Austatud Riigikogu, tere päevast! Infotund. Kohaloleku kontroll, palun! Kohal on 50 Riigikogu liiget, puudub 51. Infotunnis osalevad peaminister Taavi Rõivas, kaitseminister Hannes Hanso ja siseminister Hanno Pevkur. Kuna huvi küsimuste esitamise vastu on tänuväärselt suur, siis saan anda võimaluse esitada ainult üks täpsustav küsimus.
Esimene küsija on Kadri Simson ja küsimus on peaminister Taavi Rõivasele. Palun!
Lugupeetud Taavi Rõivas! 1. veebruaril ehk järgmise nädala esmaspäeval tõuseb bensiiniaktsiis 10% ja diislikütuse aktsiis 14%, seega kallineb bensiiniliiter 5,1 senti ja diisliliiter 6,6 senti. Olukord muutub veelgi imelikumaks, kui me hakkame vaatama, kui suure osa moodustavad kütuse hinnast riigimaksud. Kui me vaatame aktsiisi ja käibemaksu, siis näeme, et juba praegu, enne hinnatõusu, moodustavad riigimaksud 61% kütuse hinnast. Kuidas te põhjendate nii suurt maksude osa kütuse hinnas, eriti olukorras, kus isegi teede rahastus on kütuseaktsiisi laekumisest lahti seotud?
Aitäh! See, et maksukoormus suunatakse ümber, on olnud valitsuse teadlik poliitika. Me soovime vähendada Eesti inimeste tuludelt võetavaid makse ning rohkem maksustada kahjulikku tarbimist. Just seetõttu langevad lähiaastatel tööjõumaksud ja tõusevad aktsiisid, sh tõusevad tubaka-, alkoholi- ja ka kütuseaktsiis. Tegemist on täiesti teadliku maksupoliitilise valikuga. Kui teie peate seda, et aktsiisikaupade lõpphinnast moodustab suure osa aktsiis, kuidagi imelikuks, siis ma soovitan teil tutvuda näiteks viina hinna kujunemisega. Lõviosa viina lõpphinnast ongi riigimaksud, viina tootmisele minevad kulud on riigimaksudega võrreldes kaduvväikesed. See on olnud eri valitsuste täiesti teadlik poliitika, et viinapudel ei muutuks poes hinna poolest mitte kättesaadavamaks, vaid pigem vastupidi. Selle eesmärk on vähendada alkoholi tarbimist. Mis puudutab kütuse hinda, siis ma mäletan, kui me viimati mais sel teemal siin Riigikogus tuliseid lahinguid pidasime. Mul on hea meel öelda, et ka peale aktsiisitõuse on diislikütus Eestis 25 senti ja rohkemgi odavam, kui see oli veel maikuus. Teiseks, kui me võrdleme oma naabritega, siis ka peale seda aktsiisitõusu on diislikütus odavam kui Lätis, Soomest rääkimata. Soomega jääb ka hinnavahe circa 25 senti.
Kadri Simson, palun!
Lugupeetud Taavi Rõivas! Viinale lisatava aktsiisi mõte on tõepoolest pahesid maksustada. See ei kehti kindlasti kütuse kohta, sest kütus on vajalik näiteks maapiirkonna inimestele liikuma pääsemiseks. Samuti on Eesti inimestele hädavajalik kütus, mida kasutatakse ahjudes, aga ka sellele on aktsiis otsa pandud. Koondamised Kiviteris ja Eesti Energia investeeringute mahakandmised paljastavad nafta hinna alanemise ebameeldivamad tagajärjed. Te ütlesite kevadel, et aktsiisitõusul ei ole märkimisväärset mõju hinnale. Praegu saategi öelda, et maailmaturu madalseisu tõttu ei ole kütuse hind just kõige kõrgem. Aga kas te julgete väita, et kui täna oleks naftabarreli hind üle 100 dollari, siis te oleksite aktsiisitõusu tegemata jätnud? Tunnistage, et see maksutõus on ikka tehtud ainult selle jaoks, et täita riigikassat mingite maksudega, sest klassikalisi makse, mida ülejäänud eurotsoon kogub, on meie valitsus otsustanud mitte koguda.
Aitäh! Ma eeldan, et kui te rääkisite Ida-Virumaal toimunud koondamistest, siis te pidasite silmas Viru Keemia Gruppi. Ma usun, et see teema on siiski nii oluline, et ka Riigikogu liikmed võiksid viia ennast detailidega kurssi, kas või näiteks sellega, milline oli see ettevõte, kus koondamine toimus. Aga sellest me räägime täna kindlasti veel pikemalt, muu hulgas sellest, mida ma ootan nii töötukassalt kui ka valitsusliikmetelt selle kriisi lahendamisel. Aga ma ei ole nõus sellega, et kui kütuse maailmaturuhind oleks praegusega võrreldes mitu korda kõrgem, siis oleksid aktsiisipoliitika võimalused samasugused. Kindlasti peab aktsiisipoliitikas arvestama ka seda, milline on parajasti turuseis. Praegu, tuleb tunnistada, on ilmselt soodsaim võimalik seis, selleks et aktsiisidest lisatulu saada ja anda siiski ka inimestele signaal, et fossiilse kütuse tarbimine on samuti keskkonnale kahjulik. Te väitsite, et ainult alkohol ja tubakas on kahjulikud kaubad. Ometi on kõik Eesti valitsused viimase 25 aasta jooksul lähtunud sellest loogikast, et ka fossiilse kütuse tarbimine jätab väga selge jälje keskkonnale, ja seetõttu on Eestis kogu iseseisvusaja jooksul kütust aktsiisiga maksustatud. Minu hinnangul on see loogiline. Samas mööname, et nende aktsiisitõusude mõju, mille eesmärk on olnud siiski suunata inimesi ka säästlikumale tarbimisele ja piirata liigset tarbimist, on viimasel ajal täiesti olematuks muutnud see, et kütuse hind on väga järsult langenud. Ma rõhutan veel kord, et ka peale aktsiisitõuse jääb kütus Eestis odavamaks kui Lätis ja ta jääb tervelt 25 senti odavamaks kui maikuus, mil me viimati seda debatti pidasime.
Tarmo Tamm, palun!
Aitäh, juhataja! Lugupeetud peaminister! Millisest loogikast te lähtute, kui väidate, et kütus hakkab meil olema odavam kui Lätis? Kui meil tõuseb diislikütuse aktsiis 14% ja Lätis 2%, kas siis turureeglid Lätis ja Eestis ei kehti? Millisest loogikast te lähtute? Käibemaksude vahe on ainult 1%: Lätis on 21% ja meil on 20%. Kütust tarnitakse ju ühest ja samast allikast. Ma arvan, et selle küsimuse juurde tulen ma kuu aja pärast tagasi ja vaatan, mis juttu te siis räägite. Te rääkisite aga ka seda, et kütuse tarbimine on kahjulik. Ma küsin, kas siis maal elamine on üldse kahjulik. Maainimene, et liikuma saada, peabki kasutama autot ja peab kasutama ka kütust. Lasterikastele peredele jagati lapsetoetust, aga autokütuse hinna kaudu võtab riik selle kõik tagasi. Mis loogika see on? Kui me räägime ettevõtlusest ja ettevõtete toetamisest, siis juba täna paljude transpordiettevõtete masinad, kui nad liiguvad lääne suunas, tangivad Lätis. Tulevikus hakkab enamik Lätis tankima.
Küsimust palun!
Millist kasu sellest Eesti saab?
Aitäh! Ma lähtun nagu alati oma vastustes faktidest. Mul on võimalik öelda, millised olid 26. jaanuari ehk eilsed kütusehinnad Euroopa eri riikides. Bensiin oli 26. jaanuaril Lätis 12,7 senti kallim kui Eestis ja diisel 7 senti kallim. See tähendab, et ka 1. veebruarist, peale seda, kui Eestis aktsiisitõusud rakenduvad, jääb kütus Lätis kallimaks. Kui me vaatame võrdlust Soomega – on ju siin korduvalt öeldud, et Eesti aktsiisid lähenevad juba Soome tasemele –, siis tuleb tunnistada, et ka siin on need inimesed eksinud. Soomes oli eile bensiin 43 eurosenti liitrilt kallim ehk selle hind oli 1.33 ja diislikütus oli Soomes eile 30 senti kallim kui Eestis. Kui tulla teie küsimuse teise poole juurde, siis ma loodan, et te kuulasite väga hoolega minu vastust teie kolleegile Kadri Simsonile, kus ma rõhutasin, et praegu on kütus väga madala hinnaga paljuski maailmaturu olukorra tõttu. Kui me võrdleme maiga, siis ka peale aktsiisitõuse jääb kütus 25 senti liitrilt odavamaks, kui oli veel mais, ja kui võrrelda näiteks paari aasta taguse ajaga, siis sellega võrreldes jääb kütus ka 1. veebruarist alates 43 sendi võrra odavamaks. Ma usun, et te tarbijana nõustute, et kütuse hind on ka peale aktsiisitõuse tõesti oluliselt soodsam kui veel mõni aeg tagasi.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus on siseminister Hanno Pevkurile, küsib Mart Helme.
Aitäh, härra eesistuja! Lugupeetud minister! Talveaeg on suvilaomanikele teadagi see periood, kui hakkavad ringi käima kodu-uurijad ja suvilatesse sisse murdma. Võin tuua teile näite Aakrest, kus kurjategijad on viimase paari nädala jooksul peaaegu kõik tühjana seisvad majad puhtaks puistanud. Samasuguseid näiteid võin teile tuua mitmest kohast Pärnumaalt. Inimesed on minu poole pöördunud kaebustega, et politsei neid juhtumeid õieti ei menetle. Inimesed loobuvadki kuriteoteate esitamisest, sest nad teavad, et kasu sellest mitte midagi ei ole. Kas Siseministeerium on seda probleemi teadvustanud ning kas on kavas leida vahendeid ja langetada poliitilised otsused, et niisugune olukord lõpeks?
Aitäh küsimuse eest! Siseministeerium vaatab koos Politsei- ja Piirivalveametiga regulaarselt üle süütegude statistikat, nii kuritegude kui ka väärtegude statistikat. Me vaatame loomulikult ka seda, millised kuriteoliigid ja väärteoliigid enim levivad. Kui vaadata vargusi ja sissemurdmisi, siis tuleb öelda, et nende üldine arv kogu aasta peale ja ka väärtegude arv ei ole oluliselt kasvanud. Kui me vaatame kõiki süütegusid, siis 2015. aastal pandi toime 2% vähem süütegusid kui 2014. aastal. Mis puudutab sissemurdmisi suvilatesse, siis minu soovitus on kõikidest nendest juhtumitest teada anda. Mõnda aega oli meil probleeme Leedust pärit autovarastega ja oli ülioluline, et kannatanud juhtunust teada annaksid. Mõned vargagrupid ongi kätte saadud. Samamoodi on majadest varastamise puhul, see ei puuduta ainult suvilaid, vaid kõiki sissemurdmisi. Kui politsei juhtunust teada ei saa ega saa tõendeid koguda, siis ei ole võimalik süüdlasi ka kohtupinki viia. Kui üks ja sama grupp on toime pannud mitmeid ühe ja sama käekirjaga kuritegusid, siis seda enam on vajalik, et kõik ohvrid nendest teada annaksid, sest isegi kui näiteks ühest suvilast varastatu koguväärtus jääb alla 200 euro, siis kõigist suvilatest kokku varastatud asjade koguväärtus on juba piisavalt suur, et panna kokku kriminaalasi ja saata süüdlased kohtu ette, kui nad tabatakse.
Mart Helme, täpsustav küsimus!
Täpsustav küsimus puudutabki seda inimeste muret, et kuriteoga tekitatud kahju ei tuvastata sellise summa ulatuses, et oleks võimalik kurjategija vastutusele võtta. Selles süüdistatakse vahepeal toimunud seadusmuudatust, mis on seda n-ö hinnalage tõstnud, mistõttu ei registreerita selliseid juhtumeid enam varavastaste kuritegudena, vaid varavastaste väärtegudena. Seetõttu pääsevad aga kurjategijad isegi tabamise korral sisuliselt vastutuseta. Kas Siseministeerium kavatseb siin midagi ette võtta?
