uopšte pravljenju nove mreže sudova onda je neophodno da odgovor na to pitanje date. Ovo je pitanje od izuzetnog praktičnog značaja, ne samo zbog toga što je važno da predmeti budu na jednom mestu i da budu dostupni kako sudijama, tako i strankama u svakom trenutku, već da se ne bi stvarali dodatni troškovi. S druge strane, ukoliko smatrate i ukoliko ste predvideli da prvi osnovni sud smestite u više zgrada, onda se postavlja jedno potpuno opravdano pitanje – zašto ste ukidali sve ostale opštinske sudove? Postavlja se pitanje kakva će biti situacija sa službom overe? Mi znamo koliki su sada redovi u Palati pravde da se overi jedan dokument. U sadašnjoj situaciji građani imaju pravo da overavaju dokumenta u pet opštinskih sudova. Znamo da se tu pitanje mesne nadležnosti ne postavlja. Ovim predlogom zakona vi ćete stvoriti samo jedan osnovni sud gde će biti moguće da građani overe ta svoja dokumenta. Koliko će da traje overa jednog dokumenta, ja to ne mogu ni da pretpostavim. Ne tražim od vas da ovaj amandman prihvatite, jer je to apsolutno nemoguće, on uništava ceo koncept ovog zakona, ali tražim ono što su tražili svi predstavnici poslaničkih grupa i svi poslanici koji su se javljali za reč – da ovaj predlog zakona povučete, jer je amandmanski, ponavljam po ko zna koji put, ovaj predlog zakona nemoguće ispraviti.
Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov, a posle njega narodna poslanica Zlata Đerić, pa narodni poslanik Milutin Jeličić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo i uvažena gospođo ministarka, evo nama poslednjeg iz seta zakona o pravosuđu. Izašao sam ovde da ispred poslanika SRS podržim amandman koji je na član 3. ovog zakona uložila gospođa Milica Radović. Doduše, sama gospođa Milica Radović je izrazila sumnju da je moguće u ovakvom obliku usvojiti ovaj amandman. U odgovoru Vlade vidimo da Vlada u obrazloženju kaže – ne treba da prihvatimo ovo zbog toga što onda ostaje stari zakon u upotrebi, pa ga ne možemo zbog toga prihvatiti. Ali, ono što je interesantno, sama gospođa Milica Radović je bila još radikalnija u toku jučerašnjeg dana; ona je podržala amandman gospodina Spasojević Srđana koji je predlagao da se jednostavno ovaj član 3. briše. Ima jedna stvar koju stalno treba ponavljati: vidite, 19 članova zakona, a 124 amandmana. Ima stara kineska poslovica, koja kaže ovako – ako ideš putem pa ti tri čoveka kažu da si pijan, idi kući, spavaj, makar nisi okusio alkohol. Međutim, interesantno je da predstavnik Vlade istrajava i ne reaguje na ove naše primedbe, a primedbe nisu samo iz opozicionih redova, nego su te primedbe, vidljivo je, i iz redova pozicije. Ja neću da se bavim pitanjem zašto, da objašnjavam, ja ću jednostavno pokušati u svom izlaganju da kažem kako nam se neke stvari dešavaju. Vidite, mi imamo jedan kontroverzni zakon, koji ni sami ljudi iz pravosuđa baš nisu dočekali sa simpatijama i imaju čitav niz primedaba. Drugo, interesantno je da mi po hitnom postupku raspravljamo o ovim zakonima, a njih ćemo primenjivati, navodno, 2010. godine. Čime to rezultuje? Otprilike tim da mi o važnijim stvarima ne raspravljamo u ovom parlamentu. Šta su to važnije stvari? To je sigurno državno pitanje Kosova i Metohije, gde vidimo da se već raspoređuje ova nova Euleks formacija; čeka se da se taj čin dogodi, pa onda možemo post festum možda i da konstatujemo, sa žaljenjem, da sada više ne vredi o tome ni pričati. Druge stvari, zakonodavne stvari koje bi bile interesantne za ovaj parlament, to je budžet u svakom slučaju, to je osnovni zakon. On ne dolazi na red, a onda ćemo opet navrat-nanos morati da raspravljamo o najvažnijem zakonu koji ovaj parlament donosi. I, naravno, pokrenute kriminalne afere u javnim preduzećima treba takođe skrajnuti, pa ćemo mi da gubimo snagu u raspravi o ovom najmanje kontroverznom zakonu. Ono što je sigurno, mnogi su kazali da se lustracija uvodi na jedan poseban način ovde, šteta se nanosi sudijama. Vi pravite od sudija "globtrotere" sa putnom torbom, ljude koji će šetati od mesta do mesta, čergarenje jedno u sudstvu, potpuno nepotrebno. Ali, najvažnije od svega, što je više poslanika istaklo, jeste da li vi ove zakone donosite zbog građana, da njima olakšate život. Kada se čovek sudi, to nije prijatna situacija u životu. Ona je vezana često sa velikim materijalnim izdacima. Da li ovaj vaš predlog olakšava život građanima Srbije? Apsolutno ne. To znate i vi. Koji je onda motiv da istrajavate na tome, to je pitanje. Da to ne bude kritika jednog opozicionog poslanika, hajde da idemo logikom predlagača zakona. "Tanjug" je 24. 9. objavio izjavu Slobodana Homena, državnog sekretara u Ministarstvu pravde. Gospodin je rekao da će ovaj set zakona odgovarati trendovima borbe protiv korupcije. Znači, ljudi u Ministarstvu su želeli da pomognu u borbi protiv korupcije donošenjem ovog seta zakona. Sam gospodin Homen je rekao da u pravosuđu nema klasične korupcije, rekao je da postoji samo sporost u postupcima i neadekvatno kažnjavanje i da je to problem sa korupcijom. Naime, šta je on konkretno rekao? Kaže: "U tom smislu mi verujemo da će stupanje nove mreže sudova u rad, što očekujemo od 1. juna sledeće godine, u potpunosti stvoriti mogućnost da se odgovori trendovima borbe protiv korupcije". Korupcija je i te kako važan problem srpskog društva, to niko neće da spori. Ako pogledamo šta je "Transparensi internešenal" rekao u svojoj analizi, mi ne spadamo u zemlje koje bi trebalo da se ponose time što nemaju korupciju. Od 180 zemalja, nama pripada 83. mesto. Ocenjuju se zemlje od 1 do 10, a 10 je najbolja ocena. Na samom vrhu su Finska, od evropskih zemalja, Novi Zeland, da ne ulazimo koje su to, a mi se nalazimo u grupi sa Crnom Gorom, Albanijom, Senegalom, Indijom, sa ocenom 3,4. Ono što je jako interesantno, postoji GREKO grupa Saveta Evrope, to je grupa zemalja za borbu protiv korupcije, koja je vršila monitoring u Srbiji pre dve godine i dala je preporuke, 25 tačaka koje Srbija treba da usvoji. U poslednje vreme vi ste mogli da vidite da su i od gospodina Kosa, Slovenca koji je na čelu ovog tela, učestale pretnje upućene Srbiji i da je moguće da Savet Evrope uvede sankcije Srbiji zbog korupcije. To nije sporno. Niko ne zna koliko na korupciju ode u jednoj zemlji, ali po nekim proračunima građane Srbije korupcija košta 20% više svega nego što plaćaju u običnom, svakodnevnom životu. Naime, smatra se da 25% državnog budžeta koji se koristi za javne nabavke ide u korupciju. Ako se gleda 2007. godina, onda je prijavljeno 188 milijardi dinara koje su prijavili nabavljači putem javnih nabavki da su toliko realizovali. Problem je što još toliko nije prijavljeno, a ako čovek gleda koliko je otišlo na korupciju, onda je tu otišlo, da sad kažem u evrima, pola milijarde evra. Znači, sigurno je važna borba protiv korupcije. Međutim, u čemu se mi razlikujemo? Vi kažete da će se izmenom zakona, novim setovima zakona i njihovom primenom sprečiti korupcija. Ne, neće promenom; mi kažemo – vi ne primenjujete sadašnje zakone i to je osnovni razlog zbog čega mi imamo korupciju. Treba primenjivati zakone, a ne fiktivno menjati zakone i onda glumiti da se nešto radi na korupciji, a konkretno se ništa ne preduzima. Sad vi meni možete da kažete da ja paušalno iznosim optužbu, a ja ću se potruditi da vam dokažem da je to u realnom životu problem. Pošto dolazim iz oblasti medicine, lekar sam, pokušaću da vas na primeru iz područja medicine uverim da govorim istinu. Doduše, pre toga bih samo još naznačio, vi znate, da je u Ujedinjenim nacijama Konvencija protiv korupcije doneta 2003. godine, 31. oktobra. Mi smo ratifikovali tu konvenciju u kojoj se kaže da zemlje članice Ujedinjenih nacija nemaju zakonodavni obrazac koji treba da slede, ali svaka zemlja treba da donese sebi prilagođene zakone kojima će efikasno da se bori protiv korupcije. To verovatno nije sporno. Elem, šta hoću da kažem? Meni je kao predsedniku Odbora za zdravlje došao dopis iz Novog Sada gde nam sindikat, organizacija "Nezavisnost" Instituta za kardiovaskularne bolesti kaže da su pre 15 meseci podneli Okružnom javnom tužilaštvu u Novom Sadu krivičnu prijavu zbog osnovane sumnje da je u postupku javne nabavke opreme za sterilizaciju bilo nezakonitog ponašanja. Nakon 14 meseci od podnošenja prijave Okružno javno tužilaštvo je došlo do saznanja da postoji osnovana sumnja za zloupotrebu službenog položaja i podnelo je zahtev za sprovođenje istrage protiv osumnjičenih. Predmet sa zahtevom za sprovođenje istrage je prosleđen u dalju nadležnost istražnom sudiji Okružnog suda u Novom Sadu Alimpić Miroslavu i delovodni broj je KI 288/08. Nakon 15 dana šta se dogodilo? Od podnošenja zahteva za sprovođenje istrage predmet je ponovo vraćen u nadležnost Okružnog javnog tužilaštva u Novom Sadu, po nalogu javnog tužioca. Neću govoriti imena, imam imena a imam i predmete, imam fotokopiju svih tih predmeta. Opet neću da uđem u zamku da pokušam da odgovorim na teleološko pitanje zašto, ali hoću da rasvetlimo šta se ovde, u stvari, događalo. Vidite, u Institutu u Kamenici, u našoj vrhunskoj zdravstvenoj ustanovi, mora da se steriliše materijal, i tamo postoje sterilizatori koji su bili remontovani 2006. u leto. Firma "Fokus" je remontovala i u izveštaju od 11. 10. je rekla da je sve u redu sa sterilizatorom koji je ona remontovala. Predložila je u isto vreme, pošto kapaciteti nisu bili dostatni, da u cilju dobre saradnje ponudi jedan nov sterilizator koji bi koštao 79.000 evra, ali uz popust od 50%, što znači 39.000 evra. Šta se dalje događa? Bez vidljivog razloga, direktor ustanove šalje molbu Okiljević Milanu, vlasniku firme "Medikom" iz Šapca i "Protehnom" iz Zemuna, da dođe da proveri sterilizatore i da kaže kakvo je stanje. Naravno, stiže izveštaj od tog gospodina 26. septembra, sa faksa iz firme "Medikom", da je sterilizacija neadekvatna. Šta se dalje događa? Bez tendera, pogodbom, ide se na nabavku novih sterilizatora i pojavljuju se tri firme: "Medikom" - Šabac, "Protehnom" - Zemun, vlasništvo Okiljevića koji je ustanovio da aparati nisu dostatni; on onda i konkuriše sa svojim firmama i trećim, naravno, pro forma, igračem – to je firma "PTM" iz Šapca. Naravno, kupuje se italijanski CIS aparat za koji se plaća 29.555.000 dinara, da ne idemo u one sitnije pare. Šta se dalje događa? Policijskom proverom se ustanovljava da firma "Medikom" nije kupila taj aparat, da ga je prekupila od druge firme, nije ga uvezla, da je taj aparat znatno jeftiniji u Italiji. Utvrđeno je da je država na taj način oštećena za minimum 150.000 evra, a po nekim drugim pokazateljima i preko 200.000 evra. Sve je to utvrđeno, sve to postoji u papirima i sve se može videti. Vidite šta naše pravosuđe radi. Gospođo Malović, mi izražavamo divljenje za vaš predan rad kao ministra, bar kad je naša skupština u pitanju. Možete da služite za primer svim ostalim ministrima, ovde smo videli mnoge koji vam nisu ni do kolena po vršenju svoje ministarske dužnosti kad je parlament u pitanju, ali ja sad na vas apelujem da vi zajedno sa svojim kolegama ne dozvolite ovakav kriminal. U isto vreme, apelujem i na političke stranke. Politička stranka gospodina Borisa Tadića (mi u žargonu kažemo "žuto preduzeće", narod je to već prihvatio i to više nikog ne čudi kad mi kažemo) takođe je proklamovala borbu protiv kriminala u svojim redovima. Evo jednog primera, sve je dokazano, sve razrešeno. Još samo jedna interesantna stvar. Zbog čega bi čovek sad rekao da je to nešto što je već krenulo, dato sudiji da krene postupak, sve je dokazano a vraćeno ponovo? Zbog jedne sitne činjenice da je taj gospodin Okiljević kum sa jednim visokim funkcionerom Demokratske stranke, vašim bivšim kolegom, ministrom Petrovićem. To je otprilike čitava priča. Sada bih završio ovo svoje izlaganje onim što je vaš kolega, državni sekretar gospodin Homen kazao. Ono što bi danas bilo najvažnije preduzeti u društvu jeste da svi segmenti društva krenu u otvorenu i pravu borbu, iskreno, protiv korupcije, a pravosuđe da bude samo poslednja instanca kada dolazi do kažnjavanja onih koji su prekršili zakon i koji se bave primanjem i davanjem mita ili nekim drugim vrstama korupcije. Eto, primenite samo to, primenite zakon, kaznite one za koje je jasno dokazano da su ovu državu oštetili za značajnu sumu novca i to će biti to. Mislim da je ovaj primer dovoljno dokazao da ne treba samo fiktivnom izmenom nekih zakona da se borimo, nego primenom već postojećih, a oni zakoni koje smo imali odranije koji su se ticali mreže sudova sigurno su proistekli iz desetletnog ili višegodišnjeg iskustva i sigurno je ono vreme pokazalo i njihovu svrsishodnost. Ne treba biti ni konzervativan, treba biti avangardan, ali ne po svaku cenu, a pogotovo ne treba biti avangardan na štetu građana Srbije. Hvala vam.
Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, poštovana gospođo ministre, poštovani građani Srbije, ne želim da budem samo komentator ovih zakona o reformi pravosuđa, već da, u ime poslaničke grupe Nove Srbije, dam podršku amandmanu koleginice Radović koji na najbolji način kompletira zakon o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava, naravno, ako bi bio usvojen. Neprihvatanje ovog amandmana otvoriće brojne probleme građanima Srbije koji od pravosuđa očekuju pravdu i u ime toga finansiraju institucije koje su dužne da im je obezbede. Ovakvo novo teritorijalno ustrojstvo, koje se sprovodi bez vidljivih kriterijuma, a oni koji bi bili razložni nisu poštovani, dovešće samo do novih problema i onu krilaticu da je pravda spora ali dostižna, bojimo se, učiniće modernijom, više srpskom, u smislu – pravda je em spora, em je nema na vidiku. Retorika jeste nauka na kojoj se temelji pravosuđe, ali ne možete nas ubediti da ovo nije gašenje sudova, a samim tim i opština. Nije tačno da je to isto, samo malo drugačije. To je istina koju je Orvel oborio onom tvrdnjom da su svi jednaki, samo su neki jednakiji. Efikasnost ovog novog ustrojstva nije na vidiku. Kolege poslanici obrazlagali su juče i danas, mislim da će ceo dan to činiti, vrlo praktičnim životnim primerima šta će u praksi doneti ovakva nova organizacija. Izdvojila bih onaj primer koleginice Elvire Kovač koja je to juče lepo dokumentovala, a mislim da je i kolega Srđan Spasojević izneo brojne primere u prilog ovoj mojoj tvrdnji. U momentu tranzicije, koja svakodnevno ostavlja na ulici ljude bez posla, pravda će biti i skupa i nedostižna, a sporost ne treba ni pominjati. Naravno da će ovo biti i izgovor za posebne sporove, one koji u sebi imaju političku obojenost, a svi mi koji dolazimo iz unutrašnjosti možemo da vam navedemo hiljade takvih slučajeva koji se odlažu ili se metodom iznurivanja i sličnim metodama građani onemogućavaju da dođu do željenog cilja, to jest do pravičnog ishoda. Zapadnobački okrug, iz kojeg dolazim, svakodnevno se suočava sa novim otkazima. Ljudi pokušavaju da ostvare svoja prava na sudu, sudstvo je zatrpano predmetima i očigledno je da samo na ovom polju Sombor neće biti dovoljan da zadovolji potrebe građana Apatina, Kule i Odžaka, ukoliko se njima ne ostavi mogućnost da to rešavaju na svojoj teritoriji. Policija već odavno tvrdi da imaju manjak inspektora u privrednom kriminalu. Građani čekaju po desetak godina da zadovolje neko svoje osnovno pravo. Navešću vam jedan drastičan primer koji je ovih dana vrlo aktuelan u opštini Kula, a istovremeno tražim i odgovor na pitanje. Dakle, radnici "Eterne" u Kuli pet godina nisu primili lične dohotke, tri godine im je račun u blokadi, a znamo da po zakonu može da bude najviše godinu dana; znači, inspekcije su u ozbiljnoj sprezi sa nekim drugim institucijama; policija tvrdi da nemaju dovoljno inspektora po pitanju privrednog kriminaliteta. Mali akcionari su na sudu, predali su sve to sudu i čekaju da neko nešto preduzme jer slute da je velika pljačka iza ovoga na vidiku, s obzirom na to da im je ostalo još nešto nekretnina u vidu građevinskog zemljišta u vrednosti od nekoliko miliona evra i jednog letovališta u Zlarinu, u blizini Šibenika, Republika Hrvatska, iste vrednosti. Dakle, očekujemo da od Ministarstva pravosuđa i od nadležnih inspektorata dobijemo odgovor na ovo pitanje – zašto se ništa ne preduzima po pitanju zaposlenih u "Etarni" Kula, koji su se obraćali svim državnim institucijama? I, da li ona krilatica da život ne može da čeka važi za sve ili samo nečiji život ne može da čeka, pa oni, čuvši ovih dana sve što je rečeno, grabe na brzinu jer mnogo žure, a svi ostali mogu da sačekaju? Gospođo ministre, ovo je korenita reforma i vaša hrabrost je za divljenje, ali imajte na umu, ući ćete sigurno u istoriju srpskog pravosuđa kao ministar koji se usudio da sprovede jedan ovakav korak i u prilici ste da odaberete način. Ako je gospodin Batić svojevremeno ušao u istoriju srpskog pravosuđa kao ministar koji je sudijama vratio dostojanstvo, onda se vi potrudite da ne budete upamćeni kao grobar srpskih sudova.
Reč ima poslanik Milutin Jeličić.
Dame i gospodo poslanici, poštovani predsedavajući, poštovana ministarka pravde, želim da podržim ovaj amandman Milice Radović, kao i sve prethodne diskutante koji se zalažu za to da se ne ukidaju opštinski sudovi, jer nas to vodi u centralizaciju, u diktaturu. Posledice su nesagledive za sve opštine koje imaju mali broj stanovnika, a pri tom niste vodili računa o njihovoj površini. Na primer, moja opština Brus, odakle dolazim, ima 650 kilometara kvadratnih, 85 kilometara u prečniku; susedna opština Kuršumlija ima 980 kilometara kvadratnih, ta opština je najveća u Srbiji ili među prve dve-tri. Posebno bih naglasio da se moja opština Brus i opština Kuršumlija graniče sa Kosovom, zajedno imaju preko 125 kilometara granice prema Kosovu; opštini Brus pripada 27, a 80 kilometara pripada Kuršumliji, koja se graniči sa opštinama Podujevo i Priština. Možete misliti kako se osećaju stanovnici u tim područjima zbog gubljenja opštinskih sudova, panika je među njima, jer od najudaljenijih sela iz tih pograničnih krajeva do matičnih opština, na primer, u opštini Brus ima 50 kilometara, a sada treba da zakazuju suđenje u opštini Kruševac, gde im treba još 54 kilometra, znači, to je 104 kilometra u jednom pravcu. Ista je situacija i u opštini Kuršumlija, gde ljudima iz pojedinih sela do Prokuplja treba skoro isto toliko da dođu na zakazivanje, pa posle da im zakažu u sudovima u Kuršumliji. Mislim da tu pravde i suđenja neće biti na civilizovan način jer mnogi će pribegavati tupim predmetima, kao u srednjem veku, ako se ugase ovi opštinski sudovi. Molim vas još jednom, ako je već nešto moralo da se ugasi, moralo se voditi računa da se barem ove pogranične opštine zaštite. Ne mislim samo na opštine Brus i Kuršumlija, nego na sve pogranične opštine u Republici Srbiji. Ne bih više govorio o tome, slažem se sa prethodnim diskutantima da ovaj zakon treba izbaciti i pridružujem se svim poslanicima i pozicije i opozicije koji su protiv ovog zakona. Hvala.
Da li još neko želi reč? Narodna poslanica Vjerica Radeta želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, javila sam se na osnovu člana 226. Poslovnika Narodne skupštine i tražim obaveštenje od predsednika Narodne skupštine. Pretpostavljam, gospođo Čomić, iako je trenutno menjate, da vi nemate tu informaciju. Ako imate, biće dragoceno da je čujemo i od vas. Poslanici Srpske radikalne stranke prošle nedelje su ovde pokrenuli raspravu o zaradama i eventualnim zloupotrebama u javnim preduzećima od strane direktora, predsednika i članova upravnih odbora. Poslanici, odnosno predstavnici svih poslaničkih grupa (ili gotovo svih) priključili su se toj našoj raspravi i podržali nas u toj raspravi i to je ostavilo snažan utisak u javnosti. Građani Srbije su shvatili da želimo da se sve stvari izvedu na čistac, da želimo i zbog ove krize, i ne samo zbog krize nego uopšte, da predočimo građanima Srbije ko, kako i na koji način troši njihove pare, jer ono što se troši iz budžeta Republike Srbije jesu pare građana Srbije koje se u budžet daju kroz poreze, doprinose itd. Ali, mislimo da bi bilo dobro da odavde, iz parlamenta počnemo da pokazujemo pravim primerima kako treba da se raspolaže sredstvima građana Srbije. Naravno, nikada se nismo pridruživali demagoškoj priči, koliko košta radni dan u Skupštini itd., jer mi mislimo da rad parlamenta treba da bude javan i da se vidi koliko ko i na koji način radi, na koji način ko zastupa građane Srbije. Kao član radne grupe za izradu predloga zakona o Narodnoj skupštini bila sam veoma iznenađena kada sam iz službe obaveštena, odnosno pitana da li želim da idem na Divčibare u petak ujutru, da se vratim u nedelju posle ručka, da boravim u hotelu "Divčibare" sa ostalim članovima te radne grupe za izradu predloga zakona o Narodnoj skupštini. Zaista je neverovatno da nekom padne na pamet da ova radna grupa ide negde da se odmara za vikend o državnom trošku, umesto da se sedne lepo u prostorije, imamo toliko lepo zagrejanih, možemo da otvorimo prozore pa ih provetrimo, da sednemo da radimo ono što jeste posao narodnih poslanika. Izvinjavam se zbog vremena, ali dobila sam zapisnik sa treće sednice radne grupe, kojoj nisam prisustvovala – stoji da je sednici prisustvovao, između ostalih, član radne grupe Sreto Perić, a on to nije. Još gore od toga, stoji da je Sreto Perić postavio pitanje članovima radne grupe da li će tekst predloga zakona o Narodnoj skupštini morati da se upodobi sa propisima Evropske unije. Ovako nešto Sreto Perić ne bi ni pijan pitao. Nije prisustvovao. Nije član radne grupe. (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) Završavam. Molim vas za informaciju – kome je pala na pamet ta suluda ideja da članovi radne grupe idu na vikend, odmor na Divčibare?
Informacije kojima raspolažem mogu da podelim sa vama odmah. Ako se radi o zapisniku, onda je tema za izmene i dopune zapisnika. Nagađam da je reč o grešci u imenu, jer sam jedino ovoj sednici radne grupe prisustvovala. Radi se o narodnom poslaniku Đuri Periću. To ne smem da tvrdim, jer će zapisnik biti na usvajanju, ali u ovoj fazi, dok je zapisnik samo dostavljen, a nije na sednici radne grupe gde se daju primedbe i predlozi za izmene zapisnika, izvinjavam se narodnom poslaniku Sreti Periću za neugodnosti koje je imao. Što se tiče informacija o boravku radne grupe na Divčibarama, koliko ja znam, ne radi se o finansiranju takvog boravka od strane Skupštine, nego od organizacije UNDP, ali to uzmite sa rezervom pošto je to stvar koju i ja treba da proverim. To je do mene došlo kao informacija, da se ne radi o volji same skupštine da se iz budžeta troši, pošto ovo nije jedini zakon koji se radi u saradnji sa nevladinim organizacijama ili sa organizacijama tipa OEBS-a. Recimo, zakon o revizoru radio se uz finansiranje i saradnju CIDA, nevladine organizacije iz Kanade. Nevladine organizacije ili organizacije tipa UNDP-a i OEBS-a, koje pomažu, čine to na osnovu utvrđenog sporazuma sa predsednicom Skupštine i vrlo je jasno šta su njihove obaveze, a naravno sadržaj zakona i sve vezano za zakon je u vlasništvu narodnih poslanika. Narodna poslanica Donka Banović želi da govori o amandmanu. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, 7. jula ove godine je predsednik Vlade Mirko Cvetković izlažući svoj ekspoze u ovoj skupštini govorio o pravosuđu i rekao, između ostalog, i ovo: "Reforma pravosuđa će se ubrzati, sa ciljem da se izgradi efikasno i nezavisno sudstvo i tužilaštvo, da se učvrsti vladavina prava i pravna sigurnost, da se ostvari cilj koji će podrazumevati usvajanje niza zakona kojima će se pravosudni sistem urediti u skladu sa evropskim standardima i interesima građana Srbije". Ovi zakoni iz oblasti pravosuđa, a naročito ovaj zakon o kome danas govorimo u pojedinostima, uopšte nisu u cilju ostvarivanja obećanja koje je predsednik Vlade gospodin Mirko Cvetković ovde nama dao, a i građanima Srbije. Dakle, o tome da će se poboljšati efikasnost nema ni reči. Da će doći do nekakve racionalizacije, ni o tome nema reči. Da će se popraviti vladavina prava i pravna sigurnost građana, ni o tome nema govora. Dakle, sama činjenica da ovaj zakon ima samo 19 članova i da ima 124 amandmana znači da ovaj zakon nije dobar. Između ostalog, kada je ovaj zakon u pitanju, nisu samo poslanici opozicije ili opozicionih stranaka oni koji su podnosili amandmane. Vi prvi put, možda, u ovom zasedanju imate situaciju da su i mnogi poslanici iz stranaka koje čine vladajuću većinu takođe podnosili amandmane. Svi poslanici su saglasni da ovaj predlog zakona nije dobar. Gospođa Malović ima nekoliko rešenja i načina da izađe iz ove situacije. Prvi, to bi bio najbolji način, jeste da povuče ovaj zakon iz skupštinske procedure i da se odustane od ovakve mreže sudova. Drugi način je da prihvati amandman našeg kolege Srđana Spasojevića koji u amandmanu predlaže da se taj član 3. briše. Treći način je da prihvati amandman koleginice Milice Radović iz DSS-a, koja u amandmanu predlaže da se taj i takav predlog člana 3. briše, a da se prihvati njen amandman koji podrazumeva vraćanje postojeće mreže sudova. Četvrti način, jer su se poslanici DSS-a potrudili da za svaku tačku u ovom članu predlože drugačije rešenje, takođe bi bilo vraćanje na postojeću mrežu sudova. Dakle, postoje četiri načina da Vlada izađe iz ove loše situacije, da ne bi napravila veliku štetu kada je u pitanju funkcionisanje pravosudnih organa u Srbiji. Hvala.
Pre nego što pređemo na sledeći amandman, proverena informacija za pitanje koje mi je postavila narodna poslanica Vjerica Radeta: UNDP plaća sve troškove smeštaja, a Savet Evrope plaća stručnjake koji bi trebalo da analiziraju ono što bude predlog radne grupe za izradu zakona o Narodnoj skupštini. Na član 3. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Lodi Gabor, Tamaš Tot i Maraci Nandor. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.)
Poštovana predsedavajuća, poštovana ministarka, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, danas i juče smo čuli dosta primedaba povodom ovog zakona. I mi smo takođe dali neke primedbe i želeli bismo da se o ovim primedbama malo razmisli i da se u danu za glasanje ovaj naš amandman prihvati. Pre svega, naš amandman se sastoji u sledećem – u članu 3. u stavu 1. se dodaju nove tačke 1) i 2) koje glase: "1) Osnovni sud u Adi, za teritoriju opštine Ada, 2) Osnovni sud u Bačkoj Topoli, za teritoriju opština Bačka Topola i Mali Iđoš, sa sudskom jedinicom u Malom Iđošu." Posle tačke 2) dodaje se nova tačka 3) koja glasi: "3) Osnovni sud u Bečeju, za teritoriju opština Bečej, Žabalj, Novi Bečej, Srbobran i Temerin, sa sudskim jedinicama u Žablju, Novom Bečeju, Srbobranu i Temerinu". Posle tačke 9) dodaje se nova tačka 10) koja glasi: "10) Osnovni sud u Kanjiži, za teritoriju opština Kanjiža, Novi Kneževac i Čoka, sa sudskim jedinicama u Novom Kneževcu i Čoki".Tačka 10) menja se i glasi: "10) Osnovni sud u Kikindi, za teritoriju opština Kikinda i Nova Crnja, sa sudskom jedinicom u Novoj Crnji". Tačka 20) menja se i glasi: "20) Osnovni sud u Novom Sadu, za teritoriju opština Bač, Bačka Palanka, Bački Petrovac, Beočin, Vrbas, Sremski Karlovci, Titel i za grad Novi Sad, sa sudskim jedinicama u Baču, Bačkoj Palanci, Bačkom Petrovcu, Beočinu, Vrbasu, Sremskim Karlovcima i Titelu". Posle tačke 27. dodaje se nova tačka 28) koja glasi: "28) Osnovni sud u Senti, za teritoriju opštine Senta". Tačka 31) menja se i glasi: "31) Osnovni sud u Subotici, za teritoriju grada Subotica". Mi smo ovaj predlog dali zbog toga što na ovim teritorijama, u ovim opštinama žive nacionalne manjine - mađarska, rusinska, slovačka, rumunska itd., ne misleći na to da je malopre kolega rekao da su nacionalne manjine ugrožene, jer vi dobro znate da je svaka sredina priča za sebe, a teritorija države Srbije se prostire od Horgoša do Dragaša i normalno da na takav način treba da razmišljamo. Ipak, ukazao bih zašto treba osnovni sud u Kanjiži, sa jedinicama u Novom Kneževcu i Čoki, da ostane kao sudska jedinica, odnosno opštinski sud. Kao prvo, opština Kanjiža i opština Novi Kneževac se graniče, između njih prirodnu granicu čini reka Tisa. Kao drugo, udaljenost između naseljenog mesta Novi Kneževac i naseljenog mesta Kanjiža, gde su sada centri opštinskih sudova, iznosi svega tri kilometra. Kao treće, radi se o pograničnim opštinama koje imaju istu problematiku u svom radu i delovanju, jer se na području opštine Kanjiža nalazi granični prelaz Horgoš, najveći granični prelaz prema EU, a na području opštine Novi Kneževac nalazi se granični prelaz Đala koji sve više dobija na značaju, koji će se modernizovati u dogledno vreme i čiji promet će se u dogledno vreme povećavati. Zbog toga očekujemo da se povećanjem prometa na svim graničnim prelazima, znači, na graničnim prelazima Horgoš i Đala, pojavljuje potreba poštovanja rokova koji su predviđeni ZKP-om, a to se može najuspešnije postići radom osnovnog suda u Kanjiži, sa jedinicom u Novom Kneževcu. Kao četvrto, za stanovnike opštine Novi Kneževac Okružni sud u Subotici nalazi se na manjoj udaljenosti nego Okružni sud u Zrenjaninu. Kao peto, obe opštine se nalaze na području buduće evroregije koja će obuhvatiti područja na teritoriji Republike Srbije, Republike Mađarske i Republike Rumunije. Kao šesto, na području opštine Kanjiža i opštine Novi Kneževac živi veći broj pripadnika mađarske nacionalne manjine koji svoja prava u odnosu na upotrebu svog maternjeg jezika jednostavnije mogu ostvariti u okviru osnovnog suda u Kanjiži, sa jedinicom u Novom Kneževcu, gde radi više sudija koji su osposobljeni za vođenje svih vrsta postupaka na srpskom i mađarskom jeziku. Kao sedmo, postojanje opštinskog suda u Kanjiži sa jedinicom za područje opštine Novi Kneževac u većoj meri omogućava i obezbeđuje građanima pristup pravdi u ovom sudu, što u savremenom evropskom pravnom sistemu jeste osnovno pitanje i merilo kojim se utvrđuje i iskazuje uspešnost pravnog sistema. Opština Kanjiža i opština Novi Kneževac su inače povezane ekonomskim, kulturnim, političkim i obrazovnim vezama, što takođe potvrđuje osnovanost formiranja novog osnovnog suda sa sedištem u Kanjiži. Još bih želeo dodati da ovakva povezanost između opština sa obe strane reke Tise jeste činjenica koja prožima svakodnevni život građana sa obe strane Tise i ima izuzetno dugačku tradiciju. Mislim da i uvažena ministarka zna da je Opštinski sud u Kanjiži učestvovao u međunarodnim projektima i programima. Opštinski sud u Kanjiži učestvovao je u međunarodnim projektima i programima, i to u organizaciji Nacionalnog saveta za državne sudove, u saradnji sa USAID-om. Tokom 2007. i 2008. godine Opštinski sud u Kanjiži učestvuje u projektu Kraljevine Norveške pod nazivom "Unapređenje dostupnosti pravde u sudovima u Republici Srbiji". Na osnovu uspešnog učestvovanja u ovom projektu Opštinski sud u Kanjiži je obezbedio za ostvarivanje svojih projekata iznos od preko 20.000 evra. Dana 3. oktobra 2008. godine izvršena je primopredaja projekta, odnosno radova, i tom prilikom je naglašeno od strane predstavnika projekta da je Opštinski sud u Kanjiži sa uspehom ispunio sve svoje programe, te bi sa velikom verovatnoćom mogao uspešno konkurisati za dalje učestvovanje u ovom projektu. Predstavnici norveškog projekta su iskazali svoje zadovoljstvo što je Opštinski sud u Kanjiži, pored investicionih programa, ostvario četrnaest projekata koji su neinvesticionog karaktera i tiču se poboljšanja rada i imidža rada suda. Moram i sledeće da naglasim: samo četiri sudije obavljaju sudijsku funkciju, mada je sistematizacijom predviđeno sedam sudija, zajedno sa predsednikom suda. Primera radi, od 1. januara do 30. septembra sledeći predmeti su prijavljeni i obrađeni: istražnih predmeta 128, krivičnih predmeta 281, parničnih predmeta 506, radnih sporova 47, ostavinskih postupaka 339, izvršnih predmeta 241, vanparničnih postupaka 153, zemljišno-knjižnih rešenja 150, što je preko 2500 predmeta. Znači, do kraja godine biće još 300 - 400 predmeta koje će morati da obrade. Ako kažemo da se radi o Novom Kneževcu i Čoki, koja broji oko 57.000 stanovnika i otprilike predmeti su isti, ali takođe i u drugim sredinama, da ne kažem u Senti, Bačkoj Topoli, Bečeju itd., koje su možda malo i veće, mi smatramo da bi opštinski sudovi trebalo da opstanu u ovim sredinama, pre svega zbog svega ovoga što sam izneo. Mislim da sam dao dovoljno argumenata da u danu za glasanje, i molim vas da dobro razmislite o tome, prihvatite ovaj amandman i glasate za isti. Hvala vam što ste me saslušali.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, a posle njega narodni poslanik Laslo Varga.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, pridružio bih se gospodinu Nandoru Maraciju, vezano za njegov amandman da se ovi osnovni sudovi ostave u ovim opštinskim mestima i skrenuo bih vam pažnju, principijalno, kada je u pitanju SRS, da ste morali da vodite mnogo više računa o opštinama gde je mešovit sastav, odnosno gde dominiraju neke nacionalne manjine. To država Srbija treba da radi. Nema nikakvog razloga da ne pokaže više razumevanja baš za takve opštine, jer država mora da vodi računa i o nekim stvarima ne samo iz finansijskog aspekta, da li je to skuplje za državu ili ne; čak i ako je skuplje, mora da izađe u susret ovakvim zahtevima i da pokaže da je država Srbija država svih njenih građana i da posebno vodi računa o nacionalnim manjinama. Već ste upozoreni od strane mnogih poslanika da je ovaj predlog zakona prosto neverovatan. Kao da vam je neko podmetnuo. Ovde se ne radi samo o poslanicima opozicije, ovde se radi, praktično, o poslanicima svih političkih stranaka koji govore o tome da ovaj predlog zakona nije dobar. Sama činjenica da ima ovoliko amandmana ide u prilog tome da biste vi stvarno morali da povedete računa i najbolje bi bilo da povučete ovaj zakon sa dnevnog reda, da to uradite mnogo ozbiljnije, mnogo bolje. Mislim da biste na takav način stvarno ostvarili ciljeve koje imate nameru da postignete. Između ostalog, pokušaću, u okviru vremena za ovaj amandman, da na neki način upozorim i građane i poslanike povodom situacije u kojoj se nalazi naša država, vezano za veliku svetsku ekonomsku krizu koja nas pogađa kao cunami, a naša vlada i svi oni koji su odgovorni bukvalno se ponašaju kao u onoj priči "Selo gori, a baba se češlja". Pokušaću to plastično da vam prikažem, gospođo ministre, da vidite u kakvom se položaju nalaze naši građani, svi građani. Jednostavno, ova država nije učinila ništa da ih zaštiti, prepustila ih je na milost i nemilost bankama, i to su sve strane banke, uopšte ne vodeći računa o tome koliko će to pojedinačno koštati svakog građanina. Reći ću vam kako to, recimo, može da izgleda u jednom primeru: ako ste vi pre 45 dana platili PDV koji je bio 10.000 evra, za 45 dana, pošto onaj ko vam daje kredit obračunava to u švajcarskim francima, za 45 dana je 20% dinar izgubio vrednost u odnosu na evro. Pazite, ako ste dali 10.000 evra za PDV, vi sada morate da vratite 12.000 evra. Banku to uopšte ne interesuje, građanin je to dao državi, država se služila 45 dana i, praktično, ukrala vam 2000 evra. Isti taj privrednik, recimo, ima potraživanja koja će da naplati u roku od 30 do 60 dana; od 30 do 60 dana, kolika god da su, on je izgubio najmanje 20% i tu je izgubio 2.000 ili 3.000 evra. Kad pogledate, on neće imati nikakve šanse da opstane na tržištu. Naša vlada ne radi apsolutno ništa. Ne samo da ne radi, nego je prosto neverovatno kakvi šarlatani i šibicari se nalaze na mestima ministara, predsednika Vlade. Podsećam vas, dame i gospodo poslanici, 26. oktobra 2008. godine Mlađan Dinkić, najbolji ministar, svetski ministar, dobio svetsku nagradu, kaže: "Srbija će profitirati od svetske krize. Srbija će zaraditi na svetskoj finansijskoj krizi, a strani investitori će shvatiti da se više isplati ulagati u našu nego u neke druge evropske zemlje". To tvrdi Mlađan Dinkić. Pogledajte vi, molim vas, kakav čovek se nalazi na ovakvom mestu, kaže: "Srbija će zaraditi". Pokazaću vam primer da će neko zaraditi, ali ne građani Srbije, zaradiće na grbači i na leđima građana Srbije. Onaj drugi šarlatan, koji viče "hajmo u Evropu", kaže: "Očekujem da će kriza biti sanirana pre nego što bi se ti negativni efekti odrazili na našu zemlju". To kaže Đelić novinarima na prvom Niškom investicionom forumu. Pogledajte, dame i gospodo narodni poslanici, kakvi ljudi i kakvi šarlatani vode državu Srbiju i građane Srbije. Prosto da čovek ne veruje. Kaže: "Guverner Narodne banke Srbije Radovan Jelašić poručio je građanima Srbije da nemaju razloga za brigu zbog aktuelne međunarodne ekonomske krize. Građani nemaju razloga za brigu, keš je tu." Gde je keš? "Devizne rezerve su plasirane u prvoklasnim bankama." U kojim bankama? Ko to kontroliše? "Likvidnost našeg bankarskog sektora nam i te kako daje razlog da mirno spavamo. " Gospodo, ovo su samo neke od izjava ljudi koji, praktično, upravljaju celokupnim finansijskim sistemom naše države. Vezano za ovu globalnu ekonomsku krizu, za koju čitav svet traži odgovor, sastalo se dvadeset najmoćnijih država sveta i nisu, praktično, definisale, nisu rekle "treba ovim pravcem", nego samo nagoveštavaju šta bi trebalo da se uradi. Naši sve znaju, rešenja su tu, nema nikakvih razloga za brigu. Pazite šta kaže sekretar Udruženja banaka Srbije Veroljub Dugalić, takođe iz G 17: "Bankarski sistem Srbije je izuzetno stabilan i najverovatnije se neće osetiti posledice svetske finansijske krize." Ljudi moji, da li je ovo moguće? Da li je moguće da se ovakvi ljudi nalaze na ovakvim mestima? Pazite šta kaže predsednik Vlade: 1. oktobra u intervjuu agenciji "Rojters" Cvetković je naglasio da je formiran tim, predvođen Dianom Dragutinović i guvernerom NBS Radovanom Jelašićem, koji će nastaviti da na duži rok, zajedno sa ekspertima za makroekonomiju, pažljivo analizira razvoj svetske krize i njen mogući uticaj na privredu Srbije. Istog dana pitaju Radovana Jelašića o timu, ali: "Iako je upitan Radovan Jelašić šta će tim tačno raditi, guverner Jelašić još uvek nije ni znao da je formiran, kao ni da je on član tog tima". Da li je moguće da mi imamo ovakve ljude i da imamo ovakvu Vladu, u državi gde je danas evro već 90 i nešto, a sećate se da je bio 74 i još je išao nadole zato što je toliko stabilan, i to u državi gde građani po osnovu kredita duguju 344,89 milijardi? Izgubili su 20% od početka krize. To je 70 milijardi. Građani su zaduženi za stambene kredite 151 milijardu. Svi znate da su svi stambeni krediti u švajcarskim francima; "švajcarac" je otišao skoro za 25%, nije bitno sada, procenat gore-dole. To je 30 milijardi. To će da se sruči na one koji svoj stambeni problem rešavaju kreditima, a Vlada kaže – mi ćemo zaraditi na ovoj krizi. Sada se pitamo ko će zaraditi i kako će zaraditi? Neko će sigurno zaraditi. Vidite, svi znate da u velikim trgovačkim lancima od momenta kad date robu pa dok tu robu naplatite prođe najmanje 90 dana. To je posebno vezano za sistem "Delta"; čak morate, što kažu, da se "utalite", da platite da biste uopšte mogli da uđete i da snabdevate "Deltu". Dakle, 90 dana je najmanji rok kada možete da naplatite svoju robu. Pazite, "Delta" svakog dana na kasi u velikoj meri ubira (ima nešto čekova, kartica) gotov novac. Sada postavite pitanje – ko na deviznom tržištu otkupljuje ove evre koji se plasiraju za sanaciju, odnosno za kurs dinara? Kako to da se svakog dana 20, 30, 40 miliona evra otkupi, ko to otkupljuje? Pogledajte sada: danas kupite, za 90 dana platite, prodate to za 90 dana, najmanje ćete zaraditi 30%, najmanje. Mesečno, kako stvari stoje, dinar gubi 10% u odnosu na evro, a u odnosu na "švajcarac" nešto više. Sve se to odražava na građane Srbije. Ovi koji vode Srbiju nikom ništa, kažu – mi ćemo da zaradimo. Vidite ko zarađuje. To su ovi tajkuni: Mišković, Beko, redom. Ko im je to omogućio? Ko je uopšte omogućio da se ovoliki broj monopolista nađe na srpskom tržištu? Nažalost, tu su ovi iz Slovenije, iz Hrvatske. Pa šta mislite, kako su došli? Kako su došli? Kako je došao "Merkator"? Sećate se kako je 2001. godine izgrađen "Merkator", kako je sve ekspresno završeno da se dobije zemljište. Pazite na koji način: oni dobiju (tada je Svilanović to završio, jer mu je žena bila jedan od direktora "Merkatora") građevinsko zemljište, sa tim papirom odu u banku, banka im da kredit, oni izgrade objekat, pa onda prodaju prostor unutar tog objekta ili ga izdaju, vrate kredit i njima objekat ostaje za džabe. Ko im je to omogućio? Na koji način? Za šta? Ko je omogućio da pokupuju silno poljoprivredno zemljište po Srbiji, fabrike, sve što su hteli? Ko je to omogućio? Omogućili ste vi, vi koji hoćete u Evropu. Ne možete vi nigde da odete. Ima samo jedno jedino mesto na koje ćete morati da odete, a to su ovi zavodi za izdržavanje kazne, zbog pljačke koju ste izvršili u Srbiji nad građanima Srbije. Vi jednog dana morate za to da odgovarate. To bi, gospođo ministre, bio najveći doprinos, vaš doprinos – ako biste se potrudili da naš pravosudni sistem stvarno radi. Znate, možda ovi zakoni nisu najbolji, ali su sigurno dobri da se osudi svaki kriminalac za svako počinjeno delo, ali samo pod jednim uslovom – da sudije sude nepristrasno, bez političkog pritiska od strane vladajućih stranaka. Budite sigurni, red u našoj državi bi vrlo brzo bio uveden samo kada bismo oslobodili sudije da sude po važećim zakonima, a onda ćemo polako doći do ovih evropskih, kada očistimo ove kriminalce iz naših redova. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Laslo Varga, a posle njega narodna poslanica Aleksandra Janković. Vi želite po povredi Poslovnika? Izvinite, narodni poslaniče Laslo Varga, reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, članovi 225. i 226. Imam pitanje za gospođu Malović: da li je tačno ono što smo jutros čuli od Poverenika za informacije od javnog značaja, da se vaše ministarstvo nalazi u prostorijama, odnosno da vi koristite prostorije koje su odlukom Vlade dodeljene njegovom kabinetu, odnosno za njegove potrebe? To vas pitam zato što to na najbolji mogući način (ne govorim lično o vama, nego o odnosu Vlade) govori o tome ko je generator apsolutne korupcije u ovoj zemlji. Moramo to nazvati pravim imenom. Znači, Vlada je generator korupcije, a to ću pokazati kroz nekoliko primera, kako se odnosi prema nezavisnim institucijama. Institucija Poverenika za informacije od javnog značaja trenutno se nalazi u prostorijama koje nisu adekvatne i ne nalazi se u prostorijama koje su mu dodeljene. Trenutno su na snazi dva zakona koja regulišu tu materiju; jedan zakon je trebalo da prestane da važi onog dana kada smo ovde izglasali novi. Međutim, tim novim zakonom je predviđeno da taj zakon počinje da funkcioniše 1. januara 2009. godine. Dalje, on će dobiti 60% manji budžet u 2009. godini. Nijedno javno preduzeće ne ispunjava obaveze u skladu sa tim zakonom, znači, ne daje informacije koje su vezane za njihovo poslovanje, odnosno ne "kači" ih na prezentacije u elektronskoj formi. Odnos prema Državnoj revizorskoj instituciji... Ovo se, naravno, ne odnosi samo na ovu vladu; pre svega, u pitanju su obe Koštuničine vlade, koje su takav sistem omogućile. Znači, 2005. godine donet je Zakon o Državnoj revizorskoj instituciji, 2007. godine je ona formirana; dvanaesti je mesec 2008. godine a Državna revizorska institucija nema prostorije i nema poslovnik po kome može da radi. Ombudsman se, čovek je sam izjavio, nalazi u takvim prostorijama da je jedan deo tih prostorija morao da zaključa, jer je neprimereno da bilo ko uđe u te prostorije i da ih vidi. Što se tiče Saveta za borbu protiv korupcije, pritisci kojima su oni izloženi, odnosno nečinjenje od strane izvršne vlasti da zaštiti jednu nezavisnu instituciju, pošto smo svi za borbu protiv korupcije, najbolje govore o tome da Vlada nema nameru da se u ovoj državi zaustavi korupcija. Podvlačim još jednom, onog momenta kada javna preduzeća budu kontrolisana od strane Državne revizorske institucije i kada svi mi i građani budemo mogli da vidimo završne račune javnih preduzeća, na taj način ćemo najbolje suzbiti korupciju. Molim vas, gospođo Malović, da odgovorite da li je to tako i na koji način mislite da se reši pitanje kada je reč o Povereniku za informacije od javnog značaja, pošto smatram da je strahovito važno njegovo delovanje kada je u pitanju borba protiv korupcije. Hvala.
