Poštovani gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, danas mi pripada čast da vam u ime Vlade podnesem Predlog zakona o izmenama zakona o Radio-televiziji. Ovaj zakon ukida taksu na električna brojila. Ja ću vam veoma kratko obrazložiti ovaj zakon i navesti vam tri osnovna razloga za donošenje ove mere po hitnom postupku i kada budem zaključivao doneću vam informaciju o ove tri mere koje slede i koje je Vlada preduzela. Prvi razlog je veoma jednostavan, taksu na električno brojilo treba ukinuti zato što to od nas očekuje već dugo ogromna većina naših građana, a mi to danas možemo uraditi i ispuniti to obećanje. Uređivačka politika RTS-a, kao što je svima poznato, za poslednjih 13 godina, pa i taksa koja je finansirana, postali su takav simbol da se treba njih lišiti ili distancirati i to po hitnom postupku. Drugi razlog je što ova taksa mora biti ukinuta je to što ona predstavlja neprirodan i po svojim posledicama nepravičan način finansiranja RTS-a. Ona je neprirodni način finansiranja RTS-a zato što veže električnu energiju i Radio-televiziju. Ako je taksa za nadoknadu za praćenje TV programa, kao minimum, onda se za to mora ustanoviti da ljudi imaju TV prijemnik, a to nije slučaj u ovoj regulativi i zato je ona neprirodna. Njene posledice su nepravične zato što se dešava da ljudi imaju brojila po piljarnicama, pa i crkve imaju brojila, a nemaju prijemnike. Sa druge strane, imate ljude koji moraju da plaćaju tu taksu, a da TV signal nije dovoljan da bi se mogao pratiti TV program. Imamo situaciju gde zbog podstanara ili proširenja kuće imamo i te kako više prijemnika u datim kućama, a plaća se samo jedna taksa. Znači, po svojim posledicama ta taksa nije pravična. To je drugi razlog. Možda izgleda malo paradoksalno da se kao ministar finansija zalažem za ukidanje jedne takse, ali to je zato što mislim da naš poreski sistem, da bi bio prihvaćen od strane građana, važno je da svi propisi budu prirodni, a ova taksa to nije i čast mi je da u ime Vlade predložim njeno ukidanje i to je drugi razlog. Treće, mi vidimo u ovom predlogu prvi značajan korak u reformi državne televizije i glasanje danas za ukidanje takse ne znači glasanje za ukidanje Radio-televizije. Naprotiv, glasanje za ukidanje ove takse znači pokretanje jednog važnog projekta i reformisanje naše državne televizije, kao jedne glavne i važne institucije našeg života. Sve evropske zemlje, pa čak i Sjedinjene Američke Države, imaju državnu televiziju i skoro svuda ona se finansira na mešovit način. Jedan deo je državni, a drugi je komercijalni. Čini mi se da nama treba isto takvo rešenje. Kada pogledate televizijsko tržište, vidite da poslednjih deset godina, posle puno problema, 70-tih i 80-tih godina, da u svim evropskim zemljama, pa i u Velikoj Britaniji gde je BBS jedna od najbriljantnijih primera državne televizije, a te televizije ne samo da odolevaju komercijalnoj konkurenciji, već i uspevaju. To je zato što sa jedne strane one nude kvalitet u programu, nešto što čiste komercijalne televizije ne mogu doneti stanovništvu, a sa druge strane se ponašaju kao prava preduzeća koja ulaze u državnu utakmicu i veoma dobro se nose sa komercijalnim konkurentima, nudeći veoma atraktivne programe za velike mase i za široke slojeve našeg društva. Čini mi se da bi tako trebalo da bude i kod nas. Treći razlog za glasanje za ukidanje ove takse je da se krene u reformu i građenje te nove državne televizije, na koju ćemo svi mi biti ponosni. To su, na najkraći mogući način razlozi za ukidanje ove takse. Hteo bih isto da vas informišem o tome koja su ta tri poteza koja je Vlada već sada pokrenula i koja će pokrenuti u ovoj oblasti. Prvi potez je potpredsednik Vlade dr Žarko Korać već pokrenuo. On je formirao međuresorsku grupu u Vladi, koja istovremeno uključuje istaknute eksperte iz ove oblasti, uključujući i gospodina Miodraga Isakova, kao vrsnog specijalistu iz tog domena. Ta grupa radi na reorganizaciji RTS-a. Ona će sagledati ne samo reorganizaciju i neke bolne tačke u njenom poslovanju, već će gledati i njen regionalni aspekt i gledaće i sistem finansiranja. Ona će za dve nedelje izaći pred javnost sa tim predlozima. To je prva i konkretna stvar koja će se desiti za dve nedelje. Ona će isto gledati i neke druge tačke koje su trebale biti regulisane kroz ovu taksu, a to je finansiranje domaće kinematografije. To se nije dešavalo, mada je to bilo pripisano, ali će ona sagledati i tu važnu tačku što se tiče finansiranja domaće kinematografije. Kakav bi trebao da bude mehanizam finansiranja? Mi polazimo od toga da ma koliko ćemo se boriti u poreskoj reformi protiv svih vidova neodrživih i neopravdanih načina namenskog finansiranja nekih oblasti, a svi dobro znamo da smo u tom domenu puno preterali, da imamo sijaset taksi i dažbina i drugih stvari koje su namenske, polazimo od toga da će za ovu oblast biti važno ipak imati nešto namensko, da bi državna televizija imala stabilne izvore finansiranja, i time mogla da vodi nezavisnu uređivačku politiku. Do prihvatanja novog mehanizma finansiranja, koji će biti ustoličen i u budžetu Republike Srbije za 2001. godinu, koji će vama biti predložen u martu mesecu, Radio-televizija Srbije će biti finansirana iz budžeta, kao što je i predviđeno u Zakonu o RTS-u i danas. Ova taksa je bila izraz tog finansiranja kroz budžet. Želim danas reći ljudima iz RTS-a, pa i vama, da do tog donošenja, to ne znači da oni neće biti plaćeni. Naprotiv, sredstva su u budžetskoj rezervi obezbeđena za njih. Znači, to je prva stvar, za dve nedelje načelni predlozi i mehanizam finansiranja, prirodan mehanizam i pravičan za Radio-televiziju Srbije. Druga mera, isto tako važna, gospodin predsednik je to već naložio, u zaključcima Odbor za informisanje i kulturu vašeg doma je odlučeno da se traži od Vlade jedan izveštaj o poslovanju RTS-a prošle godine, a ako treba i godina pre. Ministarstvo finansija i ekonomije je već naložilo nadležnim službama da provere da li su ta sredstva bila korišćena namenski, i ona će dostaviti u najdužem roku od tri do četiri nedelje vašem odboru izveštaj o tome. Koristim ovu priliku da poštovanim narodnim poslanicima ponovim, možda ste to već videli, da je prošle nedelje Vlada Republike Srbije odlučila da pokrene sveobuhvatnu kontrolu poslovanja svih državnih institucija, svih korisnika budžeta. To podrazumeva ne samo ministarstva, nego agencije, fondove i druge vidove organizovanja državne uprave. Mi ćemo dostaviti, za najviše mesec dana, izveštaj, prvo Vladi, naravno i vama, javnosti o tome kako se novac trošio, da li je bilo nekih problema. Mislim da će to biti jedan veoma važan korak ne samo u upravljanju državom nego, rekao bih, i postepenom vraćanju, ja se nadam i brzom vraćanju poverenja naših građana državi i onima koji upravljaju njihovim novcem. To nije naš novac, nije vaš novac, nego je to novac nas svih. Znači, to je drugi sledeći potez koji je isto važan za budućnost. Najzad, novi zakon o RTS-u, već je rad na tome počeo. Najduže do tri meseca on će doći u ovaj dom na glasanje i mislim da će se time zaokružiti reforma i organizovanje ovog ključnog aspekta našeg društvenog života. Znači, veoma kratko sam vam obrazložio ta tri razloga, zbog čega tražim od vas danas da glasate, po hitnom postupku, za ukidanje takse na električno brojilo. Izložio sam i tri sledeća poteza koja vodimo u toj oblasti. Poštovani narodni poslanici, ja vas pozivam da glasate danas za ukidanje ove takse. Vaš glas danas nije za ukidanje kvalitetne državne televizije, naprotiv, on je glas za početak važnog poteza, važne reforme te državne institucije, i da kroz koji mesec svi mi, nezavisno od političkog opredeljenja, budemo veoma ponosni, kao što su ljudi u nekim zemljama veoma ponosni na tu instituciju. Hvala. [[Aplauz.]]
Hvala vam, gospodine ministre. Da li se izvestioci odbora javljaju za reč? (Ne.) Da li se predsednici poslaničkih grupa javljaju za reč? Izvolite, gospodine Nikoliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ni do sada nisam bio zadovoljan radom državne televizije, a nisam zadovoljan ni od dana kada ste vi preuzeli, odnosno, pitanje je ko je to od vas preuzeo državnu televiziju, zato što uređivačku politiku RTS-a, čujem o njoj ne brine DOS, nego brinu neki hajduci koji su upali u RTS. Niko se od vas pojedinačno sa tom uređivačkom politikom ne slaže, ali se ona produžava iz dana u dan. Najpre, da obavestim predlagača da je povredio Ustav Republike Srbije, i da obavestim i predsednika Narodne skupštine da član 60. stav 4. Ustava Republike Srbije - a čuo sam vas da dobacujete da ko o čemu priča, ja pričam o povredama Ustava i zakona, nemojte da zamerate poslaniku koji ukazuje na to da neko predlaže zakone i time vređa i Ustav i zakone, to je valjda pomoć vlastima slušajte barem kako je povređen Ustav, pa onda rasuđujte o tome da li ja izmišljam ili ne - glasi: "Zakon, drugi propis ili opšti akt, kojim se stvaraju obaveze za budžet, ne može se doneti ako prethodno organ koji donosi odgovarajući propis, odnosno akt, ne utvrdi da su za izvršavanje tih obaveza obezbeđena sredstva". Poslovnik Narodne skupštine brine o toj ustavnoj obavezi. U članu 132. stav 2. - kao uslov da predlog zakona uđe u skupštinsku proceduru - traži da obrazloženje predlagača mora da sadrži "procenu iznosa finansijskih sredstava potrebnih za sprovođenje zakona". Nama je predlagač napisao u obrazloženju da su za sprovođenje ovog zakona potrebna finansijska sredstva. To nije dovoljno ni po Ustavu ni po zakonu. Nama je ministar za finansije i ekonomiju trebalo da napiše - za sprovođenje ovog zakona potrebno je milion, dva, pet, deset, sredstva su obezbeđena tu i tu, u budžetu, i s obzirom na to da je to nova obaveza za budžet, biće zakinut taj i taj budžetski korisnik, da bi ovaj zakon mogao da bude sproveden. Očigledno je da su za sprovođenje ovog zakona potrebna finansijska sredstva. Televizija je svakog meseca, po osnovu televizijske takse, ubirala određena sredstva. Sada će biti bez tih sredstava. Ali, da ne ispadne da ja lamentiram za taksom, iako smo učestvovali u njenom donošenju. Srpska radikalna stranka je dva puta predlagala zakone kojima se televizijska taksa ukida. Jednom je to bilo u septembru 1993. godine, i 10. oktobra 1993. godine otpočela je sednica na kojoj je prva tačka bila - Predlog za razrešenje vlade Nikole Šainovića, a druga tačka - Zakon o radio televiziji, kojim je predviđeno da Upravni odbor Radio televizije bude višestranački i da se ukine televizijska taksa. Usuđujem se da kažem da je Slobodan Milošević raspustio Narodnu skupštinu ne zato da odbrani Nikolu Šainovića, nego da odbrani svoju Radio televiziju. Ubeđen sam, isto tako, da biste radije žrtvovali uticaj na predsednika Vlade, ako vam ostane Vlada, nego uticaj na državnu radio televiziju. Narodna skupština je u redovnom zasedanju 2000. godine otpočela sednicu na čijem se dnevnom redu nalazio Predlog zakona o radio-televiziji, koji je podnela Srpska radikalna stranka. Sada me interesuje - odgovor bi trebalo da da sekretar i bolje bi bilo da brine o tome, nego da brine o tome kako će se vršiti otimačina kancelarijskog nameštaja i kompjutera iz Poslaničke grupe Srpske radikalne stranke - interesuje me sudbina započete sednice Narodne skupštine Republike Srbije u čijem dnevnom redu se nalazi i Zakon o radio televiziji na predlog Srpske radikalne stranke i da li je sekretar Skupštine dostavio Vladi predloge zakona koji su uvršćeni u taj dnevni red, u dnevni red sednice koja još uvek traje.
Vreme.
Ja ću izlaziti samo jednom. Mi nismo protiv naplate televizijske takse, nismo ni protiv dosadašnjeg načina naplate i da je taj iznos 20 ili 30 dinara ni vi ne biste imali ništa protiv toga. Problem je visina i problem je što je visina takse vezana za cenu električne energije i taj problem bi čekao i vas, jer vi spremate enormna poskupljenja električne energije. Da bi to moglo nekako da prođe vi morate da ukinete televizijsku taksu. To je razlog zašto se ukida taksa, a istovremeno stvara obaveza u budžetu da se nadoknadi, a da li ćete narodu da uzmete na mostu ili na ćupriji, narodu je to svejedno. Novac za izdržavanje Radio-televizije Srbije biće uzet od naroda, od poreskih obveznika. Kažete da je ovaj dosadašnji način bio neprirodan. Jeste, bio je neprirodan. Otkako sam pošao u osnovnu školu tada smo kupili prvi televizor i stalno nam je dolazio inkasant na vrata i mi smo plaćali televizijsku pretplatu. Zato ogromna većina građana Srbije, tu niste u pravu ministre, nije u pravu ako je protiv naplate televizijske takse. Ogromna većina građana Srbije ima televizor i na neki način će plaćati, a sada će morati ponovo da zaređaju popisi po kućama, da se ustanovi koliko ko ima prijemnika, pa će onda početi ljudi da izmišljaju da su u žalosti, pa će da izmišljaju da im je televizor u kvaru, pa će dolaziti iz televizije da im plombiraju kabal na televizoru, a oni će da kupe drugi televizor ili ga već imaju u šupi, pa će da ga uključe u struju i da gledaju, sve su to bili problemi sa kojima se suočavala država. Neki od vas još uvek nisu shvatili da su preuzeli državu u ruke, da više niste opozicija. Možete vi meni da dobacujete koliko god hoćete, a ja vas upozoravam na probleme koje ćete imati. Problemi su veoma veliki. Vi ste nezadovoljni državnom televizijom, kažete da je sramota za ovu državu. Vi kažete da je bila sramota, a ja kažem da je i sada sramota. Ništa se nije promenilo. Služili su režimu do 5. oktobra, služe režimu od 5. oktobra. Još niste shvatili da ste vi taj režim, da ste vi oni koji vrše vlast i da imate poslušnike u svim medijima i u državnoj radio televiziji, poltrone, ulagivače. Da li ima neke razlike da li se zove Komrakov ili se zove Milanović? U čemu je razlika? U imenu i prezimenu? Ne Komrakov, kako se zove ovaj poltron, Crkvenjakov. Nema nikakve razlike. Milošević je hvaljen za svaki potez koji učini, Koštunica je sada hvaljen za svaki potez koji učini, nema reči kritike, nema reči prekora, nema reči zdravog razuma, nema reči opozicije. Nema drugog glasa koji može da se čuje sa državne radio televizije. U čemu je onda razlika? Odnosno, šta se to sprema državnoj radio televiziji? Ministar je jasno rekao da neće ukidati državnu radio televiziju, ali poznajući ministra pravde i način na koji on rešava mnoge probleme u mnogim preduzećima ja očekujem stečaj. To je najlakši način. Imate svog predsednika u Privrednom sudu, imate svoje sudije, objavite stečaj, privremena uprava u preduzeće i tako u Galenici, tako u Zorka Farmi, tako gde god se pojavi ministar Batić sa automatskim puškama, gotovo, fabrika, tobož nesposobna da posluje, a ima šta iz nje da se izvuče. Samo da vas upozorim na to da i ovim predlogom zakona, vi u stvari uz pokušaj da se dodvorite građanima Srbije,dodvoravate se i stranim mentorima. Za razliku od vas ja sam za vreme agresije imao razloga da brinem za članove svoje porodice. Za razliku od vas mene je strašno interesovala informacija sa državne radio televizije. Za razliku od vas ja sam shvatio zašto nam ruše radio televiziju, zato što nije trebalo da se čuje šta mi govorimo o ovom ratu, nego šta govore Dojče vele, Glas Amerike, Slobodna Evropa, šta govori agresor. Za razliku od vas ja očekujem pravu državnu televiziju, ne treba je ukidati i nema države koja bi je ukinula. Vi mislite doći će sve besplatno iz inostranstva, posebno iz Amerike, kao što nam je došlo sedam ministara. Američka poslovica, ministre, glasi - besplatan sir nalazi se samo u mišolovci. Mislite malo o tome. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Marković.
Gospodine predsedniče, poštovane kolege narodni poslanici, već drugi dan kako gubimo vreme oko nekoliko tačaka koje su nebitne za vreme u kome živimo. Ako je vanredna sednica i po hitnom postupku, onda Stranka srpskog jedinstva smatra da se tiče trenutnog vremena, a znamo da je Srbija u ratu, na jugu Srbije rat, znamo da poljoprivredna proizvodnja i setva počinju sutra, a da takve tačke dnevnog reda, ovo je četvrta vanredna sednica, nije bilo na dnevnom redu. Stranka srpskog jedinstva će podržati da se ukine taksa koju su do sada građani plaćali i slaže se sa obrazloženjem ministra samo u prvom delu zbog čega treba da se ukine taksa. Kao i juče kada je u pitanju druga tačka dnevnog reda, za koju nismo dobili rešenje ako je već vanredna sednica i ako je hitna vanredna sednica, onda treba da postoji rešenje šta dalje povodom te tačke dnevnog reda, a znamo da smo svi mi kritikovali taj zakon o privatizaciji u protekle dve godine. Dolazimo kod 3. tačke dnevnog reda, koja takođe nema rešenje šta dalje. Nismo čuli iz kog to izvora će se finansirati Radio televizija Srbije, a vrlo dobro znamo da je zagarantovani izvor prihoda, koji je bio do dana od kada će se ukinuti ova taksa, nije davao dovoljno za sve ono što je bio rashod Radio televizije Srbije. Da ne pričamo za filmove, da ne pričamo za kulturni život, koji nije imao sredstava iz tog finansiranja. Stranka srpskog jedinstva bi zamolila većinu poslanika, koliko je neophodno za svaku vanrednu sednicu, da se ubuduće vanredna sednica i tačke dnevnog reda tiču vremenskog perioda u kojem živimo. Stranka srpskog jedinstva smatra da ukoliko je neko zavisan, a u svakom slučaju od dana današnjeg RTS će biti zavisna od Vlade, i da će morati slušati onu uređivačku politiku koju Vlada bude nametnula. Imamo primer i na lokalnom nivou. Ranije je to bilo, a i danas, gde god je bivša vlast ili opozicija imala vlast u pojedinim gradovima, ti mediji su bili samo u njihovoj funkciji. Ja ću vam navesti jedan primer koji je bio u Jagodini pre par dana. Prvi put se desilo da sednica Skupštine opštine bude tajna, zatvorena, a da tu mogu da prisustvuju samo lokalni mediji, čiji je osnivač Skupština opštine Jagodina. Zašto? Da se ne bi čule neke zloupotrebe pojedinih funkcionera, da su zaposlili svoju sestru prvi dan kada su došli na vlast, da na toj televiziji gostuje samo predsedavajući Skupštine opštine Jagodina, njegova supruga koja priča o tortama i gibanicama, njegov otac koji je kandidat za direktora itd. Ovaj narod u Srbiji nije glasao za takve ljude. Mislim da televizija, kao što je nacionalna televizija, RTS nije bila nacionalna u pravom smislu te reči u protekle četiri godine, a i ovih dana. Ja ću vam navesti primer da na dan kada je poginuo vojnik u Bujanovcu, prilog iz Bujanovca o tom slučaju je bio 50 sekundi, a u udarnom terminu u 21,30 časova na RTS-u bila je emisija o prostituciji, šta to rade prostitutke na ulicama Beograda, jer to valjda edukativno deluje na našu omladinu. Stranka srpskog jedinstva moli Vladu i sve one kompetentne koji su zaduženi, a u svakom slučaju da imate određenu većinu u ovoj skupštini, da svi mediji u Srbiji, a naročito nacionalna televizija bude u funkciji građana Srbije. Još jednom da ponovim, da ćemo mi podržati ukidanje ovog zakona, da ne plaćaju građani, ali se bojim da ona prva informacija koju smo čuli od ministra, da je on to što je govorio mislio da se radi o Švajcarskoj, jer on priča i govori o nekim komercijalnim uslugama. Kakve komercijalne usluge i ko danas od fabrika u Srbiji da se reklamira i šta da reklamira, kada je proizvodnja stala. Umesto da sve ono što se desilo u zadnjem vremenskom periodu u Jugoslaviji, svi oni državnici koji su došli u Jugoslaviju i Srbiju, da smo ih zamolili da potpišu po jedan ugovor sa Elektroindustrijom iz Niša, sa Fabrikom kablova, sa IMT-om i da počinjemo da proizvodimo i da živimo od svog rada. Onda će nam biti dobra i RTS i biće zadovoljni oni građani koji su u većini, koji već mesec dana se nisu pominjali, oni koji rade u fabrikama po Srbiji. Hvala.
Prvi prijavljeni poslanik je narodni poslanik Žarko Obradović, a posle njega narodni poslanik Joca Arsić.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege poslanici, u Predlogu zakona o izmenama Zakona o RTS, gde se ukida postojeći način finansiranja rada RTS-a, krije se u stvari namera Vlade da u potpunosti uništi RTS, kao nacionalnu, državnu televiziju, da stvori neku novu televiziju, koja će biti informativni centar pojedinih interesnih grupa, ali u funkciji DOS-a. Kako? Televizija je najpre značajno uništena tokom bombardovanja NATO-a proleća 1999. godine. Tom prilikom pogođena je zgrada u Abardarevoj ulici, ubijeni su ljudi, uništena oprema. Pored toga, širom Srbije uništeni su brojni televizijski releji. Televizija je tada praktično bila bačena na kolena. U rušilačkim događajima od 5. oktobra prošle godine zgrada u Abardarevoj ulici je pretrpela veće štete nego tokom bombardovanja. RTS je demolirana, opljačkana i zapaljena. Tom prilikom gotovo je uništena emisiona i druga oprema RTS-a. Mnogi ljudi u RTS-u su izgubili mogućnost da rade. To je naravno imalo i praktične posledice na rad same televizije, kako po odabiru tzv. podobnih radnika od nove rukovodne strukture, tako i u načinu rada same televizije, koja se posle toga bukvalno stavila u funkciju afirmacije politike DOS-a. Prostor nacionalne televizije je poslednjih meseci popunjavan emisijama VIN-a, mreže i ANEM-a, a prema mojim saznanjima televizija je plaćala za to emitovanje. Ove emisije su ne samo bile politički obojene, naravno u funkciji DOS-a, nego ih je RTS kao državna televizija skupo plaćala. Pitam se zašto? Zašto takve emisije ne prave ljudi iz RTS-a, da li je moguće da među sedam, osam ili devet hiljada ljudi, koliko radi u RTS-u, nije bilo sposobnih ljudi koji mogu da naprave emisije tog sadržaja? Ili su po sredi drugi razlozi, naravno politički i finansijski. Zaposleni u televiziji gotovo da i ne rade. Sa strane se dovode podobni ljudi, čak i penzioneri, da vode i uređuju program, a da pri tom nemaju nikakav zvaničan status u televiziji, a samim tim naravno nemaju ni odgovornost za ono što rade. Na televiziji se često čuju nepotvrđene informacije iz gotovo svakakvih izvora. Primera radi, u TV dnevniku smo mogli da čujemo i biser da je osoblju ove republičke skupštine bilo zabranjeno da komuniciraju sa poslanicima. Ako nacionalna televizija može da plasira tako niske laži ili se bavi takvim temama, onda je to najbolji dokaz gde se ona sada nalazi.
Gospodine poslaniče, ja Vas molim da se vratite na temu, ne govorimo o uređivačkoj politici, govorimo o taksi, o ukidanju takse. Budite ljubazni.
Sadašnja televizija se pretvorila u sredstvo medijske pripreme za progon političkih neistomišljenika. Novinari su postali i tužioci i sudije, čak i policajci. A ne prenosioci vesti, pa umesto da Vlada ponudi program, kakva televizija treba da bude, kako da se finansira, ona obećava, ona izvršava svoje predizborno obećanje, ne vodeći računa o posledicama toga ili je možda svesna tih posledica. Ukidanjem postojećeg načina finansiranja, sledi dalja erozija televizije. Neće biti novca za pravljenje programa, doći će do smanjenja broja zaposlenih, jer će njihovo finansiranje biti teško ili nemoguće i naravno, sledi dalja instrumentalizacija nacionalne televizije. Kažem, nacionalne televizije, jer mnogi ne shvataju karakter RTS-a. Ona treba da informiše građane Srbije o pitanjima i problemima koji imaju državni karakter, o radu državnih institucija, relevantnih faktora, a ne da gro vesti čine informacije koje nemaju nikakvu ni državnu, ni političku težinu, ali su u funkciji politike Vlade ili DOS. Kao, to je slučaj sa udruženjem građana "Otpor", koje je ne znam čime zaslužilo toliku milost televizije. Dakle, iz svega navedenog, vidi se da se televizija uništava ili je već uništena tehnički, programski i sadržajno. Nacionalna televizija je u takvoj situaciji da bi joj pored stalnih izvora finansiranja, kao što je bila taksa na električno brojilo, trebalo dati i dodatna sredstva da bi se osposobila i uredila da bude i radi kao državna i nacionalna televizija. Umesto toga televiziji se ukida izvor finansiranja. Nova sredstva za njen rad nisu obezbeđena, a ne postoji ni koncept nacionalne televizije - kakva ona treba da bude. To nije dobro ni za državnu televiziju, ni za državu Srbiju, njene građane, a ni za sistem informisanja koji postoji. Televizija i zaposleni zaslužuju bolju sudbinu od ove koju joj je namenila Vlada Republike Srbije. Zato ćemo mi glasati protiv ovog predlogazakona. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Joca Arsić.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo poslanici, nesporno je da je taksa iz koje se finansirala Radio televizija Srbije bila već u ovoj skupštini i pred ovim parlamentom na dnevnom redu. Iz poznatih razloga, prekida rada ovog parlamenta i raspuštanja, taj zakon nije tretiran i nije doneto adekvatno rešenje. Pred nama je ponovo Predlog zakona ne u onom obliku već samo u delu ukidanja pet članova koji regulišu pitanja takse na električno brojilo, i potpuno se slažem da je on u većem delu bio nepravedan prema pojedinim korisnicima koji su imali brojilo a nisu imali mogućnosti ili nisu imali prijemnik preko koga bi mogli da prate radio televizijski program. To je sigurno i deo ove agresije koja je učinjena u 1999. godini na našu zemlju, jer su mnogi predajnici srušeni, oštećeni i stavljeni van funkcije i sa tim se suzio prostor praćenja Radio televizije Srbije. Znači, nije sporno da se ovakav način finansiranja ukine. Mislim da je ovaj drugi način, kako je to obrazložio uvaženi ministar, takođe nepravičan, jer se budžet puni i finansira u najvećem delu iz takse, odnosno ne takse nego poreza na promet koji plaćaju svi građani ove zemlje. A, pošto je locirana ova stavkaza finansiranje RTS-a, koliko smo čuli na Odboru za kulturu, u tekućoj budžetskoj rezervi, koja u ovom periodu od tri meseca treba da ima oko 210 miliona dinara na raspolaganju, ali to nisu sredstva koja se koriste isključivo za ovu namenu, već i za druge nepredviđene namene koje se pojave u potrebi, a nisu predviđene privremenim budžetom a ni stalnim budžetom. Podvukao bih još jednu stvar. Kako donosimo ovaj zakon i donosimo ove druge zakone po hitnom postupku, gde se stavljaju van snage i ovaj zakon, onaj od juče, a i u petoj tački dnevnog reda će biti Zakon o informisanju koji se takođe stavlja van snage, ne razumem zašto po hitnom postupku nismo stavili na dnevni red budžet Republike Srbije, najveći zakonski akt u ovoj sferi finansiranja, gde bismo mogli onda i decidno da kažemo koliko je sredstava i potrebno i koliko je budžetom predviđeno za sufinansiranje RTS-a. Ranijom taksom se finansirala ne samo RTS. Finansirala se i prenosna tehnika, finansirale su se i lokalne radio stanice koje su preuzimale programe Radio Beograda i bile u zajednici radio stanica. Taj deo sredstava se nigde ne pominje u obrazloženju i predlogu uvaženog ministra. Takođe nije rečeno iz kojih će se sredstava nadomestiti ono što je bilo predviđeno ovim zakonom do sada, a to je izdvajanje od 1,5% za finansiranje kinematografije, a u saradnji sa Ministarstvom kulture, gde se ugovaralo i radilo na finansiranju tih projekata. Prema tome, to su neke stvari koje su nedostaci ovakvog načina donošenja ovog propisa. Mislim da je Vlada uzela na sebe veliku obavezu da sve ove probleme mora u narednom periodu da razrešava. Ne bih se složio da u RTS-u, ovako paušalno izrečeno, ništa nije valjalo u prethodnom periodu. Molim vas, ima stvari koje se tiču informativnog programa, ali ima i drugih poslova koje je obavljala RTS na izuzetno kvalitetan i častan način, dobijala međunarodna priznanja i međunarodne nagrade i kada je u pitanju obrazovni program i kada je u pitanju igrani program i kada su u pitanju TV serije. Mislim da je tu angažovan jedan značajan broj umetnika i radnika u kulturi, koji su stvarali ove programe i kreirali ne samo radnici televizije. I, još jedna stvar koja je vrlo važna. U radio televiziji, kada se tiče Beograda, ima negde oko 7.900 zaposlenih, prema informacijama sa kojima raspolažem. Veliko je pitanje na koji će način biti isfinansiran taj deo, a takođe u okviru RTS-a je i Televizija Novi Sad. Tu su i druge lokalne mreže, lokalnih televizija. Prema tome, sve to treba imati u vidu kada se razgovara o novom zakonu, kada se razgovara o načinu finansiranja i sigurno je da smo imali prvo budžet i stavku, Predlog zakona, da bi daleko bolje razgovarali o ovom zakonu. Hvala, gospodine predsedniče.
Reči ima narodni poslanik Predrag Mijailović.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, kod nas u Užicu kažu "ko čeka, taj dočeka". Ja sam čekao i dočekao, jer sam ja jedan od onih poslanika koji su 1993. godine glasali da se ovaj zakon ne donese [[smeh u sali]] Tada su Zakon doneli SPS i radikali, 1993. [[Smeh.]] E, to što ti malo ne pročačkaš uši i ne čuješ ja nisam kriv (obraća se nekom od poslanika). Vreme je mnogo učinilo, možda je tvoj tata bio u parlamentu tada. Što niste čuli to je vaša stvar. Sada sam dočekao da glasam da se ovaj zakon ukine. Jer, ovaj zakon je bio štetan pre svega za televiziju, odnosno za našu nacionalnu televiziju. Pare za tu nacionalnu televiziju nisu išle od pretplate, jer da su išle mi bi imali danas i savremenu opremu.Naši radnici u televiziji bi imali bolje plate. Ali, imala je štetu elektroprivreda jer je zakonodavac tačno znao da te pare treba da prikupi, i obezbedio se kroz član 33. da se obavezno mora to prikupiti a ko ne da pare, iz elektroprivrede da uzmu i bila je određena normalno kazna. Pogledajte član 33. Znači, imala je štetu i elektroprivreda ukoliko nije mogla da prikupi pare od TV pretplate, odnosno od brojila. Ali, vi ćete ovde reći - pa šta je dve i po marke po jednom brojilu. Kada uzmemo 33 miliona i 300 hiljada brojila koja se nalaze u Srbiji, van Kosova i Metohije, i kada pomnožimo 2,5 marke dolazimo do osam miliona maraka, što puta 12 izinosi 96 miliona maraka godišnje.Da ne kažemo za sedam godina koliko je to. Pomnožite. To je 700 miliona maraka. Gde su te pare? Te pare su otišle sigurno u biznis, ali čiji i u ime koga. Otišle su u privatne ruke ili su otišle za stanove pojedinih ljudi koji su bili privilegovani. A, šta mislite da su te pare obrtane, recimo da su date za poljoprivredu ili za neku drugu profitabilnu granu - šta bi danas imali. Ja kažem da ovaj zakon, odnosno ukidanje ovog zakona jeste početak uklanjanja onih zakona, koji su od 1945. do 2000. godine doneti. Zato je na DOS-ovskoj vladi da sve te nepravde ukine i ovo je samo jedan simboličan početak, ono što je DOS-ovska vlada obećala da uradi narodu, da skine ranije neopravdane zakone i da ubuduće, ako se donesu zakoni, da se ti zakoni poštuju i novac koji se ubira od tih zakona, da ide onima kojima je namenjen. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Poštovani narodni poslanici, ovo je već drugi predlog zakona, koji nam nudi Vlada Republike Srbije, kojim se ukida prethodni zakon, a ne daju se nova rešenja, odnosno novi predlog zakona, koji bi funkcionisao umesto starog zakona. I kažem vam, verujte nam na reč, donećemo bolji zakon, treba sačekati mesec - dva, tri, šest meseci, i to će biti evropski zakoni, zakoni koji će zadovoljiti sve kriterijume, a dotle nam verujte na reč. Ne možete nikome verovati na reč. Umesto starog zakona, mora se predložiti novi zakon. Ministar reče u obrazloženju da se mora krenuti bukvalno od građenja nove televizije. Slažem se, staru je spalio vaš Maki, i bukvalno moramo početi sa građenjem nove televizije. To je jedan paradoks. Čovek koji na demonstracijama spali sliku ministra Batića bude privođen, a onaj ko spali televiziju, ili narodnu skupštinu, on postaje nacionalni heroj. Kako se do sada naplaćivala pretplata za televiziju - tako što je uz račun za utrošak električne energije pisao i određeni iznos koji se odnosio na TV pretplatu. Jedan isti čovek, inkasant, je naplaćivao troškove i za utrošenu električnu energiju i za TV pretplatu. Jeftinijeg načina za naplatu nema. Cena TV pretplate je prema režimskom listu "Politika", danas možete da je pročitate, 61 dinar i 21 para. Da li je to mnogo ili malo, može se diskutovati. Pretplata je vezana za cenu koštanja 100 kilovat časova struje, obračunate u skupljoj zimskoj tarifi, i u tom grmu i leži zec. Pošto nameravate da enormno povećate cene struje, tako obračunata TV preptlata bila bi takođe enormna. Ministar finansija će to bolje izračunati od mene. Nije to tri puta po 25, pa da prosto izdvojimo 75%, nego kad se doda ona nova zimska tarifa, na kraju godine, to bi negde zbirno gledano, uvećanje na uvećanje, bilo oko 190% povećanja cene struje. Zaista, u takvim uslovima bi TV pretplata bila ogromna. I to nije do kraja. Vi računate da ćete cenu struje povećati do iznosa 5 - 6 pfeninga po jednom kilovat času. Ako tako bude, ja bih više voleo da plaćam TV pretplatu na ovakav način, nego da plaćam struju koja će koštati toliko da ne može da je plati niko od prosečne plate. I moj prethodnik, poslanik SPO-a, maločas je bio za govornicom, reče da je to dve i po marke. Ali pazite, ako je dve i po marke cena TV pretplate, kako biste platili struju 300 - 400 maraka, a neminovno je, i rekli ste i sami, da ćete tako povećavati cenu struje, dok ne dođe do evropske cene struje, a znate kolika je ona, od tri centi, do pet ili šest pfeninga. To su upravo razlozi zbog kojih DOS podnosi ovaj predlog zakona, da se sakrije nešto što će se vrlo brzo desiti. Ja vam zameram, čitao sam u štampi, pre izbora govorili ste - imamo spremljen paket zakona, 100, 200, 300 zakona. Sadatražite pardona i tražite malo vremena. Podnesite odmah. Da se razumemo, SRS će glasati za ovaj predlog zakona, jer smo i mi taj predlog zakona podnosili, kako reče naš zamenik šefa poslaničke grupe, u dva navrata, ali su naši razlozi sasvim drugačiji. Nisu da se nešto sakrije. Ja se zahvaljujem i poslaniku SPO-a, koji je govorio pre mene, što je potvrdio moje reči da je pretplata negde oko dve marke mesečno sada. Hvala.
Ima reč poslanik Predrag Mijailović.
Moram kolegi iz SRS da kažem, uvek sam bio principijelna opozicija i nikada nisam ušao u vlast. Onog momenta kada je kum ušao u vlast, tog momenta sam ja izašao iz SPO-a, 1993. godine, na kraju. A sada DOS-ovska vlast, kao što vi kažete, već unapred razmišlja da ne bi narod oglobila, jer sutra kada bude povećanje cene električne energije neće se linearno povećavati televizija. Znači, mi razmišljamo šta treba da se uradi, a da li će biti povećanja cena ili ne, to nije moje, nego je stvar Vlade.
Ima reč narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Dobro, bili Vi poslanik SPO-a ili DOS-a, sada je to manje važno, važno je da ste potvrdili moje reči da će biti tih poskupljenja, enormnih poskupljenja električne energije. Ja sam očekivao da se i poslanici Demokratske stranke Srbije uključe u ovu raspravu, znam da mnogi od njih nisu zadovoljni radom državne televizije, ali mi je objašnjeno da im njihov šef, Čedomir Jovanović, zabranjuje da se javljaju, tako da može neko da se javi iz sindikata ili Socijaldemokratije, ali iz Demokratske stranke Srbije niko ne sme.
Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka je na prethodnim sednicama dala Predlog zakona o radiju i televiziji, ali nažalost, iako je to ušlo u dnevni red, nečijom samovoljom ta sednica je bila prekinuta, nikada nije nastavljena, a ovo je ušlo u dnevni red današnje sednice. Zašto po hitnom postupku? Očigledno je da se nekome žuri da taksu na brojilo ukine na ovaj način, po hitnom postupku. Sve ovo me navodi da je uzrok ovakve motivisanosti predlagača zakona neizbežno poskupljenje električne energije, koje je iz krugova DOS-a najavljeno kao poklon građanima Srbije za izglasane promene. Do promena sigurno dolazi, to je tačno. Cena struje neće više nikada biti kao što je bila. Sada će struja biti skuplja nekoliko puta. Kako će da se sprovodi TV pretplata, za koju televiziju, da li za državnu televiziju, tzv. Novu televiziju Srbije, da li za Studio B, da li BK, Pink, ili ostale televizije, ostaje nejasno. A može i Palma. Ono što mi nikako nije jasno, to je informacija da će sredstva za sprovođenje ovog zakona biti obezbeđena u budžetu Republike Srbije. Zakon ne može na taj način biti donet, već mora da se zna izvor sredstava. Najlakše je udariti po budžetu i ne znamo kako ćete ga napuniti. Privreda je u kolapsu, ni jedna ozbiljna firma ne radi, pa neće ni biti para za budžet. Za vas iz DOS-a najbolja varijanta je da sedite i čekate otpatke od vaše omiljene Evropske unije i Amerike. Ko zna, možda će vam neku paru i dati, ako budete kooperativni sa Haškim tribunalom. Oni su vam dražiji i miliji od interesa sopstvenog naroda. Gospodine ministre, nećete da ukinete državnu televiziju, a to je normalno, jer svuda u savremenom svetu postoji bar jedan kanal državne televizije, koja ima tu ulogu da verno služi režimu, isto kao što sadašnja tzv. Nova televizija Srbije verno služi DOS-u. Građani Srbije su sada oslobođeni jedne obaveze, a to je da ponekad zavire u programe po dnevnim novinama, da vide šta je na programu tzv. Nove televizije Srbije, konkretno, da u emisijiOtvoreni studio vide ko gostuje i iz koje političke opcije. To uopšte sada nemaju potrebe da rade. Utome ste im veoma pomogli, jer svaki građanin Srbije sigurno pouzdano zna da gostuje samo neko od čelnika DOS-a, da li je to Zoran Đinđić, Vladan Batić, Nebojša Čović, Mićunović itd. potpuno je nevažno, a za ostale, po vašem demokratskom principu, mesta nema.
Ima reč narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona koji nam je dostavila Vlada i za koji će da glasa Poslanička grupa SRS danas, o izmeni Zakona o RTV Srbije, je nešto zašta su se srpski radikali zalagali od 1993. godine. Uglavnom ste vi iz sadašnjeg skupa te interesne grupacije, DOS-a, svojim napadima na SRS koristili to da su Šešelj i radikali uveli, kako ste rekli, kako je i ministar rekao, taksu na električno brojilo, što je u stvari TV pretplata, ali je tada pronađen taj modus, da tako građani Srbije plaćaju za ono što gledaju na državnoj televiziji. Međutim, kao što je rekao naš zamenik predsednika, mi smo otpočeli sa inicijativom još 1993. godine da se taksa ukine, a na prekinutom zasedanju Narodne skupštine Republike Srbije u oktobru mesecu Srpska radikalna stranka je podnela celovit Predlog zakona o RTS-u, što ćemo mi ovde morati da čekamo i neće baš tako lako ići, gospodine Đeliću, obzirom na tenziju koja se podigla u javnosti i među zaposlenima na RTS-u i među onima koji sada tamo drže primat i koji pretenduju na direktorsko mesto i među onima koji pretenduju da upravljaju RTS-om. Ono što bi bilo svakako najispravnije u toj budućoj reformi koju vi najavljujete, a niste nam bar okvirno rekli kako nameravate da upravljački faktor RTS-a sačinite, i da Narodna skupština Republike Srbije i mi poslanici ovde, učestvujemo u budućem upravnom odboru. Takav je upravo zakon Srpska radikalna stranka podnela, gde se i predviđa da se ukine ova televizijska pretplata, a ne zato da se kroz pažljivo utvrđeni iznos u budžetu Republike Srbije izdvoje sredstva za osnovnu delatnost RTS-a. Da bi građani bili zadovoljni, a svakako će danas mnogi biti zadovoljni što će na ovaj način taksa da se ukine zbog toga što vi planirate kao što reče jedan od vaših kolega, enormno povećanje cena električne energije, pa će samim tim i iznos za televiziju da raste, jer već sada može da se zna ono što ste rekli i ne samo vi već i vaše kolege u javnosti, da taj indeks povećanja nije samo 3 puta 25, pa prostim zbirom dođete do 75% povećanja cene, već je to oko 100% koliko planirate, a možda i više. Mi sa te strane razumemo vaše razloge, ali niste nam naveli neke primere, recimo zemalja u okruženju, gde se na sličan način, primer je Grčka, gde se uz račun za telefon plaća i pretplata za državnu televiziju. Državna televizija kao nacionalno dobro od opšteg interesa, pre svega RTS, da bi građani Srbije bili sa njom zadovoljni, a finansiraće se iz javnih prihoda, tako ste rekli, dakle iz budžeta. Sve što se finansira iz javnih prihoda mora da služi svrsi kojoj je namenjena i da zadovolji interese šire populacije i građana koji imaju različita politička ubeđenja. Vi niste pokazali dobru volju da u tom smislu promenite uređivačku koncepciju na RTS-u i, sa jedne strane, to je razumljivo, jer vama je teško da kontrolišete grupu ljudi koja je upala uz vašu pomoć i ovde ste trebali da stavite da se menja zakon o "novoj" Radio televiziji Srbije, jer to nije ona stara, stara je zapaljena. Biće vam teško kako da objasnite Gordani Suši koja, uzgred budi rečeno, nije ni platila serijal svog VIN-a, izuzetno antisrpskog uređivačkog programa i informativnog za sve ovo vreme koliko ga emituje, a i sam v.d. direktor gospodin Ristić je rekao - doći ćemo u situaciju da ćemo čak mi njoj morati da platimo. Kako ćete onda da rešite sa svima onima koji ne žele da se na takav način vrši finansiranje i kako ćete sa pretedentom iz vaše političke grupacije na mesto direktora RTS-a, gospodinom Isakovom, koji jednostavno smatra da će doći jedna teška situacija ako vi ukinete taksu i nemogućnost da se na taj način finansira televizija. Da bi ona bila od opšteg interesa za sve građane Srbije i da bi se finansirala iz javnih prihoda, iz budžeta, što smo i mi predlagali, a videćemo kako ćete vi da izbalansirate prihode i rashode i koliki će to iznos biti utvrđen za finansiranje RTS-a, a rekli ste do kraja marta kada bude sačinjen budžet za ovu godinu Republike Srbije. Njena obaveza bi bila da istinito, blagovremeno i profesionalno nepristrasno informiše građane i da doprinosi slobodnom formiranju i izražavanju mišljenja slušalaca i gledalaca. Koliko su građani Srbije mogli da vide u svim vašim informativnim emisijama, u već čuvenom Dosovniku uveče u 19 i 30 časova, menjaju se likovi iz političke grupacije DOS. Sa konferencije za novinare opozicione političke stranke, kao što je Srpska radikalna stranka, o događaju tog dana, o našim stavovima na konferenciji za novinare, tu se čuje samo jedna rečenica. Vi u jednoj rečenici možete da čujete na državnoj televiziji da je zamenik predsednika Srpske radikalne stranke, gospodin Tomislav Nikolić, održao konferenciju za novinare i rekao, što je istina, da je dolazak Havijera Solane u Beograd tragedija za srpski narod i tu je tačka. Nemoguće da mi očekujemo od ljudi koji sada vode, a i ubuduće, televiziju, uređujući na takav način informativni program, da učine nešto novo, jer se svi kada gledamo centralne informativne emisije Radio televizije Srbije nađemo u vremeplovu kao da gledamo dnevnik iz kraja 70-tih i 80-tih godina i isti likovi, dokazani Titovi komunisti, uređuju centralne informativne emisije danas po nalogu DOS-a na državnoj televiziji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, a posle njega Velimir Živojinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, državna televizija do sada čemu je služila i za čije interese. Po dolasku DOS-ove vlasti očekivalo se da će sa televizije otići penzioneri i kako rekoše neki - mucavci jer ima mnogo primedbi ko je sve došao na državnu televiziju. Mi smo očekivali da će DOS po dolasku na vlast i formiranjem Vlade popraviti zgradu Televizije, da će ljudi koji su zaposleni na televiziji i rukovodstvo koje se nalazi u Televiziji, pre popravljati one infrastrukturne objekte koji su potrebni za emitovanje programa, nego da kupuju luksuzne automobile i opremaju kabinete. Na državnoj televiziji vratili su se neki penzioneri, vratili su se oni koji su poslednjih nekoliko godina bili čitači biltena NATO pakta. Sada je državna televizija postala čitač biltena 18 DOS-ovih političkih stranaka. Osim toga, državna televizija postala je čitač biltena i dnevnih saopštenja Haškog tribunala i NATO pakta, poput nekih televizija koje su čak dobijale za vreme bombardovanja i specijalnu nagradu za NATO izveštavanje. Što se tiče Srpske radikalne stranke, ta saopštenja se mogu pojaviti u mesec dana u dve rečenice. Zbog toga bih ja ministru mnogo šta verovatno i mogao bi da verujem, njegovom programu i njegovim idejama, da nisam čuo jedno saopštenje da je naš ministar finansija napustio platu od 100.000 maraka i došao za 200 maraka, verujte ja bih mu verovao mnogo, ali ne mogu.
Vratite se dnevnom redu.
Izvinite, ne mogu da Vam verujem i ako je to moguće, da li ste našli zamenika odakle ste došli gospodine ministre. Vi ste spomenuli još nešto u vezi televizije, a ja se sada pozivam na lidera jedne od stranaka koju čini DOS, na gospodina Isakova, gde kaže da dolazi Isakov i da će to sve biti završeno u najboljem redu. Međutim, sinoć je gospodin Isakov rekao - ja ne znam odakle ću moći da za 8.500 radnika obezbedim materijalna sredstva ukoliko se ukine taksa na električno brojilo. Očigledno je da tu nešto ne štima. Zbog toga nemam mnogo poverenja, nisam baš siguran, neka bude ostvareno bar nešto od ovoga što ste vi obećali, ali ja mnogo u to nemam nade. Bilo bi potrebno, pošto je reč o državnoj televiziji, da se povede računa o kadrovima koji dolaze na tu televiziju, da se povede računa o tome koliki je broj zaposlenih i da li će država Srbija moći da plaća 8.500, možda sutra i 15.000 jer je DOS došao, možda će i on da zapošljava kao što su i prethodnici, možda i neće, ali videćemo. Zbog toga smatram da državna televizija mora biti objektivna, i mora biti racionalna i mora biti ekonomična. Mene, kao pravnika, zaista ovo iznenađuje. Rekao sam juče da je pravna država, Ustav i zakon, prva žrtva vaše nove vlasti. Zbog čega ste dozvolili vakum da bude možda za šest meseci. Ako ste bili rešili da prihvatite čak i ideju radikala, koji su dva puta predlagali da se ukine brojilo i naplate televizije putem električnog brojila? Zašto niste u ovom vremenskom periodu doneli jedan kratak zakon? Nije to zakon o obligacionim odnosima, ne pišete tu o rimskom pravu. Prema tome, suzite i dajte u što kraćem vremenskom periodu da se donese novi zakon o televiziji i da se urede odnosi, ali samo sa tim da se sa državne televizije ukine monopol vladajućih partija.