Aitäh! Mis puudutab väärteo ja kuriteo piiri muutmist, siis see oli siinsamas parlamendis mõnda aega tagasi arutlusel. Kuna tegemist oli karistusseadustiku muutmisega, siis Justiitsministeerium ja justiitsminister mäletatavasti andsid selgitusi, miks väärteo ja kuriteo piir muutus. Igal juhul saab politsei ka väärtegu uurida. Küsimus ei ole selles, et ei saa uurida. Samas tuleb möönda, et Eesti politseil nii nagu politseil kõigis riikides ei ole küllalt ressursse, et kõiki väärtegusid täie põhjalikkusega uurida. Ei ole mõtet luua illusiooni, et absoluutselt kõiki väärtegusid ja kuritegusid uuritakse ühesuguse intensiivsusega. Ei uurita. Mida raskem on kuritegu, seda intensiivsemalt ja rohkem seda uuritakse. Aga veel kord, iga isik, kelle suvilasse – tegelikult pole vahet, mis laadi omand on kõne all – on sisse murtud, peaks sellest teada andma. Nagu ma ütlesin, kogumis on kõigil juhtumitel väga suur tähtsus ja kui suudetakse tuvastada rikkumised, mille on toime pannud üks ja sama isik, siis on palju lihtsam viia selle isiku süüdistus kohtusse.
Martin Helme, täpsustav küsimus.
Aitäh, härra spiiker! Lugupeetud minister! Kuidas te kommenteerite seda, kui politsei annab sissemurdmisteatega tulnud inimesele soovituse, et kammigu see müügiportaale ja pandimajasid ning kui midagi leiab, siis andku politseile ka teada. Mõnes teises olukorras võib inimene sellise tegevuse eest saada kaela süüdistuse seadusvastase jälitustegevuse või omakohtu eest. Kas te võite siit puldist öelda, kas selline politsei soovitus on ministeeriumi poolt ametlikult sanktsioneeritud või on see politsei omaalgatus? Või peaksimegi me kõik hakkama ise kuritegusid uurima?
Aitäh! Hea Riigikogu liige läks nüüd oma mõttearendusega natukene rappa. Vabandust, aga nii see tõepoolest on. Kui inimene vaatab müügikuulutusi või jalutab läbi pandimajast, siis ei ole kindlasti tegemist illegaalse tegevusega. Iga inimene Eesti Vabariigis on täiesti õigustatud vaatama kõiki internetis avaldatud müügikuulutusi. Siin ei ole küll midagi kuritegelikku, ebaseaduslikku jälitustegevust veelgi vähem. Nii et kui inimene teeb ise midagi selleks, et oma vara üles leida, siis tuleks teda loomulikult kiita selle eest, et ta ka ise panustab. Muidugi on esimene soovitus see, et tuleks rohkem tegelda ennetustegevusega, et lukud oleksid korras ja kui vähegi võimalik, siis oleks kinnistul mingisugune valvesüsteem. Aga kui inimene tõepoolest pingutab ka ise selle nimel, et oma varandust üles leida, siis siin küll midagi kahetsusväärset või etteheitmist väärivat ei ole.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus on kaitseminister Hannes Hansole. Artur Talvik, palun!
Tänan, juhataja! Hea kaitseminister! See, et Eesti Kaitseväele läheb üle 2% SKT-st, on positiivne ja ma pean seda praegusel ajal õigeks. Kuid samas kurdavad erinevad sisejulgeolekuametid väga suure rahapuuduse üle. Üldine kriitika on, et see, kes on Kaitseministeeriumi haldusalas, elab justkui kuninga kass, aga teised sisejulgeolekuorganid käivad nööri mööda ja teevad tohutuid kärpeid. Kuidas on teie ministeeriumis analüüsitud ostude ja investeeringute mõistlikkust ning kuidas on korraldatud teie töötajate finantskäitumise kontrollimine?
Hea küsija, aitäh küsimuse eest! Ka mina olen nõus sellega, et praegusel ajal on igati mõistlik eraldada riigikaitsele selline summa, nagu me oleme NATO-le ja oma liitlastele lubanud, ehk 2% SKT-st. Sellele lisanduvad veel vastuvõtjariigi kulud, mis ei ole ka väikesed summad. Kaitse-eelarve sellel aastal on 449 miljonit eurot ja eeldusel, et majandus kasvab, see summa suureneb, kuna Riigikogus ja valitsuses on selle 2% eraldamise asjus konsensus. Seetõttu on see, mis selle rahaga tehakse, loomulikult ääretult tähtis. Ministrina seisan mina küll selle eest, et raha kasutataks heaperemehelikult ja otstarbekalt. See, et me elame nagu kuninga kassid, on kindlasti müüt. Lihtsalt paralleelina ütlen, et kui me räägime võimalikest uutest tulevikuvõimekustest, olgu siin silmas peetud tanke või keskmaa õhutõrjet, siis me peame väga hoolikalt kõike seda planeerima. Ei ole kaugeltki garanteeritud, et meil kõikideks nendeks asjadeks raha on. Ka siinsamas saalis on räägitud rannakaitsest ja kõigest muust sellisest. Me vaatame kaitseplaneerimises ette väga pikalt – kümme aastat. Kümneaastase plaaniga paneb valitsus paika eesmärgid, mille suunas me liigume, ja üldised summad. Kaitseministeeriumi enda eelarvet tehes vaatame ise igal aastal oma arengukavad üle. Nelja-aastases võtmes vaatame juba täpselt, peaaegu sendi täpsusega, kuhu mis summad lähevad. Riigikontrollil on loomulikult ligipääs meie hangetele, meil on ka siseauditisüsteem. Oma raha järele vaatamine on pidev protsess ja kindlasti ei tohi siin teha järeleandmisi. Ma olen kirjutanud alla määrusele, et me loome riigikaitse investeeringute keskuse, kuhu kogu see info koondatakse. See on hallatav asutus, mis hakkabki selle valdkonna eest vastutama, kusjuures tal on auditeerimisvõimalus. See vähendab killustatust veelgi.
Aitäh, härra minister!
Ma ütleksin, et me liigume praegu õiges suunas.
Artur Talvik, palun!
Tänan vastuse eest! Ma jätkan siitsamast. Teatavasti on ka siin Riigikogu suures saalis olnud juttu sellest, et Riigikontroll on tahtnud teha teie asutuses auditit, aga selleks pole vahendeid eraldatud. Praegu te mainisite, et Riigikontroll siiski auditeerib teid. Missugust auditit Riigikontroll teeb, on küsimuse esimene pool. Teine pool on see, kuidas teil on ministeeriumis korraldatud hangete järelevalve.
Aitäh! Riigikontroll teeb oma valikuid rutiinselt, sõltuvalt sellest, mida nad ise oluliseks peavad. Meie ei anna neile minu teada ette mingeid valdkondi, mida nad peaksid auditeerima. Nad auditeerivad nii Kaitseväge kui ka Kaitseministeeriumi haldusala asutusi, nagu nad vajalikuks peavad. Loomulikult anname me neile inimestele lube, et nad pääseksid ligi kõikidele asjadele. Mis valdkondi nad täpselt auditeerivad, see on nende enda otsustada. Kui kusagil tulevad välja kitsaskohad, teemad, mis vajavad tähelepanu, siis võtame need rutiinselt töösse. Selliseid küsimusi on olnud minu laual ka sel kuul, üks teema puudutas näiteks Kaitseväe arstimite ja meditsiiniteenusega seonduvat ning ilmselt oli veel midagi. Need küsimused lahendame me soovituste kohaselt rutiinse tegevuse käigus. Mina arvan küll, et peame olema nagu terve riikki maksimaalselt läbipaistvad. On muidugi valdkondi, millele ligipääsu me igale inimesele anda ei saa. Ma loodan, et kõik nõustuvad, et see on mõistlik. Küll aga on riigistruktuuris igal pool vajalikud ametikohad olemas ja need on täidetud inimestega, kellel on vastavad load ja kes saavad seda tööd teha lõpuni läbipaistvalt. Maja sees töötab siseaudit meil kogu aeg. Terve hulk inimesi töötab koos Kaitseväega ja vaatab üle kõik, mis puudutab hankeid. See töö käib kogu aeg.
Jaanus Karilaid, täpsustav küsimus.
Aitäh juhatajale! Hea minister! Nüüd oli küll teie jutu ja tegelikkuse vahel väike ebakõla. Vastupidi, Riigikontroll on aastaid küsinud seda 250 000 eurot, et üle vaadata militaarhankeid. Riigieelarve on küll päris mahukas ja kasvab – peaminister on väga rahul –, aga seda 250 000 eurot ei ole millegipärast leitud. Miks seda raha pole leitud? Seda enam, et te räägite uue keskuse loomisest oma haldusalas, aga tsiviilkontroll on nõrk ja maksumaksja raha kulutamine endiselt läbipaistmatu.
Aitäh! Mis puudutab nimetatud 250 000 eurot, siis mina ei tea tausta, aga minu kõrval istuv peaminister nimetas, et siin on tegu lihtsalt uute ametikohtade loomisega, mida ei soovitud praeguse struktuuri raames teha. Nagu ma ka eelküsijatele vastasin, Riigikontroll auditeerib või kontrollib meie tegevust regulaarselt. Mis puudutab avatust, siis kümneaastane arengukava on loomulikult avatud, meie suured eesmärgid, mille poole me liigume, on avatud detailse täpsusega. Ilmselgelt ei saa me kõigist oma plaanidest – ka näiteks hangetest, mis puudutavad moona, tehnikat ja kõike seda – alati avalikkusele rääkida, aga meil on riigis volitatud inimesed, kes saavad nende teemadega kuni lõpuni välja tegelda. Kui on kitsaskohti, siis me alati tegeleme nendega. Kui me räägime tsiviilkontrollist, siis ei tea mina küll ühtegi teist riiki, kus see paremini töötaks. Sõjaväelased kindlasti mitte mingisugust pidi riiki ei juhi ja meil toimub demokraatlik protsess, vahetuvad nii kaitseministrid kui ka kõik muud inimesed, kes julgeoleku valdkonna eest vastutavad. Nii et mina küll ei usu, et meil siin oleks mingisuguseid puudujääke. Eesti on demokraatlik riik ning tsiviilkontroll kaitsejõudude ja kaitsepoliitika üle on kindlasti oluline osa sellest.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus on peaminister Taavi Rõivasele. Martin Repinski, palun!
Aitäh, austatud eesistuja! Austatud peaminister! Ma loodan, et te teate nendest probleemidest, mis Ida-Virumaal praegu on, alustades peredest, kes istuvad külmades korterites, ja lõpetades koondamistega. Need koondamised, mida me praegu näeme, on tegelikult ainult jäämäe tipp. Kindlasti on näiteks koondamised VKG-s seotud nafta hinnaga. Õnneks või kahjuks ei saa te nafta hinda mõjutada. Aga samas, küsimus on selles, kas me peame ka tulevikus samamoodi nagu minevikus loobuma oma võimalustest. Ma pean silmas näiteks sedasama Nord Streami, millest on juba tuhat korda räägitud, transiiti ja neidsamu Vene turiste, kellest me käibemaksu tõusu tõttu loobume. Või on teil ikkagi mingi teine plaan?
Aitäh! Kõigepealt, igasse koondamisse, mille tõttu paljud inimesed töö kaotavad, tuleb suhtuda väga tõsiselt. Seetõttu on mul hea meel, et riik on esimestest hetkedest pärast selle info saabumist väga aktiivselt kaasa mõelnud, kuidas leida inimestele uued töökohad ning kuidas leida just sellised töökohad, mis töötuks jäänud või, täpsemalt öeldes, töötuks jäävatele inimestele kõige paremini sobiksid ja mis nende peredele leiva lauale tooksid. Kohe esimesel päeval, juba reedel, kohtus VKG-s inimestega majandus- ja taristuminister Kristen Michal, kelle kaudu on ka valitsus saanud väga detailse ülevaate sellest, mis täpselt toimunud on. Lisaks on olnud mitmed kohtumised töötukassa ja Viru Keemia Grupi töötajate vahel. Mina ootan töötukassalt väga palju. Ma tahan näha, et seda kaasust lahendatakse erakorralisena ja seetõttu kaasatakse rohkem jõudusid kui tavapärases olukorras. See tähendab ka seda, et töötukassa peab oma n-ö tavarolli laiendama ja individuaalselt lähenema kõikidele nendele inimestele, keda praeguse info järgi on circa 370. Meil on plaanis lähipäevadel korraldada Viru Keemia Grupis veel kord töömess. Praeguse seisuga on teada, et seal osaleb terve hulk tööandjaid, kes esimese hinnangu põhjal pakuvad ligi 200 töökohta, mis võiksid neile inimestele sobida. Loomulikult sõltub kõik väga palju sellest, milliseid tulemusi see konkreetne töömess annab ja mida inimesed ise otsustavad.
Martin Repinski, palun!
Aitäh! Mina ikkagi rõhutan seda, et Ida-Virumaal on praegu suur sotsiaalne katastroof, ja arvan, et valitsus peaks välja kuulutama kriisiolukorra. Ma sain aru, et te ei ole minuga nõus. Selleks et te tõesti olukorra keerulisust mõistaksite, kutsun ma teid endaga kaasa. Läheme kas või täna õhtul koos ja vaatame, kuidas need õnnetud inimesed nendes korterites elavad. Kui te näeksite, mis olukord seal praegu on, kui te kas või paar päeva elaksite Ida-Virumaal, siis, ma arvan, mõtleksite te teistmoodi.