Reč ima ministarka Snežana Malović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovano predsedništvo, dame i gospodo uvaženi narodni poslanici, u vezi sa ovim što ste sada izneli odgovoriću vam u odnosu na nadležnost Ministarstva pravde. Tačno je da su Povereniku za informacije od javnog značaja ustupljene prostorije u kojima se trenutno nalazi Ministarstvo pravde. Sada ću vam objasniti kako je došlo do toga. Pre više od godinu dana za raspodelu poslovnog prostora bila je nadležna Direkcija za imovinu, kao predlagač, koja nije vodila računa o tome da Ministarstvo pravde ne raspolaže dovoljnim kapacitetima i prostorije u kojima se nalaze službe Ministarstva pravde dodelila je Povereniku za informacije od javnog značaja. Svakako ću poštovati tu odluku Vlade, a u više razgovora sa Poverenikom za informacije od javnog značaja na to smo ukazali. On za to zna. Ministarstvu pravde dodeljene su druge prostorije u kojima će te službe biti smeštene. Trenutno ne može da se izvrši preseljenje, s obzirom na to da su u pitanju adaptacioni radovi na tim prostorijama. Svim svojim autoritetom zalažem se za to da se ti radovi završe što brže ne bi li se Povereniku omogućilo da dobije te prostorije i da na adekvatan način radi svoj posao. To sam njemu više puta u direktnom razgovoru rekla, a to ću i ubuduće činiti. Inače, samo ću vam ukazati na to da se prilikom donošenja te odluke nije vodilo računa o tome da Ministarstvo pravde pokriva, tako kolektivno da kažem, 517 organa u Republici Srbiji. Takođe, proširiću svoj odgovor i na delokrug koji se posredno može primeniti na Ministarstvo pravde, s obzirom na to da je Ministarstvo pravde bilo predlagač Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije – mi aktivno radimo na tome da se obezbedi prostor u kome će biti smeštena Agencija za borbu protiv korupcije, koja treba da počne da radi od 1. januara 2010. godine. Hvala.
Narodni poslanik Slobodan Maraš želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, očito nisam bio najbolje protumačen, ali vi ste jedna od retkih ministarki, odnosno ministara koji zaista izražavaju poštovanje prema ovom parlamentu i iz tog razloga ja izražavam poštovanje prema onome što ste vi rekli. Zaista verujem da je to tako, da vi zaista imate nameru da uradite sve što je u vašoj moći da se poštuje i odluka Vlade i zakon, međutim, ja sam hteo nešto drugo da kažem. Ovde je reč o sistemu koji je ustanovljen u vreme prve Koštuničine vlade, pa druge, koji i sada egzistira, a to je da se u ovoj državi ne sprovode zakoni koji omogućavaju kontrolu budžetskih sredstava na pravi način, kako se troše i kontrolu javnih preduzeća. Zašto je to tako, to svi znamo. Zato što su javna preduzeća jednostavno džep iz kog se vade pare za određene političke partije koje se nalaze na vlasti. Sve vreme pokušavamo da dođemo do samo jedne ključne stvari, znači, ne govorimo ni o kome posebno – suština je da nezavisnim institucijama bude omogućeno da rade. Vi ste malopre rekli da ćete učiniti sve da se prostorije adaptiraju, da će oni ući itd. i da je isto vezano za Agenciju. Međutim, vidite, imamo Državnu revizorsku instituciju koja je formirana 2007. godine, ovde smo glasali za njih. Decembra 2008. godine oni nemaju prostorije, nemaju poslovnik, a njihova je osnovna stvar da kontrolišu kako se troši budžet, odnosno šta rade javna preduzeća, da kontrolišu njihove završne račune. Ja sam duboko ubeđen da iza toga postoji strategija da se to ne kontroliše. Vi svi znate, želimo i vi i mi da idemo što pre ka Evropskoj uniji i evropskim integracijama, osnovna zamerka Evropske komisije je visok stepen korupcije. To se leči javnošću, to se leči dobijanjem informacija. Podvlačim, nijedno javno preduzeće ne ispunjava svoje zakonom predviđene obaveze da informacije o svom poslovanju stavlja na sajt u elektronskoj formi da možemo da vidimo kako se to troši. Mi imamo situaciju da privatne revizorske kuće, znači, ne oni koji bi trebalo da budu nadležni tj. Državna revizorska institucija,već neko drugi, vrše reviziju poslovanja javnih preduzeća. Svi znamo kako to može da se fingira. Želimo nekog ko hoće samo da... Jer, sva ta preduzeća su faktički državna. Jesu javna preduzeća, ali to su preduzeća građana ove države. Želimo zaista na svaki mogući način... Verujem da imate dobru volju, ali duboko sam ubeđen da nije dovoljna vaša dobra volja, jer iza ovoga stoji strategija i sistem da se ne kontroliše nešto što je uzrok korupcije. To najviše zavisi od vladajuće većine, zaista. U kom kontekstu? U kontekstu da treba da podržite ovo, da poslovnik o radu Državne revizorske institucije što pre dođe. U vezi sa onim što je gospođa Dejanović rekla pre dva dana, pazite, mi smo taj poslovnik mogli pre pet meseci da usvojimo da bi oni mogli da rade. Sad će februar, sad će završni računi, ko će to da radi? (Predsedavajuća: Molim vas, narodni poslaniče, niste naveli član na koji se pozivate.) To su članovi 225. i 226.
Ima reč narodni poslanik Zoran Krasić. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo Čomić, ja se pozivam na član 27. Poslovnika Narodne skupštine. Mislim da se vi pogrešno starate o primeni Poslovnika Narodne skupštine. Sad ću ja to da vam objasnim. Potrudiću se da vas ubedim. Preuzimam veliki rizik da li ću uspeti da vas ubedim, ali bih vas zamolio da saslušate moje razloge. O čemu se radi? Gospođa Malović je predstavnik Vlade, kao predlagač velikog broja predloga zakona koji su bili, koji su sada i koji će verovatno biti na dnevnom redu. Mi odajemo veliko priznanje i poštovanje gospođi Malović zbog toga što ona, za razliku od onih starijih ministara, sa dužim stažom, pokazuje odanost svom poslu. Ona je prisutna, ona je aktivna u raspravi i mislim da treba da se kaže građanima Republike Srbije da gospođu Malović ne treba stavljati, izvinjavam se zbog upotrebe reči, u isti koš sa Dinkićem, Đelićem, Milosavljevićem, Čiplićem i da ne ređam dalje itd. To mi poštujemo. Međutim, ja moram, gospođo Čomić, da vam skrenem pažnju da je gospođa Malović najmoćnija žena u zemlji. Vi možda niste dovoljno orijentisani u tom planu, ali da vam ja objasnim kolika je vaša moć: vi ste potpisali, Karadžić je u Hagu. Ja sam vam u ponedeljak ovde pričao o tome šta treba da radi tužilaštvo, pa sam pomenuo i moj primer neke istrage koja se vodi osam godina. Sinoć su mi doneli optužnicu. Sinoć su doneli optužnicu, ja sam bio na televiziji, deca su bila kod kuće. Ja nisam došao, da me pogrešno ne shvatite, samo sam, pošto ste moćna žena, hteo da vas zamolim – kažite onom sudskom dostavljaču neka dođe u Skupštinu da mu potpišem prijemnicu, jer ovo mora lično da se dostavi, da ne bude formalnopravnih smetnji. Vi kao moćna žena... Bio je onaj vaš Ćosić ili Homen ili ovi što gledaju. Neka dođe iz Drugog opštinskog suda sudski pozivar. Sinoć mi je došao u 8.15 kući, kada sam ja bio na televiziji. Ovo mora lično da se primi, da se uruči optuženom, znate, okrivljenom, mora lična dostava. Neka dođe dok sam ovde u Skupštini da mu potpišem, da bi tekli rokovi; 50 advokata će da bude. Ma, Nada kuvarica dobila bluzu. Nema veze, gospođo. Nema veze, samo, pošto ste tako moćna žena, vi ste to dokazali – ja u ponedeljak rekoh, u utorak došla optužnica – da sam znao ranije, pa da vas pitam za tu optužnicu. Ne, ja ne kažem da je ministar pisao optužnicu. Ja samo pričam o faktičkoj moći. Vidite, kada je Batić bio ministar, on podmetne pomoćnika da potpiše za Miloševića. Ovde Dušan Petrović neće da bude ministar, podmetne vas i vi ste najmoćnija žena. Znam da ste se i vi iznenadili, ali vi ste faktički moćni. Znači, neka dođe sudski pozivar da mu potpišem, da bi tekli zakonski rokovi. Javnost obaveštavam da se nikada nisam pozvao na imunitet, niti ću da se pozivam na imunitet. (Predsedavajuća: Govorili ste tri minuta i 30 sekundi.) Jao, gospođo Čomić, izvinite.
Nema povrede člana 27. Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu člana 225. i 226. i formalno postavljam pitanje predsedniku Vlade: zašto dozvoljava da delovi Vlade, odnosno ministarstva budu potpuno stavljena u službu političkih stranaka? Vi koji tvrdite da hoćete u Evropu i da ste za evropske vrednosti ponašate se isto kao komunisti 1945. godine, samo što fizički ne likvidirate vaše političke protivnike. Inače vam je... Pokušavali ste i to, da se razumemo. To ste odmah čim ste došli na vlast demonstrirali prema političkim protivnicima. Ja znam da u vašim redovima ima mnogo onih koji su poraženi na Osmoj sednici, pa su sada došli na vlast. Oni i ne mogu da primenjuju drugačije metode, nego one koje su primenjivali dok su bili jurišnici komunističke partije u kojoj su bili članovi, iste metode potpuno. Sećam se, prvo što je uradio onaj "Miki Maus" kada je došao na tetkin kauč bilo je da je poslao jednu ekipu penzionisanih oficira po ministarstvima u kojima su bili srpski radikali da prevrnu sve živo ne bi li našli bilo šta i ne bi li podigli optužnice. Nisu našli ništa, ali to ih nije sprečilo da podignu krivične prijave samo da oblate političke protivnike i da građanima Srbije kažu – evo, oni su zloupotrebljavali položaj, i da bi skrenuli sve afere koje su počele da ih potresaju odmah čim ste došli na vlast. Od tih optužnica bukvalno ni jedna jedina nije doživela procesuiranje zato što su bile lažne. Ali, vama to ne smeta ni dan-danas da pojedinim poslanicima koji su bili optuženi na takav način postavljate pitanje da li se štite imunitetom. Mnogi su završili, izgubili život, nisu mogli da dokažu. Mi smo imali sreće da smo uspeli da dokažemo da smo potpuno čisti, a vi ste na najgori mogući način dokazali da pripadate ne retrogradnim snagama, ne XIX veku, nego vremenu potpunog apsolutizma kada se radilo sve ono što se poželelo, jer ste mislili da ćete ostati 50 godina, da ćete vladati kako god hoćete i da ćete uspeti i fizički da zatrete svoje političke protivnike. Ali, polako vreme ide u onom pravcu u kome treba da ide, sve će morati da dođe na videlo dana, a vi ćete za sve ovo morati da odgovarate. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, želi da govori o povredi Poslovnika, pa narodna poslanica Marina Raguš.
Dame i gospodo narodni poslanici, dobro bi bilo kada bi gospođa ministar Malović bila najmoćnija žena u Srbiji. To bi verovatno značilo da smo uređena država. Juče ste u "Blicu" mogli da pročitate da je to Sonja Liht i da je to uglavnom nevladin sektor, što mislim da nije dobro. Pre svega, javila sam se radi postavljanja jednog pitanja, naravno u skladu sa Poslovnikom. Da li znate, gospođo ministre, da li je Direkcija za imovinu, koja je naravno priča za sebe, ikada uspela da popiše svu državnu imovinu? Dakle, da li mi znamo šta je naša državna imovina? Verujem da ste i vi upućeni da to država Srbija ne zna, ne znaju ni lokalne samouprave i da je haos što se tiče popisa te imovine, što naravno nije dobro. To da Agencija za borbu protiv korupcije ili državna revizorska kuća nema prostor, to je toliko smešno da ni mala deca ne veruju u tako nešto. Čak i da nema prostora u sadašnjim institucijama države, a sigurno ima, znamo da se u Palati federacije izdaje poslovni prostor nekim firmama, umesto da se koristi za potrebe države. Država ima toliko novca da može da iznajmi prostor. Znamo koliko je prostora Nacionalne štedionice rasprodato, umesto da se sačuvalo u fondu države za ovakve potrebe, a znali ste koje ćete sve nove agencije zakonom da stvorite, kojima ćete morati da date adekvatan prostor. Mi smo ubeđeni da to nije slučajno, da je to samo izgovor. Ali, pitam vas kako će lokalne samouprave da usvoje završne račune ako nemaju od državnog revizora završen posao i potpis na tim završnim računima? Mi znamo da završni račun nismo videli od 2000. godine naovamo. Dakle, baš vas briga, jer državni revizor ne mora da radi reviziju i kontrolu državnog budžeta. Ali, građani Srbije su i te kako zainteresovani da preko svojih predstavnika u parlamentu saznaju kako su njihove pare potrošene. To mi već godinama ne možemo da saznamo i ne možemo da prenesemo građanima. Prema tome, prestanite da atakujete na zdrav razum i nas ovde u parlamentu i građana Srbije. Naravno, to ne govorim vama kao resornom ministru, nego Vladi uopšte. Kada smo donosili ove zakone kojima su formirane ove institucije, rečeno je - nisu potrebna nova sredstva u budžetu za njihov rad. Potrebna su sredstva, prostor, to pre svega mora unapred da se obezbedi i da onda zaživi državna revizorska kuća, Agencija za borbu protiv korupcije i mnoge druge koje bi trebalo da suzbiju ovakve kriminalne afere koje su posledica upravo takvog javašluka i nedostatka kontrole od strane nadležnih organa.
Reč ima narodna poslanica Marina Raguš. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dakle, javljam se na osnovu članova Poslovnika 225. i 226, a ovu svoju mogućnost, naravno, crpim iz člana 124. Ustava Republike Srbije, kao najvišeg zakonodavnog akta – Vlada je odgovorna Narodnoj skupštini za politiku Republike Srbije. Danas imamo informaciju da u narednom periodu u Srbiji otkaz čeka 25.000 radnika. Nekoliko stotina radnika različitih firmi u Srbiji vraćeno je sa posla kućama, jer su im poslodavci, pozivajući se na svetsku ekonomsku krizu, uručili otkaze. Otkazi pljušte u Leskovcu, Paraćinu, Priboju, Kruševcu, Kragujevcu. Prema rečima Dušana Puače, predsednika Regionalne privredne komore u Kragujevcu, u 51 opštini u Srbiji ima 276 preduzeća koja zavise od izvoza. Tu je zaposleno 43.000 ljudi, a sudbina 25.000 radnika vrlo je neizvesna. Ono što nas je zaista iznenadilo u poslednje vreme jesu konkretni i zaista neumoljivi zvanični podaci države Srbije, odnosno Republičkog zavoda za statistiku, u kojima se, između ostalog, kaže da su u drugom kvartalu 2008. godine u Republici Srbiji prosečno mesečna raspoloživa sredstva po domaćinstvu iznosila 41.044 dinara. Ono što je ovde više nego frapantno jeste da prosečna zarada ne može da prati ono što se dešava, a to je rast cena na malo. Između ostalog, poređenja radi, na osnovu podataka Republičkog zavoda za statistiku Srbije, u novembru 2008. godine u odnosu na decembar 2007. godine cene na malo su povećane za 7,9%. U novembru 2008. godine troškovi života povećani su za 8,8% u odnosu na decembar 2007. godine. Realna vrednost zarada povećana je samo za 4,9% u odnosu na prošlu godinu. Srpska radikalna stranka zahteva konkretno objašnjenje od predsednika Vlade kako Vlada Srbije vidi rešenje predstojeće krize, na koji način će izaći pred građane Srbije i reći na koji način mogu da očekuju da reše svoje egzistencijalne probleme tokom sledeće godine. Ono što je zaista frapantno, a nadovezujem se samo na izlaganje kolege Maraša, jeste da smo jutros imali prilike da na jednoj od srpskih televizija čujemo gospodina Šabića kako zapravo govori o tome da država Srbija štiti organizovani kriminal. Izvinjavam se za ovo prekoračenje, samo da završim misao. Štiti ga na taj način što zapravo nemamo završni račun, što nemamo transparentnu informaciju o tome na koji način se troše sredstva od svih građana kroz poreze i doprinose države Srbije. Dakle, ono što jeste konkretan zahtev poslaničkog kluba SRS ministru finansija jeste da nam se, u najskorije moguće vreme, dostavi završni račun poslovanja svih javnih preduzeća u državi Srbiji, a isto tako da dobijemo i konačan izveštaj Državne revizorske institucije. Hvala vam.
Poslanik Slobodan Maraš želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, gospođo Čomić, molim vas da me ne prekidate, pošto se to već jednom desilo kada su u pitanju članovi Poslovnika koje ću reklamirati. Reklamiram član 27. a vezano za član 200. ovog poslovnika. Pre desetak dana sam postavio pitanje premijeru. Kako piše u našem poslovniku, bilo je neophodno da u roku od osam dana dobijem pisani odgovor, pošto nije bio u mogućnosti da mi ga da usmeno. Takođe, u slučaju da je u pitanju državna, službena ili vojna tajna mogao je premijer da predloži da odgovor saslušam bez prisustva javnosti. Pitanje je bilo da li je tačno da oko 50 direktora u NIS-u ima menadžerske dodatke koje dobija svakog meseca i koji imaju raspon od dve do sedam prosečnih bruto zarada. Pretpostavljam da, u skladu sa onim što smo do pre neki dan znali, to predstavlja poslovnu tajnu, ali mi nije jasno kako preduzeće čiji je vlasnik država, većinski vlasnik ili stoprocentni vlasnik, ne može da da informaciju kolike su plate u tom preduzeću. To što ono nije javno preduzeće, svi znamo kako je do toga došlo. Takođe sam postavio pitanje da li je tačno da su Srđan Bošnjaković, jedan od bivših čelnika NIS-a, koga je postavio Vojislav Koštunica, i još četiri osobe (koje su takođe iz DSS-a) potpisali menadžerske ugovore da u slučaju otkaza, odnosno prestanka radnog odnosa krivicom poslodavca, treba da dobiju oko 240.000 evra. Molim vas da kao predsedavajuća postupite po ovom poslovniku, znači, da tražimo od premijera da nam da odgovore na ova pitanja. Pored toga što smo juče saznali iz javnosti da će onaj ko je pre mesec dana seo na mesto predsednika Upravnog odbora NIS-a, kao i od direktora Miloša Saramandića, učiniti sve da se na prvoj sednici Upravnog odbora skine oznaka poslovne tajne i da se saopšti javnosti kolike su plate, podvlačim da je bitno da saznamo i koliki su menadžerski dodaci, pošto oni drastično prevazilaze plate koje dobijaju. Isto tako, da li je tačno da je tih pet ljudi o kojima sam govorio, bivši direktori iz NIS-a, predsednici upravnih odbora, pošto su se oni rotirali vremenom, potpisalo menadžerske ugovore i da postoji klauzula da ukoliko se raskine radni odnos sa njima dobijaju po 240.000 evra? Hvala.
Nema povrede člana 27, narodni poslaniče. Ako ste tražili informaciju pozivajući se na članove 225. i 226, upućujem vas na Poslovnik, gde ćete jasno videti da za takvu vrstu zahteva za informacijom ne postoje rokovi. Ako se postavi pismeno poslaničko pitanje pozivajući se na čl. 197, 198, 199, onda ću vas moliti da i predsednicu, odnosno mene obavestite o tome da je poslaničko pitanje poslato pismeno predsedniku Vlade. U tom slučaju možete da se pozivate, od tog trenutka kad počnu da teku rokovi, da ja imam saznanja da ste postavili pismeno poslaničko pitanje, na osnovu člana 199, da li je ili nije Vlada prekršila rok od osam dana. Za zahteve za informacijom po čl. 225. i 226. nema propisanog roka. Upotreba tih članova je stvar našeg prećutnog dogovora i tako će i biti nastavljeno. Narodna poslanica Marina Raguš želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Nema povrede člana 27. ni u delu da sam vas prekidala u prethodnom javljanju. U tri minuta i deset sekundi sam zahtevala da kažete koji je član Poslovnika povređen i to uvek radim sa svakim govornikom u trećem minutu, čekajući da kaže koji je član Poslovnika povređen. Izvolite.
Na osnovu članova 225. i 226. i člana 104. Radi se o rapidnom propadanju standarda svih građana države Srbije, svakodnevno. Ono što jeste neprihvatljivo i politički nekorektno, na kraju ljudski potpuno teško svarljivo, jeste sledeće: da opozicija kada pokuša da pomogne, uslovno rečeno, savladavanju krize koja je u najavi, takođe, opadanja privredne delatnosti, recesije, dobije rat od strane vladajuće koalicije i najgore moguće uvrede zato što, između ostalog, izađe i predstavi paradigmu organizovanog kriminala i državne korupcije kroz nezakonito poslovanje jednog javnog preduzeća kao što je Aerodrom "Nikola Tesla". Pri tom, ta paradigma je nama samo poslužila da mi zaista zahtevamo završne račune svih javnih preduzeća, jer dozvolićete da je potpuno neljudski da u sistemu nastupajuće krize, kada se bahato krše osnovna ljudska prava i slobode svih građana države Srbije, neko isplaćuje bonuse koji idu do 11,5 hiljada evra. Postavlja se jedno logično pitanje: šta bi bilo da opozicija nije iznela taj problem? Znači da bi Vlada nastavila da deluje u tom istom smeru. To je potpuno neprihvatljivo i građani Srbije treba da znaju da ono što im se uzima kroz poreze puni džepove određenih partijskih oligarha. Naravno da ovde nije problem samo gospodin Krišto, naravno da su ovde problem sva javna preduzeća i naravno da u opoziciji postoji pismeni deo opozicije koji će zaista da istražuje do kraja, dok ne dobije poslednji završni račun svih javnih preduzeća, dok ova država ne shvati da ono što jesu kontrolni mehanizmi raspolaganja parama građana Srbije mora da bude pred javnošću transparentno prikazano. Dok se to ne uradi mi nemamo odgovornu državu, mi imamo organizovani kriminal, mi nemamo pravnu državu, policija ne može da radi svoj posao zato što država kaže – Državna revizorska institucija ne može da odradi ono za šta je formirana jer nema materijalno-tehničke pretpostavke. To je odnos vladajuće većine prema onome što je obećala u izbornoj kampanji. Konačno, to je odnos vlasti u Srbiji, potpuno osione, prema celokupnom korpusu osnovnih ljudskih prava svih državljana Republike Srbije, a na prvom mestu što se tiče njihove egzistencije, socijalne sigurnosti i onoga što se zove pravo na život dostojan čoveka. Ovako vi to na delu dokazujete. Nećemo se smiriti, izvinjavam se zbog 20 i kusur sekundi, dok ne dobijemo završne račune, gde pare ovih građana.... (Predsedavajuća:Tri minuta i 30 sekundi.) ...i svih nas u ovoj državi Srbiji idu. Naravno da ćemo koristiti, pored ovog mehanizma, i sve međunarodne mehanizme koji dobro prate gde donacije i sve strane pare završavaju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Posle njega narodni poslanik Maraš Slobodan, narodni poslanik Laslo Varga i narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, koristim svoje pravo na osnovu članova 225. i 226. poslovnika o radu kako bih obavestio javnost i zatražio reakciju, a vezano za, najblaže rečeno, nebrigu koju Ministarstvo za Kosovo i Metohiju pokazuje prema srpskom življu u južnoj srpskoj pokrajini. Ovo što ćete čuti nije nikakvo iznenađenje ako imamo u vidu da je ministar nekadašnji član vlade Bajrama Redžepija, predsednik Pokrajinskog odbora Demokratske stranke, Goran Bogdanović. O čemu se radi? Pomenuti ministar je 13. novembra doneo odluku kojom se odobrava nabavka ogrevnog drveta za potrebe ugroženog stanovništva, povratničkih zajednica, izolovanih srpskih mesta, lica smeštenih u kontejnerskim naseljima za kolektivni smeštaj, kao i monaštva manastira na Kosovu i Metohiji, a u skladu sa planom pružanja pomoći u vidu ogrevnog drveta školskim ustanovama, manastirima i ugroženom stanovništvu na Kosovu i Metohiji u zimskom periodu 2008/2009. godine, koji čini sastavni deo odluke koju ovde imam. Navedeni plan sačinjen je na osnovu zahteva opština i školskih uprava sa područja AP Kosovo i Metohija i podrazumeva nabavku i isporuku do krajnjih korisnika ukupno 13.443 prostorna metra ogrevnog drveta. Dalje se u odluci navodi da će se nabavka izvršiti po hitnom postupku, u skladu sa Zakonom o javnim nabavkama, imajući u vidu nastupajuću zimu i urgentnost potrebe krajnjih korisnika. Da već nismo zakoračili u decembar mesec verovatno bi ovo bilo smešno, da nije žalosno da se u ovo vreme kuje bilo kakav plan za zimu. Međutim, tu nije kraj. Samo tri dana nakon ove odluke faksom stiže nova odluka, odnosno preporuka Ministarstva za Kosovo i Metohiju, u kojoj se posao javne nabavke ogrevnog drveta prebacuje na lokalne samouprave na Kosovu i Metohiji. Dakle, usred novembra, zima je već uveliko u toku. U kakvoj se sada situaciji nalaze Srbi na Kosovu i Metohiji? Zima uveliko traje, lokalne samouprave su prinuđene da raspisuju javne nabavke, ali je dodatni problem što Srbi nemaju dovoljno mogućnosti da ispoštuju tražene količine, pa su prinuđeni da ih Albanci snabdevaju, a oni pak cenu vezuju za evro, koji svakodnevno raste. Novac koji je inače namenjen za ove potrebe od Ministarstva ni do dan-danas još uvek nije uplaćen na račun. Posledica svega toga je da su u nekim školama zbog hladnoće obustavili nastavu. Pitam se samo dokle može da ide ta bezobzirnost i nehat vlasti prema našim sunarodnicima na Kosovu i Metohiji? Kada ovo imamo u vidu možemo samo da zamislimo šta će sve doneti raspoređivanje misije Euleks, koja je onako upakovana lepo u paketiće sa žutom mašnom, a činjenica je da Odbor za Kosovo i Metohiju Skupštine Srbije ne funkcioniše praktično od samog čina konstituisanja. Samo još da obavestim javnost da su oni koji su u medijima najveći protivnici režima Borisa Tadića juče na sednici SO Mladenovac zdušno, svim srcem glasali da predsednik Skupštine opštine bude iz Demokratske stranke, a njegov zamenik iz G17.
Narodni poslaniče, niste postavili zahtev ni za kakvu informaciju, a po članovima 225. i 226. ne možete vi da dajete obaveštenja nego morate postaviti bar neki zahtev za neku informaciju. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Slobodan Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, hoću da govorim o povredi Poslovnika koju ste učinili vi, gospođo Čomić, član 27. i član 104. Sada ću vam citirati i pokazati kako. Član 198, na koji ste se vi pozvali, u stavu 4. kaže da se poslaničko pitanje postavlja u pisanom obliku ili usmeno. Član 199. kaže da se poslanička pitanja po pravilu postavljaju kada Skupština okonča rad po svim tačkama dnevnog reda itd.; poslanička grupa može da podnese predlog da se jednom mesečno održavaju te sednice. Veoma dobro znate da nijedan predlog koji je podnela poslanička grupa iz opozicije ne može da dobije podršku vladajuće većine i ne može da bude izglasan i zbog toga smo u dva mandata, koliko sam ja poslanik, samo jednom imali takvu sednicu. Rekli ste da ne postoji vremensko ograničenje kada treba da odgovori ministar, premijer ili onaj kome je postavljeno pitanje. U članu 200. kaže: "Na usmeno postavljeno poslaničko pitanje Vlada, odnosno ministar moraju odmah usmeno odgovoriti. Ako je za davanje odgovora potrebna određena priprema, oni to moraju obrazložiti odmah, a odgovor narodnom poslaniku dostaviti u pisanom obliku, u roku od osam dana od dana kada je pitanje postavljeno." Gospođo Čomić, kada se mi ne bismo bavili pitanjima koja trenutno nisu na dnevnom redu... Mada, pitanje koje sam ja postavio je bilo upućeno gospođi Malović, a vezano je za sve ono što je tema u Srbiji poslednje dve nedelje, intenzivno, a to je rad javnih preduzeća. Kada se mi iz opozicije ne bismo bavili tim pitanjima, kada mi iz LDP-a ne bismo postavili neko takvo pitanje, naravno da ništa ne bi bilo ni procesuirano, niti bi postojao pokušaj nekog rešenja itd. Slažem se da je smanjenje plata u javnim preduzećima samo kap u moru i da to ništa neće rešiti. Problem je u tome što sistem nije u redu. Zbog toga, gospođo Čomić, postavljam ova pitanja, zbog toga vam kažem da niste u pravu kada kažete da Vlada nema rok kada treba da odgovori, da pitanja moram da postavim u pisanom obliku. Rado bih to pitanje postavio ministrima u pisanom obliku i ovde, međutim, osim gospođe Malović, gospođe Diane Dragutinović, mahom dolaze ministri da brane teme i zakone za koje nisu nadležni. Mi ćemo imati sednicu gde će doći, nadamo se, svi oni koji treba da sede ovde, a to su ministri, premijer, pa ćemo im postaviti mnoga pitanja. Zato koristim ovu govornicu da, u skladu sa članovima 225. i 226, postavim pitanje koje je aktuelno, koje interesuje građane Srbije, koje znači život. Više puta su o tome govorili i naš predsednik i poslanici LDP-a. Suština Skupštine je da se bavi životom, naravno zakonima, ali životom. Više nas je pokušalo da objasni da smo se u ekonomskoj krizi koja je zahvatila ceo svet prvo ponašali kao nojevi, zabijajući glavu u pesak i obmanjujući narod. Zbog toga postavljamo ova pitanja.
Narodni poslaniče, nisu povređeni članovi 27. i 104. Upućujem vas na pažljivije čitanje Poslovnika Narodne skupštine, jer se način na koji izričite povrede Poslovnika može smatrati povredom člana 104, omalovažavanjem Narodne skupštine i vređanjem narodnih poslanika, te vas molim da pažljivo pročitate deo Poslovnika gde se nalaze članovi 225. i 226, u poglavlju Prava i dužnosti narodnih poslanika. Kada se pozovete da dobijete reč preko reda, a na osnovu člana 100. stav 1, praksa, nepisana pravila i prećutni dogovor je da svaki predsedavajući daje reč, omogućavajući narodnom poslaniku da pozivajući se na članove 225. i 226. zatraži informaciju. Članovi koje ste citirali nalaze se u poglavlju Poslovnika Narodne skupštine Poslanička pitanja. Niti su na dnevnom redu poslanička pitanja, niti se tok sednice, a trenutno je rasprava u pojedinostima, može regulisati članovima koji regulišu poslanička pitanja. Ni jedno od do sada korišćenih prava za članove 225. i 226. nije bio u toku sednice kada se mogu primenjivati članovi iz dela Poslovnika Narodne skupštine - Poslanička pitanja. Prema tome, ponavljam da član 27. nije povređen. Bila sam u obavezi da vam dam uputstva. Ako ste uputili pismeno poslaničko pitanje i ako predsednica Narodne skupštine ili predsedavajući o tome ima saznanje, onda ćete ili dobiti odgovor u roku od osam dana ili će onaj kome ste uputili pitanje morati predsednici Narodne skupštine ili predsedavajućem da objasni zašto nije dao odgovor na pismeno postavljeno poslaničko pitanje u roku od osam dana određenom Poslovnikom Narodne skupštine. Svaka vrsta pokušaja da date primedbu predsedavajućoj da u odnosu na sadržaj onoga što se izgovara menja odredbe Poslovnika jeste kršenje Poslovnika i neprimenjivanje člana 27. Reč ima narodni poslanik Laslo Varga. Ne želi da govori. Narodni poslanik Milorad Buha želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se po članovima 225. i 226. i tražim informaciju od Agencije za privatizaciju Republike Srbije, i to: 1) visinu neto zarade po radniku u Agenciji za privatizaciju Republike Srbije u 2008. godini; 2) visinu neto zarade za 9, 10. i 11. mesec 2008. godine za direktora, zamenika direktora, izvršnog direktora, direktora centra, direktora sektora, direktora regionalnih kancelarija i rukovodioca odeljenja; 3) koliki je fond zarada u Agenciji za privatizaciju za 2006, 2007. i 11 meseci za 2008. godinu; 4) koje naknade i bonuse primaju rukovodeći funkcioneri menadžmenta u Agenciji za privatizaciju; 5) kolika je visina provizije od prodaje kapitala za 2006, 2007. i 2008. godinu (zbog javnosti, samo 5%, po onoj odluci iz 2005. godine, izdvaja se iz ukupne cene na konto provizije od prodaje kapitala); 6) ko su privatizacioni savetnici, na temelju čega su izabrani i koje vrste naknada su primili u 2006, 2007. i 2008. godini od Agencije za privatizaciju Republike Srbije; 7) koliko je ukupno sredstava isplaćeno privatizacionom savetniku, kompaniji "Citadel", za 2006, 2007. i 2008. godinu po osnovu fiksne naknade za izvršene usluge i provizije od prodaje kapitala. Hvala.
