Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Devetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 117 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 49. Zakona o Narodnoj skupštini predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom svakog odlučivanja postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja svih narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da su u sali prisutna 142 narodna poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Aleksandra Čotrić. Dostavljen vam je Zapisnik sednice Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu. Pošto današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa navedene sednice. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje: ukupno 153, za – 146, nije glasalo – sedam narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik sa sednice Sedmog vanrednog zasedanja. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv sednice Devetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u Dvanaestom sazivu, koje je sazvano na zahtev 233 narodna poslanika. Saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije, članom 48. stav 3. Zakona o Narodnoj skupštini i članu 249. Poslovnika Narodne skupštine dostavljen vam je zahtev za održavanje vanrednog zasedanja Narodne skupštine sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Za sednicu Devetog vanrednog zasedanja u Dvanaestom sazivu određen je sledeći D n e v n i r e d 1. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama; 2. Predlog zakona o dopuni Zakona o Visokom savetu sudstva; 3. Predlog zakona o popisu poljoprivrede 2023. godine; 4. Predlog zakona o utvrđivanju finansijske podrške privrednim subjektima za održavanje likvidnosti i obrtna sredstva u otežanim ekonomskim uslovima usled pandemije Kovid 19 izazvane virusom Sars kov 2; 5. Predlog zakona o potvrđivanju finansijskog ugovora Kovid 19, podrška Vladi Srbije za mala i srednja preduzeća i preduzeća srednje tržišne kapitalizacije između Evropske investicione banke i Republike Srbije; 6. Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Ministarstva spoljnih poslova Republike Srbije i Ministarstva spoljnih poslova i međunarodne saradnje Republike Italije o zapošljavanju članova porodica diplomatsko-konzularnog i administrativno-tehničko osoblja; 7. Predlog odluke o izboru Republičkog javnog tužioca; 8. Predlog odluke o izboru predsednika sudova; 9. Predložena lista kandidata za člana Saveta Regulatornog tela za elektronske medije. Narodni poslanik dr Aleksandar Martinović, na osnovu člana 92. stav 2, člana 157. stav 1, člana 170. i člana 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi zajednički, načelni i jedinstveni pretres o 1, 2, 7. i 8. tačka dnevnog reda u jedinstvenoj načelnoj raspravi. O predlozima zakona, ne uključujući predlog koji se tiče REM-a, koji je zasebna rasprava. Narodni poslanik dr Martinović, ne želi da dodatno obrazloži predlog, zbog toga ga stavljam na glasanje. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje: ukupno – 160, za – 156, nije glasalo – troje. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog. Prelazimo na rad po dnevnom redu. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da su pozvani da ovoj sednici prisustvuju Maja Popović, ministar privrede, Žak Pavlović, izborni član VSS iz reda sudija, Jovan Ćosić, pomoćnik ministra, Vladimir Vinš, viši savetnik u ministarstvu i Jelena Tomić, savetnik u Administrativnoj kancelariji VSS. Molim poslaničke grupe, ukoliko to nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članovima 157. stav 2, 192. stav 3. i 201. stav 2. Poslovnika, otvaram zajednički, načelni i jedinstveni pretres u prvoj načelnoj raspravi. Da li predstavnici predlagača žele reč? Reč ima ministarka Maja Popović.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, na početku današnje načelne rasprave želim da vam predstavim najvažnija rešenja koja sadrže Predlog zakona o dopuni Zakona o VSS i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama i da obrazložim Predlog odluke o izboru Republičkog javnog tužioca. Ova dva predloga zakona imaju za cilj preduzimanje neophodnih koraka u ispunjavanju preuzetih obaveza iz međunarodnih akata, preporuka grupe država Saveta Evrope za borbu protiv korupcije GREKO, kao i aktivnosti iz revidiranog akcionog plana za Poglavlje 23 – pravosuđe i osnovna prava. GREKO je preporučio u okviru Četvrtog evolucionog kruga, u preporuci četiri da sistem osenjivanja rada sudija bude revidiran, uvođenjem kvalitativnih kriterijuma i ukidanjem pravila da nezadovoljavajuće rezultate i vrednovanja sistemski vode ka razrešenju dotičnih sudija. Revidiranim akcionim planom za Poglavlje 23 – pravosuđe i osnovna prava predviđeno je da se izmeni Zakon o sudijama i Zakon o VSS u cilju propisivanja etičkog odbora kao stalnog tela VSS, propisivanje nadležnosti VSS za donošenje poslovnika o radu etičkog odbora i propisivanje obaveze izrađivanja izveštaja o radu etičkog odbora VSS o poštovanju odredbi etičkog kodeksa. Pored toga, zakonom o izmenama i dopunama Zakona o sudijama je predviđeno brisanje odredbe na osnovu koje se zbog nestručnosti smatra nedovoljno uspešno vršenje sudijske funkcije, ako sudija dobije ocenu – ne zadovoljava, shodno kriterijumima i merilima za vrednovanje rada sudija, radi usklađivanja sa mišljenjem broj 17 Konsultativnog veća evropskih sudija. Što se tiče Predloga odluke o izboru Republičkog javnog tužioca, istakla bih sledeće. U skladu sa postupkom za izbor Republičkog javnog tužioca koji je propisan Zakonom o javnom tužilaštvu, Državno veće tužilaca je 13. maja 2021. godine raspisalo i objavilo javni konkurs za izbor Republičkog javnog tužioca u dnevnom listu „Politika“ i „Službenom glasniku“ Republike Srbije. Posle sprovedenog javnog konkursa Državno veće tužilaca na sednici održanoj 15. juna 2021. godine je utvrdilo listu kandidata za izbor Republičkog javnog tužioca, dok je Vlada na sednici održanoj 24. juna 2021. godine usvojila Predlog odluke o izboru Republičkog javnog tužioca i za Republičkog javnog tužioca predložena je Zagorka Dolovac. Zagorka Dolovac rođena je 1966. godine u Novom Sadu. Završila je gimnaziju u Sremskim Karlovcima 1985. godine. Diplomirala je na Pravnom fakultetu Univerziteta u Novom Sadu 1989. godine, a pravosudni ispit položila je 1992. godine. Od 1990-1992. godine bila je pripravnik u Okružnom javnom tužilaštvu u Novom Sadu. Od 1992-1996. godine bila je stručni saradnik u Opštinskom javnom tužilaštvu u Novom Sadu. Od 1996-2003. godine je bila zamenik Opštinskog javnog tužioca u Novom Sadu. Od 2004-2007. godine zamenik Okružnog javnog tužioca u Novom Sadu. Od 2007-2009. godine v.d. Okružnog javnog tužioca u Beogradu. Od 1. januara 2010. godine Republički javni tužilac Zagorka Dolovac je u dosadašnjem periodu preduzela brojne aktivnosti koje su imale za cilj unapređenje rada Javnog tužilaštva u svim oblastima svojih nadležnosti. Kao Republički javni tužilac pružila je punu podršku učešću Javnog tužilaštva u izradi, reviziji i sprovođenju najvažnijih strateških dokumenata Republike Srbije u oblasti pravosuđa, a sve u cilju jačanja vladavine prava u Republici Srbiji. U toku mandata zalagala se za povećanje broja nosioca javno-tužilačke funkcije, tužilačkog i drugog osoblja i starala se da javna tužilaštva budu adekvatno opremljena i obučena, kroz stalno usavršavanje znanja zaposlenih. Zalagala se za dosledno sprovođenje osnovnih principa u radu javnih tužilaštava u vidu primene načela samostalnosti, nepristrasnosti, profesionalnosti, odgovornosti, te je preduzimala i mere za uspostavljanje i unapređenje rada disciplinskih organa Etičkog odbora i poverenika za samostalnost Državnog veća tužilaca. Radi obezbeđivanja maksimalne podrške Javnog tužilaštva, promovisala je međuinstitucionalnu saradnju i koordinaciju rada sa drugim državnim organima. Unapredila je međunarodnu saradnju Javnog tužilaštva kroz otvaranje Kancelarije Republičkog javnog tužilaštva u Eurodžastu, što je omogućilo da Republika Srbija bude pouzdan partner u međunarodnoj saradnji. Pod njenim rukovodstvom Republičko javno tužilaštvo je koordinisalo proces osnivanja i jačanja stručnih i tehničkih kapaciteta posebnih odeljenja za borbu protiv korupcije. Kao Republički javni tužilac, odredila je prioritete u radu Javnog tužilaštva u vidu odlučne borbe protiv kriminala, a posebno teških i savremenih oblika, povećanje efikasnosti krivičnog gonjenja kroz dalju efikasnu primenu tužilačke istrage, sporazuma o priznanju krivice i oportunitet i jačanje međunarodne saradnje, uključujući aktivno učešće u procesu pridruživanja EU, kao i brzu i efikasnu međunarodno-pravnu pomoć, kako u bilateralnim odnosima, tako i kroz evropske, regionalne pravosudne mreže poput Eurodžasta, mreže generalnih tužilaca zemalja EU i dr. Republičko javno tužilaštvo je pod njenim rukovodstvom preduzelo niz aktivnosti radi ispunjavanja preporuka Manival Komiteta Saveta Evrope i Akcionog plana FATF-a, radi efikasnijeg procesuiranja krivičnih dela pranja novca i u tom smislu imala je značajnu ulogu u izradi nacionalne procene rizika od pranja novca i procene rizika od finansiranja terorizma, koju je Vlada Republike Srbije usvojila 31. maja 2018. godine, zatim Akcionog plana za sprovođenje preporuka iz procene rizika za pranje novca i procene rizika za finansiranje terorizma, kao i nove Strategije za borbu protiv pranja novca i finansiranja terorizma od 2020. do 2024. godine, kao i Akcionog plana za njeno sprovođenje, koje je Vlada Republike Srbije usvojila 13. februara 2020. godine. Zahvaljujući navedenom zalaganju svih uključenih državnih organa, kao i Republičkog javnog tužilaštva u vezi sa procesuiranjem krivičnih dela pranja novca, Republika Srbija se od juna 2019. godine više ne nalazi na tzv. sivoj listi FATF, što predstavlja veliki uspeh i priznanje za rad državnih organa Republike Srbije, uključujući i Republičko javno tužilaštvo, u borbi protiv pranja novca i finansiranja terorizma. Kao Republički javni tužilac, preduzela je niz aktivnosti na planu borbe protiv trgovine ljudima, u skladu sa međunarodnim standardima, često postupajući kao pionir u regionu u svojim aktivnostima. U tom smislu, posebno treba istaći potpisivanje Memoranduma o saradnji sa nevladinom organizacijom "Astra", koji je potpisala 2012. godine i Viktimološkim društvom Srbije 2015. godine, sa ciljem da se poveća procena efikasnosti u rešavanju slučajeva trgovine ljudima. Uvela je specijalizaciju za krivično gonjenje trgovine ljudima tako što su u višim javnim tužilaštvima u Republici Srbiji određene kontakt osobe za predmete trgovine ljudima, koji se posebno obučavaju za ovu oblast, postupaju i koordiniraju rad u predmetima trgovine ljudima. Predstavnici Javnog tužilaštva učestvovali su u procesu sprovođenja Strategije prevencije suzbijanja trgovine ljudima, posebno ženama i decom i zaštita žrtava za period 2017-2022. godine i pratećeg Akcionog plana. Posebno treba istaći da je Republičko javno tužilaštvo njenim angažovanjem, kao prvo u regionu, zajedno sa Ministarstvom unutrašnjih poslova, potpisalo Memorandum o saradnji u oblasti borbe protiv krijumčarenja ljudi, na osnovu koga je 26. septembra 2016. godine ministar unutrašnjih poslova doneo rešenje o obrazovanju Stalne udarne grupe za suzbijanje krijumčarenja ljudima. Imajući u vidu porast izvršenih krivičnih dela sa elementom nasilja, naročito nasilja u porodici, koja neretko rezultira tragičnim ishodom, preduzela je odlučne korake za unapređenje borbe protiv nasilja u porodici, zajedno sa ministarstvima unutrašnjih poslova i drugim nadležnim organima. U toku svog mandata, unapredila je bilateralne odnose sa javnim tužilaštvima i nadležnim pravosudnim organima drugih država, što je dovelo do potpisivanja Memoranduma o razumevanju i saradnji sa Federalnim tužilaštvom Kraljevine Belgije, Generalnim tužilaštvom Ruske Federacije, Ministarstvom pravde Francuske, kao i sa Javnim tužilaštvom Kraljevine Holandije, Generalnim tužilaštvom Rumunije, Generalnim tužilaštvom Bugarske, Generalnim tužilaštvom Kraljevine Španije, Vrhovnim državnim tužilaštvom Republike Slovenije, Tužilaštvom Vrhovnog suda Republike Grčke, Vrhovnim narodnim tužilaštvom Narodne Republike Kine i dr. Na ovaj način, Republičko javno tužilaštvo dostiglo je broj od 28 ukupno potpisanih memoranduma o saradnji, od čega 17 sa državama članicama EU. Zalagala se za unapređenje statusa Republičkog javnog tužilaštva i Državnog veća tužilaca, kao i normativno regulisanje odgovornosti u okviru sistema. U dosadašnjem periodu njenog rada, javno-tužilački sistem je prošao kroz najveće savremene tužilačko-istorijske izazove. U radu Republičkog javnog tužilaštva, u njenom mandatu, osnovana je Služba za informisanje i podršku oštećenome i svedocima u Višem javnom tužilaštvu, izabrani su disciplinski organi, donet je Etički kodeks javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca, sa smernicama za primenu etičkih načela, izrađena je analiza opterećenosti javnih tužilaca i nosilaca javno-tužilačkih funkcija i Strategija o ostvarivanju prava žrtava i svedoka krivičnih dela u Republici Srbiji od 2020. do 2025. godine, sa pratećim Akcionom planom, a sprovedeno je izvršenje i programiranje predpristupnih fondova EU. Na kraju bih želela da vam se zahvalim na pažnji i izrazim nadu da će Narodna skupština u danu za glasanje usvojiti predložene zakone, posebno imajući u vidu njihov značaj za ispunjenje međunarodnih obaveza Republike Srbije i da će izabrati Zagorku Dolovac za Republičkog javnog tužioca. Zahvaljujem se na pažnji.
Zahvaljujem. Da li možda gospodin Žak Pavlović želi da se obrati? (Da) Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću ispred Visokog saveta sudstva ukratko da vam obrazložim predlog za predsednike 13 sudova na teritoriji Republike Srbije, koji su usvojeni na sednici Visokog saveta sudstva 28. 6. 2021. godine, a po oglasima koji su objavljeni 13. 3. 2020. godine u "Službenom glasniku" i 26. 2. 2021. godine u "Službenom glasniku". Visoki savet sudstva je odlučio da predloži ovih 13 kandidata, i to po prvom oglasu, za predsednika Osnovnog suda u Rumi, Biljanu Đuričić, sudiju Osnovnog suda u Rumi; za predsednika Privrednog suda u Zrenjaninu Aleksandra Stojiljkovskog, sudiju Privrednog suda u Zrenjaninu; za predsednika Privrednog suda u Pančevu Gordanu Anić, sudiju Privrednog suda u Pančevu; za predsednika Privrednog suda u Somboru Biljanu Perić, sudiju Privrednog suda u Somboru; za predsednika Osnovnog suda u Bačkoj Palanci Jelicu Vujinović, sudiju Osnovnog suda u Bačkoj Palanci; za predsednika Osnovnog suda u Zrenjaninu Zlatoja Ankića, sudiju Osnovnog suda u Zrenjaninu; za predsednika Osnovnog suda u Ivanjici Ljubišu Tomićevića, sudiju Osnovnog suda u Ivanjici; za predsednika Osnovnog suda u Petrovcu na Mlavi sudiju Stanoja Rajića, sudiju Osnovnog suda u Petrovcu na Mlavi; za predsednika Osnovnog suda u Prokuplju sudiju Gordanu Sokić, sudiju Osnovnog suda u Prokuplju; za predsednika Prekršajnog suda u Negotinu sudiju Anu Jaćimović, sudiju Prekršajnog suda u Negotinu; za predsednika Prekršajnog suda u Subotici sudiju Tanju Vladušić Rudić, sudiju Prekršajnog suda u Subotici; za predsednika Privrednog suda u Zaječaru sudiju Dragana Jocića, sudiju Privrednog suda u Zaječaru i za predsednika Osnovnog suda u Pančevu sudiju Ljiljanu Sinđić, sudiju Osnovnog suda u Pančevu. U propratnom materijalu su vam date duže biografije ovih kandidata, kao i rezultati koje su ostvarili, ocenom njihovih programa i razgovora sa kandidatima, te mišljenja sudova i na kraju vrednovanje njihovog rada. Ukoliko to bude potrebno, ja ću nakon kraćeg izlaganja te biografije izložiti i detaljnije, a sada ću vam izneti samo kratke biografije za ove kandidate koje je Visoki savet sudstva predložio. Na sednici održanoj dana 28.6.2021. godine jednoglasno je doneta odluka da se Jelica Vujinović, sudija Osnovnog suda u Bačkoj Palanci, predloži Narodnoj skupštini za izbor za predsednika Osnovnog suda u Bačkoj Palanci. Jelica Vujinović je rođena 1959. godine. Sudija je Osnovnog suda u Bačkoj Palanci od 1995. godine, a od 2010. godine obavlja funkciju vršioca predsednika tog suda. Završna ocena nakon ocene programa i razgovora sa Komisijom je „pet“. Osnovni sud u Bačkoj Palanci je izrazio opšte pozitivno mišljenje za ovog kandidata sa brojem glasova – pet, a od strane nadležne komisije za sprovođenje postupka vrednovanja i utvrđivanje ocene rada sudija i predsednika sudova ocenjena je sa ocenom „izuzetno obavlja sudijsku funkciju“. Kada je u pitanju Osnovni sud u Zrenjaninu, Visoki savet sudstva je jednoglasno doneo odluku da predloži sudiju Zlatoja Ankića za predsednika ovog suda. Zlatoje Ankić je rođen 1967. godine. Sudija je tog suda od 1998. godine, a u periodu od 2014. do 2019. godine bio je predsednik tog suda. Nakon isteka mandata vršilac je funkcije predsednika Osnovnog suda u Zrenjaninu. Njegov program rada i razgovor ocenjeni su „peticama“, tako da je završna ocena „pet“. Osnovni sud u Zrenjaninu je izrazio opšte pozitivno mišljenje za ovog kandidata, pri čemu je, od 15, 14 sudija dalo i podršku. Od strane nadležne Komisije za sprovođenje postupka, vrednovanje i utvrđivanje ocene rada sudija i predsednika sudova je ocenjen sa „izuzetno obavlja funkciju predsednika suda“. Što se tiče Osnovnog suda u Ivanjici, Visoki savet sudstva je jednoglasno predložio sudiju Ljubišu Tomićevića, sudiju Osnovnog suda u Ivanjici, za predsednika tog suda. Sudija Ljubiša Tomićević je rođen 1959. godine. Do reforme 2010. godine bio je sudija organa za prekršaje, a nakon toga, pošto nije imao uslova za reizbor, tek 2015. godine biva ponovo biran za sudiju Osnovnog suda u Ivanjici. Njegov program rada je ocenjen sa „pet“, razgovor sa „pet“, tako da je konačna ocena „pet“. Osnovni sud u Ivanjici je izrazio pozitivno mišljenje za ovog kandidata, pri čemu je od četiri prisutne sudije dobio podršku troje. Od nadležne komisije za sprovođenje postupka vrednovanja i utvrđivanje ocene rada sudija i predsednika sudova ocenjen je sa „izuzetno obavlja sudijsku funkciju“. Što se tiče Osnovnog suda u Petrovcu na Mlavi, Visoki savet sudstva je jednoglasno doneo odluku da se Stanoje Rajić, sudija Osnovnog suda u Petrovcu na Mlavi, predloži za predsednika tog suda. Rođen je 1960. godine. Bio je sudija Opštinskog suda u Žagubici u periodu od 1987. do 2009. godine, a zatim sudija Osnovnog suda u Požarevcu, a od 2014. godine je sudija Osnovnog suda u Petrovcu na Mlavi. Završna ocena koju je dobio nakon ocene programa i ocene razgovora je „četiri“, a Osnovni sud u Petrovcu na Mlavi je izrazio opšte pozitivno mišljenje za ovog kandidata. Od strane nadležne komisije za sprovođenje postupka, vrednovanje i utvrđivanje ocene rada sudija i predsednika sudova je ocenjen sa „izuzetno obavlja sudijsku funkciju“. Kada je u pitanju Osnovni sud u Prokuplju, Visoki savet sudstva je većinom glasova predložio sudiju Gordanu Sokić za predsednika ovog suda. Ona je rođena 1966. godine. Bila je sudija Opštinskog suda u Kuršumliji u periodu od 1996. do 2003. godine, a zatim sudija Opštinskog suda u Prokuplju do 2009. godine. Od 2013. godine je sudija Osnovnog suda u Prokuplju. Njen program rada i razgovor su ocenjeni sa „pet“, da bi dobila završnu ocenu „pet“. Od strane Osnovnog suda u Prokuplju je imala opšte pozitivno mišljenje, a od strane nadležne komisije za sprovođenje postupka, vrednovanje i utvrđivanje ocene rada sudija i predsednika sudova je ocenjena sa „izuzetno obavlja sudijsku funkciju“. Što se tiče Prekršajnog suda u Negotinu, Visoki savet sudstva jednoglasno je predložio da se sudija Ana Jaćimović, sudija tog suda, predloži za predsednika tog suda. Ona je rođena 1976. godine. Sudija je Prekršajnog suda u Negotinu od 2014. godine, a funkciju predsednika suda vrši od januara 2021. godine. Program rada i razgovor su ukupno ocenjeni sa ocenom „pet“. Prekršajni sud u Negotinu je izrazio jednoglasno pozitivno mišljenje za ovog kandidata, a od strane nadležne komisije za sprovođenje postupka vrednovanja i utvrđenje ocene rada sudija je ocenjena sa „izuzetno obavlja sudijsku funkciju“. Što se tiče Prekršajnog suda u Subotici, Visoki savet sudstva je jednoglasno doneo odluku da se Tanja Vladušić Rudić predloži za predsednika ovog suda. Ona je rođena 1975. godine, a od 2006. godine je bila sudija Opštinskog organa za prekršaje u Subotici. Od 2010. godine je sudija Prekršajnog suda u Subotici. Funkciju predsednika suda vrši od oktobra 2020. godine. Njen program rada je ocenjen od strane Komisije sa „pet“, a Prekršajni sud u Subotici je izrazio jednoglasno pozitivno mišljenje za ovog kandidata, sa brojem glasova – sedam, od strane nadležne komisije za sprovođenje postupka vrednovanja i utvrđivanja ocena rada sudija i predsednika sudova je ocenjena sa „izuzetno obavlja sudijsku funkciju“. Što se tiče Privrednog suda u Zaječaru, Visoki savet sudstva je jednoglasno predložio da sudija Dragan Jocić, sudija tog suda, bude predložen za predsednika tog suda. On je rođen 1974. godine u Zaječaru. Godine 2014. prvi put je izabran za sudiju Privrednog suda u Zaječaru, a na funkciju je stupio decembra 2014. godine. I njegov program i razgovor su ocenjeni sa „pet“, a takođe je i njegov rad vrednovan sa „izuzetno obavlja sudijsku funkciju“. Što se tiče Osnovnog suda u Pančevu, Visoki savet sudstva je jednoglasno predložio sudiju Ljiljanu Sinđić, sudiju tog suda, za predsednika Osnovnog suda u Pančevu. Ona je rođena 1960. godine, a izabrana je za sudiju 1992. godine. U toku od 26. februara je vrednovana sa „izuzetno obavlja sudijsku funkciju“. Njen program rada i razgovor su ocenjeni sa „pet“, a trenutno vrši i funkciju predsednika tog suda. Što se tiče Osnovnog suda u Rumi, Visoki savet sudstva je predložio sudiju Biljanu Đurišić za predsednika tog suda. Ona je rođena 1971. godine. Izabrana je za sudiju decembra 2000. godine, a od 2012. godine je sudija Osnovnog suda u Sremskoj Mitrovici, potom u Rumi. I njen rad je ocenjen ocenom „izuzetno uspešno obavlja sudijsku funkciju“, razgovor i program rada sa „pet“, a ima i opštu podršku i mišljenje kolektiva. Što se tiče Privrednog suda u Zrenjaninu, Visoki savet sudstva je predložio Aleksandra Stoiljkovskog za predsednika tog suda. Sudija Aleksandar Stoiljkovski je rođen 1971. godine, a na sudijsku funkciju je izabran 1999. godine. On je sudija tog suda. Ima opštu podršku kolektiva. Njegov razgovor i program rada su ocenjeni sa „pet“, a vrednovan je sa „izuzetno obavlja sudijsku funkciju“. Što se tiče Privrednog suda u Pančevu, Visoki savet sudstva je predložio Gordanu Anić, sudiju tog suda, za kandidata za predsednika suda. Rođena je 1974. godine. Funkciju u Privrednom sudu obavlja od januara 2010. godine. Njen program i razgovor su ocenjeni sa „pet“, a rad sa „izuzetno obavlja sudijsku funkciju“. Na kraju, što se tiče Privrednog suda u Somboru, Visoki savet sudstva je predložio sudiju Biljanu Perić, sudiju tog suda, za predsednika Privrednog suda u Somboru. Rođena je 1979. godine. Njen program i rad su ocenjeni sa „pet“, a vrednovana je sa „izuzetno obavlja sudijsku funkciju“. Ima i opštu podršku kolektiva. To bi bilo sve. Ja bih vas molio, ukoliko neke od kandidata osporite, samo da nam date obrazloženje, u smislu člana 201. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Zahvaljujem.
Hvala na obrazloženju. Da li reč žele izvestioci nadležnih odbora? Reč ima izvestilac Odbora za pravosuđe narodni poslanik Đorđe Dabić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, uvažena ministarka pravde, sa saradnikom, uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva, Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu podržao je na današnjoj sednici sve tačke koje su na dnevnom redu, iz prostog razloga što želimo da utičemo na sve one pozitivne stvari kada je reč o pristupu naše zemlje Evropskoj uniji. U prvom redu, preporuke Grupe država Saveta Evrope za borbu protiv korupcije jesu jasne i tiču se upravo ovih izmena i dopuna koje mi danas donosimo, a tu je i obaveza naše države propisana Poglavljem 23, kada je reč o pregovaračkom procesu Evropske unije. Prema tome, zakonski okvir koji ćemo danas, siguran sam, velikom većinom narodnih poslanika, izmeniti upravo jeste u smislu našeg daljeg unapređenja tog pristupnog procesa Evropskoj uniji. Glavna novina koju ćemo mi danas ovde usvojiti jeste osnivanje tog etičkog odbora, kao jednog stalnog tela Visokog saveta sudstva, što će imati za cilj da unapredi korišćenje samog etičkog kodeksa među sudijama i jednom godišnje će etički odbor upućivati Visokom savetu sudstva izveštaj kojim će se definisati koliko se i u kojoj meri taj kodeks poštuje. Ono što jeste svakako novina, jeste da će sada svakako biti još više data ta nezavisnost stranim sudijama. Oni će imati to telo koje će svakako odlučivati o njima samima. Niko iz izvršne vlasti neće se mešati, niti je do sada bio takav slučaj, u same njihove odluke. Biće još teže smeniti sudiju, to treba da jasno kažemo, iako je i do sada bilo jako teško. Sada će biti još teže, s obzirom na to da se usvaja jedan okvir gde se više neće toliko gledati, odnosno po preporukama, kako smo i čuli, Konsultativnog veća evropskih sudija, broj 17, gde kažu – sudija ne bi smeo biti smenjen samo iz razloga što je dobio negativnu ocenu, koja se ogleda prema tim objektivnim kriterijumima, kada je reč o samom kvalitetu presuda, već će moći biti smenjen samo u situacijama kada postoji određena teža povreda disciplinske odgovornosti koja vodi ka nedostojnosti ili, kako ovde stoji, da je sudija nevoljan ili nesposoban da obavlja svoje dužnosti. Prema tome, biće još teže smeniti sudiju i to je, svakako još jedan veći korak ka samom tom procesu kojim mi unapređujemo samo sudstvo, dakle, oni će apsolutno imati tu jednu nezavisnost. Etički odbor koji same sudije biraju će rešavati o njihovom radu. Mi iz izvršne vlasti, poštujemo sve naše obaveze kada je reč o EU, ka procesu priključivanja, ali samo, ovo je bitno istaći, zato što stalno nam se spočitava kako mi ovde ne poštujemo nezavisnost sudstva, razne druge nebuloze, da tako kažem, čujemo često u javnosti. Ova Vlada, Ministarstvo na čijem ste čelu, nikada više nije dala samom sudstvu, odnosno, mi smo toliko ingerencija preneli na Visoki savet sudstva, da danas ne može niko da nam spočitava da mi ovde ne poštujemo nezavisnost sudstva. Proces promene Ustava upravo ide ka tom smeru. Ono što je svakako važno da to istaknemo ovde na ovom mestu, jer često čujemo kažem, i to od strane istih onih koji su da podsetimo građane, 2009. godine preko noći smenili 1000 sudija i 1000 tužilaca, koji su ljude ostavljali bez posla, samo na osnovu nepodobnosti, odnosno, nepodobne partijske knjižice. Mi unapređujemo rad sudstva, unapređujemo nezavisnost i ispunjavamo sve naše obaveze ka EU. Ne žalimo se ni kada predsednik države izgubi parnicu na sudu, ne žalimo se ni kada sudija ne posluša predlog tužioca i kada zabrane da se brane sa slobode i to samo zato što je to član SNS, bivši predsednik jedne opštine. Nemamo ništa protiv da oni imaju svoje mišljenje i stavove, i nikada nismo komentarisali u javnosti te stvari, a sve vreme imamo situaciju da nam sa raznih tajkunskih televizija, razni Stepanovići i Majići, sole pamet kako mi ovde ne poštujemo dovoljno sudsku granu vlasti. To govore ljudi koji pre podne idu u stranu ambasadu po mišljenje, popodne malo na posao, a uveče su obavezno na tajkunskim televizijama gde pljuju svoju državu, i gde direktno krše član 152. Ustava Republike Srbije, koji jasno kaže da sudija nema pravo da se politički oglašava i da daje nikakve političke ocene. Znamo kako iz višeg suda završavaju optužni akti, prvo u medijima, tim tajkunskim, pa, onda tek kod stranaka u sporovima, znamo mi i te kako ko sve ide i posećuje strane ambasade. Na kraju krajeva, to je i dužnost naših službi da prati i da znamo apsolutno kakvi su pritisci upereni ka našem sudstvu, ne od strane izvršne vlasti, nego od stranih centara koji žele da i te kako ovde imaju upliv u visoke sudske instance. Na dnevnom redu je danas i izbor Zagorke Dolovac. Naravno da se u javnosti mnogo čulo raznoraznih kvalifikacija od strane raznih kombi partija koje su davale sebi za pravo da tu ženu diskredituju i da govore sve najgore o njoj, da najavljuju nekakve proteste i razne druge, kako oni već to rade. Sve znamo, na ulicama kako pokušavaju da izazovu određene nemire. Mi samo kažemo, gospođa Dolovac je bila jedini kandidat, prosto zato što se niko drugi od tužilaca nije prijavio da bude na njenom mestu. Niko nije imao petlje da preuzme borbu protiv kriminala u Srbiji i to treba jasno reći. Što kaže naš narod – svi junaci, nikom ponikoše. U medijima najavljuju da će oni da preuzmu tu poziciju koja je i te kako teška, a onda kada dođe izbor znamo sami da niko od njih ne želi da preuzme palicu borbe protiv korupcije i kriminala. Gospođa Dolovac do sada ima i te kako uspešne rezultate iza sebe, s obzirom da znamo i sami koliko je poslednjih godina i meseci, vidljiv udarac na kriminal od strane naše države i, činjenica da su danas iza brave oni najgori zločinci koji su činili, videli smo, najmonstruoznije zločine, pravili po Beogradu. Svi su spakovani iza brave, to je dovoljan dokaz da se Srbija i te kako obračunava sa kriminalom, i te kako se obračunava sa korupcijom. Ne štedimo ni naše članove, svako ko je se ogrešio o zakon, biće sankcionisan i to je dakle, ono što je danas nama važno. Mi naravno, da imamo i te kako, ovim završavam, izvinjavam se što sam malo prekoračio vreme, mi i te kako imamo šta da pitamo samo tužilaštvo, ali kada to radi neko iz SNS, trudimo se da to bude argumentovano, civilizovano i da na nikakav način ne utičemo na nezavisnost tužilaštva i pravosuđa. Ne možemo, a da ne pitamo, imali bi da im zamerimo kako to da niko nije odgovoran za praćenje porodice predsednika Vučića, kako to da niko nije odgovoran kada sa naslovnica tabloida najavljuju da jedan metak treba da ovde reši sve, kako to da u Srbiji svako može da najavljuje ovde razne, nasilne načine dolaska na vlast. Kako to da tajkuni iz bivšeg režima, koji su sa 70 hiljada evra prijavljenog prihoda ušli u politiku, izašli sa 619 miliona, nemaju optužne akte protiv sebe, i prosto, ne znamo kako da opravdamo, kako da nam tužioci saopšte danas, neko ko ima 35 stanova na koji način je sve to stekao. Gde je bila Agencija za borbu protiv korupcije? Mnoga su pitanja koja imamo mi iz SNS, da postavimo i gospođi Dolovac, i tužilaštvu Srbije, ali mi kada to radimo, radimo argumentovano, civilizovano, ne najavljujemo nikakvu krv na ulicama i trudićemo se i dalje da budemo društveno odgovorni, da budemo partija koja je državotvorna u našoj državi. Mnogo je pitanja, a malo odgovora, i imaćemo prilike da o svemu tome razgovaramo. Mora se mnogo raditi da se stanje oko našeg pravosuđa unapredi, popravi, jer je ono kičma sistema naše države. Hvala.
Zahvaljujem predstavniku Odbora. Da li žele reč predstavnici poslaničkih grupa? Ovlašćena predstavnica poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, Jelena Žarić Kovačević.