Reč ima narodni poslanik Velimir Živojinović, a posle njega narodni poslanik Dragan Šormaz.
Poštovani predsedniče, poštovani narodni poslanici, prosto čovek da ne veruje da je konačno, na jedan normalan način, legalan, došao za ovu govornicu. Dva puta je mene neko prijavljivao da govorim. Ja sam navikao na taj servis. Jutros sam došao prvi i stavio sam ovde prijavu i evo sada sam došao na red. Zašto se taj moj servis nije javio danas? Mislim da to nije u redu i to su prilično neumesne šale. Govoreći o ovom zakonu o televiziji najbolnije je što mi ne možemo da se mešamo u uređivačku politiku te televizije. Ima ko će to da radi. Međutim, ako je tema brojilo, o tome je već dosta rečeno. Tema ovog zakona o televiziji je vrlo skučena i vrlo je nejasan zakon. Praktično, nije mi jasno, moraću da pitam gospodina ministra, koliko mi treba da čekamo da se donese pravi zakon o televiziji? To je jedno. Drugo, koje je resorno ministarstvo zaduženo za televiziju?Nema najava konkretnih, niko to nije javno rekao, da je za to zadužen potpredsednik Vlade, gospodin Korać. Ako je tako, neka se kaže da on zastupa ministarstvo to i to. Što se tiče Zakona o televiziji, smatram da treba da budu tri ministarstva zadužena, jer i televizija i film nisu samo umetnost, nego su i industrija, koja živi i stvara od određene tehnike. Prema tome, Ministarstvo kulture naravno da bi imalo svojih određenih ingerencija u svemu tome, Ministarstvo industrije i Ministarstvo trgovine. Mislim da je logično da se to sve poveže, jer ni jedna televizija ne može da živi bez tehnike. Neko reče malopre, malu digresiju da napravim, gospodin bivši, ne razumem odakle ste vi, reče da je ulagano dosta u televiziju i da sad televizija raspolaže sa sjajnom tehnikom, što nije tačno. Naša televizija je na najnižem nivou što se tiče tehničke baze. Još jedan podatak, da cela naša Srbija nema ni jednu filmsku kameru, to jest kameru od 35 mm. Da malo povežem sa filmom, jer su televizija i film u tesnoj saradnji, mi nemamo ni jednu kameru da mi možemo sada da snimamo normalno film. Jednostavno, milione deviza mi dajemo svake godine za onu tehniku sa kojom mi ne raspolažemo. To jest, to su kamere, rasveta i laboratorija. Razvijanje sa ovih kamera, televizijskih ili elektronskih, prebacivanje na 35, odnosi našoj Republici milione deviza. To znači, otprilike, oko 10 miliona maraka. Samo zato što je naša tehnika u očajnom stanju. Drugo, što se ta tehnika ne obnavlja. Mislim da bi zakon o televiziji trebalo da o tome vodi računa, kao što, vidim da se govori o onih 1,5%. Onih 1,5%, čini mi se da nije jasno ni onome koji treba da uzme, ni onome koji treba da da. Vlada Republike Srbije, tj. Ministarstvo za kulturu se odluči za određeni film da mu da 100.000 maraka. Na tih 100.000 maraka televizija je dužna da da taj dinar i po na marku, marku i po. Samo na to. Ne može se sada snimati film, da neko privatno snima film, ne dobije od Vlade sredstva, i ode na televiziju i traži 1,5%. To ne može. Sada je najvažnije to koliko će Ministarstvo kulture da predvidi u budžetu za proizvodnju srpskog filma, da bi onaj tamo znao koliko on mora da da. To još nije jasno ni onome koji uzima, ni onome koji daje, jer odakle televiziji da ona da milion i po maraka, ako je Vlada dala milion, jer će opet to da se vrati na Vladu, pa će iz iste rezerve budžeta da se daje televiziji, pa televizija nama.
Vreme.
A baš sam hteo mnogo toga da kažem. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Dragan Šormaz, a posle njega narodni poslanik Stevan Gudurić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, zašto treba da ukinemo taksu na televiziju? Iz prostog razloga, gde sam god bio u ovom mom kraju, znači kao kandidat za poslanika ili kao aktivista DSS, inače dolazim iz Smedereva, u bilo kom selu, građani, zavisno od toga čime se bave, uvek su se žalili na svoje probleme koje imaju vezano za njihov posao, a glavnu zamerku koju su davali prethodnoj vlasti ili ono što ih je mučilo, sve vreme su visoki računi za struju, koje su dobijali, a koji su bili prouzrokovani enormnom kamatom, zatim, akontacijom, kamatom na akontaciju i taksom za RTS. Inače, dobio sam obavezu ispred Skupštine opštine Smederevo, a to je inače izglasano, da zamolim Vladu da se pod hitno pozabavi i tim problemom. Znači, kamata u elektroprivredi, koju obračunava Elektroprivreda Srbije građanima, kamata, akontacija, kamata na akontaciju, i na koji način to pitanje da se reši, a vezano je naravno i sa ovim. Inače, svi su tražili da se sve to ukine i da se ukine taksa na brojilo. Zbog toga, jednostavno, naša obaveza kao nove vlasti je jer su to građani od nas tražili, da ukinemo taksu na brojilo. Molio bih gospodu iz opozicije da ne liju krokodilske suze nad budućim direktorom televizije RTS, ko god bio, jer on će morati da se bavi onim što mu je posao, a to je da mora da bude sposoban da organizuje rad te televizije i bez naplate te takse. Ako ne bude dobro radio, vi ste tu, pa ćete ceniti njegov rad i moći ćete da kritikujete. Ne morate unapred da brinete o njemu. Inače, nisam imao nameru da se javim u ovoj tački dnevnog reda. Izvinjavam se predsedništvu. Međutim, javio sam se zbog toga što je govorio ovde gospodin Nikolić, kao predsednik ili zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke. Naime, osećam se uvređenim zbog poslednjeg dela vašeg govora, jer ste izneli jednu paušalnu izjavu. Ne znam da li je to zbog skupljanja političkih poena, ali na taj način ćete ih gubiti ako nastavite tako da radite, jer znam razlog zbog kojeg ste vi bili zabrinuti za vreme poslednjeg NATO bombardovanja, ali je i moja majka isto tako bila zabrinuta za vreme NATO bombardovanja, jer sam i ja sedeo na topu kao pripadnik PVO-a, četiri meseca, pohvaljen sam i unapređen za vreme tog rata. To možete da proverite kod vas u Kragujevačkom korpusu, a inače informisala se preko Studija B, Televizije Pančevo i Televizije Smederevo po sopstvenim rečima, a ne preko RTS-a, i molim vas da ubuduće ne govorite onako - mi smo radili ovo, dok ste vi radili ono za vreme rata.
Ja se vama, gospodine poslaniče, izvinjavam, i od sada kad budem govorio o izdajnicima Vas ću da izdvajam.
Reč ima narodni poslanik Stevan Gudurić, a posle njega narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo ponovo dobili jedan zakon, samo za razliku od juče danas sam predlagač sebi nije stavio ni jedan amandman, pa smo znači značajno uznapredovali. Ako pričamo o ukidanju takse na brojilo, sa ovakvim obrazloženjem kakvo je dato, mi nećemo platiti, da izvadimo baš novčanik, ali će nam pre novčanika neko uzeti pare, pa plaćati televiziju i ne znam koja je velika razlika u tom plaćanju. Pričalo se i vi jeste pričali u predizbornoj kampanji da ćete ukinuti taksu na brojilo koja se vezuje za televiziju, ali ste isto pričali kada je to donošeno kako je televizija profitabilna firma i kako to treba tako da se finansira, a ne zavlačenjem ruku u džep građana i sada vi indirektno zavučete ruku u džep građana zato što budžet ne pune marsovci, nego opet ti isti građani od kojih se taj budžet puni. Ono što bi verovatno bilo bolje da je nama gospodin ministar, koji je danas u uvodu izlagao da smo mi danas pričali ili juče o budžetu, jer je to verovatno neko osnovno pitanje o kome treba da pričamo, a ne o nekim žandarima itd. Valjda bi ovo bilo važnije pitanje od ovoga, a ne nalazi se još uvek, pa time Vlada Srbije daje pravo da raspolaže budžetom za koji mi i ne znamo kao izgleda i isto tako bilo je jako normalno, ako se to radi na skupštinama opština, onda ne znam zašto se ne bi radilo na Skupštini Republike, da kada se kaže da se nešto finansira iz budžeta onda se kaže koliki je taj iznos i sa koje pozicije u budžetu ide. To je neki osnovni red, tako je bar do sada bilo i na skupštinama opština koje su niži organ od ovog. Ja bih zamolio i predsednika Skupštine, juče nas nije zaštitio od gospodina Batića da nas vređa, a danas kada je gospodin ministar pričao o uređivačkoj politici on posle toga opominje narodne poslanike da oni ne rade to isto. Koliko znam, mi narodni poslanici bi trebalo da smo ravni ministrima, ako nismo iznad njih, jer juče smo pričali o tome ko koga bije. Pričati o uređivačkoj politici onda treba pričati o dve uređivačke politike, Radio televizije Srbije i Nove radio televizije Srbije, i pošto je gospodin pričao o uređivačkoj politici Radio televizije Srbije ja ga neću ponavljati, a ja ga molim da pričamo o uređivačkoj politici Nove radio televizije Srbije. Ako uređivačka politika nije u Radio televiziji da svako veče gledam gospodina Batića, kao da je on spiker, istina on bar ne zamuckuje kao ovi novi, onda je to jako dobro. Ako je to nova uređivačka politika, uznapredovali smo prilično i bilo bi jako normalno ako se o ovome priča da se nešto kazalo, šta je to u stvari ta Radio televizija Srbije. Da li je to i Televizija Novi Sad? Kakvo je određenje Vlade i ministra na odluke Skupštine Vojvodine koje definišu Televiziju Novi Sad kao nešto drugo? Imamo izjavu, na kraju krajeva, kada je neki dan osamnaestoglavo birovsko telo DOS-a raspravljalo da je posle toga gospodin Isakov izjavio da će se najverovatnije Radio televizija Srbije, ova Nova, staviti u stečaj i onda će napraviti neku još noviju od te. Ako se nešto finansira iz budžeta, onda trba da bude jasno šta je to što će se finansirati iz budžeta, da li će se u ovom slučaju finansirati i to što Skupština Vojvodine svojom odlukom praktično definiše kao nešto što ne spada u Radio televiziju Srbije ili će to biti drugačije. Jako ste dobro kazali da zakoni kod vas u DOS-u dolaze na glasanje, a ne usvajanje, jer ovi vaši izgleda ne znaju da pričaju, samo dižu dva prsta.
Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, a zatim narodni poslanik Rajko Baralić.
Dame i gospodo, vi ćete primiti moje izvinjenje, ali ja ću se prvo obratiti javnosti i gledaocima kraj malih ekrana. Već danima kako izlazim za ovu govornicu ispod mog imena i prezimena piše Gordana Pop-Lazić - šef Poslaničkog kluba Srpske radikalne stranke. Mi smo uredno obavestili Skupštinu Srbije da je dr Vojislav Šešelj šef Poslaničkog kluba i da je Tomislav Nikolić zamenik šefa Poslaničkog kluba, što je i predsednik Skupštine juče prevideo. Ja zaista ne znam da li je Skupština pogrešno informisala Radio televiziju Srbije ili je Radio televizija Srbije u svom maniru to radi dezinformacije javnosti učinila i dalje čini, ali ne verujte još jednom dezinformacijama Dosovizije. Ja sam Gordana Pop -Lazić, poslanik Srpske radikalne stranke u Skupštini Srbije. Molim da mi se ovo vreme ne računa u diskusiju. Vlada nam je dostavila Predlog zakona o izmenama Zakona o radio televiziji i ne mogu da shvatim da je Vladi Srbije bilo teško da u ovakvom periodu, od formiranja Vlade do sada, pripremi jedan celovit zakon o radio televiziji. Ako ga nemate gospodo ili ne znate ko treba da ga napravi, evo imate gotov predlog Srpske radikalne stranke, koji je podnet još u oktobru mesecu. Mi ćemo glasati za taj predlog, čak i ako ga nazovete kao svoj. Nema se mnogo vremena za diskusiju po Predlogu zakona na osnovu nekih stručnih i pravno-tehničkog stanovišta, jer nam je uskraćeno da govorimo onoliko koliko nam je po Poslovniku dozvoljeno. Za pet minuta zaista ne može ništa da se kaže i imam utisak da čak pomalo izgledamo smešni kada izađemo i možemo samo neke osnovne odrednice da damo, a treba da govorimo o zakonima. Kada se govori o zakonima, onda mora da se ima sve u vidu, i Ustav i prethodni zakon i obrazloženje koje predlagač daje, a mi jednostavno nemamo vremena da na to sve skrenemo pažnju ni javnosti, a ni vama ovde u poslaničkim klupama. Ja, ipak, hoću da kažem da je u obrazloženju pogrešno interpretiran čl. 46. i 72. Ustava Republike Srbije kao ustavni osnov za donošenje ovog zakona. Ne mogu da ih citiram, imate Ustav, pa čitajte, a to samo pokazuje nestručnost ministra finansija, kome to mogu da oprostim, jer mu to nije struka. Ne mogu sekretaru Sekretarijata za zakonodavstvo, kojoj bi to trebalo da bude struka, a njoj je očigledno jedina kvalifikacija to što je supruga aktuelnog saveznog ministra za unutrašnje poslove, Zorana Živkovića. Jedini pravi razlog za donošenje ovog zakona jeste obzirom da se radi o državnom RTS-u, što njenu delatnost finansiraju građani, koji, uzgred budi rečeno, već godinama izbegavaju da prate program državne televizije, koja je uvek bila u funkciji dnevne politike i interesnih grupacija i monopolskih nosilaca vlasti. To je ranije bila SPS i JUL, a danas je to DOS. O objektivnom informisanju i sadržinski dobro osmišljenom programu koji bi, pored informativnog, trebalo da ima i značajnu edukativnu ulogu za sve kategorije stanovništva nema ni govora. Kolika su ta sredstva koja će se iz budžeta izdvojiti za finansiranje državne televizije, predlagač ne kaže. Očigledno ne zna, prethodnici su o tome govorili, pa ću ja to preskočiti, da bih ovih svojih pet minuta ispunila na adekvatan način. Međutim, ako mislite da će to što će finansiranje ići iz budžeta vas amnestirati od obaveze da pravilno informišete javnost o svemu što se događa, jer je to ustavna obaveza i pravo svakog građanina da bude na takav način informisan, jer na kraju mi svi iz svojih džepova kroz poreze, takse i ostale javne prihode kojima punimo budžet, opet finansiramo tu državnu televiziju. Jedno pitanje za ministra Đelića, konkretno, šta je sa onima koji su akontaciono uplatili električnu energiju? Hoće li biti njima vraćen novac, koji su unapred dali uz akontacionu uplatu, obzirom da nema prelaznih odredbi koje bi to regulisale, a trebalo bi, jer je dosadašnja taksa obračunata po kilovat času, a ne u fiksnom iznosu. Molim za odgovor na ovo pitanje. Hoću da kažem još nešto. Znate, sazivanjem ovih vanrednih sednica, koje uzgred budi rečeno dosta koštaju ovu državu, želite da stvorite utisak da Vlada vodi neku živu zakonodavnu aktivnost, a u stvari nas zatrpava...
Molim Vas da završite, a Vi prekoračujete vreme otvaranjem teme koja nije na dnevnom redu. Budite ljubazni pa završite.
Mislim da nisam prekoračila vreme. Evo, završavam. U stvari, radi se samo o čistom političkom marketingu i želite da se stekne utisak da imate gotove zakonske projekte, a vi ih očigledno nemate, sem zakona gospodina Batića, koji smo juče imali na dnevnom redu, koji može da se smatra celovitim. Sve ostalo je šuplja priča. Treba još da napomenemo da se delatnost RTS-a odnosi na poslove od opšteg interesa, a mi smatramo da treba da bude finansirana iz budžeta Srbija, ali da sve ostalo mora da bude finansirano pre svega iz drugih prihoda, a u skladu sa zakonom, a naročito kada se radi o komercijalnom programu. Srpska radikalna stranka smatra da je neophodno doneti nov zakon o RTS-u. Nemamo ništa protiv ukidanja takse, jer se ona sada pokazala kao neracionalna u odnosu na to da je vezana za visinu kilovat časa, a znamo koja će poskupljenja ići. Glasaćemo za ovaj predlog, ali očekujemo od vas kompletan zakon o RTS-u, koji bi regulisao i upravljanje RTS-om i ono što RTS treba da pruži građanima Srbije kao jedno opšte dobro. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, a posle njega narodni poslanik Lazar Marjanski.
Poštovani gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni novinari, uvaženi gospodine ministre, već u elementarnom ekonomskom opismenjavanju učili smo da postoje sredstva i izvori. Nije jasno i koji izvori obezbeđuju nadomeštenje sredstava koja su neophodna za normalan rad i funkcionisanje RTS-a. Rekli ste da će do donošenja novog zakona o RTS-u, kao i do usvajanja novog budžeta, to biti namireno iz budžetske rezerve. Da li iz stalne ili tekuće? Iz stalne ne možete, jer na to po zakonu nemate pravo. Iz tekuće budžetske rezerve finansiraju se one stvari koje je neophodno servisirati zbog stvari koje se ne mogu predvideti budžetom. Dragi gospodine, koliko ja imam glasova u Čačku, o tome možemo da pričamo nekom drugom prilikom. Neka ste vi nama živi i zdravi, nema problema. Najljubaznije vas molim, ovo je ozbiljno pitanje, mesečni prihod od takse na brojilo je oko 250 miliona, a na godišnjem nivou to je tri milijarde dinara, pa možete li nam reći koliko danas u privrednom finansiranju Vlada raspolaže na stavci, koja se naziva tekuća budžetska rezerva, da li na taj način objektivno ugrožavamo nečija prava, koja se sa ovog mesta iz budžeta mogu finansirati, pre svega interventno? Ovde se pre svega radi o jasnoj nameri da se ukine nacionalna produkcija i da se nastavi na rasrbljavanju Srbije, koju ste započeli i koje ćete, imam utisak, sprovesti do kraja. O tome će rasuđivati oni glasovi, gospodine, o kojima ste govorili malopre. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Lazar Marjanski, a zatim narodni poslanik Stevan Kesejić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, hteo bih par pitanja da postavim. Ko će plaćati televiziju i kako će je plaćati? Ljudi koji pitaju, koji su pretplatnici, nekad su plaćali televiziju preko pošte, pa sada preko brojila, kome će i kako plaćati televiziju? Da li će se uopšte televizija plaćati? Što se tiče ovoga, radikala i SPS-a, to je drugo, ali SPS i DOS, tu ima mnogo zajedničkog. Dok je SPS apsolutno bio na vlasti, proganjali su radikale, kao i DOS sada, ne puštate ih na televiziji, sečete ih, radite sve ono što je radio SPS. Nije ni čudo, da vam kažem gospodo, vaš voditelj kao što je Petar Lazović je, s oproštenjem, ali na Kopaoniku je dobio od SPS-a apartmane. Onaj Crkvenjakov, to je zadnji učenik, najbolji učenik u Kumrovcu. To je potpuno ista škola, svejedno da li je od DOS-a ili SPS-a. Hteo bih da navedem primer jedne televizije, koja je od svog postanka primala i SPS i radikale i sadašnji DOS. U okviru DOS-a to je Televizija "Santos", koja je iz Zrenjanina, koja je jedina televizija i kada su ih davili iz SPS-a, kao što je Nova demokratija i JUL, zabranjivali, jedini je uslov bio - plati, a koliko platiš toliko si na televiziji. Koliko i šta.... odgovara za to. Mislim da bi i ostali trebalo da slede primer Televizije "Santos" iz Zrenjanina. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Zakon o izmeni Zakona o RTS-u i iz predloga ministra Božidara Đelića naizgled može se shvatiti kao velika briga Vlade za tehničko-tehnološki razvoj, za informisanje stanovništva, briga za televiziju, briga za kinematografiju itd. I, naravno, to možemo da prihvatimo, i mi srpski radikali smo za to da se stanovništvo blagovremeno i tačno informiše, da gledamo dobre filmove, nove filmove, možda i sa starim glumcima koji sede ovde, ali nismo za to da se televizija koristi u čisto političke svrhe, u svrhe proganjanja političkih neistomišljenika, a da pri tome ne vodimo računa o onome što smo obećali građanima, dakle što ste obećali građanima u predizbornoj kampanji. Ovakvo obrazloženje daje nam za pravo da sumnjamo u iskrenost i dobre namere, jer skidanje takse sa strujomera, dakle, takse za TV pretplatu sa strujomera, nije pravi i jedini razlog, o čemu je ovde govorio ministar za finansije i ekonomiju. Verovatno da postoje oni razlozi koji nisu sada ni potrebni ni aktuelni da ih građani čuju. Glavni i jedan od glavnih razloga da se razdvoji plaćanje takse na TV pretplatu jeste i taj, kako smo ovde čuli od nekih poslanika DOS-a, doduše to od ministra nismo čuli, da će biti enormnog povećanja cene električne energije. I to je ono što građani ne bi trebalo da čuju iz usta ministra, a što mi narodni poslanici moramo da kažemo, jer je to jedan od razloga koji se ovde pokušava veoma ćutke provući. Sada očekujete da se građani obraduju zbog ukidanja takse na TV pretplatu. Međutim, taksa se ukida, samo se oblik ne ukida, samo se oblik naplate menja. Menja se oblik naplate i visina naplate. Neće biti toliko velika naplata da je ostala uz električno brojilo, jer će električna energija otići do neba visoko, pa ne bi bilo primereno da ode tako i TV pretplata, ali ipak i televizija, koja ima svoj program, nije baš toliko omiljena u narodu i kod građana kako to danas predlagač misli. Dalje, u Predlogu zakona o promeni Zakona o RTS-u ne vidi se iz kojih sredstava će se nadoknaditi, odnosno iz kog budžeta, odnosno ko će taj budžet puniti da bi se sproveo ovaj program o kome je ministar ovde govorio. No, o tome je bilo reči. Ja bih pomenuo nešto drugo. Iz kojih sredstava i da li su ta sredstva obezbeđena će se isplaćivati ekipe koje će morati da obilaze teren, da utvrđuju činjenično stanje na terenu, kako bi mogli da pravično i pravedno izvrše naplatu od korisnika- TV gledalaca. To u ovom zakonu nije rečeno, niti je to ministar spomenuo. A, to će biti jedan zaista obiman i veliki posao. Ili, možda postoje neki crni fondovi za koje narodni poslanici ne bi trebalo da znaju. Ova moja sumnja je posebnoopravdana, pošto smo čuli ovde...
Gospodine Nikoliću i gospodine Šutanovac, izričem vam opomenu. Ako nameravate da i dalje pričate, molim vas izađite. Imate kafe pa sedite tamo do mile volje, razgovarajte i uvažite ovaj dom i ovu skupštinu, kao i narodne poslanike.
Da li i meni izričete opomenu, gospodine predsedniče?
Ne, izvolite, Vi nastavite.
Dakle, s obzirom da sumnjam u ove fondove, smatram da će biti možda crni, pre svega zbog toga što je ministar pomenuo gospodina Mileta Isakova kao budućeg direktora RTS-a, a s obzirom da nam je poznato da je svojevremeno bio u bratstvu sa Čankom i Veselinovim, pa da su pukli oko podele nekih para posle izbora 1997. godine, nije isključeno da će vam se svideti da imate takve crne fondove koje ćete koristiti umesto da ste nam rekli iz kojih sredstava, i mi imamo opravdane sumnje da će to tako i biti. Nama je zaista drago što se ukida taksa na TV pretplatu koja je bila vezana za strujomer, jer smo često, ne samo ja, dolazili u iskušenje, kao i većina građana, da otkažemo korišćenje i struje ne zbog visine takse TV pretplate, već zbog programa koji je forsiran uređivačkom politikom. Dakle, ovo nije bila državna televizija, a nije ni sada. Ona se samo tako naziva, jer je ona u službi vladajućih partija, prvo levičara a sada DOS-a. Kako će se vršiti naplata, na čiji će račun i na čija sredstva prelivati, gde će građani uplaćivati, kojoj televiziji, takođe nam nije jasno. Bilo bi dobro da nam ministar objasni da li ću ja u Somboru plaćati somborskoj televiziji, u Novom Sadu novosadskoj, ovoj u Beogradu ili možda u Kosovskoj Mitrovici.
Ima reč narodni poslanik Slobodan Janjić.
Dame i gospodo narodni poslanici, motiv za izmene postojećeg Zakona o RTS-u, upakovan u dušebrižništvo za građane, u stvari je stavljanje uređivačke politike pod kontrolu Vlade putem finansiranja. Ovakav mrak do sada nije zabeležen u svetu [[smeh]] Samo se vi smejte. Sve informativne emisije svode se na... gospodine predsedniče, mislim da treba da počnete i njima dadajete javne opomene.
Nije bila preterana reakcija. Učinilo im se da je smešno, molim Vas, nastavite.
Sve informativne emisije svode se na monologe i hvalospeve DOS-ovaca, bez mogućnosti demantija ili iznošenja drugačijeg mišljenja. O mogućnostima praćenja TV programa mogu se pisati referati, a primedbe se kreću u pravcu nejasnoća, kako će se, ko i koliko finansirati državna televizija, prenosna mreža, koja je u katastrofalnom stanju posle bombardovanja vaše braće Amera. Što se tiče juga Srbije, situacija je još teža. Od sedam opština u okrugu, jedino opština Vranje ima tri programa RTS, a sve ostale jedan ili dva programa. Dve opštine, i to Trgovište i Bosilegrad, nemaju nikakav TV signal. Mislim da sve opštine u ovoj državi treba da budu pokrivene državnom televizijom. Da li predlagač zakona može, i u kom roku, ovo da reši, posebno da seoska područja pokrije TV signalom, jer im je to, u brdskim selima, gotovo jedini kontakt sa spoljnjim svetom. Što se tiče uređivačke politike, u ovoj Novoj televiziji Srbije, Milorad Komrakov ne bi dogurao ni do mesta pripravnika u pravljenju TV jednoumlja. Da je Milošević imao ovakvu kontrolu medija i ovakve urednike, ne bi ga skinuli sa vlasti još 50 godina. Ja i ne tražim da nam date više prostora, tj .termina, već se zalažem da se što verodostojnije prikazuje kako vi radite, a ostalima neće ni trebati kampanja, neće vas ni biti na sledećim izborima. Samo neka vas prikažu u pravom svetlu. Ovo je za Vas, gospodine ministre, ako budžet finansiraju putem takse, poreza i doprinosa svih građana, a televizija će biti finansirana iz budžeta. Ponovo dolazimo na to da će neko, mimo svoje volje, finansirati TV Srbiju, a nema TV aparat. Je li tako? Poslanik Lune, izvinjavam se SPO-u, pošto je on tražio da ga pomenem, da nije više u SPO-u, izvinjavam se SPO-u, SPO-ovac ne bi nikada tako diskutovao, reče da nema dovoljno opreme, a neposredno pre spaljivanja RTS-a, nabavljena je nova oprema, koja je pre spaljivanja utovarena u kamione i odvezena u nepoznatom pravcu. Vrednost te opreme je više miliona maraka, a ako ne znate u čije je kamione utovarena, postoje slike sa registarskim tablicama i natpisom firme. Natpisi firme su na kamionima, u koje je tovarena ta skupocena oprema. Rećićemo tužiocu, ako povedete postupak, daćemo mu i dokument. Ako ne znate čiji su kamioni, pitajte gospodina Čovića, on sve zna, kao vodeći komunalac ove države.
Reč ima narodni poslanik Goran Vesić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo, na dnevnom redu imamo zakon kojim se ukida taksa kojom se finansira RTS. Nažalost, o svemu se priča, samo se ne priča o tome. Taksa je uvedena pre mnogo godina, da bi se, navodno, obezbedilo finansiranje RTS-a, iz prostog razloga što građani nisu želeli, većina građana, da plaćaju takvu televiziju. To je bio način da bivša vlast primora sve građane da plaćaju televiziju, kojoj uglavnom nisu verovali, što su pokazivala istraživanja javnog mnjenja. Dešavale su se paradoksalne situacije, da ljudi koji imaju više električnih brojila plaćaju taksu, da ljudi plaćaju taksu iako im je električno brojilo u štalama, podsetiću vas, bio je jedan prilog na studiju B, gde jedan seljak iz okoline Požarevca nije mogao godinu i nešto dana da obezbedi da ne plaća taksu za televizor na električno brojilo koje se nalazi u njegovom svinjcu. I nikada nije uspeo, obezbedio jetek posle, pošto se pojavio taj prilog na televiziji. Mnogi drugi to nisu uradili. Prema tome, iz prostog razloga, na taj način ljudi su bili primorani da plaćaju ono što nemaju. E sada, zašta se koristila ta taksa - kada je ta taksa prikupljena, trebalo je, naravno, da se koristi za razvoj RTS-a. Ne, nije korišćena za razvoj RTS-a, korišćena je samo za jačanje propagandne mašinerije bivše vlasti. Ta taksa se koristila da bi bili deljeni stanovi u RTS-u. Tako su provereni kadrovi, poput Spomenke Jović, Dragoljuba Milanovića, novinara koji su dolazili na televiziju i posle šest meseci dobijali stanove, dobijali stanove kao deficitarni kadrovi, koje je televizija plaćala parama građana Srbije. E, to je poenta. Neće građani Srbije da plaćaju podele stanova po televiziji Srbije poslušnicima bivše vlasti. To je bio razlog. Koliko je RTS snimala drama od te takse, šta je uradila sa dramskim programom, šta je uradila sa školskim programom, šta je uradila sa kulturnim programom - ništa. Jedino što je uradila to je informativni program, dnevnik u 19,30, dnevnikov dodatak, dodatak dnevnikovog dodatka, specijalne emisije itd., pa smo tako imali specijalnu kameru za snimanje predsednika Miloševića i Mire Marković, naravno. Prema tome, ukidanjem ove takse DOS ispunjava svoje predizborno obećanje prema građanima, a predizborno obećanje prema građanima je da se neće plaćati ono što nije neophodno. RTS je trenutno državna. Kakav će biti njen status, videćemo posle donošenja novog zakona o televiziji, možda će postati javna, možda će to biti neka kombinacija između javne i državne, ali nećemo dozvoliti više nikada da građani Srbije budu primorani da kupuju stanove Dragoljubu Milanoviću, Spomenki Jović, i ostalim poslušnicima Slobodana Miloševića, a da zauzvrat dobijaju laži. Prema tome, zbog toga je neophodno da se ukine ovaj zakon i zbog toga će građani Srbije već posle objavljivanja ovog zakona u "Službenom glasniku" biti oslobođeni bar toga da ne moraju da plaćaju ono što naprosto ne žele. Kako će se finansirati RTS, nemojte vi o tome da brinete. Pa vlast će o tome brinuti, naći ćemo način da se finansira RTS, nemojte vi da razmišljate o tome kako ćemo mi finansirati televiziju. Država će finansirati onako kako bude smatrala, ali nećemo otimati od naroda, kako ste vi radili.
Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić (replika).
Ovde su izrečene optužbe na račun svih koji su nekada bili u vlasti. Srpska radikalna stranka je bila u Vladi Republike Srbije. Rečeno je da smo otimali televizijsku pretplatu i koristili je za raznorazne namene, pa Vas molim da mi date pravo na repliku. Vidite, gospodine Vesiću, zamerate s pravom što je postojala kamera koja je pratila samo Slobodana Miloševića. Sada postoji i kamera i novinari koji prate samo Vojislava Koštunicu. Petar Lazović se vratio iz penzije da prati Vojislava Koštunicu. Ali, nećete da kažete poslanicima da je jedna kamera pratila samo Vas, Vaš dolazak iz Crne Gore na surčinski aerodrom, proslavljen u specijalnoj emisiji RTS-a - vratio se Goran Vesić u Srbiju. I to je finansirano iz takse na električno brojilo. Strašno me brine vaše nepoznavanje. RTS je javno preduzeće, sada je RTS javno preduzeće, ne znate vi to,još jedna stvar, da li se direktor zove Milanović, ili Crkvenjakov, da li se glavni urednik zove ovako ili onako, da li je vlast SPS ili DOS, ta razlika ne može se osetiti samo po imenu. Zato ja molim, uradite nešto da i mi osetimo da se nešto promenilo. Ispada, sjašili socijalisti, uzjašio Murta. Učinite nešto da i ja, kao građanin Srbije, budem ubeđen da se nešto u toj televiziji promenilo. Ako je neko bio prognan sa državnih medija, to je SRS. A, empirijski podaci govore da je 99% vremena, predviđenog za kampanju u decembru, bilo posvećeno DOS-u. Ako je neko sada ugrožen time što ga uopšte nema na medijima, to je SRS. Učinite nešto da se glas opozicije čuje makar jednom nedeljno na državnoj televiziji i ja ću reći da se nešto promenilo. Ovako, to što se promenio nalogodavac i to što se promenio poslušnik, to nije znak da se promenila RTS. Žao mi je što u ovakvom rasporedu ministarskih mesta bez portfelja, ministar za finansije obrazlaže izmene Zakona o radio televiziji. Upozoravao sam vas, nije Radio televizija samo taksa, upozoravao sam vas da time što nije predviđen ministar za informisanje, da time gubimo nešto mnogo bitno i nešto mnogo važno. Niste hteli to da prihvatite i kako sada ja da objašnjavam ministru Đeliću kakva je bila situacija na RTS-u kada je čovek pre neki dan sleteo u Srbiju.
Vreme, gospodine Nikoliću, ovo je replika.
Slušam već nekoliko dana, kada god se pomene bivša vlast, kako radikali kažu - mi nismo u tome učestvovali, mi nismo nikog zaposlili, mi nismo nikom naredili ništa, kao da niste sedeli u toj vlasti. Imali ste u Vladi svoje ministre, vladali ste zajedno sa socijalistima i nije pravedeno da sve padne na njih. Nije pravedeno jer ste zajedno vladali i najgori zakoni u državi su vaši zakoni. Tu je Zakon o univerzitetu, Zakon o informisanju itd. To što vas niko ništa nije pitao u toj vladi i što ste služili samo da glasate, to je vaš problem i sada građanima Srbije objašnjavate zašto ste davali legitimitet takvoj vladi. To vas, gospodine Nikoliću, ne oslobađa od objektivne odgovornosti, a bili ste u toj vladi i bili ste potpredsednik. Drugo, nisu mogli građani Srbije da žive od tri čuvena potpredsednika - Bojić, Šešelj i Ratko Marković. Oni su sve obrazlagali i nije važno, ali krivi ste za to, možda manje, ali ste krivi zato što ste dozvoljavali da takva vlast opstane. To ne možete da sporite. Što se kamera tiče, činjenica je da u kamere nije ulagano, ali mi smo ovde čuli jednog poslanika koji s pravom kaže - zašto nema filmske kamere u Televiziji? Zašto ne kupiste filmsku kameru za sve ove godine? Nema kamera koje prate bilo kog državnog funkcionera, računajući i predsednika Jugoslavije i to vam odgovorno tvrdim. I na kraju, prema podacima iz RTS-a, bivše vladajuće stranke, iskreno govoreći vi tu najmanje učestvujete, bivše vladajuće stranke, prvo JUL, pa SPS, pa SRS, duguju oko 138 miliona dinara u ovom trenutku RTS-u. To je skoro pola onoga što se sakupi za mesec dana. Nemojte vi da pričate i da brinete o građanima Srbije. Vi ste im otimali pare, niste plaćali televiziju i radi pravde i istine radi, kada govorite o tome koliko ste bili zastupljeni u kampanji, recite građanima Srbije da prvi put u ovoj kampanji koja se desila u decembru mesecu su sve parlamentarne stranke imale pravo na besplatne termine za emitovanje spotova. Ni jedan spot niste platili, ne zato što niste hteli, već zato što ste imali pravo da emitujete besplatno spotove. Kada su vam to socijalisti dozvoljavali? Imali ste devet termina dnevno gospodine Nikoliću, devet termina dnevno puta 30 sekundi i to besplatnog emitovanja da bi se obezbedila ravnopravnost.
Gospodine Vesiću, niste nam vi dali te termine nego smo imali dogovor svih učesnika na izborima. Nije to vaša zasluga, nego smo seli svi koji učestvujemo u izborima i dogovorili se koliko će ko da bude predstavljen. Zašto vi sada tovarite Srpskoj radikalnoj stranci dugove koje je natovarila SPS? Ne mislite valjda stvarno da SRS duguje tih 40 miliona RTS-u? Za sedam dana praćenja predsedničke kampanje, predsedničkog kandidata Tomislava Nikolića, po minut dnevno u dnevniku natovareno je 40 miliona, ali na stranu to. Niste me dobro shvatili. Uopšte se ne kajem što smo bili u Vladi Republike Srbije i u Saveznoj vladi, i od toga ne želim da bežim i nije me od toga sramota. Ako vi možete da opravdate da u interesu Srbije pregovarate sa teroristima i ljubite se sa Solanom, zašto ne dozvoljavate da se političke stranke od kojih je zavisila sudbina Srbije, od vas tada ništa nije zavisilo, vi ste pomagali Milu Đukanoviću da se otcepi u to vreme, zašto ne dozvoljavate da se ujedine političke stranke u vreme kada je Srbija bila strašno ugrožena i kada je trebalo braniti? Nije me sramota ni jednog poteza koji su radikali napravili u Vladi, iako ćemo imati na dnevnom redu i poteze za koje vi smatrate da nisu dobri. Ne perem se ja izlaskom za govornicu od učestvovanja u Vladi, ali hoću da razgraničimo krivicu, šta je ko radio, šta je ko mogao da uradi? Nećete ni vi moći iz Demokratske stranke u ovoj koalicionoj vladi da uradite sve što je vaša želja i što je vaš program. Ja vas neću zbog toga prozivati, što baš sve ne možete da ostvarite. Vrlo je bitno da se nešto ostvari, a naš cilj je bio da se donese Zakon o univerzitetu, Zakon o javnom informisanju ... [[smeh u sali]] i mi smo taj svoj cilj ostvarili. Imali smo red u javnom informisanju i imali smo red na univerzitetima. Vi ćete sada doneti drugi zakon, a mi ćemo pokušati da ga kritikujemo, a ako ne bude dobar, ali šta, život teče dalje. Nemojte samo da predstavljate ovde vlast i da kažete - mi vam dajemo, mi smo vam dali, vlast vam daje. Ništa vi ne dajete, jer su tako mislili i socijalisti, pa su nestali iz vlasti, nemojte da mislite da ćete i vi dugo. Radikali će da traju.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac, a posle narodni poslanik Aleksandar Radosavljević.
Poštovani narodni poslanici, meni je jako žao što gospodin Šešelj nije danas ovde, već ljubi rame Sadamu Huseinu, inače bi on mnogo bolje i kompetentnije diskutovao od vas gospodine Nikoliću. Mene interesuje jedna stvar, ima li ovde jednog narodnog poslanika koji je izabran u Skupštinu Srbije, a da će njegovi birači reći da je dobro što nije glasao da se taksa na brojilo ukine? Da li je gospodo, vi iz SPS-a, vaše biračko telo dalo mandat da ovde danas glasate protiv ukidanja takse? (Pavlović, sa mesta: To je naš problem, a ne vaš.) Vi imate mnogo problema gospodine Pavloviću, ali je između ostalih i taj. Danas je tema ukidanje takse na brojilo, a kome nije jasno, to će se danas doneti i ne u interesu nas poslanika, već u interesu Radio televizije Srbije. Meni je jako žao što se ova bina koristi da se razvlače teme satima, jer deset sati pričaju o ovoj temi gospoda iz Radikalne stranke, bili elektromehaničari ili turizmolozi znaju da pričaju o Zakonu o amnestiji, o Zakonu o televiziji, o Zakonu o sudstvu, o svim mogućim zakonima znaju isti da pričaju. Da li se na Centralnoj otadžbinskoj upravi, ili kako se već zove, javljate za reč toliko puta, da li se javljate? Ne javljate se, jer tamo ćutite kao zaliveni, a ovde nas davite, ne nas, nama nije teško, već ostale. [[Aplauz u sali.]] Gospodo, zarad građana Srbije moram da kažem da svako zasedanje Skupštine košta preko 150.000 dinara. Ja razumem da narodni poslanici koji dođu na zasedanje žele da odrade svoju dnevnicu od 300 dinara, ali ukoliko bi mi to završili u jednom danu, uštedeli bi taj novac građanima Srbije. Ako dođete u Beograd pa spavate u hotelu u Beogradu, pa se šetate ovde, pa nije to izlazak u grad već ste došli da radite. Toliko i hvala vam.
Već sam imao prilike da vlast, dok sam u opoziciji, samo su onda bili socijalisti, da upozoravam na to da je demokratija skupa, ali da niko nema pravo da nam je uskraćuje. Nemojte vi iz vlasti da izlazite za govornicu i da pričate kako su skupe sednice Narodne skupštine. Mnogo je skuplje ako ne bude sednice i ako donesete zakon o kome vam baš niko ne kaže ništa, a naša je dužnost da tražimo samo ono što je loše u zakonu. Naša je dužnost da govorimo danas i svakog dana, i bilo prenosa ili ne bilo, mi ćemo govoriti, a vi ako imate živaca, ili ih nemate, onda se šetajte i vratite se kada bude bilo glasanje. Nešto drugo me boli iz vaše diskusije, mlad ste čovek, možda ne biste mogli po godinama da mi budete sin, ali loše vas vaspitavaju. Nemojte nikada više da o Iraku i iračkom narodu govorite [[smeh u sali]] Juče vam se desilo, dok je poslanik Đura Lazić sa Kosova i Metohije govorio o silovanju srpskih žena i devojčica, da ste se smejali i dobacivali. Morao sam da uđem u oštar sukob sa vama i da vas zamolim da ućutite dok se o tome govori, a da onda bučete koliko god hoćete. Pustite me da završim, zašto ne bi trebalo sa ove govornice da se loše govori o Iraku i iračkom narodu, pa i o iračkom predsedniku? Zato što je to država koju Amerika bombarduje već deset godina. Zato što je to država kojoj je Amerika ubila više od 100.000 dece. Zato što je to najbogatija država na svetu kojoj Amerika ne da da koristi svoja prirodna bogatstva, samo zašto što nisu u Americi, i samo zato što nisu u američkim rukama, i zato što je Kuvajt deo Iraka. To treba da znate. Kao što je Kosovo i Metohija deo Srbije, tako vam je ista sudbina Iraka i Kuvajta. Tako će nam jednog dana neko zamerati ako budemo neprekidno tražili da Kosovo i Metohija budu u rukama Srbije i srpskog naroda. Toliko za obaveštene i neobaveštene. Još jedna stvar. Svog ministra za energetiku pitajte gde će se obratiti za naftu, pa tek onda izvolite za ovu govornicu da napadate one od kojih će nam uskoro i život zavisiti. Hvala.
Sticajem okolnosti moj otac je radio u Iraku nekih šest meseci. Ja sam živeo od tog hleba. Znači, znam šta znači rad u Iraku i poštujem irački narod. Ali, sećam se devedesete godine, koje se vi možda ne sećate, kada je dr Vojislav Šešelj ispred američke ambasade nudio usluge svojih dobrovoljaca da unište iračku gamad. Vi ste tada možda bili mali političar, a u međuvremenu ste narasli. Ja se tada nisam bavio politikom. Kada je Vuk Drašković ljubio Madlen Olbrajt meni se to nije dopalo. Sada Šešelj ljubi rame Sadama Huseina. Hoće li doneti naftu?
Prvo, ima jedna velika razlika između Medlin Olbrajt i Sadama Huseina. Da li ste vi sigurni da je ona žensko? Ja vam garantujem da nas Sadam Husein nikad neće bombardovati, a Medlin Olbrajt nas je bombardovala. Sad, svaka politička stranka koja traje 10 godina ima zabluda koje ispravi, ne krije i ne kaje se. SRS je imala dve zablude. Jedna je Irak, a jedna je Amerika. Obe smo ispravili u svom političkom delovanju i Iraku smo se javno izvinili zato što je jedan član sadašnje Demohrišćanske stranke organizovao demonstracije i nudio dobrovoljce Americi da tuku Iračane, bez znanja Srpske radikalne stranke. To je raščišćeno u Saveznoj skupštini. Ne bi trebalo to da, gospodine Batiću, sugerišete poslanicima za ovom govornicom, kad je to raščišćeno u Saveznoj skupštini. Znači, izvinili smo se narodu Iraka. Trebalo bi da i vi o tome dobro razmislite. Nas čeka iračka sudbina, ovako ili onako, i trebaće nam prijatelji u svetu. Nažalost, polovina naše Vlade je proamerička. Jeli su hleb američki, uzimali ogromne količine dolara od Amerike. Vi, gospodo poslanici iz DOS-a, nemojte da se povodite za tim. Vi razmišljajte malo srpski. Za vas tih dolara nema. To što grakćete da odbranite interese samo pojedinaca u ovoj vladi, ne pere vas u mojim očima. Znam da niko od vas ne voli ni Ameriku, ni Medlin Olbrajt, ni Havijara Solanu. Znam da niko od vas ne voli da budu silovane srpske devojčice. Zašto onda galamite kad vam neko o tome priča? Malo pijeteta da pokažete prema svakome. A to da li neko nekom ljubi rame, to nije priča za ovde.
Za reč se javio član Vlade, gospodin Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, 15. jula 1993. godine donet je Zakon o izmenama i dopunama Zakona o radio-televiziji, kojim je uvedena taksa na brojilo, kao poseban vid finansiranja Radio televizije. Tadašnji ministar informisanja, gospodin Milivoje Pavlović, rekao je da postoje dva cilja za donošenje tog zakona. Jedan je da se unapredi rad RTS-a. Kako je unapređen, svi smo imali prilike da vidimo. Drugi je da se to učini na način koji je funkcionalniji, racionalniji i pravedniji od dotadašnjeg. Naravno, da su i jedan i drugi cilj bili prazna demagogija. Pri tome je gospodin Pavlović rekao da se predlaže jedan model koji se tada, navodno, koristio u Grčkoj, gde je taksa bila 7,5 maraka. Jedino je gospodin Pavlović u tom momentu zanemario da je prosečna plata u Grčkoj tada bila preko 1.500 maraka, a da smo upravo tada bili na pragu galopirajuće inflacije, i da je vrlo brzo nakon toga prosečna plata u Srbiji bila 7,5 maraka. Sticajem okolnosti, za istom ovom govornicom, kao poslanik, tada sam se protivio donošenju Zakona o izmenama i dopunama Zakona o radio televiziji, odnosno uvođenju takse na brojilo. Upravo iz ovih razloga koje je danas pomenuo gospodin Đelić. Radi se o nečemu što je i neprirodno i nepravično. Radi se o zakonu koji je odmah bio u koliziji sa odredbom člana 12. stav 3. Ustava Republike Srbije i sa odredbom člana 34. stav 1. Ustava Republike Srbije. Radilo se o zakonu koji je odmah bio u koliziji sa Zakonom o obligacionim odnosima, koji predviđa načelo uzajamnih davanja. Nešto možete da kupite i da platite. Ali ne može niko da vam nametne da vam nešto proda, ako vi to nećete. To je elementarno načelo u Zakonu o obligacionim odnosima. Konačno, bio je u koliziji sa tada važećim Zakonom o elektroprivredi, sa članom 27. tadašnjeg Zakona o elektroprivredi. Prema tome, ovim se samo ispravlja jedna od brojnih zakonskih nelogičnosti, i upravo ova dva razloga koja su pomenuta, da je to neprirodno i nepravično, očito postoje do danas, iz prostog razloga što ima ljudi koji nemaju TV prijemnike, koji ne mogu iz ovih ili onih razloga da prate TV program ili neće da prate program, a ima koji imaju po pet TV prijemnika, satelitske antene i ko zna šta sve. Sad, stavljati i jednog i drugog i nametati im obavezu da plaćaju istu taksu na brojilo, odnosno TV pretplatu, zaista zvuči apsolutno nelogično. Ovde, na žalost, ponovo slušamo ono što se slušalo juče. Ponovo se ispredaju i povodom ukidanja takse na brojilo, priče o patriotima i izdajnicima, o Medlin Olbrajt i Havijaru Solani. Gospodo, nemojmo to stalno potencirati. Slučajno je ovaj ministar za vreme NATO intervencije bio svih onih tri meseca u svojoj kući, sa svojom decom, svakog dana pisao krivične prijave, za razliku od vas, protiv komandanata NATO avijacije, koji su bombardovali i civilne ciljeve i činili ratne zločine. Slučajno je ovaj ministar podnosio, za razliku od vas, krivične prijave i protiv Adema Demaćija i protiv Hašima Tačija, ali tadašnji tužioci na to nisu reagovali. Apelovao bih da se stvarno koncentrišemo na ukidanje takse na brojilo. Drugo, može se naravno koristiti skupštinska govornica za sticanje političkih poena, ali se oni ne mogu sticati tvrdnjom da nešto ne valja, a onda glasanjem za to što ne valja. To nigde još u parlamentarnoj praksi nije postojalo.