Aitäh! Ma ei saanud päris täpselt aru, milles seisnes see etteheide, et mina mõtlen kindlasti teistmoodi. Vastupidi, ma rõhutasin, et tegemist on olukorraga, millele tuleb töötukassal läheneda erakorraliselt. Sellel, kui kuulutatakse välja eriolukord, peab olema ka selge praktiline väärtus ja järelm, mis sellest tuleneb. Lihtsalt uudise pärast midagi välja kuulutada ma õigeks ei pea. Minu meelest peame me keskenduma konkreetsetele sammudele, mis neid inimesi kõige rohkem aitavad. Neid aitab see, kui aidata neil leida uus töö. Meil on olemas ka riiklik turvavõrk. Kõikidele inimestele, kes koondatakse, on esimeste kuude jooksul tagatud samaväärne sissetulek, nagu nad seni said, sealt edasi poole aasta jooksul saavad nad poole endisest sissetulekust jne. Samas, kui me suudame mõne kuu jooksul inimestele tööd leida, siis on see loomulikult palju parem lahendus kui see, et nad peavad töötukassast koondamishüvitist taotlema ja seda ootama. Selleks et nad saaksid töökoha, korraldab töötukassa kohapeal nii täna kui ka ülehomme tööotsingu töötubasid, suheldes iga tööotsijaga ja otsides igaühele just sellist töökohta, mis talle võiks kõige paremini sobida. Nagu ma ütlesin, on plaanis 2. veebruaril korraldada VKG-s töömess, kuhu on oma tulekust teatanud 14 tööandjat, kellel on tõenäoliselt sobivaid töökohti pakkuda. Aga läbirääkimised käivad 30 Ida-Viru tööandjaga, nii et loodetavasti tuleb neid sinna messile juurdegi.
Valeri Korb, palun!
Aitäh! Lugupeetud härra peaminister! Peab mainima, et põlevkivitööstuse suurimad ettevõtted on Eesti Energia ja Viru Keemia Grupp. See, mis toimub Viru Keemia Grupis, on muidugi väga kahetsusväärne. Me koondame inimesi, kes on saanud hariduse, kellel on suured kogemused ja kes on seal palju aastaid töötanud. Te pakute neile uusi töökohti. Aga kus need töökohad on? Võib-olla kuskil mujal Eestimaal ongi 9000 töökohta, millest te rääkisite, need ei ole Ida-Virumaal. Siis peaks ju inimene Ida-Virumaalt ära sõitma. Ma tahtsin veel öelda, et need pakutud töökohad on niisugused, kus ei saa kasutada neid kogemusi, mis võiksid olla kasulikud põlevkivitööstuses. Kas te ei karda, et Eestist kaob põlevkivitööstus üldse kuhugi ära? Väga lihtne on lammutada, aga üles ehitada on väga raske.
Aitäh! Nii nagu teie kolleeg Martin Repinski õigesti ütles, on need koondamised väga otseselt seotud nafta maailmaturuhinnaga. Eesti põlevkivitööstust see loomulikult mõjutab. Samas on Viru Keemia Grupi juhtkond öelnud, et kui nafta maailmaturuhind peaks praegusega võrreldes oluliselt tõusma, siis tekib taas nõudlus väga paljude inimeste järele. Kindlasti tuleb arvestada, et põlevkivitööstusel on Eesti majanduses oluline koht ka tulevikus. Veelgi enam, nendes õlitehastes, mis töötavad nüüdisaegsemal, Petroteri tehnoloogial, mis võimaldab teatud määral madalamat tootmise omahinda, tegevus ju jätkub. Mina siiski julgen loota, et ka tulevikus on võimalik põlevkivitööstuses töökohti alles hoida ja võib-olla kaugemas vaates ka juurde luua. Mis puudutab kiiret lahendust konkreetselt nende inimeste jaoks, siis, jah, teil on õigus: suure tõenäosusega ei leia kõik nendest täpselt samasugust tööd, nagu neil oli Viru Keemia Grupis. Kuna põlevkivitööstus on tervikuna raskes olukorras, siis ka teistes põlevkivitööstuse ettevõtetes ei ole praegu võimalust sedavõrd palju inimesi palgata. Küll aga on minu hinnangul töötukassa ülesanne leida endistega võimalikult sarnaseid töökohti, nii et inimesed saaksid teha sellist tööd, mis on neile jõukohane ja mis neile ka leiva lauale toob.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmine küsimus on siseminister Hanno Pevkurile. Uno Kaskpeit, palun!
Aitäh, härra eesistuja! Härra minister! Miks ei anta politseikooli lõpetajatele, politseiametnikele, dokumenti selle kohta, et inimene on läbi teinud relvaõppe ja tal on õigus kanda teenistusrelva? Miks peavad teenistuslikud allüksused, kuhu need inimesed on teenistusse suunatud, oma põhitöö kõrvalt sellega tegelema? Millest selline segadus?
Aitäh küsimuse eest! Ma arvan, et segadust ei ole. Kui noor kadett, kes on saanud väljaõppe ka relva käsitsemises, astub teenistusse, siis oma teenistuskohas saab ta relva. Oma relva käsitsemise oskust peab ta pidevalt üle kinnitama. Ei saa olla nii, et kadett tuleb koolist ning kogu ülejäänud elu ja teenistuse jooksul ei pea ta tõendama ja kinnitama, et tema relva käsitsemise oskus on endiselt alles. Relv on oma olemuselt nii ohtlik, et loomulikult tuleb relva käsitsemise oskust pidevalt üle kinnitada. Koolis toimub esimene õpe selle kohta, kuidas politseiteenistuja, teenigu ta piirivalves või politseis, peab relva käsitsema. Aga kõik kadetid, kes koolist tulevad, ei peagi teenistuses relva kandma. Väärteomenetlejatel ei ole kohustust teenistuses relva kanda, samamoodi ei pea kohtus teenistusülesandeid täitvatel politseiteenistujatel relva olema. Nii et teenistuskoha järgi saavad inimesed väljaõppe ja ka teenistusrelva ning peavad kindla aja tagant oma pädevust kinnitama.
Uno Kaskpeit, palun!
Aitäh! Härra minister! See oli muidugi ilus jutt, mis te rääkisite, kuid tegelikult on nii, et nad lähevad oma allüksusesse ja neil ei ole kaasas mingisugust paberit selle kohta, et nad oleksid relvakoolituse läbi teinud. Sellega peavad tegelema allüksused. Sama lugu on politseiametis ja osaliselt ka prefektuurides, kus töötavad inimesed, kes ei tööta otse tänaval, vaid on majasisesel tööl ja nende nimele ei ole kinnitatud teenistusrelva. Kuidas te seletate sellist olukorda? Kes on selle eest vastutav? Ma mäletan oma teenistusajast, et kõigi nende nimele, kes olid piirivalvekooli lõpetanud, ükskõik mis allüksuses nad teenistusse asusid, kas staabis või kus tahes, kinnitati teenistusrelv, sest neid inimesi sai kasutada ka kriiside ajal. Praegu tuleb välja, et osa politseist ei saaks üldse siis kasutada, sest nende nimele pole isegi teenistusrelva kinnitatud. Kes selle eest vastutab?
Aitäh! Veel kord: nendel töötajatel, kes vajavad teenistuses relva, kellele see on teenistusülesannetest tulenevalt ette nähtud, relv ka on. Nendel politsei- ja piirivalveteenistujatel, kes relva ei vaja, relvakandmise õigust ei ole. Kui Politsei- ja Piirivalveametis töötab näiteks raamatupidaja, siis vaatamata sellele, et ta on Politsei- ja Piirivalveameti teenistuja, ei pea tal relva olema. Relva kannavad need, kellel on selleks teenistuslik vajadus, ja relva kasutavad teenistuses olles ja väljaspool seda, kui selleks tekib vajadus, ainult need inimesed, kellel on relvakandmise luba.
Henn Põlluaas, palun!
Aitäh, hea juhataja! Lugupeetud minister! Teie ning Politsei- ja Piirivalveameti peadirektor olete mõlemad kinnitanud, et vajaduse korral taastatakse piirikontroll sadamates ja Eesti-Läti piiril ning tugevdatakse seda sisemiste ressurssidega. Me teame, et lisajõude kestvaks kontrolliks kuskilt võtta ei ole. Kas te kavatsete suunata piirikontrolli tegema needsamad relvadeta ametnikud, kellest enne juttu oli? Kas see ei ole mitte otsene julgeolekurisk?
Aitäh! Kui on vaja ajutist piirikontrolli, siis on võimalik kasutada Kaitseliidu abi, mida me oleme ka varem teinud. Samamoodi kasutame Politsei- ja Piirivalveameti enda ressursse. Siis suunatakse ressursid ümber. Näiteks jääb Kesk-Eestis sellisel juhul mingi osa liikluspatrullidest võib-olla hõredamaks ja need inimesed lähevad piiri peale tööle, kui seda nõuab julgeolekuolukord. Ohuhinnangu põhjal tehakse otsused ja need muudatused viiakse ellu. Täpselt samamoodi toimub teistes Euroopa riikides, kui julgeolekuolukord näeb ette, et tuleb taastada piirikontroll, või tekib mõni muu seda tüüpi olukord. Näiteks võime küsida Saksamaa ja Austria kohta, kus on taastatud ajutine piirikontroll maantee piiriületuspunktides, kust need inimesed võetakse. Võetakse ikka olemasolevast teenistuskoosseisust ja midagi muud jäetakse kuskil seetõttu tegemata. Nii et kui meil on vaja piirikontroll taastada lühikeseks ajaks, siis me teeme samamoodi. Kui aga seisab ees mingisugune pikaajalisem muutus, siis me loomulikult arutame valitsuses ja siin parlamendis, et on vaja suurendada Politsei- ja Piirivalveameti koosseisu. Lühiajalisteks muutusteks oleme aga valmis koos Politsei- ja Piirivalveameti ning heade partneritega Kaitseliidust.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Küsimus peaminister Taavi Rõivasele. Andres Herkel, palun!
Aitäh! Austatud peaminister! Euroopa Kontrollikoja liikme kandidaadi esitamise tähtaeg oli juba novembris. Aeg muudkui voolab ja voolab, aga midagi pole juhtunud. Esitamisele järgnevad veel mõned riigisisesed protseduurid, eeskätt aga seisavad ees mitmesugused protseduurid Euroopa Liidu Nõukogus ja konsultatsioonid Euroopa Parlamendis. Minu teada üks komisjon määrab raportööri, toimuvad kuulamised ja lõpuks võetakse vastu otsus. Iga viisakas kogu vajab selleks mõistlikku aega. See venimine on juba piinlik, sellised signaalid kipuvad tulema. Minu arvestust mööda on homme valitsusel küll täiesti viimane aeg see otsus teha. Kas see aga tuleb? Kui ei tule, siis mis saab edasi? Aga kui see ikkagi tuleb, siis äkki olete te valmis ka meie infotunni uudisväärtust suurendama, sest te peaksite juba teadma, milline see lahendus on.
Aitäh! Ma usun, et küllap see otsus lähinädalate jooksul tuleb. Ma vaatasin teie ettepanekut. Te pakkusite välja väga innovaatilise lähenemise, kuidas seda ametikohta täita. Ma arvan, et selleks ei ole siiski põhjust. Eestis on seaduste ja valitsuse töökorraga väga täpselt reglementeeritud, milline valitsusliige esitab kandidaadi ja kuidas protseduur käib. Seadusega on paika pandud ka see, et tegemist on valitsuse otsusega. Nii et selliste otsustusprotsessidega me selle otsuse tegemiseni jõuame. Nii nagu ma olen ka varem öelnud, ei pea muretsema, Eesti ei jää esindamata.
Andres Herkel, palun!
Aitäh, austatud juhataja! Austatud peaminister! Minu mäletamist mööda oli koalitsioonileppes üks selline tore punkt, et peaministri otsustuspädevus peaks suurenema juhtudel, kui on tegemist niisuguste küsimustega, mis jäävad kahe tooli vahele, või kui osapooled ei ole võimelised kokkuleppele jõudma. Miks te ei ole ise vastutust võtnud? Ma saan aru, et see probleem on kinni teie koalitsioonipartnerites, kes peavad praegu ilmselt hoopis mingis teises küsimuses läbirääkimisi. Olukord muutub tõesti piinlikuks ning ajaraam jääb väga kitsaks, mitte meie, vaid Euroopa protseduuride jaoks.
