Poštovani gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pred vama se nalazi zakon o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća. Želeo bih samo da kažem jedan mali osvrt na jučerašnju sednicu, popodne - mislim da je svako u ovoj sali razumeo i shvatio da takva vremena treba da ostanu iza poslanika, ali i iza građana Srbije. Možda upravo ovaj zakon koji se nalazi pred vama ukazuje na put kojim bi trebalo ići, a to je put koji građanima obezbeđuje mir i stabilnost, uslove za razvoj privrede i standarda. Ne mogu a da vam ne kažem da je ovo, u suštini, prvi celoviti zakon koji se nalazi pred poslanicima Republike Srbije u ovom sazivu. Od januara meseca mi smo do sada imali isključivo izmene i dopune ili ukidanje pojedinih članova postojećih zakonskih projekata. Ovo je u suštini prvi, jedinstveni, celovit projekat koji se nalazi pred vama, pred narodnim poslanicima Skupštine Republike Srbije u ovom sazivu. Pošto sam svojim uvodom ukazao da treba da prestanemo da se vraćamo na deset godina unazad, ja neću deset godina unazad da se vratim, ali ne mogu a da se ne vratim dve godine, samo kratko, unazad, da ukažem zbog nekih drugih, kako je došlo uopšte do toga da se pred vama nađe ovaj nacrt zakona o malim i srednjim preduzećima. Naime, već u prvim danima agresije na ovu našu zemlju i razaranja pojedinih privrednih preduzeća, činjenica je da je značajan broj radnika ostao bez materijalne i socijalne sigurnosti, i oni i njihove porodice. Vlada Republike Srbije je zadužila mene, kao resornog ministra, da razmotrim mogućnost daleko boljeg povezivanja nauke i privrede, da jednostavno aktivnošću Ministarstva za nauku i tehnologiju učinim da se maksimalno angažuje domaći potencijal. Da se na bazi domaćeg naučnog potencijala i domaćeg resursa (a najkvalitetniji domaći resurs jeste radni čovek i njegovo znanje, ali i domaćih resursa u materijalnomsmislu) osmisle proizvodi i procesi koji bi išli ka supstituciji uvoznih komponenata, uvoznog repromaterijala i, naravno, pre svega, uvoznih gotovih proizvoda. U tom smislu radilo je više timova u više ministarstava, tako da je u suštini donet početkom maja meseca ekonomsko - socijalni program Vlade Republike Srbije kojim je rešavan problem zapošljavanja radnika iz ratom razorenih preduzeća. Želim da kažem da je NATO agresija ostavila bez posla negde oko 80.000 radnika, čija su radna mesta direktno pogođena. Procene su da je oko 250.000 radnika u reprolancu, uzmite samo primer "Zastave", takođe ostalo bez posla iako im nisu razorena radna mesta, aliim je onemogućeno korišćenje njihovih proizvoda za dalju fabričku doradu. U tom smislu, mi smo u tim merama definisali kratkoročne mere, kako smo rešavali trenutni problem, i dugoročne mere koje su pre svega išle ka tome da se osnivaju mala i srednja preduzeća, da se razmotri mogućnost vraćanja na poljoprivredne posede itd. Posebnu aktivnost imalo je Ministarstvo za nauku i tehnologiju, oko razvoja malih i srednjih preduzeća. Zaista mislim da je suvišno detaljno govoriti o malim i srednjim preduzećima danas, a da je svako ovde u ovoj sali i u ovoj zemlji razumeo da su to fleksibilni proizvodni programi, da je to perspektiva razvoja ove zemlje. Ima niz pozitivnih primera u ostalim zemljama Evrope, pa može da se ukaže koliko su mala i srednja preduzeća fleksibilna, prilagodljiva tržišnim zahtevima, spremna da vrlo brzo promene proizvodne programe, što je uticalo na razvoj tih zemalja. Konkretno, primer Italije, gde je 70% radnika zaposleno u malim i srednjim preduzećima, a gde se 50% finansijskog kapitala obrće takođe u malim i srednjim preduzećima. Jednostavno, mala i srednja preduzeća su mnogo efikasnija, daleko se njima lakše upravlja, prilagodljivija su tržišnim zahtevima i marketinški spremnija da nastupe na međunarodnom tržištu. Konačno, velika prednost malih i srednjih preduzeća je u poboljšanju rada velikih sistema, proizvodnih ili velikih javnih sistema, jer njihovo prisustvo u reprolancu kome prethodi veliki sistem, naročito oko velikih sistema i korišćenja njihovih proizvoda, u suštini daleko više pokreće trome i velike sisteme. Želim samo da kažem da je rezultat tog rada u Ministarstvu za nauku i tehnologiju, uz velike aktivnosti Instituta za uporedno pravo, koje je imalo zadatak da izvrši uporednu analizu sličnih zakonskih projekata u desetak evropskih zemalja. U suštini, bio je skup poslovnih programa za mala i srednja preduzeća, a ovo je tek drugo izdanje. Konačno je izdata peta knjiga ovih poslovnih programa. Mi smo prikupili, analizirali, obradili i verifikovali 2.900 poslovnih programa koji mogu da budu osnov za razvoj malih i srednjih preduzeća. Šta je važno istaći? Važno je istaći da je 54,3% tih programa u suštini poteklo sa instituta i fakulteta. Tu smo uspeli darazbijemo teško ostvarivanje sprege između nauke i privrede. Ova zemlja je uvek mnogo ulagala u nauku, ali je vrlo malo u praktičnom smislu, u smislu proizvodnje, koristila tu nauku koju ima. S jedne strane, zbog samih naučnika koji su inertni, zato što su zadovoljni rezultatom koji postignu u teorijskom smislu. S druge strane, zbog nespremnosti privrede da u svom okruženju, u svojoj zemlji traži rešavanje konkretnih praktičnih problema i mnogo veće spremnosti da kupuje takve gotove proizvode i tehnološke linije u inostranstvu. Faktički, pet izdanja knjige sa 2.900 poslovnih programa za koje je dokazano i verifikovano da su tržišno orijentisani, da garantuju radnicima socijalnu i materijalnu sigurnost, da garantuju povratak uloženog kapitala, programi za koje se zna koliko je potrebno energije, kog repromaterijala, koliko zapošljavaju radnika, koliko je ulaganja potrebno u te programe i, u suštini, ogroman kapital kojim Vlada Republike Srbije raspolaže, ali je velika vrednost da je 54,3% tih programa poteklo sa instituta i fakulteta. Konkretno, 47 instituta i 24 fakulteta Srbije su dala značajan doprinos. Moram da istaknem veliko zalaganje Privredne komore Beograda i Privredne komore Srbije, i posebno činjenicu da su upravo te dve kuće, naročito Privredna komora Beograda, pomogle da se sa Nacrtom zakona o malim i srednjim preduzećima, koji je pred vama u finalnoj verziji, prođe kroz sve regionalne privredne komore i da se čuje glas, kako već postojećih malih privrednika (iako su oni veliki privrednici, videćete kasnije zašto), tako i direktora društvenih i državnih preduzeća koja imaju višak zaposlenih i kojima je jasno da u tom tehnološkom procesu mora jedan broj radnika da ostane bez zaposlenja i da treba da se podrže da odu samostalno, da privređuju, upravo na ovaj način - razvijajući, uz podršku države, određena mala i srednja preduzeća. Možda treba samo istaći da je revitalizacijom industrijskih kapaciteta realizovano 317 programa u 97 preduzeća i da je time zaposleno 21.900 radnika u drugoj polovini 1999. godine. Treba istaći da je 137 novih programa plasirano u razorenim preduzećima, gde je uloženo preko dve milijarde dinara i da je u njima zaposlen 10.931 radnik. Kada se sabere proširenje proizvodnje, samozapošljavanje i preuzimanje radnika, jedan ogroman rezultat je postignut, da je skoro 80.000 radnika u drugoj polovini 1999. i prvoj polovini 2000. dobilo svoje zaposlenje. Ogroman deo njih, sigurno je bilo nekih grešaka, dobio je materijalnu i socijalnu sigurnost, formirani su kolektivi koji dobro privređuju, i, što je najvažnije za ovu zemlju, proizvodi su ili supstitucija uvoznog repromaterijala ili gotovih uvoznih proizvoda za koje su se trošile devizne komponente iz deviznih rezervi. Što je mnogo važno, jedan deo tih programa je već tada imao plasman na međunarodno tržište. Posebno treba istaći značaj razvoja malih i srednjih preduzeća na selu. Radi se o sledećem - jasno je svakome ko je vršio analizu stanja na selu, mi smo upravo govorili i o demografskom problemu, o populaciji - naša sela u značajnoj meri odumiru. Odumiru zbog toga što su uglavnom bila orijentisana ka životu direktno od primarne poljoprivredne proizvodnje.Primarna poljoprivredna proizvodnja ima vrlo spor obrt kapitala i nijedno selo, nijedno seosko domaćinstvo ne može da živi isključivo od primarne poljoprivredne proizvodnje, pogotovo što kad je u pitanju primarna poljoprivredna proizvodnja, pored supstitucije države koja je do sada bila, a očito je više neće biti, bila je i određena kontrola cena koja nije opredeljivala pravu vrednost gotovog proizvoda u poljoprivrednim porodicama. Zbog suštinske stvari, zadatka da mladi, a pogotovo žene, imaju motiva da ostanu dažive i rade na selu, izuzetno je važno razvijati mala i srednja preduzeća u seoskom području. Posebno ako se uzmu programi koji su danas aktuelni u Evropi, kao što je proizvodnja zdrave hrane, seoski turizam, prehrambena industrija itd. Zbog toga je razvoj malih i srednjih preduzeća posebno bio motivisan i treba još više da bude motivisan na selu, jer stvara šansu za zapošljavanje svih struktura stanovništva, a posebno mladih i žena. Zbog svega toga, zbog jednog velikog iskustva u radu na ekonomsko-socijalnom programu Vlade Republike Srbije, na njegovoj realizaciji, na zapošljavanju 80.000 radnika, pretežno u malim i srednjim preduzećima, i zbog činjenice da se raspolagalo izvanrednom uporednom analizom, analizom evropskihrešenja u ovoj oblasti, a posebno zbog činjenice da je Nacrt zakona o malim i srednjim preduzećima prošao široke javne konsultacije po regionalnim privrednim komorama, mislim da nema grada, od Sombora, Kraljeva, Kragujevca, Zaječara, Bora, u kojem se nije bilo na sastancima regionalnih privrednih komora i gde se nisu čule sugestije na taj zakon, kako privrednika koji su uložili svoj kapital, tako i privrednika koji su upravljali državnim ili društvenim preduzećima, odlučio sam se da Narodnoj skupštini Republike Srbije predložim zakon o podršci i razvoju malih i srednjih preduzeća. Koje su osnovne oblasti ovog zakona? Onekoji me upozoravaju samo podsećam da, kao predlagač zakona, imam pravo da izlažem tri puta po 20 minuta i molim vas da me ne prekidate u tom smislu. Vidim da su se neki razočarali. Prvo, u zakonskom projektu imate klasifikaciju - mala i srednja preduzeća. Znači, data je klasifikacija koja je potpuno primerena savremenim evropskim trendovima, iako sam čuo drugačije mišljenje na jednom matičnom odboru. Sada imam dokumentaciju u tom pravcu, da se ne bi ovde za govornicom sukobili. Znači, izvršena je klasifikacija na mala i srednja preduzeća i direktno vezana za prihode tog preduzeća po zaposlenom, uslovno,radniku. Zatim, suštinski koncept je zadatak Vladeda daje godišnji program podrške razvoju malih i srednjih preduzeća. Naime, šta je suštinska ideja zakona o podršci i razvoju malih i srednjih preduzeća? Da li ova zemlja ima nezaposlene? Ima ih. Nezaposlenost se drastično povećava. Samo u decembru i januaru imali smo još 50.000 novih nezaposlenih. Ovim zakonskim projektima, koji su parcijalno ukidanje pojedinih će članova, sigurno pojedini poslodavci biti motivisani da nastave proces otpuštanja. Da li ova zemlja ima kvalifikovane stručnjake? Ima. Ako postoji zemlja u Evropi koja ima poštovanje zbog znanja svog prosečnog radnog čoveka, to je Srbija, to je Jugoslavija. Mi smo izuzetno ulagali u znanje našeg čoveka. Samo uzmite rezultate na takmičenjima naših mladih ljudi iz srednjih škola ili sa fakulteta, redovne pobede, prva, druga ili treća mesta na svetskim olimpijadama, matematika, informatika, fizika, i to u vreme agresije i nakon agresije, a da ne govorim ranije. Prema tome, suštinski pristup je sledeći - ova zemlja ima dosta nezaposlenih, zna se zbog čega, ima izuzetno obrazovanog prosečnog radnog čoveka. To je najkvalitetniji resurs. To je onaj resurs kojim mnoge evropske zemlje ne raspolažu, jer njihov nivo obrazovanja je daleko niži od obrazovanja u ovoj zemlji. Prosečno znanje studenta je daleko manje nego obrazovanje našeg prosečnog studenta ili prosečnog visokokvalifikovanog radnika. Upravo zbog toga, Vlada Republike Srbije ima zadatak da brine o razvoju malih i srednjih preduzeća da bi svojom podrškom, svojom osmišljenom politikom, pre svega preko godišnjeg programa podrške razvoju malih i srednjih preduzeća, išla ka tome da sa dovoljno kapitala, manje nego što je u mnogim drugim zemljama potrebno, angažuje te nezaposlene, pametne, stručnjake sa velikim znanjem, naše radnike, i da ide ka razvoju malih i srednjih preduzeća koji upotpunjuju privredni koncept, čine supstituciju uvoza, šansu za plasman izvoza i naših proizvoda, a samim tim i našeg znanja. Da bi Vlada to činila, u zakonu je predloženo formiranje agencije za razvoj malih i srednjih preduzeća. Tu je glavni atak Vlade u odgovoru na ovaj zakon, atak koji apsolutno nije na mestu. Inače, agencija za razvoj malih i srednjih preduzeća već postoji u Vladi. Video sam vizit kartu jednog gospodina koji radi u toj agenciji. Znači, agencija već postoji nezakonito. Ovde se daje zakonski osnov za formiranje agencije. Ali, nije agencija ta koja vrši centralizaciju u zemlji u kojoj se ide u decentralizaciju. Agencija je ta koja vrši osmišljenu centralizaciju znanja, da bi se izvršila decentralizacija tog znanja po regionalnim privrednim komorama, po okruzima ove zemlje, gde bi znanje bilo omogućeno svakome ko hoće u ovoj zemlji bilo gde, u bilo kojoj opštini da se opredeli da uđe u poslovanje, on sam ili sa svojim kolegama, u razvoj određenog malog ili srednjeg preduzeća. Tu je agencija koja ne vrši centralizaciju, nego vrši decentralizaciju sugestija, znanja u oblasti stručne regulative, pravne regulative, nudi besplatno projekte u ime ove države, da pomogne nezaposlenima da stanu na noge i da razviju proizvodne programe koji će dobro doći zaposlenima u tom preduzeću, garantovati materijalnu i socijalnu sigurnost. Istovremeno će dobro doći državi, jer će upotpuniti proizvodni milje koji ovoj državi nedostaje i za koji država daje deviznu komponentu ili milje u izvoznom plasmanu ove države. Da bi sve to moglo da ide, predviđen je fond za zajmove i garancije za mala i srednja preduzeća Republike Srbije. O čemu se radi? Svedoci ste bombastih otvaranja inostranih banaka u Beogradu, a da li znate krajnji rezultat otvaranja tih inostranih banaka i njihovih ekspozitura? Da li je neko od poslanika otišao u neku banku, inostranu, koja je ovde otvorena i rekao - hoću da uzmem poslovni kredit, da razvijem malo preduzeće i da dam podršku svom srednje razvijenom preduzeću za određeni period. Da li znate koji je odgovor? Odgovor je 2,5% mesečna kamata u deviznom smislu. Znači, 2,5% mesečna kamata u deviznom predznaku. Da li onaj ko je nezaposlen, ko ima znanje, ko sam sebi, ali i ovoj državi može da pomogne aktiviranjem svog znanja kroz razvoj novih proizvodnih programa, koji znače razvoj i njega i njegove porodice, zapošljavanje novih nezaposlenih i supstituciju uvoza ili plasman na inostranom tržištu, može da krene u tu priču i treba li da ga ova država ostavi na 2,5% mesečne kamate? Upravo zbog toga je ovde predviđen fond za zajmove i garancije, za podršku i razvoj malih i srednjih preduzeća Republike Srbije. Zašto je predviđen? Predviđen je jer je Vlada suočena sa problemom nezaposlenosti, svesna činjenice da raspolaže sa vrlo kvalitetnim kadrovima iz različitih privrednih grana među nezaposlenima, i ima zadatak i svest, pre svega, o značaju razvoja malih i srednjih preduzeća na ovom tržištu. Zato formira svoju agenciju koja distribuira, decentralizuje znanje i daje podršku i besplatno daje programe koje je Vlada verifikovala, jer zna da su to tržišno orijentisani programi koji u suštini garantuju dobro državi, a ne samo pojedincima koji se tu zapošljavaju. Onda Vlada preko svog fonda za zajmove i garancije faktički daje jedan stabilizirajući i konkurentni faktor na novčanom bankarskom tržištu, gde daje jeftin novac, ali, za koju svrhu. Za onu svrhu za koju je Vlada preko stručnjaka i naučnika procenila da su tržišno orijentisaniposlovni programi. U tome je stvar sa fondom i fond u suštini sa zajmovima i garancijama daje dignitet onima koji počinju, daje odložene kredite sa odloženim otplatama, niže nego što daju komercijalne banke. I u suštini u celom sklopu rešenja (u drugom nastupu ću ići detaljnije u ta rešenja) osmišljena je jedna politika koja građanima Srbije kaže - putem ovog zakona će ubuduće da se osmišljeno, sa velikim znanjem, sa velikom stručnošću potpuno decentralizovano daje podrška na nivou Republike razvoju malih i srednjih preduzeća. To je velika šansa za nezaposlene, ali velika šansa i za državu.
Samo da razjasnimo, imate dva puta po 30 minuta plus 10 minuta. Vi ste rekli tri puta po 20 minuta. Nije tri puta po 20 minuta, nego dva puta po 30 minuta plus 10 minuta. Da li se neko od predsednika poslaničke grupa javlja za reč? Ukoliko ne, prvi prijavljeni za diskusiju je narodni poslanik Branimir Trajković, a posle njega narodni poslanik Žarko Obradović.
Poštovani predsedniče, poštovane dame i gospodo poslanici, članovi Vlade, kao član Odbora za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom učestvovao sam 6. aprila ove godine u raspravi o Predlogu zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća, koji je podneo gospodin Branislav Ivković. U ovoj raspravi je istaknuto da Predlog ovog zakona nije u skladu sa decentralizacijom državne uprave i tržišnom ekonomijom, da ne definiše konkretna rešenja, način na koji bi se vršila podrška i podsticaj razvoja malih i srednjih preduzeća. U prilog ovih zaključaka dao bih neko svoje viđenje stvari. Članom 2. ovog zakona vrši se podela na mala i srednja preduzeća i to preko prihoda godišnjih, imovine i broja zaposlenih, što po meni predstavlja jednu promenljivu veličinu. Založio bih se za neku definiciju koja postoji u zemljama Evropske unije. Pri tome ne smemo zaboraviti ni samostalne zanatske radnje, jer su one mahom zastupljene u sektoru proizvodnje zdrave hrane i malih privatnih farmi. Članom 4. kaže se da godišnji program podrške razvoju malih i srednjih preduzeća sadrži pravce razvoja i prioritetne vrste delatnosti za koje se pruža podrška malim i srednjim preduzećima. Mislim da je ovo potpuno pogrešno i da tržište treba da odredi prioritetne poslove, a sami strani investitori i konkretne partnere, proizvođače. Članom 6. predviđeno je osnivanje agencije za razvoj malih i srednjih preduzeća, kao posebne organizacije. Slažem se da treba postojati agencija pri određenom ministarstvu, pri Vladi, ali ovim predlogom zakona nije predviđeno da ta agencija treba da ima bar još 15 regionalnih agencija. Time dolazimo do decentralizacije i na jedan bolji način do uvida u regionalne mogućnosti male privrede. Agencija bi praktično bila samo banka podataka i servis male privrede. U članu 9. se kaže da se sredstva za osnivanje i poslovanje agencije obezbeđuju u budžetu Republike. Zatim, agencija može da obezbedi sredstva za poslovanje i iz drugih izvora, kao što su sopstveni prihodi, domaći i strani zajmovi, donacije i slično. Kako su naša sredstva iz budžeta veoma skromna, sigurno je da treba očekivati pomoć Evropske unije i zemalja kao što su Grčka, Italija, Austrija i Nemačka. Značajno je istaći da u Italiji 70% privrede i čine mala i srednja preduzeća, i iz tog razloga mislim da bi ove zemlje sigurno podržale ovakve projekte. Zato treba stvoriti ambijent u Srbiji takav da ove zemlje vide ozbiljnost u ovom projektu. Mi smo proteklih dana usvjanjem budžeta za 2001. godinu i setom poreskih zakona upravo stvorili neposredne uslove za ulazak stranog kapitala. Ostao je još samo zakon o privatizaciji, za koji lično mislim da ćemo ga svi u ovoj skupštini usvojiti. Zatim dolaze članovi od 10. do 26. ovog predloga zakona, u kojima se opisuje stvaranje fonda, kao i njegova uloga u podršci razvoju malih i srednjih preduzeća. Tu su neizbežni upravni odbor, nadzorni odbor, direktor - po meni jedan dosta glomazan aparat. Mi u ovoj zemlji imamo veoma loša iskustva sa fondovima i to morate sami priznati. Svedoci smo da novac koji je izdvajan za fondove uglavnom nije završavao tamo za šta je bio namenjen, pa zato imamo i hapšenja direktora pojedinih fondova. Zato predlažem stvaranje mreže banaka koja bi, zajedno sa regionalnim agencijama bila i garant, a i kreditirala pojedine programe. To ne moraju biti samo strane banke, kako neki ovde ističu, jer naše banke, poput Delta banke, Vojvođanske banke i svih ostalih, mogu sarađivati sa stranim bankama. Strane banke za partnera traže samo dobre i solventne domaće banke, a nikako fondove. One ne poznaju fondove. Time bi se direktno pratili izvozno orijentisani programi. Ovde bih se kratko zadržao na programu proizvodnje zdrave hrane. Poznato je da su šumski plodovi i jagodičasto voće, ekološki čisto, veoma traženi na evropskom tržištu. Rasinski okrug, a posebno potkopaonički kraj poznat je kao izvor zdrave hrane. Ulaganjem u proizvodnju zdrave hrane uposlilo bi se stanovništvo čitave bruske opštine i suzbila bi se bela kuga koja je ugrozila ovaj kraj, koji se oslanja na severni deo Kosova. DSS je u svojoj predizbornoj kampanji isticala strateške značaje potkopaoničkog kraja. Ostajanjem u svojim selima, postavio bi se prirodni bedem šiptarskoj ekspanziji ka severu. Poštovane dame i gospodo poslanici, ja sam na pomenutom odboru zatražio od resornog ministra, a bio je prisutan i gospodin Pavle Popović, da se oroči vreme kada će Vlada izaći sa svojim rešenjem zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća. Što se tiče ovog predloga zakona, glasaću protiv. Uverenja sam da ovaj predlog zakona nije dobar, jer bi, u suprotnom, gospodin Ivković taj zakon predložio Skupštini Srbije još daleke 1997. godine, kada je ova verzija i bila izglasana, odnosno izrađena za potrebe crnogorske vlade.
Gospodin potpredsednik Šabić me je umesno opomenuo, podsetio me da nisam pozvao izvestioce nadležnih odbora, da li žele reč ako ih ima? Izvolite, gospodin Sekulović.
Poštovano predsedništvo, uvaženi narodni poslanici, Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom razmatrao je Predlog zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća. Međutim, naš zaključak je sledeći, da: 1) ovaj zakon predstavlja direktno uplitanje u jednu materiju koja je u ovom trenutku u procesu razrade od strane Vlade, jer smatramo da prvenstveno razvoj malih i srednjih preduzeća zavisi od makroekonomskih uslova poslovanja u određenom društvu. Bez obzira što se može reći da su ta preduzeća fleksibilnija, da se mogu lakše prilagođavati uslovima poslovanja, isto tako je činjenica da u određenim momentima njima jeste potrebna podrška. Međutim, ta podrška ne može da znači samo konstituisanje određene agencije za podršku razvoju malih i srednjih preduzeća, odnosno fonda kojim bi se stimulisao razvoj malih i srednjih preduzeća, kako je u suštini ovim zakonom i predloženo, već je potrebno doneti jedan celovitiji skup mera ekonomske politike, kojima bi se podstakao razvoj tih preduzeća, prvenstveno i kroz poreske olakšice, odnosno neke druge oblike stimulisanja njihovog razvoja. Prema tome, mi u ovom momentu imamo u razradi jedan program, kako smo dobili informaciju od strane Vlade, vezan za razvoj malih i srednjih preduzeća. Oko samog zakona - zakonu određenim delovima zadire kako u ono što je republička normativa, odnosno ono što su nadležnosti na republičkom nivou, tako i u određenim odredbama, pogotovu vezano za fondove, i u ono što je savezna regulativa. Ovim predlogom zakona predloženo je centralizovano upravljanje u smislu podrške razvoju malih i srednjih preduzeća, a već je istaknuto danas da je potrebno izvršiti određenu decentralizaciju. Postoje iskustva drugih zemalja gde je predviđeno da, pored neke centrale, sedišta agencije ili sličnih tela kojima se podstiče razvoj malih i srednjih preduzeća, budu takođe oformljena i pojedina regionalna predstavništva kako bi se jednostavno ostvarila bliža komunikacija između preduzeća i eventualne agencije koja bi se bavila njihovim razvojem. Takođe, mi smo naveli da je u ovom predlogu zakona predviđeno samo budžetsko finansiranje, pogotovu što se tiče fonda, predviđeni su neki drugi oblici finansiranja, a što se tiče agencije budžetsko finansiranje. Iskustva zemalja koje imaju razvijenu privredu, pogotovu što se tiče manjih i srednjih preduzeća, na primer Italije koja ima preko 4,5 miliona malih i srednjih preduzeća, pokazuju da iskustva sa budžetskim finansiranjem agencija, nisu dobra, pa su oni prešli na finansiranje iz vlastitih prihoda, odnosno na osnovu prodaje usluga agencije malim i srednjim preduzećima, odnosno klijentima koji su za to zainteresovani. Takođe, u delu vezanom za fond, tu nije razrađeno dobro koji bi bili načini podrške tim malim i srednjim preduzećima. Na primer, Evropska banka za rekonstrukciju i razvoj,pored zajmova po povoljnim uslovima, predviđa takođe mogućnosti za direktno finansiranje putem učešća u akcionarskom kapitalu određenog preduzeća, odnosno u razvoju preduzeća. Iz svih navedenih razloga, ovaj odbor je zaključio da ovaj zakonski predlog ne bi trebalo podržati, odnosno da Skupština ne bi trebalo da ga usvoji. Hvala.
Gospodin Nikolić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, zanimljivo je slušati obrazloženja za Predlog koji većina ne želi da prihvati, a koja se vezuju i za neusklađenost sa saveznim zakonodavstvom, za neustavnost, a prošlo je preko 30 izmena i dopuna zakona u kojima smo ukazivali na neusklađenost sa saveznim zakonodavstvom, sa Ustavom, pa niko se ne seti tada iz ove svoje savesti ili uz pravničko znanje, da kaže - jeste, u pravu ste, vratićemo Vladi ovaj zakon na doradu zato što ne valja i zato što uvodi obaveze građanima koje nisu predviđene saveznim zakonom, a savezni zakon je po saveznom Ustavu jedini nadležan da te obaveze utvrđuje. Mislim da predlagač zakona kuca na čvrsto zaključana vrata. To je Vlada Republike Srbije. Vlada Republike Srbije uopšte ne zna da li je za podršku privredi, da li je za podršku da prežive giganti, da li je za podršku da se razvijaju mala i srednja preduzeća ili je za to da ih pusti da propadnu i nestanu, ali da ona preduzeća koja je snimio savetnik premijera Dragaš, na kojima može da se zaradi novac i da se stavi u džepove, da ta preduzeća prva odu na prodaju, da se iz njih namire oni koji će posle pada vlasti pobeći iz zemlje, a da mi koji stalno ostajemo u ovoj zemlji,ostanemo da se nosimo sa mukama koje će ostati iza ove vlasti. Premijer Đinđić kaže da Vlada neće razmišljati o privredi zato što ona nije ni formirana za to da razmišlja o privredi, nego da razmišlja o tome da ubere budžetska sredstva i da ih podeli korisnicima. Istovremeno, Vlada daje podršku nekim malim i srednjim preduzećima. Na primer, "Lutra" ministra unutrašnjih poslova Dušana Mihajlovića pre neki dan je dobila 30 miliona dinara podrške od Vlade Republike Srbije i njenog Fonda za razvoj. Sada, ne znam da li je "Lutra" u vreme saradnje sa socijalistima postala veliko preduzeće, pre ulaska Dušana Mihajlovića u Vladu to nije ni bilo preduzeće. Posle toga na kreditima, pa čak i na kreditima koje je uzimala od društvenih preduzeća koja su propadala, pa ih vraćala kroz pet ili šest godina, "Lutra" je izrasla u preduzeće koje staje ravnopravno u red sa ostalim preduzećima, u hodniku, ili ministar ulazi direktno kod direktora Fonda za razvoj, uzima novca koliko mu treba da održava svoje preduzeće. Zašto bi onda pojedini članovi Vlade na sednici Vlade ozbiljno razmišljali o ovom problemu, kada oni imaju svoja preduzeća za koja im je samo bitno da njih izvedu na nivo, da ta preduzeća dobro posluju, da ta preduzeća koriste trenutnu situaciju u zemlju, a posle toga - posle mene potop. Posle ovoga, neka se snalazi kako ko hoće ili kako ko može. Uostalom, ne vidim, gospodine predsedniče, u materijalu ostavku ministraunutrašnjih poslova Dušana Mihajlovića. Bila je sa njegove strane najavljena za juče, ukoliko ne reši jedan krupan kriminalkoji se desio u zemlji. Nisam ga bio po ušima da kaže da će 15. podneti ostavku. Jeste rešio (komentar iz sale se nije čuo) samo što vi ne znate. On kaže da je rešio, a kad sumnjate na nekog iz bivše vlasti on je već na doživotnoj robiji. Sada kada je ministar rešio neki problemne može da se objavi u javnosti kako je rešio i ko je sve u to umešan, zato što se pojaviše neki ljudi bliski okruženju članova Vlade, pa čak i samog predsednika Vlade. To je Vlada od koje vi pokušavate da obezbedite podršku za razvoj malih i srednjih preduzeća. Ne bave se oni time. Ne razmišljaju oni o tome. Oni kopaju po završnim računima, po izveštajima, platili su nekakve inspekcije da nam šalju nekakve izveštaje u kojima nema ničega, osim toga da je ministar radio onako kako mu je nalagala savest i zakon, u kojima možda ima kriminala. Time treba da se bave neki drugi, a nikako Narodna skupština. A, preduzeća koja je DOS preuzeo pod svoju kontrolu polako tonu, nestaju. Kada se radnici pobune zato što ne proizvode već pet meseci ništa, onda im zaprete ministri ili lično predsednik Vlade da će ostati bez posla ili da na birou tog kadra ima koliko god hoćete, pa vi izvolite, bunite se još neki dan, ako smete. Ali, ako se bunite pet dana, bićete proglašeni za ljude koji su pet dana neopravdano odsustvovali s posla, pa ćete dobiti otkaz. Pa, tako sindikati dođu u situaciju da se osećaju prevarenim ili da su izgubljeni, da su sluđeni. Oni koji su ih deset godina nagovarali da štrajkuju i kada pada kiša u toku dana, samo zato što pada kiša, i da se odmah iskupe na centralnim gradskim trgovima, da blokiraju život, da parališu Srbiju, odjednom im sada ne dozvoljavaju da štrajkuju, nego kažu - ako štrajkujete, imamo mi na birou nezaposlenih, što ste nam vi baš potrebni u fabrikama, što baš vama da ispunjavamo sve želje. Pa, tako ne pitate ni u malim ni u srednjim preduzećima, ni u gigantima, koje ubiste načisto, kako ste to uleteli na kapije fabričkih krugova. Kako je ministar pravde automatskim puškama oteo "Galeniku" da je preda svom finansijeru Milanu Paniću, pa se protiv toga pobunio Vuk Obradović, pa je došlo potegni-povuci. Mislite da je tu Vuk Obradović izvukao deblji kraj, a ja vas uveravam da nije i da će jedna prava žestoka rasprava o tome dati odgovor na pitanje šta se to sve dešava poslednjih dana u Vladi Republike Srbije, ko ima krivice zbog kojih bi trebalo na jedan način da odgovara, a kome se podmeću krivice zbog kojih bi trebalo da odgovara na drugi način. Zaista bi trebalo da imamo u ovoj zemlji samo mala i srednja preduzeća, ali šta ćemo sa stotinama hiljada zaposlenih u gigantima koje je Vlada Srbije otpisala i ne upućuje više nikakvu poruku. Osim laži i prevara, obmana, i novih rukovodstava, potpuno nesposobnih, nema za njih više mesta u privrednom, političkom, ekonomskom sistemu, posebno nema u budžetu. Gde su sada stotine miliona dinara koje je još koliko prošle godine Vlada Srbije izdvajala za velika preduzeća, da bi se u njima odvijala proizvodnja. Više ne stižu tim velikim preduzećima, ali ih nema nigde. Cene divljaju, život je sve skuplji. Sve što se u ovoj zemlji proizvodi i kupuje poskupelo je, izuzev onoga što se uvozi. Pa se sad hvalimo, tobože, kako je prihod od carina veći nego prošle godine. Pa, jeste. Ali je zato naša carina postala jednosmerna ulica. Rampa se podiže samo da bi ulazila roba kojoj ste omogućili niskim carinama da bude jeftinija od domaće robe. Vi sad tvrdite kako ovaj zakon nije tehnički dorađen, pa mu nešto fali. Pa mu nešto nedostaje. Pa, Vlada sprema neki program. Kakav program sprema Vlada? Vlada nam tvrdi da sprema nove zatvore koji će biti dovoljno veliki da prime sve pripadnike ili pristalice bivšeg režima, i na tome će jedan deo rada Vlade da se završi. A šta ćemo sa ostalim delovima? Hoće li u tim zatvorima da se stvara novac za socijalne fondove, za penzijske fondove? Neće. Da bi se to stvorilo, mora neko da radi. Da bi neko mogao da radi država mora o njemu da brine, a ne samo da ga špijunira i da mu preti. O tome se radi u ovom predlogu zakona. Na žalost, nećete vi nikada prihvatiti raspravu o tome šta nas čeka za godinu ili dve ako ostanete na vlasti. Vi hoćete, kad vi spremite materijal, kada se sa njim dobro upoznate, pa kad vas neko ubedi da će to strašno mnogo da naškodi današnjoj opoziciji, vi o tome hoćete u pola noći da odjednom bubnete u dnevni red i da o tome raspravljate sa opozicijom. Međutim, tu nailazite na tvrd orah. Tu nailazite na ljude koji nisu kriminalci i ne možete da im kažete da su kriminalci i nećemo to nikada da vam dozvolimo. Kriminalac je onaj ko pravosnažnom presudom bude upućen ili da nešto plati ili da ide na izdržavanje neke zatvorske kazne. Kriminalac nije onaj koga pojedinci, koji su s neba pali u ovu skupštinu ili iz neprijateljskih zemalja ili iz republika koje su nagovarali da se otcepe, optuže da je kriminalac. To nisu kriminalci. To su čestiti ljudi. Znate, da biste nekoga optužili morate vi lično da budete u toj stvari čisti. Zna se kako se postaje kriminalac i zna se ko ga verifikuje da je kriminalac. Znači, imate pred sobom jedan predlog zakona koji je podnela jedna opoziciona grupacija, o kojem ste se svi izjasnili negativno. A, to valjda određuje i kako ćete da glasate. Ali, morate dobro da razmislite. Uvek kada u ovu skupštinu dođe predlogzakona koji je ponudila opozicija pitajte Vladu da li ona radi na tom problemu. Nama ovde u Skupštini neće biti dovoljno da kažete sprema se Vlada. Nije tačno. Vlada se ne sprema nizašta. Vlada ne razmišlja o tome da nam ovde predlaže zakone, a mi nemamo Ustavni sud Srbije. Vlada ne razmišlja o obavezi koju je preuzela kada smo joj prihvatili vanrednu sednicu na kojoj bismo doneli rezoluciju, Vlada se ne seća da je preuzela obavezu da odmah posle ove sednice imamo sednicu posvećenu Kosovu i Metohiji. Vlada ćuti već dva dana o pravnim okvirima za uređenje Kosova i Metohije. Vlada ni o čemu ozbiljnom ne razgovara. Još uvek razgovarai razmišlja o bivšem režimu, o bivšoj vlasti. Vaša Vlada je vrlo kratko bila Vlada da bi zaboravila da je opozicija i zato vam preporučujem što pre da se vratite tamo gde vam je bilo mnogo bolje, a to je u opoziciju.
Po Poslovniku, ima reč narodni poslanik Boško Ničić.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, po ko zna koji put gospoda radikali su, kao i njihov predstavnik, prekršili član 98. stav 1. Poslovnika. Iskoristili su ponovo ovu govornicu da iznesu niz laži, poluistina i paušalnih ocena. Verovatno u strahu od ministra Mihajlovića, izmislili su i nisu činjenice izneli da je firma "Lutra", čiji vlasnik nije Dušan Mihajlović, nego je jedan od akcionara bio, a sada više nije, osnovana 1990. ... Smejte se vi slobodno. Osnovana je još 1990. godine, a ne kada je Nova demokratija ušla u ovu nesrećnu vladu. Drugo, Mihajlović nije nikada izjavio da će saopštiti...
Vi ste tražili reč po Poslovniku, a ne repliku. Nisam vam dao reč za repliku. Na repliku ima pravo predsednik poslaničke grupe, ukoliko je poslanička grupa u pitanju.
U redu. Niti je rekao da će saopštiti imena onih koji su kidnapovali Miškovića, nego da će oni biti otkriveni.
Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić, replika.
Ne znam da li mi razgovaramo o istom čoveku, da li razgovaramo o onom Dušanu Mihajloviću, koji je 25. aprila 1989. godine potpisao odluku o proglašenju Slobodana Miloševića iz Beograda za počasnog građanina opštine Valjevo? Da li razgovaramo o onom Dušanu Mihajloviću o kome novine pišu da voli otpozadi? Je lÄ taj da bude ministar unutrašnjih poslova? Ta "Lutra" nije ni postojala, dok nije ušao u Vladu Republike Srbije, dok nije krenuo sa kreditima. Čak je i od "Niš-ekspresa" uzeo kredit, koji pet godina nije vratio.
Ima reč narodni poslanik Žarko Obradović.