Reč ima Aleksandar Radosavljević, narodni poslanik, a zatim narodni poslanik Neda Arnerić.
Dame i gospodo, pre nego što bilo šta kažem u vezi takse na električno brojilo, o kome danas pričamo, moramo reći ko je doneo tu taksu i ko je tvorac te takse? Srpska radikalna stranka. Oni su ti koji su građanima stavili namet na ionako velike račune za utrošenu električnu energiju. Samo u Kragujevcu, primera radi, ovde se gospoda pozivaju na Kragujevac, a veze sa Kragujevcem nemaju, pogotovo zamenik šefa poslaničke grupe, koji živi u Beogradu, a inače je bio potpredsednik Vlade, i nema pojma sa Kragujevcem, takođe i bivši ministar i koministar koji takođe veze nema sa Kragujevcem, inače je predsednik Gradskog odbora SPS-a. Jednostavno, u ovom delu oni sa Kragujevčanima veze nemaju, ali namet od 20 miliona dinara građanima Kragujevca samo na utrošenu taksu, takozvanu, na električno brojilo, je dovoljan pokazatelj da ova taksa mora biti sklonjena. Da ona ništa drugo nije nego samo zavlačenje ruku u džepove građana preko raznoraznih načina na koje se prethodna vlast pozivala. Šta drugo, kada nam sada neko priča o tome kakva nam je televizija, kakvi su nam urednici, da li ima objektivnosti, da li nema objektivnosti, o kakvoj objektivnosti priča prethodna ekipa? Koja je tu objektivnost bila? Koja ekonomičnost je tu bila, šta se dešava na RTS-u? Gde vam je direktor Televizije i zašto je danas u sudu? Zbog čega je gospodin Milanović danas u sudu? Zašto, to vi treba da odgovorite građanima. Zbog čega se Sindikat RTS-a pobunio protiv stanova, kredita, plata, platnih spiskova, to je problem deviznih dnevnica, plata raznoraznih, po raznim osnovama, a nigde zaposlenih nema. Samo jednu stvar da kažem, bolje gospodo i naši mucavci neka budu urednici, nego vaši lažovi i prevaranti.
Uvaženi gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, cenjene dame i gospodo narodni poslanici, zaista nisam imao nameru da uzmem učešće u razmatranju ove tačke dnevnog reda, pa i neka se ne shvati da pričam o tom dnevnom redu, jer samo hoću da pričam o jednoj meni čudnoj pojavi, da mladi ljudi, ničim izazvani, nastupaju ovako ostrašćeno i sada ne znam da li je to rezultat njihove prirode, da li je to rezultat njihovog vaspitanja ili je možda u pitanju potreba za ličnom ekspozicijom. Sa ove govornice, kao što znate, nikoga nisam pominjao, a naročito mladog gospodina, jer i kada bi to hteo ne znam šta bih o njemu mogao da pričam, ne znam po čemu je on značajan da bih se njime bavio. O tome da li imam ili nemam veze sa Kragujevcem, verovatno će suditi oni koji su Kragujevčani. On je samo jedan od njih. Dakle, treba čuti i druge, a šta ja inače radim i koje sam stranke predsednik, to je poznato. Dakle, to su notorno poznate stvari i njih ne treba ovde iznositi. Ja bih zaista želeo da ovaj parlament bude parlament u kome će o stvarima da se govori iz različitih vizura, iz različitih uglova, a sve zbog toga da dođemo do najboljeg rešenja. Nikada nisam, niti bih ovu govornicu koristio za provokacije, a još manje za postavljanje nekih nesuvislih pitanja, koja nemaju nikakve veze, a koja verovatno ni onome koji ih je postavio nisu jasna zbog čega je to uradio itd., sem, ako možda nema kompleks, a i ako ima, ja to ne mogu da lečim, za to su zaduženi drugi.
Ima u životinjskom svetu, među jelenima, jedan običaj negde pred kraj zime, pravim jelenima otpadnu rogovi, a mladi srndaći tada koriste priliku da sa parčićima rogova rasteraju one prave dok njima ne stignu novi rogovi i ovi mali misle da su postali veliki i jaki. Poslanik Demokratske stranke misli da njegove male osobine i političara i Kragujevčanina, na kraju krajeva, mogu da budu tako velike da izađe pred poslanike i Srpske radikalne stranke i Socijalističke partije Srbije, koji se trenutno nalaze u fazi zamene, a uskoro će biti ponovo jači od vas. Mladi gospodine, pošto se usuđujete da kažete da nemam veze sa Kragujevcem, a vrlo dobro znate da mi je sve u Kragujevcu, izuzev mog stana i posla u Beogradu. Evo, kaže Batić da ću da vratim, sve on zna. Gospođo, smirite se malo, nešto vam nedostaje u životu. Ja samo vas da pitam, mladi gospodine, gde ste bili zaposleni do sada u Kragujevcu, čime ste se bavili i koliko ste doprineli Kragujevcu, pa ću onda da izađem da vam kažem koliko je gospodin Tomović doprineo Kragujevcu, a sebe neću ni da pomenem.
Reč ima narodna poslanica Neda Arnerić, a sledeći je narodni poslanik Dragan Tomić.
Poštovani predsedniče, poštovani poslanici, posle dugog raspravljanja sa šefom svoje poslaničke grupe, Čedomirom Jovanovićem, dobila sam dozvolu ipak da stanem za ovu govornicu, a pošto je gospodin koji je sa mnom u Odboru za kulturu maločas rekao da bi voleo da u ovoj skupštini čuje što više različitih razmišljanja, viđenja, vizura kako reče, samo bih želela svoju vizuru da vam kažem, moje viđenje ukidanja zakona koji će tri posto od računa za elektrodistribuciju ostaviti građanima u džepu. Sve ove mere koje preduzimamo ovih dana, amandmane na postojeće zakone, izmene na postojeće zakone, morali smo po hitnom postupku da donesemo i da ih izglasamo da bismo bar privremeno zaustavili krađu i nasilje u finansijskom smislu pre svega nad našim građanstvom. O budžetu, o budućim zakonima ne brinite, o tome ćemo onoliko još raspravljati, ako Bog da družićemo se još četiri godine, tako da imam poverenja u našu Vladu i znam da će o televiziji brinuti mnogo više nego što se do sada brinulo, jerkao čovek koji je puno radio na televiziji mogu da tvrdim sa sigurnošću i stopostotnom garancijom da tri posto koji su odlazili navodno za televiziju i budžet domaće kinematografije nisu korišćeni u te svrhe. Mi ćemo ovih dana osnovati anketni odbor koji će se baviti ispitivanjem rada Radio televizije Srbije, pre svega u uređivačkom smislu rada za proteklih 10 godina, pošto mislim da su možda najveći krivci, kojima bar ja kao pojedinac nikada neću oprostiti, ljudi koji su vodili uređivačku politiku RTS-a. O finansijama ne bih ni da govorim, jer samo da znate da honorare na televiziji ljudi nisu primali tri-četiri godine. Znalo se kada vas pozovu da radite za tu televiziju da radite za džabe i za slavu, ali to me nije mnogo doticalo, pa se nisamtime oglašavala u javnosti, jer je meni bio i zabranjen pristup na televiziji od 1996. godine, kada sam počela malo aktivnije da glasno razmišljam o političkim problemima zemlje.
Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić, a sledeći je Rodoljub Šabić.
Poštovani poslanici, malo bih samo da podsetim i prethodnog govornika da ovde pravimo jednu grešku. Ne govori se uopšte o ukidanju zakona, jer zakon ostaje i dalje da važi, već samo o delu zakona. Moram da kažem da je ovaj zakon već ukinut. Znate kako je ukinut? Ukinut je onog momenta kada je Vojvođanska skupština donela odluku, skinula znak RTS-a i postavila svoj znak i apsolutno javno preduzeće, koje je osnovala Vlada Republike Srbije po ovom zakonu, izuzela od dela uređivačke politike i finansija na tom delu Republike Srbije. Prema tome, ovaj zakon je već manjkav, a moglo bi se reći i da ne postoji, jer ne kontroliše celinu vršenja svoje funkcije. Već tog momenta je postala i bespredmetna taksa. Nemojte vi misliti da mi branimo taksu. Mi pričamo o nečem drugom. Vrlo konkretno ću govoriti samo upravo o onome što piše u ovom zakonu. Koristili ste ovde tri termina u obrazloženju, a to su sledeći termini: nelogičnosti, nepravedno i neprirodno. Time ste pokušali da se udvarate narodu i da kažete kako ćete vi da vodite brigu o narodu. To je rečeno ovde od strane ministra. To apsolutno nije tačno. Drugo, činite još jednu grešku, da ne može da se finansira iz tekuće rezerve, koja čini 210 miliona, već mora samo iz stalne, to su opet dve razlike. Ovih 210 miliona nije dovoljno ni za mesec dana finansiranja Televizije Srbije sa 8.000 zaposlenih. A sada da kažem o onom drugom delu. Kada kažete da vodite brigu o narodu, kaže ministar da ćete vi to finansirati iz budžeta, znači opet će morati da plati narod. Narod će morati da plati još nešto, moraće da plati i onih 400 miliona dolara NATO štete, nećete da tražite odštetu za RTS koja je porušena. Vi pričate za generalnog direktora, kako je on znao kada će biti bombardovana, a trebalo je da pročitate jutrošnju izjavu Karle Del Ponte, koja kaže da ne zna ni ona, ali joj je to neko došapnuo i rekao, kako smo mi znali kada ćemo biti bombardovani. Molim? Recite, hoćete li da polemišete samnom? Recite kako se zovete, da Vas prozovem da izađete ovde. Nemojte, vi ste ovde klasični mitingaši, a ja pričam o zakonu. Nemojte, pustite to. Dalje, pored toga što su ova sredstva nedovoljna za finansiranje RTS-a, kada kažemo da ćemo finansirati iz budžeta, mene živo zanima i sledeće: kako će se nadoknaditi šteta, pored ove ratne, a to je i ona DOS-ovska, koju ste ostavili kao spomenik svim Beograđanima, da gledamo, sva ona nestala i ukradena oprema, pa kako planirate da platite naknadu štete onim ljudima koji su maltretirani, šamarani i linčovani? Tako da se ovde ozbiljno postavlja pitanje primene ovog zakona. Ja sam vrlo u temi, verujte mi, kada govorim o primeni zakona i o sredstvima iz kojih će se finansirati. Nemamo ništa protiv da se ova taksa ukine, ali, iz razloga o kojima sam govorio, znači da ovaj zakon već ne važi, a ti delovi su sami po sebi nebitni i bespredmetni, pa ako budemo finansirali iz tekuće rezerve, koja je 210 miliona, nemamo izvore. Znači, morate kršiti privremenu odluku o finansiranju budžeta kojeg ste doneli...
Gospodine Tomiću, opominjem Vas za vreme.
Samo sam 13 sekundi prekoračio, verujte, vrlo pažljivo pratim kada puštate ove mlade momke koji nisu uopšte u temi, onda govore i po dva-tri minuta više. Nije ni važno, važno je da ovo pretvarate u pljuvaonicu. Prema tome, daleko ste vi od brige za ovaj narod. Nemojte molim vas ovde samo pričati o brizi o narodu, a već im koža s leđa puca. Hvala lepo.
Hvala. Dajem reč narodnom poslaniku Rodoljubu Šabiću, a neka se pripremi narodni poslanik Ljubiša Maravić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ovom vremenu koje smo potrošili za raspravu o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o RTS-u, reklo bi se da smo otvorili raspravu o promenama Ustava, ili bar da raspravljamo o nekakvom zakonu tipa kodeksa, sa 200 članova. Moram da vas podsetim da raspravljamo o zakonu koji ima dva člana, čiji je jedini racio da se iz pravnog sistema Srbije eliminiše jedan institut, za koji je svima nama savršeno jasno da je omražen u narodu. Ukidanje takse na električno brojilo, po pravilu kod građana izaziva ovo. Zato sam, dame i gospodo, siguran da ćemo kada budemo glasali o ovom zakonu, verovatno, ponoviti onu šizofrenu situaciju od juče, kada je 50-tak ljudi ovde besomučno kritikovalo Vladu povodom Zakona o amnestiji, a onda samo šačica ljudi je glasala protiv. Dakle, ne bih se ni javljao za reč, jer je sve savršeno jasno. Jasno je da ćemo ukinuti tu taksu, jasno je da će ogromna većina, veća od DOS-ovog broja poslanika, glasati za to i jasno je da ostaje obaveza Vlade da obezbedi finansiranje televizije. Ništa tu nije sporno i ni u čemu nema pitanja o kojima treba raspravljati. Ipak, potegli smo toliku količinu argumenata da je to prosto neverovatno. Ja gospodo moram da kažem, ako se možda u nakakav kontekst sa električnim brojilom može dovesti priča tipa lake opservacije gospodina Nikolića o jelenskim rogovima ili ako se može u taj isti kontekst staviti bilo šta što je u vezi sa Havijerom Solanom, sa već ne znam kim, ja onda ne razumem. Dobro, možda se neke stvari i mogu složiti, a možda je neukusno, ali eto mora se slušati, da nam predstavnici tzv. dojučerašnje Vladenarodnogjedinstva pričaju o nekakvoj uređivačkoj politici na RTS-u. Gospodo, jednom političkom planktonu tipa JUL-a omogućavano je više vremena na tom RTS-u, nego što je trošilo 18 partija DOS-a. Ko mu je to omogućavao? Valjda njegovi partneri iz Vlade narodnog jedinstva. Valjda ljudi koji su sedeli u upravnom odboru RTS-a. Dobro, ako je to neukusno slušati, postoji nešto što je neprihvatljivo slušati. Čini mi se da je zamenik šefa poslaničke grupe SPS-a u svom istupanju prvo govorio o šteti koja je na televiziji napravljena u agresiji NATO-a, a potom sebi dozvolio da kaže da je nakon toga još veća šteta prouzrokovana 5. oktobra. To se, gospodo, bez reakcije ne može slušati. To je neukusno, to je vrhunski cinizam. Tog dana kada je NATO uradio to što je uradio, ubijeno je 16 ljudi. Petog oktobra nije poginuo ni jedan jedini čovek. To je ogromna razlika gospodo i takav cinizam nije dopušten. Ako se ovde možda i mogu trpeti određene uvrede, niko nema prava da vređa porodice tih 16 ljudi. Gospodo, apelujem na vas da završimo maltretiranje ovoga i građane koji nas gledaju i da ovaj zakon, koji ćemo sasvim sigurno usvojiti, a videćete kojom većinom, konačno i da usvojimo, pa da pređemo na važnije stvari. Zahvaljujem.
Dame i gospodo poslanici, želeo bih sve iz ove sale da podsetim da mi sedimo u Narodnoj skupštini Republike Srbije, da je u njoj 250 poslanika sa potpuno jednakim pravima i bilo bi dobro da se želja za jednim boljševičkim totalitarizmom, koja je prisutna u ovoj sali, želja da se ne čuje drugačije mišljenje, ipak polako spusti sa jednog mnogo višeg nivoa i da dopustite da imaju pravo, da svaki poslanik u ovoj sali, ima pravo o tački koja je na dnevnom redu da iskaže svoje mišljenje. Ako hoćemo o tački, da onda kažemo da ovo ukidanje takse RTS-a za električno brojilo je direktan marketinški potez DOS-ovske vlasti, jer u ovoj zemlji nema ni jednog glupog građanina kome nije jasno da će odmah da usledi porez na tkanine, porez na mleko, porez na ašove, porez na viski, iz kojih će građani opet, plaćajući te stvari, puniti budžet, da bi iz budžeta, ali i sada DOS-ovska vlada, finansirala Radio televiziju Srbije. E, u tome je jadac, draga moja gospodo. Bar smo imali privid nezavisnosti i nadu da je moguće da se odmakne nova, slobodna, oslobođena, spaljena televizija od DOS-ovske vlasti. A, sada nam je jasno da uvođenjem novih taksi, kojima će građani koji ne plaćaju na drumu plaćati na ćupriji, doći u poziciju da Vlada Republike Srbije, finansirajući tu televiziju, direktno diktira uređivačku politiku.
Izvolite, replika. (Glasovi: Niko vas nije pomenuo.)
Povodom moje diskusije, gospodine Ivkoviću, spominjali ste nekakav boljševički totalitarizam. Ne znam kome je on .... (Ivković, s mesta: Verovatno ste se prepoznali.) Da, da, naravno da sam se prepoznao. Naravno da sam se prepoznao. Znate kako. Vi ste nas naučili da se prepoznajemo po tim terminima, znate. Ali, moj gospodine Ivkoviću, ja sam govorio o jednoj jedinoj stvari. Govorio sam da je poslanik SPS-a identifikovao i rekao da je veća šteta ono što je učinjeno 5. oktobra od ubistva 16 ljudi koje je izvršeno u NATO napadu. I, postoji još jedna strašnija stvar koju nisam hteo da kažem ali, evo sada ću je reći. Postoji, gospodine Ivkoviću, osnovana sumnja da je taj neidentifikovani NATO pilot, koji je izvršio to višestruko ubistvo, imao i saučesnike. Postoji osnovana sumnja da je neko znao kada će taj napad biti izvršen i postoji osnovana sumnja da je neko ostavio 16 ljudi da umru. I, sve dok ta sumnja ukazuje na nekog ko je visoki funkcioner Vaše stranke neukusno je koristiti takve argumente. Zato sam se javio za reč, gospodine Ivkoviću, a ne da bih pričao o temama koje ste Vi koristili prilikom priče.
Uvažena gospođo ili gospođice predsedavajući, Vi ste dali reč poslaniku koji uopšte nije bio pomenut tokom moje diskusije. Osim ako se prepoznao da pripada boljševičkom totalitarizmu, a ja moram da vam kažem, prema vašoj želji, vrlo izraženoj želji da poništavate odluke koje su po važećem zakonu donete, tj. da ukidate stečena prava, zaista to i odslikavate. Želim da istaknem sledeće. Da li postoji građanin Beograda koji, kada razmišlja o avionu koji nosi bombu ubicu brzinom većom od zvuka nad gradom Beogradom, da samo jedan mikron pogreši, pokretom pilota, tu bombu ubicu odvede na usnuli soliter 300-400 metara od RTS-a, ljudi moji, ubica kaže da je nekome rekao da će da ubije i vi sada proganjate onoga za koga ubica kaže da je rekao da će da ubije a ne proganjate ubicu. Sramota.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Ivković je pokušao da govori o delu našeg naroda, o našim biračima, o građanima ove zemlje kao glupima. Ne znam na koji deo je gospodin Ivković mislio, ali bi bilo dobro da se izjasni o tome i da o tome jednom raspravimo.Zaistane nameravam da sedim u Skupštini u kojoj će narodni poslanici deo naroda nazivati glupim ili nekim sličnim izrazima. Ako gospodin Ivković misli tako da se ponaša, onda je promašio mesto i moraće da ide na mesto gde se koriste takve reči i gde se narodu govori na takav način. Uveren sam da je narod, birači, građani ove zemlje, prepoznao u gospodinu Ivkoviću onog vlastodršca dojučerašnjeg koji je imao velike rogove, a o čemu je tako plastično i lepo govorio zamenik šefa poslaničke grupe Srpske radikalne BAAS partije. Vi, gospodine Ivkoviću i Vama slični, više nemate te rogove i to je priznao gospodin koji sedi ovde u trećem redu. Dakle, rogove ste izgubili. Da li ste svesni da više nemate te rogove i da više nemate mogućnosti da se prema narodu odnosite kao rogata... , ovu poslednju reč vi sami dodajte. Hvala vam [[aplauz]]
Drage moje dame i gospodo poslanici, poštenja radi, gledam vas sve u oči, vi koji ste aplaudirali, da li sam ja rekao da su građani Srbije glupi? Da li sam rekao, recite. Nisam. Rekao sam da građani Srbije nisu glupi i jasno im je - ako im se ukine taksa na brojilo da direktno plaćaju pare, da će im Vlada Republike Srbije kroz porez na tkaninu, na cigarete, na mleko, na stolicu, na sto, naplatiti pare, ali se bitno menja situacija zbog koje mi i izlazimo za govornicu, jer sada postaje jasno - o nezavisnoj, slobodnoj televiziji govora nema. Jer, gazdakoji broji pare sedi u Vladi Republike Srbije, a sada još jedna sramota za ovu zemlju i za ovaj narod. Gospodin čije ime neću da izgovorim, s kojim su se rukovali vodeći DOS-ovci, je bio u ovoj zemlji i otišao. A, čovek čije je radno mesto gađano stavljen je u pritvor 30 dana. Još jedna velika sramota za ovaj narod.
Nisam čula da ste pomenuti, gospodine Nikoliću.
Moraćete pažljivije da slušate gospođo. Poslanik je pomenuo zamenika predsednika Poslaničke grupe Srpske radikalne BAAS partije. E, sad, da vas nečemu i ja naučim danas. BAAS na arapskom znači demokratska. Ali, nama ne treba da se zovemo Srpska radikalna demokratska stranka zato što smo demokrate po opredeljenju. O tome hoće li neko od mojih poslanika da izađe za ovu govornicu i da li je izašao, ja saznam tako što sam u sali ili tako što vidim sa televizijskog prenosa. A, neke stranke koje sebe nazivaju demokratskim, njihovi poslanici moraju dugo da ubeđuju šefa poslaničke grupe da dobiju dozvolu da izađu za govornicu [[aplauz]]
Replika.
Izvinite, ja sam se stvarno prepoznala, pa samo da vam objasnim da sam mislila da imate malo više smisla za aluzije, šalu i duh. Da ste shvatili da je u pitanju samo jedna ljupka šala na račun... (neki poslanici se smeju i dobacuju - .... pozorište) ovo jeste na naki način i pozorište, samo je sadržaj vrlo, vrlo, ozbiljan. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ljubiša Maravić.
Poštovane kolege, posle mnogo najava u medijima da će se RTS postaviti na nove osnove, očekivao sam da će suština najavljenih promena biti sadržana u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o RTS-u. Umesto toga, sve promene su se svele samo na brisanje četiri člana postojećeg zakona, i to na one koji su utvrđivali izvor finansiranja proizvodnje, prenosa, emitovanja programa, namenjenog informisanju stanovništva i tehničko-tehnološkom razvoju. Deo sredstava, prema do sada važećem zakonu, usmeravao se za proizvodnju domaćeg filma, a iz takse se finansirao i deo delatnosti javnih preduzeća, koje obavljaju regionalnu i lokalnu radio - difuznu delatnost i za prenos zajedničkog programa od interesa za Republiku. To sada ne funkcioniše, a taj program je realizovan preko sistema zajednice udruženih radio stanica Srbije. Deo sredstava od takse na električno brojilo bio je namenjen za održavanje prenosnih i emisionih uređaja. Ukinuti taksu na brojilo mislim da je sasvim u redu, a pritom ono što ne valja je što nije precizirano koji će se iznos sredstava za televiziju predvideti u budžetu Republike Srbije i za koje namene. To je neodgovorno prema nacionalnoj radio - televiziji, prema zaposlenima u toj medijskoj kući, koji po svojoj visini zarada, uostalom, spadaju među slabije plaćene u svojoj branši, a u odnosu na zaposlene u drugim sistemima od interesa za Republiku Srbiju, takođe. Građanima Srbije ostaje 3% od takse, ali zato se građanima Srbije kroz druge dažbine, obaveze, poskupljenja, uzimaju pare na drugi način. Zašto se zaposlenima u RTS-u ne dozvoli da preko marketinga obezbeđuju deo sredstava, a oni to izuzetno dobro rade. RTS je tokom NATO bombardovanja pretrpela velike materijalne štete na svojim objektima, kao i na predajničkim i emisionim sistemima. Prema nekim procenama, ukupna šteta iznosi oko 400 miliona dolara. Ti uređaji i predajnički sistemi još nisu sanirani, zašta su potrebna velika finansijska sredstva. Zato se navod u tekstu, da je ova taksa po svojoj prirodi naknada za obezbeđenu mogućnost korišćenja i praćenja tih programa preko odgovarajućih prijemnika, koji se ističe kao jedan od razloga za donošenje zakona ne može prihvatiti, jer to nije krivica RTS-a i zaposlenih u ovom sistemu. Nakon 5. oktobra prošle godine, RTS je ostala i bez tek obnovljene zgrade u Takovskoj ulici, odakle je proizvodio i emitovao program TV Beograd. Deo radnika Radio - televizije Priština, u sličnim uslovima, program emituje iz studija u Prokuplju, a manji broj radnika je angažovan u novoosnovanom dopisništvu RTS-a u Zvečanu, ali po svemu sudeći, njihova sudbina je neizvesna, zbog toga što UNMIK ne želi da da dozvolu za rad trenutno dopisništvu u Zvečanu zbog toga što je ispred Televizije Srbija. S ozbirom na značaj nacionalnog radija i televizije i potrebu revitalizacije RTS-a, mnogi zvaničnici često upotrebljavaju ovih dana izraze - javni servis itd. pa bih želeo da pitam ministra - šta se pod tim podrazumeva i šta zapravo predstavlja ta formulacija? Takođe, ovih dana u javnosti se lansira i priča o tome da u RTS-u treba uvesti stečaj, kao i priča da će ovih dana tj. do kraja godine u Srbiji ostati 200.000 radnika bez posla. S obzirom da je do 5. oktobra RTS nazivan "crvenom Bastiljom", pitam se koliko će radnika RTS-a u ovoj godini ostati bez posla. Evo, rečeno je od strane poslanika, da će svi ostati bez posla. Ministar Đelić je u uvodnom izlaganju istakao pozitivne primere rada drugih televizija u svetu i naveo primer Engleske, u kojoj se, prema njegovim rečima, izuzetno objektivno radi. Zašto se zato ne dozvoli zaposlenima u RTS-u da sami rade svoj posao, a ne da im deo programa rade druge agencije, o čemu smo ovde danas čuli. Građani će, u to sam ubeđen, biti zadovoljni što će im ostati 3% od takse, i to iz dva razloga - što će u svom ličnom budžetu imati tih 3%, i drugo, što će im savest sada biti mirna, jer neće biti direktni finansijeri preko ove takse, koja se danas ukida, satanizacije sopstvenog naroda, pojedinih ličnosti ove države, organizovanja hajke na ljude i organizovanog medijskog progona. Na kraju bih hteo da se obratim odgovornima u RTS-u i da se obratim odgovornima u Vladi Republike Srbije, sa zahtevom, u ime Srba sa Kosova i Metohije, sa zahtevom Srba ispred Kosovske Mitrovice, da se obezbedi čujnost i vidljivost programa RTS-a na Kosovu i Metohiji. Na taj način bi Srbi u južnoj srpskoj pokrajini bili u vezi sa svojom maticom. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Mićović.
Poštovani gospodine predsedniče, dame i gospodo, šta je suština našeg boravka ovde u Skupštini - da li da po čitav dan slušamo dobacivanja i priče koje ne služe ničemu ili ćemo definitivno ovde početi da radimo na rešenju onih problema zbog čega nas je narod izabrao. Pre svega, moramo da znamo šta je naš cilj danas ovde. Cilj zasedanja ove skupštine je izbor kvalitetnih zakona. Zakon o kome danas govorimo mora biti donet onako kako to narod od nas očekuje. To je tema. Druge priče nas ovde ne interesuju. Kad se radi o ovom zakonu, o čemu sada pričamo, naravno, govorim o televiziji i o jednom nekorektnom potezu koji je povučen pre neku godinu, o uvođenju takse na brojilo, i da ne ponavljam, šta je cilj današnje rasprave, a to je da se na kvalitetan i racionalannačin televizija sutra vodi. Ova vlada ima taj zadatak. Mi smo tu da im pomognemo. Hoćemo li danas da izglasamo ovo ili nećemo, a svima je jasno, svi ste u svome govoru rekli da ćete glasati. To ste činili i juče, ali niko nije pokušao da napravi racionalnim današnji rad ovde, ni jučerašnji. I naravno,dame i gospodo, hoću još nešto da vam kažem, nije stid bilo između dva rata, kako reče Jovan Dučić, hrvatske političare da se onako ponašaju, ne zato što su bili hrabri, nego zato što su bili kukavice, pa su svoju političku borbu i svoje delovanje tako činili u mulju i blatu, i mamili su druge da uđu u to sa njima, pa da kažu - u redu, isti smo. Mi to ne želimo, a to što ljudi ovde hoće da naprave red, da se ne javljaju po svakoj tački, da izbegnu repliku, to je do političke kulture. Zato nas je narod i glasao. To treba svima da bude jasno, da se za ovom govornicom ne pričaju maksimalno gluposti, koje će možda sutra škoditi ovom narodu. Kada to kažem, pre svega govorim o jučerašnjoj sednici koja je protekla u samo tri - četiri ponovljene reči, a to je - silovanje, Solana i bombardovanja plutonijumom, uranijumom itd. Molim vas, gospodo, da se razumemo, mi nismo imali prilike da se upoznamo sa jasnim stavom međunarodne zajednice oko toga ili domaćih eminentnih stručnjaka, čime je izvršeno bombardovanje. Ovo govorim zbog sledećeg - naša zemlja veliku šansu vidi u izvozu poljoprivrednih proizvoda. Ukoliko sami sebi budemo danas "namakli omču" i tvrdnjom da je naša zemlja bombardovana radioaktivnim izotopima, ili onima koji su opasni, gospodo, sami sebi ćemo napraviti medveđu uslugu i nećemo naše proizvode, pre svega malinu i drugo jagodičasto voće, gde očekujemo vrlo racionalne prihode u ovoj godini, moći da izvezemo. Naravno, što se tiče ovog zakona, podržavam predlog Vlade i nadam se da će, kao i u svim drugim segmentima za koji su zaduženi, naći racionalno rešenje i da ukidanjem takse na brojilo neće biti uskraćena Televizija za svoj prihod. Način na koji će se sredstva ubrati već postoji, samo treba racionalno da se koristi da oni tokovi koji su išli mimo budžeta, a to je duvan, viski i drugi proizvodi, strateški za ovu zemlju u smislu ubiranja poreza, da budu ubrani u pravu kasu i da se iz toga plaća. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miloš Nešović. (Predsednik se obraća poslanicima Srpske radikalne stranke: Ističete pitanje kvoruma?) Utvrdićemo kvorum. Molim narodne poslanike da postave svoje kartice u poslaničke jedinice radi utvrđivanja kvoruma. Postoji red, ali uvedite ga sami. Radi se po potrebi posla. Mora i može tako. (Toma Nikolić sa mesta: I komunalno preduzeće ima red.) Ovo nije komunalno preduzeće, gospodine Nikoliću. Obuzdajte se, mislim na sve u sali, pa će rad biti efikasniji. Ja vas molim da pozovete narodne poslanike da uđu u salu da bismo mogli da nastavimo sa radom. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Očigledno je da ne vodite dobro sednicu.) Gospodo, radimo od 10 sati i 20 minuta i valjda toliko snage, intelektualne i fizičke, imate da možemo da radimo neprekidno tri sata. Zaista ne razumem vaše insistiranje da ručate, onako kako vam je želudac prethodnih godina navikao, a to je u 13,00 časova. Molim vas da nastavimo sa radom do okončanja ove tačke, ima još tri prijavljena govornika, zatim ćemo imati pauzu i nastaviti, po mom uverenju, do ponoći da završimo sa tačkama dnevnog reda. Moje uverenje jeste bitno, a poslanici će se o tom uverenju izjasniti glasanjem. (Dragoljub Stamenković, sa mesta: Gde su vaši poslanici, u kafani?) To nisu moji poslanici, a kada biste vi manje ometali sednicu, brže bi radili. Konstatujem da imamo kvorum i možemo da nastavimo sa radom.
Uvaženi gospodine predsedniče, poštovane dame i gospodo, Zakon o televiziji je veoma ozbiljna stvar, ozbiljan zakon, a televizija je ozbiljna institucija. Mislim da u tom pravcu treba da vodimo raspravu. Ubeđen sam da u ovoj sali ne postoji narodni poslanik koji ne želi da nađe najbolje rešenje da naša televizija bude moderna, savremena i efikasna televizija, da imamo šta da gledamo na toj televiziji u svom slobodnom vremenu, a da oslobodimo i naše građane ili da ih opteretimo toliko da ono što mogu da vide i da prate na televiziji, da ne žale, bilo kroz taksu ili određene poreze da plate. Ovde se postavlja jedno drugo pitanje. Dobili smo predlog za ukidanje takse, a nismo dobili predlog i da vidimo u budžetu koliko će to sada građane Srbije da košta. Ja moram da vam kažem da sam u prilici da znam da naša televizija, neću govoriti o uređivačkoj politici, o kadrovima, o opremi, o kamerama ili emisionoj tehnici, ali ću vam reći da mreža televizije, mislim da košta 70% u odnosu na sve ono što se nalazi u objektima i da je to sve porušeno za vreme NATO agresije. To je sada privremeno urađeno i to što je privremeno urađeno, uskoro mora biti definisano da se raščiste računi ko to treba da plaća. To je divlje urađeno i divlje se koristi. To košta mnogo i za to će morati i ova skupština i televizija da nađu rešenje kako da se razreši. Da bismo znali tačno koliko sve to košta, onda bismo verovatno tačno znali šta sa 8.000 radnika koji se nalaze u televiziji i koji su tamo zaposleni, bar ja imam takvu informaciju, i znali bismo koliko će radnika ostati bez posla? Hoću da vam kažem, i Skupštini, i ministru, najdobronamernije da pokušaju da u televiziji nešto promene, jer je veoma ružno, tu mislim na euforično ponašanje pogotovo mladih dama tamo i ono udvaračko ponašanje prema liderima DOS-a. Ja vas molim, a to iritira narod, oni su još mladi i nemojte im to dozvoliti da rade. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, a zatim narodni poslanik Hranislav Perić.
Gospodine predsedniče, gospodo potpredsednici, dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što ovo svoje kraće izlaganje sa konkretnim predlozima obrazložim, želeo bih da postavim našem sekretaru jedno pitanje, uz jedan blaženi osmeh, da odgovori - da li je ovo pitanje trebalo da razmatra i Odbor za finansije jer su ovo uglavnom finansijska pitanja? Mi to uopšte nismo imali na sednici Odbora za finansije i mislim da nisam ni video do sada gospodina ministra, želeo bih da vidim, a možda je i dobro što ga nisam video, možda bi ovi naši predlozi već povukli neki amandman od strane Vlade. Prva stvar koju bi želeo da kažem jeste da smo svi mi obećavali, pa i ja na neki način, novo finansiranje televizije i ukidanje takse na brojilo. Samo ovim rešenjem nije rešen najveći problem, a najveći problem je u staračkim domaćinstvima i kod onih lica koja su plaćala samo taksu na brojilo. Predlažem da ova skupština donese zaključak da se sva lica koja imaju obračunatu kamatu za neplaćenu taksu za brojila, oslobode plaćanja te takse i iznosa kamata koje su obračunate po ovom osnovu. To znači da ovom odlukom i ukidanjem ove takse, samo su favorizovana ona lica koja su do sada plaćala taksu, da je dalje ne plaćaju. Da li je ovo pravično ili nepravično, ili prirodno i neprirodno, ja mogu samo da kažem, a nadam se da će se gospodin ministar složiti, da ni jedna fiskalna obaveza, nazovite je taksa, porez, doprinos ili bilo kako, nije neprirodna i nepravična. Ne znam šta jedino može da se izmisli da to bude pravično i prirodno. Predložio bih samo da ova obrazloženja koja se pišu zaista budu kratka i jasna, i da se kaže - ovo je obećanje DOS-a. Obećanje je bilo da se ukine TV taksa, ovim predlogom smo to uradili, a ne da stoji - nepravično, jer jedan deo populacije koji koristi električnu energiju poseduje električno brojilo. Valjda svi oni koji koriste električnu energiju poseduju električno brojilo ili kradu kao neki naši tamo, da ovde ne nabrajam. I vaši i naši. Da je prirodno, nije prirodno, a da je pravično, nije pravično. Jedino što naš građanin i poreski obveznik neće videti kad plaća porez iz ličnog primanja, porez iz poljoprivrede, neće znati da li je platio za televiziju ili je platio plate poslanicima ili za dnevnice i takse ili na bilo koji način. Da kažem da i onaj najmlađi koji kupi čokoladu, kroz porez na promet, sigurno će učestvovati u plaćanju usluga koju je dobio za gledanje državne televizije. Verovatno još oni u nju veruju. Sledeća stvar, svako ima svog Čedu, izvinjavam se, na vas se ne odnosi, svako ima svoga Čedu, koji je glavni u uređivačkoj politici. Želeo bih samo da ovom prilikom istaknem da nije sve tako crno kako želi da se prikaže i kako vaši naredbodavci naređuju u dopisništvima. Ne mogu da shvatim da je značajnije da jednoj porodici kojoj nije izgrađena kuća, jer je dobila veću kuću nego što joj je plac, bude značajnija od škole koja je izgrađena, od 4.000 kvadrata, za hiljadu učenika u Mionici. Na samom kraju, rekao sam da ću biti kratak, želeo bih da se sačini popis imovine, koju su opštine obezbedile državnoj televiziji i dopisništvima, a koja je sada povučena u Beograd, iz razloga što je iz centralne televizije, odnosno iz Takovske iz ostalih uredništava odnet deo opreme. Ne izgoreo, nego je odnet. Predlažem da raspišete javni poziv i da obezbedite i jedno ili više mesta u Srbiji, da se odneta oprema vrati, jer jedan ili dvojica koji su učestvovali u odnošenju opreme sa televizije, zvali su sve radiomehaničare u Valjevu da im priključe televiziju da gledaju. Svi su se uverili da su to monitori iz televizije i da ne mogu na osnovu antene samo to da gledaju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić.
Poštovane dame i gospodo, poštovani narodni poslanici, pokušaću, obično vrlo kratko diskutujem, da ne oduzimam mnogo vremena. Pre toga bih zamolio predsednika da nas stalno ne opominje za kvorum, to može da vidi i na monitoru, a i u svojim redovima, da nema svoje poslanike, i uvek su od 80 do 90 u sali od 176. Prema tome, iskoristio bih vaš autoritet da u svakom momentu u sali bude prisutno više poslanika. Nemojte vi, drugovi, kolege poslanici, da se ljutite na nas, i mi moramo samokritički, a i vi da pogledate. Vi morate malo više na vas da se ljutite, jer ono što nam ponudite treba da je dobro i kvalitetno. Vi nam ne nudite novi zakon, ništa nam ne nudite i ljutite se na nas što imamo mesta da vas kritikujemo. Vi u našim zakonima promenite jednu rečenicu, promenite jednu reč, ostane stari zakon i imate promene. Napravite novi zakon ako imate kadrove, napravite kvalitetniji zakon. Nećemo mi moći da nađemo mnogo zamerki oko toga, nemojte da ovde menjamo tezu - socijalisti i radikali su protiv takse, nije tačno da smo protiv takse, ali svaki domaćin mora da gleda, ako mu se ukida s jedne strane, odakle će ta sredstva da nabavi. Sledeće, nemojte vi da se ponašate - mi ćemo to iz budžeta. Nije vaš budžet. Budžet je i svih ostalih, budžet je i ovih što vas danas kritikuju ovde. Budžet treba dobro da se raspodeli i nije samo finansiranje televizije u pitanju. Ima mnogo čega u ovoj državi da se finansira. Mi kroz menjanje teze u tom delu što ćemo mi ukinuti taksu kod televizije, nećemo našim građanima uzeti pare iz levog džepa, nego iz desnog. Neće da plati na kapiji, ali će da plati na kapijici. Znači, to je jedno isto. Opet ćemo mi platiti, ali kroz finansiranje iz budžeta znaće se gazda televizije. Pa, i ovo što se žalimo mi danas i što usmeravamo našu diskusiju u tom pravcu da samo pojedine stranke koriste televiziju, to će još više biti na dalje. Vi ste, iz vladajuće stranke, obećali novu televiziju, ali građani kažu da i na novoj televiziji nema šta da se vidi. Sledeće, ljutite se vi zato što ne možete da napravite bolje promene, ljutite se na vaše ministre što ne sednu i ne naprave nove kvalitetne zakone. Ne možete vi u promene bez novih i kvalitetnih zakona. Sasvim na kraju, želim da kažem, pošto je zameniku šefa poslaničke grupe SPS-a zamereno što je zatražio za ovom govornicom da agresor plati štetu televizije, ja pitam da li je bombardovana televizija? Što se vi sekirate što treba neko da plati štetu što nam je lomio državu, što nam je bombardovao televiziju? Za koga mi to navijamo? Hvala.
Ljubomir Kragović ima reč.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, pred vama je Predlog zakona o izmeni Zakona o radio televiziji, koji ima samo jednu rečenicu - ukida se član taj i taj. Verovatno je to doprinos našeg novog ministra za ovu njegovu platu od 250 maraka. Kad bude imao platu od 100.000 maraka verovatno će tada pred Narodnom skupštinom izaći sa konkretnim predlogom zakona o radio televiziji. Da ne bi čekao, pošto to neće brzo da dočeka, neka iskoristi Predlog zakona koji je podnela SRS, koji je uvršćen u proceduru, i sa tim zakonom neka izađe pred poslanike u ovom parlamentu i usvojićemo taj predlog zakona, koji je jako konstruktivan. Dalje, vi, gospodine ministre, naglašavate da ukidate taksu na električno brojilo. Nije tačno. Ukidate televizijsku taksu koja se obračunava putem električnog brojila, a taksa na električno brojilo ostaje. To je stvar Elektroprivrede Srbije. Pominjete neprirodan način finansiranja, a ne dajete model kako ćete to, na vaš takozvani prirodan način da finansirate ono što je potrebno za RTS. Zatim, navodili ste primer BBS-a. Tada rekoste i ostadoste živi, da je televizija BBS za široke slojeve našeg društva, mislili ste konkretno na nas, a ja ću da vas podsetim da je ta televizija BBS pre jednog izvesnog vremena širila neverovatne laži o srpskom narodu i o Srbima uopšte. Što znači, ne možete reći da BBS služi za široke slojeve našeg društva. Valjda služi za široke slojeve engleskog društva, a ne srpskog društva. Dalje, ovde je problem kako dugo raspravljamo o ovom zakonu koji faktički, ima samo jedan ili dva člana, a ministar reče da za dve nedelje predviđa prirodan i pravilan način finansiranja RTS-a. Zašto onda nismo sačekali te dve nedelje, jer ovo ne može da bude ništa što je tako hitno i urgentno. Mogli smo i za dve nedelje da ukinemo ovu TV taksu. Znači, imamo sada jednu raspravu, a onda ćemo za dve nedelje, po vašim rečima ministre, imati još jednu raspravu o tome kako ćemo finansirati RTS. Znači, ako ko vrši opstrukciju onda to vrši gospodin ministar. Zatim, gospodine ministre, u svom izveštaju za mesec daćete nam izveštaj o radu svih budžetskih korisnika, svih fondova, svih onih koji koriste budžetska sredstva, a ovde se često govori kako mi govorimo nešto i van teme, a tema je Zakon o Radio-televiziji, a vi pominjete budžetska sredstva svih fondova. O tome ćemo raspravljati kada bude Zakon o budžetu, a ne posebno neke zakone koje vi mislite da predložite. Na kraju bih još o uređivačkoj politici, koja može da se vaga s jedne strane do 5. oktobra, a s druge strane posle 5. oktobra. Pre je bila komunistička, a sada je neokomunistička i nikakve razlike ne postoje na televiziji. Srpski radikali će ipak glasati, kao što su i predložili pre par meseci, za ukidanje ove pretplate.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, čuli ste danas dosta rasprave oko televizijske takse i gospoda iz DOS-a i predlagač novog zakona uporno pokušavaju da objasne da je opozicija za to da se taksa ne ukine. To nije tačno. Međutim, dobar deo opozicije, pogotovo Srpska radikalna stranka smatra da je ukidanje ove takse najobičniji marketing DOS-ove vlasti i navodna njihova briga za široke slojeve građanstva. Da je to samo marketing, poslužiću se samo jednim primerom, da je gospodin ministar kada je izneo činjenicu da se taksa plaća čak i na strujomere koji su u štalama, pa čak se jedan gospodin stalno hvata za Požarevac, juče za Bambi, danas opet za neke štale i strujomere u Požarevcu. Da mu kažem da sam ja iz Požarevca, da su mi oba roditelja iz tog kraja, da pošto je to poljoprivredni kraj, moji imaju i štalu i strujomer u njoj i ne plaćaju taksu na taj strujomer. Ne plaća se, jer se taksa na strujomer plaća ne po broju strujomera, nego po jednom čoveku. Znači, ako imate pet strujomera koji su uredno prijavljeni platićete taksu samo na jedan i to mogu materijalno da vam dokažem, a vi meni dokažite suprotno. To po tom pitanju. Po drugom pitanju, zašto je to lažni marketing. Lažni marketing je zato što u računu za struju piše taksa. Naš narod ne voli takse i poreze, a pošto smo već kod tog Bambija, na "Plazma" keksu ne piše kolika je taksa na televizijsku pretplatu, ne piše koliki je porez tu, to znaju trgovci, to građani ne znaju. Znači da je to samo najobičnija farsa. Gospodin ministar će možda da uvede nešto drugo i slično, na primer neku taksu na finasijske transakcije, koju će morati da plaćaju samo učesnici u platnom prometu i samo oni da budu upoznati sa njom, a moraće da bude uračunata u cenu svakog proizvoda koji se bude prodavao. Znači, televizijsku pretplatu plaćaćemo kroz mleko, kroz hleb, kroz svaki mogući promet koji se evidentira. Samo još nešto. Pošto su već najavljena poskupljenja struje preko 100%, mislim da ovu taksu treba u svakom slučaju ukinuti, jer kada dođe do tih poskupljenja narod će plaćati samo taksu, a struju neće moći ni da koristi, pa samim tim ni da gleda televiziju. Hvala.
Više nemamo prijavljenih govornika.