Hvala vama. Gospođica Marina Raguš, po Poslovniku.
Na osnovu članova 225. i 226, a na osnovu člana 99. Ustava Republike Srbije – u okviru svojih izbornih prava Narodna skupština, između ostalog, bira Vladu i nadzire njen rad. Gospodine predsedavajući, zaista bih htela da stenogram ovog izlaganja idu promptno odgovarajućoj službi i zahtevam od Ministarstva finansija da nam uoči rasprave o budžetu dostavi završne račune poslovanja svih javnih preduzeća države Srbije. To je jedna stvar, zato što kao poslanici mi nećemo moći neobavešteni da raspravljamo o predloženom budžetu za 2009. godinu. Druga, vrlo važna stvar zapravo jesu dve činjenice koje su nama skrenule pažnju, i to zbog javnosti u Srbiji, a naravno i zbog objašnjenja koje SRS traži od svih nadležnih i resornih ministara. Prema navodima "Dojče velea", Džordž Buš je u svođenju bilansa svoje vlasti između ostalog rekao, to smo imali prilike sinoć da čujemo, da ono zbog čega najviše žali jeste da je na osnovu pogrešnih obaveštajnih podataka pokrenuo invaziju na Irak. To je jedna od najgnusnijih mogućih činjenica, koja je definitivno oslikala svet koji smo ispratili, ali koji će nas zateći sledeće godine, iz sledećeg razloga. Mi srpski radikali smo ovde prvi skrenuli pažnju na pisanje i izjave finske forenzičarke gospođe Helen Ranta o tome da je zapravo falsifikovala izveštaj pod pritiskom gospodina Vokera. Na osnovu tog falsifikovanog izveštaja izvršena je protivpravna agresija na SRJ. Dalja konsekvenca toga – nastala je šiptarska država, na osnovu šiptarskog terorizma. Ono što je takođe vrlo značajno da se kaže jesu saznanja BND-a, gospodine Halimi, u poslednje vreme... Vidim da komentarišete, a volela bih da čujem za ovom govornicom šta imate da kažete na tu temu. Pripadnici nemačke obaveštajne službe su boravili na teritoriji Kosova; 14. novembra su uhapšeni zato što se osnovano sumnja da su bacili eksplozivnu napravu na prostorije Ujedinjenih nacija. Međutim, ne bi to bilo toliko strašno koliko to što mi zapravo kao država nismo znali da se pripadnici BND-a nalaze na teritoriji koja je srpska teritorija i sastavni deo države Srbije. Ono što je još strašnije, a prenosi "Dojče vele", to je da je u Nemačkoj zaista eksplodirala afera na tu temu. Nadam se da ćete mi dozvoliti prekoračenje od nekoliko desetina sekundi samo da završim ovu vrlo važnu informaciju za celokupnu javnost u državi Srbiji, a mislim da će koristiti naravno i vlastima, koje će se valjda setiti da reaguju promptno na ovo. Pripadnici BND-a su došli do fantastičnih saznanja o organizovanom kriminalu koji potpisuje direktno Hašim Tači. Pravi diplomatski i obaveštajni skandal je ispao zbog tajnog izveštaja BND-a koji govori o organizovanom kriminalu na teritoriji onoga što jeste šiptarska teroristička država. Ono što mi kao SRS sada zahtevamo od Bezbednosno-informativne agencije, Ministarstva unutrašnjih poslova i premijera srpske vlade jeste da u što skorije vreme Skupština Srbije i javnost u Srbiji budu upoznati sa navodima iz izveštaja BND-a, s obzirom na to da Nemačka u okviru svoje parlamentarne komisije i ispitivanja rada obaveštajnih službi ima top-temu – naravno, saznanja BND-a dobijena na teritoriji Kosova i Metohije. Nadamo se da ćemo u skorašnje vreme dobiti informaciju na ovu temu. Ukoliko je ne dobijemo, zaista nećemo odstupiti, direktno ćemo pisati Bundestagu. Hvala.
Hvala vama. Po Poslovniku reč ima gospodin Slobodan Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, meni je žao što je gospođa Čomić napustila mesto predsedavajućeg pošto sam hteo da je zamolim da mi izrekne opomenu ukoliko smatra da sam zloupotrebio skupštinsku govornicu ili da sam narušio dostojanstvo ove skupštine. Ona to, nažalost, nije uradila. Gospođa Čomić je u obraćanju meni, u ona tri i po minuta koliko je pokušala zloupotrebljavajući Poslovnik da zloupotrebi mesto na kom sedi, pokušala da mi objasni da postoji nepisano pravilo, praksa oko korišćenja članova Poslovnika 225. i 226, ali mi nije odgovorila kako je moguće da poslanici dobijaju odgovore od Vlade, da dobijaju odgovore od nadležnih ministara na osnovu tako postavljenih pitanja, usmeno postavljenih pitanja sa ove skupštinske govornice. Da li je to neka praksa, da li je to neko nepisano pravilo na koje sam se ja pozvao? Znači, ja sam više puta dobijao odgovore od ministara na neka pitanja postavljena sa skupštinske govornice. Gospođa Čomić je pokušala da me ubedi da je to nemoguće i da jedino može pismenim putem da se dobije i pismeni odgovor, ali ja mislim da se iza toga krije nešto sasvim drugo, da se iza toga krije nemogućnost davanja odgovora na postavljena pitanja. Gospođa Ljiljak bi jednom mogla da izađe za ovu govornicu, umesto što dobacuje sa svog mesta. Gospođo Ljiljak, ja nisam kriv što je vaš predstavnik juče izjavio da će obelodanjivanje visine plata u preduzeću koje se zove NIS, čiji je osnivač država, ugroziti privatizaciju istoga. Kad već želite da govorite, dođite ovde pa objasnite kad je to izvršena privatizacija NIS-a, pošto privatizacije NIS-a nema, u pitanju je "tatizacija". To je jedna stvar. Druga stvar, na koji način može to da ugrozi takozvanu privatizaciju NIS-a? Može samo da ugrozi nečije pozicije, nečije interese i nečiju zloupotrebu da sakrije. Ukoliko su ta pitanja postavljena za NIS suviše teška za davanje odgovora, ukoliko ta pitanja nisu primerena u tom kontekstu da ne treba dati odgovor na ta pitanja, to prihvatam i pokušaću na drugi način da dođem do tih odgovora, ali da mi se skreće pažnja da zloupotrebljavam skupštinsku govornicu, da zloupotrebljavam Poslovnik, rušim dostojanstvo Skupštine zato što se pridržavam prakse koja važi u ovoj sali, odnosno koja važi u ovoj skupštini, a to je da ministri odgovaraju na usmeno postavljena pitanja poslanika, mislim da je krajnje neprimereno od strane tada predsedavajuće. Još jednom podvlačim, žao mi je što nije tu gospođa Čomić, sada bi sigurno u okviru šest minuta uspela da mi objasni ono što je htela, ali se nadam i da bi mi izrekla opomenu, pošto je to nagovestila.
Reč ima gospodin Buha, koji reklamira povredu Poslovnika, pa gospođica Marina Raguš.
Dame i gospodo narodni poslanici, dužan sam da upoznam javnost Srbije da će danas delegacija SRS-a i Vlada Republike Srpske Krajine u progonstvu otići u posetu Udruženju nestalih i kidnapovanih Srba sa Kosova i Metohije gde ćemo zajednički razmotriti aktivnosti ovog udruženja, Vlade i SRS-a. Moramo iskazati nezadovoljstvo radom državnih organa Republike Srbije i ukazati na ogromne probleme interno raseljenih lica sa Kosova i Metohije i prognanih i proteranih Srba iz Republike Srpske Krajine. Na čelu delegacije SRS biće Dragan Todorović. Moramo ukazati državnim organima Republike Srbije da je primarni zadatak državnih organa povratak interno raseljenih lica na Kosovo i Metohiju. Bez toga nema mira na ovim prostorima. Valjda je prirodno i normalno da se ljudi koji su proterani, isterani genocidnom politikom šiptarske države vrate na prostore odakle su proterani. Ista je situacija sa prognanim Srbima iz Republike Srpske Krajine i Republike Hrvatske. Pre nekoliko dana Vlada Republike Srbije donela je odluku o izradi protiv tužbe protiv Hrvatske. Ministarstvo pravde u tom pravcu učestvovaće u aktivnostima izrade, pisanja te tužbe. Koristim ovu priliku da predam određene materijale koje ima Vlada Republike Srpske Krajine, a koji se odnose na istorijske korene genocida, prava (kolektivna, individualna, imovinska i socijalna) koja su oduzeti Srbima i koja se ne vraćaju, a s druge strane, pravce rada Vlade koji će biti, u svakom slučaju, dobra podloga za protivtužbu. S druge strane, Vlada raspolaže određenim podacima iz Drugog svetskog rata. Malo koji državni organ ovakve podatke ima. Radi se o dokumentaciji koju su prikupile italijanske jedinice na prostoru Dalmacije, Like, Hercegovine. To su njihovi podaci koji su obrađeni i dokumentacija koju oni imaju o zločinima ustaša na ovom području. Predajem to ministru pravde. Hvala vam.
Reč ima gospođica Marina Raguš.
Javljam se na osnovu članova 225. i 226, kojima je jasno definisana upotreba Poslovnika o radu Narodne skupštine Srbije, a ne zloupotreba, kako to vladajuća većina kroz medije pokušava da predstavi. Sve dok nam članovi Poslovnika omogućavaju da moramo da imamo određena obaveštenja, izveštaje, analize i nalaze da bismo što uspešnije obavljali svoju poslaničku dužnost, ispunjavali mandat koji nam je poveren na izborima, dotle je reč o upotrebi Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Dakle, nemamo potrebna obaveštenja niti potrebnu analitiku za predstojeću, možda čak i najvažniju raspravu za svakodnevni život građana – tiče se Predloga budžeta za 2009. godinu. To je jedna stvar. Dakle, očekujemo promptno završni račun svih javnih preduzeća u Srbiji kako bismo znali transparentno gde to pare koje se svakodnevno od svih građana, od svih nas uzimaju zapravo idu. Druga stvar koja je vrlo važna jeste obaveštenje svih obaveštajnih struktura, kako policijskih tako i vojnih, u državi Srbiji, u vezi sa sledećim nalazima BND-a. Dakle, hapšenje agenata na Kosovu dovodi se u vezu prevashodno sa činjenicom da je BND u proteklim godinama u više navrata u svojim izveštajima ukazivala na opasnu spregu političke vlasti i organizovanog kriminala na Kosovu, za razliku od britanske i američke obaveštajne službe. Poverljiva studija BND-a urađena po nalogu nemačke vojske sadržala je teške optužbe iznete na račun većeg broja aktuelnih političara među kojima su premijer Hašim Tači, Ramuš Haradinaj, Džavid Haliti. Dakle, ono na šta se podseća, a podsećaju svi vodeći listovi za koje se može reći da su režimski, jeste i sledeće, a prenosi "Dojče vele": da se u vreme NATO bombardovanja Zapad faktički stavio na stranu gerilaca OVK i pri tom olako prevideo da to nikako nije bio samo plemeniti pokret za nacionalno oslobođenje. Ovo je, može se reći, zvanični stav Nemačke u poslednjih nekoliko dana. Dakle, autori teksta dodaju da su vođe tog pokreta došle delom iz jednog mračnog miljea i da su se po pravilima tog mračnog miljea i ponašali. Upravo zato što Hašim Tači i njegovo okruženje znaju šta BND zna o njima i ponašaju se tako ofanzivno. Zapad je njih ustoličio. Tu poziciju Zapad ne može da im oduzme, a da i na samog sebe ne baci kritički pogled. "Zidojče cajtung" takođe navodi koliku količinu para je Nemačka dala za nezavisno Kosovo na delu suverene teritorije države Srbije, pa između ostalog kaže - 280 miliona evra direktne pomoći. (Predsedavajući: Vreme.) Izvinjavam se zbog ovog prekoračenja, ali bih da logički završim ovo javljanje. Mi očekujemo u najskorije vreme predstavljanje poverljivog izveštaja BND-a, makar u onom delu gde bismo eventualno zatvorili sednicu za javnost. Od Ministarstva pravde države Srbije takođe očekujemo, od ovde prisutne gospođe ministra, određene pravovremene poteze zato što se ovo direktno tiče bezbednosti svih građana, onemogućavanja povratka raseljenih lica sa Kosova i Metohije, a, na kraju, zbog prelivanja terorizma u kontinuitetu, bezbednosti svih nas. Hvala. Izvinite.
Reč ima gospodin Škrbić, reklamira povredu Poslovnika.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, moj kolega Milorad Buha je malopre načeo temu i postavio je pitanje Agenciji za privatizaciju. Takođe se javljam po članu 225. Tražim informacije, a radi se o aktuelnoj situaciji i pitanju konsultantske kuće "Citadel". Aktuelno je pitanje "Zastave", da je ovoj kući za prodaju po dva ugovora u poslednjih sedam godina (ova kuća nije trenutno angažovana, ona već duži niz godina postoji kao jedina konsultantska kuća ove vlade) isplaćena naknada: po ugovoru iz 2002. godine u iznosu od 980.000 evra, a po drugom bi trebalo da bude isplaćeno nekih 700.000 evra. Inače, to je bio jedan od prvih ugovora o konsultantskim uslugama u procesu privatizacije i od tada se ta kuća stalno proteže kao jedina konsultantska kuća na prostorima Srbije. Pitam se da li postoje neke druge kuće, koje nisu imale nikakvu šansu da se pojave sa svojim stručnjacima i da daju te usluge. Ispred sebe imam dokumentaciju, naravno, ovih dana puno dokumentacije i papira stiže u SRS, pa ću da navedem da postoje dva vida nagrađivanja kada se radi o konsultantskim kućama. Na primer, za svoje usluge "Citadel" je dobila fiksnu nagradu i nadoknadu samo u procesu "Zastave", dok je uspešnost izvršenja posla po završetku kupoprodajnih ugovora izražena u procentima. To je taj drugi deo nagrade. Pitam se i tražim odgovor od resornog ministarstva, mislim da je to Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja gde pripada Direkcija za Agenciju, koja nije pod kontrolom ove skupštine... Svi znamo da Skupština može da kontroliše ministarstva, ali ne može agencije, a kad agencija angažuje neke konsultantske kuće tek njih ne možemo da kontrolišemo. Navešću primere i pitam koliko je ta kuća zaradila od posredničkih usluga samo u "Zastavi". Zajedničko ulaganje "Zastave automobila" - 710 miliona, privatizacija Duvanske industrije Niš - 518 miliona, privatizacija DIN Vranje - 87 miliona, savetnik u kupovini kompanije "Zdravlje" - 48 miliona evra, sve govorim u evrima. Zatim, savetnik u kupovini kompanije "Polet" Bečej, "Toza Marković" - 43 miliona,kupovina "Jelen Dola" - 7,5 miliona, privatizacija Vojvođanske banke - 425 miliona, privatizacija Panonske banke - 140 miliona, Niške - 14 miliona, privatizacija kompanije "Mobtel" - 1.513.000.000, takođe je i tamo bila konsultantska kuća. To je ukupno 5.648.500.000 dinara. Kad uzmemo u obzir da imaju dva vida nagrade, fiksne i od procenta, postavljam pitanje koliko je ta kuća zaradila i da li je ona jedina sposobna da to radi? Koliko je zaradila? Hvala lepo.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Filip Stojanović, pa potom narodna poslanica, potpredsednica Skupštine, gospođica Nataša Jovanović.
Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, na osnovu članova 225. i 226. tražim od Vlade Republike Srbije i ministra inostranih poslova gospodina Vuka Jeremića obaveštenje i odgovor – kada je ova skupština promenila svoj stav i dala mandat drugima za sprovođenje tajnih i ultimativnih naloga za sve ono što se dešavalo ovih dana u Savetu bezbednosti UN? Dakle, ono o čemu je trebalo da se prvo raspravlja u ovom visokom domu i sa čim je trebalo da se upozna naša celokupna javnost, a ne da se mi obaveštavamo tako što slušamo iz naših medija poluistine i poluinformacije. Da li predsednik Skupštine Republike Srbije ima nameru da zakaže sednicu ovog doma kako bismo vodili raspravu o Kosovu i Metohiji? Odbili ste da raspravljamo i o Predlogu rezolucije koji je podnela grupa poslanika i koji su potpisali poslanici SRS, vezano za Kosovo i Metohiju. Ni do danas to nije stiglo na skupštinsku raspravu. Zašto i iz kog razloga, mi poslanici nismo upoznati i nismo informisani. Kao što vidite, devet meseci se Euleks implementira na celokupnoj našoj teritoriji Kosova i Metohije. To je ono što mi poslanici imamo prilike da pročitamo kroz izveštaj generalnog sekretara Ban Ki Muna, ali mi nismo imali prilike da dobijemo informacije ovde, u ovom domu, preko Odbora za inostrane poslove ili da čujemo od gospodina Vuka Jeremića, našeg ministra. Dame i gospodo narodni poslanici, ono što je najgore za nas, što nam je gospodin Ban Ki Mun preporučio, jeste Aneks 1 koji sadrži četiri tačke, koje su potpisane u vladi Kosova, u Prištini, 18. novembra 2008. godine, a u osnovi sadrže plan Martija Ahtisarija i zahtev za legalizaciju Euleksa. Na taj način srpska vlada priznaje nezavisnost Kosova i Metohije. Smatram da ova vlada stvarno nije dorasla tome da rešava ovakve krupne i nacionalne probleme. Na Kosovu i Metohiji su nagomilani veliki problemi, od imovinsko-pravnih poslova, mnoge firme su rasprodate, a država nemo posmatra kako nas belosvetski lopovi pljačkaju, otimaju, falsifikuju i kradu pod patronatom UNMIK-a, KFOR-a i Euleksa. Tražim hitno obaveštenje, informaciju ili odgovor od srpske vlade i gospodina Vuka Jeremića, ministra inostranih poslova Srbije. Smatram da je ovo zaista alarmantna situacija. Hvala.
Hvala i vama. Ovo je bilo precizno. Izvolite, gospođice Jovanović.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu člana 46. Poslovnika da potvrdim sasvim opravdana nastojanja koleginice Marine Raguš koja je govorila malopre o izveštaju nemačkog BND-a, o činjenici da je ne samo "Zidojče cajtung" nego i parlamentarna grupa nemačkog parlamenta za kontrolu rada službi bezbednosti pre tri dana dala izveštaj o činjeničnom stanju i o nedvosmislenoj povezanosti šiptarskih bandita i terorista, oličenih u Hašimu Tačiju, Haradinaju i ostalom tzv. rukovodstvu šiptarske države Kosovo na području naše zemlje, sa organizovanim kriminalom, terorističkim akcijama i ugrožavanjem bezbednosti srpskog naroda na području Kosova i Metohije, o čemu je sada govorio u svom izlaganju i kolega Filip Stojanović. Kolega Novakoviću, pozivam se član 46. Poslovnika i zahtevam da se koliko sutra, najkasnije u petak, pojavi u Narodnoj skupštini Republike Srbije, a na osnovu poslovnika o radu Skupštine i na osnovu Zakona o Bezbednosno-informativnoj agenciji, u kojem se kaže da je direktor BIA dužan... To je ovaj Saša Vukadinović, kadar DS-a, koji se nije pojavio ni na sednici Odbora 28. jula, uoči odvođenja dr Radovana Karadžića u haški kazamat, pa nam nije do dana današnjeg dao obaveštenje, osim onoga što je rekao ministar unutrašnjih poslova Ivica Dačić - da su neke snage bezbednosti uhapsile dr Karadžića. Dakle, Vukadinović se nije pojavio, iako je to bila njegova obaveza, u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Bez obzira na to ko je od nas član Odbora za odbranu i bezbednost a ko nije, Zakon o Bezbednosno-informativnoj agenciji je jasan: izveštaj se podnosi Narodnoj skupštini. Zato vas pozivam, pošto predsednik parlamenta nije tu, ali je neophodno i molim vas da prosledite ovaj moj zahtev Bezbednosno-informativnoj agenciji, Vukadinoviću lično... To upućujem kao narodni poslanik, potpredsednik Skupštine, član Odbora za odbranu i bezbednost, da bismo razmotrili ova pitanja koja se i te kako tiču bezbednosti svakog građanina, ne samo na području koje nazivamo enklavama, a to su u stvari srpske opštine i čitavo područje Kosova i Metohije je Srbija, nego zbog tendencija da se te terorističke aktivnosti i sve druge prelivaju i na ova granična tzv. administrativna područja sa našom južnom pokrajinom, a onda i na ostatak države. Bezbednosno-informativna agencija u obavljanju poslova iz svog delokruga mora da traži od svih državnih organa neophodne informacije, ali i da primenjuje sve metode i, kako zakon kaže, mere i radnje, kao i odgovarajuća operativno-tehnička sredstva kojima se obezbeđuje prikupljanje podataka... (Predsedavajući: Četrdeset sekundi.) ... i obaveštenja (citiram Zakon pa vas zbog toga molim da mi to ne uzimate u vreme), radi otklanjanja i sprečavanja delatnosti usmerenih na podrivanje ili rušenje Ustavom utvrđenog poretka Republike Srbije, ugrožavanje bezbednosti u zemlji i preduzima druge potrebne mere i radnje na osnovu zakona i propisa u skladu sa donetim zakonom. Zahtevam od vas kao predsedavajućeg da mi u toku današnjeg dana (preko sekretara ili vi lično) date obaveštenje kakav ste odgovor dobili od direktora BIA. Ponavljam, njegova zakonska obaveza je da se što pre pojavi u Narodnoj skupštini Republike Srbije i podnese nam izveštaj o svom radu. Ono što znaju svi svetski mediji i parlament Nemačke svakako mi treba da znamo ... (Predsedavajući: Minut i po, molim vas.) ... i da budemo upoznati sa svim detaljima. Hvala vam, izvinite, s tim što je minut otišao na citiranje Zakona o Bezbednosno-informativnoj agenciji.
Molim stručnu službu da stenogram sa izlaganjem narodne poslanice, potpredsednice Skupštine, gospođice Nataše Jovanović hitno dostavi direktoru Bezbednosno-informativne agencije i predsedniku Odbora za bezbednost. Reč ima gospodin Milan Škrbić.
Gospodine predsedavajući, javljam se po članovima 225. i 226. da nastavim ono što nisam završio, a da bi bolje razumeli i javnost i svi prisutni. Kada sam govorio o cifri od 5.648.500.000 da je konsultantska kuća "Citadel"... Koliko je zaradila, to me interesuje. Nešto što je veoma važno da se kaže takođe je vezano za Agenciju za privatizaciju. Pitam se da li je prilikom odabira ove konsultantske kuće za sve što sam malopre navodio poštovan Zakon o javnim nabavkama po kome je trebalo da se raspiše tender, ako je već potrebna konsultantska kuća, i izabere najpovoljniji ponuđač? Ili je to Agencija odredila ciljano, u dogovoru sa vladajućom politikom ili nekim drugim moćnicima, počev od lokala, lokalnih uprava pa naviše? Poznato je da bezbroj puta Agencija da svoje mišljenje za pojedine slučajeve nabavki koje se apsolutno kose sa zakonom. Zašto ovo govorim? Ispred sebe imam još 15 slučajeva gde je ova ista agencija ''Citadel'' učestvovala kao savetnik Agencije za privatizaciju ili savetnik u prodaji gde je vrednost projekta neobjavljena, a to su: savetnik u prodaji, zajedno sa kompanijom ''Rotšild'', Vlada Republike Srbije, prodaja JAT-a, ''Telenor'' Norveška - vrednost projekta neobjavljena, radi se o kupovini ''Telekoma Srpske'', zajedno sa kompanijom ''Dojčebank''. Pa, savetnik u kupovini RTB Bor, savetnik u kupovini Rudnika uglja Pljevlja, Rudnika boksita Nikšić, kompanije ''Danon'' Francuska, u kupovini ''Delta banke'' zajedno sa još jednom kompanijom, banke ''Inteza'', savetnik u kupovini Nacionalne štedionice, savetnik u kupovini kompanije ''FAM'' Kruševac, savetnik u kupovini NIS-a zajedno sa još jednom kompanijom, ''Telenor'' Norveška. Za sve ovo što čitam vrednost je neobjavljena, nepoznata, a ta agencija je učestvovala u svemu tome. Savetnik je u kupovini jedne kompanije iz Grčke, pa ''Hajneken'' pivare, vrednost projekta je neobjavljena, takođe savetnik u kupovini. Zatim, ''Nestle'' - savetnik u kupovini, savetnik u kupovini kompanije ''Velefarm'' Beograd, savetnik u kupovini kompanije ''Šumadijalek'', savetnik u kupovini kompanije ''Venčac'', takođe savetnik u kupovini Moskovske banke. Znači, ovo je jedna ozbiljna tema kojom bi trebalo ozbiljno da se pozabavimo, naročito Vlada i resorno ministarstvo, pošto je sve vezano za Direkciju, u stvari, pardon, Agenciju za privatizaciju. (Predsedavajući: Vreme.) Taman završavam. Hvala lepo na strpljenju.
Hvala vama. Reč ima gospođica Marina Raguš.
Dakle, javljam se na osnovu članova 225. i 226. Srpska radikalna stranka je došla u posed stenograma poslednjeg zasedanja Saveta bezbednosti. Reč je, dakle, o 6025. sastanku, održanom 26. novembra 2008. godine. Predstavnik SAD gospođa Dikarlo je, između ostalog, rekla da je nezavisnost Kosova bespovratan status. Ono što mi imamo kao saznanje jeste da, vrlo verovatno, posle celokupne priče kroz predsedničko saopštenje, vezano za rekonfiguraciju UNMIK-a, prenošenje nadležnosti sa UNMIK-a na misiju Euleksa jeste tek jedna od faza, de fakto, priznanja nezavisnosti Kosova i Metohije od strane države Srbije. Poslednja faza bi trebalo da bude sprovođenje Išingerovog plana, odnosno konačna podela Kosova i ulazak u dijalog sa Albancima. Ono što je nedopustivo jeste sledeće: da mi o tome ni na jednom mestu kroz zvanične institucije, posebno ovde, u najvišem telu u okviru jednog političkog sistema, nismo razgovarali, nismo dali mandat Vladi da pregovara u ovim okvirima. Ono što je još gore, država Srbija, koja bi trebalo da dokazuje svoj suverenitet i teritorijalni integritet, nijednog momenta nijedan pravni akt, nijedan postupak nije poništila kroz zvanične institucije države Srbije. To je ono što bi odgovorna vlast trebalo da uradi, prihvatajući činjenično stanje da su zapadne sile silom, agresijom, dakle, protivpravnim, neljudskim i necivilizacijskim činom, na delu srpske teritorije napravile terorističku državu. Zašto ovo govorim? Zato što postoje, iz 1999. godine, tri rezolucije koje direktno osuđuju Oslobodilačku vojsku Kosova kao terorističku organizaciju i terorističke akte. Ono što sada imamo je suštinski, poverljivi izveštaj države koja je priznala nezavisnost Kosova i Metohije, a jeste Nemačka, o tome da je na tom delu teritorije zapravo na delu organizovani kriminal. Sledeći korak jeste priča o terorizmu, a mi nemamo nijednu reakciju zvaničnih organa države Srbije. Ovo je, naravno, na prvom mestu zbog toga što mi očekujemo odgovor, gospodine predsedavajući, i od vas, od predsednika Skupštine, od premijera i svih nadležnih kada, koje godine će cela srpska vlada doći ovde da pričamo o poverenju, odnosno o nepoverenju prema srpskoj vladi… (Predsedavajući: Vreme.) … samo na dva temelja, a to su Kosovo i Metohija i užasna finansijska kriza u Srbiji. Hvala.
Reč po amandmanu ima gospodin Laslo Varga. Izvolite.Samo obaveštenje: radićemo do 19.30 časova, zbog prenosa.
Poštovani gospodine potpredsedniče, gospođo ministarka, pošto je prošlo otprilike dva ili dva i po sata od uvodnog izlaganja predlagača ovog amandmana, mislim da bi bilo celishodno da ponovimo o čemu se radi. Dakle, narodni poslanici Lodi Gabor, Tamaš Tot i Maraci Nandor su podneli amandman na član 3. Predloga zakona. Ovim amandmanom se predlaže osnivanje ili opstanak osnovnog suda u Adi, Bačkoj Topoli, Bečeju, Kanjiži i Senti. Javio sam se da diskutujem o ovom amandmanu iz više razloga. Pre svega bih želeo da se zahvalim svim poslanicima koji podržavaju borbu poslanika, pre svega Poslaničkog kluba manjina, za opstanak sudova na onim područjima na kojima nacionalne manjine žive u velikom broju. Dakle, želim da se zahvalim i Srpskoj radikalnoj stranci, i Demokratskoj stranci Srbije, i Liberalno-demokratskoj partiji, i Srpskoj naprednoj stranci, i Novoj Srbiji, a i Ligi socijaldemokrata Vojvodine, pošto su sve ove stranke tokom diskusije podržavale naše amandmane. Ova rasprava o amandmanima na Predlog zakona o područjima i sedištima sudova pomalo me podseća na onaj period kada smo se za ovom govornicom borili za opstanak medija, odnosno za prekid privatizacije medija koji emituju programe i na jezicima nacionalnih manjina. I tada smo imali podršku svih stranaka za našu borbu, izuzev, nažalost, Demokratske stranke. Nadao sam se, odnosno mi smo se nadali da... Naravno, ipak je na kraju Demokratska stranka popustila i kada smo usvajali Zakon o lokalnoj samoupravi prihvaćeno je ono rešenje koje smo mi mesecima predlagali. Mi smo se nadali da je neka pouka izvučena, ali, nažalost, s obzirom na to da raspravljamo ponovo o ovom pitanju ili o ovom problemu, izgleda da nije tako. Drugi razlog mog javljanja je činjenica da su upravo gospodin Lodi, gospodin Tot i gospodin Maraci podneli amandman na Predlog zakona, i to je u mojoj poslaničkoj karijeri jedan mali istorijski događaj. Naime, ovo je prva prilika da su ovi narodni poslanici podneli amandman na bilo koji od predloga zakona koji se nalaze na dnevnom redu Narodne skupštine, a posebnu težinu ovome daje i činjenica da su izašli za ovu govornicu i pokušali da brane predloženi amandman. Ovo za mene znači da u vezi sa ovim predlogom zakona postoji jedno duboko neslaganje u redovima onog poslaničkog kluba koji daje ministra pravde. To neslaganje je naročito veliko u vezi sa onim delom zakona koji broj onih sudova koji funkcionišu na područjima na kojima nacionalne manjine čine relativnu ili apsolutnu većinu svodi, praktično, sa 14 na dva. Naime, smanjuje se broj sudova sa 138 na 34. O tome smo govorili u načelnoj raspravi. Dakle, opstaje jedna četvrtina sudova. Na onim područjima na kojima manjine čine apsolutnu ili relativnu većinu ima ukupno 14 sudova, a opstaju samo dva, to znači - jedna sedmina. Mislim da je i predlagač ovog amandmana mislio na ovu činjenicu kada je predložio i kada je za ovom govornicom branio ovaj amandman. Mi ispred SVM podržavamo ovaj amandman, odnosno duh ili cilj ovog amandmana i glasaćemo za ovaj amandman. Imam potrebu, ipak, da skrenem pažnju na neke činjenice koje su, mislim, veoma važne. Sa jedne strane, ovaj amandman je u dobroj meri nerealan. Naime, ovim amandmanom se predlaže opstanak tri suda: u Adi, Kanjiži i Senti; dakle, tri posebna suda koja bi obuhvatala u Kanjiži 27.000, u Senti 25.000, a u Adi ispod 20.000 stanovnika, a znamo da je najmanji sud koji je predložen Predlogom zakona sud u Boru sa, otprilike, 55.000 stanovnika. Dakle, to je činjenica koja se odnosi na nerealnost predlagača ovog amandmana, odnosno na nerealnost prihvatanja ovog amandmana. Drugi problem sa ovim amandmanom jeste činjenica da je opština Čoka predložena da bude u sastavu osnovnog suda u Kanjiži. Mislim da je to ne samo nerealno nego i neozbiljno, pošto je Čoka udaljena sigurno više od 15 kilometara od Kanjiže, a dva ili tri kilometara od Sente, dakle drugog opštinskog ili osnovnog suda čiji je opstanak predložen ovim amandmanom. U vezi sa mogućnošću prihvatanja ovog amandmana postoji problem iz aspekta, praktično, pravne mogućnosti. Naime, ovaj amandman je u ovoj formi, nažalost, pravno nemoguć. Nažalost, ne nalazi se u sali predsednik Zakonodavnog odbora, ali bih se njemu ovim putem obratio. Naime, ovim amandmanom se predlaže samo izmena mreže sudova, a ne predlaže se izmena javnih tužilaštava. Mislim da je pravno nemoguće da funkcioniše jedna mreža sudova, a druga mreža javnih tužilaštava. Mislim da je Zakonodavni odbor trebalo na ovo da skrene pažnju. Sada dolazimo i do namere predlagača. To je, mislim, najveća mana ovog amandmana. Naime, predlagači ovog amandmana su imali dva cilja. Prvi cilj je bio da dokažu da se više bore za opstanak sudova na onim područjima na kojima živi mađarska zajednice od nas poslanika SVM, pa su zato predložili, pored sudova u Bačkoj Topoli, Senti i Bečeju, opstanak opštinskih ili osnovnih sudova u Adi i Kanjiži. Sa druge strane, mislim da postoji jedno drugo obrazloženje, a to je osećanje griže savesti zbog toga što će morati da glasaju za ovaj predlog zakona. Imali su nameru da se oslobode griže savesti podnošenjem ovog amandmana. Na kraju, dopuštam da nisam u pravu, da možda grešim, ali to možete dokazati na dva načina: s jedne strane, da sada izađete i da predložite gospođi ministarki da povuče ovaj predlog zakona u ovoj formi iz skupštinske procedure, a drugi način je da kada stigne ovaj zakon i ovaj amandman na glasanje glasate protiv Predloga ovog zakona, jer inače, mislim da su sve one tvrdnje koje sam izneo nedvosmislene i opravdane.
Reč ima narodna poslanica gospođa Aleksandra Janković, po amandmanu.
Nova Srbija nema samo najlepše ime na političkoj sceni Srbije, već i viziju zaista nove Srbije zasnovane na tradicionalnim vrednostima koje su arhetipski deo srpskog hrišćanskog bića. Nacionalna pripadnost nam je od Boga data, ali uz nju i obaveza da se prema bližnjem svom odnosimo kao prema sebi samom, bez obzira na to koje vere, nacionalnosti, rase, pola, socijalnog statusa taj bližnji bio. Modernijim rečnikom izraženo, Nova Srbija smatra da se stepen demokratičnosti društva meri odnosom prema manjinama i mogućnostima koje su im date za ostvarivanje građanskih prava. Da nije reč o praznoj retorici vidi se i po tome što će poslanici Nove Srbije u ovom parlamentu podržati i ovaj amandman 19 na član 3. stav 1. koji su podneli narodni poslanici Gabor Lodi, Tamaš Tot i Nandor Maraci. Ne samo to, poslanici NS podržaće i amandman 22, koji tek sledi, a koji su na član 3. stav 1. ovog predloga zakona podnele kolege Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond. Sada malo više o pravima ugroženih manjina. Zamenik šefa poslaničke grupe NS gospodin Miroslav Markićević je već spomenuo da je danas međunarodni Dan prava osoba sa invaliditetom i zatražio informaciju o sudbini amandmana Nove Srbije koji je tokom prethodne rasprave o rebalansu budžeta usvojen, a predviđa 12 miliona za sportske terene namenjene osobama sa invaliditetom. Lepo je da se danas, 3. decembra, setimo svojih bližnjih sa invaliditetom, ali nedovoljno je da se samo tog dana oni spominju, sprovode razne akcije, podeli nekakva jednokratna humanitarna pomoć, a onda sve zaboravi. Ne samo da se zaboravi, već se nastavi sa diskriminacijom ovih ljudi koji su često izloženi psihofizičkom nasilju, tako da mu ignorancija još dođe kao jedinica tolerancije. Forum mladih sa invaliditetom, kao i Udruženje slepih i slabovidih, koji su danas imali okupljanje u 12 časova na Adi Ciganliji, sa namerom da pokrenu projekat koji treba da Adu Ciganliju učini dostupnom i za osobe sa invaliditetom, u okviru projekta "Četiri koraka" kao prvi korak sproveli su istraživanje u Novom Sadu, Beogradu, Kragujevcu i Nišu. Rezultati istraživanja su ukazali na visok stepen diskriminacije osoba sa invaliditetom, iako postoji pozitivna zakonska regulativa. Naime, prošla vlada premijera Vojislava Koštunice je donela zakonodavni okvir koji je Evropska komisija proglasila odličnim. Srbija, dakle, ima dobre zakone, ali postoji problem njihove implementacije. Problem je i sprovođenje sledeća tri koraka nakon istraživanja, a to su: približavanje stavova u saradnji sa predstavnicima lokalne samouprave, otvaranje savetovališta, pružanje pravne pomoći i monitoring na kraju. Ako već jesmo, zahvaljujući aktivnosti prethodne vlade, ostvarili dobar zakonski okvir, ovoj vladi ostaje da zakone primeni i uskladi svoje aktivnosti sa aktivnostima nevladinog sektora u ovoj oblasti. Pozitivan primer je, recimo, organizacija Sajma zapošljavanja osoba sa invaliditetom, jer je samo u srpskoj prestonici evidentirano 5.073 nezaposlene osobe sa invaliditetom. Danas je taj sajam zapošljavanja organizovan u prostorijama opštine Vračar od 12 do 16 časova, u saradnji sa Filijalom Beograd Nacionalne službe za zapošljavanje. Inače, ovo je jedanaesti sajam od početka godine, na koji će doći 20 poslodavaca zainteresovanih da angažuju osobe sa invaliditetom raznih profila zanimanja i stepena stručne spreme. Efekti sajmova su dobri, na šta ukazuje podatak da se 17,7% posetilaca, koji su ciljano pozvani na sajmove, zaposli. To je 2214 Beograđana. Međutim, ono što je neophodno i što tek treba uraditi jeste da se ovakvi sajmovi i slične aktivnosti organizuju širom Srbije, jer i po pitanju prava osoba sa invaliditetom ne postoji ravnomerni regionalni razvoj. Iako je daleko od sjajnog, situacija u Beogradu je nešto bolja nego unutar Srbije, gde nema ni adekvatnih prilaza i rampi ni pristupačnih ivičnjaka, a sramno je da u 21. veku još govorimo o potrebi za pristupačnim ivičnjacima. Opet, zakonski okvir je dobar i postoji adekvatan Zakon o planiranju i izgradnji, ali se često ne primenjuje. Osim problema sa zapošljavanjem, osobe sa invaliditetom imaju problem sa diskriminacijom u oblasti obrazovanja, pre svega, zato što nema impulzivnog obrazovanja. Kada smo već kod diskriminacije onih koji su različiti, moram da skrenem pažnju i na problem obrazovanja dece sa disleksijom i disgrafijom. Na to me obavezuje i telegram koji sam dobila iz Leskovca od majke jednog disleksičnog deteta koja nam se obraća sa molbom da preispitamo šta se zapravo u školskim i u predškolskim sredinama radi na planu obrazovanja dece obolele od disleksije koja proživljavaju razne vrste torture. Namerno neću pročitati ime ove žene. Ono što je vrlo bitno znati, za građane, disleksija je premeštanje redosleda slova, pa recimo dete umesto "lasta" čita "talas" ili zamenjuje slova, pa "beba" ispadne "deda". Disgrafija je problem sa savlađivanjem veštine pisanja, tako da se često redosled slova u reči zameni, pišu se dve ili više reči zajedno ili se zamenjuju vokali. Rukopis ove dece je jako neuredan i nerazumljiv. Što je najgore, decu koja izbegavaju da čitaju i pišu ili ne žele da čitaju naglas pred drugovima iz razreda vrlo često roditelji proglašavaju lenjom i bezobraznom, uz drastično kažnjavanje, a bez ideje da se radi o problemu. Stručnjaci procenjuju da čak četvrtina dece u beogradskim osnovnim školama ima različite tipove teškoća u čitanju i pisanju. Pored normalne inteligencije, koja je kod disleksične dece često i natprosečna, problemi najčešće nastaju u razumevanju jezika. Dete je spremno za školu, prošlo je psihološko testiranje, dobro vidi, čuje, a nije utvrđeno da ima problema sa razumevanjem jezika, jer nema takvih pregleda. Visoko inteligentna deca na početku školovanja ove probleme nekako mogu i da prikriju na račun inteligencije, a kada dođu do starijih razreda, do petog, šestog razreda osnovne škole, počinju ozbiljne teškoće. O usputnoj torturi od strane učitelja, nastavnika, roditelja i vršnjaka da i ne govorimo. Ono što ne treba da zaboravimo jeste da je procena da čak 700.000 ljudi u Srbiji pati od disleksije. Samo da se vratim na početak, međunarodni Dan prava osoba sa invaliditetom treba da bude samo povod da se ozbiljno usmerimo na rešavanje problema ljudi koji žive pored nas i sa nama, a nalaze se u situaciji ozbiljne ugroženosti. Stepen demokratičnosti društva, kao što sam rekla na početku, meri se odnosom prema ugroženim manjinama, a stepen ljudskosti svakako izražava ono što nemoć, problem, teškoća ili bol našeg bližnjeg izazivaju u nama. Da parafraziram patrijarha srpskog gospodina Pavla – budimo ljudi, iako smo političari.