Poštovani predsedniče, poštovano predsedništvo, poštovane kolege poslanici, Predlog zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća, koji je predložila SPS, predstavlja normativnu, institucionalnu, sistemsku podršku razvoju malih i srednjih preduzeća u Srbiji, i naravno, Jugoslaviji. Ovakav tip preduzeća je postao izuzetno značajan u strukturi privrede zapadnih zemalja u nekoliko poslednjih decenija, ali i u strukturi privrede Jugoslavije u poslednjoj deceniji. Određeni podaci izneti pre nekoliko dana u javnosti, podaci iz EU, govore o toj važnoj ulozi malih i srednjih preduzeća. Naime, od 19,3 miliona preduzeća u EU, 99,8% njih su upravo mala i srednja preduzeća, koja zapošljavaju preko 66% ukupnog broja radnika i ostvaruju preko 54% ukupnog obrta. Ovakav status mala i srednja preduzeća duguju strategiji koju je EU imala u razvoju privrede. EU je, naime, 1996. godinu proglasila godinom malih i srednjih preduzeća, zatim je usvojila i svoj program razvoja od 1997. do 2001. godine, sa finansijskom podrškom koja iznosi preko 200 miliona ekija. Razvoj malih i srednjih preduzeća u EU bio je, i jeste, u funkciji smanjenja broja nezaposlenih, povećanja proizvodnje i tehnološke sposobnosti privrede i samim tim, izmene tržišne strukture privrede, transformacije i prilagođavanja velikih preduzeća razvoju pojedinih oblasti. Sastavni deo podrške razvoju malih i srednjih preduzeća jeste i donošenje, u najvećem broju razvijenih zemalja, zakona o podsticaju razvoja malih i srednjih preduzeća. Mala i srednja preduzeća su udruživala svoju ekspanziju u poslednjoj deceniji i u našoj republici. To pokazuju podaci dati u obrazloženju ovog zakona. Porast broja malih i srednjih preduzeća je logično praćen i povećanjem broja zaposlenih radnika, odnosno, povećanjem udela ovih preduzeća u stvaranju društvenog proizvoda zemlje. Određeni podaci za Jugoslaviju govore da od 74.430 preduzeća koja rade, odnosno koja imaju sredstva na računu, 95% njih pripada po strukturi i broju zaposlenih malim preduzećima, 3,4 pripadaju srednjim preduzećima, dok je 1,2% svrstano u velika preduzeća. Po pitanju vlasničke strukture, najveći broj ovih preduzeća su preduzeća sa privatnom svojinom, preko 85%, zatim sa društvenom svojinom 7%, i 5% sa mešovitom svojinom. SRJ, u skladu sa potrebama razvoja zemlje, ali očigledno i sa trendom odnosa prema malim i srednjim preduzećima koja posluju i u EU, usvojila je politiku razvoja do 2005. godine, u kojoj je malim i srednjim preduzećima dato značajno mesto i uloga, što je vidljivo i kroz predviđanje o učešću tog sektora privrede u stvaranju ukupnog društvenog proizvoda na preko 65%. Strategijom razvoja SRJ do 2020. godine bilo je predviđeno da se razvoj zemlje zasniva i na ubrzanom razvoju malih i srednjih preduzeća. Program razvoja malih i srednjih preduzeća pokazuje svoju opravdanost i u okviru realizacije ekonomsko-socijalnog programa Vlade Republike Srbije o zapošljavanju i obnovi ratom oštećenih preduzeća, koji je prethodna Vlada bila usvojila proleća 1999. godine, kako bi se u privredi sanirale katastrofalne posledice bombardovanja naše zemlje od strane NATO-a. Tada su, kao što je poznato, porušena ili oštećena preko 144 velika preduzeća, a preko 80.000 radnika ostalo je bez posla. Mala i srednja preduzeća su tada pokazala sve one osobine koje ih i kvalifikuju tipom, vrstom preduzeća za privrede zemalja gde je nužno izmeniti proizvodnu strukturu, naći odgovore na zahteve razvoja, pitanja tržišta i potrebe da što veći broj radnika radi. Mala i srednja preduzeća su tada uzimala radnike iz drugih, tzv. velikih preduzeća, osnovana su nova mala preduzeća, koja su proizvodila delove, modele, odgovarajuće sklopke, osnovana su i mešovita mala i srednja preduzeća, između privatnih preduzeća i preduzeća koja su bila ratom oštećena. Rezultat je bio višestruk, a pre svega obnavljanje i razvoj proizvodnje određenih proizvoda i novo zapošljavanje radnika. Za mala i srednja preduzeća je bilo odobreno više stotina poslovnih programa, na kojima je bio angažovan veliki broj radne snage u Srbiji. Naime, samo u okviru Ministarstva za nauku i tehnologiju bilo je osmišljeno preko 2.900 programa za mala i srednja preduzeća, na osnovu kojih je osnovano oko 700 novih preduzeća i zaposleno oko 8.000 radnika, ali i preko 31.000 radnika u velikim preduzećima. Idejne programe za mala i srednja preduzeća su sačinile privredne komore, kako na nivou Beograda, tako i na saveznom nivou, ali i sama preduzeća, kao način da se prevladaju tekući problemi, uposle kapaciteti, obnovi proizvodnja i zaposle radnici. Programi su bili veoma različiti po sadržaju, kako iz oblasti metaloprerađivačke industrije, mašinogradnje, elektroindustrije, hemijske industrije, ali takođe i iz prehrambene industrije. Podrška osnivanju malih i srednjih preduzeća bila je data i od strane regionalnih privrednih komora. Iz svih pomenutih razloga: značaja malih i srednjih preduzeća za privredu zemlje, izmene proizvodne strukture, povećanja zapošljavanja, mesta ovog tipa preduzeća u budućem razvoju, logičan potez je i donošenje posebnog zakona o malim i srednjim preduzećima u Republici Srbiji. Zakon sadrži kriterijume koji određuju mala i srednja preduzeća, sadržaj godišnjeg programa podrške razvoju malih i srednjih preduzeća, poslove i zadatke agencije za razvoj, način rada fonda za zajmove i garancije malih i srednjih preduzeća Republike Srbije i druge odredbe, tj. elemente od značaja za razvoj malih i srednjih preduzeća. Vlada Republike Srbije je dala negativno mišljenje o ovom predlogu zakona. Stiče se utisak, na osnovu sadržaja i mišljenja Vlade, da predlog nije ozbiljno ni razmatran, jer je tzv. mišljenje neargumentovano i kontradiktorno. U prilog tome, navešću dva stava Vlade Republike Srbije, iz tog tzv. mišljenja. Prvi, da se podsticanje razvoja malih i srednjih preduzeća obezbeđuje već postojećim zakonskim propisima - taj stav ne stoji. Naprotiv, brojni subjekti su u širokoj raspravi kojaje vođena o ovom predlogu zakona istaklida postojeći zakonski propisine daju dovoljno mogućnosti za podsticanje razvoja malih i srednjih preduzeća. Drugi stav, da su poslovi koje bi obavljala agencija za razvoj i fond za zajmove i garancije, već sadržani u delokrugu rada pojedinih ministarstava i posebnih organizacija -ta tvrdnja ne stoji. Iskustva iz sveta govore da vlade imaju one agencije i fondove preko kojih obezbeđuju podršku, odnosno stimulaciju razvoja malih i srednjih preduzeća. I tvrdnja Vlade da se podsticanje razvoja malih i srednjih preduzeća obezbeđuje postojećim zakonskim propisima, ne stoji. O tome govori činjenica da su upravo usvojeni i poreski zakoni i da se ukidaju postojeće pogodnosti koje su imala, naročito novoosnovana, mala i srednja preduzeća. Vlada obaveštava predlagača zakona da mala i srednja preduzeća imaju značaj za Republiku i zemlju u celini i da Vlada priprema predlog za formiranje agencije. A to na istim osnovama na kojima je i u ovom predlogu zakona dato. Izgleda da rešenja koja su predložena nisu sporna, nego je sporan predlagač, a u ovom slučaju SPS. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Tomović, a posle njega narodni poslanik Slobodan Pavlović.
Poštovani gospodine predsedniče, poštovani gospodine potpredsedniče, a nema Vlade, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, želim vama i javnosti da obrazložim zašto mislim da treba usvojiti Predlog zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća. Tokom višenedeljnog besomučnog bombardovanja naše zemlje, od 24. 3. do 8. 6. 1999. godine, nestajala su deca, ljudi, delovi gradova, a takođe i fabrike koje su hranile generacije ljudi u proteklih 100 i više godina. Podsetimo se da je agresor porušio ili oštetio 144 preduzeća i bez posla ostavio preko 80.000 radnika. Ne treba valjda naglašavati da je najvažniji zadatak svih nas da ove radnike vratimo na posao i time njima i njihovim porodicama stvorimo bar elementarne egzistencijalne uslove. Takođe smatram, a i verujem da smo u tome saglasni, datreba obezbediti radna mesta kako za radnike koji će prestrukturiranjem velikih privrednih sistema postati tehnološki višak a tako i za armiju mladih koji su već završili škole, a nemaju posla ili su pri kraju stručnog osposobljavanja, pa im takođe treba obezbediti zapošljavanje. Veliku šansu i realnu mogućnost dugoročnog rešavanjanavedenih problema pružaju mala i srednja preduzeća. Zašto mala i srednja preduzeća, koje su to prednosti ovih preduzeća? Navešću samo neke. Prvo, radno intenzivna delatnost. Drugo, veliki izbor proizvoda uz male serije. Treće, fleksibilnost za tržišne promene. Četvrto, preduzetništvo i inovativnost, veći motiv za uspeh na poslu, neposredna komunikacija sa zaposlenima itd. Da li postoje već gotova svestrano osmišljena rešenja i programi koje je moguće odmah aplicirati u malim i srednjim preduzećima?Odgovor je potvrdan. Ilustracije radi, sa 1. novembrom 2000. godine, samo je Udruženje malih preduzeća i zanatstva Privredne komore Beograda imalo registrovan i elaboriran 351 program iz metaloprerađivačke inustrije i mašinogradnje, 75 iz oblasti elektroindustrije, 46 iz hemijske industrije, 44 iz prehrambene industrije i tako dalje. Šta je onda potrebno uraditi i koje su to mere i aktivnosti koje treba i koje je neophodno odmah preduzeti za afirmaciju malih i srednjih preduzeća? Mišljenja preduzetnika sa kojima sam razgovarao, tragajući za odgovorom na postavljeno pitanje, mogu se generalizovati u sledećem: pojednostaviti proceduru i objediniti na jednom mestu aktivnosti za dobijanje radnih dozvola i saglasnosti za poslovni prostor; izrada urbanističkih planova i brže davanje potrebnih dozvola od strane lokalnih vlasti; obezbediti odgovarajuću infrastrukturu, puteve, vodovodu, elektromreže i tako dalje; brže rešavanje administrativnih procedura od strane lokalnih vlasti za otvaranje malih i srednjih preduzeća; organizovanje davanja stručnih saveta i informacija za mala i srednja preduzeća; stvoriti sistem poreskih i carinskih olakšica za investiranje u mala i srednja preduzeća; formiranje fonda koji će podsticati preduzetništvo; stvoriti bazu programa za mala i srednja preduzeća; obezbediti iste uslove privređivanja za društvena, mešovita i privatna preduzeća; stvoriti uslove za pružanje savetodavnih, informativnih i edukativnih usluga; praćenje poslovanja malih i srednjih preduzeća od strane banaka itd. Sve napred rečeno nedvosmisleno ukazuje da je nužno urediti i pojednostaviti zakonsku i administrativnu proceduru u pogledu osnivanja i funkcionisanja malih i srednjih preduzeća. To je razlog što je poslanička grupa SPS Narodnoj skupštini podnela Predlog zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća koji nudi rešenja za prevazilaženje do sada uočenih osnovnih ograničenja, određivanje prioriteta razvoja ovih preduzeća, kao i uspostavljanje odgovarajućih zakonskih rešenja za podsticanje njihovog razvoja. Donošenje ovog zakona, između ostalog, treba da ojača mala i srednja preduzeća u proizvodnom sektoru i izvozu, da doprinese tehnološkoj revitalizaciji privrede i pospeši zapošljavanje. Konačno, ovaj zakon bi doprineo daljoj supstituciji uvoza, osnovnoj i dugoročnoj saradnji i kooperaciji sa velikim firmama, kao i realizaciji programa koji zahtevaju mala ulaganja, zasnovana na domaćim resursima. Očekujem da će poslanici prihvatiti izglasavanje predloženog zakona i da kod poslaničke većine neće preovladati sujeta, zbog koje predlog ne treba usvojiti, samo zato što je predložen od poslaničke grupe SPS-a. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Pavlović, a posle njega narodni poslanik Sreten Mitrović.
Gospodine predsedniče Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, uvažene koleginice i kolege, kao što ste videli i čuli iz onoga o čemu su govorile kolege pre mene, pred parlamentom i pred srpskom javnošću se nalazi Predlog zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća u našoj republici, koji je predložila poslanička grupa SPS-a u ovom parlamentu, a koji je potpisao njegov autor i šef naše poslaničke grupe prof. dr Branislav Ivković. Pravni i ustavni osnov za donošenje ovog zakona stavili smo u obrazloženje, a on polazi od člana 72. Ustava Republike Srbije koji je definisao obavezu Republike Srbije da obezbeđuje, između ostalog, i politiku i mere usmeravanja i podsticaja razvoja svih segmenata našeg društva i privrede, pa i podršku razvoju malih i srednjih preduzeća. Upravo zbog toga, kao i zbog značaja koja mala i srednja preduzeća imaju u ukupnoj privrednoj strukturi naše republike, poslanička grupa SPS-a je ovaj zakon i predložila. Da podsetim, u poslednjih deset godina promena vlasničke strukture privrede naše Republike čini veoma važnu kariku privrednog razvoja naše Republike. Novodoneti reformski zakoni u to vreme iz 90-tih godina, stvorili su povoljne uslove za brz prodor privatne inicijative i preduzetništva i doveli do osnivanja velikog broja malih i srednjih preduzeća u Republici Srbiji. Sa 20.000 koliko ih je bilo u 1990. godini, sada ih ima preko 180.000. Ako tome dodamo i preko 200.000 radnji, u njima radi preko 500.000 radnika. Da podsetim da je u ovim preduzećima preko 35% ukupnih osnovnih sredstava i preko 25% sopstvenog kapitala, koji ostvaruje naša privreda u celini. Udeo malih i srednjih preduzeća u društvenom proizvodu naše republike je oko 17%. Ako se tome doda i privatni sektor poljoprivrede, a što svakako ima logike, onda je to učešće u društvenom proizvodu preko 35%. Priznaćete, veoma značajne ilustracione cifre. Nakon agresije NATO pakta na našu zemlju, a tom prilikom je oštećen ogroman broj privrednih objekata i bez posla je ostalo preko 80.000 radnika u našoj republici, dat je novi podsticaj razvoja malih i srednjih preduzeća da se brzo nadomesti zapošljavanje ljudi koji su ostali bez posla i to merama koje je preduzimala Vlada nacionalnog jedinstva u to vreme. Preko Ministarstva za nauku i tehnologiju osmišljeno je preko 3.000 idejnih projekata za mala i srednja preduzeća, na osnovu kojih je osnovano oko 650 preduzeća u kojima se zaposlilo 10.000 radnika, a oko 30.000 u velikim preduzećima. Dakle, sve su ovo bili veoma važni argumenti da bi se uočena ograničenja otklonila i da bi se ubrzao i pojačao podsticaj razvoja malih i srednjih preduzeća. Obrazloženju zakona, koje je prof. dr Ivković dao, ne bih dodao ništa, ni oduzeo, jer bih pokvario utisak. Morate priznati da je obrazloženje bilo profesorsko i ekspertno, i da se ne ljute drugi ministri, pošto njih i nema ovde, tako bi trebalo i ekspertni ministri u vladi eksperata da obrazlažu svoje zakonske projekte. Na žalost, i argumentacija koju smo stavili u zakon i argumentacija koja je izneta u obrazloženju verovatno nisu bile dovoljno validne ili jake da bi Vlada Republike Srbije prihvatila ovaj zakon. Naprotiv, kao što ste videli, i Vlada Republike Srbije i Odbor za zakonodavstvo i Odbor za ekonomske odnose sa inostranstvom nisu prihvatili zakon i u svojim izveštajima dali su neke argumente o kojima želim da polemišem, jer se sa njima ne slažem, jer nisu validni, jer nisu utemeljeni. Prvo, zakon koji smo predložili nigde ne predviđa budžetsko finansiranje, niti centralizaciju u podsticaju malih i srednjih preduzeća. Naprotiv, otvara mogućnosti svima koji stvaraju uslove za njihov razvoj da u okviru svojih nadležnosti ostvare istu, i to od lokalne samouprave do najviših državnih organa. Drugo, predložene izmene poreskih propisa, koje mi u zakonu predlažemo, upravo su u skladu sa iskustvima Evropske unije, tj. sa zemljama koje imaju slične zakone o podršci malim i srednjim preduzećima, na koje se naša sadašnja Vlada često poziva, a u ovom konkretnom slučaju to ne uzima kao argument za. Nedoslednost Vlade potvrđuje i činjenica da su sada usvojeni poreski zakoni, ukinute postojeće pogodnosti koje su do sada imala mala i srednja preduzeća, a naročito ona koja se sada formiraju. Treće, dame i gospodo narodni poslanici, normativni uslovi za razvoj malih i srednjih preduzeća, koje smo zakonom predložili, nisu u delokrugu ni jednog ministarstva, niti posebne organizacije, kako to Vlada i odbori u svojim informacijama tvrde, a nama daju za pravo da smo dobro predložili. Četvrto, svetska i evropska iskustva u ovoj oblasti upravo govore da vlade ovih zemalja upravo imaju i agencije i fondove koje smo mi predložili u ovom zakonu, preko kojih se obezbeđuje podrška i stimulacija razvoja malih i srednjih preduzeća. Peto, potvrda svega je i studija Instituta za uporedno pravo kojom je analizirano iskustvo u zemljama Evropske unije i predlozi ovog zakona su potpuno u skladu sa tim iskustvima, kako studija Instutita za uporedno pravo tvrdi. Šesto, mišljenje Vlade Republike Srbije da postojeći zakonski propisiobezbeđuju podršku razvoju malih i srednjih preduzeća, ne stoje. O tome su govorili i prethodnici iz poslaničke grupe SPS-a. Potvrda toga je da su stavovi iz široke javne rasprave, koju smo vodili u pripremi ovih zakona, upravo potvrdili obrnuto. Sedmo, privredne komore i udruženja preduzetnika širom Republike Srbije daju punu podršku ovom zakonskom projektu. Dakle, oni na koje se odnosi, oni kojima zakon treba da služi, podržavaju ga. Na žalost, Vlada Republike Srbije to ne čini, pa se postavlja pitanje koji je njen pristup kada je u pitanju podsticaj razvoja i male i srednje i velike privrede. Osmo, Vlada, ipak, definitivno uviđa značaj malih i srednjih preduzeća, kao i celishodnost rešavanja koje smo ponudili u ovom zakonu, jer kao što smo čuli, i sama priprema predlog za formiranje slične agencije, na istim osnovama kao što smo mi dali u Predlogu zakona. Devet, očigledno je da je problem Vlade i matičnih odbora to što je Predlog ovog zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća predložila poslanička grupa SPS-a, a ne zbog toga što su rešenja necelishodna, loša itd. Moram da kažem da se ponavlja ono što se dešava i sa amandmanima koje mi predlažemo, koji se takođe odbijaju zbog toga, ne što ne valjaju, nego što ih predlažu opozicione stranke. Dakle, na ovaj način se još jednom pokazuje nekooperativnost i odsustvo spremnosti i Vlade Republike Srbije i parlamentarne većine za saradnju sa svim parlamentarnim strankama, za podršku inicijativama koju parlamentarna opozicija ima, a ona je u službi razvoja demokratije i privrede u našoj Republici, a ne obrnuto, i odsustvo saradnje sa svim relevantnim činiocima na našoj političkoj sceni. Dame i gospodo poslanici, upravo zato, i u svoje ime i u ime poslaničke grupe SPS-a i u ime predlagača, pozivam poslanike u Narodnoj skupštini Republike Srbije da prihvate i usvoje Predlog zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća i tako stvore okvire za uslove za brži razvoj malih i srednjih preduzeća koji će, van svake sumnje, doprineti: povećanju proizvodnje, povećanju izvoza, povećanju zapošljavanja mladih i stručnih ljudi, pre svega, koje će doprineti suspstituciji izvoza i dugoročnoj poslovnoj saradnji i kooperaciji sa velikim firmama u Republici Srbiji, Saveznoj Republici Jugoslaviji, Evropi i svetu. Hvala vam na pažnji i unapred vam hvala na podršci koju ćete datiusvajanju ovog zakonskog predloga.
Reč ima narodni poslanik Sreten Mitrović, posle njega Nebojša Jović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, početkom 90-tih godina, usvajanjem reformskih i sistemskih zakona, stvoreni su društveno-ekonomski uslovi koji su omogućili brz prodor privatne inicijative i otvaranje malih i srednjih preduzeća. Neuzaustavljiv uspon malih i srednjih preduzeća snažna je i gotovo spektakularna manifestacija tog projekta. Jedan od osnovnih problema jugoslovenske privrede jeste kako najbrže i najplodotvornije staru naviku, isključivo pridavanje značaja velikim gigantima, zameniti novom. Suštinsko je pitanje možemo li da prihvatimo i podržimo predlog o razvoju malih i srednjih preduzeća? Treba dati poseban podsticaj razvoju malih i srednjih preduzeća u našoj Republici, posle NATO agresije, jer je prilikom bombardovanja porušen ili oštećen ogroman broj velikih preduzeća. Brži i bolji oporavak porušene privrede mnogo je lakše ostvariti aktiviranjem malih i srednjih preduzeća. Bez dovoljno ulaska malih preduzeća u privrednu strukturu ne može se uspostaviti konkurentnost savremenog tržišta. Značaj malih i srednjih preduzeća porastao je u pogledu zarada koje su mogle da se ostvaruju u njima i u stvaranju bruto nacionalnog proizvoda. Na najširem planu, kako u sferi stvaranja vrednosti, tako i u sferi raspodele socijalne vrednosti, mala i srednja preduzeća su dobijala na značaju, koji je naročito narastao na lokalnom nivou razvoja. Sama činjenica da se osetno smanjuju troškovi transporta, malim i srednjim preduzećima se lakše upravlja, imaju manje opšte troškove, a dobrim i ekonomičnim poslovanjem, bržom i efikasnom kontrolom lakše se dolazi do profita. Razvojem malih i srednjih preduzeća uspešnije se rešavaju problemi zapošljavanja. U realizaciji ekonomskog programa zapošljavanja na okupiranim prostorima Kosova i Metohije, kada znamo da su Srbi proterani sa svojih radnih mesta, značajnu ulogu zbog suštine problema i ograničene slobode kretanja imaju mala i srednja preduzeća. Moram da naglasim da se takvim projektima posle dolaska KFOR-a i UNMIK-a pokušalo preko JU-komiteta za saradnju sa UNMIK-om i Podkomiteta za privredu pomoći srpskom narodu na Kosovu i Metohiji, otvaranjem mini farmi kokošaka, mini pekara, mini mlekara i još nekih projekata u poljoprivredi. To je dalo veliki doprinos u zapošljavanju, snabdevanju životnim namirnicama i pomenutim proizvodima, a samim tim i lakšem opstanku na svom ognjištu. Međutim, moram i to da naglasim, dolaskom DOS-a na vlast ovi projekti i pomoć srpskom narodu su prestali da stižu, ali se nadamo da će se davanjem podrške ovom projektu malih i srednjih preduzeća nastaviti pomoć srpskom narodu na Kosovu i Metohiji.
Reč ima narodni poslanik Nebojša Jović, a posle njega Momir Radoičić.
Poštovani narodni poslanici, usvajanje Predloga zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća bila bi jedna idealna prilika, gospodo iz DOS-a, da se okanete prošlosti i da počnete da se bavite budućnošću. Prošlost ne može da se promeni, a i zna se ko se bavi prošlošću, jednog dana će se o tome dati sud, a budućnost može i treba da se promeni. Da mislite na budućnost ove zemlje i njenih građana, onda biste bez razmišljanja prihvatili Predlog zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća, jer od usvajanja reformskih zakona počev od 1990. godine stvorili su se društveno-ekonomski uslovi, koji su omogućili brz prodor privatne inicijative i preduzetništva, tj. osnivanje velikog broja malih i srednjih preduzeća. Najnoviji podaci pokazuju da u našoj Republici postoji oko 180.000 privatnih preduzeća, oko 190.000 hiljada radnji sa preko 520.000 zaposlenih radnika, sa tendencijom uvećanja broja, pa samim tim i njihovo učešće u društvenom proizvodu je svakim danom sve veće, ako se uzme u obzir smanjenje zaposlenosti i uposlenost kapaciteta u društvenom sektoru. To je osnovni razlog za usvajanje ovog predloga zakona. Donošenjem ovog zakona ojačali bi ili bolje reći podstakli razvoj malih i srednjih preduzeća. U kontekstu podrške zakona razvoju malih i srednjih preduzeća, treba reći da mala i srednja preduzeća imaju veliku vitalnost i ovo obeležje se potvrdilo na više načina, u velikom broju primera. U vreme kriznih poremećaja kada su džinovske korporacije vršile masovna otpuštanja mala i srednja preduzeća su uspela da prežive, zahvaljujući svojoj fleksibilnosti, pretvaranjem dobre ideje u dobre projekte i brzim popunjavanjem praznine na tržištu s jedne strane, i napuštanjem tržišta gde je postojala zasićenost, sa druge strane. Mala preduzeća imaju veću mogućnost za specijalizaciju, a u tom smislu i u podizanju svoje konkurentnosti i efikasnosti velika preduzeća su u mnogim slučajevima koristila usluge specijalizovanih malih preduzeća. Mala preduzeća brže i lakše investiraju i u tom smislu uspešnije nalaze izlazak i kanale u otežanim situacijama, bilo usled pada konjukture i slabljenja tržišta, bilo usled drugih poremećaja na tržištu kao što je bilo u poslednjih deset godina u našoj zemlji. Često se mala i srednja preduzeća formiraju da bi se bolje plasirao i unovčio sopstveni proizvod, i takva preduzeća imaju ofanzivan preduzetnički duh. Želja da se bude bogat i slavan, uspešan i poznat pokreće mnoge ljude. Još jedan razlog za podršku za razvoj malih i srednjih preduzeća je taj da mala i srednja preduzeća dinamiziraju lokalni razvoj, jer time mogu iskoristiti lokalne prednosti i upotrebiti sopstvene resurse. Rešavanje problema zapošljavanja najbolje sublimira ulogu i značaj u razvoju malih i srednjih preduzeća. Kada se sve to ima u vidu postaje sasvim jasno zbog čega su razvijene zemlje razradile niz opštih i selektivnih mera ekonomske politike za formiranje malih i srednjih preduzeća. Njihovo iskustvo u stimulisanju malih i srednjih preduzeća je veoma bogato i to treba iskoristiti. Nema razvijene zemlje koja na nivou ekonomske, a naročito fiskalne i kreditne politike, ne obezbeđuje stimulacije, a njih treba vezivati pre svega za poreske olakšice i dotacije. U tom pogledu nezaobilazno je iskustvo Italije, koja za novoosnovana preduzeća za prvih deset godina rada smanjuje poreze u delu poreza na lični prihod građana, porez na profit i lokalne poreze. Takođe, značajne olakšice su u smanjenju stope doprinosa na zaposlene, pa se time pospešuje zapošljavanje. S ozbirom na izložena pozitivna iskustva razvijenih zemalja za našu zemlju je celishodno da, u zavisnosti od raspoloživih sredstava, linearno i selektivno stimuliše mala i srednja preduzeća. Tu bih napravio jednu paralelu sa usvajanjem Zakona o porezu na dobit preduzeća. U smislu člana 44. Zakona predložio sam da novoosnovana preduzeća za prve tri godine svog poslovanja budu oslobođena plaćanja poreza na dobit. Međutim, to nije prihvaćeno. Ništa posle toga nije učinjeno u tom smislu da bi se te poreske olakšice učinile, iako se visoki funkcioner Socijaldemokratije Slobodan Lanović se usprotivio tom poreskom rešenju i tražio da se anuliraju odluke koje su donete po tom osnovu. Njegova izjava je izašla u Blicu od 28.4.2001. godine. Jedan od najznačajnijih mehanizama za razvoj malih i srednjih preduzeća je da se ta preduzeća kreditno finansijski osposobe. Ekonomisti znaju da raspolaganje kreditom istovremeno znači i raspolaganje kupovnom snagom. Finansiranje malih i srednjih preduzeća ima svoje specifičnosti zbog rizika u početnom periodu poslovanja, zbog traženja garancija, pa zbog toga se u razvijenim zemljama formiraju specijalizovane banke za podršku tim malim i srednjim preduzećima. Kod nas u Predlogu ovog zakona koji nudimo Skupštini na usvajanje u članu 6. predlaže se osnivanje agencije za razvoj malih i srednjih preduzeća, kao posebne organizacije sa svojstvom pravnog lica, a da direktora agencije imenuje Vlada. Sredstva za funkcionisanje ove agencije predložena su u budžetu Republike, a mogu i sopstveni prihodi ili prihodi od domaćih i stranih zajmova ili donacija. Predlogom zakona u članu 10. predviđa se osnivanje fonda za zajmove i garancije malih i srednjih preduzeća. Fond ima status pravnog lica, sa zadatkom da pruža finansijsku podršku poslovanja i razvoja malih i srednjih preduzeća. Organ upravljanja fonda je upravni odbor. Predsednik upravnog odbora i članove bira Vlada. Predlogom zakona u članu 3. stoji da Vlada Republike Srbije donosi godišnji program podrške razvoju malih i srednjih preduzeća i u tom smislu daju se pravci razvoja za prioritetne vrste delatnosti za koje se pruža podrška malim i srednjim preduzećima. Program razvoja infrastrukture, podsticanja zapošljavanja nezaposlenih lica i obezbeđenje izvora sredstava, i obezbeđenje investicionih programa i tome slično i taj program Vlada treba da uskladi sa razvojnim programom Republike, programima zapošljavanja stanovništva i programima za nezaposlene, programima imigracione politike, kao i programima zaštite životne sredine i otklanjanja posledica elementarnih nepogoda. Vlada vrši verifikaciju svih odluka. Vi činite Vladu i vi ćete time rukovoditi, pa zato vam predlažem da usvojite zakon. Ako to ne učinite, jedini razlog je što to dolazi od opozicije, jer kako shvatiti jučerašnju izjavu Aleksandra Vlahovića, ministra za privatizaciju, da će Vlada uskoro izaći sa Predlogom zakona o formiranju agencije za mala i srednja preduzeća koja će brinuti za njihov razvoj. Mi upravo sa Predlogom zakona to nudimo. Mi iz SPS-a, nudimo transparentan zakon, a ne treba biti ni ekonomista ni mudrac, da bi se uvidelo da bi njegovo usvajanje bilo od opšteg interesa. Na vama je da odlučujete. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Momir Radoičić, a posle njega Dragiša Marinković.
Poštovani predsedniče, poštovano predsedništvo, poštovane kolege poslanici, imajući u vidu tešku ekonomsku situaciju u kojoj se našla naša privreda, ne samo svojom krivicom, već nepovoljnim uticajem kroz koji je prošla od raspada SFRJ, zatim nepravednih sankcija uvedenih jednoj suverenoj zemlji, kao i neposredne intervencije NATO-a, upravo iz tih razloga, a naročito zbog ubrzane privatizacije, predložili smo ovakav zakon o razvoju malih i srednjih preduzeća. Znajući da su mala i srednja preduzeća stub razvoja moderne države i da ona moraju dočekati spremno transformaciju velikih firmi, jer mala i srednja preduzeća u komparaciji sa velikim preduzećima imaju određene prednosti. Kada je reč o prednostima, one se ogledaju u sledećem: u lakšem prilagođavanju tržištu, bržoj preorijentaciji proizvodnje, efikasnijem korišćenju svih resursa i mnogim drugim socijalnim prednostima. Mala i srednja preduzeća su, kao takva, nezaobilazni faktor celovitosti i efikasnosti, svakog, pa i našeg privrednog sistema. Sa druge strane, lica koja su spremna da osnuju mala i srednja preduzeća, najčešće ne raspolažu ni dovoljno zdravim sredstvima, ni dovoljno stručnim vođenjem, pa je razvoj u takvim uslovima otežan, a mnogo puta osuđen na gašenje. Mala i srednja preduzeća imaju zadatak da tržištu obezbede jednostavne i specifične proizvode i usluge, odnosno, da kroz kooperaciju sa većim preduzećima učestvuju u stvaranju složenih i frekventnih proizvoda. Naša mala i srednja preduzeća nisu spremna da prihvate takvu kooperaciju, jer su tehnološki zastarela, infrastrukturalno nisu u potpunosti rešena, imaju i mnoge druge probleme i bez podrške države imaju mali uspeh. Prateća ograničenja malog preduzeća čini:povećana inventivnost u strategiji razvoja, smanjen nivo specijalizacije zaposlenih i nedovoljno razrađeni tehnološki postupci i drugo. Međutim, bez obzira na navedena ograničenja, mala preduzeća danas sa razlogom izrastaju u bitne i nezaobilazne faktore celovitosti i efikasnosti svakog, pa i našeg privrednog sistema. Svi nabrojani problemi koje sam izneo, a koji prate razvoj malih i srednjih preduzeća, moraju biti podržani i praćeni u razvoju i u realizaciji od strane države. Država kao nezaobilazni faktor i ključni reprezent nacionalnog okruženja posvećuje posebnu pažnju stvaranju uslova za razvoj malih i srednjih preduzeća, kao i obezbeđivanju olakšica u početnom periodu rada (koje smo mi ukinuli u prethodnom Predlogu zakona), omogućavanju dobijanja stimulativnih kredita, kao i velikoj ponudi poslovnih ideja iza koje stoje agencije koje formira država. Dosadašnja podrška razvoju malih i srednjih preduzeća u našoj zemlji, usled njene dugogodišnje međunarodne izolacije i političke marginalizacije, tranzicionih procesa, u osnovi se svodila na određena uprošćavanja postupaka njihovog osnivanja, kao i određenim olakšicama u prvim godinama rada. Poštovane kolege poslanici, ukoliko je bio u pitanju predlagač zakona o razvoju malih i srednjih preduzeća, mi smo iskazali kooperativnost na Odboru za razvoj, u zajedničkom kreiranju ovog zakona, gde smo bili spremni da se izvrše određene promene, ali to se nije prihvatilo. Raduje me što Vlada, imajući u vidu značaj malih i srednjih preduzeća, priprema predlog zakona o razvoju, a ja mislim u većem delu, pri istom kriterijumu, koji smo i mi uradili, a koji su po analizi institucija koje prate predloge, usaglasili sa iskustvima sa Zapada i da je sve to uneto u predlog zakona. Iskazanom spremnošću za korigovanje predloga, nismo imali nameru ubiranja političkih poena, već da se kao takav prihvati išto pre krene ka rešavanju iovako teške situacije u privredi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragiša Marinković, a posle njega narodni poslanik Stevan Ž. Gudurić.
Poštovano predsedništvo, poštovane dame i gospodo kolege poslanici, ja bih, kao poslanik DOS-a, želeo da se zahvalim poslanicima SPS-a na jednom ovakvom zakonu, na jednom predlogu, što su se na kraju svoje političke karijere setili da krenu u nekom pravcu, u kome stvarno ova zemlja treba da ide. Mi u DOS-u, tj. naša Vlada ima prevashodni zadatak da ovu zemlju stavi na noge preko malih i srednjih preduzeća. To je neki cilj koji je dugoročan za našu Vladu. Način na koji ćemo mi to uraditi je sada ono što smo mi zacrtali i planirali. Za sve to o čemu ste vi pričali potrebno je dosta novca. Danima ste nam se rugali ovde i pričali - gde su vaši donatori, gde su ti koji treba da donesu sredstva, i znajte, gospodo, da bez tih sredstava koja treba da dođu sa Zapada, ni mi nećemo moći ništa da uradimo, što se tiče razvoja malih i srednjih preduzeća. Prema tome, za ovu vladu i za nas iz DOS-a udarna pesnica razvoja ove zemlje biće mala i srednja preduzeća, zapamtite ovo što sam vam rekao. To što sada vi ovde, pred ovu vladu izlazite sa takvim zakonom, trebalo je da izađete pred vašu vladu, i ne samo to, da izađete pred tu vladu, već i da kažete - prihvatamo takav zakon i takav zakon sada forsiramo da bude stvarno zakon, životni zakon od koga će ova zemlja da živi. Ja sam 16 godina privatnik i to onaj sitan privatnik, mali, a možda za sada neki sitan - srednji privatnik i 16 godina nisam imao šanse da jedan dinar uzmem kredita od one vlade, koju ste vi imali. Stalno je to kod nas, malih privatnika, bilo presipanje iz šupljeg u prazno, znači, ono malo što zaradiš uložiš u alate i ostalo. Na žalost, zbog vas i vaše carine i svih propisa koji su vladali u vaše vreme, morao sam da napravim jednu proizvoljnu firmu jer sam imao svoje elektronske uređaje koji su izuzetno kvalitetni i koje danas, na žalost, iz Mađarske moram da prodajem po Evropi, jer nisam uspevao ovde u ovoj zemlji. Rugali su mi se carinici kada dođem za plastičnu kutiju, da je carinim ili kada mi je pošalje ino-partner sa Zapada. Tri do četiri dana me drže na carini da bi mi je dali, a na njoj samo piše - uzorak. Isto to, gospodo, kada dobijem uređaj u Mađarskoj, ceo uređaj i piše - uzorak, carinik ga ne pogleda, da mi ga u ruke. Vi ste nas ovakve oterali iz ove zemlje da moramo da radimo van. Imao sam i dobre uređaje, sve sam imao, da sam mogao iz ove zemlje da radim. Ja sada vraćam svoju firmu ovde i u svojoj kući hoću da pravim decu, u svojoj kući hoću da gradim i radim, a ne tamo negde. Gde ste bili do sada, za ovih 10 godina, da to što ste nama danas predložili, uradite? Nije mi jasno, krivo mi je što gospodin Bane Ivković nije ovde, pričao je malopre o stručnjacima. Vi iz SPS-a znate vrlo lepo da pričate kada izađete ovde, za ovom binom znate lepo da pričate da imamo stručnjake. Pre neki dan nam je gospodin pričao da najbolje stručnjake na svetu imamo iz oblasti medicine. Takve, kakve mi imamo, niko u svetu nema. Medicina na nivou nule, najgora koja postoji u Evropi. Pitam vas, a vi to pričajte nekom drugom da nije tačno. Mom prijatelju je otac umro zato što nisu imali antikoagulant, a toliko je moćan, da kaže, mogao sam za ovu zemlju, za celu godinu, da im kupim antikoagulante. O tim pričama nemojte nama pričati. Najveći strah sam imao za ovih deset godina da se mojoj deci, mojoj porodici i mojim prijateljima ne desi da dođu u bolnicu. Pomenuli ste danas, gospodin Bane Ivković mnogo lepo priča o našim stručnjacima. Gde su vaši stručnjaci? Gospodo, naši stručnjaci, 50% onih što su vredeli, danas su u inostranstvu. Rasturili ste takve institutekao što je Vojni. Znam dvojicu prijatelja koji su radili u Vojnom institutu, a koji danas rade jedan preko puta drugog, u Kanadi, na istom razvojnom projektu koji su razvijali i ovde, a to je helikopter. Za naše stručnjake svuda ima mesta, ali ne u ovoj zemlji i ne za vreme vaše vladavine. Ima mesta u svetu. Mi danas u DOS-u imamo najveći problem što nemamo dovoljno kvalitetnih ljudi u samoupravi, u firmama. [[Komentar iz sale se ne čuje.]] Da, da, to nisu naši ljudi. Naši ljudi su, gospodine, svi oni koji nešto znaju i koji mogu ovoj zemlji da pomognu da krene napred. Prema tome, kada kažem - naši, ne znači da su članovi DOS-a. Dobri su i vaši. Juče sam sve sa vašima pričao. Juče sam bio na proslavi "Goše". Ja sam nekada radio u "Goši", kada se radilo 24 časadnevno. Prošle godine kada sam došao u tu fabriku, to je strava, uđete, po dva - tri radnika u celoj proizvodnoj hali. Sve što je bilo mladih stručnjaka otišlo je. Ima tamo i vaših ljudi koji su bili direktori SPS-a i mi se i danas oslanjamo na njih, ali su oni morali da budu, juče su mi pričali kakve su ucene imali da bi došli na takva mesta. O tome nećemo dalje. Tu ste, gospodine Ivkoviću, vidim vas, zahvaljujem. (Poslanik Ivković se obraća predsedniku.) Dobro, mislio sam da se meni obraćate jer sam vas malopre prozvao. Niste bili tu. Hoću da vam kažem da ste imali jednog čoveka, stručnjaka, imam to zadovoljstvo da sam ga kao čovek, kao privatnik spasao da ne ode u inostranstvo. Radio je, gospodine Ivkoviću, kod vas u institutu Srpske akademije nauka, radio je godinama za platu od 20 do 50 maraka. Kako da jedan čovek živi sa tom platom? Magistar, izuzetan stručnjak, spremio je doktorat i već tri godine ima kako ga je spremio i drži ga, a vaši ljudi, vaš mentor mu ne daje da doktorira, a već mu je prepisao svojih patenata jedno tri - četiri, kao uslov da dođe do toga da doktorira. To je način na koji ste vi pokušavali, a na kraju kada je pukao i hteo da ode u školu da predaje, rekao sam mu - ostani, još malo vremena će biti, doći će i vaše vreme. Takvim stručnjacima je trebalo da date stanove. Za onaj stan od dva ara, koji ima gospodin Toma Nikolić, mogli ste pet takvih stručnjaka da podmirite i da takvi ljudi ostanu u zemlji, da vode razvoj ove zemlje. (Glasovi: - Tema.) Tema je, da, da. Slažem se. Tema je - mala i srednja preduzeća koja moraju da se oslone na sve ono što je stručno u ovoj zemlji. Pričali ste malopre, gospodin Ivaković je vrlo lepo pričao o tome kako imamo strašne kadrove. Imamo ih, ali su van zemlje. Prvo, mi moramo da ih vratimo nazad da bismo počeli da radimo. Na kraju, želim da ovaj vaš zakon vidim kao samo jedan marketinški posao, nešto što je marketing pred ovim televizijskim kamerama. Ja sam, da bih marketing u svojoj privatnoj firmi imao pred TV kamerama, morao da plaćam po desetak maraka sekundu. Vi ga, gospodo, imate besplatno. Vi ga imate besplatno za sve ono što ste danas izrekli. Ili, ako to nije marketing, onda je to ipak neko kajanje za sve ono što niste uradili za ovih deset godina dok ste bili na vlasti, a sad želite nama da preporučite. Hvala vam na dobrim idejama. Vaše ćemo ideje podržati, ali samo u nekim drugim oblicima, u onim oblicima za koje mi smatramo da su realni i koji će moći da zažive. Hvala.