Poštovani gospodine predsedavajući, ja sam samo u replici izlazio za govornicu, nisam koristio svoje pravo predsednika Poslaničke grupe, niti narodnog poslanika da učestvujem u diskusiji. Možda ću prekoračiti pet minuta, ali od tri puta jedanput sam izašao za govornicu. Poštovani gospodine ministre, mislim da je nakon ove rasprave potpuno jasno da svako od nas u ovoj sali razume da se radi o potezu koji treba marketinški da odradi posao za DOS-ovsku vladu, a to je da se građanima ispuni predizborno obećanje DOS-a da se ukida taksa za televiziju na bazi naplate preko električnog brojila. To bi bilo lepo, ali građani Srbije su pametni i oni razumeju pošto Vlada Republike Srbije uzima na sebe obavezu finansiranja, da će građani Srbije preko nekih poreza na neka dobra, da li to bile stolice, klupe, školske table, nije važno, ipak plaćati tu Radio televiziju Srbije i dobro je da je plaćaju, jer je dobro za našu državu da imamo nacionalnu televiziju. Nije dobro da im se to ne kaže. Treba im reći - gospodo, vi ćete to plaćati, plaćaćete ne preko brojila, ali ćete plaćati tako što ćete puniti budžet Vlade Republike Srbije na nekoj budućoj namenskoj poziciji za finansiranje Radio televizije Srbije. Nama iz opozicije jasno da se to ne sviđa, jer na neki način, dok je električno brojilo bilo u igri, mogli smo glumiti privid neke nezavisnosti Radio televizije Srbije, a ovog trenutka kada direktor Radio-televizije Srbije i rukovodstvo Radio-televizije Srbije počne da dolazi kod vas, gospodine Đeliću i da uzima pare, da vi plaćate, onda će se ... poštovana gospođo, Raka Radović je sedeo na vašem mestu, nemojte biti reinkarnacija. Znači, jasno je i mi aludiramo na to i imamo pravo da građani Srbije znaju, do sada su oni direktno finansirali Radio televiziju Srbije. Radio televizija Srbije je bila na neki način nezavisna, ali sada nema govora i sada će biti skroz zavisna. Generalni direktor svakog prvog pokuca kod vas i kaže - dajte mi za platu, dajte mi za opremu, dajte mi 400 miliona dolara da nadoknadim, pošto ova vlada neće da traži naknadu štete od NATO agresora, dajte mi 200 miliona da spaljenu Radio televiziju Srbije popravim. Sve će od vas da traže, i znači, ako to traže od vas jasno je da više od nezavisnosti nema govora, da je u pitanju totalna zavisnost. Međutim, druga je stvar, gospodine Đeliću, vi ste mlad čovek, uspešan u svojoj karijeri. Jasno je da mi poslanici, mi bi vrlo rado glasali za ukidanje takse na električno brojilo, jer je to marketinški dobar potez za građane Srbije, svi smo jednoglasno to odlučili, ali mi zbog zaposlenih u Radio televiziji Srbije i zbog totalno neprikazanih izvora finansiranja nećemo da glasamo za ovaj vaš zakon, jer propozicije rada Vlade Republike Srbije podrazumevaju da sednete i izračunate da imamo 8.000 zaposlenih, imamo uništenu infrastrukturu od strane NATO agresora, imamo zapaljenu kuću od strane demonstranata, imamo lošu opremu, pokradena je oprema, saberete pare kroz godinu dana, napravite dinamički plan realizacije i pred ove poslanike, svi su pismeni, izađete i kažete jasno - jeste sada privremeno finansiranje ali, planiramo u budžetu i uzgred budi rečeno, bio bi red da je prvi budžet došao na dnevni red, pa tek onda ove šale od zakona na koje Vlada stavlja amandmane više nego sami poslanici, znači i mi poslanici vidimo da je jasno garantovano nešto što je glavna stvar, nacionalna televizija ovog naroda, jer opravdane su sumnje da u velikoj želji za traženjem inostranih partnera ne završimo sa inostranim partnerom tamo gde nam nikako ne treba. Ova država mora da ima nacionalnu televiziju, pa makar je finansirala aktuelna vlast i držala pod kontrolom, mora da je ima, jer ipak mora postojati minimum nacionalnih interesa koje mora i Vlada da zastupa zajedno sa opozicijom u borbi za očuvanje Republike Srbije i Savezne Republike Jugoslavije. Prema tome, povodom projekta nacionalne televizije opravdano imamo pravo da sumnjamo, jer se direktno ugrožava od oktobra meseca 2000. godine. Šta je sa vojvođanskim delom Radio televizije Srbije? Nema ga, traže potpuno finansiranje, kadrovsku politiku. Šta mi pravimo, tri države, dve države? Nacionalna televizija je aksiom opstanka nacionalnog identiteta građana Republike Srbije i Savezne Republike Jugoslavije. Nacionalna televizija mora da ima izvor sredstava zagarantovan. Ona ga po vašem predlogu zakona nema. Nema ga jer ste rekli da koristi tekuću budžetsku rezervu, niste sračunali na šta sve ta tekuća budžetska rezerva treba da ode i niste sračunali koliko vam treba para da ove zaposlene finansirate. Mi se bojimo sledećeg, pošto se donese odluka u Skupštini da Vlada Republike Srbije finansira, da se onda ne završi sa projektom - znate 8.000 je zaposleno, trebaju nam 2.000, Drugi i Treći kanal da damo nekom Frans internacional, a Prvi kanal neka ostane sa 2.000 zaposlenih i mi izgubismo Drugi i Treći kanal, a videli smo šta medijska kampanja i medijska laž može da učini i satanizacija ovog naroda u pripremi NATO agresije na ovaj prostor. Molim vas, što se tiče viđenja, danas se događa na prostorima ove države jedna velika sramota. Ono što će tek biti tačke na dnevnom redu, već počinje da se radi. Partijski sudovi, partijske sudije, montirani politički procesi, a danas je u pritvor stavljen generalni direktor ranijeg RTS-a, Milanović, na 30 dana [[smeh i aplauz]] Stavljen je u pritvor zato što se ubice, koje vaši lideri dočekuju i stiskaju im ruke, a verujem da je rekao da će da ubije, zato što se veruje Havijeru Solani, svima onima koji su ovu zemlju maltretirali da su rekli da će da ubiju. Gde to ima u bilo kom ratu, da ubica koji napada jedan narod najavljuje da će da ubija. Kome su rekli da će na Grdeličkoj klisuri da ubiju 30 ljudi, kome su rekli da će da bace kasetne bombe na Niš? Kome su rekli? Kako vas nije sramota? Zamislite vi pilota, koji sa 1.000 kilometara na sat ide nad Beogradom, samo mikron da je pogrešio ubica...
Taksa je na dnevnom redu, gospodine Ivkoviću, molim Vas.
Taj čovek se pritvara da ne bi uticao. Demokratija je doživela mrak, gospodo DOS-ovci. [[Aplauz.]]
Izvolite, završna reč gospodina ministra.
Gospodine predsedniče, potpredsednici, poštovani narodni poslanici, prvo bih hteo da vam se zahvalim na pitanjima, idejama i primedbama, a ja to veoma ozbiljno shvatam, hteo bih ovde veoma kratko da zaključim ovu diskusiju oko ovog predloga. I to, oko tri pitanja koja se tiču ove oblasti, pošto su mnogi rekli da tu ima dosta pitanja. Pod jedan, finansiranje i to naročito ovo finansiranje koje će dovesti do novog mehanizma. Tu bih hteo da budem dovoljno precizan. Kao što znate, u slučaju da izglasate ovo, posle objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije", on stupa na snagu osmog dana. Tog dana znači odredba prestaje da važi i onda, ulazimo u taj raskorak koji će trajati i ne treba preterivati, nekoliko nedelja, jedno četiri - pet nedelja, do donošenja budžeta Republike Srbije, koji će vam biti predstavljen sredinom marta, drugom polovinom marta, pošto se, kao što znate, privremene mere finansiranja završavaju 31. marta ove godine. Znači, u tome ne treba preterivati, to je kratak period. Naravno da smo u kontaktu sa ljudima iz RTS-a i naravno da su napravili računicu koju sada dovršavamo. Naravno da smo obezbedili sredstva iz te tekuće rezerve, analitički konto 911900, da isplatimo ono što je apsolutno neophodno, da bi državna televizija mogla da funkcioniše. To je prva stvar. Druga stvar, a želim da budem precizan, to je, pošto je jedna od govornica, a mislim da ste Vi gospođo, govorili o tome kakve su kamate i neko drugi je govorio o tome šta treba da se uračuna, očigledno je da oni ljudi koji nisu platili struju, a samim tim pošto je to bilo vezano, nisu platili ni tu taksu, ne mogu biti nagrađeni sa tim što nisu podmirivali obaveze prema državi. Ne bi to bilo dobro zbog finansijske discipline, a svi znamo da nam je ona i te kako potrebna, da bi mogli da uvedemo red u ovu državu. Međutim, podsećam sve narodne poslanike da smo prošle nedelje, a sigurno ste čuli o tome, uredbom Vlade naložili preduzećima, javnim preduzećima kojima je Vlada Republike Srbije osnivač, da smanje zatezne kamate koje su uistinu bile dosta visoke, zbog divlje liberalizacije cena odlazećeg režima. To je dostiglo veoma visok nivo oktobra i novembra, tj. od 27 i 17% i proizvoda obračuna velikih zateznih kamata, pa smo njima naložili da oni smanje za tri puta otprilike tu zateznu kamatu za oktobar, na nivo septembra, znači 9,8%. To je inače dva puta niže za novembar, znači sa onih 17, 18% na 9,8%. Znači, to je ono što će ljudi videti u novim obračunima koji im dolaze već 15. februara, pa za koji dan, ovih dana će to dobiti. Na kraju, još da odgovorim na to pitanje, a to znači da u tom obračunu oni koji su akontaciono plaćali neće morati da plate jer nisu zakonom obavezni. Naravno da će u novom obračunu, kao što smo videli, EPS je odlučio da to bude na akontaciju, znači, najverovatnije će se tehnički naći jedno rešenje koje će na isti način dati neku akontaciju na nešto drugo, što duguju državi, da ne bi bili oštećeni. Znači, za osam dana, ako danas to izglasate, oni neće morati da plaćaju u ovom vidu. Hteo bih da pojasnim malo, znači, finansiranje i to kako će ljudi plaćati te kamate. To je prva tačka. Druga tačka, bilo je dosta priča o tome i o važnim pitanjima kao što je uređivačka politika, kao što je upravljanje RTS-om, kao njegova organizacija, kao regionalni aspekti, kao tehnička mreža, kao pokrivanje TV signalom i da ne dužim. To su veoma važna pitanja, a hteo bih da ponovim ritam koji smo spremili, koji vam predlažemo danas i koji danas najavljujemo, a to je da će za dve nedelje potpredsednik Vlade Žarko Korać izaći sa konceptom oko svih tih pitanja. Javnost i vi ćete biti time obavešteni, naravno. Kao što sam već naznačio, što se tiče finansiranja, ono će biti ustoličeno u budžetu Republike Srbije, da to ponovim, pošto sam već to naznačio. Mi polazimo od toga i mislim da smo se tu složili, skoro svi danas, a to je dazbog dobrobiti zemlje i zbog dobre uređivačke politike naše nacionalne televizije valja imati namenski poreski vid, a da ne dolazi direktno iz budžeta. Uistinu, u tom momentu biće nešto teže braniti, pošto mi gradimo zakone za neke duže periode, nadam se. Važno je imati namenski izvor za našu nacionalnu televiziju, da bi ona imala neku sigurnost u tom finansiranju. Mislim da se mnogi ovde slažu sa tim. Konačno, bilo je dosta pitanja o tome šta se radilo sa tim novcem, da li je on otišao namenski, mogu da kažem da je kontrola počela. Ona je počela i za koju nedelju ćete dobiti izveštaj o tome. Ta kontrola nije samo da bi se kontrolisalo. Mislim da je to jedan veoma jak znak za sve ljude koji troše javni novac, onaj koji se teško odvaja, a naročito u ovoj izuzetno teškoj situaciji u kojoj se nalazimo, a veoma je važno da se to troši namenski i da bude strogo kontrolisano. Međutim, o tome ću pred vas doći sa nekim drugim predlozima da bi to sistemski mnogo bolje rešili. Znajte da imamo samo četiri budžetska inspektora za celu našu Srbiju. To je apsolutno neverovatno za jednu zemlju naših razmera. Sada sam sklopio sa mojim kolegama nešto veću ekipu, za one koji mogu to da rade i oni rade na tome veoma odgovorno. Na kraju, želim da vam se zahvalim. Ponovo ponavljam i nadam se da ćete izglasati ovu meru. Ona je prvi korak prema reformi naše nacionalne televizije. Ja se nadam da ćemo kroz koji mesec, kroz koju godinu svi moći i biti zajednički ponosni na nju. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Zaključujem načelni pretres. Molim narodne poslanike da, radi utvrđivanja kvoruma, ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o radio-televiziji u načelu. Za 147, protiv 29, niko uzdržan, pet nije glasalo, ukupno je prisutan 181 narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Da li neko želi reč o Predlogu zakona, u pojedinostima? (Ne želi.) Pošto se niko ne javlja za reč, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Molim narodne poslanike da, radi utvrđivanja kvoruma, ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o radio-televiziji u celini. Za 146, protiv 31, niko uzdržan, svi su glasali, ukupno je prisutno 177 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama Zakona o radio-televiziji. Dajem pauzu do 15,45 časova. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da nastavimo sa radom, i da radi utvrđivanja kvoruma za rad i odlučivanje ubacite vaše identifikacione kartice u poslaničke jedinice (nema kvoruma). Pošto je evidentno da narodni poslanici ne izvršavaju svoju dužnost, molim vas da prebrojavanjem (predsednik se obraća radnicima iz Službe Skupštine) utvrdimo koliko je prisutno poslanika u sali (u međuvremenu elektronski sistem označava da ima kvoruma). Imamo kvorum. Pre nego što pređemo na razmatranje četvrte tačke dnevnog reda, molim vas da pažljivo saslušate vreme održavanja konstitutivnih sednica Odbora (predsednik čita informaciju). Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POSEBNIM PRAVIMA I DUŽNOSTIMA PREDSEDNIKA REPUBLIKE Primili ste Predlog zakona, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane narodnog poslanika Zorana D. Nikolića. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora. Otvaram načelni pretres. Saglasno članu 92. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine predlažem da ograničimo vreme trajanja izlaganja na pet minuta. (Narodni poslanik Tomislav Nikolić reklamira povredu Poslovnika).
Gospodine predsedniče, mislim da mi ne možemo da pređemo na ovu tačku dnevnog reda. Vlada nas je obavestila da je predstavnik Vlade po ovoj tački dnevnog reda gospodin Vladan Batić. S obzirom na to da njega nema u sali, mi ne možemo da stavimo ovu tačku na dnevni red. Postoji mogućnost da vi većinom promenite eventualno dnevni red, da raspravljamo tačku, mada je vrlo suženi izbor, pošto nas Vlada ne udostojava prisustva ova dva dana, veoma je sužen izbor tačaka dnevnog reda o kojima bismo mogli da raspravljamo, ali pošto je tu gospodin Korać, da postoji neki zakon koji bi možda on mogao da brani kao predstavnik Vlade. Ali, zaista nema smisla da predstavnik Vlade ne sedi na sednici iako je određen da po toj određenoj tački bude predstavnik Vlade.
Nema obaveze po Poslovniku da ovlašćeni izvestilac Vlade bude prisutan. Naravno, i predsednik Vlade i članovi Vlade su pozvani na ovu sednicu. Ne mogu da vas obavestim o razlozima odsustva gospodina Batića, ali nema smetnji da pređemo na ovu tačku dnevnog reda. Da li se slažete? Slažete li se sa objašnjenjem da nemamo obavezu po Poslovniku? Imamo dva potpredsednika Vlade koji se mogu izjasniti ukoliko toga bude. Molim vas da utvrdimo kvorum pre donošenja odluke o ograničavanju dužine trajanja diskusije u okviru ove tačke dnevnog reda. Molim vas da ubacite vaše kartice. Konstatujem da imamo kvorum za rad i odlučivanje. Molim narodne poslanike da glasaju za predlog o ograničenju trajanja diskusije na pet minuta. Zaključujem glasanje. Konstatujem da je za glasalo 116, protiv 38, uzdržanih nije bilo, nije glasalo devet, ukupno prisutna 163 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Konstatujem da predstavnika predlagača nemamo. Imamo li ovlašćenog predstavnika odbora koji želi reč? (Ne.) Da li je neko izuzeo mišljenje na odboru? (Nije.) Da li predsednici poslaničkih grupa traže reč? Gospodine Nikoliću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka nema razloga da o ovom zakonu razmišlja kao o zakonu koji je se tiče. Nemamo bivšeg predsednika, ali, s obzirom na to da poništavate odluke, zakone, koji su do sada važili, evo, ja vam pružam priliku da poništite i Odluku o izboru predsednika Srbije, zato što je i vama jasno da je Vojislav Šešelj pobedio na izborima za predsednika Srbije, ali je izbornim manipulacijama i krađom sprečen da bude predsednik, i to mesto mu čuva, privremeno, Milan Milutinović. Pa eto, ako imate takvog duha, demokratskog, da poništite sve što nije u skladu sa zakonom, možda ćemo i govoriti o Vojislavu Šešelju kao predsedniku Srbije. Ali, ipak želim da ukažem na neke odredbe Predloga zakona i da ih tumačim, naravno, uz želju da budem ispravljen, ako to činim pogrešno. Ovim zakonom se ne dira u privilegije koje je, budimo realni, zaslužio onaj koga je narod na direktnim izborima izabrao za predsednika Republike. I ne bismo ni ličili na normalnu državu, posebno ne na vaše ideale zapadne države, ako bismo se prema bivšim predsednicima odnosili kao prema otiraču za cipele. Dosadašnje privilegije nalikovale su onima koje imaju i bivši predsednici na Zapadu, znači, nemaju komunističko obeležje. U čemu je onda stvar, pošto vi još uvek niste predložili nijedan normalan, važan zakon, već se samo ulagujete biračima, koji su već postali nestrpljivi i čini im se da sami prebrojavate i delite obećane milijarde dolara, jer da ih zaista ima, do sada bi neki zakon te milijarde podelio korisnicima budžeta. Ako nisu stigle milijarde, zašto ste lagali, da li se one još uvek nalaze u bescarinskoj zoni između Mađarske i Jugoslavije, kao što ste govorili da čekaju da samo vi dođete na vlast, pa da stignu? Šta mi se čini da se radi ovim zakonom - ubeđen sam da je pripremljen u saradnji sa Zapadom i ima za cilj da Slobodana Miloševića, a kasnije i Milana Milutinovića, liši državnog obezbeđenja i državnog obezbeđenja objekta. To ne piše u obrazloženju, ali je sasvim jasno po izmenama dosadašnjeg zakona. Do sada je ministar unutrašnjih poslova uređivao i obezbeđivao uslove za ostvarivanje prava bivšeg predsednika. Znači, država je odgovarala za njegovu bezbednost, a to je jasno i pisalo u članu 12. stav 2. koji se, ne slučajno, briše. Ako bivšem predsedniku ustanovite pravo na (citiram) "Doživotno lično obezbeđenje i obezbeđenje objekata od strane jednog zaposlenog, neprekidno" - šta to znači? Nema tog čoveka koji može 24 sata dnevno, 365 dana u godini da obavlja neku dužnost. To bi morala da budu najmanje četvorica, tako da trojica rade po osam sati, a jedan je kod kuće i odmara. Ali, to su četvorica zaposlenih neprekidno. U zakonu nigde ne piše da će država iz budžeta plaćati obezbeđenje, a kada se uzme u obzir da ministar unutrašnjih poslova više ne odgovara za bezbednost, to znači da će civilno lice, jedno civilno lice neprekidno, koje angažuje bivši predsednik, brinuti o njegovoj bezbednosti.A šta će mu onda zakon? Jedino, a to je sigurno, ako ne spremate otmicu bivšeg predsednika, ili je sprema neko drugi, a vi ćete da vršite istragu, ili nećete biti odgovorni za ono što se desilo. U iskrenost svojih namera ćete me ubediti samo ako ministar, znači Vlada, bude odgovarala za bezbednost bivšeg predsednika, sviđao vam se on ili ne. Na drugi način, bezbednost bivšeg predsednika neće biti obezbeđena, na drugi način vi ćete samo ubediti građane Srbije da spremate prevaru. Vi, tobože, nećete dati Miloševića u Hag, ali ako njegovo obezbeđenje lično ne bude dobro radilo, pa ga neko otme i prebaci preko Drine, država neće biti kriva za to, DOS neće biti kriv za to. I sada, s obzirom na to da ja imam više prava od svih vas 178 da ne volim Slobodana Miloševića, jer vi možete samo da pričate kako vam je za nešto kriv, a ja mogu da vam iznosim dokaze zašta mi je sve kriv, ali sada, kad vidim, draga moja gospodo, ko sve napada Slobodana Miloševića, dođe mi da pronađem negde njegov telefon, da ga nazovem, i da mu kažem - izvini Miloševiću za sve one reči koje sam ti upućivao, moraću da smišljam još gore za ovu novu vlast. Hvala najlepše.
Ima reč narodni poslanik, gospodin Zoran Nikolić.
Poštovano predsedništvo, uvažene kolege narodni poslanici, poštovani članovi Vlade, par reči o ovom zakonu - svako civilizovano društvo i demokratska država, posebno drži do odnosa prema nosiocima najviših državnih funkcija, a naročito po prestanku obavljanja državnih funkcija. Kroz taj odnos upravo se najbolje pokazuje i dokazuje demokratski karakter svake vlasti, obezbeđuje kontinuitet u vršenju vlasti, štiti moral i suverenitet građana. Brojni su primeri u svetu gde se nosiocima najviših državnih funkcija obezbeđuje i za vreme, i po prestanku obavljanja tih funkcija, značajan korpus prava i privilegija, izražavajući na taj način uvažavanje i poštovanje prema šefu države, a ujedno i prema sopstvenoj tradiciji, kulturi i nacionalnom dostojanstvu. Zakon o posebnim pravima i dužnostima predsednika Republike donela je ova skupština 1999. godine i on je znatno skromniji, ali u našim ekonomskim uslovima svakako primereniji način i tako je uredio ova prava. Predlog zakona koji danas razmatramo usmeren je na dalje ograničenje i suženje ovih prava umeri i na način koji po mom mišljenju vodi i u suprotnosti je sa značajem funkcije predsednika Republike. Ilustrovao bih ovu tvrdnju nekim primerima iz samog Predloga zakona. Članom 2. predviđeno je da predsednik Republike ima po prestanku obavljanja funkcije pravo na doživotno lično obezbeđenje objekata i to neprekidno, što je u redu, ali istom odredbom propisuje se da ove značajne poslove vrši samo jedan zaposleni, što je nelogično i čini ovo pravo de fakto ukinutim. Isto je i sa utvrđenim pravom korišćenja službenog vozila, koje se ograničava ocenom potrebe korišćenja od strane činovnika Vlade. Posebno je omalovažavajuće i suprotno značaju funkcije predsednika Republike, uslovljavanje korišćenja navedenih prava iz zakona i propisivanje mogućnosti vršenja krivičnih dela. Ono što me najviše intrigira i dovodi u pitanje stvarne namere Vlade povodom ovog Predloga zakona, sadržan je u članu 3., na to vam je ukazao moj kolega Toma Nikolić, kojim je predviđeno brisanje odgovornosti ministra unutrašnjih poslova za ostvarivanje prava iz ovog zakona. Dakle, predlaže se da niko ne snosi odgovornost ukoliko se neko od ovih prava ne ostvari, što ovaj predlog čini apsurdnim. Odnos prema sadašnjim i prethodnim predsednicima, šefovima država, ne iskazuje se samo zakonima. On se iskazuje na mnoge druge načine. Na žalost, mi smo ovde u našoj Republici svedoci na koje se to druge načine ovaj odnos iskazuje, naročito od 5. oktobra pa sve do današnjeg dana. Od tog datuma svedoci smo neviđenih hajki i napada na predsednika Slobodana Miloševića, na njegovu ličnost, kao i na njegovu porodicu. U poslednje vreme mediji, uz podršku mnogih odgovornih pojedinaca iz DOS-a, utrkuju se da dokažu kako Slobodanu Miloševiću treba suditi za navodne zločine koje je počinio, iako niko ne kaže i koje zločine, što je normalno, jer ih nije ni bilo. Može da ih bude samo u montiranim sudsko-političkim procesima za koje se logističke pripreme neprekidno vrše, usudio bih se da kažem čak i na današnjoj sednici. Podsećam da je navođenje da je neko lice učinilo krivično delo, a da se ne poseduju dokazi u obliku pravosnažne presude o tome, samo po sebi krivično delo za koje po našem krivičnom zakonu može izreći kazna zatvora do šest meseci. Koliko je samo ljudi u ovoj Srbiji od 5. oktobra do danas na čelu sa najodgovornijim nosiocima državnih funkcija učinilo ovo delo, a tim istim ljudima su puna usta borbe za prava i za legalitet. Bilo kako bilo, mi kao konstruktivna opozicija u Narodnoj skupštini Republike Srbije pokušali smo da podnošenjem amandmana ispravimo ove nelogičnosti i ukoliko Narodna skupština uvaži ove amandmane, siguran sam da će poslanička grupa SPS-a podržati Predlog ovog zakona. Ukoliko to ne učini mislim da nećemo biti u poziciji da glasamo za ovaj zakon. Da zaključim rečima Slobodana Miloševića, koje su čini mi se aktuelnije danas više nego pre i više nego kada su izrečene - gospodo, ne napadaju Srbiju zbog Slobodana Miloševića, već napadaju Slobodana Miloševića zbog Srbije.
Prvi prijavljeni narodni poslanik je Stanko Kovačević, a posle njega narodni poslanik Petar Jojić.
Govori vam poslanik DOS-a, Stanko Kovačević iz Pokreta za demokratsku Srbiju. Evo još jednog Predloga zakona nove Vlade za koji će i radikali i socijalisti ustati širom i listom protiv njega, dokazujući kako je to nemoralno, kako je to neljudski, a iza svega toga se ponovo kriju želje za zadržavanjem privilegija. Ako je DOS u svojim predizbornim programima ukazivala da će se boriti protiv ...molim Vas predsedniče ako možete izvesnu gospodu iz grupe radikala da malo umirite. Obećali smo građanima da ćemo se boriti protiv korupcije, protiv mita, protiv pljačkanja, protiv mafije, protiv privilegija i sada je malo nerazumna situacija. Zašto se gospoda socijalisti i radikali protive Predlogu zakona koji predlaže Vlada demokratske Srbije kada je jasno da će na prvim sledećim predsedničkim izborima koji moraju biti ove godine najverovatnije, novi predsednik Republike Srbije biti predstavnik DOS-a, odnosno kandidat iz DOS-a? Zašto vi imate protiv toga da oni koji će predložiti budućeg predsednika unapred mu stavljaju do znanja da ne može uživati enormne privilegije koje bi mu omogućio prethodni Zakon o pravima predsednika Republike. Prethodni zakon, čije izmene mi danas predlažemo, u stvari štitio je bivšeg predsednika Republike kao da je Bog na zemlji. Mi želimo da imamo takvog predsednika Republike koji će biti toliko dobar, koga će narod toliko voleti i ceniti, da mu nikakva zaštita neće ni biti potrebna. Takvog predsednika Republike ćemo izabrati na sledećim izborima, mislim na predsednika Republike Srbije. Kada ste toliko dušebrižnici, gospodo socijalisti, zašto vaš zakon ne primeniste na prethodnog predsednika, gospodina Ivana Stambolića, zašto ga ne štitiste, zašto dozvoliste i zašto organizovaste da bude na onakav način lišen slobode i da do dana današnjeg niko ne zna za njegovu sudbinu. Komentariše šef poslaničke grupe kako on nije štićen tim zakonom jer je bio predsednik Predsedništva Srbije, a ovaj zakon tretira izabranog predsednika Srbije. Valjda je i predsednik Predsedništva Srbije izabrani predsednik predsedništva. Dakle, treba razotkriti vaše prave ciljeve i poslanicima i građanima reći za šta se vi zalažete da bi svima bilo jasno šta vi u suštini hoćete. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, a posle njega Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 6. predloženog zakona predviđa se da neće uživati ove beneficije da bivšeg predsednika čuva jedna kuvarica ukoliko učini krivično delo za koje mu se izrekne kazna zatvora pravosnažnom presudom preko šest meseci. Nećemo valjda dozvoliti da jedna kuvarica čuva predsednika, kada danas imamo da svaku "džudžu" u ovoj vlasti čuvaju telohranitelji, po njih deset. Želim sa pravnog stanovišta da vam ukažem da nam nije poznato, jer se predlagač nije pozvao u kojoj to zemlji u uporednom pravu je propisano da jedno lice obezbeđuje bivšeg šefa države. Međutim, kada je u pitanju krivično delo ukoliko ga učini i bude kažnjen preko šest meseci zatvora, ima jedna stvar koja je apsolutno neprihvatljiva, da mu se ukidaju tada beneficije, a čovek može izvršiti nehatno krivično delo. Svako nehatno krivično delo koje bude izvršio i za koje mu bude izrečena kazna zatvora preko šest meseci on gubi ove povlastice. Zašto je to tako? Imali bi slučaj da čovek učini krivično delo ...
Vesić i Nikolić, molim vas da prekinete sa razgovorom.
Saobraćajna nesreća se dogodi čoveku koji je vozio i on bude osuđen, a nema umišljaja i radi se o nehatu. Znači, u tom slučaju njega identifikovati i upoređivati sa jednim kriminalcem koji je počinio teže krivično delo. Zbog toga je šteta što ovde nije ministar pravde, gospodin Batić, da da objašnjenje i obrazloženje u kojoj državi na Zapadu imamo ovakvu situaciju, kao što se to predviđa u ovom zakonu. Nigde na svetu nema da jedna kuvarica ili jedan čovek čuva bivšeg predsednika Republike. Ukazaste malopre, prethodnik, jedan od kolega koji je govorio, pomenuo je Ivana Stambolića. Tačno je to, ali to treba da nam bude opomena. Dame i gospodo, treba da se čuva neko ko je bio suveren jedne države. Prema tome, to je razlog i povod zbog čega ovde treba povesti računa i ovo krivično delo koje se stavlja na teret, eventualno i koje se predviđa kao nekakvo krivično delo, apsolutno ne bi trebalo da ostane u zakonu. Trebalo bi to da se briše. Zbog toga je šteta što ministar pravde nije ovde, da nam kaže u kojoj zemlji je on ovo proučio, iz uporednog prava izvukao i prezentirao narodnim poslanicima, da narodni poslanici budu informisani, da shvate i da im bude objašnjeno da je to tako, recimo i u Engleskoj, Francuskoj, Nemačkoj, Americi itd. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, a posle nje narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, za mene je sad zadovoljstvo da se ministar Batić vratio. Taman smo se uplašili da ćemo bez njega raspravljati i o ovoj tački dnevnog reda, kao i o sledećoj, o kojoj je izvestilac ministar Batić, koji inače sve vreme dobacuje poslanicima dok izlažu svoje stavove o predloženim zakonima. Meni to ne smeta, vi ministre možete to da nastavite i ovog puta, kao i jutros, ne samo meni nego srpskim radikalima. Ovo je ono što smo očekivali. Ovaj zakon je, takođe, i u markentiškoj i u vašoj obaveznoj ulozi danas na ovom vanrednom zasedanju. Markentiškoj zbog toga što ste ovde samo trebali da napišete da ovo nije Zakon o izmenama i dopunama Zakona o posebnim pravima predsednika Republike, nego zakon koji se odnosi na Slobodana Miloševića. On je ovde, koliko smo mogli da razumemo i iz vaših reakcija sa mesta, a očekujemo i takve reakcije i za skupštinskom govornicom, sasvim sporedna stvar. Govori se o Slobodanu Miloševiću i govori se o činjenici da je i sam premijer Đinđić, na sednici na kojoj je podneo tzv. ekspoze, govorio o tome da će na prvoj sledećoj sednici Vlada odmah da reaguje, resorno ministarstvo, i da uskrati ta famozna prava predsednika Republike. Zamenik predsednika poslaničke grupe naše stranke, gospodin Tomislav Nikolić, koji inače treba edukativno da deluje na sve vas iz DOS-a, i na nekima se i primećuje da se popravljaju polako, i celog jutra vam upućuje zaista lepe savete, vam je rekao da naša poslanička grupa nije posebno zainteresovana za ovaj zakon, iz prostog razloga što mi nismo imali predsednika Republike, odnosno njegov izbor nije priznat 1997. godine. To što ste dobacivali tom prilikom i tako reagovali, samo govori o vašem moralu i onome što pričate juče, a govorite danas sasvim drugačije, jer sami znate da ste i vi pojedinačno te 1997. govorili o činjenici da je dr Vojislav Šešelj zaista i pobedio na izborima za predsednika Republike. Radi se o tome da ovde nema ničega što je drastično promenjeno, a što je po bivšem zakonu imao predsednik Republike, osim što mu je onemogućeno da koristi službeni automobil sve vreme kada on to hoće, kada poželi, osim toga što sa ovim zakonom, koji vi menjate i nama predlažete, ministar unutrašnjih poslova ne želi da ima ništa, i osim toga što se broj zaposlenih menja. Stoji tu da je razlog za to donošenje po hitnom postupku, i to je taj marketinški deo, to ste vi obećali, i premijer Đinđić, ali stoji da finansijska sredstva za sprovođenje zakona ne treba dodatno obezbediti u budžetu. Međutim, način na koji vi donosite, kroz ovako hitno sazvane vanredne sednice i ovakve zakone, je nešto što vama može da ostvari izvesnu dobit, jer ovakvim zakonskim projektima i ovakvom dosokratijom koju vi sprovodite, vi samo još jednom potvrđujete servilnost prema vašim zapadnim nalogodavcima, koji verovatno očekuju da nastavite sa takvom atmosferom linča, sa takvim pritiscima i sa takvim namerama, koje se pokazuju i u ovom predlogu zakona, a uostalom i u prošlonedeljnoj poseti američkog kongresmena, Libermana, kako beše - demokrate. Rečeno je da će vam dati nekih tričavih 100 miliona američkih dolara pomoći, samo ako sve zakonske projekte uskladite onako kako oni od vas traže, a pre svega one koje se tiču Haškog tribunala, što je inače vaša osnovna preokupacija. Nije naša zabrinutost za Slobodana Miloševića, nego zbog toga što vi sa takvom ostrašćenošću i sa činjenicom da želite takvim marketinškim potezima da stvorite još napetiju atmosferu i političku situaciju u zemlji koja treba da bude mnogo tolerantnija, zašta se mi zalažemo od početka. Rekli ste i prilikom jutrašnjeg dela ove sednice da srpski radikali zloupotrebljavaju govornicu, da se javljaju po svakoj tački dnevnog reda, a zaboravljate jednu činjenicu, kada već govorimo o ovom delu administracije koja pripada bivšem predsedniku Republike, neki od vas se pozivaju na zapadne parlamente i na uređenost njihovog rada tamo, ja naravno neću...
Vreme.
Meni je uzor, recimo, Ruska državna duma, gde, podsetiću vas, ne samo bivši predsednik, nego aktuelni poslanici u državnoj dumi imaju mogućnost i koriste to pravo da imaju po pet pomoćnika - poslanika i administraciju koja im pomaže u svom radu. Za razliku od njih i za razliku od nas, koji želimo ozbiljno da opravdamo poverenje koje su nam građani ukazali i da ozbiljno razmatramo sva ta pitanja, neki od vas, neki koji su iz Kragujevca, iz drugih gradova, ovde su zavučeni kao u mišije rupe. Vrate se posle vanrednog zasedanja, verovatno napuste ranije sednicu, odu na plaćeni ili već kakav termin, na lokalnu televiziju i tamo govore građanima Kragujevca kako radikali zloupotrebljavaju govornicu i ne govore o onome što je na dnevnom redu. Upravo govorimo o onome što je na dnevnom redu, a bilo bi bolje da i vi krenete da normalnim zakonskim projektima opravdavate poverenje koje su vam građani ukazali na izborima u decembru. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, a posle nje narodni poslanik Goran Vesić.
Dame i gospodo, poštovane kolege, ovde pred sobom imam program Demokratske opozicije Srbije sa kojim ste vi izašli pred izbore. Vi u njemu kažete da ćete ukinuti Zakon o predsedničkim privilegijama. Pitam predstavnika Vlade, zašto mi ovde nemamo predlog da se ukinu te privilegije, nego imamo Predlog zakona o izmenama i dopunama? Zašto ne ispunjavate svoja predizborna obećanja? Još ni jedan predlog zakona nismo dobili do sada, a da u obrazloženju ne stoji da je u određenom zakonskom roku potrebno uskladiti se sa političkim promenama nastalim posle parlamentarnih izbora, po svim ovim zakonima koje ste do sada predložili. U mnogima od njih stoji i odrednica pozitivnih promena. Međutim, da li su one pozitivne ili ne, oceniće se tek sa određene istorijske distance, nakon što se budu sagledali rezultati tih promena. Ali, ako se te promene ogledaju u ovakvim predlozima zakona, jasno je da se to neće odraziti na najšire slojeve stanovništva, koji sa nestrpljenjem očekuju vaše poteze vezane za poboljšanje standarda i korenite ekonomske i političke reforme. Bavite se gospodo marginalnim stvarima umesto da se uhvatite u koštac sa stvarnim ekonomskim i političkim problemima u kojima se zemlja nalazi. Nije potrebno da građani Srbije uključe prvi program Radio televizije pa saznaju kakav im je standard, koliko je sve poskupelo i kako je sve gore nego što je bilo pre 5. oktobra. Mi srpski radikali smatramo da Zakon o posebnim pravima i dužnostima predsednika Republike nije predsedniku Republike po prestanku funkcije davao neke velike privilegije i ne sviđa mi se to što personifikujete funkciju predsednika Republike i kada razmišljate o predsedniku Republike mislite samo na Slobodana Miloševića ili Milana Milutinovića. Mi smo u demokratiji tek 10-tak godina i narednih 100 godina mi možemo da imamo maksimum 10 predsednika. Nije ova država Srbija toliko siromašna da ne može da obezbedi minimum zaštite ljudi koji su obavljali tako visoke državne funkcije. Valjda je jedan bivši predsednik zaslužio da nakon prestanka funkcije ima taj minimum administrativnog osoblja da bi mogao kao javna ličnost, jer je i dalje javna ličnost ako je bio na tako visokoj funkciji, da obavlja bilo koju delatnost, možda naučnu, kulturnu, može da piše knjige čovek, može da piše memoare, bilo šta, mora da ima neki administrativni aparat. Da li će ličnost bivšeg predsednika obezbeđivati jedan ili više službenika smešno je zaista regulisati zakonom, jer to zavisi od mnogih okolnosti, te je daleko celishodnije da odluku o tome donosi ministar unutrašnjih poslova, nego da to zakonom bude regulisano, sem ako na ovaj način ministar unutrašnjih poslova ne želi da sa sebe skine odgovornost u slučaju da taj jedan zaposleni, koji treba da obezbeđuje i objekat i ličnost predsednika iz bilo kog razloga i fizički ne može da bude na dva mesta u isto vreme to ne učini, a ja bih pitala gospodina Batića sa koliko članova obezbeđenja on hoda ulicama Beograda? Kada ste obilazili prostorije bivšeg Ministarstva za lokalnu samoupravu gospodine Batiću, pratilo vas je četvoro ili petoro ljudi iz obezbeđenja. Uzgred još da se ne stekne utisak da je DOS-ovska vlast ovim izmenama zakona htela da postigne neku racionalizaciju, mislim na troškove pre svega, jer teorijski gledano u ovom veku reklasam već da ne možemo da imamo više od 10 predsednika države. Imamo informacija, vi možete da nam potvrdite koliko je ministara iz ove vlade već naredilo adaptacije svojih kabineta. Ministar za rad ušavši u kabinet bivšeg ministra Nedeljkovića, koji je uzgred budi rečeno veoma solidno opremljen, rekao je - ne mislite valjda da ću sedeti u ovakvom kabinetu, skinite ove gaće s prozora, izbacite ovaj nameštaj i naredio restauraciju svog kabineta. Gospodo, vlade će se mnogo češćemenjati nego što će se menjati predsednici Republika i troškovi koje ćemo imati ako budemo imali ovakve ministre koji će voditi računa kako izgledaju njihovi kabineti i čime su opremljeni, biće mnogo veći trošak nego ovo što se predviđa kao minimum za rad jednog bivšeg najvišeg funkcionera jedne države.
Reč ima narodni poslanik Goran Vesić, a posle njega narodni poslanik Jovan Todorović.
Ovaj zakon o zaštiti, o posebnim pravima i dužnostima predsednika Republike primeren je jednoj siromašnoj i maloj državi kakva je Srbija. Na žalost, hteli mi to da izbegnemo ili ne, pravljen je manje više prema jednom čoveku, iako se odnosi na predsednika Republike i to na svakog budućeg predsednika, kao i na one koji su bivši. Čuli smo ovde da se prema predsedniku treba odnositi sa posebnim poštovanjem, svakom bivšem, što je takođe tačno i ne može svako da bude predsednik Republike, ali s druge strane postoji jedna nelogičnost. Mi smo federalna država. Imamo saveznog predsednika i republičkog predsednika. Ovakav zakon imamo samo na republičkom nivou. Na saveznom nivou ne postoji zakon o pravima i dužnostima predsednika Republike, a imamo tri bivša od kada je formirana Jugoslavija, od 1992. godine, znači za ovih 9 godina imamo tri bivša predsednika Republike i niko se nije setio da tim bivšim predsednicima ponudi neko obezbeđenje, da im kaže - vi ste značajne istorijske ličnosti, pa vam treba administrativno osoblje, pa ćete pisati memoare itd. To se samo radilo kada je u pitanju Republika Srbija i to takođe govori o odnosu vlasti koja je bila pre toga prema ovom problemu i prema predsednicima. Nažalost, vaš problem je u tome što ste skoro sve zakone donosili prema jednoj stranci, odnosno prema jednoj ličnosti. Što se tiče izmena koje donosi ovaj novi zakon one su vrlo jednostavne. Kada pročitate stari zakon videćete da je predsednik Republike po prestanku obavljanja funkcije imao pravo na doživotno lično obezbeđenje, kao i obezbeđenje objekta. Iza ovog zakona sledila je Uredba ministra koji je ovaj zakon bitno derogirao i proširio. Meni je žao, ali verovatno će gospodin Batić ili neko drugi moći čak i da kaže koliko ljudi ili gospodin Mihajlović, da kaže koliko ljudi je po toj Uredbi angažovano za obezbeđenje predsednika Republike, kao što ste uglavnom sve zakone derogirali uredbama, menjali kako ste hteli, iako ovaj zakon vrlo neprecizno određuje da li je to 1.000 ljudi, 500 hiljada, sto hiljada, deset, pet, to može da bude bilo koliko. Prema tome, bivši predsednik Republike, biće ih dao Bog i u buduće, ko god da je, on je penzioner, on je čovek koji je bio predsednik, kome ne treba neko posebno obezbeđenje. Ako mislite samo na gospodina Miloševića, ima on para da plati privatno obezbeđenje, što radi, ali nije on lično predmet ovog zakona. Zaista je smešno povezivati sudbinu jednog čoveka sa ovim zakonom. Ovim zakonom, jednom zauvek ili u nekom vremenu, Srbija treba da reguliše da niko, pa ni bivši predsednici republika nemaju prava da koriste nekakva ovlašćenja, koja su enormna, koja su neverovatna. Zašto? Neće tu privilegija imati ni ministri, ni bivši predsednici vlada. Nažalost, većina prethodnih govornika je ovaj zakon povezivala sa nekim stvarima, koje nemaju nikakve veze sa njim, kao što je saradnja sa Haškim tribunalom i slične stvari. To su druge stvari, druge teme, ne treba o tome ovde pričati. Ovim zakonom mi, kao Skupština, kažemo da nećemo da trošimo narodne pare, na obezbeđenje čoveka koji je bez obzira ko bio, čak i bivši predsednik. I na kraju, ono što kaže gospodin Stanko Kovačević, to je tačno. Nemojte mnogo da govorite o tome da se moralnost jedne vlasti oseća prema tome kako se odnosi prema bivšem predsedniku, jer dok god to govorite, nad svima vama lebdi senka Ivana Stambolića, bivšeg predsednika i kuma Slobodana Miloševića, za koga se i dan danas ne zna gde je. [[Aplauz.]]
Pošto je sada deset minuta do pet, po Poslovniku radi se po pravilu od 10,00 do 17,00 časova, pa pošto je ostalo još dosta posla pred nama, predlažem da kao i juče nastavimo sa radom do 20,00 časova, a negde pre 20,00 časova da donesemo i konačnu odluku o tome, dokle ćemo raditi, da li ćemo nastaviti i sutra. To je jedan predlog. Drugi predlog, gospodin Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, nažalost, nisam pogledao koji je član Poslovnika, ali zaista ne možemo više puta u toku dana da odlučujemo dokle ćemo da radimo. Nema smisla. Po Poslovniku piše da to odlučujemo na početku rada, po pravilu. Prihvatam da to po pravilu ne mora da bude da baš mora na početku, evo prihvatam da i u pet sati rešavamo, ali nećemo valjda u osam ponovo da rešavamo, pa eventualno da produžimo do deset, pa ponovo da rešavamo. Ako ste spremni da radimo do dvanaest noćas, donesite odluku sada odmah. Ako hoćete do osam, donesite sada odmah. Nemojte, jer ima mnogo toga što treba da se planira u toku dana. Mi ne možemo da zavisimo kada ćete nas pustiti na ručak, kada ćete doneti odluku dokle radimo, ima nas 250 ovde. Želimo da nešto znamo barem oko toga kako se vodi sednica. Dakle, predlažem da sada predložite dokle ćemo raditi večeras, da to izglasamo, jer mi ne bežimo od toga da radimo. Verujte, imam iskustva, kada su na sednicama predsedavali socijalisti pa su je produžavali unedogled, strahovito opada koncentracija. To može vama da odgovara, da završimo sve zakone brzo, ali nećemo ništa konkretno reći, ni ništa korisno, nećemo ništa uraditi, što bi moglo da pomogne zakonima da valjaju ili ne. Zato vas molim, da znate, osam sati dnevno je neko normalno radno vreme, pa evo i devet i deset sati, ali da ne idemo u neizvesnost, da vi u osam sati predložite da radimo do dvanaest. Bolje da sada znamo, ako radimo do dvanaest, neki poslanici će otići da se presvuku, ali će se vratiti ponovo da rade. Ovako ne znam uopšte na čemu smo.
Osam sati rada uz ove pauze koje smo imali, to je negde do 22,00 časa. Videćemo, imamo još predloga, pa ćemo utvrditi konačno vreme. Imali smo pauze, kašnjenja u početku, a pola sata kašnjenja u nastavku i dva sata pauze.
Poštovani gospodine predsedniče, poštovane dame i gospodo, ja imam predlog da mi danas radimo dok ovaj posao ne završimo. Nama se ne žuri, ali mi hoćemo sednicu da završimo. Mi sednicu ne završavamo samo zbog toga što vi izlazite i nadmudrujete se. Prema tome, vi ako vam se ne sedi, onda skratite svoju diskusiju, da svi stignete na red, pa ćemo završiti u toku današnjeg dana. Ženska politička mreža je u kondiciji da ovo radi dok ne završi.
Molim vas ipak gospodo, moramo da donesemo odluku. Jedan je predlog da nastavimo sa radom, pa da se naknadno odluči da li ćemo rad prekinuti. Praktično da računamo na to da ćemo raditi do okončanja svih tačaka dnevnog reda. Drugi je predlog da odredimo neko vreme do razumnih 22,00 časa, što je otprilike osam radnih sati, sa predugim pauzama koje smo imali. Da se dogovorimo, da posle 22,00 časa nećemo raditi. Praktično imamo dva predloga. Da li ima neko kompromisno rešenje? Onda stavljam na glasanje predlog da radimo do novih predloga od strane narodnih poslanika, da treba da prekinemo sa radom, zapravo da računamo na to da ćemo ... evo gospodin Jovanović.
S obzirom da DOS namerava da od Republičkog parlamenta napravi mesto na kojem će se efikasno raditi, predlažem da sada definišemo 22,00 časa kao vreme u kome ćemo okončati rad Parlamenta i da efikasno provedemo osam radnih sati na ovom poslu. Kao što su to uradili drugi građani Srbije, ne bi bilo dobro da Parlament bude pričaonica i gde će poslanici spavati i vreme provoditi dobacujući jedni drugima, pri čemu će deo koji ja predstavljam ćutati, biti tu radi manjine koja to tumači kao deo svoje nadmoći i veštine. Tako da predlažem da do 22,00 časa radimo, a da potom nastavimo sutra ovu sednicu u 10,00 časova.
Stavljam predlog na glasanje, ovako kako je formulisao gospodin Jovanović. Pre toga, molim vas da utvrdimo kvorum. Imamo kvorum. Stavljam predlog na glasanje, da se radi do 22,00 sata. Za 125, protiv 29, uzdržano troje, nije glasalo 10, ukupno je prisutno 167 narodnih poslanika. Možemo nastaviti sa radom.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, moram pre svega da primetim da o ovom zakonu mi poslanici republičke skupštine razgovaramo sa dve dijametralno suprotne pozicije. Socijalisti i oni koji imaju časti i obraza kada je u pitanju predsednik Slobodan Milošević vide u ovom zakonu zakon koji je slika i prilika onoga šta DOS misli o predsedniku Slobodanu Miloševiću i ne mogu da se otmem utisku da je ovaj zakon upravo pravljen zbog predsednika Slobodana Miloševića, predsednika Socijalističke partije Srbije, predsednika Srbije u dva mandata, gospodine Batiću ... (Batić, s mesta: - Bivšeg.) ... bivšeg, tako je, ali sa nekoliko miliona glasova naših građana koji su ga glasali, isto kao što je i predsednik Milan Milutinović aktuelni predsednik Republike Srbije sa preko dva miliona glasova itd. Vas gospodo iz DOS-a da podsetim i na to da i u ovim izborima za saveznog predsednika, na kojima je istina izgubio, takođe je dobio oko dva miliona glasova, pa zato i kažem da razgovaramo sa dve dijametralno različite pozicije, jer oni koji bi da usvoje ovaj zakon bez rasprave, bi jednostavno da o tome razgovaraju kao o zakonu koji navodno pruža neke privilegije bivšim predsednicima. Gospodine predsedniče, ...(salu napuštaju poslanici iz Ženske političke mreže, što izaziva negodovanje kod nekih poslanika).... molim vas da mi omogućite da govorim i da mi ovo vreme ne računate.
Narodni poslanik je potpuno u pravu. Zaista nema nikakvog smisla vaše ponašanje, gospodo narodni poslanici, niti od strane onih koji izlaze iz sale, niti od strane onih koji neprestano ometaju rad Skupštine. Zaista, ako imate i malo dostojanstva i odgovornosti pred narodom koji vas posmatra u direktnom prenosu, molim vas da se ponašate kao narodni poslanici. Izvolite, gospodine poslaniče.