Hvala. Da li još neko želi reč? Reč ima gospodin Balint Pastor. Izvolite, preostalo vreme vaše poslaničke grupe je šest minuta.
Gospodine predsedavajući, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Maraci, zahvaljujem vam se što ste mi učinili čast da budem prisutan i da saslušam vaše obraćanje. Od 14. februara 2007. godine ovo je prvi put da neki poslanik iz Demokratske stranke koji je pripadnik mađarske nacionalne zajednice dođe na ovo mesto i da kaže nešto u interesu svoje nacionalne zajednice, u interesu one opštine iz koje dolazi. Zahvaljujem vam se. Nadam se da ste videli da ovo ne boli i da ćete i ubuduće dolaziti ovde i govoriti i u ime Demokratske stranke i mađarske nacionalne zajednice, a nadam se da će i gospodin Tot da vam se pridruži u budućnosti i da ćemo zajedničkim snagama uspeti da nešto izdejstvujemo za naše građane i za naše opštine i gradove iz kojih dolazimo. Gospodin Varga je već govorio o vašem amandmanu i rekao je da podržava duh ovog vašeg amandmana. U svoje lično ime želim ovo da ponovim. Nadam se da će ovaj amandman biti usvojen, jer je uistinu neophodno da opstane sud u Bečeju, da opstane sud u Senti, da opstane sud u Bačkoj Topoli. Naravno da se slažemo i sa idejom da opstane sud u Kanjiži, pošto je zgrada suda u Kanjiži, ministarka verovatno zna, jedna od najsavremenijih zgrada sudova u Republici Srbiji i veoma je velika šteta da se ukida sud. Znam da će ostati sudska jedinica, ali to nije isto. Znači, ukida se sud u mestu gde je jedna od najlepših i najsavremenijih zgrada u celoj Republici Srbiji što se tiče pravosuđa, što se tiče sudova. Isto tako, mi nismo predložili konkretno rešenje da ostane sud u Adi i da ostane sud u Kanjiži zbog toga što nismo želeli da remetimo ceo sistem ove pravosudne reforme. Mi smo vas razumeli, gospođo ministarka, da je namera da ostanu samo oni sudovi u kojima radi najmanje devet ili deset sudija i da ostanu samo oni sudovi koji pokrivaju najmanje 55.000 građana. To, nažalost, sa Kanjižom i sa Adom nije slučaj. Jeste slučaj sa Bečejem, sa Bačkom Topolom i sa Sentom. Gospodin Maraci nije dao odgovore na ona pitanja koja je gospodin Varga postavio u vezi sa vašim ponašanjem u danu za glasanje. Ukoliko ste vi ovo predložili samo iz razloga da biste pokazali Ađanima i Kanjižanima da zastupate njihove interese, onda je to dvoličnost i licemerje. To moram da kažem sa ovog mesta, pa me vi demantujte. Možete me demantovati samo ukoliko dođete ovde i ukoliko kažete da vi nećete podržati ovaj zakon, na isti način kako ga neće podržati ni SVM, ukoliko ne opstanu ovi sudovi čiji opstanak ste predložili. Ako to ne učinite sa ovog mesta, onda je ovo licemerje. Što se tiče vašeg amandmana, apsolutno se slažem sa ovim što ste izneli sa govornice – da je neophodno da opstane sud u Kanjiži i zbog graničnog prelaza, da je neophodno da opstane sud u Kanjiži i zbog tradicije i zbog zgrade suda. Ne znam zašto to niste napisali u obrazloženju vašeg amandmana. Citiraću obrazloženje vašeg amandmana koje je dosta čudno, a mislim da će se složiti i ostali poslanici, koleginice i kolege. Kaže ovako, jedna rečenica je obrazloženje: "Ovim amandmanom se postiže bolja komunikacija između opština koje su navedene u tekstu amandmana." Kakve veze ima bolja komunikacija između opština sa opstankom suda u Kanjiži, Adi, Bečeju, Bačkoj Topoli itd? (Iz sale: Zbog suđenja predsedniku opštine.) Ali, predsednik opštine u Kanjiži je iz redova SVM, pošto smo dobili 19 mandata od 29. Znači, neće biti suđenja protiv predsednika opštine u Kanjiži, to treba da znate. Dobro. Znači, trebalo je da napišete u obrazloženju to što ste ovde govorili. Pošto niste, ovaj amandman stoji na staklenim nogama. Mi ćemo svakako zdušno podržati ovaj amandman, jer podržavamo vašu nameru. Isto tako, od vas očekujem, a i od gospode Tota i Lodija, da ne glasate za ovaj zakon ukoliko ne bude usvojen ovaj vaš amandman, jer očekujemo od vas da nećete glasati protiv direktnih interesa onih građana zahvaljujući kojima sedite tu u Narodnoj skupštini.
Hvala. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Momir Marković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređem na odbranu amandmana, pre nego što pokušam da vas ubedim da u danu za glasanje pritisnete zeleno dugme i pomognete da usvojimo ovaj amandman, moram da ukažem na jedno drastično kršenje Poslovnika. Desilo se juče za vreme mog odsustva. Naime, ja sam juče u prepodnevnim časovima bio u Zemunu i branili smo opštinu Zemun od političkog nasrtaja, jer pravno je apsolutno sve čisto, beogradskih moćnika da je preotmu. U to vreme je ovde sa skupštinske govornice jedan građanin nekoliko puta pomenuo moje ime govoreći o kriminalu u Agenciji za kontrolu leta. Dame i gospodo, ja dozvoljavam svim narodnim poslanicima da me citiraju, dozvoljavam da me i pohvale kada nešto pametno kažem, dozvoljavam građanima Srbije, ali ne dozvoljavam onima koji časti i morala nemaju da pričaju o časti i moralu. Naime, moguće je da je ovo još uvek uticaj mirisa Majskog uranka na Goču. Kažu da je tamo bilo 18 miliona razloga da se određena grupa skupi. Ne može o kriminalu da priča neko ko je ovde izvršio kriminalno delo prisvajajući 15.000 glasova građana Srbije i otimajući poslanički mandat. Ako će o moralu, prvo neka vrati mandat, pa neka ide u crkvu, pa posle toga može da dođe ovde. Njemu i takvima zabranjujem da moje ime uzimaju u usta. Kada smo već kod Kontrole leta, pre nego što pređem na ovo, samo još dva pitanja da postavim. Da li je tačno da sve mutne radnje u Kontroli leta Stankov vrši preko šefa nabavke Mirjane Belanović i da li je ta Mirjana Belanović sestričina Miroljuba Labusa? Da li je tačno da je ona svastika Bojana Krišta? Da li je tačno da je Bojan Krišto zet Miroljuba Labusa? Sada da pređemo na amandman. Gospođo Malović, zakon koji ste doneli pred Skupštinu iz temelja menja, ali na loše, čitavo stanje, čitave odnose u Srbiji. Vi znate da su, pogotovu u centralnoj Srbiji, mali gradovi, palanke centri, i po 60 km oko njih su sela; čitav život se odvija upravo u tim gradovima. Aleksinac je mesto gde je najbliža granica gde se graniči sa drugom opštinom udaljena tridesetak kilometara. Ako krenete gore prema Prokuplju granično selo je Vukanja - 36 km. Ako krenete ovamo, granično selo je Loznac- ukupno je 40 km. Ako krenete dole prema Nišu, to su Drenovac i Grejač, opet je oko 30 km. Gore prema Sokobanji je Mozgovo - 30 kilometara. Dakle, 70 km je prečnik opštine Aleksinac. Sud u opštini Aleksinac je uspostavljen pre otprilike 180 godina. Čitav kulturni život, čitav život te palanke se odvija otprilike na relaciji sud - srednja škola (u ovom slučaju gimnazija) - crkva - zgrada opštine. Vi ste predvideli da će osnovni sud biti u Nišu, tako da ćete imati građane koji će morati 100 km da pređu da bi došli. To što vi imate područnu jedinicu suda u Aleksincu ništa ne znači, jer se i ovako gomilaju predmeti i stoje po nekoliko meseci pre nego što počnu da se obrađuju. Zbog toga smatram da ovaj amandman treba prihvatiti. Život u centralnoj Srbiji zamire. Dva su razloga za to: prvi je bela kuga, a drugi je migracija. Onog trenutka kada vi u jednoj palanci koja predstavlja centar tog područja, tog okruga, ukinete jednu od tih vertikala, od tih institucija, počinje polako migracija prema većim centrima. Šta je sa decentralizacijom, o kojoj toliko govorimo nekoliko godina unazad i za koju se pogotovu Demokratska stranka zalaže? Umesto decentralizacije dobili smo, recimo, Zakon o glavnom gradu, koji je sve ingerencije vlasti smestio u ruke gradonačelnika. Đilas sada ima pravo, zahvaljujući Statutu grada i Zakonu o glavnom gradu, odnosno preuzeo je i one poslove koje je Ministarstvo za lokalnu samoupravu radilo. Danas Đilas može da uvodi privremene mere. Zbog toga molim narodne poslanike da amandman narodnog poslanika Milovana Radovanovića usvoje i da osnovni sud u Aleksincu nastavi da živi. Verujte, učinićete mnogo i građanima Aleksinca i okoline. Uostalom, imam osećaj da je vama, gospođo Malović, ovaj zakon podmetnut, otprilike, kao vruć krompir, da vi izađete i da ga branite, i to upravo u ovo vreme. Čini mi se da će ovaj zakon, ukoliko bude usvojen, mnogo više štete naneti od koristi koju vi vidite. Korist je otprilike – ukinuće se nekih 400 sudijskih mesta, možda toliko tužilaca i sve će se svesti na to. Ionako su predmeti stajali i po nekoliko godina i nisu bili rešavani; ovim ih nećete rešiti, ovim ćete samo multiplicirati i vreme i probleme. Mislim da problemi koji sada postoje u sudstvu ovim zakonom neće biti rešeni. Hvala.
Hvala vama. Da li se još neko javlja za reč? Primili ste obaveštenje da je narodni poslanik Žura Viorel povukao amandmane na članove 3, 4. i 9. Predloga zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Poslanici uzvikuju da nema vremena.) Dobro, onda na osnovu člana 85. određujem pauzu do 15.00 sati. Reč će prvi dobiti gospodin Laslo Varga, po svom amandmanu. Hvala i prijatno. [[Posle pauze – 15.05]] Dobro došla, ministarka. Počinjemo popodnevno zasedanje tamo gde smo stali pre podne. Po Poslovniku se javio gospodin Šormaz. Na osnovu člana 85. stav 5. objavljujem da ćemo produžiti rad do 19.30. Hvala.
Shodno članovima 225. i 226. rekli smo da ćemo pitati, a juče nismo pitali nijednom, ako ste primetili, pustili smo da vidimo jedan dan da se opet ne optužuje opozicija za opstrukciju. Pitanje je, naravno, za predsednika Vlade; opet, kao što sam pre neki dan rekao, imamo različite, kontradiktorne informacije o tome gde je budžet i kada će da bude budžet Republike Srbije tj. Predlog budžeta, jer budžet usvaja Narodna skupština. Naime, danas je predsednik Vlade Cvetković izjavio da nije izvesno da će sutra biti budžet na Vladi, da odbori Vlade još nisu završili posao. Zamislite kada će odbori Skupštine da završe posao. Odbori Vlade nisu završili posao na budžetu. Tek danas ili sutra treba da se vidi sa predstavnicima Pokrajine Vojvodine zato što su oni nezadovoljni. Meni je interesantno da izvršna vlast u Vojvodini zna šta piše u toj radnoj verziji budžeta, a narodni poslanici u Skupštini Republike Srbije ne znaju. Jer, oni su nezadovoljni, navodno, nije predviđeno u budžetu onih sedam posto, koji su po Ustavu. Pored svega toga, danas je gospodin Cvetković izjavio da je njegovo tumačenje obaveza prema MMF-u da Vlada treba da usvoji budžet do 19. decembra. Vlada ne usvaja budžet. Vlada samo predlaže, donosi predlog budžeta. Narodna skupština usvaja budžet. On je usvojen tek kada ga mi ovde usvojimo. On važi tek kada ga mi odobrimo. To što Vlada radi nije budžet, to je predlog budžeta. U Narodnoj skupštini ga nema. Kakva je ovo izvršna vlast u zemlji? Euleks se raspoređuje na Kosovu. Pričali, ne pričali, oni će sprovoditi Ahtisarijev plan. Dva dana u Briselu NATO o tome razgovara. To traje, utvrđuje se datum, otprilike 9. decembar, raspoređuje se, a ministar Jeremić takođe danas izjavljuje... (Predsedavajući: Zahvaljujem.) Izvinjavam se, posebno vama, jer ste vi, po meni, najbolji predsedavajući ovde. Znači, danas ministar Jeremić izjavljuje da su evropske integracije, tj. put Srbije u EU na ledu. Postavljam pitanje još jednom – gde je budžet?
Hvala. Molim službu da pitanja narodnog poslanika prosledi Vladi. Reč ima gospodin Slobodan Maraš, po Poslovniku, pa gospodin Aligrudić. Izvinjavam se gospodinu Marašu, gospodin Miloš Aligrudić kao šef poslaničke grupe ima prednost.
Pozivam se na članove 225. i 226. Čuli smo pitanje koje je uputio Dragan Šormaz. Molim da se na njega odgovori. Ima tu još pitanja koja možemo uputiti, ali ja bih danas išao na to da se vratimo na priču o amandmanima. Ali, pre toga, s obzirom na to da je sinoć učestvovao na državnoj televiziji ministar spoljnih poslova Vuk Jeremić i da je tamo nešto govorio o ovim aspektima prihvatanja Euleksa, tvrdeći za nešto što mislim da je nacionalna sramota da je velika diplomatska pobeda... Maločas smo čuli vrlo tačnu konstataciju gospodina Šormaza da nije bitno kako mi nešto zovemo, nego šta će se u realnosti ispostaviti. U realnosti će se svakako ispostaviti da Euleks služi za podršku nezavisnosti naše južne pokrajine. Ne želim da sumnjam u srčanost i predan rad ministra spoljnih poslova. Ono što je on dobio kao zadatak nije nimalo lako. Kada je o tome reč zaista tu ne mogu da dam neku naročitu primedbu, jer nije problem u ministru spoljnih poslova, problem je u onome šta je zacrtano i na kom mestu se zacrtava kao državna spoljna politika. Sinoć smo u toj istoj emisiji čuli od ministra spoljnih poslova da je glavni akter "crtanja" te međunarodne spoljne politike predsednik države. Otvorite Ustav Republike Srbije i nađite mu tu funkciju. Nađite gde piše da predsednik države to radi. Kako je to moguće? Zato moram da pitam premijera, znači ne ministra spoljnih poslova, kako je moguće da dozvoli da mu neko ko nosi jednu drugu funkciju u državi preotima posao koji, po Ustavu, pada na Vladu Republike Srbije? To je prva stvar. Druga stvar, da li će nas premijer udostojiti odgovora ne samo na ovo, nego i na neka druga pitanja, da li će nas udostojiti jednim papirom u kome bi se videlo šta je to što je ispregovarano u UN i šta je to što su Ujedinjene nacije zaključile? Jer, verujte mi, kao članovi ovog doma i izabrani narodni predstavnici nemamo nikakve potrebe da se o tome informišemo preko štampe. Mogli smo da pročitamo, bilo je prilježnih novinara koji su sve to lepo napisali, opisali jednu za drugom svaku tačku od onih šest tačaka koje se odnose, pre svega, na sever Kosova, pri čemu se tu napravila velika razlika između južnog i severnog dela Kosova i Metohije. Po čijem uputstvu, da li je ova Narodna skupština o tome odlučivala nekada? Kako izgleda taj tok pregovora, na šta je to ličilo, da li će to ovaj dom ikada saznati? To je moje pitanje premijeru. Molim vas da to pitanje prosledite. Mi možemo o tome pričati u danu kada se bude raspravljalo o poverenju Vladi, ali bi bilo dobro da i pre tog dana rasprave o poverenju Vladi dobijemo odgovor na ova pitanja. Jer, to je nešto što je svakako vrlo zanimljivo i od značaja za rad narodnih poslanika.
Hvala, gospodine Aligrudiću. Molim stručnu službu da pitanje gospodina Aligrudića prosledi premijeru Cvetkoviću. Reč ima gospodin Slobodan Maraš, po Poslovniku.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, javio sam se u skladu sa članom 104. Mi ovde danima slušamo jedno te isto pitanje koje poslanici Demokratske stranke Srbije postavljaju, a to je – gde je budžet. Gospodo iz DSS-a, vi ste zaista poslednji koji možete da postavite jedno takvo pitanje. Vi znate da je bilo privremenog finansiranja za vreme prve Koštuničine Vlade. Nakon toga smo ovde, ako se ne varam, u maju dobili budžet za 2007. godinu. Budžet za 2008. je takođe kasnio. Poslednje što želim jeste da budem advokat Vlade, ali situacija u kojoj se nalazi Vlada pred donošenje budžeta za 2009. godinu ne može nimalo da se poredi sa situacijom u kojoj je Koštuničina vlada donosila budžet. Vi ste morali velike troškove izbornih kampanja da ukalkulišete u taj budžet koji ste donosili. Sada smo u jednoj velikoj krizi. Potpuno prihvatam vaše kritike kada govorite da smo u velikoj krizi i da nam preti velika opasnost kada je u pitanju ekonomija. Zaista, postoji odgovornost ove vlade koja se može meriti datumima kada će nam dostaviti budžet. Isto tako, ova vlada je nekoliko nedelja vodila razgovore sa MMF-om i verujem da je svima nama u interesu da donesemo budžet do onog datuma kada je Bord MMF-a rekao da će doneti odluku da li će sklopiti aranžman sa Srbijom ili ne. Ali, ponovo podvlačim, vi ste zaista poslednji koji možete da postavljate pitanje gde je budžet. Slažem se da treba kritikovati Vladu i kad je budžet u pitanju, zašto nije pred poslanicima, ali postoje objektivni razlozi. Zaista, kako god u prvi mah delovala izjava ministarke finansija koja je rekla da je bolje da dobijemo budžet sa zakašnjenjem nego da dobijemo manjkav, mislim da moramo da se složimo sa tim i da u ovoj situaciji moramo imati strpljenja. Bez obzira na to što nismo oni koji podržavaju Vladu, moramo da podržimo našu državu, a to ćemo moći i na taj način ako dobijemo budžet o kome možemo da raspravljamo, ali da bude kvalitetan. Znate da se predviđa velika štednja u mnogim ministarstvima i mislim da treba da sačekamo da taj budžet stigne. Podvlačim, vi iz Demokratske stranke Srbije ste vodili dve vlade. Znamo kako je bilo za 2007 – zbog izbora i svega ostalog je prolongiralo, pa je trebalo ukalkulisati te troškove izbora. Budžet za 2008. godinu smo takođe dobili sa zakašnjenjem. Kada biste vi to priznali i rekli - da, mi smo tada pogrešili, onda bih mogao da razumem da postavljate takva pitanja, ali mislim da je krajnje nekorektno da oni koji su takođe gazili Zakon o budžetskom sistemu postavljaju takva pitanja.
Hvala. Reč ima gospodin Miloš Aligrudić, po Poslovniku.
Gospodine Maraš, zaista nemam nameru da polemišem sa vama i uopšte ne znam šta vam je trebalo da se na ovaj način obratite meni i uopšte poslanicima DSS-a. Smatram to krajnje nepotrebnim, pa čak i nepoznavanjem političkih zbivanja u vreme o kome pričate. Prvo, mi izbore o kojima vi govorite u vreme kada su održani nismo želeli i to svi znaju. Nismo želeli ni da budu predsednički izbori, to nije nikakva tajna. O tome smo tada pričali i govorili smo da imamo problem sa Kosovom i Metohijom, govorili smo da ulazimo u jednu fazu koja je vrlo osetljiva i koja ne sme biti opterećena političkim tenzijama. Nismo želeli da se dese ni kasniji vanredni parlamentarni izbori, a ni lokalni izbori. Predlagali smo da Narodna skupština većinom koju je mogla da ima, a to je dvotrećinska većina, odluči, jer je to legitimna odluka, da se ti izbori (koji su po Ustavu inače morali u određenom terminu da budu održani) pomere jer je to bio interes države, ali nekome se na te izbore žurilo. Pod dva, i da nije ovo objašnjenje koje sam dao, imate nov Ustav Republike Srbije koji je donet i taj ustav je predviđao održavanje određenih izbora. To sam maločas i rekao. Mi smo želeli da se oni pomere, nije bilo političke volje da se to učini i oni su počeli da se održavaju u nekim terminima, a to košta. Ne razumem šta bi bio vaš predlog. Možda da ih ne bude uopšte? Znam ja šta je vaš predlog. Vaš predlog je tada bio da se ne donese novi Ustav Republike Srbije jer onaj ustav koji je donet, što je legitimno, s vaše strane gledano, vi imate legitimno pravo da tako reagujete, ne bi trebalo da bude onakav kakav je bio. I, smatrali ste da nije prošao kroz nekakvu raspravu kroz koju je, po vama, Ustav trebalo da prođe. Ali, to je legitimno gledanje na stvar i ne vidim razloga da se oko toga sporimo. Ustav je bio donet na osnovu referenduma, Ustav je bio donet dvotrećinskom većinom u parlamentu, i više od toga. Proizveo je određene posledice i te posledice su po prirodi stvari koštale. Dakle, ne vidim šta je predmet vaše zamerke. Kad je reč o tome da li je ranija vlada, ili vlada koja je njoj prethodila, kasnila sa budžetom u odnosu na neke zakonske rokove, naravno da jeste, i za to su postojali neki razlozi. Ne mislim ni da ova vlada kasni s budžetom bez ikakvih razloga. Ima i ona neke razloge, samo je potrebno videti i uporediti kakvi su to razlozi. Dakle, to je suština, to je interesantno politički upotrebiti, a ne prosto porediti činjenice, kao što je predsednica Narodne skupštine meni pre neki dan rekla: "Znate kako, na današnji dan prošle godine je stigao budžet prethodne vlade u Skupštinu Srbije." Tačno, ali na taj isti dan budžet ove vlade nije stigao u Skupštinu. I to je tačno. Zato mi i pitamo gde je budžet. Ne mogu još jednu stvar da shvatim, i time završavam: zašto sad vas naročito zabavlja da izdvojite jednu poslaničku grupu i da joj osporavate pravo da postavi pitanje gde je budžet? Valjda imamo prava to da pitamo? Kakve veze ima kog datuma je prošli budžet ili pretprošli budžet stigao u Skupštinu? Možda vama kao politički trik u ovom trenutku, kao politička smicalica, ali za to sa aspekta suštine nema nikakvog razloga. Prema tome, zaista ne vidim razloga za te upadice. Možete sad meni da replicirate koliko hoćete, odmah da znate da ja neću dalje o tome da razgovaram, ali morate znati da je ovaj način komunikacije bio na ivici korektnosti, čak možda i nekorektan.
Nadam se da niko nikom ne osporava pravo da postavlja pitanja u ovoj skupštini. Reč ima gospođa Marina Toman.
Članovi 225. i 226. Pošto nas definitivno očekuje rasprava o budžetu, od nadležnih institucija tražim informacije. Naime, u periodu od 2004. do kraja 2007. godine budžetska inspekcija je utvrdila da su budžetske ustanove potrošile nezakonito i nenamenski nešto više od 6,8 milijardi dinara i naložila je da se taj novac vrati u budžet. Od Ministarstva finansija tražim informacije koliko je nezakonito i nenamenski potrošenog novca vraćeno u budžet, i to za 2004, 2005, 2006. i 2007. godinu.
Hvala. Molim službu da stenogram sa pitanjem narodne poslanice prosledi Ministarstvu finansija. Reč ima gospodin Vlajko Senić.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, uz rizik da budem opomenut da nemam pravi osnov za javljanje po Poslovniku, ipak ću iskoristiti članove 225. i 226. da malo relaksiram atmosferu među opozicionim strankama kada govorimo o budžetu. Dakle, nije nikakva tajna da se mi sledeće godine susrećemo sa velikim finansijskim izazovima i da budžet treba da bude sastavljen od onoga što realno Srbija može da ponudi građanima, projektovanog rasta društvenog proizvoda, sporazuma koji Srbija treba da potpiše sa Međunarodnim monetarnim fondom i određenih obaveza koje smo mi kao država od MMF-a preuzeli da bismo taj sporazum do kraja, odnosno do polovine ovog meseca potpisali. Prema tome, da bismo sve te stvari ispoštovali, kao i činjenicu da je vladajuća koalicija sastavljena od različitih stranaka, od kojih svaka ima različite prioritete, sigurno je da ćemo u nekom veoma kratkom roku imati predlog budžeta. Ali, ako se vratimo nekoliko godina unazad, setićemo se da je bilo perioda kada je budžet usvajan u dva ujutru, da je bilo perioda kada su poslanici koji nisu učestvovali na izborima dolazili ovde da glasaju za budžet. Bilo je različitih dramatičnih političkih situacija. Uostalom, uvek se politička situacija reflektuje preko usvajanja, neusvajanja budžeta, lakoće ili dramatike kojom se taj budžet usvaja. Isto je tako i sada. Prema tome, uz opravdanu zabrinutost poslanika LDP-a i DSS-a, mislim da ćemo u narednom periodu, relativno skoro, svi imati prilike da kažemo svoju reč o budžetu. Mislim da je sasvim jasno da u ovom trenutku budžet predstavlja ključnu ekonomsku poruku koju će Vlada Srbije i Skupština Srbije poslati naredne godine i za strane investitore i za sve ostale ekonomske činioce. Bez obzira na to što je pozivanje na svetsku finansijsku krizu jedna mantra koja se koristi možda češće nego što bi trebalo, to jeste činjenica; pogledajte i okruženje i razvijenije zemlje, ima dosta problema. Logično je da tih problema ima i Srbija, ali ja se nadam da ćemo uspeti sve te probleme da rešimo i da ćemo imati zadovoljstvo da ovde čujemo kritike ili pohvale različitih stranaka što se tiče predloga ovog budžeta. Hvala.
Hvala vama. Gospodin Šormaz, replika, pa gospodin Maraš, takođe replika.
Mislim da imam pravo na repliku s obzirom na to da se gospodin Maraš posle mog govora direktno obraćao nama poslanicima DSS-a i rekao da poslednji imamo pravo da pitamo kada će biti budžet. Potpuno mi je jasno zašto ovako istupate. Ova vlada je napravljena, ona nije sastavljena. Mi smo govorili ko je napravio ovu vladu. Ova vlada je napravljena da bi Euleks bio instaliran na Kosovu, i to se dešava. Rezervni točak u automobilu ove vlade ste vi i to ste sada pokazali, branite je žešće nego malopre kolega Senić. Znači, vi ste taj rezervni, peti točak. Sve što ste rekli je potpuno neargumentovano. Privremeni budžet – znate zašto je bio. Mi smo jedne godine doneli dva budžeta zato što Vlada Zorana Živkovića nije donela budžet; pa je jedne godine bio privremeni budžet, tačno, ali zašto – zbog donošenja Ustava i raspisivanja izbora; pa je prošle godine kasno dostavljen, ali sećate se ko je prošle godine bio ministar finansija. Predsednik Vlade je bio Vojislav Koštunica i sada je to DSS vlada? Zar nije Demokratska stranka imala jednog ministra više od svih ostalih u Vladi? Zar nije G17 plus bio u toj vladi? Pa, oni su imali ogromnu većinu, a i sada su u Vladi. Pričam o prethodnoj vladi, u prethodnoj vladi ste vi imali većinu. Je l' tako? Ministar finansija je bio današnji predsednik Vlade. Ne može čovek. Ako hoćemo još neke uporedne podatke, sada je 3% rast bruto društvenog proizvoda, 2006. godine je bila Vlada, bez njih, Vojislava Koštunice - 7,6%, četiri puta veće investicije nego danas. Da li treba o tome da pričamo? Rast plata, za razliku od današnjeg pada zarada; rast zarada, rast penzija, rast standarda– sve ste to imali, gospodine Maraš. To su činjenice i ako treba iznećemo ih crno na belo pa ćete da vidite, rekao sam sada neke podatke o tome. Stvaranje državnih rezervi, a šta danas imamo? Za mesec dana 600 miliona evra potrošenih državnih rezervi. Za šta? Za odbranu kursa? Bezuspešno. Sa 76 na preko 90, za mesec dana. Ko koga tu od čega brani? Ništa ne znaju da rade i ne mogu da donesu budžet. To je činjenica i ne možete da nam osporite pravo da to kažemo.
Dame i gospodo narodni poslanici, budžet će svakako doći na dnevni red i biće prilike da se raspravlja o njemu iz svih uglova i sa svih pozicija. Ljubazno vas molim da se vratimo na dnevni red. Reč ima gospodin Slobodan Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, gospodine Aligrudiću, vi ste na početku svog govora rekli da ne želite sa mnom da polemišete, a nakon toga ste to činili tri minuta. Naravno da nisam imao nameru da branim Vladu, samo sam pokušao jednu stvar da vam kažem: poslednji, opet ponavljam, koji bi trebalo da postavljaju pitanje gde je budžet jeste vi. Sada ću da vam kažem zbog čega, svi će se ovde setiti: i onaj koji je stigao u maju za 2007. godinu i onaj koji je stigao u decembru, sa zakašnjenjem, za 2008. godinu stigli su u petak predveče u ovu skupštinu, a u ponedeljak smo o njima raspravljali. Služili ste se i tim stvarima, ali da ostavimo sada sve to po strani. Spomenuli ste i Ustav, da smo mi bili protiv novog Ustava. Naprotiv, mi smo i sada za novi ustav, ali kada je u pitanju taj koji ste vi doneli mi smo, naravno, bili protiv i to smo hiljadu puta rekli. Gospodine Aligrudiću, vama nisam dobacivao. Neću citirati šta ste rekli. Gospodine Šormaz, gospodin Cvetković jeste bio ministar finansija, ali premijer, koji nijednu reč o ekonomiji nije rekao za vreme svog mandata, jeste bio Vojislav Koštunica. Vreme u kome se prošli put donosio budžet i u kome ste raspravljali, koji ste vi takođe sa zakašnjenjem doneli pred poslanike, sasvim je drugačije od ovog vremena i tu se slažemo gospodin Aligrudić i ja. Kada dođe budžet naravno da ćemo o njemu govoriti na način na koji smatramo, kao LDP, da treba da govorimo o budžetu. Još jedna stvar, neću više sa vama diskutovati, Liberalno-demokratska partija nije rezervni točak u ovoj vladi i nikad nećemo biti rezervni točak bilo kojoj vladi. Liberalno-demokratska partija će ući u Vladu samo onda kada bude mogla da sprovede svoj program, odnosno kada bude mogla da dominantno utiče na to kako će Vlada da radi. Zbog toga nemojte više govoriti da smo rezervni točak, peti, šesti, ili koji ste već naveli. Hvala.
Reč po Poslovniku ima gospodin Zoran Nikolić, pa gospođa Milica Vojić-Marković. Nadam se da ćete govoriti o temi koja je na dnevnom redu.
Poštovani gospodine Novakoviću, javljam se po Poslovniku. Jeste da su kolege iz DSS-a već dovoljno rekle, ali s obzirom na to šta je sve ovde izrečeno imam potrebu da dam još neke dodatne informacije. Pozivam se na član 225. i na član 104. i to želim da obrazložim, jer se radi o narušavanju ugleda ove skupštine. Mi smo danas suočeni sa izjavom premijera Cvetkovića koji kaže da je obaveza da Vlada usvoji do 20. decembra Predlog budžeta i da je to uslov za MMF, a ne parlament. Drugim rečima, premijer Cvetković je rekao da ovaj parlament apsolutno nije bitan. Hipotetički, recimo da taj budžet nećemo usvojiti i da neće biti dovoljna većina, a koliko vidimo iz vesti i koliko možemo da se informišemo, postoje poslaničke grupe koje ozbiljno dovode u pitanje ovaj budžet. Šta ako se taj budžet ne usvoji? Dakle, gospodin Cvetković ulazi u jedno vrlo rizično polje gde jednostavno javnosti govori kako ovaj parlament nije bitan. To se odnosi na poslanike vladajuće većine. Nije dobro kada premijer kojeg ste vi izabrali sa nipodaštavanjem govori o vašoj poziciji u ovom parlamentu. To je prva stvar. Druga stvar koju ovde želim da kažem jeste da vidimo da postoje ozbiljna razmimoilaženja unutar Vlade. Ministar Dinkić kaže da je obaveza, da bi se sklopio aranžman sa MMF-om, da od 1. januara 2009. godine stupi jednostrana primena Prelaznog sporazuma. Koliko smo obavešteni, onaj razumniji deo Vlade apsolutno razume da će nas to koštati bar jedno 150 - 200 miliona ako mi jednostrano počnemo da primenjujemo taj sporazum. Sada ovde imamo sukob. Koliko vidimo, bar pretpostavljam, Demokratska stranka je voljna da ispoštuje realnost i da jednostavno tu glupost koju ste učinili, a zarad evropskih integracija deklarativno, jer ste se tako i određivali prema toj stvari a ne prema interesima države i realnog punjenja budžeta... Da kažem još jednu stvar: tada ste Demokratsku stranku Srbije optužili da je protiv Evropske unije – ako ste protiv Prelaznog sporazuma, onda ste protiv Evropske unije. Sada vidimo da je Demokratska stranka, kada se suočila sa realnošću, kada je udarila glavom o zid, voljna da razmisli o tome. Da li je onda i Demokratska stranka protiv Evropske unije? Ako sledimo i citiramo ono što ste vi nama tada upućivali onda ste, bogami, i vi protiv EU. Ali, nije to važno. Vi morate biti svesni jedne činjenice – da vi snosite odgovornost za sve ono što će se dešavati u državi. Ovde se ne raspravlja ni o Euleksu, predsednik države se bavi svim i svačim, pa i budžetom, između ostalog... (Predsedavajući: Vreme.) ... a vi ovde uporno ćutite. Nije korektno ovo što ste rekli, gospodine Maraš (završavam, treba mi još 15 sekundi), da je za vreme Vlade Vojislava Koštunice bilo privremenog finansiranja 2007. godine. Pa, izbori su raspisani u novembru 2006. godine. Vlada ne može da donese budžet kada su raspisani izbori, odnosno ne može parlament, jer u tom momentu parlament nije postojao. Vlada je formirana tek 15. maja 2007. godine. Dakle, ili ne znate te činjenice ili ste krajnje zlonamerni. Naročito poslanici DSS-a imaju pravo, i to će pravo koristiti, da ovoj vladi, shodno onome što je obećavala, kažu – gde je budžet.
Reč ima narodna poslanica Milica Vojić-Marković.
Hvala, gospodine predsedavajući. Kao poslanik DSS-a ću i te kako koristiti svoje pravo da govorim za ovom govornicom. To što mi neko spočitava da nemam adekvatno pravo jednostavno ću zanemariti zato što mislim da mi on to pravo ne može oduzeti. Prvo ću početi od onoga što je on rekao da Vlada Vojislava Koštunice nije govorila o ovome ili onome. Vlada, doduše, nije govorila o tome da nećemo biti gladni, kao što govori ova vlada. Nije govorila ništa ni o tome da nećemo biti goli i bosi, kao što govore ministri ove vlade, a nisu doneli budžet, iako su svi zakonski rokovi prošli. U predizbornoj kampanji su obećavali 200.000 novih radnih mesta, visoki standard, ravan Evropskoj uniji itd. Čime je govorila Koštuničina vlada, i jedna i druga? Govorila je i te kako svojim delima. Podsetiću one koji su zaboravili, ali građani to i te kako dobro znaju, u vreme Vlade Vojislava Koštunice ste imali rast bruto društvenog proizvoda za 7,6%. Bili ste među onim zemljama u tranziciji koje su imale najviši rast bruto proizvoda. Imali ste makroekonomsku stabilnost u zemlji, imali ste je nekoliko godina. Ovoga trenutka nemate ništa od toga. Šta ste još imali? Imali ste započinjanje svih vrlo važnih infrastrukturnih objekata. Sada ova vlada baštini neke od njih. Smatram da je potpuno normalno da vlade nasleđuju poslove koje jedna započne, druga pokrene. Ružno je što su koncesiju za autoput na onakav način srušili, što pokušavaju da sruše priču o gasnom aranžmanu na ovakav način, a zapravo je prirodno da nastavljaju to. Šta je još Vlada Vojislava Koštunice uradila? Ove devizne rezerve, koje se ovih nekoliko meseci puštaju nekontrolisano ne bi li zaustavili pad dinara, skupila je Vlada Vojislava Koštunice. Mi smo tada imali i te kako visoke rezerve. Vi ste u poslednjih devet meseci pustili u promet milion ili 900 miliona evra iz tih rezervi ne biste li zaustavili kurs, a ipak niste uspeli da ga zaustavite, što je ružno, jer em trošite državne rezerve, em kurs ne možete da zaustavite. Imali ste kupovnu moć građana koja je daleko viša nego što je danas. Imali ste Ustav koji je donela Vlada Vojislava Koštunice. Siromaštvo koje je bilo realno smanjeno na 6%. Imali ste prve zakone iz ekologije. Približava mi se tri minuta pa ubrzavam. Zatim, imali ste toliko mnogo pomaka koji ne mogu da stanu u ta tri minuta, pa ću verovatno koristiti nekoliko puta po tri minuta da vas podsetim. Danas je to zaboravljeno. Danas vam premijer kaže da nije nužno da on 1. novembra donese budžet među poslanike, da nije nužno da ga Skupština usvaja uopšte, izgleda da ga neće ni usvajati. Danas je to normalno. Za vreme Vlade Vojislava Koštunice to nije bilo normalno.
Hvala. Reč ima narodni poslanik gospodin Vladan Batić, po Poslovniku.
Dame i gospodo, tražio bih odgovore na dva pitanja. Pošto se ovde pominje Vlada Vojislava Koštunice i gasni sporazum, s tim u vezi imam dva pitanja. Prvo, da li je generalni sekretar te vlade, dakle Vlade Vojislava Koštunice, imao ugovor o delu sa "Gaspromom" i kolika je naknada bila po tom ugovoru o delu, u vreme dok je bio generalni sekretar Vlade, kao stručni konsultant ili savetnik? To je prvo pitanje. Drugo pitanje je da li je njegova supruga, u vreme kada je bio generalni sekretar Vlade, postala portparol "Lukoila" i sa kolikim primanjima? Pošto je danas u modi, šta – nepotizam. Zloupotreba. Kako može generalni sekretar Vlade da ima ugovor o delu sa nekom kompanijom sa kojom se zaključuje gasni sporazum? A sada čujem od potpredsednika Vlade da se ne zna da li će i kada će taj čuveni gasovod "Južni tok", koji treba da se ulije u Marićevića jarugu, uopšte proći kroz Srbiju. Hvala.
Izvinjavam se, kome pitanje da prosledim? Vladi. Hvala. Po amandmanu na član 3. se javlja Laslo Varga.
