Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 140 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 154 narodna poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Zoran Bojanić, Maja Gojković, Milanka Karić, Aleksandra Đurović, Marko Pavle, prof. dr Mileta Poskurica, Dušan Bajatović, Vesna Stepić i Dragana Mijatov. Uz saziv Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u 2012. godini, koje je sazvano na Zahtev 93 narodna poslanika, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije i člana 48. stav 3. Zakona o Narodnoj skupštini, dostavljen vam je Zahtev za održavanje Sedmog vanrednog zasedanja sa određenim dnevnim redom, sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za Sedmo vanredno zasedanje Narodne skupštine, određen je sledeći D n e v n i r e d 1. Predlog zakona o izmeni Zakona o Javnom beležništvu, koji je podnela grupa od 61 narodnog poslanika; 2. Predlog zakona o dopunama Zakona o vanparničnom postupku, koji je podnela grupa od 61 narodnog poslanika. Dostavljen vam je izveštaj Odbora za administrativno budžetski i mandatno imunitetska pitanja Narodne skupštine, koji je utvrdio da je preuzimanjem funkcije guvernera Narodne banke Srbije od strane narodnog poslanika dr Jorgovanke Tabaković, dana 6. avgusta 2012. godine, nastupio slučaj iz člana 88. stav 1. tačka 5) Zakona o izboru narodnih poslanika, prema kojem preuzimanjem funkcije koja je prema ovom zakonu nespojiva sa funkcijom narodnog poslanika, narodnom poslaniku prestaje mandat po sili zakona. Iz navedenih razloga, Odbor nalaže da Narodna skupština konstatuje prestanak mandata ovom narodnom poslaniku. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 5) Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština, na predlog Odbora za administrativno budžetska i mandatno imunitetska pitanja Narodne skupštine, konstatuje da je prestao mandat, pre isteka vremena na koje je izabrana, narodnom poslaniku dr Jorgovanki Tabaković, danom preuzimanja funkcije koja je nespojiva sa funkcijom narodnog poslanika. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Do sada su, u skladu sa članom 39. stav 3, stigla ovlašćenja o ovlašćenim predstavnicima. Poslaničku grupu Nove Srbije će predstavljati narodni poslanik Dubravka Filipovski, Bojan Đurić će biti predstavnik poslaničke grupe Liberalno-demokratske partije, narodni poslanik Mirna Kosanović će predstavljati poslaničku grupu Socijaldemokratske partije Srbije, ovlašćeni predstavnik Demokratske stranke Srbije biće narodni poslanik Milica Radović i predstavnik predlagača je narodni poslanik Vladimir Cvijan. Narodni poslanik Vladimir Cvijan, na osnovu člana 92. stav 2. i člana 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmeni Zakona o javnom beležništvu i Predlogu zakona o dopunama Zakona o vanparničnom postupku. Da li narodni poslanik Vladimir Cvijan želi reč? (Ne.) Stavljam ovaj predlog na glasanje. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Da li neko ima problem sa glasanjem? Da li ste imali problema sa glasanjem? Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasao 121 narodni poslanik, nije bilo protiv, nije bilo uzdržanih, nije glasalo 47, od ukupno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Izvinjavam se, imamo prostu većinu. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Otvaramo zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmeni Zakona o javnom beležništvu i Predlogu zakona o dopuni Zakona o vanparničnom postupku. Saglasno Odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda pod tačkama 1. i 2, obaveštavam vas da je ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe pet sati. Da li ima predloga da vreme traje duže? (Ne.) Molim vas za malo pažnje, poštovane kolege. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave, po poslaničkim grupama, sledeće: poslanička grupa Srpska napredna stranka - jedan sat i 16 minuta i 48 sekundi, poslanička grupa Demokratska stranka – jedan sat, jedan minut i 12 sekundi, poslanička grupa Socijalistička partija Srbije – 30 minuta, poslanička grupa Demokratska stranka Srbije – Vojislav Koštunica - 25 minuta i 12 sekundi, poslanička grupa Ujedinjeni regioni Srbije – 18 minuta, poslanička grupa Liberalno demokratska partija – 16 minuta i 48 sekundi, poslanička grupa PUPS – 14 minuta i 24 sekunde, poslanička grupa Socijaldemokratska partija Srbije – 10 minuta i 48 sekundi, poslanička grupa Nova Srbija – devet minuta i 36 sekundi, poslanička grupa Jedinstvena Srbija – osam minuta i 24 sekunde, poslanička grupa Savez vojvođanskih Mađara – šest minuta, poslanička grupa SPO–DHSS – šest minuta i poslanička grupa Liga socijaldemokrata Vojvodine – šest minuta i poslanička grupa Nacionalne manjine, Narodna partija i Bogata Srbija – šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi poslaničkih grupa međusobnim dogovorom određuju najviše tri učesnika u raspravi koji imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Da li predstavnik predlagača, narodni poslanik Vladimir Cvijan, želi reč? (Bojan Đurić, sa mesta: Poslovnik.) Po Poslovniku? Izvolite.