Hvala predsedavajući. Uvažena gospođo Popović sa saradnicima, uvaženi predstavnici VSS, dame i gospodo narodni poslanici, danas na dnevnom redu imamo važne predloge ne samo predloge zakona, već imamo i predlog odluke o izboru republičkog javnog tužioca, kao i predlog odluke za izbor predsednika sudova, koji je podnet od strane VSS. Najpre, predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama i predlog dopuna, Predlog zakona o dopuni Zakona o VSS, predstavljaju korake koje preduzimamo u skladu sa akcionim planom za Poglavlje 23, koje se zove – Pravosuđe i osnovna prava, u kome stoji da je potrebno izmeniti ili dopuniti ova dva zakona, u smislu predviđanja etičkog odbora, kao radnog tela VSS, kao stalnog radnog tela VSS, pri čemu će se današnjim predlozima urediti i nadležnost VSS, u donošenju Poslovnika o radu etičkog odbora, ali i obaveza etičkog odbora da najmanje jednom godišnje dostavlja izveštaj VSS, o primeni etičkog kodeksa. Etički odbor imaće pravo da odlučuje o tome koji su postupci koji narušavaju dostojanstvo i nezavisnost sudije i koji su postupci koje su možda sudije preduzele, a da narušavaju ugled suda. Dakle, stalna radna tela će posle usvajanja ovih predloga biti komisija za vrednovanje rada sudija i predsednika sudova, izborna komisija, etički odbor, disciplinski organi i eventualno neki organi, stalna radna tela VSS, koji mogu ad hok formirani. Na ovaj način, podiže se stepen odgovornosti na viši nivo i uspostavljaju se standardi koji uvode novine u pravosudni sistem koji će se naravno uklopiti u naš pravosudni sistem i čija će primena očekivano imati samo pozitivne efekte. Dalje, zakonom o izmenama i dopuna Zakona o sudijama, predviđeno je brisanje odredbe na osnovu koje se nestručnim smatra nedovoljno uspešno vršenje sudijske funkcije, ako sudija dobije ocenu – ne zadovoljava, shodno kriterijumima i merilima za vrednovanje rada sudija, pre svega radi usklađivanja sa mišljenjem broj 17, konsultativnog veća sudija evropskih sudija. Da bi bilo jasnije, u samom mišljenju Konsultativnog veća evropskih sudija se navodi da su načela stalnosti i nepremestivosti, ključni elementi sudske nezavisnosti i da se kao takva moraju poštovati. Dakle, sudije nije potrebno razrešavati samo zbog negativne ocene, već u slučaju disciplinskih ili krivičnih postupaka, koji se vode ili gde je kao neizbežan donet zaključak postupka vrednovanja da je sudija nevoljan, što bi značilo da nemarno obavlja svoj posao, što je disciplinski prekršaj ili nesposoban da obavlja svoje dužnosti, što podrazumeva gubitak radne sposobnosti. Dakle, vidimo ko je i na koji način dužan da ocenjuje stručnost, odnosno vidimo da postoje organi koji na različitim nivoima utvrđuju kriterijume za sudije. Tako je danas u Srbiji, a kako je bilo ranije, nije loše da se podsetimo svaki put kada o tome možemo da govorimo iz više razloga. Prvo, da bismo imali na umu koji postupci tadašnje vlasti do 2012. godine, a kritične su bile 2008. i 2009. godina za pravosudni sistem Srbije, dakle koji postupci tadašnje vlasti su bili pogrešni, jer su bili upereni, pre svega na omogućavanje upliva političkih uticaja na sudstvo. Drugo, danas kada govorimo o ovim predlozima uveliko smo u postupku reforme pravosuđa preko izmena zakona, preko izmena Ustava Republike Srbije kako bismo dostigli nivoe evropskih zemalja i u toj oblasti ne samo ispunili obaveze koje smo preuzeli od strane EU, već pre svega omogućili građanima vladavinu prava i pravnu državu u punom kapacitetu. Pomenula sam prethodnu vlast, pomenuću i danas reformu pravosuđa iz 2009. godine za koju moram da kažem da vrlo jadno i smešno deluje naročito ako uđete malo detaljnije u čitav taj postupak i uđete u suštinu, a reći ću i zašto. Zapravo, ta reforma pravosuđa je bila čista demonstracija sile Demokratske stranke, jedno svojevrsno zastrašivanje sudija, pokušaj da njihovi političari vode glavnu reč, tada ne samo u Srbiji, ne samo u politici već i u pravosuđu od čega ih je zanimalo koje kadrove će gde postaviti, a kad pogledate suštinski u pravosuđu Republike Srbije nije uređeno apsolutno ništa. Njihova reforma nije podrazumevala rad na popravljanju zakona ili drugih akata, nije podrazumevala ni unapređenje rada sudova i tužilaštava, a o kapitalnim ulaganjima u infrastrukturu da ne govorim, jer kad govorim o reformi govorim i o tome da se obezbeđuje sudijama i tužiocima odgovarajući uslov za rad, odnosno uslovi za rad. Umesto boljih uslova za rad i podizanja standarda kako bi se pre svega građanima omogućio adekvatan pristup pravdi, imali smo politički postavljene kadrove, imali smo, mogu slobodno da kažem možda i neznalica na mestima sudija, shodno tome imali smo i naručene presude, imali smo one koji su dobijali instrukcije iz političkih partija, imali smo sa druge strane i proganjanje sudija koje nisu bile politički podobne, a sve to nažalost je rezultiralo srozavanjem pravosudnog sistema i ogromnim troškovima koje je snosila država, a u krajnjoj liniji građani Srbije. Na nama je danas da tuđe greške ispravljamo. Mi i danas plaćamo visoku cenu nečije bahatosti i što je najvažnije trudimo se da građanima omogućimo efikasnije sudstvo stručnije kadrove, razumne postupke, adekvatnu zaštitu njihovih prava i kroz donošenje zakona kako bi vratili poverenje u pravosudni sistem i obezbedili vladavinu prava ali i standarde koji postoje u EU, jer kažem trudimo se da budemo punopravan član EU. Naravno, situacija u kojoj opozicioni lideri, a kada to kažemo u ovom trenutku pre svega mislim na Dragana Đilasa javno vrše pritisak na sudije i tužioce je u najmanju ruku zabrinjavajuća, ali složićete se da na tako nešto ni moje kolege ni ja niti bilo ko ne može da utiče. Međutim, možemo sa druge strane da tražimo da državni organi rade svoj posao po zakonu, a ne na zahtev tajkuna koji vređa inteligenciju poštenih i vrednih ljudi koji i danas plaćaju ceh, na primer njegovih afera dok je vodio Beograd. Postoje istrage, postoje postupci, postoje dokazi, postoje na kraju krajeva i mediji koji su građane upoznali sa činjenicom da je neko njihov novac skladištio na računima u inostranstvu. Postavlja se pitanje ako je sve čisto zašto računi u inostranstvu? Zašto računi koji su otvarani na različita imena? Postavlja se pitanje da li treba da zažmurimo na to kad neko koristi poluge vlasti za lično bogaćenje? Sva ta pitanja ne postavljam samo ja, ne postavljaju ih je samo poslanici poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, sva ta pitanja postavljaju građani Srbije i sigurna sam da ćemo pre ili kasnije dobiti odgovore na ta pitanja. Kada govorimo o izboru Republičkog javnog tužioca, koji je takođe danas na dnevnom redu, trebalo bi da imamo na umu koliki je značaj javnih tužilaštava za uređen društveni sistem, pa samim tim i značaj ali i koliko je velika odgovornost koja se podrazumeva kod prvog u rangu javnog tužioca u zemlji. Javna tužilaštva predstavljaju uređene državne sisteme koji se bave zaštitom društva putem ostvarivanja krivično pravne prevencije prema pojedincu, putem predlaganja srazmerne kazne za učinjeno krivično delo sudu. Javno tužilaštvo u svim zemljama sveta koje se smatraju uređenim demokratskim sistemima i zemljama u kojima je prvi princip osnovni princip vladavine prava, predstavlja hijerarhijsku organizaciju koja na različite načine učestvuje u organizaciji državne podele vlasti. Javno tužilaštvo je u potpunosti samostalni državni organ čiju poziciju i funkciju garantuje Ustav, a da bi takav organ funkcionisao na način koji pruža građanima mogućnost da budu, pre svega krivično-pravno zaštićeni. Organizacija i rad javnih tužilaštava su organizovani na hijerarhijski način, tako što se na čelu javnih tužilaštava nalaze određeni rukovodioci tih organa. Imajući u vidu da krivično pravni sistem zahteva stabilnost, da zahteva pouzdanost u smislu važenja krivično-pravnih normi i reakcija zaštitnih organa, kao što je to Tužilaštvo od tužilačkih rukovodilaca se očekuje iskustvo, očekuje se dugogodišnje bavljenje javno-tužilačkim poslom, integritet, poštovanje zakona i poštovanje etičkih pravila struke. Ono što je bitno naglasiti za ovaj postupak kandidovanja za izbor Republičkog javnog tužioca jeste da je to do sada bio najtransparentniji postupak u tužilačkom izbornom procesu u smislu dostupnosti javnosti. Prvi put u javnosti biranja kandidata za Republičkog javnog tužioca plan i program rada kandidata je objavljen na javno dostupnoj stranici Državnog veća tužioca bez ikakvih ograničenja. Državno veće tužilaca je pravovremeno objavljivalo početak svih predviđenih izbornih i drugih povezanih radnji sa izborom Republičkog javnog tužioca. Podsećam da kandidati za Republičkog javnog tužioca mogu doći iz bilo koje profesije ukoliko ispunjavaju opšte i posebne uslove, od kojih je možda najbitniji posebni uslov dvanaest godina radnog iskustva od polaganja pravosudnog ispita, ali svakako, ne bi trebalo da zanemarimo i opšte uslove u vidu završenog Pravnog fakulteta, položenog pravosudnog ispita i naravno, dostojnost za obavljanje funkcije javnog tužioca. Dakle, postojala je mogućnost za kandidate koji ispunjavaju uslove da se kandiduju, da predstave plan rada i funkcionisanje tužilaštava za neki period do 2028. godine. To je učinila gospođa Dolovac, koja je predložena od strane Državnog veća tužilaštva uz podršku Vlade, odnosno u smislu da je Vlada ovlašćeni predlagač. Onda su usledile kritike sa različitih strana. U samoj tužilačkoj profesiji su kritike, rekla bih, uglavnom iznosili oni koji možda i ispunjavaju uslove, ali se nisu kandidovali, po sistemu - najlakše je sedeti, ne raditi ništa i kritikovati. Ali, ja bih se osvrnula na našto što je dostupnije javnosti, na našto što mogu da vide građani Srbije, a predstava atak na lik i delo Republičkog javnog tužioca, pa samim tim i napad na državu i namera da se oslabi funkcionisanje ovog organa, i ne samo to, već predstavlja napad i na ministra pravde i na predsednika Vrhovnog kasacionog suda, predstavlja napad i na predsednika Srbije. Namerno sam ostavila predsednika za kraj, da bih ukazala na konstantan linč kome je predsednik Srbije izložen, ali da bih ukazala i na opasnost kojoj bi bili izloženi građani Srbije ako bi ovako visoki državni organi bili sabotirani u svom funkcionisanju. Naime, nisam to štampala, ali imam jedan deo koji ću vam pročitati. Na internet izdanju „Tabloida“ već danima stoji tekst koji nosi naslov, izvinjavam se unapred – „Tri kurve čuvarke Boga Sunca“ u kome se pominje predsednik kao Bog Sunca, ali se pominju i Republički javni tužilac, predsednik Vrhovnog kasacionog suda i ministar pravde. Ovaj tekst objavljen je kao reakcija na kandidovanje Zagorke Dolovac za republičkog javnog tužioca, na šta je imala pravo, kao i svi ostali koji su želeli da budu kandidati za republičke javne tužioce. Pročitaću vam jedan deo: „Slika koju u ogledalu o sebi vidi Dolovac dokaz je njenog nepopravljivog ludila i nesreće u kojoj se zaglibio pravosudni sistem još nesrećnije zemlje Srbije, koju je okupirao šizofreni diktator Aleksandar Vučić. Picousti tiranin, kome su noge takođe u blatu do kolena, spas vidi u najoguljenijoj diktaturi“. Sada imamo situaciju u kojoj se diktatura i cenzura prigovaraju istom tom Aleksandru Vučiću, za koga se pišu ovakve stvari. Složićete se, da je cenzura, ovakav tekst već danima stoji na jednom portalu, ne bi ga bilo ako ćemo govoriti o cenzuri. Da je diktatura, ovako nešto ne bi smelo da se piše. Često narodni poslanici pitaju i pozivaju državne organe da na ovakve stvari reaguju, jer danas govorimo o tome… Možemo da govorimo i o tome da li je neko uvređen ovim tekstom, ali danas govorimo o tome koliko mogu posledice ovakvog teksta biti opasne po pojedince koji se u tekstu pominju, ali i koliko posledice mogu biti opasne po državu, a u tekstu se pominju predstavnici države, predstavnici najviših državnih organa. Da li je moguće da ovo prestala da bude vest za Đilasove medije? Da li je moguće da u ovom trenutku to niko nije osudio, niko od njih, ili se bar ogradio od ovakvih bljuvotina kakve smo mogli da pročitamo? Da li je moguće da ovo postalo normalnost u Srbiji? Zašto je normalno i dozvoljeno da se svakodnevno napadaju oni, a prvo Aleksandar Vučić, koji vode računa o državnim i nacionalnim interesima, oni koji su nasledili katastrofu u pravosuđu i sada daju sve od sebe da stanje u pravosuđu poprave, oni koji čuvaju i štite integritet države, oni koji su u prvim borbenim redovima kada se pojave najveći problemi i kada moraju da se donesu najteža rešenja? Možete da volite ili da ne volite Aleksandra Vučića ili SNS, činjenica je da je to najbolja politika koja se ikada desila Srbiji. Aleksandar Vučić je taj, da vas podsetim, koji je privi pokrenuo borbu protiv kriminala i korupcije i javno dao podršku državnim organima da rade svoj posao, u skladu sa zakonom, dok Dragan Đilas, koji pretenduje da se vrati na vlast, drži konferencije ispred tužilaštva i vrši pritisak na pravosuđe, dok Vuk Jeremić preti hapšenjima i progonom političkih neistomišljenika, dok Lutovac najavljuje lustraciju, osvetu i odmazdu za sve funkcionere, pa čak i za samo članove SNS. Onda to prenose mediji koje kontroliše tajkunski novac, prljav novac, koji je otet od građana Srbije i vrši se svakodnevna kriminalizacija Aleksandra Vučića, njegove porodice, njegovih saradnika i, ono što je najgore, preko svojih medija konstantno se vrši revitalizacija borbe protiv kriminala i korupcije. Otvoreno se čak stavljaju na stranu uhapšenih vođa kriminalnih grupa i kriminalnog klana. Sada, odjednom, oni više nisu kriminalci, oni su pristalice navijača i dosadni su nam već eufemizmi koji oni koriste, pokušavajući da na svaki način obesmisle napore države da se obračuna jednom za svagda sa organizovanim kriminalom u Srbiji. Svejedno, mi ćemo nastaviti da pozivamo državne organe da ispitaju svaki slučaj, da učinioce privedu pravdi, jer, pre svega, građani Srbije zaslužuju da žive u pravnoj državi, bez obzira na to što smo, pre svega mi iz SNS, potpuno depersonalizovani. Više nismo ljudi sa imenom i prezimenom, sa karijerama, sa obrazovanjem, sa integritetom, već kada se pojavi bilo ko od nas da stane uz Aleksandra Vučića i bori se protiv mafije, imamo samo metu na čelu i znamo da ćemo u tajkunskim medijima biti razapeti. Kao što sam na početku izlaganja rekla, danas govorimo i o Odluci o izboru predsednika sudova, od kojih građani Srbije očekuju da se ponašaju u skladu sa zakonom, da im obezbede zaštitu prava što kroz uređenje funkcionisanja sudova, što kroz presude koje donose. Ono što sa sigurnošću mogu da kažem jeste da je Srbija drugačija zemlja, drugačija nego 2012. godina. Mnogo je bolja i mnogo naprednija nego 2014. ili 2016. godine i, kada to kažem, svakako mislim na stanje u pravosuđu, jer se svakodnevno trudimo da podignemo pravosudni sistem na što viši nivo. Reforme koje sprovodimo u oblasti pravosuđa godinama unazad i trud koji ulažemo u kreiranje efikasnog, nezavisnog i samostalnog sudstva, pokazuju našu spremnost da stanje u pravosuđu popravimo, ali i spremnost da izvršimo obaveze koje smo kao država preuzeli na sebe u procesu pristupanja EU. Sudije dele pravdu, sudije presuđuju i uspostavljaju ravnotežu kada je povređeno neko pravo, rešavaju sporove. Donekle može se reći da rešavaju i poremećaje u društvenim odnosima i vrše važnu ulogu u funkcionisanju jednog demokratskog društva kakvo danas postoji u Srbiji. Mi smo sa predstavnicima pravosuđa na zajedničkom zadatku, da obezbedimo da sudstvo bude nezavisno, nepristrasno, efikasno pre svega kako bi građani bili zadovoljni, jednaki pred zakonom u ostvarivanju svojih prava. S druge strane, sudije moraju biti kompetentne, dostojanstvene, stručne, sa visoko razvijenim moralnim osobinama i određenim integritetom i o tome moraju da brinu sami, ali je naša dužnost, narodnih poslanika, da takođe o tome brinemo kada u parlamentu biramo sudije koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju ili predsednike sudova. Ugled svakog sudije čini ugled našeg pravosuđa kod nas, ali ne samo kod nas, već i u međunarodnoj zajednici i na svima nama je da brinemo o tome. Na kraju, iz predloga Visokog saveta sudstva, koji je danas pred nama, osporila bih, odnosno izdvojila bih sledeće kandidate za koje predlažem da se posebno glasa, odnosno da se Narodna skupština o njihovom izboru posebno izjasni: za predsednika Osnovnog suda u Zrenjaninu Zlatoje Ankić, sudija osnovnog suda u Zrenjaninu; za predsednika Osnovnog suda u Prokuplju, Gordana Sokić, sudija Osnovnog suda u Prokuplju; za predsednika Osnovnog suda u Pančevu Ljiljana Sinđić, sudija Osnovnog suda u Pančevu; za predsednika Osnovnog suda u Rumi Biljana Đuričić, sudija Osnovnog suda u Rumi. Shodno članu 201. Poslovnika, dužna sam da dam i obrazloženje, a obrazloženje ću početi tako što ću najpre reći – nemojte da se bilo ko od vas ljuti na narodne poslanike što rade svoj posao. Mi smo dužni da slušamo građane koji imaju vrlo često šta da nam kažu. Mi smo dužni da budemo u kontaktu sa državnim organima koji mogu da nam pruže različite informacije i često, nažalost, moram da kažem, dobijemo informacije koje nam smetaju da podržimo određene kandidate za sudije ili predsednike sudova. Postoje ozbiljne informacije koje govore o tome da ovi kandidati koje sam pročitala ne ispunjavaju osnovne uslove ili kriterijume za izbor na mesto predsednika sudova, da u karijeri postoje detalji koji nas ometaju, kao što sam rekla, da podržimo ove kandidate. Vratila bih se na kontakt sa građanima, jer, verujte, vrlo često imaju šta da nam kažu, a oni su birali političke partije koje su nas ovde delegirale. Oni su dali glasove tim političkim partijama da bi mi ovde bili njihovi pravi predstavnici i da bismo radili svoj posao. Prema tome, sa ovim bih završila. Ja vam se zahvaljujem.
Hvala. Reč ima potpredsednik Narodne skupštine dr Muamer Zukorlić.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministrice sa saradnikom, poštovani predstavnici Visokog saveta sudstva, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, na samom početku želim da se zahvalim Kolegijumu Narodne skupštine, koji su imali razumevanja za nas, pripadnike Islama, na jučerašnji dan, kada smo imali prvi dan Kurban-bajrama i kada su zbog toga odgodili zasedanje Narodne skupštine za jedan dan. To je nama, pre svega narodnim poslanicima, bilo od izuzetnog značaja, zato što nam je iskazano poštovanje, a s druge strane, omogućeno nam je da evo danas ovde budemo sa vama i punopravno učestvujemo u radu Narodne skupštine, ali je taj gest i ta odluka mnogo više od toga. On predstavlja poruku ne samo narodnom poslanicima, pripadnicima islama, već i svim pripadnicima islama u Republici Srbiji, pogotovo što se to dešava po prvi put od kako postoji ova Narodna skupština, a osim toga i nije obavezujuća kategorija po zakonu. Zato želim da prenesem i same impresije od građana. Dakle, to je primljeno na najlepši mogući način i shvaćeno kao najznačajnija i veoma značajna poruka prema građanima, a siguran sam i ne samo prema građanima islamske vere, već i prema svim građanima koji dele vrednost međusobnog poštovanja i uvažavanja. Iskoristiću ovu priliku i da svim pripadnicima islama čestitam Kurbanski-bajram, jedan od najznačajnija dva svečana mubarek dana u toku godine. To je svečani dan za vernike islama, koji se ogleda u žrtvi i socijalnoj solidarnosti i zato, evo, želim da i preostale dane ovog Bajrama, naglašavam da ovaj praznik traje četiri dana, ali evo mi smo već drugog dana ovde sa vama i ne nedostaje nam stečenog osećaja, jer smo u prilici da primamo čestitke od svojih kolega, što zapravo predstavlja jedan vrlo važan aspekt samog obeležavanja ovih dana. Sada ću se vratiti na samu temu dnevnog reda. Tema pravosuđa, pravde, svakako uključujući i tužilaštvo, jeste jedna od najinspirativnijih i najneiscrpnijih tema sa kojima se mi, narodni poslanici ovog doma, suočavamo veoma često. Koliko god da o tome govorimo, siguran sam da nećemo iscrpeti sav materijal i sve ono što je potrebno da se kaže, bilo jednom ili više puta. Dakle, suditi, kao što se to jasno vidi iz ovog pojma, znači zauzimati o nekome i o nečemu sud, izreći određenu odredbu, a to znači odrediti odnos prema nekome i nečemu, odrediti, na kraju krajeva, i nečiji status između slobode i zatvora, između kazne i oslobođenosti od kazne. Dakle, radi se o nečemu što i jezički i terminološki sadrži u sebi punoću svoga značenja koja, pre svega, ukazuje na nešto što zahteva najviši stepen odgovornosti u celokupnom sistemskom delovanju same države. S druge strane, ne postoji mogućnost ozdravljenja društva bez punog ozdravljenja pravosudnog sistema. Naravno, nije pravosudni sistem jedini koji predstavlja stratešku kategoriju ili strateški stub opstanka i kvaliteta jednog društva. O tome smo već govorili. Podsetiću, dakle, sudija, sveštenik, lekar i učitelj, palata pravde, odnosno sudnica, bolnica, hram i škola, to su četiri ključna stuba opstanka kvaliteta i prosperiteta svake zajednice. Ostali, da kažemo, segmenti ili subjekti društva, ostale institucije i ustanove, sve one imaju određen značaj, ali ovo su ta ključna četiri strateška stuba, ugaona stuba na kojima počiva jedan sistem. Njihovo urušavanje ne znači urušavanje samo tog segmenta društva, već znači početak urušavanja celokupnog sistema. Zato je pravosuđe, upravo ovo o čemu govorim, tema kojom se moramo i kojom ćemo se morati baviti posvećeno, trajno i uvek iznova, dok ne doživimo da pravosudni sistem bude barem u onoj ljudskoj meri perfekcije, iako perfekcija u ljudskom delu na postoji. Samo Božije delo je perfektno, ljudsko delo je i u perfekciji veoma relativno i ograničeno. Tako je i ljudska pravda i pravda koju čovek izriče u formi sudije ili sudskog veća, relativna, ponekad može da bude čak i pogrešna. Ali, ono što očekujemo i tražimo od sudija i pravosudnog sistema, odnosno ono čemu težimo, jeste puna posvećenost u pogledu stručnosti i u pogledu namere da pravosudne odluke budu pravične ili u najznačajnijoj meri mogućoj pravične. I to je taj ideal kome zapravo težimo. Svakako da će i ova zakonska rešenja u određenoj meri doprineti ozdravljenju pravosudnog sistema, njegovom unapređenju i ako ne potpunoj eliminaciji brojnih nedostataka, ono sigurno unapređenju osnova, okvira ili postolja na kome oni koji žele da usavršavaju pravosudni sistem mogu imati dobar osnov za to. To i jeste smisao ovih sistemskih zakona, uključujući i Zakon o pravosuđu, ne da reši sve probleme u pravosuđu, već da dobijemo zdrav okvir ili zdravo postolje na kome ćemo dalje usavršavati i lečiti pravosudni sistem. Naravno da sama ideja, veoma ispravna, svakako, odvojenosti sudske vlasti od izvršne vlasti jeste nešto o čemu nema smisla raspravljati principijelno, ali operativno i u pogledu implementacije znamo dobro koliko je ova tema osetljiva i koliko kada siđemo na teren implementacije ovog principa, imamo problem gde se tačno ta linija razdvojenosti nalazi, s obzirom na činjenicu da je i pravosuđe sastavni deo državnog sistema, s obzirom na to da su sudije, pored toga što predstavljaju nosioce jedne od najčasnijih uloga u društvu, oni su istovremeno ljudi. Osim toga, oni su istovremeno i pripadnici jednog staleža, što znači da imaju i svoje interese i gde je ta granica razdvojenosti od samog nadzora nad sudskim sistemom, svakako da je koncept tako postavljen da se ide da prosto unutar samog sudskog ili pravosudnog sistema, na čelu sa VSS, zapravo se vrši određena kontrola i određeni nadzor. Imamo i ove najavljene ustavne promene koje se tiču pravosuđa, gde će se na neki način umanjiti uloga i predstavničkog tela, odnosno Narodne skupštine u pogledu imenovanja sudija, što ima izvesnog smisla, ali s druge strane, ostaje otvoreno da li je moguće u pravosudnom sistemu vršiti nadzor samih sebe nad sobom. To je principijelni problem i on se ne tiče samo pravosuđa, on se tiče i drugih segmenata. Inače je to veoma sporno, bez obzira što se tu potencira struka, potencira se odvojenost ove vlasti od drugih segmenata vlasti. Međutim, taj problem ostaje otvoren, iz prostog razloga što imamo razne probleme koji zapravo ukazuju da je drugi rizik i druga opasnost od jednog sistema koji je potpuno izoliran od drugih segmenata vlasti u pogledu nadzora i kontrole. Dakle, postoji ozbiljan rizik da se on deformiše i da on postane i interesna zajednica koja sama sebi služi. To je nešto što ne možemo ignorisati, nešto što ne možemo kazati da nije bitno i da takva opasnost ne postoji. Pogotovo što imamo određene prakse, određene događaje koji su prerasli čak i u određene slučajeve koje ne možemo tek tako ignorisati i kazati, pa desilo se, proći će određeno vreme. Dakle, mi narodni poslanici moramo biti ono što i jesmo po definiciji, dakle, predstavnici i poslanici, izaslanici naroda, izaslanici građana koji su nas birali, izaslanici zajednica iz kojih dolazimo i mi ne možemo ćutati na pitanja koja oni postave. Mi u Sandžaku imamo tri slučaja, veoma važna slučaja koji i dalje uznemiravaju javnost, a koji se tiču određenih ponašanja pravosudnog sistema u tim slučajevima. Zašto ne mogu da budu zaboravljeni? Zato što su toliko drastični po svojoj prirodi i u pogledu samih posebnosti tih događaja, ali i u pogledu izrečenih presuda, odnosno ophođenja pravosudnog sistema prema tim događajima. Prvi slučaj se desio 2012. godine kada se pod određenim okolnostima desilo stradanje ili ubistvo jednog policajca na području Tutina, gde smo dobili na koncu taj sudski epilog. Optužen je izvesni Fahrudin Mavrić i presuđeno mu je najstrožom kaznom - 30 godina zatvora. Dakle, desio se slučaj navodnog ubistva u automobilu, gde je, kako je sud utvrdio, navodno, Mavrić oteo pištolj jednom policajcu i tim pištoljem ubio drugog policajca. Teoretski sasvim moguće, ali isto tako jako puno je bilo osporavanja kada je u pitanju ovaj slučaj, čak je i porodica pokrenula i privatna veštačenja koja su dovela do neki drugih pokazatelja ili barem veoma nerazjašnjene okolnosti. Dakle, imamo taj slučaj gde je građanin navodno ubio policajca, izrečena je najoštrija kazna. Dešava se drugi slučaj 2017. godine, isto na području Tutina, gde je u ovom slučaju policajac ubio građanina Skarep Fahrudin, koji je prolazio automobilom i navodno odbio da bude zaustavljen. Dakle, jasno se vidi da je pucanj spolja kroz staklo automobila i građanin je ubijen. Taj slučaj je dobio svoj sudski epilog. Mislim da je presuda pet godina zatvora. Dakle, šest puta manja presuda. Znači, čak i policajac koji je to izvršio kaže da je odbio da se zaustavi i da se njemu učinilo da mu preti opasnost. Dakle, utvrđeno je da građanin koji je vozio taj automobil nije imao oružje, nije postojala opasnost, čak i ako je tačno da je odbio da zaustavi automobil, gde se to pucalo u automobil ako neko neće da stane? Mislim kada bismo uveli tu prasku ovi mafijaši i kriminalci bahati prema policiji koji neće da se zaustave bi davno bili svi pobijeni. Dakle, imamo ovu drastičnu situaciju gde imamo na jednoj strani ubistvo policajca od strane građanina, na drugoj strani ubistvo građanina od strane policajca, šest puta razlika u izrečenoj kazni. Imamo treći slučaj koji se desio 2019. godine, ovde u Beogradu, mislim u ulici Cara Dušana, gde je mladić Bakan Ernad zbrisan na pešačkom prelazu, prelazio je regularno na pešačkom prelazu, automobil ga je udario, on je izgubio život. Taj slučaj nakon dve godine, imamo informacije da su se samo desile neke predistražne radnje, ništa više. Dakle, izgubljen mladi život, student, potpuno čista situacija na pešačkom prelazu i imamo sada opstrukcije, pogotovo ako su tačne informacije, da taj neko ko je izvršilac je neko bitan, nečiji bitan, to su sada već sve glasine. Da to ignorišemo, imamo ono što je formalna strana samoga postupka. Dakle, u sva tri slučaja, još ako dodamo tome da je u slučaju ubijenih i ubica, odnosno izvršioca bilo optuženih ili osuđenih u oba slučaja, imamo etničku različitost Bošnjak-Srbin, Srbin-Bošnjak. Dakle, ukoliko još dodamo to kao otežavajući faktor u pogledu samoga razumevanja postupaka, onda vam je sasvim jasno koliko su to sve važni događaji i koliko se svi ti događaji, odnosno sva ta ubistva koja su se desila ne mogu tretirati sasvim običnim i sasvim proceduralnim. Dakle, ovo su stvari na koje moramo baciti svetlo. Kao što primećujete, ja se u izlaganju maksimalno ustežem da uđem u detalje tumačenja presuda, utvrđivanja postupka. Svestan sam osetljivosti tog pitanja, a ovo su neke stvari koje zdrava logika prosto nalaže. Ne možemo mi… Dakle, da, postoji strogost u određenom krivičnom delu, dodatna strogost, da tako kažem, prema službenim licima, uniformisanim licima, ali to ne može biti tako drastično. Ne možemo mi sada kazati da je život policajca skuplji šest puta od života običnog građanina. U ovom slučaju imamo te parametre, kažem, koji su inicijalno nezaobilazni. Isključujem ovde samo utvrđivanje odgovornosti kroz postupak, iako i tu postoje određene sumnje. Ne možemo prosto imati tako drastične pojave i u svakom slučaju opet, ustežem se, kažem, ali na štetu, u ovom slučaju, ili izvršioca ili ubijenog u slučaju pripadnika bošnjačkog naroda. Kažem, to sam postavio na poslednje mesto, ne da bih to koristio kao adut i kazao da je to zbog toga, ali vam samo kažem koliko je to osetljivo, između ostalog i zbog toga. Ovde sada sve ovo govorim da bih ilustrovao odnos, odnosno stanje u tužilaštvu, pogotovo što u Novom Pazaru nije prvi put da o tome govorim. Dakle, vi kada imate neki problem, pa vam je potreban advokat i raspitujete se o advokatima, koga da angažujete i tamo vi tražite sposobnog advokata, uspešnog advokata, vi kada čujete odgovor, kada neko preporučuje kakvog advokata da angažujete ili koga da angažujete, niko ne kaže – ovaj advokat je sposoban, on će vas kvalitetno, stručno odbraniti. Ne, on ima veze, on ima dobre veze i postoje tarife. Tačno se znaju tarife koliko košta koja presuda. Dakle, to je nešto što je toliko evidentno da zaista ne možemo gurati glavu u pesak i kazati da su to možda pojedinačni slučajevi. Ne, naprotiv, to je pojava, to je nešto što je tamo potpuno uobičajeno i definitivno, nakon usvajanja ovog zakona, ili paralelno sa borbom koja teče ili sa trudim koga ovde imamo kroz nastojanje naše da zajedno sa predlagačima, sa Vladom, sa ministarstvom donesemo kvalitetne zakone. Ono što je glavna borba jeste silazak u krokodilske bare, dakle, u određenim delovima ove zemlje. Stvarno govorim ono o čemu znam. Znači, ne mogu da govorim kakvo je stanje u drugim delovima zemlje. Žao mi je što na sam Bajram moram na takav način da govorim, jer moji politički protivnici, kada govorim o ovim temama, kažu – ti loše predstavljaš Novi Pazar. Ja ružno govorim o Novom Pazaru. Kada kažete istine, uz najveću tugu i ružan osećaj što se to dešava u vašem gradu, odnosno mom gradu i gradu u kome živim, onda ja ružno govorim o gradu. Znači, da, ja ružno govorim o tamnim stranama moga grada, moga Sandžaka i govoriću i neću odustati dokle god te najružnije i najprljavije pojave koje su izazvane korupcijom ili izazvane raznim drugim stepenima nekvaliteta i neodgovornosti… Dakle, ja moj patriotizam zapravo potvrđujem ovim, a ne time što ću prekrivati nepravilnosti, prekrivati kriminal i prekrivati korupciju, već naprotiv time što ću ih raskrinkavati. Dakle, to ću učiniti na lokalnom nivou i u mom dometu, i na republičkom nivou, a zajedno sa svima onima na nivou vlasti do samog vrha koji to žele, koji su se tako i proklamovali, sa kojima smo postigli određene dogovore i sporazume da bi se zajednički borili. Naravno da ćemo na tom putu biti uspešni samo ukoliko ostanemo dosledni i samo ukoliko zaista iznesemo sve što znamo i za šta imamo dokaze, bez obzira da li nam je to u tom trenutku gorko ili slatko. U tom pogledu, svakako da ćemo dati podršku ovim predlozima i zakonskim rešenjima. Hvala vam.
Zahvaljujem potpredsedniku Zukorliću i pridružujem se čestitkama povodom praznika. Reč ima ministarka Popović.
Prvo želim da vam čestitam praznik vama i svim vašim sunarodnicima. Ono što bih želela da odgovorim vezano za ova dva slučaja koja ste naveli za razliku u kaznama koje su izrečene. Vi niste rekli šta je tim osobama stavljeno u optužnom aktu, odnosno pretpostavljam u optužnici, imajući u vidu da su smrtni ishodi na kraju. Ukoliko je jedno lice optuženo da je izvršilo ubistvo ono će dobiti zaprećenu kaznu za ubistvo. Međutim, ukoliko pričamo o policajcu koji je pucao, pretpostavljam imajući u vidu izrečenu sankciju, da je u pitanju bilo prekoračenje granica ovlašćenja ili zloupotreba u radu ili je u pitanju nužna odbrana. Tako da je vrlo delikatno kad se priča o sudskim postupcima, delikatno kada nemamo ispred sebe predmet, kada nemamo optužno akt, kada nemamo dokaze. Ne želim da na takav paušalan način komentarišem, a posebno ako to ima veze, ako povlačimo crtu Bošnjaci i Srbi. Mislim da smo mi svi građani Srbije i treba da budemo jednaki pred zakonom i sigurna sam da to takvih stari ne dolazi. Međutim, ukoliko vi imate saznanje, pošto ste rekli da se određeni predmeti mogu namestiti, kupiti, ja vas molim da podnesete krivičnu prijavu u svakom takvom slučaju, imajući u vidu da je obaveza svih nas ukoliko imamo saznanja da je izvršeno određeno krivično delo, obaveza bilo kog čoveka u našoj zemlji da nadležnom MUP-i ili tužilaštvu podnesemo krivično delo. Što se tiče ovog trećeg slučaja koji ste spominjali - gaženje pešaka vi ste postavljali to pitanje mojoj prethodnici kao poslaničko pitanje, ja takvo pitanje nisam dobila, ali svakako ću se raspitati i izvestiti vas na sledećoj Skupštini šta se događa sa tim predmetom. Hvala.
Replika. Narodni poslanik Muamer Zukorlić. Izvolite.
Poštovana ministrice, hvala vam pre svega na čestici. Hvala vam i na komentaru svakako. Ovo jesu tri važne teme i drago mi je da se o tome izjašnjavate i time pokazujete sopstvenu odgovornost i pažnju na sve ono što se ovde kaže u Narodnoj skupštini. Dakle, veoma mi je poznato i zato sam oprezan kada iznosim ove kvalifikacije, ali sve ovo se može i dodatno istražiti i stručno i ekspertirati. Ja sam samo ovim hteo da pokažem da postoje određene kvalifikacije, a i dobro znamo, bilo da je to bilo sa pozicije tužioca i bilo sa pozicije istražnog sudije ili sudije, i te kvalifikacije su pitanje procene i volje čoveka i one mogu biti pravine i nepravične. Dakle, vrlo je jasno i slažem se da tu treba da budemo veoma oprezni. Oprezan sam, ali kada je u pitanju život i smrt i doživljaj onoga ko je oštećen u smislu porodice pre svega, onda nije toliko presudno da li je tamo navedena kvalifikacija prekoračenja ovlašćenja ili nužne odbrane itd. To naravno svakako stoji, ali ja samo želim da još jednom podvučem. Pitanje pravde, pitanje pravičnosti, pitanje naše želje i namere da stvarno zadovoljimo pravičnost su veoma važni i da nikada ne zatvorimo tu temu. Ono što je meni važno je da mi vratimo poverenje građana u pravosuđe, jer mi ako to nemamo u redu, mi možemo formalno pravno zatvoriti predmet, ali se tu prave jazovi, pogotovo, zašto sam pomenuo ovo pitanje etničkih razlika, ne da bi to koristio kao adut ili ne daj Bože napravio neku optužbu već da pokažem koliko je to senzibilno i koliko nam je zapravo bitno u tim delovima zemlje, gde postoji ta etnička, završavam koleginice, različitost tu nam je potrebno da dodatno poradimo da to poverenje vratimo. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik Poslaničke grupe SDPS, Sanja Jefić Branković.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, uvažena ministarka sa saradnicima, danas u okviru objedinjene rasprave razgovaramo o nekoliko predloga zakona i odluka koje se odnose na sudsku vlast kao posebnu granu vlasti i ja se nadam da ćemo danas imati jedan konstruktivni razgovor, odnosno pretres koji će za posledicu imati jasnu sliku svrhe njihovog donošenja. Ustavom i zakonima Republike Srbije utvrđeni su standardi u pogledu nezavisnosti sudija kako u postupanju, tako i u pogledu donošenja odluka i posebno ističem to da Ustav Republike Srbije izričito propisuje nezavisnost sudske vlasti. Razrađujući dalje ovo ustavno načelo to bi praktično značilo da državni organi i pojedinačni nosioci funkcija moraju da obezbede i materijalnu, ali i funkcionalnu nezavisnost, tako da sudija nije dužan da bilo kome, pa čak ni drugim kolegama sudijama ili predsedniku suda objašnjava svoja pravna shvatanja ili utvrđeno pravno-činjenično stanje, osim u slučaju kada obrazlaže odluku ili kada to zakon izričito nalaže u situacijama u kojima je to neophodno. Napred navedene ustavne i zakonske garancije se mogu oceniti kao adekvatne i o tome svedoče brojna istraživanja i naučni radovi na ovu temu. Dakle, možemo reći da standard, ja ću ga nazvati integritet sudija jeste na zadovoljavajućem nivou u našoj zemlji. Složićete se sa mnom da bi analiza ove teme trebalo da se zasniva na odgovarajućem uzorku mišljenje Etičkog odbora Visokog saveta sudstva, kojim bi se između ostalog utvrdio i tačan broj odluka Etičkog odbora Visokog saveta sudstva u odnosu na ukupan broj zahteva, što nažalost nije slučaj. Naime, stiče se utisak, iako odbijam da verujem u to da Etički odbor Visokog saveta sudstva jeste osnovan, ali ne sprovodi u potpunosti svoje ingerencije i mislim da je to neki zadatak koji im stoji u narednom periodu. Dokaz za ovakvu tvrdnju može se pronaći u GREKO drugom izveštaju o usklađenosti Republike Srbije u okviru Četvrtog kruga evaluacije koji je usvoje oktobra 2020. godine i njime se ukratko preporučuje Srbiji da sistem ocenjivanja rada sudija u potpunosti revidira. Naime, u izveštaju se navodi da Etički odbor između ostalog treba da obezbedi pisane smernice o etičkim pitanjima, ali i da ostvari druge rezultate u okviru svoje nadležnosti. Osim toga, utvrđeno je da Etički odbor Visokog saveta sudstva još uvek nije počeo da sprovodi svoj mandat u pogledu sudijske etike, da etički kodeks za tužioce još uvek nije usvojen, te da treba preduzeti dalje mere da se efikasno prenesu etička pitanja i na sudije, ali i na tužioce i na taj način obezbede valjane smernice i poverljivo savetovanje sa njihove strane. Da krenemo redom. Etički kodeks javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca usvojen je aprila ove godine. Izmene postojećeg Kodeksa iz 2013. godine zasnovane su na preporukama koje su pripremili eksperti Saveta Evrope u okviru zajedničkog projekta EU i Saveta Evrope – jačanje nezavisnosti i odgovornosti pravosuđa. Dalje, upravo donošenje izmena i dopuna zakona o kojima danas raspravljamo, mislim na Zakon o sudijama i Zakon o Visokom savetu sudstva, jeste korak napred ka ispunjenju preporuka koje su navedene u izveštaju, a odnose se na revidiranje sistema ocenjivanja rada sudija. U čitavom ovom postupku mislim da je izuzetno važno skrenuti pažnju na ulogu Visokog saveta sudstva u smislu pružanja snažnije podrške i integritetu sudija, ali i pružanju još jače reakcije povodom svih oblika pritisaka na nezavisnost u radu sudija, uključujući i medijske pritiske i izjave političara i javnih ličnosti. Visoki savet sudstva mora svojim aktima i svojim delovanjem u potpunosti preuzeti, ali i ispuniti svoju zakonsku ulogu nezavisnog i samostalnog organa koji obezbeđuje i garantuje nezavisnost i samostalnost sudija. Jednim velikim delom ta uloga od strane Visokog saveta sudstva zaista i jeste realizovana, a drugim delom će se svakako realizovati ukoliko ovaj zakon, odnosno ovi zakoni budu usvojeni u danu kada se o njima budemo izjašnjavali, a posebno mislim na uspostavljanje obaveznosti izveštavanja o radu, ali i primenu Etičkog kodeksa od strane samog Etičkog odbora. Osim napred navedenog, misli da je veoma važno intenzivirati sam rad Etičkog odbora Visokog saveta sudstva i učiniti ga transparentnim kako bi njegove odluke, ali i praksa obezbedili i veći uticaj pravila, ali i uspešniju primenu samog kodeksa oko koga imamo preporuke. Ukoliko bi najjednostavnije moralo da se precizira uloga i delovanje Etičkog odbora to bi onda značilo sledeće – da najpre pruži načelna mišljenje o ponašanju nosilaca sudijske funkcije u odnosu na pravila Etičkog kodeksa, da donosi pisana uputstva i praktične smernice i naročito da obavlja poverljiva savetovanja sa podnosiocima inicijative. Mislim da ovako jasno i precizno definisani zadaci moraju biti bezuslovno, ali i kumulativno ispunjeni kako bi izmene zakona o kojima danas razgovaramo u praksi zaista i imale svoju svrhu. Uostalom naša je obaveza da u skladu sa revidiranim Akcionim planom za Poglavlje 23 izmenimo ova dva zakona, tako što ćemo uspostaviti etički odbor kao stalno radno telo Visokog saveta sudstva i odrediti njegove nadležnosti, ali i obaveze. Sa druge strane, moram da kažem da percepcija korisnika sistema pravosuđa o integritetu sudija jeste povoljna ali još uvek nije na potpuno zadovoljavajućem nivou, ali prema anketama koje su sprovedene od strane organizacije civilnog društva, čak nešto više od polovine anketiranih građana smatra da je integritet sudija na izuzetno visokom nivou. Osim toga, velika većina njih, čak 85% ocenjuje da se sudija u svakom postupku pred kojima se on našao ponašao veoma profesionalno tokom samog trajanja postupka. Posmatrano regionalno najpovoljnija ocena profesionalnosti sudija je u Vojvodini, dok je relativno najmanja u južnoj i istočnoj Srbiji. Što se tiče predsednika sudova, kao jedne od tačaka o kojima raspravljamo u okviru objedinjene, odnosno zajedničkog pretresa na nekoj od proteklih sednica jasno je iznet stav Socijaldemokratske partije Srbije po tom pitanju, u smislu da predsednici sudova osim nadležnosti koje su propisane zakonom moraju biti i otvoreniji ali i transparentniji prema javnosti kako bi ona bolje razumela sve ono što oni rade. Ukoliko su postupci koje preduzimaju nedovoljno transparentni potpuno je prirodno da se usled nedostatka informacija pogrešno i interpretiraju i na predsednicima sudova je zadatak da očuvaju i ugled, ali i integritet suda za čiji su rad odgovorni. Naša poslanička grupa, u tom smislu zaista želi puno, puno uspeha. Na kraju pravni okvir naše zemlje zaista jeste dobar. Važne korake koje je Srbija preduzela, verifikovala, verifikovala su i stručna tela u EU. Zato će Socijaldemokratska partija Srbije u danu za glasanje podržati predloge izmena, odnosno izmena i dopuna ovih zakona, smatrajući ih neophodnim za potpuno uspostavljanje nezavisnosti sudske vlasti, ali i razvoja pravosuđa u našoj zemlji. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe Jedinstvena Srbija, Života Starčević.