Gospodin Branislav Ivković, replika. Odlučite se, gospodine poslaniče, da li se slažete da povreda Poslovnika ide prvo. (Pošto se u međuvremenu po povredi Poslovnika javio za reč narodni poslanik Blažić.) Hvala lepo.
Dame i gospodo poslanici, povređen je član 99. Poslovnika. Poslanik koji je govorio neposredno pre mene izjavio je nešto što je uvredljivo za sve lekare u ovoj sali, a mislim i za sve lekare koji rade u vrlo teškim uslovima danas u Srbiji. Nije medicina nula u Srbiji. Teški su uslovi za rad, ali lekarisvojom humanošću i svojim znanjem nadoknađuju to. Dobijaju priznanja po čitavom svetu. Mogu vam reći da to što ste izjavili, da vas plaši da vodite dete kod lekara, da je to još jedna stravična uvreda. Humaniji su lekari ovde u Srbiji, nego tamo oni vaši na Zapadu koji ostavljaju čoveka da umre ako nema da plati, koji dijaliziranog bolesnika ne dijaliziraju ako nema da plati, koji ne vrše porođaj ženi ako nema 8 hiljada dolara, u Americi. Prema tome, nemojte nikada više da lekare vređate na taj način i da kažete da su nula, a pogotovu da unosite nemir, da ljudi smatraju da ne smeju da idu na lečenje. Tu ste napravili jednu krajnje, krajnje nehumanu grešku.
Da li narodni poslanik želi da se glasa o kršenju Poslovnika ili da dam tumačenje Poslovnika? Molim narodnog poslanika da se izjasni da li Skupština glasa o povredi Poslovnika ili ćete primiti tumačenje? (Više poslanika se istovremeno javlja za reč.) Jedan po jedan, letnji dan je dugačak, nije nikakav problem. Dakle, narodni poslanik Blažić upozorio je na povredu člana 99. ističući da nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza koji se odnose na privatni život drugih lica. Molim Narodnu skupštinu da se izjasni o tome da li je ovaj član Poslovnika prekršen u izlaganju prethodnog govornika, koje se odnosilo, po tumačenju gospodina Blažića, na status medicine i profesije. Za 40, protiv 93, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 37, od ukupno 170 narodnih poslanika. Narodni poslanik Branislav Ivković je istakao pravo na repliku prethodnog izlaganja narodnog poslanika Dragiše Marinkovića. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, meni zaista ostaje da se zahvalim narodnom poslaniku Dragiši Marinkoviću što je lično pokazao kako je Vlada Republike Srbije u ranijem periodu dobro radila i omogućavala uspešnim privrednicima, kao što je on, da bez ikakvih problema plaćaju 10 maraka jednu sekundu reklame na televiziji. Očigledno da je on u režimu, kako je tada verovatno kao član opozicione partije nazivao tadašnju vlast,vrlo lepo živeo, uspešno radio, da je čak mogao da radi i ono što priliči bogatim ljudima, a to je da pomaže razvoj nauke i tehnologije. Upravo zbog njega i zbog sličnih, mi ćemo, podržavajući zakon o ekstraprofitu kada dođe na dnevni red i dodatno oporezivanje, sigurno uneti one elemente koji u tom zakonu ne postoje, a to je oblast oporezivanja sive ekonomije, koja je zbog embarga i svega onoga što je bilo, i te kako bila rasprostranjena, i koja je mnogima omogućila da mogu ne samo 10 maraka po sekundi, nego i sate i sate reklamnog programa da plaćaju na pojedinim televizijama i da podržavaju pojedine televizije. A kada se govori o onome što je ovde rečeno, odgovorno tvrdim da je Republika Srbija 1990. godine imala 15.050 istraživača po standardima EU, a da je 1999. godine imala 15.700 istraživača, po standardima EU. Zemlja koja je bila pod embargom, koja je maltretirana do nečovečnosti, zaključno sa bombardovanjem, uspela je da ostvari 0,8 do 1% rasta naučnoistraživačkog kadra, zaposlenog u samoj zemlji. Prosek EU je 1 do 1,5%. Ono što je najvažnije, u toj zemlji, broj doktora nauka za tih 9 godina je uvećan za 750 doktora nauka. Sigurno je da ova država, iznurena embargom, iznurena mnogim maltretiranjima u cilju strateških ostvarenja gospođe Medlin Olbrajt, (stara američka administracija), nije mogla da pruži onoliko koliko je želela, ali je davala maksimum od onoga koliko je mogla. Moram da kažem da sam, kao ministar za nauku i tehnologiju, nakon četiri godine ministrovanja u Ministarstvu građevina, uveo nove vidove stipendija, pored stipendija koje su bile prisutne, mladima koji su radili magistrature i doktorate, i odmah da kažem, nema mladog čoveka koji se obratio Ministarstvu za nauku i tehnologiju, za podršku, materijalnu, za magistraturu i doktorat, da to nije dobio. Neka se javi, javno pozivam sada sve one koji su molili za materijalnu podršku 1998, 1999. i 2000. godine, neka se javi onaj ko je nije dobio. Svi mladi ljudi, koji su tražili materijalnu podršku, dobili su. Da li su dobili dovoljno, to je sada drugo pitanje, ali svako je dobio bar deo podrške, neophodne za izradu magistrature i doktorata. Vrednost je u tome što smo mi uveli nove stipendije, ne samo podržavajući redovnim stipendijama one koji su na institutima i fakultetima, i ne samo dajući stipendije 12 puta mesečno, nego šest stipendija za materijalne troškove. Uveli smo nove stipendije.
Ovo je kršenje prava na repliku, izvinite, ovo treba da treba da bude korišćenja prava na repliku, u trajanju od 3 minuta.
Uveli smo nove stipendije za one koji su svoje magistrature i doktorate radili u kolektivima, u privredi, na rešavanju konkretnih problema, dva puta veće stipendije nego za one na institutima i fakultetima. A konačno, ovaj ovde, koji govori za govornicom, uspeo je od 17. juna 2000. godine do 24. septembra 2000. godine da pod krov dovede 80 stanova za mlade naučnike i umetnike Beograda, a od tada nesposobnjakovići nisu ni ciglu ugradili.
Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić, pravo na repliku, na izlaganje poslanika Dragiše Marinkovića.
Dame i gospodo narodni poslanici, juče popodne, u Knez Mihailovoj ulici u Beogradu, narodni poslanik Goran Cvetanović, koga ste isključili sa ove sednice, dva puta je prolaznicu koja je pala u komu, vraćao u život, 36 minuta je trebalo da stigne hitna pomoć u Knez Mihailovu ulicu u Beogradu (proverite te podatke), slučaj nezabeležen. Da je bilo u Boleču, trebalo bi da stignu dotle, ali je žena spašena, zahvaljujući tome što jedan lekar, jedan od onih koji su optuženi sa ove govornice, nije okrenuo leđa pred nepoznatom ženom koja je ležala na trotoaru, nego je izvršio svoju dužnost, kao što lekari danonoćno vrše svoju dužnost i ne zaslužuju da ih bilo ko sa ove govornice optužuje za bilo šta, izuzev ako postoji tačno primer nesavesnosti, ili krivičnog dela, ako je neko izgubio život zbog loše urađene intervencije, ili neurađene intervencije. Međutim, ovde smo čuli jednu zanimljivu priču, vezanu za Srbiju, sankcije, mala i velika preduzeća i snalaženje za vreme sankcija. Čuli smo od privatnika, koji se za vreme sankcija snalazio, kao i mnogi direktori društvenih preduzeća, a to znači, osnovao firmu u inostranstvu, neko u Mađarskoj, neko u Makedoniji, neko u Republici Srpskoj, iz koje je izvozio u svet proizvode sa oznakom firme koja je tamo registrovana, zato što je nama odavde bilo zabranjeno da sarađujemo i zato što nije bilo platnog prometa sa inostranstvom. Sada se postavlja pitanje, ako mnoge direktore društvenih preduzeća, ako Vladu Srbije optužujemo za to da je na taj način iznosila novac, sarađivala sa inostranstvom, kupovala oružje, kupovala naftu, ako je Naftna industrija Srbije na taj način obezbeđivala sirovine, pitam ja sada - koliko je jedan privatnik, koji je imao firmu u Mađarskoj, proizvode iz Mađarske prodavao po Evropi, koliko je para uneo u budžet Republike Srbije? Koliko je para uneo u budžet SRJ, a koliko u budžet Mađarske? Dalje se postavlja pitanje - na takav prihod koji donosi sredstva da se plaća 10 maraka sekund reklame, koliki je bio porez na dobit tog preduzeća, koliki je porez na dohodak građana plaćen? Ima li uopšte poresku obavezu taj građanin koji se sada ovde razmeće novcem i da li je taj novac sada u Mađarskoj, ili je unet u Republiku Srbiju, kao, apsolutno, u Srbiji novac nezakonito stečen, na koji on nije platio nikakav dohodak. O tome se radi, draga gospodo, morate uvek da stanete pred ogledalo, pa kada o nekome govorite da pomislite da niste možda i vi u toj situaciji, pa kada ganjate kriminal, razmislite o tome - ima li toga i u vašim redovima? Ono što je davano kao donatorstvo i sponzorstvo određenim političkim strankama, ne računam u prihode budžeta Republike Srbije [[Poslanik Marinković traži pravo na repliku.]]
U izlaganju koje je imao narodni poslanik Dragiša Marinković, spomenuto je tri puta ime narodnog poslanika Branislava Ivkovića i jedanput ime narodnog poslanika Tomislava Nikolića. To, šta je on radio, u suštini po proceduri, to je drugo pitanje. Ako je po Poslovniku spomenuo vaše ime i po tom osnovu tražite pravo na repliku, onda ćemo da imamo poslovne replike do beskonačnosti. Ima reč narodni poslanik Dragiša Marinković, ako će da sklopi sa mnom džentlmenski sporazum da ovo izlaganje neće izazvati nijednu repliku. Izvolite, ima reč narodni poslanik Dragiša Marinković.
Poštovana gospodo, moj pokojni otac je bio lekar, ja sam othranjen od tog hleba. Prema tome, izuzetno uvažavam sve lekare ove zemlje. Kada sam pomenuo lekare i njihovu priču da imamo najbolje lekare na svetu, itd., samo pitam ono drugo - zašto nam je zdravstvo na najgoroj lestvici u Evropi? Zašto je sve ovako tragično? Pa očito, ako su lekari super, loši su oni u ovoj zemlji koji su bili u toj Vladi i koji su stvarali te zakone, koji su njima stvorili uslove za život. Eto, to je to. Neću da kažem gospodinu Nikoliću, reći ću ono što on, na žalost, nema, ne zna i ne poznaje. Ja sam, kao privatnik, napravio privatnu firmu u Mađarskoj. To nije isto kaokada ste odavde iz zemlje pravili firme van, i sa novcem u kešu radili, i nosili odavde van, i vraćali van. Prema tome, to nema veze sa mojom privatnom firmom i ta firma plaća mađarskoj državi sve ono što treba. Ali, ja imam firmu i ovde.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, po Poslovniku.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pa nije skupštinska govornica mesto sa koga treba da se podiže bilo šta, pa čak ni tenzija. Pokušao bih da se vratim na Predlog ovog zakona, koji je podnela poslanička grupa SPS-a i da kažem da smo tu prvo ponudili poslaničkoj grupi SPS-a da promenimo redosled u tačkama dnevnog reda, kako bi resorni ministar Vlahović mogao da se obrati poslanicima i da kaže, između ostalog, sopstvenu argumentaciju. A inače je za posledicu dobila negativan stav Vlade prema Predlogu ovog zakona. S obzirom na činjenice koje govore o radu Parlamenta, s obzirom na vremenski interval u kome radimo, dakle već gotovo dva meseca, nije moguće planirati aktivnosti u Vladi na takav način da se u svakom trenutku one mogu usporiti sa pojedinim tačkama dnevnog reda. Dakle, mislim da je loše što ovde nije resorni ministar, ali dužan sam da vam dam objašnjenje da on ovde nije iz objektivnih razloga i da nije bilo razumevanja za takvu vrstu ustupka kojim bi se njemu omogućilo da nam seobrati po ovoj tački dnevnog reda. Resorni ministar gospođa Matković bila je spremna i čekala je u holu da, ukoliko dođe do promene u redosledu u dnevnom redu, ona preuzme na sebe obavezu po narednoj tački dnevnog reda. Mi nismo kao DOS spremni da podržimo ovaj zakon, ne zbog toga što oduzimamo pravo poslanicima opozicije ili SPS-u da predlože zakonsku regulativu kojom bi se definisala prava i obaveze u razvoju malih i srednjih preduzeća, pre svega, prava i obaveze koje država ima prema njima, već zbog toga što je on konceptualno u suprotnosti sa onim zakonima koji će se naći pred Parlamentom, a neki od njih su već u skupštinskoj proceduri. Tu mislim na Zakon o privatizaciji, a potom i na one zakone koje pominje u obrazloženju resorni ministar i sama Vlada. Ovim zakonom se ne predlažu konkretna rešenja. Njime se definiše ambijent u kojem se pretpostavlja da će doći do razvoja malih i srednjih preduzeća. Međutim, mi nemamo konkretna rešenja. Zbog toga ne možemo podržati ovaj zakon, jer on sam po svojoj suštini ima prihvatljivu formu, ali u njemu nema onog sadržaja koji je neophodan i koji bi bio suštinski pomak u odnosu na postojeće stanje. Dakle, kada govorimo o malim i srednjim preduzećima, mi praktično govorimo o jedinom perspektivnom osnovu kroz koji možemo izgraditi naše društvo, razviti privredu i tako nadomestiti sve one loše posledice koje u privredi u ovom trenutku postoje i koje se javljaju kao neka vrsta prenesenog stanja iz velikih privrednih sistema. Dakle, naša budućnost nije u velikim privrednim sistemima, ne zbog toga što veliki privredni sistemi sami po sebi nemaju perspektivu, već zbog što u njima u ovom trenutku moramo sprovesti ozbiljnu transformaciju. Period transformacije nije period u kome se možemo osloniti isključivo na rezultate koji će se u prvom mahu javiti, već pre svega razmišljamo o tadašnjem konceptu redefinisanja pozicija velikih privrednih sistema. U tom međuvremenu puno pažnje se mora pokloniti razvoju malih i srednjih preduzeća, jer je to praktično jedino ono normalno što može funkcionisati u našem društvu. Mala i srednja preduzeća su po svojoj suštini preduzeća kojaopstaju bez velike brige i pažnje države. Ne znači da država u prethodnom vremenu nije razmišljala o razvoju malih i srednjih preduzeća. Činjenica je da je politika koju je država vodila, sama po sebi, bila politika koja je često dolazila u konflikt sa interesima malih i srednjih preduzeća. Mi smo to dokazivali kroz one primere koje smo navodili obrazlažući reformu u fiskalnoj politici i reforme koje su potom usledile pre svega u oblasti socijalnih prava, a potom reforme koje će uslediti kroz zakone o svojinskoj transformaciji. Kada govorimo o perspektivi malih i srednjih preduzeća, mi ne možemo tu perspektivu prepoznati u Predlogu ovog zakona. Tu se definiše šta je malo i srednje preduzeće i definiše se formiranje agencije, koja bi se bavila malim i srednjim preduzećima. Definiše se izbor direktora agencije, ali nema suštine u svemu tome. To je osnovna manjkavost ovog zakona, a suštine u ovome i ne može biti, jer ovaj zakon, sam po sebi, ne može biti zakon koji se donosi ad hoc. Ovaj zakon ima smisla, samo ako se donese kao deo jednog paketa koji će se odnositi na čitavu privredu. Dakle, mi ćemo razgovarati o razvoju malih i srednjih preduzeća. Opozicija će biti u prilici da kroz amandmane i kroz pripremu tog zakona uvrsti sve ono što misli da je potrebno ugraditi u razvoj malih i srednjih preduzeća. Mislimo da je to oblast u kojoj je potrebna izvesna vrsta i političkog konsenzusa. Na ovakav način ne možemo menjati privredu, ne možemo menjati privredu pre nego što se promene neki drugi zakoni, koji, sami po sebi, u ovom trenutku limitiraju razvoj malih i srednjih preduzeća. To nije odnos ohole vlasti prema opoziciji, već su to proste činjenice o kojima možemo razgovarati, o kojima možemo razmeniti argumenta, ali činjenice koje, same po sebi, ne mogu biti drugačije. Ono što je proisteklo iz povremenih nastupa poslanika jeste deo skupštinske atmosfere, ali kada govorimo o stanju u zdravstvu, mi ne govorimo to pokušavajući da diskvalifikujemo ili degradiramo onaj intelektualni potencijal koji postoji u našem zdravstvu, stručnost lekara. Kako reći potpunu reč o zdravstvukada govorimo o informaciji po kojoj je Kliničko - bolnički centarSrbije, najprestižnija zdravstvena institucija u zemlji, na 250. mestu u zdravstvu po rejtingu plata i po dinamici njihove isplate. Kako pohvalno da govorimo o zdravstvu, kada u štampi možete da se upoznate sa činjenicom, a ja uopšte ne govorim o zloupotrebama. Mi nismo nadležni za to i nemamo nikakve činjenice na osnovu kojih bismo mogli tako nešto da kažemo. Nemamo izveštaj nekog suda, neki krivični postupak koji bi otvorio takvu vrstu dileme u javnosti. Možemo da govorimo samo o onim činjenicama koje nemaju politički konto. Kako da govorimo o pohvalama u zdravstvu, kada KBC u Kragujevcu danas nije u stanju da sprovede dijagnostičke postupke koje je sprovodio pre sto godina. Evo, možemo da kažemo koliko pacijenata nije moglo da ima rendgenski pregled u KBC u Kragujevcu i možete da pogledate i razgovor koji je vođen sa direktorom KBC u Kragujevcu, koji nikoga ne optužuje. Kažu da je KBC u Kragujevcu bio na 230 mestu, istina 20 mesta pre KBC Srbije, ali na 230 mestu po rejtingu i dinamici isplata plata u zdravstvu. Nije to bila dobra zdravstvena politika. Da li je bila nužna? O tome možemo da razgovaramo kada to bude tačka dnevnog reda. Mi nemamo razloga da bežimo od onih loših činjenica kojima se opisuje stanje našeg zdravstva,a pri čemu te loše činjenice nikako ne dovode u sumnju stručnost ljudi koji su zaposleni u zdravstvu. Naravno, možemo razgovarati o nečemu što je bila posledica, pre svega nastojanja partije koja danas nije parlamentarna snaga u republičkom parlamentu i posledica neumerenosti dela njenog rukovodstva koje je ostvarilo doktorate, koje je imalo ambicija za akademika, a da pri tom nije ispunilo elementarni preduslov, nije imalo položeni ispit iz specijalizacije. Razgovaramo o čoveku koji danas nije ovde, o čoveku koji je bio ministar zdravlja, o čoveku koji je bio direktor Instituta za kardio-vaskularne bolesti, o čoveku koji nema položen specijalistički ispit iz interne medicine, a dogurao je do doktorata, do doktorske titule i umalo što nije postao akademik. Naše društvo u tom smislu bilo je korumpirano i ono je kompromitovalo i degradiralo najviše intelektualne standarde zemlje u kojoj smo živeli. Zbog toga kada pričamo o SANU mi ne možemo govoriti sa pijetetom o toj ustanovi, jer sami akademici ne govore tako o sebi. Kada govorimo o broju doktorata koji su odbranjeni pred katedrama, kada ih upoređujemo sa procentima EU, ne možemo pobeći od utiska koji govori da se neko utrkivao sa EU u doktoratima, a da nije bio spreman da primi neke druge standarde te iste EU sa kojima se danas poredi u našem društvu. Nije bio spreman da obezbedi elementarne preduslove za usavršavanje na samim fakultetima i na univerzitetima. Nije bio spreman da u dogovoru sa univerzitetima donese, recimo, zakon o univerzitetu, nije bio spreman da sasluša profesore pri izboru dekana i rektora univerziteta. Konačno, nije bio spreman da prekine jednu organizovanu hajku, koja je za posledicu imala stotine uhapšenih studenata i pune policijske stanice onih koji, sasvim sigurno, tamo nisu imali šta da traže. Toga se i današnja vlast stidi, to danas kritikuju mnogi predstavnici opozicije, ali to su činjenice koje ne mogu biti činjenice kojima se obrazlaže jedan bliži odnos države prema onome što sasvim sigurno nije intelektualno lice, prema onome što jeste univerzitet, visoko obrazovanje, prema onome što su doktorske titule i disertacije, prema onome što će sasvim sigurno biti naša briga, briga koja će se iskazati na drugačiji način. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković.
Izašao sam, to gospodin Jovanović verovatno pretpostavlja, pre svega ranije nego što sam mislio, ali zbog njega. Želim da kažem da ocenjujem da on i ja, kao predsednici poslaničkih grupa, zaista imamo dobru saradnju, ali ovaj put se desilo da nismo imali komunikaciju i zaista do nas nije došao predlog da se eventualno zamene tačke dnevnog reda. Moram da vam priznam da bih i te kako prihvatio da prvo bude zakon o zaštiti maloletnika, pa tek onda zakon o malim i srednjim preduzećima, jer bih izuzetno voleo oči u oči sa gospodinom Vlahovićem da razgovaram o ovoj materiji, i verujem, i vama, a i onima koji ovo gledaju, pokažem i dokažem koliko je ovaj zakon celovit i koliko je ovaj zakon potreban i koliko bi ovaj zakon nezaposlenima, a vrlo stručnima, stvorio perspektivu, ali i obavezu Vladi da radi na ovom planu. Mora da se radi operativno i konkretno. Nema rada u načelu. Nema rada - pripremamo, saznajemo, na uvo nam šapuću da tamo nešto rade. Mora operativno i konkretno da se deluje. Ovde se nalazi zakonski projekat koji je celovit i čist. Voleo bih da to čuje gospodin koji je spominjao Crnu Goru i 1997. godinu, ovo je zakonski projekat koji je prvi put urađen u radnoj verziji 1999. godine u oktobru - novembru i koji je od oktobra-novembra 1999. obišao Novi Sad, Sombor, Požarevac, Zaječar, Kragujevac, Valjevo, Užice, Kruševac i svih 17 regionalnih privrednih komora Privredne komore Republike Srbije. Svaki obilazak nosio je određenu izmenu, nosio je određeno poboljšanje. Poboljšanje, koje logično treba da nosi kod onih koji, radeći zakonski projekat, osluškuju šta misle oni koji u toj materiji rade, koji uočavaju probleme u direktnom operativnom radu. Prema tome, ovaj zakonski projekat je negde bio u maju-junu 2000. godine prvi put u pretkonačnoj verziji, a konačna je predata ovoj skupštini u nekom autorskom delu nekoliko ljudi. Što se tiče agencija i regionalne agencije, želim da kažem - formiranje agencije Vlade Republike Srbije, čije ću zadatke kasnije da vam čitam, u suštini podrazumeva u svakom poslu pametan potez, a to je formiranje regionalnih agencija te iste agencije. Ova agencija ima zadatak da širi znanje. Zar ćemo mi imati uvek osnovce koji pregovaraju sa privatnim kapitalom? Zar ćemo uvek imati osnovce koji pregovaraju sa međunarodnim privatnim kapitalom, alama koje znaju samo da otimaju i pljačkaju. Valjda ćemo imati pametne koji koriste iskustva iz nekih drugih pregovora u nekim drugim gradovima. Sva iskustva iz pregovora u Novom Sadu, Somboru, Vranju imaće onaj u Kruševcu kada pregovara o ulaganju privatnog kapitala, ako imamo centralizovano znanje i dobar sistem distribucije tih znanja po regionalnim centrima te agencije i do lokalne samouprave. Zar će svaki naš šef lokalne samouprave da se uči od početka da pregovara sa "Albom" oko iznošenja đubreta, ili da pregovara sa bilo kim ko se bavi preradom i distribucijom vode. Zar ćemo pustiti ljude da se uče u razgovoru jedan na jedan. Učenje u razgovoru jedan na jedan se uvek završi katastrofom. Vlada Republike Srbije bi trebala da ide ka tome da ona gura i inicira, da stvara matrični sistem u kome se nalazi prostor da svako ima i svoje slobode, ali i neke ustaljene norme ponašanja, mimo kojih ne može da ide, jer pregovara o ogromnim društvenim vrednostima. Želim da kažem, razrada, kako smo informisani, sve to čovek može i da razume, da razume zato što SPS predlaže zaista jedan odličan zakon koji sutra, objavljen u "Službenom glasniku", odmah ide ka tome da stvara društveni milje, društvenu atmosferu koja ide ka tome da gura razvoj malih i srednjih preduzeća i stvara šansu nezaposlenima i činjenicu da će država stati iza njih. Ne ove privatne inostrane banke koje uzimaju 2,5% DM kamate mesečno, nego država. Država koja ima interesa, jer smanjuje nezaposlenost, povećava broj građana koji se sami izdržavaju. Istovremeno, poslovnim programima koje država diktira i stimuliše njihovu primenu, omogućuje smanjenje uvoza repromaterijala, smanjenje uvoza gotovih roba i razvija one proizvodne programe koji iz one inertnosti izbacuju velike sisteme i čini ih mnogo efikasnijim i povećavaju plasman na inostrano tržište. Jer, mala i srednja preduzeća svojim razvojem neminovno guraju velike sisteme na koje se naslanjaju, da budu bolji, da budu efikasniji, tržišno orijentisani. Time se stvara atmosfera. Ko treba da stvara tu atmosferu? Vlada Republike Srbije. Ona mora da ponese odgovornost da uradi godišnji plan podrške razvoju malih i srednjih preduzeća, ona je ta koja mora da formira agenciju, ona je ta koja mora preko svoje agencije i njenih regionalnih distributivnih centara da plasira stečena znanja i da nudi poslovne programe i stvara atmosferu za razvoj malih i srednjih preduzeća. Ovaj zakon je bio gotov u maju 2000. godine, on je išao na javne konsultacije, o njemu su diskutovali privrednici koji su u ovoj zemlji radili, koji su i te kako kritikovali sporost administracije, od registracije preduzeća, a da ne govorim o problemima izvoza i uvoza. Ali, reći da je ovo samo konstituisanje agencije i fonda, a da se ne nudi celoviti skup poreskih olakšica, što je rečeno za ovom govornicom, ironija je. Gde su bile poreske olakšice do danas u ovim zakonskim projektima koje smo razmatrali? Da li je bila i jedna poreska olakšica? Hoćete li da vam ponovim, prihod prošlogodišnjeg budžeta je činio 7,6% društvenog proizvoda Jugoslavije. Prihod ovogodišnjeg budžeta samo od poreza i akciza će biti 14,5% društvenog proizvoda Jugoslavije. Gde su tu poreske olakšice? Nema ih. Ovaj zakon žuri da preseče takve stvari. Niko ne ometa Vladu, ako se usvoji ovaj zakon, da na bazi zakona, na bazi godišnjeg programa podrške, što je Vlada ovim zakonom obavezna, predvidi umanjenje mnogih poreskih olakšica za sva ona katastrofalna poreska opterećenja koja su ovde uvedena. Sada bih malo krenuo dalje, detaljnije - šta je to godišnji program razvoja malih i srednjih preduzeća? Prvo, Vlada se obavezuje ovim zakonom, mi, poslanici Skupštine, u ime građana Srbije, obavezujemo je da mora da uradi godišnji program podrške razvoju malih i srednjih preduzeća. U okviru tog programa, ona mora da definiše pravce razvoja i prioritetne vrste delatnosti za koje se pruža podrška. Na bazi čega to mora da radi Vlada? Da sagleda privredni milje ovog prostora i da shvati koji proizvodi i repromaterijali nedostaju, gde su velika davanja u deviznim iznosima za uvoz i gde je znanje ove nauke koja je i te kakva na ovim prostorima? Kad sam kod nauke, ponoviću, sve što je moglo da se daje, davalo se, i svako ko je u ovoj zemlji bio, dobijao je najviše što se moglo dobiti. Nije bilo dovoljno, ali se činilo maksimalno. Najbolji primer je Fondacija za stanove mladih naučnika i umetnika. Od 17. juna 2000. godine do 24. septembra, za dva i po meseca je pod krov došlo 80 stanova. Tada je došla DOS-ovska vlast, prelazna Vlada, sadašnja Vlada. Ne mogu da se dogovore. Najviše im smeta što je ideja dobra i što je socijalista vodio tu fondaciju. Šest meseci stoji 80 stanova, i to je bruka i sramota, a 47 mladih ljudi je dalo 20% od cene. Ceo sistem je organizovan između Ministarstva nauke i Beogradske banke. Sve je sasečeno, sve je ugušeno, ne valja. Zašto ne valja? Zato što je to tuđa ideja, a nije naša. To je ta podrška o kojoj neko za ovom govornicom hoće da govori. Mi i te kako imamo stručne kadrove. U zdravstvu sigurno ima loših poteza, zna se da je bilo loših poteza i ja se slažem, ali, u zdravstvu rade odlični kadrovi. Mi imamo izuzetne stručnjake. Pogledajte vi, koji sada pokušavate da govorite o zdravstvu, pregledajte na koliko kongresa su naši ljudi bili, na koliko kongresa su predsedavali naši ljudi i pojedinim sesijama tih kongresa. Zato što su ugledni, zato što znaju da rade posao. Naša nesreća je učinila da su mnoge operacije radili u nemogućim uslovima, bez dovoljne opreme, ali su zato znanje naučili. Koliko naših lekara se poziva u inostrane bolnice da rade svoj posao zato što su odlični? Prema tome, mi imamo odlične kadrove u zdravstvu, izuzetne stručnjake. Uzmite samo oblast koloproktologije. Naši ljudi su vodeći u Evropi i na svakom delu. U zdravstvu je bilo problema, ali vi koji govorite o zdravstvu, razmislite da je ipak to zdravstvo primilo 650.000 novih građana ove zemlje, nesretnika prognanih sa teritorije Srpske Krajine i Republike Srpske, Hrvatske, Slovenije i ni jedne epidemije nije bilo. Svako je bio lečen i dočekan kako treba. Pa i ta prosveta, primila je toliki narod, radila je časno i pošteno svoj posao. Nemojte da brkate ljude, stručnjake i određene sistemske greške koje sigurno jesu činjene, ali ne ni blizu toliko koliko vi govorite. Drugo, kroz godišnji program podrške razvoju malih i srednjih preduzeća mora da se definiše ostvarivanje osnovnih pravaca i oblika podrške. Vlada je dužna način na koji definiše podržavati razvoj malih i srednjih preduzeća. Program razvoja infrastrukture i pružanja podrške, tu je odgovor da se ne radi o centralizovanoj agenciji, nego se radi o agenciji koja ima zadatak da distribuira svoje znanje, da ne bude analfabeta svaki predsednik opštine kada sedne s nekim iz Bjuika ili neke velike kompanije ili Bentelon, da pregovara o nečemu, nego da pored njega sedne čovek iz agencije koji zna kako se ponašaju, koji zna koji su im trikovi da prevare i da očerupaju ovaj narod i ovu državu. Podsticanje i zapošljavanje nezaposlenih lica je prioritet. Prioritet - nezaposlena lica, kvalifikovana lica. Ja se izvinjavam, je lÄ to nekom smeta što se zapošljavaju nezaposlena lica ovim zakonom? Znači, suštinska postavka i razlog za podnošenje ovog zakona je u tome što se zna da imamo nezaposlene, što se zna da se nezaposlenost povećava, samo u decembru i januaru ove godine 52.000 novih nezaposlenih, a imamo izuzetno kvalifikovanu nezaposlenu radnu snagu. Vlada ima obavezu da donese godišnji program i da definiše sistem podrške razvoju malih i srednjih preduzeća. Na kraju, obezbeđivanje prenosa naučno-istraživačkih i tehnoloških rezultata i poslova, kao inovacionih programa u privredi. Tu je razlog što ovaj program nosi kvalitet. Ovaj program obavezuje Vladu, obavezuje naučno-istraživački sistem Srbije da sve znanje pretvori u inovaciono znanje, u nove poslovne programe bazirane na našem znanju, a ne kupovini inostrane pameti.
Gospodin Nikolić, drugo javljanje.
Dame i gospodo narodni poslanici, razumem potrebu da neko od poslanika jedne poslaničke grupe napravi gaf, da bude ispravljen, ali mislim da kod jednog od prethodnika nije bio u pitanju gaf nego njegovo shvatanje života i društva u celini. Ako je potreba da se prethodna vlast optuži za sve što u zemlji ne valja, onda to ne sme da se radi tako da čitave kategorije građana koje rade danonoćno i neumorno, žrtvuju se za ovu zemlju, bez naknade, da se osete povređenima i uvređenima. Ja sam onog časa kada sam već pripadao opozicionoj stranci, decembra meseca ove godine imao težak saobraćajni udes, na žalost sa jednom tragičnom posledicom. Moram da kažem da su tu bili angažovani i Medicinski centar u Gornjem Milanovcu i Kliničko-bolnički centar u Kragujevcu i Urgentni centar u Beogradu, a nisam video nijedno namrgođeno, nijedno namršteno lice od svih onih koji su tog popodneva i te noći imali posla sa mnom. Mogao bih da kažem, to je bilo novo rukovodstvo, mahom su čak u Urgentnom centru iz Demokratske stranke lekari, ali moram da kažem da sam naišao na lekare, ljude kojima je posao bio da tog dana utvrde stepen povreda i da leče. Ne samo mene, nego sve učesnike u nesreći. Neka bude da je greška, možda bi vama odgovaralo, gospodine, da sam ja i poginuo, šta ja znam, ali meni i mojoj porodici to nije bilo u interesu. Zahvalan tim lekarima što su i oni tako shvatili mene kao pacijenta, ali vi se tim poslom ne bavite, možda niste ni imali potrebe, i vi sada možete na taj račun da pravite šale. Ja ne mogu. Jednom sam gledao taj zid pred sobom i sada ne mogu da kažem ništa loše o onima koji su mi pomogli da se vratim. To je što se tiče naših lekara. Ne dirajte ih, izvanredno rade svoj posao. Ako nam zdravstvo ne valja, ako su pare trošene na drugu stranu, otklonite te greške. Ako imate tih sponzora, što ih za ovih sedam meseci ne dovedoste da popravimo stanje u bolnicama? Što je sada stanje još gore nego što je bilo pre sedam meseci? Što danas ne mogu da se vrše rendgenska snimanja u Kragujevcu, a vršena su dok nije došao novi rukovodilac? U tome je problem, što nema više ni tih materijalnih troškova koje su isplaćivali ranije svakih 15 dana u bolnicama. Sada više nema ništa, ništa ne funkcioniše. Sada se sami snalaze. Pre tri dana smo na televiziji gledali direktora jednog centra u Beogradu, nisam video odakle, on je rekao - kažemo pacijentima - donesite sve što treba. To je sada. To je sadašnja situacija. Možda je bilo tako i ranije, ali tako je i sada. Promena nema. Razumem da se promeni sve na bolje, da pacijentima više ništa ne treba, osim peškira i četkice za zube i onda recite - vidite kako smo mi uspeli. Ali, to još uvek nije uspelo, niti može da uspe. Zakon o univerzitetu je bio izvanredan zakon; pa, da nije izvanredan zakon, ne biste vi na isti način birali rektore, dekane i direktore viših poslovnih škola po tom istom zakonu. Isto je ministar napisao predlog, Vlada donela odluku i svi su postavljeni. Samo su postavljeni vaši, a u prošlom sazivu su bili neki koji su bili druge političke orijentacije, ali biće loše ako vi zaista ostvarite ovo što nagoveštavaju - da po novom zakonu o univerzitetu oni koji su do sada bili dekani i rektori, direktori viših škola, četiri godine neće moći da budu na funkcijama u školstvu. Šta to znači? Kakva je to diskriminacija ljudi? Što ne kažete - onaj koji je učinio to i to krivično delo ne može da se bavi tim poslom. Nego, onaj koji je bio na funkciji ne može da bude na funkciji. Gde su tu prava čoveka i građanina? Tema, danas smo raširili otprilike tu temu i ja nisam kriv za to. Sada kada govorimo o privrednoj situaciji, o razvoju malih i srednjih preduzeća, o opstanku giganata, o opstanku naše privrede, mi smo danas podelili jedan list "Velika Srbija" u kome se govori o poseti delegacije Srpske radikalne stranke Iraku od 10. do 14. februara ove godine. Draga moja gospodo, umesto što čekate da vam kažu koliko će da košta glava Mileta Mrkšića, koliko će da košta glava Slobodana Miloševića, koliko će da košta glava Šljivančanina, Mladića, Radića i svih ostalih srpskih junaka, da biste dobili po neki dinar da zadovoljite mahom lične ambicije, okrenite se državama u svetu koje sa nama žele privredno da sarađuju, koje nas ne ucenjuju, koje nas neće bombardovati, koje imaju za nas sirovine, koje imaju tržište za naše proizvode. Vi o tome ne razmišljate, vi čekate Zapad, kao da sa Zapada sve što pada s neba valja za našu zemlju. Do sada sve što je palo sa neba, a došlo sa Zapada, ubijalo je našu zemlju, našu decu i naše građane. Što ste zapostavili Istok? Šta je sa Rusijom, Belorusijom, šta je sa Kinom? Jeste li vi toliko oholi, veliki i besni da ne računate na te države sa kojima može lepo da se sarađuje i da se živi. Šta je sa Južnom Amerikom, šta je sa arapskim zemljama, šta je sa afričkim zemljama? Gde će vam duša? Čekate Ameriku. Šta da prodate Americi? Šta da proizvedete za američko tržište? Ni papriku leskovačku više ne jedu, ne prepoznaju prirodni miris i prirodni ukus. Ovo je put. Samo se vi smejte, samo se vi gledajte. Gde imate nafte u svetu, odakle možete da je uvezete? Odakle je uvozite? Odakle gas uvozite? Iz Nemačke. Je lÄto Nemačka kopa svoja nedra da nama da sirovine ili Rusija i Belorusija, ili Kina ili Irak? Je li vas Irak ijednim svojim potezom u poslednjih deset godina uvredio ili naljutio? Da li je ijedna odluka iračke vlade doneta protiv interesa srpskog naroda i srpske države? Da li su nas ucenjivali na bilo koji način, da li su nam nešto naplaćivali duplo skuplje samo zato što smo bili...