Hvala predsedniče. Nadam se da ćete uspeti da me saslušate za ovih pet minuta. Molim predsednika da mi ne uvaži ovo vreme dok ste vi izlazili iz sale i pravili žagor. Niste me na kraju krajeva ni zbunili. Na kraju krajeva, ovde hoću kao čovek, kao patriota, kao socijalista da govorim i emotivno (glas - možda ćeš i da se zaplačeš), a bio bih u stanju i da zaplačem gospodine, kada bih govorio o predsedniku i kada govorim o predsedniku koji je u našim očima heroj i simbol otpora, koga vi gospodo uz podršku Zapada pokušavate da svim sredstvima u ovim danima progonite. Hoću o njemu tako da govorim. A, govoriću sa punim poštovanjem i o svakom drugom predsedniku koga legalno ovaj narod izabere. Recimo, o Vojislavu Koštunici, i neću ni jednog predsednika dovesti u takvu situaciju da o njemu govorim sa nepoštovanjem, sa potcenjivanjem ili sa uvredama na njegov lični račun. Prema tome, samo toliko da se razumemo o tome. Ova Srbija je imala dva predsednika. Jednog bivšeg i jednog aktuelnog i zar je to toliki problem da mi sad toliko pričamo o nekim tzv. privilegijama. Molim vas, šta je privilegija u predloženom zakonu? Šta je privilegija u prethodnom zakonu? U čemu se sastoji privilegija, koja po mom mišljenju predstavlja obavezu države da štiti svakog građanina, da brine o njegovoj bezbednosti, pa i o bivšem predsedniku. A, vi predlažete da sa jednim čovekom sve to učinimo. Da li je to moguće? Da li je to moguće? Naravno da ministar pravde može o tome i drugačije da razmišlja. Gledao sam jednu TV emisiju u kojoj ga pitaju: "Da li biste, gospodine Batiću, kao advokat štitili Slobodana Miloševića na nekom od sudova?", a on naravno na to odgovara da bi radije bio tužilac nego branitelj Slobodana Miloševića. A, ja vam tvrdim da ogromna većina građana u ovoj Srbiji ipak ne misli tako o Slobodanu Miloševiću, kao što misli gospodin Batić. Zato je i izašao ovakav zakon, da bismo uskratili nekakve privilegije kojih zapravo i nije bilo. Radi se samo o tome da pokušavamo da brisanjem odredbi koje se odnose na nadležnosti Ministarstva unutrašnjih poslova skinemo odgovornost i sa Vlade i sa države za buduću bezbednost i Slobodana Miloševića i svakog drugog predsednika. Mislim da ta odredba mora da ostane u Zakonu, i ne zbog Slobodana Miloševića, nego zbog svakog ono ko je obavljao tu funkciju, jer u različitim vremenima različita je političko bezbednosna situacija u jednoj zemlji. Najnormalnije je da Vlada o tome, saglasno aktuelnoj situaciji, i donosi odgovarajuće odluke, a nadležni ministri propisuju odgovarajuće procedure i kako će se neki posao obaviti. Vas, koji se zalažete za nekakvu demokratiju tipa Zapada, podsećam - u Americi je jedan predsednik uvek predsednik. Da li se sećate gospodina Kartera, koji je čak i u nekim mirovnim misijama širom sveta učestvovao, pa i kod nas na Balkanu. Da li se sećate nekakvih odredbi zakona u Engleskoj, koje kažu "jedanput ministar, svaki put ministar, ceo život ministar", i svi smo dužni da se prema tim ljudima odnosimo sa dužnim poštovanjem. Ovde ne vidim dobru nameru i o tome se i radi. Konačno i jedno pitanje vrlo konkretno za onog ko je predložio ovaj zakon - kakve veze ima Zakon o radnim odnosima sa članom 6. predloženih izmena i dopuna ovog zakona? Toliko i hvala.
Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković.
Dame i gospodo poslanici, verujem da delite moje mišljenje da građani Srbije žele uređenu državu, državu u kojoj će se znati mnogi odnosi bitni za život i rad građana, od stanovišta bezbednosti, pa do rada u privredi. Kada je bezbednost u pitanju, zasigurno se u specifičnoj poziciji nalaze oni koji se bave u javnom životu ili u oblasti politike, oblasti kulture, jer u takvoj poziciji mogu biti meta raznoraznih kategorija ljudi. Normalno je bilo očekivati da će DOS-ovska VladaRepublike Srbije, koja je orijentisana apsolutno prema stavovima pojedinih zapadnih sila, pre svega Amerike, težiti ka tome da svoja zakonodavna rešenja prilagođava zakonskom sistemu tih država. Međutim, lakrdija koja je još juče krenula u ovoj skupštini vezana za zakone koje je Vlada Republike Srbije postavila, a brže bolje potom dala onoliko amandmana koliko ti bedni zakončići od dva-tri člana imaju i time pokazala koliko je ozbiljno doživela sve nas ovde, i pare koje se troše da bi mi bili ovde juče i danas, nastavlja se i danas. Vlada Republike Srbije u ovoj situaciji, sa ovim zakonom, jer je beda reći zakon za ove četiri rečenice, ukidanje dva paragrafa,u suštini je pokazala svoje pravo lice. Pokazala je svoje moralne vrednosti. Jasno je svakome ko je čitao ovaj zakon da su gospoda iz DOS-a, koja sede u Vladi Republike Srbije, imali crvenu maramu koja se zove Slobodan Milošević kada su pisali Zakon o pravima i dužnostima predsednika Republike Srbije. Predsednik Republike Srbije je birana ličnost. U ovoj zemlji dva puta je biran Slobodan Milošević, jedanput Milan Milutinović. Birana ličnost, u koju je u tim trenutcima narod uneo svoje poverenje. Ti građani Srbije, kao raniji predsednici, tako se lepo kaže, bivši - to je ružno, raniji predsednici, uživaju poverenje, uživaju pravo i obavezu da mnoge razgovore, mnoge delatnosti koje su bile bitne u tom trenutku za zamlju, drže za sebe. Imaju pravo i obavezu specifičnog života koji se odvija, i hvala Bogu, ako Bog da zdravlja, u penzionerskim danima. Šta je Vlada Republike Srbije uradila? Uradila je jedan licemeran potez, izbrisala je član Zakona kojim ministar unutrašnjih poslova ima obavezu održavanja bezbednosti ranijeg predsednika Republike Srbije. Pomislite, ministar unutrašnjih poslova koji neće da brine o građaninu i njegovoj bezbednosti, pa se posebno deklariše da neće da brine o bezbednosti ranijeg predsednika Republike Srbije, koji je dva puta biran na izborima, na narodnom referendumu u Republici Srbiji. To je sramota. To je pitanje morala svih onih koji su potpisali ovaj predlog. Gospodo, recite onda - dogovorili smo se sa NATO agresorom, treba im pobeda, treba im opravdanje što su razarali ovaj narod i maltretirali, daćemo Miloševiću samo jednog telohranitelja i daćemo mu pravo da iz voznog parka Vlade Republike Srbije uzima jedan od 50 automobila. Možda i ovaj novi što je kupljen za gospodina Đinđića i u kešu plaćen "Audi" od prekjuče, i imaće pravo da uzme jedan auto, ko zna kakav. Gde je tu bezbednost? Molim vas, jasno i glasno lepo recite - nećemo mi iz Vlade Republike Srbije da garantujemo bezbednost ranijem predsedniku Republike Srbije. Objavite to građanima Srbije i završili ste posao.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Janjić.
Dame i gospodo, uvaženi poslanici, u obrazloženju razloga za hitan postupak stoji ovako: Ovim zakonom se na celovit i nov način uređuju prava predsednika Republike, te je neophodno donošenje zakona po hitnom postupku. Ja ne znam da li je za ikoga ovde u ovom parlamentu najhitniji problem - kakvo je obezbeđenje Slobodana Miloševića, osim ako neko ima neke namere, za koje se ovde ne zna koje su. Pre dva i po sata, potpredsednik Vlade, gospodin Čović, u pratnji jednog vozila KFOR-a i četiri džipa sa diplomatskim tablicama, u Bujanovcu, sa grupom podobnih Srba, koji su pozvani po određenom scenariju, održao je sastanak u Bujanovcu. Pet minuta nakon izlaska gospodina Čovića iz Bujanovca, Šiptari su iz svog raspoloživog naoružanja napali Bujanovac. To su tačna saznanja, možete da proverite, imate mobilne telefone, izađite ovde na balkon i proverite odmah. Ako je važnije za ovaj parlament obezbeđenje Slobodana Miloševića od toga - da li deca u Bujanovcu i građani Bujanovca i Preševa ginu, alal vam vera, stvarno ste srpski parlament.
Ima reč narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo, poštovane kolege poslanici, želeo bih da skrenem pažnju na nekoliko stvari, u vezi sa Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o posebnim pravima i dužnostima predsednika Republike. Pre svega, želeo bih da zaista obratimo malo više pažnje na to kako je regulisano pitanje o posebnim pravima i dužnosti državnih funkcionera u uporednom pravu, dakle, u zemljama koje imaju mnogo razvijenije i mnogo tradicionalnije sisteme, višestranačke i višestranačkog života, kako bismo adekvatno doneli odluke, koje bi bile u životu i kod nas za duže vreme, a ne bi predstavljale određene političke korake, koji bi izlazili u susret ka realizaciji nekih neozbiljnih predizbornih obećanja, a ne bi vodili računa o tome da naša država mora zaista da brine o svojim sadašnjim, a posebno i o bivšim državnim funkcionerima. Zbog toga, moram da skrenem pažnju na to da politički motivi za donošenje ovog zakona ne smeju da budu prevashodni, da bismo morali da se brinemo o tome da država Srbija mora da vodi računa o svim svojim državljanima, a prevashodno o onima koji su bili na čelu te države i koji nose upravo poteškoće koje cela država nosi sa sobom. Mene su duboko potresle vesti koje sam malo čas čuo i ja bih zaista želeo da dobijemo pravu informaciju o tome šta se trenutno dešava u Bujanovcu. To nam kazuje i to nas podseća da naša država ima mnogo problema, ima mnogo neprijatelja, a ti neprijatelji su jedan od razloga više da brinemo o sebi samima i da brinemo o onima koji su bili, i jesu na vrhovnim državnim funkcijama. Što se tiče samog predloga zakona, zaista je fizički nemoguće da jedan, i slovima - jedan zaposleni, neprekidno obezbeđuje bilo koga, bez obzira da li obezbeđuje bivšeg predsednika Republike, 24 časa, to je fizički neizvodljivo i to je nešto što bi stvarno trebalo da se zapita onaj ko je pisao Predlog ovog zakona, da li to fizički može da bude izvodljivo i da li to služi na čast jednom čoveku koji je ovo mogao da napiše. Dalje, zaista, ovaj predlog o tome da, ukoliko bivši predsednik ili prethodni predsednik bude osuđen za krivično delo na bezuslovnu kaznu zatvora duže od šest meseci gubi pravo na ostvarivanje posebnih prava, utvrđenih ovim zakonom, je maltene neozbiljan jer se zaista može desiti da se zbog nekih odluka ili zbog nekih dešavanja u privatnom životu može doći u situaciju da prethodni predsednik, bez obzira da li se radi o sadašnjem prethodnom predsedniku, ili o nekome ko će biti budući prethodni predsednik, dakle, da zapadne u situaciju koja bi ga lišila ovih posebnih privilegija. Zaista još jednom želim da skrenem pažnju da ne biste trebali u ovom trenutku imati pred sobom sliku Slobodana Miloševića, prethodnog predsednika Republike Srbije, već da bismo mogli i morali da imamo u vidu to da će i budući predsednici Republike Srbije imati, ako donesete ovakav zakon, suženi i vrlo uzak obim prava i posebnih dužnosti. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Branislav Ivković.
Mi smo ovde čuli jednu informaciju od narodnog poslanika, u vezi Bujanovca. Mi ovde sedimo i diskutujemo - da li će aktuelna Vlada Republike Srbije dozvoliti ministru unutrašnjih poslova da kaže - ne odgovaram za obezbeđenje ranijeg predsednika Republike Srbije, i da li će se parlament sa tim saglasiti, a čujemo informaciju da je izvršen frontalni napad na Bujanovac, odnosno, nemamo ni pojma šta rade ljudi iz Vlade Republike Srbije, kad je u pitanju jug Srbije. Molim vas da zamolimo, kao poslanici, predsednika Narodne skupštine Republike Srbije da dobijemo aktuelnu informaciju - da li je to tačno ili nije tačno. Šta mi ovde raspravljamo o tome da li će biti jedan ili dva telohranitelja, hoće li isterivati svoju šansu da daju da se izvrši otmica od strane lovaca na ucene. Molim vas, mislim da je interes svih poslanika da saznamo aktuelnu istinu o tome šta se događa dole u Bujanovcu, da li je tačno da je izvršen frontalni napad od strane terorista ili nije?
Reč ima narodni posanik Zoran Radovanović.
Ja bih se složio sa predsednikom poslaničke grupe SPS-a i zamolio bih, pre svog izlaganja, da nam predsednik Skupštine, gospodin Maršićanin, pod hitno dostavi informaciju o tome šta se dešava dole u Bujanovcu, tako da neko iz službe obavesti predsednika da nam se obrati pod hitno po tom pitanju. Ono što sam hteo da vam kažem danas jeste da se po treći, četvrti put, predstavim građanima Srbije, verovatno danas kao pripadnik manjine koja maltretira većinu, ali uzimajući u obzir ono što se dešava na jugu naše države i uzimajući u obzir kakvi se nebulozni predlozi predlažu za izmene i dopune zakona, osećao sam potrebu da se javim i da kažem nekoliko reči. Gospodin Vesić iz Demokratske stranke je rekao nekoliko stvari, ali najsmešnije je bilo da će predsednik države ili neki raniji predsednik, kad ode u penziju, verovatno sam sebi da kuva kafu, ili da pije kaficu, i biće penzioner. U Ustavu Republike Srbije, koji treba svi poslanici dobro da poznaju, u članu 83. u stavu 5. kaže se da predsednik Republike Srbije rukovodi oružanim snagama, u miru i ratu, i narodnim otporom, naređuje opštu i zajedničku mobilizaciju, organizuje pripreme za odbranu u skladu sa zakonom. Da li stvarno većina u ovom parlamentu ne shvata da čovek koji se takvim poslom bavi u jednoj državi, kada ode u penziju nije običan čovek i ne može da ima pored sebe samo jedno biće koje će mu kuvati kaficu kako reče gospodin Vesić, ili ga voziti možda do biblioteke ili će ići tramvajem. Odbrana ove države i bezbednost ove države i ponavljam, ova država nije počela 5. oktobra, počela je mnogo pre toga i značaj i važnost predsednik Republike je bila i ostala, i ostaće mnogo posle DOS-a. Prema tome, ovaj zakon ste pisali za gospodina Slobodana Miloševića, iako vi pričate da niste, nije korektno, nije ljudski, smejaće se pokolenja svemu tome i ja vas molim da se ovaj zakon kao takav ne usvoji, jer ni u jednoj demokratskoj zemlji predsednik Republike nije ono što ste vi danas dali vašim izmenama i dopunama. Hvala.
Gospodine narodni poslaniče, vama je poznato da danas ne možemo raspravljati ni o čemu drugom, sem o onom što je na dnevnom redu koji je utvrđen unapred. Ovo je vanredna sednica i na vanrednim sednicama, u ovom slučaju Vlada je utvrdila dnevni red i mi nismo ovde raspravljali o dnevnom redu, već smo išli po unapred utvrđenom dnevnom redu. Dakle, bez obzira šta se trenutno dešava, kako ste obavešteni, ja tada nisam bio u sali, da obavestim Skupštinu šta se dešava na jugu Srbije i da se o tome otvori rasprava, tražili ste da pružim informaciju. Ukoliko budem imao informaciju, ja ću vam je dati.
Gospodine predsedniče, ja sam malopre pričao kada niste bili tu, ja sam tražio informaciju o tome šta se dešava na jugu Srbije jer izgleda da se situacija komplikuje, a mi smo poslanici Skupštine Srbije i informacija je potrebna, da vi preko organa, preko Vlade vidite šta se dešava i da nam date tu informaciju.
Hvala. Na redu je prijavljeni narodni poslanik Siniša Mitrović, a posle njega narodni poslanik Borivoje Mijatović.
Poštovani predsedniče, poštovani poslanici, uvažavajući atmosferu brige koju je otvorio gospodin Ivković, ja i njega molim da urazumi poslanike da prestanemo sa oplakivanjem ličnosti i dela bivšeg predsednika i da pređemo na to, jer ja niti sam portparol Vlade, niti imam tu misiju. Hoću da kažem da cela misija koja je bila i danas i juče je u funkciji demontiranja nečega, a to jeste bila nakaradna država Srbija. Radi se o demontiranju modela, onih koji su bili u funkciji faraonizacije Srbije i to je nešto što mora biti potpuno demontirano, da bude modifikovan. U tom delu mislim da je i naš posao takav, da prihvatimo predlog Vlade i da uđemo u proces, da dozvolite da radimo najzad prave i progresivne državničke poslove. Hvala.
Gospodine predsedniče, niste bili u sali kada sam izašao za govornicu, nakon poslanika radikala koji je dao informaciju da je danas faktički gospodin Čović bio sa KFOR-om i nakon njegovog odlaska počela je opšta ofanziva na Bujanovac. Ja sam samo izašao kao poslanik poslaničke grupe da vas kao predsednika Narodne skupštine zamolim da se raspitate šta se događa i da nama u ovoj sali kažete šta se događa. Ništa više. Što se tiče ovog gospodina, ne radi se o paganskim običajima, već pokušavamo da radimo vrlo ozbiljno u ovoj sali i nama je Vlada Republike Srbije predložila Zakon o pravima i dužnostima ranijeg predsednika Republike Srbije. Taj zakon bi trebao da važi, da je zdravlja i sreće, od danas pa plus u narednih sto godina, ali sam imao pravo da konstatujem da oni koji se i te kako kunu u rešenja zapadnih demokratija, ne dobiše ideju da prepišu ta rešenja o odnosu prema ranijim predsednicima, biranih referendumom na izborima tih država, pa da preslikaju ovde na Republiku Srbiju. Na žalost, shvatismo da smo imali kao crvenu maramicu pred sobom lik Slobodana Miloševića i lovca na ucene, od narko mafije, korumpirane medije i da žele da otvore totalan put da završe posao.
Dame i gospodo narodni poslanici, onaj ko govori o paganskim običajima, trebalo bi nešto da pročita o tome. Preporučujem gospodina Čajkanovića, preporučujem vam profesora Čajkanovića, jer to je naša stara vera, a čak je i Srpska pravoslavna crkva mnoge paganske običaje uklopila u naše pravoslavne običaje da nas ne bi odvajala od naše stare vere, a oplakuje se samo mrtav čovek, a Slobodan Milošević nije mrtav, jedino ako se ostvari to što mu vi spremate. Predlažem poslanicima DOS-a da je bolje da ukinemo Zakon o privilegijama bivšem predsedniku, odmah predložite amandmanom da se obrišu sve tačke tog zakona i mi ćemo glasati za taj zakon. To je mnogo bolje, poštenije, čestitije, nego ovako srediti taj zakon i pripremiti praktično Slobodana Miloševića za ono što mu se sprema. Portparol Haškog tribunala izjavila je da je Slobodan Milošević pretnja za aktuelnu vlast u Srbiji i da zbog toga mora da bude u Hagu. Predsednik Savezne vlade, koalicioni partner DOS-a, Zoran Žižić izjavio je da dok je on predsednik da Milošević neće biti izručen, a na to reaguje ministar pravde Srbije i kaže - pa Žižić više neće biti predsednik Savezne vlade. Ne kaže ministar pravde - gospodin Žižić verovatno ima na umu Ustav Savezne Republike Jugoslavije, koji sprečava izručenje građana Jugoslavije, ali mi ćemo ući u proceduru za promenu Ustava, imamo dovoljnu većinu, dvotrećinsku većinu i promenićemo savezni Ustav, a i Ustav Republike Srbije, pa ćemo izručiti Slobodana Miloševića u Hag. On kaže - ko nije za izručenje Miloševića, taj više neće biti na funkciji. Kako onda da vam verujemo da ovaj zakon u stvari nije priprema za tako nešto? Morate da shvatite zašto su radikali protiv toga? Ne želimo da budemo saučesnici u tome što pripremate jer te otmice do nekog napada, do hapšenja koja ćete izvršiti, sigurno će doći glasanjem za ovaj zakon. Mi ne želimo da se stavimo u poziciju nekoga ko je omogućio da se izvrši jedan protivustavni čin. Nikoga nemojte da izručite u Hag, nijednog građanina Srbije, nijednog Srbina koji nije građanin Srbije, ali se nalazi na teritoriji Srbije, jer je to onda kraj ove države. To može da se učini kao da donosi neki poen.
Vreme?
Ovo govorim kao treći put u ime poslaničke grupe, a govorio sam samo 7 minuta.
A ne kao repliku? Mislim da ste se javili za repliku?
Ne, javio sam se za reč. Ovde sam čuo da smo na saveznom nivou imali dva predsednika, pa nikome nije palo na pamet da se donese takav zakon. Nisu izabrani direktno, birani su od strane Skupštine. Čak i Slobodan Milošević, kada je bio savezni predsednik nije predlagao takav zakon za bivšeg predsednika. Biran je direktno za predsednika Savezne Republike Jugoslavije, ubeđen da će da pobedi sigurno. Nije pobedio. To ne znači da mi ne možemo da kažemo - ako je neko bio srpski patrijarh, ako je neko bio predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, ako je neko bio predsednik Srbije, ne možemo da kažemo da je taj čovek sada "krpa". Nikada ne zaboravite, onaj za koga glasa većina, a za predsednika države mora da glasa većina od broja izašlih, a mora da izađe više od 50% da bi bio izabran, o tom čoveku ne može da se govori kao nekom ko zaslužuje da mu uskratimo prava samo zato što je bio naš politički oponent i samo zato što nam se politički ne sviđa. To je razlog zašto radikali ne mogu da prihvate da glasaju za ovaj zakon, a posebno posle obaveštenja gospodina Vesića da je Uredbom Vlada omogućila stotinu policajaca da čuva Slobodana Miloševića i sada je to razlog da se zakon menja. Donesite novu uredbu. Sada vi napišite Uredbu da samo jedan policajac čuva Slobodana Miloševića. To mora da bude policajac. Molim vas, zašto bi ovu skupštinu interesovalo lično obezbeđenje Slobodana Miloševića, ako to nije obezbeđenje koje mora da da Vlada Republike Srbije. Kakve su onda naše ingerencije? Ako ministar unutrašnjih poslova ne odgovara za obezbeđenje, to znači da to nije policajac. Što se mi onda bavimo obezbeđenjem Miloševićevim? Onda će on da angažuje neku privatnu agenciju za svoju bezbednost. Ovde predlagač, ne znam da li to njemu nije bilo jasno, možda nije brinuo o tome, ali ovde je predlagač nama stavio do znanja da država neće štiti Miloševića, nego će možda da mu refundira troškove koje on bude imao na angažovanju jednog koji će da ga štiti. To nije državni posao. Milošević za toliko ima para, sudeći po imovini koju on poseduje. I strahovanja o tome da bi Slobodan Milošević, ako napravi saobraćajni prekršaj i bude kažnjen na zatvor duže od 6 meseci, da bi mu to skinulo privilegije, nisu opravdana.
Vreme.
Vi nećete sigurno dozvoliti da on tih 6 meseci uopšte dočeka u zemlji. Ali, ako hoćete da izvedete narod na ulice protiv toga, ako hoćete da i radikale okrenete, konačno, protiv sebe, onda razmišljajte na taj način. [[Smeh u sali.]] Samo se vi smejte. Ako mislite da vodite državu tako da vam mi budemo opozicija koja će biti i za i protiv, onda ne razmišljajte o tome da Srbe izručujete u Hag, i ne razmišljajte o tome da građane Srbije izručujete u Hag. To nisu nikakvi poeni. To što vi planirate da na taj način zamajavate građane, to nisu poeni, zato što je sve poskupelo tri do četiri puta, otkako ste vi na vlasti, zato što svi redom gunđaju. Zato što ću vam na sledećim tačkama dokazati da su i ljudi koji su bili za vas još u oktobru, sada protiv vas. O tome mislite. O tome nisu umeli da misle oni koji su pre vas bili na vlasti.
Reč ima narodni poslanik Borivoje Mijatović, a posle njega narodni poslanik Stevan Gudurić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, nije mi jasno zašto se sa ovog vrlo jasnog zakonskog predloga skrenulo u hipotetične i špekulativne rasprave, diskusije o položaju Slobodana Miloševića. Ovde se ne raspravlja o Slobodanu Miloševiću, o njemu će se verovatno jednog dana u ovom domu takođe raspravljati. Reč je o jednom Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o posebnim pravima i dužnostima predsednika Republike. Mislim da je Zakon dobar. Prvo, što je kratak i jasan. Imamo u vidu to da predsednici republika u modernim državama, kad im istekne mandat, zaista su u punom smislu reči penzioneri, ali poštovanje prema njima ostaje na taj način što se doživotno oslovljavaju sa mister prezident, mesje presidant i ta mu titula uvek stoji, uvek su rado viđeni, postaju humanitarci, mirovnjaci itd. To je slučaj sa Karterom. U tom smislu, mi smo to napravili kao zemlja koja hoće da bude moderna država. Hoću da navedem samo primer generala De Gola, koji je dosta inspirisao ovaj odnos našeg predsednika, gospodina Koštunice, u odnosu na svoje funkcije. De Gol je bio pojam skromnog čoveka, najveći Francuz 20. veka. Umro je skromno, povukao se zbog jednog beznačajnog Zakona o lokalnoj samoupravi, koji nije prošao, a on je njemu bio izgovor, jer je već bio umoran. Toliko atentata je izbegao u svojoj životnoj i političkoj karijeri i na kraju je živeo na selu sa svojom ženom, imao je jednog slugu, neku ženu, i jednog čuvara, nikoga više. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Stevan Gudurić, a posle njega narodni poslanik Marko Ćulibrk.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da se danas ne glasa za Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o posebnim pravima predsednika Republike, jer on u stvari nije ni predložen. Kazaću zašto mislim da nije ni predložen. Ovo kako je napisano, sve ono što je bilo u pripremi, trebalo je da se zove zakon za odstrel Slobodana Miloševića. Trebalo je da piše da je glavni zaduženi i odgovorni za to gospodin Vladan Batić. Trebalo je da piše da se gospodinu Batiću priznaju i putni troškovi do Haga, da ga lično sprovede, da se slučajno ne izgubi usput. Gospodine Batiću, nije dovoljno imati samo nos da bi se namirisao gospodin Havijar Solana, treba imati malo obraza, časti i dostojanstva. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Ćulibrk, a posle njega narodni poslanik Dragan Šutanovac.
..... raspravlja ova dva dana o predlozima zakona koje je ponudila nova vlast. Postavlja se pitanje zašto se iznose ovako nespremni zakoni i ovako nebitni zakoni u ovom momentu, kada pad životnog standarda i ugroženost naše zemlje ima mnogo veći značaj nego to. Pokušavajući da sagledam to, došao sam do tri zaključka. Prvo, da se naši eksperti u Vladi još uvek nisu navikli na funkciju vlasti, jer još uvek predlažu zakone kao opozicija, jer tako razmišljaju. Drugo, da oni neke stvari ne znaju, pa predlažu vrlo nevešto zakone, u obrazloženjima ne navode pravničku terminologiju, da oni, kako ne znaju materiju koju predlažu, takođe ne znaju ni pravni način kako da to predlože. Tako da su u barem tri - četiri predloga zakona prekršili postojeće zakone, znači nije usaglešeno, a takođe su prekršili i ustavni osnov, na osnovu kojih su predložili te zakone. Treće, u ono što nisam verovao, dok ne prođe ovih 100 dana da se o tome izjasnimo, međutim, Vlada izgleda nema ni dobre namere prema ovoj državi. Zašto ne iznosi mnogo važnije stvari o padu životnog standarda, koje su se desile u ova dva meseca od kako su na vlasti? Zašto ne iznose probleme o jugu Srbije? Zašto se ne iznose problemi o greškama i nefunkcionisanju Saveza sa Crnom Gorom, ili možda Vlada, pošto ih nema ovde, želi da se mi zabavljamo sa ovako manje značajnim stvarima koje nisu od životne važnosti, a oni u nekim užim krugovima, kao što vidimo, donose platforme o Crnoj Gori, potpisuju i donose neke platforme za jug Srbije, i ne dolaze ovde da traže od nas saglasnost, ili bar da nas upoznaju sa tim. Oni očigledno traže saglasnost u Vašingtonu na nekom doručku ili u Briselu, kod NATO pakta itd. Mislim da to nije u redu. Takođe, oni ne donose ovde zakone. Oni danas donose zakon protiv televizije. Ovaj zakon o kome sad raspravljamo, o zaštiti predsednika Republike, ovo je zakon protiv predsednika Republike. Sledeća tačka, takođe, zakon protiv rada sudova, jer se vrši na jedan nelegalan način izbor sudija i postavljanje sudija, dolazi do spajanje izvršne i sudske vlasti. To nema ni u jednoj zemlji u zadnjih 50 godina. Jednostavno, ukinuta je televizija i informisanje, ukinut je sad zakon o predsedniku. Doći će do izbora sudija koji su podobni. Uvodi se opet partijska podobnost za izbor sudija. Znači, sprema se jedan teren za jednu, kako medijsku, tako i pravu hajku na sve one koji nisu po želji dosovaca. U obrazloženju ovoga zakona stoji, kao razlozi za donošenje po hitnom postupku - "kako se ovim zakonom na celovit i nov način uređuju prava predsednika Republike, to je neophodno donošenje zakona po hitnom postupku". Ako ovo predlaže Vlada, ako ovo predlaže ministar pravde, ako ovo može da objasni i jedan student, da razume prava, onda ovde o poznavanju prava i izglasavanju zakona nema ni malo reči. Na kraju, jedno pitanje, zašto ministar unutrašnjih poslova ne odgovara za bezbednost predsednika? Jednostavno, želi se izbeći odgovornost, znači, da nema poimence taj koji odgovara za predsednika Republike. Mi ovde ne govorimo ni o jednoj ličnosti, mi govorimo o predsedniku Srbije, koji mora da bude svetinja za sve nas. Donoseći ovaj zakon, koji ste vi danas predložili, mi ćemo umanjiti i funkciju predsednika Srbije, i umanjićemo, nažalost, i značaj ovog parlamenta, a nadam se da nam je stalo da ovaj parlament ipak ostane upamćen po donošenju dobrih zakona. Hvala.
Pre nego što vam dam reč, dozvolite mi da vam pročitam informaciju. Sekretar Narodne skupštine Republike Srbije obavio je telefonski razgovor sa Republičkim centrom za obaveštavanje, povodom izjava poslanika o vanrednim dešavanjima u Bujanovcu, i od dežurnog operativca u centru saznao sledeće: Republički centar je, pošto prati direktan prenos sednice Skupštine Srbije, telefonom pozvao centar u Nišu, a centar u Nišu je kontaktirao centar u Vranju, i dobijena je informacija da se na tom području ne dešavaju nikakvi vanredni događaji. Istovremeno, uočili su da je u toku intenzivan telefonski promet na jugu Srbije. To je, očigledno, posledica dezinformacije koju smo ovde slučajno ili namerno čuli. To je informacija iz Centra za obaveštavanje. Ukoliko neko ima drugih informacija, dužan je da potvrdu o tim infomracijama pribavi i da sa punom odgovornošću pred stotinama hiljada ljudi koji prate ovaj televizijski prenos izađe sa pouzdanim, tačnim i proverenim informacijama, a da se ne izlazi sa neproverenim informacijama, koje mogu da uznemiravaju građane Srbije, u situaciji koja ionako nije ni malo sjajna. Reč ima Dragan Šutanovac.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo, hteo bih da kažem da sam ja sticajem okolnosti specijalni savetnik saveznog ministra unutrašnjih poslova i gospodin Vesić i ja smo kontaktirali štab u Bujanovcu i imam za vas tri informacije. Ovo što je kolega rekao za Bujanovac nije tačno. Znači, danas su se dešavale tri stvari. Jedna je bila jutros u sedam sati. Na brdo Sveti Ilija izvršen je minobacački napad, na to je uzvraćeno, bez žrtava. U 13 časova streljačkim naoružanjem u pravcu Golemog Brda izvršen je teroristički napad, na šta je isto uzvraćeno i pre podne kod Zubinog Potoka traktor sa četiri Srbina je naleteo na minu i ti ljudi su zbrinuti u bolnici u Kosovskoj Mitrovici. Ja sam se javio da diskutujem po tački koja je na dnevnom redu, o samo jednom pitanju. Gospodin Branislav Ivković je rekao da građani Srbije žele uređenu Srbiju. Građani Srbije su već decenijama želeli uređenu Srbiju i ta Srbija očigledno nije bila uređena po meri građana Srbije. Građani Srbije su na izborima pokazali ko žele da im uređuje Srbiju. Kada bi sada uradili anketu među građanima Srbije ne biste dobili ni jednog čoveka da štiti bivšeg predsednika Repblike Srbije. Ovo je više nego dobar gest nove vlasti, ja ću glasati za njega, ali sam protiv toga. Ne bih mu dao ni jednog građanina da ga prati.
U ovoj skupštini se pretpostavljam donose zakoni da važe od momenta kada se usvoje do nekog budućeg narednog vremena. Verujem i želim da traju što duže. Sigurno je, kada razmišljamo o Zakonu o pravima i dužnostima ranijeg predsednika Republike Srbije, da treba da prihvatimo sve bitne komponente o tome ko je taj čovek. Taj čovek, predsednik Republike Srbije, aktuelni i onaj koji postaje kao raniji predsednik Republike Srbije je neko ko je u datom trenutku jedanput ili više puta imao poverenje većine građana Srbije i prema tome on zaslužuje poštovanje, a ovo što je uradila Vlada Republike Srbije je ispod svakog nivoa. (Slobodan Janjić traži reč i izlazi za govornicu.)
Niste prozvani. Ne dajem vam reč. Informacija centra je pročitana, ako imate repliku, imate repliku sa Centrom za informisanje, nemate sa mnom. Nisam vas prozvao, niti poslaničku grupu, nema replike. Ne dajem vam reč. Reč ima narodni poslanik Anita Beretić, poslednji prijavljeni govornik. Gospodine poslaniče, nisam vam dao reč, neću vam dati, nemate pravo na repliku. Gospodine poslaniče, molim vas da napustite govornicu. Gospodine poslaniče, molim vas da siđete sa govornice i narodnoj poslanici date reč. Gospodine poslaniče, ponašajte se kao pravi predstavnik naroda Srpske radikalne stranke. Nisam vam dao reč i poslednji put vas opominjem da napustite govornicu. Reč ima narodni poslanik Anita Beretić.
Dame i gospodo poslanici, nadam se da je ova kratka epizoda ispred govornice samo još uspomena na dosadašnju kulturu i ophođenje u ovom domu. Verujem da je to za nas prošlost i ubeđena sam u to da pripadam grupi nove generacije političara koja je deset godina unazad borila se i dočekala, hvala Bogu, ovaj trenutak da ponudimo građanima Srbije alternativu, počev i od samog nastupa za ovom skupštinskom govornicom. Više puta je u toku rasprave oko ove tačke dnevnog reda bilo pomenuto da se u ovim predlozima zapravo kriju loše namere i neminovno je ovaj predlog doveden u vezu sa likom i delom Slobodana Miloševića. To možda nije dobro, ali uopšte nije slučajno i ne treba zbog toga da izričemo nikakve optužbe. Prosto je normalno da nakon 10 nenormalnih godina vladavine taj strah i predupredimo. Ne sme se više dogoditi u ovoj zemlji da niko, pa bio to i predsednik Srbije, bude iznad bilo kog građanina, iznad zakona, pa i iznad same države,zvao se on Slobodan Milošević ili bilo kako drugačije. Niko ne spori da, naravno, predsednička funkcija jeste veoma odgovorna funkcija, ali isto tako jako je važno podvući crtu, svesti račun i videti šta je dotični predsednik ostavio iza sebe, iza svog mandata. Ovi kojima se plače ceo dan zbog umanjenja tih predsedničkih beneficija neka se sete koliko je majki, žena, sestara oplakalo svoje sinove, muževe, braću u silnim izgubljenim ratovima Slobodana Miloševića, koje čak nikada nije ni objavio. Koliko su suza isplakala sva ona raseljena lica koja je Slobodan Milošević tako uporno branio svih ovih 10 godina, koliko je uplakanih uostalom i zbog pukog osiromašenja u koje smo naterani tokom njegove vladavine. Umesto jedne prosečne građanske porodice, kojoj bi i sama trebalo da pripadam, dovedena sam za vreme te vladavine na nivo prosjačkog štapa radeći u prosveti, radeći sa decom i imajući svaki dan ispred sebe sliku upravo u tim mladim bićima, sliku praktične vladavine našeg predsednika. Šta se "sprema" Slobodanu Miloševiću, o čemu se pitaju mnogi poslanici ovde? Verujem ovoj vladi i verujem da mu se ne sprema ništa. Prosto, kada se dokaže da je odgovoran, odgovaraće.
Ovo je bio poslednji prijavljeni govornik. Zaključujem načelni pretres. Molim narodne poslanike da, radi utvrđivanja kvoruma, ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o posebnim pravima i dužnostima predsednika Republike, u načelu. Za 106, protiv 32, niko uzdržan, dvoje nije glasalo, ukupno prisutno 140 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona u načelu. Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Zoran D. Nikolić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da su predložena rešenja pravno moguća. Molim predstavnika Vlade da se izjasni o ovom amandmanu. Predstavnik Vlade se izjašnjava da amandman ne treba prihvatiti. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Uvažene kolege narodni poslanici, verujem da su predstavnici Vlade saslušali ovaj amandman, možda bi se i drugačije opredelili. Molim za to ovlašćenog predstavnika, gospodina Batića, da primi znanju ovo što sam napisao i podneo Narodnoj skupštini. Dakle, predložio sam da se prvobitna formulacija člana 2. Predloga zakona izmeni i da glasi: "Predsednik Republike, po prestanku obavljanja funkcije, ima sledeća prava: 1) na doživotno lično obezbeđenje, neprekidno, 2) na obezbeđenje objekata, neprekidno, 3) na pomoć u obavljanju administrativnih poslova, 4) na korišćenje službenog automobila, neprekidno. Uslove i način korišćenja prava iz prethodnog stava bliže uređuje Vlada i odgovorna je za njihovo ostvarivanje." Kao što vidite, sa ovim amandmanom zaista nisam promenio ni jedno pravo, koje je Vlada predložila u ovom predlogu zakona, čak je i formulacija identična, samo sistematika nešto drugačija. Ono što je novo, novo je da sam dao ime i prezime ovim pravima i utvrdio ovlašćenja Vlade, da svojim aktom ispravi one nelogičnosti, o kojima smo pričali i da konkretne poslove utvrdi svojim aktom, konkretan broj potrebnih izvršilaca. To sve u najboljoj veri da će Vlada, noseći svoju odgovornost za izvršenje svih zakona, pa i ovog zakona, svojim aktom to uraditi na korektan način. Znači, uz puno jedno poverenje. Drugi deo, tiče se odgovornosti, koji je brisan iz člana ovog zakona i ovim amandmanom pokušavam da to vratim, da je odgovornost za ostvarivanje tih prava dobio svoje ime u liku Vlade Republike Srbije. Mislim da je to jedino ustavno, zakonito i logično rešenje.
Da li neko želi reč? (Ne.) Molim narodne poslanike da, radi utvrđivanja kvoruma, ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. (Neidentifikovani poslanik: Mogu li dobiti reč?) U vezi sa amandmanom? Onda molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam na glasanje amandman. Za 38, protiv 92, jedan uzdržan, nije glasalo 13, ukupno su prisutna 144 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Zoran D. Nikolić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da su predložena rešenja pravno moguća. Molim predstavnika Vlade da se izjasni o ovom amandmanu. Predstavnik Vlade predlaže da se amandman ne prihvati. Da li neko želi reč? (Ne.) Ukoliko ne, molim narodne poslanike da, radi utvrđivanja kvoruma, ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje amandman. Za 31, protiv 102, uzdržanih šest, nije glasalo šest, ukupno je prisutno 145 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Da li još neko želi reč? (Da.) Izvolite, ministar pravde, gospodin Batić.
Poštovani predsedniče, poštovani narodni poslanici, predloženim zakonom o izmenama i dopunama Zakona o posebnim pravima i dužnostima predsednika Republike želelo se da se suze privilegije predsednika Republike, u skladu sa nekim standardima koji postoje u demokratskim državama Evrope i sveta. Pre svega, u skladu sa standardom građana Srbije, koji je nažalost delovanjem i politikom dosadašnjeg predsednika, srozan na minimum, doveden na ivicu prosjačkog štapa. Pa su očekivanja građana, da će se ubuduće mnogo više voditi računa upravo o tom standardu, da će nosioci najviših državnih funkcija živeti bar približno isto kao i građani ove zemlje. Dakle, na tom, približno istom nivou standarda, jer neće nam se valjda nikada više dogoditi da, dok su nečija tuđa deca ginula na Kosovu, deca bivšeg predsednika Republike prave zabavne parkove ili televizijske stanice. Da, dok stotine hiljada naših sunarodnika žive kao prognanici ispod elementarnog dostojanstva čoveka u nekakvim straćarama, fiskulturnim salama, jedan bivši predsednik svojata i otkupljuje u bescenje tuđe kuće na Dedinju. Dakle, ne očekujem, neće nam se više nikada dogoditi da zbog jedne nakaradne politike jednog bivšeg predsednika, koji je doskora, a možda i danas živeo poput faraona, u zemlji gde zbog te njegove politike ima najviše nezaposlenih, najviše izbeglica, prognanika, prosjaka, gde su najniže plate u Evropi, najniže penzije u Evropi, najniži društveni proizvod u Evropi, najniži nacionalni dohodak u Evropi, najveći stepen korupcije u Evropi itd. Dakle, licemerno je govoriti, u takvim okolnostima, o zadržavanju nekih beneficija, nekih privilegija ranijeg predsednika Republike i pošto su mnogi pominjali da to nema, i naravno da nema, veze sa bilo kakvom personifikacijom, jer nećemo više kao nova Vlada štiti bilo čiji lik i delo. I uskoro predstoje izmene Krivičnog zakona Republike Srbije, gde postoji jedan član koji je štitio lik i delo najvišeg nosioca državnih funkcija, i taj član će biti ukinut jer hoćemo da svi dele sudbinu građana ove zemlje. [[Aplauz.]] A, kada već pominjete odnos prema ranijem predsedniku, pa treba se upitati kakav je bio odnos bivšeg režima prema ranijem predsedniku Republike Srbije Ivanu Stamboliću, ili da li je raniji ministar unutrašnjih poslova, u skladu sa odredbama zakona koje stavljamo van snage, brinuo o bezbednosti Ivana Stambolića. Dakle, ovo je samo nešto što je u skladu sa očekivanjima građana Srbije i nešto što je još više u skladu sa niskim nivoom standarda građana Srbije. Nosioci vlasti moraju deliti taj nivo koji imaju građani ove zemlje. [[Aplauz.]]
Hvala. Pošto se više niko ne javlja za reč, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o posebnim pravima i dužnostima predsednika Republike u celini. Za 114, protiv 32, uzdržao se jedan, nisu glasala tri, ukupno je prisutno 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o posebnim pravima i dužnostima predsednika Republike. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O PRESTANKU VAŽENjA ZAKONA O JAVNOM INFORMISANjU Primili ste Predlog zakona, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane Vlade Republike Srbije. Primili ste izveštaje Odbora za kulturu i informisanje i Zakonodavnog odbora. Otvaram načelni pretres. Kao i u ranijim slučajevima po prethodnim tačkama dnevnog reda, saglasno članu 92. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine predlažem da ograničimo vreme trajanja izlaganja na pet minuta. Da li ima drugih predloga? (Nema.) Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 107, protiv 23, uzdržanih nema, nije glasalo 12, ukupno su prisutna 142 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog da ograničimo vreme trajanja izlaganja na pet minuta. Otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača, gospodin Korać, želi reč? Izvolite. Narodni poslanik Tomislav Nikolić reklamira povredu Poslovnika.
Ovim poslovnikom nismo uredili svoj rad i predvideli ko u Skupštini može da govori i kada. Zaista, predstavnik predlagača ima pravo da otvori raspravu o određenoj tački dnevnog reda. U ovom slučaju to je gospodin Vladan Batić. Gospodin Korać nema pravo da obrazlaže predlog i uopšte nema pravo da govori u ovoj skupštini pošto nije ni narodni poslanik, a nije ni predsednik Vlade. Jedina lica koja mogu u ovoj skupštini da govore, osim narodnih poslanika, su predsednik Vlade, ovlašćeni predstavnici predlagača, odnosno Vlade Republike Srbije. Ovlašćeni predstavnik po obaveštenju koje nam je dostavila Vlada Republike Srbije, je gospodin Vladan Batić. Izvinjavam se gospodinu Žarku Koraću ako je mislio da će moći da govori. Mislim, vi možete na silu sve, ali onda recite da ne vredi ništa što je napisano, nego da vredi samo ono što vi želite da vredi, a tu je i predsednik Odbora za zakonodavstvo, pa može i on da se izjasni. Naravno, i sekretar ako stigne.
Pred sobom imam i mogu vam pokazati na neki način dokument, to je ovlašćenje gospodina Batića njegovom rukom pisano, kojim ovlašćuje gospodina Koraća da o Zakonu o javnom informisanju obaveštava da će Vladu predstavljati potpredsednik profesor dr Žarko Korać.
Gospodine predsedniče, jednokratno je ovlašćenje gospodinu Batiću da predstavlja ovde Vladu. On ne može to da prenese ni na koga drugog i njega je Vlada ovlastila da je ovde predstavlja. On ne može tako. On je mogao da dovede i tetku iz Niša da ga ovde zamenjuje i da obrazlaže zakone. To zaista nema smisla.
Dopustite, samo ću da proverim da li je u pisanoj formi Vlada obavestila da će zastupati ministar pravde, gospodin Batić. Ako jeste, staviću Vaš predlog na glasanje, u svakom slučaju ću ga izneti. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Ali je prekršen Poslovnik). Biće dovoljno i ovako, mislim, nismo ga još prekršili. Dva puta ste se javili.
Zakon o Vladi Republike Srbije, članom 13. kaže - Vlada određuje svoje poverenike za davanje stručnih i drugih objašnjenja na sednicama radnih tela Narodne skupštine, prilikom pretresanja predloga zakona i drugih akata i materijala, koje je Vlada podnela Narodnoj skupštini, kao i povodom razmatranja drugih pitanja, kada Vlada oceni da treba da odredi poverenike. Sve je jasno, Vlada je morala da odredi gospodina Koraća, da on bude predstavnik.
Ovu situaciju nemamo striktno u Poslovniku. Ja ću ostaviti vama da tumačite ovu situaciju. Vlada je predložila i obavestila da će je zastupati na ovoj sednici gospodin Batić. On je obavestio da će zastupati Vladu dr Korać. Molim vas da utvrdimo kvorum i da se izjasnite o primedbi gospodina Nikolića o tome da li je prekršen Poslovnik. Evo gospodina Batića. Hoćete li Vi uzeti reč, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, tačna je konstatacija da nova vlada mora da ispravlja brojne greške, brojne zakonske projekte koji su izazvali ogromne posledice, koje su izazvale veliko nezadovoljstvo građana Srbije. Jedan od takvih zakona je i Zakon o javnom informisanju i mislim da nije potrebno trošiti reči - šta je u ime tog zakona, ili u ime bivšeg režima, činjeno na planu javnog informisanja. Srbija je bila jedan koncentracioni logor javne reči, jedan medijski geto, informativni gulag. Dakle, to što je bilo inkorporirano u Zakonu o javnom informisanju, to je nezabeleženo u demokratskoj praksi evropskih zemalja poslednjih decenija 20. veka. Nema potrebe to posebno elaborirati. Mi smo odgovorna vlast. Zato je ovaj zakon koji se predlaže jednostavan, ima samo dva člana. Mi zadržavamo na snazi one odredbe Zakona o informisanju koje se tiču osnovnih sloboda i prava građana, zajamčenih Ustavom, a vezanih za javno informisanje, mi nećemo preko noći da donosimo jedan tako ozbiljan zakon, jedan tako ozbiljan zakonski projekat, jedan tako ozbiljan zakonski tekst, kao što je zakon o javnom informisanju. Želimo da konsultujemo eksperte i da uradimo taj zakon po najvišim evropskim i svetskim standardima, tako da će vrlo brzo ovom parlamentu biti prezentiran jedan novi, moderni zakon o javnom informisanju.
Hvala gospodinu Batiću. Da li imamo predstavnika odbora? Ako se predstavnici odbora ne javljaju za reč, da li predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Ima reč gospodin Dragan Marković.