Aitäh! Juba päris pikka aega on olnud Eestis hea tava, et valitsuses langetatakse otsuseid konsensuslikult. Me teame mitut väga halba näidet minevikust, kui konsensuse eiramine põhjustas väga kiiresti ka valitsuskoostöö lõpu. See on põhjus, miks mina olen valinud selle tee, et konsensusele lähemale jõuda. Ma hindan, et nii on edulootused kõige suuremad ja just selliselt on võimalik parim lahendus leida. Nii et ootame pisut veel, leiame selle kandidaadi, nimetamata ta kindlasti ei jää. Oleme vahepeal jõudnud märksa suuremates küsimustes valitsuses konsensusele, oleme lahendanud väga suuri vaidlusi väga põhimõttelistes küsimustes. Sellised isikuvalimised, ma saan aru, pakuvad palju põnevust, aga kui vaadata valitsuse tegevuse olulisemaid punkte, siis esimese kümne ega isegi mitte saja hulka tavaliselt need teemad, mis kõige rohkem tähelepanu leiavad, ei kipu jõudma.
Martin Helme, täpsustav küsimus.
Aitäh, härra spiiker! Lugupeetud peaminister! Erinevalt eelkõnelejast ei ole minul sooja ega külma sellest, mis meist Euroopas arvatakse. Meie vastuseis Juhan Partsi kandidatuurile on seotud otseselt tema tegevuse või tegevusetusega ministrina. Aga te mainisite siin kaks korda, et see otsus tuleb kas lähinädalatel või ootate veel mõne aja. Kõik me siin parlamendis teame, et see otsus on seotud IRL-i häältega kooseluseaduse rakendusaktide toetuseks. Kas ma võin sellest nii aru saada, et me peame kontrollikoja liikme kandidaadi kinnitamisega ootama täpselt selle päevani, mil toimub kooseluseaduse rakendusaktide lõpphääletus?
Aitäh! Mina neid teemasid selliselt ei seoks. On selge, et ühes küsimuses on tegemist parlamendi ja teises küsimuses valitsuse pädevusse kuuluva otsusega. Aga mis puudutab teie sissejuhatavat sõnavõttu, siis lubage öelda, et minu hinnangul oli see erakordselt lühinägelik. See, mida meist arvatakse Euroopas, see, kas Eesti on oma liitlastele hea liitlane ja oma partneritele hea partner, on meile elulise tähtsusega. Vaid kõige suurem küünik võib arvata, et ühel väikesel riigil, mis asub suhteliselt agressiivse ja meist sada korda suurema riigi kõrval, on võimalik ellu jääda ja edukas olla, ilma et tal oleks liitlasi. Nii et minu hinnangul on seisukoht, et see, mida meist Euroopas arvatakse, ei tähenda sooja ega külma, erakordselt lühinägelik.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Vastab kaitseminister Hannes Hanso ja küsib Jaanus Karilaid.
Aitäh juhatajale! Hea minister! Eile õhtul oli televisioonis ühe teemana kõne all lahingumasinate ost Norrast. Ajakirjanik küsis asekantsler Pärnamäelt otse, kas ei peaks siiski juba praegu teadma, millised probleemid võivad hanke järelmina tekkida. Ta viitas masinate ümberehitusele ning selle kallile ja monopoolsele tulevikustsenaariumile. Asekantsler Pärnamäe vastas: "Jah, väga tore oleks, kui ma oskaks seda täna öelda, aga eks liigume sammhaaval. Nagu ma ütlesin, siis seda soomusmanöövrivõimet me ehitame üles Eestis esimest korda." Vastus viitab selgelt sellele, et on olemas võimalus, mille eest hoiatasid saates ka Norra soomukite ostu kritiseerinud eksperdid. Toetussoomukeid saab reaalselt ümber ehitada vaid üks firma. Kuidas te võtate maha need kahtlused, et hanked võivad minna kallimaks, kui on planeeritud?
Aitäh! Jälgisin ka ise viidatud teleesitust. See, mida ütles asekantsler Pärnamäe, on täiesti õige: soomusmanöövrivõimet ehitame me alles praegu üles. Seda peame me kindlasti jätkama. Tegelikult on see jalaväe lahingumasinate hange ainult üks osa täieliku soomusmanöövrivõime saavutamisest. Selle poole peame me aja jooksul kindlasti liikuma. Mis puudutab küsimuse seda osa, milline on selle tehingu täpne hind, siis me teame, mida me tahame, kuid me ei tea, milline on pakkujate võimalik hind. Me valime nendest loomulikult soodsaima. Me hakkame selle Norra hankega hankima juhtimissoomukit, lähikaitsemeeskonna soomukit, lahingu remondimeeskonna soomukit, lahingupioneeride soomukit, tankitõrjemeeskonna soomukit, õhutõrjemeeskonna soomukit, haavatute transpordi- ehk meditsiinisoomukit, transpordisoomukit, millega transporditakse laskemoona või lõhkeainet, kaudtule juhtimise meeskonna soomukit ning 120-millimeetrise miinipildujaga soomukit. Need on asjad, mis ei ole müügil kusagil poes, lipik küljes. See on puhas rätsepatöö, mis on kohandatud meie vajadustele vastavaks. Alles üleeile allkirjastasin ma paberid, millega hankeprotsess välja kuulutatakse. Ma loodan, et selle aasta teises pooles võime öelda, kes selle hanke võidab. See väide, et selle saab võita ainult üks ettevõte, ei ole kindlasti korrektne. Ma arvan, et selliseid ettevõtteid, kellel see võimekus on olemas, on umbes tosin, kümme kindlasti. Kes selle hanke võidab, seda on täna loomulikult võimatu öelda. Selles hanke mõte ongi, et eri ettevõtted teevad pakkumise ja nende hulgast valime välja parima. Loomulikult, me umbes teame, mida me saame maksta, milline on hinnalagi. Aga seda avalikult välja öelda oleks kindlasti väga rumal. Ma usun, et ka tänast esinemist siin kuulevad asjaga seotud inimesed. Me vaatame pakkumisi ja teeme otsuse loomulikult nende põhjal, nagu hea tava ette näeb.
Jaanus Karilaid, palun!
Aitäh! Hea minister! Kas te üldse ei näe hangete planeerimises mingeid probleeme, aga kui näete, siis mida kavatsete ette võtta? Ma eelnevalt viitasin sellele, et Riigikontroll on ju taotlenud vahendeid, et tulla appi just militaarhangete eesmärgi õigsuse hindamise koha pealt. Kas te näete siin probleeme või ei näe?
Aitäh! Kaitse-eelarve jaguneb laias laastus kolme ossa. Üks kolmandik sellest on investeeringud ja hanked, teine kolmandik on personalikulud ja kolmas tegevuskulud. Need summad igal aastal ilmselgelt kasvavad, ka meie tehnika ja tulejõu tase tõuseb. Me liigume kergemalt keerulisemale, odavamalt kallimale, tehnoloogiliselt arenenumale. Seetõttu olen kirjutanud alla paberile, et loodaks spetsiaalne hallatav asutus, mis professionaalselt tegeleks nende sadade hangetega, mida nii Kaitseväes kui ka Kaitseministeeriumis tehakse (ma peast ütlen, et hangete arv on üle 400, võib-olla 450 igal aastal). See parandaks koostööd ja nende tegevuste koordineerimist. See on üüratult tähtis, kui me vaatame järgmisi aastaid. Kas või nelja-viie aasta perspektiivis, ma kujutan ette, kulutab riigikaitsevaldkond ainuüksi hangetele umbes miljard eurot. Loomulikult on selle valdkonna kontrollimine, läbipaistvus, korruptsioonivabadus ja seal raha otstarbekas kulutamine äärmiselt tähtsad. Sellega tegeleme me iga päev. Riigikontroll, nagu sai nimetatud, tegeleb sellega, ka siseauditisüsteemid meil töötavad. Nii et kas on probleeme? Kui tehakse sadu hankeid, siis ikka aeg-ajalt on mingeid probleeme, see on möödapääsmatu, seda juhtub igas valdkonnas, aga me anname endast parima, et probleeme oleks võimalikult vähe, ja tegeleme sellega ka proaktiivselt.
Henn Põlluaas, palun!
Aitäh, lugupeetud esimees! Lugupeetud minister! Jah, paraku on see hange tekitanud oponentides hulga küsimusi. Väidetavalt olevat tegemist raiskamisega. Ükski teine riik, kus CV90 on kasutusel, ei kasuta seda toetussoomukina, kuid see selleks. Saksa kaitseministeerium pakkus meile sama hanke käigus praktiliselt tasuta soomukeid M577, mis on paljudes riikides kasutusel ja mille seas on juba valmisehitatud juhtimis- ja meditsiinisoomukid, mis ei vaja remonti. Kaitseliit vajab samuti soomukeid mitmete ülesannete täitmiseks ja ka õppeotstarbel. Kas te olete kaalunud võimalust hankida Kaitseliidule neid Saksa odavaid või peaaegu tasuta soomukeid? Kui eelarve tekitab probleeme, siis mina olen nõus loobuma kas või oma mõnest kuupalgast, et seda võimaldada.
Aitäh, hea küsija! Väga meeleolukas oleks tõesti, kui Riigikogu liikmed hakkaksid Kaitseliidule hankima kasutatud tehnilisi vahendeid teistest riikidest. Üldiselt planeerime me riigikaitset väga pikaks ajaks ette, meil on selged eesmärgid, mille poole me liigume, ja need on ka vahenditega kaetud. Igasugune asjade tasuta saamine, nagu elu on näidanud – neid vigu oleme me siin riigis ka ise 1990-ndate alguses teinud –, läheb lõpuks paratamatult väga kalliks. Nimetatud Saksa tehnika on osaliselt ka vanem kui mina, see on pärit 1960-ndatest ja 1970-ndatest. Need tehnilised platvormid, millest siin televisiooni vahendusel räägiti, on täiesti ajast ja arust. Need ei ole minu teada enam mitte kusagil aktiivkasutuses. Ka Saksamaal see tehnika seisis ja roostetas, Ameerika Ühendriigid on selle ammu kasutusest maha võtnud. See ei sobinud meile ei läbivuse poolest ega soomuse tugevuse poolest ja need soomukid olid meie eesmärkide jaoks liiga kõrged. Nii et meil oleks nendega olnud tohutult ümberehitamis- ja muid probleeme. Need platvormid, mida me harjutamiseks kasutame, võiksid olla võimalikult sarnased. Seetõttu ei näe ma küll ette, et me peaksime Kaitseliidule hakkama selliseid vahendeid hankima. Meie kaitseplaneerimine on väga kõrgel tasemel, ma leian, et eriti alates 2013. aastast alates oleme me seda vaadanud väga pikas vaates. Selliseid emotsioonioste mina kaitseministrina kindlasti heaks kiita ei saa. Kõik see peab põhinema planeerimisel ja läbimõeldud süsteemsel lähenemisel.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Kolm ja pool minutit on infotunni lõpuni. Küsimus peaminister Taavi Rõivasele, küsib Martin Helme.
Aitäh, härra spiiker! Lugupeetud peaminister! Te kohtusite hiljuti Angela Merkeliga, Saksa kantsleriga, ja rääkisite muu hulgas migratsioonist või rändekriisist. Postimehes märkisite, et te leiate Frau Kantslerin"iga ühise keele poolelt sõnalt. Saksamaa poliitika rändeküsimustes on väga erinev Eesti omast. Näiteks pooldavad nad tsentraalset kvoodisüsteemi, mis on komisjoni kontrollitav, ja kantsler Merkel on arvanud, et ülempiiri immigrantide arvul ei ole. Kuigi te meile seda arvu ei ütle, te siiski möönate, et Eesti ülempiir võiks olla ära määratud meie võimekusega. Ka meie suhtumine välispiiri kontrolli alla võtmisse on Saksamaa suhtumisest väga erinev. Kui te kantsler Merkeliga rääkisite rändekriisist ja leidsite ühise keele poolelt sõnalt, siis kas te olete oma varasematest seisukohtadest ja Eesti ametlikust poliitikast taganenud, ajasite talle pada või olete siiamaani Eesti avalikkusele pada ajanud?