Gospodine potpredsedniče, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanici SVM su podneli amandman, o tome smo puno puta govorili, čiji je cilj da opstanu osnovni sudovi u Bačkoj Topoli, Senti i u Bečeju. Pre nego što pokušam da dodatno obrazložim taj naš predlog želim da odgovorim na neka pitanja koja su juče i danas postavljena, pa ću malo kasnije stići do samog amandmana. Mnogi nas pitaju zašto smo glasali za ovu vladu, kako smo mi deo vladajuće koalicije kada nemamo ministre, kada kritikujemo određene zakone. To su nas pitali juče i danas je to pitanje postavljeno. Iz razloga što smatramo da ova vlada vodi politiku i ima ciljeve koji se u velikoj meri podudaraju sa onim ciljevima koje naša stranka ima, a to je u jednoj rečenici, ako želim da stavim u jednu rečenicu, najbrži mogući ulazak Srbije u Evropsku uniju. Mi smo praktično tu u Skupštini, pored toga da podržavamo tu vladu koja ima taj cilj, da zastupamo interese onih građana koji su nas u ovu skupštinu poslali i naravno ona područja sa kojih dolazimo i sa kojih dolaze oni građani koji nas podržavaju. Mi pokušavamo da podržavamo Vladu, ali zastupajući interese naših birača, onih ljudi koji su nas, još jednom ponavljam, u ovu skupštinu poslali. Nikako nismo u ovoj skupštini zbog vlasti i sama činjenica da nemamo ministre je najbolji dokaz za ovu moju tvrdnju. To je razlog zbog kojeg se sa nama jednostavno ne može trgovati. To želim još jednom da kažem i kada su u pitanju sudovi, a i kada je u pitanju, na primer, budžet Vojvodine i tih famoznih 7%. Možda smo malo idealisti, možda smo čak i nepopravljivi idealisti, ali smo u Skupštini zbog ovih ciljeva i dok smo u Skupštini sigurno ćemo ove ciljeve zastupati. Moram da kažem da je za nas uvreda kada bilo ko kaže da mi uslovljavamo, pretimo, ucenjujemo. Mi to ne radimo. Još jednom ponavljam, pokušavamo da zastupamo one ideje u koje verujemo i interes onih koji su nas u ovu skupštinu poslali. Nikada nećemo moći da glasamo za bilo koji predlog zakona koji je suprotan našem ubeđenju i interesima naših birača. Nikada nećemo dopustiti, na primer, i to je jedan citat iz novina, da pristanemo na bilo koji kompromis koji praktično znači nepoštovanje Ustava. Mislim da svi poslanici koji možda razmišljaju o tome da bi se mogao usvojiti budžet Republike Srbije u delu koji se odnosi na Vojvodinu, a da se ne poštuje Ustav, dobro treba da razmisle. Dakle, još jednom ponavljam, glasali smo i za Vladu i za sve proevropske zakone i tako ćemo činiti i u budućnosti. Jedino nismo glasali za naftno-gasni sporazum zato što smo duboko ubeđeni da to nanosi štetu građanima Vojvodine, ali i to je, naravno, prošlo, i sad raspravljamo o sasvim drugom zakonu. O jednom zakonu koji je, pored ovog sporazuma o kojem sam sad govorio, prvi zakon koji, po našem dubokom uverenju, nije u skladu sa evropskim standardima i nije u skladu sa onim ciljevima za koje se Vlada zalaže, a to je ubrzani put ka evropskim integracijama. Naime, ovaj predlog zakona, to smo više puta govorili, a i sad želim da ponovim, ignoriše činjenicu da je Srbija multietnička država i na taj način krši prava manjina. Još jednom ću da ponovim onu brojku koju već danima ponavljamo, a to je da se broj sudova sa 138 smanjuje na 34, dakle, opstaje jedna četvrtina sudova, a broj sudova na onim područjima na kojima manjine čine relativnu ili apsolutnu većinu se smanjuje sa 14 na dva, dakle opstaje jedna sedmina. Tvrdim da će se ovim, ako ovaj zakon ovako bude usvojen, stvoriti prepreka na putu približavanja Srbije Evropskoj uniji. Naime, poštovanje prava pripadnika nacionalnih manjina je postalo jedno od osnovnih vrednosti EU i mnogo toga se u poslednjih petnaestak godina i u samoj EU promenilo. Bojim se i tvrdim, ako ovaj zakon ovako bude usvojen, u svim narednim izveštajima o napretku će se spominjati mreža sudova kao problem. Želim da povučem jednu paralelu sa kontrolom mandata od strane stranaka. Taj problem se od usvajanja novog Ustava pojavljuje u svakom dokumentu EU i sve dok se to rešenje ne promeni to će se uvek pojavljivati kao prepreka i to, naravno, u onom delu raznih dokumenata EU koji se odnose na političke kriterijume. U istim tim poglavljima će se iz godinu u godinu pojavljivati problem mreže sudova ako ova mreža koja je predložena na ovaj način bude usvojena. Sada želim da nabrojim one gradove ili one opštine u kojima se ukidaju sudovi, a u kojima manjine čine relativnu ili apsolutnu većinu. Dakle, ukidaju se sudovi u Kanjiži, Senti, Adi, Bačkoj Topoli, Bečeju, Kovačici, Preševu, Bujanovcu, Tutinu, Sjenici, Bosilegradu i Dimitrovgradu, a opstaju u Subotici i Novom Pazaru. Još jednom ponavljam, ovo rešenje će stvoriti prepreku na putu ka približavanju Evropskoj uniji. Juče smo, inače, pokazali primer kako se poštuje ili ne poštuje višejezičnost u nekim pravosudnim organima i o tome, naravno, ovom prilikom ne bih želeo da govorim. Međutim, želim da govorim o jednom drugom problemu koji proizilazi iz ovog rešenja, a to je praktično ukidanje mogućnosti pravosudne karijere pripadnicima nacionalnih manjina. Naime, u teoriji će to, naravno, da postoji, ali u praksi sigurno ne, jer će ostati dva ili tri suda na celoj teritoriji Srbije u kojima će pripadnici nacionalnih manjina imati mogućnosti da postanu predsednici sudova ili javni tužioci tokom svoje karijere. To je za nas neprihvatljivo. Želim da vam pokažem kako na osnovu Predloga zakona izgleda pravosudna mapa Vojvodine. Ovako izgleda. Vi ste stvorili jednu ogromnu "rupu" na sredini Vojvodine: između Subotice i Novog Sada sa jedne strane i Sombora i Kikinde, sa druge strane, ne postoji ni jedan jedini osnovni sud. Mi smo svojim amandmanom predložili (i to ću isto da vam pokažem, jedan ovakav amandman) da opstanu sudovi u Senti, Bačkoj Topoli i Bečeju, i to u Senti sa 86.000 stanovnika, u Bečeju sa 114.000, a u Bačkoj Topoli sa 52.000 stanovnika. Želim vama, gospođo ministarka, da predam ovaj amandman, ovako u vizuelnoj formi. Drugu sliku ću da zadržim za sebe, u nadi da ćemo kad završimo raspravu o pojedinostima i kad se završi glasanje imati prilike da ovu sliku koju zadržavam za sebe, dakle, ovu sa ogromnom rupom, i ovu koja predstavlja naš amandman sastavimo i da ne ostane jedna ovakva rupa na sredini Vojvodine. Hvala vam.
Hvala vama, vrlo plastično i šarmantno. Po Poslovniku, gospodin Šormaz, pa po amandmanu gospodin Petar Jojić.
Meni je žao... Pre svega, po članu 225, ali dobro, i 226; mogu čak i da se pridružim nekim pitanjima. Meni je žao što je gospodin Batić izašao, ali mi smo, kao ozbiljni ljudi, prvo hteli nešto da proverimo, pa hajde da ne istrčavamo odmah posle njega. Ali evo, javnosti radi, hoću da kažem da je apsolutna neistina da je Dejan Mihajlov imao bilo kakav ugovor o delu sa "Gaspromom". Pomalo je neukusno komentarisati i govoriti o porodici, jer kakav je to nepotizam kada se radi o privatnoj firmi, ali, eto, da kažemo – gospođa Sonja Mihajlov, koja je inače majka dvoje dece, diplomirala je na "Lomonosovu" u Moskvi, savršeno priča ruski i engleski jezik, radila je u novinarstvu i, kao takva, zbog svojih sposobnosti primljena je u rusku privatnu kompaniju "Lukoil". I dan-danas je u toj firmi, samo ne znam da li je sad na tom poslu, a tada, u vreme o kojem priča gospodin Batić, nije bila portparol nego šef marketinga, što je bolje nego portparol, u svakom slučaju. Ali, eto, pošto on traži informacije može od nas da ih dobije, a da li će ih dobiti još od nekog... ispravne informacije su ovakve kakve jesu. Da li će biti "Južnog toka"? Hoće. Da li neko u Srbiji pokušava da ga sruši? Da, i ima ih u izvršnoj vlasti, ali će biti urađen i biće završen i neće oni koji rade za "Nabuko", koji ne postoji, ne zna se čak ni gde je izvorište, koji je samo ideja u glavama Amerikanaca da bi se Evropa, kao, spasila od energetske zavisnosti od Rusije... "Nabuko" ne postoji, to je ideja, ne zna se ni izvorište. Izgleda da se planira da izvorište bude u Iranu, ali, za razliku od Iraka, Iran ima 70 miliona stanovnika, pa je malo teže pozabaviti se Iranom, naročito kada dajete stotine milijardi dolara za spasavanje svojih kompanija. Od "Nabuka" nema ništa. Svi koji pričaju o "Nabuku", o OMV-u ili oni koji se brinu za to kako će "Mol" sa svojim protokom koji nama naplaćuje da prođe ovde ne rade u interesu Srbije. Interes Srbije je "Južni tok" i biće urađen, biće sigurno urađen. Gospodin Batić može da vidi u stenogramu ovo što sam rekao; znači, apsolutno je netačno, u vezi sa ovim pitanjem koje je postavio, nije tačno, ponavljam još jednom, ni za ugovor o delu, a Sonja Mihajlov je kao šef marketinga, a ne portparol (diplomirala na "Lomonosovu", savršeno priča ruski i engleski), radila u privatnoj kompaniji, što nema veze sa nepotizmom.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Kragović.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 100. a u vezi sa članovima 225. i 226. tražim objašnjenje od nadležnih ministarstava u vezi sa instaliranjem misije Euleksa na prostoru Kosova i Metohije. Da bi tu informaciju imali građani, Srbi i ostali nealbanci koji žive na prostoru Kosova i Metohije, koristim ovu priliku da sa ove govornice pozovem, bez obzira na to što su uredno pozvani, predsednika Republike, predsednika Vlade Republike Srbije gospodina Mirka Cvetkovića i ministra inostranih poslova gospodina Vuka Jeremića. Naime, za sutra je zakazana sednica Skupštine Zajednice opština Kosova i Metohije, kojoj će prisustvovati svi delegati te skupštine, kao i 25 predsednika opština sa Kosova i Metohije. Otvorićemo raspravu o tome kakav stav zauzeti, šta treba da rade Srbi na prostoru Kosova i Metohije povodom misije Euleks, koja je, vidimo, već prošla i Savet bezbednosti UN, pa molimo da gospoda premijer i ministar inostranih poslova, kao i ministar za Kosovo i Metohiju, sa svojim saradnicima budu prisutni sutra u 12.00 časova u Kosovskoj Mitrovici, kako bi upoznali sve delegate Skupštine Zajednice opština Kosova i Metohije, kao i sve predsednike opština sa Kosova i Metohije, kakav stav treba Srbi da zauzmu, šta treba da rade, kako da se ponašaju kada je u pitanju ta misija koja treba da se od 9. decembra instalira na prostoru Kosova i Metohije. Vi znate da se o tom problemu govori. U Skupštini se ne govori, u medijima se ćuti. Ima poneka kratka informacija, na primer, u današnjoj štampi – ministri spoljnih poslova NATO počeli su jučerašnji sastanak u Briselu raspravom o odnosima sa Rusijom, Ukrajinom i Gruzijom, dok će danas razgovarati o usvajanju i usvojiti zaključke o misiji KFOR-a, razmeštanju misije Euleksa i saradnji sa Srbijom, preneli su zvaničnici severnoatlantske alijanse. Portparol NATO Džejms Apaturaj najavio je da će ministri raspravljati o razvoju događaja na Kosovu i Metohiji nakon sednice Saveta bezbednosti UN, održane prošle nedelje. Znači, sastaju se ministri EU, sastaju se i ministri država kojesu članice NATO pakta, sastaju se svi, međutim, ovde se niko ne sastaje, niko ne priča o tome, postoji samo jedna tema – da je, navodno, doneta neka diplomatska .... (Predsedavajući: Vreme.) Koristim ovu priliku da pozovem predsednika Vlade Republike Srbije, ministra inostranih poslova, kao i ministra za Kosovo i Metohiju da sutra sa svojim saradnicima budu u Kosovskoj Mitrovici i to objasne neposredno delegatima i predsednicima opština u Kosovskoj Mitrovici. Hvala.
Po Poslovniku se za reč javio gospodin Vladan Batić.
Što se tiče generalnog sekretara Vlade Vojislava Koštunice... (Predsedavajući: Samo se pozovite na član, molim vas.) Replika gospodinu Šormazu. Samo sam postavio pitanje da li je tačno jedno ili drugo. Vi ste mi odgovorili, zadovoljan sam odgovorom. Sve ste negirali. I Krišto je sve negirao i svi sve negiraju dok ih ne uhvate. Kad već pominjem Krišta, rečeno je da je uspešan menadžer, da je četiri puta povećao profit Aerodroma, a zaposleni su mi rekli da pitam Vladu, pod jedan, kad je tako uspešan, zašto nije ugrađen sistem za grejanje u čekaonicama od A5 do A9 i u svim čekaonicama bloka C. Nema sistema ni za grejanje ni za hlađenje, pa se zimi smrzavaju, a zaposlenima ovih dana kada je bilo hladno nisu dozvoljavali da nose neku topliju opremu, nego moraju da se smrzavaju da bi izgledalo kao da je sve u redu. Kad je već reč o gasovodu, ovo je postalo rašomonijada. Potpredsednik Vlade je pre neko veče, u emisiji koja se zvala "Političko ubistvo sa predumišljajem", rekao da Rusi žele NIS odmah, a ne zna se kako će i da li će biti izgrađen gasovod, kakav će njegov kapacitet biti, te da će studija o izvodljivosti za gasovod biti gotova tek 2010. godine. Ponovo postavljam pitanje: šta smo mi ovde, u stvari, ratifikovali, ili vi koji ste za to glasali, pošto nisam, kao poslanik DHSS-a? Izađite, vi koji ste glasali za ratifikaciju, i recite za šta ste glasali – da častimo Ruse sa 500 miliona evra, a oni nam gasovod dođu? Kao, dođem ti gasovod. Po ko zna koji put tražim od Vlade objašnjenje šta je, u stvari, ratifikovano, odnosno šta će biti sa tim gasnim aranžmanom. Koliko sam razumeo, rečeno je: u redu, možda smo im jeftino dali NIS, ali dobijamo velike stvari sa gasovodom, pa hajde, nema veze. Svi znamo da je NIS, u stvari, dat kao čast za tobožnje očuvanje Kosova i Metohije.
Gospodin Dragan Šormaz. Poslovnik ili replika? Izvolite, po Poslovniku.
Dobro znam Poslovnik, deveta mi je godina ovde, nemam pravo repliku na repliku. Znači, po Poslovniku, može i član 104, mogu članovi 225. i 226. Zadovoljan sam što je gospodin Batić zadovoljan odgovorom, mada mi je nejasno, ali usput neka to bude i moje pitanje Vladi, nejasno mi je, ako je već gospodin Batić opozicioni poslanik, zašto se opet priča o Vladi Vojislava Koštunice kad imamo Vladu Cvetković-Dačić? Postavili ste pitanje za Mihajlova, ispostavilo se da ste pogrešili, a niste pitali, recimo, za ministra Markovića, koji priča o štednji... To je ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Znam da je teško popamtiti ministre u ovoj vladi, slabo su poznati, ali je zato loša Vlada. On stalno govori o uštedama, najavljuje uštede u lokalnim samoupravama. Postavljam pitanje, nadam se da će mi se gospodin Batić, koji ponekad i postavi kako treba pitanje vezano za Krišta, da li je tačno da je u vreme apsolutne priče o uštedama, o smanjenju broja zaposlenih, o smanjenju troškova u javnom sektoru zaposlio svoju suprugu u PTT kao šefa kabineta kod direktora Ćirića? Ne vi, ministar Marković. Da li je supruga ministra Markovića, da li je to nepotizam, zaposlena u PTT-u kao šef kabineta direktora Ćirića? Eto, to je moje pitanje.
Gospodin Batić se izvinio i zahvalio i nema razloga za dalje raspravljanje o ovoj temi. Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? Gospodin Petar Jojić?
Dame i gospodo narodni poslanici, rekao bih da je amandman koji su kolege podnele, a odnosi se na organizaciju teritorije nadležnih sudova koji se predlažu ovim zakonom, sasvim opravdan, da njega treba prihvatiti i da treba sprečiti jednu takvu meru i takvu organizaciju koja će naneti velike štete i izazvati ogromne posledice. Dame i gospodo narodni poslanici, dolazim iz Južnobanatskog okruga. Na ovoj teritoriji postoje opštinski sudovi u Pančevu, Vršcu, Kovinu, Beloj Crkvi, Alibunaru, Plandištu, Kovačici. Mislim da Južnobanatski okrug... To jest, prvo bih počeo sa Opštinskim sudom u Kovačici. Opštinski sud u Kovačici je osnovan davne 1872. godine. U njemu je zaposleno osam Srba, 11 Slovaka, dva Rumuna, dva Mađara i jedan zaposleni je makedonske nacionalnosti. Dakle, nacionalna struktura sudija jeste: Srbi, Slovaci i Rumuni. U ovom sudu postoji mogućnost za vođenje sudskih postupaka na tri jezika: slovačkom, rumunskom i mađarskom. U svakodnevnoj komunikaciji sa strankama u upotrebi su svi navedeni jezici nacionalnih manjina. Priliv predmeta u Opštinskom sudu u Kovačici za 2005. godinu je 1445 predmeta, u 2006. godini 1476 predmeta, u 2007. godini 1420 predmeta. Predmeta koji se ne odnose na parnični i krivični postupak bilo je 11.146 u 2005. godini, u 2006. godini 12.203 predmeta, a u 2007. godini bilo je 11.634 predmeta. Ukupno, prispelih predmeta za ove tri godine je: 12.589 u 2005. godini, za 2006. godinu 13.679, a u 2007. godini 13.054 predmeta. Dame i gospodo, sudska vlast u Kovačici počela je da se razvija nakon ukidanja banatske vojne granice i donošenjem zakona iz 1871. godine kojim je Pančevo proglašeno centrom Kraljevskog sreskog suda, a pod čiju jurisdikciju su spadali sreski sudovi u Pančevu, Alibunaru, Kovačici, Perlezu, a kasnije i u Kovinu. Kraljevski sreski sud u Kovačici osnovan je davne 1872. godine. Nadležnost mu se prostirala na područje Barande, Crepaje, Debeljače, Jarkovca, Opova, Padine. Od svog formiranja ovaj sud je neprekidno radio sve do 1946. godine, kada je ukinut a celokupna nadležnost preneta je na Sreski sud u Pančevu. Aprila meseca 1950. godine ponovo je formiran Sreski sud u Kovačici, koji je radio sve do 1952. godine, nakon čega se ukida, da bi odlukom Izvršnog veća AP Vojvodine dana 20. 4. 1955. godine bio formiran, sa radom otpočeo 1. 1. 1956. godine, od kada radi neprekidno do danas. Ovaj sud u Kovačici od 1960. godine do današnjeg dana nosi naziv - Opštinski sud u Kovačici. Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj opštinski sud ne bi trebalo da bude rasformiran, odnosno ne bi trebalo da bude sudska jedinica. Ovaj sud mora biti zadržan kao opštinski, odnosno ako dođe do izmene naziva, onda u tom slučaju treba da bude osnovni sud. Dame i gospodo, što se tiče ovog suda, obezbeđena su u dovoljnoj meri sva prava svih nacionalnih manjina, a dobro je poznato da većinu građana koji žive na području opštine Kovačica čine Slovaci, Srbi, Mađari i Rumuni. Zbog toga ovaj sud mora da zadrži sedište i da obavlja svoju funkciju, jer bi bilo otežano da ovaj sud bude ukinut i da ostane jedinica, a da se pripoji osnovnom sudu u Pančevu. Dame i gospodo, kada je u pitanju Opštinski sud u Kovinu, on je osnovan 1782. godine, 166 godina neprekidno ovaj sud postoji u gradu Kovinu. Pre Drugog svetskog rata u sastavu suda u Kovinu bio je i sud u Pančevu. Posle Drugog svetskog rata Sreski sud u Kovinu postaje Opštinski sud u Kovinu. Decenijama unazad za Opštinski sud u Kovinu predviđeno je devet sudija, te nije jasno na koji način je sada određeno da sud u Kovinu bude izmešten; prvobitno je predloženo u Predlogu zakona da to bude Vršac, međutim, nakon uloženih amandmana i nakon što je ministar u ime Vlade prihvatio moj amandman i amandman kolege Mikovića bio bi pripojen osnovnom sudu u Pančevu. Dame i gospodo, prema poslednjem popisu stanovništva za 2002. godinu opština Kovin ima 36.802 stanovnika, a od toga Kovin najviše - 14.250, Bavanište - 6.106, Gaj - 3.302, Deliblato - 3.498, Dubovac - 1.283, Malo Bavanište - 420, Mramorak - 3.145, Pločica - 2.044, Skorenovac, u kome žive pretežno Mađari - 2.574, Šumarak - 180. Kovinska opština je višenacionalna opština. U kovinskoj opštini, prema podacima i popisu iz 2002. godine, živi: 28.246 Srba, 3.408 Mađara, 1.363 Rumuna, 180 Crnogoraca, 361 Jugosloven, devet Albanaca, dva Bošnjaka, 117 Bugara, 35 Vlaha, 143 Makedonca, 95 Muslimana, 50 Nemaca, 1.143 Roma, 10 Rusa, tri Rusina, 44 Slovaka, 30 Slovenaca, 10 Ukrajinaca, 114 Hrvata, 158 Čeha, ostalih i onih koji se nisu izjasnili je 918. Ko kod ovakvog činjeničnog stanja u opštini Kovin može da zanemari i da zapostavi ovaj broj naših sugrađana koji žive na teritoriji opštine Kovin? Skoro sve nacionalnosti žive na području ove opštine. Opštinski sud u Kovinu je opremljen sud – nova zgrada, oprema je novijeg datuma. Tu su sudije koje su se u svom radu dokazale svojom stručnošću; kod tih sudija nema otkrivenih niti prijavljenih slučajeva zloupotreba i korupcije. Ono što je bitno jeste sledeće: bitno je da ne smemo dozvoliti da naši građani na teritoriji ovih opštine, kako Kovina, tako i Kovačice, ne mogu da ostvare svoja osnovna ljudska prava. To znači da će mnogi odustati od sudskih postupaka. Mnogi se neće usuditi da podnesu tužbu i da idu u Pančevo. Drugo, troškovi neće biti... Nema ovde, gospođo ministre, ovde se stvara prividna slika da će se predlozima ovih zakona postići nešto naprednije u odnosu na dosadašnje. Ja verujem da na kugli zemaljskoj, a posebno u Evropi, nismo imali za poslednjih 50 godina ovakvu meru – da država donese odluku, odnosno da donese zakone i da 104 suda jednostavno izbriše. Molim vas, da li će se postići efikasnost? Neće. Da li je ovo celishodno? Nije. Da li je u pitanju ažurnost? Ne. Nastaje opšta papazjanija, to vam ja kažem. Da se išlo postepeno, mera po mera, moglo se prihvatiti i verovati da ćemo imati mogućnosti da to u hodu usavršavamo, unapređujemo i poboljšavamo delotvorno. Šta ćemo da radimo sa zgradama gde su sadašnji sudovi? Ostaju iste nekretnine, iste zgrade, ostaje obezbeđenje, ostaje da se troši struja, da se upotrebljava voda, da se plaća grejanje. Dakle, tamo nema ništa što će se smanjiti. Međutim, ono što je problematično, bar mi advokati znamo, evo, kolege koji su u parlamentu znaju, za sva sedišta ovih predloženih sudova, koji bi trebalo da budu osnovni sudovi, treba, maltene, još jedna palata pravde. Jer, kako ćete sada sudije iz Alibunara, Kovina, Kovačice da premestite da sude u Pančevu? U Pančevu ionako nema dovoljno poslovnog prostora. Kakav raspored suđenja mogu da naprave sudije kada i postojeće sudije, 47-48, koliko ih sada ima u Pančevu, ne mogu da obezbede sudnice za sudeće dane? Kako će se to ostvariti? Drugo, potrebno je vozilo za svakog sudiju, potreban je daktilograf, vozač, to su troškovi. Dalje, kada je u pitanju ovakva višenacionalna sredina, znate da ionako imamo problema sa prevodiocima, da imamo problema sa veštacima, a sve to u Kovinu, Beloj Crkvi, Vršcu, Plandištu, Alibunaru, gde živi većinom stanovništvo rumunske nacionalnosti; u Kovačici, gde žive najvećim delom Slovaci, imamo stabilnu situaciju i imamo dobro organizovane sudove. Dame i gospodo, ista je situacija i kada je u pitanju Opštinski sud u Beloj Crkvi. Prvo je to bio Kraljevski sud, osnovan 1782. godine. Vidite, tradicija toga suda traje toliko godina, a mi sada treba da onemogućimo građanima da ostvare svoje pravo odlazeći u sud u koji su navikli; to su njihovi sudovi. Mi iz Srpske radikalne stranke se zalažemo da građani ostvaruju svoja prava tamo gde su ih ostvarivali do sada. Molim vas, ja nisam vašeg mišljenja. Vi imate svoje mišljenje. Verovatno ste imali priliku da se dogovorite ili da vam neko predloži da treba napraviti ovakvu organizaciju sedišta. Ne, molim vas, udaljenost suda i udaljenost građana od pojedinih sudova je vrlo problematična. Ja kažem – ne, neće se postići ni ekonomičnost, ni efikasnost sudova, ni celishodnost. (Predsedavajuća Gordana Čomić: Vreme je 15 minuta i 30 sekundi. Poslaniče, iskorišćeno je vreme koje je na raspolaganju vašoj poslaničkoj grupi.) Hvala lepo. Ja imam na ovaj drugi amandman, javiću se. Hvala.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Radovan Radovanović.
Gospođo predsedavajuća, uvažena ministarka, koleginice i kolege narodni poslanici, od 1. novembra, kada je predlog seta pravosudnih zakona stigao u Narodnu skupštinu Republike Srbije, Liga socijaldemokrata Vojvodine pokušava da razume koncept novog predloga rešenja mreže sudova i javnih tužilaštava na teritoriji Republike Srbije. U Ligi socijaldemokrata Vojvodine imamo veliko razumevanje za sve primedbe poslaničkih grupa i narodnih poslanika na zakon o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava, ali smo posebno analizirali efekat ovog predloga zakona na AP Vojvodinu. Saglasni smo sa tim da nema opravdanja da i nadalje na teritoriji AP Vojvodine radi 45 opštinskih sudova, ali nas čudi predlog da se na toj istoj teritoriji kvalitetno za sve građane može realizovati sve ono što se očekuje od pravosuđa na nivou EU sa osam osnovnih sudova. Za ceo Srem je planiran jedan osnovni sud, u Sremskoj Mitrovici. Prilikom podnošenja amandmana na ovaj zakon dogovorili smo se da amandman što se tiče Srema podnese kolega Ratković, koji daleko bolje poznaje prilike, a to mu je i struka. Kao što vidimo (on će verovatno kasnije obrazlagati taj svoj amandman), predložio je da se formira i osnovni sud u Rumi za opštine: Inđija, Irig, Pećinci, Ruma i Stara Pazova. Južna Bačka je spominjana od strane nekoliko poslaničkih grupa i narodnih poslanika koji su podneli amandmane na Predlog ovog zakona što se tiče južne Bačke. Vidi se da se za 12 opština koje čine Južnobački okrug predviđa osnivanje jednog osnovnog suda u Novom Sadu, a opštine kao što su Vrbas, Bačka Palanka, Bečej treba od 1. januara 2010. godine da ostanu bez opštinskog, odnosno osnovnog suda; potrebe pravosuđa u njihovim sredinama zadovoljiće se sudskom jedinicom matičnog osnovnog suda u Novom Sadu. Za pohvalu je, po meni, rešenje u Banatu, ako se uzme u obzir ovaj koncept. Znači, Banat nam je dobro pokriven osnovnim sudovima, imamo Kikindu, Zrenjanin, Vršac i Pančevo. Što se nas tiče, u odnosu na Srem i Bačku, odličan je predlog. Moj amandman se odnosi, za one koji nisu pročitali, na severnu Bačku i glasi – U članu 3. stav 1. Predloga zakona dodaje se nova tačka 1) koja glasi: "Osnovni sud u Bačkoj Topoli, za teritoriju opština Ada, Bačka Topola, Mali Iđoš i Senta, sa sudskim jedinicama u Adi i Senti". Ostali delovi amandmana su tehničko uređenje zakona. Bačku Topolu sam predložio za sedište osnovnog suda zbog njenog položaja u odnosu na ostale tri opštine, kao i zbog toga što je raskrsnica puteva: Koridor 10, znači, i putevi E-75 i E-5, kao i pruga Beograd-Budimpešta; zatim, regionalni putevi M-21 i M-22, koji spajaju Rumuniju sa Hrvatskom i sa Republikom Mađarskom; oba ova regionalna puta prolaze kroz centar više naseljenih mesta opštine Bačka Topola. Razuđenost opštine Bačka Topola: 23 naseljena mesta, razdaljina između ovih mesta pojedinačno je i više od 60 kilometara, na primer, razdaljina između Kavila i Pačira je veća od 60 km. Na teritoriji opštine Bačka Topola u upotrebi su četiri službena jezika: srpski, mađarski, rusinski i slovački. Opština Bačka Topola, u odnosu na ove tri opštine, ima najveći broj stanovnika. Sadašnja opremljenost Opštinskog suda u Bačkoj Topoli apsolutno može da odgovori potrebama osnovnog suda Bačka Topola. Tradicija suda u Bačkoj Topoli je duža od 140 godina; kroz petnaestak država u kojima je bila, u raznoraznim oblicima, sud je radio na zadovoljstvo građana i sudske vlasti, a sada se Vlada Republike Srbije odlučila da ga ukine. Ove četiri opštine se prostiru: od istoka na zapad, znači od novog mosta na Tisi kod Ade do Gornje Rogatice, ima više od 80 km i od severa na jug, od Malog Beograda do Feketića, ima više od 40 km. Osnovni sud Bačka Topola bi pokrivao teritoriju ove četiri opštine na kojoj živi oko 110.000 stanovnika. Dakle, spadao bi, na osnovu ovog kriterijuma, u srednje po veličini. Bio bi u rangu sa osnovnim sudovima, na primer, u Pirotu i Paraćinu, a daleko veći od osnovnih sudova u Boru, Prokuplju, Požegi i slično. Ono što nas je posebno navelo da insistiramo na ovom osnovnom sudu jeste specifičnost ovog kraja u kojem bi se nalazio ovaj sud, a to je da u ove četiri opštine živi više od 70% građana koji pripadaju mađarskoj nacionalnoj zajednici. Kada je ovo poznato onda nije teško pretpostaviti da se u više od polovine posla koji se ima obaviti u pravosuđu na ovoj teritoriji može i treba koristiti mađarski jezik. Naša ideja je da u osnovnom sudu Bačka Topola više nego u drugim osnovnim sudovima budu zastupljene sudije i ostali koji mogu da rade na srpskom i mađarskom jeziku, s tim da se može obezbediti obraćanje građana ovom sudu na rusinskom i slovačkom jeziku. Kada bi se usvojio Predlog zakona koji je Vlada Republike Srbije dostavila Narodnoj skupštini osnovni sud u Subotici bi sigurno bio preopterećen, obuhvatao bi teritoriju od Tise, Srbobrana, Vrbasa, Kule, Sombora, sve do granice sa Republikom Mađarskom. Većina vas zna kolika je ta teritorija, a procenat stanovništva koji govori mađarski jezik bio bi najmanje prepolovljen u odnosu na područje koje bi pokrivao osnovni sud Bačka Topola, kako sam ga predložio, i to bi sigurno uticalo na tretman mađarskog jezika. Između ostalog, čuli smo juče kakav je trenutno tretman mađarskog jezika u subotičkom pravosuđu. Maćehinski odnos Bačke Topole prema Malom Iđošu sigurno postoji, ali ni izbliza u meri u kojoj je on prisutan u odnosu Subotice prema Bačkoj Topoli, Senti i Adi i odnosu svih Subotica prema svim Adama, Sentama i Bačkim Topolama. U prilog ovom mom predlogu ide i sledeća činjenica, a to je da su sve poslaničke grupe koje su predlagale amandmane na ovaj predlog zakona predložile da se u Bačkoj Topoli formira osnovni sud. Za kraj, koristim priliku da se zahvalim svim poslaničkim grupama i narodnim poslanicima koji su me juče podržali i očekujem da će to biti i danas, jer u Ligi socijaldemokrata Vojvodine cenimo da bi ovo bilo i te kako dobro rešenje za mrežu naših sudova. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Posle njega narodni poslanik Petar Jojić, pa narodni poslanik Božidar Delić, to je redosled javljanja. Zamenik sekretara Narodne skupštine beleži redosled javljanja i po redosledu javljanja se daje reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Čomić, da vas obavestim da sam prihvatio vaše izvinjenje vezano za omašku u zapisniku o radu komisije za izradu zakona o Narodnoj skupštini. Naš član u toj komisiji je istaknuti pravnik, izuzetan poslanik, gospođa Vjerica Radeta. Mi iz Srpske radikalne stranke smatramo da nema potrebe da se na tom zakonu radi na Divčibarama kada ovde postoje sasvim pristojni uslovi za rad. Ali, i te kako nam je stalo da vidimo šta je Vlada uradila po pitanju davanja obaveštenja narodnim poslanicima o malverzacijama koje su se dešavale u javnim preduzećima. Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, na ovaj zakon o sedištu i području sudova i javnih tužilaštava, koji ima 19 članova, podneto je 122 amandmana; 13 amandmana je prihvaćeno, a 109 nije. Na član 3. ovog zakona podneto je ukupno 37 amandmana. Amandman koji brani ni manje ni više nego 104 opštinska suda jeste amandman koji je podnela gospođa Milica Radović. Mislim da je to sveobuhvatan amandman, s tim što uvažavam sve amandmane ostalih kolega narodnih poslanika, kao i Radovana Radovanovića, gde se vrši konkretizacija određenih amandmana, vezano za određeno područje. Ne zamerajući drugim kolegama, i ja ću ovaj put činiti to. Naime, dolazim iz Mačvanskog okruga gde postoji osam opštinskih sudova. Mi smo ovde čuli da je naziv opštinski - anahron. Mi smatramo da ti sudovi treba i dalje da se zovu opštinski, ali, u suštini, ako bude naziv - osnovni, neće se bitno menjati, i okružni, a ne viši, jer upravni okruzi postoje kao kategorija u Zakonu o teritorijalnoj organizaciji. Dakle, kada bi se prihvatio ovaj amandman... Gospođo ministre, izbeći ćete onu kvalifikaciju koju je neko izrekao ovde da rizikujete da budete grobar srpskog pravosuđa pod uslovom da prihvatite amandman na član 3. ovog zakona, ili da se ovaj zakon u potpunosti povuče iz procedure. Ovo nije naš koncept, pa čak ni koncept Demokratske stranke; ovo je koncept Evropske unije. Prihvatite vi predloge i inicijative Evropske unije od kojih će građani Srbije imati koristi, ali nemojte ono za šta zasigurno znamo (i vi ste ubeđeni) da će štetiti građanima Srbije. Rekao sam da na području sa koga dolazim postoji sedam opštinskih sudova, i to: u Šapcu, Vladimircima, Koceljevi, Bogatiću, Loznici, Ljuboviji i Krupnju. Sada se predviđa, po ovom zakonu, da postoje samo dva osnovna suda. Građani tog područja ne da su navikli, nego su oni, rekao bih, prilično efikasno ostvarivali svoja prava sa ovom mrežom sudova. Ne ulazim u pojedinačne presude, o tome je sa ovog mesta teško govoriti; znate, kada se neko obrati sudu, dve su strane, jedna će sigurno biti nezadovoljna, i predmet moje rasprave neće biti to, ali smatram da je ova mreža sudova na području Okružnog suda u Šapcu bila sasvim zadovoljavajuća. Parametri koje ste izneli prilikom obrazloženja prvog amandmana, koji niste prihvatili, jesu sledeći: geografska udaljenost, što je nešto o čemu nije vođeno dovoljno računa. Ako vam kažem da je po ovom predlogu zakona predviđen osnovni sud u Užicu i sledeći, tom linijom ili trasom, jeste osnovni sud u Loznici, udaljenost između ova dva mesta je 150 km, od toga 120 pored reke Drine, koja čini, ponavljam još jednom, nažalost, granicu između Republike Srbije i Republike Srpske. Ukida se osnovni sud u Bajinoj Bašti i ukida se osnovni sud u Ljuboviji. Dakle, udaljenost između dva osnovna suda je 150 kilometara. Blizina granice – mesto Ljubovija je upravo na samoj granici, jer preko puta su Bratunac i Srebrenica. Posebno je trebalo voditi računa, ako mogu da se prave neki izuzeci, mada sam ja u principu za to, i SRS, da se ovim amandmanom na član 3. sačuvaju još 104 opštinska suda, o blizini granice jer je to, dakle, na samoj granici. Gustina naseljenosti je, nažalost, nešto čime ja kao čovek koji dolazi iz Ljubovije ne mogu da se pohvalim jer stalno dolazi do migracija iz te male varošice. Potpuno sam siguran, to mi kažu i građani, ne sudije u tom mestu, da ukoliko se desi da se ukine Opštinski sud u Ljuboviji, taj trend će se nastaviti i dalje. Blizina turističkih mesta – naša Srbija je zaista prelepa država, ali retko ko od narodnih poslanika (možda sam sad malo i subjektivan) može da se pohvali turističkim znamenitostima kakve poseduje celo Podrinje, a mislim da Ljubovija u tome prednjači. Da vas samo podsetim, Soko-grad je bio poslednje uporište Turaka i čini mi se da ni oni ne bi doneli (nije tad postojao opštinski sud u Ljuboviji, on je nešto kasnije uspostavljen) takvu odluku. Dakle, manastir Soko-grad, etnoselo Bobija, Mačkov kamen i niz drugih turističkih destinacija i atrakcija. Dakle, od ukupno četiri parametra za koja ste se vi, kažete, zalagali, samo jedan, na žalost građana, mogu da kažem Srbije, a posebno Ljubovije, ne ispunjava ove uslove. Ali, ima nešto drugo što je veoma značajno, a to je tendencija porasta broja sudskih predmeta: u 2008. godini, u prvih šest meseci, primljen je 3.681 predmet, a u radu je bilo 4.266; završeno je 3.976, a ostalo nerešenih 290. U tom opštinskom sudu ne postoje tzv. stari predmeti. Pored ovoga, istaći ću još da postoji određen broj sela koja su od sedišta opštine udaljena i po 40 kilometara. To su Gornje Košlje, Orovička Planina,Gornja i Donja Orovica, Tornik i neka druga mesta, gde samo jednom sedmično saobraća autobuski saobraćaj, i to pijačnim danima u tom mestu. Ništa bolja situacija nije ni u opštini Krupanj, a mislim da bi ovo trebalo imati u vidu prilikom usvajanja ovog amandmana. Ukoliko se desi da se prihvati ovakav zakon, mada ja sumnjam... Zbog čega sumnjam, na čemu baziram svoju tvrdnju da neće biti prihvaćen? Poslanici svih poslaničkih grupa su uložili amandmane, 122 amandmana, i ukoliko budu glasali za ovaj zakon pokazaće se da ti amandmani nisu imali iskrenu nameru, a ja sam siguran da jesu. Svi narodni poslanici, bez obzira na to iz koje su poslaničke grupe, izneli su ovde veoma jake argumente za prihvatanje ovih amandmana ili za povlačenje ovog zakona, odnosno zadržavanje stare organizacione šeme, ako mogu tako da je nazovem. Moram da vas podsetim da Opštinski sud u Ljuboviji ima svoju tradiciju. Uspostavljen je na osnovu zakona o ustanovljavanju sreskih i okružnih sudova na području apelacionog suda u Beogradu 29. novembra 1930. godine; u tom vreme od strane prvostepenog lozničkog suda uspostavljen je sreski sud u Ljuboviji. Građanskih sporova je bilo 229, krivičnih predmeta 260 i ostalih, odnosno ukupno 2.391, što je već tada pokazivalo opravdanost postojanja ovog suda. Ako se desi da se ukine Opštinski sud u Ljuboviji, Bogatiću, Bajinoj Bašti i drugim mestima, govorim o ovom delu koji je bliži meni uvažavajući argumente kolega koji su vezani za mesta odakle oni dolaze, imaćemo ubrzanu migraciju. Naravno, u tom slučaju ni advokati neće imati posla u tim mestima i odlaziće, u najboljem slučaju, u mesta gde su sedišta osnovnih sudova, a možda i u neka druga. Siguran sam da to nije rešenje jer određena opštinska mesta jesu prepoznatljiva i po svojim opštinskim sudovima. Ovde je iznet argument da će doći do uštede ukoliko se prihvati ovakva organizaciona šema. Tvrdim da sigurno uštede u tom slučaju nema, a i vi znate da je tako jer ste rekli – ostaće objekti, ostaće sudnice, ostaće još ponešto od toga. Konkretno, ako se ukinu opštinski sudovi u Krupnju i Ljuboviji, moraće da se obezbedi prostor u Loznici. Kažete da će biti uštede, a ja vam kažem da neće, ne samo zbog tog prostora, nego zato što će sudije iz Loznice, odnosno iz Bajine Bašte, Ljubovije, Krupnja, Bogatića i drugih mesta ići na neko drugo mesto i moraće da putuju u mesta gde su sedišta osnovnog suda. Rekli ste da je u malim sudovima to što se svi međusobno poznaju preduslov za korupciju u pravosuđu, pa će onda morati neko drugi da dolazi. Znači, sudija iz Ljubovije će putovati u Loznicu, ali će iz Osečine dolaziti u Ljuboviju da bi se rešio određeni slučaj u toku dana. Kažete da će građani moći da predaju svoje zahteve u svim mestima u kojima su do sada imali opštinske sudove. Mi to znamo, ni do sada nismo morali da odemo u sud da bismo predali žalbu lično, nego smo mogli da pošaljemo putem pošte. Nije problem i nije sporno to, nego što se kad su dani suđenja, kad su rasprave mora odlaziti u mesto gde je sedište osnovnog suda, a to je ono što sigurno ukazuje da nema opravdanosti za ukidanje ovih sudova. Trebalo je u pravosudnom sistemu uraditi nešto drugo – "osloboditi se" onih sudija i tužilaca koji nisu dostojno obavljali svoju funkciju, koji nisu bili stručni ili namerno nisu bili stručni, ukoliko su sudili pod uticajem nekih političkih stranaka ili nekih ljudi izvan oblasti pravosuđa. To moramo i danas i to ćemo morati da činimo i u periodu kada bude uspostavljena (ako bude uspostavljena) neka druga organizaciona mreža. Da vam iznesem jedan praktičan primer koliko je opasno u mestu koje je 120 km pored granice: prilikom određivanja pritvora za državljane Bosne i Hercegovine moramo brzo da reagujemo, a onda će morati da dolazi sudija iz Loznice ili iz nekog drugog mesta, a Mali Zvornik je mesto koje ni do sada nije imalo opštinski sud. Desio se saobraćajni udes na toj relaciji i paralizovalo se odvijanje saobraćaja na magistralnom putu, pa se čekao istražni sudija dva sata, a iz suprotnog pravca bio je hitan slučaj; radilo se možda o nekom saobraćajnom udesu, o nekom zdravstvenom problemu gde mora hitno da se reaguje i da se preveze do Zdravstvenog centra u Loznici; zahvaljujući humanosti (ovo je primer iz prakse) tih ljudi koji žive blizu mesta udesa vozilo je preneto preko tih njiva, tako da može nastaviti dalje. Gospođo ministre, o ovim konkretnim predlozima, i mojim i svih kolega, morate voditi računa. Najbolji način da se ovi problemi razreše jeste prihvatanje svih 37 amandmana, koliko je podneto na ovaj član 3. Predloga zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava, ili prihvatanje amandmana gospođe Milice Radović, koja je inače obuhvatila sve naše amandmane. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Božidar Delić.