Uvažena predsedavajuća, uvaženi predstavniče Ministarstva pravde, uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva, dame i gospodo narodni poslanici. Danas razgovaramo o setu zakona i odluka iz oblasti pravosuđa, tačnije o Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o sudijama, o Zakonu o dopunama Zakona o Visokom savetu sudstva, kao i o Odluci o izboru Republičkog javnog tužioca i o izboru predsednika pojedinih sudova. Naravno, odmah na početku da kažem da će poslanička grupa JS u danu za glasanje podržati sva ova zakonska rešenja i ove predloge odluka. Zakon o izmenama i dopunama Zakona o sudijama uvršćuje u naš pravosudni sistem obaveze preuzete iz preporuka GREKA, grupe država Saveta Evrope za borbu protiv korupcije, kao i aktivnosti iz revidiranog Akcionog plana za Poglavlje 23 – pravosuđe i osnovna prava. Ovom, kao i izmenom i dopunama Zakona o Visokom savetu sudstva propisuje se, između ostalog, i etički odbor kao stalno telo Visokog saveta sudstva. Naime, u članu 15. Zakona o visokom savetu sudstva pored Komisije za vrednovanje rada sudija i predsednika sudova i disciplinskog organa, kao novo stalno telo, konstituiše se i etički odbor. Ovim izmenama ovih zakona, Zakona o sudijama i Zakona o Visokom savetu sudstva povećava se, da tako kažem, stepen nezavisnosti 10/2 MJ/CG sudijske funkcije, a samim tim se utvrđuje i nezavisnost sudske grane vlasti i time pravimo još jedan korak ka usklađivanju našeg pravosudnog sistema sa sistemima pravosuđa u EU. Ova vladajuća većina se opredelila za evropski put i na tom putu istrajava uprkos problemima koji povremeno proizilaze iz činjenice da isplivavaju dvostruki standardi evropske politike, kada je u pitanju Srbija. Evropski put i evropski standardi su nešto čemu ova vladajuća većina stremi, naravno, uz očuvanje elementarnih državnih i nacionalnih interesa, naravno i uz očuvanje elementarnog dostojanstva države Srbije. Ova vladajuća većina i njeni predstavnici ne vode dve politike, jednu za unutrašnje biračko telo i onu spoljnu, za međunarodnu zajednicu, kao što su to nekada činili neki prethodnici. Ova vlast ne vodi ni prozapadnu ni prorusku, ni prokinesku, već vodi jednu politiku, vodi prosrpsku politiku. Imamo jasno postavljene ciljeve kako kada su u pitanju državni i nacionalni interesi, tako i jasne ciljeve u razvoju naše ekonomije i životnog standarda stanovništva. Ova vlast unapred kaže građanima kojim tempom će rasti životni standard i koji ciljevi su kojima stremimo u tom smislu. To ranije nikada nije bilo. Srbija je danas politički stabilna, ekonomski sigurna, zdravstveno bezbedna i kao takav lider je u regionu po pitanju i stranih investicija i ekonomskom i svakom drugom pitanju. Izvršna vlast se ne meša u rad pravosudnih organa. Po tom pitanju sam siguran da smo dostigli evropske i svetske standarde. Mi iz Jedinstvene Srbije, svakako poštujemo nezavisnost sudske grane vlasti, ne mešamo se ni na koji način ne vršimo pritisak na pravosudne organe, kao što to čine i pokušavaju medijski da manipulišu našim pravosuđem pojedine opozicione stranke. Imamo tu eklatantne primere manipulacije i zloupotrebe pravosudnih organa od strane pojedinih opozicionih političara iz stranaka. Možda je najupečatljiviji primer nasilja u porodici koje je izvršio Dragan Đilas, nad svojom suprugom Ivom Đilas 2014. godine, a na koje nadležne institucije nisu reagovale iako postoji službena beleška, sačinjena u PU Vračar. Ili možda možemo govoriti o medijskim manipulacijama sa pravosudnim organima Marinike Tepić, najplaćenije radnice Dragana Đilasa koja u medijima, umesto u pravosudnim organima i institucijama iznosi najgnusnije laži protiv najodgovornijih lica u državi, iznosi najgnusnije laži protiv predsednika naše stranke Dragana Markovića Palme, a da pri tom recimo, nije podnela nijednu tužbu u vezi tih laži, pa ni tužbu protiv Dragana Markovića Palme i time dala osnov tužilaštvu za postupanje. Čitam danas u novinama da Mariniki Tepić smeta objavljivanje video materijala o zločinima Veljka Belivuka i njegove kriminalne grupe. Navodno smeta jer se time uništavaju dokazi. Naravno da se time ne uništavaju dokazi, naravno da ništa što nije izašlo u javnost nije izašlo, a da se prethodno sa time nije tužilaštvo složilo. Vidite, smeta joj objavljivanje u javnosti nečega što je stvarno bilo, nečega što je dokazano, a ne smeta joj da prvo u javnost, a ne u pravosudnim organima i tužilaštvu pusti onu besramnu laž o Draganu Markoviću Palmi. Jer, njoj se jel te može, njoj ne treba tužilaštvo, njoj ne trebaju institucije, ona je sama i policija i tužilac i sudija. Treba da prestane da naziva svedokom Branislava Radosavljevića, jer on to nije. On je kriminalac, on je lažov, on je stranački aktivista te stranke Dragana Đilasa i Marinike Tepić. To je čovek kome je Marinika obećala da nikada i nikako neće otkriti njegov identitet i tako ga zaštiti za izgovorene laži. Naravno, mi smo ga otkrili za 15 minuta i ustanovili o kome je reč. Naravno da ona nije ni prijavila Dragana Markovića Palmu za te lažne optužbe. Nije to uradila, jer zna da bi bila tužena za lažno prijavljivanje, ali je ista uredno tražila od tužilaštva da postupa iako to isto tužilaštvo je ignorisala kao instituciju, već je krenula u medije sa svojim lažima. Dragan Marković Palma je taj koji je otišao u tužilaštvo, poštujući tu instituciju i tražio da postupaju po lažnim navodima Marinike Tepić. Onda je putem medija vršila pritisak na tužilaštvo da se postupak izmesti iz tužilaštva u Jagodini u tužilaštvo u Kraljevo. Kada je medijski pritisak uspeo i sve premešteno u Kraljevo, tražila je da se slučaj premesti u Tužilaštvo za organizovani kriminal u Beograd, koje nije nadležno za te stvari i pri tome je ispred tužilaštva u Kraljevu dala izjavu kako je u tom tužilaštvu dobila obećanje da će taj slučaj biti izmešten u Tužilaštvo za organizovani kriminal, što je bila takođe laž i nije ništa drugo nego još jedna politička manipulacija tužilaštvom, odnosno tim važnim i bitnim državnim organom. Takvo ponašanje treba da osude svi, pa i evropske institucije, jer to nije ponašanje nekoga ko se zalaže za evropske vrednosti i ko stalno tim evropskim institucijama blati naše pravosudne organe. Da podsetim da su ti isti Đilasi, Marinike i drugi mutanti koji su proizašli političkom mutacijom iz Demokratske stranke, dok su oni bili na vlasti, oni su pravosuđe tretirali kao svoj partijski organ i koji su preko advokata, setite se onog nesrećnog Ristića iz Niša, Petrovića iz Šapca itd, vedrili i oblačili srpskim pravosuđem. To danas znaju i tužioci i sudije i oni mogu da uporede njihovu poziciju tada, kada su na vlasti bili ti današnji politički mutanti DS i kakva im je pozicija danas. Gde ćete bolji primer političke manipulacije pravosudnim organima, tužilaštvom, ili pokušaja političke manipulacije, možda je bolje reći, nego da izmisle navodno obijanje stana aktivistkinje te stranke Dragana Đilasa u Jagodini i Marinika odmah na svoje društvene mreže stavi - Zago, ženo, gde si, javi se, probudi se, reaguj, jer, jelte, Dragan Marković Palma vrši pritisak na svedoke. Klasična politička manipulacija državnim organima. Takve političke manipulacije ne donose ništa dobro ni pravosuđu, ni građanima, ni državi. To je razlika između njih i nas. Oni državne organe doživljavaju kao alat za političke manipulacije, dok mi državne organe poštujemo a državu temeljno i uporno gradimo i jačamo. Jedinstvena Srbija će sve ove primere klasične političke manipulacije pravosudnim organima od strane ovih opozicionih političara obavestiti sve evropske institucije, jer oni moraju da znaju ko su ti ljudi i koliko su oni iskreni u svojoj evropskoj opredeljenosti a koliko im je stalo do vlasti, kako bi zaštitili svoj biznis i kapital. Zato ćemo mi iz Jedinstvene Srbije danas podržati izbor Zagorke Dolovac. Naime, Zagorka Dolovac je 2010. godine, kada su ti Đilasi i ostali bili na vlasti, bila im je najbolja. Danas im je najgora. Nama iz Jedinstvene Srbije Zagorka Dolovac i tada i sada je bila dobra, jer mi se ne mešamo u njen rad. Niko iz JS je nikada nije pozvao, za razliku od onih koji bi i te kako da se mešaju u rad Državnog tužioca, kako bi izbegli slovo zakona, kao što je bio slučaj sa već čuvenom službenom beleškom. Tužilaštvo zanima one koji se tužilaštva boje, a mi koji nemamo praksu nelegalnih aktivnosti, nemamo potrebu da se bavimo tužilaštvom i pravosuđem. Još jednom naglašavam, Jedinstvena Srbija će podržati, kako izmene i dopune Zakona o sudijama i Visokom savetu sudstva, tako i odluku o izboru Zagorke Dolovac za Republičkog javnog tužioca, ali i izbore predsednika sudova u Kragujevcu, Pančevu i Beogradu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, narodna poslanica Dubravka Kralj. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsednice. Uvaženi predstavnici Ministarstva pravde, uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva, dame i gospodo narodni poslanici, nezavisnost, nepristrasnost, stručnost, odgovornost, posvećenost i dostojanstvenost su osnovne zapovesti za svakog sudiju, u svakom slučaju, bez izuzetka. Sudija mora biti glas zakona, a ne glas nekih uticajnih pojedinaca. To mora biti glas znanja i glas struke, glas koji će sa integritetom objektivno sagledati činjenično stanje i doneti odluku kojom će štititi pravni sistem naše zemlje, čineći je pravnom državom, državom u kojoj se niko od onih koji krše zakone, koji povređuju tuđa prava i slobode, ne oseća lagodno, već zna da će kad-tad doći upravo pred ovakvog sudiju, nezavisnost, nepristrasnog, stručnog, odgovornog, dostojanstvenog i posvećenog. Ovo su načela propisana Etičkim kodeksom sudija i zbog njih je ova sednica na kojoj odlučujemo o izmenama Zakona o sudijama i Zakona o Visokom savetu sudstva značajna. Naime, izmenama se apostrofira značaj načela sudijskog postupanja i jačaju garancije njihovog poštovanja. U rad Visokog saveta sudstva uvodi se Etički odbor, sa zadatkom da kontinuirano prati poštovanje etičkog kodeksa sudija. Do sada je o tome koji su postupci oprečni dostojanstvu suda, koji štete nezavisnosti i ugledu celokupnog sudstva, odlučivao Visoki savet sudstva a sada će odluku o tome donositi Etički odbor, kao stalno i specijalizovano telo u okviru Visokog saveta. Smatram da je ova izmena značajna iz dva razloga. Prvo, zato što uvođenje Etičkog odbora može da da doprinos jačanju personalne komponente nezavisnosti, ukazivanjem na značaj i obavezu poštovanja etičkih načela, eto, i na ovaj način. Drugi benefit ovih izmena svakako jeste ispunjavanje obaveza koje Republika Srbija ima u procesu evrointegracija i u tom kontekstu Srbija je preuzela niz aktivnosti, pa je i pokrenut postupak promene Ustava u oblasti pravosuđa i teži se u potpunosti usklađivanju sa standardima i sa nivoom EU. Moram da napomenem da je, pored zakonskih jemstava i garancija, neophodno sa evropskim nivoom i standardom uskladiti i plate sudija i javnih tužilaca. Mislim da oni, s obzirom na vredan rad koji obavljaju, to zaslužuju, a i svakako bi to bio deo ravnanja sa evropskim normama. Što se tiče Etičkog kodeksa, njega je Visoki savet sudstva doneo još 2010. godine, a sada je na dnevnom redu uvođenje Etičkog odbora, koji će biti jači garant poštovanja tog kodeksa i smatram da je ovo značajna novina. Druga izmena Zakona o sudijama je takođe motivisana razlozima usaglašavanja sa evropskim standardima, a sastoji se u relaksiranju razloga za razrešenje sa sudijske funkcije. Naime, stav je da sudija ne bi trebalo da bude razrešen samo zato što je pri vrednovanju rada dobio ocenu "nezadovoljava". I ova izmena može da se uzme za korisnu ako se posmatra sa aspekta jačanja stalnosti sudijske funkcije i, naravno, sa aspekta sprečavanja zloupotreba mogućnosti razrešenja. Ali, nikako ne sme da znači da sudije ne trebaju dalje da se usavršavaju i da ne treba da teže najvišem nivou stručnosti i ažurnosti u svom radu. Naprotiv, smatram da svaki sudija na početku svog radnog dana najpre treba da donese jedan sud o samom sebi i svom radu, da li je on bolji nego prethodnog dana i sve sudije moraju permanentno da se usavršavaju. Treća izmena Zakona o sudijama podrazumeva korekciju člana koji reguliše pravo na prirodnog sudiju, odnosno način na koji će se predmeti raspoređivati konkretnim sudijama, u tom smislu što će se voditi računa i o složenosti predmeta. Mislim da ova izmena može da predstavlja benefit za sudije, kako bi sve sudije jednog suda bile ravnomerno opterećene, da se ne desi da jedan sudija dobije pet predmeta koji se mogu okončati u relativno kratkom roku, dok bi drugi dobio pet složenih predmeta u kojima je neophodno saslušati sijaset svedoka, veštaka, kojima je potrebno održavanje više ročišta, itd, tako da i ovu izmenu smatram korisnom. Svakako, najvažnija od svih novina koje ova sednica donosi, jeste uvođenje Etičkog odbora, a time i pojačavanje nadzora nad primenom etičkih načela sudijskog postupanja. No, uz Etički odbor, a možda i pre Etičkog odbora, o primeni Etičkog kodeksa treba da se staraju predsednici sudova koji su i prema Zakonu o uređenju sudova dužni da se staraju o nezavisnosti sudija i očuvanju ugleda suda. Predsednici sudova, kao rukovodioci sudske uprave, prvi su koji treba da budu nezavisni od bilo koje druge uprave i treba da predstavljaju čvrstu branu svakoj vrsti nedozvoljenih uticaja na sud, a ni slučajno da budu deo kanala kojim se ti uticaji vrše. Mi danas biramo predsednike osnovnih, privrednih i prekršajnih sudova u više gradova, koji zaslužuju da imaju formalno izabrane predsednike sudova sa jasno definisanim mandatom, a ne samo vršioce dužnosti predsednika, što smatram da nije dobra praksa, već da, naprotiv, vodi u nesigurnost. No, predsednici sudova mogu dati značajan doprinos ostvarenju prava na pravično suđenje. Tu pre svega mislim na pravo na sud koji je nepristrastan i na pravo na suđenje u razumnom roku. Naime, predsednici sudova odlučuju o zahtevima za izuzeće i u tom smislu su dužni da obezbede suđenje u kome će biti moguće objektivno sagledavanje činjenica i čiji će ishod biti odluka koja će biti zasnovana isključivo na zakonu, a ne motivisana nekim ličnim razlozima ili ubeđenjima. Naime, u sporu mora da pobedi onaj na čijoj je strani zakon, a ne na čijoj je strani sudija. Takođe, predsednici sudova kao rukovodioci sudske uprave rad u sudu treba da organizuju na način koji će biti efikasan, da prate trajanje sudskih postupaka, da podstiču svoje kolege na ažurno postupanje i naravno na korišćenje ovlašćenja koja su im zakonom data u pogledu održavanja procesne discipline. Svi predloženi kandidati su dobili pozitivno mišljenje svojih kolega i sudova u kojima rade i po mom mišljenju je to dovoljna preporuka za njihov izbor, jer smatram da njihove kolege najbolje znaju ko među njima ima najviše sklonosti za obavljanje funkcije predsednika suda, odnosno rukovođenje, ko ima najviše sposobnosti u pogledu organizovanja rada u sudu. Zato sam stava da nadležnost za izbor predsednika sudova treba da pređe na same sudije i nadam se da će to biti rezultat ustavnih promena. Svakako, svim predloženim kandidatima želim da budu izabrani. Na početku svog izlaganja ja sam istakla da ne smemo da dozvolimo da se bilo ko ko krši zakone Republike Srbije, a naročito oni koji krše Krivični zakonik, osećaju lagodno, već da, naprotiv, treba da znaju da će u najkraćem mogućem roku odgovarati pred sudom. Tu je, naravno, ključna i uloga policije i tužilaštva, budući da preko njih ide put od izvršenja krivičnog dela do odgovornosti pred sudom. Kao što je važno da ne bude zaštićenih, podjednako je važno da ne bude ni nezaštićenih, već da se u svojoj zemlji svako može osećati bezbedno i sigurno. Tu je možda i ključna uloga samostalnog, nepristrasnog, stručnog i efikasnog tužilaštva. Tužilaštvo jeste državni organ koji je organizovan na monokratskom uređenju, na principu hijerarhije između tužilaštva različitog ranga i, naravno, u toj organizaciji najvažnija je uloga Republičkog javnog tužioca, a danas je na dnevnom redu upravo izbor za tu funkciju. Pripremajući se naravno da sam pročitala Program organizacije i unapređenja rada javnog tužilaštva za period od 2022. do 2028. godine. Poslanici SPS su saglasni da prioriteti moraju da budu još odlučnija borba protiv kriminala i korupcije, unapređenje efikasnosti krivičnog gonjenja, kao i dalje unapređivanje međunarodne saradnje u krivičnim stvarima, jer se protiv organizovanog kriminala, koji neretko ima internacionalni karakter, moramo boriti organizovano sa drugim zemljama, jer će ta borba samo tako imati uspeha. Ono što je naša preporuka za rad Republičkog javnog tužilaštva u narednom periodu jeste unapređenje transparentnosti obavljanja funkcije javnog tužilaštva, što je bitno ne samo zbog građana, ne samo zbog samog tužilaštva, budući da je neretko zbog toga bilo izloženo kritikama, koje možda i nisu bile uopšte potrebne, ali i zbog procesa pridruživanja Evropskoj uniji, budući da i Evropska unija i Savet Evrope mnoge pažnje posvećuju komunikaciji tužilaštva sa medijima. Citiraću deo mišljenja Konsultativnog veća evropskih tužilaca koje govori upravo o značaju komunikacije sa medijima. Kaže se: „Transparentnost u obavljanju tužilačkih funkcija je ključna komponenta vladavine prava i važna garancija pravičnog suđenja. Pravda mora da se sprovodi i mora se videti da je pravda sprovedena. Kako bi se to obezbedilo, mora se omogućiti medijima da izveštavaju o krivičnim postupcima. Primena načela transparentnosti u radu javnih tužilaca je način da se obezbedi javno poverenje, kao i širenje informacija o njihovim funkcijama i ovlašćenjima. Stoga, slika o javnom tužilaštvu predstavlja važan element poverenja javnosti u pravilno funkcionisanje pravosudnog sistema“. Verujem da ćemo se svi složiti sa ovim tvrdnjama, jer je važno da građani imaju poverenje u pravosuđe i važno je da budu informisani o njegovom radu. Ova obaveza, naravno, stoji i za predsednike sudova, koji su po sudskom poslovniku dužni da obavljaju komunikaciju sa medijima, odnosno da obaveštavaju javnost. Socijalistička partija Srbije se bori za izgradnju socijalno pravednog društva, koga neće biti ukoliko dok jedni uče drugi prepisuju, ukoliko dok jedni rade drugi kradu, ukoliko dok jedni čekaju pravdu drugi je kupuju. Zato, časni tužioci i sudije, na posao. Podršku SPS za predan rad imate. Hvala vam.
Zahvaljujem. Pošto više nemamo prijavljenih predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa, pre nego što pređemo na listu govornika, ja ću pročitati jedno obaveštenje koje se odnosi na današnji rad. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da ćemo danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima narodni poslanik Samir Tandir. Izvolite.
Poštovana potpredsednice Narodne skupštine, koleginice i kolege narodni poslanici, poštovana ministrice, poštovani predstavnici Ministarstva, poštovani predstavnici Visokog saveta sudstva, na početku želim da svim muslimanima u Republici Srbiji čestitam Kurban-bajram, najveći praznik muslimana, i da se zahvalim rukovodstvu Narodne skupštine Republike Srbije što su imali razumevanja i što juče nismo imali zasedanje. To je dokaz demokratskog društva, društva koje potpuno razume različitosti koje postoje u našoj zemlji i doživljava ih kao prednost i bogatstvo naše zemlje. Danas govorimo o Zakonu o sudijama, dopuni Zakona o Visokom savetu sudstva, izboru republičkog javnog tužioca i donosimo odluku o izboru predsednika sudova. To su suštinski važne odluke. Mi kao Stranka pravde i pomirenja, najjača bošnjačka stranka, podržaćemo predložene zakone. Ono što hoću da istaknem jeste da mi potpuno podržavamo borbu protiv kriminala i korupcije, ali nema velikog kriminala, nema velike korupcije dok oni nemaju saradnike i podršku unutar sistema. Ključna naša borba jeste da se sistem, ljudi unutar sistema, koji daju logistiku kriminalcima, očiste. Mi kada biramo sudiju jednog, mi ga ne biramo za sudiju nebeskog suda i da je on bezgrešan, biramo ga za sudiju zemaljskog suda, svakako je grešan, ali svakako je njegov rad, svakog sudije, kao i svakog poslanika, svakog funkcionera u Republici Srbiji podložan sudu kritike, prvenstveno građana, medija, stručne javnosti, međunarodne javnosti. Zato je jako važno da svi pažljivo slušamo i šta se ovde diskutuje, ali i šta građani i mediji i stručna javnost imaju da nam poruče, jer nema nedodirljivih. Znate kako, nemoj da to na neki način komentarišemo, ali mi u određenoj branši možemo da radimo šta hoćemo. Apsolutno se sa tim ne slažem. Ono što me posebno zanima, kao predstavnika najjače bošnjačke stranke u Republici Srbiji, jeste ono što se direktno tiče mog naroda. Glasali smo za Vladu Republike Srbije i verujemo da ćemo suštinski sprovesti borbu protiv kriminala i korupcije i reformu pravosuđa i podržavamo vaš rad, ali ono što molimo i ministricu i njen tim i nadležne jeste da obrate pažnju na procentualnu zastupljenost Bošnjaka kada je u pitanju sudstvo, tužilaštvo, pogotovo u sredinama gde žive Bošnjaci. To je nasleđeni problem, ali problem koji moramo u narednom periodu rešavati. Ono što je jako važno jeste poštovanje službene upotrebe bosanskog jezika. Znači, Ustav Republike Srbije članovi; 14, 18, 21, 46, 75, 76, 78, 79, to garantuju manjinskim zajednicama, a samim tim i mom Bošnjačkom narodu za službenu upotrebu bosanskog jezika. Moram da istaknem da pojedine sudije se tog ne pridržavaju, i ono što očekujem od Ministarstva, od predstavnika Visokog saveta sudstva, da to ispitaju. Gordana Krstić, Viši sud u Kraljevu, Almir Mašović, i gospodin Mišović, Osnovni sud u Sjenici, ne poštuju ove odredbe Ustava gde Bošnjacima je dozvoljeno da se postupci vode na njihovom maternjem, bosanskom jeziku. Takođe, hoću da istaknem da smo imali pritužbu direktora jedne škole u Sjenici, da je on kidnapovan, da je otet, da je to saopštio na konferenciji za štampu, a da je postupajući tužilac u Sjenici ništa nije preduzeo. Očekujem reakciju Ministarstva, da ispita ove navode. Hvala.
Zahvaljujem kolega. Vladan Glišić. Nije u sali. Reč ima narodni poslanik Dejan Kesar.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, cenjena ministarka sa saradnicima, predstavnici Visokog saveta sudstva, poštovani građani Srbije, pred nama su danas dva Predloga zakona kojima Vlada Republike Srbije, kao ovlašćeni predlagač s jedne strane, i Ministarstvo pravde kao resorno ministarstvo s druge strane, žele da obezbede zakonske uslove za kvalitetnije obavljanje poslova, a koji se odnose na sistem vrednovanja rada sudija, tokom njihove profesionalne karijere. Predlaganjem zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama, kao i predlaganja zakona o dopunama Zakona o Visokom savetu sudstva, preduzimaju se koraci u cilju ispunjavanja preporuka koje proizilaze iz akata GREKA, kao i preduzimanja svih drugih neophodnih aktivnosti, koje proizilaze iz revidiranog plana, odnosno koji je vezan za Poglavlje 23, a koji se suštinski odnosi na oblast pravosuđa i osnovnih prava. Mi smo o Poglavlju 23 i svim stvarima koje trebaju da se unaprede kroz razgovore sa evropskim institucijama, kada govorimo o Poglavlju 23, se suštinski odnose i na Ustav Republike Srbije, i mi smo i u parlamentu i u toku javnih slušanja koja su organizovana bila od strane Odbora za ustavna pitanja, u saradnji sa Ministarstvom pravde, razgovarali o svim tim stvarima i nadam se, da ćemo u budućnosti kroz ustavne amandmane upravo definisati one stvari kojima želimo da unapredimo pravosuđe, a to je jačanje kapaciteta nezavisnosti i jačanje pozicije nosilaca sudijskih funkcija. Preporuke koje su inicirale ove izmene i dopune su suštinske usmerene na revidiranje ocene sudija, odnosno ocene njihovog rada tokom njihove profesionalne karije, i one su usmerene suštinski kroz uvođenje kvalitativnih kriterijuma kao i da nezadovoljavajući kriterijumi ne budu osnov za razrešenje postupajućih sudija, što smatram da su takve izmene i dopune, kada govorimo o Zakonu o sudijama, vrlo dobre, zato što jasno pokazujemo da smo radili od 2012. godine, da ćemo u budućnosti raditi na jačanju kapaciteta nosilaca sudijskih funkcija, i što jasno i nedvosmisleno pokazuje da je nama najbitnije da treća grana vlasti, odnosno sudska vlast, u potpunosti bude nezavisna i da njen jedini osnovni cilj bude zaštita Ustavom i zakonom zagarantovanih prava i puna zaštita pravnog poretka Republike Srbije. Naime, predlogom zakona se stvaraju uslovi za formiranje etičkog odbora kao stalnog radnog tela pri Visokom savetu sudstva. Taj novoformirani etički odbor će, u skladu sa svojim zakonskim ovlašćenjima odlučivati o svemu onome što može biti ocenjeno kao negativno sa stanovišta sudija, odnosno nezavisnosti sudija i sa stanovišta njihovog ugleda, kao i o svemu onome što se može negativno oceniti kada govorimo o štetnom uticaju na sudove kao institucije koje ostvaruju puni integritet na teritoriji Republike Srbije. Svakako etički odbor ima svoju zakonsku obavezu da taj izvešta jedanput godišnje dostavlja Visokom savetu sudstva, a da će Visoki savet sudstva u skladu sa svojim zakonskim ovlašćenjima, a nakon što izvrši uvid u taj izveštaj etičkog odbora moći da preduzima zakonom utvrđene postupke. Ovom prilikom bih želeo da pohvalim i ažurnost Vlade Republike Srbije, kao ovlašćenog predlagača, i vas ministarka i vašeg Ministarstva, što ste ove preporuke koje su date, od strane GREKA prihvatili u najboljoj veri, što na ovaj način isto pokazujemo da nam je bitna u potpunosti nezavisna sudska vlast i da nam je bitno da mi kao zakonodavna i izvršna vlast, ni na jedan način nećemo niti želimo da utičemo na njihovu nezavisnost kao što je to bilo 2009. i 2010. godine. Kada govorimo o samim izmenama i dopunama Zakona o sudijama, tu bih želeo da se osvrnem i na član 24. Zakona o sudijama i to u stavu 2. u kome se kaže da se – postupajućim sudijama predmeti poveravaju na osnovu rasporeda poslova u sudu, vodeći računa o složenosti predmeta, i isključivo na osnovu oznake i broja predmeta. Zašto je ovo važno? Kada govorimo o sentenci, vodeći računa o složenosti predmeta, smatram da ova sentenca može u mnogome da doprinese da postupajuće sudije u sudovima redovne i sudovima posebne nadležnosti, mada više sudovi redovne nadležnosti, mogu da budu ravnomerno opterećene, što će svakako doprineti većem stepenu efikasnosti i većem stepenu produktivnosti, samih sudija i u njihovom radu, da bi se presude donosile u zakonu definisanim rokovima i da bi se te presude donosile isključivo na osnovu činjenica i dokaza. Kada govorimo o samim sudovima a da kao primer uzmemo teritoriju grada Beograda, kao glavnog grada, na njemu, na teritoriji glavnog grada, mi imamo tri osnovna suda, jedan viši sud, tri apelaciona, odnosno jedan apelacioni sud, jedan privredni sud, jedan privredni apelacioni sud i ne uzimajući u obzir sudove posebne nadležnosti, mi u određenim trenucima možemo da vidimo da su postupajuće sudije u određenom stepenu opterećene. Ta opterećenost je rezultat ubrzanih poslovno društvenih procesa, i to je rezultat većeg broja na žalost izvršenja određenih krivičnih dela, odnosno protiv pravnih dela u gradu u kome vi imate i preko dva miliona stanovnika. Smatram da ćemo ovakvom izmenom i dopunom doprineti da pojedine sudije, naročito u osnovnim sudovima, a naročito u sudovima u kojima se postupa u parničnim predmetima da doprinesemo da sudije budu ravnomernije opterećene. Tu možemo uzeti i primer trećeg osnovnog suda u Beogradu, koji je u ovom trenutku izuzetno opterećen, s obzirom na tužbe građana protiv banaka i zaista mislim da će ovo doprineti nekom vidu relaksacije. Takođe, kada bi građani Srbija i da bi stanovnici Beograda, to lakše shvatili na jedan način, vi kada kao tužilac podnosite tužbu, na pisarnici suda, odnosno kada podnosite tužbu kod stvarnom i mesnog nadležnog suda, vi je zavodite na pisarnici i tada tužba dobija svoj broj i kroz libra sistem suda, ona se raspodeljuje određenom sudiji, nasumično na osnovu broja. Vi, kada pogledate referat određenih predmeta, videćete da postoji blaga nejednakost. Zašto kažem nejednakost? Zato što imate određene parnične sudije, koji će npr. kroz libra sistem dobiti veći broj predmeta u kojima na strani tužioca, na strani tuženog postoji veći broj lica, i koji mora da zakaže veći broj ročišta, kako bi saslušao veći broj stranaka itd. a onda sa druge strane imate određeni broj sudija, koji odlučuje po tužbama o verodostojnoj ispravi ili odlučuje po tužbi o naknadi štete, npr. koja je proistekla iz krivičnog dela, a gde vi već imate presudu iz krivičnog postupka, koje predstavlja pravni osnov i mnogo je lakše, nadam se, složićete se sa mnom, da kao sudija u parničnom postupku donesete presudu na osnovu verodostojne isprave ili da konstatujete da imate krivičnu presudu, kao pravni osnov a da utvrđujete samo koliko je visina naknade štete. Smatram da će ove izmene i dopune u potpunosti doprineti relaksaciju u pogledu ravnomerne opterećenosti, koja će doprineti da sudije ne moraju svaki mesec da jure da ispune određenu kvotu, nego da ta presuda bude isključivo bazirana na dokazima i činjenicama. Kada govorimo o ocenjivanju sudija tokom njihove profesionalne karijere, podržavam sistem ocenjivanja i sistem vrednovanja rada sudija tokom njihove profesionalne karijere, jer upravo na jedan transparentan način možemo da vidimo kako određeni sudija radi svoj posao, ali da ne idemo ka tome da utičemo na njihovu nezavisnost i samostalnost koja su načela koja proizilaze iz Ustava Republike Srbije. Taj problem ocenjivanja je jednim delom problem koji je proizašao iz nakaradne reforme pravosuđa iz 2009. godine. U toku sprovođenja reforme 2009. i 2010. godine kada je ta reforma sprovedena i znamo kako je sprovedena, i znamo da je preko hiljadu nosilaca sudijskih funkcija u jednom danu ostalo na ulici, vi ste željom ljudi koji su tada sedeli u Ministarstvu pravde i Visokom savetu sudstva, naročito ljudi koji su sedeli u prvom sazivu Visokog saveta sudstva, uveli tzv. probni period za nove nosioce sudijskih funkcija, odnosno sudije koji se prvi put biraju na tu sudijsku funkciju. Mi to vreme i dan danas nosimo. Na jednoj od prethodnih sednica sam rekao da i članovi Visokog saveta sudstva imaju veliko breme na sebi i 10 godina kasnije, zato što oni moraju da opravdaju poverenje celokupne javnosti da se ne bi desile sve one stvari koje su se desile 2009. godine, kada je hiljadu nosilaca sudijskih funkcija ostalo na ulici. Šta sad imate i dan danas? Vi imate da se sudije koji se prvi put biraju imaju obavezu da budu ocenjivane tri godine uzastopno. I kada ocenite te sudije tri puta uzastopno nakon toga se donosi odluka, da li će sudija nastaviti da postupa u određenoj materiji ili neće više postupati kao sudija. Vi u tom probnom period direktno možete da učinite na nezavisnost i samostalnost sudija, zato što su 2012. godine i 2013. godine sudije bile suočene sa tim da su ih potcenjivali ljudi koji su posredno i neposredno učestvovali u reformi pravosuđa i sada zamislite da vas neko ocenjuje ko je blizak sada sa tadašnjim vrhom Demokratske stranke i vi ne možete po slobodnom sudijskom uverenju da postupate u određenom predmetu, zato što možete da očekujete da će vam neko dati lošiju ocenu zato što ste postupili protivno interesu tadašnje Demokratske stranke. To je u tom trenutku stvarao izuzetan psihički pritisak za mlade nosioce sudijske funkcije. Smatram da ove odredbe treba takođe da izmenimo, odnosno da bude predlog da izmenimo kada budemo govorili o samom Ustavu zato što ćemo i time direktno doprineti da jačamo kapacitet nosilaca sudijskih funkcija i da oni isključivo svoje presude donose u skladu sa slobodnim sudijskim uverenjem. Kada govorimo o reformi pravosuđa, a o toj reformi pravosuđa smo dosta puta govorili u ovom parlamentu, ja bi zaista želeo da podsetim građane Srbije da nas je ta reforma koštala 44 miliona evra. Koštala je sve nas ovde, narodne poslanike, koštala je sve poreske obveznike Republike Srbije i umesto da je taj novac iskorišćen, da se unapređuje pravosudna infrastruktura, kao što danas imamo sud u Katanićevoj, kao što imamo rekonstruisanu Palatu pravde, zgradu suda u Kragujevcu, itd, mi smo taj novac morali da iskoristimo da bi isplatili naknadu štete po osnovu materijalne ili nematerijalne štete nosiocima sudijskih funkcija. Ali, ono što je suštinska razlika u odnosu na tadašnji period jeste što je po prvi put, i tu bih želeo, ministarka, vas da pohvalim od 2014. godine, donesem kadrovski plan koji će omogućiti da se radno-pravno angažuju lica na neodređeno radno vreme koji su do sada u sudovima bili angažovani po ugovoru, odnosno koji su bili angažovani na određeno vreme. To je zaista velika i pozitivna promena koji su očekivali svi zaposleni u pravosuđu. Kada govorim o tome, tu mislim i na pomoćno tehničko osoblje, tu mislim i na zapisničare i na ljude koji rade u pisarnicama i to su zaista sjajni ljudi koji svaki dan rade na tome da pomognu da sudovi postupajući sudiju u potpunosti budu ekspeditivnije kako bi se sudske odluke na kraju donosile u zakonom definisanim rokovima. Kada govorimo o pritiscima, ti pritisci su postojali 2009. i 2010. godine kada se sprovodila reforma pravosuđa, ti pritisci su najviše dolazili iz tadašnjeg sedišta Demokratske stranke i tadašnjeg Ministarstva pravde da se izaberu isključivo sudije koje su u tom trenutku bile bliske Demokratskoj stranci, odnosno čiji su tada rođaci, prijatelji sedeli u Demokratskoj stranci koji su odlučivali da pravosuđe unificiraju po svojoj nekoj potrebi. Ta potreba nije bila iskazana time da se taj pravosudni sistem u potpunosti unapredi, nego da imate određenu većinu tadašnjeg Visokog saveta sudstva i da postavite sudije kako bi sebi stvorili mogućnost da abolirate određena dela za koje će tadašnji funkcioneri Demokratske stranke tada, a i u narednom periodu odgovarati pred sudovima redovne i posebne nadležnosti. Kada govorimo u oblasti pravosuđa ne suočavamo se mi danas samo sa pritiscima kad govorimo o medijima koji većinom pripadaju jednom tajkunskom opozicionom delu i ne govorimo o pritiscima koji dolaze od strane opozicionih stranaka, nego govorim i o određenom vidu pritisaka koje mi kao narodni poslanici i vi kao Ministarstvo trpite od strane i određenih ljudi koji sede u istim tim sudovima. Znate, ja kada sam završavao Pravni fakultet i kad sam polagao pravosudni ispit, jedna od osnovnih stvari jeste da naučite da je sudija nezavisan, samostalan, ali da sudija može da nastupa u medijima isključivo uz dozvolu predsednika suda, drugog nadležnog organa i da mora da poštuje Poslovnik o radu suda. Vi dan danas imate određene nosioce sudijskih funkcija koji sede u najvišim instancama, koji ne poštuju Poslovnik, koji ne poštuju Zakon o sudijama, koji izlaze konstantno i svakodnevno u medije i komentarišu nas ovde narodne poslanike. Kada neko izađe sa Pravnog fakulteta, on je stekao diplomu Pravnog fakulteta, ali mu to ne daje pravo da komentariše i da utiče na donošenje sudskih odluka. Kada ste videli bilo kog predstavnika Srpske napredne stranke da odlazi ispred Višeg suda u Katanićevoj ulici i da direktno utiče na tužioce i da se postupa po određenoj prijavi? To Dragan Đilas radi, Marinika Tepić i rade svi funkcioneri Stranke slobode i pravde, odlaze u Katanićevu ulicu i direktno traže u tužilaštvu da se postupi po njihovoj prijavi. Ljudi, pustite tužioce da rade svoj posao. Nije to vreme 2009. i 2010. godine, pa da vi možete da uzimate spiskove, sedite u Ministarstvu pravde, vi, Snežana Malović i ostala ekipa, Dušan Petrović i da precrtavate sudije koji vam odgovaraju, nije to više isto vreme. Niste više u poziciji, niti ćete biti da reformišete srpsko pravosuđe. Nemojte to da radite. Znate šta je još gore? Gore je da ti određeni ljudi koji su bliski njima, koji to više ne kriju sede u Nemanjinoj ulici u sudu i komentarišu odluke i komentarišu o tome da predsednik ne poštuje Ustav itd. Kako se taj stručnjak iz tog suda nije setio da prokomentariše kako je to kada neko glasa u parlamentu iz Bodruma? Kako je to kada Dragan Đilas stekne 619 miliona evra? Kako je to kada Dragan Đilas sedi sa sudijom osnovnog suda u Valjevu? Kako je to kada 44 miliona evra treba da se isplati zato što ste oterali sudije i tužioce na ulicu zato što nisu bili vama po volji? Kako to taj stručnjak dan danas ne komentariše? On komentariše sve one stvari koje su njima bliske, i komentariše sve one stvari koje on može da zameri Srpskoj naprednoj stranci, Aleksandru Vučiću. Pravosuđe mora da bude i mora da ostane treća i nezavisna grana vlasti, ali mi ne smemo da dopuštamo da određeni ljudi iz sudova komentarišu odluke. Želeo bi da poručim tom gospodinu, a on će se jasno prepoznati - dajte ostavku, odnosno razrešite se. Osnujte svoj pokret, osnujte svoju političku partiju, izađite na izbore ukoliko imate podršku građana, zauzmite neku političku poziciju i tada možete da dajete bilo koje komentare, a onda kada moje kolege, narodni poslanici iznesu određene argumente protiv njih, onda se oni obraćaju svim domaćim evropskim institucijama kako se vrši pritisak na pravosuđe. Nikada ovde u parlamentu niste videli da smo vršili bilo kakav oblik pritiska na pravosuđe. Zato na kraju želim da kažem da i u prethodnim sednicama i na današnjoj sednici razmatramo Predloge odluka i Predloge zakona koji će, ja se nadam, doprineti da mi u budućnosti imamo još bolje i još efikasnije pravosuđe, a danas ga svakako imamo u odnosu na period pre 2012. godine. Smatram da ćemo ovakvim odlukama doprineti da naša Srbija u budućnosti zasigurno bude još sigurnija i bezbednija. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu Kesaru. Sledeća je potpredsednica Narodne skupštine Marija Jevđić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani potpredsedniče, poštovana ministarko sa saradnicima, za Jedinstvenu Srbiju je posebno važno i iskreno podržavamo ojačavanje nezavisnosti sudstva, jačanje samostalnosti tužilaštva kao osnovnog načela vladavine prava, a u skladu sa modernom i demokratskom Srbijom za kakvu se borimo. On što je važno ne samo za Srbiju, nego i za svaku državu koja pretenduje da bude demokratska, bitno je da ima najpre dobar i efikasan pravosudni sistem, iz koga proizilaze ili bi barem trebali da proizađu dobri pokazatelji i za ostale stubove vladavine prava. Mi tome težimo i u Skupštini smo u proteklom periodu usvojili nekoliko zakona kojima se ojačava ravnopravnost i smanjuje diskriminacija, a sve u cilju da Srbija bude društvo jednakih šansi za sve. Jedinstvena Srbija smatra da principi sudske nezavisnosti i nepristrasnosti predstavljaju temelj za jedno demokratsko društvo koje je zasnovano na vladavini prava i da je upravo sudska nezavisnost institucionalno sredstva za zaštitu ljuskih prava i sloboda i tu ne sme doći do zloupotrebe ni po kojem osnovu, jer jedini interes ove države treba i mora da bude jednakost i ravnopravnost za sve građane i ja moram da se nadovežem na ovu jednakost i ravnopravnost za sve građane i da spomenem situaciju da, eto, pre nekoliko meseci javnost Srbije, građani Srbije su bili zgroženi sa podatkom da je jedna žena pre nekoliko godina prijavila nasilje u porodici, prijavila maltretiranje, prijavila pretnje, da je došla policija i da se tu stalo, da tužilaštvo nije odradilo svoj posao, da policija nije odradila svoj posao. Zbog čega? Zato što je nasilnik tada bio politički aktivan, a i sada je možda, Dragan Đilas. To nije dobra poruka. To nije bila dobra poruka ni za jednu ženu koja je trpela nasilje u porodici ili koja trpi nasilje u porodici, jer kakvu poruku joj šaljemo? Muž može slobodno da vas bije. Ako ima para, ako je politički uticajan može slobodno da vas bije, da vas maltretira, jer, naravno, tužilaštvo i policija ništa neće uraditi. Ja znam da vi, prvenstveno, kao žena, a i kao ministarka pravde i da ministar policije i da Ministarstvo unutrašnjih poslova nikada neće dozvoliti da ovakav slučaj ostane negde da visi i da mi to, prosto, provučemo kroz medije i da se to sazna iz medija. Ne sme tako. Ako se ovde u Skupštini borimo za ravnopravnost, ako svi pričamo da treba da budemo mi kao žene jednake sa muškarcima, onda hajde da postupimo tako, da jednako osudimo i ove muškarce koji maltretiraju žene, ali i ako postoje žene koje maltretiraju muškarce, ja za sada nisam čula za taj slučaj, pa i njih. Da budemo jednaki svuda. Za takvo društvo trebamo da se borimo. Ja smatram da smo mi kao društvo dovoljno i odgovorni i zreli da upravo gradimo i da podižemo i vaspitavamo decu upravo u takvom društvu. Ja ću se vratiti na temu. Izvinite ako sam izašla, ali, prosto, mislim da je ovo sve današnja tema. Mi danas na predlog Visokog saveta sudstva biramo i nekoliko predsednika sudova. Ne sumnjam da su oni dobri kandidati. Kao što znamo, Visoki savet sudstva predlaže i izbor sudija i za Jedinstvenu Srbiju dobar sudija je onaj sudija koji kada položi zakletvu sudi po pravdi i zakonu, da nije potčinjen samovolji, već da odgovorno i časno radi svoj posao. Kada sam već spomenula Visoki savet sudstva, tu je i gospodin Pavlović, koji je predstavnik Viskog saveta sudstva, mi smo u Skupštini pre nekoliko meseci izabrali predsednicu Vrhovnog kasacionog suda i tim izborom smo dobili i predsednika Viskog saveta sudstva, što je bitno upravo zbog izbora sudija, jer smo 5. aprila ove godine dobili novi sastav iz reda sudija. Izborom predsednika Kasacionog suda dobili smo i predsednika Visokog saveta sudstva, čime je nastavljeno da se nesmetano biraju sudije. Jedan od važnih izbora o kojem danas raspravljamo je izbor Republičkog javnog tužioca, a kandidat je, mogli smo to i čuti, gospođa Zagorka Dolovac i njoj je Komisija za ocenu stručnosti i osposobljenosti dala ocenu da se naročito ističe i vi ste u svom izlaganju, gospođo ministarka, istakli, a možemo i reći da je gospođa Dolovac maksimalno stručno, kompetentno i odgovorno vršila funkciju Republičkog javnog tužioca, a sve u svrhu ostvarivanja vladavine prava. Republički javni tužilac je bitna pravosudna institucija i na tom mestu mora da bude osoba koja svojim autoritetom postavlja jasne ciljeve i u pravosuđu i sudstvu uopšte, da je borba protiv svakog vida kriminala i korupcije prioritet i da tu mora da postoji nulta tolerancija. Načelo monokratskog uređenja karakteriše to da su sva tužilaštva podređena Republičkom javnom tužilaštvu, a svi tužioci Repbuličkom javnom tužiocu i stoga je mesto Republičkog javnog tužioca od krucijalnog značaja za funkcionisanje tužilaštva kao najosetljivijeg i najvažnijeg dela državnog aparata. Možda najvažniji deo mog izlaganja predstavlja činjenica da je mesto Republičkog javnog tužioca od suštinskog značaja za društvo, s obzirom da Republički tužioc može da veoma bitne procese zaustavi ili unapredi, što sve ukazuje da je potrebno da tužilački mehanizam bude izolovan od svake vrste političkog uticaja. Nesporno je da, za razliku od prethodnih vremena, danas tako jeste. Sudska vlast je nezavisna i samostalna, ograničena Ustavom i zakonom ove zemlje. Kao što znate, mi smo u procesu promene Ustava upravo u oblasti pravosuđa, gde će se ustavnim amandmanima garantovati i ojačati nezavisnost svih organa. Dobili smo i pohvale Venecijanske komisije, da smo promeni Ustava pristupili javno i da su uključeni svi relevantni društveni faktor. Upravo na onlajn sastanku, na kojem su učestvovali i predsednik Skupštine Ivica Dačić i vi, ministarka, kao i članovi Radne grupe za pisanje ustavnih amandmana, dobili ste pohvalu i to je dobro. Ja bih samo spomenula, a i vi ste u vašem izlaganju, gospođo ministarka, naveli da je predloženi kandidat, odnosno gospođa Dolovac, učestvovala u ostvarivanju saradnje sa Evrodžastom i mi smo prošle godine upravo u Skupštini usvojili taj sporazum i time smo dodatno ojačali kapacitete u bori protiv organizovanog kriminala. Navela bih da su u prethodna dva mandata predloženog kandidata otvoreni mnogi sudovi. Ja bih pohvalila otvaranje Suda za organizovani kriminal u Kraljevu i to je još jedan dokaz da je Srbija spremna da se uhvati u borbu sa organizovanim kriminalom, koji je globalni problem. Naravno da će Jedinstvena Srbija, kao i do sada, podržati predloge kojima se ojačava pravosuđe u našoj zemlji kao garant slobode i jednakih prava za sve naše građane. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sledeći je narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući, poštovana ministarko, poštovani predstavnici Ministarstva, poštovani predstavnici Visokog saveta sudstva, dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku iskoristiću priliku u i ime poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije svim predstavnicima islamske zajednice da čestitam praznik Kurban-bajram, uz iskrene želje za mnogo zdravlja, sreće i uspeha. Ovaj sveti praznik doprinosi upravo zbližavanju ljudi i jačanju trajnih vrednosti, ljubavi, dobrote, milosrđa i brige jedni za druge i želimo zaista da ovaj praznik provedu sa svojim najbližima, u slozi, razumevanju i ljubavi. Kada je reč o današnjem dnevnom redu, ne treba govoriti o važnosti i znčaju zakona, naročito zakona koji dolaze iz vašeg ministarstva, iz vašeg resora, imajući na umu pre svega poglavlja, imajući na umu ono što se od nas očekuje na evropskom putu, a mi pokazujemo tu odlučnost i opredeljenost kada je reč o putu evropskih integracija i to pokazujemo praktičnim delovanjem. Dakle, vrlo konkretno, kroz izmene i dopune zakona, kroz usvajanje novih zakonskih predloga, kroz pokretanje izmene Ustava. Dakle, poslanička grupa Socijalističke partije Srbije smatra da pravosudni sistem i vladavina prava su osnovne i temeljne pretpostavke svakog demokratskog i pravno uređenog društva, države kakva Srbija danas zapravo svakako i jeste. Vladavina prava je ključni preduslov i za mir i za bezbednost i za prosperitet. Ona, takođe, ojačava i socijalni, ali i ekonomski kapacitet jedne zemlje i ekonomski kapacitet jedne države. Vladavina prava je jedna od osnovnih vrednosti na kojima počiva Evropska unija, to sam rekao na samom početku i danas zajednica 27 evropskih zemalja. Strateški interes opredeljenosti, jedan od glavnih spoljnopolitičkih ciljeva Srbije, jeste punopravno članstvo u Evropskoj uniji, što dokazuje politika koju vodi Vlada Republike Srbije, naravno, uz podršku Narodne skupštine Republike Srbije. Pregovaračko poglavlje 23, koje sam maločas pomenuo, je jedno od ključnih i ne podrazumeva samo ustavne reforme u vezi sa pravosuđem, već se odnosi i na borbu protiv korupcije, organizovanog kriminala i terorizma, procesuiranja ratnih zločina, medijske slobode, ljudska i manjinska prava. To je sve u celini vezano za Poglavlje 23, koje je od velike važnosti i značaja na evropskom putu Srbije. Srbija danas ozbiljno radi na vladavini prava i to, kao što sam rekao na samom početku, praktičnim delovanjem, a ne samo rečima, dakle, delima, a ne rečima. I rezultati najbolje govore u prilog ovakvoj konstataciji, rezultati koje smo svi zajedno postigli u prethodnom vremenskom periodu. Ostvarili smo zapažene rezultate u brojnim oblastima, doneli nove zakone, usvojili izmene i dopune već nekih postojećih zakonskih predloga. Istakao bih, recimo, Zakon o rodnoj ravnopravnosti, zabrani diskriminacije, sprečavanju korupcije. Izuzetno je važno što je u ovom mandatu Vlade formirano i Ministarstvo za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog. Sve ovo treba da doprinese tome da se građani osećaju sigurnije, da se građani osećaju zaštićenije, da svi budu jednaki pred zakonom, jer suština vladavine prava su isti standardi i jednaki kriterijumi upravo za sve. Promena Ustava je neophodna radi upravo unapređenja vladavine prava. Ustav je najviši pravni i politički akt svake države, najkraće rečeno. Ustavom se definiše državno uređenje, politički sistem, društveno-ekonomski odnosi, a ujedno se propisuju prava, dužnosti i slobode građana. Srbija je danas uređena pravna država u kojoj se dosledno poštuje načelo podele vlasti, a to su zakonodavna, izvršna i sudska. Srbija je danas uređena pravna država u kojoj funkcionišu institucije sistema. Možda to smeta pojedinim opozicionim političkim strankama o kojima je maločas govorila koleginica, sada predsedavajuća, ali to nije naš problem. Na nama je da poštujemo Ustav, na nama je da poštujemo zakone i da te zakone unapređujemo iz dana u dan, što i činimo. Nezavisnost sudstva predstavlja okosnicu vladavine prava. Rad pravosudnih organa ogledalo je države i garant postojanja uređenog pravnog poretka. Pravosuđe i uopšteno sudska grana vlasti treba i mora da bude nezavisno u svom radu, izuzeta od svih spoljnih i političkih uticaja, a nosioci pravosudnih funkcija moraju biti stručni, odgovorni, moraju biti moralni i moraju biti dostojni, pre svega, posla koji će obavljati u narednom vremenskom periodu. Pored toga što sudstvo mora biti nezavisno i nepristrasno, potrebno je da bude i efikasno. O tome smo mnogo puta govorili ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Danas se često mogu čuti kritike od onih koji su 2009. godine sproveli čuvenu reformu pravosudnog sistema, kada je više od tri hiljade sudija i tužilaca ostajalo bez posla u samo dva dana, bez apsolutno ikakvog obrazloženja. Ta reforma pravosuđa koštala je građane Srbije 44 miliona evra. Oni su ti koji su narušili ugled našeg pravosuđa na međunarodnom planu, a danas sebi daju za pravo da negativno govore upravo o vladavini prava. Podsetio bih da je upravo zahvaljujući velikom trudu, zalaganju i, pre svega, inicijativi predsednika Narodne skupštine Ivice Dačića, predsednika resornih odbora koji su vezani konkretno za rad Ministarstva pravosuđa i, naravno, ministarke pravde, započet proces ustavnih promena o kojima sam govorio na samom početku. Pred nama je zadatak da izmenimo one odredbe Ustava koje se tiču pravosuđa, odnosno načina izbora pravosudnih funkcija. Na taj način doprineće se većoj i nezavisnosti i samostalnosti u radu našeg sudstva, što i jeste krajnji cilj, što i jeste cilj koji se želi postići ustavnim promenama. Još jednom, pre svega zarad javnosti, da ne bi prošle floskule pojedinih opozicionih nazovi lidera, mi ustavne promene ne činimo da bi menjali preambulu Ustava, već da bi ojačali nezavisnost i efikasnost pravosudnog sistema u Srbiji. To je jedini cilj koji želimo da postignemo i to je nešto što je neophodno da bi nastavili uspešan put evropskih integracija. To upravo čini Narodna skupština Republike Srbije, zajedno sa Vladom Republike Srbije. Srbija kontinuirano ostvaruje dobre i zapažene rezultate u oblasti vladavine prava, na šta ukazuje i sve više stranih direktnih investicija u našoj zemlji, jer ko bi ulagao u državu Srbiju i da li bi mi tokom, recimo, protekle godine, kada je bio period pandemije, imali tri milijarde stranih direktnih investicija, pri tome ni jedan strani investitor nije odustao od ulaganja u Srbiju, ako ne postoji pravna sigurnost? Sigurno ne bi. U poslovnom svetu od ključnog je značaja da poslovno okruženje bude stabilno, da bude sigurno, kao i postojanje dobrog zakonodavnog okvira. Da svega ovoga nema, ne bi bilo stranih investitora i njihovih ulaganja, kojih je sve više. Samo za prva četiri meseca ove godine beležimo čak milijardu evra stranih direktnih investicija, što je nezamisliva cifra bila na početku ove godine, imajući na umu period pandemije koji je, nažalost, počeo marta prošle godine, što je zaista ogroman rezultat, imajući u vidu prisutnu kovid krizu u celom svetu. U svom godišnjem izveštaju za 2020. godinu, u delu koji se odnosi na vladavinu prava, Evropska komisija je dala svoju preporuku da se formira etički odbor. Danas su pred nama dva, ne volim da kažem izuzetno važna, ali veoma važna zakona. Svaki zakonski predlog ima svoju važnost i značaj, bez obzira iz koje oblasti dolazio, ali govorimo danas o zaista važnim zakonskim predlozima iz oblasti pravosuđa – Zakon o sudijama i VSS, čijim je izmenama i dopunama predviđeno da ovaj etički odbor bude stalno radno telo koje će utvrđivati da li poštuju odredbe etičkog kodeksa sudija i koja su postupanja i radnje u suprotnosti sa dostojanstvom i nezavisnošću sudije i štetna po ugled suda. Takođe, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama predviđa da se poveravanje predmeta sudiji zasniva na složenosti predmeta koji obuhvata objektivne kriterijume, kao što su broj stranaka i ostalih učesnika u postupku i poštovanje rokova za sprovođenje sudskih radnji, što smatramo kao poslanička grupa SPS izuzetno važno i značajno. Kada govorimo o izboru Republičkog javnog tužioca, to je jedna od nadležnosti Narodne skupštine, prema Ustavu Republike Srbije Javno tužilaštvo je samostalni državni organ koji goni počinioce krivičnih i drugih dela i preduzima mere za zaštitu ustavnosti i zakonitosti. Danas imamo predlog Vlade da se za Republičkog javnog tužioca izabere gospođa Zagorka Dolovac. U njenoj biografiji se navodi da je kao Republički javni tužilac uložila maksimalan napor da obezbedi efikasno i uspešno postupanje Javnog tužilaštva, jačanje kapaciteta tog organa, unapređenje postupanja i saradnju u drugim organima i organizacijama civilnog društva i međunarodnim partnerima u borbi protiv kriminala i suzbijanju krivičnih dela. Ono što bih posebno želeo da naglasim, da je upravo Zagorka Dolovac krajem decembra 2020. godine donela opšte obavezujuće uputstvo za sva tužilaštva, u kome se nalaže hitno postupanje u predmetima u kojima su žrtve novinari. Mi smatramo da je to od velike važnosti i značaja. Novinari u Srbiji su često ugroženi prilikom obavljanja svog posla, uprkos zakonskim garancijama njihove bezbednosti. Nažalost, izloženi su brojnim pritiscima, verbalnom, neverbalnom nasilju, pogotovo pretnjama i napadima. Uglavnom, imali smo prilike to da vidimo, na pitanje kada novinar postavi na konferenciji za novinare nekoj od opozicionih političkih partija ili nazovite političkih lidera, umesto odgovora dobija pretnje. To u Srbiji ne sme da se dešava i to ne sme da postane norma društvenog ponašanja u Srbiji. Svaki vid nasilja je nedopustiv i neprihvatljiv. Pred zakonom svi moraju biti jednaki, ista pravila moraju da važe za sve i ne sme biti zaštićeni i zato smo tu da jačanjem institucije i vladavine prava stavimo interes građana, pre svega, na prvo mesto, da se svako oseti bezbedno, zaštićeno i sigurno, ali i da bude odgovoran pred pravom i zakonom. Uveren sam da će u svom trećem mandatu gospođa Dolovac dati još veći i još značajniji i lični doprinos unapređenju javnog tužilaštva i položaja javnotužilačke organizacije u celokupnom sistemu vlasti Republike Srbije. Još nekoliko rečenica kada je reč o deliocima pravde i kada je reč o onome o čemu sam već govorio, a to je etički kodeks i upravo ono što se očekuje, rekao bih, kada je reč o osnovnim principima koje propisuje sam etički kodeks. Dakle, da podsetimo to su nezavisnost sudija u vršenju sudijske funkcije bez ikakvih, kao što sam rekao, spoljnih uticaja, bez ikakvog pritisaka ili ograničenja. Sudija je nezavistan u odnosu na druge grane vlasti, na druge institucije društva, ali i na medije. Zato sudija mora da poseduje visoke moralne vrednosti, visoke standarde ponašanja, kao nosioca pravosudne funkcije koja čuva pravnu državu da brani nezavisnost sudstva, ali da brani i prava građana. Zatim, nepristrasnost. Nepristrasnost je obaveza sudija u vođenju postupaka i podrazumeva njegovu vlastitu procenu činjenica, ali i obavezu suđenja u razumnom roku i obavezu na pravično suđenje i bez bilo kakve diskriminacije stranaka u postupku po bilo kojem svojstvu i po bilo kojem osnovu. Zatim, stručnost i odgovornost. To se svakako podrazumeva. Sudiji su neophodni etički principi nosilaca pravosudnih funkcija. Dostojanstvenost sudije u obavljanju sudijske funkcije podrazumeva stalnu brigu o ličnim postupcima, ponašanju, ne samo kada je reč o suđenju, nego i van suda, odnosno ne samo kada je reč o sudnici nego i van suda, jer se tako čuva ugled suda i tako se čuva ugled sudijske funkcije. Naravno, podrazumeva se posvećenost sudije, i to je jedan od etičkih principa koji treba da garantuje kvalitet, koji treba da garantuje zakonitost svake donete odluke. On mora sa punom pažnjom i svim svojim znanjem da se posveti svakom sudijskom sporu polazeći od toga da svaka sudska odluka izaziva posledice po učesnike u postupku, nekima se život sudskom odlukom menja u trenutku, i to nepovratno, i to uvek treba imati na umu. Naravno, još jednom ću ponoviti ono što je koleginica Dubravka, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, rekla u uvodnom izlaganju, poslanička grupa SPS u danu za glasanje podržaće sve predloge. Zahvaljujem još jednom.
Zahvaljujem, kolega Milićeviću. Reč ima Milija Miletić.
Zahvaljujem se. Uvažena potpredsednice Skupštine, uvaženi predstavnici VSS, poštovani poslanici, građani Srbije, ja sam Milija Miletić, dolazim iz Svrljiga. To je najlepša opština u Srbiji, koja se nalazi pored grada Niša, a to je najlepši grad u Srbiji. Inače, sam izabran na listi Aleksandar Vučić – Za našu decu i predstavljam u Skupštini USS, čiji sam predsednik. Kao prvo, ja ću iskoristiti priliku da svim građanima Srbije islamske vere čestitam Kurban-bajram sa željom da je zdravlje, sreće i da se poštujemo i da se uvažavamo u našoj zemlji Srbiji. Jedna od bitnih stvari jeste pravosuđe, jedna od bitnih stvari jesu ljudi koji će voditi tu instancu, jedna od bitnih stvari je da ti ljudi budu baš onako kako treba, da rade u interesu našeg naroda i po zakonu i ja ću normalno podržati, kao predsednik USS, predloge kandidata, državne tužiteljke gospođe Zagorke Dolovac. Mislim da je radila svoj posao, a isto ću podržati i ostale kandidate. Hteo bih sada kad smo tu da kažem nekoliko stvari konkretno vezano, što se tiče pravosuđa, za potrebe malih sredina u kojima nema sudova, osim sudova gde nema sudskih jedinica, a nemaju ni sudećih dana. Bilo bi dobro da u okviru, evo, sada dolazi ministarka pravde, bilo bi dobro da se u periodu koji dolazi obezbedi mogućnost opštinama koje nemaju svoje sudove, osnovne sudove, gde nema sudskih jedinica, da se obezbede makar sudeći dana, da se tim našim ljudima koji tamo žive, da li je to Svrljig, da li je to Bela Palanka, da li je to Gadžin Han, da li je to Babušnica, neka druga opština u jugoistočnoj Srbiji, bilo kom delu Srbije, obezbede makar sudeći dani, da ljudi iz tih krajeva ne moraju da idu iz takvih mesta, da prave troškove, da odu do velikih centara, recimo do Niša, da odu na neko ročište i kad odu tamo, odloži se. Oni plaćaju i za njih su to velike cifre, nemaju organizovan prevoz, tako bi bilo dobro, uvažena ministarka, da se u okviru vaše nadležnosti pomogne tim našim opštinama i da se makar obezbede sudeći dani da bismo obezbedili ista prava svim našim građanima, bilo da oni žive u Svrljigu, Beloj Palanci ili nekoj drugoj opštini, da mogu da imaju ista prava i uslove, da štite svoje interese. Još jednom, ja ću podržati predloge svih ovih kandidata zato što je to potrebno i zato što je to neophodno. Hvala još jednom.
Zahvaljujem. Vreme vaše poslaničke grupe je potrošeno. Reč ima ministarka.
Samo da vam kažem da smo mi predvideli da se, nakon usvajanja izmena i dopuna Zakona o parničnom postupku, kao i nakon izmena i dopuna Zakona o krivičnom postupku, svakako preispita postojeća mreža sudova i videćemo koliko sudovi budu opterećeni, gde se bude ukazala potreba sigurno ćemo praviti sudske jedinice ili prebacivati sudove. Sve to zavisi i od broja predmeta i od opterećenosti sudova, kao i od rezultata izmena ovih zakona koje sam navela. Hvala.
Izvolite.
Zahvaljujem. Ono što ste rekli me baš raduje zato što je stvarno neophodno i da se tim ljudima da mogućnost. Inače, recimo, opština iz koje ja dolazim je nekada imala osnovno odeljenje suda, odnosno imala je svoj sud, pa smo imali sudsku jedinicu, pa smo imali sudeće dana, a sada nemamo ništa. To nije samo kod nas, to je veći broj sredina koje su kao Svrljig, tako da je to neophodno da se makar sudeći dani obezbede. Verovatno da ima ili možda nema dovoljan broj predmeta, ali verujte mi, kada neki čovek dolazi iz nekog sela iz Svrljiga i Bele Palanke koje je na 30 kilometara od samog Svrljiga, treba mu prevoz do Svrljiga, a kasnije do Niša. To su troškovi, a sa druge strane sud radi svoj posao, odloži se suđenje. To su mahom stari ljudi, a žele da ostvare svoja prava. Zbog toga je to neophodno i mislim da biste vi to trebali da uradite, ali ako već na tome radite ja ću to sigurno podržati. Hvala još jednom.
Reč ima Đorđe Komlenski. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Drugarice i drugovi, dame i gospodo, poštovana ministarko, gospođo Popović, sa saradnicima, uvaženi predstavniče VSS, gospodine Petroviću, ja ću svoju pažnju posvetiti danas gotovo isključivo izmenama i dopunama Zakona o sudijama. U sklopu ovih izmena jeste i prethodna stvar koja je dopuna Zakona o VSS, a kojom se predviđa postojanje etičkog odbora, i to ću podržati u danu za glasanje. Međutim, imam ozbiljnu dilemu da li mogu da podržim zbog pojedinih odredbi predlog izmena i dopuna Zakona o sudijama. Krenuću polako redom od onih stvari koje, bar meni, nisu sporne. Drago mi je da će se verovatno izmeniti, odnosno dopuniti član 24. u stavu 2. gde će prilikom poveravanja ili raspodele predmeta, kako bismo mogli to žargonski reći, početi da se ponovo vodi računa o složenosti predmeta, tako da nam puki brojevi u redosledu kada se kompjuterski zavode predmeti ne dovedu u situaciju pojedine sudije da konstantno dobijaju komplikovane i složene predmete, a da neki drugi, malo srećniji u toj, nazovi, lutriji kompjutera, budu, uslovno rečeno, u boljoj poziciji. To naravno ne može nikada biti potpuno idealno, ali mislim da je ovo nešto što me iz ranije prakse i postojanja i organizacije rada sudova bila dobra praksa i dobro je što se to polako vraća nazad, bar one stari koje su bile provereno dobre. Što se tiče člana 30. koji govori o Etičkom odboru kao stalnom radnom telu Visokog saveta sudstva, ja ću biti prezadovoljan ako taj Etički odbor bude daleko ozbiljnije i odgovornije radio svoj posao koji mu je ovde predviđen ovim članom, nego što je to radio Visoki savet sudstva do sada. Znači, jedan od poslova koji taj Etički odbor ili telo treba da radi treba da odlučuje koji su postupci oprečni dostojanstvu i nezavisnosti sudija i štetni po ugled suda, a na osnovu Etičkog kodeksa i nadam se da će taj Etički kodeks još više precizirati neke stvari koje su nespojive sa obavljanjem sudijske funkcije, a koja je poslednjih godina dobila jedan nažalost vrlo masovan pojavni oblik. Kako god to zvučalo i izgledalo, ja mislim da angažovanje sudija, pogotovo uz naknadu na određene načine, osim one koji su striktno propisane ovde odredbama zakona, a pogotovo kada je tu u pitanju angažovanje u nevladinim organizacijama bilo kojeg oblika, namene ili vrste je nešto što je Visoki savet sudstva do sada, moram da kažem, ne znam zašto blagonaklono gledano. Verovatno bi Etički odbor morao da uzme u obzir i ovo o čemu je moj mlađi kolega prethodno govorio, a to je da preispita odgovornost sudija koji u javnosti istupaju bez jasne, pisane saglasnosti nadležnog predsednika suda u kojem su izabrani za sudije i ne samo njihovu, nego i odgovornost predsednika sudova koji ne pokreću disciplinski postupak protiv sudija koji kreše Poslovnik i pravila koja su nedvosmislena i jasna. To što je neko izjavio da je to prevaziđeno, ja još nisam čuo da postoji i jedna krivična presuda običnom građaninu Republike Srbije koji je oslobođen odgovornosti zato što je nešto prevaziđeno. Slovo zakona, propisa, prvo mora da poštuje onaj ko primenjuje zakon da bi imao pravo da zakon nemilosrdno onako kako je propisano primenjuje na građane Republike Srbije. Ako nama sudije ne postupaju tako, to je vrlo ozbiljno narušavanje poverenja građana Republike Srbije u ispravnost, dostojnost i poštenje u radu kada su sudovi u pitanju. Još uvek je to mali broj sudija, doduše lepo eksponiranih i mislim da je krajnje vreme da se na tom planu preduzme nešto ili da se protiv njih pokrenu postupci, jasno sankcioniše ili da se propisi promene i da kaže sudija nema obavezu da traži pisanu saglasnost i odobrenje predsednika svog suda za javni istup i onda jednostavno imaćemo čistu situaciju. Znači, ili ili, opredelimo se za nešto. Dobro je što se napokon neko posle, ako se ne varam, 12 godina setio da u članu 37. u stavu 5. reč - pet zameni sa - šest. Radi se o platnim grupama, jer smo, i u stvari još uvek imamo situaciju da mi imamo šest platnih grupa kada su plate sudija po rangu poređane, a zakon predviđa postojanje samo njih pet. Ako se ne varam to je učinjeno 2009. godine, a neki zli jezici, kojima ja verujem, taj član kad je uvedena ta šesta posebna kategorija u tom članu, gde je izdvojen predsednik Vrhovnog kasacionog suda bio ustupak Nati Mesarević da se njeno visočanstvo i božanstvo prihvati te uloge predsednika Vrhovnog kasacionog suda ili je to bila nagrada za nešto drugo kada su u pitanju neki predmeti u kojima je Nata Mesarović postupala. Dobro je što smo se setili i što je napokon odreagovano i što će ovo biti promenjeno. Da ne bi bilo zabune, i jako jeste tehnička greška, u stvari nije tehnička greška, njima se toliko očigledno žurilo da i ispune Nati želju da o ovome nisu vodili računa. Ovo nije smelo da promakne ni studentu prve godine pravnog fakulteta kada je to rađeno. Ono sa čime se ja ne slažem u ovom predlogu jeste pitanje člana 63. važećeg zakona i član 63. važećeg zakona kaže – nestručnim se smatra nedovoljno uspešno vršenje sudijske funkcije ako sudija dobije ocenu „nezadovoljava“ shodno kriterijumima i merilima za vrednovanje rada suda. Mogu da se složim da nekada u životu mogu da se dese opravdavajući razlozi da se zaradi ocene „nezadovoljava“ i tu naravno kao i kada neko sudi o nečemu od sudija mora uzeti u obzir i životne okolnosti kada primenjuje pravilo. Možda je mnogo bolje rešenje bilo da ovo ostane, ali da se kaže da kada neko dva puta uzastopno dobije ocenu „nezadovoljava“ shodno kriterijumima i merili za vrednovanje rada sudija ili nama kriterijumi i merila za vrednovanje rada sudija nisu dobri, a njih je bilo mnogo jednostavnije promeniti nego menjati član zakona. Ne slažem se sa tim da neko ko ne radi svoj posao, srećom to je jako mali broj, bude brisanjem ove odredbe zaštićen kao divlji medved. Obrazloženje koje sam danas čuo na Odboru da će to biti onda tretirano da on nije stručan pa će biti poslat na obuku da bi bio stručniji, ja stvarno ne razumem čiju grešku ili neznanje mi sa ovakvom izmenom pokrivamo – svoju jer smo pogrešili kada smo nekoga izabrali na sudijsku funkciju jer je jedan od ključnih elemenata pitanje stručnosti pored dostojnosti da bi mu bilo povereno u ruke da sudi u ime naroda. Taj ko ne radi i neće da radi i zaradi ocenu „nezadovoljava“ i ponovo zaradi ocenu „nezadovoljava“ jer ne radi svoj posao ne treba da bude sudija. Nije poenta rada pravosuđa u nepriznavanju i prikrivanju svojih grešaka, niti ovog parlamenta, niti bilo kojeg saziva prethodnog, niti budućeg, nego upravo u tome da kada i pogreši jasno kaže – pogrešili smo, pogrešili smo jer Đorđe Komlenski koji je izabran za sudiju te i te godine nije stručan, nezadovoljava, razrešavamo ga te funkcije, ne ispunjava. Izvinite, građani, pogrešili smo i to je jednostavno tako. Prema tome, ja mislim da je problem naš upravo u merilima i kriterijumima. Mi smo dozvolili da od 2006, 2007, 2008. godine pa pogotovo 2009. i 2010. godine krene uvođenje toga da nam je statistika važnija od suštine i došli smo do jednog potpunog apsurda, a to je sledeće – ako je norma orijentaciona sudije koji postupa u parničnim predmetima da mesečno zaključi 20 predmeta, presudi, izradi odluku to znači da je to grubo rečeno na godišnjem nivou 240 predmeta. Onaj ko se drži statistike i vodi računa o tome da zaključi i presudi 240 predmeta zasigurno će u roku koji zakon propisuje, odluke izraditi. Gde je apsurd? Mnogo sudija, pogotovo starijih i iskusnih sebi ne dozvoljava luksuz da se bavi statistikom, nego se bavi životom, bavi se na odgovarajući način svojim poslom i onda dođe u apsurdnu situaciju. Dođe u situaciju da na godišnjem nivou, recimo, presudi 400 predmeta, jer je sudio svaki dan po sedam, osam ročišta, održavao uredno, ali jednostavno fizički je neizvodljivo da izradi više od 240 odluka. Takav sudija ima problem jer može da doživi, a u praksi već imamo to, da predsednik suda protiv njega podnese disciplinsku prijavu i pokrene se postupak jer je više nego što se traži od njega radio, a predsednik suda mu nije obezbedio ni odgovarajućeg saradnika, ni pripravnika, ni sudijskog pomoćnika da olakša bar onaj tehnički deo koji oni mogu bez problema da rade. Prema tome, više su u pitanju ovde problemi sa merilima i kriterijumima, nego što je pitanje problema da li neko treba da bude razrešen zato što je zaradio ocenu ne zadovoljava. Prema tome, da li je to tražio GREKO ili je preuzeto nešto drugo ili se insistira iz EU, ja moram da kažem i to je opšte poznat stav, mene to uopšte ne zanima. Malo stvari koje su njihove preporuke, njihova insistiranja su bila na dobrobit građana Republike Srbije, a pogotovo kada je u pitanju pravosudni sistem. Zašto o ovome govorim? Postoji sklonost, i to je ljudska osobina, ka zataškavanju određenih problema. Imamo danas na dnevnom redu i izbor predsednika sudova. Imamo predsednike sudova koji vrlo profesionalno rade svoj posao, ali imamo i predsednike sudova koji to ne rade. Imamo predsednike sudova koji po svaku cenu pokušavaju da zataškaju probleme koji nastaju zbog toga što nije suđenje završeno u razumnom roku. Sedam godina sudija, njegovom greškom, na žalost ne postupa taj sudija u tom istom predmetu, nije doneo rešenje o predlogu za izvršenje izvršne sudske presude. Radio je niz nezakonitih stvari, nezakonito mislim procesno nezakonitim, i spojio sa nekim drugim predmetom. Nije hteo da dozvoli da izvršitelji preuzmu predmet i da ne pričam muka Tantalovih. Onda imate situaciju da predsednik suda kaže – ne, ne nije povređeno prave na suđenje u razumnom roku. Radi se o Drugom osnovnom sudu u Beogradu, da nemamo dilemu oko toga. Ako budemo popustili i rekli da oni koji ne rade svoj posao nego se bave samo statistikom ne mogu da budu razrešeni sudijske funkcije pod određenim uslovima, a napravimo bolja merila i kriterijume, nego od ovih koje sada imamo, relevantnije, ništa dobro mi nećemo učiniti niti građanima Republike Srbije, niti sudijama koje postupaju, pogotovo ne onima koji časno, a takav je najveći broj, časno, savesno i više nego odgovorno postupaju i rade preko granica mogućnosti koje imaju. Složiću se i sa kolegom Miletićem, vezano za postojanje sudova. Ja sam se nadao da će novi saziv i Visokog saveta sudstva koji je došao, u stvari nadam se, tek predstoji pred njim, novo ministarstvo koje je došlo, uraditi jednu ozbiljnu analizu mreže sudova koju mi imamo. Nedopustivo je da država nije zastupljena u svakoj sredini, kao što je to nekada bilo da je u svakom gradu u Srbiji postojao opštinski sud, postojala poreska uprava itd, itd. Najbolja je država u kojoj su sudije izuzetno dobro plaćene, lekari, policajci, koji nemaju posla na svu sreću jer je sve ostalo harmonizovano. Prema tome, nedopustivo je takođe, ministarstvo mora i time da se pozabavi, da mi konstantno svake godine ili svake druge dovodimo nadležni sud u poziciju da delegira na nadležnost desetine hiljada predmeta Višeg suda u Beogradu, drugim višim sudovima po Republici Srbiji. Nije to samo jedanput, to se mnogo puta već desilo da bi to bila slučajna greška. Tu postoji neka greška u sistemu. Ja ozbiljno mislim da je mreža sudova koju smo mi nekada imali, opštinskih, okružnih i Vrhovnog suda Srbije daleko efikasnija i funkcionalnija bila sa svojim rasporedom nadležnosti nego ovo prepravljano čudo koje je nastalo 2010. godine od osnovnih sudova. Ne može se popraviti ono što nije u samom startu bilo napravljeno dobro. To mora da se razmotri i da se omogući pristup svakom građaninu da bez ikakvog problema može da dođe do suda. Prema tome, žao mi je, naravno propratiću i diskusiju i sve ostalo do kraja, ali što se tiče zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama, ukoliko do kraja opstane ovaj predlog da se član 63. briše, bez odgovarajućeg nadomeštanja, ja lično ne mogu da glasam za ovakav predlog. Mislim da sam razloge za to vrlo jasno obrazložio. Da li sam u pravu ne znam, ali mislim da su bili prilično jasni. Zahvaljujem vam se na pomnom praćenju ovoga i unapred na odgovoru. Hvala.