Gospodine Nikoliću, molim vas vratite se na Predlog zakona.
Niste bili tu, dragi moj gospodine predsedniče, vi odavno ne znate da ovaj zakon uopšte više nije na dnevnom redu. Prethodni govornici su usvojili neki novi dnevni red, a ja poštujem odluku većine i sada se ponašam u skladu sa usvojenim dnevnim redom. Usvojeni dnevni red je - situacija u društvu. Usvojeni dnevni red je - kako ćemo dalje, a ja hoću da pomognem poslaničkoj većini u Skuštini Srbije da Srbija krene dalje, da krene bolje, da živimo svi bolje. Zašto moram ja da se bavim politikom, ako budem živeo bolje? Ali, ne ovako, ne na ovaj način, ne pretnjama, pritiscima i ucenama, ne klečanjem ili ležanjem potrbuške pred onima koji dolaze sa Zapada. Nema ništa. Evo, sedam meseci ste na vlasti i šta je to došlo sa Zapada? Gde je 6 milijardi dolara? Juče govorite da niste ni obećali 6 milijardi dolara, pa, bogati,narod je bio i slep i glup, pa je slušao neki drugi jezik, a ne onaj jezikkojim ste se obraćali u kampanji građanima Srbije. Ponavljam vam, ako vi nemate prijatelje u svetu koji hoće da pomognu Srbiji i srpskom narodu, imamo mi. Mi nismo kopali neprijateljske rovove između nas i onih koji mogu da nam pomognu, mi smo kopali rovove između nas i onih koji su nas bombardovali. Vi te rovove zatrpavate srpskim glavama i srpskim leševima. Okrenite se onima sa kojima može da se radi, sa kojima može da se sarađuje,onima koji su u istoj situaciji i znaju vrlo dobro gde nam je izlaz. Imate, odnosno imamo 10 miliona stanovnika, a samo Vijetnam ima 70 miliona. Da vam kažem da treba da sarađujemo sa Vijetnamom, vi ćete se smejati, a sve što proizvedete, tamo možete da prodate. Sve što vam treba, tamo možete da kupite. Ali, nema nevladinih organizacija, nema humanitarnih fondova, nema agencija, nema otvorenih univerziteta, nema slobode štampe u kojoj možete da pričate o opoziciji šta god hoćete, a ne smete nijednom ministru reč jednu da kažete, nema para za pojedince u Budimpešti, sada vam već to donose i u Beograd, nema ucena oko Kosova i Metohije. Postavio sam pitanje Vladi Srbije kada ćemo da raspravljamo o Kosovu i Metohiji, kada se završe izbori? Vi nas ovde sada zamajavate pričama o tome kako su neke budžetske inspekcije pronašle neke nepravilnosti, a vreme prolazi, vreme se odlaže, a članove svojih političkih stranaka koji su sa Kosova i Metohije, proglašavate predstavnicima i vođama Srba, a oni jadni i sami vide gde nas to vodite i već su prestali da daju izjave za vaše televizije. Dakle, razvojmalih i srednjih preduzeća, moguć je, ako se Srbija okrene našim prijateljima u svetu. Mi vam nudimo prijateljstvo sa bar 30 država, sa kojima možemo lepo da sarađujemo, od te saradnje možemo lepo da živimo. Vi nam nudite da budemo robovi Amerike koja će nam doneti brakove između muškaraca. Ja za to nisam, pravo da vam kažem.
Dva poslovnika, nisam video ko se prvi javio, izvolite, prvi je gospodin Kovačević, pa zatim vi.
Gospodine predsedniče, želim da ukažem na povredu člana 98. Poslovnika čiji sadržaj svi znamo i nije potrebno da ga citiram. Mislim da je, gospodine predsedniče, krajnje vreme da gospodu radikale upozorite, ako nemaju za ovom govornicom da pričaju pametnije stvari, onda ne moraju 200 puta, od kada smo počeli, da ponavljaju nekih famoznih 6 milijardi dolara koje je neko obećavao građanima Srbije. Da se jedanput ta stvar raščisti, gospodine Tomo Nikoliću, niko nije pominjao 6 milijardi dolara i nije 6 milijardi, već je 6,5 milijardi dolara. Pominjano je u kontekstu. Niko nije govorio o 6 milijardi, već o 6,5 milijardi dolara koje je Evropa opredelila za razvoj svih zemalja jugoistočne Evrope kojom rukovodi gospodin Bodo Hombah i to za narednih pet godina, i to da znate, gospodo,u tih 6,5 milijardi dolara predviđeno je da Srbija i Jugoslavija dobiju oko 1,5 milijardi dolara za narednih pet godina. To je prava istina o kojoj se govorilo u predizbornoj, u izbornoj kampanji. Prekinite već jedanput sa tim glupostima ovde da zamajavate narod i vređate poslanike. Hvala.
Šta ja sada sa vašim prigovorom na Poslovnik, da radim? Izvolite.
Gospodine predsedniče, gospodo poslanici, takođe je u pitanju povreda Poslovnika, član 98, govornik je govorio 10 minuta i od tih 10 minuta ništa nije rekao što je u skladu sa dnevnim redom. Uglavnom, poslanik Tomislav Nikolić skoro nikada ne govori ono što je u skladu sa dnevnim redom.
Mislim da smo davno raspravili po pitanju člana 98. Reč ima narodni poslanik Stevan Ž. Gudurić, a posle njega narodni poslanik Tomislav Kitanović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, neko je ovde rekao da mu je žao što nema ministra Vlahovića, a meni najviše. Mi danas ovde pričamo o Predlogu zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća. Obzirom da je ovde bilo priče i o zdravstvu, ja ću samo malo proširiti ovu temu i na neka velika preduzeća za koja se bojim da, ne da će postati sa velikih srednja, ili mala, već da ih možda neće ni biti. Mi ovde imamo jedan konkretan i korektan zakon napisan. Pošteno govoreći, on ima jednu nepremostivu manu, a nepremostiva mana je što je predlagač stranka koja ima ovakav znak. Znači, najveća mana tog zakona koja mu ne da prolaz u ovom skupštinskom domu je što je on predlog SPS-a, a sve ostalo bi moglo da prođe. Onda je bilo prigovora kod člana 2. da taj kriterijum nije baš najbolji zato što je promenljiv, vezan za broj zaposlenih, za prosečne mesečne bruto zarade itd. Pa, gospodo draga, ova sadašnja velika preduzeća koja Vlada planira da otprilike pretvori u nešto drugo, prvo su bila mala preduzeća, pa su posle postala srednja, pa velika. Znači, ne možemo zakonom zabraniti da neko ko spada u mala ili srednja preduzeća u nekom vremenu ne može da preraste u nešto drugo. U obrazloženju Vlade,kaže se u jednom delu - Predlog zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća u celini nije u duhu organizacije, decentralizacije državne uprave, a posebno nije u duhu programa rada Ministarstva. Da bismo mi znali šta je duh programa Ministarstva, neko je morao da nam ga prezentuje. Nismo ga čuli, sem što je to ministarstvo ukinulo zakon o privatizaciji na šest meseci, a u međuvremenu besomučno jure po Srbiji i rade neke stvari, koje bez zakona o privatizaciji ne bi mogle da se rade. Opet, u odgovoru Vlade kaže se - imajući u vidu značaj malih i srednjih preduzeća za Republiku i zemlju u celini, Vlada Republike Srbije priprema predlog za formiranje agencije koja će se finansirati isključivo iz realnih izvora.Čitali smo u novinama da već ima nekih regionalnih,to - priprema -znači da već postoji, ili to nekako drugačije treba da tumačimo. Takođe, za podsticaj razvoja malih i srednjih preduzeća, izmena dopuna propisa, odnosno izmena propisa iz oblasti poreske politike, politike zapošljavanja i spoljnotrgovinskog poslovanja, Vlada priprema podsticajne mere u skladu sa sistemskim rešenjem. Ovde, ako nas sećanje ne vara, mesec i kusur dana pričamo o raznoraznim zakonima vezanim za poreze i budžet. Ili se mi ne razumemo dovoljno dobro ili zaista nismo mogli da pročitamo da neka nova mala i srednja preduzeća, ili postojeća, imaju neke podsticaje za svoj razvoj. Koliko se ja razumem u to, a čitao sam sve do jednog tog propisa, tamo to nije pisalo. Ne kažem da u nekom narednom predlogu možda neće pisati. Ali, u onima koje smo mi razmatrali ovde, tako nešto nije pisalo. Isto tako, praktično, u ovome što je napisala Vlada i dva odbora, značajno se pominje privatizacija kao bitan segment koji će doprineti, bez ovog zakona, podsticaju malih i srednjih preduzeća, jer ovde isto, kako kaže Vlada, podsticanje razvoja malih i srednjih preduzeća obezbeđuje se već postojećim zakonskim propisima, porezima. Tim porezima ih vodimo u bunar. Privatizacijom, o njoj ću malo posle, bankarskim sistemom, kreditnom politikom, kao i merama ekonomske politike koja nam nije prezentovana. U dopisu Vlade je isto tako pisalo da će predstavnik Vlade na Skupštini Republike Srbije prilikom pretresa Predloga zakona biti gospodin Aleksandar Vlahović, ministar za privredu i privatizaciju, koga smo mi sinoć na televiziji u izveštaju u poslednjem dnevniku mogli da vidimo kako vrlo nervozno i besno reaguje na sednici Skupštine Vojvodine, na pitanje privatizacije. S obzirom da se ovde pričalo o privatizaciji i da se ovde danas pričalo o svemu, ja ću svoju priču o preduzećima proširiti samo malo i na moguća velika preduzeća, koja se bojim da neće više biti ni srednja ni mala, ako se ostvari sve ono što je naumila Vlada. Zato što je više od bezobrazluka da se priča skoro svaki dan, bilo ministar, bilo premijer, da se prodaja Beočinske fabrike cementa vrši na osnovu nekih ranijih dogovora. Ministar Vlahović praktično ucenjuje juče pokrajinsku skupštinu da bi bilo problema da se to ne završi. Kolikoznam, a ja sam iz Beočina, mi u Beočinu znamo i ko sa kim spava, a ne ko prodaje Cementaru, ne postoji ugovor između Beočinske fabrike cementa, između Vlade Republike Srbije, ni one prošle i Lafarža. Postoje pregovori i dogovori i sa Lafaržom, i sa ORC-om, i sa drugima. Svi dogovori postoje. Pregovaralo se, pričalo se. To nije sporno. Ali, pričati kako je sve završeno na tome i pričati nama iz Vojvodine kako će se prodajom cementare kupiti vojvođansko žito, nemojte nam naše kupovati. To možemo i sami. I, ako je gospodin Vlahović već toliko siguran da je to pravi posao, zašto nije stisnuo petlju i došao u Beočinsku fabriku cementa da stane pred 2.000radnika i da im objasni da je to za njih povoljno. Bio je juče u Novom Sadu. Bio je pre 4 - 5 nedelja u Novom Sadu, kada se pričalo o privatizaciji i kada je, na kraju krajeva, i Cementara bila jedna od tema. Zašto nije stisnuo petlju ni on, ni gospodin Đinđić, koji pričaju o prodaji Cementare, kao gotove stvari. Gospodin Đinđić priča o prodaji Cementare kao o nečemu što treba prodati, dužno toliko, još će se toliko zadužiti, kao, to ne vredi pola lule duvana, daj da prodamo na brzinu dok neko hoće da ga kupi. Pa, ne bi se sve svetske firme otimale za Beočinsku fabriku cementa da ona ne vredi za pola lule duvana. Gospodo draga, Beočinska fabrika cementa traje od 1839. godine, i to nije kao u nekim firmama kojima piše u zaglavlju da traju toliko godina. (Glasovi:Tema.)
Gospodine Guduriću, molim vas da se malo vratimo na mala i srednja, a ovo je već veliko preduzeće.
To je veliko, ali se bojim da neće biti ni malo posle vas.
Ali, to ćemo u narednom sazivu.
Pošto su o tome ovde, gospodine predsedniče, pričali, odnosno o zdravstvu u ovoj tački, ja mogu da pričam o preduzećima u ovoj tački.
Pa, ne možete ni vi, ni oni. Šta znači - možete. Ne možete.
Zašto tadašnji predsedavajući, koji je sedeo tu umesto vas,.....
To pitajte...... što se niste javili........
... nije zaustavila gospodina Čedu koji je šest minuta pričao o zdravstvu.
Što niste prigovorili na Poslovnik? Hajde, hajde, mora neko, budite vi ti koji će da vrati diskusije u tokove.......
Ja pričam samo o preduzećima. Ne pričam o zdravstvu.....
Evo, ja to od vas očekujem.
Ne pričam ni o švaleranju, ne pričam ni o čemu, samo pričam o preduzećima.
Ne o ......
Pričam o realnoj bojazni da jedno jako veliko preduzeće, posle ovakvih transakcija, ne bude više ni malo preduzeće. Zato što sz, gospodo draga, i dame drage, između ostalog, i Suecki kanal i Panamski kanal građeni sa beočinskim cementom, a to nije zato što je Suecki kanal najbliže Beočinu. Hvala lepo.
Ima reč gospodin Mirčić, po Poslovniku. Na član 98. pretpostavljam.
I po tom i po članu 99, gospodine predsedniče. Prvo, vi ste intervenisali na vreme da upozorite poslanika, a drugi član se odnosi da ne može niko da dobacuje poslaniku. Očito da je bila takva atmosfera dok je kolega izlagao. Ali, nisam, iskreno da vam kažem, izašao zbog toga, nego da kažem kolegi - sad je meni jasno gde se kriju autonomaši. A vi, socijalisti, raščistite na vreme. Imali ste JUL ovakav. Šta je to gospodine, da kupuje neko naše od nas.
O čemu vi pričate, gospodine Mirčiću?
Recite, zašto.....
Nemojte da razgovaramo tako kome šta padne na pamet. Digne Poslovnik i izađe za govornicu.
...... žito u Vojvodini nije žito cele Srbije. Beočinska fabrika cementa je fabrika nad kojom ima ingerenciju Vlada Srbije, sve dok je Vojvodina u Srbiji. A, vi na vreme razmislite, ponovo ćete imati jedan JUL.
Gospodine Mirčiću.... Zaista molim narodne poslanike da ne dižu Poslovnik kako im padne na pamet i da izlaze da pričaju o onome što im padne na pamet. Najlepše vas molim. Počeli smo da radimo u jednoj korektnoj atmosferi. Pa, onda izađete i vi da biste dokazali da i vi znate da ne poštujete Poslovnik. Nemojte tako, ne odnosi se ovo na vas lično, nego na sve vas. I na gospodina Gudurića, i na prethodnog poslanika iz DOS-a. Dajte da privedemo ovu tačku dnevnog reda kraju, onako kako smo je započeli. U koliko - toliko normalnoj atmosferi. Nema razloga za drugo. Zamislite sad, skoči neko da priča o vašem "mercedesu", pa onda ovome, on o ovome. Nema smisla. Reč ima narodni poslanik Tomislav Kitanović [[Poslanik Gudurić traži reč, replika.]] Jesam, pomenuo sam vas, izvolite. Nemojte samo "mercedese". Otkud vi znate? Ja ne znam ništa o "mercedesu".
Ne treba da bude niko u nedoumici. Nizašta. Pa ni za žito iz Vojvodine. Ne treba da bude niko u nedoumici ni za "mercedese". Samo kad pričamo o autima, o deljenjima, nije sporno da je postojao gospodin Mihalj Kertes i da je delio auta. To nije sporno. To ste vi rekli o nekom "mercedesu". Isto tako, poštoživim u Beočinu, a to je tako na parče do Novog Sada, u Novom Sadu je bio gospodin Dinkić i poklonio auto Narodne banke. Kakva je razlika? Vi iz DOS-a ste rekli da ćete samo ono što je dobro od nas socijalista i iz SRS, koja je sa nama bila u vlasti, nastaviti. Pošto je to gospodin Dinkić nastavio, znači, način na koji se radilo sa deljenjem auta je ispravan i ne treba o tome polemisati.
Gospodine Guduriću, uopšte nisam znao da vam je Kertes dao "mercedes". Drago nam je da ste nas obavestili. Reč ima narodni poslanik Tomislav Kitanović.
Poštovano predsedništvo, poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se za reč da kao član Odbora za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom iznesem svoje razloge zbog kojih nisam glasao za predlog gospodina Ivkovića na tom odboru. Izražavam poštovanje prema gospodinu Ivkoviću i njegovoj poslaničkoj grupi za prilično korektno ponašanje u parlamentu, a i doslednost u političkom opredeljenju. Razlozi mog neprihvatanja ovog predloga su, dakle, ne lične, već ideološke prirode, a to se odnosi na jedan dobar broj amandmana koji je predložila njegova poslanička grupa. Sistem za koji se zalaže gospodin Ivković i SPS je možda lepo zamišljen, ali, na žalost, neostvarljiv, što se pokazalo na primeru velikih socijalističkih preduzeća, a i na primeru ostalih zemalja koje su svoju privredu bazirale na ovakvim osnovama. Zato, pozivanje na sankcije i bombardovanje nije potpuno opravdanje, mada je šteta od toga evidentna. Rešenje svojinskog odnosa nije samo po sebi dovoljan uslov, ono što je uz to jako bitno jeste stvaranje ambijenta za razvoj i rad preduzeća. Zbog čega nije dovoljan uslov samo rešenje svojinskog odnosa - u praksi smo već videli da privatizacija, koja se već odvijala, baš u vreme SPS-a, a kojusmatram neprirodnom i dirigovanom, ne daje rezultate, već samo još više uništava materijalnu osnovicu. Ta privatizacija se odvijala pod firmom - privatizacija da, ali mi da budemo privatnici. A, kad kažem ambijent za razvoj malih i srednjih preduzeća, tu sigurno ne mislim na to da država propiše puteve kojima kapital treba da se kreće, da država limitira svaki korak i svaki postupak, da država, kad zaželi, interveniše, ili zavuče ruku u ta preduzeća. Država treba, po mom mišljenju, sama da napravi okvire i da ti okviri budu stabilni i garantovani za duži vremenski period, da ljudi koji žele da ulažu znaju šta ih čeka za godinu dana, ili za pet godina, da znaju da privređuju u uslovima zdravog kursa i poštenog bankarskog sistema, kao i to, koje su njihove obaveze prema toj državi. Što se tiče agencije čije se osnivanje predlaže, ako je agencija potrebna tim preduzećima, neka je osnuju, i to svojim sredstvima i svojim parama, a ne parama iz budžeta. A ako nije, ne moraju. Pa valjda su preduzeća ta koja se takmiče na tržištu i znaju šta je za njih najbolje, jer, ako čekaju da ih država uči šta da rade, proći će isto kao što su prošli i veliki sistemi. Što se tiče fonda, i on je stvar samih preduzetnika. Ako im je potreban fond, ili ako su im potrebni fondovi, neka ih prave. Onaj ko zna, može i hoće da se bavi biznisom, napraviće pare, pa makar i na kamenu. A onaj kome su još samo pare potrebne da bi privređivao, neće nikada ništa uraditi, njemu možete davati neprestano, i umesto pozitivnog efekta, taj će biti sve veći gubitnik. I na kraju, moja sugestija Vladi Srbije je da zbog teške ekonomske situacije (već smo rekli, veliki sistemi su dobrim delom propali, a malih i srednjih preduzeća još uvek nema dovoljno) maksimalno pojednostavi proceduru za osnivanje tih preduzeća, da one administrativne zavrzlame koje su nasleđene od prethodnog zakona otkloni što pre, a i uslove i rokove smanji i skrati, jer vremena nema napretek.
Reč ima narodni poslanik Zaharije Trnavčević.
Poštovane kolege, narodni poslanici, na inauguracionoj sednici rekao sam da bih želeo da ovaj dom, kao zakonodavno telo Skupštine Srbije ima upravo ovakvih, kao što je ova današnja, inicijativa da poslanici i njihove poslaničke grupe izrađuju nacrte, predloge zakona, koje ćemo mi da razmatramo, a ne samo da razmatramo i usvajamo, ili odbacujemo zakone i pojedine članove, koje podnosi Vlada. Mi na taj način treba da se potvrdimo kao zakonodavni organ ovog društva. Današnja tema o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća jeste dobra tema za razgovor, ali ne i tema za zakon. Ova zemlja, kao što znaju pravnici, a znaju i drugi, evo, zna jedan novinar, ima oko milion propisa. Mi smo prenormirana zemlja, u kojoj se zakoni, postojeći, uvaženi, koji još nisu ukinuti, ne poštuju, zaobilaze, i manje-više se radi na osnovu improvizacije, ili vlada neka samovolja. Prema tome, nije rešenje za razvoj privrede, za tu strategiju podrške malim i srednjim preduzećima, da se to sada pretoči u jedan zakon. Mi smo u prošlim godinama imali veliku penetraciju politike i države u privredu, i kao posledica toga velikog mešanja, nasilničkog mešanja, imali smo da su stvoreni veliki mastodonti, privredni organizmi, koji nisu prosto mogli da hodaju i koji su morali da izumru. Podsetiću vas samo na velike kombinate, kao što je PKB, koji se nekada prostirao od Tetova do Rovinja, a smatralo se da je nešto impozantno i da pada u oči ukoliko je po dimenzijama veliko, a ne kakve efekte, kakav profit ostvaruje. To je bila jedna greška. Kao posledica tog prevelikog mešanja politike i privrede, i države u privredu, imali smo i strukturne disproporcije, koje dan-danas imamo. Pazite, da stvar bude smešnija i neshvatljivija, mi smo država koja i danas ima, valjda,ne znam da li je ugašen, Zavod za društveno ili privredno planiranje, a dogodilo se da smo imali previše klanica, više nego ijedna zemlja u Evropi, da smo imali više klanica, mlekara. Mi smo, molim vas, i dan-danas zavisni od uvoza nekih sirovina, umesto da smo razvijali tu sirovinsku bazu, mi smo kao sumanuti gradili raznorazna prehrambena preduzeća, i otuda je nastajao jedan sirovinski rat, koji je punio džepove čas jednom partneru, čas drugom partneru. Mi uvozimo vunu za našu tekstilnu industriju, a dopustili smo da se smanji broj ovaca za oko 800.000, i nikada nije izvedeno oplemenjavanje ovaca, da bi dobili vunu finog, mikronskoga tkiva, itd., što su mnoge druge zemlje oko nas negde i uradile. Mi uvozimo duvan. Znate šta, teško je da se povuče granica između onoga šta je radila prethodna vlast, i šta radi ova. Zbog čega - zato što je nasleđen i nije promenjenčinovnički aparat, koji još uvek donosi neka rešenja, ili podrške, koje su potpuno neshvatljive. Uvozimo duvan, uvozimo nekada i mleko. Molim vas, ovoga časa (razgovarao sam maločas sa gospodinom Radovančevim) dopušten je uvoz mleka koji je zaustavio prodaju domaćih rezervi mleka i usporio isplate seljacima, što je izazvalo sada jednu veliku buru i pometnju. Prema tome, drage moje kolege narodni poslanici, treba prekinuti sa tim da se država mnogo upliće, da sve normira. Naravno da Vlada Srbije mora da vodi računa o razvoju privrede, i o razvoju malih i srednjih preduzeća, jer će ona najpre da nastanu. Ona će najpre i najlakše da se prilagode svim uslovima tržišta. Vi znate da je u Italiji u industriji obuće 80% cipela izrađeno u fabrikama koje imaju 30-40 radnika. Slična je stvar i u Švajcarskoj. Mala preduzeća dominiraju, mala preduzeća imaju perspektivu, ali to sve ne mora, to tamo niko nije zakonom uređivao, pušteno je da se privrednici, investitori sami opredeljuju za dimenzije, za lokaciju svoga preduzeća, uz pomoć države koja će da uredi jedan ambijent poreski, kreditni, i naročito zakonodavni, u onom smislu da ovde stvori uslove da bude sigurno ulaganje, bilo domaćeg kapitala, bilo kapitala iz inostranstva. Prema tome, to je tema o kojoj treba da razgovaramo i da Vladi Srbije, mi, kao jedan zakonodavni organ, treba da ukažemo na bolja rešenja od onih koja ona predlaže, a ne da joj sada, recimo, naturamo jedan zakon o pomoći i podršci razvoju malih i srednjih preduzeća. Ovo što je prethodnik rekao,mislim da je sasvim umesno. Na malim i srednjim preduzećima jeste da se udruživanjem dogovore i da sami osnivaju raznorazne marketinške, raznorazne druge projektne agencije, da se kaojedna grupacija u okviru Privredne komore Jugoslavije postave kao partner s Vladom i da traže nešto više, jednu bolju politiku, jednu politiku u pogledu odobravanja, da se npr. uvede jedan grejs-period za mala i srednja preduzeća koja će da zaposle, i to pogotovu na izvoznim programima, itd. Ali to sve ne mora, nije bitno. Gospodine Ivkoviću, vi ste predlagač ovog zakona, ja imam potpuno razumevanje za vaše motive, itd, ali nije presudno da to bude pretočeno u jedan nov zakon. U ovom zakonu i da idemo čak na to da izvršimo popis tih zakona, kozna kada donetih, da ono što je suvišno, što je preživelo - eliminišemo, da imamo nekoliko dobrih zakona, a ostalo da pustimo inicijativi privrede, ljudi koji će najviše da vode računa o tome da onaj dinar koji ulože donosi profit, da donese zaradu itd. Iz tih razloga ja ću, u najmanju ruku, da se uzdržim prilikom glasanja u vezi ovoga. Mislim da to nije pravo rešenje. Imam simpatija za vaš trud, za vaše želje, ali nije to rešenje koje mi treba danas ovde da usvajamo. Hvala. Ja ga hvalim, a on -replika.
Replika, gospodin Ivković. Da se zahvali na podršci, onda.
Poštovani gospodine Trnavčeviću, zaista sam prvo izašao da vam se zahvalim na podršci, jer visoko cenim vaše aktivnosti, a posebno kada je u pitanju afirmacija sela, seoskog života i uslova rada u poljoprivredi. Prvo i osnovno je da sam zbog toga izašao i tako sam i doživeo vašu diskusiju. Nego sam samo malo hteo da dodam, zbog ove dileme da li zakon ili ne. Sigurno je da ovde treba razgovarati o nečemu što treba urediti. Činjenica je prvo da imamo veliki broj nezaposlenih, činjenica je, hteli mi to ili ne, da će se broj nezaposlenih povećati, a posebno u procesu privatizacije, to je neminovnost. Ne možemo lagati građane. To je bilo u mnogim zemljama gde je bila nagla privatizacija, a kakva će biti i kod nas. Činjenica je da selo ne može živeti od primarne poljoprivredne proizvodnje, jer ima spor obrt uloženog kapitala. Činjenica je da imamo više od 50% sela sa manje od 500 stanovnika. Znači, nešto treba i zakonski regulisati. Očito treba normativno ljude naterati od strane ove skupštine, ne dato bude bič božji, nego ova skupština da kaže - Vlada Republike Srbije mora da donese godišnji program podrške razvoju malih i srednjih preduzeća. U tom programu npr. mora posebno da obrati pažnju na selo, jer razvoj malih i srednjih preduzeća na selu je suština i razlog ostanka mladih i žena na selu. Razvoj malih i srednjih preduzeća na selu je i razvoj KUD, razvoj sportskih organizacija, dolazak banke na selo, dolazak automehaničara na selo, benzinske pumpe na selo, dolazak pošte na selo, to je razvoj sela. Vlada mora to da propiše, da donese godišnji program. Ne sputava to inicijativu. Zašto agencija? Agencija je znanje, agencija je distribucija znanja po regionalnim agencijama širom Srbije, da svako ko ima svoju inicijativu dođe i kaže - da vidim "jelovnik", koje poslovne programe predlaže Vlada Republike Srbije za region Kruševca. Šta tamo treba razvijati sa stanovišta prehrambene industrije, sa stanovišta podrške "Trajalu", Mazivu i svima drugim u Kruševcu. Kada to vidi, kada vidi kakva su iskustva - dajte mi stručne savete, nikada nisam bio privrednik, da dobijem knjigovođu tamo. Sve ostalo je samo inicijativa. Znači, ovde se ništa ne ograničava, nego se dodatno motiviše. Ostalo je samo inicijativa. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Velimir Simonović, a posle njega narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo, neću da trošim vaše vreme, da govorim o samom zakonu detaljnije. Svima nama je jasno da zakon nema nikakve šanse da prođe. Povodom toga zakona nešto drugo hoću da kažem. Preporučujem Vladi i resornom ministarstvu naročito, da ne odbaci tih nekoliko hiljada programa koji su ranije bili napravljeni od strane stručnih ljudi iz instituta i univerziteta. Verovatno su mnogi od tih programa i dalje aktuelni i upotrebljivi. Možda mogu da budu upotrebljeni kada već postoje, a možda bi se osnovala i neka nova preduzeća na bazi tih programa koje su ranije uradili naši stručni i naučni radnici. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić, a posle njega narodni poslanik Milan Janković.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća zaslužuje ozbiljan pristup narodnih poslanika, zbog situacije u kojoj se našla ekonomija i privreda Srbije posle zločinačke agresije NATO pakta. Usled te agresije veliki broj radnika ostaje bez posla, a cifra od 80.000 deluje zastrašujuće. Onemogućeno je da radi oko 250.000 radnika. Jedno od optimalnih rešenja ovog problema je i podrška razvoju malih i srednjih preduzeća, kroz čiji rad i razvoj bi ekonomska i socijalna sigurnost zemlje bila stabilnija. Nesporno je i to da su mala i srednja preduzeća perspektiva ekonomskog i privrednog razvoja zemlje. Zbog toga što su prilagodljiva tržišnim zakonima, zato što su efikasna, zato što su sposobna da sama privređuju i ostvaruju pozitivne rezultate. Trebalo bi da se to sve realizuje uz maksimalnu podršku države. Veliki broj nezaposlenih radnika našao bi uhlebljenje i spas za svoje porodice upravo u ovim malim preduzećima. Ne bi trebalo zanemariti ni jedno jedino preduzeće u Srbiji, ni malo ni srednje ni privredne gigante, a u kojima radi više hiljada ili desetina hiljada radnika. Njihova sudbina morala bi da bude imperativ za Vladu Republike Srbije, koja je očigledno i gluva i slepa za ovu vrstu problema. Vlada Republike Srbije i premijer ili kancelar Zoran Đinđić ovom značajnom problemu izgleda selektivno pristupaju. Ako se radi o firmi ili firmama nekog od članova Vlade, kao što je slučaj sa firmom "Lutra" ministra unutrašnjih poslova Dušana Mihajlovića, ili ukoliko savetnik Zorana Đinđića Dragaš odobri, moralno podobna firma koja je na političkoj liniji DOS-a može računati na pomoć iz Fonda za razvoj Srbije. Sve druge moraju da čekaju onaj dan, onaj trenutak kada će se Vlada smilovati i predložiti Narodnoj skupštini zakon kojim bi se regulisali odnosi u sferi malih i srednjih preduzeća. Gospodo poslanici DOS-a, vi ste juče mučki napali srpske radikale, pa junački pobegoste sa megdana, tako da nismo ni imali priliku da vam argumentima uzvratimo. Vi ste, preko poslanika Petkovića, najpogrdnije govorili o srpskim radikalima, onako mitingaški. Dirljivo je bilo gledati Čedomira Jovanovića kako ga zaljubljeno gleda, dok je govorio itog nazovi Srbina Mehu Petkovića, koji Srbima čestita Uskrs na Veliki četvrtak, a na Veliki petak jede svinjsku glavu.
Gospodine Čoliću, možemo li posle tri i po minuta da počnemo ono što je na dnevnom redu.
Vrapci lete u jatu, a orao sam. Taj ponosni orao Nemanjića na srpskoj političkoj sceni je SRS, a vi, gospodo iz DOS-a, kao vrapci prhnuste i pobegoste sa megdana, povlačeći iz skupštinske procedure Predlog završnog računa budžeta za 2000. godinu. Hvala.
Član 98. Poslovnika, izvolite.
Nikolaj Velimirović ima jednu lepu izjavu, izreku koju je ostavio i zapisao u svojim knjigama nama da je čitamo, a ona kaže: "Istinski te voli onaj ko se za tebe u tajnosti Bogu moli". Ja sam se Bogu molio i u kući i u crkvi, a nikome u politici više koliko za SRS i koliko za ljude koji su se našli u toj grupaciji. Molio sam se od 1990. godine, kako se Šešelj pojavi u Malom Zvorniku....
Izvinite, po Poslovniku ste se javili.
Ne. Replika.
Replika? Izvolite.
Molio sam se Bogu da te ljude vrati na put mira, tolerancije i ljubavi. Jedna Božja zapovest kaže - ljubi bližnjeg svog. Video sam da jedan deo mog naroda ne poštuje ništa od onih deset Božjih zapovesti, naprotiv, zavađa, mrzi, svađa. Ja ću i dalje nastaviti da se Bogu molim, jer to je veća sila nego bilo koji diktator na zemlji, koji da bi vladao mora da ima vojsku i policiju. Ta sila ljubavi i tolerancije je najveća sila i ostaće. Ja ću se i dalje moliti Bogu da se ova grupacija vrati na svoj put. Vidim da me je uslišio. U zadnje vreme i u ovom sazivu i ova stranka se počela baviti ekonomijom, prestala je da crta karte i mape o Karlobagu, Karlovcu i Virovitici. Dobro je, i dalje ću se moliti, moliću se i za ovoga nesrećnika koji ne zna ni kada se može česititati i kakav praznik, jer nije on kriv, Bog će mu pomoći i vratiće ga da voli druge ljude. Moj dokaz ljubavi prema toj stranci je moja molitva, a svako iz ovoga neka zaključi šta želi i šta hoće. Ja greh činiti neću delom, a nek se upita svako onaj ko ga je činio. Ja greh neću činiti ni mislima, oprostiću i njemu. Ako grešim rečima, neka mi Bog oprosti. Pokušaću da još jednom pročitam moj stenogram, da vidim šta je to uvredilo Srpsku radikalnu stranku, a njima ostaje debelo da se preispitaju i da i oni počnu da se mole Bogu, sami za sebe.