Uvažena predsedavajuća, gospođo ministre, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, gospodo radikali, pošto ću govoriti o studentskim pitanjima pokažite da ste i protiv studenata u Srbiji. Gospodo, evo već dve nedelje raspravljamo o pravosudnim zakonima. Sama ta činjenica pokazuje koliko je ta oblast važna u Srbiji. U toku te rasprave u ovoj skupštini je od strane poslanika pokrenuto nekoliko važnih pitanja i već smo videli da državni organi preduzimaju neke mere. To je vezano za Aerodrom Beograd i za Direktorat civilnog vazduhoplovstva. Nije dobro ako institucije i građani jedino u nama poslanicima vide mogućnost da preko nas ukažu sudstvu i tužilaštvu na velike zloupotrebe koje danas postoje u Srbiji. Ovo pismo, ovi dokumenti koje držim u ruci naslovljeni su na gospođu Slavicu Đukić-Dejanović, ali isto tako i na sve poslaničke grupe, na predsednika Srbije, ministra zdravlja, ministra obrazovanja i, verujem, ministra pravde, pa ću u najkraćem da pročitam ovo obraćanje da biste shvatili o čemu se radi. Medicinska akademija je uputila ovaj dopis: "Obraćamo vam se sa apelom za zaštitu od diskriminacije, kršenja elementarnih ljudskih prava i sloboda, prava na rad, egzistenciju, učenje, akademske slobode i ravnopravnost oblika svojine. Medicinska akademija je prvi privatni medicinski fakultet u našoj zemlji i na Balkanu. Osnovana je odlukom Ministarstva prosvete Vlade Republike Srbije 16. 9. 2005. godine i do sada je upisala četiri generacije studenata ili ukupno oko 160 studenata. Krajem oktobra ove godine, u cilju realizacije praktične nastave na kliničkim predmetima, fakultet je sklopio ugovore na neodređeno vreme sa kliničko-bolničkim centrima, i to: "Dr Dragiša Mišović" i Kliničko-bolnički centar Zemun." Ovde su i kopije tih ugovora. "Diskriminatorskim aktima medicinskog lobija oko državnog Medicinskog fakulteta u Beogradu, ministra zdravlja, a i samog grada Beograda upravni odbori ovih kliničkih centara naložili su da se ti ugovori ponište i da se stave van snage, iako se ovde radilo o ugovorima koji su dvostruko teretni, gde postoji klauzula da otkazni rok ne može biti kraći od godinu dana. Samovoljom našeg ministra zdravlja studenti su izbačeni sa kliničkih centara i više ne mogu da tamo vrše praksu. Kao razlog za raskid pomenutih ugovora istaknuto je da su kliničko-bolnički centri nastavna baza državnog Medicinskog fakulteta, a onda je navedeno da po samoupravnom sporazumu i društvenom dogovoru iz maja meseca 1979. godine ti direktori nisu nadležni da sklapaju ovakvu vrstu ugovora i da su direktori neovlašćena lica i da se radi o sukobu interesa između državnog i privatnog medicinskog fakulteta." Gospodo, mislim da ćete se složiti sa mnom da je socijalističko samoupravljanje daleko iza nas, da u Srbiji postoji jednakost svojina, i privatne i državne, da Medicinski fakultet u Beogradu nikako ne može da ima monopol na obrazovanje i da su privatni fakulteti apsolutno u potpuno istoj ravni kao i državni fakulteti. Na stranu to što se na ovom privatnom fakultetu školuje veliki broj stranaca, dece diplomata koji rade ovde u Beogradu, tako da to može biti diplomatski problem. Evo, recimo, da dođemo na nivo vaše struke, gospođo ministre: postoje privatni pravni fakulteti, ali ne postoje, u stvari, ne bi trebalo da postoje, privatni sudovi, a možda su neki privatizovani. Nisam čuo da postoji problem da oni koji studiraju privatne fakultete mogu da ostvaruju praksu u sudovima, jer mi imamo samo jednu vrstu sudova, to su državni sudovi, tako da ako pođemo od te analogije, ova praksa je apsolutno neprihvatljiva. Pravni eksperti sa pravnog fakulteta su dali svoje mišljenje i ono je apsolutno negativno. Po tom mišljenju nema pravnog osnova da se ovi ugovori raskinu. Takođe, ovo govori da se radi o flagrantnom kršenju ravnopravnosti oblika svojine u zdravstvu i zdravstveno-obrazovnom sistemu. Imamo drugačiju praksu kada su u pitanju neki drugi fakulteti: recimo, privatni stomatološki fakultet u Zdravstvenom centru "Južni Banat" u Pančevu bez ikakvih problema obavlja svoju praksu, isto kao što to radi i visoka škola "Milutin Milanković" u Kliničkom centru Srbije i na Vojno-medicinskoj akademiji. Ovde ću samo u najkraćem pročitati još šta kažu studenti koji će vama, gospodo radikali, biti posebno zahvalni za vašu današnju podršku. Studenti ovog medicinskog fakulteta su kroz nekoliko tačaka izneli svoje stavove. Kao prvo, traže od nas kao Skupštine da sprečimo diskriminaciju, samovolju i teror koji nad njima vrši ministar zdravlja i lobistička grupa na Medicinskom fakultetu. Drugo, da im se omoguće elementarna ljudska prava i slobode, kao što su pravo na obrazovanje, pravo na rad i pravo na egzistenciju. Treće, da im se omogući ravnopravnost koju garantuje Ustav Republike Srbije i odgovarajuće međunarodne pravne konvencije koje je Republika Srbije ratifikovala. Zatim, da se spreči bezakonje, odnosno gaženje pravnovažećih akata koji se tiču naših najelementarnijih prava, pre svega, prava na obrazovanje i ravnopravnosti oblika svojine. Zatim, da se spreči monopolizam državnog Medicinskog fakulteta sa kojim ovaj privatni fakultet nije ni u kakvom sukobu interesa, već kao oblik konkurencije treba samo da omogući da mi u našoj državi imamo sve bolje i bolje lekare. Gospodo, ovakvim postupanjem na Medicinskom fakultetu i od strane Ministarstva zdravlja naneta je velika šteta našem visokoškolskom obrazovnom sistemu, jer vi znate da je danas praktično broj ovih privatnih fakulteta daleko veći od broja državnih fakulteta i verovatno će ih u budućnosti biti sve više. Na jednoj strani imamo državni Medicinski fakultet, koji se delom izdržava iz budžeta a delom od školarina, i na drugoj strani imate privatni fakultet, koji se u celosti izdržava od školarina. Nedopustivo je ovakvo ponašanje Ministarstva zdravlja, posebno što imamo mišljenje Pravnog fakulteta i mišljenje Ministarstva prosvete. Gospodo radikali, samo da vam saopštim da vas od danas ima jedan manje. (Za vreme govora narodnog poslanika Božidara Delića narodni poslanici SRS lupaju o klupe.)
Narodna poslanica Gordana Pop-Lazić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, reklamiram povredu Poslovnika, član 104 - dostojanstvo Narodne skupštine, jer je za ovu govornicu izašao čovek koji je govorio o nekom kriminalu, a sam je kriminalac. Sam je pokrao izbornu volju građana. Sam je ukrao mandat SRS. Kada vrati taj mandat može da izađe za ovu govornicu, nakon nekih sledećih izbora, i da govori o čemu god hoće, o svim negativnim pojavama u društvu. Dotle može da pravi neke skupove po ulici da bi pridobio javno mnjenje za svoje stavove, ali da se pojavljuje ovde i da on drži pridike bilo kome, pa čak i onima za koje mislimo da zaista jesu kriminalci, sramotno je. Drugo, ako ne mogu ništa autentično da smisle ti koji sebe nazivaju naprednjacima, a u stvari su stranka "uzmi sve što ti život pruža", ne moraju da hvataju beleške onoga što govore poslanici SRS-a pa da to svojim rečima prepričavaju. Ti uzvici sa ove govornice da se spreči bezakonje... Gde da se spreči bezakonje, u kojoj sferi društvenog života, u kojoj instituciji ako to nismo kadri da uradimo u ovom parlamentu? Hajde da se prisetimo šta je predsednik te njegove nove stranke odgovorio jednom poslaniku režima od 2000. godine koji ga je direktno pitao – ajde, izađi za ovu govornicu i ponovi ono što si godinama govorio, da je Zoran Đinđić mafijaški premijer. Šta je uradio taj Tomislav Nikolić kada je izašao za ovu govornicu? Rekao je – družio se sa nekim kriminalcima. Više nije mafijaški premijer. Sada je nešto drugo. Svojim ponašanjem najviše ste unapredili Demokratsku stranku. Demokratska stranka vam je sigurno za to u ovom trenutku veoma zahvalna. Kako će vam se revanširati, to ćemo videti u budućnosti. Verovatno isto kao i Bogoljubu Kariću, jer je i PSS bio u izvesnoj meri jedna šansa za njih. Vi se ponašate po onom sistemu – ako ne mogu da ih pobedim, ajde da im se pridružim. To je princip koji je svojevremeno, vi ste valjda učili malo nešto od političke filozofije, zastupao Makijaveli – cilj opravdava sredstva. Ako želite vlast po svaku cenu, učinićete ovo što činite. Činićete ovo što činite. Radićete i dalje nečasne poslove, ali to će, nažalost, ići na štetu ove države i na štetu ovog naroda. U najgorem mogućem trenutku ste uradili najprljaviju stvar koja je uopšte zabeležena u parlamentarnom životu Srbije; u trenutku kada nam otimaju Kosovo i Metohiju, u trenutku kada nam oduzimaju Vojvodinu, kada nam pripremaju i otcepljenje Raške oblasti. Ako se nešto negativno u ovoj Srbiji bude desilo bićete glavni krivci za to što Srbiju vodite polako u granice pretkumanovske Srbije. Tako ćete biti upisani u istoriju. Nažalost, ne mogu vam ništa, ali želim da vas upozorim, pre svega zbog interesa naše države.
Narodni poslanik Zoran Krasić je želeo da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1, pa narodni poslanik Tomislav Nikolić, pa narodni poslanik Sulejman Spaho, pa narodni poslanik Lidija Vukićević.
Gospođo Čomić, u pitanju je član 27, ali to već postaje hronično; hronično se krši član 27. i onda nije ni čudo što neki imaju priliku da dođu ovde i sriču nešto čitajući desetak minuta povodom, navodno, nečega. Ali, da ne pričam, to je neka druga vrsta povrede. Vi namerno kršite član 27. da bi se prikrila najprljavija aktivnost BIA, na čelu sa Mikijem Rakićem. Da znate, građani Republike Srbije, obavestite i komšiluk i prijatelje, BIA se, pored onog posla sa dilovanjem droge koji radi u gradovima Republike Srbije, stavila i u funkciju onih koji treba da instaliraju Euleks i treba da to otopli u Republici Srbiji kao real-politika. Naravno, onda se koriste razni potezi. Jedan od poteza je set pravosudnih zakona koji će da stupe na kukovo leto. Ali, poenta je da se ne priča o Euleksu. Poenta je da se ne priča o budžetu. Poenta je da se ne priča o monetarnoj situaciji u Republici Srbiji, o socijalnim pitanjima i svemu onome što muči građane Republike Srbije. Ovo što ste imali prilike malopre da čujete je dekor jednog osmišljenog sistema, a to je sistem kako da se Srbija uništi time što se Narodna skupština i javnost bave nečim što jeste kriminal, a nadležni državni organi ne žele da se bave tim kriminalom. Zapamtite, na čelu toga stoji, naravno, Boris Tadić, ali tu je i njegova desna ruka, veliko muško, Miki Rakić i direktor BIA Vukadinović, koji su u potpunosti u službi stranih obaveštajnih službi i rade na razbijanju Republike Srbije. Podsetiću vas na jednu stvar: kada su radikali u zatvoru Srbija se rastura; kada su radikali na slobodi Srbija je jaka, Srbija jača. To zapamtite. To je poenta svega ovoga. Ovo što ste imali prilike malopre da čujete je tehnika. To je način kako da se uradi prljav posao, prljav, najprljaviji što može da bude, kako bi se građani Republike Srbije zabavljali sa nečim. Naravno, kada se prvi put desi, to je iznenađenje. Kada to krene drugi put, to je iznenađenje. Ali, kada se desi treći put, to nije iznenađenje. Zna se šta stoji iza toga i zna se šta u ovom društveno-istorijskom trenutku znači taj posao. Važno je, građani Republike Srbije, da verujete u vašu Srpsku radikalnu stranku, da verujete u Vojislava Šešelja. Upalite večeras u deset sati Drugi kanal da gledate kako se brani Srbija, kako se brane srpski nacionalni interesi, kako se brani dostojanstvo ovog naroda. Pridružite nam se u ovoj borbi za slobodu Srbije. Ako već pišete i tražite da se nešto reši, i to tražite od poslanika, pišite Srpskoj radikalnoj stranci. Da Todorović nije danima čitao ove podatke, nikada se ne bi rešilo ovo pitanje.
Nema povrede člana 27. Ima nedovoljne primene člana 27, ali to nije bio predmet vašeg izlaganja, u delu staranja o dnevnom redu. Narodni poslanik Tomislav Nikolić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Član 104. Dame i gospodo narodni poslanici, prihvatam da možete bezmalo svakog narodnog poslanika da nazovete i lopovom i kriminalcem, to govori o vama, ali nazvati nedostojnim, nedoličnim i kriminalcem Božidara Delića, ja bih se udavio u septičkoj jami kada bih za čoveka koji je odbranio Srbiju rekao da je kriminalac. Vi još samo treba i da se udavite. Rekao sam vam, nemojte da me ljutite, odgovoriću pozitivno na zahteve nekih od vas da nam se priključite. Rekao sam, bavite se politikom, nemojte da drndate vunu pod klupama. Molio sam vas da očuvate ono što smo zajednički stekli, ali ne vredi, vi ste rešili da idete velikom nizbrdicom, vas ništa na toj nizbrdici ne može zaustaviti. Samo mi je vas žao. Znam da me neki od vas već sada mrze, ne razumem zašto, ali vidim po pogledu i vidim po vašim izrazima; čak ni oni ne bi smeli da me mrze, ja sam im veliki prijatelj i dan-danas. Dakle, izvini, generale Deliću, mnogo veće zlo ti je naneto danas nego kada te je Tadić penzionisao u 48. godini života, ali te molim da shvatiš da oni ne znaju šta čine, a onima koji ne znaju šta čine sve je oprošteno.
Narodni poslanik Tomislav Nikolić je u pravu kada je rekao da je povređen član 104. jer za vreme njegovog izlaganja narodni poslanici od drugog do desetog reda lupanjem po inventaru ometaju govornika da govori, a bilo je i dobacivanja. Dakle, nisam uspela da primenim član 27. u delu staranja o dnevnom redu, a član 104, kojim je zabranjeno ometanje govornika, jeste povređen pri izlaganju narodnog poslanika Tomislava Nikolića. Reč ima narodni poslanik Jadranko Vuković. Narodna poslanica traži repliku. Pošto ima poslanika koji žele da govore o povredi, pravo na repliku možete da iskoristite tek nakon što se iscrpi lista poslanika koji žele da govore o povredi Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, javljam se po članovima 104, 225. i 226. Član 104. odnosi se na dostojanstvo Skupštine, a tražiću i dva obaveštenja, odnosno obrazloženja od ministarstva policije i Ministarstva odbrane, od Šutanovca. Za razliku od Tomislava Nikolića, izvinjavam se predsedniku Srbije Borisu Tadiću zbog toga što smo ga kritikovali kada je penzionisao generala Delića. Znači, izvinjavam se Borisu Tadiću. Gospodine Deliću, meni je Vojislav Šešelj rekao, kada ste dezertirali: "Jadranko, i ti si jedan od tih koji su tog čoveka dizali u oblake." "Jesam predsedniče, ja sam." Smatrao sam da ste častan čovek, ali, gospodine Deliću, vi znate, i ja sam bio malo vojnik, ono što ste vi uradili u SRS, da je ratno stanje, bili biste streljani. Vi ste dezerter, gospodine Deliću. Znači, vi ste dezerter. Da vam kažem još nešto, gospodine Deliću, vi ste svedočili u slučaju Slobodana Miloševića i rasvetlili ste Račak. Svaka čast na tome. Pokojni Slobodan Milošević je nazvao Vojislava Šešelja i molio ga, pošto je tamo bio raskol u partiji, da vi dođete kod nas, zato što je smatrao... Znači, ako lažem, bićete u prilici sledeće godine da se suočite sa Vojislavom Šešeljem. Što se tiče onoga što ste rekli – još jedan, gospodine Deliću, nemojte nas time plašiti, neka ide ko gde ide. Ali, vi ste pričali ovde o fakultetima, o prosveti, o studentima, koje mi uvažavamo, poštujemo i tu je uvažena gospođa Malović... Sada ću postaviti jedno pitanje ministru policije, a vi ćete čuti odgovor – kako je moguće da Aleksandar Vučić noću u dva sata jedinicu Uprave za borbu protiv organizovanog kriminala vrati ispred vrata vašeg profesora Antića? Neka odgovori koja je jedinica tada radila i kako je on to mogao da vrati sa vrata UBPOK koji je došao da ga hapsi. Protiv njega je... To nam je Vučić pričao, evo 20 svedoka – vratio sam noćas u dva sata, probudio sam ministra Jočića. Pozdravljam tog čoveka i želim da ozdravi, on mu je to učinio. Vi štitite studente, a znate zašto je UBPOK došao tom čoveku na vrata. Znači, pitanje postavljam ministru policije ... (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) Završavam, gospođo Čomić. Znači, gospodine Deliću, nemojte ni vi, molim vas, govoriti o moralu, jer ste nemoralan čovek. Hvala vam.
Upozoravam narodne poslanike da se u nameri da u izlaganju obrazlože povredu Poslovnika vode obavezom da poštuju odredbe Poslovnika koje definišu način na koji se jedni drugima u Skupštini obraćamo. Narodni poslanik Sulejman Spaho želi da govori o povredi Poslovnika? (Ne želi.) Narodna poslanica Lidija Vukićević želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovani građani, dame i gospodo poslanici, poštovana predsedavajuća, poštovana gospođo ministre, srpski radikali se ne bave prebrajanjem, zbrajanjem i brojanjem narodnih poslanika u Skupštini, srpski radikali se bave brojem nestalih, mrtvih, izginulih, poginulih na Kosovu i Metohiji. Samim tim, mi smo danas popodne, gospodin Dragan Todorović, gospodin Ljubomir Kragović, gospodin Milorad Buha i ja, bili u Udruženju porodica ubijenih i kidnapovanih. Naišli smo na veoma tužnu sliku. Mislim da to ne treba prepričavati, mislim da je dužnost svakog od nas poslanika, pa i građana Srbije, da odu i da pogledaju kako izgleda Udruženje porodica kidnapovanih, nestalih i mrtvih sa Kosova i Metohije. Dakle, to možete jedino da osetite, to ne može da se ispriča, to ne može da se prepriča. Želim da ukažem na to i da podsetim državu da ona ništa ne čini da se vrate interno raseljena lica sa Kosova i Metohije, a znamo da 250.000 Srba više nema na Kosovu i Metohiji. Već devet godina ljudi se muče; oni su u izgnanstvu, umesto da im država omogući da se vrate na svoja ognjišta. Na Kosovu je ubijeno, to svi vi znate, 2.500 Srba, a 1.300 Srba se vodi kao nestalo. Neka je i desetoro ljudi nestalo, to mora da se ispita i moraju da se nađu ti ljudi. Upravo ovaj broj koji sam vam rekla, kada saberemo to je 3.800 ljudi, nalazi se na "Zidu plača" koji je napravilo Udruženje porodica ubijenih i kidnapovanih sa Kosova i Metohije. Ispred "Zida plača" su ljudi u crnom, majke, sestre, braća, stričevi, tetke, koji traže pomoć. Traže pomoć od predstavnika radikalne stranke zato što smo se mi odazvali i otišli da vidimo i da saučestvujemo u njihovom ogromnom problemu koji... Ja ne znam, ali ne postoji zaista reč da se bilo šta kaže na tu temu ili da se ispriča, osim da se svako od nas, ne daj bože, stavi u tu situaciju i da oseti sa kakvim problemom oni žive. Država mora da izvrši pritisak da se nestali Srbi sa Kosova i Metohije tretiraju prema međunarodnom pravu, da se pronađu kao živi ili kao mrtvi, svejedno, ali moraju da se pronađu. Svi ti nestali i njihove porodice apsolutno zaslužuju... (Predsedavajuća: Narodna poslanice, dužni ste da navedete član Poslovnika na koji se pozivate.) Gospođo Čomić, članovi 225. i 226. (Predsedavajuća: Molim vas da u narednih 20 sekundi zatražite neko obaveštenje.) Zašto Vlada ne da odgovor na ovo pitanje koje je prioritetno? Mislim da sve ono što radimo u Skupštini, svaki dnevni red treba da se ispoštuje, ali takođe mislim, gospođo Čomić, da bar 20 puta po Poslovniku, po ovom pitanju, svako od poslanika treba da se javi. (Predsedavajuća: Tri minuta i trideset sekundi.) Da li mi dozvoljavate da završim ili ponovo da se javim po Poslovniku?
Narodna poslanice, vreme koje je na raspolaganju govorniku koji se javlja po povredi Poslovnika jeste tri minuta. Obaveštavam svakog govornika da je tri minuta i trideset sekundi, jer se podrazumeva da je 30 sekundi dovoljno da govornik završi misao i izlaganje. Narodna poslanica Gordana Pop-Lazić želi da govori o povredi Poslovnika.
Malo ste nervozni, gospodine Nikoliću, valjda u odsustvu vašeg glavnog ideologa Aleksandra Vučića, koji je malo otišao u Hrvatsku, valjda da se izvinjava Hrvatima, po ugledu na neke njegove prethodnike. Ne znam šta traži tamo ako se odriče Republike Srpske Krajine i istorijskih granica srpske države. Pošto to za vas više ne postoji, morate da priznate narodu Srbije kad ste vi to narod lagali i dokle ste spremni da ga lažete i dokle mislite da možete da ga lažete, da li ste ga lagali do pre dva meseca ili ga lažete sada. U jednom trenutku ste bili lažov. U kom, ne znam, ali valjda će vreme da pokaže. Pored toga što ste lažov, vi ste takav kriminalac. Neki dan sam pokazivala ovde fakturu TV "Avala", koja nas sada duži za neki ugovor koji čak nije ni protokolisan u SRS. Pitam vas koliko takvih ugovora postoji i da li su oni prijavljeni u izveštaju RIK-u? Da li ste počinili krivično delo? Evo, pitam i one nadležne koji su taj izveštaj videli, s obzirom na to da mnoge fakture iz izborne kampanje nisu plaćene, a vi ste u ime Srpske radikalne stranke, zajedno sa tim vašim Arsićem i ostalim amebama, čije ime ne želim ni da pominjem, podneli izveštaj da ste sav novac koji ste od države dobili potrošili, i to u skladu sa zakonom. Dakle, ove fakture se razlikuju od ostalih faktura pre svega po tome što nema specifikacije usluga, odnosno koliko je reportaža ili bilo kojih drugih usluga pruženo od strane, recimo, "Avale", a tu je i TV Vojvodina, i "Birograf" i svašta. Ovo je valjda Vučićeva kampanja, ovde piše: "po dogovoru sa Vučićem". To ćemo njemu da pošaljemo da plati. Koliko je to miliona, nije ni bitno, to će sve nadležni državni organi, nadam se, uraditi u skladu sa zakonom. To govori o moralu, a moral je, valjda, preduslov za bavljenje politikom. Valjda ste narod ubeđivali da treba da vam veruje, da ono što govorite duboko u sebi osećate, da je to ideja sa kojom želite napred, pa smo zato verovatno i dobili toliki broj glasova. Ali, na kraju se pokazalo da jedan veliki broj srpskih radikala, naravno, ostaje pri svojoj ideologiji, a da je jedan pronašao neku novu ideologiju, a ta ideologija se zove izdaja i ta ideologija se zove novac.
Molim ispravku u stenogramu. Narodna poslanica Gordana Pop-Lazić je koristila pravo na repliku po članu 101. Moja greška je da sam joj dala reč na osnovu člana 100. stav 1. O povredi Poslovnika želi da govori narodni poslanik Zoran Krasić i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1, posle njega narodni poslanik Božidar Delić, a posle njega narodna poslanica Lidija Vukićević.
Gospođo Čomić, opet bih se pozvao na član 27, ali nemojte da shvatite da ste jedini. To bi se isto desilo i da je gospođa Slavica Đukić-Dejanović na vašem mestu. O čemu se radi? Mislim da je nemoguće predsedavanje sednici Narodne skupštine u ovim uslovima kada BIA, na čelu sa Mikijem Rakićem i Vukadinovićem, sprovodi svojevrsnu hajku u Republici Srbiji, a sa ciljem da predaja i prodaja Kosova i Metohije i, u bližoj perspektivi, Vojvodine bude neprimećena, jer bi se građani bavili nečim što se zove stanje u Narodnoj skupštini. Samo da vas podsetim, ovakvim predsedavanjem sednicama Narodne skupštine i ovakvim radom Narodne skupštine došli smo u situaciju da se ovde nalazi veliki broj građana kojima ukradeni poslanički mandat služi kao alibi, odnosno nešto što u perspektivi treba da pruži imunitetsku zaštitu. Jutros sam vam to pitanje objasnio. Naravno, pored Vukadinovića, Mikija Rakića i Borisa Tadića, koji rade na uništavanju Srbije, zapamtite, znam da vi iz Demokratske stranke nemate veze sa tim, znam da se i vi zgražavate nad ovom situacijom, moram i vas i građane Republike Srbije da obavestim, juče sam vam čitao član 3. stav 3. Zakona o finansiranju političkih stranaka: Demokratska stranka je tokom prethodne izborne kampanje potrošila 25 puta više para nego što je podnela u izveštaju. Da bi se to prikrilo, inače, važi jedna izreka: ako ste imali izbornu kampanju, račune televiziji ne plaćate odmah nego po sudskoj presudi, nakon sprovedenih izbora, pošto to ne ulazi u troškove izborne kampanje. Samo da obavestim građane Srbije da su oni koji su vodili finansije u Srpskoj radikalnoj stranci pobegli iz Srpske radikalne stranke i ovde glume narodne poslanike. Samo da obavestim ove iz banke "Inteza": Srpska radikalna stranka je, na bazi 78 mandata, dobila sto i nešto miliona dinara. Ovlašćena lica, u to vreme, koja su u međuvremenu pobegla i sada nam mudruju ovde (a tamo je i onaj nesrećni Arsić, i on je bio ovlašćeno lice) nisu htela da vrate taj kredit koji je nezakonito uzet, nego su isplaćala neke svoje poluprivatne račune, a fakture, da vam ne pričam koliko su, sa naznakom Dušice Nikolić, odnete pare na ruke, odneo Vučić. Namerno neću da prozivam te medije kao svojevrsne saučesnike u tom prljavom poslu, ali koristim priliku, da bi se razrešio problem kriminala, da prvo otvorimo pitanje kriminala i finansiranja izborne kampanje Demokratske stranke, ne zbog vas koji ste ovde prisutni, nego zbog Đilasa, Borisa Tadića i ovog gluvog ovde što neće da čuje. (Predsedavajuća: Tri minuta i trideset sekundi.) Da se otvori pitanje, pa kada se otvori pitanje vaše kampanje, onda ćete sami pohapsiti ove, nećemo imati mi potrebe da radimo, kako reče malopre jedan da je izašao iz septičke jame.
Nema povrede člana 27, osim što nema pune primene člana 27, ali na to se vi ne pozivate. Narodna poslanica Lidija Vukićević želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dakle, rekoh da je za ovu moju pređašnju priču o nestalim, pobijenim i umrlim sa Kosova i Metohije nadležno i odgovorno Ministarstvo za Kosovo i Metohiju, pa stoga tražim odgovor od Vlade: kada će već jednom da počne time da se bavi i kada će već jednom ozbiljno da shvati koliko je veliki problem Srbije da se ne zna broj nestalih, da se ne zna da li su pomrli ili su ubijeni i da li mogu da shvate u kojoj agoniji žive članovi njihovih porodica? Prema međunarodnom pravu, moraju da se pronađu, ili živi ili mrtvi. Svi nestali, kao i njihove porodice, imaju pravo na jedan civilizacijski odnos; imaju pravo da budu sahranjeni, ukoliko su mrtvi, prema pravoslavnom običaju. Udruženje o kome sam govorila izdaje i ovaj časopis koji se zove "Kosmetske žrtve". Inače, pre neki dan smo u Skupštini raspravljali o zakonu o udruženjima. Ovo udruženje, Udruženje porodica kidnapovanih i ubijenih, očekuje da po zakonu o udruženjima dobije status udruženja od posebnog državnog značaja. Inače, na koricama ovog časopisa... Sve one koji imaju srce, koji imaju dušu, koji imaju porodicu, potrešće ove rečenice, a sada ću ih pročitati, samo tri: "Dajte nam mesto gde ćemo našim najmilijima polagati cveće" - to je jedna od rečenica. Druga rečenica je: "Kada će pravda za srpske žrtve?" Treća rečenica je: "Greh je ćutati o stradanju Srba". Hvala.
Narodni poslanik Božidar Delić je tražio reč o povredi Poslovnika. Nije tu. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1, pa narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Gospođo Čomić, pozivam se na član 104. Vi ste učinili tu povredu, zato što imate i suviše pasivan odnos prema aktuelnim pitanjima koja se potenciraju sa ove govornice, a pogotovo imate jedan ignorantski stav kada ja aktuelizujem neke stvari kao problem, te tumačim na taj način da pokazujete odgovarajuću dozu netrpeljivosti prema mojim predlozima. Pošto očigledno do sada nisam uspeo da vas ubedim, iskoristiću priliku sada i ubuduće, nekoliko puta tokom ove večeri, da se dohvatim nemoguće misije, da možda vas ubedim. Ako ne uspem vas da ubedim, apsolutno sam siguran da ću da ubedim sve građane Republike Srbije u istinitost onoga što aktuelizujem kao gorući problem Republike Srbije. Na prvom mestu je BIA, direktor Vukadinović, šef kabineta Borisa Tadića Miki Rakić, Boris Tadić, tajkuni i finansijeri i oni koji drže medije u Republici Srbiji, poput Dragana Đilasa. Kreira se javno mnjenje kako bi se skrenula pažnja sa gorućih problema u Republici Srbiji: Kosovo i Metohija, Vojvodina, ekonomski i socijalni položaj građana. Samo da vas podsetim ko su ti ljudi koji to rade. Više puta sam, i na Odboru za bezbednost, postavljao pitanje kako je moguće da se ne reši pitanje droge u Republici Srbiji. Otvoreno sam rekao – dok se to pitanje ne reši, dok se droga sa ulica Republike Srbije ne izbaci, glavni krivac je BIA. Sve su učinili da potvrde moju tvrdnju. Sada su se stavili u službu Haškog tribunala. Šta hoće da urade? Hoće da oslabe Srpsku radikalnu stranku. Zašto? Jer je to jedina brana od ovih prljavih rabota koje se pripremaju sa Srbijom. Koriste se različite metode. Jedna od tih metoda jeste upravo to da čovek napravi ime tuđim parama, zaduži stranku, napravi ugovor u kome predvidi i podelu, pa čak u ugovor stavi i odredbu o zaštiti životne okoline, kao da se tim parama gradi kuća. Onda ovde pametuje kako se brine, kako se sekira. Za šta se brine, za šta se sekira? Samo da učini ono što se od njega traži, da se oslabi dejstvo Srpske radikalne stranke i da se Vojislavu Šešelju nametne branilac kako bi se taj postupak tamo završio sa tragičnim ishodom, identično kao u postupku protiv Slobodana Miloševića. Ko smeta? Smeta celo rukovodstvo Srpske radikalne stranke. Pre nekoliko dana je bio napad na Todorovića. Danas, sutra, prekosutra biće na mene, ide redom. Zašto? Napadaju se ljudi koji se ne pozivaju na imunitet, a priznaje se imunitet onima koji su ukrali mandate. Ko čuva te ukradene mandate? Slavica Đukić-Dejanović, Boris Tadić, Miki Rakić, koji je osmislio taj ceo sistem. To je surova istina u Srbiji. Otvorimo pitanje finansiranja izborne kampanje Demokratske stranke i rešićemo sve probleme.
Tri minuta i trideset sekundi. Nema povrede člana 104. Ima primene svih članova Poslovnika, ali povrede člana 104. nema. Narodni poslanik Zoran Krasić nije zadovoljan, molim da se u danu za glasanje Skupština izjasni o izrečenoj povredi Poslovnika. Narodni poslanik Ljubomir Kragović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 100. pozivam se na članove 225. i 226. Bio sam jedan od članova SRS koji su prisustvovali sastanku sa Udruženjem porodica kidnapovanih i nestalih sa Kosova i Metohije. Predložio bih svim narodnim poslanicima da odu u te prostorije i da vide tu strahotu i tu jezu, taj "Zid plača" gde su izložene slike skoro tri hiljade kidnapovanih i ubijenih Srba na prostoru Kosova i Metohije. Tražim objašnjenje i obrazloženje od Vlade Republike Srbije zašto se kriju te žrtve, zašto se malo više ne posveti pažnja kako bismo ublažili bol porodica onih koji su ubijeni, kao i porodica čiji su članovi kidnapovani. Ovde po ne znam koji put govorim, postoji nešto što je teže od smrti, a to je kidnapovanje. Ne znate kako se te porodice ponašaju, a znam sve te porodice, imam mnogo prijatelja čiji su članovi porodice kidnapovani i znam u kakvom stanju se nalaze te porodice. Sećam se onog prvog kidnapovanja, koje se desilo još u maju mesecu 1998. godine na kopu u Belaćevcu, kada su kidnapovani Mirko Trifunović, Božidar Lejpić, Srboljub Savić, Mirko Buha. To je bilo prvo kidnapovanje. Kada? Kada nije bilo ni naznaka da će biti rata, da će biti bombardovanja, da će biti bilo čega. Tada su, u to mirno vreme, kidnapovani ti momci, ti radnici koji su radili u rudniku na kopu u Belaćevcu. Od toga dana do dana današnjeg ne zna se ništa, ne samo za njih, nego za preko 1.300 kidnapovanih ljudi. Tražim da Vlada mnogo više i energije i sredstava uloži kako bi se otkrila sudbina tih ljudi. S druge strane, zamolili su me predstavnici Udruženja da postavim poslaničko pitanje – pošto su mnogi vinovnici tih zločina koji su se dešavali na KiM hapšeni i bili u zatvorima u Republici Srbiji, ko je i na čiji nalog oslobodio braću Mazreku, koji su bili osuđeni pravosnažnom sudskom presudom i izdržavali kaznu zatvora u visni od 20 godina u Požarevcu? Tražim da mi MUP da odgovor na to pitanje kako bi se videlo čija je to ruka potpisala da se zločinci koji su priznali zločin nad srpskom nejači oslobode i da žive danas na slobodi, a da srpske porodice i dalje tuguju zbog onih zločina koje su počinila braća Mazreku. Hvala.
Narodni poslanik Zoran Krasić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo Čomić, ponovo ću da navedem kao osnov član 104. Poslovnika Skupštine Republike Srbije. Samo skrećem pažnju i javnosti Republike Srbije da ste jutros dva puta bili u situaciji da šest i sedam minuta objašnjavate zašto nije izvršena povreda Poslovnika. Radi javnosti moram da kažem da reklamacija povrede Poslovnika traje tri minuta, a vi ste više puta po šest-sedam minuta objašnjavali, pravdali ste se zašto ste u pravu. Na moju prethodnu intervenciju vi ste praktično reagovali sa deset sekundi. To je svojevrsno priznanje. Znam da vi niste ni ovlašćeni ni odgovorni da ulazite u teme i da rešavate pitanja koja ja aktuelizujem sa ove skupštinske govornice. Ali, moram da vam skrenem pažnju da se narušava dostojanstvo svih narodnih poslanika u Narodnoj skupštini i javnost treba da zna – što se tiče ovoga što se dešava sa otetim mandatima SRS, od 250 poslanika Narodne skupštine ne verujem da imate pet poslanika koji to podržavaju, ne verujem. Podržavaju oni što moraju da sprovedu nalog Borisa Tadića, Mikija Rakića. Molim vas, vi se čudite ko je taj Miki Rakić. Pa, njega je Vučić vodio u Hag, kada smo bili u timu, kada je išao kao pravni savetnik. Vodio je tog Mikija Rakića i predstavljao nam ga u Ševeningenu kao šefa kabineta predsednika Republike, pametnog čoveka koji sve to drži, koji je u odnosima sa CIA, MIA, BIA i svim ostalim. Naravno, mi smo pobegli od tog strašila, da nas ne bi neko poistovetio s njim. Sve što je hteo Vučić da završi završio je preko Mikija Rakića. Zašto Vučić nije poslanik? Da ne bi prijavio svoju imovinu. To je ta prava rečenica. Smeškajte se, takva će guja i kod vas da zaigra. Vi ne znate šta može BIA da uradi da bi završila prljav posao. Na kraju, molim vas, građani Republike Srbije, dajte da svi tražimo odgovor na pitanje kako je Demokratska stranka finansirala svoju izbornu kampanju, koliko je para utrošila, koje je medije angažovala; koje medije je angažovala za pozitivnu kampanju, koje medije za negativnu kampanju. Imamo istraživanja, neka se otvore računi da vidimo ko je šta uplatio. Kada se nađe odgovor na pitanje ko je kako finansirao svoju izbornu kampanju, 99% kriminala i svih nerešenih problema u Srbiji biće rešeno. Evo, mi radikali vam to predlažemo. Znam da ima još ljudi koji jedva čekaju da se to reši, ali je to BIA blokirala. Po čijem nalogu? Pa, ljudi, oni su pre nekoliko dana dobili nalog da zabrane televizijsku seriju. Kažu, to je antihaška serija. Oni nam kreiraju, molim vas, i osećanja, šta ćemo da gledamo, kakav ukus... Sve nam kreira, ko? Miki Rakić, BIA, Vukadinović i svi oni koji se javljaju kao pomagači za ove trenutne interese opstanka u Skupštini, navodno kao poslanici, da bi ih imunitet štitio od nečega što su radili. (Predsedavajuća: Tri minuta i trideset sekundi.) Mnogo vam hvala. Izvinjavam se.