Replika, Maja Popović.
Hvala poslaniku na ovom uvodu, ali bih želela da vas demantujem imajući u vidu da se stručnost zahteva u momentu izbora. Ukoliko se u budućnosti bude desilo da neki od sudija ima negativnu ocenu u smislu da mu je veliki broj odluka ukinut, to će se u budućnosti utvrđivati u disciplinskom postupku kao nesavestan rad. O stručnosti ne možemo da komentarišemo tokom karijere. Ukoliko dođe do izmena nekih zakona, sudije idu na dodatne obuke za te zakone. Ne pričamo samo o preporukama GREKO i Konsultativnog veća evropskih sudija, nego želimo da na jedan jedinstven način, da u jednom transparentnom postupku koji podrazumeva na kraju krajeva dvostepenost, utvrdimo da li je neko stručan ili ne. Onda konstatuje jedna komisija VSS da li je neko stručan ili ne stručan, smatramo da na kraju krajeva nije ustavno, jer ne postoji pravo na žalbu. Upravo te stvari su dovele do katastrofalnih rezultata u onoj čuvenoj reformi pravosuđa koju je sprovela DS, čije posledice i dan danas trpimo. Ova Vlada neće dozvoliti da se ponove te stvari i da država, odnosno građani gube iz budžeta, da ne pričamo o položaju sudija koje su se našle na ulici u jednom danu, bez ikakvog objašnjenja, bez ikakve naknade. Mi svi znamo šta se događalo u tom periodu i ponavljam, ova Vlada to neće dozvoliti. Što se tiče mreže sudova i vašeg predloga da u svakom gradu bude sud, sudska jedinica, to prvo zavisi od što kažu broja predmeta, pod jedan, od opravdanosti da li je neophodno da u svakom sudu postoji sudija, a pod dva zavisi od mogućnosti, od naše ekonomske mogućnosti naše zemlje da nešto tako sprovede. Najmanji je problem broj sudija, mi imamo divne pripravnike i saradnike, divnu budućnost pravosuđa, ali pre svega treba razmisliti o opravdanosti takvog nečega. U svakom slučaju, ono što ste rekli vezano za delegaciju nadležnosti, ne samo da je bila delegacija iz Višeg suda, nego su bile delegacije predmeta iz Prvog, Trećeg suda, Osnovnog, u Beogradu, kao i Osnovnog suda u Novom Sadu, upravo zbog ovih parničnih predmeta. Ja sam već izlagala u ovoj Skupštini vezano za izmene i dopune Zakona o parničnom postupku i definitivno smatram da kada i te izmene i dopune budu usvojene, da će to znatno popraviti situaciju, upravo što su predviđene odredbe o nadležnostima, prebacivanje nadležnosti sudova po Srbiji, znači, ići će se sa disperzijom predmeta iz Beograda, ravnomerna opterećenost sudova i onda smatram da nećemo dolaziti u situaciju da nam beogradski sudovi budu preopterećeni a opet da sudovi po Srbiji nemaju dovoljan broj predmeta. Imajući u vidu proteste advokata, svi ste upoznati sa tim činjenicama, država gleda da na jedan adekvatan i ekonomski zadovoljavajući način spreči dalje gomilanje predmeta u Beogradu i smatram da bi se već sredinom septembra ili oktobra te izmene i dopune našle ovde pred ovim domom. Ja sam ranije izlagala, poslednja delegacija je bila, poslaniče Komlenski, 96 hiljada predmeta je delegirano po Srbiji iz Beograda. Takođe, i sama ta delegacija odnosi mnogo novca iz budžeta jer to nije jeftin postupak. Na kraju krajeva, to su zaista ad hok situacije koje mi u budućnosti treba da izbegnemo i smatram da usvajanjem izmena i dopuna Zakona o parničnom postupku će na jedan sistemski način ti problemi biti rešeni. Hvala.
Replika, Đorđe Komlenski.
Zahvaljujem se na obrazloženju. Ja sam rekao da me je odgovor danas koji smo dobili na Odboru za pravosuđe pomalo zbunio, vezano za ovaj detalj. Sad mislim da smo ga razjasnili, kada je u pitanju vođenje i način vođenja disciplinskog postupka. Možda i ja nisam bio dovoljno koncentrisan i nisam razumeo. Što se tiče preopterećenosti sudova, ne bih želeo da ulazim u tu polemiku, to je sada mnogo dugačka priča i namerno nisam ulazio u taj deo, jer su svi pomalo u pravu i niko nije stoprocentno u pravu kada je u pitanju problem koji se izrodio vezano oko svega onoga što se izdešavalo oko Zakona o parničnom postupku, odnosno nekih drugih situacija i problemima koji postoje kada su u pitanju ove tužbe protiv banaka. O tome ne želim da oduzimam previše vremena, već sam predugo govorio. Jednostavno, otprilike su svi ravnomerno bili u pravu sa svojim stavom i niko u potpunosti za toliko nije bio u pravu i ja se nadam samo da će te izmene koje će doći kao predlog ovde biti prihvatljive, neće ugrožavati prava građana na zastupanje i pristup sudu, ono što je potpuno jasno, niti će omogućiti da na bilo koji način banke ono što su dužne i ono što su stavovi sudova u Republici Srbiji do sada jasni ne plate i ne vrate građanima Republike Srbije, prema tome, otom-potom. Zaista se nadam da će se izroditi jedan kvalitetan predlog i, naravno, za svaki kvalitetan predlog treba dobar pregled svega onoga što se dešava i mnogo potrošenog vremena i energije da se dobije najbolji rezultat u tom trenutku. Hvala još jednom.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Slavenko Unković.
Hvala. Poštovana predsedavajuća, poštovana ministarko sa saradnicima, uvažene kolege narodni poslanici, jasno je da kvalitet pravde zavisi od kvaliteta zakona i zato svake izmene i dopune postojećih pravila doprinose unapređenju pravosudnog sistema i, naravno, treba da ima našu podršku. Uglavnom su to izmene i dopune koje su neophodne za napredak u ispunjavanju aktivnosti iz revidiranog Akcionog plana za Poglavlje 23, kao i naša obaveza prema Savetu Evrope za borbu protiv korupcije. Danas je pred nama vrlo važan zakon o izboru Republičkog javnog tužioca. U Srbiji je to jedna veoma jaka figura koja je u mogućnosti da određene procese zaustavi, unapredi i zato je jako bitno da Republički javni tužilac bude nezavistan od bilo kakvog političkog uticaja. Bez nezavisnog i samostalnog Javnog tužilaštva nema ni slobodnog demokratskog društva, nema zaštite osnovnih ljudskih prava i sloboda i nema ozbiljne borbe protiv organizovanog kriminala i korupcije. U društvu u kojem ni jedan dan, ni jedna nedelja, ne prođe bez pozivanja na odgovornost Javnog tužilaštva i republičkog Javnog tužioca zbog postupanja ili zbog nepostupanja u nekim slučajevima, smatram da je funkcija republičkog Javnog tužioca sigurno jedna od najtežih funkcija u našoj državi, ko god se na njoj nalazio. Zagorka Dolovac je jedini kandidat za ovu funkciju. Njena biografija je zaista impresivna i nije bez razloga već dva puta birana za ovu odgovornu poziciju. Najbolji pokazatelj toga je da je prilikom njenog izbora 2015. godine i opozicija glasala za njen reizbor, a sada ti isti koji su je podržali tada svakodnevno koriste medijski prostor da kritikuju njen rad. Po radu i ponašanju gospođe Dolovac vidimo da ona nije promenila svoj način i stil rada. Nekima se to sviđa, nekima ne, ali nas i naše građane interesuju samo rezultati toga rada. Biti republički Javni tužilac je veoma odgovoran posao koji zahteva iskustvo u krivičnom gonjenju i rukovođenju, potpunu koordinaciju sa drugim državnim organima i ogroman i ozbiljan rad. Građani sa pravom očekuju odlučnost i snagu institucija u borbi protiv svakog oblika kriminala, a tu republički Javni tužilac ima najveća ovlašćenja i najveću odgovornost. Kada pogledamo godišnji izveštaj o radu javno-tužilačke organizacije, vidimo na hiljade i hiljade predmeta i vidimo da iza toga stoji jedan ozbiljan i veliki rad. Međutim, percepcija javnosti o radu tužilaštva se pravi na osnovu par predmeta dospelih u žižu javnosti i na naslovne strane tabloida, kao i na osnovu slabog i nedovoljnog pojavljivanja u javnosti predstavnika Tužilaštva. Primer toga je prljava kampanja protiv lidera Jedinstvene Srbije Dragana Markovića Palme, gde se bez ijednog dokaza i bez ijedne potencijalne žrtve, znači čistim lažima, pokušavao optužiti jedan čovek i pokušavao izvršiti pritisak na Tužilaštvo. Mali deo javnosti, odnosno neodgovorni pojedinci koji se bave politikom sebi daju za pravo da lažu, da budu i sudije i tužioci i da unapred presude nekome za neku stvar, bez ijednog ikakvog materijalnog ili bilo kakvog drugog dokaza. I baš na tom primeru, reagovanjem odnosno demantovanjem navoda Marinike Tepić da joj je Tužilaštvo u Kraljevu obećalo da će predmet protiv Palme biti prebačen u Tužilaštvo za organizovani kriminal, Tužilaštvo je na pravi način pokazalo profesionalnost i nezavisnost. Ovo je primer koliko je bitno da nam Tužilaštvo bude otporno na sve vrste pritisaka na bilo koje strane. Izbor republičkog Javnog tužioca prate brojne polemike i kritike. Osnovna primedba je netransparentnost postupka izbora i procedure vezano za to, što bi se možda moglo uzeti u razmatranje u nekom narednom periodu. Primedbe su i to što konkurs za izbor tužioca sprovodi organ kojim predsedava taj isti tužilac, odnosno tužilac sprovodi konkurs po sopstvenom izboru. Ovo izaziva veliku polemiku u javnosti i siguran sam da možemo napraviti mehanizme koji mogu unaprediti ove procese. Za razliku od Saveta Evrope, gde je standard da ista osoba može da bude birana samo jednom za vrhovnog javnog tužioca, kod nas zakon ne ograničava broj mandata i ovo bi se moglo u narednom periodu razmatrati. Podsetiću da ista osoba može biti samo jednom birana za predsednika Vrhovnog kasacionog suda. Predsednik Vrhovnog suda može biti biran najviše dva mandata, pa čak i predsednik države može biti biran najviše dva mandata. Sve su ovo teme za neki naredni period i nadamo se da ćemo naći načina da naš pravosudni sistem bude sve bolji. Nama ostaje da verujemo da časnog nosioca pravosudne funkcije ni jedna politika, niti bilo ko, može naterati da bude korumpiran. Poslanička grupa će zbog svega ovoga u danu za glasanje podržati sve današnje predloge zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima Ivan Ribać.
Hvala predsedavajuća. Uvažena ministarko sa saradnicima, poštovani građani Srbije, poznavaoci pravnih nauka poznaju razliku između legaliteta i legitimiteta. To uglavnom znači da zakoni i propisi treba da budu pravični, odnosno da zakonitost sama po sebi još ne garantuje pravdu. U kontekstu filozofije prava, možemo da zaključimo da legalitet sam po sebi još ne garantuje moralitet, iako je ideal prava upravo da podstiče i omogućava delovanje ljudi prema etičkim principima. U zakonima o kojima danas raspravljamo na efikasan način se prevladava razlika između legaliteta i legitimiteta, odnosno omogućuje se da se jedna osetljiva oblast zakonski uredi, na način da se time garantuje ono što je najbitnije, a to je pravda. Postavlja se pitanje - šta je suština predloženih izmena i dopuna zakona? Naime, stalnost sudijske funkcije, kao značajna antikorupcijska regula, zahteva određenu dopunu koja će garantovati da sudije zaista rade u interesu vladavine prava. Dosadašnja zakonska rešenja u članu 63. Zakona o sudijama, čije se brisanje predlaže ovim zakonom, oslanjala su se na ocenu rada sudija prema efikasnosti, međutim, efikasnost sama po sebi ne garantuje da se sudijska funkcija obavlja časno i odgovorno, iako to svakako čini najveći broj sudija. Prema tome, bilo je potrebno pronaći rešenje koje će uz garantovanje stalnosti sudijske funkcije i oslobađanje sudija imperativa efikasnosti po svaku cenu ipak uspostaviti određeni objektivni kriterijum koji bi omogućio stručnu kontrolu kvaliteta rada sudija. Zato uspostavljanje etičkog odbora kao stalnog radnog tela pri Visokom savetu sudstva, a to je suština oba zakona o kojima danas govorim, prema tome ispunjava ovaj zadatak, odnosno objektivno zasnovanu kontrolu, koja sa jedne strane čuva dostojanstvo i autoritet sudija, a sa druge strane učvršćuje legitimitet njihovih odluka. Etički odbor odlučivaće o postupcima sudija, odnosno on će na osnovu kodeksa procenjivati koje su to konkretne delatnosti sudija nespojive sa obavljanjem značajne funkcije koja im je dodeljena, a to nadalje podrazumeva ne samo istrajavanje na strogoj i striktnoj primeni zakona, nego garantuje nepristrasnost, kako kada je reč o okolnostima pravne stvari, tako i kada je reč o ličnosti stranaka. Zahvaljujući obrazovanju etičkog odbora, ne samo da će domaće zakonodavstvo biti usklađeno sa Akcionom planom za revidirano Poglavlje 23 u kontekstu evrointegracija, nego će sudstvo imati snažan etički legitimitet, što će doprineti njegovom ugledu u društvu, a to već samo po sebi ima pravno-preventivnu funkciju u odvraćanju od kršenja zakona. Imajući sve ovo šta sam rekao u vidu, ne čudi što je ovakva zakonska rešenja mogla da predloži samo ona Vlada koja, uživajući nezabeleženu podršku građana u svom delovanju, ne odstupa od etičkih standarda. Obezbeđivanje finansijske pomoći građanima tokom pandemije, podsticanje stranih investicija radi smanjenja nezaposlenosti, uspostavljanje jasnih ekoloških standarda govore da ovu državu vode samo moralni političari. Ovde podsećam na razliku između moralnih političara i političkih moralista iz poznatog spisa Emanuela Kanta o večnom miru, da bih ukazao na razliku između predstavnika sadašnje vlasti i sadašnje opozicije, koja opet pretenduje da dođe na vlast. Naime, kada pogledamo te ljude koji su pre nešto manje od decenije vedrili i oblačili u Srbiji, tu ne razaznajemo moralne političare, već samo političke moraliste za koje je politika stvar samo puke veštine radi dolaska na vlast, i to po svaku cenu, a to podrazumeva gaženje svakog moralnog principa, otvoreno laganje, populističko protivljenje svakoj meri Vlade, uz navođenje često međusobno protivrečnih razloga, tipa onih histerija zašto smo ograničavali kretanje naših građana prilikom pojave pandemije korona virusom, uvodeći vanredno stanje, odmah nakon mesec-dva dana isti ljudi su nas optuživali zašto ne uvodimo vanredno stanje da bi spasili živote naših građana. Da podsetimo, to su ljudi koji su osuđivali nabavku respiratora, koji su unapred sudili i sumnjali u opravdanost vakcinisanja, a onda hitom potrčali da stanu prvi u red za vakcinisanje, oni koji kritikuju dodelu novčane pomoći građanima, iako znaju da su to odgovorno i dobro osmišljene mere, samo da bi otežali rad ovoj vlasti i Vladi uopšte. To je delovanje bez principa, to je jedna bezobalna politika koja baš iz tog razloga nema nikakav program i jasan politički smer. Politički moralisti znaju samo da populistički pametuju, da budu kritizeri svega, da javno prozivaju, difamiraju i lepe etikete. Samim tim, da su nekom nesrećom i dalje na vlasti njima ništa ne bi značio zakon čiji je cilj etički imperativ u pravosuđu. Njihovo političko delovanje, kako u vreme dok su bili na vlasti, tako i kada su voljom naroda otišli u zapećak iste, uvek je bilo bazirano na jeftinom pragmatizmu, a odsustvo moralne odgovornosti dovelo je do posledica sa kojima se danas suočavamo, od politike vođene na Kosovu, do loše privatizacije, gubitka radnih mesta, devastiranja institucija i korupcije na svakom nivou. Na sreću, odgovorna vlast je u prilici da iznova uspostavlja ili osnažuje institucije sistema i da radi u interesu kulturne, ekonomske i socijalne obnove naše zemlje. Zato ćemo u danu za glasanje svi glasati za ove zakone. U tom smislu, mi ostajemo pri poruci one latinske sentence „fiat iustitia, pereat mundus“, koju je Kant u pomenutom spisu duhovito preveo – neka vlada pravda, pa makar zbog toga propali svi lupeži na ovome svetu. Hteo bih još samo par reči da kažem. Svedoci smo da Srbija raste, da se Srbija razvija. Iz dana u dan svedoci smo kako se otvaraju fabrike, zapošljavaju ljudi. Da ne bih pričao o svim rezultatima koje je ova vlast postigla, uskoro će izaći jedna brošura na 500 strana gde će detaljno biti opisano šta smo to uradili za dobrobit naše zemlje i našeg naroda. Kada se uporede rezultati prethodnih vlasti i onih koji ponovo žele da zauzmu državno sedlo, jasno će se videti ko je radio i ko je mislio za interes građana Srbije, a ko je radio isključivo u svom sopstvenom interesu. I na kraju, to će nas bez sumnje dovesti do pobede na izborima na svim nivoima, jer naši građani glasaju za jasan program, za vidljivu politiku rezultata, a za pretnje raznim revanšizmima, motornim testerama, prolivanjem krvlju, za to nikada nisu, niti će glasati. Zbog svega toga apelujem na pripadnike opozicije da ne koriste bezočne, lako proverljive neistine i uvrede na račun ove vlasti, već da daju neku konstruktivnu kritiku ili neki predlog kako oni to misle da urade nešto bolje od nas i neka osmisle neku zdravu ideju kako bi dobili možda poverenje građana, umesto što se ne libe da radi borbe u političkoj areni koriste najveće nesreće koje mogu da ljude zadese, pritom nikako se ne služeći istinom. Navešću samo par primera. Setite se likovanja u toku epidemije korona virusom kada je neko izgubio život, kako se optužuje odmah da je ova vlast kriva za to, iako rezultati govore potpuno drugačije. Rezultati govore da smo među zemljama koje su imale najmanji broj stradalih u regionu, da smo imali najveći broj respiratora, da smo imali najveći broj vakcina, da smo izgradili najviše bolnica. Setite se onih suludih optužbi da je vlast kriva za pad helikoptera koji je poleteo da spasi život jednoj bebi, za napade na ovu vlast da sama sebi podmeće požare u sopstvenim fabrikama, ne bi li ih tako lakše prodali, valjda vodeći se onom svojom logikom i idejama kada su oni bili na vlasti, u toku one pljačkaške privatizacije, kako su uništavali sopstvena preduzeća, ne bi li ih prodali u bescenje. Pored tih neistina kojima se trude da diskredituju svakog od pripadnika ove vlasti, izmišljaju notorne neistine da je izvesni Mario Maletić, koji je pre neki dan napisao neki tvit sa sadržajem koji je za tvitove koje pišu pripadnici opozicione avangarde Andersonova bajka za decu koja se čita pred spavanje, i kako je on, taj izvesni Maletić, na nekoj visokoj funkciji u Ministarstvu pravde, iako to nema veze sa istinom. A ne libe se i ne srame se ni da napadnu jednog od najčasnijih i najmudrijih pripadnika srpskog naroda patrijarha Porfirija, koga osuđuju zato što je služio liturgiju svome narodu povodom krsne slave u mestu Končarevo pored Jagodine, optužujući ga za gnusobe koje ne želim ni da pominjem u ovom visokom domu. Takođe, sa oduševljenjem čekaju ne bi li se ponovo desile poplave, za koje bi odmah optužili da je kriv Aleksandar Vučić i, naravno, verovatno bi i obećali da će ukoliko njega eliminišu sa političke scene u Srbiji oni srediti da nikad više ne pada kiša i da se nikad više ne dese poplave na teritoriji Republike Srbije. Sada su napali, ovih dana, da je vlast kriva zato što se jedan sprat građevine na Vračaru srušio i kako je za to kriv predsednik, gradonačelnik ili menadžer grada. Ali, ja bih želeo samo, što se toga tiče, da podsetim da se za vreme mandata gospodina bivšeg gradonačelnika Dragana Đilasa 2011. godine desio jedan nesrećan slučaj kada se slično obrušila zemlja prilikom iskopavanja temelja za jedan vrtić u zemunskom naselju Kalvarija, kojom prilikom su stradala četiri nedužna čoveka. To je razlika između vas i nas, poštovani gospodine Đilas. Mi nismo tada vas optuživali da ste krivi dok se armada vaših vojnika, po vašem nalogu, na vašem internet portalu poput lešinara obrušava na SNS, šta god da se desi. Moralni i etički kodeksi koji su za nas zid preko koga zastajemo i nikada ga nećemo preći za vas i vaše istomišljenike su samo niska prepona koju preskačete svaki dan ne bi li se što pre dočepali vlasti. Slično onoj sentenci Borka Stefanovića, objavljenoj u depeši Vikiliksa 2008. godine, čini mi se, kada je rekao parafraziram, sačekajte, ja mislim Amerikancima - sačekajte samo da pobedimo u drugom krugu izbora pa ćemo lako rešiti problem Kosova, u čemu se jasno vidi na čemu se bazira vaša politička platforma. Naposletku i ako iznosite ovakve neistine svakog dana nemojte bar koristiti tako retrogradnu retoriku i tako primitivan rečnik zbog kog bi se postideli najveći primitivci koje poznajemo. To što govorite za predsednicu Vlade, da je glupača u javnim emisijama, za predsednika države da je bolestan, za narodne poslanike da su rulja secikesa, prostaka i potparola mafije, to govori više o vama, nego o nama. Pri tom, ovo su neki samo od najblažih epiteta koje sam naveo i iznosite onakve odvratnosti prema mom uvaženom kolegi Marijanu Rističeviću, koji je za sve vas skupa, oličenje čestitosti, inteligencije i obrazovanja, ali, ne onog formalnog koji se za vas oličava u skupim odelima i u skupim automobilima, poput onog poršea kojim idete na mitinge, već onog suštinskog koji je utemeljen na moralu, na časti, na obrazu i istinskoj brizi za svoj narod. To što gospodin Rističević, umesto poršea sa svojim seljacima svakog dana vozi traktor, ni na koji način ne znači da je lošiji od gospodina vaše perjanice Aleksića, koji je pred pravosuđem osuđen za klevetu, vi bi ga nazvali lažov i bitanga, ali ja to neću, jer ne želim da koristim vokabular koji vi koristite. Sve ove klevete koje iznosite razume se, deo su vaše političke platforme, vašeg političkog folklora, koji koristite umesto programa i ideja, ali one vas sigurno neće vratiti u državno sedlo. Na izborima, ukoliko skupite hrabrosti da na njih izađete, moraćete da ponudite narodu program, ali, vi ste poštovana gospodo, dugi niz godina bili na vlasti, šta ste uradili. Da podsetimo, imali smo razorenu privredu, bez šanse i vizije za uspeh. Razorenu vojsku, najvišu stopu nezaposlenosti, najmanje plate u regionu. Imali smo KiM gotovo priznato veštim, odnosno neveštim, verovatno i veštim i dobro osmišljenim pitanjem Međunarodnom sudu pravde, ali ostavićemo to da istorija presudi. Danas je Srbija uvažena zemlja, danas je Srbija poštovana zemlja, zemlja koja se vodi pomirljivom, racionalnom i pomirljivom politikom progresa. Zemlja koja pruža ruku prijateljstva svima koji je žele, ali zemlja čija vlast prevashodno misli i radi isključivo u interesu svog naroda. To je politika SNS koju je definisao i sprovodi Aleksandar Vučić, i politika koja nas vodi u zdraviju i srećniju i bolju budućnost na svim poljima. Hvala.
Zahvaljujem. Poslovnik, Đorđe Milićević.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Pozivam se na član 27. i odmah da kažem na samom početku ne tražim da se u danu za glasanje Skupština izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika. Prosto, nisam našao drugi način, jer događaji nas nažalost, prestižu, nažalost neki događaji nas prestižu i tokom svog izlaganja nisam imao tu informaciju, a u ovom trenutku nisam imao drugi način, a mislim da u ovom trenutku mogu da se obratim na pravu adresu, to je Ministarstvo pravde, to je Vlada Republike Srbije i reakcija prema međunarodnoj zajednici. Naime, pre nekoliko trenutaka, najradije bi tražio povredu dostojansva, jer je povređeno dostojanstvo, ne samo Narodne skupštine, povređeno je dostojanstvo Srbije, ali to nije niko učinio ovde u sali, pa ne mogu da učinim. Dakle, pre nekoliko trenutaka se u medijima pojavila informacija da je momak koji se zove Risto Jovanović, koji je uhapšen na Gazimestanu, osuđen na šest meseci zatvora, zamena kazne za 6.700 evra, jer je, kako je definisano u presudi, a vi proverite ukoliko ja grešim, imao nameru da izazove razdor i netrpeljivost između etničkih zajednica tokom obeležavanja Vidovdana na Gazimestanu. Jovanoviću, je između ostalog, zabranjen ulazak na prostor KiM u narednih pet meseci. Ja sam upravo iz tog razloga iskoristio priliku da se javim, jer najbolja adresa ste vi, da naravno , putem Vlade Republike Srbije, zatražite pre svega, reakciju Međunarodne zajednice, jer kako je maločas kolega govorio, dok se Srbija zalaže za mir i za stabilnost, dok postupa mudro i racionalno, dok vodi jednu mudru i racionalnu politiku, ne želeći da produbljuje sukobe, ne padajući na provokacije koje dolaze sa druge strane, ne reagujući na ratno huškačku retoriku, mi definitivno kakav odgovor imamo sa druge strane. Da li ćemo ponovo imati dvostruke standarde i dvostruke aršine? Ja vas molim u ime poslaničke grupe SPS, a nadam se da će se i ostale kolege pridružiti, da apelujete putem Ministarstva pravde, na Vladu Republike Srbije, da Vlada apeluje na Međunarodne organizacije, da reaguju na ovako sramnu i ekstremno brzo izrečenu presudu. Zahvaljujem se i izvinjavam se predsedavajuća.
Zahvaljujem kolegi i pridružujem se osudi ovakve sramne presude. Reč dajem ministarki pravde Maji Popović.
Vlada Republike Srbije će sigurno reagovati, ovo je neverovatna osuda i u neverovatno kratkom periodu izrečena. Ono što mogu da kažem, a što smo mi videli, svi snimak i hapšenje gospodina, da je jedna u nizu provokaciju. Definitivno će u najkraćem roku uslediti reakcija Vlade Republike Srbije.
Zahvaljujem, reč ima narodna poslanica Vesna Nedović.
Uvažena predsedavajuća, uvažena ministarka sa saradnicima, poštovani građani Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, u Poglavlju 23. koje se odnosi na pravosuđe, predviđena je izmena Zakona o sudijama u Visokom sudstvu, u cilju uvođenja etničkog odbora kao stalnog radnog tela, nadležnosti Poslovnika o radu, kao i obaveze izrađivanja izveštaja o njegovom radu. U cilju stvaranja pravosuđa, koje će biti nezavistan i samostalan bez uticaja politike, i aktuelne vlasti, u njegovom radu i odlučivanju. To je obaveza Srbije prema EU, definisana akcionim planom za poglavlje 23. Četiri osnovna problema u sudstvu Srbije bili su nedovoljna nezavisnost, neodgovarajući i neusklađeni zakoni, neravnomerna opterećenost sudova i sudija i neodgovarajuća obuka sudija, što je uzrok nezadovoljstva građana sudstva. Sećamo se 2009. godine i katastrofalne reforme sudstva koja je 500 sudija ostavila bez posla, takoreći na ulici. Tadašnja vlast priznala je grešku tako da ne mogu da se brane amnezijom i upravo iz tog razloga moramo podsetiti građane Srbije da je nezavisno sudstvo bilo tada samo mašta i na dnu lestvice institucija. Manje od 10% građana imalo je poverenje u sudske organe. Neuspela reforma 2009. godine koštalo je Srbiju od pet do šest milijardi dinara isplaćeno na ime naknade materijalne štete, tj. neisplaćenih plata, kao i troškova postupka koje su vodili. Što se tiče naknade nematerijalne štete, povrede časti, ugleda itd. nemamo tačnih podataka. Pojedinačni zahtevi i oštećeni su bili od nekoliko stotina hiljada dinara do nekoliko miliona dinara. Zatečeno stanje dugova Ministarstva pravde prema sudskim veštacima, sudijama, porotnicima, braniocima bilo je više desetina miliona evra. Ti dugovi su u potpunosti isplaćeni. Reforma je sprovođena za vreme kada je predsednik Srbije bio Boris Tadić, a ministarka pravde Snežana Malović. Problem Vlade Srbije i predsednika Aleksandra Vučića je borba protiv kriminala i korupcije. Ovoj borbi niko ne sme biti zaštićen, položen funkcijom, ni jedna članska karta neće biti zaštita za one koji ne poštuju zakon. Odlučna borba protiv kriminala u svakom obliku daće pun doprinos podrške ekonomskom razvoju i dobar domaćin svim svetskim investitorima. Prvi put u našoj istoriji država je odlučna u želji da kriminal svede na najmanju moguću meru. Ovoj borbi najvažniji saborci ste nam upravo vi, sudije, tužioci, jer bez vas mi ne možemo pobediti. Zato vratite veru u sudstvo, pokažite običnom čoveku da je Srbija zemlja kojom vlada zakon, pravo i pravda. Najveći zagovor iz proglašenja Srbije i srpskog naroda genocidnim narodom i krivca za sve ratove je Nataša Kandić, neko ko koristi svaki momenat da podrži pritisak protiv srpskog naroda. Sada u želji da proglasi Srbe genocidnim narodom ima podršku i društvo od strane Aljbina Kurtija i Marinike Tepić. Svoju koleginicu iz saboraca okarakterisala je, citiram – Marinika Tepić je jedina koja ima političku budućnost, hrabra, bistra, ne odustaje da počne da govori i o prošlosti. Nataša Kandić govori o gospođi i Preletačević koja daje nalog svojim pulenima da nasilno iseljavaju novinare iz svojih domova. Da li je to primer demokratije koju oni podržavaju? Ja vas sada pitam – kako je moguće tamo gde želite Srbe da optužite za genocid zašto tamo Srba nema? Gde je taj srpski narod nestao iz Hrvatske, gde je nestao sa Kosova i Metohije, ako su Srbi ti koji su vršili zločine i genocid na tim prostorima kako tamo Srba nema ili su Srbi manjina? Zašto jednu ženu povratnicu u Đakovicu maltretirate, organizujete proteste protiv jedne žene ispred njenih vrata, pretite ubistvom, zašto Dragici Gašić ne dozvoljavate da živi tamo gde je rođena? U danu za glasanje podržaću Predlog zakona, kao i moja poslanička grupa Aleksandar Vučić - Za našu decu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. U skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15.00 časova. Hvala.
Nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Mirković.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarka sa saradnicima, poštovane koleginice narodne poslanice i kolege narodni poslanici, svakako da ćemo u danu za glasanje kao poslanička grupa Srpske napredne stranke, Aleksandar Vučić – Za našu decu, podržati sve ono što je danas predloženo i ono što se nalazi pred nama. Svakako da će ovi zakoni, kao i kadrovska rešenja, doprineti još većem poverenju građana u pravosudne organe, generalno u pravosuđe, ali, ono što je za nas najbitnije, uveren sam da ćemo kroz ovu diskusiju proći kroz sve ono što se tiče običnog građanina, jer ti ljudi za nas glasaju, ti ljudi imaju pravo da nas pitaju sve ono što ih zanima i isto tako da iznesu kritike, kao i pohvale. Nažalost, u poslednje vreme nekako se građani više interesuju za kritike, jer na pohvale je lako navići se, ali kritike su svakako nešto što sve nas ispravlja, gura napred i pomaže nam da uslove građanima učinimo još boljim za život. Čuli smo od prethodnih kolega narodnih poslanika njihovo mišljenje o predloženim zakonima, ali isto tako smo čuli i šta konkretno misle određenim kadrovskim rešenjima. Moje izlaganje danas neće biti u skladu sa svim onim što su prethodne kolege narodni poslanici govorili iz prostog razloga što ovde ipak predstavljam određeni broj građana koje je glasao za Srpsku naprednu stranku, ali isto tako predstavljam i građane koji politiku posmatraju malo šire, jednako kao i ove zakone, ali isto tako kao i priliku dok ste vi, poštovana ministarka ovde pred nama, da u diskusiji sa vama dobijemo možda odgovore na neka pitanja koja nismo dobili do sada ili na neke aktivnosti ili na neka dešavanja koja su aktuelna u poslednjem vremenskom periodu. Ovde smo čuli iz vašeg izlaganja nešto o biografiji gospođe Dolovac. Čuli smo i reference, čuli smo mnogo kvalitetnih podataka, ali, nažalost, u poslednje vreme, proteklih nekoliko godina gospođa Dolovac je izložena jednoj svojevrsnoj kampanji, mučnoj kampanji, koja je izazvana samo time što valjda ta žena ne želi da se bavi politikom, ne želi da učestvuje u dnevno-političkom obračunu jednog dela opozicije sa predstavnicima najčešće Srpske napredne stranke i zato što ne želi da bude marioneta Dragana Đilasa, Vuka Jeremića ili Borisa Tadića. Ne tako davno, čini mi se prošle godine, desio se nezapamćeni skandal, kada je baš u avgustu mesecu Marinika Tepić gospođu Dolovac bukvalno jurila u njeno privatno vreme. Čini mi se da je bio neki privatni restoran i da je tamo napravila čitavu medijsku akciju, performans, gde je zloupotrebljavala svoju poziciju nekakvog političkog predstavnika i gde je pokušavala ne znam ni ja šta da napravi, sve vreme izazivajući gospođu Dolova, na nekakvu reakciju. Nažalost, i tada, a evo i danas, nekako je postalo normalno da ljudi koji pošto-poto žele da se vrate na vlast, smeju baš sve to da rade svakome u našoj zemlji. Da li je to gospođa Dolovac, da li je to narodni poslanik, da li je to novinar, da li je to neko bilo ko drugi ko radi posao na način na koji misli da treba da radi ili, jednostavno, ne radi onako kako Dragan Đilas to očekuje, legitimna je meta za njih. Dodajte na sve ovo činjenicu da je do pre samo nekoliko godina gospođa Dolovac za njih bila izvanredan kadar. U istom ovom plenumu pre nekoliko godina Borko Stefanović je izneo silne pohvale na njen račun, a danas je najoštriji kritičar i onda se tu postavlja pitanje šta je to toliko moglo da se desi, pa da odu u tako ekstremnu mržnju? Pa, desilo se samo to, kao i u mnogobrojnim primerima oko nas, da ljudi, jednostavno, ne žele da podlegnu bilo kakvom uticaju tih prebogatih političara. Dakle, danas svako ko savesno i odgovorno obavlja svoju funkciju, legitimna je meta. Radi građana Srbije pročitaću samo šta je tada u svom govoru, koji se desio u ovom plenumu, za pomenutu gospođu Dolovac izgovorio Borko Stefanović. „Gospodine ministre, uvažene kolege, gospođa Zagorka Dolovac je sjajan tužilac. Njena biografija je impresivna. Ona je prošla sve instance u okviru tužilačkog posla. Gospođa Dolovac je neko čijem profesionalizmu i znanju zaista nema ko šta da zameri. Ona je žena koja je došla u jednom teškom trenutku na tu odgovornu funkciju, unela neke jako pozitivne stvari, uvela neke principe, pravila, uvela je ocenjivanje, uvela je kriterijume koji do tada, apsolutno nisu postojali“. Samo par godina kasnije sve ovo što je izrečeno više ne postoji, najgore stvari se o toj gospođi izgovaraju i opet sa jednim jedinim razlogom, a to je što ne želi da bude deo politike bilo kakve, a pogotovo ne da igra onako kako bi to želeo Dragan Đilas. Tužilaštvo, kao i pravosuđe, sto puta, poštovana ministarka, sa ovog mesta sam poručio, mora biti nezavisno i u interesu građana Srbije. To je nešto što je najbitnije. Isto tako, ne mogu a da se ne osvrnem na činjenicu da uvek nekako ljudi koji danas predstavljaju SNS ili čine vlast su nekako uvek u podređenom položaju iz prostog razloga što teror jednog dela opozicije ne poznaje granice i da li su to otvorene pretnje, pozivi na linč, najgore nipodaštavanje, vređanje ili pokušavanje ugrožavanja bezbednosti i sigurnosti svakog od nas, nekako uvek ostane bez adekvatnog odgovora pravosuđa. Nebrojano puta smo ovde pričali koliko puta je do sada bila ugrožena porodica predsednika Aleksandra Vučića na ovaj ili onaj način, da li je to kroz društvene mreže, određene medije pod direktnom kontrolom Dragana Đilasa ili u raznoraznim nastupima, ali nikada nismo želeli da se isto tako postupa kada je u pitanju neka suprotna strana. Kad god je neko od njih dobio bilo kakvu pretnju, a to je bilo zaista retko, uvek smo to najstrože osuđivali i pozivali da se počinioci izvedu pravdi. Ovo govorim iz prostog razloga što u poslednjih sedam dana svedoci smo strahovitog pritiska kojem je izložena i Vlada Srbije, ali i predsednik Aleksandar Vučić. Nebrojeno puta smo bili u prilici da svedočimo da fabrikovanjem nekakvih afera, naravno, lažnih afera, podizanjem tenzija u društvu, taj deo opozicije okupljen oko Dragana Đilasa pravi atmosferu za nešto što će uslediti u narednom periodu. Podsetiću vas da je prošle godine bila slična atmosfera i u martu i aprilu mesecu, pogotovo u junu, pa da smo u julu mesecu imali proteste ispred ove institucije kada je više od 100 policajaca povređeno, desetine teško, kada ste imali situaciju da je jedan policajac skoro postao invalid jer su mu u istom trenutku polomljene obe noge, kada su gađani kamenicama koje su težile preko pet kilograma. Mi i danas ne znamo da li su i na koje kazne osuđeni počinioci tih dela. Ako nekoga gađate kamenom koji teži preko pet kilograma, to nije onda samo sprečavanje službenog lica u obavljanju službene dužnosti ili kako se to već definiše, već je to, složićete se, pokušaj ubistva. Zašto vam sve ovo govorim? Iz prostog razloga što poslednjih dana retorika Dragana Đilasa se pooštrava i sve više liči na retoriku koja je negde bila sličnoj onoj od prošle godine. Vi danas imate izjave gde on jasno poziva da će, ukoliko mu se ne ispuni nešto iz fontane želja, kako on zamišlja stranački dijalog, ne samo bojkotovati, već i izvesti narod na ulice i da to više neće biti bojkot, već će to biti protesti i da će na tim protestima se izboriti za sve ono što oni žele. Običnom građaninu se nameće pitanje na koji način? Šta će to oni činiti na ulici kako bi ispunili sve te svoje zahteve? Ja se sada sa pravom pitam ne iz ugla narodnog poslanika, već nekog ko živi u Beogradu i Srbiji šta ja to mogu da očekujem da će se desiti ukoliko Dragan Đilas ne ispuni sve svoje fantazije i sve ono što je zamislio u svojoj fontani želja. Da li ćemo opet imati one krvave scenarije kao što smo imali u julu prošle godine i da li već sada možemo kao društvo da odreagujemo na ovakve pretnje i na ovakve najave? Ono što posebno zabrinjava jeste doza licemerstva koju on u svojim izjavama pokazuje, pa je tako rekao da ni jedan protest opozicije do sada nije bio nasilan. Ja ne znam šta se to onda dešavalo i kako oni posmatraju sve to što se desilo prošle godine? Ako nećemo na to da se osvrnemo, kako se zove sve ono što su činili tokom nedelja, rušeći tada Trg Republike koji se renovirao i u tuči sa saobraćajnim znacima da li je to nasilje ili je to miran protest? Ako i to nije nasilje, evo, pitam sada sve ovde ljude prisutne šta je i kako se definiše nasilni upad u RTS, lomljenje vrata, maltretiranje zaposlenih, mlataranje motornom testerom iznad glava ljudi koji samo rade svoj posao? Kako se to zove? Kako se to definiše? Kako se definiše bilo koji protest u kome imate na desetine i stotine povređenih policajaca? Takođe, ono što zabrinjava jeste da sve ovo dolazi od ljudi koji su skloni nekoj vrsti nasilja, ucena, a isto tako koji su povezani sa ljudima iz kriminogenog okruženja? Malopre sam pomenuo Mariniku Tepić. Evo, poslednjih dana dobijamo informacije da je izvesni Filipović, fitnes trener iz Pančeva, koji je poslovni i bliski saradnik Marinike Tepić, deceniju, dakle, više od 10 godina, od nje dobijao zadatke. Dakle, porukom da joj obeća da će određenog novinara Miću Milakova, pazite sad, iseliti iz Pančeva. Dakle, ona je njemu tražila da Miću Milakova iseli iz Pančeva. Vama je to poznato. Ovo liči na neku mafijašku retoriku. Ovo možete videti u filmovima ili se pojavljuje negde u nekakvim sudskim postupcima. Ali, to nije kraj. Taj čovek je bio hapšen i zbog sumnje da je dilovao nekakvu drogu, čini mi se da je 1,4 kilograma marihuane bilo u pitanju. Kada joj je preneo da ima saznanja, tj. da mu se čini da će biti uhapšen, ona mu je tada rekla, opet po mafijaškom scenariju – skloni se negde malo dok se sva stvar ne stiša. Dakle, kao da živimo, kao da gledamo Kuma. Nakon toga, kada se pojavila ova povezanost, izjavila je da ga nikada u životu nije videla i da nije čula za njega. Ovo su vam slike, gde su oni zajedno na tim slikama, i u privatnom druženju i na protestima „Jedan od pet miliona“, iza kojih su se krili tada. Dakle, on joj je sakupljao ljude i dovodio. Ako je to malo, ako kažu slučajno su se našli, mogu se naći u tom društvu, neka nam objasni sliku gde se tada nalazi u jednoj od mnogobrojnih stranaka koje je promenila, to je tada bila Nova stranka, gde zajedno sede i predsedavaju na nekakvom sastanku. Zašto sve ovo govorim? Zato što je opasna sprega ljudi koji pretenduju na vlast i ljudi koji očigledno imaju nekakvu sumnjivu prošlost ili sadašnjost. I sada se ja pitam kao običan građanin, ukoliko oni izvedu ljude na ulice, organizuju nekakve proteste, nezadovoljni zato što im se ne znam kakva želja nije ispunila, koliko ćemo još ovakvih ljudi imati koji će po nalogu Marinike Tepić, Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, počiniti nekakvo nasilje, napasti neku zgradu institucije ili povrediti još nekog policajca, obračunati se sa nekim od narodnih poslanika ili sa nekim od građana koji samo podržavaju politiku SNS ili se raduju uspehu koji postiže naša zemlja? Opasno je to što oni rade, jer nas dovode u situaciju da samo li kažete da je Aleksandar Vučić odličan predsednik i da puno toga i da mnogo toga radi dobro za našu zemlju, vi ste legitimna meta. I zato na ovakve pojave u našem društvu moramo da reagujemo pod hitno, da ne bi došli u situaciju da se neke stvari dese, pa da tek onda reagujemo. Za sam kraj, nažalost, nijedno od novinarskih udruženja nije reagovalo na izjavu Vuka Jeremića, koji je samo jedan od dvojice ili trojice ljudi koji ovih dana pooštrava svoju retoriku do maksimuma. Pričali smo ovde i o revanšizmu, o ne znam ni kakvoj lustraciji, pričali smo o tome kako prete ljudima - i ti ćeš platiti, i tebi ću suditi, ali me zanima sa kog stanovišta taj čovek može da kaže da će srušiti jednu televiziju i da na taj način pošalje poruku ljudima i koji su tamo zaposleni da su oni legitimna meta? Postavlja se samo pitanje, hipotetički, šta bi se desilo da je neko od narodnih poslanika ili običnih aktivista SNS deset puta manje opasnu stvar izgovorio za bilo koji medij koji je pod direktnom kontrolom Dragana Đilasa? Da li bi neko tada odreagovao? Ja bih sigurno. I tražio bih, kao što danas tražim, da se taj neko sankcioniše, jer su takve stvari nedopustive u 21. veku. Nedopustivo je da nekom pretite samo zato što se ne slažete sa njim. Kada smo kod Vuka Jeremića, taj čovek će ostati upamćen, zajedno sa Draganom Đilasom, u istoriji, ne samo po onim štetočinskim stvarima koje su činili dok su bili na vlasti, već i po tome što su u julu mesecu pozivali svoje pristalice da se okupe ispred ovog doma, izazovu nekakav puč, što su pozivali ljude na nekakvo nasilje, ali ostaće upamćeni i po tome što su i ti ljudi koji su pozivali, njih oterali sa tih protesta, pa je tako sada hrabri Vuk Jeremić, koji svoju hrabrost ispoljava najviše na tviteru, dok je bežao niz one stepenice, dobio bezbroj ćuški po glavi, povukao se odatle sa tog skupa i onda i za te ćuške optuživao Dragana Đilasa. Sada u tom međusobnom prepucavanju za bolju startnu poziciju u delu opozicije, vidite da im je jedina i glavna meta kako i na koji način uniziti, uvrediti i zapretiti svakome ko danas želi da podrži politiku SNS i, pre svega, predsednika Aleksandra Vučića. Zato vas, poštovana ministarka, molim da svojim autoritetom, ali u granicama svojih ovlašćenja, utičete, pa da i kroz neke naredne zakone zaštitimo, pre svega, građane Srbije, jer znate, grupa političara koji politiku i bavljenje javnim poslom vide kao samo lični interes i borbu za lično bogaćenje, neće ništa sprečiti do zakona da u toj želji se ostvare. Ako i zakon tu zakaže, plašim se kakve ćemo posledice imati. A očigledno je da oni u svojim namerama niti nameravaju da stanu, a bogami, niti da retoriku ili potencijalna dela ublaže. Zato vam želim mnogo uspeha. Želim vam da primena ovih zakona samo donese dobro građanima, a svim kadrovskim rešenjima, tako ću ih nazvati jednim imenom, želim da slede zakon, da rade po zakonu i da na taj način čuvaju bezbednost, stabilnost i sigurnost naših građana, naše Srbije. A mi ćemo, uveren sam, kao poslanička grupa SNS, Aleksandar Vučić – Za našu decu, ove predloge podržati i sledeći odgovornu politiku predsednika Aleksandra Vučića nastaviti da činimo sve što je u našoj mogućnosti za bolji život građana naše zemlje, sve naše dece i generacija koje dolaze. Hvala vam. Živela Srbija!