Gospodine Stefanoviću, mislim da je važno da intervenišemo već u ovim prvim minutima našeg jesenjeg zasedanja, bez obzira što je ovo vanredno zasedanje. Vi ste, kada ste birali za predsednika parlamenta, kao i vaša vladajuća koalicija, nova vladajuća koalicija, rekli da ćete se ponašati na drugačiji način, da će se Vlada ponašati odgovornije prema parlamentu nego što je to učinila prethodna Vlada. U međuvremenu, za sutra u 16,00 časova ste zakazali postavljanje pitanja Vladi, poslednji četvrtak u mesecu, i ukazujem na to da ste povredili član 205. Poslovnika Narodne skupštine, koji u stavu 2. kaže da će Vlada pisanim putem obavestiti Narodnu skupštinu o tome koji članovi Vlade ne mogu da prisustvuju sednici Narodne skupštine na kojoj se Vladi postavljaju poslanička pitanja najkasnije tri dana pre dana određenog u stavu 1. ovog člana. U međuvremenu, poslaničke grupe i narodni poslanici nisu dobili nikakvo obaveštenje od Vlade Republike Srbije koji će članovi Vlade, odnosno koji ministri su eventualno sprečeni da prisustvuju sutrašnjem postavljanju pitanja. Opozicione političke partije, a pre svega LDP, nemaju nikakvu nameru da učestvuju u tom cirkusu sutra, ukoliko ne znamo koji će ministri biti ovde, ili ukoliko bude ponovljena situacija da svega nekoliko članova Vlade bude prisutno. Molim vas da nas obavestite u kakvom će sastavu Vlada sutra biti ovde, kako bismo mogli da se pripremimo za postavljanje pitanja. Hvala vam.
Drago mi je da mogu da vas obavestim da očekujem prisustvo svih članova Vlade. Zato nije ni stiglo obaveštenje da neki od članova Vlade neće moći da budu prisutni, pošto očekujem da pred ovaj dom dođu svi, predvođeni predsednikom Vlade. Takvo uveravanje imam i od samog predsednika Vlade. Nadam se da će i narodni poslanici pokazati isto takvo interesovanje i to, da kažem, predlažem svim kolegama iz svih poslaničkih grupa, da i Narodna skupština pokaže interesovanje za ostvarivanje ovog svog prava, ali slažem se sa vama da smo mogli da vas obavestimo da će svi članovi Vlade prema onome što mi raspolažemo biti prisutni na sutrašnjoj sednici. Gospodine Cvijan, da li vi želite reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto smo utvrdili da ćemo imati objedinjenu raspravu za koju je u skladu sa Poslovnikom dovoljna je prosta većina, ukratko ću u jednom kratkom izlaganju da izložim šta je ideja ova dva zakona koje smo predložili, koje je SNS i njeni poslanici predložili. Dakle, imamo zakon o izmenama Zakona o javnom beležništvu i Zakona o izmenama i dopunama Zakona o vanparničnom postupku. Što se Zakona o vanparničnom postupku tiče, u najkraćem, podsetiću vas da u zemlji Srbiji prema zvaničnim podacima koji su dobijeni od UNHCR, tokom jednog istraživanja od pre nekoliko godina, postoji 6.750 lica koja nisu upisana u matične knjige rođenih. U većini slučajeva statistički posmatrano u pitanju su lica romske nacionalnosti, ali složićemo se da sigurno ima jako mnogo ljudi i drugih pripadnika, u krajnjoj liniji i Srba koji nisu upisani u matične knjige, jer znate i sami kako se dešava -neko se rodi zimi u nekom planinski udaljenom predelu, u kući gde su roditelji verovatno malo slabijeg imovinskog stanja, možda malo i slabijeg obrazovnog stanja, na proleće počinju poljoprivredni radovi i ne stigne lice da bude