Gospodine predsedniče, poštovane kolege poslanici, danas imamo još jednu tačku dnevnog reda koja se ne tiče 99% građana Srbije. Stranka srpskog jedinstva će glasati da se ukine ovaj zakon, jer je bio štetan, veliki broj štampanih medija plaćali su velike kazne. Međutim, oni su plaćali te kazne zato što su napadali Vladu. Znali su da je zakon rigorozan i napadali su Vladu. Danas ni u jednom dnevnom listu ne možete videti nijedno drugomišljenje, pa čak i dobronamerno mišljenje, kao što to više puta čini Stranka srpskog jedinstva, u kome se kaže da tražimo da se zakaže vanredna sednica, da tačke dnevnog reda budu - problem na jugu Srbije i prolećna setva. Mi smo imali dve grupe medija, i to, jednu grupu koja se delila na režimske medije, a takvu kvalifikaciju smo mogli da čujemo od NUNS-a, koji takođe od 5. oktobra se više ne čuje i ne vidi, i nijedna kritika nije upućena onima kojima su do danas upućivali. Ova tačka od 5. oktobra postoji samo formalno, ali se fizički nije primenjivala, nije ni bilo razloga, jer nismo mogli da čujemo i vidimo nijednu kritiku, kad je u pitanju Vlada Republike Srbije. Danas se menja reč - režimski mediji, pa su to mediji pod kontrolom Vlade. Mi smo danas usvojili tačku dnevnog reda gde se ukida plaćanje takse i Stranka srpskog jedinstva je glasala da se ukine, ali nismo obezbedili novi izvor prihoda, što znači da će mediji zavisiti od Vlade, jer znamo da je sadašnja Vlada veliki broj kazni platila medijima kao što su "Blic", "Glas" i "Danas". Međutim, kakvu informaciju ima Stranka srpskog jedinstva , da je opao tiraž tim medijima, jer danas ne treba da kupujete kao što ste nekada kupovali šest dnevnih listova, danas kupite jedan list i pročitate sve. Poštovana gospodo, mi smo već drugi dan izgubili dosta vremena, a ova tačka dnevnog reda, kao i prethodna tačka dnevnog reda, se ne tiče poljoprivrednih proizvođača, koji nemaju novca da kupe 25 litara nafte, da pooru jedan hektar zemlje. Ova tačka se ne tiče fabričkih radnika, koji ne znaju odakle će da plate kamatu za struju. Ova tačka se takođe ne tiče penzionera, koji su povećanje penzija imali samo pre izborne kampanje, a to je činila bivša vlast, a činila u ovoj izbornoj kampanji i ova sadašnja vlast. Stranka srpskog jedinstva bi uputila jedan zahtev svim medijima da sve kritike, pa i one koje nisu dobronamerne, objave u cilju blagovremenog i pravednog informisanja, jer to u zadnjem vremenskom periodu nisu naši građani mogli da vide i čuju. Hvala. (Narodni poslanik Pal Šandor traži reč povodom povrede Poslovnika.)
Poštovane kolege, član 85. Poslovnika kaže da na sednicama Narodne skupštine, pored narodnih poslanika učestvuju, ne prisustvuju, nego učestvuju ovlašćeni predstavnici drugih predlagača zakona, sekretari itd. i članovi Vlade. Pošto je gospodin Batić formalno bio određen od strane Vlade,a gospodin Korać, kao član Vlade, ima sada pravo da govori posle gospodina Batića, ja sam zato izašao da mu omogućite, kao članu Vlade, da sada, posle gospodina Batića, koji je formalno obrazložio zakon, učestvuje u raspravi.
Naravno, Vi ste potpuno u pravu, i ne samo da može da učestvuje u raspravi, nego može da se javlja onoliko puta, koliko misli da je to potrebno. Primedba se odnosila samo na to da on nije ovlašćen od strane Vlade, pa smo to pitanje raspravili. Gospodine Nikoliću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u kampanji za decembarske izbore, lideri, i oni drugi, brojniji i opasniji, liderčići DOS-a, davali su obećanja trima ciljnjim grupama - građanima, državama - članicama NATO-a i medijima, posebno tzv. nezavisnim. Građanima su davane dve vrste obećanja - jedno je uprošćeno, da će u Srbiji biti plate veće, a cene manje, i od ispunjavanja tih obećanja smo sve dalje i dalje. Drugo je da će na robiju svi koji su bilo kada bili protiv lidera i liderčića, i to bez obzira na to da li je za njih tada glasao narod. Ovo će verovatno ići lakše pošto ministar pravde već postavlja podobne sudije, tužioce, predsednike sudova i hajka može da počne. NATO ne mora da brine jer koliko god sitnih knjiga pošalje savremenim beogradskim dahijama, one se tumače detaljno, nad njima se rone suze, udara rukom po kolenu, lideri i oni manji, a opasniji, ljube ih i uramljuju. Sve pretnje, ucene, poniženja, nalozi se prihvataju, a ako se neko drzne da upita DOS šta to radi i zašto prodaje čak i nacionalno dostojanstvo, dobija odgovor da mu je bolje da ćuti pošto je sada glasao protiv lidera i liderčića, pa bi zbog toga ime moglo da mu se pojavi na stubu srama. Predlogom zakona o prestanku važenja Zakona o javnom informisanju DOS, na sada već prepoznatljiv način, ostvaruje grupu predizbornih obećanja datim svojim gazdama i slugama, državama članicama NATO-a i tzv. nezavisnim medijima. Tobože nezavisnim, a urednici im postadoše ambasadori i državni funkcioneri. Kao oragnizacija G17 plus, koja je nevladina, samo ima ministre i u jednoj i u drugoj vladi, guvernera Narodne banke. Zakon je kratak i nejasan. Ukratko, ukida se Zakon o javnom informisanju, ali pošto za tri godine, koliko je već na snazi, osim kritika na njegov račun, nismo uspeli da spremimo bolji, zakon će se primenjivati i dalje. Prestao da važi, što znači da ne postoji u pravnom sistemu, nema ga među pozitivnim propisima, ali se primenjuje. Dokle, ne znamo. Piše u obrazloženju zakona ovako: "Štetne posledice koje je Zakon o informisanju proizveo od dana njegovog stupanja na snagu poznate su najširoj javnosti, stoga je neophodno što pre ovaj zakon staviti van snage". Član 1. Predloga zakona kaže da će se i dalje primenjivati odredbe Zakona o informisanju koji je tobož prestao da važi, koje se odnose na upis u javni registar i objavljivanje odgovora i ispravki. Pošto su do sada sporne bile jedino kaznene odredbe, da li to znači da one prestaju da važe? Čovek ne može da se snađe u zakonu u kome nije jasno rečeno, član taj i taj prestaje da važi, a član taj i taj se i dalje primenjuje. Šta ćemo sa članom 46. stavom 5. Ustava Republike Srbije koji glasi: "Jamči se pravo na ispravku objavljenog netačnog obaveštenja kojim se povređuje nečije pravo ili interes, kao i pravo na naknadu moralne i materijalne štete nastale po ovom osnovu". To ustavno pravo se više ne brani, barem ne Zakonom o javnom informisanju i tako počinje hajka i objavljivanje ispravki sitnim slovima, pri dnu pretposlednje stranice. Sve novine i televizije ne vrede suza jednog deteta kome povredite oca. To u poslednjih nekoliko meseci nemilosrdno radite. Tako se ne plaća usluga, pa makar kako bila velika ili ona koju su vam učinili tzv. nezavisni mediji ili vam je naređeno da se zakon briše, da biste ponovo emitovali strane špijunske programe "Dojče Vele", "Frans-internacional", "Slobodna Evropa" i "Glas Amerike". Mi smo državu od tih špijunskih aktivnosti zaštitili u najteže vreme. Onda kada su razorili državnu mrežu informisanja. Vi radite šta vam nalaže savest ili novac u džepu. Šta god da je razlog, ja sam protiv donošenja ovog zakona. U kampanji za decembarske izbore učestvovalo je više od 400 televizijskih stanica u Srbiji. Radio televizija Srbije sa svoja tri kanala i televizija "Politika" bile su u službi JUL-a i SPS-a, a lidere i liderčiće DOS-a služilo je ostalih više od 400 televizija, lokalnih i privatnih. Mnoge su radile bez ikakvih papira. Ako se desilo da ih posete ministri iz Saveznog ministarstva za telekomunikacije, podizana je čitava varoš da odbrane tzv. nezavisne medije, čak je jedan inspektor izgubio život u Požegi, pa nikom ništa. Porodica je ostala bez hranitelja, državnog činovnika koji je sprovodio zakon, a linčeri se mirno razišli kućama, pošto su im svi gresi u borbi protiv bivšeg režima unapred bili oprošteni. Sada slušam novog DOS-ovog ministra, koji kaže da su se mnoge televizije same eliminisale iz utakmice za raspodelu frekvencija, zato što sada emituju program bez ikakvog papira, a to je besramno. To je bila priča o diktaturi koju ste vi izokrenuto, slagavši bez treptaja, pričali po svetu. Da raščistimo sa žalopojkama ucveljenih vlasnika i urednika nezavisnih medija. Ministarstvo za informisanje Republike Srbije je samo protiv listova "Kosova-Sot", "Koha Ditore", "Gazete-Erešipćare" i čini mi se "Kombah" podnela zahtev za pokretanje prekršajnog postupka. Ukupna vrednost izrečenih kazni ovim listovima je 8 miliona dinara, a naravno nisu platili ni dinara. Protiv ostalih listova prijave su podnosili građani, čija su prava iz člana 46. stava 5. Ustava Republike Srbije bila povređena. Ukupna vrednost naplaćenih kazni je 13 miliona dinara i novac je uplaćen u budžet Republike Srbije. Zašto su kažnjavani? Između ostalog, dnevni list "Danas" je napisao komentare da će Vojislav Šešelj Crnogorcima u Beogradu, ukoliko dođe do razdvajanja Srbije i Crne Gore, da okači na rukav žute trake. "Studio B" je optužio građanku Gordanu Milošević da je ubicama sa Ibarske magistrale mobilnim telefonom javila vreme kada je Vuk Drašković krenuo kući. Kazna je za sve odgovorne u toj kući bila u protivvrednosti 10.000 maraka. "Dnevni telegraf" je objavio da je Milovan Bojić organizovao ubistvo jednog izvanrednog doktora iz KBC "Dedinje". "Dnevni telegraf" je u oktobru 1998. godine objavio da tog i tog dana, u toliko i toliko sati počinje bombardovanje Srbije. U svim raspravama pred sudijama za prekršaje, oni koji su odgovorni za takve članke i emisije nisu se upuštali jer oni su znali da koliku god kaznu da plate, novac će stići iz inostranstva, a gomilaće se lista onih koji su tobož ugroženi i koje diktatura sprečava da obavljaju svoj nezavisni posao. Šta bi bilo da nije postojao zakon? Evo, otkako se ne primenjuje, tako je rekla nova vlast - zakon postoji, ali se neće primenjivati, i da navedem neke naslove. Prvi iz "Glasa javnosti" 4. februara ... (Leila Ruždić sa mesta: Pobedio je DOS.) Kao što sam rekao, prvi iz "Glasa javnosti" 4. februara 2001. godine, sitnim slovima u nadnaslovu piše: "Kćerka ubijenog urednika "Dnevnog telegrafa" optužuje Bojića, Šešelja i Miru Marković", a onaj krupni, zatamnjeni i boldovani naslov kaže: "Ćuruvija i Arkan na listi za odstrel". Skoro istovetno tog dana napisale su i "Večernje novosti", samo je naslov bio: "Lista za odstrel". "Večernje novosti" nema ko da kazni i sada su režimski list, samo je drugi gazda. Da nije tako, nikada im ne bi palo na pamet da se surovo poigravaju sa pokojnim Zoranom Sokolovićem i njegovom porodicom. Na naslovnoj stranici, u četvrtak 8. februara 2001. godine iznad teksta o pokojnom Sokoloviću piše: "Sam sebi presudio" i znak pitanja. Ni mrtvi nemaju mira od nezavisnih medija. Oni su već pokojnog Zorana Sokolovića osudili, ne znam zbog čega i izrekli mu smrtnu kaznu, samo je po njima on preduhitrio dželate i "sam sebi presudio". Da su napisali - digao ruku na sebe, oduzeo sebi život, ja bih to mogao da shvatim, ali da napišete za čoveka "sam sebi presudio" i da to bude naslovna stranica jedne dnevne novine i da niko zbog toga ne bude kažnjen, možda ćete tako i da radite. Komentator na državnoj televiziji u nedelju 11. februara povodom predloga da se ukine Zakon o javnom informisanju, tobož da se ukine, a da važi i dalje kaže ...
Gospodine, vreme.
Kao što sam rekao kaže: "Ovo je zakon koji će ući u sramnu istoriju naše zemlje". Nije nego. Sramota je, od agresora na našu zemlju, preko njihovih slugu, uzimati njihov novac i uplaćivati u budžet države. To je sramota. Veličanstven je potez primiti Solanu u razorenom Beogradu. Novopatriotski potez je otići u sedište NATO-a i pomagati Šiptarima da otmu jug Srbije. Jedine prijave koje su podnete protiv državne televizije, "Politike", "Ekspres Politike", "Večernjih novosti", "Borbe", u to vreme podnela je Srpska radikalna stranka, zbog laži koje su navedeni mediji objavljivali o nama u završnici kampanje septembarskih izbora. Tada se Miloševiću činilo da će sigurno dobiti izbore, samo treba da skrši radikale. Po tim prijavama nikada nije poveden prekršajni postupak. To je bio razlog što smo predložili ukidanje Zakona o javnom informisanju, uz primenu zakona koji mu je prethodio. Taj predlog nalazi se u dnevnom redu sednice Narodne skupštine, koja je prekinuta, i bilo bi bolje da je on na dnevnom redu, pošto je ovo sa predlogom zakona koji se ukida, a ostaje da važi, obična farsa. Zakon je uspeo da zaustavi klevete, laži, vređanja i nije se bavio cenzurom bilo kog medija. Kod vas je to drugačije. TANJUG 13. januara javlja "Demokratska opozicije Srbije (DOS) je danas oštro protestovala zbog načina organizovanja i kriterijuma u izboru gostiju u jučerašnjoj emisiji "Kompromis" televizije Studio B, napominjući da je gost emisije govorio isključivo laži i tako na najgrublji način povredio princip otvorenosti medija. Mediji u Srbiji moraju da budu otvoreni i slobodni, ali uredništva ne smeju da dozvole zloupotrebu javne reči i da u emisije pozivaju ličnosti koje su upućenom delu javnosti poznate kao problematične, a koje se putem TV ekrana gledalištu predstavljaju kao eksperti", navodi se u saopštenju Predsedništva DOS-a. "DOS nema nameru da se poziva na zakon da bi zaštitio povređeni lični i politički ugled, ali očekujemo da nezavisni mediji, štiteći od neshvatljivih laži integritet javnih ličnosti, istovremeno štite i svoj ugled". Kraj citata i kraj novinara Marka Jankovića na televiziji Studio B. Sad, neka se neko usudi da progovori ili da ima gosta koji će da progovori protiv onih koji su na vlasti. "Nezavisna svetlost" iz Kragujevca, 8. februara 2001. godine prenosi pisanje nedeljnika "Vreme", o načelniku resora javne bezbednosti Sretenu Lukiću, koji je sada postavljen. "Lukić je od početka 1998. godine, pa sve do kraja NATO intervencije, bio načelnik štaba MUP-a za Kosovo i Metohiju, te je u tom svojstvu koordinirao sve specijalne i redovne policijske snage. To znači da je Lukić po svojoj funkciji odgovoran za sve što se u tom periodu dešavalo, uključujući", ovo samo podvlačim "i masakre u Drenici, u martu 1998. godine, kao i masakre u Seniku i Pokleku u leto iste godine. Najzad on je igrao ključnu ulogu" i ovo podvlačim "u masovnom progonu kosovskih Albanaca tokom bombardovanja. Za sve to vreme Lukić je bio u neposrednoj vezi sa tadašnjim potpredsednikom Vlade Nikolom Šainovićem, koji je pak narađenja primao direktno od Miloševića. I Miloševića i Šainovića zbog toga je optužio Haški tribunal, a prilikom dizanja optužnice, tužilac Luiz Arbur, u nekoliko navrata spomenula je i generala Lukića. U januaru 2000. godine list "Vašington post" je objavio detalje telefonskog razgovora između Lukića i Šainovića. Tema razgovora je bio masakr u selu Račak, a iz teksta se vidi da se njih dvojica dogovaraju kako da se uklone tragovi masakra."
Vreme.
"Lukićev rad visoko je ocenio i sam Milošević, pa ga je 13. maja prošle godine unapredio i odlikovao, a ovaj posle delio odlikovanja ostalim pripadnicima MUP-a." Imam još deset redova, gospodine predsedniče. "Ovim se priča ne završava, za Lukića se sumnja da je posredno upleten u slučaj otmice putnika u selu Štrpci, za koju je po svemu sudeći odgovoran njegov dalji rođak Milan Lukić, vođa paravojne formacije iz Višegrada. Sredoje Lukić, takođe dalji rođak, godinama je obavljao dužnost načelnika državne bezbednosti u Bajinoj Bašti, za koga se sumnja da je bio debelo upleten u niz zločina u istočnoj Bosni, u proleće i leto 1992. godine". Kako li će tek izgledati celoviti zakoni koje ćete nekada valjda predložiti? Kažem valjda, zato što ste sada u znanju i moći da napišete samo zakone koji imaju 5 članova, pa i oni ne liče ni našta. U stvari, liče na one koji ih predlažu. Hvala.
Pre nego što izađete, da završimo i tu priču sa pogrešnim informacijama sa današnje sednice. Dobio sam saopštenje za javnost, koje je izdala Informativna služba MUP-a, koje glasi - Saopštenje za javnost: "Povodom informacije da je danas došlo do opšteg napada na Bujanovac, MUP demantuje takvu informaciju i obaveštava javnost da je u kopnenoj zoni bezbednosti bilo sporadičnih provokacija, koje predstavljaju kontinuitet terorističkih napada u toku proteklih dana. Posledica po pripadnike MUP-a, Vojske Jugoslavije i građane, nije bilo." Posle ovoga samo moram da vas zamolim, sve narodne poslanike, da preko govornice sa punom odgovornošću plasiraju ovakve i slične informacije - odnosno, konstatujemo već sada, dezinformacije - i da bez ikakve potrebe ne unose nemir među građane Srbije. Gospodine Ivkoviću, izvolite [[Poslanik se javlja za repliku.]] Nema replike. Ne možete voditi repliku sa Ministarstvom unutrašnjih poslova, koje je dalo zvaničnu informaciju. Izvolite, gospodine Ivkoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o javnom informisanju. Znači, još jedan zakon o prestanku važenja zakona, kojeg u suštini produžavamo da i dalje bude na snazi. Voleo bih kada bi mogli građani širom Srbije, koji trenutno gledaju televiziju i ovaj prenos Skupštine, da vide koliko je dugačak taj zakon i koliko je napora trebalo da uloži Vlada Republike Srbije, da bi ovaj zakon uradila. Ima samo četiri člana, ali nesreća je u tome da je ta Vlada, koja je uradila taj nacrt zakona o prestanku važenja zakona, na sva ta četiri člana podnela i odgovarajući broj amandmana, da tako sada to o čemu mi diskutujemo ne liči uopšte na ovo što je predato ovoj skupštini. To samo govori koliko je Vlada brzopleto prionula na posao koji čisto ima za cilj marketinški deo posla, ali i nešto drugo o čemu želim da ovde govorim. Odmah da bude jasno, i ovaj zakon krši Ustav Republike Srbije. Što je još važnije, ovaj zakon o informisanju, koji je donet, u dobrom delu su još od Ustavnog suda određeni članovi izbrisani, tako da je taj zakon u suštini bio doteran u celini u red i ono sve što je smetalo nije moglo da ima dalje svoju normalnu primenu. Međutim, govorim zbog onoga što je uzelo maha od 5. oktobra. Govorim zbog načina i retorike koju je ovde eksponirao i jučerašnjim i današnjim nastupom predstavnik Vlade, i pored vašeg prisustva, predsedniče Skupštine Republike Srbije, dopustili ste mu da potpuno izađe iz okvira svojih prava i nadležnosti, da preuzme ulogu, pored uloge ministra, ulogu istražitelja, ulogu tužioca i ulogu sudije. Još samo da preuzme ulogu ključara zatvora u Republici Srbiji. Rezultat njegovog rada je i napolju ispred Skupštine Republike Srbije, gde se više od 1.000 građana okupilo zbog odluke koja je saopštena još davno u medijima, i hoću o tome da govorim. Ono što je jasno, činjenica je da putem medija svojim nastupima ljudi koji vode pojedine partije u DOS-u, i što je najgore, koji su bili ili u prelaznoj Vladi Republike Srbije, a sada su u Vladi Republike Srbije, koriste medije da preuzimaju ingerencije na koje pravo nemaju, na koje konačno pravila lepog ponašanja i poštovanja međusobnog zasigurno nalažu da se ne čine. Insinuacije da je neko kriv, putem poluistina ili neistina, naredbe da se neko hapsi preko medija su prisutne bile, a nažalost i dalje. Uverenje naše da će ovim postupkom, koji sada ide ukidanjem Zakona o javnom informisanju, u suštini se stvoriti prilika da u ovoj situaciji, kada mi imamo medije koje do sada nismo imali priliku da upoznamo, jer do sada jeste imali medije koji su zvani režimski, ali ste imali i medije koji su bili opozicioni, i građani koji su čitali više novina, slušali ili gledali više televizija ili radio emisija, imali su priliku, između redova, u kontradiktornosti informacija da traže ono što je istina. Nažalost, u poslednjim mesecima u ovoj zemlji dovoljno je da kupite jedne novine ili da gledate jedan radio, samo je razlika da li odgovarajuću televiziju uređuje jedan lider DOS-a ili drugi lider DOS-a. U takvim partijskim medijima ukidanjem ovog zakona hajka na ljude biće pojačana i to je ono što treba upozoriti građane Srbije. Cilj ovog zakona jeste taj. Konačno, jedna žrtva je danas kažnjena pritvorom od 30 dana da ne bi uticao na svedoke. Valjda se očekivalo da će Gane Milanović da putuje preko Atlantika i utiče na Madlen Olbrajt i na gospodina Klintona.
Reč ima narodni poslanik Sreten Mitrović, a sledeći je Miroljub Veljković.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, bez obzira što je predsednik Skupštine rekao da se ova govornica ne koristi za neproverene informacije, ja ću morati kolege poslanike da upoznam sa jednom informacijom koju sam ovog trenutka dobio sa Kosova. Moram da upoznam poslanike i onda ću govoriti o dnevnom redu, s obzirom da se radi o informisanju, a ovo je informisanje o onome šta se dešava na Kosmetu. Na Kosmetu ima Srba. Konvoj koji je išao prema Štrpcu, OVK je iz snajpera u autobusu koji su pratili predstavnici KFOR-a...
Molim Vas, to nije tema dnevnog reda. Pročitali smo saopštenje MUP-a.
Ja moram ovu informaciju da pročitam, a Vi ako ne želite, oduzmite mi govor.
Molim Vas da se držite dnevnog reda.
Na autobus koji je bio u pokretu, uz pratnju KFOR-a, pucano je od strane OVK. Snajperom je ubijen Staja Ilić, rođen 1958. godine, iz sela Sevca, ranjen je Dabić Radoslav iz Uroševca, koji je privremeno raseljen i živi na Brezovici i ranjen je Dragan Veljković iz Štrpca. Ovo su informacije koje su stigle sa Kosova i gospodin Trajković, koji je predsednik Komiteta za Kosovo, nema ga ovde u sali, može da potvrdi. Ovu informaciju sam dobio iz Glavnog odbora Socijalističke partije, možete da proverite.
Molim Vas, vratite se na dnevni red.
Što se tiče informisanosti, s obzirom da je gospodin Batić za vreme predizborne kampanje i za vreme saveznih izbora govorio da na Kosmetu više nema Srba, mogu da vam kažem da na Kosmetu danas ima Srba.
Poslednji put Vas opominjem, moraću da Vam oduzmem reč.
Danas ima oko 50.000 Srba kojima je zabranjeno informisanje iz centralnog dela Srbije. Dolaskom DOS-a od 5. oktobra na vlast nama su uskraćena sva sredstva informisanja. Kako sam saznao da nema informisanja? Ja živim na Kosmetu i dolaskom DOS-a mi nismo dobili nikakve novine. Zabranjene su nam sve novine koje su do tada dolazile. Dolazile su "Politika", "Ekspres". Mislim da su na Kosmetu zabranjene informacije. Ja se obraćam u ime građana, koji su me prilikom dolaska iz Prištine obavestili, da zamolim Vladu da na Kosmetu još ima Srba i žele da saznaju šta se dešava u centralnom delu Srbije, žele da znaju , jer su nam svi TV repetitori uništeni za vreme NATO bombardovanja, a sada su nam uskraćene i novine koje smo za vreme vladavine Socijalističke partije dobijali. Dobijali smo dok je Komitet za saradnju sa UNMIK-om dolazio na Kosmet i od Komiteta za informisanje "Politiku", "Ekspres" i dobijali smo opozicione novine "Blic". U to vreme. Danas na Kosmetu nemamo, pored ovoga što sam pročitao, što se događa Srbima na Kosmetu i predstavnici Vlade, odnosno DOS-a danas ne žele da Srbi sa Kosmeta čuju šta se dešava u centralnom delu Srbije. Vidim gospodina Trajkovića koji je ušao u salu i može da potvrdi da li je informacija koju sam rekao tačna. Prema tome, molio bih vas, molio bih posebno Vladu i Ministarstvo za informisanje da građanima, odnosno Srbima na Kosmetu omogući informisanost i da ovo što se informiše u centralnom delu Srbije, da i Srbi sa Kosmeta imaju mogućnost da čuju i da ocene kakva je informisanost što se tiče nove Vlade.
Molim narodne poslanike da radi utvrđivanja kvoruma ubace svoje kartice u poslaničke jedinice.
Gospođice potpredsednice, prekršili ste Poslovnik. Malo pre ste na monitorima imali tri kartice, Vi ste ubacili i prijavili potpredsednicu, odnosno još nekoga. Na monitoru je bilo tri prijavljene kartice za predsedništvo, odnosno predsedništvo je samo jedna osoba.
Obaveštavam Vas da se predsednikova kartica ne resetuje, a ja sam ubacila svoju karticu kao potpredsednica. Određujem pauzu od pet minuta dok ne obezbedimo kvorum. Molim narodne poslanike da uđu u salu da bismo imali kvorum.
Molim vas da ubacite vaše kartice, da bismo nastavili sa radom. Molim i poslanike Srpske radikalne stranke da ubace svoje kartice. Molim vas da isključite mobilne telefone. U sali je prisutno 140 narodnih poslanika. Molim vas da pozovete sekretara, da prozivkom utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Možemo nastaviti sa radom. Reč ima narodni poslanik Miroljub Veljković, a posle njega narodni poslanik Joca Arsić.
U zadnjoj rečenici čuvenog romana E.M. Remarka, otprilike ovako stoji, izveštaj vrhovne nemačke komande za jugozapad: "Na zapadu ništa novo". Obaveštenje koje smo dobili od MUP-a Srbije, a pročitao ga je predsednik Skupštine, otprilike isto tako znači.
Gospodine poslaniče, da li Vi znate šta je na dnevnom redu? Na dnevnom redu ...
Na jugu Srbije ništa novo.
Gospodine poslaniče, nemojte zloupotrebljavati govornicu. Pa, pređite istog momenta, ja Vas molim, inače ću vam oduzeti reč.
Prelazim, gospodine predsedniče, na dnevni red.
To ste trebali da učinite odmah, gospodine poslaniče.
Ja samo za početak da komentarišem izveštaj MUP-a Srbije.
Vaše nije, gospodine poslaniče, da komentarišete izveštaj MUP-a Srbije.
Poštovani narodni poslanici, kao što je juče DOS-ova skupštinska većina suspendovala postojeći zakon o privatizaciji, a da Vlada nije ponudila novo rešenje za tu oblast, tako i danas ukidate još jedan zakon i ponovo ne dajete novo zakonsko rešenje, kojim će se urediti odnos u sferi informisanja. Doduše, juče nam je ministar Vlahović na kraju iscrpne rasprave o suspendovanju Zakona o privatizaciji ispričao lepu priču, tipa kako će Srbija pisati novi zakon o privatizaciji. Sve će biti kao u raju. Zato nije odgovorio, žao mi je što nije ovde, na konkretna pitanja. Pošto sam juče bio uskraćen da me čuju, bio je prekinut prenos, koje su to društvene firme koje su privatizovali direktori, odnosno upravljačke strukture, da li je tačno da je on generalni direktor fime "Diloj Tuš"...
Gospodine poslaniče, drugi put Vas opominjem, sledeći put oduzeću Vam reč, budite ljubazni, pređite na dnevni red.
Danas prelazimo na gospodina Batića. Danas, pak, gospodin Batić ispriča lepu priču, kako postojeći zakon o informisanju nije dobar i da ga treba ukinuti, ali on nije omogućio da vidimo nacrt novog zakona. Doduše, gospodin Batić nam je obećao da ćemo uskoro imati novi zakonski predlog, koji će urediti ovu oblast. Međutim, ja sumnjam, ministar Vlahović je rekao da će to biti za šest meseci, pa za tri meseca, a danas smo čuli ministra finansija da će ovaj zakon o RTS-u uraditi za tri meseca, a gospodin Batić čak nije rekao ni u kom vremenskom periodu će uraditi i pred ovaj skupštinski dom dati nacrt zakona o informisanju. Takođe, čuli smo da se danas isto tako ukida TV pretplata, sa čim se ja lično slažem i čuli smo, dok se ne iznađe rešenje ta sredstva će se obezbeđivati iz budžeta Republike Srbije. Molim vas, ja govorim o temi. Nije nam doduše rečeno kako će se ta sredstva obezbeđivati iz budžeta, da li na uštrb drugih budžetskih korisnika ili povećanjem fiskalnih, odnosno poreskih obaveza građana i privrede. Evo je tema. Znači, obećavate nam da ćete izaći sa zakonskim predlozima, koji uređuju sve ove oblasti. Izvinite, gospodine Batiću, ali ne mogu da Vam verujem na reč. U predizbornim kampanjama za septembarske i decembarske izbore rekli ste da za sve oblasti društvenog i javnog života imate već gotova nova zakonska rešenja. Građani Srbije su vam poverovali, dali poverenje na izborima i evo ispalo je da ste ih prevarili i da to nije istina. Kako mogu onda da vam poveruju prosto na reč. Pitam se gde se denuše onoliki silni eksperti iz predizborne kampanje? Stvorili ste kod građana uverenje da u svojim redovima imate toliko i takve eksperte da ćemo, maltene, ako počnemo da ih izvozimo drugim državama, samo od toga živeti kao bubreg u loju. Toliko je eksperata bilo. Žao mi je što je gospodin Veselinov otišao, samo primer jednog eksperta, zamislite recimo gospodina Veselinova kao eksperta izvezemo Hrvatima.
Vreme.
Na kraju, gospodo, nemate vi niti eksperata, niti gotovih programa, niti novih nacrta zakona, nemate vi ništa sem prazne lepo upakovane reči.
Reč ima narodni poslanik Joca Arsić, a posle njega narodni poslanik Stevo Dragišić.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je još jedan od zakona koji ukida postojeća prava. Ovo je nastavak. Pošto smo ukinuli Zakonom o Vladi Ministarstvo informisanja, sada ovim predlogom zakona ukidamo Zakon o informisanju. Na kraju ćemo iz Odbora za kulturu i informisanje ukinuti onaj drugi deo, koji se zove informisanje, jer nam to očigledno nije neophodno i potrebno. Predstavnik Vlade reče da je učinjen napor, da se ovaj zakon, koji je naneo ogromne štete suspenduje i u tom smislu donosi novi zakon, ali sa njim dolazi do ukidanja. Predlog zakona od četiri člana, koji je bio predmet razmatranja i Odbora za kulturu, a da predstavnik Vlade nije došao na prvu sednicu tog odbora, pa se zbog toga zatražilo odlaganje sednice pred početak Trećeg vanrednog zasedanja Skupštine Srbije, je tada konačno mogao da bude komentarisan od strane predstavnika Vlade, jer je na tu drugu sednicu i došao. Međutim, i tada su stigla tri amandmana na ova četiri člana. Znači, ta tri amandmana su ukinula dva člana i sada zakon ima dva člana. U prvom članu, moraću da ilustrujem kako je to izgledalo, DPS je uvek u pravu, član 1, a član 2. - ako DPS nije u pravu primenjivaće se član 1. Tako upravo u prvom predlogu od četiri člana, u prvom članu se ukida zakon, a samim tim i odluka Ustavnog suda Jugoslavije, koja je sporne i neustavne članove ovog prethodnog zakona suspendovala. Predsedniče, molim vas, ako je moguće, omogućite mi da ovo kažem u miru. Ne bavim se opštim temama, nego govorim o konkretnoj stvari koja se tiče ovog predloga zakona. Dakle, sa ova tri amandmana ukinuta su dva člana i u drugom članu je regulisano da će po ukidanju ova dva člana amandmanski, kažem - u Predlogu zakona o prestanku važenja Zakona o javnom informisanju u članu 1. tačka 1. zamenjuje se zapeta i dodaju se reči: "osim odredaba koje se odnose na upis u registar javnih glasila i objavljivanja odgovora i ispravki". Iza toga sledi obrazloženje. Posle toga amandman dva, u kome se kaže - član 2. se briše, znači iz prethodnog, pa obrazloženje, predlaže se brisanje člana 2. koje proizilazi iz rešenja predviđenog amandmanom 1. Amandman 3. član 3. briše se, član 4. postaje član 2, a član 4. glasi - Zakon stupa na snagu odmah po danu objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". To je ukupna zakonska regulativa ovog novog zakona. Ne zna se na koje će se članove odnositi ovaj član 2, nije decidno navedeno. Da li će se to rešenje potražiti u prelaznim rešenjima, pa će ostati članovi od 37. bivšeg zakona do člana 41. Zakona koji je važio do ukidanja ovog zakona, a članom 1. smo rekli da on prestaje da važi i sad ne znam šta važi, a šta ne važi. Nikome nije do kraja jasno šta će iz ovoga zakona važiti kao propis koji će regulisati ovu materiju. Ovo obrazloženje koje se poziva na član 72. Ustava, na tačku 5. ili 6., gde se govori o tome da Republika uređuje odnose u ovoj oblasti, a ne pominje se član 46. Ustava Republike Srbije koji je važeći i na osnovu koga je Ustavni sud SRJ ukinuo pojedine odredbe ovog zakona koje nisu bile u saglasju sa Ustavom, sa međunarodnim sporazumima i sa konvencijama koje regulišu ovu materiju, jer je uključena i šira regulativa koja se obavlja i u drugim zemljama Evrope, a i potpisane konvencije. Dakle, članom 46. Ustava jamči se sloboda štampe i drugih vidova javnih obaveštavanja. U članu 46. ima više stavova nego što ima ovaj zakon koji treba da reguliše ovu materiju članova, da ne citiram Ustav. Pogledajte član 46. i videćete da se sve odredbe i stavovi ovog člana ne nalaze u predloženom zakonu. Zbog toga predlažem, predsedniče predstavniku Vlade da ovaj zakon povuče i da uredi tačno na koje članove i na šta se odnosi ovaj predlog u članu 1. Zakona o informisanju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Stevo Dragišić.
Dame i gospodo, potpuno je nesporno da nova vlast treba da donese zakone koje smatra da na bolji način uređuju oblast koja im je poverena na upravljanje i uređivanje. Nesporno je da nova vlast treba da sprovodi svoja predizborna obećanja, da njih može da sprovede samo kroz donošenje adekvatnih zakona, ali je ne mogu reći nesporno, ali i normalno očekivati da će se zakoni kojima se na nov način uređuje neka oblast doneti po valjanoj proceduri, da će biti tehnički ispravni i da makar sa tehničke strane ne mogu da se stavljaju bilo kakve primedbe. Sa druge strane, taj novi zakon koji se donosi, a odnosi se na bilo koju oblast treba tu oblast, ponovo da reguliše na celovit način, ali sada sa nekim drugačijim rešenjima. Ovo je čini mi se treći put da na ovoj sednici donosimo zakon koji samo ukida odredbe prethodnog zakona i ostavlja jednu veliku prazninu u pravnom regulisanju te materije. Isti slučaj je i sa oblasti javnog informisanja. Prvobitno je bilo predviđeno da se donese Predlog zakona od četiri člana, pa je onda Vlada donela tri amandmana kojim je prethodni predlog potpuno izmenila i ostavila na snazi odredbe koje se odnose na upis u registar javnih glasila i objavljivanje odgovora i ispravki. Pre svega, trebalo je tačno nabrojati koji su to članovi u Zakonu o javnom informisanju koji ostaju na snazi. Ovo ostavlja mogućnost proizvoljnih tumačenja onih koji će koristiti Zakon o javnom informisanju, bilo da se odnosi na sredstva javnog informisanja, glavne i odgovorne urednike ili odgovorna lica u tim glasilima ili na državne organe koji postupaju na osnovu odredbi Zakona o javnom informisanju. Vi možete reći da se to odnosi na posebno poglavlje koje ima slične nazive, onome kako ste rekli da se zove. Ali je onda trebalo reći - poglavlje broj taj i taj ostaje na snazi i svi članovi u tom poglavlju. S druge strane govorite da ostaju na snazi odredbe koje se odnose na objavljivanje odgovora i ispravki. Te odredbe govore o obavezi javnih glasila ili odgovornog urednika da objavi ispravku neke informacije u svom mediju, ali su ukinute odredbe koje govore šta će se desiti ukoliko oni odbiju da objave.(Glas: Ništa.) Neće se naravno desiti ništa. A, po zakonu moraju da budu kažnjeni ukoliko odbiju da objave ispravku. Pronađite bilo koji zakon o javnom informisanju koji gleda kroz prste javnom glasilu ili odgovornom uredniku koji odbije da objavi ispravku pogrešne informacije. Ne postoji. Svugde u svetu ste dužni da objavite ispravku. Jeste sada i po ovom manjkavom zakonu koji će biti na snazi, ali nema kazne. Šta ako neće da objavi? Ili propusti da objavi u roku koji je primeren, pa onda postane potpuno besmisleno objavljivanje ispravke. Neće se desiti ništa. Očekivali smo da donesete novi zakon kojim će se na celovit način urediti ova oblast javnog informisanja sa vašim rešenjima. Ako ste već hteli da ukidate Zakon o javnom informisanju, a bazirajući se na nezadovoljstvu novinarske profesije i drugih organizacija i udruženja, pripadnika novinarske profesije, onda ste trebali ukinuti samo one članove koji su izazvali najveće nezadovoljstvo. To su članovi koji se odnose na prekršajnu odgovornost javnog glasila - osnivača, i glavnog i dogovornog urednika ukoliko objavi lažnu informaciju koja vređa ličnost i u prekršajnom postupku se može izreći kazna od 400 do 800 hiljada dinara. To je bio glavni problem oko Zakona o informisanju. Najviše ste oko toga dizali galamu. Sada pričate da treba da se vrati novac. I ne znam šta sve još. Mogli ste da ukinete te odredbe. Mogli ste da ukinete i ovu drugu odredbu iz člana 27. koja govori da javna glasila ne mogu objavljivati emisije propagandnog sadržaja radio difuznih organizacija čiji su osnivači strane vlade. Misli se na "Dojče Vele" i na neke druge medije koji imaju program na srpskom jeziku. Mogli ste i taj član da ukinete. Mnogo manja šteta bi bila po oblast javnog informisanja da ste ukinuli samo te članove, koji su bili najveći trn u oku našim pripadnicima novinarske profesije i drugih organizacija, nego što ste osakatili zakon koji reguliše oblast javnog informisanja. Ovaj zakon je po mišljenju Srpske radikalne stranke bio vrlo dobar zakon. Uz sve vaše primedbe, koje se odnose isključivo na ove dve najvažnije stvari, oko stranih medija i oko kažnjavanja javnih glasila, ali me baš interesuje kako ćete vi regulisati sve one druge oblasti, koje nemaju veze sa ovim. Jedini problem, vezan za Zakon o javnom informisanju je bio taj što su pod nadzorom SPS- i JUL-a zahtevi za pokretanje krivičnih postupaka protiv medija selektivno sprovođeni, pa su kažnjavani oni mediji koji nisu bili pod direktnom kontrolom SPS-a i JUL-a, a državni mediji, koji su bili pod njihovom kontrolom, nisu kažnjavani. Mi imamo poslednji primer, to je bila tužba SRS-a protiv RTS-a, "Politike" i nekih drugih medija, koji nikada nisu došli na dnevni red, i tada smo mi predložili ukidanje Zakona i donošenja novog zakona o javnom informisanju, jer se zakon nije primenjivao za sve. Primenjivao se selektivno. To je bio glavni problem u primeni ovog zakona.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, članom 1. Predloga zakona o javnom informisanju propisuje se da prestaje da važi dosadašnji Zakon o javnom informisanju. Međutim, u članu 2. ovog predloga zakona propisuje se da će se primenjivati sadašnji Zakon o javnom informisanju, do stupanja na snagu, kojim će se urediti način ostvarivanja sloboda i prava u oblasti javnog informisanja, utvrđenih Ustavom Republike Srbije. Ovakva formulacija je nejasna, jer se kaže - primenjivaće se zakon koji prestaje da važi. Sa pravnog stanovišta, ovde se uvodi pravna konkluzija u pravnom sistemu. Ne može se direktno Ustav primeniti u konkretnom slučaju. Članom 46. Ustava Republike Srbije, u stavu 3. propisano je - organizacije radija i televizije osnivaju se u skladu sa zakonom, a ne sa Ustavom. I u konkretnom slučaju, Ustav se ovde ne može primenjivati. Prema tome, imamo pravnu prazninu. Imaćemo takvu situaciju da ne znamo kada ćemo dobiti novi zakon, zavladaće anarhija i bezvlašće u sredstvima javnog informisanja. Vlada je mogla i imala je mogućnosti da u što kraćem roku izradi jedan predlog, jer u svojim redovima ima pravnika. Kolega Batić je pravnik, vrsni advokat, i mislim da je u konkretnom slučaju trebalo da ukaže Vladi da će se stvoriti brojni problemi u ovoj oblasti. Što se tiče javnog informisanja, moram reći da u poslednje vreme vlada dezinformisanje. Prekjuče je gospođa Biserka Matić, predstavnik Vlade, koja je u Preševskoj dolini bila, u Bujanovcu, izjavila - mi ćemo u Preševskoj dolini, na području Bujanovca, Preševa i Medveđe, sve probleme rešiti diplomatskim putem i pregovorima. Mi nećemo rat, ali ovde oni vode svaki dan rat. Sada smo čuli iz sredstava javnog informisanja da dole, u Preševskoj dolini, u ove tri opštine, vlada apsolutni mir. Sutra će osvanuti stupci na vašim novinama i reći će se - pucali su Šiptari iz protivavionskog naoružanja i drugog naoružanja i pucaće iz puškomitraljeza i topova, i na taj način će ugroziti bezbednost naših građana. Ja bih pitao Vladu, a ovde je predstavnik Vlade - hoće li na jugu Srbije biti rata, jer me pitaju birači, kažu - hoće li dole biti rata ili neće? A ja kažem - ne znam, moram da pitam Vladu. Pa, ako Vlada ne zna, molim vas, blizu je američka ambasada i nemačka, molim vas, pretrčite, upitajte ih - hoće li biti rata na Kosovu ili neće, da bih ja biračima mogao da prenesem. Hvala vam najlepše.
Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o javnom informisanju jeste još jedna ujdurma nove DOS-ovske vlasti. Želi se ukinuti najbolji zakon koji je Srbija ikada imala, Zakon o javnom informisanju, jer boljega nemate. Da ste imali bolji, verovatno biste ga ovde danas nama i predložili. Dokle god nemate bolji zakon, ovaj zakon je najbolji, i najbolji je ministar Aleksandar Vučić, eksministar Aleksandar Vučić, jer boljega od njega nemate, niti ćete ga imati, jer ste ukinuli i to ministarstvo, i verovatno ćete sada nekoga ministra za sport imenovati da vam vodi Zakon o javnom informisanju. Time kako se vladate i kako se ponašate, u stvari, to uopšte ne iznenađuje, jer ukidanjem zakona stvarate jedan vakum bezakonja, što odgovara vašoj predizbornoj krilatici, gde ste poručivali da građani deluju isključivo svojom neposlušnošću, slušao sam, i to veoma pomno slušao šta ste poručivali građanima, a sada ste ih obmanuli. Terate me da skrenem sa dnevnog reda, a ja to ne želim i neću, jer uvažavam predsednika koji vodi ovu skupštinu. Jedino moram da kažem da ta obećanja, koja ste poručivali, zaista verno i dostojanstveno nasleđujete, ako ne nikako drugačije, ono primerima poslanika u ovoj skupštini, iz DOS-a, i članovima Vlade, koji ovde nisu prisutni, a u stvari oni treba da rešavaju probleme koje poslanici prenose iz naroda, dakle, ono što treba da ugrade u te nove zakone. I zbog toga, zakone nikada nećete ni imati, jer to neće biti narodni zakoni, nego zakoni revolucije. Dakle, "stavljajući šape" na sve medije, postavljajući direktore, urednike informativnih kuća, kako lidera i liderčića na lokalnim, tako i na državnim medijima, uspostavljate jednu usku spregu sa čitavim jednim lancem, kako ovde čujem, jednom mrežom. Ta mreža, politička, može biti i ženska i muška, ali verovatno da se oslanjate više na tu žensku liniju, kada ne umete da donesete zakone, koje od vas građani očekuju. Zakon koji je imao svrhu da zapreti pre svega neprofesionalnim novinarima, urednicima i direktorima informativnih kuća, ni u kom slučaju onim novinarima koji su savesno i predano, pre svega profesionalno obavljali svoje dužnosti, a ima i takvih, ima takvih novinara, ali je nažalost taj broj veoma mali, zahvaljujući upravo strahu koji ste udarali sada vi, a pre toga levičarska koalicija, koja je uspešno prenela sve nadležnosti na sadašnju DOS-ovsku vlast. Da, prenela je potpuno. Obrazloženje da će Krivični zakon regulisati neke odredbe iz Zakona o informisanju, kao što su kleveta i laži, su apsurdi kojima samo naivan može da poveruje. Naime, ništa od toga da će sudstvo biti ekspeditivnije, da će raditi bolje i da će rešavati slučajeve bolje nego što je to radio ranije. Zašto? Zato što i sada imaju svoje gospodare, pa će morati isključivo da rade po nalogu vlasti, odnosno sada DOS-ovske vlasti, koja neće dozvoliti da ispusti iz ruku i ovako važnu jednu instituciju kao što su državni mediji. Dakle, ta sprega između vlasti, informativnih kuća, čak sudstva i tužilaštva, ukazuje na to da DOS-ovska vlast nema nameru da donese neki zakon koji bi oslobodio medije, već upravo zakon koji će medije obavezati da pišu i rade onako kako dobiju naloge od svojih pretpostavljenih. Takvi primeri su danas veoma upečatljivi u svim gradovima. Ta euforija bezvlašća prenela se i na manja mesta i ona su eskalirala u gradovima koji su daleko od centra moći, dakle koji nisu u Beogradu, ugledajući se na vladu koja danas ovde ne sedi, ali koja povlači konce i naređuje i sudstvu i tužilaštvu, ne samo u Beogradu, već u svim ostalim opštinama. Samo još jedna rečenica, za javno izgovorenu reč, za ovom govornicom isto tako sredstva informisanja po nalogu nove DOS-ovske vlasti, ukidajući ovaj zakon, dali su nalog pojedinim tužiocima i sudijama u malim varošima kakav je Sombor, da proganjaju sve one koji imaju suprotna mišljenja, dakle svoje političke suprotstavljene partnere, odnosno političke nepodobne ličnosti, pre svega one koji ne misle kao vi ovde na levoj strani i zbog toga smatram da ovaj zakon o informisanju ne bi trebalo da se ukine, ako ni zbog čega drugog, ono zbog toga što ima meru koja bi zaprećivala da se klevetama i lažima rešavaju problemi koji se inače mogu rešavati na jedan demokratski i dostojanstven način, kao što nije slučaj u ovoj skupštini.
Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić, a posle njega narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, argumenti u sveopštoj kuknjavi, muci i galami, protestima kojima su se pridružili kod Zakona o javnom informisanju, najčešće su bili da je ugrožena sloboda štampe, gušenje medija, sloboda medija, getoizacija kako je rekao ministar. Možda je to prilagođeno nekoj predizbornoj kampanji, mislim na tu demagogiju i ona bi tu mogla da ima rezultate. Ona je u svakom slučaju daleko od prave istine. Zakon o javnom informisanju stvarno je pokušao da spreči slobodu laži, izmišljanja i podmetanja i satanizacije određenih ljudi. Neverovatno je, gospodo iz DOS-a, koliko ste brzo od tog razvijenog demokratskog, naprednog, humanog Zapada naučili sve ono što je loše i što je taj isti Zapad koristio u satanizaciji srpskog naroda, u medijskoj blokadi, podmetanju, izmišljanju raznih priča, tražeći alibi za bombardovanje srpskog naroda i činjenje velike instorijske nepravde. Možda je i odnos prema medijima i vaše ponašanje jedna reakcija na medijski sumrak koji smo imali desetak godina u Srbiji. To je bio jedan jedini sumrak, a sada je kod nas više i pretočeno u jednoumlje koje predstavlja bezumlje i predstavlja totalni mrak. Kolika je moć medija, moglo se videti ovih poslednjih godina kada je bio rat u Bosni i kada smo na televiziji RTS-a mogli da vidimo najgora stradanja, paljenja, ubistva, krv na sve strane, utoliko vernom prenošenju da vam se čini ponekad da će krv sa ekrana da poteče. Onda jednog momenta čovek sa raskrečenim nogama je naredio i rekao - gotovo, nema više i ništa se više nije moglo videti. Mogli smo da vidimo kako su ...ali nismo mogli da vidimo kako je 200 km odavde rat i kako strada srpski narod u Bosni i Hercegovini. Kako kome odgovara, tako se prikazuje. Ko se u stvari bavi novinarstvom? Bave se oni koji imaju fakultet i nemaju ga, koji imaju srednju školu i nemaju je. Važno je da se zna da se piše, toga ima u osnovnoj školi, a možda i ne sva slova, ali tu su lektori i korektori i oni će već upakovati onako kako centrima političke moći ta priča odgovara. Mnogo se manipuliše nezavisnim novinarima i nezavisnim novinarstvom. Gospodo, nezavisni novinar to je novinar koji se bavi nekom drugom profesijom. Apsolutno nezavisnog novinara nema nigde. Relativno nezavisni novinari možda i postoje i zadržavaju se vrlo kratko u određenim ustanovama. Ko je gušio medije, jer je rečeno da su mediji gušeni? Molim vas, teško je reći da na manjem prostoru, sa manje stanovnika, da je bilo više novina i više radio stanica. Sretao sam radio stanice i po garažama i po kotarkama, ali novina i novinara na sve strane, a pisalo se o svemu i svačemu. Šta je u stvari razlika, ako poredimo između starog RTS i novog RTS? Suštinske razlike tu nema. Uređivačka politika se promenila, promenili se ljudi, promenila se vlast, ali se u demokratizaciji ništa nije promenilo. Prema tome, nema baš puno moralnog prava da kritikujete nešto što i sami činite. Oni se nisu predstavili kao velike demokrate, vi se predstavljate i zbog toga je vaša obaveza daleko veća. Gospodo, ako nekome slomite prst, vi ćete za tešku telesnu povredu biti krivično gonjeni. Ako kroz novine nekome nanesete veliki duševni bol, njemu i njegovoj porodici, ako ga neargumentovano ispljujete, izmislite brdo laži, satanizujete ga za godinu unapred, vi nećete odgovarati ništa i tražite za to da potpuno bude jedna sloboda data ljudima koji se bave novinarstvom da mogu da satanizuju i da pljuju po kome hoće i kada hoće. Molim vas, informisanje nije samo u medijima informisanje, već je to neko vaspitanje, edukacija. Kroz informisanje može mnogo toga da se napravi. Može da se jedan narod moralno podigne, a da se potpuno vaspitno formira njegova svest. Mnogo je mržnje na ovim prostorima, upravo provokacijama raznih delovanja medija, finansiranih i sa Zapada, a i iznutra. Ta mržnja je uslovila mnoge podele u Vladi i u državi, podela na vaše, na naše, na njihove i ničije. Tih - "ničijih" je najviše i to je običan građanin koji sada mora da čita samo jedne novine jer drugih više nema, mora da čita i povraća. Zbog toga, da vam kažem, najviše se to u profesiji oseća, ta takozvana "trodimenzionalna prostitucija" u profesiji. Prva dimenzija toga je da je čovek spreman da svoje mišljenje zameni za mišljenje neke političke moći. Druga dimenzija je svesno pljuvanje novinara na svoju profesionalnu etiku i kodeks. Treća dimenzija je kad za to sve dobiješ još i pare, i to pare sa Zapada, da bi mogao da grdi i uništava svoj sopstveni narod.
Molim vas za da završite.
To je stvarno onda treća dimenzija jedne profesionalne prostitucije. Ovim ću završiti, možda bi vi trebali da počnete da razmišljate i o tome kako se na vas odražava ta dezinformisanost u medijima. Vidite, ta dezinformisanost na vas se izražava što oni dezinformišu narod da ste vi obećali da ćete milijarde doneti ovoj zemlji, dezinformišu da ste rekli da neće biti povećanja cena, dezinformišu da ste rekli da ćete sledeće nedelje ili za dve nedelje proterati teroriste. Vidite, nije to dobro. Te dezinformacije i vama dosta škode.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, a posle nje narodni poslanik Dragan Čolić. Molim narodne poslanike, na stranu moje mišljenje koje možda i nije merodavno, da onaj ko ne ume za pet minuta da iznese o predlogu zakona neki stav, ne ume dobro da misli. Pet minuta je dovoljno i za mnogo ozbiljnije stvari nego što su ovako banalne i sitne izmene zakona. Ali, kažem, na stranu to. Molim vas da poštujete sami sebe, jer ste sami doneli odluku, velikom većinom poslanika, da će izlaganje trajati pet minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, veoma je malo vremena pet minuta da govorimo o Zakonu o informisanju, čiji predlog je danas pred nama, da se on ukine. Želim da kažem da Zakon o javnom informisanju, koji je Skupština Srbije donela 20. oktobra 1998. godine, meni je lično učinio jednu veliku čast. Naime, dva meseca po donošenju ovog izuzetno demokratskog zakona, koji je na najbolji mogući način uredio oblast i slobodu informisanja u našoj zemlji, takozvana Evropska unija, odnosno Savet ministara Evropske unije, je sačinio listu od 19 nepoželjnih državljana Srbije, kojima je onemogućen pristup u te zemlje. Na tom spisku, mislim pod rednim brojem 14 se našlo i moje ime, sa obrazloženjem da sam uz predsednika SRS-a i njegovog zamenika, tadašnjeg potpredsednika Republičke vlade, generalnog sekretara, koji je tada bio ministar za informacije i kolege Steve Dragišića, koji je i tada bio poslanik i šef poslaničke grupe u ovoj skupštini, učestvovala u zagovaranju i sprovođenja Zakona o informisanju. Zaista, veću čast nisam doživela u svom životu, nego da me takvi zlikovci stave na takvu listu, na tako visoko mesto. Sada da nešto kažem o samom zakonu, čiji predlog za njegovo ukidanje je danas pred nama. Zakon nije doneo nikakvu represiju, kao što ste vi pokušavali godinama da obmanete našu javnost, već je sprečavao cenzuru, ali je pronađena najbolja mera da se sankcionišu svi oni koji su širili mnoge dezinformacije i laži u našoj zemlji. Za sve to vreme se pokazalo, i danas je jasno iz vaših reakcija, kome je sve smetao ovakav zakon o javnom informisanju. Pre svega, onima koji su po odredbama ovog zakona kažnjavani i platili su te kazne, i hvala Bogu da su ih platili za sve izrečene laži. Mnogi u našoj zemlji i predstavnici opozicije, tadašnje, a sada vlasti, pre svega, mnogi novinari koji su bili u njihovoj funkciji, su Zakon o informisanju koristili da kroz izražene medijske manipulacije, da za sve nas koji se borimo protiv politike Amerike i zapadnih zemalja kažu da smo primitivci, ovakvi ili onakvi, a da prikažu kako je humano da se bombarduje naša zemlja, da se dalji obruč tadašnjih sankcija steže i da nam se stvaraju nemogućnosti da delujemo kao sav normalan svet. Ti, tzv. nezavisni mediji, koji su imali najviše primedbi na ovakav zakon, su po priznanju tadašnjeg američkog državnog sekretara Medlin Olbrajt, samo u 1999. godini, dakle, odmah posle usvajanja i primene ovog zakona, dobili za pomoć i za razvoj tih nezavisnih medija i njihove čuvene Anem mreže 100 miliona dolara. Naravno, nastala je velika pometnja među koordinatorima u toj grupi Anem, među nezavisnim medijima i njihovim uređivačkim kolegijumima, kome je koji deo od tog kolača pripao. Svakodnevno ste kukali i plasirali ste laži kako smo mi nedemokrate, kako je zakon nedemokratski i kako vi niste u mogućnosti bilo šta da kažete. Svako ko se drznuo od nas, da li su to bile konferencije za novinare, da li je to bio bilo kakav javni nastup, da kaže kako ste otvoreno i neprijateljski delovali uz pomoć takvih medija, vi ste nazivali najužasnijim imenima. Zakon je zabranjivao reemitovanje programa Glas Amerike, Dojče Vele, BBS, SNN, Frans Internacional, Radija Slobodna Evropa zbog specijalnog propagandno-psihološkog rata koji je vođen protiv naše zemlje. Naravno, najveći donatori za sprovođenje takve politike, takvih tzv. nezavisnih medija, su kasnije otkriveni, a to je, pre svega, Američka organizacija za razvoj, Institut za otvoreno društvo, tzv. Soroš fond, na koji ste vi ponosni, naročito na Sonju Liht, britansko Ministarstvo za spoljne poslove, Evropska unija. Ministarstvo za informisanje, na čijem čelu je bio najbolji ministar iz te oblasti u istoriji Srbije, gospodin Aleksandar Vučić, je svojevremeno podnelo zahtev za pokretanje postupka protiv nekih medija, šiptarskih terorističkih medija. Smešna vam je i današnja situacija na jugu Srbije, pa vam je verovatno i smešno to što ću da vas podsetim šta je pisalo u tim terorističkim šiptarskim medijima.
Samo podsećajte kraće, jer isteklo je vreme.
U jednom od njih je objavljena priča kako šiptarski teroristi ubijaju Srbe, a "njihove glave lete u nebo kao tikve". Mi smo takve gonili, vi ste takve hvalili, borili ste se protiv nas u to vreme. To činite i sada sve izraženijom cenzurom. Danas je u Srbiji, dame i gospodo poslanici, najveći medijski mrak koji je ikada postojao, gori od Titovog režima. Vi imate sedam ili osam dnevnih novina koje apsolutno sve isto pišu. Ne morate da kupite ni jedne druge. Kupite jedne, sve ostalo je preslikano. Da vam kažem samo još i to da mi nismo koristili u onoj meri Zakon o javnom informisanju, upravo te odredbe vi danas ukidate, ja bih, zaista sa zadovoljstvom, koristila dalje da vaša skupštinska većina neće da ukine upravo te odredbe zakona, pre svega zbog činjenice da su mnogi lokalni mediji, a naročito je to bilo izraženo u vreme kampanje za septembarske izbore... (Predsednik: Molim vas da završite diskusiju.) završavam, gospodine predsedniče... obilovale lažima, dezinformacijama, pa je tako postojao osnov za pokretanje prekršajnog postupka pred nadležnim organom protiv Radio televizije Kragujevac, zbog toga što je jedna gospođa iz tzv. ženske mreže u ovoj skupštini otvoreno preko tog medija pozivala na rušenje režima u Beogradu, ako treba i u krvi. Hvala. (Narodni poslanik se javlja za reč.)
Nemate pravo na repliku, apsolutno. Možete se prijaviti. Ja vas molim za malo reda u sali. Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić, a posle njega narodni poslanik Lazar Marjanski.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao poslanik SRS-a pretpostavljam da će Skupština Srbije usvojiti Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o javnom informisanju. Iz prostog razloga, jer DOS ima većinu i može da izglasa šta god poželi. Diskutabilno je, a i za ocenu jedne vremenske distance, pa, ako hoćete i istorije, da li je prethodni Zakon o javnom informisanju bio dobar ili ne. Lično smatram da je taj zakon bio veoma dobar. Taj zakon je u stvari imao za cilj da se spreči izdajničko delovanje mnogih medija i novinara, koje se manifestovalo u tzv. prozapadnom ili proameričkom orijentisanju. Pisanje i delovanje protiv nacionalnog interesa srpskog naroda, širenja laži i defetizma karakteristike su i obeležje perioda neposredno pred rat, za sve vreme rata, a i danas situacija u informisanju je drastično pogoršana. Često je laž korišćena kao oružje koje se najlakše lansira, pogađa cilj i nanosi žrtvama pogubne moralne, duhovne, a i fizičke posledice. Ti tzv. nezavisni mediji, pre svega nezavisni od morala, časti, vere i poštenja lansirali su mnoge, a ja danas izdvajam samo jednu notornu i sramotnu laž, kao što je bila da je doktor Šešelj izjavio da će Crnogorci nositi žute trake. Svi građani Srbije znaju da to doktor Vojislav Šešelj nikada nije izrekao, ali je to za te novinare i za njihovu političku opciju u DOS-u osnova za političko delovanje zasnovano na neistini. Prethodni Zakon o javnom informisanju samo je sankcionisao i ograničavao izdaju i laž, ali je to nekome smetalo. Takvi mediji i takvi novinari, koji zarad svog ličnog komoditeta i koristi, deluju pre svega protiv naroda digli su glas protiv Zakona o javnom informisanju, jer im nikako nije odgovaralo istinito i profesionalno izveštavanje. Medijska slika pravljena na takav način imala je za cilj da na vlast u Srbiji dovede DOS, a mnogi novinari šireći laži o političkim protivnicima dali su veliki doprinos pobedi DOS-a. Pišući i lansirajući laži mnogi od novinara i medijskih kuća opravdano su došli pod udar Zakona o javnom informisanju i trebalo je da plate kazne za kršenje Zakona. Sada očekuju da im usvajanjem Predloga zakona o prestanku važenja Zakona o javnom informisanju DOS vrati uslugu za evidentnu pomoć u osvajanju vlasti. Ovo je jedini cilj i svrha posla koji danas usvajanjem ovog zakona treba da obave poslanici DOS-a. Moral, čast i poštenje biće potisnuti u stranu. Danas će poslanici DOS-a da se ponašaju po principu - treba izdržati do kraja sa osmehom stjuardese koja zna da sa avionom nešto nije u redu. Neće vam to teško pasti. Glasaćete protiv jednog dobrog zakona koji je konačno zaveo red u sferi informisanja, a vama je sve što je sa Zapada draže, draže nego interesi i zakoni naše zemlje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Lazar Marjanski, a posle njega narodni poslanik Goran Cvetanović.
Gospodine predsedniče, Vi tražite od poslanika koji govori da se drži reda i discipline, a ja tražim od Vas da uvedete red u ovu skupštinu, da nema dobacivanja, da nema smeha i na kraju, Vi ste to dužni i po Poslovniku, zato što ste domaćin ove kuće i molim Vas ako ste sposobni da zavedete red u sali.
Gospodine Nikoliću, molim Vas da ne ometate svog narodnog poslanika.
Zakasnela istina mnogo je gora od najgore laži, a to se može potvrditi i potvrdilo se nažalost u našem narodu. Setimo se samo kako je BBC izveštavao o Markalama i tada su uvedene sankcije za Jugoslaviju. Račak je bio povod za bombardovanje Jugoslavije. U tom bombardovanju postradalo je 2.500 ljudi, porušeni mostovi itd. Samo zato što je informisanje bilo izuzetno loše. Vratimo se malo unazad. Godine 1993. za ovom govornicom izrečene su najgore reči za Srpsku radikalnu stranku. To je izgovorio SPS i niko nije bio kažnjen. Tada je došla Vlada nacionalnog jedinstva i uvela red. Onaj koji izgovori laž mora biti kažnjen i sigurno je da je to jedan od boljih zakona. Sada, ovde, u doba kada je DOS-ovska vlast može da kaže ko šta hoće, da uvredi čoveka, da mu nanese moralni bol i da uopšte ne odgovara. Navešću samo jedan primer voditelja, mladog komuniste, onog Crkvenjakova, sa kojim ironičnim osmehom svega 20 sekundi nedeljno obaveštava šta radi Srpska radikalna stranka. To je jedan primer kako je voditelj neprofesionalan. Šta se dešava sa lokalnim medijima? Sigurno je jedno, u predizbornoj kampanji JUL je uništavao sve lokalne medije gde je Srpska radikalna stranka imala pristup, gde su njeni članovi mogli da dođu na radio televiziju. Nažalost, danas nema takvih pritisaka, ali ni na jednuradio televizijsku stanicu srpski radikali nemaju pristup. Jednostavno, urednici ne dozvoljavaju da se išta čuje o radikalima. Opet moram pomenuti Televiziju "Santos", gde svi imaju pristupa. Poručio bi za ministra koji vodi računa o javnom informisanju, jedan ruski vojskovođa na kraju svoje karijere napisao je memoare i te memoare završava - "kada lav vodi lavove uspeh je zagarantovan, kada lav vodi magarce uspeh je polovičan, a kada magarac vodi lavove, uspeh je sigurno nezagarantovan". Hvala.
Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović, a posle njega narodni poslanik Milan Marinković.
Dame i gospodo narodni poslanici, Zakon o javnom informisanju je donet 20. oktobra 1998. godine, u periodu kada smo već mogli naslutiti i znati da će biti izvršena NATO agresija na našu zemlju. U tom periodu donet je taj zakon i taj zakon, pre svega, ne ukida nijednu slobodu. Zakon, pre svega, vrši sankcionisanje antidržavne inicijative. U tom zakonu o javnom informisanju, pre svega, bilo je odgovornosti za javnu reč. Zakon o javnom informisanju nije sprečavao kritiku, umesto zabrane za vesti koje narušavaju temeljne principe informisanja, postojalesu samo novčane kazne, pa i za te kazne koje su plaćali mediji, koji su kažnjeni po tom zakonu, uglavnom su donatori bili sa Zapada. Objektivno informisanje je obaveza svih medija. Zakonom se precizno definišu obaveze i prava svih koji učestvuju u protoku informacija. U svakom slučaju, ovaj predlog zakona o prestanku važenja Zakona o javnom informisanju je u stvari cena kojom se plaća usluga tzv. nezavisnim medijima, što su pomogli da DOS dođe na vlast. Morate da se složite da nigde ne mogu novinari da pišu šta žele, a da nemaju argumenata za to. Ne može se bez kazne da se javnosti da informacija, a da nema dovoljno podataka i argumenata za sve to, pa čak i vremenski period od 24 časa je bio dovoljan da neko ko da bilo kakvu informaciju, ako ima dovoljno argumenata i dokaza, da ih prezentuje javnosti zatim. Mora, znači, u svakom slučaju da se uvek imaju dokazi da bi se bilo koja informacija objavila. Cilj Zakona o informisanju je da se afirmiše sloboda i da bude odgovornost svih medija. Problem u Zakonu o informisanju je bio samo u jednom, što je taj zakon trebalo pre svega da važi za sve. Kada je po tom zakonu o informisanju trebalo da se kazni "Blic" ili "Glas javnosti", Zakon o javnom informisanju je bio dosledan, ali kada je SRS tužila "Politiku", kao i neke druge časopise koji su služili režimu, onda te kazne nisu bile ni na dnevnom redu suda. Zbog toga je pre svega ovaj zakon, zbog svoje nedoslednosti bio problematičan. Ono što moramo da preciziramo i sada, da je medijska slika najgora moguća od 1996. godine do danas, jednoumlje koje trenutno vlada još od Titovog vremena nije bilo ovakvo. Zbog toga što su u prošlom vremenu postojali alternativni mediji, dnevni listovi i lokalne televizije, gde se moglo nešto čuti što je protivno ideologiji vlasti. U sadašnjoj situaciji je veoma teško obezbediti medijski prostor, pošto su svi mediji u funkciji sprovođenja DOS-ovske vlasti. Zbog toga SRS izražava uverenje da je slobodno i odgovorno informisanje uslov vladavine prava i demokratije.
Reč ima narodni poslanik Milka Marinković, a posle nje narodni poslanik Gorica Mojović.
Povod mom izlasku za govornicu jeste naravno Zakon o javnom informisanju, čije se ukidanje traži, odnosno pojedinih njegovih odredbi. Kada je taj zakon donošen, razlog za njegovo donošenje je bio taj, kako je tadašnja vlast obrazlagala, da će taj zakon da obezbedi da mediji iznose i objavljuju samo istinu, da neće moći da objavljuju laži, da će na taj način da se obezbedi objektivno i istinito informisanje javnosti i građanstva, kakav cilj je sasvim u redu. Međutim, u praksi to nije bilo tako. Na jednom primeru koji se dogodio u Požegi, a koji je pomenuo gospodin Toma Nikolić, to je bio direktan povod za moje sadašnje javljanje, pa ću vam pokazati koliko je to bilo u praksi netačno, što se govorilo prilikom donošenja ovog zakona. Istina, hajka na nezavisne medije jeste započela u Požegi 11. marta 2000. godine, kada je savezni inspektor telekomunikacija, čije ime je Nebojša Marinković, došao sa rešenjem o zabrani rada Televizije Požega i sa namerom da otme predajnike Televizije Požega. Međutim, građani Požege su se okupili i nisu dozvolili dotičnom gospodinu da predajnik otme. Međutim, ipak pod okriljem noći i uz pomoć pojedinih nečasnih policajaca Stanice milicije u Požegi, to im je pošlo za rukom. U jutarnjim satima je predajnik, mogu da kažem slobodno, ukraden. Povodom tog događaja, savezni ministar telekomunikacija, tadašnji, gospodin Ivan Marković je izdao saopštenje koje je objavljeno u Drugom dnevniku RTS-a i u nekim novinama, "Novosti", "Ekspres Politika", koliko se sećam, da su požeški huligani predvođeni hajdučkim, lokalnim opštinskim rukovodstvom, u koje spadam i ja, pretukli metalnim šipkama saveznog inspektora telekomunikacija, koji se navodno, bori za život u nekoj od beogradskih klinika. To, naravno, nije bilo tačno, jer mi smo posedovali snimke, kamere su snimale ceo događaj, da je čovek živ i zdrav napustio Požegu, da je zapravo sve vreme bio u Stanici milicije,nije bio na mestu gde se narod okupio i ta stvar prosto nije bila tačna. Međutim, pored toga što smo mi pokrenuli odgovarajuće postupke pred nadležnim, prekršajnim, krivičnim i drugim organima i dostavili sve ove dokaze, svi ti postupci su obustavljeni odbacivanjem ili odbijanjem naših prijava, iako smo dostavili dokaze koji demantuju da je čovek pretučen u Požegi. Demanti koje smo slali nisu objavljivani, tako da Zakon o informisanju čije ukidanje tražimo nije omogućio da se ljudi istinito informišu i da dobiju pravu informaciju. Štaviše, danas smo čuli od gospodina Nikolića, da je ovaj inspektor ubijen u Požegi, što naravno nije tačno, jer kao vrlo mrtav i nakon svoje smrti je potpisivao i podnosio prekršajne prijave protiv Televizije Požega i odgovornih lica u Televiziji Požega. Mi smo i te dokaze dostavljali nadležnim organima. Naravno, ništa nije pomoglo. A to samo govori o tome da ni sudstvo nije radilo kako treba, a što će biti tema naravno ove skupštine, a da ovaj zakon nije imao za cilj ono što je rečeno i što je trebalo da ima za cilj, da istinito informiše javnost, već je imao za cilj da zaštiti medije koji objavljuju laži u korist bivšeg režima. I još jedan cilj, a to je da zakonskim novčanim kaznama uguši one nezavisne medije, koje ne uspe da uguši otimanjem opreme, raznoraznim drugim zabranama, nedavanjem dozvola za frekvencije, po sistemu kadija te tuži, kadija ti sudi. Zbog toga ga naravno treba ukinuti. Ono što jeste istina, a to je da je tog dana u Požegi zaista umro jedan čovek, ali to nije bio savezni inspektor, on je živ i zdrav i gleda nas, daj Bože, sada. To je gospodin Milenko Vuković. On je bio demonstrant, čiji sin je zaposlen na Televiziji Požega, koji je dobio informaciju da upravo hapse radnike Televizije Požega. Čovek je imao 70 godina i usred kordona milicije je pao i umro od infarkta, što naravno niko nije objavio i našu informaciju koju smo prosledili niko nije objavio.
Vreme.
Međutim, pošto će se gospodin Nikolić javiti, već vidim, za reč, mene čudi da je on takvu jednu laž izneo. Možda on i ne zna da to nije tačno, ali nije trebalo da iznosi pred ovoliki auditorijum, gleda nas narod pa vidi sve šta ko priča, pa da na taj način uvredi požežane, koji su istina gostoprimljivi ljudi, dobrodušni, koji su demokratski orijentisani, koji su 1996. godine već na izborima pokazali svoju demokratsku orijentaciju, kada su komuniste počistili sa svoje teritorije. To su oni koji se gnušaju na ovakav zakon koji štiti laž i neistinu, a i na visoke državne funkcionere, koji tako bestidno lažu, pa makar bili i bivši državni funkcioneri. Toliko.
Replika, gospodin Nikolić.
Očigledno je da me jedan deo ženske mreže ne razume i da vi, drage moje gospođe, pripadate onom delu ženske mreže koja me nije upoznala, pa me zato i ne razumete. Spremao sam se da vam se izvinim i ne zaslužujem uopšte da mi kažete da lažem, a zaista je moja informacija bila iz medija. Nikakvu drugu informaciju nemam, a to da vaše ispravke niko nije objavljivao, to je bio razlog što smo, prvi put kada smo se mi našli u toj situaciji, tražili da se ukine Zakon o javnom informisanju. To je bio znak da se dešava i negde širom Srbije, čim su mogli radikalima da oćute prijave koje smo podneli protiv državne televizije, "Borbe", "Novosti", "Politike" itd. E sad, to što sam vam se izvinio, nisam se vama izvinio, nego se izvinjavam porodici ovog inspektora i građanima, ako je to tačno, da on zaista nije fizički maltretiran, onda na dušu onoga čije sam ja reči pročitao. Ali, i vaše reči me zabrinjavaju. Znate, ja sam čuo ministra Borisa Tadića, koji kaže, nemoralni su vlasnici medija koji sada rade bez dozvole, i oni u JUL-u, a predviđamo za jun dodelu frekvencija, da uopšte ne računaju da mogu da učestvuju na konkursu. Vi ste branili medij koji isto tako nije imao takvu dozvolu i nazivate policajce koji su štitili državnog činovnika i sprovodili odluku države, nemoralnim policajcima, iz Stanice milicije u Požegi. E, sad vas pitam - kad stupe vaši zakoni na snagu (glasovi - pogrešio si), neka sam i pogrešio pitanje je važnije od svega toga, kada stupe vaši zakoni na snagu i kada izda Vlada, opština, neki ministar rešenje i kada to rešenje ne bude moglo da bude sprovedeno i kada tom rešenju MUP da asistenciju - policiju, hoćete li onda reći nemoralni policajci idu da pomognu da se izvrši državno rešenje. Vi morate da imate jedan stav i kada ste u opoziciji i kada ste na vlasti. Ili je policajac moralan kada izvršava naređenje ili je nemoralan. Ako je nemoralan, ja onda očekujem da policija otkaže DOS-ovoj vlasti neposlušnost jer je nemoralna za njih ako sluša vlast. Kao što očekuje da vas lepo zapitaju kako ćemo to mi da vam odbranimo jug Srbije kada ste nas unapred, čim ste došli na vlast, proglasili sve ratnim zločincima. Nisam danas ... ali neka, to ću ostaviti za amandmane. Tri minuta je pa ne želim da me opominjete.
Izvolite.
Nažalost, uopšte nisam u koliziji. Tačno znam šta pričam. Inspektor je doneo rešenje o zabrani. Svako rešenje ima pouku o pravnom sredstvu. Imate pravo na žalbu, pa bi možda mi sami prestali da radimo i ne bi bilo potrebno da nas iko goni na to. Znači, doneto je rešenje i ono ima svoja pravna dejstva i ima i na nas i na one koji su ga doneli. Ali, to ne znači da je inspektor, policija, imala pravo da otme opremu koja je potpuno nesrazmerna po vrednosti dugu. Dug je pet ili šest hiljada dinara, a oprema vredi 40 hiljada maraka. Čak i po Zakonu o izvršenju to je zabranjeno da se radi, da se kolje vo za kilo mesa, rečeno uprošćeno. Znači, uopšte nije bilo reči o tome da se radi o zabrani rada televizije. U redu, doneto je rešenje i mi bismo možda po njemu postupili, ali niko nije imao pravo tada da nam otme opremu koja je tako vredna i koja uopšte nije bila predmet toga o čemu se radilo. Dokaz za to je da sada postoji pravosnažno rešenje organa za prekršaje po kome je ta oprema nama vraćena, jer je nezakonito uzeta.
Po drugi put i molim vas.....
(Neki poslanici negoduju.) Molim vas da čitate Poslovnik, pa onda da grakćete. Dakle, najpre rešenje koje ste dobili odnosilo se na prestanak rada, a žalba na to rešenje ne odlaže izvršenje rešenja. Vi ste odmah organizovali građane da bi uopšte sprečili izvršenje tog rešenja. Vi ste nastavili da emitujete program. Sledeći način da se sprečite da emitujete program bio je predajnik. Ali, da ne mislite da ja štitim Ivana Markovića. Ovde je bivši ministar pravde Petar Jojić, on može da vam potvrdi moje reči, a ja sam na sreću sačuvao sve beleške sa sednica Savezne vlade kojima sa prisustvovao, pa imam dokaza za ovo što vam govorim. Petar Jojić je uz konsultaciju samnom zatražio na sednici Savezne vlade da ministar Ivan Marković dostavi spisak svih medija u Srbiji, da ga razvrsta na medije koji rade sa dozvolom, bez dozvole, na medije koji rade sa dozvolom, a duguju po osnovu korišćenja frekvencija, na one koji ne duguju, i Ivan Marković, koji je tada bio jedan od najjačih ljudi u državi, onako mali, nonšalantno, nehajno je sedeo i rekao - takvo obaveštenje nikome neću dati. To je bio povod za naš veliki sukob. Da je samo bilo malo poverenja, ali je to poverenje između vas koji ste vodili opozicione opštine i vlasti na saveznom i republičkom nivou bilo potpuno poljuljano i ukinuto, ali da ste mogli da uspostavite kontakt jedni između drugih, situacija bi u zemlji bila mnogo bolja i promena vlasti uopšte ne bi bila revolucija i ne bi bila prevrat i ne bi bilo paljenja ni rušenja, ni otimanja, ni dugih i kratkih cevi. Ali, vi ste narod polako pripremali da jednog dana na izborima, kada pobedi DOS, a tad ste se još zvali "Zajedno", da onda sve to mora da se uradi revolucionarno.To je ono što meni ne odgovara kao čoveku. Možete da me nazovete kako god hoćete, ali ja sam po opredeljenju demokrata i to svoje opredeljenje najbolje mogu da ispunim u Srpskoj radikalnoj stranci, nikako ni u jednoj od stranaka koje su sebi morale u naziv da stave reči "demokratska". Dakle, ponavljam, izvinjavam se za netačnu informaciju koju sam pročitao u novinama i čuo na radiju i televiziji. A, vi razmislite dobro da li ste svojim ponašanjem izazvali i smrt tog čoveka koji je bio u koloni.To na vašu dušu.
Pošto smo iscrpili i pretresli ovaj pojedinačni slučaj, mislim do kraja, a takvih je bilo stotinak ili na stotine, reč ima narodni poslanik Gorica Mojović.
Slušajući u ova dva dana govore poslanika SPS-a i radikala pitam se, a verujem da nisam jedina, da li oni imaju slučajnu, namernu ili urođenu amneziju. Da li zaista misle da svi mi u ovoj sali, i oni koji nas prate, imamo tako kratko pamćenje. Da li zaista misle da će demagoškim govorima i gomilom iznetih laži da zabašure ono o čemu smo u stvari u ova dva dana mi govorili, ono što je najvažniji rezultat zasedanja ove skupštine i ovog kratkog perioda u kome radi Republička vlada. Prosto ne bih bila mirna da odem iz ove skupštine a da ne kažem ili ne ponovim još jednom, da pitam gospodu poslanike iz SPS-a i radikala kako će svojim biračima objasniti da su oni u ova dva dana govorili protiv prekidanja divlje privatizacije za račun i džepne količine direktora i SPS moćnika, ukidanje jednog reketa građanima Srbije, tj. takse na brojilo, ukidanje privilegija i doživotnih prava bivših predsednika, smanjivanje kazne zatvorenicima i na kraju ukidanje posledica jednog pogubnog zakona o informisanju. O tome je, gospodo, ovde reč. Prema tome, mi nismo ovde govorili o novim zakonima. Mi smo onako kako i treba, po hitnom postupku, ukinuli samo najpogubnije posledice ovih navedenih zakona. Ne postoji ni taj ekspert ni čarobnjak, a ni Vlada koja radi 15-20 dana, koja je mogla da pripremi sistemske zakone na ove teme o kojima smo mi govorili, a da ti zakoni budu opšte društveno prihvaćeni, da budu trajni i da vrede. Očigledno da nekima još uvek nije jasno da se vlast promenila. Nadam se, kada proradi nezavisno sudstvo i tužilaštvo, da će im to postati jasno. Hvala. [[Aplauz.]]
Najpre povreda Poslovnika.
Želeo bih uvaženu damu, koja je bez ikakvih problema u vreme socijalističke vlasti u Beogradu vodila Kulturni centar, da podsetim na član 3. - narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine, dužni su da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem. Nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza, pogotovu za jednu damu, kao ni iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica. To je član 103, zahvaljujem se na pomoći, gospodine. U ovoj skupštini svako ima pravo i obavezu da po svakoj tački dnevnog reda iznese svoje stavove. U ovoj skupštini treba podsetiti zašto su građani u mnogim državama uopšte smislili parlament. Parlament je smišljen kao vrhovni organ vlasti da bi predstavnici građana, a u ovom slučaju 250 predstavnika građana, imali pravo da razgovaraju, da se jedni drugima obraćaju i da u interesu tih građana koji su ih izabrali iznedre zakonska rešenja koja će za građane biti optimalna po posledicama. SPS sa svojim predstavnicima je uporno pokušavala da dokaže pogubne posledice ukidanja dela Zakona o privatizaciji i svojinskoj transformaciji. Pokušali smo da dokažemo, mnogo radnika po mnogim preduzećima se odricalo svog ličnog dohotka da bi proširivalo osnovna sredstva, da bi putem proširene reprodukcije kupovali novu opremu, gradili nove hale, i da nema niko, ma ni DOS-ovska vlada, pravo da im oduzme pravo upravljanja njihovim rezultatom rada. Prema tome, uvažena gospođo, mi smo uvereni da smo jako dobro, i juče i danas, pokušali vama, predstavnicima Vlade Republike Srbije, a i građanima, koji verovatno ne zadugo, imaju pravo da prate ovakav tok sednice, da ukažemo i da pomognemo da zakonski projekti budu bolji.
Da li je u pitanju kršenje Poslovnika, izvolite.
Radi se o članu 100., ali bih htela poštovanu koleginicu da upozorim da zaista nije primereno da za svoje kolege kaže, sem ako nije lekar te struke i ako nas sve ovako nije promatrala u međuvremenu, da imamo amneziju i da govorimo gomilu laži.
Da li ste se javili za repliku ili preuzimate vođenje Skupštine? Rekli ste da je prekršen Poslovnik, recite mi u čemu je prekršen Poslovnik?
"Ukoliko se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o drugom narodnom poslaniku, ili pogrešno protumači njegovo izlaganje, narodni poslanik na koga se izlaganje odnosi ima pravo na repliku." Repliciram gospođi, repliciram i Vama, gospodine predsedniče.
Ne možete replicirati, ja moram da Vas upozorim.
Zašto ne mogu?
Zato što ste završili izlaganje u vezi kršenja Poslovnika.
Hoćete li da se vratim na mesto, pa da ponovo tražim reč za repliku?
Da, ali ja Vam je neću dati, već ću dati predsedniku poslaničke grupe, jer on na to ima pravo, a Vi nemate. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Nije uvređena poslanička grupa, nego svi poslanici SPS-a i radikala, svaki pojedinačno.)
Ja se osećam kao poslanik uvređenom. Svaki poslanik pojedinačno.
A ko nastupa u njihovo ime?
Evo, ja mogu u svoje ime, svako u svoje ime, je li tako?
Ja Vam oduzimam reč, što se tiče replike, i molim Vas da napustite govornicu.
Možete da mi isključite mikrofon, ali ne možete da mi oduzmete pravo na repliku.
Kada budete tražili, Vi ste tražili reklamaciju.
Hoćete li sa mesta da tražim, ili odavde da tražim?
Sa mesta, naravno.
U redu.
Pročitaću Vam član 100.: "Ukoliko se uvredljivi izrazi odnose na poslaničku grupu, u ime poslaničke grupe pravo na repliku ima predsednik poslaničke grupe". Prema tome, ne mogu Vam dati. Pošto gospodin Tomislav Nikolić nije tražio pravo na repliku, reč ima poslanik, gospodin Slobodan Janjić.
Ukidanjem Zakona o informisanju želite samo da oslobodite medije za blaćenje opozicije, jer samo vi imate kontrolu nad svim medijima i da se za iznošenje laži i neistina ne odgovara. Pošto većina ne zna gde je Bujanovac, a kamoli gde su Trnovac, Lučane, Levosoje i Lompardince, neka vam posluži primer, a ujedno i pitanje - da li je, ne daj Bože, napadnut Beograd, ako vam bombe i granate padaju u Miljakovcu, Rakovici i Bežaniji. Drugo, gospodin Batić, a i gospodin predsedavajući, rekli su da sam ja izrekao laž da je izvršen frontalni napad na Bujanovac.
Gospodine, moram zaista da Vas po treći put upozorim na istu temu, Vi se javljate svakih pola sata otprilike.
Ma nije ista tema.
Molim Vas da se držite pitanja koja su na dnevnom redu.
Ovo je na dnevnom redu i radi se o informisanju.
Stanje na jugu Srbije nije na dnevnom redu i molim Vas da se vratite temi dnevnog reda, a to je Zakon o informisanju.
Gospodine predsedavajući, postoji stenogram onoga što sam rekao i lepo stoji da sam rekao da je nakon odlaska gospodina Čovića iz Bujanovca, Bujanovac napadnut. Uopšte nisam spomenuo da je napad bio frontalni. Samo se vi smejte. Da je informisanje nakaradno, objasnite termin - Preševska dolina. Taj termin su nametnuli KFOR i teroristi, da bi izmislili neku posebnu teritorijalnu celinu, kojoj treba odrediti poseban status, a zatim odvojiti od Srbije. Niko u Pčinjskom okrugu za Preševsku dolinu čuo nije do pre tri meseca. Da li ćemo za dva meseca čuti da postoji Medveđska dolina, kojoj takođe spremate specijalan status?
Poslednji put Vas opominjem, pred oduzimanje reči, vratite se na temu koja je na dnevnom redu.
Možda je za Vas napad na Bujanovac [[smeh u sali]] , samo se smejte, ako granata padne, ne daj Bože na Čovićev pres - centar, tad ćete me optužiti da sam ja znao za napad ili naredio isti. Gospodo, vaši lideri su za vreme bombardovanja Srbije bili pod suknjom Madlen Olbrajt, šta su tamo našli, ne znam, a šta ćete naći sada, kada se sakrijete kod Pauela ... čućete vrlo brzo.
Gospodine Janjiću, mada imam utisak da deo poslanika zabavljate, ipak moram da Vam oduzmem reč, jer zaista ste preterali. Molim Vas da napustite govornicu.
Možete da mi oduzmete reč, jer nemam više razloga da pričam.
Kršenje Poslovnika? Replika sopstvenom poslaniku? (Obraća se poslaniku Gordani Pop - Lazić, koja traži reč.) (Gordana Pop - Lazić, sa mesta: Imam pravo na repliku, tražim repliku u vezi sa članom 100. Poslovnika. Replicirala bih i gospođi.) Kojoj gospođi? Replika na od pre 15 minuta? Žao mi je, ne mogu Vam dati reč. Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, braneći Zakon o informisanju, brani se period naše istorije, kada se u Srbiji branila čast i dostojanstvo. Zašto je taj zakon imao za cilj da sačuva minimum dostojanstva za svakog čoveka - dinamika i brzina pribavljanja opravdanja za izrečene nebuloze je terala novinare, izdavače, da drugačije cene čoveka. Ukidanjem zakona se otvaraju vrata svim željama, da trač, neistina, može da se reklamira na jedan lak i profitabilan način. Danas u našoj zemlji sredstva informisanja su zauzela samo drugu stranu sveta, a ovacije su ostale iste. Ništa se ne menja u odnosu na prethodne uređivače, protiv kojih smo se mi radikali borili. Informisanje je projektovano i već transformisano u skladu sa idejama zapadne alijanse, ali bez odgovornosti. Prva i druga faza sistema informisanja u našoj zemlji je predstavljena u maniru - šta vi Srbi znate o toj nauci? Valjda smo mi ti koji sve znamo i treba da vas bolje edukujemo, i tada je sve završeno. Naši repetitori, naši objekti, sve što je predstavljalo i samo - "I" od sistema informisanja je srušeno, spaljeno i uništeno. Čudi me da od naših novinara nikada nigde niko nije branio kao čin dobre volje sve to ili na neki drugi način isticao. Danas u svetu informatike, kada smo i mi izvukli svoje antene, dešavaju se čudne ideje. Na Fruškoj Gori se više ne čuje ni jedna naša radio stanica, a zašto i da se čuje? Strani izveštači uglavnom imaju prednost. Eto, tako sada izgleda taj naš prostor gde su DOS i novinari krivi za to. Dnevni listovi, svoje sadržaje troše na bivši režim, a šta je činiti danas ili sutra, o tome ni reči. Valjda će i to biti jedan deo naše istorije, izdržaćemo mi kao narod to. Glasaću protiv Zakona o javnom informisanju.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković, a posle njega narodni poslanik Zlatan Jovanović. (Iz sale se čuje dobacivanje narodnih poslanika: nemamo kvorum, utvrdite kvorum.) Da utvrdimo kvorum? Idemo na utvrđivanje kvoruma. Molim službu da pozove narodne poslanike za svaki slučaj, a sada da idemo na utvrđivanje kvoruma. Molim da ubacite kartice u svoje poslaničke jedinice. Teško je utvrditi kvorum kada poslanici stalno ulaze. Ja vas molim da zauzmete svoja mesta, pa da utvrdimo da li imamo kvorum za rad. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo da nastavimo sa radom po ovoj tački dnevnog reda. Kao što sam rekao, reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo, suočeni smo sa parlamentarnom opstrukcijom poslanika DOS-a, jer od 176 poslanika redovno ih je 50 ili 60 u sali, a ostali su negde i zabavljaju se, drugačije provode svoje vreme, tako da imamo česte prekide ove sednice jer nemamo kvorum. Par poslanika DOS-a dobacuje "tema" i "vreme", a ja vam preporučujem da naučite još nekoliko reči, to nije tako teško, samo malo vežbajte. U Nišu izlazi jedan dnevni list, sedam, osam televizijskih stanica ima i verovatno desetak radio stanica. Gostovali su gospodin Batić, gospodin Žarko Korać, lideri ostalih političkih stranaka kao što je Perišić, Đinđić i ostali. Za to vreme sam se naslušao svačega i ni jedan od tih medija, niti glavni i odgovorni urednik nisu bili kažnjeni, a primenjivao se Zakon o javnom informisanju. Gospođa iz Požege kaže da su ciljevi zakona bili da informisanje bude pravovremeno, objektivno, nepristrasno, ali, kako ona kaže, u primeni tog zakona nije bio takav slučaj, nego su mediji kažnjavani zbog takvog rada. To što vi mislite da nije bio takav slučaj, ne znači da je zakon loš, već da je primena bila loša. Reću ću vam nešto zbog čega, za samo taj slučaj, treba zadržati Zakon o javnom informisanju. U Nišu je pre par godina u dnevnom listu "Niške novine" objavljen članak u kome novinar piše da je tada, pre 16 godina, došlo do zamene beba u porodilištu i da sada 16-godišnju devojku čuvaju ljudi koji nisu njeni roditelji. Navodi se puno ime i prezime te devojke, ime njenih roditelja i ime onih koji smatraju da su roditelji. Posle toga ide odgovor, a onda ponovo i nastavlja se čitav feljton. Zamislite kako se osećala ta devojka, kako se ona sada oseća, da li i sada sumnja da su to njeni prirodni roditelji ili su to roditelji koji su je usvojili. Da zlo bude gore, niko zbog toga nije odgovarao. Da je novinar proverio informaciju, a imao je vremena, ne bi objavio tako nešto. Potpuno je sada deplasirano da ona tuži te novinare, da ide svojim redovnim postupkom i redovnim tokom. Pre same NATO agresije u "Dnevnom telegrafu" objavljuje se članak - "Šta poneti u atomsko sklonište?" Onda se građani plaše, pošto šest meseci neće da izađu iz skloništa, pa kažu, ponesite maskukoja će vas štititi od otrovnih gasova i radioaktivnog zračenja, ponesite hranu za šest meseci, ponesite vodu itd. Gospodine, već ste u godinama kad možete još neku reč da naučite. Sve to vreme Zakon o informisanju se primenjivao samo na najdrastičnije slučajeve. Ukoliko je to bilo ugrožavanje slobode izražavanja, onda zaista ovde neko nešto ne razume. Ja ne bih mogao da shvatim da neko iznese takvu laž i da zbog toga niko ne odgovara. Sada pretpostavljam da će, posle najave novog ministra za informisanje, neki mediji u Nišu biti zatvoreni, biće ugašeni, a za svo vreme primenjivanja ovog zakona toga nije bilo. Na kraju, danas često viđam u ovoj skupštinskoj sali Zorana Živkovića, sadašnjeg ministra savezne policije i njegovu suprugu, za koju čujem da je sekretar Sekretarijata za zakonodavstvo. Možda zbog toga ovaj zakon nije dobro napravljen, jer to što ste najbolje imali i najpametnije među vama, sada je on ministar policije. Očekujem da ovih dana on dovede i decu ovde. Malo je samo on i supruga. Treba svi da dođu ovde. Možda vam oni pomognu da napravite jedan dobar zakon o informisanju.
Hvala. Ima reč narodni poslanik Zlatan Jovanović, a sledeća je narodna poslanica Goradana Pop-Lazić.
Dame i gospodo, u obrazloženju ovoga predloga, u tački 3. stoji - "predviđa se primena odgovarajućih odredaba tog zakona, do donošenja novog zakona, koje se odnose na način ostvarivanja sloboda i prava u oblasti javnog informisanja i vođenja registra javnih glasila". Ovo upravo govori i dokazuje ono što su juče poslanici SRS-a uporno tvrdili, da aktuelna vlast nije spremna za vršenje vlasti. Priča se ponavlja, ukida se jedan zakon, a drugi nije pripremljen. Taman i da niste do izbora obećavali narodu promene preko noći, imali ste četiri puna meseca i mogli ste za ta četiri meseca da donesete nešto više od onog zakona o amnestiji od devet članova. Ili niste sposobni za vršenje vlasti ili još niste svesni da vi vršite vlast. Predlažete ukidanje jednog dobrog zakona, a zauzvrat ne nudite ništa. Voleo bih da nam predlagač ovog zakona objasni na koji način će se ubuduće zaštititi časni i pošteni građani ove zemlje od kleveta, laži i dezinformacija koje su, do usvajanja Zakona o informisanju 1998. godine, svakodnevno plasirane sa većine medija, pogotovo i sada opozicionih dnevnih listova. Kažu da je objavljivanje dezinformacija isto kao kada bi se sa vrha Beograđanke prosuo džak perja u beogradsku košavu. Demantovati dezinformacije isto je kao i sakupiti svo perje po Beogradu. Gospodo iz Vlade, odnosno vlasti, objasnite građanima Srbije kako će to perje sakupljati u narednom periodu, kada ovaj zakon ukinete. Sa druge strane, činjenica je da su mediji u Srbiji danas uglavnom pod kontrolom aktuelne vlasti i da su svi naklonjeni toj aktuelnoj vlasti. Ministar reče da je u prethodnom periodu bio medijski mrak. Da vas samo podsetim, u tom medijskom mraku većina dnevnih listova i ogromna većina elektronskih medija u Srbiji, bila je pod kontrolom tadašnje opozicije, a današnje vlasti. Danas, kada Srbijom vlada demokratija, nema nijednog opozicionog lista, nema ni jednog opozicionog medija. Svi su pod kontrolom vlasti. Međutim, bojim se da će podrška koju danas imate od medija vrlo brzo izostati ako nastavite da radite kao što ste radili do sada, kao što ste radili u prethodna četiri meseca, i da ćete vrlo brzo upravo vi vratiti ovaj zakon iz 1998. godine u ovu skupštinu i u javni i politički život Srbije. Na kraju, dame i gospodo, ukidanjem Zakona o informisanju, vi danas ukidate odgovornost medija, urednika i novinara za posao koji rade, a koji ima izuzetan uticaj na ukupan život našeg društva. Ja moram, na kraju, da iskoristim vreme, obzirom da imam vreme, da gospođi iz Požege, istine radi, kažem par rečenica.Prvo, Televizija Požega nije nezavisna televizija i nije bila ni tada kad se ovaj događaj desio. Televizija Požega je javno preduzeće, lokalno. Znači, pod kontrolom lokalne vlasti. Tada je na vlasti bila tzv. Koalicija "Zajedno", danas ne znam više ko je. I tada, a i danas, ta televizija treba da služi interesima svih građana Požege, a ni tada, a ni danas ona to ne čini. Drugo, istog dana kada se taj događaj desio u Požegi, demokratija o kojoj gospođa govori... (PREDSEDAVAJUĆA: Molim Vas da se držite dnevnog reda.) ... je bukvalno demolirala prostorije Opštinskog odbora SRS-a u Požegi, iako niti inspektor koji je tamo bio, niti ministar Marković, ne pripadaju SRS-u.