Izgleda da smo, pre nego u školi, uveli veronauku u parlament. Desetak poslanika me je pitalo šta je sa sutrašnjim danom. Ja sam vas u ponedeljak obavestioda je dogovor predsednika poslaničkih grupa da je sutra neradni dan i da ćemo sednicu nastaviti u ponedeljak. Molim vas da to imate na umu. Reč ima narodni poslanik Milan Janković, a posle njega Miomir Ilić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća. Usvajanjem ovog zakona zaokružuje se jedna dugogodišnja aktivnost vezana za najveću razvojnu šansu Srbije, a to je upravo razvoj malih i srednjih preduzeća. Prateći predizborna obećanja svih stranaka i koalicija, mislim da tu postoji jedinstven stav svih nas da je ovo najvažnije pitanje ekonomije Srbije i bitan preduslov integracije Srbije u međunarodnu zajednicu. Ovo je dug i mukotrpan proces koji se, na žalost, u Srbiji odvijao u uslovima nezapamćenog embarga, političkih pritisaka i izolacije Srbije. Bez obzira na takve uslove u zadnjih 10 godina, u Srbiji je osnovan veoma veliki broj samostalnih radnji, malih i srednjih preduzeća. Kao predsednik SO Grocka, u zadnjih pet godina i sam sam davao doprinos ovakvim procesima i bio svedok uspešnog rada i razvoja malih i srednjih preduzeća. Za to vreme je osnovano mnogo malih i srednjih preduzeća, a neka od njih su u uslovima veoma ograničenog tržišta unapredila svoju proizvodnju i postala značajni privredni subjekat, kako u zemlji tako i u inostranstvu. Razvoj malih i srednjih preduzeća ima višestruki značaj i u drugim oblastima, a to su,pre svega: povećanje zapošljavanja, izmena privredne strukture, povećanje konkurentnosti, naročito na međunarodnom tržištu, uvođenje savremenih tehnologija, ubrzan regionalni razvoj, štednja energije, prerada sekundarnih sirovina i zaštita životne sredine, veći stepen specijalizacije u proizvodnji i izvozu. Ništa manje nije značajno ni vreme koje bi se uštedelo. Usvajanjem ovog predloga zakona bi se stvorile normativne pretpostavke za brži i uspešniji razvoj malih i srednjih preduzeća. Predlog zakona je prilagođen savremenim zahtevima tržišne ekonomije, kao i evropskim zahtevima za usaglašavanje zakona. U protekle dve godine u Srbiji je sprovedena veoma široka rasprava u kojoj su učestvovali, pored Ministarstva za nauku i tehnologiju, i druga ministarstva u Vladi Republike Srbije, uz punu saradnju privrednih komora, Republike, grada i regionalnih privrednih komora i udruženja preduzetnika. Predlog zakona je dobio podršku. Mislim da poslanici ostalih poslaničkih grupa treba da podrže ovakav predlog zakona, jer će time privreda Srbije dobiti na vremenu i time će sveobuhvatna ekonomija Srbije krenuti uzlaznom linijom. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miomir Ilić, a posle njega narodni poslanik Stevan Kesejić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, govoreći o Predlogu zakona koji je na dnevnom redu, kao član SPS-a od osnivanja, sigurno da sam i u prednosti, a i u jednom negativnom trendu, s obzirom da smo imali predloge izmena i dopuna svih mogućih zakona koje je SPS, zajedno sa koalicionim partnerima koji su proteklih godina bili na vlasti, ovih 10-tak godina jednog teškog življenja na ovim prostorima, gde smo krivi i gde nismo krivi, pa kako god da uzmemo, mi živimo u ovoj zemlji koja je bogata, pre svega svojim narodom, bogata svojim prirodnim resursima. Prema tim bogatstvima treba da se okrenemo. Iz tog razloga SPS je pokušala da kroz jedan ovakav predlog sumira sve ove prednosti i pogodnosti i da kroz ovaj predlog zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća da doprinos razvoju privrednih subjekata. Sve ovo što smo doneli ovih dana, što građanima Srbije treba da bude perspektiva i budućnost, zasniva se na jednoj činjenici koja mora da bude priznata i od opozicije i od pozicije. To je činjenica da bez dobre i jake privrede nema ni dobre društvene nadgradnje, nema ni dobrih budžetskih prihoda, nema nikakve perspektive, a nema ni tih donatora i donacija koje treba da dođu i, pre svega, ovde poprave ono što je porušeno i što treba da unapredi ovaj naš preporod. Da bih dao komentar na Predlog zakona,mogu da uporedim dve činjenice. To je sadašnje stanje i buduće stanje. Kakvo nam je stanje sada u privredi? Imamo stanje onakvo, kako je istina. Istina je ta da u privredi rade samo ona preduzeća koja su se ovim uslovima najbolje prilagodila. To su i sadašnja preduzeća koja su mala i srednja. Ta mala i srednja preduzeća su žila kucavica bila i biće i u narednom periodu, pod ovom ili pod onom vlašću. Mala i srednja preduzeća su opstala u ovim teškim uslovima koji su poznati,koji su činjeni. Iz tog razloga i ovaj predlog zakona daje podršku razvoju i opstanku ovih preduzeća. U ovim malim i srednjim preduzećima zadržan je kako stručni kadar, tako i mašinski i proizvodni kapaciteti. Ostali su oni ljudi koji vole to preduzeće, ostali su oni ljudi koji vole ovu zemlju. Zahvalnost onim ljudima koji su trbuhom za kruhom otišli u inostranstvo, onim malim privrednicima koji su otvarali preduzeća u drugim zemljama i njihovom povratku na naše prostore. Oni će doprineti, pre svega, razvoju u perspektivi. Pre svega, treba da se zahvalimo svim onim ljudima koji su gradili i živeli u ovim teškim uslovima i uspeli da održe ovu privredu u ovom stanju, kako jeste. Iz tog razloga, usvajanjem ovog predloga zakona daje se podrška ovim preduzećima iz kategorije malih i srednjih preduzeća, da ostanu i dalje, da razvijaju svoje programe i da se prilagode novim uslovima i novim reformama koje je ova vlada i zamislila. U komentaru za budućnost, mogu da kažem da naš privredni razvoj treba da se zasniva na preporodu svih privrednih subjekata i na redefinisanju privrednih odnosa. Velika privredna preduzeća, veliki giganti u ovim uslovima sigurno da ne mogu da opstanu. Na prostorima bivše Jugoslavije, koja je pokrivala ono što je pokrivala, sigurno giganti iz oblasti automobilske industrije i nekih drugih grana, koji zapošljavaju veliki broj radnika, treba da se prilagode ovim novostvorenim uslovima. Nemamo mi te tržišne uslove i tržišne kapacitete da možemo da to sve pokrijemo. Činjenica jeda su ti radnici koji tamo rade stručni i imaju iskustvo, ali sigurno da nisu ni krivi zato što smo se našli svi zajedno u ovakvoj situaciji. Iz tog razloga, gledajući samo taj faktor, prestrukturiranje ovih kapaciteta u mala i srednja preduzećaje jedna od perspektiva. Veliki sistemi u javnom interesu kao što je elektroprivreda, uzeću primer jednog giganta. Mi imamo proizvodne kapacitete u elektroprivredi i hidro, termopotencijale koji mogu ne samo našu zemlju, nego i susedne zemlje da snabdevaju elektroenergijom, ali ne možemo mi u elektroprivredi i u tom sistemu, koji je državni, da imamo državne zahteve evropskog nivoa sa zahtevima da sve može da se isplati, sve može da bude pod tretmanom da se tamo radi i da treba da se ostvari, a da se ne ostvari evropski normativ. Evropski normativ je jedan megavat - jedan radnik, a mi u našem sistemu imamo jedan megavat - šest radnika, iz razloga što smo da bismo to osposobili, da bismo otvorili površinske kopove,uništiliviše stotina hiljada hektara poljoprivredne zemlje. Zaposlili smo radnike sa sela koji su morali da daju svoju zemlju da bi se otvorili kopovi. Iz tog razloga je i bivša vlast i sadašnja vlast verovatno u svojim sagledavanjima gledala i pravila pravce razvoja kako višak tih radnika da stavi u jedan tretman, da se oslobodi ne balasta, nego mogućnosti da se prilagodi evropskim standardima, a da nezaposlenost rešava, na drugi način. Na drugi način ne može da se rešava, bez novih programa. Naša bivša vlada je usvojila te programe i videli ste da je to više hiljada programa malih i srednjih preduzeća. Samo na kopovima Kostolac i Termoelektrani Obrenovac i svim tim stvarima, javljaju se sekundarne sirovine, javljaju se energetski potencijali koji su neiskorišćeni, javlja se, recimo, topla voda koja odlazi nepovratno u Dunav, a koja može da se koristi u jednom od tih programa koje navodim za primer. U toj perspektivi razvoja i korišćenja tih kapaciteta je i sistem malih i srednjih preduzeća. Da je ovo bio predlog Vlade, koja je sada formirana, ja bih veoma rado razgovarao i o predlogu Vlade, ali njega nema i iz tog razloga postoji predlog koji smo mi dali, a koji je građen na dugogodišnjem iskustvu i prolazom kroz više privrednih subjekata, regionalne privredne komore, koje su davale svoje mišljenje i koordinaciju celog tima, došli smo do jednog ovakvog predloga. Ovaj predlog je umesan, podržavam ga i smatram da je koristan i za rad buduće Vlade i za perspektivu i budućnost naše zemlje.
Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić, a posle njega Branislav Blažić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj predlog zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća očigledno da Vlada Republike Srbije neće podržati i da većina poslanika u parlamentu, dakle DOS-ovska većina, i ne razmišlja da glasa za ovaj zakon, niti da sluša poslanike koji izlažu ovaj predlog. Naravno, odmah se može postaviti pitanje zašto se Vlada tako ponaša? Vlada se tako ponaša upravo zbog toga što želi da stavi šapu i na mala i na srednja preduzeća i da putem privilegija ostvari određen profit, jer su im sredstva neophodna. Neophodna su im zbog toga da bi u svoj kućni budžet obezbedili određena sredstva koja ne mogu da zarade kao ministri ili kao državni funkcioneri. Zašto su im sredstva potrebna? Pogledajte u današnjim novinama, Koštunica dva puta prevario ženu, Voja Ilić tri, a Đinđić apstinira.
Gospodine Kesejiću, upozoravam vas da se vratite na temu.
Dakle, za to su potrebna ogromna sredstva, jer sigurno da iz kućnog budžeta neće trošiti za te namene sredstva koja su namenjena za egzistenciju njihovih porodica. Zbog toga i nije čudo što Vlada neće prihvatiti ovaj zakon o razvoju malih preduzeća. Ovde je takođe rečeno da nije rešenje da se razvoj malih i srednjih preduzeća pretvori u zakon i moglo bi se prihvatiti kao dobra konstatacija da nisu u vreme NATO agresije razrušene sve one fabrike gde su mogli radnici da rade, ostvaruju svoje zarade i na taj način izdržavaju svoje porodice. Međutim, sticajem okolnosti zbog zlikovačke agresije na SRJ i Srbiju izvršen je potpuno nesvesno podsticaj razvoja malih i srednjih preduzeća na taj način što su radnici morali da se organizuju, da stvaraju nove izvore prihoda i da na taj način otvaraju mala preduzeća, zanatske radnje, kako bi uspeli da prežive. Stvoren je na taj način ogroman broj malih i srednjih preduzeća. Kao što vidimo u ovom zakonu, negde oko 180.000 privrednih preduzeća i 190.000 radnji, sa ukupno 520.000 zaposlenih radnika. Sigurno da ovaj broj radnika zaslužuje veću pažnju od strane Vlade i da je zbog toga potrebno doneti zakon, bar i ovakav zakon za koji mi smatramo da baš nije najbolji, ali bilo kakav zakon je bolji nego nikakav zakon. Takođe, ovde je rečeno da je žao poslaničkoj većini DOS-a što ovde nije prisutan resorni ministar Vlahović koji bi kompetentno i argumentovano mogao da kaže zbog čega Vlada ne prihvata ovaj zakon.Smatram da ovde nama ministar Vlahović ne samo da nije potreban, nego mu nije ni mesto ovde. Kako može biti ovde ministar koji nema svoje resorno ministarstvo. Ukinuli ste zakon o privatizaciji i samim tim mi nemamo ministra tog resora. Imamo nekog g.g. građanina koji, eventualno, može da na televiziji i u medijima govori o budućoj privatizaciji, koja u stvari i govori o tome zbog čega se ovaj zakon o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća ne prihvata. Naime, ovde se radi o privatizaciji na taj način što će se sve ono što je vredno do te mere obezvrediti, kako bi novom strateškom partneru mogli ponuditi one prirodne resurse i proizvodne kapacitete za male pare.Onda ćete vi po vašem DOS-ovskom principu izvršiti privatizaciju i doneti zakon, takav koji će privilegovati ona mala i srednja preduzeća koja će poslovati na način kako to Vlada, odnosno pojedini ministri budu želeli i onako što im bude odgovaralo. Zbog toga ovaj zakon za vas nije ni prihvatljiv. Što se tiče privatnog sektora u poljoprivredi, o toj privatizaciji može se govoriti kao o jednom posebnom poglavlju s obzirom da znamo za veliku sposobnost i ekspertnost ministra Dragana Veselinova, koji je svoju ekspertizu pokazao ovde kada je branio Agrarni budžet i nijednom rečju nije odgovarao narodnim poslanicima na pitanja gde su pare od donacija za kupovinu veštaka. Gde su te pare koje je rasporedio, koje je dobio od donatora? Mi, srpski radikali, znamo gde su. Dragan Veselinov....
To su poslanička pitanja, molim vas, imate pravo na kraju, znate kako se postavljaju poslanička pitanja, sada se vratite na temu.
Molim vas da me ne prekidate. Smatram da vi niste Kleopatra i da ne znate šta želim da kažem. Ukoliko budem kao završnu reč uzeo u obzir, i ovo moje izlaganje, dakle, priprema za ono što želim reći, ne bude u kontekstu, onda mi dajte opomenu. Ja govorim o ministrima koji pripremaju teren da izvrše takvu privatizaciju, za koju mi radikali želimo građanima da pokažemo da će ta privatizacija biti, u stvari, pljačka kao i svi ovi zakoni koji su do sada doneseni. Dakle, kada govorimo o ministrima koji treba da brane ovaj zakon, radi se o ministru Vlahoviću koji nije prisutan, bilo bi bolje možda da nisu bili prisutni ni ostali ministri, sem sa jednim časnim izuzetkom, gospođe ministra Matković, svi ostali su ovde podizali tenziju i držali političke mitinge. Vlada neće dati podršku malim i srednjim preduzećima, to nam je potpuno jasno, Vladi ne odgovara da rasravlja o ovoj tački dnevnog reda, a isto tako ne odgovara ni da sarađuje sa pojedinim istočnoevropskim zemljama. Njima odgovara uglavnom da imaju kontakte sa istim onim NATO agresorima, dakle, sa tim zemljama koje su izvršile agresiju na Saveznu Republiku Jugoslaviju i zbog toga njima smeta kada SRS upozorava da treba sarađivati sa onim prijateljskim zemljama koje su nam pokazale i pružile podršku za vreme agresije, a to su, pre svega, one istočnoevropske i afričke zemlje...
Molim vas, tema nije međunarodna saradnja. Izričem vam opomenu, ne držite se teme dnevnog reda, a već sam vas upozorila.
Da li je to prva opomena?
Jeste.
Dakle, ovaj zakon o privatizaciji je usko vezan sa međunarodnim poslovima zbog toga što smatramo da mala i srednja preduzeća treba da sarađuju sa Irakom, Kinom, Rusijom, Belorusijom i upravo na primeru kako to SRS radi kada su u pitanju politički kontakti, tako treba da budu i ekonomski odnosi između tih država i zamalja koji su oduvek bili prijateljski srpskog naroda. Govori se o agencijama i fondovima koji se spominju u ovom zakonu, u Predlogu zakona, a govore u stvari da tim predlogom treba da se onemogući da oni ministri koji imaju svoje firme na svastike, na kumove, na tetke itd, moraju kanalisati iz tih sivih tokova u agencije i fondove.
Gospodine Kesejiću, vreme, deset minuta.
Čekajte, vi ste me jedan minut opominjali pa sam izgubio dragoceno vreme da kažem ono što je najbitnije. Ono što je najbitnije u ovom zakonu, to je da je ovde bilo mnogo reči o profesorima, a niste govorili o najvažnijem profesoru, a to je profesor dr Vojislav Šešelj, koga ste potpuno neopravdano isključili sa ove sednice, pa sada govorite o nekim nebulozama koje mi srpski radikali ne možemo da prihvatimo, a te nebuloze su seksualne afere koje se spominju savkog dana i u kuloarima ove skupštine...
Gospodine Kesejiću, druga opomena zbog udaljenja od teme i prekoračenja vremena.
Vi mudro želite da prikrijete sve ono što se dešava, da narod o tome ne zna, a da se sa tim aferama provuku svi ovi zakoni koje ste vi predloži, a odbijate zakone koje predlažu opozicone stranke.
Određujem pauzu do 15,30 časova. [[Posle pauze - 16,10]] Molim narodne poslanike da radi utvrđivanja kvoruma ubace svoje identifikacione kartice, kako bi smo mogli da nastavimo sa radom. Konstatujem da nemamo kvorum. Određujem pauzu od 10 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, u prepodnevnom zasedanju čuli smo ovde od jednog poslanika da se on i moli za zdravlje Srpske radikalne stranke, i citat Nikolaja Velimirovića velikog, "ljubiti ili voleti bližnjeg svog", a za mene je to možda malo egoistično. Pravi humanizam je voleti daljnjeg svog. Ali, nije loše to da se molite. Možda bi bilo dobro da se pomolite i za vašeg predsednika Đinđića ili da ga krstite, pa i na taj način oslobodite od greha. Čuli smo u prepodnevnom izlaganju ono što je karakteristično za Vladu, da ona govori uvek u nekom prošlom i budućem vremenu. U prošlom vremenu kada joj odgovara, a u budućem šta će to biti, ali nikada u sadašnjem vremenu, pa smo tako i za zdravstvo čuli da je sigurno jedno loše JUL-ovo zdravstvo katastrofalno, ali je danas situtacija da je DOS-ovo zdravstvo, jer se za sedam meseci ipak nešto moglo uraditi da se popravi situacija, pa, prema tome, odgovornost za ovu sadašnju situaciju je na današnjoj vladi. Razvoj malih i srednjih preduzeća u Srbiji sigurno predstavlja jednu razvojnu šansu. Kada govorim o tome ja ću se pre svega osvrnuti na jednu oblast koja je možda za Srbiju vrlo interesantna. Srbija nikada neće proizvoditi kompjutere i neke vredne, bogate automobile, ali Bog i naši preci ostavili su nam jedan prostor izuzetne vrednosti. To je jedno prirodno bogatstvo kojim malo koji narod može da se pohvali. Mnogo krvi i žrtava je palo da opstanemo na ovim prostorima i mnogo toga je istorijski žrtvovano da mi imamo jednu takvu zdravu sredinu, jednu bogatu prirodu, koju samo dobrom organizacijom i s malo više ljubavi i volje, ako bi uložili u sve to, možemo dovesti do toga da ona bude prilično dobro ekonomski valorizovana. I, ovde na raskršću puteva i svetova, gde smo često istorijski, zbog svega toga, plaćali skupe cene, nalazi se, ponavljam, jedno bogatstvo koje izvozimo najviše u svet, ali izvozimo kao sirovinu. Upravo ta finalizacija, takvih proizvoda, mogla bi se naći u malim i srednjim preduzećima. To se pre svega odnosi na razvoj pužarstva, lekovitog bilja, pečuraka, šumskih plodova, iskorišćavanje biomase, zdrave pijaće vode, zdrave hrane. To su resursi kojima Srbija može da se pohvali. To su resursi koje Srbija ima, koji su najbolji u ovom delu a i u čitavoj Evropi. Međutim, šta se danas dešava? Danas su najveći izvoznici upravo kod lekovitog bilja, koje se izvozi u senu, neprerađeno, kao sirovina, zatim PTT, ŽTP, "Simpo". Prema tome, neki veliki sistemi koji blage veze sa tim poslom nemaju. Kada bi se u jednom organizovanom društvu, upravo u tako mala i srednja preduzeća uložilo, da se pređe na plantažno gajenje, na farmersko gajenje, da se zaposli veći broj ljudi, da se na kraju krajeva možda kroz agenciju koja je predviđena u ovakvom zakonu, osmisli jedan centar znanja i stručnosti, organizovanosti, da više ne izvozimo sirovine nego finalne proizvode, Srbija bi ostvarila u jednoj godini, po svim proračunima, negde oko 3 milijarde dolara, na jednom takvom izvozu. Međutim, nama se danas dešava da neki ljudi koji su u poziciji da mogu da izvezu takve sirovine, izvoze vagone sena, a posle nam Nemci vraćaju u flašicama lek, a ista je vrednost tih flašica kao ovih vagona, odnosno to je bogatstvo koje nam odlazi. Međutim, ova vlada je jednostavno odbila ovaj zakon ne želeći da ga previše komentariše, ali je nagovestila da će ona nešto slično da uradi. Mogla je da je htela možda amandmanima i da ga popravi, da napravi zakon koji bi bio prihvatljiv i koji bismo možda već danas mogli da usvojimo, prihvatimo, da se krene u jednu takvu realizaciju. Ovako, kao i do sada, gubi se silno vreme. Stalno se nešto odlaže - to ćemo mi uraditi, to ćete vi videti, a meseci prolaze i situacija je u državi sve teža i teža. Ali, ova vlada se ipak nečim bavi. Ovo je jedna policijska vlada, koja više brine o tome šta će se desiti i koliko će biti zatvora. Ne bi me iznenadilo da uvede samodoprinose za zatvore, kad počne sa proizvodnjom takvih objekata, da najviše učini. Ali, to je nešto što je više sklonost i karakteristika možda sitnih duša, malih ljudi koji često i sa nekim kompleksima ponetim iz detinjstva, prenose to u poziciju vlasti, što je uvek katastrofalno, istorijski je dokazano da su takvi ljudi nanosili najveća zla u istoriji čovečanstva. Jer, zavist i mržnja su slepe, zanesene, lude. One nikada nisu donela nikakav progres nijednom narodu, pa neće ni ova vlada ako se na ovakav način bude odnosila prema ovakvim stvarima i zakonima, a sa druge strane sprovodila nešto što je progon političkih neistomišljenika, što je teror, što blage veze nema sa pravom demokratijom i pravom željom za razvojem našeg društva. Zbog toga, sa aspekta ovoga o čemu sam govorio, ekološkog i ovih prirodnih bogatstava i mogućnosti za iskorišćavanje, jedan ovakav zakon nam je pre ili kasnije neophodan i potreban. Tu je naša velika razvojna šansa i neka ovo bude i apel onima koji će kasnije neki sličan zakon predlagati, pošto je očigledno da ovaj neće biti usvojen, da se što pre krene sa njegovom realizacijom.
Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj predlog zakona od 29 članova je danas pred nas poslanike u Skupštinu podneo predlagač iz opozicione grupe u ovoj skupštini. Vlada i odbori su protiv ovog zakona a to je verovatno u suprotnostisa globalnom koncepcijom Vlade, jer se Vlada do sada zalagala baš za ova mala i srednja preduzeća koja čine osnovnu delatnost u privredi u Zapadnoj Evropi (a prva zemlja i kao sused je Italija koja je u ovoj oblasti daleko ispred nas). Zašto Vlada sada negira ovaj zakon koji može da posluži i kao osnova za razmišljanje i usklađivanje sa vladinim predlozima, ako ih uopšte ima? Znamo da je osnovna ideja Vlade da se prestrukturiraju preduzeća. To smo prethodnih dana i razmatrali i usvajalisa zakonima koje smo prihvatili. Zašto je sada Vlada protiv ovog zakona? To je čudna odluka Vlade. Danas jedno, sutra drugo. Isto se to dešava sa Vladom i oko zakona o završnom računu za 2000. godinu. Isti je stav Vlade i oko zakona o platama. Stavlja se na dnevni red, počinje rasprava i tada neko iz kuloara to povlači. Znači, Vlada nije sposobna da uz mogućnost korišćenja nauke, tehnike, ljudstva i svega što je potrebno pripremi ove zakone i da ih kvalitetno odbrani, a mi poslanici usvojimo ili odbacimo. Juče je Skupština funkcionisala do jednog trenutka, a tada kao da je neko izdao naredbu, sad počnite da delujete. Nije uspeo šef Poslaničke grupe DOS-a da završi misao i ideju na jučerašnjem zasedanju. Bio je ometen od strane opozicionih poslanika. Mi srpski radikali smo bili spremni. Juče i danas smo spremni da raspravljamo ne samo o budžetu, ne samo o ovim zakonima, već o svemu što je na dnevnom redu. Da je ovaj zakon predložila Grupa G-17 verovatno bi Vlada taj predlog prihvatila. Evo prilike za Evropu da se putem ovog zakona afirmiše u Srbiji, to ste vi iz DOS-a i očekivali, a sada ste protiv ovog predloga. Ova mala i srednja preduzeća mogu vrlo brzo da se organizuju i reorganizuju odnosno da postave planove gazdovanja i proizvodnje za kratko vreme, uz učešće malog broja ljudi koji svojim produktivnim delovanjem dovodevlasnike do većih prihoda i time do većeg obrta kapitala. Vrlo je interesantno razmišljati u ovom predlogu o poljoprivredi koja je sada rasturena i bez ikakvog koncepta. Imali smo nekada velike komplekse u poljoprivredi, koji su doživeli raspadanje. Ovim zakonom se nudi da poljoprivreda formira jedan novi korpus sa kvalitetnom ponudom na evropskoj pijaci. Mladi ljudi i žene mogu ovde pronaći sebi posao i egzistenciju. Ova preduzeća mogu da regulišu i sisteme u okviru ovog predloga, koji rešavaju šumske plodove i lekovito bilje, jer tu baš treba takav vid i način organizovanja. Ima komentara u DOS-u da se ovim predlogom zakonadirektno neko upliće u predloge Vlade, zadire se u republičku i saveznu regulativu po ovom pitanju. Italija je, to sam već napomenuo, ovo regulisala na njoj specifičan način. Zašto i mi ne bismo počeli, pa možda ćemo se u nekom narednom periodu približiti njima ili ćemo mi sebe nadgraditi, pa će oni razmišljati kako mi to radimo. U ovom predlogu u članu 6. formiraju se agencije koje imaju status pravnog lica u okviru obavljanja poslova iz ovog delokruga. Te agencije treba da u jednom trenutku centralizuju informacije, a potom da ih decentralizuju po lokalnim principima. Savetnici predsednika Vlade i Vlade odmah posle konstituisanja Vlade su krenuli na teren kako bi snimili stanje ovih malih i srednjih preduzeća i trebalo je to sve staviti u proceduru, ali su se desile verovatno neke čudne ili nove, za nas nepoznate stvari. Izvesni gospodin Branko Dragaš je obilazio Srbiju sa ekipom koja se predstavljala da radi za Vladu i tom prilikom prikupljao informacije i vizuelno snimao svaki objekat. Direktori i vlasnici tih firmi su bili dobronamerni i otvarali su svaku ladicu kako bi informacije bile kvalitetne i istinite, u nadi da će neko doneti pare da pomogne vlasnicima tih preduzeća i radnicima. Radnici su već na ivici snage i očekuju da im bilo ko pomogne. Posle obilaska Srbije sada je na Vladu red da ona prihvati ovaj predlog ili da da svoj predlog kako bi se prestrukturirala naša celokupna privreda. Verovatno se Vlada bavi nekim drugim poslovima, pa u ovom trenutku nije spremna ni načelno da razgovara o ovim bitnim predlozima kao što je ovaj predlog zakona. Na pomolu su afere. E, te afere sada zaustavljaju dinamiku razmišljanja ove vlade. Biće ih verovatno još. Uglavnom Vlada razmišlja samo o prethodnom režimu i pune su stranice dnevne štampeinformacija o tom, za njih velikom, problemu. Možda predlagač ovog zakona, u celoj ovoj našoj konfuznoj situaciji u kojoj se nalazimo, mislim na silne ljude koji su nezaposleni, želi da pomeri sa mesta samo za jotu sve ove probleme iz ove oblasti. Razmišljam, ukoliko bi krenula da funkcionišu mala i srednja preduzeća da bi se tada smanjio i kriminal i sve što je vezano za nerad. Danas na našim poljima nema radnika koji žele da se bave poljoprivredom. Uglavnom su to stari ljudi koji imaju još moralnu obavezu da kopaju po našim poljima. Ukoliko bi ekonomski momenat u ovim malim preduzećima bio realan, mnogo mladih ljudi u sezonama bi koristio ova preduzeća da zaradi realnu količinu para na našim poljima. Ne bismo morali da razmišljamo da li će nam preći preko granice Rumuni ili neki drugi, koji sada obavljaju poljoprivredne poslove. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković, a posle njega narodni poslanik Radojko Petrić.
Dame i gospodo narodni poslanici, prošlo je vreme kada su građene ogromne fabrike, preduzeća i kombinati. Često je sve to građeno iz političkih i ideoloških razloga, bez stvarnih potreba i stvarnih mogućnosti države i društva. Korišćeni su nekada povoljni krediti, a nekada bespovratna pomoć, nekada su to bili krediti, dobijeni pod vrlo sumnjivim i teškim okolnostima. Dok su građeni, znalo se da će ti giganti biti gubitaši, ali bilo je potrebno u svakom selu napraviti fabriku, da svaki ministar podigne sebi spomenik za života. U to vreme je vladala deviza - radio ne radio, svira ti radio i - ala volim ovaj režim, plata ide a ja ležim. Ređali su se i petogodišnji planovi. A narod je maltene silom teran iz sela u gradove. Posle toga bio je nedostatak stambenog prostora u gradovima, nedostatak komunalnih objekata, pretrpane škole i male plate. Sela su ostala pusta, a gradovi su rasli enormnom brzinom. Lutalo se i eksperimentisalo. Mučili su nas sa nekim prevaziđenim konceptima razvoja privrede i samoupravljanjem. Bilo kako bilo, posledice se i danas osećaju. Ogroman je državni dug, a onda su došle sankcije, pa ratna razaranja i ogroman broj radnika je bio na plaćenim odsustvima i još uvek je na neplaćenim odsustvima. Tek nas sada čeka novi problem, jer evo nova vlada, nova vlast transparentno najavljuje da će mnogi ostati bez posla u procesu transformacije privrede. Istovremeno, u Srbiji postoji veliki broj malih i srednjih preduzeća različitih oblika svojine. Mnogi preduzimljivi ljudi su uložili samonikli kapital, počeli od radionica, trudili se, radili danonoćno, borili se i stvorili nešto i tako pokazali da i u Srbiji može, ako se naporno radi, ako se pametno ulaže i rukovodi, da se dobro zaradi. Oni nisu koristili državne kredite i privilegije. Često im je država bila najveći protivnik i najveća smetnja na putu da razviju svoja preduzeća. A i da krenu u još veći uspeh. Oni nisu imali sreću da, kao sadašnji potpredsednik Vlade i ministar unutrašnjih poslova Mihajlović, koji je bio i potpredsednik u jednoj od ranijih socijalističkih vlada, dobiju i milion maraka kredita za firmu "Lutra", da tako unaprede svoj rad. Zbog toga treba doneti zakon iz oblasti malih i srednjih preduzeća, da se ne bi dešavala takva bruka da ministar za vreme svog mandata obezbedi sebi privilegovani položaj, dobija kredite, a da mnogi to ne mogu da koriste. Možda bi i ministar Batić tražio kredit, ali ima bolji način, stavi čarapu na glavu, uzme hekler i sredi stvar. Šest meseci DOS-ovske vlasti i 100 dana DOS-ovske vlade, a ministar za privatizaciju Vlahović nije ponudio sličan zakon. Zato ovaj predlog zakona o podršcirazvoju malih i srednjih preduzeća treba da prođe ozbiljnu raspravu. Pri tome moramo imati na umu da je to ozbiljna razvojna šansa Srbije. Da su to preduzeća koja mogu brzo prihvatiti sve one koji ostanu bez posla u procesu privatizacije i koji će, a to je sigurno i to uopšte ne govorim sa nekom mržnjom ili sa podsmehom, ostati bez posla, jer je to neminovnost. To se pokazalo svuda u zemljama Istočne Evrope. Mislimo da baš zbog toga Vlada Republike Srbije i država moraju da ulažu određena sredstva, ne slažem se znači sa poslanikom DOS-a koji je rekao da ako žele asocijacije, neka to sami rade. Baš zbog toga što su uložili svoj novac, svoj trud, ništa od države nisu dobili, država može tolikoda im pomogne, a oni će državi vratiti tako što će prihvatiti određeni broj radnika koji ostanu bez posla. Pored toga što poslanička grupa SRS ima i konkretne primedbe na tekst predloga zakona, ipak mislimo da ovaj zakon zaslužuje pažnju poslanika, da treba ozbiljno razmisliti, da bi bilo dobro da je tu neko od ministara da možda još u toku rasprave izvršimo korekcije i popravke u zakonu, da se zakon donese. Bolje je imati bilo kakav zakon u ovoj oblasti, nego nemati zakon. Ministarka Matković je juče rekla - ništa nije Sveto pismo, ajde da usvojimo zakon, pa će u toku primene, ukoliko se pokaže opravdanim, neki članovi ili neki procenti biti menjani. I kod ovog zakona to može da važi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić, a posle njega Srboljub Živanović.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, smatrao sam da bi zbog ekonomske situacije u kojoj se zemlja nalazi bilo logično i neophodno da je jedan od prioriteta Vlade da učini sve da pomogne razvoj malih i srednjih preduzeća. Zna se da ova preduzeća u mnogo čemu mogu prva da pomognu dinamiziranju pozitivnih privrednih kretanja i ukupnom poboljšanju ekonomije zemlje. Normalno bi bilo da je Vlada podnela predlog za donošenje ovog zakona. No, ona to nije učinila. Zato sigurno zaslužuje pohvalu prof. dr Branislav Ivković, koji je ne samo inicirao, već studiozno i na visokom nivou regulative i obuhvatnosti podneo Predlog zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća i preduzetnika. Preduzeća su, prema Predlogu zakona, rangirana na mala i srednja, shodno Zakonu o računovodstvu. U stvari, rangiranje je izvršeno isključivo na bazi ekonomskih kriterijuma, i to: prema broju zaposlenih, vrednosti sredstava i obimu prodaje. Za efikasnu privredu zemlje bitno je da u njenoj strukturi postoji uravnotežen odnos između malih, srednjih i velikih preduzeća. Ona se u svom poslovanju međusobno dopunjuju. Postojanje velikog broja malih i srednjih preduzeća značajno utiče na fleksibilnost i prilagodljivost privrede promenama koje slede zbog tehnološkog razvoja. To podiže efikasnost i ekonomski rast privrede. O značaju zapoljšavanja novih radnika, jasno je svima i bez posebnog naglašavanja. Istina, mala preduzeća nisu strateški nosioci ekonomskog razvoja. To su velika preduzeća. Ulogu malih preduzeća ne treba u tom smislu precenjivati. Ipak su mala preduzeća od izuzetnog značaja za privredu svake zemlje zbog svojih drugih karakteristika. Ona su sinonim preduzetništva, nosioci inovacija, jedina su preduzeća koja zapošljavaju nove radnike i u vreme opšteg pada nezaposlenosti i stalni su izvor rasta zapošljavanja. Imaju visok stepen fleksibilnosti i to je njihova komparativna prednost. Mogu brzo, često i uspešno da vrše prilagođavanje. Prosperitet malih preduzeća omogućava da se izbalansira uvoz stranog kapitala i da se na taj način spreči dominacija preduzeća koja poseduju stranci. Mala preduzeća su izuzetno pogodna sredina gde mladi organizatori, mladi menadžeri stiču iskustva i brzo mogu da napreduju. Malo preduzeće osniva pojedinac, preduzetnik. On je istovremeno i vlasnik, i organizator, i menadžer. Sa razvojem malog preduzeća i njegovim prosperitetom često se javlja potreba za kreditnim sredstvima, a posebno potreba za stručnom pomoći. Zato je potrebno da Vlada ima za to instuticije, organizovan pristup i organizovan pristup da pravovremeno pomogne. Zapravo, to je ono što se ovim zakonom predlaže: osnivanje agencije za razvoj malih i srednjih preduzeća i preduzetnika, osnivanje fonda za razvoj, za pomoć tim preduzećima i donošenja godišnjih programa Vlade u podršci razvoju tih malih i srednjih preduzeća i preduzetnika. Na ovaj način u Republici se preduzimaju mere podrške, obezbeđuju se sredstva za kreditiranje, obezbeđuju se garancije za zajmove, daju se poreske olakšice i subvencije, pružaju se informacije o mogućnostima razvoja malih i srednjih preduzeća, obezbeđuju se programi, vrši se obuka kadrova i dr. Danas i najrazvijenije zemlje u svetu svojim merama makroekonomske politike vode selektivnu politiku u podsticaju razvoja malih i srednjih preduzeća. Kod nas je ova potreba mnogo izraženija. Uzmimo samo u obzir okolnosti zbog razbijanja bivše Jugoslavije. Preduzeća su bila koncipirana za veću teritoriju i sada zbog prekida ekonomskih odnosa, proizvodne povezanosti i smanjenog tržišta, treba popuniti tu prazninu. Isto tako, moramo realno gledati koje sve neminovnosti nameće tranzicija privrede, tj. vraćanje u kapitalizam i strukturno prilagođavanje, posebno za razvoj malih i srednjih preduzeća. Kod nas je bilo traženje mogućnosti da se što pre prevaziđu posledice NATO razaranja. Porušen je veliki broj preduzeća i mnogo je radnika ostalo bez posla. Vlada SPS-a je preko Ministarstva za nauku i tehnologiju činila zaista velike napore da osmisli programe za mala i srednja preduzeća. Samo posle NATO agresije, čuli smo to već danas,urađeno je preko 2.900 programa. Od ovog broja realizovano je, tj. osnovano je oko 700 malih preduzeća i zaposleno preko 8.000 radnika. Da ne govorimo o stotinama malih preduzeća otvorenih u okviru kragujevačke "Zastave", "Sartida", "Krušika" i drugih velikih sistema. Sve napred rečeno bez rezerve potvrđuje opravdanost podrške razvoju malih i srednjih preduzeća i preduzetnika. Zato čudi stav Vlade da se ne usvoji predlog ovog zakona. Obrazloženje koje navodi, smatram da nije ni malo ubedljivo i opravdano. Mogu da prihvatim da ima mesta eventualnim poboljšanjima i to je Vlada mogla da učini sa svojim amandmanima. Ovako se stiče utisak kao da je povređen nečiji prestiž i da zbog toga ne treba prihvatiti predlog profesora dr Ivkovića, jer je preduhitrio Vladu sa jednim zaista umesnim predlogom koji je u interesu naše zemlje. Ne zaboravimo da zakon o malim preduzećima imaju sve razvijene zemlje. Evropska unija takođe ima direktivu za razvoj malih preduzeća. Zbog svega rečenog, smatram da je potrebno bez odlaganja prihvatiti i usvojiti predloženi zakon o podršci razvoju malih preduzeća i preduzetnika.
Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović, a posle njega Dušan Ilić. Jedna mala sugestija, ako bismo umesto "mala i srednja preduzeća", koristili skraćenicu "MSP", skratili bismo raspravu za jedno sat i po.
Prvo bih se obratio mom zemljaku velečasnom Petkoviću. Nisam znao da je ekspert za veronauku i da sve za ovom govornicom ljubi. Puna su ti usta srpskih radikala, verovatno želiš da se pokaješ, ali te nećemo primiti. Dame i gospodo narodni poslanici, da bi osnivanje malih i srednjih preduzeća dobilo još veći značaj u tržišnom prestrukturiranju privrede i razvoju sela potrebno je prevazići do sada uočena osnovna ograničenja, odrediti prioritete razvoja ovih preduzeća i uspostaviti odgovarajuća zakonska rešenja za podsticanje njihovog razvoja. Zakonom o privatizaciji društvene i državne svojine stvara se preduslov za stvaranje efikasnog privrednog ambijenta, rekonstruisanje privrede i finansijskog tržišta. U ekspozeu gospodina Đinđića istaknuto je da unutrašnja stabilnost Srbije umnogome zavisi od opšte političke stabilnosti regiona. Zbog toga je potrebno jačati demokratske institucije i pokretanje privrednog razvoja. Zato je potrebna obnova tehnologije i obnova kvalifikacione strukture, treba obezbediti značajne kredite za mala i srednja preduzeća, jer u budućnosti ova struktura preduzeća bi bila nosilac privrednog razvoja. Dame i gospodo, predizbornim DOS-ovskim obećanjima na početku funkcionisanja ove vlade vidimo da se zalagala za mala i srednja preduzeća, jer je nastojala da ostvari prestrukturiranje privrede, povećanje zaposlenosti i bolje funkcionisanje poreskih zakona i sprečavanje korupcije. Ali šta vredi, iako se vidi da se sa ovim zakonom postižu veliki efekti u pokretanju posustale privrede i zapošljavanja radnika, zakon je predložen od strane opozicije i Vlada ga je odbila. Donošenje ovog zakona treba da ojača mala i srednja preduzeća i uspostavi odgovarajuća zakonska rešenja za podsticanje njihovog razvoja. Ovaj zakon treba da doprinese da ojačaju mala i srednja preduzeća u proizvodnom sektoru i izvozu, time i tehnološkoj revitalizaciji privrede i zapošljavanja, gde se posebno očekuju pozitivni efekti u zapošljavanju mladih i školovanih kadrova i u zapošljavanju svih struktura stanovništva na selu. Već nekoliko puta upozoravao sam ovo najveće zakonodavno telo, Skupštinu, kakve se malverzacije i mahinacije dešavaju u preduzeću AD "Metaloplastika", Šabac. Na najveću prevaru u Šapcu, oduzima se fabrika radnicima, prvo na mafijaški način koji ne uspeva, a onda smenom pravosudnih organa u Opštinskom i Okružnom sudu u Šapcu uz pomoć Vladana Batića, ministra pravosuđa, raznim nezakonskim aktima otimaju fabriku. To je uradio predsednik Privredne komore Radosav Veselinović. To je pravda demokratske vlasti. Podsticaj u razvoju malih i srednjih preduzeća u Srbiji počinje nakon agresije NATO alijanse i kada je porušen i oštećen veliki broj privrednih objekata, tako da je bez posla ostalo blizu 100 hiljada radnika. Ako sagledamo hronološki videćemo da su NATO zlikovci bombardovali namerno velike kompanije, kao što su pančevačka rafinerija, "Zastava" - Kragujevac, MIN - Niš, "14. oktobar", "Krušik" u Valjevu. Znači, potrebno je izvršiti revitalizaciju tih pogona i vratiti ljude na posao, to se u budžetu za 2000. godinu moglo videti i sagledati, ali vi to juče niste hteli. Navešću vam primer Holding kompanije "Zorka" u Šapcu. Starost pogona, gubitak tržišta, gubitak tehnološkog procesa, znači, iziskivali su brzo prestrukturiranje velikog kompleksa. Potrebno je određene pogone prestrukturirati na alternativne proizvodne programe. Akcionarsko društvo mineralnih đubriva Šabac smanjilo je proces proizvodnje za 70%, a zapošljavala je 1200 radnika. Nekada je ovaj gigant proizvodio 50% celokupne proizvodnje mineralnih đubriva na nivou stare Jugoslavije. Uvođenjem sankcija smanjila se manevarska moć nabavke sirovina i polufabrikata i rezervnih delova. Iako je gigant funkcionisao u celini predstavljao je heterogenost proizvodnje; da bi se to iskoristilo gigant se privremeno razbija na više malih i srednjih preduzeća da bi mogao opstati i sada funkcioniše u holding korporaciji. Zahvaljujući ovoj koncepciji može se reći da je ova fabrika sačuvala proizvodne kapacitete, proizvodne programe i kadrove.