prijavljeno u matične knjige rođenih. Dakle, iz tih razloga možemo i sami zamisliti koliko je takvim licima koja su pravno nevidljiva,kako se to kaže, teško da kasnije ostvare svoja osnovna prava, kao što su pravo na zdravstveno osiguranje, pravo na školstvo, ne mogu da dobiju ličnu kartu, ne mogu da dobiju pasoš. Podsetiću takođe, da su međunarodne organizacije više puta ukazivale pređašnjem režimu i pređašnjim nadležnim ministarstvima da se hitno nešto mora uraditi po ovom pitanju. Mi smo imali vrlo oštre kritike upućene kako od strane UNHCR, tako i od strane UNICEF-a, od strane Međunarodnog komiteta Crvenog krsta, od strane OEBS-a,onda Komiteta UN za ljudska prava, Komiteta UN zaduženog za borbu protiv diskriminacije i mnogi drugi su ukazivali pređašnjem režimu da se hitno mora doneti jedan ovakav zakon. Čak je i Zaštitnik građana gospodin Saša Janković nekoliko puta… Gospodine predsedniče, da li možete da zamolite kolege i koleginice, narodne poslanike… Očigledno neke ne zanima problem koji očigledno tišti oko 20.000 ljudi u Srbiji, pa ako nije problem, kratko ću. Mnogi su od međunarodnih organizacija ukazivali, na kraju i naš gospodin Saša Janković, Zaštitnik građana, da se hitno nešto mora uraditi po ovom pitanju. Podsetiću da je grupa od 124 nevladine organizacije početkom 2011. godine uputila direktno pismo tadašnjem bivšem ministru nadležnom za državnu upravu i lokalnu samoupravu da se izmene zakoni i reši pitanje pravno nevidljivih. Nije bilo sluha ni od strane tada nadležnog ministarstva u okviru bivšeg režima, niko nije hteo da se bavi ovim pitanjem, izuzev što je, moram priznati, 2012. godine jedan predlog zakona ušao od strane Ministarstva pravde u proceduru, ali je iz poznatih razloga na kraju povučen. Zakon koji smo predložili, Zakon o vanparničnom postupku, čisto da vas podsetim šta je tema, pošto vidim da pričate, ali hajde, je utemeljen na zahtevima… Više puta sam zamolio predsednikai opomenuo vas je, ali dobro. Zakon o vanparničnom postupku, koji smo predložili, utemeljen je na rešenjima koja su predložile nevladine organizacije i stručna javnost, kao i naš Zaštitnih građana, predviđa najkraću proceduru u vanparničnom postupku pred bilo kojim sudom, u unapred utvrđenim rokovima, besplatno, da sva lica koja nisu upisana u matične knjige rođenih mogu da se prijave u adekvatnom dokaznom postupku, dokažu da su rođeni na teritoriji Srbije, ako treba i svedocima, ako treba i uz postupak međunarodne pravne pomoći, i da nakon toga steknu jednu sudsku odluku na osnovu koje se izdaje izvod iz matične knjige rođenih. Predviđeni su i adekvatni pravni lekovi, predviđena je takva jedna procedura koja garantuje da se ostvare osnovna ljudska prava lica koja su, kako se to kaže, pravno nevidljiva. Sa druge strane zakon o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu, kao što ste videli, ima samo jedan član. Nije sporno da su javni beležnici Srbiji potrebni. Nije sporno da mi ozbiljno kasnimo i za EU i za zemljama u okruženju. Nije sporno da su i Slovenci i Hrvati, i BiH i u Makedoniji da je Zakon o javnom beležništvu davno donet, da su pokazani dobri rezultati. Nije sporno da će našim građanima javni beležnici doneti veći konfor u životu, jer umesto da trčite u sudove i overite ugovore za velike pare, čekate redove, a