Reč ima Gordana Pop-Lazić, narodna poslanica. Sledeći je Srboljub Živanović, narodni poslanik.
Draga gospođo, "poslanica" u srpskom jeziku znači pismo. Ja sam narodni poslanik. Kada sam bila ministar, obraćali su mi se sa gospođo ministarka. Gospođa ministarka bi možda mogla da bude supruga gospodina Batića. Ali, da krenemo na dnevni red. Gospodo, još jednom vas podsećam na vaš program. Prvi dan nove Skupštine da se stavi van snage sadašnji Zakon o informisanju. Što ga ne stavite van snage? Niste ga stavili van snage. Ovakav predlog zakona u istoriji našeg zakonodavstva nismo imali prilike da vidimo. Evo, ima ovde i profesora sa Pravnog fakulteta, pa neka uzmu reč i neka kažu da li je iko ikada video da se izmene i dopune nekog zakona donose u ovoj formi. Nisam imala prilike to da vidim. U članu 1. kažete da prestaje da važi Zakon o javnom informisanju. U članu 2, interpretiram - "Predviđeno je da do stupanja na snagu zakona kojim će se urediti način ostvarivana sloboda i prava u oblasti javnog informisanja primenjivaće se odredbe zakona koji se ukida". Ne postoji ni jedno jedino poglavlje u Zakonu o javnom informisanju, koje se ovako zove. U članu 3. kažete da će se do donošenja novog zakona primenjivati odredbe zakona koji se ukida, a koje se odnose na osnivanje, registraciju i prestanak javnih glasova. Nema ni takvog poglavlja u tom zakonu. Nema, gospodo, tog pravnika koji će iz predloženog teksta Predloga zakona razumeti koje odredbe zakona ostaju na snazi, a koje prestaju da važe. Ja hoću da vas podsetim, malo je komično, ali Mlađan Dinkić, u časopisu "Danas", 3. i 4. februara kaže - tužiće novinare, valjda ovaj dnevni list "Danas", zbog iznošenja netačnih podataka da je iz novosadske filijale izneto dve tone zlata, a preneto je u stvari samo 13 kilograma. Molim vas da mu prenesete, ako dosad nije tužio, nek ne tuži, jer mi ne znamo ko će i kako da sudi. Neka se čovek ne maltretira oko toga. Bilo je normalnije da predložite novi zakon o javnom informisanju, ako smatrate da ovaj nije bio dobar ili vam je neko rekao da nije dobar. Bilo je za očekivati da tako nešto uradite, ali vi, gospodo, nemate šta ovom zakonu da zamerite, pa onda verovatno stoga i ne predlažete novi. Sve to što činite, činite očigledno iz neznanja ili namerno, da bi stvorili konfuziju, jer se u uslovima konfuzije najbolje snalazite. Na najneprecizniji način, kao da je Predlog zakona pripremao neki šloser, ja se šloserima izvinjavam, kod njih idem kad treba da mi poprave auto ili tako nešto, od kućnih aparata, ali od ministra pravde očekujem da zna da napiše predlog zakona, i zbog toga ovo i kažem. Volela bih da čujem od gospodina Batića da li se ikada u svojoj advokatskoj praksi on sreo sa ovakvim nekim zakonom. Kažete u obrazloženju da ćete stavljanjem van snage Zakona o javnom informisanju ispoštovati zahtev najšire javnosti. Uzgred, reč ispoštovati, takođe moram da vas upozorim, u srpskom jeziku ne postoji [[Dobacivanje iz klupe: Ni šloser.]] Preskočiću ovaj deo da me ne biste opominjali na vreme, već mi je dojadilo, ali se osećam uvređenom od strane predsednika koji tvrdi da smo mi koji ne možemo u roku od pet minuta da kažemo sve ono što imamo da kažemo o jednom zakonu neinteligentni, ne bih da dovedem u sumnju svoju inteligenciju na osnovu zaključka predsednika, ali (ajde da poštujemo i to. Htela bih da vas podsetim i na član 46. Ustava, koji u stavu 5. kaže: "Jamči se pravo na ispravku objavljenog netačnog obaveštenja kojim se povređuje nečije pravo ili interes, kao i pravo na naknadu moralne i materijalne štete nastale po ovom osnovu". Zakon neki treba ovo ustavno pravo da štiti. Koji to zakon štiti ovo ustavno pravo ako ga ne štiti, recimo, Zakon o javnom informisanju?
Opominjem vas na vreme.
Hvala, gospođo, što me opominjete, vi samo to i znate da radite. Zato što vi sebe, gospodo, nazivate demokratama, ne znači da vi to i jeste. Dela govore, a ne reči.
Opominjem vas drugi put.
Hvala lepo što me opominjete, evo završavam. Hoću da kažem da ne gledaju šta govorite, nego da gledaju šta radite. Jedino ćemo tako da shvatimo šta nam se sprema.
Hvala najlepše. Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović, a sledeći je Dragan Šormaz.
Dame i gospodo uvaženi poslanici, mi srpski radikali, kao i vi, čvrsto smo opredeljeni za unapređenje slobodnih i otvorenih medija u nas i u celom svetu. Danas u Srbiji trenutno je registrovano preko 2.500 javnih glasila, koja bez cenzure i pritisaka države imaju slobodu da istinito informišu javnost o svim događajima. Prava ekspanzija medija zabeležena je upravo poslednjih godina i te ekspanzije ne bi moglo biti bez potpune slobode u njihovom osnivanju i radu. Zna se kako i koliko mediji utiču na svest i formiranje javnog mnjenja, kao i da medijska industrija sve manje informiše o događajima, a sve više teži da događaje proizvodi prema potrebi onih koji ih naručuju. Sloboda medija je bila ograničena samo slobodom i pravima onih o čijem radu i delovanju ti mediji informišu, slobodama i pravima, kojima je informacija namenjena. Ovaj zakon afirmiše slobodu u informisanju i jasno postavlja odgovornost onima koji do sada slobodu nisu zloupotrebljavali. Predviđene sankcije za neodgovrno ponašanje nisu predstavljale nikakvu prepreku za dalji rad. Oni koji su informisanje shvatili kao nešto više od izdavanja novina, pravljenja radio i TV emisija i preko toga pokušali da kriju ono što im nije posao, suprotno interesima profesije, građana i države, nisu mogli da nastave sa takvim aktivnostima. Razne međunarodne organizacije, institucije i udruženja stalno su zabrinute za stanje javnog informisanja u našoj zemlji. Priznajem da sam oduševljen brigom, razmišljanjem i nadom da sfera informisanja u Srbiji može biti bolja i drugačije uređena nego što je to slučaj sa pozitivno pravnim aktima u našoj zemlji, ali verujte mi i nas pomalo brinu i začuđuju dvostruki aršini kojima se pribegava u borbi za uspostavljanje navodnih demokratskih odnosa u svim delovima sveta. Zanimljivo je da su najznačajnije odredbe Zakona o javnom informisanju inspirisane upravo zaštitom ljudskih prava i sloboda, o kojima toliko govorite, a vrlo malo ih poštujete, te da su norme o odgovornom informisanju veoma slične normama onih zemalja iz kojih najčešće optužbe i dolaze, s tim da visine kazne za prekršaje pojedinih članova zakona nisu ni približno visoke kao što je to predviđeno vašim pozitivnim zakonima.Ako smo tu pogrešili, priznajemo.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz, a sledeća je narodna poslanica Bojana Aleksić. Pošto je narodni poslanik Dragan Šormaz odustao, molim Bojanu Aleksić, isto odustala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radosavljević (odustao). Reč ima narodna poslanica Anita Beretić.
O ulozi i odgovornosti medija za protekli period mislim da bismo zaista morali poduže sedeti ovde i naravno da bismo imali potpuno različita mišljenja, to je jasno. Ono što je krenulo kao ratno-huškačka mašinerija, zamišljena u glavama tadašnje vladajuće koalicije, zapravo prvo usamljene partije, pa posle crveno-crne koalicije, to je primenu svoju našlo i operativno razrađivano u velikim državnim medijima, među kojima naravno program RTS-a nije imao premca. Pošto je ovde više puta pomenuta zapravo i uloga i položaj malih, lokalnih, varoških, kako reče moj kolega poslanik iz Sombora, odakle dolazim i ja, dakle tih malih, lokalnih medija, koji su uglavnom nosili teret situacije i bili pod udarom Zakona o informisanju, prosto da ne ostane nedorečeno da li Zakon o informisanju treba uopšte da postoji nakon njegovog ukidanja ili ne, to je tema za sebe, ali šta njime treba da bude uređeno, to je dobronamernima potpuno jasno. Najmanje što treba samim zakonom da bude uređeno jeste ono što je bilo uređeno ovim, a to je ispod žita skriveno, dakle direktno uređivačka politika i to je zakon koji je kao projektil bio usmeren na one medije koji su potpuno drugačiju sliku stvarnosti davali od RTS-a, a pošto je na velikoj televiziji državnoj, odnosno udarnim informativnim emisijama bilo sve osim informacija, bila je neka alternativna stvarnost, neka iluzija da smo svi poželeli da živimo u toj Srbiji koju smo gledali u dnevniku RTS-a, stoga su naravno građani prosto težili informacijama iz svih onih medija koji su bar objektivno informisali. U te medije prvenstveno spadaju lokalne kuće. Iz jedne ja dolazim. Ja sam vrlo kratko tamo, malo više od pola godine. Radi se o Informativnom centru u Somboru, koji je pod svojim okriljem donedavno imao radio stanicu, novine i nedeljni list. A za male varoške, kako kaže moj kolega poslanik iz Sombora, za male sredine, a pogotovo štampani listovi, jesu tradicija. "Somborske novine" izlaze već više od dve decenije. Izlaze jednom nedeljno. To je mala informativna kuća koja je prosto rado viđen gost jednom nedeljno u kući Somboraca. Dva puta su tužene po Zakonu o informisanju. Kada se uzme u obzir koliki budžet ima jedna lokalna medijska kuća, bez obzira da li se radi o novinama ili radiju, onda se te zakonske kazne, kada se na njih primene, od njih se prosto očekuje da izricanjem i naplatom tih kazni zamre i sama informativna kuća. Da ironija samog zakona i njegove primene na "Somborske novine" bude veća, prvu tužbu izrekao je, zapravo pokrenuo je zaposleni u samoj kući. To je zapravo i presedan, da bi taj isti čovek kasnije osvanuo kao glavni i odgovorni urednik fantomske televizije tzv. STV, Somborci su je prozvali "Ružica", televizija koja je osvanula na mesec i po dana usred kampanje pred ove izbore. Pitam se, tvrdim, bez dozvole, sa vrhunskom opremom koja je nestala preko noći nakon njenog gašenja. Druga kazna izrečena je nakon procesa, koji je upravo moj kolega, u čijem pokretanju je učestvovao i moj kolega i prosto bi sada bilo u redu da, s obzirom na našu odgovornost prema Somborcima i ljudima iz tog kraja i šire, ipak kažemo ko je i kako zastupao ovde interese građana iz naših gradova, iz naših sredina. Taj udar na Informativni centar u Somboru bio je izuzetno opasan i bukvalno je pretio opstanku, jer je funkcionisanje dovedeno u pitanje, zbog ogromne kazne koja je izrečena. Što se tiče pokretanja sudskih postupaka... (Predsednik: Molim vas za malo tišine. Vreme.) ... i izricanja kazni i po nekim drugim tužbama, iza nekih drugih političkih opcija, verujte da i za to imam primere. Ne želim da zloupotrebljavam vreme, ali su se neke sudije veoma časno pokazale odbivši neke tužbe ili izrekavši u korist druge strane.
Javio se gospodin Ivković prvo, da vidimo o čemu se radi, replika, Poslovnik, šta? Replika.
Uvažena koleginica je, govoreći u pežorativnom smislu o crveno-crnoj koaliciji, u suštini odala priznanje demokratskom procesu informisanja do 24. septembra, jer je jasno i glasno svima ovde rekla u sali da su bili mediji koji su bez ikakvih problema iznosili stavove tadašnje opozicije i da su bili mediji po njenoj oceni, koji su radili pod kontrolom tadašnje vlasti. Ona je to rekla i zato je jasno zašto se mnogo nisu ni gledali prenosi iz Republičkog parlamenta, jer su ljudi mogli da pročitaju i u opozicionim novinama šta su opozicioni poslanici pričali, a pozicioni, šta su pozicioni poslanici pričali i Vlada. Nažalost, evo ga rezultat zašto se toliko gleda prenos sa ove skupštine, a znamo da se gleda po broju telefonskih poziva, zbog informacija u vezi južne Srbije. Gleda se zato što u današnjim medijima i štampi nemate ništa šta govore opozicioni poslanici, jednostavno imamo jednoumne, jednopartijske medije. Moram reći jednu crnu prognozu, da očekujem, pošto je Vlada postala od danas finansijer RTS-a, da verovatno već od sutra i prekosutra biće odluka vaša, koju ste tražili, da ne bude prenosa.
Gospodin Nikolić.
Gospodine predsedniče, u Vašem odsustvu gospođa koja Vas je zamenjivala, pogrešila je najavljujući našu prethodnicu, kojoj sada i repliciram i ne samo gramatički, trebalo je da je nazove zastupnicom. Gospođica ili gospođa misli da je ovo Sabor hrvatski. To što ste koaliciju radikala sa socijalistima i JUL-om nazvali crveno-crnom koalicijom, mene to ne vređa. Pretpostavljam da se to crno odnosi na radikale. Uvredilo bi me ako mislite da smo mi bili oni crveni. Ako je za vas mera da li je neko fašista ili ne, taj ratnohuškački pohod u kome smo mi učestvovali, onda sam ponosan što sam za vas i fašista. To je bila odbrana Kosova i Metohije, jedini rat u kome smo mi učestvovali zvanično, kao pripadnici vladajuće koalicije. Možda biste vi voleli da se uopšte nismo branili. Ja ne volim što smo prestali da se branimo, ali je to bilo jače od mene. Postojala je jedna isto ovakva narodna skupština, u kojoj je isto ovako većinom glasova svašta moglo da se izglasa. Većinom glasova SPS-a, JUL-a, SPO-a prestala je odbrana Kosova i Metohije i otuda sva ova nesreća, koja nam se ovde dešava, ali zato ne možete da optužite Slobodana Miloševića. On je poturio poslanike da to prihvate. Ja se bojim samo da, ako nastavite da nam prenosite poruke koje nam šalje župan osječki, da će ova skupština da se pretvori u skupštinu podrške hrvatskoj demokraciji. Zato vas molim da što češće izlazite za govornicu i što češće da pominjete srpske radikale. Odavno nisam imao zadovoljstvo da se sa ove govornice verbalno obračunavam sa onima koji veličaju Hrvate. Očekivao sam i od vaše koleginice, koja je danas izlazila za govornicu, istina je da lepo izgleda, u mojim godinama ja kažem da ona još uvek lepo izgleda, a neko bi rekao lepo je izgledala, istina je da joj je i glas bio umilan, ali tu vašu koleginicu sam pre neki dan na televiziji čuo kako kaže: "Braća Hrvati su nas oduševljeno dočekali, imali smo 11 predstava, a da je bilo vremena imali bismo i još 10 ili 20". Ja sam sa zadovoljstvom počeo bio da gledam taj njen intervju, ali onda sam morao da ugasim televizor, nisam mogao do kraja više da gledam. Ne zaboravite, mnogo zla su nam naneli. Koliko god da ne volite ni Slobodana Miloševića, ni Vojislava Šešelja, ni socijaliste, radikale, JUL, ne ostavljajte svoj narod. Ja u stvari i ne znam kom narodu pripadate, ali ne ostavljajte svoj narod. Ovaj narod, srpski, u svim tim ratovima nikoga nije napao, isključivo se branio. Posebno, nemojte po zlu da pominjete rat za odbranu Kosova i Metohije. A ja sam i sa gospodinom Koraćem, pre više godina u jednoj televizijskoj emisiji, pronašao nešto zajedničko. Obojica smo napadali Miloševića zbog rata. On što je uopšte započeo ratove, a ja što je prestao da se brani. Ako ima nešto zajedničko između vas i mene to je to da oboje zameramo oko rata na Kosovu i Metohiji. Ja zameram što smo prestali da se branimo, a vi zamerate .... (Predsednik: Vreme.) što smo učestvovali. Hvala.
Da li ste pomenuti po imenu? Nego, u kom svojstvu je replika? Ne mogu da Vam dam reč.
Pošto postoji dozvola za rad Televizije "S".
Ne mogu da Vam dam reč, može samo predsednik poslaničke grupe, ako je poslanička grupa uvređena. To nema veze sa replikom. Prijavite se za diskusiju. Izvolite.
Gospodine predsedniče, pomenut sam dva puta u diskusiji moje koleginice, uvažene sugrađanke iz Sombora, gospođe Anite Beretić, koja je iznela niz neistina vezanih za mene. Prvo, rekla je da sam oštetio budžet novina u kojima je ona bila direktor, predsednik Upravnog odbora, a sada je direktor radija te kuće. Istini za volju, jeste ta kuća veoma oštećena, njen budžet veoma stanjen, ali zahvaljujući upravo rukovodstvu tog upravnog odbora, koji su slali i direktora i glavnog i odgovornog urednika o troškubudžeta Informativne kuće u London, Beč na edukaciju. Posebno, odlazak u Osijek, razgovori sa Nenadom Čankom, Županom Somborskim i u prisustvu gospođe Anite Beretić u najboljem svetlu može da ukaže na to gde su novčana sredstva o kojima je gospođa Anita ovde govorila. Dakle, da bi upoznali javnost Sombora i Somboraca ko koga zastupa morao sam ovo da kažem, ali isto tako i da je veoma strašno iznositi ovakve insinuacije i laži , jer se radi o kazni koju je Informativna kuća platila pre zakona koji je donet 1998. godine, a prekršajni postupak koji sam dobioprotiv njihove informativne kuće za klevetu se dogodio 97. godine. Dakle, očigledno je da se radi o insinuaciji i da je gospođa Anita htela da prenese nešto što nije tačno. Što se tiče same kazne koju je platila informativna kuća u kojoj je gospođa Anita sada direktor, radi se o minimalnim kaznama za ono što je glavni i odgovorni urednik pisao u tim novinama. Naime, pisalo je da sam ja mentor događanja i da sam izazvao linč, kome je bio prisutan Nenad Čanak, Dragan Veselinov i ostali koalicioni partneri tadašnje Koalicije Vojvodina.
Molim vas da završimo ovaj krug replika, ići ćemo u novi. Da li se slažete. Hvala. Reč ima narodni poslanik Božidar Vujić.
Dame i gospodo poslanici, izneću jednu nedoumicu. Kod velike većine poslanika, a moram priznati i kod mene u ova dva dana nedoumicu je uneo poslanik DOS-a koji je izašao i rekao ono što je rekao. Bio sam u uverenju ova dva dana da držimo vanrednu sednicu Skupštine po zahtevu Vlade Republike Srbije i po zakonskim projektima koje je ta ista Vlada podnela. Isti poslanik DOS-a, doduše ne znam kojoj od 18 političkih opcija pripada, možda će on to kasnije reći, kaže da je ovde na delu demontaža.
Da li ćemo stići do tačke dnevnog reda. Vodite polemiku sa narodnim poslanikom.
Samo kada biste Vi pažljivo slušali shvatili biste o čemu se radi. Pošto i Vi, a i ja - vidite verujemo da se radi o zakonskim projektima, Vas i mene gospodine predsedniče demantuje ovaj poslanik koji kaže da se radi o demontaži svega starog i očito po onom principu - Kartagina mora pasti, Kartagina će goreti. Gorela je Skupština, gorela je zgrada RTS-a. Donatori spolja će dati pare, izgradićemo sve novo, a pošto je puno starih komunista u redovima DOS-a, očito izgradiće novo društvo i novog čoveka. Da se vratim na zakon, gospodine predsedniče, jer stvarno o zakonu treba pričati, a ne o demontaži. Tu opasku uputite, kao i kritiku, vašim poslanicima. Ovde se radi o zakonu. To je treći zakon u ova dva dana koji je zakon o izmenama i dopunama starih zakona, u stvari zakon o ukidanju zakona. Juče sam rekao, a ponavljam i sada, zbilja ste dosledni u svojoj nedoslednosti. Treći zakon u kome Vlada popravlja svoj zakon sa zakonskim amandmanima. Dobili smo prvu verziju 1. februara i u četiri tačke. Dobili smo amandmane i sada imamo zakon u dve tačke. Verovatno ćemo završiti ovaj zakon da ministar pravde, kome je ova tema očito nepoznata, ne dostavi novi amandman, pa ćemo imati zakon od pola tačke. Da bismo završili ovaj zakon i da bi potkrepio svoju tezu o vašoj doslednosti, o nedoslednosti, reći ću da ste jedan zakon doneli pod presijom nevladinih organizacija, drugi zakon ste doneli pod presijom, kroz amandmane, sindikata. A, evo treći opet pod presijom menjate. Pročitaću vaše obrazloženje. Stavljanjem van snage Zakona o javnom informisanju ispoštovaće se zahtevi najšire javnosti, a i javnih glasila. E, o tome se radi. Ni za jedan od ova tri zakona koje ste ukinuli niste doneli nove zakone. Ne tražite ni 100 dana. Jedan kaže šest meseci, drugi kaže koliko za tri meseca. Batić, lukavi lisac, stari poslanik od 93. to ni ne obećava. Zna on da ne treba ništa da obeća. A i što bi obećavao. Obećao je DOS u predizbornoj kampanji. On sad ne mora ništa da ispuni. Dobićemo tri zakona tek kad se ova ekspertska vlada seti da je možda stvarno ekspertska, pa upita nekog kako da donese nove zakone, pa ćemo ih imati u skupštinskoj proceduri. Znači, imamo presiju javnih glasila. Do 5. oktobra svi smo svedoci da su postojali režimski listovi i tzv. nezavisni listovi. Evo sada, kancelar Đinđić, silom prilika vismajor i ničim čovek izazvan postade i socijalni radnik. Svi listovi su sada režimski, svi listovi pišu isto. Zašto je Đinđić socijalni radnik? Svakog građanina, svakog čitača oslobađa da kupuje dva primerka novina dnevno kako bi znao jednu i drugu stranu. Dovoljno mu je da kupi jedne novine i videće da ni sam ne zna kako mu je lepo sada pod DOS-ovom vlašću. Verujem da ću koliko iduće nedelje ili možda i kasnije, živim u toj nadi, da s obzirom da samo znate da donosite zakone o ukidanju zakona, da ćete doneti jedan predlog zakona kojim se, ono što je prošla Skupština uradila voljom većine SPS-a i JUL-a, voljom poslanika SPO-a, Koalicije Vojvodina i Saveza vojvođanskih Mađara, ukida odluka Skupštine iz prošlog saziva o prihvatanju plana Ahtisari - Černomirdin. Niko od poslanika više neće moći da govori o Bujanovcu, o Preševu, jer ćemo takvom odlukom, gospodo poslanici, povratiti i Kosovo i Metohiju, a mi to moramo, a vama je to zadatak.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, dosta se večeras raspravljalo o Zakonu o javnim medijima i o onome šta on sadrži i čime se bavi. Koliko je istinitost informacije bitna, navešću vam samo na jednom primeru, koji potiče iz vremena kada zakon nije bio donet. Konkretno, od dana 30. aprila 1998. godine, i pošto dobro pamtim tu informaciju, mogu da obavestim neke poslanike da mi iz SRS ipak ne patimo od amnezije, a konkretno se tiče informacije "Studija B", koju je on objavio u svojoj informativnoj emisiji, sa početkom u 22 sata, gde navodi da se Kontakt grupa i Međunarodna zajednica odlučuju da Jugoslaviji ponovo uvedu međunarodne sankcije. Kasnije se ispostavilo da u trenutku objavljivanja te vesti, Kontakt grupa još nije ni završila svoje zasedanje. Sada da se vratimo u ovo današnje vreme, kada svi mediji pišu isto, svi mediji prenose isto, i da se jedna takva slična informacija plasira, koliko bi to panike i štete izazvalo među našim građanima? Ukidanjem ovog zakona, koji je donet zbog ovakvih informacija, ukida se i odgovornost, kako moralna, tako i materijalna, onih koji objavljuju ovakve informacije, i samim tim u Srbiji dolazi do jednog totalnog informativnog mraka, gde istina više nije važna i gde može da piše i objavljuje svako šta hoće, bez obzira da li je to istina ili ne. U najmanju ruku, čudi zašto DOS sada, kada kontroliše sve medije, i tzv. državne, bivše režimske, i tzv. nezavisne, donosi ovakav zakon, zakon koji se već duže vreme ne primenjuje, pa verovatno su i sami dokazali da je vlast promenljiva i da zakon, iako se sada u ovom trenutku ne primenjuje, može kasnije, kada dođe do promene vlasti, njihove lidere, koji objavljuju različite neistine preko svojih novina, pozvati na tu istu krivičnu i materijalnu odgovornost za plasiranje takvih informacija. I danas smo svesni da pojedini mediji zloupotrebljavaju neprimenjivanje ovog zakona i čak plasiraju vesti da se ponovo Jugoslaviji uvode međunarodne sankcije ako ne isporučimo Slobodana Miloševića Hagu. Još uvek nisam čuo ni od jednog konkretnog zvaničnika, ni Zapadne Evrope, ni SAD, da to potvrdi. Ukidanjem ovog zakona doći će do totalnog informativnog mraka, gde istina neće biti važna i gde joj možemo poželeti laku noć. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Boško Ristić.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, ja ću se truditi da svoje izlaganje svedem na vreme kraće od dozvoljenih 5 minuta. Želim samo da kažem da je očigledno da pojedine političke ličnosti, koje sede u ovom parlamentu, još nisu shvatile da je politika agresivnog primitivizma apsolutno otišla sa naše političke scene, da narod ne želi više da podržava takvu politiku, zasnovanu na lažima i demagogiji. Činjenicu za to vidim u tiradi kojom pojedini poslanici pokušavaju da svesno odvuku diskusiju sa teme zbog koje je današnja Skupština i sazvana. Želim da podsetim kolege poslanike, koji na takav način žele da odvuku pažnju i razvuku vreme, da je danas tema - promena Zakona o javnom informisanju. Zašto je ovakav zakon uopšte postojao u našem pravnom sistemu treba zahvaliti političkoj grupaciji, koju smo ovde zatekli. Zakon o javnom informisanju bi mogao da ima samo par članova, a to je da je javno informisanje slobodno i nezavisno, a uslov za upis u registar javnih glasila može da bude i podzakonski akt, koji bi bio dalja razrada nekog Zakona o preduzećima. Sadašnji Zakon o preduzećima ima takve odredbe, koje nisu dostojne civilizacijskih dostignuća i demokratskih dostignuća savremenih zemalja. Prethodni zakon je samo proklamovao slobodu i nezavisnost medija, ali je u daljim odredbama tu slobodu svodio na pusti diktat režima, koji je diktirao na svim onim medijima koje je finansirao, a pokušao da ugasi sve one medije koji su hteli da, putem slobodne reči, slobodno i istinito informišu svoje građane. Odredbe Zakona o javnom informisanju kojima je propisan postupak za izricanje kazne, za utvrđivanje odgovornosti za izrečenu laž u javnom informisanju, su zasnovane na pretpostavci krivice, a ne na pretpostavci nevinosti, koja je civilizacijsko dostignuće. U tom postupku koji propisuje ovaj zakon, u odredbama koje se sada stavljaju van snage, propisano je da se prekršajni postupak povodom utvrđivanja odgovornosti za neistinito iznetu informaciju mora okonačti u roku od 24 časa, od dana prijema poziva, od momenta prijema poziva. Tako su svi oni, koji su rekli istinu, morali da dođu pod udar ovog zakona, sa ciljem da im se izreknu zakonske kazne, sa daljim ciljem, da se takvi mediji sklone iz javnosti i da se apsolutno ugase. Mi smo bili apsolutno svedoci kako je režim gasio medije - tamo gde nije mogao da ugasi zbog toga što je narod ustao u odbranu ovih slobodnih i nezavisnih medija, kao što se to dešavalo u Nišu, tamo je i na drugi način vršeno eliminisanje ovakve istine iz javnosti. Primer vam je gospodin Ćuruvija, koji je na Uskrs, u toku 1999. godine, uklonjen na najgrublji način. S obzirom na ovakvu situaciju, pravnom primenom Zakona o javnom informisanju potpuno je nužno da prestanu da važe odredbe koje propisuju zakonske kazne, koje propisuju nejednak status učesnika u postupku pred zakonom, koje isključuju mogućnost da bilo koji režim i bilo koja politička moć utiče na slobodnu i javno izgovorenu reč. Mi smo imali u Nišu više prekršajnih postupaka, pokrenutih na osnovu Zakona o javnom informisanju. Zato je neistina, koja je ovde izrečena za govornicom, da u Nišu nijedan medij nije bio u postupku i da niko nije bio kažnjen. "Narodne novine" su kažnjene samo zato što su donele istinitu vest da je gospodin Zoran Aranđelović, tadašnji generalni direktor Duvanske industrije - Niš, imao primanja od 100.000 dinara mesečno. To govorim o periodu od pre godinu i po dana, a vi sami možete proračunati koliko je taj njegov prihod bio mesečno. Naravno da su građani Niša imali interes da budu informisani istinito i tačno o prihodima naših sugrađana, koji su demagogijom zavlačili narod, pevali im pesme o blistavoj budućnosti, o visokom standardu, o brzim prugama i tome slično. Da zlo bude još veće, u tim postupcima koji su se vodili protiv ovih nezavisnih medija, učestvovale su sudije koje su radile po diktatu tadašnjeg ministra za informisanje. Jedan sudija je pravio pauzu od dva i po sata, kako bi dobio vezu telefonom sa tadašnjim ministrom, koji je trebalo da mu objasni - kako da osudi jedan od medija, kome je suđeno zbog javno izgovorene reči, u emisiji "Uživo". Ustavni sud je stavio van snage odredbe ovog zakona, pa ova Skupština ima i obavezu da eliminiše odredbe Zakona o javnom informisanju iz pravnog poretka, te je to i naša obaveza, da izglasamo zakon kojim se ove odredbe stavljaju van snage. Zato pozivam narodne poslanike da daju podršku Zakonu o izmeni Zakona o javnom informisanju, jer ne stoji ni primedba ovde izrečena da nisu zaštićeni građani, pošto postoji i krivično - pravna zaštita za klevetu i neistinu učinjenu preko javnih medija, a postoji i građansko - pravna zaštita za naknadu neimovinske ili materijalne štete koju su građani pretrpeli. Prema tome, ovakav zakon može apsolutno da se primenjuje u pravnom poretku.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, a posle Milorad Mirčić.
U skladu sa Poslovnikom, uvek samo jednom po jednoj tački. Zahvaljujem na intervenciji. Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni novinari, Toma Nikolić, narodni poslanik, vršilac dužnosti predsednika Poslaničkog kluba, na način koji nije primeren govorio je o nacionalnoj pripadnosti narodnog poslanika. To nije u redu i nije korektno, kosi se sa Poslovnikom i sa nekoliko drugih stvari. Mislim da bi predsedavajući trebalo da upozorava poslanike kada tako rade. Ono zbog čega sam se javio je nešto sasvim drugo, a meninaravno ne smeta, naprotiv, vrlo mi je simpatično ime koleginice Anite, ali je rekla jednu neistinu u svom obraćanju pred ovim parlamentom. Između ostalog rekla je da je osnovana fantomska televizija "S" bez ikakvih dozvola i papira, a ja ovde imam dokument - Savezna Republika Jugoslavija, Savezna vlada, Savezno ministarstvo za telekomunikacije, broj itd. da vas time ne zamaram. Preduzeće za informativnu izdavačku delatnost STV mreža. Rešenje - odobrava se korišćenje 50-tog televizijskog kanala na lokaciji Ovčar počev od 5.10.2000. godine, sa sledećim parametrima, frekvencije itd. Poštovana gospodo, pošto vi govorite danas ovde o zakonitosti, pošto uvek samo o tome govorite, želim da vas obavestim i koristim priliku i zahvaljujem se poštovanoj koleginici Aniti na primedbi koju mi je dala. DOS-ova vlast je u Čačku 7.oktobra ove godine bušilicama i nogama razvalila televizijski i studijski kanal Televizije "S", preuzela opremu u vrednosti od nekoliko stotina hiljada maraka, ovih dana to čije je dokazuje se na sudu. Pošto će gospodin Batić, kao ministar pravde, sve učiniti da sudstvo bude nezavisno, znam da će ta presuda stići nešto kasnije, ali da će biti vraćena oprema, nadoknađena šteta zbog izgubljene dobiti, zbog komercijalnih poslova i marketinga, a neki od vinovnika ovog čina moraće još nešto u vezi sa tim da kažu i da odgovaraju. Dakle, nije sve tako kao što se na prvi pogled čini. Mislim da ovo o čemu danas govorimo, o Zakonu o informisanju koji se ukida, u neku ruku može i vama da smeta. Neću da vam dajem ideje, to košta, naravno. Želeo bih da kažem dragoj gospođi Gorici Mojović, da dok sam ja još nosio crvenu pionirsku maramu, a to je bilo dosta davno, vas su kadrovali iz Požarevca u razne saveze socijalističkih omladina, komitete i druge stvari, nikada ne reci nikad, jer je kontinuitet stvar koja se može dokazivati na ovaj ili na onaj način, ali svejedno vi ste meni i tako simpatični.
Niste pomenuti i niste pogrešno protumačeni, imenom i prezimenom? Izvolite, gospodine Nikoliću.
Ne bih ja vas lagao, gospodine predsedniče, pomenut sam. Dame i gospodo narodni poslanici, vazda sam se čudio kako to da Velja Ilić onoliko glasova osvoji u Čačku, ali sada mi je sve jasno. Nisam ništa zamerio gospođi po osnovu nacionalne pripadnosti, uostalom ona je srpkinja koliko znam. Ne bih mogao da je vređam na bilo koji način po nacionalnoj pripadnosti, ali sam joj zamerio ono što je izgovorila za ovom govornicom, a to bih zamerio i bratu rođenom, mada iz moje familije tako niko nikada ne bi mogao da govori. Dakle, zamerio sam to što je naš rad protiv agresora nazvala "ratnim huškanjem", a vezao sam je za Osijek i osiječkog župana jer je zaista išla pre neki dan tamo zajedno sa Nenadom Čankom i posle toga došla ovde za govornicu da kaže da smo mi "ratni huškači". To je ta veza koju sam ja napravio i koja je očigledna. Nisam o nacionalnoj pripadnosti ništa mislio.
Za reč se javio član Vlade, gospodin Žarko Korać.
Ja se izvinjavam, gospodo, ne želim da vam oduzimam vreme, ali s obzirom da je na žalost Vladi Srbije pripalo i to da se bavi problemima pljačke RTS-a, želim da vam pružim uveravanje da kada se tiče kanala "S", da se njime trenutno bavi finansijska inspekcija. Radi se o obimnoj opremi koja je nabavljena u Kini, ne zna se pod kojim uslovima, da li je plaćena, gde se nalazi i uveravam vas, gospodo poslanici, da ćete uskoro imati detaljan izveštaj o ovoj velikoj finansijskoj malverzaciji jer tako izgleda. Očekivao bih da iz poštovanja prema ovoj skupštini se bar Televizija "S" i njena oprema ne pominju.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Niste se javili kada je bio ovaj sledeći govornik, nemojte molim vas gospodine Baraliću. Dajte da završavamo polako.
Gospodine potpredsedniče Vlade, službeno vas obaveštavam da je opljačkana oprema kanala "S" u Čačku smeštena u Televiziji Čačak, koju kontroliše DOS-ova vlada, dakle tamo možete da je nađete.
Narodni poslanik gospodin Mirčić ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo već dva dana radi ova skupština, radi ovaj parlament u vanrednom zasedanju i diskusija po ovih pet tačaka bi se uprošćeno svela na sledeće - većina u ovoj skupštini tvrdi da opstrukciju pravi manjina - opozicija. Opoziciji je osnovni zadatak da diskutuje, da daje sugestije i da ukazuje na sve propuste koje je napravio predlagač zakona, a u ovom slučaju je to Vlada Srbije. Opoziciji, a pogotovo nama srpskim radikalima u ovih proteklih dva dana to nije bio problem. Kod njih je bila dilema kako i na koji način braniti zakone koje u startu, na početku svog rada predlaže očito nesposobna Vlada. Evo, ovo je peti zakonski predlog Vlade, ne računajući prvi predlog o amnestiji, gde se bar ministar udovoljio da u pet šest članova predloži jedan zakon. Svi ostali zakoni se svode na obećanje ministara, ako stavimo van snage prethodni zakon, obećavamo, za šest meseci mi ćemo uraditi novi. Ili, kako reče ministar finansija, zakleo se čovek, nije valjda da tako olako polaže zakletvu, kaže- za tri meseca novi zakon. Kakva je to Vlada? Kakvi su to eksperti? Šta oni rade? Obmanjuju nas. Jednostavno, stavljaju se u poziciju u kojoj ni jedna dosadašnja Vlada nije bila. Ta vlada ucenjuje Parlament. Jednostavno, ucena je u tome - ako budete dobri, ako usvojite samo jednu tačku predloženog zakona, da se ukida prethodni zakon, i da delimično ili par članova prethodnog zakona važi do donošenja novog, onda će oni biti dobri da nam u ovom domu serviraju nov predlog, njihov predlog. Ne možemo mi zbog jedne nesposobne vlade da gubimo vreme. Evo, i ovaj predlog zakona. Samo jedna tačka - stavlja se van snage prethodni zakon. Čak se nije udovoljio ni predstavnik Vlade da kaže kad će na dnevnom redu biti novi predlog zakona? Da li će ga uopšte biti? Kakva je to Vlada koja će vladati, bukvalno, u bezakonju? Dosta ste, gospodo, radili to. Morate se naviknuti da odgovornost vlasti leži na vama. Morate te svoje ministre da naterate, ovo govorim skupštinskoj većini, da rade, da sva ona obećanja koja ste dali građanima Srbije, ispune, a ne da pričaju priče i daju nam olaka obećanja. Zar je problem napraviti nacrt zakona, predložiti taj nacrt, pa izvršiti neke korekcije? Ili, možda čekate da vam te zakone, govorim za članove Vlade, da vam donese gotove na sto ona fantomska grupa G17? Ili, možda je neki drugi razlog. Možda čekate da vam iz inostranstva stignu nacrti zakona. Recite otvoreno. Znate, zakon o privatizaciji, zašto bi bila sramota da se obavesti javnost - čekamo gospodina Labusa, kad dođe sa jednog sastanka u inostranstvu, on će nam doneti predlog zakona. Taj predlog će uobličiti Dinkić. Naravno, biće presvučen sa čarapom na glavi, ali kakav je takav je. Nemojte da zamajavate, da obmanjujete javnost. Ne pravi manjina opstrukciju, i to je nelogično da manjina može da napravi opstrukciju, nego vam je nesposobna Vlada na startu. To što se vi ne možete dogovoriti unutar koalicije, to je vaš problem. Taj problem ne sme da oseti ni ovaj parlament, a pogotovo građani Srbije.
Dame i gospodo narodni poslanici, sada je minut do deset ili, iz ovog ugla, deset sati. Imamo još jednog govornika i imamo amandmane koji su, zapravo, postojali zbog toga što su prihvaćeni od strane Vlade i odbora, a postaju sastavni deo Predloga. Predlažem da završimo to. Za sve to nam je potrebno najviše 10 minuta. Da li tražite odluku, da ne bude posle prigovora. Ako tražite odluku o produženju rada, molim da utvrdimo kvorum. (Narodni poslanici su saglasni.) Gospodin Nikolić? (Tomislav Nikolić, sa mesta: - Ko mene pita?) Da ne bi posle bilo prigovora na kršenje Poslovnika. Hvala lepo. Ima reč gospodin Božidar Vučurović, poslednji prijavljeni govornik. Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, za ovih deset godina parlamentarnog iskustva čuo sam svašta i koješta. Sa ove govornice sam, u stvari i ja i gospodin Batić smo sa ove govornice slušali i basne. Bio je jedan poslanik koji nam je pričao basne. Ali, još do danas nisam čuo da je neko u ovoj državi osuđen zato što je govorio istinu. Evo, to sam čuo prvi put večeras. Znači, neko je osuđen zato što je govorio istinu. Osnovna dilema koju postavlja ovaj zakon, koji vi danas ukidate, jeste lagati ili ne lagati. Taj zakon vam je ostavio opciju - lagati i platiti, ili govoriti istinu i nastaviti sa normalnim radom. Oni koji su izabrali da lažu, normalno je da su platili kaznu. Pa, i vi ćete valjda kažnjavati one koji lažu. Nećete valjda dozvoliti da mi, van ove skupštine govornice, jer na njoj možemo reći i neku poluistinu, ali nećete valjda dozvoliti da mi van skupštinske govornice govorimo i objavljujemo laži i da za to nikome ne odgovaramo? Vi ukidate kaznene odredbe ovog zakona, a ne kažete ko će i kako štititi integritet čoveka, integritet poslanika, čast, dostojanstvo, koji zakon? Kazaćete, Krivični zakon. Krivični zakon sigurno neće. Sigurno neće, jer je protiv gospodina Batića, još u vreme onog carstva, pokrenuta krivična prijava za klevetu, i do dan danas se nije pojavio na sudu. Krivični zakon i krivične sudije imaju mnogo ozbiljnijeg posla nego da se bave klevetama. Uostalom, ovaj zakon koji vi danas napadate bio je, verovali vi to ili ne, najbolji izvozni posao koji je Republika Srbija ikada sklopila. (Glasovi - verujemo.) Vi napišete laž, odete kod sudije za prekršaje, on vas kazni i dođu pare iz Amerike i odu u budžet. Iz tog budžeta se onda finansiralo ono što je ovoj zemlji bilo potrebno. A, i odbrana zemlje, između ostalog. Nema danas, ali zaista nema ni jednog lista u kome možete pročitati nešto što nije unisono, što nije uniformisano, što nije napisano u jednoj kancelariji, a na našu nesreću ta kancelarija se i ne nalazi u ovoj zemlji. Vidim da mi se rodbina rapidno povećava. Juče sam imao jednog sinovca, a danas vas, koliko sam do sada čuo, ima bar dvadesetak. Hvala.
Nema više prijavljenih govornika. Da li predstavnik Vlade želi završnu reč? (Posle rasprave u pojedinostima.) Zaključujem načelni pretres. Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Molim da ubacite vaše kartice. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o javnom informisanju u načelu. Konstatujem da je za glasao 131, protiv 47, uzdržanih nije bilo, nije glasalo pet narodnih poslanika. Ukupno prisutna 183 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona u načelu. Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za kulturu i informisanje i Zakonodavni odbor prihvatili su ovaj amandman. Pošto su se sa amandmanom Vlade saglasili nadležni odbori, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 2. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za kulturu i informisanje i Zakonodavni odbor prihvatili su ovaj amandman. Pošto su se sa amandmanom Vlade saglasili nadležni odbori, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 3. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za kulturu i informisanje i Zakonodavni odbor prihvatili su ovaj amandman. Pošto su se sa amandmanom Vlade saglasili nadležni odbori, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Završnu reč ima predstavnik Vlade, gospodin Batić.
Zakon o javnom informisanju, usvojen 20. oktobra 1998. godine, bio je jedan od drastičnih primera tzv. vanrednog zakonodavstva, a njegovi motivi nisu bili samo političke prirode, već su zadirali u domen političke psihopatologije. Uvedene su drakonske kazne, nezabeležene u modernim evropskim zakonodavstvima, kao da se radi o nekakvom Hamurabijevom zakoniku ili o zakonu Dukađinija. Moram da vas podsetim da je zbog tog zakona izmenjen Zakon o prekršajima i uvedene su enormne prekršajne kazne za osnivače i izdavače - 800.000 dinara. To je tada bilo šezdesetjednogodišnja prosečna plata u Srbiji, samo da biste imali prikaz kolike su te kazne bile visoke. Naravno, redakcijama, medijima upućivane su najteže uvrede, najteže optužbe i pretnje, čak i fizičkom likvidacijom. Jedna od tih pretnji je i realizovana. Ubijen je Slavko Ćuruvija. S jedne strane, bila je to nesvakidašnja represija nad medijima, a s druge strane, od strane režimskih medija, pod upravom tadašnje vlasti, trpeli su svi oni koji su drugačije mislili neviđeni medijski teror. Osuđeni su mnogi urednici i novinari. Nebojša Ristić na godinu dana zatvora samo zato što se zalagao za slobodu štampe u Srbiji. Hapšeni su novinari u Požarevcu, Miroslav Filipović osuđen je na sedam godina zatvora, pretilo se više meseci donošenjem zakona o borbi protiv terorizma, inspirisanog isključivo pokušajem da se ne čuje javna reč. Globe koje su izrečene nezavisnim medijima prevazišle su sumu od 30 miliona dinara. Hapšenja, privođenja, suđenja, prebijanja, ubijanja, prekršajne i krivične prijave, privatne tužbe, razne kazne, nameti na vilajet, globa, harač, zaplene, uklanjanje repetitora, oduzimanje frekvencija, oduzimanje opreme, uništavanje i razbijanje opreme, preuzimanje radio i televizijskih stanica, ometanje programa, zabrana uvoza repromaterijala, roto papira i svega ostalog, to je repertoar, na bazi važećeg Zakona o javnom informisanju, kojim se služio bivši režim u nastojanju da falsifikuje istinu, da krivotvori stvarnost, jer stvarnost nije bila onakva kako se čulo preko režimskih medija i njihovih glasnogovornika poput Gorana Matića, Ivana Markovića ili takvih novinarskih veličina kao što su Milanović, Komrakov, Hadži-Antić ili Čukić. Da bi se sakrila istina, da bi se prikrila bruka i sramota, da bi se prikrila državna i nacionalna izdaja, da bi se pričalo i lagalo da je na Kosovu sačuvan integritet i suverenitet, da bi se pričalo o visokom standardu, o velikim investicionim poduhvatima, da bi se jednostavno falsifikovala istina, zato je trebao ovakav zakon o informisanju. Naš narod kaže - dogodilo se, ne ponovilo se. Zato ovaj nakaradni, retrogradni, sramni zakon mora da bude ukinut. Znam da je mnogima od vas žao, ali gospodo, Tito je umro.
Gospodine Nikoliću, zaista Vam ne mogu dati reč. Nemate pravo na repliku, niste pomenuti. Gospodine Nikoliću, ipak ne mogu da Vam dam reč. Niste pomenuti, niste krivo protumačeni. Možemo ovako zaista dugo, ali Vam nikako ne mogu dati reč, jer nemate pravo. Mogu jedino da Vas zamolim. Molim narodne poslanike da me saslušaju, molim i Vas da me saslušate. Znam da vama ovakve situacije odgovaraju i pretpostavljam da ovakve situacije ne odgovaraju većini narodnih poslanika. Prinuđen sam, da ne bismo primenjivali ono što je Poslovnikom inače predviđeno, a to je fizičko udaljavanje sa govornice, da prekinemo sednicu i da je nastavimo sutra u 10 sati ujutru. Hvala najlepše. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 158 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum. Obaveštavam Narodnu skupštinu da sam odobrio odsustvo sledećim narodnim poslanicima: Srđi Popoviću, Dušanu Prorokoviću, Kosti Nikoliću, Aleksandru Krstiću, Ljubiši Maraviću, Dušanu Iliću, Dejanu Mihajlovu, Ljubivoju Slavkoviću, Dušanu Budišinu. Koristim priliku samo da zamolim narodne poslanike da obaveštenje o sprečenosti da prisustvuju sednici upućuju sekretaru, odnosno, službi Narodne skupštine, da me o tome ne obaveštavaju usput, u hodniku, jer zaista ne mogu da zapamtim ko mi se sve obratio, i da to bude onda evidentirano kao opravdano odsustvo. Ili službi za pultom, ili telefonom. Na svaki način, samo ne u hodniku, jer onda ne mogu to valjano da evidentiram. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Nastavljamo rad. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O PRESTANKU VAŽENjA ZAKONA O JAVNOM INFORMISANjU Podsećam vas da smo na jučerašnjoj sednici usvojili Predlog zakona u načelu, otvorili pretres Predloga zakona u pojedinostima i konstatovali da su amandmani Vlade postali sastavni deo Predloga zakona. Da li još neko želi reč o Predlogu zakona u pojedinostima?