Ja bih vas zamolio, ipak malo o zakonu, ako može. Kakve veze sada ovo ima?
Kao što rekoh na početku, stvoreni su alternativni programi, u vremenu sankcija, kada se pojedini proizvodi nisu mogli uvoziti, fabrika ih je sama radila i obezbedila rad fabrike, a takođe i plate radnicima. Najnoviji podaci pokazuju da u našoj republici imamo oko 180 hiljada privatnih preduzeća i oko 190 hiljada radnji, sa ukupno preko 500 hiljada radnika, što čini 19% od ukupnog broja zaposlenih. Ovim programom malih i srednjih preduzeća nastoji se pomoći prognanim i raseljenim licima. Takođe se želi obezbediti trajno zapošljavanje radnika koji su ostali bez posla osnivanjem malih i srednjih preduzeća, vraćanjem na poljoprivredne posede i isplatom 24 meseca neto zarade od republičkog proseka. Najnovija izjava ministra za privatizaciju Aleksandra Vlahovića, da će firme prodavati za jedan dolar - on u tome ima iskustva, jer zna kako funkcioniše njegova i Čovićeva privatna firma i "Lutra" Dušana Mihajlovića. Jer, ova vlada je sastavljena od velikih biznismena i eksperata i ne sumnjam da ovaj predloženi zakon ne bude prihvaćen. Dame i gospodo, najnoviji primer jeste da se u kragujevačkoj "Zastavi" priprema fabrika za proizvodnju duvana, ali ja pitam Vladu ko će pokušati....
Nisu poslanička pitanja, gospodine Živanoviću. Reč ima narodni poslanik Dušan Ilić, a posle njega narodni poslanik Borivoje Mijatović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se da obrazložim svoje neslaganje sa Predlogom zakona o podršci malim i srednjim preduzećima i da javnosti objasnim zašto za njega neću glasati. Ne slažem se sa ovim predlogom zakona principijelno, isto kao što se ne slažem i sa njegovim konceptom. Ne slažem se principijelno sa ovim predlogom zakona, zato što je njegov predlagač partija koja je ideološki naslednik partije koja je svoju ekonomsku doktrinu zasnivala na privrednim gigantima i partijskoj svojini. Ovi privredni giganti su ili na staklenim nogama ili još gore - na kolenima. Da bi održavala ove ekonomske dinosauruse Vlada, čiji je predlagač bio član, ubirala je sredstva na drugoj strani i to na strani malih preduzeća, većinom privatnih, za koje se tobože sada zalažu. Ta mala porodična preduzeća godinama su svesno iscrpljivana selektivnim terorom finansijske policije, koja je bila leglo korupcije koja potresa naše društvo. Dolazim iz sredine koja je poznata po malim i porodičnim preduzećima i dobro sam upoznat sa njihovim problemima. U opštine Stara Pazova i Inđija, praktično u ceo Srem, autobusima su dolazili ljudi koji su došli sa namerom da uteraju pare u državnu kasu. (Glas iz sale: Koji ti je izraz.) Gospodine, vladali ste državom, a očigledno niste u stanju da vladate sobom. Molio bih vas da mi ne dobacujete sa mesta. Ne slažem se sa ovim predlogom zakona ni po njegovom konceptu, zato što je način vođenja privrede, kako se kaže u 4. članu ovog zakona - određivanje pravaca razvoja. Taj način vođenja privrede jednostavno podseća na davno zaboravljene prve petoljetke, privredne planove koje su pravile razne uprave i komiteti. Našim malim preduzećima nisu potrebne nikakve uprave i komiteti, njima su jednostavno potrebne zdrave banke koje su u stanju da prate sposobne i kreativne ljude na slobodnom tržištu. Potrebno nam je takođe i smanjeno administriranje i, slobodno mogu da kažem, provetravanje u ustajaloj birokratskoj mašineriji. Našim privrednicima potrebne su i nove reformisane regionalne privredne komore u kojima neće sedeti ljudi koji su sporomisleći, tromi i samodovoljni, već oni ljudi koji su u stanju da privrednike svojih regiona povežu sa privrednicima drugih regiona, kako u zemlji tako i u inostranstvu. Takve privredne komore moraju postojati samo kao posledica interesa privrednika da se udružuju, a ne kao posledica želja Vlade da administrira privredom. Duh ovog zakona upravo je suprotan ovim interesima privrednika. Ipak, moram na neki način da pozdravim način na koji su predstavnici Socijalističke partije Srbije predstavili ovaj predlog zakona. Oni svojim diskusijama doprinose razvoju parlamentarnog dijaloga i na neki način prenuli su iz jednog dremeža ovaj parlament. Na njihovu žalost, argumenti koje su nam predočili neprihvatljivi su za Demokratsku stranku Srbije i parlamentarnu većinu koja vodi ovu državu i zato će verovatno ovaj predlog zakona doživeti sudbinu koju su oni namenili razvalinama socijalističke privrede. Hvala.
Reč ima narodni poslanik, kao predstavnik, izvolite, izvinite.
Poštovani narodni poslanici, predstavnici današnje vlasti ili DOS-a nemaju puno razumevanja za ovaj zakon. Međutim, ne vladaju ni određenim činjenicama. U zadnjih 10 godina kada je vladala SPS, u ovoj zemlji je osnovano oko 185.000 privatnih preduzeća i od ranije je bilo oko 190.000 radnji koje su zapošljavale od 300 do 500.000 radnika. Znači, ne može se govoriti o nerazumevanju za privatni sektor i za potrebe razvijanja malih i srednjih preduzeća. Jednostavno, situacija koja je bila sa ratnim okruženjem, sa sankcijama, nije dozvoljavala da se ovaj zakon na jedan brži i hrabriji način iznese negde početkom 90-ih godina, kada je bilo potrebno krenuti u tom pravcu. Potreba za malim i srednjim preduzećima postoji, i da to nije praksa iz susednih zemalja govori podatak da agencije, da usmeravanje države u razvoju malih i srednjih preduzeća postoji u svim zemljama. Mi moramo da se ugledamo na te zemlje, a za to ću vam navesti par podataka. U razvijenim zemljama, mala i srednja preduzeća čine od 96% do 98% svih preduzeća koja postoje u tim zemljama. Ona upošljavaju do 70% zaposlenih. Kada bi se to primenilo u našoj zemlji, mi bismo povećali broj zaposlenih sigurno za 600 ili 700.000. Iako postoji veliki broj preduzeća, oko 185.000, i 190.000 radnji, na žalost njihova struktura nije dobra. Uglavnom su to preduzeća u oblasti trgovine, finansijskih i nekih sličnih usluga. Zato je neophodna uloga države da usmeri taj veliki broj preduzeća koji postoji, određeni potencijal da usmeri u pravcu gde naša privreda nije mogla da se razvija zbog sankcija i zbog rata koji se desio u zadnje vreme. Postoji veliki broj oblasti u kojima država mora da pomogne da se ta preduzeća razvijaju, a pre svega, to je u specijalizacijii finalizaciji proizvodnje i, pre svega, proizvodnje za izvoz. Naša preduzeća, kako velika društvena, tako i privatna, uglavnom se bave još uvek svaštaranjem. Nema stroge specijalizacije koja je odmakla u zapadnim zemljama. Navešću vam samo jedan primer koliko je ta specijalizacija odmakla, ne samo u oblasti proizvodnje, nego čak i u oblasti radnih mesta. Čuvena je anegdota - kada je jedan radnik "Forda" odlazio u penziju, on je ceo svoj radni vek montirao samo prednji levi točak, pitali su ga šta može firma da učini za njega, on je rekao - dozvolite mi da namontiram jednom desni točak. Jednostavno, ta specijalizacija i u privredi i u radnim mestima mora da postoji. Takođe, nije dobro kada su u pitanju velika društvena preduzeća koja su nosila teret, koja se sada neopravdano i dalje kod velikog broja ljudi smatraju za nosioce razvoja i zapošljavanja velikog broja radnika u našoj državi, jednostavno nije dobro da se sa privatizacijom koja se najavljuje, da se najavljuje i smanjivanje broja tih preduzeća. Mi moramo učiniti sve da ta velika preduzeća u koja su uložena velika materijalna sredstva, u kojima postoji školovana radna snaga, koja imaju svoje tržište, kako u našoj zemlji, tako i za izvoz, da ih na neki način sačuvamo, a da razvijamo mala i srednja preduzeća. Nećemo ništa postići time što ćemo društvena preduzeća da proglašavamo za nelikvidna, za prošlost, da ih jednostavno gasimo. Moramo skupiti snage. Zato smo mi predložili da uz privatizaciju koja se najavljuje, sledeći segment te borbe bude upravo Vlada koja će kroz program donošenja razvoja malih i srednjih preduzeća, da supstituiše proizvodni program i višak radnika iz tih preduzeća koja će biti privatizovana. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Borivoje Mijatović, a posle njega Dragan Pavlović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo u prepodnevnom delu zasedanja saslušali izveštaj Odbora za razvoj i ekonomske odnose, koji je odbio ovaj predlog zakona. Meni je pomalo žao, a pomalo mi je i smešno ovo uporno, iz petnih žila, upinjanje gospodina Ivkovića, da po svaku cenu progura ovaj zakon u parlamentu, iako je i on sam svestan da se mi nalazimo pred paketom zakona iz oblasti privatizacije i da je to sigurno u najužem fokusu radne grupe Ministarstva za privatizaciju, i uopšte, tima eksperata koji se bave tom problematikom. Ovako, gospodine Ivkoviću, ovo zaista liči na običnu borbu sa vetrenjačama, donkihotsku. Da je taj zakon koji vi promovišete toliko bio dobar, to je tačno, da su takvi zakoni vrlo prisutni, odnosno da rezultat takvih zakona imate, mala i srednja preduzeća koja možda danas dominiraju u mnogim, naročito malim zemljama koje nemaju ove krupne industrijske pogone itd, u Evropi. Međutim, zašto vi sa tim programom niste izašli za ovih 10 godina, da ne kažem za 10 godina, već 1999. godine, nego ste ga kao navodno tek 2000. godine dali u neku javnu raspravu preko komore i niko za to nije znao. Možda bi se birači okrenuli prema vama i SRS jer i oni ovde to zdušno podržavaju. Međutim, mi vam kažemo da od toga zaista nema ništa, jer sličan zakon, savremeniji, prilagođeniji sadašnjim uslovima u Evropi, mi ćemo usvojiti vrlo brzo u ovoj sali. Još nešto moram da kažem, da dodam, što se tiče pledoajea gospodina Tomislava Nikolića, o tome kome mi danas, ipak, kao zabludele ovčice treba da se okrenemo prema prijateljima u severnoj Africi, na Bliskom istoku, na Dalekom istoku, mogu da vam kažem, gospodo radikali,da od toga nema ništa jer smo suviše daleko krenuli na dugi put u Jevropu, i usput nam predstoji i dosta mentalnog oporavka, jer nas je dugo zapljuskivao talas sa negativnim nabojem, u kome je dominirao i nacionalizam, i šovinizam, i ksenofobija. Hvala.
A sada ćemo malo replike, gospodin Ivković, pa gospodin .... Replika, gospodin Ivković.
Poštovani gospodine predsedavajući, čekam da gospodin Pavlović sedne na mesto, primi čestitanje i da može mene da sasluša kao što sam i ja njega vrlo pažljivo saslušao. Uvaženi gospodine Pavloviću, kako se preziva? Mijatović, izvinjavam se, valjda nema nijednog Pavlovića da se javi za repliku. Uvaženi gospodine Mijatoviću, meni je jasno da je većinska parlamentarna grupacija u ovoj sali odlučila da ne prihvati jedan vrlo kvalitetan, vrlo stručno i studiozno, uz javne konsultacije u preko desetak gradova, pripremljen zakon. Ne prihvata ga zato što ga predlaže SPS, a potpisuje prof. dr Branislav Ivković. To je meni potpuno jasno, ali treba da bude i vama jasno, i svim poslanicima većine, da je priča - ćemo, ćete, ću, dosadila narodu za ovih osam meseci. Neće građani Srbije da kažu - ne valja kvalitetan zakon, zato što ćemo mi analizirati, celovito pripremiti, transparentno bezbojno obojiti i potpisati nešto što će da bude, kad će da bude. U ovoj zemlji, gospodine Mijatoviću, ima mnogo nezaposlenih i sve ih je više, i biće ih, na žalost, nakon vašeg Zakona o privatizaciji mnogo više. U ovoj zemlji postoji jedan veliki kvalitet, uvek se ulagalo u obrazovanje i imamo izuzetno stručne radnike u svim vidovima obrazovanja. Ako je to resurs kojim ne raspolaže ta vaša Jevropa, a raspolaže zemlja Srbija, onda Vlada ove zemlje ovim zakonom mora da prihvati da ona nosi obavezu da, kao izvršna vlast ove skupštine, stimuliše putem godišnjeg programa podrške razvoj malih i srednjih preduzeća. Naravno da je ta stimulacija pre svega vezana za odrednicu da se ne pravi hiljadu fabrika za zapušače za plastične boce, da se ne pravi hiljadu fabrika vafl proizvoda, nego da država preko izvršne vlasti sagleda privredne potencijale, sagleda šta se sve to uvozi, šta se sve to od repromaterijala i opreme uvozi, šta se gde može izvesti i da stimuliše one poslovne programe koje razvija naša naučno-istraživačka pamet, naši ljudi, i da na bazi tih poslovnih programa razvija stimulacijom mala i srednja preduzeća, zapošljava kadar kojim raspolaže ova zemlja i upotpunjava privredni ambijent i diže standard građana. Na žalost, ta vaša Jevropa se u ovoj sali osetila jedino sa tri i po puta većim budžetom i dva puta većim zahvatanjem iz ukupnog društvenog proizvoda, za poreze i akcize.
Reč ima gospodin Nikolić, replika.
Neko je davno rekao da starost sama po sebi donosi dovoljno zla i da ne treba da je opterećujemo ličnim frustracijama i mržnjom. Vaš put u Jevropu, ukoliko očekujete da u toj Jevropi budete ravnopravni član, ni ja neću dočekati, a kamoli vi, dragi moj gospodine. Ali, ako ste već krenuli na taj put, i ako sa nipodaštavanjem govorite o onima sa kojima sada možemo normalno da sarađujemo, nego čekate kako će vas dočekati ta Jevropa kojoj ste krenuli, svima vama, koji ste na taj put naumili, prvo upućujem savet - nemojte da idete preko srpskih leševa do Jevrope, a drugo, i kad stignete tamo, ponesite dosta zavoja i povedite dobre lekare, valjaće vam da vam zakrpe turove u Jevropi.
Ima reč narodni poslanik Dragan Pavlović.
Dame i gospodo, da je u Srbiji došlo do promena, svedoči i današnja sednica Skupštine Srbije, jer, iako smo na kraju šeste nedelje stalnog zasedanja, na dnevnom redu se nalazi jedan zakon koji su predložili predstavnici bivše vlasti, odnosno, današnje opozicije. To govori da je došlo do promena. Zahvaljujući kolegi, hroničaru, Tomi Panajotoviću, nalazim da ranije nije bila takva praksa. Recimo da je samo Demokratska stranka predložila desetak zakona, koji nikada nisu došli na dnevni red, da je samo jednom iz paketa zakona o privatizaciji iz konteksta izvučen jedan, koji je, uprkos upozorenju predlagača da to donosi dodatne probleme, usvojen (to je bio Zakon o privatizaciji i revalorizaciji), da bi se podvalom prikazivalo i kompromitovao i predlagač i ideja privatizacije. No, toliko o odnosu nekada i sada. Govoriću o zakonu, ne ulazeći u promotivno-političke motive predlagača, već o onome šta on u ovom trenutku znači. Potreba da se poveća proizvodnja i zaposlenost, više je nego očigledna. Prednosti malih i srednjih preduzeća, takođe. Međutim, postavlja se pitanje - da li se na ovaj način može taj cilj ostvariti? Postavlja se pitanje - kakvo je shvatanje odnosa države i privrede, da li se ovim zakonom nudi DOS-ovskoj vladi da upravlja jednim delom veoma značajnim u privredi - malim i srednjim preduzećima? Da li su iskustva koja smo ranije imali u bivšoj vlasti, sa centralizovanim fondovima, pri čemu ne bih sada iskoristio priliku da čitam materijal budžetske inspekcije u kome se nalaze brojni primeri nezakonitih tokova novca, i to onih fondova koji su, bar na televiziji, izgledali kao nacionalna svetinja, Fond za obnovu zemlje, Fond za razvoj, a u stvarnosti, bili kap u moru osiromašene privrede. Radi se o novom odnosu države i privrede u kome država ne upravlja privredom i preduzećima, u kome, kako su neki ovde govorili oko poreskih zakona, propisuje pravila igre, stvara domaći i međunarodni ambijent, u kome se obavlja slobodna tržišna privreda. Naravno, svesna problema da uspostavljanje makroekonomskih uslova za razvoj malih i srednjih preduzeća ne ide tako brzo.Vlada Republike Srbije, kao što vam je poznato, u četiri regionalna centra u Srbiji, Leskovcu, Valjevu, Vršcu i Kragujevcu, formirala je svoje službe i podeljeno je oko 2,5 miliona maraka kredita, do 150.000 maraka, na tri do pet godina, uz grejs-period od godinu dana i godišnju kamatu od 8%. Priznaćete da se radi o dosta prihvatljivim uslovima. Namera je da se i u ostalim regionalnim centrima otvori ova agencija i da se formira republička agencija, jer je neophodno u ovom međuperiodu izvršiti privremeno neku vrstu ulaganja i pomoći, kako bi se jako težak socijalni balast olakšao. Odnos države i privrede treba da bude takav da država propisuje pravila igre, da nikada ne raspravljamo - da li je ova ili ona firma dobila kredit, već da uslovi budu jednaki za sve, što u ranijem periodu, kad je u pitanju Fond za razvoj i Fond za obnovu zemlje, nije bio slučaj. I da onaj ko daje kredite bude odgovoran za vraćanje, odnosno naplatu, uključujući i prinudnu. Samo tada prestaće priča o tome da li je firma koja je dobila kredit direktno ili indirektno vezana za nekakvu političku grupaciju, ili nešto drugo. Vrlo važan posao, koji doprinosi stvaranju uslova za mala preduzeća, jeste decentralizacija koja će omogućiti zainteresovanost i opština i regiona, vraćanje autonomije Vojvodini, da bi se na svim nivoima stvorila zainteresovanost. Jer, ako lokalne zajednice imaju prihode, sopstvene, biće daleko više zainteresovane da se utrkuju koja će bolje uslove ponuditi da se određena fabrika ili preduzeće nađe baš na njihovoj teritoriji. To je zdrava utakmica, to nije razaranje države, to je vrlo pozitivan korak, i on će se sigurno postepeno sprovoditi. Jedan od najvažnijih uslova, koji je već ostvaren, to je zaustavljanje štamparije novca. Nema kredita u uslovima inflacije, nema ni kredita u privredi, nema ni potrošačkih kredita, nema ni finansiranja proizvodnje, ukoliko postoji inflacija. Nema goreg poreza od štampanja novca. Uslov svih uslova, ostvaren je. Naravno, postoji i cena toga, postoje socijalne kategorije koje u takvim uslovima treba štititi. Drugi važan uslov koji smo takođe ostvarili jesu jednostavni, pravedni, unapred poznati porezi, gde se ne može preko noći uredbom intervenisati tako da se izmene uslovi poslovanja, da se uvedu nove obaveze, dok se i ostalim privrednim subjektima ne da blagovremeno da tu vrstu obaveze ukalkulišu u svoje poslovanje. Mogli smo da idemo čak i na to da privrednim subjektima damo tu vrstu obaveza, da ih ukalkulišu u svoje poslovanje. Zato je i bilo toliko polemike, jer su postojale različite stope i brojne olakšice koje su omogućile izbegavanje poreza, odnosno neravnopravne uslove privrednim subjektima na tržištu, a da ne pričamo o onima koji su omogućavali oslobađanje od plaćanja obaveza. Kada su u pitanju visine poreza- to je danas odnos između potreba i mogućnosti i o tome se uvek može diskutovati. Ali, uslov jednostavnosti, pravednosti i ravnopravnosti za sve učesnike u prometu, to je važno, mislim da smo taj uslov stvorili. Treći, rekao bih i najbitniji uslov za razvoj malih i srednjih preduzeća jeste ukidanje društvene svojine, što će reći - privatizacija. Namerno sam ovako naveo, jer paralelno postojanje privatne i društvene svojine koje je karakterisalo prethodni period, u kome jeste osnovano mnogo privatnih preduzeća, dovelo je do divlje privatizacije, doprelivanja društvenog kapitala potpuno nekontrolisano u privatni kapital i do potpunog uništavanja velikih sistema. Osnovni uzrok uništavanja velikih sistema leži u paralelnom postojanju privatne i društvene svojine. Kako praktičnoto izgleda - u poslednjih desetak godina nastale su firme čija je jedina delatnost bila da snabdevaju sirovinama društvena preduzeća, da im plaćaju kompenzacijama struju, da im zatvaraju, ponekad uz političke veze, poreze, i da sa njihovom robom budu gospodari na tržištu, da imaju duplo niže cene nego sami proizvođači u društvenim preduzećima. To je dovelo do propasti društvenih preduzeća. Tako je i došlo ,93. i ,95. godine do toga da je uspostavljena potpuna partijska kontrola nad društvenim preduzećima, da su između tih preduzeća nastala mnoga SPS preduzeća, znači direktno partijska, koja su održavala red i disciplinu u cirkulisanju novca, preko primarne emisije, kredita, uvoznih dozvola, do društvenih preduzeća i nazad. Zato je i došlo do revolta u društvenim preduzećima. Velika je zabluda da je DOS organizovao smenjivanja direktora. U mnogim preduzećima, narod oslobođen straha proključao je. Proključao je bes, draga gospodo. Da, proključao je bes, zbog bahatosti privredne i političke elite, koja je nastala na paralelnom sistemu postojanja društvene i državne svojine. Privatizacija, verovatno, koja nije ni brutalna ni brza nego je potpuna i stvarna, javna i najvećim delom autonomna, jer uloga države nije da prodaje već da reguliše pravila igre i da vrši kontrolu uključujući i kontrolu parlamenta, može da reši ovaj problem. Završavam, postoje još dva uslova. To je otklanjanje dispariteta cena u poljoprivredi. To jeznačajna podrška integraciji u međunarodnu zajednicu, jednako: Rusija - Amerika - Kina. I 6. oktobra je ovde bio prvo ruski zvaničnik i ne znam otkuda dilema da mi imamo podelu umeđunarodnoj zajednici. Jednako dobro sarađujemo sa svima i nema ambicija da se DOS angažuje na uspostavljanju nove blokovske podele.
Reč ima narodni poslanik Stevan Gudurić, po Poslovniku.
Po članu 98. Da ste pre podne pažljivo slušali čuli biste da me je, u stvari, predsednik Skupštine nagovorio na ovo. Rekao je - kad god se priča nešto što nije na dnevnom redu, prijavi. Pre podne su svi pričali van dnevnog reda, a ja pričao o preduzećima, on kaže - nije tema.
Narodni poslanik Stevan Gudurić pozvao se na povredu člana 98. stav 1. Govornik može da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu. Da se član 98. stava 1. u ovoj skupštini poštuje striktno od svih 250 poslanika, mi bismo ovde čuli otprilike četiri diskusije od 22. januara do danas. Reč ima narodni poslanik Milutin Prodanović. Izvinite poslaniče, da li želite da se glasa o kršenju Poslovnika? (Obraća se narodnom poslaniku Guduriću.) Ne. Izvinite, poslaniče, još jednom, izvolite.
Poštovani potpredsedniče, dame i gospodo narodni izabranici, intenzivnim procesom osnivanja privatnih preduzeća i privatnih radnji kojih je u Srbiji u poslednje vreme registrovano negde oko 380 hiljada, kao privrednih subjekata, samo mala preduzeća čine 94% od ukupnog broja preduzeća u Republici. Samim tim je bitno izmenjena vlasnička struktura privrede u Republici. U ukupnom prihodu privatna privreda učestvuje sa oko 30%, a u ostvarenoj dobiti sa preko 40%. Jedino je kod malih preduzeća ukupan prihod veći od ukupnog rashoda. I to, sa relativno malim kapitalom, od oko 10% od ukupnog kapitala i sa oko 45% od ukupnog broja zaposlenih u Republici, uključujući i vlasnike koji su zaposleni u sopstvenim firmama. Ti pokazatelji su samo pokazatelji stanja, uspeha i značaja koji ovaj deo privrede ima u ukupnom privrednom razvoju i privređivanju. U proteklih 10 godina najveći teret sankcija podnela su mala i srednja preduzeća i uprkos teškoćama u poslovanju 30% ukupnog spoljnotrgovinskog poslovanja ostvarili su preduzetnici. Sektor malih i srednjih preduzeća i samostalnih radnji, međutim, karakteriše mala ekonomska snaga jedinica, nizak tehnološki nivo, nepovoljna struktura u pogledu vrsta delatnosti, nepovoljna struktura u pogledu veličine. Zatim, usmerenost na uska, lokalna tržišta, odsustvo kooperativnih veza i drugih oblika saradnje sa velikim preduzećima, ograničeno korišćenje ostalih razvojnih potencijala sredine, kao i slobodni proizvodni i poslovni kapaciteti. Računa se da mala i srednja preduzeća mogu u znatnoj meri doprineti rešavanju problema nezaposlenosti i viškova zaposlenih. Prema istraživanjima instituta i Republičkog zavoda za tržište rada postoji spremnost ovih preduzeća, pod uslovom da se obezbede potrebni sistemski i infrastrukturni preduslovi, odnosno da se stvori podsticajni ambijent za njihovu ekspanziju i profitabilnost poslovanja, da u sledeće dve ili tri godine zaposle oko 700 hiljada novih radnika, od kojih bi 480 hiljada bilo sa punim radnim vremenom i 220 hiljada putem fleksibilnih oblika zapošljavanja. To je nešto manje od stalnog kontingenta nezaposlenih na tržištu rada u Republici Srbiji, odnosno približno nivou postojećih viškova zaposlenih. Ovome treba dodati činjenicu da ogromna većina mladih na tržištu rada preferira zapošljavanje u malom biznisu. Prema istraživanjima naših instituta za mala i srednja preduzeća, preko 80% nezaposlenih mladih izrazilo je želju da se bavi privatnim biznisom, uz spremnost da u pokretanje sopstvenog biznisa unesu i svoje odgovarajuće resurse. Znači, zemlju, poslovni prostor, mašine, prevozna sredstva itd, uključujući i spremnost da se uključe u programe obuke za pokretanje privatnog biznisa. Započete političke, ekonomske i socijalne reforme, a na kojima naša vlada intenzivno radi - u tome visoki prioritet imaju oni zakoni, mere i instrumenti kojima se unapređuju institucionalni, organizacioni, finansijski i tehnički uslovi za razvoj i efikasnije privređivanje malih i srednjih preduzeća, obzirom na njihovu ulogu u mogućnosti oživljavanja privrednih tokova, uravnoteženju privredne strukture, postizanju stabilnog i privrednog rasta, boljem korišćenju slobodnog kapaciteta i većem, produktivnijem zapošljavanju. Ekonomski rast u Srbiji koja ima velike potencijale, krenuće preko malih i srednjih preduzeća kao pokretačke snage razvoja. Uskoro će, kada se usvoje zakoni, krenuti procesi privatizacije, liberalizacije i prestrukturiranja privrede promenom veličine privrednih jedinica ili promenom delatnosti, vršenjem krupnih promena u poreskom, bankarskom i kreditnom sistemu, investicionoj politici i carinskom režimu. Formirana je i agencija za razvoj malih i srednjih preduzeća, kao i njeni regionalni ogranci. U odgovarajućim resorima Vlade priprema se i zakon o podsticanju razvoja malih i srednjih preduzeća i privatnog preduzetništva. Očekuju se značajna finansijska sredstva Evropske banke za razvoj i obnovu, EU, donacije vlada drugih zemalja i pojedinih inostranih banaka i otvaranje kreditnih linija za pokretanje ili proširivanje privatnog biznisa. Vlada Republike Srbije preko nove agencije za razvoj usmeravaće sredstva u 10 regiona za investiranje u visokoprofitabilne preduzetničke programe, a pri čemu se krediti dodeljuju prevashodno na bazi realne procene boniteta zajmotražioca i profitabilnosti projekta, odnosno programa za koji se uzima kredit. Računa se, takođe, da će preko programa razvoja malih i srednjih preduzeća, a koji će biti finansirani iz međunarodnih finansijskih institucija, doći i do oporavka velikih privrednih sistema. Nacrtom zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća u Republici Srbiji domaća i strana pravna i fizička lica mogu za podršku razvoju malih i srednjih preduzeća osnivati investicione, preduzetničke i druge fondove, a u skladu sa zakonom kojim se uređuje pravni položaj investicionih, preduzetničkih i drugih fondova banaka i drugih finansijskih organizacija. Vlada Republike Srbije radi i na projektovanju zakonskih propisa o investicionim fondovima, razradi principa njihovog poslovanja, izradi kriterijuma i uslovima za odobravanje kredita. Investicioni fondovi bi svojim kriterijumima i uslovima odobravanja kredita otvorili i šire mogućnosti primene sistema franšizinga, a obzirom da se takvim tipom poslovanja sigurnije i mnogo bolje ostvaruje komercijalna i razvojna korist, nego do sada u poznatim oblicima razvoja postojećih ili osnivanjem novih privrednih subjekata. Sistem franšizinga imaće ravnopravnu poziciju u odobravanju kredita preduzetnicima od strane investicionih fondova. Očekujemo da će značajan izvor podsticanja preduzetništva biti privatni, odnosno neformalni kapital, jer je finansiranje iz privatnih izvora mnogo fleksibilnije nego preko banaka, koje ne žele da rizikuju sa preduzetnicima. U toku je reforma i komorskog mehanizma i stvaranje široke mreže asocijacija preduzetnika, kao i razvijanje raznovrsnih programa i oblika osposobljavanja potencijalnih preduzetnika za pokretanje privatnog biznisa, kao i stručnog usavršavanja postojećih vlasnika i menadžera malih i srednjih preduzeća. Posebnu ulogu u podsticanju privatnog preduzetništva i pokretanju biznisa imaju institucije za zapošljavanje, koje bi trebalo da obezbeđuju investiciona ulaganja za samozapošljavanje, kao aktivne mere politike zapošljavanja. Angažovanjem Instituta za mala i srednja preduzeća, kao i drugih konsultantskih firmi, kao i ove agencije za razvoj malih i srednjih preduzeća, obezbeđene su sažete verzije hiljadu programa ulaganja u pokretanje ili proširivanje privatnih firmi. Programima ulaganja oblikuje se pristup investicionom razmišljanju preduzetnika i daju elementi za identifikovanje profitno atraktivnih područja i delatnosti, na osnovu njihovih sažetih opisa i egzaktnih ekonomskih pokazatelja. Ovaj predlog zakona koji je pred nama, na žalost je pisan jednim kardeljevskim rečnikom i poslanička grupa DSS za njega neće glasati. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Janjić, a posle njega narodni poslanik Miroljub Veljković.
Gospodine predsedavajući, vi bi trebalo da postanete zabrinuti. Kada se ja javim za govornicu, ovacije iz sale i s leve, i s desne strane. Pozicija vam je ugrožena.
To je opšte oduševljenje.
Dame i gospodo narodni poslanici, ekonomsko - socijalni program bivše Vlade Republike Srbije kojim je rešavan problem 80 hiljada radnika koji su ostali bez posla, jer su im fabrike bile porušene, odnosno problem 250 hiljada radnika koji su ostali bez posla, jer su zaposleni u fabrikama koje učestvuju u lancu proizvodnje sa tim preduzećima, dokazuje svoju opravdanost, ali vi ste, gospodo iz DOS-a, odustali od tog programa. Danas je u malim i srednjim preduzećima zaposleno preko 250.000 radnika, u 180.000 preduzeća. Vlada Srbije je preduzela mere usmerene na finansiranje proizvodnje, pod povoljnim uslovima koji su obezbeđivali trajno zapošljavanje radnika koji su ostali bez posla, vraćanje na poljoprivredne posede, preuzimanje radnika od strane drugih preduzeća, itd. Ovaj predlog zakona predviđa da Vlada definiše godišnji program razvoja malih i srednjih preduzeća, osnivanje agencije za razvoj malih i srednjih preduzeća koja bi predlagala Vladi politiku razvoja, godišnji program, analizirala položaj i razvoj malih i srednjih preduzeća na nivou Republike. Takođe se predviđa osnivanje fonda za zajmove i garancije malim i srednjim preduzećima Republike Srbije, sa zadatkom da pruži finansijsku podršku ovim preduzećima. Fond bi se finansirao iz budžetskih sredstava, prihoda od sopstvenih delatnosti, sredstvima ostvarenih emisijom sopstvenih kratkoročnih i dugoročnih obveznica. Fondom bi upravljao Upravni odbor čije bi članove imenovala Vlada. Nadležni odbor nije dao jasnu argumentaciju zašto ovom zakonu ne treba dati podršku. Tema je kriminal, gde ste vi, biće sutra. Jasno je zašto je to tako. DOS uopšte ne interesuju mala i srednja preduzeća, interesuju ih samo ona preduzeća koja mogu da se dobro prodaju, kao Cementara Beočin, i ona koja, tamo neki Dragaš, po nalogu Zorana Đinđića, označi kao povoljna za prodaju. Po kom zakonu se ugovara ova privatizacijanije nam poznato, jer je stavljen van snage Zakon o svojinskoj transformaciji.
Zakon o privatizaciji tek će doći na dnevni red. Nemojte žuriti.
Predlog zakona je dobar, ali Vlada koja treba da ga sprovodi nije ni zrela, ni dobra, ni odgovorna. Ona se bavi sama sobom jureći i praveći afere. Neprestano juri lopove u bivšem režimu, ali lopovi i kriminalci su u njihovim redovima, jer su mnogi preleteli iz bivših partija. Gospodo, šta je sa "Lutrom" Dušana Mihajlovića i 30 miliona dinara - milion maraka od Fonda za razvoj? Samo zato što je ministar policije, član DOS-a,dobio je milion maraka. Šta je sa Vladanom Batićem, hoće li odgovarati za sav kriminal koji je učinio?
Gospodine Janjiću, zamislite da me dovedete u poziciju da vam izreknem opomenu. Nemojte, molim vas.
Gospodine predsedavajući, gospodin Vladan Batić je advokat, mali privrednik i on se ovde uklapa vrlo lepo. Šta je sa Vladanom Batićem, hoće li odgovarati za kriminal koji je učino? Hoće sigurno, a ja mu poručujem da skloni svoje masne prste sa Mačkatice i juga Srbije, jer će umesto dolarskih novčanica dobiti čelične narukvice. Gospodo iz DOS-a, vi nemate pare za malu privredu, ali ste počeli da kupujete one male aviončiće. Oni služe za bežanje, je l, tako? A vi, gospodine predsedavajući, gospođu koja vas je zamenjivala je trebalo da obučite. Vaš poslanik, sad ga i ne vidim gde je, socijalisti su ga prevarili da je čas biologije i sve vreme je pričao o dinosaurusima, a ne o malim i srednjim preduzećima. Sada nije u sali, ali izgleda da je taj gospodin iz Pazove. Malopre je bio ovde, otišao kod socijalista i promašio temu.
Reč ima narodni poslanik Miroljub Veljković, a posle njega narodni poslanik Milorad Mirčić.
Vas iz DOS-a je izgleda uhvatio popodnevni dremež. Vi dremate, a niste čuli da je pala Vlada. Niste čuli da je pala vlada u Italiji, niste čuli da je Berluskoni pobedio. Vidite kako vas odmah malo razdrmam. Poštovani narodni poslanici, predlagaču ovog zakona svakako treba priznati dobru nameru. Mala i srednja preduzeća su stub, kičma svake zdrave ekonomije, kako u Evropi, tako i u SAD-u i Japanu, jednom rečju u svim razvijenim državama u svetu. Primera radi, komunistička Kina, kada je pre 10 godina krenula putem privrednih reformi, upravo je forsirala sektor malih i srednjih preduzeća. Upravo zahvaljujući takvom konceptu razvoja, Kina danas ima najveću stopu rasta u svetu. Čuli smo danas ovde od jednog poslanika DOS-a, gospodina Zaharija Trnavčevića, jednu nebulozu, da ne kažem glupost, da država svojom zakonskom regulativom ne treba da se meša u ovu oblast. Gospodo, apsolutno nema države u svetu koja, kada usvoji jedan koncept razvoja, a mislim daje konsenzus u ovoj skupštini da je perspektiva razvoja Srbije upravo razvoj malih i srednjih preduzeća, da svojom zakonskom regulativom ne utiče na pospešivanje tog razvoja. Zato vas molim, vas iz poslaničke grupe DOS-a, kada ubuduće opredeljujete ljude koji će govoriti o ovako važnim temama, da povedete računa da to ipak rade kompetentni ljudi. Razumem predlagača što se pojavio sa ovim predlogom. Mi danas imamo Vladu, imamo vlast koja već osam meseci vodi ovu državu. Mi u zemlji imamo vlast koja nema nikakav koncept razvoja. Još bolje je reći, njihov jedini koncept je neka hipotetična pomoć, neke hipotetične pare koje će dati Amerika i Zapadna Evropa. Sada je svakom u ovoj zemlji jasno da od te pomoći nema ništa ili i ako dođe do nje da će biti uslovljena takvim ustupcima od strane ove države i naroda, da će nam se pokolenja stideti toga šta smo uradili. Vlada nam je ovih dana podelila jedan pamfletić. To je taj papirić pod nazivom "Prvih 100 dana Vlade Republike Srbije". Verovatno ste svi imali priliku da ovo pročitate. Sadržaj tog dokumenta, ako to uopšte može da se nazove dokumentom, ispod je svake kritike. Bolji dokument bi napravio i ovaj crni Građanski savez ili ovi Čovićevi, za neku tribinicu u nekom šumadijskom seocetu od 20-30 ljudi koji žive tamo.