vrlo često posle ove reforme pravosuđa nemate sud u mestu gde živite, imaćete svog javnog beležnika, svog notara, kako kaže narod, jednog notara na 25.000 stanovnika, vašeg komšiju, koji će, nadamo se, za manje iznose za svoje usluge nego što sada sudovi naplaćuju ostvarivati taj kontakt sa građanima koji je definitivno potreban. Zakon o notarima nam je potreban. Notari su nam potrebni, ali moramo zamoliti ovaj dom Narodne skupštine da se prihvati predlog poslanika SNS da se odloži primena zakona za narednih šest meseci iz razloga što Ministarstvo pravde bivšeg režima, iako je više puta javno izjavljivano da sve ide svojim tokom, da sve ide u rokovima, nije odradilo osnovne preduslove i donelo osnovne podzakonske akte koji su neophodni da se ovaj zakon sprovede. Podsetiću vas da je u originalnom zakonu stajalo da će Ministarstvo pravde u roku od tri meseca od dana stupanja na snagu zakona doneti pravilnik o javnobeležničkom ispitu. Podsetiću vas da je zakon donet 9. maja 2010. godine, a da je ovaj pravilnik Ministarstvo pravde bivšeg režima donelo 21. septembra 2011. godine. Iz razloga što se kasnilo sa ovim pravilnikom kasnilo se i sa polaganjem ispita od strane zainteresovanih lica za mesto notara, kasnilo se i sa imenovanjem takvi lica. U ovom momentu manje od 50 ljudi ispunjava uslove da stekne zvanje notara, a u Srbiji je neophodno barem 100 ljudi da bi uopšte počeo da funkcioniše notarski sistem, a za celu Srbiju je potrebno oko 400 ljudi. Danas, izuzev na papiru, još uvek nemamo Notarsku komoru. Danas nemamo ni organe Komore. Danas nemamo ni druge akte Komore, kao što je tarifa. Čitav niz drugih uslova, kao što su uslovi iz konkursa su kasnili i to je direktna odgovornost Ministarstva pravde iz bivšeg režima. Zakon nam je potreban, ali i svi podzakonski akti, skoro svi, da budem precizniji su potrebni da budu doneti za sprovođenje Zakona o javnom beležništvu. Iz tog razloga nemamo drugu mogućnost nego da zatražimo od ovog doma da se samo za šest meseci odloži primena zakona kako bi Ministarstvo pravde na čelu sa gospodin Selaković i njegov tim na mnogo ozbiljniji način pristupili sistemu notarskom, odnosno uvođenjem notarskog sistema i kako bi doneli potrebne pravilnike, organizovali polaganje ispita, dali ljudima licence za rad, osnovali Komoru, odredili tarife, odredili organe Komore i odredili sve ostalo što je neophodno da bi notarski sistem u Srbiji zaživeo. Ponavljam još jednom, notarski sistem u Srbiji je potreban. Jeste da mnogo kasnimo, ali je potrebno da imamo notare. To je dobro rešenje za naše građane. Za one koji su do sada polagali notarski ispit njihova prava koja su stečena u skladu sa zakonom neće ovim odlaganjem na bilo koji način biti povređena. Dakle, molimo sve, i građane Srbije za razumevanje. Treba nam šest meseci da zakon počne da živi, jer nasledili smo situaciju koja ne omogućava u skladu sa zakonom da zakon počne da se primenjuje 1. septembra kako je to bilo predviđeno. Pošto imamo objedinjenu raspravu mogli bi o ovome duže vremena da pričamo. Ja ću prekinuti. Mislim da je jasno da su ovi zakoni prošli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Dobili su jednu načelnu saglasnost, jednoglasno, tako da se ne bih iznenadio da u raspravi o amandmanima bude jednoglasno usvojen. Hvala.