Aitäh! Vaadake valitsuse kommunikatsioonibüroo kokkuvõtet kohtumisest. Sealt te saate küllaltki täpselt aru, millest ja kui palju räägiti ning millised olid seisukohad. Me rääkisime kõige rohkem tegelikult üldse julgeolekuteemadel. Me rääkisime sellest, millised on Eesti ja Saksamaa eesmärgid Varssavi tippkohtumisel, mis toimub eelseisval suvel. Me rääkisime Ukrainast. Me rääkisime ka energiajulgeolekust, selle teema tõstatasin mina. Me rääkisime tõepoolest ka rändest. Selles küsimuses seisneb meie seisukohtade sarnasus peamiselt selles, et meie mõlema arvates peab Euroopa selle kriisiga tegelema ühiselt. Samuti leiame me mõlemad, et tuleb tugevdada kontrolli Euroopa Liidu välispiiridel ja eeskätt tuleb tegelda kriisi algpõhjustega, sh rahu saavutamisega Süürias, mis, ma möönan, ei ole lihtne ülesanne, aga Euroopa Liidul tuleb jätkata ka nende riikide toetamist, kuhu sõjapõgenikud on esimesena liikunud (Jordaania, Liibanon ja Türgi). Need on peamised küsimused, kus minu hinnangul on meie seisukohad küllaltki sarnased. Kui vaadata, millises olukorras on Eesti ja Saksamaa rändekriisi mõttes – eraldi võttes, mitte Euroopa poliitika kontekstis –, siis see olukord on väga-väga erinev. Tuleb mõista, kui teiste riikide juhtidel on nende riikide sisepoliitikat puudutavate küsimuste teatud nüanssides teistsugused seisukohad. Aga nendes küsimustes, mis puudutavad Euroopa tasandit, nii nagu ma just ütlesin, on küllaltki palju sarnaseid seisukohti.
Aitäh! Infotund on lõppenud. Aitäh, Vabariigi Valitsuse liikmed!
Austatud Riigikogu! Alustame täiskogu III istungjärgu 3. töönädala kolmapäevast istungit. Kellel on soovi anda üle eelnõusid või arupärimisi? Olga Ivanova, palun!
Lugupeetud eesistuja! Austatud kolleegid! Mul on hea meel anda Keskerakonna fraktsiooni nimel üle kaugkütteseaduse ja korteriomandi- ja korteriühistuseaduse muutmise seaduse eelnõu. Selle eelnõu väljatöötamise tingis vajadus täpsustada kortermajade soojusvarustuse katkestamisega kaasnevaid probleeme. See probleem sai alguse viimase majanduskriisi ajal, kui sagenesid juhtumid, et mõne võlgniku tõttu katkestas soojusettevõtja elamu soojusvarustuse tulenevalt põhimõttest, mille kohaselt vastutavad soojuse ostu-müügilepingu rikkumise eest korteriomanikud ühiselt. Tollane kaugkütteseaduse regulatsioon lubas soojusvarustuse katkestada seitsmepäevase etteteatamisega. 2010. aastal võeti vastu kaugkütteseaduse ja sotsiaalhoolekande seaduse muutmise seadus, mis kehtestas, et elamuruumi kütmiseks vajaliku soojusvarustuse võib ajavahemikus 1. oktoobrist kuni 30. aprillini katkestada üksnes pärast seda, kui soojusettevõtte saadetud võlateatise saamisest on möödunud 90 päeva. Paraku ei ole seadusmuudatus oma eesmärki täitnud. Nii ongi sel aastal tekkinud Kohtla-Järvel olukord, kus kütteenergia tarnijad on jätnud külma inimesed, kes on kütte eest korralikult maksnud. Põhjendus on see, et elamus elavad peale nende inimeste ka võlgnikud, kes pole oma kohustusi täitnud. Eelnõu eesmärk on tagada, et soojusvarustuse katkestamisega ei seataks ohtu nende korteriomanike omandit, kes on oma arved õigel ajal maksnud ning soojusettevõtja ees kõik kohustused täitnud. Aitäh!
Kalle Laanet, palun!
Austatud esimees! Head kolleegid! Põhiseaduskomisjon otsustas täiesti üksmeelselt algatada Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse muutmise seaduse eelnõu. Eelnõu kohaselt tuleb komisjoni istungi protokollis kokkuvõtlikult kajastada komisjoni istungi käiku ning vastuvõetud otsuste ja seisukohtade kujunemist. Istungil sõna võtnud inimeste seisukohti tuleb refereerida nimeliselt ning samuti kanda nimeliselt protokolli hääletamistulemused. Lisaks täpsustab eelnõu Riigikogu otsuse jõustumist. Samuti täiendatakse ühel lugemisel arutatavate Riigikogu otsuste eelnõude loetelu, kuhu lisatakse ka Riigikogu eri-, uurimis- või probleemkomisjoni liikmete või asendusliikmete vahetamise eelnõud, sest ei ole otstarbekas ega vajalik arutada neid eelnõusid mitmel lugemisel, vaid liikmete vahetus võiks sujuda kiiremini. Aitäh!
Rein Ratas, palun!
Auväärt esimees! Lubage teile üle anda Keskerakonna fraktsiooni 16 liikme arupärimine maaeluminister Urmas Kruusele. Arupärimine käsitleb taimekaitsevahendite kasutamist ja selle võimalikku mõju mesilindude heaolule. Euroopa Parlamendi resolutsioon mesinduse olukorrast tõdeb, et 84% taimeliikidest ja 76% meil toodetavatest toiduainetest sõltuvad tolmeldamisest, millega tegelevad mesilased. Hinnanguliselt on mesinduse tolmeldamistulu Eesti tingimustes umbes kümme korda suurem meesaagi rahalisest väärtusest ja see lisatulu võiks Eestis olla keskmiselt 80 miljonit eurot aastas. Samas on mesilased keskkonnaseisundi indikaatorid. Olles olulised looduslike taimeliikide tolmeldajad, aitavad nad kaasa looduslike taimekoosluste tasakaalu säilimisele. Oluliseks saasteallikaks on kujunenud aga pestitsiidide rohke ja sageli ebamõistlik kasutamine. Arupärimises on viis küsimust. Olen rääkinud.
Mihhail Stalnuhhin, palun!
Härra juhataja! Lugupeetud kolleegid! 14 Keskerakonna fraktsiooni liikme nimel annan üle arupärimise minister Ossinovskile eriarstiabi kohta Narvas. See olukord peaks teile kõigile teada olema. Praegu töötab Narva haiglas 18 eriarsti ja haigekassa plaanide kohaselt peaks järgmise kolme aasta jooksul neist kümme linnast kaduma. Nii et kui keegi kardab roheliste mehikeste tulekut idapiirile, siis Narva kardab seda, et rohelistes kitlites meditsiinitöötajad hoopis linnast kaovad. Sellel teemal on minister mitu korda sõna võtnud. Raadios teatas ta, et kuigi kümme eriarstiabi liiki kaob, ei pea narvakad selle abi saamiseks kuskile sõitma. See oli selgelt paradoks. Kas ravi hakkab käima Skype"i kaudu või telefonitsi? Arupärimises on sellel teemal kuus küsimust. Loodame, et see aitab Narvat selles üsna sünges olukorras. Aitäh!
Peeter Ernits, palun!
Austatud Riigikogu esimees ja kolleegid! Enda ja 17 Keskerakonna liikme nimel esitan arupärimise justiitsminister Urmas Reinsalule. See puudutab e-valimisi ja e-hääletajaid. Nagu te mäletate, Marju Lauristini uuringust tuli välja, et alates 55. eluaastast on nende inimeste osatähtsus, kes arvutit ei kasuta, väga suur, 70%, ja üle 70-aastaste seas juba 82%. Aga Eesti unikaalsus seisneb selles, et raugaeas inimesed on väga aktiivsed e-hääletajad. 80–104-aastaste seas oli e-valijaid viimastel valimistel rohkem kui 18–21-aastaste seas. Selline huvitav fenomen. E-hääletajate arv on kümmekonna aastaga märgatavalt kasvanud. Kui 2005. aasta kohalikel valmistel andis vaid 1,9% kõikidest hääletajatest e-hääle, siis eelmisel aastal Riigikogu valimistel tegi seda juba 30,5%. Varem on eeldatud, et e-hääle andmise võimalust eelistavad hea arvutioskusega eesti keelt kõnelevad nooremapoolsed valijad, kuid nüüd paistab suund muutunud olevat. Nimelt, eelmistel Riigikogu valimistel olid kõige agaramad e-hääletajad just vanemaealised inimesed. 25% kõikidest e-hääletajatest moodustasid valijad, kes olid vanemad kui 55-aastased, neile järgnesid 19%-ga 45–55-aastased. Eelneva põhjal nähtub, et nooremapoolsed inimesed ei ole kõige aktiivsem ühiskonnagrupp e-hääletajate seas. Meil on neli küsimust selle kohta. Aitäh!
Aitäh, Peeter Ernits! Olen juhatuse nimel vastu võtnud kaks eelnõu ja kolm arupärimist. Nendega toimetame kodu- ja töökorra seaduse alusel. Nüüd olge tähelepanelikud, mul on kaks teadet. Täna pärast täiskogu istungi lõppu toimub siin istungisaalis neljarealise Tallinna–Tartu maantee toetusrühma moodustamine. Kokkukutsuja on Kristjan Kõljalg. Aga see ei ole kõik. Vahetult enne istungi algust sain veel ühe teate, mille loen teile nüüd ette: "Palun anda teada, et pärast Riigikogu täiskogu istungi lõppu moodustatakse siin saali keskel mesilaste toetusrühm." [[Elevus saalis.]] Selle kokkukutsuja on Peeter Ernits. Ärge siis segamini ajage! Nii, kohaloleku kontroll, palun! Kohal on 86 Riigikogu liiget ja puudub 15.
Austatud Riigikogu! Esimesena on meie päevakorras Vabariigi Valitsuse algatatud maksualase teabevahetuse seaduse ja maksukorralduse seaduse muutmise seaduse eelnõu 145 kolmas lugemine. Avan läbirääkimised. Kõnesoove ei ole. Austatud Riigikogu, panen hääletusele Vabariigi Valitsuse algatatud maksualase teabevahetuse seaduse ja maksukorralduse seaduse muutmise seaduse eelnõu 145. Palun võtta seisukoht ja hääletada! Eelnõu seadusena vastuvõtmise poolt oli 76 Riigikogu liiget, vastu ei olnud keegi ja ka erapooletuks ei jäänud keegi. Maksualase teabevahetuse seaduse ja maksukorralduse seaduse muutmise seadus on vastu võetud.
Algab Vabariigi Valitsuse algatatud tubakaseaduse muutmise seaduse eelnõu 118 teine lugemine. Sotsiaalkomisjoni ettekandja Vilja Toomast, palun!