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Adam Šukalo. Izvolite.
Zahvaljujem. Čast i zadovoljstvo mi je što je danas ministarka pravde ovde sa svojim saradnicima, što imamo objedinjenu raspravu o dva izuzetno važna zakona, odnosno njihovim izmenama i dopunama, kao i odlukama koje su prateće i vezane za izbor predsednika osnovnih sudova, ali i Republičkog tužioca. Na samom početku da se pridružim čestitkama svima koji su danas već čestitali Kurban-bajram svima onima koji slave Kurban-bajram i da istaknem da parlament Republike Srbije radi u stalnom zasedanju utorkom, sredom i četvrtkom i da nije slučajno što smo mi ovu sednicu započeli danas, u sredu. Mi smo namerno uradili tako zato što poštujemo predstavnike muslimanske veroispovesti u Srbiji i u regionu. Ja ovom prilikom čestitam svim svojim prijateljima, znam koliko im je važan Kurban-bajram, kao što je nama hrišćanima važan Vaskrs i Božić. Iz tog razloga, mi danas krećemo sa radom sa ovim izuzetno važnim tačkama dnevnog reda koje su objedinjene, a još jednom da istaknem i važnost rada srpskog parlamenta koji jedini u regionu ovakvom dinamikom radi, što je opet dinamika Vlade Republike Srbije, pa i samog ministarstva, koje danas predstavljate vi, cenjena ministarko. Iz tog razloga, hoću da još jednom izrazim svoje zadovoljstvo kao svaki put kada imamo tačku dnevnog reda odluku o izboru predsednika sudova. Iako mi idemo sada u nekom drugom pravcu, iako su to trendovi vezani za pregovaračka poglavlja itd, dok god Srbija u svojoj Narodnoj skupštini, u parlamentu verifikuje predlog koji je jednoglasan i koji je 28. juna 2021. godine VSS utvrdio kao predlog za ovih 13 kandidata, to će biti sjajna stvar za Srbiju. Pa jedan dan duže da to traje, to će značiti za institucije Srbije, za samostalnost Srbije, za ispravan put u smislu i podele na tri grane vlasti, ali i međusobne kontrole sva tri stuba vlasti, pa i ovog parlamentarnog nadzora i verifikacije koje mi ovde imamo, sjajna stvar za institucije Srbije i za građane Srbije, bez obzira na sve što ide u narednom vremenskom periodu. To je moj lični sud, moj lični stav, jer trendovi koji su negde u regionu, samo uzmem primer BiH, pa idem u ovom pravcu, nažalost, nisu pokazali dobre rezultate. Ali, shvatamo koji su trendovi, kakvi dolaze stavovi iz Venecijanske komisije i drugih institucija koje su ukazale na ove promene, o kojima možemo u narednom vremenskom periodu više da govorimo. U tom kontekstu, hoću da još jednom istaknem i sve ovo što je predmet interesovanja određenih medija, ali i ukupne javnosti, koja je izuzetno važna odluka, a to je odluka o izboru Republičkog javnog tužioca. Uvek i u svakoj državi koja želi da ceni svoj suverenitet, svoje nadležnosti, svoje pravosuđe je važan izbor Republičkog javnog tužioca i samo radi različitih zlonamernih spočitavanja koji idu prema gospođi Dolovac, koju smo i mi ovde u Narodnoj skupštini u određenom kontekstu, u određenim momentima kritikovali, ali nikad se nismo mešali u rad određenih tužilačkih odluka, stavova, mišljenja i svega ostalog, toka istrage itd. Mi u svakom slučaju, u tom kontekstu reči, nikada nismo želeli da se mešamo, kao nekad naši prethodnici, u način izbora tužioca i sve ostalo što je bilo. Mi ovim imenovanjem podržavamo kontinuitet u radu tužilaštva, jer gospođa Dolovac je i 2009. i 2015. godine izabrana, a 2009. godine nije SNS bila na vlasti, pa prema tome nema nikakvog revanšizma, nema nikakve priče. Mi ostavljamo ljude koji su u tužilaštvu da rade svoj posao. Znamo kolika je odgovornost Republičkog tužioca, a kada smo kod odgovornosti Republičkog tužioca i o tome kako je to navodno neko mesto koje svi toliko žele, dovoljno govori primer da se niko drugi nije kandidovao na to mesto i vidim da se izvlače iz različitog konteksta, da kažem, ta tumačenja, a ja bih jedan ugao rekao koji je potpuno racionalan, koji je sigurno ličan za svaku majku, za svakog roditelja, za svakog sina, ko radi u tužilaštvu, a to je da je država Srbija svojom političkom odlukom, primarno političkom, pa onda odlukom izvršnih vlasti, pre svega, prema MUP i te kako se odlučila i ima snage da se obračuna sa organizovanim kriminalom u regionu. Taj organizovani kriminal ima najžešći mogući pečat, a to su oni pojedinci koji su otišli ne u kriminal, već se bave, sudije određenih narko-kartela, a znamo i možemo ovih dana da vidimo kako stradaju oni koji njima sude i na koji način se oni obračunavaju i međusobno, a možete misliti kako bi prošao neko ko im treba da donese određenu tužilačku odluku ili sutra sudija koji treba da donese presudu. Prema tome, nije to lak posao, nije to odgovoran posao ići sutra, nastaviti normalan život, a uhvati se u koštac sa jednom regionalnom svetskom mafijom koja odseca glave, koja radi stvari koje možemo svakodnevno da vidimo i sredstvima javnog informisanja, a vidimo iz tog razloga zato što to ranije nije bila tema. Ranije se o tome nije pričalo. Ranije se pričalo da nema kriminala u Srbiji, da nema organizovanog kriminala, da nema narko-mafije, ranije se tako razgovaralo i sakrivalo se i mi smo zato imali te crne evidencije. Danas Srbija u evidenciji krivičnih dela pokazuje realnu statistiku, ne ostavljaju crnoj zoni, onoj crnoj zoni gde vi kažete – počinjeno je toliko i toliko krivičnih dela da bi napravili neku lažnu statistiku, pa smanjite taj broj, a u crnoj zoni ostane sve ono čime ne želite da se bavite, jer prethodna vlast nije htela da se suprotstavi narko-klanovima, sa ova dva najveća narko-klana. Država Srbija je rekla, predsednik Aleksandar Vučić, dala političku podršku i političku volju, pre svega, tužilaštvu da može, uz zaštitu svih institucija Srbije, da se bavi svojim poslom za koji su se i školovali i za koji su izabrani i za koji su dobili podršku Narodne skupštine Republike Srbije. Mi im dajemo za tu borbu, ne njima lično, podršku ovde u institucijama Srbije i to je izuzetno važno da se razdvoji. U tom smislu, ne bih puno više govorio o tome, ali bih rekao o ova dva zakona nekoliko stvari koje su izuzetno važne. Pre svega, Zakon o izmenama i dopunama Zakona o sudijama koji u svom članu 1. uključuje sada, da kažem, posebne reči, pa se kaže – dodaju se reči vodeći računa o složenosti predmeta, a u obrazloženju kada pročitate… Izuzetno je važno što mi, kao narodni poslanici, svakodnevno imamo priliku da u predstavkama građana, kada razgovaramo sa građanima, susrećemo se s tim problemom, a taj problem se vrlo jednostavno zove, ono se zove - suđenje u razumnom roku. I mi dolazimo ispred političkih stranaka, saslušamo te građane, ali ne možemo da utičemo na rad pravosuđa. Ovo su intervencije upravo koje treba da idu u tom pravcu da, kada određeni predmet se signira određenom sudiji, se mora voditi računa o klasifikaciji, mora se voditi računa o merljivosti u radu. Ne mogu sve sudije, svi tužioci da budu đuture posmatrani. Znači, imamo 95% sigurno časnih sudija i tužioca koji rade svoj posao i 5% onih koji prljaju tu, da kažem, časnu profesiju u toj vrsti priče. Zato princip merljivosti, zato princip složenosti predmet o tome kome dodeliti određeni predmet, koliko je određeni sudija, da kažemo, opterećen drugim predmetima, koliko određeni predmet nosi u ovom slučaju, kako je obrazloženjem navedeno, svedoka i veštačenja različitih i koliko će to da traje itd. Prema tome, izuzetno je važno kome ćete određeni predmet na koji način dodeliti u toj vrsti priče. Takođe, ono što bi i te kako istakao, ne bih se posebno osvrtao na ovaj etički odbor, ali u svakom slučaju uticaj etičkog odbora… Njegova fiksna, da kažem, kategorija u samom zakonu će izuzetno dati doprinos u smislu ocenjivanja rada sudija, ali bih se osvrnuo na član 4. koji u osnovnom tekstu člana 63. se briše. U tom članu, kada ga pročitate, u principu je bilo reči, da kažem, ocenjivanje sudija u kontekstu one kvalifikacije koja se kaže za određenog sudiju da ne zadovoljava. Mi sada brišemo taj član i pozivamo se na preporuke sjajno je što mi nismo ovo napisali, već se mi citiramo na preporuku koju je ovde dalo Konstitutivno veće evropskih sudija, a gde se kaže, između ostalog, citiram: „Načelo stalnosti funkcija i nepromenjivosti predstavljaju ključne elemente sudske nezavisnosti i moraju se poštovati. Stoga sudija ne bi trebalo da se razrešava funkcije samo zato što je dobio negativnu ocenu. Do razrešenja treba da dođe u slučaju teških disciplinskih ili krivičnih prekršaja“. S obzirom da ste vi ovo citirali, da nije vaša greška, a jeste greška Konstitutivnog veća evropskih sudija, nema u ovom slučaju krivičnih prekršaja, kako su oni ovde naveli. Nema krivičnih prekršaja. Možda to nije u prevodu tako definisano. Zamislite vi da neko ko je mimo službene dužnosti, pa i u okviru službene dužnosti, što je ta tanka linija koja je najvažnija… Šta je to kada sudija, da kažem, ili tužilac, ako odemo malo šire, šta znači njegova službena dužnost, a šta znači kada počini krivično delo van službene dužnosti, pa ne znam ni ja, ne daj Bože, zgazi nekog autom, pa da neko ima teške telesne povrede, ili kad počini određeno krivično delo u vršenju službene dužnosti koje je izuzetno teško dokazivati? Sada mi ovu odredbu brišemo ovde i kažemo da nije u redu da se na taj način ocenjuje. Moram reći da sam u svakom slučaju vrlo skeptičan po ovom pitanju. Shvatam koje su preporuke, ali ako govorimo o preporukama, pregovaračkim poglavljima, Poglavlju 23 ili klasteru vezanim za vladavinu prava, onda je izuzetno važno istaći da je Srbija, današnja Srbija na čelu sa Aleksandrom Vučićem čvrsto opredeljena i ova Narodna skupština prema evropskim integracijama i da poštujemo ove preporuke, čak i kada ne smatramo da su te stvari toliko ispravne, jer želimo da prilagođavamo svoju zakonsku regulativu EU. Međutim, ako pogledamo ove stvari i ako sagledamo to u određenom, širem kontekstu, mi u svakom slučaju možemo reći da određene stvari sigurno nisu nešto gde bi se moglo Srbiji bilo šta prigovoriti. Nama svaki dan prigovaraju predstavnici tzv. opozicije, pa nam prigovaraju za ove stvari. Gospodo draga, odlučite se, da li ste za put prema EU, za usklađivanje naše regulative sa EU, sa AKI-jem ili niste? Vi bi malo da budete kibiceri za EU, a sa druge strane, kada vidite da nešto nije dobro odjeknulo u javnosti, vi se ponašate kao krajnji populisti i pokušavate da stanete na stranu neke javnosti koja nije dobro analizirala te stvari. Prema tome, mi smo svaku stvar ovde odvagali. Znamo određene stvari i ne plašimo se određenih odluka koje znače usklađivanje u svemu tome, ali imamo pravo na svoje mišljenje. Mi ćemo dati podršku za ova zakonska rešenja, ali takođe ćemo pratiti kako se ona primenjuju. Sutra možemo neke članove da vratimo, izmenimo itd. Živela Srbija.
Zahvaljujem. Sledeći je narodni poslanik prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, poštovana ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su danas dva zakona, Predlog zakona o dopunama Zakona o Visokom savetu sudstva i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama. Pošto su naše kolege dosta o tome rekli, dozvolite da kažem samo dve, tri rečenice da kažem koji je cilj ovih zakona. Cilj je ispunjavanje neophodnih koraka o realizaciji neophodnih i preuzetih od međunarodne zajednice i preporuka grupe država Saveta Evrope u borbi protiv korupcije. To je cilj. Kada je u pitanju izbor sudija, samo dve, tri rečenice, moram da kažem da je naše sudstvo pre dolaska na vlast SNS i Aleksandra Vučića bilo poslednje u Evropi. Kod izbora sudija nisu se držali ni stručnosti, niti obučenosti, a najmanje o dostojnosti. Da mnogo ne širim o tome, da kažem da u istoriji ovog dela Evrope nije se desilo da u 21. veku pomoćnik ministra za vreme Đilasove vlasti je bio čovek sa srednjom stručnom spremom. Šta ste mogli očekivati od tog čoveka kada je u pitanju pravda i pravo? Desilo se i nešto nezabeleženo u istoriji sudstva time što su izabrali mrtvog sudiju, godinu dana bio je mrtav iz Požege, za sudiju. Iako je Nata Mesarović, rođaka Borisa Tadića, rekla da je razgovarala više od 200 sati sa svakim pojedinačno, do dana današnjeg, često je prozivam, nije objasnila kako je mogla obaviti razgovor sa mrtvim sudijom. Da rezimiram. Dakle, nisu se držali niti stručnosti, niti obučenosti, a najmanje dostojnosti. Čega su se držali? Samo stranačke opredeljenosti, da li je član DS ili ne. Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, poštovane dame i gospodo, mi zadnjih dana imamo koordinirane napade na predsednika Aleksandra Vučića, na državu Srbiju i na SPC. Pred veoma važan susret predsednika Aleksandra Vučića sa predstavnicima privremenih prištinskih institucija u Briselu 19.7. ove godine javili su se, poštovani narodni poslanici, politički napadi na Aleksandra Vučića, političkih lešinara, tajkunsko, mafijaško, političke, domaće, inostrane provenijencije, zaštitnici tzv. kosovske nezavisnosti. Oni su napadali predsednika Vučića na najprizemniji način klevetama, lažima, izmišljotinama ovaj put čak iz inostranstva. Pošto neću napamet da govorim, ja ću biti jako konkretan. Jedan od njih je i predsednik Crne Gore, Milo Đukanović, bivši Srbin, nazvan milogorac, tako je u narodu znani. Napade je uputio ovaj put verovali ili ne sa Međunarodnog skupa o Zapadnom Balkanu iz Bratislave. Đukanović je u govoru punom neviđene mržnje u Bratislavi napao žestoko predsednika Republike Aleksandra Vučića, SPC, državu Srbiju i čak Rusiju. Znate šta je rekao tamo kada je napao Aleksandra Vučića, zbog toga kako kaže citiram- zbog zaštite interesa srpskog naroda u Crnoj Gori koju pokušava da predstavi kao legitiman cilj, završen citat. Poštovani građani Republike Srbije, naravno da će predsednik Aleksandar Vučić i država Srbija pomagati naš narod u Crnoj Gori, poštujući nezavisnost Crne Gore, jer je to njihova odluka da bude nezavisna država. Nemamo problema sa tim, već sa položajem srpskog naroda u Crnoj Gori imamo problema. Đukanović se iz Bratislave meša u unutrašnje stvari države Srbije, narušavajući njen teritorijalni integritet, zagovarajući tzv. nezavisnost KiM. Vi ste gospodine Đukanoviću kazali u Bratislavi, citiram - mišljenje je mnogih da je Srbija izgubila Kosova kada je Rusija bila slaba, što znači da bi sada možda bilo vreme da se Kosovo vrati, završen citat. Poštovani građani Republike Srbije, poštovani narodni poslanici, poštovani građani Crne Gore, je li ovo mešanje u unutrašnje stvari naše države? Ovom izjavom otvoreno ste, gospodine Đukanoviću, po ko zna koji put narušili svojom izjavom teritorijalni integritet Republike Srbije, a optužujete Aleksandra Vučića. Vi, gospodine Đukanoviću, stalno lažno optužujete predsednika Vučića zato što se zalaže dijalogom za rešenje kompromisno, pravedno i trajno za kosovski problem. Vi ste priznali, gospodine Đukanoviću, tzv. nezavisno Kosovo i time ste narušili teritorijalni integritet naše zemlje. Vi gospodine Đukanoviću, tako na sraman način pokušavate da operete sramnu svoju biografiju kada je u pitanju KiM i kada je u pitanju položaj srpskog naroda u Crnoj Gori. Aleksandar Vučić, predsednik Republike Srbije, i država Srbija se neće odreći KiM i našeg naroda na KiM. Znate li, gospodine Đukanoviću, zbog čega? Zato što je kosovski problem problem ljudskih prava, a ne teritorijalno pitanje. Znate li još, gospodine Đukanoviću, zbog čega? Zato što KiM u istoriji srpskog naroda zauzima centralno mesto i što je kolevka srpske države, gospodine Đukanoviću. Znate li zašto još? Zato što je KiM srpska teritorija na kojoj se nalazi najviša koncentracija duhovne i svetovne baštine srpskog naroda od neprocenjive vrednosti. Znate li zbog čega još, gospodine Đukanoviću? Zato što suština problema na KiM, poštovani građani, nije u proganjanju Albanaca, u kršenju njihovih ljudskih prava ili u nedovoljnoj autonomiji. Suština problema je, gospodine Đukanoviću, u separatističko-sesesionističkoj težnji ka nasilnom izolovanju srpske teritorije koja je jezgro srpske države i kolevka srpske kulture. Znate zašto još, gospodine Đukanoviću? Zato što KiM nikada, ama nikada nije bila albanska država. Znate li zašto još, gospodine Đukanoviću, bivši Srbine? Zato što se ni po političkom, niti po pravnom, niti po ekonomskom, niti po kulturnom i etičkom osnovu ne može jedan deo srpske države proglasiti za suverenu državu, niti se jedna nacionalna manjina, u ovom slučaju albanska, te srpske države može proglasiti za suverenu i državotvornu naciju po svim dokumentima, ne domaćim nego inostranim. Gospodine Đukanoviću, optužili ste sramno i lažno po ko zna koji put SPC prikrivajući svoje vlastite neuspehe i svoj ljudski i političi pad. Vi ste, gospodine Đukanoviću, dali sebi za pravo da uređujete verski život i ustrojstvo Srpske pravoslavne crkve po meri vaše DPS partije. I to ste stavili u svoj politički program, a niste Srbin, kako vi kažete, već ste po nacionalnosti, rekli ste, Crnogorac. To je, gospodine Đukanoviću, presedan koji nije viđen nigde u Evropi. Optužili ste sramno SPC u Bratislavi da je, citiram: "klevetničko nacionalistička klerikalno fašistička". Što bi rekli braća Srbi u Crnoj Gori i oni koji se deklarišu kao Crnogorci - e, jado, jadni. I pokojni je blaženopočivši patrijarh Irinej vas kritikovao kada je 9. 8. 2020. godine rekao, citiram: "Đukanović je 1998. godine doveden u Patrijaršiju i predstavljen kao budućnost i snažna perspektiva srpskog naroda, a danas, tuga me obuzima kada vidim koliki dubok može biti ljudski pad. Sa takvim tražiti mogućnost kompromisa, u to ne verujem". To je rekao blaženopočivši patrijarh Irinej. Napali ste i Rusiju, ali to neću. Završiću o vama, gospodine, kada ste vi u pitanju, Đukanoviću, citirajući jednog srpskog poslanika u Crnoj Gori: "Kada ste, gospodine Đukanoviću, od Srba uzimali glasove, od Rusa milijarde, od SPC blagoslov, bili ste veći Srbin od bilo koga, veći vernik od patrijarha. Sada pokušavate da budete veleizdajnik. Nemojte pokušavati, vi to jeste" završen citat, rekao je srpski poslanik u crnogorskom parlamentu, Milan Knežević. Vi ste, gospodine Đukanoviću, ovoga jula meseca ove godine posetili Srebrenicu, što je civilizacijski čin. Kako to bivši Srbine da se dan ranije niste našli u Kravicama da odate poštu i srpskim žrtvama? Pred odlazak predsednika Aleksandra Vučića u Brisel na razgovor sa predstavnicima privremenih prištinskih institucija, na težak razgovor, tražeći kompromisno, pravedno i trajno rešenje za našu srpsku pokrajinu, javio se još jedan njegov saborac, a to je ovaj put Nenad Čanak. Išao je u Prištinu, pre odlaska predsednika u Brisel, i sastao se sa Kurtijem alijas Kurtovićem, da podrži tzv. nezavisno Kosovo. Poštovani građani Republike Srbije, uvaženi narodni poslanici, kako znate, Čanak je 5. 3. 2017. godine kao predsednički kandidat izjavio: "Spreman sam da priznam nezavisnost Kosova". Jel vam jasno zašto je pre predsedničkog puta u Brisel išao u Prištinu? Čanak je otišao i u Srebrenicu i, gle čuda, otuda je direktno u prenosu napao predsednika Republike Srbije Aleksandra Vučića što nije došao u Srebrenicu. Valjda je želeo da ponovo pokušaju da ga ubiju, jer još do danas nisu istražili pokušaj ubistva prilikom njegove posete Srebrenici. Čanak se sastao pre ovoga puta i sa Milom Đukanovićem u Crnoj Gori, kaže - svratio na kafu, da zajedno lobiraju za nezavisno Kosovo i Metohiju. Verovatno je dogovarao sa Đukanovićem kako će Milo napasti Aleksandra Vučića u Bratislavi a Kurti u Briselu. I gle čuda, i ne samo oni, nego ovaj put i Dragan Đilas, pred razgovore u Briselu napao je preko svog portala Aleksandra Vučića tako što je Đilas podržao Belivuka, objavljujući skandalozni tekst na kojem je priznao da su sramno vređali predsednika Vučića na fudbalskoj utakmici u Novom Sadu zbog hapšenja Belivuka. Nakon priznanja da su kriminalci Belivuka skandirali "Vučiću, pederu", Đilasov portal otvoreno je stao na njihovu stranu. Poštovani građani Republike Srbije, uvaženi narodni poslanici, da skratim. Dragana Đilasa, u narodu znanog "Điki mafija" uopšte ne interesuje Beograd ni razvoj Beograda, njega interesuje samo novac i pljačka. To ne kažem samo ja. Gle čuda, za svog mandata u Beogradu ništa nije napravio, osim što je na svoje račune prebacivao milione evra. Obratite pažnju, poštovani građani Republike Srbije i vi uvaženi narodni poslanici, da Đilasa ne interesuje razvoj Beograda svedoči i bivši američki ambasador u Beogradu, Kameron Manter, koji je kazao 19. 3. gospodnje 2009. godine, citiram: "Đilas mi je rekao da je njegov plan za razvoj Beograda samo marketing, a ne stvarni", završen citat. Je li tako, gospodine Đilas, a za Evropu đilaš? Kada je u pitanju Nenad Čanak, da napomenem, u najnovijoj literaturi, nemački diplomata Gert Arens je u svojoj knjizi "Diplomatija na rubu" otkrio da je Nenad Čanak 13. 12. 1991. godine poslao Lordu Karingtonu i Konferenciji o Jugoslaviji memorandum o Vojvodini, u kojem se kaže, citiram, to kaže Gert Arens, da je rekao Nenad Čanak: "budućnost Vojvodine jeste da postane konfederalna jedinica Srbije, ali ako to Srbija ne prihvati, onda će biti nezavisna država", završen citat. Usput da kažem da u toj knjizi isto stoji da je Nenad Čanak 1990. godine predložio za predsednika Republike Ota fon Habsburga i time po ko zna koji put ponizio građane Republike Srbije i državu Srbiju. Na kraju, dok naš predsednik Republike Aleksandar Vučić iz dana u dan čini nadljudske napore da vrati međunarodni ugled Srbije, provodeći politiku mira, politiku bezbednosti, politiku solidarnosti, politiku zdravlja svih građana u Srbiji i regionu, politiku pronalaženja dijaloga i kompromisnog i trajnog rešenja za našu južnu srpsku pokrajinu, i za Srbe i za Albance na KiM, politiku ubrzanog ekonomskog razvoja, poštovani građani, dotle Dragan Đilas, Vuk Jeremić i Boris Tadić na sve načine pokušavaju, u saradnji sa inostranim faktorima, da se vrate na vlast, odričući se KiM, kako bi Srbiju ponovo doveli na ivicu bankrota. Ovih dana lansiraju laži preko svojih medija. Kao istoričar, ja u istoriji to nisam video. Evo, predsednik Vučić je otvorio novi Dom zdravlja u Borči i odmah su njegovi mediji dolazili tamo da lansiraju laži u naslovu, ali su na kraju ipak priznali da je to jedan izvanredan dom zdravlja, ali će biti, znaju to građani Palilule, i kanalizacija, ali, Boga mi, i gas. Ovog puta ja se zahvaljujem narodnim poslanicima sa te opštine, gospodinu Todoroviću i gospođi Mijatović i poslanicima iz beogradskih opština na podršci koju su pružili tada. Na kraju, narod dobro zna, gospodine Đilas, i pamte i ne zaboravlja. Znate zbog čega? Zbog toga što ste vi i Boris Tadić, Vuk Jeremić uništili našu prošlost, uništili našu sadašnjost, uništili budućnost naše dece, a da ste ostali još samo godinu dana na vlasti uništili bi i naše korene. Zbog toga narod dobro pamti. Živela Srbija!
Zahvaljujem, gospodine Atlagiću. Sledeći je narodni poslanik Uglješa Mrdić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući, gospodine Tvrdišiću. Uvažena ministarko, gospođo Popović, uvaženi gospodine Pavloviću iz VSS, uvažene kolege narodni poslanici, dragi građana Republike Srbije, prvo bih želeo na početku svim građanima islamske veroispovesti, svih građanima Srbije i zemalja u regionu, da čestitam Kurban-bajram. Želim da ga provedete u zdravlju i veselju i da svi zajedno dajemo svoj doprinos jačanju naše Srbije, bez obzira na veru, naciju i političku pripadnost. Što se tiče današnjih zakonskih predloga, ja se slažem, da se ne bih ponavljao, sa svim onim što su rekli kolega Kesar, Mirković i Šukalo po pitanju predloženih zakona i što se tiče izbora Republičkog javnog tužioca, gospođe Zagorke Dolovac, ali ono, s tim u vezi, što se tiče pravosuđa, što bih želeo danas da istaknem je o jednoj atmosferi kakvu danas imamo u Srbiju, a u kojoj aktivno učestvuju opozicioni lideri, tj. deo opozicije predvođen Draganom Đilasom, Marinika Tepić, Vuk Jeremić, sa jedne strane, narko-dileri koji su na slobodi i koji su u zatvoru sa druge strane, i određene navijačke grupe. U trenucima kad predsednik Republike Srbije, Aleksandar Vučić, zajedno sa vama iz Vlade Srbije čini sve da Srbiji bude bolje, čini sve i da pored ovog rasta brojki sada novoobolelih od korona virusa učinimo sve da se te brojke zaustave i da pobedimo, nadam se, do kraja godine tu pošast od korona virusa i kada činimo sve svi zajedno sa nama narodnim poslanicima u borbi protiv mafije, mi imamo jednu klimu u Srbiji gde pomenuti političari iz opozicije se smeju svim ovim dobrim stvarima koje Vlada Srbije i pravosudne institucije, policija, BIA i druge bezbednosne službe urade u borbi protiv mafije i istovremeno daju bezrezervnu podršku i delu navijačkih grupa navijača „Partizana“. Kažem delu zato što verujem i ubeđen sam da većina navijača „Partizana“, kao i „Crvene zvezde“, kao i drugih klubova daje punu podršku državi Srbiji u borbi protiv mafije i predsedniku Aleksandru Vučiću. Dakle, na utakmici u Novom Sadu deo navijača „Partizana“ zajedno sa svojim saradnicima među narko-grupama vređa predsednika Srbije. Vređa predsednika Srbije zato što predsednik Srbije predvodi borbu protiv mafije. Mi od kad je ta borba protiv mafije objavljena javno pre osam, devet meseci imamo ozbiljne rezultate, ali da bi ti rezultati i dalje mogli da budu nastavljeni mi moramo da imamo podršku pravosuđa. Tu, naravno, posebnu ulogu ima svaki tužilac u Srbiji, a naročito specijalni tužilac i naročito Republički javni tužilac i svi oni tužioci koji su angažovani u ovim slučajevima borbe protiv organizovanog kriminala. Ja se samo nadam da kako tužioci rade profesionalno svoj posao, da će tako raditi i sudije, da nam se ne događaju situacije da jedan, po jedan narko-diler izlaze iz Centralnog zatvora i drugih pritvorskih i zatvorskih jedinica, da izlaze na slobodu, da prave paktove sa određenim sudijama i sa svojim advokatima, a neki od advokata pripadnika ovih organizovanih kriminalnih klanova se nalaze i u predsedništvu stranke Vuka Jeremića, gospodin Gajić i Vujić i drugi, da ih sada ne nabrajam da ne gubim vreme. Dakle, ako govorimo o sudijama sudija treba da radi u interesu države i naroda. Sudija treba da bude ne u službi Vlade Srbije, predsednika ili nas poslanika, nego u službi građana i države. Dakle, svaki sudija mora da preuzme određenu vrstu odgovornosti, kako tužilac, tako i sudija. Nemojte da nam se dešavaju događaji da policija po nalogu tužioca odradi sjajno svoj posao, pohapse se na desetine članova kriminalnih klanova, klana Veljka Belivuka, Miljkovića i njihovih ostalih monstruma iz klana, a onda jedan po jedan da izlaze na slobodu ili, još gora varijanta, što se dešavalo ranije u Srbiji, da budu oslobođeni svake krivične odgovornosti. Ja sam ubeđen u ispravnost odluka, ne želim da se mešam u odluke, ali želim da da podršku svakom nadležnom i sudiji i tužiocu da će te odluke biti ispravne. Ako uzmemo i analiziramo sve ono što je do sada u javnost iznelo tužilaštvo, resorni ministar unutrašnjih poslova, gospodin Vulin, jasno je da imamo dovoljno dokaza da svi ti banditi, kriminalci, ti kasapini, ubice, da će dobiti doživotne robije i da neće da ugledaju svetlost dana ako govorimo o zakonu, ako govorimo o pravdi. Na taj način će svim drugim mafijaškim strukturama u Srbiji i regionu biti poslata jasna poruka – Srbija je ozbiljna država, demokratska zemlja pravde i prava, ne može da gospodari više Srbijom ni jedan organizovani kriminalni klan, a paralelno sa tim da bi to bilo, treba do kraja, ne gotovo sve, nego svaki njihov pipak u državnim organima, svaki pipak te mafije u tužilaštvu, u sudstvu, u policiji, u bezbednosnim službama, državnim strukturama, po ministarstvima da bude sasečen. Nažalost, svedoci smo da tih pipaka ima. Neki od tih pipaka mafije nam se danas smeju sa slobode. Smeju se sa slobode i javno podržavaju vređanje predsednika Vučića na tribinama. Smeju se vama iz sudstva i tužilaštva. Smeju se nama poslanicima i vama iz ministarstava u Vladi Srbije. Sa druge strane imamo sreću da vi kao ministar pravde, jednog od najbitnijih ministarstava u ovoj borbi protiv mafije, radite profesionalno, odgovorno, čestito i hrabro. Svaka čast, tako nastavite gospođo Popović. Što sam rekao vama, to sam rekao i ministru unutrašnjih poslova Vulinu. To nije nikakvo dodvoravanje, to je puna podrška hrabrosti, jer ako je predsednik Srbije hrabar, predsednik kome prete kompletnoj porodici, ne prete ni meni, ni bilo kome od vas našim porodicama, možda jednom ili dvojici srodnika, ali predsedniku Vučiću prete kompletnoj porodici, a predsednik im odgovara da bude što hrabriji i što jači udar da bude protiv mafije. Prema tome, svaki ministar u Vladi treba da odradi svoj deo posla, ali ne može bez podrške tužilaca i sudija. Sa druge strane, nadam se da će se napraviti jedna atmosfera u medijima u javnosti, a nadam se da će to podržati i na narednim izborima već ubedljiva većina građana Srbije, da se podrži ovaj prvi put. Mi nemamo danas u Srbiji mnogo mogućnosti. Ovi mafijaški klanovi su jako opasni, njima malo treba da se sa svojim pipcima u regionu, da ne nabrajam sada države, da se reformišu, ojačaju i ponovo da udare na Srbiju i ponovo da udaraju i da spremaju atentate. Dakle, mi moramo da podržimo ovaj jedan jedini put koji imamo, a to je put pune podrške i Vladi Srbije, i BIA-i, i MUP-u, i tužilaštvu, i sudijama, i predsedniku Vučiću u borbi protiv mafije. Drugi put je mafijaški put, nema drugog izraza. U borbi protiv mafije ili ste protiv mafije, ili sarađujete sa mafijom, da li ste političar, da li radite u državnom organu, da li ste advokat, sudija, tužilac. Dakle, u redu je da advokat brani svog klijenta, to je u redu, ali nije u redu da se pravi jedna organizovana kriminalna grupa od dela političara, sudija, advokata, tužilaca, navijača i narko-dilera, koja želi da učini sve, pod broj jedan, da obori vlast Aleksandra Vučića i Vladu Srbije, da bi dozvolila ponovo vladavinu tajkuna, kriminala i korupcije, kakvu smo imali u Srbiji do 2012. godine. Mi kao narodni poslanici treba uvek da pružamo punu podršku većini čestitih sudija, tužilaca i Vladi Srbije u ovoj borbi protiv mafije. Kada mi pružamo punu podršku, mi to pružamo kao glas naroda. Dakle, mi nismo kao pojedini što su radili do 2012. godine, ne pojedini, nego većina opštinskih odbora DS, da na opštinskim odborima svojih stranaka raspravljamo ko će biti sudija. Ne, to nas iz SNS i naše koalicije ne interesuje. Nas interesuju, kao narodne poslanike, samo rezultati. Svaki predlog zakona je odličan. Sva ova rešenja su dobra. Ona koja nisu dobra, mi smo osporili. Dakle, mi smo vam partner. Partner i u borbi protiv mafije i partner u reformi pravosuđa. Kad radimo zajedno, imamo rezultate. To se najbolje vidi, ovom prilikom želim da pohvalim i odličan rad radne grupe i sva ova javna slušanja što se tiče promene Ustava. Dakle, tu se tačno vidi jedinstvo Narodne skupštine Republike Srbije, Ministarstva pravde, stručne javnosti Srbije, da napravimo jednu dobru reformu našeg Ustava iz oblasti pravosuđa. Zašto? Da bi sutra pravosuđe moglo lakše i da se bori protiv mafije i mi kao država da idemo u evropske integracije. Dakle, govorim o jednoj reči, koja je sada najvažnija, a to je jedinstvo, ili je nazovite sloga, ali da se držimo jedinstva. Dakle, sve institucije u Srbiji, svi politički faktori i u poziciji i u opoziciji, svi mediji treba da daju podršku predsedniku i njegovim saradnicima u borbi protiv mafije. Nema drugog puta. Mi možemo politički da se razlikujemo oko nekih zakona, oko možda nekih uslova na izborima, ko će napraviti bolji rezultat, oko lošeg ili dobrog rada neke lokalne samouprave u Srbiji, ali kada je u pitanju borba protiv korona virusa, svi jedinstveni, kada je u pitanju borba protiv mafije, svi jedinstveni. Zašto? Jer i borba protiv korona virusa i borba protiv mafije znači opstanak države Srbije i svih njenih građana. Ako želimo da napravimo bolju budućnost za našu decu, mi moramo da ojačamo, a pod broj jedan da spasimo našu državu Srbiju, da spasimo našu državu Srbiju i od korone i od svih udara mafije. Tako da, svaki normalan građanin Srbije, koje god vere, nacije, političke pripadnosti, zanimanja, treba da da svoj doprinos u skladu sa onim što obavlja u borbi protiv mafije, a vidimo rezultate, treba da ih pohvalimo i da damo još veću i još jaču podršku. Podrška predsedniku Aleksandru Vučiću i Vladi Srbije u borbi protiv mafije, to znači bolju, sigurnu i stabilnu budućnost Republike Srbije. Prema tome, puna podrška našem predsedniku u borbi protiv mafije. Živela Srbija.