Nema povrede člana 104, jer obrazloženje koje dajete nije vezano za proceduru na sednici i za tok sednice. Zbog toga moje objašnjenje zašto nema povrede člana 104. traje samo deset sekundi, jer sam sigurna da vi to znate. Narodni poslanik Božidar Delić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Uvažena predsedavajuća, povreda člana 104 – povreda dostojanstva poslanika i Narodne skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, samo sam hteo da kroz nekoliko reči kažem da ipak, gospodo radikali, ne treba da imate dvostruke standarde. Pre tri dana je poslanica Lidija Vukićević govorila o istom ovom problemu, problemu studenata sa ovog privatnog fakulteta; to ste tada pozdravili, a danas ste bili protiv toga. Što se tiče gospodina Vukovića, termin koji ste vi upotrebili, gospodine Vukoviću, dezerterstvo, postoji samo u ratu i odnosi se samo na vojsku. To što sam ja napustio vašu stranku nije nikakav problem, ali, za razliku od većine vas, kada sam poslednji put razgovarao sa gospodinom Šešeljem rekao sam mu u lice ono što sam imao da mu kažem, a većina vas je tada ćutala i odobrila da dođe do rasturanja stranke. Što se tiče odbrane Kosova i Metohija i toga što vi kažete da sam ja izdajnik, kada vi to kažete, gospodo, to mene ne može nikada pogoditi. Bio sam u ratu u Hrvatskoj, u ratu u Bosni i Hercegovini i na Kosovu i Metohiji. Nikada tamo nisam sreo nikoga od vas, makar da ste došli da posetite one koji su branili srpske države i na Kosovu i Metohiji Srbiju. Pod mojom komandom samo na Kosovu i Metohiji 1998. i 1999. godine bilo je 30.000 ljudi. Poginulo je 87 ljudi, a 300 je ranjeno. Kada bi mi neko od njih rekao da sam dezerter i izdajnik, to bi za mene bila teška ocena, a kada to vi kažete to samo govori o vama. Gospodine Jadranko, rekli ste da ste zahvalni gospodinu Tadiću zato što me penzionisao. Nije to problem. Samo da vas obavestim da je Vrhovni sud Srbije 19. marta ove godine poništio rešenje o mom penzionisanju kao nezakonito i da me gospodin Tadić oktobra ove godine ponovo penzionisao, ponovo nezakonito. Ja očekujem da će Vrhovni sud omogućiti da me treći put penzionišu, ali da to bude po zakonu. Hvala. (Za sve vreme govora poslanika poslanici SRS lupaju o poslaničke klupe.)
Nema povrede člana 104. Ja sam upozorila narodnog poslanika na obavezu poštovanja odredaba člana 104. Da je bilo ozbiljne povrede on bi dobio opomenu, kao što opomena sledi nakon izrečenog upozorenja o načinu na koji se obraćamo jedni drugima, a ne poštujemo član 104, na koji se vrlo često pozivamo. Ima reč narodni poslanik Jadranko Vuković. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se zbog replike, gospođo Čomić, pošto mi je gospodin Delić pomenuo ime. Gospodine Deliću, ja znam da pojam dezertera postoji u ratu, odnosno nadam se da ste vi to razumeli, obrazovan ste čovek, ja doživljavam izdaju kao nešto najstrašnije. Gospodine Deliću, vi ste rekli da ste se između Srbije i Šešelja opredelili za Srbiju. A šta je Srbija, nego dr Šešelj, gospodine Deliću? U tom smislu sam ja, gospodine Deliću, rekao da je ratno stanje da bi se tako dogodilo. Ne želim ja da se to vama dogodi, ali morate shvatiti moju ogorčenost. Gledao sam vas kao časnog oficira baš zbog svega što ste prošli, o čemu ste pričali. Gospodine Deliću, vi ste poslednji čovek za koga sam pomislio da će to uraditi. Saznaćete u nekoj kampanji koliko su vas cenili Tomislav Nikolić i Aleksandar Vučić. Jedino vas je cenio Dragan Todorović, njih dvojica su o vama sve najgore pričali, ja to znam. Hvala vam.
Na član 3? Po Poslovniku reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, želi da govori o povredi Poslovnika, pa narodni poslanik Zoran Krasić.
Poštovane kolege narodni poslanici, ako smo u sferi morala, onda svi mi imamo i svoje detinjstvo, mladost i zrelo doba, u različitim smo ulogama – roditelj smo, babe smo, dede smo, bili smo deca, radili smo negde. Negde smo bili moralni, negde smo bili nemoralni. Negde smo odgovorili zadatku, negde nismo odgovorili zadatku. Niko ne spori gospodinu Deliću da je kao general verovatno odlično obavljao svoj zadatak, ali u politici se pokazao kao nedostojan poverenja građana i kao nemoralan čovek. To je nešto što je činjenica, što ne mora da se dokazuje, prosto jedna premisa. Molim vas, pogotovu vas koji ste bili u timu za odbranu gospodina Šešelja i vas gospodine Deliću, nemojte da uzimate u usta uopšte dr Vojislava Šešelja, da ga spominjete, jer mu na taj način samo otežavate odbranu. Toga ste vi vrlo dobro svesni. Jedno pitanje za predsednika ove vaše stranke "uzmi sve što ti život pruža" – da li je ikada u životu bio u Krajini? Pošto ste vi ovde nama spočitavali, a ima dosta onih koji su bili dobrovoljci i koji su se odazivali vojnom pozivu, da li je taj vaš Tomislav Nikolić ikada u životu bio u Krajini? A zamislite, vojvoda. Jedan svedok je objasnio šta je to vojvoda u ovom zapadnom stilu, tako da mogu da ga razumeju. Znam da svi vi gledate, a pogotovo građani Srbije, prenos i suđenje dr Vojislavu Šešelju; nastavite i posle ove sednice, odmah posle toga, nakon kratke pauze biće prenos, tamo možete da čujete i vidite kako se brani srpstvo. On tamo, mi radikali ovde. Budite sigurni, Srbija će pobediti, zajedno sa Srpskom radikalnom strankom i dr Vojislavom Šešeljem.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo Čomić, to je član 104. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Moram da vam objasnim u čemu se ogleda ova nova varijanta sistematskog kršenja tog člana. Ona se ogleda u tome što se narušava dostojanstvo ne samo narodnih poslanika, nego Narodne skupštine, kao jednog od vrlo važnih državnih organa. Na sedmom mestu u okviru nomenklature nadležnosti Narodne skupštine nalazi se donošenje zakona. Na prvom mestu je suverenitet i teritorijalni integritet. Ne može se Narodna skupština efikasno nositi sa svojim obavezama, dužnostima i odgovornostima ukoliko Demokratska stranka, jedan mali broj ljudi iz DS koji je uzurpirao vlast u DS, zbog tajkunskih i drugih interesa promoviše ovakve teme na sednicama Narodne skupštine. To je činjenica. Radi javnosti, a i radi vas, gospođo Čomić, da ne budete neobavešteni, pošto je to od pre nekoliko godina postao sindrom, neka zaraza neobaveštenosti, samo da vam kažem: kada poslanici SRS u tom žaru borbe za mandate SRS, zato što su građani u određenom procentu glasali za SRS, a to je naš osnovni zahtev, da se vrati ono što pripada građanima Republike Srbije, iznesu neki podatak koji vi možete da tumačite kao nešto lično, pa Srpska radikalna stranka je sve to saznala od Aleksandra Vučića. Aleksandar Vučić je nama donosio transkripte tajnih razgovora između Borisa Tadića i Tomislava Nikolića. To je predavao Vojislavu Šešelju da bi tužio Tomislava Nikolića, da bi se Tomislav Nikolić izbacio iz SRS. One slike o nepokretnostima i imovini Tomislava Nikolića napravio je Aleksandar Vučić. Aleksandar Vučić je do 15. septembra pravio stratešku poziciju zato što je nezadovoljan, jer su ovi sa Zapada, koji su platili taj puč, tipovali na Nikolića, a nisu tipovali na njegovog političkog sina. Nemamo mi namere da rešavamo sukob političkog oca i političkog sina. Mi samo tražimo da se vrati ono što je oteto građanima Republike Srbije koji su glasali za izbornu listu SRS - dr Vojislav Šešelj. Pogledajte na sajtu Narodne skupštine koje su to političke stranke. Ovih nema. Pogledajte Zakon o finansiranju političkih stranaka, pa čuli ste sinoć „Zumbula“ – evo, platiću vam sve dugove, samo mi dajte za 20 mandata ono što pripada iz budžeta. Uzmi sve što ti život pruža. Naravno, pare i strah od povratka Vojislava Šešelja i strah od pobede Srbije u Haškom tribunalu. (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) Izvinjavam se. Mi smo svi na velikom ispitu. Vojislav Šešelj mora da pobedi u Haškom tribunalu. Ako ne pobedi, izgubila je cela Srbija, ceo srpski narod je izgubio. Ako ne poštujete volju građana Republike Srbije u pogledu mandata SRS, gubi cela Srbija. Sve je to povezano. Zašto mi ne pričamo o Kosovu i Metohiji? Jer je BIA po nečijem nalogu osmislila ovu vrstu puča i ovakve ljude od ovakvog integriteta, moralnog pogleda na svet, sa labudovom pesmom, da bi se uništila Srbija. Znajte, građani Republike Srbije, šta se dešava.
Narodni poslaniče, u obrazloženju koje ste izneli nema povrede člana 104. Činjenica je da ste govorili duže nego inače i to može da bude osnov za bilo čije javljanje. Govorili ste četiri minuta i trideset sekundi, dok su drugi poslanici dobili manje vremena. Reč ima narodni poslanik Božidar Delić. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, vidite, u nekim stvarima se slažemo. Mislim da gospodin Šešelj mora da pobedi u Hagu i zbog sebe i zbog Srbije, pa vi lupajte koliko god hoćete. Slažem se i sa vama, gospođo Pop-Lazić, da je gospodin Šešelj najbolji među vama, prvi, a da je onda mnogo praznih mesta i da je to njegov problem. Ali, napravili ste jednu veliku grešku i to će vam gospodin Šešelj lično zameriti. Stavili ste njega ispred Srbije. Gospodin Šešelj nikada sebe ne bi stavio ispred Srbije, jer je Srbija i meni i njemu na prvom mestu. (Za sve vreme trajanja govora narodnog poslanika Božidara Delića narodni poslanici SRS lupali su o klupe.)
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Gospodine generale, da je Vojislav Šešelj stavio sebe ispred Srbije otišao bi na Goč, gde ste i vi bili, uzeo pare koje mu je poslao predsednik Republike, razne obaveštajne službe i ne bi ga niko tražio u Hagu. Završio bi posao za sebe i za svoju porodicu za ceo život. Ali, ne, on se nije nagađao sa Amerikancima, on je otišao tamo. Šest godina čami u onom zatvoru da dokaže da Srbi nisu ni za šta krivi, da nema kolektivne krivice i da on lično nije kriv ni za šta. Trebalo je možda da vi budete njegov svedok odbrane, a evo, okrenuli ste mu leđa. Vi ste mu zabili nož u leđa. Nemojte vi nama ništa da spočitavate. Nemojte vi za njega ništa da brinete. On je sam sebi dovoljan. Srpski narod koji ga prati i gleda njemu je dovoljna inspiracija za sve ono što radi, a vi trošite te svoje pare koje ste na Goču pokupili zajedno sa onima sa kojima ste tamo bili. Sve se sazna.
Narodni poslanik Zoran Krasić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1, pa narodni poslanik Božidar Delić.
Gospođo Čomić, član 104. može da se povredi i svesno i namerno, ali ja sada koristim priliku da kažem – vi ste pogrešili ili, da budem precizniji, niste primenili član 104. i niste postupili niti svesno, niti namerno, jer vi jednostavno ne možete ovo da zaustavite. Jer, kada građani izađu za ovu govornicu, a bliži su PUPS-u nego Savezu socijalističke omladine, bez namere da neko protumači da imam nešto protiv te stranke... Moram samo da vam skrenem pažnju. Tokom onih maratonskih pregovora oko formiranja Vlade oni koji su pregovarali nisu mogli da naprave tu vladu zato što to nije hteo Tomislav Nikolić. Proradila je njegova sujeta zato što nije kandidat za predsednika Vlade, onda je usmerio i oterao sve prema "žutom preduzeću" i sada imamo tu krhku, nestabilnu vladu koja je suočena sa nekim svojim problemima, možda malo ideološke prirode, verovatno neke druge prirode još više. Ali, morate da vodite računa o dostojanstvu ove skupštine. U situaciji kada se iznose podaci o nekom licu koje nije u Narodnoj skupštini vi obično oštro ukorite narodnog poslanika, pogotovo ako u svom obraćanju direktno prozove nekog pojedinca. Ovde smo sada imali situaciju koja je apsolutno šizofrena: čovek otišao sa zakašnjenjem iz stranke čiji je predsednik Vojislav Šešelj, a ovde se kune da poštuje, obožava, voli Vojislava Šešelja. Zar vam to ne deluje malo šizofreno? Podržava Vojislava Šešelja, a pripada jednoj grupaciji koja treba da omogući ubistvo Vojislava Šešelja! To su neke stvari koje zdrav razum ne može da prihvati. Sada ispada da Vojislav Šešelj poštuje i ceni one koji su napustili SRS, a ne podnosi one koji su ostali u SRS. Kakva šizofrena poruka, a da vi kao vrstan logičar ne ukažete govorniku da nešto nije u redu. Tu stvarno nešto nije u redu. Zašto nije u redu? Živi se u svetu prevara, u svetu obmana; svako ko obuče odelce od 1000 evra, cipelice od 500 evra, dva puta dnevno se tušira, prekrsti ručice, stalno uzme poneko detence kada se slika, evropski je tip, evropski čovek. U uslovima kada EU prolazi kroz svoju najtežu fazu, ideološke, materijalno-finansijske i svake druge prirode, i kada realno dobijaju na značaju one snage koje su imale poprilično kritički odnos zbog ovakvog načina približavanja Evropskoj uniji, BIA, Miki Rakić, Vukadinović i još neki osmislili su ovakve individue koje treba da zabavljaju naciju i da izazivaju mrštenje kod nekih koji predvode stranke vlasti.
Narodni poslaniče, nema povrede člana 104. Vaši navodi da sam ukorila ili izricala mere zato što su se spominjali detalji iz života drugih lica su netačni, pomešali ste me s nekim. Ja upozoravam, pa izričem mere za sledeće slučajeve: očito nepoštovanje Poslovnika, odbijanje da se kaže koji je član Poslovnika u pitanju kada se traži povreda, za izricanje da se ne traži povreda nakon što se dobila reč, za dobacivanje i ometanje govornika i nakon što je upozoren za to i za ometanje mene kao predsedavajuće. To su bili slučajevi kada su nakon upozorenja izreknute, nažalost, mere opomena koje su nepopularne i koje niko ne voli i koje su u svakom parlamentu krajnja mera, ali u tim slučajevima niste ni ostavili prostora ni za šta drugo osim za izricanje mere opomena. Niko nije ukoren, a ni upozoren zato što je govorio o detaljima iz bilo čijeg privatnog života, samo je danas narodni poslanik Jadranko Vuković upozoren da poštuje član 104. u obraćanju drugim narodnim poslanicima. Reč ima narodni poslanik Božidar Delić, koji želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, stvarno se više danas neću javljati da govorim, bez obzira na to šta moje bivše kolege rekle o meni ili o nama. Gospođo Pop-Lazić, vi ste apsolutno pogrešno interpretirali ono što sam ja rekao. Rekao sam jasno, gospodin Šešelj nikada sebe ne bi stavio ispred Srbije, kao što ste vi u svom izlaganju rekli. I meni i gospodinu Šešelju je Srbija na prvom mestu. Zatim ste, gospođo, pominjali neke novce, Kosovo i Metohiju. Gospođo Pop-Lazić, ne mogu ništa da vam kažem, osim da je sva imovina moje porodice ostala na Kosovu i Metohiji. Vi ipak vodite računa o svojoj imovini. Moja porodica su privremeno raseljena lica širom Srbije. Što se tiče gospodina Krasića i njegove opaske o šizofrenom ponašanju, ja svakako nemam problem sa svojim ponašanjem, ali pojedinci bi trebalo da posete lekara. Hvala. (Za sve vreme govora narodnog poslanika Božidara Delića poslanici SRS lupali su o klupe.)
Narodni poslanik Sulejman Spaho želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika član 104. Deliću, da nikada više niste spomenuli dr Vojislava Šešelja. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, ne možete izricati pretnje nikome sa govornice Narodne skupštine. Reči "da nikada više niste spomenuli" jesu pretnja i ja vas molim i upozoravam da ne izričete pretnje.) Niste me razumeli. U pravu je uvaženi kolega Marković, ja sam ga zamolio da više ne spominje dr Vojislava Šešelja. Zahvaljujući njemu sedi ovde, a možda i meni. Sad se izvinjavam dr Vojislavu Šešelju zbog toga što nisam hteo da prihvatim ovo mesto, jer da sam prihvatio ne bi ovakav politički prevarant sedeo ovde. Nećete, gospodine Deliću, i vi ostali da branite Šešelja, vi ste ga izdali. Braniće ga Spaho Sulejman, Dragan Todorović, Sreto Perić i ovi koji su ostali, mi ćemo braniti dr Vojislava Šešelja. Vi ste otišli i izdali sve nas. Izdali ste mene, koji sam verovao u sve vas. Izdali ste moju i vašu ideologiju, uzeli ste ideologiju Tomislava Nikolića i Vučića. Uzeli ste pare; ideologija je, što je rekla moja uvažena sestra i radikal gospođa Goca, samo pare volite. To je to. Ovi ljudi su čestiti, pošteni i ništa im nećete dokazati, ni u kakvom kriminalu, isto kao i svim onim čestitim radikalima koji su ostali uz dr Vojislava Šešelja. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo Čomić, moram najpre vama da uputim jednu sugestiju, zaista dobronamernu. Nije vaš posao da se mešate u to na koji će način narodni poslanici da izlažu svoje misli za govornicom Skupštine Srbije. Svaki narodni poslanik ima svoj stil. Gospodin Sulejman Spaho je na svoj način protumačio izlaganje Božidara Delića i nije nikome pretio. Gospodine Deliću, vi i Tomislav Nikolić i svi vi koji pripadate ovom nelegalnom poslaničkom klubu imate danas istu onu ulogu koju je 1941. godine imao Josip Broz – da izazovete zabunu među svim Srbima koji nacionalno misle i nacionalno deluju. Josip Broz je 1941. godine poručio Srbima, zajedno sa Srbima komunistima koji su bili slepi kod zdravih očiju: "Nije bitno da li se borimo protiv Nemaca pod kokardom ili petokrakom, bitno je da se borimo protiv Nemaca". Posle se ispostavilo da su upravo ti Srbi komunisti postali najveći dušmani srpskog naroda. U jednoj depeši Vladi u Londonu 1942. godine general Draža Mihajlović je rekao: "Komunisti, isto kao i ljotićevci, služe Nemcima i sprečavaju nas da oslobodimo našu otadžbinu." To isto radite vi danas. Vaš zadatak je da omogućite da živi režim Borisa Tadića i ništa drugo. To što se prikazujete kao tobožnji nacionalisti, patrioti, rodoljubi jeste samo zamka da povučete za sobom lakoveran i naivan svet koji danas u Srbiji teško živi. Ali, niste vi najveći problem u Srbiji, danas se Srbija suočava sa mnogo težim problemima, sa ekonomskom krizom, preti se otpuštanjem stotina hiljada ljudi sa posla. Srbiji ponovo, nažalost, preti terorizam od strane Šiptara sa Kosova i Metohije, preti se da će ponovo srpske glave, kao 1941. godine, u vagonima da budu poslate u Beograd da se zaplaši Srbija, pevaju se pesme "Oj Srbijo, plači, plači, dolazi ti Hašim Tači". Dakle, niste vi najveći problem Srbije, vi ste se, nažalost, svrstali u red onih koji se bore protiv Srbije i srpskog naroda. Pre nekoliko nedelja ste izjavili da Vojislav Šešelj hoće da vas ubije. Izjavili ste da hoće da ubije vas i Aleksandra Vučića u Hrtkovcima. Gospodin Nikolić je kao bivši član Saveza komunista Jugoslavije verovatno slabo čitao vladiku Nikolaja Velimirovića, ali sada ću mu dati jednu poruku. Kod vladike Nikolaja ima jedna sjajna misao: "Gospode, mnogo je živih među mrtvima i mnogo je mrtvih među živima". Gospodine Nikoliću, vi ste živi fizički i želim vam da to ostanete i dalje, ali ste mrtvi duhovno.
Na član 3. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Judita Popović i Slobodan Maraš. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Judita Popović.
Gospođo predsedavajuća, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici i poslanice, Liberalno-demokratska partija je podnela amandman u pogledu mreže sudova i to za tri suda koja su jako bitna za teritoriju severne Bačke. Radi se o osnovnom sudu u Bačkoj Topoli, osnovnom sudu u Bečeju i osnovnom sudu u Senti. Dakle, danas smo već videli jednu veoma lepo izrađenu mapu, sa sve rupom u sredini te mape. Mi smo takođe pripremili jednu mapu, ali naša mapa je crna zato što smatramo da je to veliki problem. To što se ta tri suda ukidaju (dakle, ukidaju se opštinski sudovi a osnovni se ne osnivaju) predstavlja za Vojvodinu jedan jako veliki problem i može se označiti kao jedan crni triangl, kao jedna crna rupa, crnilo u središtu Vojvodine. Kada se pogleda ova mapa može se videti da su sudovi koji se osnivaju sada kao osnovni sudovi na rubnim područjima Vojvodine, tako da središnji deo Vojvodine ostaje faktički nepokriven osnovnim sudovima. Podsetila bih vas na činjenicu da je pre 20 godina Vojvodina imala sudsku vlast. Za vreme te sudske vlasti Vojvodina je imala sudove sa određenom tradicijom, a ta tradicija je predstavljala kontinuitet sa ranijim istorijskim periodom. Iz tog razloga je moglo da se desi to da su u sudovima u Zrenjaninu sudile sudije te veličine kao što su Šemić Milan, Kojičić Petar ili Jokić Stojan. U to vreme sudovi su imali određeni autoritet, imale su i sudije autoritet, a bez tog autoriteta nema suda, nema pravnog i stručnog rada u sudovima. Nažalost, u toku devedesetih godina, dakle posle donošenja Miloševićevog ustava, Vojvodina je izgubila tu svoju sudsku vlast, ali Srbija time nije dobila ništa, nismo videli da je nešto procvetala. Međutim, pravosuđe je krenulo prilično nizbrdo u Vojvodini, pa zato imamo tu situaciju da su sudovi u Vojvodini podjednako loši i problematični kao i na ostaloj teritoriji Srbije. U Vojvodini su sudovi bili ti koji su bili jedan prirodni rezultat razvoja nekog mesta, nekog grada. Dakle, mesto je činilo sud, a ne obratno, da je sud taj koji čini mesto i daje mu značaj. Dakle, to je bio jedan prirodni proces koji je samo rezultirao jednim normalnim stanjem da jedan grad koji je dostigao određeni nivo ekonomskog i kulturnog razvoja ima potrebu da u njemu postoji jedan sud, dakle, da postoji sedište određenog suda. Sada kada ukidamo ove sudove koje sam navela u ovom amandmanu mi faktički prekidamo taj kontinuitet i dolazimo u situaciju da prestaje da radi određeni broj sudova, koji treba da postoje zbog značaja mesta u kojima se nalaze i zbog raznih drugih razloga koji su karakteristični za Vojvodinu. Ponovo bih napomenula da se radi o ekonomskom, društvenom, jezičkom, istorijskom, tradicionalnom značaju koji karakteriše Vojvodinu. Dakle, mi smo u situaciji da ostajemo bez bitnih pravosudnih institucija, a da ne vidimo koji su to razlozi rukovodili predlagača zakona da te sudove jednostavno izbriše sa ove crne mape koju sam već pokazala. U obrazloženju Vlade zašto odbija naše amandmane glavni razlog je bio da se vodilo računa o upravnim okruzima i gradovima i da se vodilo računa da svaki upravni okrug, odnosno grad dobije i svoj sud, osnovni sud, normalno. Međutim, podsetila bih vas da su ti upravni okruzi pravljeni i osnivani za vreme režima Slobodana Miloševića. Znamo koja je bila namera tih upravnih okruga. Isti nisu postigli svoj cilj i sada gradimo na jednom lošem rešenju jedno novo rešenje koje bi trebalo da ima neki reformski značaj. Spominje se i geografska udaljenost, ali kada pogledamo ovu mapu htela bih da vam skrenem pažnju da imamo jednu veliku crnu rupu, jedan prazan prostor koji okružuju sudovi koji ostaju, dakle, ti osnovni sudovi koji će morati da preuzmu sve nadležnosti ovih ostalih sa središnje teritorije Vojvodine. Mi ne vidimo tu racionalnog razloga da se ovi sudovi ukidaju, a znamo da postoji jako puno razloga da isti ostanu. Celoj ovoj problematici vojvođanskih sudova prilazim iz dva ugla: prvo, iz ugla pripadnika nacionalne manjine, kao Mađarica po rođenju, a drugo, iz ugla građanina Vojvodine, dakle, kao Vojvođanka. Kada završim ovo izlaganje reći ćete da sam pristrasna i bićete potpuno u pravu, jesam pristrasna, ali smatram da imam pravo kao pripadnik ovih manjinskih zajednica, jer, dozvolićete, mađarska zajednica je ipak manjinska u odnosu na većinski narod, a i Vojvodina je u odnosu na Srbiju samo trećina njene teritorije. Ako mi propagiramo činjenicu da se zalažemo za nacionalna i ljudska prava, ako se zalažemo za prava nacionalnih manjina i da nam je to, u stvari, put ka Evropskoj uniji, da time dokazujemo neku svoju veličinu, tolerantnost i ostalo, šta to znači da mi ukidamo sudove koji se nalaze na onim teritorijama gde živi dobar deo mađarskog stanovništva? Mi ukidamo sudove koji su već spremni za to i rade već godinama, u postupanju, na mađarskom jeziku, sudi se dvojezično. Ostajemo sada bez tih sudova i sve se to koncentriše na sud u Subotici, koji će morati da nosi ceo teret ostalih sudova, dakle, ova tri suda: Bačka Topola, Senta i Bečej. Kada govorimo o Vojvodini i kažemo da ona predstavlja 30% teritorije Srbije onda moramo da se osvrnemo i na činjenicu da ovi sudovi koji se sada osnivaju, govorim o osnovnim sudovima, čine 25%, što se broja novoosnovanih sudova u Vojvodini tiče. Tu je već jedna razlika. Daje se manji broj sudova, manji procenat sudova u Vojvodini nego što bi to Vojvodina po svojoj teritoriji zavređivala. Kada govorimo o finansiranju, o budžetskom punjenju od strane Vojvodine, a govorimo o budžetu Srbije, onda bismo mogli da kažemo da Vojvodina puni budžet Srbije sa 40%. Možemo da spomenemo i činjenicu da je "Naftagas", koji se faktički poklanja ruskoj državi, takođe sa teritorije Vojvodine. Sve to za "Južni tok" gasovoda, koji se više ne spominje kao magistralni, nego se samo spominje da će ga možda biti. Dajemo "Naftagas", poklanjamo ga zbog neke eventualne ruske podrške u pogledu kosovskog pitanja. Kada se sve to uporedi sa činjenicom da Vojvodina postaje ponovo kolateralna šteta neke štednje na nacionalnom nivou, postavlja se pitanje - zašto se to stalno ponavlja? Možda bih mogla da dam odgovor sa ovom odlukom Izvršnog veća Vojvodine. Naime, Odluka o utvrđivanju predloga mreže sudova na teritoriji Autonomne pokrajine Vojvodine je usvojena od strane Izvršnog veća 12. novembra 2008. godine i predata je na pisarnicu ove skupštine 20. novembra. Šta to znači? Ta mreža sudova, koja je predviđena tim predlogom Izvršnog veća Vojvodine, potpuno je identična sa mrežom sudova koja je predložena od strane Vlade. Što se tiče mreže sudova o kojoj danas raspravljamo, dati su amandmani od strane LDP-a, SVM-a i od Lige socijaldemokrata Vojvodine. Nijedan od tih amandmana ne podržava tu mrežu sudova, posebno kada se radi o ova tri suda. Štaviše, kritikuju i traže da se ti sudovi osnivaju kao osnovni sudovi, dakle, da se opštinski sudovi ne ukidaju nego da se preimenuju u osnovne sudove. Šta reći o ponašanju ovih stranaka koje su na vlasti u Pokrajini Vojvodini, koje participiraju u Izvršnom veću Vojvodine, koje su učestvovale u donošenju ove odluke o utvrđivanju predloga mreže sudova na teritoriji Vojvodine? Danas i juče, verovatno i sutra i prekosutra, i ko zna dokle će braniti amandmane i isticati da je Vojvodina ugrožena, da su nacionalne manjine ugrožene, da su ovom mrežom sudova znatno ugroženi što se njihovih prava tiče, i to, pre svega, nacionalne manjine. Da li je to licemerno ili nije ostavljam vama da odlučite. Ali, smatram da treba da postoji neka doslednost u tome da li ćemo braniti ili nećemo braniti jedan stav. LDP ima stav i mi smo rekli da jesmo pristrasni, i ja sam pristrasna, upravo iz te pozicije manjina. Kao manjina imam pravo da tražim i zahtevam od većine da poštuje moje pravo i da mi izađe u susret, čak i ako smatra da ću ja, eventualno, tim mojim pravom na neki način da ugrozim pravo većine. Ako je sve to suština onda ne vidim razlog zašto bi neko uzeo za sebe ekskluzivno pravo da brani prava nacionalnih manjina ili prava Vojvođana ili Vojvodine u pogledu ove mreže sudova. I uopšte, u pogledu bilo kog prava. Niko na to nema ekskluzivno pravo. Svako je dobrodošao ko će da podrži amandmane i mi zaista podržavamo te amandmane koji predlažu da se sudovi u Vojvodini ne ukidaju upravo iz tih razloga koje smo napomenuli. Nažalost, u ovom setu zakona je izostavljen zakon koji je jako bitan i koji bi verovatno primirio sve ove strasti koje su buknule zbog ukidanja sudova, a to je zakon o javnom beležništvu. Kada bi taj zakon o javnom beležništvu bio donet verovatno bi se mnogo pojednostavile stvari, jer bi se pune nadležnosti prenele na notara i ti osnovni sudovi koji su ostali sasvim dobro bi funkcionisali i sa tim sudskim jedinicama, bez ikakvih problema. Prema tome, mi očekujemo od vas da ćete usvojiti ovaj naš amandman, pogotovo zato što je amandman unet u izveštaj Vlade sa greškom, jer mi nismo predložili osnovni sud u Bačkoj Topoli za teritoriju opštine Bačka Palanka, već za Bačku Topolu, a nismo predložili ni osnovni sud u Bečeju za teritoriju opština Bečej, Žabalj i Novi Bečej, već bez tog Novog Bečeja, koji bi trebalo da ostane u nadležnosti Opštinskog suda u Zrenjaninu.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, po amandmanu. Posle njega poslanik Zoran Krasić.
Dame i gospodo, poštovani predsedavajući, gospođo ministre, podržavamo sve amandmane koji se odnose na to da ostane na onom sistemu po kome do sada rade sudovi, po kome su oni, po formulaciji i pravnoj normi, osnovani, i u odnosu na područja i u odnosu na njihov izbor na ove značajne pravosudne funkcije. Obraćam se vama, gospodo narodni poslanici, ali istovremeno se obraćam građanima Republike Srbije: poštovani građani Republike Srbije, ne dajmo naše sudove koji su kroz istoriju sticali i gubili svoju nezavisnost i samostalnost više stotina godina. Od Rimljana do današnjeg dana niko se nije usudio da na ovim srpskim prostorima ukida sudove i razrešava sudije i tužioce mimo naših stečenih vrednosti, od Vizantije do današnjeg dana, a protivno Ustavu Republike Srbije. Građani, ne dajmo da nam tuđini dele pravdu kao što je to primer u slučaju Miladina Kovačevića; pritvor mu je određen po nalogu američkog ambasadora. Poštujmo, dragi građani, naše stečene vrednosti od srednjeg veka do danas, od svetoga Save, cara Dušana, od Miloša i Karađorđa do danas, to su vrednosti naše i ne smemo da ih seodreknemo. Poštovani građani, ne dajmo naše sudove, treba da ostanu tamo gde jesu i gde funkcionišu decenijama i vekovima. Ne dajmo naše sudije i tužioce, oni su naši, iz našeg naroda su potekli, studirali, pripremali se za sudijsku funkciju, drugo zanimanje nemaju. Oni se nisu spremali za profitere, za tajkune, za narkodilere, nisu se spremali da budu neradnici, nisu se spremali za prevarante, nisu se spremali da budu foliranti, nisu se spremali, niti se spremaju da budu izdajnici svoga naroda. Naši sudovi su naši sudovi i zato oni moraju da ostanu i zato ovaj parlament ni pod kakvim uslovima ne sme i ne može izaći pred Miloša, a Miloš je narod i građani Srbije. To se potvrdilo kroz amandmane narodnih poslanika i svih političkih stranaka. Od srednjeg veka do danas naše pravosuđe prošlo je trnovit put dok nije dostiglo ovaj nivo profesionalnosti. Oni hoće ovim malo naše istorije da izbrišu, takoreći, gumicom. Mi treba da usvojimo one naše vrednosti, da ih poštujemo, jer nema drugog načina da se izborimo i da obezbedimo našim građanima prava koja su sticana godinama. Prvo, govoriću malo o organizaciji sudova u Srbiji kroz istoriju, da se podsetimo. Znate vi to, ali evo samo radi građana. Prve klice pravosudnog zakonodavstva i pravosuđa u Srbiji potiču od 7. do 12. veka. Istorija Srbije i srpskog naroda može se podeliti na različite periode, od kojih svaki sa gledišta razvitka naroda predstavlja karakterističnu epohu. Tokom razvitka srpske feudalne države u periodu od 12. do 15. veka društveni i pravni odnosi bili su regulisani različitim normama, naročito običajnog prava, mada se u tom periodu pojavljuje i povelja kao vladičina naredba, zatim, međunarodni ugovori koje je Srbija u to vreme potpisivala. U 14. veku pojavljuju se i zakoni kao oštrija pravna pravila, koja organizuju sudove u Republici Srbiji na drugi način. Stvaranje srpske države bilo je praćeno i samostalnošću srpske crkve. Po naredbi svetog Save nastala je prva zakonodavna radnja prevođenjem vizantijskog Nomokanona 1219. godine. Međutim, ne postoji nikakav samostalni zakonik, bilo je zakona, ali nije bilo zakonika, pre donošenja Dušanovog zakonika. Vladavina cara Dušana obeležena je peridom Dušanove moći i njegovoga carstva. Stefan Dušan je svečano krunisan 1346. godine u Skoplju. Njegova carska vlast bila je jača od kraljeve vlasti. Koja su bila načela tog perioda osnivanja sudova i njihovog rada? Dušanov zakonik, koji je sačinjen od 135 članova, najviše se bavio državnom upravom i državnim pravom. Naučnici smatraju da je Dušanov zakonik bio, takoreći, prvi ustav države Srbije u to vreme. Posebno je stavljen akcenat na borbu protiv korupcije i kriminala, to jest gusara i tata, a to su bili gusari i lopovi. Velika zasluga Cara Dušana je u tome što je on feudalnu stalešku državu svoga vremena hteo da potčini jasno određenom idealu ustavne monarhije i da na tim principima izgradi novo, savremenije pravosuđe u Srbiji i da osniva sudove u Srbiji. Organizacija sudova u Srbiji i postupak njihov u srednjem veku – u srpskoj srednjevekovnoj državi funkcionisale su dve osnovne vrste vlasti: crkvena i građanska. Građansku karakteriše zakonodavna i upravna vlast, a uz to i sudska vlast. Ipak, u staroj srpskoj državi mogu se razlikovati tri vrste državne vlasti: zakonodavna, sudska i izvršna. Dakle, i kod Dušana imamo uređenje sudova i uređenje ove tri grane vlasti. Sudska vlast je bila potpuno samostalna po Dušanovom zakonu. Načelo nezavisnosti sudstva proklamovano je u članovima 171. i 172. Dušanovog zakonika koji kažu: "Svaki sudija da sudi po zakonu, kako piše u zakonu, a da ne sudi po volji i strahu carevu." U to vreme postojalo je više sudova sa različitim teritorijalnim i ličnim integritetom i stvarnom nadležnošću. Sud je bio nezavisan od vladara, čak je i sam vladar dolazio pod udar zakona i bio je izlagan odgovornosti. Sudovi su po svom sastavu i načinu vođenja sudskog postupka mogli da se podele u dve grupe: kolegijalne i sudove koji imaju jednoga sudiju. Sudovi sa jednim sudijom su različiti, to su bili: državni, policijski, trgovački, sudovi privatnih lica, a bio je i državni sud. Nad državnim sudom vladar je bio, takoreći, bog. Sudovi u srednjevekovnoj Srbiji su deljeni i po oblastima. Cela država je bila,pored administrativne podele, podeljena i na sudske organe koji su se negde poklapali sa župama, pa su nazivani župskim sudovima, za razliku od dvorskih sudova. Niži sudovi više policijskog i administrativnog karaktera nalazili su se u svakom naseljenom mestu, selu i gradu. Dakle, još za vreme Dušana imamo sudove u selima, gradovima i drugim naseljenim mestima. Postojali su, dame i gospodo, i vojni sudovi, to su bili vanredni organi, koji su bili pod komandom vojvode u toku rata. Župski sud je u većini slučajeva bio nadležan za teritoriju jedne župe. Župskog sudiju je postavljao vladar. Kao sastavni deo sudskog postupka i sudskih institucija, prema Dušanovom zakoniku, postojalo je i tužilaštvo i tužilac je imao pravo da zastupa optužnicu, a okrivljeni je imao pravo da ima branioca. Dame i gospodo, kada je u pitanju organizacija sudova u Srbiji u tom periodu, Nahijski sud u Šapcu osnovan je 1822. godine, kada iNahijski sud i u Valjevu, apo naredbi Kneza Miloša. Osnivanje suda za Sokolsku nahiju: po naredbi Kneza Miloša osnovan je i Nahijski sud u Užičko-sokolskoj nahiji 1842. godine, sa sedištem u Užicu. Ovaj sud obavljao je poslove pravosuđa za obe nahije. Za užičku nahiju Nahijski sud je bio sa sedištem u Požegi, a za Sokolsku nahiju u Rogačici. Dame i gospodo, mi sada hoćemo da izvršimo centralizaciju sudske vlasti. U to vreme vodilo se računa, davno bilo, eto vidite, pored nahijskih sudova imamo i seoske sudove. U Srbiji su, kao u vreme prvog ustanka, seoski kmetovi bili su ti koji su, takoreći, obavljali sudsku funkciju na teritoriji jednoga sela. Karakteristike pravosuđa od 1833. do 1838. godine.U periodu prve vladavine kneza Miloša u Srbiji su postojali kao organi sudske vlasti seoski i nahijski sudovi. Do osnivanja prvih sudova sudsku vlast mešovito su vršili turske dahije i nahijski kneževi ili predstavnici Srba. Osnivanje primiritelnih sudova – seoski sudovi sastojali su se od predstavnika i dva člana. Nadležnost je bila za rešavanje građanskih parnica čija vrednost nije veća od 100 groša, a u krivičnim delima za prestupe koji ne zaslužuju veću kaznu od deset batina tj. udaraca štapom i tri dana zatvora. Dame i gospodo, poznata je, da se ne zaboravi, a da se podsetimo, jedna institucija u pravosuđu, a to je osnivanje apelacionog suda u to vreme, tj. 1837. godine. Kneževim ukazom kao Veliki sud osnovan je apelacioni sud. Po svojoj sudskoj funkciji to je bio sud drugoga stepena, a 1860. godine apelacioni sud je dobio šire sudske kompetencije i šira ovlašćenja. Osnivanje kasacionog suda – za vreme ustavobranitelja 1846. godine osnovan je Vrhovni sud. On nije imao nadležnost kasacionog suda, već je nadgledao sprovođenje zakona i dosuđivanje pravde i on je bio sud trećeg stepena. Dakle, 1846. godine u Srbiji je postojao i bio osnovan, ukazom kneza Miloša, kasacioni sud. Postojao je u Srbiji, poznat je u istoriji i u nedavnoj prošlosti, i Državni sud za zaštitu države. Vi dobro znate da je kralj Aleksandar 1929. godine doneo ukaz, na predlog ministra pravde i Saveta ministara, da se osnuje sud za zaštitu države. Sudije za sud za zaštitu države imenovao je kralj, na predlog ministra pravde. Bila mi je namera da uporedimo kakva je organizacija sudova u Srbiji bila u istoriji i u prošlosti, a kakva je sada i kakva se sada, otprilike, pokušava nametnuti, nešto što u Srbiji ne može da zaživi. Gospođo ministre, vi ste ovde duže vremena u Skupštini, jer zastupate časno i pošteno predloge zakona. Samo želim da skrenem pažnju da ovde podrške za te zakone nema, pogotovo kada je u pitanju teritorijalna organizacija sudova i tužilaštava. To nikako ne može da bude i u javnosti postoji veliko ogorčenje. U dobroj nameri mogu da vam prenesem utiske i reakciju građana. Mi mislimo da sudove ne treba ukidati, da sudije ne treba birati tako kako se predlaže, da reizbor sudija i tužilaca ne može biti, jer je to protiv Ustava... (Predsedavajući: Vreme je isteklo.) ... i da, u tom slučaju, treba da unapređujemo pravosuđe na drugim osnovama, a ne na ovaj način, jer to samo prividno stvara sliku da se nešto može promeniti, a od toga nema rezultata. Hvala vam.