Härra esimees! Head kolleegid! Nagu te teate, võttis Euroopa Parlamendi eelmine koosseis oma mandaadi lõpukuudel ehk 2014. aasta kevadel vastu Euroopa Liidu uue tubakadirektiivi, mis hakkab kehtima s.a 20. mail. Selleks ajaks peavad liikmesriigid oma seadustesse direktiivist tulenevad nõuded sisse viima. Eesti Vabariigi valitsus, täpsemalt öeldes, Sotsiaalministeerium kui valdkonna eest vastutav asutus on otsustanud direktiivi üle võtta kahe kehtivat tubakaseadust muutva eelnõuga. Esimese eelnõu algatas Vabariigi Valitsus m.a 26. oktoobril ja see käsitleb ennekõike direktiivi seda osa, mis esitab lisanõudeid tubakatoodete koostisele, samuti nõudeid tubakatoodete pakenditele, nii pakendite kujule kui ka nendel olevatele tekstidele ja muule kujundusele. Alates s.a 20. maist peab pakenditel olema nii tervishoiualane üldhoiatus, mis Eestis tähendab seda, et suitsupakile kirjutatakse tekst "Suitsetamine tapab – loobu kohe", kui ka lisateave, mis annab teada, et tubakasuits sisaldab üle 70 teadaolevalt vähki tekitava aine, samuti terviseohu ühendhoiatus, mis koosneb 14 teksthoiatusest koos piltidega. Peale pakenditele esitatavate uute nõuete kehtestatakse uued nõuded ka tubakatoote hulgale müügipakendis ja alates 2017. aasta 1. juunist keelustatakse nn suitsetamisalad. Nii et alles jäävad ainult suitsetamisruumid oma nõuetega. Niipalju siis teile meeldetuletuseks eelnõu sisust. Eelnõu esimene lugemine toimus m.a 8. detsembril. Muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 22. detsembril 2015 esitasid muudatusettepanekuid Riigikogu liige Vilja Toomast ja Sotsiaalministeerium. Avamusi ja ettepanekuid eelnõu kohta esitasid Tubakatootjate Eesti Assotsiatsioon ja Eesti Esitajate Liit. Sotsiaalkomisjon valmistas eelnõu teist lugemist ette oma korralistel istungitel 11., 12., 18. ja 25. jaanuaril ning erakorralisel istungil 26. jaanuaril. Mida otsustati 11. jaanuari istungil? Istungil viibisid peale komisjoni liikmete Sotsiaalministeeriumi rahvatervise osakonna juhataja Katrin Karolin, sama osakonna peaspetsialist Kärt Sõber ning õigus- ja personaliosakonna õigusnõunik Kersti Berendsen-Koržets, Eesti Esitajate Liidu tegevdirektor Urmas Ambur, Tubakatootjate Eesti Assotsiatsiooni esindaja Taavi Salumets ja vandeadvokaat Kaupo Lepasepp. Kuulasime sellel istungil ära ennekõike Tubakatootjate Eesti Assotsiatsiooni ja Eesti Esitajate Liidu esindajate märkused. Tubakatootjate Eesti Assotsiatsiooni esindaja märkis, et kuna Euroopa Liidu uus tubakatoodete direktiiv hakkab kehtima 26. maist s.a, siis on tootjatel vaja kiiresti selgust tubakatoodete tootmist ja jaemüüki mõjutavate õigusnõuete kohta. Peamise probleemina tõi ta välja, et teatud sätted tubakaseaduse muutmise seaduse eelnõus ja muudatusettepanekutes ei ole direktiiviga kooskõlas, ta pidas eelkõige silmas suurema müügimahuga ja tubakast erineva maitse või lõhnaga tubakatoodetele kohalduvat üleminekuperioodi. Euroopa Liidu tubakatoodete direktiiv ütleb, et tubakast erineva maitse või lõhnaga tubakatoodetele, mille müügimaht ületab turul 3%, kohaldatakse müügierandit kuni 2020. aasta 20. maini, enne seda ei hakka kehtima müügikeeld. Praegune lahendus, mille on välja pakkunud Vabariigi Valitsus ja Sotsiaalministeerium, keelustab aga nii kapslites kui ka teiste tehniliste lahenduste abil lisatud mentooliga sigarettide müügi kohe ehk 20. mail 2016. Eesti Esitajate Liidu esindaja pöördus komisjoni poole küsimusega, kuidas saavad tubakatooteid tootvad ettevõtted loa pilthoiatuste ehk fotode kasutamiseks ning kas fotode autoritel võib tekkida õigus nõuda autoritasu. Sotsiaalministeeriumi esindaja selgitas nii pretensiooni esitajale kui ka komisjoni liikmetele, et autoriõiguse seaduse § 5 punkti 3 kohaselt ei kohaldata autoriõiguse seadust õigusaktidele ja haldusdokumentidele ehk seadustele, seadlustele, määrustele, põhimäärustele, juhenditele, käskkirjadele ning nende ametlikele tõlgetele. Kuna pilthoiatused on Euroopa Parlamendis vastuvõetud direktiivi osa, siis tuleb neid käsitleda seaduse juurde kuuluva tekstina, mis on leidnud oma visuaalse väljenduse pildi kujul, ning neile ei kohaldata autoriõiguse seadust. Järgmine komisjoni istung toimus 12. jaanuaril. Me jätkasime muudatusettepanekute arutelu. Kohal viibisid jälle Sotsiaalministeeriumi rahvatervise osakonna juhataja Katrin Karolin ning õigus- ja personaliosakonna õigusnõunik Kersti Berendsen-Koržets. Peale selle viibisid istungil Rahandusministeeriumi tolli- ja aktsiisipoliitika osakonna juhataja Marek Uusküla ning osakonna peaspetsialist Heidi Vessel. Rahandusministeeriumi ametnikud olid kutsutud komisjoni eelkõige selleks, et saada selgust maksumärkide paigaldamises. Oli tekkinud küsimus, et kui tuleb uus maksumärk panna ja kui igal aastal vahelduvad terviseohu ühendhoiatuse pildid ja tekstid, kas siis peab kaks korda aastas uusi tubakatoodete pakendeid tegema. Saades Rahandusministeeriumi ametnikelt vastuse, otsustas komisjon, et see on vale tõlgendus ja nii seda käsitleda ei saa. Selle teema saime sellel komisjoni istungil päevakorrast maha. 18. jaanuaril arutasime muudatusettepanekuid eraldi ja tegime esitatud muudatusettepanekute kohta otsused. Ühest ettepanekust Sotsiaalministeerium loobus. Sellel istungil tegime ka menetluslikud otsused: otsustasime saata eelnõu täiskogu päevakorda 27. jaanuariks, meil on ettepanek teine lugemine lõpetada ja saata eelnõu kolmandale lugemisele, kui eelnõu teine lugemine lõpetatakse, ning panna 28. jaanuaril eelnõu kolmandal lugemisel lõpphääletusele. Kõiki neid ettepanekuid toetas sotsiaalkomisjon konsensuslikult. Järgmine kord tulime tubakaseaduse muutmise seaduse juurde tagasi 25. jaanuari istungil, kui komisjoni esimees tegi päevakorda sisse juhatades ettepaneku, et komisjon peaks muudatusettepanekud nr 1 ja 5 veel kord läbi vaatama ja uuesti hääletama. See oli põhiliselt seotud keelelise ümbersõnastamisega, et sõna "eristuv" asemel oleks sõna "erinev". Komisjon pidas õigusloome selguse huvides seda oluliseks ja toetas neid muudatusi. Menetluslikult otsustati, et kiidetakse heaks muudatusettepanekute loetelu ning samuti seletuskiri ja eelnõu teise lugemise tekst koos nende kahe uuesti hääletatud muudatusettepanekuga. Komisjoni esimees võis kolmanda lugemise dokumendid kinnitada. Aga siis jõudis kätte 26. kuupäev, kui juristidega nõu pidades oli selgunud, et õigusloome selguse huvides on vaja veel kord üle vaadata kaks punkti, kuna tundub – ma rõhutan, et tundub –, et need on omavahel vastuolus või võivad tekitada erinevaid tõlgendusi. Seega kogunes komisjon eile erakorraliselt, et teha ettepanek eelnõu teine lugemine täna katkestada. Kuna eelnõu teine lugemine katkestatakse, siis on vaja määrata ka uus muudatusettepanekute esitamise tähtaeg, milleks on 3. veebruar kell 17.15. Meil on ettepanek saata eelnõu teise lugemise jätkamiseks päevakorda 10. veebruariks, samuti teeme selleks, et saaks veel kord keeleliselt üle vaadata kogu eelnõu teksti, juhatusele ettepaneku, et me võiksime dokumendid juhatusele esitada 9. veebruaril kell 17.15. Kui teine lugemine lõpetatakse, siis võiks saata eelnõu kolmandale lugemisele 11. veebruariks ja panna eelnõu lõpphääletusele. Komisjoni liikmed pidasid sellist menetlust õigeks eelkõige sellepärast, et see välistaks hiljem, kui seadus on vastu võetud, õiguslikult erinevad tõlgendused. Nii need otsused tehti. Palun komisjoni ettepanekuid toetada! Aitäh!
Küsimused ettekandjale. Peeter Ernits, palun!
Lugupeetud juhataja! Hea ettekandja! Olemata küll suitsumees, saan ma aru, et te lähete selle seadusega nende preilide vastu, kes armastavad mentooliga sigarette tõmmata, ja ka teiste sigarettide ja sigarillode tõmbajate või vesipiibu tõmbajate vastu, kes tahavad maitsestatud tubakat, et tubakamaitse oleks ära peidetud. Sain ma õigesti aru, et te lähete mentooli armastavate preilide vastu?
Mina ei ole ka suitsetaja, mina ei tea, kas mentooliga sigarette suitsetavad ainult preilid või ka teised. Sellele küsimusele ei oska ma vastata. Aga vastus sellele küsimusele võiks olla kahetine. Esiteks, selle direktiiviga tõepoolest keelatakse aastast 2020 ära sigaretid ja sigarettideks keeratavad tubakatooted, mis sisaldavad tubakast erinevat ainet, mille müügimaht Euroopa Liidu turul on suurem kui 3%. Näiteks jäävad aga sigarillod, mille müügimaht enamasti pole üle 3%, endiselt Euroopa Liidu turule ja neid saab ka Eestis müüa ja siia sisse osta. Nii et see muudatus puudutab siiski ainult neid tooteid, mille müügimaht on suurem kui 3%. Eesti tubakatootjatele tähendab see põhiliselt mentoolimaitselisi tooteid, ükskõik, kas see mentool on siis pakendi sees oleval fooliumil, filtris, filtrisse paigaldatud kapslis või mujal.
Liina Kersna, palun!
Aitäh, hea eesistuja! Kui palju Eestis müüakse mentooliga sigarette? Tõenäoliselt on see info olemas.
Aitäh! Komisjonis kohal olnud Tubakatootjate Eesti Assotsiatsiooni esindaja nimetas osakaaluks 17%, aga seal oli arvestatud kapsleid, neid sigarette, kus mentool on lisatud tubakasse, ja ka neid, kus filtripaber on mentooliga leotatud. Ma väga täpselt ei oska seda kirjeldada, sest ma ei ole suur tubakatootmise spetsialist, aga nii nad ise ütlevad, et 17% on Eestis see osakaal.
Märt Sults, palun!
Aitäh, härra eesistuja! Hea ettekandja! Igatepidi tore ettevõtmine, suits on ju teada ja tuntud kantserogeen jne. Teadupärast hakkavad aga suitsetamisest loobunud inimesed kohutava kiirusega paksuks minema, nad hakkavad sööma hästi palju magusat ja väga kaloririkast toitu. Milliseid asendustegevusi te olete planeerinud ja kui suure summa ulatuses, et suitsetamisest loobunud inimesed saaksid jõusaalis käia ja kõike muud teha? See on hirmus kallis asi ju. Suitsetamine oma absoluutväärtuses on odavam kui jõusaalipilet. Äkki olete sellele mõelnud?
Selle seadusega ei kehtesta me reegleid, kuidas saledaks saada või saledaks jääda. Ega siis ainult jõusaalis ei pea käima, kui tahetakse oma tervise eest hoolitseda. Võib minna metsa jooksma, ketside jaoks ikka raha on. Mererannas võib suvel ka paljajalu joosta. Selliseid reegleid me kehtestama ei hakka. Aga ma soovitan minna lehele www.terviseabi.ee, sealt saate abi.
Rohkem küsimusi ei ole. Aitäh, Vilja Toomast! Avan läbirääkimised. Kõnesoove ei ole. Eelnõu kohta on esitatud muudatusettepanekuid, vaatame need läbi. Esimene on sotsiaalkomisjonilt, täielikult arvestatud, teine on Vilja Toomastilt, täielikult arvestatud, kolmas on Vilja Toomastilt, täielikult arvestatud, neljas on Vilja Toomastilt, täielikult arvestatud, viies on sotsiaalkomisjonilt, täielikult arvestatud, ja kuues on Vilja Toomastilt, osaliselt arvestatud. Oleme muudatusettepanekud läbi vaadanud. Sotsiaalkomisjoni ettepanek on eelnõu 118 teine lugemine katkestada. Määran muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 3. veebruari kell 17.15.
Kolmas päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse algatatud atmosfääriõhu kaitse seaduse eelnõu 165 esimene lugemine. Algataja ettekandja on keskkonnaminister Marko Pomerants. Palun!