Gospodine Veljkoviću, hoćemo li o temi nešto.
Upravo sam o temi. Ova vlada se usudila da jedan ovakav papirić da narodnim poslanicima. U ovom papiru, koji govori o malim i srednjim preduzećima, gospodine predsedniče, nema ničega. Jedan prazan mitingaški rečnik. Nema tu ni ozbiljne analize trenutnog stanja u državi, nema tu ni ozbiljne koncepcije transformacije u privredi, nema tu nikakvog koncepta razvoja. Ako ovo što govorim nije tačno, ja vas jasno pozivam da ovaj dokument masovno distribuirate građanima Srbije. Neka građani iz tog papira procene impresivne rezultate ove vlade. Narod će moći da uporedi ovaj dokument sa onim koji ste delili pred izbore. Sećate se onog dokumenta koji ste delili pred izbore - prvog dana ćemo uraditi to, drugog dana to, prve nedelje to itd. Mislim da je G17 to delio. Onda će ljudi da uporede ova dva dokumenta, i ako su to tako impresivni rezultati vi nemate šta da brinete za vašu političku budućnost. Dakle, konstatujemo da Vlada nema nikakav koncept privrednog razvoja, odnosno da nema nikakav koncept razvoja malih i srednjih preduzeća. Znači, ova Vlada taj koncept nema. O velikim sistemima da i ne govorim. Oni su verovatnoveć otpisani. Na polju velikih privrednih sistema Vlada vuče iste poteze kao i socijalisti, apsolutno iste. Navešću samo dva primera. Socijalisti su, na primer, u železari "Sartid" gajili pečurke. Vi ćete sada u fabrici automobila u Kragujevcu da pravite cigarete ili verovatno da gajite duvan u tim fabričkim halama.
Gospodine Veljkoviću, vi zloupotrebljavate moje strpljenje. Molim vas da ili počnete da govorite o zakonskom predlogu ili da prekinemo.
Ja govorim o konceptu razvoja malih i srednjih preduzeća. Drugi primer, oni su vukli populističke poteze tipa - podrška izvoznim programima. Sećate se, kada je prodat "Telekom" za milijardu i 400 miliona maraka, ondašnja Vlada Srbije, socijalistička vlada, je sve to podelila firmama kao podršku izvoznim programima. Normalno, kakvi crni izvozni programi. Sve je završilo u potrošnji, sve je završilo u platama. Isto to ste sada vi uradili sa ovih 100 miliona maraka,a tih 100 miliona maraka, na primer, mogli ste da obnovite jedan most ili da krenete u konstrukciju nekog regionalnog puta. Angažovanjem građevinske operative bi povukli hiljade kooperanata, i eto pomaka u privrednom razvoju. Ali, na žalost, ova vlada to ne zna ili neće da učini. Ne čudim se, kad su u njenim redovima provereni kadrovi - Čović, Mihajlović itd.
Gospodine Veljkoviću, izričem vam prvu opomenu. Molim vas da se držite dnevnog reda.
Od njih ne možete da očekujete neki moderniji pristup. Dakle, predlagaču ovog zakona, gospodine predsedniče, ne sporim dobru nameru, posebno u svetlu neaktivnosti Vlade na tom polju, ali smatram da su sama rešenja u tekstu zakona i suviše uopštena, bez konkretnih metodologija koje garantuju efikasnost i rezultate. Sam zakon je pisan arhaičnim samoupravnim rečnikom (nadam se da ste svi pročitali to) koji praktično ništa ne kaže. Svi se sećamo tog rečnika iz silnih samoupravnih sporazuma, društvenih dogovora itd. To je rečnik, može se reći, zakona o udruženom radu, Kardeljev rečnik, kako je to rekao kolega. Znači, cenim dobru nameru, posebno u odsustvu bilo kakve aktivnosti ove vlade na tom polju, ali sugerišem predlagaču da zakon povuče iz procedure, da ga doradi, uz konsultaciju sa uporednim zakonodavstvom zemalja koje su to već uradile na dobar način i ja ću glasati uzdržano.
Reč ima nrodni poslanik Milorad Mirčić, a posle njega narodni poslanik Dušan Cvetković. (Nisu prisutni.) Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović, a posle njega narodni poslanik Dragan Tomić.
Poštovani predsedniče, cenjene kolege i koleginice poslanici, odnos prema zakonu koji je danas na dnevnom redu očigledno se vidi iz broja prisutnih poslanika na celom današnjem zasedanju. Evo, i ovog trenutka na ekranu se jasno vidi da je u sali samo 23 poslanika. Iznenađenje je za mene što je danas i poslanička grupa Demokratske stranke, koja je redovno bila tu, samo sa jednom trećinom prisutna na ovom zasedanju. Sa kolikim nipodaštavanjem poslanici Demokratske opozicije Srbije se odnose prema zakonima koje predlaže opoziciona Socijalistička partija Srbije vidi se iz toga što je predsednik poslaničke grupe Demokratske opozicije Srbije u drugoj polovini drugog sata danas ušao u salu, a u popodnevnom zasedanju bio je u sali ukupno pet minuta i apsolutno ga više u sali nema. To je odnos, poštovane koleginice i kolege, odnos vas prema zakonima koje predlaže neka druga stranka. Od vas 176 nema ni 70, ali to je ono sa čim moramo da živimo i što moraju da znaju naši gledaoci i naši birači. Posle prestanka sankcija kada su se svet i Evropa otvorili prema nama, a i mi prema njima, najvažnija stvar za našu Srbiju i naš narod je oživljavanje i dinamiziranje postojeće proizvodnje, kao i uvođenje nove proizvodnje. To oživljavanje i dinamiziranje proizvodnje je veoma važno, jer je ono i jedini način da se u ovoj zemlji počne bolje da živi, da najzad standard našeg čoveka počne na neki način da raste, da se i mi i naša deca počnemo ozbiljno da vraćamo u fabričke hale, da nam mašine u pogonima zazvrje u više smena. Znajući kako je i posle toliko godina sankcija, zastoja proizvodnje, nemogućnosti izvoza, nelegalnog uvoza iliti uvoza na mala vrata preko više posrednika, danas teško pokrenuti velike sisteme ili čak pojedine grane privrede i industrije, poslednji je trenutak, rekao bih, da se prozbori nešto o malim i srednjim preduzećima, koja su svuda u svetu osnovica razvoja i najveći ventil zapošljavanja ljudi. Zakonski predlog o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća koji je danas pred nama prvi je, koleginice i kolege poslanici, ponavljam prvi zakonski akt, koji se posle tromesečnog zasedanja Skupštine nalazi pred nama, a u kome se ne govori o trošenju, nego se govori o stvaranju. I svih 20 i nešto tačaka dnevnog reda Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Skupštine, koje smo započeli još 9. aprila, bavilo se samo uređivanjem odnosa u trošenju para, odnosno uređivanjem odnosa u deobi para, finansiranju države. Zato je ovaj zakonski predlog razvoja malih i srednjih preduzeća utoliko značajan, jer je to prvi zakon koji govori o nekakvom stvaranju. Ovaj zakonski predlog kroz svoje osnovne oblasti postavio je prave osnove za podršku malim i srednjim preduzećima. U prvoj od četiri oblasti određeni su kriterijumi za razvrstavanje i definiciju malih i srednjih preduzeća, u drugoj oblasti su određeni godišnji programi razvoja malih i srednjih preduzeća, u skladu sa programom razvoja koje donosi Vlada u skladu sa razvojnim planovima Republike. U trećem delu ovaj predlog zakona definiše osnivanje agencije za razvoj malih i srednjih preduzeća, uz definisanje poslova i zadataka iste agencije, kao i definisanje sredstava za osnivanje i njeno poslovanje. U četvrtoj oblasti ovaj zakonski predlog reguliše i osnivanje fonda za zajmove i garancije malih i srednjih preduzeća i to daleko najvećim brojem članova zakona od 10. do 26, čime želi sigurno da ukaže da je to jedan od najvažnijih segmenata ovog zakona. Peto, u pretposlednjem, 28. članu ovog zakona regulišu se dodatne mere podrške koje treba da obezbedi osnivanje većeg broja malih i srednjih preduzeća. Poštovane kolege poslanici, kada ovaj zakon stupi na snagu, naravno ako se u ovom parlamentu postigne dogovor i isti usvoji, onda će oni silni programi koje je preporučio još početkom 2000. godine specijalni tim Ministarstva za nauku i tehnologiju, na čijem čelu je bio profesor Branislav Ivković, moći nesmetano da se primenjuju. Zna se, poštovani poslanici, da svuda gde je optimalna veličina proizvodnje, proizvodna jedinica mala, da su mala i srednja preduzeća najpogodnija. Uz procesepreduzetničkog samozapošljavanja i započinjanja vlastitog biznisa i pune individualne inventivnosti naših novih preduzetnika, ostvarivanje ovog zakona biće nesumnjivo od velike koristi za dalji razvoj naše Srbije. Činjenica da je iza gospodina Ivkovića ostalo oko 700 verifikovanih poslovnih programa za mala i srednja preduzeća ukazuje da će primenom ovog zakona tj. sa većim brojem malih i srednjih preduzeća doći i do otklanjanja neuravnotežene granske strukture naše privrede. Ovo treba imati utoliko pre u vidu jer nam u postojećoj privrednoj strukturi nedostaje veliki broj malih i srednjih preduzeća u industriji i drugim proizvodnim delatnostima, koje mogu da prate ove velike sisteme i brojne firme u prerađivačkoj industriji kao što su hemijska i farmaceutska, pa zbog toga, na bazi ovog zakonskog predloga, treba što pre pokrenuti njihovo osnivanje i stvaranje uslova za njihov razvoj. Na kraju, da progovorim i o Jablaničkom okrugu i Leskovcu, odakle dolazim - zna se da se na ovom području proizvodi 2000 tona duvana, 80 hiljada tona krompira, 11 hiljada tona jagodičastog i sitnog koštičavog voća i da se u Jablaničkom okrugu uzgaja, na blizu 22 hiljade hektara, što predstavlja 10% povrtarskih površina, 150 hiljada tona raznog povrća. Ovaj potencijal koji se javlja na jugu Srbije, koji je do sada iskorišćavan samo kroz proces zamrzavanja i tako nuđen svetu, omogućuje, sa stvaranjem srednjih i malih preduzeća, da se ostvari veći stepen prerade onoga što je išlo samo u smrznutom stanju, sada u novim oblicima, kao što su obrada u kandirano voće, zatim razni pekmezi za dijabetičare, dečja hrana, prirodni namazi bez konzervansa, što bi omogućilo veliki napredak i u proizvodnji svih proizvoda koji su na jugu. Započeti trend koji vlada na području odakle ja dolazim, i koji je za leskovački kraj pružio sada tri programa koji su u ostvarenju, mora da predstavlja problem na kome mi sa juga Srbije moramo ozbiljno da radimo, problem kojim moramo da se okačimo Vladi oko vrata da ona i dalje na tim programima radi, kako bi mi imali uspeha dole, na jugu Srbije. Pošto je ovo prvi i do sada jedini zakonski predlog čijim usvajanjem bi mogla da se ozbiljnije pokrene posustala proizvodnja i ponovo krene u novo zapošljavanje, čini mi se moglo bi brže, zaživljavanjem većine zakona koji su do sada usvojeni, istina, samo voljom vladajuće DOS-ovske većine. Biće ignorisano ovo što sam do sada pričao, ali kada krajem godine dođe i vaš zakonski predlog o malim preduzećima, ako, daj Bože, bude tada prenosa, sigurno će naši gledaoci na osnovu ovoga što ćemo iz našeg zakonskog predloga iznositi, moći da vide i uporede koliko smo bili u pravu, što smo danas izašli sa ovim zakonskim predlogom pred vas. Hvala, izvinite.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, a posle njega Dušan Cvetković.
Dame i gospodo narodni poslanici, jedno od osnovnih ili glavnih predizbornih obećanja DOS-a je da će podržati razvoj malih i srednjih preduzeća. Pogotovu je to aktuelno poslednjih dana kada se vodi žučna rasprava oko predloga novog zakona o privatizaciji, gde se kao jedan od glavnih problema nameće problem nezaposlenosti koji će očito izazvati taj zakon, ili kako se to kaže na jedan finiji način, višak radne snage. DOS-ovski ministri ili predstavnici DOS-a izlaze u javnost sa jasnom koncepcijom da će taj talas nezaposlenosti ili višak radne snage amortizovati srednja i mala preduzeća, odnosno privatna inicijativa. Prisutni smo raspravi koja se vodi o jednom predlogu zakona, a ovaj predlog zakona je od ranije uručen svim poslanicima u ovoj skupštini i mi, srpski radikali, u principu imamo velike primedbe na ovaj predlog zakona, kao što je, recimo, da li je potrebno da se formiraju agencije na ovaj način, koje će biti centralističke ili koje će biti obavezne, ili obavezujuće za članstvo. To nas podseća na privrednu komoru koja je jedan od niza parazita i koja se navikla na leđa privrede, a ove agencije bi ličile na takve organizacije kakva je privredna komora. Može da se razgovara o tome, da li u vidu amandmana ili putem rasprave, da li na ovaj način treba formirati agencije i da li su uopšte potrebne agencije ili neka forma udruživanja malih i srednjih preduzeća, ali forma koja nije obavezna. Što se tiče fondova, tu nema ništa nejasno, a fondovi već postoje u Vladi Srbije. U Vladi Srbije postoji Fond za razvoj srednjih i malih preduzeća, a na čelu tog fonda je sam premijer Vlade Srbije, Zoran Đinđić i slušali smo ga pre nekoliko nedelja, prilikom gostovanja u Leskovcu (zajedno sa ovim ministrom kulture, kako se zove ovaj što je psovao pred kamerama u Leskovcu, Leković, ili Lečić, nije bitno, važno je da je psovao kao ministar kulture. Onda se izvukao i rekao da je to iz neke od njegovih uloga. Eto, čovek ne može da izađe iz uloge.) Nije to bitno, bitne su reči koje je izgovorio premijer sasvim odgovorno, rekao je da Fond raspolaže sa 10 miliona maraka, da su za tih 10 miliona moguće korekcije, a ja se izvinjavam ako nije tačna cifra, to je bilo pre pet ili šest nedelja,da tih 10 miliona maraka sa kojima trenutno raspolaže Fond potiču većim delom iz donacija naše dijaspore, a nije se naišlo na zainteresovanost malih i srednjih preduzeća i on je, blago rečeno, naglasio kao jedan problem ili zabrinutost Vlade zašto mala i srednja preduzeća nisu toliko zainteresovana za to. Sada, taj fond već funkcioniše i nad tim fondom, moramo priznati, drage kolege, da mi kao zakonodavno telo nemamo neku kontrolu i nemamo neki uvid. Ovaj zakon na neki način predlaže i daje mogućnost da Skupština kao zakonodavno telo, donoseći ovaj zakon, ima uvid i kontrolu nad tim fondom. Pretpostavljam, ako bude odbrana ovoga, onda će neko iz DOS-ovske većine da izađe i da kaže - sve je podložno kontroli, sve je na uvidu poslanicima, međutim, to je samo na pričama. Vidimo kako radi izvršni organ vlasti, oni rade onako kako njima pada na pamet. Naravno, sačekaćemo period kada dođe završni račun na dnevni red, a onda da raspravljamo o pitanjima koja su se već izdešavala, o finansijskim sredstvima, pa i o ovima koja su već plasirana. Neće biti rasprava, kako se to DOS pripremao da raspravlja o završnom računu iz prošle godine, biće mnogo korektnije, ako ništa drugo, stručnija rasprava, a ne kao pojedini poslanici što juče istrčaše, ostrašćeni, za ovu govornicu, oni koji su do juče trčali oko Milorada Vučelića koji je bio predsednik poslaničke grupe sada izigravaju opoziciju. Ne može se, gospodo, to kriti i nemojte da se stidite. Bili ste u koaliciji, ali prećutnoj, krili ste to od naroda. Vi iz Demokratske stranke, a pogotovu ovaj koji je juče držao ostrašćeni govor, koji je pretio nama, čak upozoravao da mi nemamo pravo, niti ćemo imati pravo da se bavimo politikom i da izlazimo za ovu govornicu. Dragi moj kolega, ima jedna stvar koja ne može da se krije, a to je glupost i kašalj. Koliko vidim, vi ne kašljete. Prema tome, gospodo, zašto toliko ostrašćenosti, šta bi bilo normalno? Da je ovaj zakon uzela Vlada i da je putem svojih amandmana predložila izmene i dopune zakona ili, što je uobičajeno i u praksi, da osnove nacrta ovog zakona Vlada uredi i napravi onako kako oni misle da bi trebalo da izgleda taj zakon i da predloži, da izađe pred Skupštinu kao sa svojim predlogom. Niko ne bi zamerio. Ali, jeretički diskutovati sa ove govornice i sve ono što je normalno i što je dobro negirati i unapred govoriti, to ne valja. Ne valja, zato što su predložili ovi ili oni, a to nisu neki argumenti. Morate se, gospodo, navikavati. Jedino što je dobro, i mora se pohvaliti, to je da se prvi put pravi na neki način presedan. Predsednik Skupštine je stavio ovaj predlog u dnevni red. Ranije, kada je bila većina SPS-a, to se stvarno, iskreno govoreći, nije nikada moglo desiti, jer se uvek nalazio razlog zbog čega se to odbija. Međutim, ipak je to korak, ali korak koji je napravio pojedinac, u ovom slučaju predsedavajući u Skupštini. Iz kojih razloga, u to ne ulazimo, najverovatnije unapred svestan činjenice da će to većina odbaciti, da neće biti neka žučna ili burna rasprava, da se neće, kako vi to stalno naglašavate, gubiti vreme. Drugo, gospodo, nemojte nikada više sa ove govornice da negirate ono što ste obećali pre izbora - obećali ste, ne vi koji sedite, doduše, u ovoj sali, ali vaši lideri, da će u Srbiju stići 6 milijardi dolara, onog trenutka kad se skloni režim. (Glas iz sale: Šest i po.) To vama koleginice, taj ostatak, eto dajem vama, neka bude pola vama. Ali, što bi se stideli, nije greh. Vi ste, pretpostavljam, najiskrenije mislili da ćete dobiti finansijsku podršku od Zapada. To što je Zapad vas prevario, to ne morate da krijete, niti treba da bude vaša sramota. Ali, činjenica je da morate da priznate da bez te pomoći ne možete Srbiju da izvučete iz krize. To što vi korigujete tu cifru i govorite da je više ili manje, to možete nama poslanicima. Narodu, gospodo, ne možete da krijete. Ovo što sada pokušavate i sa ovim zakonom je jedan manir koji vi imate. Vi ste, gospodo, u postrevolucionarnom periodu govorili da je dovoljno da mala i srednja preduzeća prihvate višak radne snage. To iskustvo ste izvukli iz iskustava svih postrevolucionarnih perioda. I u Francuskoj je posle revolucije obećavano da će višak radne snage biti zaposlen u mala i srednja preduzeća, pa kada su krenuli socijalni nemiri, kad je krenuo radnik na ulice, u Francuskoj su hapsili radnike, zatvarali. Vi niste daleko od toga. Vi istu nameru imate. Ako ne budete mogli da smirite socijalno nezadovoljstvo, opravdano, od strane naroda, nećete se vi libiti da hapsite. Uostalom, iz dana u dan to potvrđujete. Što sada ne primite sindikate rudara, što ih ne primite u Vladu? Ranije ste trčali u rudnike, donosili im piće, slikali se, govorili kako vas podržavaju. Sada ti isti rudari, nezadovoljni, štrajkuju. Što ne odete kod njih? Čega se to bojite, čega se stidite? Ako niste slagali za 6 milijardi dolara, čega imate da se bojite? Ako niste slagali da ćete izvući Srbiju iz krize, idite pred njih, recite im - e, gospodo, slagali ste i njih i sve one koji su glasali za vas. Jedino je rešenje da polako počinjete da se navikavate da jednog dana, i to ubrzo, postanete opozicija, i samo će promena biti što nećete trčati za Miloradom Vučelićem, nego za Ivkovićem, ili nekim drugim.
Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se nalazi jedan od retkih celovitih projekata i predloga zakona, koje je ova skupština imala prilike da u dosadašnjem radu razmatra. Dakle, po prvi put imamo zakon koji je celovit, sveobuhvatan, i po mojim skromnim merilima, vrlo kvalitetan. Nažalost, imam utisak da pojedini poslanici iz DOS-ove većine, ili su davno pročitali Predlog ovog zakona, zapravo, davno smo ga i dobili u skupštinskim materijalima, pa su zaboravili njegov sadržaj, te u skladu s tim danas i diskutuju i osporavaju neka zakonska rešenja ili zakon u celini, ili ga, jednostavno, nisu ni hteli da pročitaju, samo zato što dolazi od SPS-a i prof. dr Branislava Ivkovića. Mnogo je razloga da DOS-ova većina dobro razmisli o Predlogu ovog zakona i da napravi i jedan izuzetak u odnosu na prethodni rezultat glasanja, koji smo imali skoro po svim tačkama dnevnog reda, i da ipak usvoje zakon o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća. Zašto mislim da je dobro da se ovaj zakon prihvati? Dame i gospodo, prva stvar koja se ovim zakonom rešava je to da se oblast za koju svi danas mislimo da je veoma važna, da su nam važna i mala i srednja preduzeća, da se ta oblast i normativno i pravno uredi. Danas nema nikakve dileme, svi poslanici koji su govorili o tome, govorili su da su mala i srednja preduzeća najfleksibilnija, najizdržljivija, najprilagodljivija promenama na tržištu i uslovima privređivanja i da su najsposobnija da prežive bilo kakve, pa i najdrastičnije promene, pa i one poput ratnih uslova i NATO bombardovanja, i da imaju snage da se nakon toga ponovo vrate u privredni život i da država Srbija ima i te kako velike koristi od tih preduzeća. U obrazloženju ovog zakona, između ostalog, rečeno je da 17% društvenog proizvoda u ovoj zemlji ostvarujemo preko aktivnosti malih i srednjih preduzeća. Kada tome dodamo društveni proizvod od delatnosti u okviru poljoprivrede od 20%, imamo nešto više od 1/3 društvenog proizvoda, koji se upravo putem privrednih aktivnosti malih i srednjih preduzeća ostvaruje. Razvijene zemlje u svetu imaju otprilike preko 2/3 društvenog proizvoda koji se ostvaruje aktivnostima na tržištu malih ili srednjih preduzeća. I upravo je to drugi razlog zbog koga bi i mi, kao moderna država, ili bar ona kojoj stremimo, trebalo da podržimo zakon koji reguliše oblast podrške razvoju malih i srednjih preduzeća. Treći razlog, koji smatram veoma bitnim, je predstojeća privatizacija. Mi smo svi imali prilike da pročitamo Predlog zakona o privatizaciji, videli smo da je ona oročena na četiri godine, što znači da je to proces, i sasvim je sigurno, u to valjda nema nikakve sumnje, da će privatizacija doneti velike probleme i doneti neophodnu potrebu da se rešava pitanje viška zaposlenih, koji će se neminovno pojaviti nakon privatizacije, pogotovu naših velikih preduzeća. Čemu zapravo služe mala i srednja preduzeća, u kontekstu ovog zakona sasvim je jasno, jer upravo ta mala i srednja preduzeća treba da apsorbuju, da prihvate taj višak koji će se sasvim sigurno desiti po osnovu privatizacije. One kolege narodni poslanici koji su govorili o tome da je ovaj zakon pisan rečnikom iz 1945. ili ne znam koje godine, da je to ostatak nekakvog shvatanja da se u našim uslovima mora sa državnog nivoa urediti i planski ostvarivati privredna aktivnost, zapravo su u velikoj zabludi, jer ništa od toga o čemu su oni govorili, nema u predlogu ovoga zakona. Ali, ima mnogo drugih rešenja, koja su vrlo kvalitetna i koja ukazuju pre svega na nekoliko bitnih činjenica - najpre, ovim zakonom se potpuno jasno definiše - šta su mala, šta su srednja, a šta su preduzeća u kojima su vlasnici privatni preduzetnici. Postoje jasni kriterijumi i to je prvi osnov da se uopšte može ta oblast urediti, jer je veliki broj preduzeća koja postoje. S druge strane, jako je važnorazumeti da se na osnovu ovog zakona zapravo neće podsticati samo postojeća preduzeća koja su po veličini mala i srednja, nego će se podsticati i osnivanje novih malih i srednjih preduzeća, što je veoma važno sa aspekta zapošljavanja novih radnika sa liste Zavoda zazapošljavanje, a znamo i sami da ih u ovom momentu ima oko 750 hiljada. Pri tome imamo i neiskazan višak radnika u našim velikim preduzećima od još toliko, otprilikeoko milion i po ljudi je u ovom momentu nezaposleno. Zato se ne čini ništa logičnije nego da se upravo Vladi koja pretenduje na to da je odgovorna, da je ekonomski i tržišno orijentisana, da u zadatak da napravi program godišnjih aktivnosti u cilju podsticaja razvoja malih i srednjih preduzeća. I, ne vidim šta je tu sporno i zašto se neki poslanici tako zdušno zalažu da se ovaj zakon ne prihvati. Pa, koji je veći i važniji zadatak i ove i svake druge vlade nego da upravo pravi takav ekonomski milje i takav ambijent u kome će na tržišnoj utakmici imati svi zapravo priliku da rade i da u njima zaposleni žive od svoga rada. Šta je tu zapravo sporno? Zašto je fond, koji se predviđa za finansiranje podsticaja razvoja i osnivanja novih malih i srednjih preduzeća sporan. Vlada donosi odluku o osnivanju fonda, bira upravni odbor fonda, upravni odbor upravlja fondom, a fond funkcioniše u suštini kao finansijska organizacija ili ako hoćete, grublje rečeno, kao banka. I, sada se ovde može postaviti pitanje, oni koji su protiv ovog zakona, zašto se onda ne osnuje banka, a ne fond. Pa, upravo zato da bismo dobili taj prelazni period od četiri godine i da bismo imali kamate po osnovu datih sredstava iz fonda za razvoj malih i srednjih preduzeća, koje će biti otprilike na nivou domicilnih deviznih kamata, recimo, u Nemačkoj su od 6 do 7% godišnje, a ne 2,5% mesečno, kakav imamo slučaj sa nekim tzv. razvojnim bankama, koje bi sada trebalo, navodno, da budu u funkciji podsticaja malih i srednjih preduzeća. Tu cenu od 2,5% kapitala u deviznom dahu nijedno, ni najzdravije preduzeće ne može da podnese, ali cenu od 6 ili 7% cene kapitala na godišnjem nivou može da podnese i malo i srednje preduzeće. I, u tome i jeste suština. Dalje, šta je važno? Važno je razumeti da se ni dinar tih sredstava ne daje bespovratno. Naprotiv, fond može finansirati program u celosti ili delimično, u zavisnosti od kvaliteta programa, veličine potrebnih sredstavada se osnuje ili razvija takvo preduzeće i od snage argumenata i ekonomske pozicije proizvoda i usluga koji treba da se obavljaju u tim preduzećima. I, ne vidim ni jedan jedini razlog da je to sporno. Čak nije predviđeno ni da se u svakom slučaju daju pare za razvoj tih preduzeća, nego su po pravilu dovoljne i garancije a one su nam neophodne i u saradnji sa inostranim partnerom i u ugovaranju poslova na domaćem tržištu. I, jednostavno, fond funkcioniše kao banka, izda odgovarajuću garanciju i pomogne da odgovarajuće preduzeće ili opstane na tržištu ili da ljudi koji ostaju bez posla dobijaju otpremnine koje su sada, doduše, smanjene u odnosu na prethodno vreme, ali i sa tim otpremninama neko treba nešto da uradi. E, to - šta on treba da uradi sa tim parama, treba da mu pomogne i agencija čije je osnivanje takođepredviđeno ovim zakonom. Koliko god mi mislimo da smo pametan narod, da znamo sve i svašta, ipak postoje informacije koje bi se mogle prikupljati na jednom mestu, u okviru agencije, a onda distribuirati onima koji su zainteresovani da sa sredstvima otpremnine, svojim ličnim sredstvima a i uz pomoć kreditnih sredstava ili garancija iz fonda, krenu u biznis koji se zove - osnivanje malog ili srednjeg preduzeća. I, konačno, na kraju, pošto vidim da vreme ističe, rekao bih i sledeće. U obrazloženju Predloga ovog zakona rečeno je da su potrebna sredstva od oko 300 miliona dinara da bi se osnovao fond o kome sam govorio. Sa stanovišta predlagača, u momentu kada je predlagana ta cifra od 300 miliona, to je verovatno i bilo dovoljno jer je u realnom iskazu odgovaralo protivvrednosti od 10 miliona maraka. Na ovom mestu želim da sugerišem predlagaču i onome ko bi eventualno prihvatio ovaj zakon da ta sredstva, u najmanju ruku, udvostruči i da to bude oko 600 miliona, jer mi se čini da je od oktobra meseca kada je utvrđen kurs marke od 30 dinara pa do današnjeg dana marka, što je apsurd za naše prilike ali je realnost, devalvirala. Sve smo mogli da kupimo za 30 dinara u oktobru, ali danas za tih 30 dinara ne možemo da kupimo ni polovinu roba koje smo mogli da kupimo u tom momentu. Neki ovde odmahuju glavom. Sudeći prema stopi inflacije koja je bila od oktobra meseca do danas, marka bi morala biti preko 50 a možda čak i 60i koji dinar. Ne zalažem se ni za jedno ni za drugo nego samo ukazujem na to da bi se povećanjem sredstava u fondu moglo doći do bržeg rasta i razvoja malih i srednjih preduzeća. Sa druge strane, mislim da je ekonomski celishodno i opravdano dobar deo sredstava,kako je ovde i rečeno, usmeriti od privatizacije upravo u ovaj fond, kao i u fond za razvoj, a ne u potrošnju kako je to budžetom Republike Srbije za ovu godinu planirano. Dakle, molim DOS-ovu većinu da uvaži sve razloge koje smo ovde izneli, da zaboravi da su taj predlog podneli socijalisti. Evo, ja sam spreman da kažem - u redu, Vlada je predložila taj zakon, ali ga prihvatite u interesu malih i srednjih preduzeća, u interesu građana i konačno i vas kao poslanika. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić.
Kada slušamo prigovore na Predlog zakona o malim i srednjim preduzećima moram da kažem da bi bilo dobro da se sa stručnog stanovišta daju prigovori, a ne da koristimo čisto političke argumente koji u ovom momentu nisu u upotrebi i retorici poslanika SPS-a, jer ono o čemu mi govorimo, govorimo čisto sa stručnog stanovišta i u nameri da dokažemo i vama i srpskoj javnosti, a i Vladi Republike Srbije, da ovaj zakon ima smisla. U jednom smo se sigurno složili, da je neophodna podrška malim i srednjim preduzećima i složili smo se takođe da ova mala i srednja preduzeća predstavljaju 90% perspektive Republike Srbije. Takođe smo se složili još jednom da je to jedina mogućnost za buduće zapošljavanje u Republici Srbiji. Takođe smo se složili oko činjenice da će buduća privatizacija, a to su izjave i predstavnika Vlade, dovesti do otpuštanja jednog broja zaposlenih radnika. Kako onda rešiti problem? Mi smo ponudili rešenje i namera je da iz ovoga ne izvlačimo nikakve političke poene, već nam je želja da zajednički doprinesemo da građanima Srbije bude bolje. Međutim, imam utisak samo zato što stoji u prefiksu - SPS, samo je to razlog zašto se ovaj zakon ne prihvata. Ono što može da se kaže kada je u pitanju ovaj zakon, Vlada je govorila da će pomoći mala i srednja preduzeća, da će obezbediti podsticaj u privredi malih i srednjih preduzeća, da će dati podršku malim i srednjim preduzećima. To uopšte ne stoji, nije činjenica. Ono što se desilo ovih dana, da je data podrška malom i srednjem preduzeću, imali smo priliku da vidimo - to su posebno odabrana preduzeća gde je jedini cilj da se podrže ljudi koji su pružali pomoć u prethodnoj izbornoj kampanji DOS-u. Govornici su već govorili o preduzećima kojima je pružana pomoć i koja su dobila ove kreditne aranžmane. Prema tome, ne možemo govoriti na taj način o strateškoj podršci srpskoj privredi, a posebno ne u delu gde se radi o malim i srednjim preduzećima. Cilj zakona je da se izvrši prestrukturiranje privrede. Jako je važno u ovom momentu sagledati stanje srpske privrede. Ono je narušavano dugogodišnjim sankcijama, bombardovanjem, i ono što je prethodna Vlada Republike Srbije učinila to je da je sanirala deo koji je direktno bio napadnut, bombardovan i uništen. Međutim, ne mislim da je sve urađeno u toj oblasti. Neophodno je još mnogo toga učiniti u toj oblasti, jer je to neprekidan proces. Posebna crta ovih predloga zakona je pravilno raspoređivanje resursa. Mi smo imali u zadnjih desetak godina razvoj u ovoj oblasti, ali, pre svega, u delu trgovine i pružanja usluga. Manje je postojalo rashoda, kada su u pitanju mala i srednja preduzeća, u oblasti privređivanja, a gotovo najmanje u delu koji je vezan za agrar, za poljoprivrednu proizvodnju, jer smo imali u prethodnom periodu rast velikih agrokombinata koji su bili strateška podrška poljoprivrednoj proizvodnji. Posebno se taj deo i u ovom momentu nalazi, čini mi se, osim verbalne podrške, van celine srpske privrede i prepušten je sam sebi i na milost i nemilost nakupcima, preprodavcima, raznim bankarima koji nude da otkupe jeftino poljoprivredne proizvode, a kasnije da ih vrlo skupo prodaju na svetskoj pijaci. Ova prenaglašenost kapaciteta u pojedinim oblastima upravo ovim zakonom bi bila svedena na najmanju moguću meru. Fond i agencija koja se predviđa u ovom zakonu bi dali osnovnu intonaciju i pravce, dali bi prednost programima proizvodnje. Takođe bi vodili računa da se, prema geografskim područjima, krajevima, afinitetima pojedinih područja, interesima određenih krajeva, upravo u tim oblastima razvijaju odgovarajući oblici proizvodnje. Već u ovom momentu je prepoznatljivo da se u vranjskom kraju, i naravno uz podršku "Simpa", formirao značajan deo malih i srednjih preduzeća, prepoznatljiv je i Novi Pazar sa svojih nekoliko vrsta proizvodnje, pored proizvodnje džinsa, proizvodnje obuće itd. Već nekoliko krajeva je prepoznatljivo u ovom pravcu, ali nisu i nemaju kome da se obrate. To je jedna stihija, jedno nepravilno raspoređivanje kapaciteta. Ovaj zakon bi učinio dovoljno da se kapaciteti raspoređuju značajnije i kvalitetnije. Kada je u pitanju fond, on bi značajno zadržao određenu dinamiku prema bankama. Čini mi se da bi prema bankama i bankarima učinio nekoliko stvari. Prvo, sačuvao bi dignitet i preduzeća i programa. Čini mi se da su i oni i programi i preduzeća prepušteni ucenama i tržištu kod banaka. Mi imamo ponuda iz te oblasti prema privrednicima i privatnim preduzetnicima, ali ono što se događa je da nema kvalitetnih kredita. Skupi krediti na ovom tržištu ne mogu da prođu više i nema te proizvodnje koja može da plati kamate koje se nude od strane sadašnjeg srpskog bankarstva. Moram da ukažem na činjenicu koja je ranije bila u opticaju i u toj raspravi smo nekoliko zakona mi pomenuli. Nije ova Vlada Republike Srbije ni u čemu podržala mala i srednja preduzeća. Mi smo te argumente izneli ovde, samo ću ponoviti nekoliko. U poreskim propisima, u Zakonu o porezu na dohodak građana i u Zakonu o porezu na dobit preduzeća, one subvencije koje su bile predviđene kao oslobođenje za mala i srednja preduzeća, koje su značile podsticaje u poreskom smislu za razvoj, za investiranje, za stvaralaštvo, za nove programe, ukinute su. Po postojećim propisima ukinute su olakšice koje su omogućavale da preduzeća, a posebno mala i srednja, mogu u prve tri godine poslovanja imati pravo na poreske povlastice. Danas toga nema. Obrazloženje je bilo šturo,gotovo nikakvo. Ko ostvari dobit ima da plati. Naravno, ne računa se ni počinjanje nove proizvodnje, ni ulaganje, ni kreditiranje, ni sve ono što je bilo neophodno u prethodnom periodu dati da bi se vratio deo uloženih sredstava, već i sam dinar ostvarene dobiti mora odmah biti dat porezu. Da kažem na kraju i da podsetim, sigurno stoji jedna istina, da je zamajac privatne privrede, privatnog preduzetništva u Srbiji veliki. Predstoji nam i ova privatizacija, o kojoj ćemo razgovarati na nekoj od narednih sednica. Ne može se zaustaviti razvoj privatne privrede, malih i srednjih preduzeća, to u Srbiji u ovom momentu čini preko 30% ukupne proizvodnje, verovatno u ostvarivanju dobiti i nešto više, čak možda do 40%, a to je negde oko 500.000 zaposlenih radnika. To je važan i bitan faktor. Ne može se dozvoliti da bude mimo kolotečine, prepušten sam sebi, da država ne vodi računa o tome. Ne da kontroliše, ne da ucenjuje, već jednostavno da bude servis koji će pomoći da se pravilno oblikuju oblici proizvodnje. Mi imamo krajeve u Srbiji gde nema nijednog malog ni srednjeg preduzeća. Sigurno postoje programi koji mogu, ako budu podržani od Vlade Republike Srbije, učiniti nešto na tom planu. Jednostavno, usmeriti u te krajeve, da se zadrže i građani Srbije, da se naseljavaju i da ostanu i dalje da žive tamo na svojim ognjištima. Kada sam rekao da je značajan deo društvenog proizvoda u ovoj oblasti, ovo sam najozbiljnije mislio, ali on nije pravilno raspoređen. Taj deo društvenog proizvoda u ovoj oblasti je i dalje u oblasti usluga, u oblasti trgovine. Znači, veći deo je u ovoj oblasti, a manji u oblasti proizvodnje.
Deset minuta.