Reč ima narodna poslanica Elvira Kovač, po amandmanu. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsedniče, uvažena gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, želela sam da vam se obratim vrlo kratko u vezi sa ovim amandmanom, ali najpre ću morati da imam jedan uvod. Još uvek sam član stare delegacije Parlamentarne skupštine Saveta Evrope i želela bih i za javnost i za vas da iznesem vrlo dobru praksu kada se radi o amandmanima u Parlamentarnoj skupštini Saveta Evrope. Na stalnom plenumu svako ima svega 30 sekundi da priča "za" odnosno "protiv" određenog amandmana i onda plenum glasa. Želim da naglasim da se veći deo posla dešava na samim matičnim odborima, gde ti amandmani prolaze ili ne. Uglavnom je plenum taj koji sluša glas razuma, odnosno odbor i glasa tako kako je matični odbor odlučio. Znamo da je većina ovih amandmana o kojima danas razgovaramo, nažalost, odbačena na našem matičnom odboru. Takođe, ni Vlada nije prihvatila ove amandmane, ali se mi i dalje nadamo da će gospođa ministarka, kao predstavnik Vlade, izaći i prihvatiti neke od njih. Sada da se vratimo na konkretan amandman koji su predložili kolege iz LDP-a, gospođa Judita Popović i gospodin Maraš. Ako uporedite amandmane koje je predložio Savez vojvođanskih Mađara, znači, trojica mojih kolega i ja iz Poslaničkog kluba manjina, naši amandmani su potpuno identični, iz čega se ponovo vidi da u ovoj skupštini kada se radi o zakonu o područjima i sedištima sudova i javnih tužilaštava postoje vrlo slična mišljenja opozicije. Još jednom se zahvaljujem svim opozicionim strankama i nekim kolegama koji su podržali, bar rečima, naše amandmane, a videćemo kako će to izgledati na glasanju. Ovde je izneto puno argumenata ovih dana. Zarad javnosti, samo još jednom da naglasim da neprihvaćenih amandmana na ovaj predlog zakona ima 109, da mi trenutno pričamo o 23. neprihvaćenom amandmanu, da ova rasprava traje danima i verovatno će trajati danima. Još jednom se zahvaljujem gospođi ministarki, koja zaista sedi sa nama ovde od jutra do mraka, i sedeće, kako stvari stoje. Nekoliko poslanika je vrlo realno predložilo da se ovaj predlog zakona jednostavno povuče i da se doradi. Savez vojvođanskih Mađara se zalaže, to smo čuli nekoliko puta, videli smo i vizuelni prikaz našeg amandmana, videli smo kartu Vojvodine prikazanu od strane gospodina Lasla Varge, pa smo čuli koleginicu Juditu Popović koja je rekla da će možda biti pristrasna... Ne bih se složila da sam pristrasna, jesam Mađarica, jesam Vojvođanka, ali sam državljanka ove zemlje, živim u Srbiji, građanka Srbije, naravno, narodna poslanica, i zalažem se, kao i SVM, sigurni smo i LDP i svi mi ostali, za poštovanje istih principa. Naravno da ćemo i mi podržati ostalih šest predloga zakona, jer jesmo za reformu pravosuđa, bez obzira na to što je Evropska komisija u svom izveštaju rekla da je reforma pravosuđa još u nekoj početnoj fazi i da bi trebalo to doraditi, ali SVM se nikako ne zalaže za racionalizaciju po svaku cenu. Jednostavno, treba se pridržavati istih principa za sve, treba ozbiljno razmisliti o tome da li ova rasprava ima smisla, da li će se pojaviti neko ko će se u poslednjem momentu predomisliti. Naravno, bilo je već nekoliko javnih rasprava i televizijskih debata, priča o tome kako će ovaj problematičan zakon proći. Čuli smo odgovor državnog sekretara i određenih predstavnika iz poslaničkog kluba ZES da, zapravo, za prihvatanje ovog zakona nije neophodna apsolutna većina. Naravno da je dovoljna prosta većina, ali svi znamo da je, zapravo, za glasanje neophodno 126 kartica. Pošto je jasno da se niko iz opozicije još uvek nije izjasnio da podržava ovaj predlog zakona, takav kakav jeste, a nas četvoro poslanika iz SVM, kao i ostali predstavnici Poslaničkog kluba manjina, u kojem nas je sedmoro, čak i određeni predstavnici poslaničkog kluba ZES, tu mislim na LSV, i mnogi drugi su izneli problematične amandmane i nisu se jasno izjasnili da li će glasati. Treba ozbiljno razmisliti o tome da li ova rasprava ima smisla, da li je možda pametnije povući ovaj predlog zakona, nastaviti konsultacije. Naglasila bih da smo se mi izjasnili da SVM neće odustati od svojih zahteva. Mi ne pretimo nikome, mi nikako ne želimo da srušimo Vladu, jednostavno, želimo da sačuvamo sudove u Bačkoj Topoli, Senti i Bečeju. Smatramo da su oni neophodni, jer, kao što smo čuli danas nekoliko puta, tamo gde nacionalne manjine čine nekakvu većinu učinjena je nepravda. Znači, još jednom bih želela da naglasim da i Poslanički klub manjina i SVM svakako podržavaju ovaj amandman LDP-a o kojem trenutno pričamo, da ćemo mi u danu za glasanje glasati za njega, kao što pozivamo sve vas da glasate za naš amandman koji je u identičnom obliku. Hvala na pažnji.
Hvala. Reč ima gospođa Judita Popović, replika.
Gospodine predsedavajući, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici i poslanice, iskoristila sam jednu stilsku figuru, mislim da je malo pogrešno shvaćena. Jeste, rekla sam da ja posmatram stvari iz ugla manjina. Dakle, objasnila sam da se taj ugao sastoji iz toga što pripadam jednoj manjinskoj zajednici kao Mađarica i da sam Vojvođanka, građanin Vojvodine, predstavljam teritorijalnu manjinu u odnosu na Republiku Srbiju. Inače, zahvaljujem se Savezu vojvođanskih Mađara na podršci amandmanu Liberalno-demokratske partije. Dakle, svaka podrška je dobrodošla. Takođe, mi ćemo podržati sve amandmane koji se odnose posebno na zaštitu prava nacionalnih manjina, pa, između ostalog, i na sudove i na pristup pravdi i pravičnom suđenju. Prema tome, dobrodošla je podrška Saveza vojvođanskih Mađara, a očekujem podršku i od ostale opozicije, i pozitivan odgovor vladajuće koalicije u pogledu ovog našeg amandmana. I dalje smatram da je zaštita nacionalnih manjina jedna civilizacijska tekovina i da je ukidanje sudova koji se nalaze na teritoriji Vojvodine, gde živi veliki broj nacionalnih manjina, jedna pogrešna i loša poruka svetu. Mislimo da to ne bi trebalo na taj način da se radi. To je isto kao kada slon uđe u staklarsku radnju, pa napravi veliku štetu. Isti je slučaj i u pogledu Vojvodine. Vojvodina ne sme da bude večito kolateralna šteta nečije pogrešne procene ili nečijeg pogrešnog pristupa rešenju problematike, odnosno štednje i racionalizacije. Pozdravljamo štednju, pozdravljamo racionalizaciju, ali ne uvek na uštrb Vojvodine. Prema tome, zahvaljujem vam se svima na podršci našem amandmanu.
Hvala vama. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Aligrudić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić, pa gospodin Zoran Krasić.
Poštovani predsedavajući, poštovani narodni poslanici, gospođo ministre, kada je reč o članu 3. Predloga zakona, vidimo da su prve dve tačke ovog člana posvećene Beogradu. Kaže se ovako u tački 1): "Prvi osnovni sud u Beogradu, za teritoriju opština", a to su inače gradske opštine, ne treba ih brkati sa ovim drugim opštinama koje su ovde navedene, iako to zvuči isto kada se izgovori, "Vračar, Voždovac, Zvezdara, Zemun, Novi Beograd, Palilula, Rakovica, Savski venac, Stari grad i Čukarica". U drugoj tački kaže se: "Drugi osnovni sud u Beogradu, za teritoriju opština Barajevo, Grocka, Lazarevac, Mladenovac, Obrenovac, Sopot i Surčin, sa sudskim jedinicama", ovo je sada interesantno, "u Lazarevcu, Mladenovcu, Obrenovcu i Sopotu". Da vas čovek pita zašto je to ovako napisano, potpuno sam siguran da ne biste umeli da objasnite. Zaista želim da izađete posle mog izlaganja i da mi objasnite zbog čega je ovo ovako, a da to pije vodu, da za to ima nekog razumnog objašnjenja. Mi smo pokušali to da sagledamo sa više strane i, pravo da vam kažem, čak da se stavimo u vašu ulogu i da probamo da opravdamo zbog čega je ovakvo uređenje ovde, odnosno zašto je ovakvo teritorijalno uređenje sedišta sudova. Meni to uopšte nije jasno. Dakle, iz ovoga što se vidi u ovom članu, u ova prva dva stava, razume se sledeće: grupisane su sve opštine koje se imaju smatrati tzv. urbanim gradskim jezgrom, urbane gradske opštine, da ih ne nabrajam sada ispočetka; zatim su iz ovog korpusa izdvojene opštine koje bi trebalo da čine tzv. prigradske opštine. Tako gledano, može se jednima naći srodnost u činjenici da su to tzv. urbane gradske opštine koje čine urbano gradsko jezgro, a da su ostale opštine prigradske opštine koje imaju neki svoj ruralni oblik. Da li je to bio kriterijum? Čak i da jeste, on je potpuno nedosledan. Vi imate urbanu gradsku opštinu Palilula, koja u dobrom delu svoje teritorije zahvata seoska područja u gradu Beogradu. Isti slučaj je sa Zemunom, doduše, u manjem obimu, jer otkako je nastala opština Surčin ona predstavlja ovu drugu kategoriju. Da li ovde da se vratimo na one čuvene kriterijume i objašnjenja koja smo dobili od vašeg zamenika? Recimo, vratićemo se na jedno interesantno objašnjenje, kaže – jedan od razloga za ukidanje pojedinih sudova, većine tih sudova, jeste to što se u manjim sredinama javlja veći stepen korupcije. Hajde da primenimo ovaj kriterijum, recimo, na grad Beograd. Da li možete da mi objasnite da li ste se možda tim kriterijumom rukovodili kada ste odlučili da postoje dva osnovna suda u Beogradu? Ne kažem ja, možda treba da budu dva osnovna suda u Beogradu. Nazivi ovih sudova i smanjenje ukupnog broja sudova u skladu je sa strategijom koju smo još mi osmislili. Rekao sam vam i pre podne da je ovo što ste vi napisali karikaturalno u odnosu na ono što je bila naša zamisao, zato imam pravo da vam govorim o tome kako ovo izgleda. Recimo, imamo dva osnovna suda u Beogradu i recimo da su potrebe Beograda takve da se završavaju na dva osnovna suda. Mogu li da vas pitam nešto? Zbog čega, recimo, ova podela ne bi išla drugačijom logikom? Je l' vi hoćete ovde da uvedete sudije specijalizovane za problematiku ruralnog područja grada Beograda? Ili sudije specijalizovane za urbanu problematiku u gradu Beogradu? Uopšte mi nije jasno šta ste hteli da uradite. Zašto nije moglo ovako da se radi: da se povuče jedna linija, geografska, po Beogradu, onako vertikalno, od severa ka jugu, i da se onda kaže – za celo područje grada Beograda koje se nalazi istočno od ove linije biće prvi osnovni sud, a za celo područje Beograda zapadno od ove linije biće drugi osnovni sud. Razlog koji bih vam izneo za jednu takvu podelu se može potpuno ravnopravno nositi sa bilo kojim razlogom koji vi meni izgovorite za ovu podelu koju ste ovde napravili. Ovo je potpuno nejasno. Nikakvog kriterijuma, verujte mi, zdravorezonskog nema da se ovakva vrsta podele napravi. Šta je sada nama bilo činiti? Da bismo mi rekli kako mislimo da ovo treba uraditi, trebalo je da sednemo sa svom onom logistikom koju vi posedujete u Ministarstvu, sa svim onim ulaznim podacima koje vi imate, a koje očigledno ovde niste ni koristili, niti ste ih prikupljali, a trebalo bi ih napraviti, da bismo napravili jedan kvalitetan predlog zakona. Da smo mogli da napravimo, a objektivno nismo, jedan kvalitetan predlog zakona koji bi mogao da se suprotstavi vašem predlogu, onda smo mogli da idemo od člana do člana i da napišemo amandmane koji bi bukvalno promenili ove vaše odredbe koje su predložene, tako što bi se onda napisalo koliko osnovnih sudova treba da bude u Beogradu, da li dva, četiri ili pet, i kako oni treba da izgledaju. Vidite, recimo, u drugim situacijama, kada je reč o prekršajnim sudovima i drugim opštinama, vi govorite o tome: osnovni sud, nemam pojma, u Jagodini, za teritoriju opština Rekovac, Svilajnac i za grad Jagodinu, pa onda naglašavate, sa sudskim jedinicama u Rekovcu i Svilajncu. Vi ste, recimo, ovde u drugom stavu, kada je reč o Beogradu, rekli gde su sudske jedinice – u Lazarevcu, Mladenovcu, Obrenovcu i Sopotu. Imate prvi osnovni sud u Beogradu za teritoriju onih opština koje ste naveli. Šta treba da radi, recimo, stanovnik naselja Besni Fok, koje je najisturenije naselje opštine Palilula, malo pretrčite, pa ste u Pančevu? Šta on treba da radi? Gde je sedište, gde je fizički sedište prvog osnovnog suda u Beogradu? Koja je logika? Zbog čega smo onda odredili da Sopot ima svoju jedinicu? Gde je sedište drugog osnovnog suda? Gde predviđate da bude sedište drugog osnovnog suda? Vi ste rekli – Lazarevac, Mladenovac, Obrenovac i Sopot imaju jedinice. Zašto? Valjda je logika takva da ako se stanovnicima Lazarevca, Obrenovca, Sopota i Mladenovca ne daju te jedinice, trebalo bi onda dosta da putuju. Ti ljudi ne bi mogli da ostvare svoja prava u blizini mesta gde stanuju. To je verovatno ta logika. Ne vidim drugu. Šta je sa drugim stanovnicima Beograda? Šta je sa stanovnicima područja prvog osnovnog suda? Da li vi mislite da taj gradski saobraćaj tako sjajno funkcioniše da neko može iz Besnog Foka da pretrči, recimo, ako ostane sedište prvog osnovnog suda kod Železničke stanice, mislite da je to njemu jednostavno? Da on odande može vrlo jednostavno da dođe? Kontraargument bi bio da je i danas područje suda za teritoriju opštine Palilula tamo. Jeste, ali zašto smo mi hteli da promenimo sadašnje propise o sedištima sudova? Zbog čega smo smislili sve ovo, što ste vi pogrešno nastavili da radite? Upravo zbog toga što postoje nelogičnosti. To je bila cela ideja. Da ne postoje neke nelogičnosti, nikome na pamet ne bi palo da nešto menja, znate. To je bila ideja. Onda vi uzmete ideju o tome da se nešto promeni nabolje i napravite od toga, izvinjavam se na izrazu, čitavu sprdačinu. Nije vam samo ova odredba st. 1. i 2. člana 3. takva, nego su vam sve odredbe zakona takve. To je prosto neverovatno. Ja ne mogu da verujem. Zašto smo mi podneli ovakav amandman? Naravno da ćete nam odbiti amandman, naravno da ćete reći da nije u redu, jer u našem amandmanu piše da je prvi opštinski sud u pitanju za teritoriju Palilule i Starog grada, da je drugi opštinski sud za teritoriju Rakovice, Savskog venca i Čukarice i da je treći opštinski sud Beograda za teritoriju Vračara, Zvezdare itd. Isto kao i sada. Znate li šta je bila ideja? Ako usvojite ove naše amandmane, vi ste praktično vratili zakon na staro, a mi vam sada sa ovog mesta poručujemo da je to deset puta bolje nego da pravite ovu karikaturu koju ste napravili od one predivne ideje koju smo mi imali. To je velika razlika. Zbog toga mi prosto ne možemo da pustimo ovo bez rasprave. Ne možemo da pustimo da ova stvar ide dalje, a da se na ovo ne osvrnemo. Drugi narodni poslanici su već do sada govorili kako to sve izgleda karikaturalno po celoj Srbiji. To što ste vi kompenzovali sudskim jedinicama ideju o dostupnosti pravdi, nemam ništa protiv, ali je to sve preskupo, prekomplikovano. Da ne govorim o tome da će ukupan broj sudija da se smanji. Hajde da vam postavim jedno prosto pitanje, a to morate da nam kažete; u zakonu to ne piše i bilo bi vrlo interesantno to čuti. Šta je, recimo, sa Četvrtim opštinskim sudom u Beogradu? On će prestati da postoji, jer će postojati jedan osnovni sud za područje grada Beograda. Šta će biti sa ukupnim brojem sudija u Beogradu? Hoćemo li da poizbacujemo one sudije koje su do sada radile u Četvrtom opštinskom sudu zato što nisu specijalizovani za gradsko područje ili ćemo... Šta ćemo, da ihpremeštamo, šta ćemo sa njima da radimo? Šta je ovde ideja, da li vi to znate? Ja ne znam. Ne verujem da ćete me tako lako ubediti da je ovo dobro promišljeno, urađeno sa jednom veštom strategijom i da će ovo sjajno sutradan da funkcioniše. Jer, da je to tako, ne bi svi skočili na vas zbog ovoga. Na vas jedino ne skaču poslanici vladajuće koalicije iz razloga elementarne pristojnosti, podržavaju Vladu, iako neki od njih ne misle da je ovo dobro. Šta će ljudi, verovatno bih se i ja tako ponašao na njihovom mestu, budimo vrlo otvoreni. Naravno, postoje i amandmani nekih od njih. Prosto, stručna javnost, opozicija u državi, svi stoje protiv ovog predloga zakona. Ako ništa drugo, ovome nedostaje makar da izađete u javnost sa ovim predlogom zakona, u jednu javnu i stručnu raspravu, da se otvore argumenti i da se vidi da li ovo treba ovako da stoji ili ne treba ovako da stoji. Možda ste vi u pravu, ali mi do sada nismo čuli kvalitetan i validan argument koji bi objasnio ovakvo konkretno uređenje ove teritorijalne podele sedišta sudova. Dakle, ovo nam nije jasno i ne možemo glasati za nešto što nam nije jasno. Ako vi mislite da se predlozi zakona mogu dostavljati Narodnoj skupštini sa vašim autoritetom Vlade Republike Srbije, da je to sasvim dovoljno i da za bilo šta ovde ne treba da postoji bilo kakvo objašnjenje, verujte mi da ste se prevarili. Ovo vam je najbolji dokaz: umesto da rasprava o ovom predlogu zakona traje jedan ili dva dana, da se ona lepo okonča, pa da idemo na glasanje, svidelo se nekom ili ne ono što ovde piše, vi ste praktično vašim predlogom zakona prouzrokovali da imate stotinu amandmana o kojima ćemo, verujte, sigurno raspravljati dobrano, o svakom podnetom amandmanu, i pokušaćemo da ovu stvar detaljno raspravimo. To je ono što ćete od nas čuti. Naravno, uvažavamo mi i sve druge potrebe države, ništa ne brinite, ako dođe i kad dođe do toga, ali ovde jednostavno mora da se otvori jedna ozbiljna rasprava, i to ne samo sa nama. Nismo mi kao narodni poslanici čak ni dužni da poznajemo propise. Dužni smo da glasamo za njih, dužni smo da se upoznajemo sa onim što vi radite... Ne da nismo dužni da poznajemo propise, izvinjavam se, pogrešno sam se izrazio, da budemo stručni u jednoj oblasti. Ali, vi niste stručnu javnost konsultovali. Cela stručna javnost stoji protiv vašeg predloga zakona. To je ono sa čime se vi danas suočavate, a naravno, vladajuća većina može da izglasa šta god hoće. Znate, dovoljno je da imate 126 u danu za glasanje i da imate većinu onog broja poslanika koji su se prijavili za glasanje, to je vrlo prosto.
Hvala. Za reč se javio gospodin Zoran Krasić, po amandmanu.
Radi se o amandmanu na član 3. Predloga zakona. Moram da skrenem pažnju, kada su u pitanju ovaj amandman i skoro svi ovi amandmani o kojima danas raspravljamo, gotovo da nisu bitna imena poslanika koji stoje iza amandmana, svi su amandmani napisani sa jednim osnovnim principom, ali je Vlada pokazala selektivnost pa je neke prihvatila, iz nekih svojih razloga, i nije nam rekla zašto je dala veru tom principu, a tom istom principu kada je u pitanju opozicija nije dala. Doduše, odbila je i amandmane poslanika vlasti. Međutim, gospodine Aligrudiću, kod ovog člana 3. postoji, kako bih vam rekao, tektonski nedostatak. Sada će da ti bude jasno, pa kaži kada savetuješ Mikija Rakića, Vukadinovića i Borisa Tadića o svim pojedinostima, Srđane. Ti si naravno zadovoljan, tvoj amandman je prošao i ja sam ti juče čestitao. O čemu se radi? Ja bih zamolio poslanike, ako su voljni, da pogledaju šta piše u članu 3. Predloga zakona, gde kaže: "Osnovni sudovi jesu: 1) Prvi osnovni sud u Beogradu, za teritoriju opština Vračar...", i ređa se dalje. Izvinite, molim vas, gde ste vi našli teritoriju opštine Vračar? Koliko znam, po Ustavu Republike Srbije, po Zakonu o teritorijalnoj organizaciji Republike Srbije, po Zakonu o lokalnoj samoupravi i po Zakonu o lokalnim izborima ne postoji opština Vračar. Da se ne biste čudili, ja ću vam pročitati Ustav Republike Srbije. Molim vas, samo da idemo redom. Član 188. Ustava Republike Srbije kaže: "Osnovne odredbe. Jedinice lokalne samouprave su opštine, gradovi i grad Beograd. Teritorija i sedište jedinice lokalne samouprave određuje se zakonom". Ako bi postojala opština, sada ću da čitam šta ste sve naveli u ovoj tački 1) - opština Vračar, opština Voždovac, opština Zvezdara, opština Zemun, opština Novi Beograd, opština Palilula, opština Rakovica, opština Savski venac, opština Stari grad i opština Čukarica, onda one ne bi mogle da budu u sastavu grada Beograda, već bi bile jedinice lokalne samouprave. Identična je situacija i sa tačkom 2) člana 3. Znači, ako se kaže opština, to je jedinica lokalne samouprave. Voždovac nije jedinica lokalne samouprave, već je gradska opština. Vi ne smete da kršite Ustav. Znate zbog čega ste to napravili? Zbog toga što ste uzeli za ceo koncept zakona pogrešan ustavni osnov. Znači, to je jedna, kako bih ja rekao, ustavnopravna i formalnopravna primedba koja dovodi u pitanje ovo. Moram da vam skrenem pažnju, imamo opštinu, grad i glavni grad. Što se tiče gradova, ta greška ne postoji. Znači, nemojte da tražite u ovim drugim tačkama, tamo ste lepo rekli, recimo, uzeću primer, poslednja tačka 34) – osnovni sud u Šapcu, za teritoriju opština Bogatić, Vladimirci, Koceljeva i za grad Šabac. Znači, tu ste poštovali odredbu Ustava o tome šta je jedinica lokalne samouprave. Sada ćemo da se vratimo na glavne razloge ovakvog koncepta i da javnost zna, neki poslanici znaju, neki ne znaju, ali javnost mora da zna – za ovo što oni nazivaju "set pravosudnih zakona" najvažniji su oni koji su prvi bili na dnevnom redu. To je zakon o uređenju sudova. On je važan, navodno se usaglašava sa Ustavom Republike Srbije zato što se gase pojmovi: opštinski, okružni. To je osnov za reizbor, nove izbore, nazovite to kako hoćete, i eliminaciju partijski nepodobnih ljudi iz pravosuđa. Ista logika je primenjena i kada su u pitanju tužilaštva. Drugi zakon iz te grupe jeste zakon o sudijama. Treći je zakon o visokom savetu sudstva, da se napravi nulti sastav tog saveta, identična situacija je i kada je u pitanju javno tužilaštvo, i da se blokira pravosuđe, odnosno učini prihvatljivim za Demokratsku stranku, a ovo ima poprilično elemenata državnog terorizma. Sada ću i to da vam objasnim, da se ne biste mnogo iščuđavali. Onda je kao vrhunac svega ubačen ovaj zakon o organizaciji, upravo sa ciljem da se jave svi poslanici, jer svako od poslanika trpi pritisak svoje lokalne samouprave, svog opštinskog, okružnog suda, tužilaca, koji kažu – aman, ljudi, ne može biti zamena sudska jedinica ili odeljenje za nešto što je sud kao institucija. Međutim, oni su se dosetili pa su u ovu igru ubacili i dodatni kvalifikacioni momenat, a to je što su neke sudove podigli na republički rang, za ove druge nisu rekli koji je rang. Onda se javljaju različiti amandmani ili, da budem precizan, prepoznatljivi amandmani, jer su svi pisani na isti način. Ali, argumentacija kojom se ovde brani amandman menja se od lokacije do lokacije. Kada dolaze poslanici sa teritorije Vojvodine oni iznose jednu grupu razloga. Juče je gospodin iz G17 plus podneo amandman, mislim da je iz Tutina, Novog Pazara, i izuzetno dobro je objasnio svoj amandman. Pripremio se; i površinu teritorije, broj stanovnika, nacionalni sastav, postojeću organizaciju sudova, broj sudova, broj tužilaca - sve je to idealno upakovao u argumentaciju kojom brani svoj stav. To je legitimno. Nema nikakvih problema. Ovo pričam zbog javnosti, da shvati da poslanici nisu krivi, kriv je onaj ko je napisao Predlog zakona i dostavio ga u ovakvom obliku. Koliko je to loše, nije reklama za mene i za moju stranku, ali moram da kažem da i neki evropski faktori kažu da su ovo ćorava posla, ova vrsta organizacije pravosudnih organa. Znači, svima je jasno da ovo ne valja. Onda se postavlja pitanje zašto Vlada na silu gura ovako nešto. Onda dolazimo do jednog jedinog odgovora, gospođa Judita nije tu, ali ona ga je načela nekim svojim razlozima; pričala je o tome, pošto se amandman odnosio na Bačku Topolu, da manjina ima neko pravo. Ja koristim isti taj argument kao ona. I ja se osećam kao manjina, ne samo kao manjina ovde u Skupštini, zato što sam poslanik iz opozicione stranke, nego se uopšte osećam kao manjina. Meni su svuda zatvorena vrata. Ko pripada nekoj drugoj manjini, po nekom drugom kriterijumu za određivanje manjine, on je zaštićen, a ja sam manjina u Beogradu. Mene može svako da proganja. Vi znate da u Beogradu postoji Drugi opštinski sud. On je verovatno najvažnija institucija zato što je nadležan po sedištu BIA i nadležan za neke druge predmete. Aligrudić je lepo primetio – čekajte, svuda ste pričali gde je sedište nekog suda, šta ste napravili kod ova dva beogradska? Gde je sedište? U vazduhu? Znači, sprovodi se državni terorizam. Ko je osmislio ovaj državni terorizam u pravosuđu? Ono što je, po ponašanju, primitivno, prosto, anticivilizacijsko, prepoznaćete ga po tome - glasaj iz Bodruma, glasaj iz Soluna, pa se predstavlja kao da je to evropska tekovina. Ne znam da li ste primetili ovaj kvalitet, od ove vlasti se ograđuje i EU. Imali ste prilike da čujete danas izjavu ovog Miškovog malog, Jeremića, kaže – Srbija je ugrožena od EU. Zamislite koji je fluid proradio kod njega odozdo na gore, pa mu došlo u glavu. Mi o tome pričamo 15 godina, a vi ste rekli – to su naši partneri. Samo da vas podsetim, kada je bio na dnevnom redu rebalans Zakona o budžetu za 2008. godinu ovde je izneta, sa ove strane, najargumentovanija kritika rebalansa budžeta. Ova strana je to nonšalantno odbila, računajući "pas laje, vetar nosi". Zašto bi građani bili zadovoljni nekom diskusijom i nekom kritikom kada se suštinski ništa ne može promeniti? Taj je osećaj prisutan kod građana, a kod nas su svi građani manjina. Većina je u ovoj maloj grupi na vlasti koja putem medija, BIA, CIA, svega i svačega vlada ovom zemljom, vlada dušama ljudi. Srbija je jedna od retkih država gde čovek glasajući za ono što je primitivno, prosto, anticivilizacijsko u stvari glasa protiv sebe. Zamislite čoveka koji zaokruži broj ispred naziva one stranke čiji visoki funkcioneri glasaju iz Bodruma! Čim je zaokružio, on je glasao protiv sebe. Pod kakvom je fatamorganom bio kad se latio olovke na biračkom mestu, to je nešto što će nauka tek da objasni. Sve vas pozivam, dajte da izađemo iz ove podvale u koju je Vlada Republike Srbije, kao predlagač, gurnula celu Skupštinu. Neko je primetio – ni manji zakon po broju članova, ni veći broj amandmana. Koliko je podnela opozicija? Nešto malo manje ili prilično manje stranke koje čine vlast. Svaka stranka koja na neki način participira u vlasti, da li na nivou pokrajine, grada Beograda, opštine ili Republike, nalazi neke svoje razloge za uslovljavanje, ali sa puno osnova oni mogu da kažu da to nije uslovljavanje. Zašto? Naš amandman se zasniva na principu koji je bio nešto što je rukovodilo i SRS, i DSS, i NS, i LDP, i G17 plus, i ove stranke manjina i predstavnike DS-a, ali oni su imali taj kuriozitet da su njihovi amandmani usvojeni. Ali, princip je isti. Ako usvojite amandman Srđana Milivojevića, vi nemate odgovor zašto niste usvojili druge amandmane. Nije valjda da Srđan Milivojević više voli Kruševac nego što Milovan Radovanović voli Aleksinac? Da li je to ta poruka koja ide prema građanima – kad si poslanik vlasti amandman ti prolazi, a kad si poslanik opozicije onda ne prolazi? A onda ovde slušamo na momente nešto što deluje kao uslovljavanje. Ja sam kao svojevrsnu paradigmu morao da iskoristim priliku da kažem da se i ja osećam kao manjina, ne samo kao politička manjina u Narodnoj skupštini, ja se osećam kao manjina u Beogradu. Za beogradske sudove će važiti princip koji ne važi ni za jednu drugu lokaciju. Ovi izmislili opštinu Vračar, a ona je gradska opština. (Predsedavajući: Vreme, gospodine Krasiću.) Mnogo vam se izvinjavam, gospodine.
Za repliku se javio gospodin Miloš Aligrudić. Izvolite.
Moram da se javim na repliku gospodinu Krasiću jer me je pomenuo u više navrata. Kada me je prvi put pomenuo govorio je o tome da ovaj član u sebi pokazuje izvesni tektonski poremećaj. Naravno, pri tom nije mislio na mene, govorio je o zakonu, govorio je o predlagaču zakona itd., ali je pomenuo jednu interesantnu stvar na koju sam se ja osvrnuo, ali mi se čini da ili mene gospodin Krasić nije najbolje razumeo ili me je dobro razumeo ali ja onda nisam dobro razumeo ono što je on rekao, a replike zato i služe, da se stvari razjasne i da oni koji prate prenos vide kako stvari stoje. Po Ustavu ove države, svi gradovi, i grad Beograd naravno, imaju gradske opštine. Ta opština koju Ustav pominje, koja se zove gradska opština, nije što i svaka druga opština, to je prirodno, jer je u osnovi ono što čini opštinu opštinom zapravo i sam grad Beograd. To nije bitno promenjeno u odnosu na stari Ustav, to stoji i u novom Ustavu, jedino što je sada to pojašnjeno i što stvari sada tako stoje. Zašto smo mi u našem amandmanu napisali samo opštine i nismo naveli gradske opštine? To je mali nesporazum i to hoću da objasnim. Zato što je cilj naših amandmana bio, zašto da ne, otvoreno ću to reći, da u nekom profesionalnom smislu i ponizimo one koji su podneli ovaj predlog zakona, predlažući time da se tekst kompletno vrati na staro. U starom zakonu, važećem zakonu stoji - opština, ne - gradska opština, naravno pogrešno, tako da cilj amandmana nije bio da usaglasi postojeći predlog zakona sa Ustavom, jer bi tada moralo da piše - gradska opština, nego je cilj amandmana bio da ukaže da je bolje ostaviti postojeći zakon i ovaj zakon povući iz procedure i napraviti bolji zakon od ovoga. E, to je bio jedini cilj ovih amandmana. Što se tiče ostalog što je gospodin Krasić pričao, on je potpuno u pravu. Prosto je neverovatno da predlagač zakona ne zna Ustav Republike Srbije i da u svom predlogu zakona ne napiše ono što treba da piše a to je - gradska opština, jer se drugačije nije ni moglo napisati. Da smo kojim slučajem mi učestvovali kao politička stranka u Vladi Republike Srbije, takav nemar nam se ne bi desio. Pišući novi zakon, u skladu sa strategijom pravosuđa i u skladu sa Ustavom Republike Srbije, ne bismo prevideli to. Svakako da bismo, u skladu sa Ustavom Republike Srbije, napisali sve odredbe kao ustavne odredbe, a ne kao neustavne predloge odredaba, kao što je slučaj sa članom 3. i, kao što je gospodine Krasić rekao, tektonskim poremećajem koji se u ovom članu 3. desio. Istina je, postoji tektonski poremećaj i taj tektonski poremećaj je u tome što postoje odredbe koje nisu u saglasnosti sa Ustavom Republike Srbije i drugim pozitivnim propisima. Bio sam dužan da iskoristim ovo pravo na repliku da objasnim zbog čega je to ovako u samom tekstu amandmana i, naravno, da se složim oko toga zbog čega to nije u Predlogu zakona, a moralo bi da bude, pa sam na to skrenuo pažnju u svom izlaganju, ako ste me pažljivo slušali. Hvala.
Hvala. Mislim da smo sada razjasnili ovo. Reč ima gospodin Krasić, po Poslovniku. Izvolite.
Gospodine Novakoviću, vi ste to pogrešno protumačili, nisam konfliktna osoba. Vidite da dajem izuzetan doprinos da se, ako može, popravi nešto od ovih naših predloga zakona, mada po svoj prilici najbolji amandmani su oni - briše se član. Naravno, pozivam se na član 136. To nema nikakve dodirne tačke sa ovim što je gospodin Aligrudić pričao, pošto se mi očigledno slažemo. Ali, kada bi naši predlozi zakona imali detaljna obrazloženja na osnovu kojih bismo mogli da vidimo šta su bili kriterijumi, koja merila, verovatno ni 90% ovih problema, sa ovim brojem amandmana ne bi bilo. Gospodin Aligrudić je u suštini dobro najavio nešto što je tema. Ako su ove "opštine" u stvari gradske opštine, onda, gospođo Malović, upozorite gospodina Đilasa i one koji mu sufliraju, one pravnike tamo, da je nemoguće uvesti prinudnu upravu u gradskoj opštini, nemoguće je raspustiti skupštinu gradske opštine, jer gradska opština nije jedinica lokalne samouprave. A to što je babi milo, pa je u Statut grada upisala, radi se o nečemu što je očigledno neustavno. Zapamtite jednu stvar, predsednik Narodne skupštine raspisuje izbore, i one dopunske, kada se raspusti neka skupština jedinice lokalne samouprave. Skupština gradske opštine Zemun nije skupština jedinice lokalne samouprave. Znači, to sa tim statutom vežite mački o rep, jer ako bi se to tako primenilo onda bi morale da se uvedu privremene mere u gradu Beogradu, da se prvo raspusti Skupština grada Beograda, na predlog ministra za lokalnu samoupravu, aktom Vlade i da predsednik Narodne skupštine raspiše izbore za Skupštinu grada Beograda i sve skupštine gradskih opština. To bi jedino moglo da bude ustavno, a vi procenite, ako zbog vaših problema, zato što po svaku cenu Vučić, Đilas, Rakić i Delić žele da osvoje vlast kako bi se kod tajkuna opravdali za lokaciju koju su prodali pre izbora... To je prava istina.
Hvala. Reč ima narodni poslanik gospodin Milan Dimitrijević.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Na član 3. ovog zakona gospodin je podneo amandman na tačke 1) i 2). Mislim da ovaj amandman treba prihvatiti, ali pre nego što kažem nešto o samom amandmanu iskoristio bih priliku da kažem nešto načelno o zakonu. Dakle, kada na jedan zakon koji ima 19 članova bude podneseno 122 amandmana od strane pozicije i opozicije u većini, kakav zaključak iz toga može da se izvede? Dakle, zakon ne valja ništa. Zakon je neprimenljiv. Toliko je loš da nanosi štetu građanima Srbije, nanosi štetu i celoj državi. Jednostavno, zakon treba povući iz procedure. To je najjednostavnije rešenje. Da li je moguće da poslanici pozicije podnose ovoliki broj amandmana na ovaj zakon? Šta ovo znači? Sa kime se Ministarstvo konsultovalo? Da li je bilo javne rasprave o ovome? Šta kaže Društvo sudija o ovome? Opšta je halabuka u društvu povodom ovog zakona. Čini mi se da se ovde radi o svojevrsnoj lustraciji u pravosuđu. Šta ćemo raditi sa ovolikim brojem sudija? Gde će oni da rade? Šta ćemo raditi sa onim zgradama koje će biti prazne? Koliko košta izdržavanje tih zgrada? Koliko košta grejanje, struja, voda? Dakle, šta je cilj ovog zakona? Cilj zakona je lustracija. U obrazloženju zakona je navedeno da je jedan od glavnih parametara o kojima se vodilo računa geografski položaj gradova. Molim vas, hajde da vidimo da li je to baš tako. Navešću vam dva primera. Recimo, primer jednog okruga koji ima svega četiri opštine i ima dva osnovna suda, primer drugog okruga koji ima 12 opština a ima jedan osnovni sud. Dakle, kakvi su to kriterijumi? Danas je u toku rasprave poslanik SRS gospodin Sreto Perić naveo primer opštine Ljubovija, odnosno razlike između dva osnovna suda, Užica i Loznice, 150 kilometara. Da li neko zna kakva je putna mreža u tom delu Srbije? Da li neko zna kakva je saobraćajna mreža u tom delu Srbije, kako će ljudi da putuju? Onaj ko to zna ne bi predložio da bude ovakva mreža sudova. Evo, vreme mi ne dozvoljava, sa time ću završiti, ali ima još amandmana pa ću se javiti svakako povodom tih amandmana. Zahvaljujem.
Hvala. Da li se po ovom amandmanu još neko javlja za reč? (Ne.) Završili smo današnji rad. Nastavljamo sutra u 10.00 časova, amandmanom na član 3. narodnog poslanika gospodina Milisava Petronijevića. Hvala na kooperativnosti.