Tervist, lugupeetud eesistuja! Head Riigikogu liikmed! Eelmise seaduseelnõu vaimus ka jätkame. Atmosfääriõhk on nüüd meie teema ja see eelmise teemaga täiesti haakub. Nii et selline hea komplekt on teil kokku pandud. Atmosfääriõhu kaitse seaduse eelnõu on selline seaduseelnõu, mis on juba ühe korra oma elus Riigikokku jõudnud, aga vahepeal olid Riigikogu valimised ja see eelnõu saadeti Keskkonnaministeeriumisse tagasi. Nüüd olen ma siis sellega teie ees. Eelnõu on koostatud keskkonnaõiguse kodifitseerimise raames ja asendab kehtiva välisõhu kaitse seaduse. Kodifitseerimise peamine eesmärk on kehtivat õigust korrastada, kuid siin on ka mõned sisulised muudatused, mis on tehtud tulenevalt kehtiva seaduse rakendamisel saadud kogemustest. Otseselt puudutab eelnõu kohalikke omavalitsusi ja riigiasutusi, kes tegelevad õhukvaliteedi seirega ning saasteainete ja müraga seotud menetlustega. Samuti puudutab eelnõu neid ettevõtjaid, kes paiskavad oma tegevusega õhku saasteaineid ning tekitavad sellise müra või lõhna, mis ümberkaudseid elanikke häirima hakkab. Miks on nüüd seadusel pealkirjaks just "Atmosfääriõhu kaitse seadus", mitte enam "Välisõhu kaitse seadus"? See on tingitud sellest, et seadus käsitleb nii välisõhu kui ka osoonikihi kaitset ning samuti kliimamuutuste leevendamist puudutavaid sätteid ehk selle reguleerimisala ulatub maapinnast 100 kilomeetri kõrgusele. Välisõhk on see, mida me sisse hingame, ja see ulatub kuni 16 kilomeetri kõrgusele maapinnast. Olgu see selline kokkuleppeline piir. Võrreldes kehtiva välisõhu kaitse seadusega, on seaduseelnõus tehtud järgmised olulised muudatused. Viimastel aastatel on teatud piirkondades lõhnaprobleem olnud üsna tõsine, seda näitab ka elanike kaebuste sagenemine. Näiteks laekus 2015. aastal Keskkonnainspektsioonile välisõhu kohta ligi 1600 kaebust, millest pooled olid põhjustatud häirivast lõhnast. Kõige enam laekus neid Ida-Virumaalt Sillamäelt. On selge, et kui mõne ettevõtte tootmisprotsessi käigus tekib ümbruskonda häiriv hais, siis peab ettevõte sellega tegelema. Tihti tähendab see ettevõttele ka lisainvesteeringuid ja tegevusi, mille efektiivsust peab olema võimalik kontrollida. Eelnõu kohaselt saab käitlejatelt lõhnaaine piirväärtuste ületamise korral nõuda senisest sisulisemaid ja detailsemaid lõhnaaine vähendamise kavasid. Kui ühes piirkonnas on aga mitu ettevõtet, kelle tegevus tekitab ebameeldivat lõhna, on võimalus nõuda ühist lõhnaaine vähendamise kava. Kui kavad on siiski otstarbekam koostada eraldi, hindab Keskkonnaamet kavade tervikmõju piirkonnale. Eelnõuga on täpsustatud ja täiendatud ka müraregulatsiooni. Muu hulgas on pandud paika, millise müraga atmosfääriõhu kaitse seadus tegeleb. Selleks on eelkõige tööstuses ja liikluses tekkiv müra. Üheks oluliseks muudatuseks on müra normtasemete süsteemi lihtsustamine. Selle on tinginud asjaolu, et kehtivate normtasemete omavahelised seosed ning nende kohaldamise tingimused ei olnud selged. Uute sätetena on eelnõus ennetava tegevusena kohaliku omavalitsuse organi territooriumil asuvate oluliste müraallikate müra kindlakstegemine ja müra vähendamise tegevuskava koostamine. See tähendab sisuliselt, et kohalik omavalitsus peab määrama kindlaks oma territooriumil asuvate normtaset ületavate müraallikate mõjuala ning leidma võimalusi müra vähendada. Saadud andmed võimaldavad kohaliku omavalitsuse organil planeeringu koostamisel arvestada olemasolevat olukorda ning kõige efektiivsemalt ja majanduslikult soodsamalt võtta asjakohaseid müra vähendamise meetmeid. Mürakaartide ja müra vähendamise tegevuskavade koostamisel on võimalik taotleda toetust SA Keskkonnainvesteeringute Keskus atmosfääriõhu kaitse programmist. Eelnõu kohaselt tõstetakse õhusaasteloa omamise künnist, mis tähendab, et osal tegevusaladel (nt tanklad, sea-, veise- või linnukasvatus, põletusseadmed) väheneb ka käitajate ja loa andja halduskoormus, kuna õhusaasteloa taotlemise kohustus asendatakse tegevuse registreerimise kohustusega, kui käitise tegevus ületab rakendusaktis kehtestatavaid künnisvõimsusi ja -koguseid. Õhusaasteloa künnise tõstmine on osa paketist, mida on kavandatud pikemat aega ja mille raames eelmisel suvel jõustunud keskkonnaministri määrusega suur osa väikesi loomakasvatuskäitisi juba vabastati välisõhusaasteloa kohustusest. Hinnanguliselt asendatakse ligikaudu tuhande käitise õhusaasteloa kohustus lihtsama registreerimiskohustusega. Kokkuvõtlikult võib öelda, et käitaja ja ametkondade halduskoormus muutub proportsionaalsemaks käitise suuruse ja sellest tulenevate keskkonnariskidega. Tänan tähelepanu eest! Õiendan kohe ära vähemasti kaks küsimust, enne kui ülejäänud kolm tulevad. Härra Põldaru võttis keskkonnakomisjonis jutuks eelnõus oleva väga vahva linnastu mõiste. Õigemini ei olnud ta päris rahul selle definitsiooniga, et tiheasustusega ala, kus on üle 250 000 elaniku, on linnastu, ja teinekord võib seal olla ka vähem inimesi. Selle kohta võin öelda, et kehtivas välisõhu kaitse seaduses on meie arvates parem sõnastus, aga Euroopa Komisjoni ametnikud hakkasid meiega torisema, et välisõhu kaitse seaduses olev linnastu definitsioon ei vasta täpselt direktiivis toodule. Sellise definitsiooniga tulime me nüüd praegu lagedale, aga meil otsingud endiselt käivad. Milles on siin keerukus? Keerukus on selles, et selles direktiivis seotakse linnastu suurus, kui tegemist on vähem kui 250 000 elanikuga, elanikkonna tiheduse kategooriaga. Selle võib määratleda riik, aga meil üheski õigusaktis sellist määratlust ei ole. Loodame, et saame selle määratluse paremaks tehtud. Kui ka ei saa, siis ma ei arva, et see oleks selle eelnõu kõige tähtsam temaatika. Aga ka mind ennast see definitsiooniasi huvitas. Kui ma kuluaarides kohtusin ühe teise lugupeetud keskkonnakomisjoni ja Riigikogu liikmega, siis oli juttu sellest, millest on tingitud see, et kui enne pidi õhukvaliteedi parandamise kava koostama Keskkonnaamet, siis nüüd on see ülesanne usaldatud kohalikule omavalitsusele. Vastamisel tuleb lähtuda eelnõu seletuskirjast, kus on öeldud, et regulatsiooni eesmärk on anda kohaliku omavalitsuse üksusele suuremad võimalused mõjutada piirkonna õhukvaliteeti (planeeringute, tänavate korrashoiu ja muu sellise kaudu) ning võimalus rääkida kaasa välisõhu kvaliteeti parandavate meetmete väljatöötamisel ja võtmisel. Jällegi, seda ei pea tegema mitte iga omavalitsus, vaid see omavalitsus, kus on tegemist saasteainete piir- või sihtväärtuste ületamisega. Eestis võime tuua siin näiteks Tallinna. Keskkonnaministeerium suhtub kõikidesse omavalitsustesse ühetaoliselt. Kui sellist kava vaja on, siis kindlasti võib ka Tallinn esitada Keskkonnainvesteeringute Keskusele toetuse saamiseks taotluse, kui ta ei suuda selle asjaga oma vahendite abil hakkama saada. Minult hetkel kõik.
Küsimused eelnõu algatajale. Peeter Ernits, palun!
Lugupeetud juhataja! Hea keskkonnaminister! See on nagu "Tõe ja õiguse" esimene köide, kogu see materjal mu laua peal, ja küsimusi on väga-väga palju. Aga võtame ühe. Paragrahvi 55 "Välisõhus leviv müra" lõige 2: "Välisõhus leviv müra on inimtegevusest põhjustatud ning välisõhus leviv soovimatu või kahjulik heli, mille tekitavad paiksed või liikuvad allikad." Aga selle müra hulka ei kuulu olmemüra, meelelahutusürituste müra, töökeskkonna müra ega riigikaitselise tegevusega seotud, näiteks tankide liikumise müra. Mis siis üle jääb? Kas see on vastutulek müra tekitajatele?
Et näiteks Tallinna kesklinna öös saaks edasi möllata? Vastus on puhas juura. Õigusloomes on selline tava, et definitsioonid on pädevad ühe või teise konteksti raames. Kui me räägime atmosfääriõhu kaitse seadusest ja välisõhus levivast mürast, siis selle seaduse huviobjekt on ennekõike need tegevused, mis nõuavad mingit luba kas välisõhu saaste, müra või lõhna tekitamise kontekstis. Kõik see, mis on nendes ülejäänud rubriikides üles loetud, on ka seaduse kaitse all. Vabandust, mitte müra tekitamine ei ole seaduse kaitse all, vaid see kõik on reguleeritud teistes seadustes. Kui vaadata jälle eelnõu seletuskirja, siis seal on mainitud rahvatervise seadust jt. Ei ole tekkinud sellist olukorda, et ainult see müra või saaste on tähtis, aga neid teisi rubriike enam ei reguleerita.
Andre Sepp, palun!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Hea minister! Pole kahtlust, et atmosfääri kaitstes kaitseme ju oma planeeti Maa. Aga sellel planeedil elavad inimesed ja ennekõike on vaja kaitsta inimesi ja maandada neid riske. Seaduse § 52 räägib üldsuse teavitamisest. Siin on kirjas, et Keskkonnaministeerium annab oma veebilehe kaudu üldsusele regulaarselt asjakohastatud ja piisavat teavet. Kas ei ole siis operatiivsemaid teavitamisallikaid kui see ingliskeelse nimetusega veebisait envir.ee? Või rakendub siis mõni teine asjakohane seadus? Tähtis on ju inimesi teavitada.
Aitüma! Kui meie atmosfääriõhus tuvastatakse midagi sellist, millest teavitamisega on põhjust erakorraliselt tegelda, kui tegemist on ohuga inimeste tervisele, siis, ma arvan, võetakse kasutusele kõikvõimalikud vahendid. Pigem on siin silmas peetud olukorda, kus inimestel on ülevaade olemas. See on lihtsalt, ütleme, teavitamise ja informeerimise võimalus tavaolukorras, mitte hädaolukorras või mingisuguses erilises olukorras.
Aivar Sõerd, palun!
Austatud juhataja! Austatud minister! Ma sain aru, et selle seaduse eesmärk on anda kohaliku omavalitsuse üksusele suuremaid võimalusi kaasa rääkida välisõhu kvaliteeti parandavate meetmete väljatöötamisel ja võtmisel. Te ütlesite oma ettekandes, et on olnud väga palju kaebusi. Ühe näite võib tuua Harjumaalt – Muuga sadam. Viimsi valla elanikud on häiritud, et sadam reostab õhku kemikaalidega ja tekitab müra. Viimsi vald on aastaid kaasa rääkinud ja osalenud nende kavade ja meetmete väljatöötamisel ja võtmisel. Mis nüüd omavalitsuse jaoks muutub, mis lisavõimalused tekivad kaasarääkimisel ja meetmete võtmisel?
Aitüma! Kiidan Viimsi valda osavõtlikkuse eest lõhnaprobleemide lahendamisel. Kui võtta konkreetselt Viimsi valla ja Muuga näide, siis tuleb öelda, et 2014. aastal mõõdeti Muuga sadamas emissioone ja hinnati mõjupiirkonna välisõhu kvaliteeti. Selle tulemusel tuvastati lõhnahäiring ja töögrupis töötati välja iga ettevõtte ning sadamaala kui terviku panus lõhna vähendamisse. See, kuidas need lõhna vähendamise kavad lõplikult välja hakkavad nägema, alles selgub, need on koostamisel. Mis puudutab veel Muuga piirkonda, siis seal on üks nutiprojekt käimas, kasutatakse n-ö elektronninasid, et lõhnahäiringuid saaks operatiivsemalt tuvastada ning saaks kohe reaalselt vaadata, mida peaks tegema, kus see põhjus on ja kuidas seda likvideerida. Loodame, et sellele aastatepikkusele probleemile tekib reaalne lahendustee. Kas see muudab selle probleemi olematuks? Ma olen realist ja arvan, et mitte. Küll on võimalik seda leevendada, et oleks võimalik seda paremini taluda.
Märt Sults, palun!
Aitäh, härra eesistuja! Hea minister! Kolleeg Ernitsa müraloetelust jäid välja sellised asjad nagu ultraheli ja madalsagedusheli, kuni 20 hertsi ja üle 30 000 hertsi. Need sagedused tekitavad bioloogilisi ja keemilisi kõrvalekaldeid, südamerütm on alla 10 hertsi jne. Need on tervisele äärmiselt ohtlikud. Raudtee ja muud sellised asjad tekitavad madalsagedusvõnkeid ja ultraheli, seal, kus on generaatorid, seda kogu aeg tekib. Kui avastatakse sellised müralekked, mis siis seadus ütleb, mida peab tegema ja kui suured õigused on kohalikul omavalitsusel sellise asutuse sulgemiseks või talle ettekirjutuse tegemiseks?
Aitüma! Ma improviseerin elukogemuse pealt. Ma arvan, et see küsimus kuulub rahvatervise valdkonda. Kindlasti on vastav minister, võib-olla kunagine sotsiaalminister või siis emb-kumb praegune minister andnud mingisuguse rakendusakti selle kohta, mis peaks siis toimuma. Võib-olla on Terviseamet see institutsioon, kes saab esimesena reageerida. Aga nagu ma ütlesin, ma improviseerisin.
Viktor Vassiljev, palun!