Kaže Rističević da je tema. (Iz sale: Vreme.) Evo, vreme, odmah završavam. Na kraju, mislim da i poslanici DOS-ovske većine, kao i ostali poslanici u ovoj skupštini imaju isti stav o nekoliko činjenica. To je da su mala i srednja preduzeća potrebna Srbiji, da će mala i srednja preduzeća zaposliti veći broj radnika. Takođe mislimo da je značajan razvoj malih i srednjih preduzeća u oblasti proizvodnje. Prema tome, mislim da je prigovor koji je išao kao ovom predlogu zakona mogao biti iskazan u obliku amandmana ili u nekoj drugoj sugestiji. Zato lično mislim da ima smisla podržati ovaj zakon i to očekujem od vas. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović, a posle njega narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SPS-a uputila je Skupštini Predlog zakona o podsticaju razvoja malih i srednjih preduzeća na usvajanje, kao jedan neutralni politički zakon. Dobronamerni bi shvatili ovaj predlog kao želju konstruktivne opozicije da se u situaciji kada ta vlada ne preduzima nikakve privredne aktivnosti pomogne na razrešenju značajnih privrednih problema. Želja nam je bila da Vladu obavežemo da zakonom uzme aktivno učešće u podsticaju razvoja malih i srednjih preduzeća. Da nismo promašili temu, pokazuje i današnja rasprava. Ja sam izuzetno zadovoljan što je u današnjoj raspravi učešće uzelo više poslanika DOS-a nego u svim dosadašnjim raspravama ukupno. To pokazuje da je tema potpuno pogođena. Sa zadovoljstvom sam slušao gospodina Prodanovića, gospodina Trajkovića i par drugih poslanika, koji su potvrdili naše mišljenje o značaju malih i srednjih preduzeća za razvoj Srbije. Znači, ni u čemu se nisu razlikovali kada su govorili o značaju malih i srednjih preduzeća, o potrebi uvođenja zakona o podsticaju razvoja malih i srednjih preduzeća. Na kraju smo se razlikovali kada je bilo reči o zakonu. Znači, mi smo danas postigli dosta veliki konsenzus o tome da su mala i srednja preduzeća od ogromnog značaja za dalji razvoj Srbije, da su od ogromnog značaja za vreme koje dolazi, od ogromnog su značaja i za vreme tranzicije, a ono nosi sa sobom prestrukturiranje privrede. Mnoga velika preduzeća raspašće se u mnogo malih, mnogi ljudi bez posla moraće da odu, odnosno da osnivaju mala i srednja preduzeća. Prema tome, postigli smo apsolutni konsenzus oko toga da su mala i srednja preduzeća naš imperativ. To je dobro. Postigli smo konsenzus i oko toga da je potreban i zakon o podsticaju razvoju malih i srednjih preduzeća. Znači, mi ovde u Skupštini mislimo isto. Zapanjujuće je ko ne misli isto. Isto ne misli Vlada Srbije. Vlada Srbije ne misli isto, jer kaže - podsticanje razvoja malih i srednjih preduzeća obezbeđuje se već postojećim zakonskim propisima i novi zakon nije potreban. To kaže Vlada Srbije. Otvara se jedno veoma ozbiljno pitanje koje pokazuje da su poslanici vladajuće većine taoci Vlade, jer neće da veruju ni ono što im Vlada kaže. Vlada jasno i glasno kaže - zakon nije potreban, a nekoliko poslanika DOS-a govori - Vlada priprema zakon. Znači, poslanici ne veruju ni ono što Vlada i jasno i glasno kaže. Govorio je gospodin Mijatović, govorio je gospodin Prodanović, da Vlada priprema zakon o malim i srednjim preduzećima. Vlada jasno i glasno kaže da zakon nije potreban. Još opasnija stvar na koju ukazuje ovakvo ponašanje poslanika, jeste obesmišljavanje parlamentarnog rada. Ako su poslanici taoci Vlade, ako se mi jasno konsenzusom dogovorimo da su mala i srednja preduzeća značajna, da je potreban zakon o malim i srednjim preduzećima -ne možemo da se dogovaramo o zakonu. Šta je bio put? Ako se slažemo da jepotreban zakon, ako se slažemo da su značajna i mala preduzeća, otvaramo raspravu i poslanici DOS-a, učestvujući u raspravi, sa 150 amandmana koliko smo mi podnosili, odnosno opozicija, na zakone koji su prethodno bili u proceduri, popravljaju ovaj zakon i prave dobar zakon. Znači, prava stvar bi bila da smo otvorili raspravu, da smo amandmanima popravili zakon i Srbiji podarili dobar zakon o podsticaju razvoja malih i srednjih preduzeća. Mislim da je vreme, zbog građana Srbije, da poslanici vladajuće većine počnu da se oslobađaju zatočeništva Vlade. To će da pokažu, bar meni, ako u nekom periodu koji je pred nama, možda za mesec dana, nateraju Vladu da promeni ovaj stav da su postojeći zakonski propisi dovoljni za pospešivanje razvoja malih i srednjih preduzeća i nateraju Vladu da promeni korice na kojima je potpis prof. Branislava Ivkovića, i možda čak i ovaj isti zakon vrate ovoj skupštini na ponovno razmatranje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, a posle njega narodni posalnik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, najpre bih želeo da kažem da je značajna tema o kojoj u ovom trenutku razgovaramo, ali da smatram da bi bilo značajnije da u ovom trenutku razgovaramo o Kosovu i Metohiji, posle usvajanja pravnih okvira Hansa Hekerupa, ili, kako oni sebe vole da zovu tzv. međunarodne zajednice. Mi smo ovde usvojili jednu rezoluciju kojom smo to pokušali da sprečimo. Kao što svi vidimo, nismo uspeli da sprečimo katastrofalna rešenja protiv interesa srpskog naroda i srpske države. Mislim da je vreme da pre svega, Vlada i mi kao narodni poslanici, učinimo nešto da pomognemo narodu na Kosovu i Metohiji. (Glas iz sale: Tema.) Gospodine Rističeviću, molim vas da ne dobacujete i da ne vičete "tema", jer ovo bi trebalo da bude tema i za vas, kao i za mene, kao i za svakog drugog u Srbiji. Ja sam o tome imao samo ovoliko da vam kažem. Izvinjavam se što vas to uopšte ne interesuje, ali šta da radim, čini mi se da građane Srbije interesuje. Dakle, čini mi se da bi najpre trebalo da govorimo o sveukupnom pravnom makroekonomskom miljeu, kompletnom ekonomskom ambijentu, kada se govori o donošenju i primeni jednog ovakvog zakonskog akta. Naime, ima stvari u ovom zakonu koje bih kao narodni poslanik mogao da podržim, ima i nekih stvari koje, možda mi to moje kontemplativne sposobnosti ne dozvoljavaju, nisam u stanju do kraja da shvatim. Ne razumem zašto svaki put čeznemo za nekim posebnim pravnim licima izvan Vlade Republike Srbije, kao da će to njima doneti nešto bolje ili nešto više i kao da će agencije nešto značajnije predstavljati, a ne sama Vlada Republike Srbije. Postoji sama namera koja bi, čini mi se, trebalo da zainteresuje Vladu Republike Srbije koja bi trebalo da se bavi tim poslom mnogo više nego što se danas bavi. Naime, mi iz SRS-a moramo najpre da ukažemo na činjenicu da u globalnom ekonomskom miljeu, na makroekonomskom planu postoje veoma loši uslovi za razvoj daljeg privatnog preduzetništva, pre svega, razume se, za razvoj malih i srednjih preduzeća. Ako njih danas u Srbiji ima 180.000 i 190.000 radnji sa preko 520.000 radnika, zaista se pokazuje koliki je njihov značaj, koliki je njihov uticaj. Ali, istovremeno, posle svega što je Vlada Republike Srbije predložila, a Narodna skupština Republike Srbije usvojila (dakle, govorim o paketu poreskih zakona, o svemu što se ticalo ekonomskog stanja u našoj zemlji, i sa onim što nam tek dolazi, a to je najavljeni Zakon o privatizaciji, čiji smo predlog mogli da čitamo pre u štampi nego što smo materijal dobili), teško da se može i govoriti o bilo kakvim podsticajnim merama za razvoj naših preduzeća, za razvoj naše privrede u celini, a posebno za razvoj malih i srednjih preduzeća i za njihovo narastanje, odnosno, za izbegavanje opasnosti da ona ostanu sa malom ekonomskom snagom, da ostanu sa niskim tehnološkim nivoom i usmerenošću na lokalna tržišta. Posebno kada se ima u vidu činjenica da se predviđaju masovna otpuštanja radnika, kada se ima u vidu činjenica da ministar za privatizaciju, gospodin Vlahović kaže da će morati da bude otpušteno najmanje 400.000 radnika, i to kaže - ne zbog Zakona o privatizaciji, već zbog neefikasnosti našeg ekonomskog sistema. Tačno je, kao da to niko od nas nije znao, kao da su svi pre njega bili glupi, a on je Kolumbo, otkrio je Ameriku, mnogo je pametan i zna da nam je privreda neefikasna, a niko drugi to nije znao do njega. Svi smo to znali. Zato smo se i zalagali za privatizaciju, ali drugačiju privatizaciju od one koju danas vi želite da sprovedete. Ne privatizaciju u kojoj ćemo sve ono što strateški treba da pripadne i ostane ovoj zemlji da damo onima kojima to ne bi trebalo da pripadne. Mi smo priznali i onu privatizaciju koja je činila povećanje ekonomske efikasnosti, a gde nije bilo onoliko živog novca za koji mislite da država može da se prodaje. To je suštinska razlika. O 400.000 nezaposlenih nismo smeli ni da pomislimo da govorimo, kao što to danas mrtvi hladni i potpuno ozbiljno govore predstavnici DOS-ove vlade, i baš ih briga gde će sa tih 400.000 ljudi, baš ih briga što nema ni malih ni srednjih preduzeća, jer ona će otpuštati radnike, jer niko neće moći ovolike stope poreza, doprinosa i ostalih fiskalnih dažbina da uplaćuje u budžet Republike Srbije. Rekao bih da to nije ni malo čudno, posebno kada se ima u vidu od koga nas sve to očekuje i zašto se to sve dešava. Na čelu tog ministarstva nam se nalazi čovek iz firme koja se bavi finansijskim konsaltingom "Dilojt i Tuš". Drugi čovek, koji je savetnik predsednika Vlade, izvesni Dragaš ili tako nekako, firma mu se zove "Kondel", takođe se bavi procenom kapitala. Tu nisu u pitanju jedan, pet,10 ili 20 miliona dinara. Tu su u pitanju milijarde. Postavlja se pitanje na koji način onda mi da podstičemo mala i srednja preduzeća, njihov razvoj ili bilo kakav uspeh u privredi? Ja ne bih odvajao iz tog globalnog ekonomskog miljea, ne samo da ne bih odvajao, nego bih posebno govorio o onome o čemu nije bilo reči u izbornoj kampanji svih političkih stranaka, posebno ne onih koje su na vlasti. Naime, govoreno je da će veliki privredni subjekti ili giganti naše privrede konačno moći da funkcionišu i rade kad se uspostavi nova vlada. Ja ću vam pročitati nešto, ovo je stiglo na našu poslaničku grupu SRS-a, može i da se vidi. Stiglo je iz Prahova. Dužan sam da to pročitam. "Povodom izjave premijera Vlade Srbije, gospodina Đinđića, u emisiji od 9. maja 2001. godine, da Fabrika industrije hemijskih proizvoda - Prahovo radi punim kapacitetom, dajemo sledeći demanti, kao radnici IHP - Prahovo". Neću vam čitati sve, ali ću vam pročitati samo kraće detalje: "Nema ni pomena o radu fabrike. IHP - Prahovo ne radi od kako je DOS-ovski član na čelu fabrike, propala je mnogo više, a njima je jedini cilj kako i na koji način će da nas prodaju. Sklopljeni ugovor, koji je štetan po fabriku, sa austrijskom firmom, ovaj štetni ugovor je učinjen posredstvom ministra Veselinova. Gospodin Tabašević, to je valjda čovek koji je postavljen na čelo te fabrike, uz pomoć svojih malobrojnih saradnika potpisao je, odnosno prodao program TPP-a koji više vredi i koji je jedini radio za vreme sankcija i NATO bombardovanja i izdržavao 2.500 radnika i koji je jedini profitabilan. Kako oni kažu, taj ugovor je vredan 109 miliona dolara, a mi od toga nismo dobili ništa. Radnici IHP-a su ogorčeni na njega i uporno traže njegovu ostavku. Situacija je gora nego za vreme socijalista - i sada ima nešto kritike tu na njihov račun, a onda se kaže - ali su davali i radnicima platu, kakvu - takvu, sa zakašnjenjem, ali ne od pet meseci i radilo se, a sada je totalni raspad, kao i ostale privrede u Srbiji. Radi se samo na rasprodaji državne imovine i da radnici ostanu na ulici." Potpisali su radnici te fabrike u Negotinu 10.5.2001.godine. Umnožiću vam taj papir da ga dobijete. Istovremeno, iz Majdanpeka, pošto smo mi narodni poslanici, pa kao narodni poslanici ....
Gospodine Vučiću, pustite Prahovo, da ne pravimo ovde informativne emisije, nego da razgovaramo o zakonu.
Ja vas samo molim za malo pažnje i da mi objasnite šta je to što je bilo mimo teme, odnosno mimo onoga što je na dnevnom redu.
Rasprava o stanju u bilo kojoj fabrici, pogotovo ako nije mala ili srednja, zaista nema nikakve veze sa temom dnevnog reda, niti može da doprinese razumevanju onoga o čemu treba da pričate.
Govorio sam, gospodine predsedniče, o makroekonomskoj politici Vlade, o kojoj sam govorio da je vrlo blisko povezana i veoma važna za sprovođenje uticaja (odnosno programa podrške) na mala i srednja preduzeća. Čudim se da to niste slušali ili da to niste želeli da razumete. Želeo bih dalje da kažem da mi, poslanici poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, smatramo da bi morali najpre na makroekonomskom planu da se stvore neuporedivo drugačiji i politički i ekonomski uslovi i, posebno, pravna sigurnost, da bi moglo na drugačiji način da se ulaže i na drugačiji način da funkcioniše celokupna domaća privreda, a posebno tzv. mala i srednja preduzeća, za koja se smatra da su najprofitabilnija. Napravio bih nekoliko primedaba i razlika, a mislim da će predlagač te primedbe uzeti ozbiljno. Razgovarajući sa njima ukazao sam im na činjenicu da se ovde ne pravi razlika između trgovinske i proizvodne delatnosti. Smatram da bi to bilo potrebno, jer naš prioritetni cilj treba da bude razvoj proizvodnje u našoj zemlji, posebno ovih malih i srednjih preduzeća o kojima smo govorili. Ne može se na isti način finansirati i pomagati od vladinog ili paravladinog organa onaj koji se bavi uvozom određenih proizvoda, gotovih proizvoda iz inostranstva i onaj koji proizvodi na domaćem tržištu, podmiruje potrebe domaćeg tržišta i istovremeno izvozi u inostranstvo. O tome se radi i sa time je blisko povezano ono što su nam poslali građani Majdanpeka, a koji su nam javili sledeću stvar. Juče je u emisiji Radija BBC iz Londona (emisija na hrvatskom jeziku, ne znam kakav im je to jezik) javljeno da je u ovoj godini Hrvatska imala izvoz u Jugoslaviju toliki, da je Jugoslaviju popela sa zadnjeg na sedmo mesto zemalja u koje hrvatska privreda izvozi. Očigledno da DOS-ovska vlast umesto naš izvoz da pospešuje, to vrlo uspešno radi za hrvatsku državu.
Molim vas da privodite kraju.
Zamolio bih vas za samo još malo pažnje, neću dugo. Budite strpljivi još jedan minut. Bolje da vam ja čitam ove vesti, jer u ovim vestima ima i nešto istine, za razliku od onih vesti koje vi emitujete svakodnevno.
Ajde da čujemo kako gospodin Vučić sluša Dojče Vele. Dvanaesti minut.
Ja bih vas molio samo, gospodine predsedniče, da sa svojim dosetkama i šalama ne morate i ne pokušavate da me ometate, jer je poštenije i bolje da me prekinete i da mi oduzmete reč nego na takav način da se ponašate. Dođite vi da me skinete odavde, dođite vi da me sklonite odavde, pošto imate mnogo hrabrosti da dobacujete. Dođite da probate, dođite da pokušate da to učinite i obratite pažnju na svoj rečnik i na svoje ponašanje. Upristojite se malo. Rekao bih na kraju, pošto su neki govorili ovde o saradnji sa nekim drugim zemljama, pošto su govorili sa nipodaštavanjem o saradnji sa zemljama arapskog sveta, Rusijom, Belorusijom, samo ću im reći jedan primer, pošto sam se u to lično uverio i završiću sa tim, a to je da smo mi nedavno boravili u Iraku i samo jedna naša firma, "Energoprojekt", potpisala je ugovor sa iračkom državom u iznosu od 75 miliona dolara za izgradnju brane Al Šamal nedaleko od Mosula. To vi ne znate gde je, kao što ne znate i ovo drugo, sa kojima sarađujete i gde putujete. Tih 75 miliona dolara, to je samo jedan posao za jednu firmu, mnogo više nego kompletna naša spoljnotrgovinska razmena sa vašom Amerikom i sa onima koji su bombardovali našu zemlju i koji su uništavali. U tome je razlika između nas i vas.
Izvolite, po Poslovniku.
Dame i gospodo, izvinjavam se stvarno, morao sam da se javim, a u pitanju je povreda Poslovnika člana 98. stav 1. Počeli smo da pričamo o Iraku, pa smo došli do Francuske revolucije, pa smo stigli do rudnika. To što sada pričate pričali ste i dok ste bili na vlasti i to je bilo zaista tragično. Sada kada ste u opoziciji i isto to pričate to je zaista, na svu sreću, samo komično.
Izvolite, imate pravo na repliku.
Bilo bi dobro da smo čuli ijedan argument ili da smo čuli bilo šta o Poslovniku i o onome šta je u njemu povređeno. Međutim, nismo čuli, osim priče da je neko pričao istu priču. Naravno, šta ste očekivali, niste mislili valjda da će neko politiku da menja od danas do sutra kao što to možda vi činite. Ne pada nam na pamet. Mi se služimo argumentima i pokušavamo da vas uverimo u istinitost naših argumenata, a nisam primetio, ako hoćete nijedan osmeh, pa čak ni podsmeh ni kod vas, niti kod bilo koga drugog u ovoj sali, osim strahovite nervoze i želje da se što pre siđe sa govornice da vam se ne bi reklo još nešto što je istinito o vašoj vlasti ili o nečemu drugom. Da bih to dopunio pročitaću vam još samo nešto, a tiče se malih i srednjih preduzeća. Stigli su nam danas pokloni u Narodnu skupštinu Republike Srbije, stigli su, čini mi se, svim narodnim poslanicima. Mi u poslaničkoj grupi Srpske radikalne stranke smo dobili taj poklon. Radi se o knjigama, radi se o malim i srednjim preduzećima, gospodine predsedniče, da imate u vidu to.
Ovo je replika, možete šta hoćete.
Trudim se da govorim argumentovano i pametno. Sada, da li je to tako ili ne, birači će proceniti, a ne vi. Dakle, Savez sindikata Srbije, Sindikat grafičara, izdavača, informativaca, papiraša i kinematografa poklanja vam knjigu na koju je plaćen porez po zakonu koji je donela Narodna skupština Republike Srbije, čiji ste vi poslanik. Čestitamo. Naravno, ovo je sastavljeno ironično, poklonjene su nam vredne knjige, čini mi se svim poslaničkim grupama i svim narodnim poslanicima, ali ja samo ovim ljudima moram da kažem da za taj porez odgovornost ne snosi Srpska radikalna stranka, jer su postojali amandmani i profesora Vojislava Šešelja i Tomislava Nikolića, koje poslanička većina nije prihvatila. Na knjigama im se zahvaljujemo, mi ćemo ih čitati, a zahteve za ukidanje poreza neka pošalju DOS-u, a ne srpskim radikalima.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, a posle njega narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Dame i gospodo poslanici, kada je Vlada odbila ovaj zakon o malim i srednjim preduzećima čini mi se da nisu sve okolnosti, koje ova materija reguliše uzete u obzir. Da li je to urađeno namerno ili slučajno, ne znam, ali videćemo. Činjenica je da je najveći broj malih i srednjih preduzeća u privatnom vlasništvu, da se i zbog stalne borbe za opstanak na tržištu vrlo brzo prilagođavao uslovima na tržištu i u tome treba tražiti razloge za njihovo uspešno delovanje. U tome treba tražiti razloge i prilikom probijanja zida embarga i sankcija koje su nam bile nametnute 1992. godine. Tada su baš ta preduzeća podnela najveći teret sankcija, prilikom snabdevanja tržišta osnovnim životnim namirnicama i prilikom uvoza energenata i sirovina za domaću industriju i stanovništvo. Ipak, treba uzeti i to u obzir da ma kako bila uspešna u svom radu, do sada su delovala stihijski i neorganizovano, bez nekog posebnog plana, što je dovodilo, ne baš retko, do propadanja tih preduzeća ili su ona trpela veliku materijalnu štetu. Sada, kada nas očekuje privatizacija u režiji DOS-a, po priznanju i članova Vlade čeka nas i veliki broj otpuštenih radnika. Samim tim, pretpostavlja se da će veliki broj tih otpuštenih radnika osnivati samostalne trgovinske radnje, mala preduzeća, pa čak i akcionarska društva, sa delimičnom ili potpunom odgovornošću. Samim tim, haos u radu tih preduzeća neusvajanjem ovog zakona biće još veći. U svakom slučaju, to će dovesti do velikih materijalnih šteta u tim preduzećima, do zatvaranja i novoosnovanih preduzeća i preduzeća koja već postoje. Mala i srednja preduzeća su izuzetno bitna za funkcionisanje svake privrede, pa i naše. Zato postoji nekoliko razloga: 1) zapošljavanje velikog broja radnika; 2) imaju ne baš malo učešće u ukupnom društvenom proizvodu, kao i dobar deo učešća u popunjavanju budžeta, čak i budžeta gospodina ministra Đelića; 3) iako ne raspolažu pojedinačnim velikim, materijalnim i tehničkim sredstvima, svojom masovnošću u stanju su da ruše monopolski položaj velikih privrednih sistema, i na taj način daju svoj doprinos u borbi protiv inflacije. Imajući sve ovo u vidu, nije jasno zašto Vlada i vladajuća većina u ovom parlamentu ne prihvataju ovaj zakon, zbog haosa koji nam predstoji u radu tih preduzeća. Izgleda mi da ovoj vladi i DOS-u uopšte nije stalo do zavođenja reda u ovoj materiji, a razlog možda leži u tome da treba, zbog neusvajanja ovakvog zakona, dovesti do propasti većine malih i srednjih preduzećai na taj način utrti put svojim preduzećima, odnosno preduzećima pojedinih ministara u ovoj vladi.Danas je "Lutra" spominjana, ili možda "Krmivo-Produkt", da je vlasnik tog preduzeća i kum premijera, gospodina Đinđića. Ili, možda treba utirati put zapadnim gazdama DOS-a koji imaju cilj da se ovde bore na ovom tržištu kao monopolisti, željni profita, što u svakom slučaju nije u interesu naših građana. Na kraju, da poručim narodnom poslaniku koji se moli za članove Srpske radikalne stranke Bogu, pošto čujem da je već bio na Braničevskom okrugu u Žabarima i u Malom Crniću, tog mesta se ne seća, nije ga lepo izgovorio, i pričao je o školama i o tome kako on izlazi na kraj sa nama i sa drugom vladajućom većinom, bivšom većinom - zašto nije svratio u opštinu Kučevo, u jedno selo koje se zove Voluja. To je na pola puta od Požarevca do Kučeva,ako ste bili znate, u toj osnovnoj školi, u tom mestu, nedavno je istekao mandat dosadašnjem direktoru škole. U skladu sa zakonom raspisan je konkurs. Prijavio se stari direktor škole i novi kandidat. Zbog demokratije koja se uvodi u ovom društvu, odlučeno je da ne glasaju o izboru novog direktora, ne samo savet škole, već i čitav radni kolektiv te škole. Od 57 članova tog kolektiva i članova Saveta škole, 54 su došla na izbor. Od 54 za starog direktora je glasalo 54. Za DOS je glasalo nula. Kada su dobijeni rezultati konkursa koji je sproveden po zakonu, pa makar i po samoupravljačkom, ali je zakon još uvek (kada budete napravili drugi, javite), gospodin ministar prosvete Gašo Knežević ukinuo je rezultate konkursa i postavio vršioca dužnosti, odnosno DOS-ovog kandidata. Prilikom toga, nije uzeo u obzir ni 300....
Gospodine Arsiću, nije ovo konferencija za štampu, molim vas. Nemam ništa protiv, ali ipak.
... čija deca idu u tu školu, a poslali su peticiju ministru da to ne radi i zato vam poručujem gospodine, ako je to demokratija, svaka vam čast, a ako je to red, svaka vam čast. I zato se bolje molite Bogu za vas i ovu vladu. Bog će vam možda oprostiti, ali narod neće.
Reč ima narodni.... Niste pomenuti..... Pomenut je po funkciji, ako baš insistirate.
Predsednik je u pravu, po Poslovniku procenjuje predsednik da li imam pravo na repliku ili ne. Doduše, danas me je pet ili šest radikala spomenulo, ali masovno izbegavaju da kažu prezime. Zato se zahvaljujem predsedniku što mi je omogućio ova tri minuta da odgovorim. Pogledajte ličnu kartu tih ljudi koji o ovome pričaju, danas je na dnevnom redu zakon o malim i srednjim preduzećima. Izađe čovek, pa kaže - on nema kosu. Kakve to veze ima sa ovim zakonom. Izađe čovek, pa kaže - on je u četvrtak poručio ovo ili ono, veliki četvrtak, prošlo je mesec dana. Kakve to veze ima sa malim i srednjim preduzećima, a ovamo im puna usta naše nedemokratije; oni imaju rešenja, a mi nećemo da prihvatimo. Izađe čovek, pa na dnevni red stavlja temu - direktore škola. Možda ima problema. Najveći problemi nastaju što se vaši navijači gube. Vaši navijači ne mogu da izdrže ni godinu dana posle vaših poraza, nego preskaču odmah da bi prihvatili kartu na ovaj voz koji se zove - DOS. Nismo mi nezadovoljni što vi prelazite nama, jer to govori o našoj vrednosti, o našoj veličini. To govori o našem putu, ljudi veruju u ovo što DOS radi, ljudima je zanimljiva politika koju mi sprovodimo. Kada su u pitanju mala i srednja preduzeća, kamo sreće da smo o malim i srednjim preduzećima pričali 1990. godine. Ja bih danas, zaista, gospodina Ivkovića slavio, da je 1991. ili 1992. godine stavio ovu temu na dnevni red - male i velika preduzeća. Ovo je odlična tema. Koja je tada tema bila? Tada je bila tema mala i velika nesreća, male i velike žrtve, tada je bila tema - ako su Štrpci, to su male žrtve, ako je potopljeno onoliko ljudi u Dunav što ste potopili, to su male žrtve. Ako je Srebrenica, onda su veće žrtve. Nemojte nas svaki čas prozivati. Ćutali smo tri meseca. Ćutaćemo opet tri meseca, ali to ne znači da vam dajemo za pravo ovo što radite. Dobro je da ste krenuli na prave teme. Dobro je da pričate o malim i velikim preduzećima. Mi vam za to dajemo prelaznu ocenu; to nije dovoljno da dobijete danas naš pristanak da ćemo glasati za taj zakon, ali dobijate podršku u smislu što vam kažem - nastavite, počeli ste se učiti pravim temama, pravim razgovorima, u ovoj skupštini pričamo o porezu i o ekonomiji. Što se tiče ovih koji još ne mogu da se uklope u ovaj šablon, ne možeš svakoj zloj ženini odgovoriti. Ako bi svakoj zloj ženi odgovorio, nikada do cilja ne bi stigao.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović, i, poslednji prijavljeni govornik Hranislav Perić. Šta po Poslovniku?
Gospodine predsedniče, pretpostavljam da već znate o kom se članu Poslovnika radi, ali ta primena se odnosi direktno na vas. I vi ste ravnopravni, kao i mi ovde, i nemojte, dok neko govori, pa bez obzira šta govori, i šta lupa za ovom govornicom, nemojte vi da gestikulirate, da širite ruke. To što vi imate unutrašnje probleme, unutar koalicije, nemojte, morate se i vi po Poslovniku ponašati. Ako vam nije pametna priča od ovoga, onda sredite to na poslaničkoj grupi, a ne da vi svojim pokretima ili gestikulacijom dajete do znanja da se, ne samo slažete sa govornikom, nego i taj govornik baš ne vodi računa šta priča. Prema tome, ponašajte se kao svi poslanici.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, jedna materija, koja trenutno nije definisana i nije zakonski definisana, danas je na dnevnom redu, a to je Predlog zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća. Cilj ovog predloga zakona je stimulacija razvoja ovih malih i srednjih preduzeća, kao uopšte i privatnog preduzetništva. Razlozi za donošenje ovog zakona su višestruki. Jedan od glavnih razloga je što znamo da je trend razvoja ovih preduzeća porast njihovog broja, sa jedne cifre od 20.000 preduzeća u 1990. godini, a danas negde oko 180.000, sa 190.000 privatnih radnji, koje upošljavaju negde oko 520.000 radnika. Činjenica je da se ovim problemom treba pozabaviti. Ono što je najbitnije je da se donese jedan Predlog zakona o podršci razvoju malih i srednjih preduzeća, da se reguliše jako veliki broj nezaposlenih ljudi, da se uposli jako veliki broj stručnih kadrova, koji trenutno nemaju svoje zaposlenje, kao i da se najzad pokrene onaj zamajac koji je neophodan za razvoj svake države, za razvoj privrede, pa i same države Srbije. Neophodnost donošenja ovakvog zakonskog projekta je i u samoj najavi o donošenju zakona o privatizaciji, koji će biti u narednom zasedanju ovog parlamenta, a po najavama ministra Vlahovića, očekujemo da će preko 400.000 radnika ostati bez posla i da ćete te radnike morati zbrinuti iz socijalnog programa. Mislim da je najbolji socijalni program jedan podsticaj razvoju malih i srednjih preduzeća, jer, ubeđen sam da nijedan od tih radnika koji bude ostao zbog zakona o privatizaciji na ulici, neće biti zadovoljan ako mu se dodeljuje neka socijalna ili humanitarna pomoć, nego će, jednostavno, mogućnost zapošljavanja biti ta namera koju on želi. Mogućnost zapošljavanja trenutno je samo kroz razvoj malih i srednjih preduzeća. Ideja ovog predloga zakona je da država stane iza ovog predloga za podršku razvoju malih i srednjih preduzeća. Zašto država - zato što su naše banke trenutno nesposobne, trenutno na takvom nivou da ne mogu da isfinansiraju razvoj malih i srednjih preduzeća. Država može, i mora, jer samo je ona u mogućnosti da sprovede tu kreditnu i kamatnu politiku. Znači, da plasira određena sredstva, koja će biti povoljna i koja će stimulisati naše građane za otvaranje malih i srednjih preduzeća. Ovim projektom, normalno, dolazi do razvoja u privredi, u poljoprivredi, dolazi do razvoja, kako na selu, tako i u gradu. Uslovi su danas mnogo gori nego ranije, jer su ukinute sankcije, i ono što treba Vlada da propiše to je da se finansiraju oni programi koji su izvozno orijentisani, oni programi koji će se baviti proizvodnjom zdrave hrane ili, pak, oni programi gde će se zameniti uvozni proizvodi, znači proizvodnja onih proizvoda, onih komponenti koje danas moramo da uvozimo. Konkretno, oko ovog predloga zakona, treba samo jasno definisati status preduzeća i izvršiti decentralizaciju ovih agencija i fondova, kako bi ta utakmica bila ravnopravnija. Međutim, ovde postoji jedan veliki problem, a to je problem Vlade Republike Srbije, koja ne želi ovakav zakonski predlog da dostavi narodnim poslanicima na razmatranje, šta više, kaže da već postojeća zakonska rešenja regulišu ovu materiju. Svedoci smo da su jučerašnje i današnje novine objavile spisak preduzeća, privatnih, koja su učestvovala u nekakvim sredstvima, i vidimo da su to preduzeća koja su bliska Vladi Republike Srbije, štaviše, čiji su vlasnici i sami članovi Vlade Republike Srbije. Znači, nastavlja se sa jednom pogubnom praksom, sa jednom praksom da onaj ko je u Vladi ima pravo na određena sredstva. Jedan od poslanika DOS-a je izjavio da je ova vlada ista kao i prethodna, ali mislim da to nije tačno, da je ova vlada još gora od prethodne vlade i da je to nešto najgore što je moglo zadesiti državu Srbiju. Inače, kako protumačiti da privatno preduzeće potpredsednika Vlade dobije neka sredstva, da bude prioritet baš ta njegova firma? Ono što želim da naglasim je i obaveza države. Nije obaveza države samo da uzima poreze i namete, da ukida postojeća prava, olakšice, povoljnosti koje su bile kao stimulacija za otvaranje malih i srednjih preduzeća, nego je njena obaveza i da pomogne razvoju malih i srednjih preduzeća. Zašto Vlada ne prihvata ovaj predlog, zašto se ne bavi uopšte ovom problematikom? Zato što je verovatno ideja Vlade da i ona velika preduzeća dovede na jedan manji nivo, na nivo srednjih, malih, ili preduzeća koja želi da uništi i da stavi šapu na sve ono što može u državi Srbiji. Govorilo se ovde i o saradnji, i ja bih želeo samo da napomenem, i da se opkladim da ćete i ubuduće moći da realizujete transfere, što se tiče proizvodnje, što se tiče uvoza, izvoza, samo sa onim zemljama koje ću sada nabrojati, a to su: Rusija, Belorusija, Irak, da ćete tamo moći dobiti neki posao, a ubeđen sam da ništa nećete moći napraviti ni u Nemačkoj, ni u Francuskoj, a kamoli u Americi. I ono što je karakteristično za današnju sednicu je da jedan ponavljač, šef poslaničke grupe DOS-a, danas govori o dekanima, o rektorima, o profesorima i o akademicima, i ja mislim - što je mnogo, mnogo je, pa i ako je od šefa poslaničkog kluba DOS-a. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Stevan Gudurić.
Lažemo se ceo dan, bar da na kraju ne lažemo do kraja. Član 80, 113, 114 - kvorum pošteno govoreći nemamo ceo dan. Ali, ćuti, došao si sada sa sajma..., ceo dan nisi bio. (Obraća se poslaniku čiji se komentar iz sale nije čuo.)
Nemojte dobacivati, ljudi.
Nemamo kvorum, a imamo previše kartica u stolovima. Držimo se bar na kraju dana, ako ceo dan lažemo, malo poštenja.
Molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Ima reč narodni poslanik Hranislav Perić, a posle njega Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas je na dnevnom redu predlog zakona o malim i srednjim preduzećima, koji je predložio šef Poslaničkog kluba SPS-a, gospodin Bane Ivković. Jedina greška mu je, pošto nema amandmane, što ga predlaže socijalista. Da li je samo ovo kriterijum da se ne prihvati ovaj zakon? Smatram da mi kao poslanici Narodne skupštine treba da ocenimo da liSrbiji treba ovakavzakon ili ne treba. Ako ne treba, da kažemo šta u njemu nije dobro i koje su mu vrline a koje mane. Ako je zakon potreban ostavili smo prostora da ga kroz amandmane ispravite, dodate, što bi vam mi uvažili, za razliku od vas kada su naši amandmani u pitanju. Jedino što u ovoj državi radi i funkcioniše to su mala i srednja preduzeća. Jer, samo mala i srednja preduzeća pune budžet, državnu kasu i fondove. Ako samo to funkcioniše, nemojmo to da gasimo, da što je dobro kroz razne poreze i dažbine zaustavimo. Ako dobijemo pomoć, ono što ste obećali - pare iz inostranstva, dajte da ih uložimo u mala i srednja preduzeća. Jer bi dobili višestruku korist i to- imali bismo od koga da naplaćujemo poreze. Najpre bi se pare oplodile i pomogle u daljem razvoju. Zaposlili bi nezaposlene. Mogli bismo mala i srednja preduzeća formirati i u seoskim sredinama. Zaustavili bismomigraciju stanovništva iz sela u grad. Ne bismo živeli večito od tuđe pomoći i donacija, već od sopstvenog rada. Vrlo brzo bismo mogli da živimo od svog rada. Nemojte da odbacujemo jedan zakon samo zato što Vlada nije pripremila svoj predlog. Mi smo hteli samo da pomognemo. Jer, znamo da je Vlada zauzeta i da ima dosta prečih poslova oko pripremanja zakona oporezima. Zauzeta je oko rešavanja pitanja Kosova, po pitanju Bujanovca,po pitanju Crne Gore, po pitanju Vojvodine, po pitanju zakona o saradnji sa Haškim tribunalom. Zauzeta je Vlada jer se bavi nama i prošlim vremenima. Jasno nam je zašto ne prihvatate ovaj zakon. Zato što se ne uklapa u privatizaciju i ne odgovara stranim gazdama koji su namerili da kupe naša preduzeća za male pare. Pošto opozicija tvrdi da su ovo neozbiljna pitanja i da stalno neke tačke i zakone povlačimo sa dnevnog reda, predlažem i podsećam, predsedniče, na preuzetu obavezu da prva tačka narednog zasedanja bude o stanju na Kosovu i Metohiji. A, pogotovu posle odluke gospodina Hekerupa, mi socijalisti tražimo da se ovde u Skupštini otvori i pitanje o stanju na jugu Srbije i oodnosima u federaciji. Hvala.
Gospodo narodni poslanici, da li se slažete da sa radom nastavimo u ponedeljak. Ja vas molim. Imamo još prijavljenih govornika. Učinite mi uslugu. (Saglasni su.) Vidimo se u ponedeljak u 10 sati. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Pozivam vas da minutom ćutanja odamo poštu dvojici kapetana Vojske Jugoslavije - Veliši Kijanoviću, koji je poginuo i Đurku Bojoviću, koji je podlegao ranama zadobijenim u napadu albanskih terorista na pripadnike Vojske Jugoslavije na jugu Srbije. Prema službenoj evidenciji današnjoj sednici prisustvuje 131 narodni poslanik. Molim vas da utvrdimo da li imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Konstatujem da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su odsustvo prijavili sledeći narodni poslanici: Dušan Golubović, Dragoljub Vojnović, Milutin Prodanović, Mihajlo Marković, Pal Šandor, Dragan Janjić, Laslo Torde, Ištvan Išpanovič, Živica Predojev, Vojkan Tomić, Mihajlo Jagodić, Borivoje Mijatović, Branko Bešević, Velimir Živojinović, Dragor Hiber, Anton Biači i Mujo Muković. Zakašnjenje su prijavili Olgica Kirćanski i Đorđe Mamula. Pre podne odsustvuju: Aleksandar Vatović, Predrag Stojanović i Dragan Milentijević, popodne - Radomir Naumov. Obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvujupredsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Prelazimo na 22. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O PODRŠCI RAZVOJU MALIH ISREDNjIH PREDUZEĆA (nastavak) Reč ima narodni poslanik Borislav Pelević, a zatim narodni poslanik Zlatan Jovanović.