Zahvaljujem gospodinu Mrdiću. Reč ima ministar Maja Popović. Izvolite.
Želela sam samo da odgovorim da će nadležni organi države Srbije nastaviti ovu borbu protiv mafije, da nas neće zaustaviti određeni nezavisni mediji koji se trenutno bave glorifikacijom klanova protiv kojih se bore bezbednosne službe, tužilaštva i sudovi ove zemlje. Ono što je meni neverovatno u poslednjih nekoliko dana, da je ministar policije napadnut zato što je saopštio neke detalje iz istrage i pokazao slike. Pa valjda je suština da se pokaže brutalnost tih klanova, a ne da se ispituje da li on ima ovlašćenje da pokazuje ili ne. Upravo hoćemo time da osvestimo naše građane da oni shvate sa kakvom grupom se ova država bori, zajedničkim snagama, ponavljam, i bezbednosne službe, Ministarstva unutrašnjih poslova, Tužilaštva za organizovani kriminal. Mi hoćemo da pokažemo kolika je ta hobotnica bila, hoćemo da kažemo da znamo dobro da nisu svi pod nadzorom našim, da još nisu svi u pritvoru i da ćemo ići do zadnjeg člana te organizovane grupe i da na tom poslu sigurno nećemo stati. Ponavljam, mediji moraju da nam pruže podršku, a ne da nam odmažu. Razumem da određeni tzv. nezavisni mediji jedva čekaju da od toga prave problem, da unize naše napore koji su evidentni, ali budite sigurni da će država odgovoriti na pravi način i da nikakvo nasilje više na ulicama Srbije neće biti dozvoljeno. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, Uglješa Mrdić.
Ja bih samo želeo da se zahvalim gospođi ministarki, gospođi Maji Popović na svemu što je rekla. U potpunosti se slažem, ministarka, sa ovim što ste rekli, i posebno da se zahvalim što ste istakli jednu stvar koju sam ja zaboravio da kažem u govoru, to je da ovo sad što ste i vi rekli i što je rekao ministar Vulin neki dan, što je i javnosti prikazana brutalnost tih klanova. Ovo što ste rekli je odlično, da mediji svi moraju da daju punu podršku u borbi protiv mafije. Dakle, svi mediji u Srbiji treba da budu partneri i vama i Ministarstvu unutrašnjih poslova i svim onim državnim institucijama koje se bore protiv mafije. To je jedini naš put. Samo tako nastavite i hvala.
Zahvaljujem. Sada reč ima Nataša Mihailović Vacić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Koleginice i kolege narodi poslanici i narodne poslanice, pridružujem se čestitkama Kurban-bajrama svim predstavnicima islamske zajednice koji slave ovaj praznik dobročinstva i solidarnosti. Svima želim da ga provedu u miru, dobrom zdravlju i svakog blagostanju sa svojim bližnjima, komšijama i prijateljima. U svom izlaganju ja ću govoriti o Predlogu za izbor republičke javne tužiteljke i ukoliko mi preostane vremena i o izmenama Zakona o sudijama. Svaki put kada u ovom domu govorimo o predlozima iz oblasti pravosuđa, mi apostrofiramo i važnost nezavisnosti i samostalnosti, transparentnosti, pravičnosti sudija i tužilaca, kao i njihovu ličnu i profesionalnu odgovornost i integritet. Položaj i uloga javnog tužilaštva određeni su Ustavom Srbije, kao najvišim pravnim aktom zemlje. Dakle, tužioci su samostalni u svom radu, tužilaštvo je samostalan organ i kada kažemo nezavistan, treba da imamo na umu i da jasno definišemo šta ta nezavisnost tačno znači, u odnosu na koga ili u odnosu na šta nezavisni. Tužioci i sudije su i te kako zavisni u svom radu, odnosno ograničeni zakonima, propisima i pravilima svoje službe. Stiče se utisak da se nezavisnost često u javnosti tumači u odnosu na to kome se sudi, pa se misli da sudije i tužioci treba da budu nezavisni i od zakona po kojima su dužni da sude, a ne da sude po babu i po stričevima. Republičko javno tužilaštvo je samostalan organ koji goni učinioce krivičnih i drugih kažnjivih dela i preduzima mere zaštite ustavnosti i zakonitosti. Nadležnost republičkog javnog tužioca ili tužiteljke jeste odgovornost za rad javnog tužilaštva. Republičkom javnom tužiocu odgovorni su za svoj rad javni tužioci u zemlji, a on je za svoj rad odgovoran Narodnoj skupštini koja ga i bira na tu funkciju. Da li će to tako biti i nakon ustavnih promena koje su pred nama i na kojima se intenzivno radi ostaje da vidimo, ali u ovom trenutku jeste tako i to je nasleđe Ustava iz 2006. godine, nakon čijeg donošenja je usledila i reforma pravosuđa, o kojoj takođe vrlo često govorimo u ovom domu, i to ne zato da bi se prebacila krivica ili odgovornost onima koji su je osmislili i sprovodili, nego da to i nama samima bude podsetnik i napomena da tako nešto više nikada ne smemo da dozvolimo da se desi. O tome su maločas govorili i kolega Komlenski i kolega Kesar, koji o toj temi govore vrlo stručno, upućeno i odgovorno iznoseći činjenice. Kolega Kesar je naveo da je reforma koštala građane Srbije 44 miliona evra. Ja mislim da stvarnost potvrđuje da je nematerijalna šteta mnogo, mnogo veća i ako hoćete nesaglediva i da mi i danas živimo posledice te reforme. One se mogu sagledati i na primer samo kroz curenje informacija iz postupaka u toku, u medijima koji onda najčešće na jedan vrlo tabloidni način te iste podatke informacije predstavljaju javnosti i na taj način se naravno vrlo često krši i pretpostavka nevinosti i pravo na pravično suđenje na zaštitu ljudskih prava, pravo žrtve koje su često u medijima iznova izložene viktimizaciji, zbog načina na koji se o njima izveštava. To je takođe jedna nasleđena i štetna praksa, štetna najpre po predsednika države, po Vladu i po vas kao ministarku, ali po sve nas i nas kao nosioce zakonodavne vlasti u našim naporima da, konačno unapredimo i vladavinu prava i pravosudni sistem. Ja ne znam šta Ministarstvo može i treba da uradi po tom pitanju da se to konačno zaustavi. Ja verujem da će naći način da se eventualno u nekim budućim izmenama zakona iz oblasti pravosuđa, pooštre mere kažnjavanja za kršenje prava i pravde svih strana, koje učestvuju u postupku i kada to kažem, mislim i na sudije i tužioce koji su često vrednosno karakterisani u medijima a ne na osnovu činjenica u smislu poštovanja ili kršenja procesno-pravnih radnji. Verujem da ćemo i predstojećim ustavnim reformama ojačati pravosudni sistem i unaprediti vladavinu prava i vratiti poverenje građana u pravosudne institucije i pravedno i fer suđenje, i ojačati samostalnost i nezavisnost sudstva od bilo kakvih političkih interesnih ili nekih drugih pritisaka, tačnije da ćemo ojačati njihovu zavisnost od zakona i pravila i propisa u službi. Započete reforme u pravosuđu nose ogromnu odgovornost svih nas i u sudskoj i zakonodavnoj i izvršnoj vlasti. Građanima je neophodno vratiti osećaj pravde i pravednosti u društvu poštovanja zakona i propisa, njihovo dosledno sprovođenje naročito imajući u vidu da je reforma pravosuđa o kojoj smo govorili iz 2009. godine, bila kap koja je prelila čašu i o kojoj su građani dali svoj nedvosmisleni sud na prvim narednim izborima 2012. godine. Tada su jasno pokazali koliko je važno poštovanje prava na pravično suđenje i postupanje, zaštitu ljudskih prava u sudskom postupku, poštovanje pretpostavke nevinosti i o tome takođe treba da mislimo i zato ta reforma iz 2009. godine, treba da nam bude uvek podsetnik da nikada više tako nešto ne dozvolimo. Mnogo je slučajeva o kojima i danas i gledamo i slušamo u kojima su kršena i procesna prava i prava građana na pravdu i pravično suđenje. Nikada još niko nije odgovarao ili bar javnost ne zna za takve slučajeve, trebalo bi da znaju u kojim predmetima su nekada tužioci, nekada sudije, nisu uvažili činjenice i koliko je građana u nekim takvim postupcima oštećeno. To je pored ostalog i posao republičkog javnog tužioca da po hijerarhiji kontroliše postupanje tužilaca bar u onim predmetima za koje u javnosti vlada veliko interesovanje. Na nama je odgovornost da se sa predstojećim ogromnim izazovima suočimo zajedno, svako u domenu svoje nadležnosti. Svedoci smo izazova sa kojima se suočavamo, kao jedno moderno društvo kako u vidu klasičnih oblika organizovanog kriminala tako i u vidu novih sofisticiranih oblika i privredno i visoko tehnološkog kriminala. Odlučno krivično gonjenje, zasnovano na zakonu i dokazima, bliska saradnja i koordinacija sa policijom i drugim državnim organima, kao i neposredna efikasna saradnja sa tužilaštvima i ostalim relevantnim institucijama drugih zemalja pred uslov su uspešne borbe protiv organizovanog kriminala i korupcije i svakog oblika teškog kriminala. Krivično gonjenje svih oblika kriminala odgovoran je i zahvalan posao. To što se Republički tužilac ne oglašava u javnosti ne znači da ne radi svoj posao. Da li bi trebalo ipak promeniti donekle tu praksu i obezbediti naročito u vreme ogromnih izazova efikasniju i adekvatniju komunikaciju sa građanima kako bi bili upućeni u ono što se radi. Možda je to pitanje i tema o kojoj možemo razgovarati, diskutovati na jedan stručan, ozbiljan i odgovoran način, a ne presretanjem sudija i tužilaca na ulici u drugim javnim mestima, jer to svakako nije put. Republički javni tužilac kao javni tužioci i njihovi zamenici moraju biti posvećeni profesionalnom, zakonitom i odlučnom krivičnom gonjenju. Oni, sigurna sam, u svoj posao, unose sav svoj profesionalni, stručni i lični kapacitet i integritet. Rezultati rada, vidljivi su u svakodnevnom životu i govore o njihovom radu i posvećenosti i to je ono što građani svakodnevno vide i osećaju kada dođu u bilo koju instituciju sistema, pa i pravosudnog, da rešavaju neki svoj problem ili traže zaštitu nekog svog prava ili zakona. Dakle, oni su nepogrešivo merilo rada i odnosa pravosudnih organa prema njima samima, prema društvu, državi i njihovim pravima i potrebama. Ne retko se taj trud prepoznaje i u međunarodnim priznanjima i tako je recimo, 2012. godine, tužiteljka koja je i danas kandidat za republičku javnu tužiteljku, dobila od Ministarstva pravde, Vrhovnog tužioca SAD, priznanje za način na koje Javno tužilaštvo Srbije odgovorilo na mnoge teške izazove u borbi protiv organizovanog kriminala i korupcije, ratnih zločina itd. koji možda može biti primer svim zemljama u regionu. Uprkos svim izazovim, beskompromisna borba protiv svih oblika kriminala i korupcije, mora biti nastavljena i na tom poslu moramo učestvovati svi zajedno. Vladavina prava, jedna je od glavnih zamerki u proteklim izveštajima Evropske komisije, o napretku Srbije o ispunjavanju uslova za članstvo u EU, i to je ono što ste i vi ministarka detaljno obrazložili, kada smo ovde govorili o predlogu za ustavne promene, preuzimajući punu odgovornost za stanje u pravosuđu i potrebu njegovog unapređivanja, a u korist svih građana i celog društva. Za kraj, ja bih lično volela da smo danas možda, imali bar dva kandidata o kojima ćemo razgovarati. U isto vreme razumem svakog tužioca i njegovo pravo da se kandiduje ili ne, za tako važnu funkciju. Ono što često ne razumem i ne samo kada je reč o izboru tužioca, već i u nekim drugim slučajevima, jeste licemerje onih koji su u svojoj karijeri i svojim esnafima često bili jedini kandidati za izbore na mesta predsednika organizacija ili esnafskih udruženja, itd. Ja se u politici, a i lično u životu, zalažem za princip jednakih šansi, ravnopravnost i iste standarde i aršine, bez obzira na lične animozitete i simpatije i to je uostalom i princip SDPS, i za nas je važno najpre, da li je, i u ovom i u bilo kom drugom slučaju, izbora formalno pravno, sve u skladu sa zakonom i procedurama ili nije. U ovom konkretnom slučaju jeste i tu za nas nema nikakve sumnje, jer mi uvažavamo činjenice, a ne zaključke zasnovane na vrednosnim sudovima i ličnoj percepciji stvarnosti. Zato ćemo u danu za glasanje, podržati izbor Zagorke Dolovac, za mesto republičke javne tužiteljke, u veri da će svojim radom opravdati ukazano poverenje. Meni je već odavno isteklo vreme, a ja se zahvaljujem predsedavajućem što mi je dozvolio da završim svoje izlaganje do kraja. Mogla sam i pretpostaviti da neće biti vremena da govorim i o izmenama Zakona o sudijama, a u svakom slučaju i taj zakon će poslanička grupa SDPS, podržati u danu za glasanje. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeća je koleginica Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvažena ministarsko sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Republike Srbije, strateško opredeljenje Vlade Republike Srbije i naše zemlje, svakako jeste članstvo u EU. To naše strateško opredeljenje podrazumeva naravno i prilagođavanje zakonodavnog okvira, sa preporukama i zakonodavstvom EU. I, ne samo to, ne usaglašavamo mi naše zakonodavstvo samo radi članstva u EU, mi naše zakonodavstvo usaglašavamo da bi bilo brže, efikasnije, odgovornije, profesionalnije u odnosu na građane i privredu. Brzo, efikasno i odgovorno pravosuđe, znači boljitak za svakog građanina Republike Srbije, ali boljitak i za privredne subjekte, za stvaranje povoljnog privrednog ambijenta, za nove investicije, za nove plate, za nove penzije. Ono što bih takođe istakla, to je da 2012. godine, kada je Srpska napredna stranka preuzela vlast jedan od strateških opredeljenja, gotovo opredeljenje broj jedan bila je odlučna borba protiv kriminala i korupcije i nulta tolerancija na kriminal i korupciju. Od toga se sve ove godine nije odustalo, pa je tako planom „Srbija 2020 – 2025“ koju je prezentovao predsednik republike, Aleksandar Vučić, a koji je Vlada prihvatila, od šest ciljeva koji su stavljeni kao prioriteti jedan od ciljeva je odlučna borba protiv mafije i protiv korupcije. Tu hrabrost niko pre Aleksandra Vučića nije imao i nije osetio potrebu da mapira kao jedno od načina na koji Srbija mora da se bori, jer mafija i korupcija kao rak rana, razaraju i uništavaju svako društvo, a time uništavaju i bolji život i kvalitet života svakog građanina Republike Srbije. S obzirom da je politika poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu i predsednika republike Aleksandra Vučića, borba svakodnevna za bolji kvalitet života, svakog građanina Republike Srbije, to će svakako i ova zakonska opredeljenja ići u prilog tome. Moram da istaknem da je Ministarstvo unutrašnjih poslova, u saradnji sa BIA, u saradnji sa Tužilaštvom zadalo jedan od odlučujućih udaraca kriminalnoj mafijaškoj grupi, Veljko Belivuk. Toj mafijaškoj grupi, tim krvolocima koji su klali druge ljude na jedan impresivan način u isto vreme, na više različitih lokacija, svi su pohapšeni. Oni koji su nađeni zatvoreni su, njima svako jeste mesto među rešetkama. Očekujemo da će nadležni državni organi u skladu sa zakonom, a tu mislim i na Tužilaštvo i na pravosuđe, doneti adekvatne presude, odnosno presude zasnovane na činjenicama. Ono što smo, pre nekoliko dana videli na televiziji, zbilja jeste strašno, zbilja jeste zastrašujuće, šta je ta grupa krvoloka radila, ali moram da istaknem da je to i te kako značajno, jer građani treba da znaju sa kakvom grupom, mafijaškom grupom, sa kakvim koljačkim klanom je bila suočena naša država. Zahvaljujući hrabrosti i odlučnosti da da podršku svim državnim organima, da rade svoj posao u skladu sa zakonom i da se obračunaju sa mafijom i kriminalom, a to je pre svega podrška Aleksandra Vučića, sa tom borbom se i te kako počelo. Žuti pljačkaši i tajkuni, oličeni u liku i nedelima Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Borisa Tadića, tokom reforme pravosuđa koju su izneli 2009. godine, kada su hiljadu sudija i tužilaca ostavili u jednom danu bez posla, bez ikakvog obrazloženja, oštetili građane Srbije za 45 miliona evra. Ne samo to, oni su lagali, ministarka tadašnja pravde, Snežana Malović i predsednik Republike, naravno, u to vreme Boris Tadić, da su to reforme koje su bile neophodne i koje će doprineti unapređenju sudstva. Moram da istaknem da je nakon tih reformi Srbija nazadovala za 22 mesta, bili smo zadnji u Evropi, jedino smo bili ispred nekih afričkih zemalja. Na tu katastrofalnu reformu pravosuđa ukazivala je i Venecijanska komisija, ukazivala je i Evropska unija koja je označila Srbiju kao zemlju najviše korumpiranu gde je korupcija sistemska i gde je korupcija podržavana od tadašnje žute tajkunske vlasti na čelu sa Draganom Đilasom, Vukom Jeremićem, Borisom Tadićem i ostalima. Sem što su izvršili seču sudija, oni su imali i 24 spornih pljačkaških privatizacija gde su preko 400 radnika ostavili bez posla. U njihovo vreme desila se i akcija „Sablja“ nakon ubistva premijera Zorana Đinđića. U toj akciji „Sablja“ privedeno je 11.665 lica, od tih 11.665 lica mali broj njih je osuđen, a svi oni koji su policijski zatvoreni i zadržani u pritvoru ili zatvoru, tužili su državu za naknadu štete. Naravno, to ni Dragana Đilasa, ni Vuka Jeremića, žutu tajkunsku hobotnicu apsolutno nije zanimalo, jer su svu tu odštetu, u stvari platili građani Republike Srbije. Moram da istaknem da je za ovo vreme ipak dosta promenjeno u pravosuđu u opšte. Najpre, želim da istaknem da je Vlada Republike Srbije od 2014. godine uložila velika sredstva za poboljšanje infrastrukturnih objekata i to, ne samo u Beogradu gde je potpuno rekonstruisana Palata Pravde, jedan od hramova pravde izgrađen sedamdesetih godina prošlog veka, nego rekonstruisala i potpuno izgradila i mnoge druge sudove širom Srbije. Tako je u Raškoj posle 40 godina iznikla prva zgrada, a to je u stvari Prekršajni sud u Raškoj. Takođe moram da istaknem kada su u pitanju zatvori, izgrađen zatvor u Pančevu po najvišim evropskim standardima, takođe gradi se i zatvor u Kragujevcu i moram da istaknem i izgradnju Palate Pravde u Kragujevcu koja će objedinjavati 11 pravosudnih institucija. Pored infrastrukturnih projekata, želim da istaknem i niz zakona koji su doneti u cilju sprečavanja i suzbijanja kriminala i korupcije. Jedan od tih zakona odnosi se i na Zakon o nadležnosti i organizaciji državnih organa u suzbijanju kriminala, terorizma i korupcije, gde su pri višim sudovima formirana specijalna odeljenja za borbu protiv korupcije. Moram da istaknem da su u prošloj godini imali 2.000 predmeta, da je podignuto 973 optužnica, a da je 673 lica osuđeno. U ovom odeljenju za sprečavanje korupcije i te kako je važna finansijska istraga, odnosno praćenje tokovo novca. Takođe moram da istaknem da smo usvojili i Zakon o poreklu imovine, čiji je osnovni cilj da se utvrdi poreklo između prihoda i stvarne imovine. Očekujemo ne samo mi, nego i građani Srbije, da će nadležni državni organi, u skladu sa ovim zakonom, objasniti kako je Dragan Đilas u vreme vršenja vlasti stekao 619 miliona evra, kako je stekao novac na raznim računima po belosvetskim destinacijama i, naravno, kako je stekao 35 stanova koji se ne mere u metrima, nego u hektarima. Punu podršku dajemo borbi svim nadležnim institucijama, a ovde konkretno mislim i na tužilaštvo i na sudstvo, u borbi protiv mafije, protiv kriminala. Sudije i tužioci jesu nezavisni, ali su zavisni od Ustava i zakona. Srbija, predvođena Aleksandrom Vučićem, bori se za politiku mira i bezbednosti, ali i politiku bezbednosti i sigurnosti svakog građanina i politiku ekonomskog napretka Srbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sledeći je narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja baš nisam siguran da ćemo se obračunati sa mafijom i kriminalom. Naša želja kao zakonodavca, kao predstavničkog doma je u pravcu da se moramo kriminalu suprotstaviti najoštrije što je moguće. Ta želja postoji i kod izvršne vlasti. Zakonodavna i izvršna vlast ima jaku želju da stavi tačku na kriminal, da kriminal ne stavlja više tačku na poštenje i da ne pokuša da stavi tačku na državu. Nisam siguran da su za ovakvo pravosuđe. Mi možemo se obračunati mafijom i kriminalom. Nije moguće sprovesti reforme uz ljude koji su sprečavali reforme. Naše pravosuđe je najlošiji deo vlasti. Naš narod misli da mi upravljamo pravosuđem i da mi možemo da ih nateramo da sude pravedno, brže, pošteno i tako dalje. Mi to ne možemo. Svi govore o pritisku politike na sudstvo. Pre sam iznosio ankete samih sudija koje su sprovedene, koje su rekle da samo 5% na pravosuđe utiče politika i ministri, a da 57% lošeg u pravosuđu je zbog kadrova. Jel tako, gospodine Martinoviću? To su same sudije rekle. E, sada, treba verovati sudijama koje same kažu da je pravosuđe loše uglavnom zbog loših kadrova i kao drugo, zbog korupcije. Sada treba verovati da ćemo sa tim pravosuđem uspeti stoprocentno da se obračunamo sa kriminalom. Uz velike napore možemo suzbiti kriminal uz ovakvo pravosuđe. Ovim zakonima čini mi se da sudije još postaju nesmenljivije, da ih je teže smeniti. Pritisak sudija na politiku je daleko veći od pritiska politike na sudstvo. Sudija Majić je najbolji dokaz. Sudija Majić kao da želi da naruči u Skupštini zakone. Zamislite pravosuđe i zemlju u kojima je sudija Majić sudija? Takva zemlja, sem Srbije, ne postoji. Da li takav sudija može da bude pripadnik nezavisnog pravosuđa? To nigde u svetu ne postoji, postoji samo u Srbiji. To ja tvrdim i ne samo ja. Tvrdi i Vrhovni kasacioni sud. Presudu sudije Majića i Hadži Omerovića Vrhovni kasacioni sud je ocenio nezakonitom, a pošto nije bila na štetu optuženih, Gnjilanske grupe, koja je surovo ubila preko 80 Srba i mučila preko 200, pošto to nije bilo na štetu optuženih, okrivljenih, suđenje nije ponovljeno. Ja mislim da je to bila igra između tužilaštva i pravosuđa. Tužilaštvo zatraži posle takve presude i puštanja albanskih terorista, na osnovu Apelacione presude sudije Majića i Hadži Omerovića, mislim da je bila igra, da onda tužilac pokrene postupak da Albanci budu pušteni, a presuda proglašena nezakonitom. Ako je presuda proglašena nezakonitom, došlo je do kršenja zakona od strane sudije, po meni. Ne znam šta misle drugi poslanici? Ukoliko je presuda u tako teškom slučaju, gde je grupa osuđena na 106 ili 110 godina zatvora, poništena apelacionom presudom sudije Majića. Kasnije je ta presuda Majića proglašena nezakonitom. Znači, na nezakonit način su pušteni svi teroristi koji su ubijali, mučili i tako dalje, koji su ženama sekli dojke i bacali na vatru. Ta grupa je oslobođena. Kakvo je to pravosuđe i kakav je to Visoki savet sudstva? Kakvi su to organi u pravosuđu koji su dozvolili da sudija Majić bude i dalje sudija? Po meni, profesionalno ako je napravio takvu grešku na jednoj grupi terorista, nema zemlje koja bi pustila da on i dalje bude sudija, a kod nas on deli još političke packe, pa govori o tome kakvi su zakoni predloženi. Verovatno mu nisu po volji. Mi bi trebali da donosimo zakone koji su po volji sudiji Majiću i njegovoj družini okupljenoj oko njegovog udruženja CEPRIS. Znači, mi bi trebali da im udovoljimo i da oni naruče zakon i da mi takav zakon donesemo kao što kod njih, kod pojedinaca, a ima dosta takvih pojedinaca, određeni advokati naručuju presudu. U tom njegovom CEPRIS-u su zajedno tužioci, advokati i sudije. Često se nađu… Ponekad se nađu, da ne kažem često, i oni koji su u istom predmetu. Recimo, ovi advokati Beljanski itd. Znači, predmet je kod tog sudije, zajedno svi u CEPRIS-u i možemo očekivati presudu koju sudija Majić naruči. Pritisak suda na politiku, političare i na Narodnu skupštinu je daleko veći od pritiska Narodne skupštine i izvršne vlasti na pravosuđe. Nezavisno pravosuđe je nezavisno od ove vlasti. To je sigurno. Smem da se kladim u život. Pravosuđe je nezavisno od ove vlasti, ali od bivše nije. U Inđiji da skupite one sudije, ima da napravite najbrojniji odbor DS srazmerno broju stanovnika. Gospodine Martinoviću, nije baš za osmeh, ali je to činjenica, to je istina, to i vi znate. Dakle, svi su došli sa direktivom Nataše Kandić i DS. Svi su dodeljeni posle ove raspodele sudskoj jedinici u Inđiji. Da li vi znate da li je neko istraživao da se zbog odluke tih sudija i naručivanja presude od jednog advokata koji presude dobija samo u sudskoj jedinici Inđija? Dalje ne može da dobije zato što je ekspert za pravosuđe u Inđiji. Ekspert. Možda je dopisni član tog njihovog odbora, nisam siguran. Ne znam sa čime je dopisivao. Nešto čudno dopisiva. Da li znate da se spalio čovek zbog presude? Živ se spalio zbog presude koja je doneta u sudskoj jedinica Inđija. Spalio se u dvorištu advokata koji je bio advokat protivničkoj strani u parnici koju je izgubio. Verovatno je imao toliko obraza, ali nije mogao da pretrpi nepravdu zato što je taj advokat u toj parnici prethodno bio njegov advokat, pa je prešao na protivničku stranu. I to može. Gotovo neverovatno. Kako advokat sa jedne strane može da pređe na drugu, to u sudskoj jedinici Inđija ne mogu da objasne. Čovek to nije mogao da podnese i u blizini suda, pored advokatske kancelarije, odnosno u dvorištu te advokatske kancelarije se spalio i sada mi sa tim sudijama hoćemo da se izborimo protiv kriminala i protiv mafije? Ja se bojim da to neće moći. Ja vas pitam kakvo je to nezavisno pravosuđe u kome Marinika slobodno šeta? Da li je nanela štetu „Namenskoj industriji“? Ja tvrdim da jeste. Da li je to neko ispitivao zato što je nanela štetu državi Srbiji i „Namenskoj industriji“, jer je ugovor „Namenska industrija“ izgubila zahvaljujući njoj? Dobila ga je Bugarska koja je dala podatke. Da li je neko ispitao to? Da li je neko ispitao afera u Jagodini? Ako je istina to što ona tvrdi, ja nemam ništa protiv da političar ide u zatvor. Ali, ako nije istina, pitam - zašto Mariniku niko nije ozbiljno saslušao, već je ona rekla – ja ću vama reći ukoliko vi ponudite zaštitu za osobe za koje neću da vam kažem ko su? Pazi, traži zaštitu za osobe za koje neće da kažu ko su. Ako ponudite zaštitu za NN lica, ja ću onda reći ko su NN lica. Kakvo je to uslovljavanje? Kakvo je to onda i tužilaštvo i kakvo je to pravosuđe? Hajde da pitamo – kakvo je to pravosuđe kad jedan javni funkcioner spoji javnu funkciju sa privatnim biznisom i prihoduje 619 miliona evra, ne 619 evra, nas bi jurili za 619 evra, već 619 miliona evra? Kako je taj podatak nevidljiv za naše pravosuđe? Da li mislite da je to pravosuđe nezavisno od bivše vlasti kad nije videlo bivšeg funkcionera koji je pomagao mnogim sudijama da se nađu na tim funkcijama i sada nije gonjen? Niko ga ne goni. On se još predstavlja političkom žrtvom, kao žrtvom progona itd, eto, on je kupio neku tamo ili pribavio neku političku stranku koja je ranije bila neka Zelena stranka itd, i sada odjednom politički protivnik, bio kupio jednu poslaničku grupu i sada je on politički protivnik, i kao sad je nedodirljiv za pravosuđe itd. Nema zemlje u kojoj javni funkcioner, setite se Nemačke, jel Kol bio pod istragom i to ozbiljnom istragom? Nađite mi neku organizovanu državu da je neko javnu funkciju, on je to spojio samo nešto sa izbornom kampanjom, ili tako nešto. Nađite mi negde neku državu u kojoj javni funkcioner može da prihoduje dok je bio na javnoj funkciji, da bude vlasnik medija, da bude vlasnik svih reklama, svih sekundi, da nogom otvara vrata u RTS itd. Nađite mi negde. Tito to nije radio. Tito nije prodavao sekunde. Dakle, i Tito je samo u Kraljevo ono zlato malo sklonio u svoju kasu, ali nije prodavao sekunde Radio televiziji Beograd, Radio televiziji Jugoslavije itd, kako se to zvalo. Ali, ovaj je prevazišao sve moguće, 619 miliona evra čovek prihodovao spajajući javnu funkciju sa privatnim biznisom i nikom ništa. Sad on još preti nekima, kao revanšizmom, on će nama uraditi tako to i to, pa smo onda mi stoka, šljamovi, ne znam šta više nisu, pa će nas juriti, pa će nas streljati, pa će nas vešati, pa onaj drugi kaže nemojte da ih vešate na Terazijama, tamo vešaju rodoljube. Ja pitam – ko je odgovarao za sve te pretnje? Ako njih neko samo mrko pogleda, to se odmah otvara istraga, reaguje pravosuđe i nisam protiv, ali ukoliko se to odnosi na našu stranu, najcrnje pretnje, uvrede itd, od predsednika Republike do nekih poslanika koji imaju snage da se suprotstave Đilasovom načinu političkog delovanja. Pretnje dolaze svakog dana, prete neki profesori. Da li je kažnjena Danica Popović zbog falsifikata, pitam? Ova iz Ekonomskog fakulteta, koja je prepisala rad pokojnog kolege i to su sad svi utvrdili, i pri tome prisvojila nekoliko miliona za to prevodilačko delo. Da li je nekada odgovarala? Ne. Zato je moja poruka, za kraj, da mi moramo malo da povedemo više računa o pravosuđu, kad im damo totalnu nezavisnost i totalnu nesmenjivost, bez ikavke mogućnosti da utičemo na bilo koji način na njih, stvorićemo samostalne trgovinske radnje. Naše sudske jedinice i naši osnovni sudovi, posebno u unutrašnjosti će postati samostalne trgovinske radnje koje će se udružiti u jedan tržni centar prepun takvih samostalnih trgovinskih radnji. Pravosuđe ne sme da bude nezavisno potpuno. On nije božanski nezavisno. Ono mora da zavisi i od naroda i od zakona. Ono mora da štiti nevine, a da kažnjava krive. Poruka je - ko zlo ne kažnjava, taj novo zlo čini. I čini mi se da veliki broj sudija, za mene veliki broj, možda je to 10%, 15%, kada sudi nekim kriminalcima sitnim da se često dešava da sitni kriminalcima sude oni koji su veći od njih. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nebojša Bakarec. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministarka sa saradnicima, poštovani članovi Visokog saveta sudstva, naravno da ću vrlo rado glasati za ponovni izbor tužiteljke Dolovac. Ukazaću i nastaviću tamo gde su moje kolege stale. Bile su sjajne diskusije danas. Ukazivali su sa različitih stanovišta na različitu problematiku koja je u tesnoj vezi sa ovim tačkama dnevnog reda. Ja ću reći da je posao pravosuđa, takođe i posao pravne nauke, to je sprečavanje zloupotrebe pravnog pojma genocid. Dakle, pravosuđe, između ostalog, mora da štiti državu od lažnih optužbi za genocid i o tome, naravno, vode računa i ministar pravde i VSS i predsednici sudova i Republički javni tužilac i tužioci i državni vrh, jer posledice nesuočavanja sa ovom kampanjom po državu mogu biti višestruko teške, negativne. Protiv Srbije se ovih meseci, sigurno u ovoj godini, vodi jedna organizovana, a ja bih je nazvao tzv. genocidna kampanja u regionu, u kojoj učestvuju vlasti Prištine, Federacije BiH, Crne Gore, ali i autošovinisti u Srbiji, stranka slobodne pljačke Marinike i Đilasa i ovo dvoje pojedinačno. Poslednji primer te genocidne kampanje su nastupi Kurtija u Briselu i njegovo haluciniranje o tri genocida Srbije protiv Albanaca. Dakle, nikakav genocid Srba nad Albancima nikada u istoriji nije se dogodio. Jednostavno, izdvojio bih bezumnu Kurtijevu tvrdnju, citiram ga, kaže – Srbija je došla na Kosovo genocidom i otišla sa Kosova genocidom. Mislim, to je strašno, bezumno, neverovatno i šupljoglavo. Podsetio bih, Srbi su na Balkan, dakle, i na Kosovo i Metohiju došli mirno, seobama naroda u šestom veku, kada Albanci nisu uopšte postojali na Balkanu, nego prvi istorijski izvori ih pominju tek u 11. veku. Dakle, Srbi su se mirno doselili na Kosovo i Metohiju, a dve trećine Srba, sad opet jedna druga stvar, je 1999. godine etnički očišćeno, sad govorim o odlasku, pod pretnjom smrti i pogroma koji su Albanci počinili pet godina kasnije, odnosno 17.04.2004. godine. Dakle, Srbi su delimično etnički očišćeni sa Kosova i Metohije pod NATO bombama i pod pretnjom genocida. Toliko o tome da su Srbi sa Kosova otišli tako što su počinili poslednji, kako Kurti kaže, genocid. Ne, nad Srbima je počinjen genocid i najveće etničko čišćenje posle onog u „Oluji“. To je klasična zamena teza od strane Kurtija. Da podsetim, Kurti je pravosnažno osuđen u Srbiji zbog terorizma na 15 godina, od čega je odležao manje od dve, zbog kada je protivno pravi i moralu, na sraman način pomilovan. I Kurta i Murta se onda usuđuje da obmanjuje javnost o genocidu Srba nad Albancima. Albanci i Turci su, svi ozbiljni istoriografi govore o tome, u 18. i 19. veku počinili genocid nad Srbima, a o tome svedoči i demografija. Setimo se, 1455. godine, po turskom defteru, po opisu, Srba je na Kosovu i Metohiji, tj. u zemljama Brankovića, gde je izvršen popis zbog naplate harača, Srba je bilo 98%, Albanaca je bilo 1%. A po procenama iz 2019. godine, sada Srba na Kosovu ima 8%, a Albanaca gotovo 90%. I tako su Srbi od ubedljive većine u 15. veku od 98% za 556 godina svedeni na ubedljivu manjinu od 8%, a Albanci su sa 1% skočili na 90%. Da dodam ono što sam već rekao, i onda su Albanci delimično etnički očistili KiM 1999. i 2004. godine, ne zaboravimo. I onda ko je tu koga ugrozio? Srbi, žrtve genocida i etničkog čišćenja, nikako nisu mogli da ugroze Albance, koje su, setimo se, prvo štitili Turci 500 godina, potom je Albance štitila Austrougarska, potom su ih štitili nemački i italijanski fašisti i unazad 22 godine Albance štiti NATO pakt. O tome svedoči ova demografija koju sam pomenuo. Kurti želi da svet poveruje da su Srbi, koji su 90% nestali sa KiM, koji su žrtve genocida i pogroma Turaka i Albanaca, da su oni mogli da ugroze narastajuće Albance koji su vazda imali moćne zaštitnike tokom 550 godina. Mislim, da nije tragično, bilo bi smešno. Zloupotreba izraza genocid dovodi do kompromitovanja i devalviranja naučno-pravnog značenja pojma genocid i do hiperinflacije raznih lažnih genocida. Dovodi do obesmišljavanja pojma genocid. Ako bi prihvatili nakaradne muslimanske, albanske, crnogorske i srbomrzačke standarde o genocidu, onda bi svaki veći zločin u bilo kom sukobu na planeti mogao biti proglašen genocidom, što bi potpuno obesmislilo pojam genocida i onemogućilo sprečavanje i kažnjavanje istog. Jedna od najpoznatijih osoba u Srbiji koja promoviše nakaradne stavove o genocidu je Marinika Tepić, potpredsednica Đilasove stranke slobodne pljačke. Ona je poznata po jednostranoj osudi, isključivo po tome, srpske strane u sukobima u Hrvatskoj, BiH i na KiM, ali nikada nije osudila bilo koji zločin nad Srbima, pa ni genocid nad Srbima, Jevrejima i Romima u ustaškoj NDH. Marinika Tepić je Skupštini ovoj 2016. godina podnela predlog rezolucije o genocidu u Srebrenici koji žigoše srpski narod kao genocidan, a upravo je danas završen veliki izveštaj Nezavisne komisije, objavljen na 1.000 strana, koju je osnovala Republika Srpska gde su ugledni naučnici konstatovali da nikakvog genocida u Srebrenici nije bilo. Da se vratim na gospođu Mariniku Tepić Ciobanu Zhivcu. Ona je poznata i po tome, i to je opet tema ovoga, što proganja, uznemirava i uhodi tužiteljku Dolovac, pokušava time da je zastraši. Marinika Tepić je 30. avgusta 2012. godine proganjala tužiteljku Dolovac i protivzakonito je snimala. Marinika Tepić je u oktobru 2020. godine i decembru podnela lažnu krivičnu prijavu protiv tužiteljke Dolovac iznoseći neistinite optužbe, a nastavila je time i proganjanje i vršenje nezakonitog pritiska na tužiteljku. Isto to je gospođa Tepić učinila i 21. aprila 2021. godine vršeći pritisak na tužiteljku da postupa protivzakonito, a na način koji odgovara Tepićevoj. Takođe, 5. februara Marinika Tepić je opet vršila pritisak i podnosila lažne prijave kada je predala tužilaštvu papirni otpad, navodne dokaze o „Krušiku“ čime je zastupala, o tome je govorio kolega Marijan, interese rumunske i bugarske namenske industrije. O tome u koliko dugačkom i u kom vremenskom periodu je gospođa Zhivcu Ciobanu proganjala tužiteljku i vršila nezakonit pritisak na nju svedoči izjava Marinike Ciobanu Zhivcu od pre koji dan. U Valjevu 15. jula 2021. godine gospođa Marinika je rekla - ja sam stotine kilograma i kutija materijala od „Krušika“, „Aseka“, trgovine oružjem, partije, bratije, raznih kombinacija nosila na noge Zagorki Dolovac. Vrlo neoprezna izjava, jer o čemu ona govori? Govori o tome da Marinika Tepić tužiteljki Dolovac nosi i kući i u slobodno vreme je prati i na posao i predaje joj stotine kilograma raznih materijala, zatrpavajući je, samo da bi imala alibi, kao, zaboga, ja nosim tužiteljki dokaze, a o čemu to još svedoči? Svedoči da su Đilas i Marinika najmanje dve godine organizovali praćenje tužiteljke Dolovac, jer su angažovali par lica da je prate, pa kad se ukaže pogodan momenat, dojave Mariniki, a onda Marinika kao naleti slučajno na tužiteljku Dolovac i sve tako jedno pet-šest puta. Kako je to moguće? Postaviću pitanje – zbog čega Marinika tužiteljki Dolovac, kada joj sve ovo dostavlja, nije nosila materijale o tome kako je Marinikin šef opljačkao Beograd, RTS i Srbiju i nikada nije odnela tužiteljki Dolovac dokaze o nezakonitom poslovanju Đilasove „Multikom grupe“ u kojoj slučajno Marinika radi baš za velike pare? Nije valjda da je Marinika postala Đilasova saučesnica? Ja ne želim da verujem u to. Marinika, svesni smo toga, stalno podržava u medijima navodne uzbunjivače. Evo, sama može da postane vrhunska insajderka i uzbunjivačica koja će razotkriti Đilasove mahinacije. Radi se, kao što vidimo, o dvrostrukim standardima. Đilas i Marinika, rekao sam, i neki tužilac treba da se pozabavi time, a ne gospođa Dolovac. Kako i koja lica prate tužiteljku Dolovac? Znači, tužiteljka Dolac je uznemiravana kod kuće i u slobodno vreme i o tome svedoče snimci koje gospođa Tepić objavljuje, a kako u slobodnom vremenu tužiteljku Dolovac proganja, želi da joj uruči stotine kilograma nekakvih papira i postavlja joj neka nesuvisla pitanja. Zna se, u ovoj zemlji barem, kako civilizovani i pristojni ljudi komuniciraju sa nadležnim organima, a pogotovo sa Republičkim javnim tužiocem. Zna se – putem pisarnice i pismena koja sadrže nekakve suvisle činjenice i dokaze, a ne tako što proganjaju tužiteljku. Marinika trčka za njom, prateći je i pokušavajući da joj uruči nekakav otpad. Marinika Tepić proganja jednu ženu, tužiteljku koja izvanredno radi svoj posao, a istovremeno Marinika Tepić Ciobanu Zhivcu hvali bivšu rumunsku glavnu tužiteljku Lauru Kruducu Keveši koja je inače, a to Marinika nikada ne kaže, 2018. godine smenjena zbog niza zloupotreba službenog položaja i kršenja zakona. Na ovom primeru se vidi da Marinika Ciobanu zastupa interese neke druge države, a ne Srbije. Pored interesa Rumunije, Marinika Tepić Ciobanu Zhivcu zastupa interese prištinskih vlasti, a o tome ću nešto kasnije. Marinika Tepić je očigledno navikla da ponižava tužioce i sudije kao 2009. i 2010. godine kada je u doba vlasti Đilasa, upravo Tepićke, Jeremića i Tadića, sve bilo na ponižavajućem nivou, a u ponižavanju institucija Đilas, Marinika, Jeremić i Tadić su najdalje odmakli prilikom ponižavanja pravosuđa, a Srbija je danas, i to moramo da kažemo, za razliku od tog doba, i pristojno, i civilizovano, i pravedno društvo. Sada da dođemo na nešto čime se pravosuđe bavi i uspešno se bavi. Sudije, tužioci i policija odlično postupaju u borbi protiv kriminala, što se najbolje vidi na primeru procesuiranja kriminalnog, mafijaškog i terorističkog klana Belivuk Zvicer. Pravosuđe treba da zna i ove stvari, koje su političke stvari, da je klan Belivuk Zvicer do pre neki dan imao jednog portparola Vladimira Vuletića koji je inače za potrebe kanibala i kasapina osnovao stranku „Crno na belo“. Međutim, pre neki dan je klan Belivuk Zvicer dobio i još jednog portparola tj. portparolku Mariniku Tepić, svega dan nakon što je ministar unutrašnjih poslova objavio potresne fotografije žrtava klana. Javila se ova nova portparolka klana Marinika Tepić i odmah napala ministra i objavila sramotna saopštenja na društvenim mrežama i na mrežama SSP. Inače, kao po komandi, ovaj nesporni potez ministra Vulina su osudile sve đilasovske stranke i mediji, a ista ta Marinika, isti ovi ljudi koji su bili nekada u nekim drugim medijima, ali isti ti ljudi, oberučke su svojevremeno pozdravili objavljivanje eksplicitnih fotografija ubijenih pripadnika zemunskog klana, ubistava u Srebrenici, filmova snimljenih u Srebrenici i posmrtnih ostataka iz Batajnice, i to na javnim servisima. To su opet dvostruki standardi. Tada je to bilo dobro, a danas kada država prikazuje kako se uspešno bori i kako pokazuje kakvi strašni zločini, ali na prihvatljiv način, su počinjeni, mislim prikazuje na prihvatljiv način kakvi zločini su počinjeni, onda to odjednom postaje sporno. Zašto postaje sporno? Da još jednom objasnim onome kome je potrebno, očigledno gospođi Ciobanu Zhivcu Tepić, zašto je potez ministra Vulina nesporan. Nesporan je zbog toga što je deo borbe protiv mafijaškog klana Belivuk i Zvicer. Taj klan takođe vodi propagandni rat protiv države. Mnogi ljudi ne veruju da je klan kasapio i klao ljude. Sada kada je ministar Vulin i kada su određeni mediji prikazali samo mali i ublaženi deo stravičnih dokaza, sada ljudi, verovatno, više veruju. A deo borbe protiv mafije je propagandna borba, jer koljački klan ima svoje i političko i medijsko krilo, ima veliku podršku u medijima. I kada država pokaže na prihvatljiv način o kakvim se zločincima radi i kako ima dokaze protiv koljača, onda biva napadnuta od medijskih i političkih zastupnika mafije. Postoji, i to treba da znamo, najmanje dve stranke koje zastupaju klan. A svojim napadom na ministra, umesto da ga pohvale, Đilasovske stranke i mediji su se opet stavili na stranu ubilačkog mafijaškog klana Belivuk Zvicer. I Marinika, umesto trunke saosećajnosti i empatije prema žrtvama koljača, kasapina i kanibala, portparolka klana Marinika Ciobanu Zhivcu je objavila saopštenje u kojem staje na stranu klana Belivuk, a ovom koljaču glavnom ona tepa - Velja. Samo što ne kaže - moj Velja. A koljače naziva navijačima i hvali njihovo skandiranje protiv predsednika. Marinika zamenjuje teze, jednostavno, žrtve pretvara u krivce a krvnike u žrtve. I umesto da osudi zločine, ona ih hvali. A umesto da pohvali pravosuđe i policiju, ona ih satanizuje. Evo jedne rečenice koja je nešto najsramotnije što sam skoro pročitao. Marinika u tom svom saopštenju kaže da su objavljeni dokazi o zločinama laž, a da se ona i Đilas i SSP, citiram: "Ne obaziru na te laži, osim humorom". Dakle, za Mariniku i Đilasa su dokazi o kasapljenjima laž, na koju treba reagovati humorom. Zbog čega to Marinika ne kaže porodicama žrtava? Možemo da zaključimo da je Marinika ozbiljno shvatila onaj ironični predlog da promeni dilera. Dakle, ranije svog višedecenijskog saradnika, dilera Filipovića, zamenila je očigledno Belivukom. Sada ima još jednog dilera i sponzora. Podsećam sudije i tužioce da je Marinikin bivši diler pred nadležnim organima, ali i pred javnošću, posvedočio da je od Marinike Tepić dok je bila pokrajinski sekretar protivzakonito, i naveo je čak koje zakone je kršila, dobio milion dinara. Ja molim pravosuđe da reaguje. Kao što vidite, ima dve stvari ovde - Kurti i Marinika su na istom zadatku. Oboje optužuju Srbiju za genocid koji Srbija nije počinila. I Kurti i Marinika su počinili niz krivičnih dela. Rekao sam, Kurti je već osuđivan, 15 godina u Srbiji, međutim, on je u poslednjih desetak godina dva puta pravosnažno osuđivan i na Kosovu i Metohiji. I Kurti i Marinika imaju direktne veze sa kriminalcima. I Kurti i Marinika traže od Srbije da se suoči sa prošlošću tako što će da prizna nepostojeće genocide. I to je deo ove kampanje o kojoj sam govorio. A Marinikina i Đilasova stranka slobodne pljačke zastupa ovde Kurtija u Srbiji, a to čine i đilasovski mediji svaki dan, koji propagiraju Kurtijevu politiku. I završavam sa ovim - geopolitički ciljevi optužbi za genocid i svih ovih poplava rezolucija i zaraze o rezoluciji o genocidu su višestruki. Cilj je slabljenje znatno ojačale Srbije, ojačale pod predsednikom Vučićem, cilj je žigosati uzletelu Srbiju, uzletelu čak i u poslednjih šest meseci pod epidemijom, poništiti sav pozitivni imidž koji je Srbija stekla u toku epidemije i toku vakcinacije, ali i tokom proteklih devet godina uspešne vlasti državnika Vučića. I cilj je, naravno, ukidanje Republike Srbije. I cilj je kampanja o žigosanju Srbije za navodne genocide, a cilj je i slabljenje pregovaračkog položaja Srbije u vezi pregovora o KiM. I još jednom za kraj da podsetim, Albanci su počinili genocid nad Srbima u 18. i 19. veku. U oba svetska rata borili su se na strani zla. Ubijali su Srbe 1999. i 1998. godine. Ubili su hiljadu Srba otimajući im organe 1999. i 2000. godine. Ubijali su srpsku decu u Goraždevcu od 2004. godine. Počinili su pogrom 17. marta 2004. godine i tada etički očistili deo KiM i ubili takođe mnogo Srba. Kada bi mogle, albanske vlasti, ove sada, Kurtijeve, bi pobile ovih 95 hiljada Srba koji žive na Kosovu i Metohiji, ali ne smeju. Zašto ne smeju? Ne smeju zbog toga što je predsednik Vučić učinio Srbiju jakom i uzdigao je ekonomski i vojno. Hvala vam, živela Srbija!
Hvala, gospodine Bakarec. Reč ima narodni poslanik Ilija Matejić.
Hvala, poštovani predsedavajući. Poštovana ministarka sa saradnikom, predstavnici Visokog saveta sudstva, dame i gospodo narodni poslanici, i ono što ja kažem da je uvek za mene najbitnije - narode Republike Srbije, pred nama su dva predloga o izmenama i dopunama Zakona o sudijama i o Visokom savetu sudstva i moje skromno mišljenje jeste da su ti zakoni u skladu sa načelom sudijske stalnosti i nezavisnosti koje Republika Srbija poštuje. Prema ovim izmenama i dopunama zakona, propisuje se da je jedan sudija nezamenjiv, da je stalan na svojoj funkciji, osim ukoliko ne učini teži disciplinski prekršaj ili ukoliko ne učini neko krivično delo, što je u skladu sa evropskim principima, ali je u skladu i sa evropskim putem na kojem se Srbija trenutno nalazi. Ja bih podsetio naš narod da smo mi započeli i postupak promene dela Ustava koji se tiče nezavisnosti sudija, odnosno načina njihovog izbora, te želimo da taj izbor bude nezavistan od Narodne skupštine i time povećavamo nezavisnost našeg sudstva, iako u medijima često čujemo suprotno, kako mi baš u Narodnoj skupštini napadamo sudije, utičemo na njih. Mi zapravo radimo drugačije i to pokazujemo i delima, a ne rečima. Što se tiče predloženih kandidata za predsednike sudova, sutra je glasanje pa ćemo videti koje ćemo izabrati. Ono što je evidentno jeste da je Visoki savet sudstva predložio kandidate koji su svi završili državni fakultet, što moram da pohvalim. Moram da kažem da mi kao država moramo omogućiti studentima, ne samo budućim sudijama, već svim studentima koji su završili državne fakultete, pogotovo onima koji su bili na budžetu, da nakon fakulteta ostanu da žive u Srbiji, da ovde rade, da se bore za svoju budućnost, jer na taj način i oni vraćaju državi za to što studirali o trošku države i država ima korist od njih samih, odnosno od njihovog znanja, a naravno i oni sami. Svi predloženi kandidati su položili i pravosudni ispit u roku od dve, tri godine od diplomiranja, što je najkraći mogući rok i to je zaista za svaku pohvalu. Poštovana ministarka, ja bih zaista voleo kada bismo u budućnosti mogli našim studentima pravnog fakulteta pravosudni ispit da makar malo olakšamo. Zašto? Tu dobijete ovoliku količinu knjiga, znate i sami ste ga položili, i veliki deo tog gradiva je potpuno neupotrebljiv u praksi, a veoma je težak za učenje. Po meni je to bespotrebna prepreka ka uspehu u životu naših budućih i sudija i advokata i pravnika i javnih beležnika itd. i voleo bih da olakšamo to našim studentima. Siguran sam da bi im mnogo, mnogo značilo. Sudijama koje će sutra biti izabrani, tu uključujem i Republičkog javnog tužioca, Zagorku Dolovac, zaista želim puno sreće u daljem radu, a siguran sam da im sreća neće biti potrebna jer su to sve iskusni kandidati sa mnogo godina radnog staža. Pošto biramo Republičkog javnog tužioca, voleo bih da porazgovaramo o dva krivična dela. Prvo krivično delo jeste poreska utaja. Mi smo kao država sproveli reformu poreske uprave. Time smo napunili naš budžet i omogućili to da imamo po čitavoj Srbiji neke investicije. Ovo krivično delo je nažalost u Srbiji veoma rasprostranjeno. Znate, ja jako volim naš narod, jako volim sve nacionalnosti koje žive na teritoriji Republike Srbije, ali imamo čudan mentalitet koji glasi otprilike ovako – da li želiš da kod lekara bude sve sređeno, da imaju sve lekove i opremu – želim, da li želiš da imaš sređen put – želim, da li želiš da imaš sređen park – želim, a da li želiš da platiš porez – pa naravno da ne želim, briga me da platim porez. U sređenim evropskim državama se zna i postoji ono pravilo – samo dve stvari moraš da uradiš u životu, a to je da platiš porez i da umreš. Moramo raditi na hvatanju učinilaca ovog krivičnog dela, pogotovo onih tajkuna koji to rade i da time povećamo prihode u našem budžetu, a onda iz našeg budžeta da taj novac direktno damo naših građanima. Drugo krivično delo o kojem bih želeo da govorim je po meni preširoko definisano. To je trgovina uticajem. Ono u našem zakonu se sastoji od primanja nagrade ili kakve druge koristi u cilju posredovanja da se izvrši ili ne izvrši neka službena radnja, pri čemu samo posredovanje treba da se ostvari korišćenjem svog službenog ili društvenog položaja ili stvarnog ili pretpostavljenog uticaja. Sada, pogledajte koliko je to preširoko definisano. Ispada da smo svi ovde učinili nekada u životu to krivično delo. Da objasnim to na prostom srpskom jeziku – ukoliko bih ja kao narodni poslanik, recimo, nazvao nekog direktora komunalnog preduzeća i zamolio ga – nemoj, molim te, da ugasiš to ženi vodu, bolesna je, nema veliku penziju, ne može da plaća račune i on me posluša, ispada da sam ja učinio krivično delo trgovina uticajem iako sam učinio dobro delo. Dakle, moramo da suzimo definiciju tog krivičnog dela. Kada smo kod tih krivičnih dela želeo bih da spomenem i ono što je moj poštovani kolega već spomenuo, a to je genocid, to krivično delo genocida koje se u poslednje vreme u našoj okolini samo baca onako, toliko da je potpuno izgubilo svoj smisao. Videli smo u ponedeljak na pregovorima u Briselu da je naša delegacija otišla sa najboljom namerom da ostvari neki dijalog. Žali Bože uopšte i para za karte, za put što su dali, jer prištinska delegacija uopšte ne želi nikakav dijalog, žele samo da miniraju, da dođe do sukoba, jer izgleda da je to u njihovom cilju. Optužili su nas za tri genocida nad Albancima, što je potpuna neistina. Dakle, ja tu postavljam jedno logično i normalno pitanje – kako to da su Srbi svuda činili genocide, a jedino Srba više nema? Zar nije genocid kada proteraš 200.000 Srba sa teritorije Kosova? Zar se nije genocid dogodio u Jasenovcu? Zar nije genocid kada proteraš 250.000 Srba iz Hrvatske? Dakle, nažalost su i neki naši narodni poslanici otišli i pravili sastanak, to su poslanici parlamentarne opozicije, da im ni ne spominjem imena, pravili sastanak ni manje ni više nego sa Aljbinom Kurtijem. Govorio sam o tome već za ovom govornicom, kako u našoj politici mora postojati jedan crvena linija koju niko ne sme da pređe. U redu je da se vlast i opozicija bore jedni protiv drugih, ali mi se u toj borbi ne smemo nikada boriti protiv svoje države, ne smemo raditi protiv svoje države, ali dobro, ta načela očigledno ne važe za neke od nas. Ja bih rekao za većinu naše opozicije, nažalost. Isti ti poslanici su podneli i Rezoluciju o genocidu u Srebrenici koju bismo mi, navodno, trebali da usvojimo, što naravno nećemo učiniti. Nažalost, istu takvu rezoluciju je, videli ste, donela i naša bratska Crna Gora. Ja bih sa ove govornice jasno poručio da narodi Srbije i Crne Gore i pored toga moraju nastaviti da se poštuju i moraju nastaviti da sarađuju, a što se tiče njihovih političara ne bih trošio reči na njih, oni su obrukali, oni su izdali onaj narod koji ih je na krilima litija zapravo i doveo na vlast. Videćete, poštovani narode, kako će te rezolucije o genocidu u Srebrenici samo da niču po okolnim državama, biće prepisane od reči do reči. Cilj svega toga nije ni malo naivan. Naime, oni žele da stvore pravni osnov za ukidanje Republike Srpske, te želim da im pošaljem jednu kratku, ali jasnu poruku – ima nas ovde koji drugu zemlju osim Srbije nemamo, ima nas koji volimo našu zastavu, ima nas koji volimo našu himnu i koji smo spremni da se borimo za ovu zemlju, tako da iza nas, iza našeg mandata nešto ovoj zemlji ostane. Dokle god je takvih ljudi u Srbiji, i mladih i starih, možete samo da sanjate o uništenju Srbije i o ukidanju Republike Srpske. Živela Srbija! Živela Republika Srpska!
Zahvaljujem. Reč ima Andrijana Avramov. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko i saradnici, poštovane kolege narodni poslanici, današnji predlozi zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama i dopuna Zakona o VSS, kao i odluke o izboru Republičkog javnog tužioca i predsednika sudova su veoma važne, pre svega zbog građana Srbije i države Srbije u celini. Ovim predloženim izmenama postižu se evropski standardi, obezbeđuje se bolje poštovanje vladavine prava, obezbeđuje se nezavisno i nepristrasno sudstvo. Sve ovo su naše obaveze u skladu sa započetim procesom evropskih integracija, pre svega mislim na nedavno otvoreni Klaster 1 u kome se nalaze osnovna prava i pravosuđe. Mišljenje GREKA, odnosno grupe država protiv korupcije, za sprečavanje korupcije i Saveta Evrope o borbi protiv korupcije je da je Srbija napredovala, da se Srbija više ne nalazi na listi globalno nezadovoljavajućih zemalja kada je u pitanju borba protiv korupcije i da je ispunila većinu preporuka GREKA koje se odnose na sprečavanje korupcije među poslanicima, sudijama i tužiocima. U poslednjem Izveštaju iz 2020. godine se navodi da je ispunjeno gotovo 70% preporuka koje se odnose na narodne poslanike, kada je u pitanju sprečavanje korupcije, ako kod sudija i tužilaca više od 80%. To potvrđuje da je Srbija ostvarila vidljiv napredak. Od 1. marta 2018. godine država Srbija je počela da sprovodi Zakon o organizaciji nadležnosti državnih organa, kada je reč o suzbijanju organizovanog kriminala, terorizma i korupcije, na osnovu koga su uspostavljena četiri regionalna antikoruptivna centra pri višim sudovima i javnim tužilaštvima u Beogradu, Novom Sadu, Nišu i Kragujevcu. Zahvaljujući primeni ovog zakona doneto je više stotina pravosnažnih sudskih odluka za koruptivna krivična dela, a među procesuiranim licima nalaze se visoki funkcioneri, predsednici opština, takođe i sudije. Ono što je važno da napomenem jeste da partijska knjižica više nikoga neće štititi u Srbiji, a od ruke pravde nisu izuzeti ni visoki funkcioneri vladajućih stranaka. Jasno je da postoji opredeljenost države Srbije da se ozbiljno uhvati u koštac sa borbom protiv korupcije, o čemu svedoči i donošenje Zakona o poreklu imovine. Navedeni zakon je usaglašen i sa GREKO preporukama i predstavlja krovni antikorupcijski propis. Građani Srbije dobro znaju kako je prethodni režim sproveo katastrofalnu reformu pravosuđa zbog koje svi danas ispaštamo. Za razliku od njih, mi smo nastavili proces sveobuhvatnih reformi u državi, pa i kroz reformu pravosuđa kako bi obezbedili pravnu sigurnost za sve naše građane, kao i da omogućimo dolazak stranih kompanija, investitora i veću ekonomsku stabilnost zemlje. Pred nama su brojni izazovi kada je reč o vraćanju poverenja građana Srbije u naš pravosudni sistem i to svakako moramo da imamo u vidu i naravno da pravosudni sistem radi bolje po tom pitanju. Očekujem od kandidata koji dobiju naše poverenje u danu za glasanje da svoj posao obavljaju savesno i odgovorno, poštujući Ustav i zakone naše zemlje. Takođe želim da verujem da će izabrani kandidati raditi u interesu zadovoljenja pravde svih građana Srbije, poštujući zakone ove zemlje da će svoj posao obavljati na profesionalan i nepristrasan način. Pravosuđe mora da ostane treća nezavisna grana vlasti, bez političkih uticaja i pritisaka, jer na tome se zasniva svaka demokratski orijentisana zemlja i njen pravosudni sistem, a pre svega mislim na načelo podele vlasti na sudsku, zakonodavnu i izvršnu. Hvala.
Hvala. Reč ima Ljiljana Malušić.
Hvala potpredsedniče Narodne skupštine. Uvažena ministarko sa saradnicima, dame i gospodo poslanici, danas se nekako ponosim, ne samo danas, nego i inače, kada slušam svoje uvažene kolege, gospodina Atlagića koji me je ganuo. Čovek koji je veliki patriota, čovek koji može ovu salu da digne na noge, čovek koji je preživeo sve i svašta, čovek čija je glava bila ucenjena, čovek koji je bio kada je bilo najteže u Saboru Hrvatske poslanik. Profesore Atlagiću, bravo za vas. Nekad kada spomenete Srbe i srpski narod, glava dole, e pa ne može. Dosta je bilo, glava gore. Slušam svog uvaženog kolegu Bakareca koji me je takođe ganuo svojim izlaganjem, koji ima petlju, koji ima želju i volju posle toliko godina da kaže šta misli. Srbi su genocidan narod – nikada nisu bili, niti će biti. Sram bilo onog ko to izgovori. Otišao je naš predsednik da se pokloni senima, žrtvama. Bilo je žrtava sa obe strane. Jednom zauvek, znate li šta znači genocid? Istrebljenje jednog naroda. Kako je onda moguće da u Srebrenici žive Srbi i Muslimani i da imaju za predsednika Srbina? Bilo, ne ponovilo se. Bilo je žrtava sa obe strane. Gonocid je istrebljenje. Šta je onda Jasenovac. kada pričam o tome, mučno mi je i potpuno sam otišla u drugom pravcu, jer moram da odam priznanje ovim divnim ljudima koji prosto žive za ovu Srbiju i nama daju krila. O tome treba govoriti. Govoriću i o gospođi Dolovac, ali moram, mora iz mene da izađe to, prvo da čestitam Kurban-bajram svim građanima Srbije islamske veroispovesti, da ga slave u miru, da ga slave s ljubavlju, to su naša braća, mi svi zajedno živimo ovde. Sve ljude delim na dobre i one koji to nisu, a to, genocid, Kosovo. Genocida nije bilo i tačka. Stavljam tačku na genocid. Srbi nikada nisu bili genocidan narod. Srbi su se celog života borili, uvek su imali odbrambene ratove i Balkanski rat i Prvi svetski i Drugi svetski rat, i ratovi devedesetih, poginulo je dva miliona ljudi. Kako mi možemo da budemo genocidan narod? Nikako. Mi smo stradalni narod. Kosovo je srce Srbije. Republika Srbija ima dve pokrajine, severnu Vojvodinu i južnu Kosovo i Metohija. Kosovo i Metohija je centar duhovnosti. Tamo je Pećka patrijaršija, mi imamo više od stotinu manastira i crkava. Pričaju tzv. Albanci sa Kosova, postoje Albanci koji žive u Albaniji, ovi se zovu drugim imenom, da smo mi genocidan naorod. Nismo nikada, niti ćemo biti. Oni su na našoj teritoriji, imaju sva prava i više od toga. Nas su prognali, prvo bombardovanjem 1999. godine, pa, veliki pogrom 2004. godine. O tome treba pričati, a ne orkestrirani napad na predsednika Republike, Hrvatske, Crne Gore i BiH, samo zato što treba da se prizna Kosovo. Pa, koje Kosovo. Naše. Srpsko Kosovo i Metohija. Kosovo sa zvezdicom, rekli neki sa zapada. Kosovo i Metohija, srce Srbije. Ne može žena koja je tamo rođena da ode u prodavnicu. Gde su tu ljudska prava. Nama spočitavaju da treba da imamo vladavinu prava. Pa, imamo je. Evo, sve živo uređujemo, donosimo i novi Ustav, sve živo radimo. Mi, a najmanje grešaka u istoriji mamo mi. Ne kažem ja da smo mi bezgrešni. Nismo. Mi smo jedan dobar narod, mi smo jedan intelektualan narod. Tesla je naš, Pupin je naš, Mileva Anštajn je naša, Milankovć je naš. Svi sportisti ni manje zemlje ni više zlatnih medalja. O tome treba pričati. Zašto je sada orkestriran napad na nas. Zato što smo među najboljima u Evropi, 58% nam je dug BDP, i šta sad? Treba nas skrajnuti, treba nas poubijati, treba da nestanemo sa lica zemlje, treba da damo Kosovo, treba da damo verovatno i posle i dalje, šta treba da damo? Ovo je naša zemlja, mi živimo ovde. Mi smo, primamo sve ljude na ovom svetu, ali nećemo dati svoje, pobogu. Uradite ovo, da biste uradili to. Mi uradimo sve što se od nas traži i opet još nešto, i opet još nešto, i dokle to još nešto. Dok je ovakvih ljudi u ovom parlamentu, prvo, svi smo za predsednika i svi ćemo ustati ako bilo šta treba. Sramotno je što neko nema program, pa onda udari na predsednika i njegovu decu. Kletve, kakve kletve, pa, ko to još radi, primitivizam. Koji je ovo vek. Ako nešto želiš da uradiš, uradi tako što ćeš da ustaneš i kaže moj program za naredne izbore taj, taj i taj, pa, građani Republike Srbije glasajte. Valjda je to normalno i civilizovano u čitavom svetu. Tražili ste da spustimo cenzus, jesmo, sa pet na tri, a vi ste doneli kada mi treba da mi izađemo na izbore sa tri ste popeli na pet. Eti, imate sve što ste tražili to ste dobili. Šta sad ne valja? Sad smo genocidan narod. Nikada nismo bili genocidan narod. Nikada. Onda to preformulišete u to, eto, par pojedinaca, a ne čitav narod. Ovo je divan narod. Ko god dođe u Srbiju vraća se po 10, 50 puta. Zašto? Zato što smo jedan dobar narod. Jedva čekamo da ugostimo ljude. Narod pun empatije. Pogledajte šta je bilo sa vakcinama. Dobili vakcine i delimo našoj braći. Mi moramo da živimo u dobrim odnosima sa susedima. Potpisali smo Mini šengen, da bi se povezali ekonomski. Pa, i to valjda ne valja, svi kažu dobro, ali opet neka braća da priđu. Zašto? Zato što ga je potpisao Aleksandar Vučić. Treba da mu skinu kapu. Dobili su vakcine svi koji su poželeli i dan danas. Imamo četiri vrste vakcina, malo li je. Da vakcina košta 200 evra, poubijali bi se ovde da prime vakcine, a pošto su besplatne i pošto neko moli da primi vakcine, jer je mnogo manja šteta kad primite vakcinu nego kada se razbolite, ma, nema šanse, ko zna kakve su vakcine, antivakserski program radi, poumiraćemo. O, ljudi moji. Sada ću da se vratim, ovo rade moje emocije, i zahvalna sam mojim govornicima, zato što su u meni podstakli patriotizam. Što se tiče izbora gospođe Dolovac, pa apsolutno nemam ništa protiv. Ona je bila toliko uvažena u vreme DOS-a i DS-a, toliko ste je hvalili. Evo, sada treba da izaberemo ženu, odjednom ništa ne valja. Kako je to moguće? Samo zato što je SNS ponovo bira. Mi je ne biramo ljudi. Mi nemamo veze. Ovo su predlozi VSS, konkretno za nju republički javni tužioci. Znači, nema veze. Šta bi sa etičkim odborom, etičkim kodeksom? Neka se neko izjasni. Otkud toliko pogrda na račun ove žene koja je imala hrabrosti da se suprotstavi kriminalu i korupciji. Odjednom ne valja. Što reče moj uvaženi kolega, pa nisu izbijali iz kancelarije i maltretirali ženu, pratili je kao policija. Sad odjednom ne valja. Treba se setiti samo te pogubne politike 2008. i 2009. godine kada je preduzeće DOS-a otpustilo hiljadu sudija. Taj ceh smo mi platili. To što oni nisu radili 45 miliona evra košta. Otpustili su sudije koje nisu lojalne zamislite, a sudstvo nezavisno. Sudije dostojanstvene i hvala Bogu jesu, 95% radi kako treba da radi, ali uvek postoji onaj procenat, onih 5% koji muljaju, rade šta hoće. Neću da im navodim imena, prosto rekla sam da više neću da im dajem na važnosti, ali ću možda inicijale. Na primer, M.R. prepoznaće se, ako neće šta ću ja da mu radim. Sećate se kako je sklanjao predmete. Nema predmeta, zastareo predmet, da čistačicama da bace. Onda ovaj čuveni M.M. što je otpustio čitavu Gnjilansku grupu, o tome sam pet puta pričala. Onda kaže za silovanje trinaestogodišnje devojčice koja pritom ostane trudna, da je to folklor romski. Sram da ga bude. Onda takođe kaže da je ubica, silovatelj deteta, da mu je doživotna kazna, taman posla doživotna kazna, kako, pa to nije humano, a humano je da se dete siluje i ubije. Znači i toga ima. Molim ovaj etički odbor da se pozabavi takvom vrstom sudija, da mi pročistimo, ne mi, nego vi pročistite redove takvih sudija, jer je sudstvo nezavisna državna institucija ili bi bar kao takva trebala da bude. Sada ću samo taksativno da navedem koliko je SNS sa svojim koalicionim partnerima učinili za dobrobit sudstva, za tog devastiranog sudstva u smislu kako se nekad radilo, a kako sad. Prva sam se sudila i 12 godina je trajalo suđenje, pritom sa dokazima, znači to je moglo da se završi za dve godine. Okej, kažu nagomilali su se predmeti. Kad, od pre sto godina? Sad više nema tih nagomilavanja pošto smo umreženi, pa ako ima mnogo predmeta koji su u Beogradu, oni idu u druge krajeve Republike Srbije. Sigurna sam da će to sudstvo da radi mnogo bolje i brže nego što je radilo. Sada idemo malo šta je sve urađeno, na primer koliko. Ne znam samo da li imam vremena zbog drugih kolega, ali ću taksativno da nabrojim. Renoviran je jedinstveni šalter za informacije u prekršajnom sudu u Zrenjaninu. Zrenjanin je do 2012. godine izgledao sumorno, jezivo, strah za oči, prljavo, kancelarije pretrpane, predmeta nema. Uz pomoć USAD-a i naravno Vlade Republike Srbije taj sud je renoviran i sada je za ponos i diku čitavog Zrenjanina. Renovirana je masa sudova. Sud u Aranđelovcu renoviran, palata pravde u Kragujevcu, treba da se završi najsavremeniji sud koji će sadržati 11 pravosudnih institucija na jednom mestu, renovirana palata pravde, završeni Prekršajni sud u Beogradu u kome postoji 105 sudnica. Mnogo toga se radi, mnogo toga je izgrađeno već. U Leskovcu petospratno zdanje Osnovnog suda završeno. To je takođe bila jedna ruina. Upravo sada u februaru mesecu počela je da se renovira zgrada Prekršajnog suda u Beogradu koja će biti gotova do kraja godine. Tako treba da se radi. Živela Srbija!
Zahvaljujem. Poslednji na listi prijavljenih za reč, prof. dr Dragoljub Acković.
Gospodine predsedavajući, gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, u današnjoj raspravi o Predlogu zakona o dopuni Zakona o Visokom savetu sudstva i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama je dosta govoreno. Govoreno je i ono što je trebalo na početku da kažem, a reći ću sada. Svim vernicima muslimanske veroispovesti, među kojima su i mnogi pripadnici moga naroda, želim srećan jučerašnji praznik. Neka u miru provedu naredno vreme i naredne godine. U nastavku o današnjem dnevnom redu želim da pomenem samo, pošto su sve gotovo taksativno kolege govorile, nešto o Etičkom odboru, kao stalnom radnom telu Visokog saveta sudstva, čije se nadležnosti propisuju i donosi se Poslovnikom o radu Etičkog odbora i propisivanje obaveza izrađivanja izveštaja o radu Etičkog odbora Visokog saveta sudstva i poštovanje odredaba Etičkog kodeksa. Etički kodeks poštuju svi normalni ljudi, čini mi se bar, ali smo imali prilike da ovih dana čujemo mnogo neetičnosti u raspravama sa predsednikom Vučićem u Briselu. Naime, Aljbin Kurti je pominjao neke genocide za koje ja, koji dobro poznajem istoriju, nikada nisam čuo. A što ja nisam čuo nije ni strašno, ali što mnogo ozbiljniji i pametniji ljudi od mene nisu o tome ništa čuli, to me već zabrinjava. Gde je ta etika? Gde je etika u tome da Aljbin Kurti kaže da je hiljade i hiljade žena albanskih silovano, da je hiljade ubijeno, itd? Da li se Aljbin Kurti i njegovi prethodnici Hašim Tači i Haradinaj… Haradinaj je ubio celu romsku svadbu od 16 svatova, samo zbog toga što su mu bili na putu. O tome postoje podaci, o tome je pisano i svi svedoci su poubijani. Bilo je došlo gotovo do suđenja u ovom slučaju. Aljbin Kurti bi morao da zna još nešto. Tu knjigu koju pominje, to je knjiga Nataše Kandić. U njoj postoje i ovi podaci, da je Alilaj Nusret ubijen 20.5.1998. godine, to je prvi Rom koji je nestao, pa onda još 50 narednih imena, a ja sad tu preskačem, da vas ne bih opterećivao. Napominjem da je prvi Rom koji je ubijen 1999. godine Adem Delet, da je ubijen 19.5.1999. godine, pa je posle [[ne čuje se]] ubijen 6.7.1999. godine, pod brojem 42. je Demirović Džemila, 1.7.1999. godine, Fazdir Agafur 3.7.1999. godine, Hajder Abarem 25.3.1999. godine, i tako nekoliko stotina imena. Ovu knjigu ja bih želeo da gospodin predsednik ima sa sobom, a kad mu se nađe neki tako pametan, da zna da optužuje zemlju Srbiju za genocid nad narodom, na kome zaista nikada nije bilo genocida, da mu pokaže. Želim samo da zahvalim svima vama na današnjoj raspravi i tome što ste me koliko-toliko saslušali, jer nije vreme ni mesto da se o ovim stvarima sada posebno govori. Hvala vam, poštovana gospodo i gospođe. Živela Srbija.
Zahvaljujem profesoru Ackoviću. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa pitam – da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96? Da li reč možda žele predstavnici predlagača, Vlade i Visokog saveta? (Ne.) Saglasno članu 98, stav 4. Poslovnika, zaključujem zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima akata iz tačaka 1, 2, 7. i 8. dnevnog reda. Zahvaljujem svima koji su uzeli učešće u današnjem radu. Nastavljamo sutra u 10.00 časova.