Aitäh, härra Riigikogu esimees! Härra minister! Terviseamet tegeleb küll ainult siseõhuga. Aga mul on küsimus lõhnade kohta. Lõhn on paljuski subjektiivne asi, aga sel on ka objektiivsed näitajad, näiteks lenduvate osakeste hulk ühes kuupmeetris õhus. Niimoodi seda lõhna siis mõõdetakse. Aga väga tihti satutakse olukorda, kus osakeste arv vastab igati normidele või on isegi alla normi, aga lõhna on ikkagi tunda. Kui inimese käest küsida, kas on lõhna tunda, siis ta veab ninaga ja ütleb, et haiseb jah, sunnik. Kuidas te kavatsete lahendada sellised olukorrad, kus objektiivne näitaja, osakeste arv, on normis, aga lõhn ikkagi inimesi häirib? Kas te seate veel mingisuguseid kriteeriume, kuidas lõhna mõõta?
Aitüma! Tõepoolest on siin kaks poolt: võimalik on mõõta mingisuguste keemiliste ühendite esinemist, aga teisest küljest on olemas ka eksperdirühm. Kindlasti ei teki ju sellist olukorda – tore oleks, kui tekiks, aga suure tõenäosusega ei teki –, kus kõikidel päevadel aastas, st tavalisel aastal 365 päeval ja liigaastal 366 päeval üldse mingisuguseid lõhnahäiringuid ei oleks. Sellega, et neid esineb, tuleb mingil määral leppida. Ma arvan, et ega siin paremat lahendust ei ole kui seesama § 70, mis näeb ette, et kui olukord ei ole ikka rahuldav ja lõhnaainet õhus esineb, siis tuleb vähendamise kavasse panustada ja vaadata, mida veel saab ära teha.
Peeter Ernits, palun!
Lugupeetud Riigikogu juhataja! Hea minister! Ma tulen müra juurde tagasi, aga paragrahv on natuke teine – § 60. Seal on öeldud, et öömüra algab öömüraindikaatori järgi kella 23-st. Aga korrakaitseseaduses on kirjas, et öö hakkab peale kell kümme ja kestab kella kuueni hommikul. Kui sellele on tähelepanu juhitud, siis on öeldud, et seletuskirja järgi on eelnõu kooskõlas direktiiviga 2002/49/EÜ. Mis siis nüüd on? Kas korrakaitseseadus tuleb kokku viia eurodirektiiviga 2002/49/EÜ? Või kuidas on selle värgiga, selle möllamisega varasemal ajal?
Aitüma! Sellele küsimusele ei oska ma ka improviseerides hetkel vastata, aga ma arvan, et selle vastuse me peame leidma. Võib-olla on siin olemas ka inimesed, kes oskavad seda öelda, kuidas nende kahe õigusakti vastuoluga või kooskõlaga lood on. Mul on siin kaasas vaatlusgrupp Keskkonnaministeeriumist. Aga ma eeldan, et kõik te tahate atmosfääriõhku kaitsta ning selle seaduseelnõu esimene lugemine lõpetatakse. Esimese ja teise lugemise vahel teeme me keskkonnakomisjonis selle asja selgeks.
Krista Aru, palun!
Aitäh, härra juhataja! Austatud minister! Lugedes seaduseelnõu seletuskirja, leidsin ma siit hulgaliselt positiivseid lauseid. Üks nendest väidab, et seaduseelnõu peaks kindlasti vähendama praegust sisemist ja välist ülereguleerimist. Kas te avaksite sellise positiivse lause tagamaid?
Jah, vaatan uuesti oma spikrit ja toon kõnest välja eelviimase lõigu: õhusaasteloa kohustus asendatakse ligikaudu tuhandel käitisel lihtsama registreerimiskohustusega. Ehk enne oli vaja õhusaasteluba näiteks väikesel sigalal, kanalal, tanklal, millel iganes. Nüüd aga kord ütleb, et selle loa menetluse ja taotlemise protseduuri pole vaja läbi teha. On vaja teavitada, tuleb oma tegevus registreerida ja siis on võimudele teada, et selline asi legaalselt toimub. See on vastus.
Imre Sooäär, palun!
Aitäh! Austatud minister! See on päris paks ja võimas seadus. Paragrahvid 55–61 tegelevad müratasemega, millest eelküsijad juba juttu tegid. Väga raske on aga siit kuskilt leida, kuidas on võimalik tuvastada välisõhus leviva müra n-ö algallikaid või tekitajaid ja seda, kes on selles müras kõige rohkem süüdi. Toon näite. Tallinna ööklubidest on palju juttu olnud. Kuidas on aktiivses klubide piirkonnas võimalik tuvastada, milline klubi rohkem mürtsu teeb ja on välisõhus leviva müra tekitamises rohkem süüdi? Sama lugu on näiteks tehastega õhus leviva saaste kontrollimisel. Kuidas on võimalik kindlaks teha, et õhust võetud proov näitab, et just see tehas on süüdi, aga sealsamas kõrval olev teine samasuguse korstnaga tehas süüdi ei ole?
Aitüma! Mis puudutab korstnaid, siis emissioone on võimalik eraldi mõõta ja vaadata, mis on nende koosmõju. Kui me tuleme vanalinna baaride teema juurde, siis ma arvan, et tihtilugu aparaati vaja ei olegi, sest põhjused võivad olla ilmselged. Küsimus on selles, mida selle teadmisega peale hakata. Kas on vaja teha mingisuguseid mõõtmisi või on olukorra parandamiseks mingisugune lihtsam võimalus? Olen ka viimasel kümnel aastal ühe silmaga neid debatte jälginud ja arvan, et kui mingit muud mõistlikku lahendust ei tule, siis on kohalikul omavalitsusel võimalus reguleerida seda probleemi kauplemisloa ja lahtiolekuaegade abil. Tihtilugu võib-olla täppisteadusega kuhugi ei jõuagi, inimlik aspekt peab aitama.
Märt Sults, palun!
Aitäh, härra juhataja! Aitäh, hea minister! Tahtsin küsida sellist asja. Mendelejevi tabel on äärmiselt pikk, ühendite hulk on lõpmatu. Kuidas me saame kindlaks määrata asju, mille kindlaksmääramiseks meil puudub võimekus? Mujal maailmas on näiteks mingid ühendid keelatud, aga meil ei ole, kuna meil puuduvad nende kindlaksmääramiseks riistad, kemikaalid või metoodika. Mitu inimest peavad olema – palun vabandust väljendi eest! – küpsed, et hakataks pöörama tähelepanu, mispärast mingis piirkonnas on palju inimesi kas punnilised, kiilakad, südamehaiged või mingi muu hädaga? Mis meetrumi järgi te oletate müra või õhusaaste määra? Mis peab juhtuma selleks, et te hakkaksite sellele tähelepanu pöörama?
Aitäh! Hukkunute kriteeriumi ei ole üheski õigusaktis toodud. Võin anda üldise vastuse, mille sisu on järgmine. Kindlasti panustasid minu eelkäijad ja panustan ka mina sellesse, et paraneks Keskkonnauuringute Keskuse, aga ka teiste uurimisasutuste võime määrata kindlaks võimalikult erinevaid saasteaineid võimalikult kõrge tundlikkusega. Mis puudutab regulatsioone, siis Euroopa Liidu kontekstis ongi toodud välja need kõige olulisemad ühendid, on need siis kantserogeenid või mis iganes selle nõude põhjus on, mille seire peab toimuma igal juhul. Need ei puuduta kogu Mendelejevi tabelit. Kindlasti on ka tulevikus juhtumeid, et tuleb eraldi süüvida sellesse, mis ühe või teise asja, näiteks tervisekahjustuse põhjus võib olla ja kas siin võib olla mingi põhjuslik seos.
Viktor Vassiljev, palun!
Aitäh, härra Riigikogu esimees! Hea minister! See on vajalik ja tore seadus, mis ilmselt annab ka volitusnormi, et saaks karistada neid ettevõtteid, kes rikuvad õhku olgu siis müra või lõhnaga. Aga kas hakkab olema ka võimalus karistada eraisikut või füüsilist isikut? Neid isikuid on küllaltki palju, kes näiteks esmaspäeva hommikul ei lärma, kedagi ei tülita, aga haisevad rõvedalt, eritades välisõhku alkoholi laguprodukte aldehüüde ja ketoone, mis ei ole mitte ainult väga räige lõhnaga, vaid on ka täiesti mürgised ja mille kontsentratsiooni on täiesti võimalik mõõta. Kas ka eraisikuid võib karistada selle eest, et nad lõhnaga rikuvad õhukvaliteeti?
Aitüma! Atmosfääriõhu kaitse seaduse kontekstis ei eeldata, et kodanikul on olemas õhusaasteluba või registreering vastavas ametiasutuses. Kõik see, mis puudutab füüsiliste isikute vastutust, on toodud selle seaduseelnõu 9. peatükis "Vastutus" alates §-st 228. Me näeme sealt, et väärteost lähtuvalt on füüsilisel ja juriidilisel isikul erinevad karistused.
Aitäh, härra minister! Rohkem Riigikogu liikmetel küsimusi ei ole. Keskkonnakomisjoni ettekandja on Mati Raidma. Palun!
Austatud esimees! Hea minister! Head kolleegid! Riigikogu keskkonnakomisjon arutas seda eelnõu 18. jaanuaril. Komisjoni arutelul osalesid ka keskkonnaminister Marko Pomerants, Keskkonnaministeeriumi õigusosakonna juhataja Eda Pärtel, Keskkonnaministeeriumi välisõhu osakonna juhataja Heidi Koger ning kliima- ja kiirgusosakonna peaspetsialist Annika Konovalov. Eelnõu tutvustasid ja komisjoni liikmete küsimustele vastasid keskkonnaminister Marko Pomerants ja Keskkonnaministeeriumi välisõhu osakonna juhataja Heidi Koger. Istungil selgitati, et tegemist on mahuka eelnõuga, millega korrastatakse atmosfääriõhu kaitsega seotud normid, mis kohati ümber struktureeritakse, ning ühtlustatakse lubade menetlemist ja aruandlust. Seaduseelnõu väljatöötamisel on arvestatud olemasolevat praktikat, samuti vajadust viia seadus kooskõlla mitme direktiiviga. Eelnõu seadusena jõustumise korral asendab see kehtivat välisõhu kaitse seadust. Arutelu käigus saime teada, et jalgratas on taas leiutatud: välisõhu kaitse seaduse eelmine nimetus oli atmosfääriõhu kaitse seadus ja nüüd see nimetus taastub. Komisjonis tekkisid paljuski samad küsimused müra ja kohaliku omavalitsuse rolli teemadel, mis olid kõne all ka siinses debatis ministriga. Enamik vastuseid on täna siin saalis juba kõlanud. Kohaliku omavalitsuse planeeringutegevuses tuleb ka mürateemasid käsitleda. Kui kohalikud omavalitsused teevad kindlaks olulised müraallikad oma piirkonnas ja avalikustavad need, siis on see kindlasti toeks inimestele, kes oma plaane sätivad, alates sellest, et kui inimene kuhugi kolib, siis ta juba eelnevalt teab, millised müraallikad seal piirkonnas on, ta ei pea hiljem üllatuma. Arutlesime ka lõhnateemal. Põllumeeste probleemid on siin samuti olulised. Saime Keskkonnaministeeriumilt selge signaali, et probleemiga tegeldakse edasi ja läbirääkimised põllumeestega jätkuvad. Seire kohta saime teada, et riiklikud seirejaamad, mis Eestis on, tulenevad Euroopa Komisjoni direktiivist. Neid jaamu on Eestis üheksa: kolm jaama on Tallinnas (Õismäel, Koplis ja Liivalaia tänaval), peale selle on jaamad Tartus, Kohtla-Järvel, Narvas ja Sillamäel. Oli ka väike arutelu atmosfääri eri kihtide üle. Saime teadmise, et õhukvaliteedi küsimused puudutavad konkreetselt troposfääri. Kui me räägime stratosfäärist, siis 90% osoonist ehk nn osoonikiht asub stratosfääris ja seega on see kliimapoliitiliselt selle eelnõuga otseselt puutumuses. Seaduses on mainitud ka mesosfääri. See jäi komisjoni arvates veel natukene lahtiseks. Loodame, et järgmiste arutelude käigus täpsustame me mesosfääri rolli selles seaduses. Komisjon otsustas peale arutelusid teha ettepaneku saata eelnõu 165 Riigikogu täiskogu päevakorda 27. jaanuariks 2016 (konsensuslikult), teha ettepaneku eelnõu esimene lugemine lõpetada (samuti konsensuslikult) ja teha ettepaneku määrata eelnõu 165 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 10. veebruar 2016 kell 16 (samuti konsensuslikult). Viimasena otsustati siinkõneleja määrata komisjoni ettekandjaks. Tänan!
Aitäh, austatud ettekandja! Teile küsimusi ei ole. Kas fraktsioonidel on soovi pidada läbirääkimisi? Kõnesoove ei ole. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu 165 esimene lugemine lõpetada. Esimene lugemine on lõpetatud. Määran eelnõu 165 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks s.a 10. veebruari kell 16. Head kolleegid! Tänane istung on lõppenud. Istungi lõpp kell 15.04.