Hvala. Da li žele reč izvestioci nadležnih odbora, Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, odnosno Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu? (Ne.) Da li predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Za reč se javio gospodin Bojan Đurić. Izvolite.
Poštovani predsedničke, dame i gospodo narodni poslanici, slažem se, gospodine Cvijan, sa većim delom onoga što ste govorili ovde, ali mislim da imam pre toga jedno pitanje. Prosto je neverovatno da ste na ovaj način odlučili da organizujete ovu sednicu, da pripremite ove zakone, da ih podnesete i da ih usvajate. Najmanje se pri tome mislili na njihovu sadržinu. Danas ste nam ponudili izmenu Zakona o javnom beležništvu, koji ima manje od 20 reči, samo dva člana, i u ta dva člana ste uspeli da napravite grešku prilikom pisanja i predlaganja ovog zakona. Naime, u članu 2. ovog zakona se kaže da on stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u Službenom glasniku Republike Srbije. Ako se zakon usvoji, na primer, sutra, to znači da će on stupiti na snagu 6. ili 7. septembra. Koliko sam shvatio, vaša osnovna intencija je bila ovim zakonom odložite primenu osnovnog teksta Zakona o javnom beležništvu. Dakle, taj zakon bi morao da stupi na snagu najkasnije 31. avgusta ove godine u ponoć. Ako se zakon usvoji u ovom obliku koji ste vi predložili, imaćemo pravni vakum. Dakle, imaćemo pet ili šest dana važenja starog Zakona o javnom beležništvu, koje predviđa jedno pravo, jedan mehanizam, jedan postupak za građane koji u realnom životu neće postojati iz svih ovih razloga koje ste vi naveli u svom obrazloženju. Vama je očigledno bilo bitnije da jedno 15 puta ponovite - vlada bivšeg režima, bivši režim, nego da se bavite ovom suštinskom greškom koju imate u Predlogu zakona koji ste ovde podneli. Možda bi ova greška bila izbegnuta da ste se ponašali ozbiljno. Naime, vi ste kao poslanička grupa SNS ovaj predlog zakona podneli 13. avgusta ove godine. U tom trenutku je Srbija već imala vladu nekih petnaestak dana. U toj vladi postoji Ministarstvo pravde i državne uprave koje vodi gospodin Selaković, koga ste posebno pomenuli u svom izlaganju. Najnormalnije bi bilo da ovakav zakon predloži Vlada, odnosno Ministarstvo pravde u okviru nje. Ne znam na osnovu čega nam vi danas predlažete da pristanemo na šestomesečno odlaganje primene Zakona o javnom beležništvu, uz uverenje da će u tih šest meseci biti sve u redu, da ćete uspeti da obavite one poslove koje bivši režim, kako vi kažete, u kome se nalaze mnogi vaši koalicioni partneri, nije uspeo da obavi. Dakle, dva člana, manje od 20 reči, rutinsko-tehničko obrazloženje zakona bez i jednog konkretnog dokaza kako ćete to uspeti da uradite. Uostalom, vi to ne trebate da radite, sve one akte koje ste pominjali, sve radnje za sprovođenje zakona koje ste pominjali treba da usvoji ministarstvo, odnosno Vlada Srbije i da ih sprovedu. Kakva nam je garancija da će 28. februara sledeće godine situacija biti, odnosno svi ovi problemi, otklonjeni. Da ne pričamo o tome da ste parlament na prvoj sednici posle izbora Vlade doveli u vrlo neprijatnu situaciju da se kreće po samoj ivici Poslovnika, sada kada Odbor bude morao da amandmanom menja ovaj član 2. Polovinu zakona ćete menjati amandmanom. Zakazali ste sednicu osam dana pre dana održavanja i time skratili rok za podnošenje amandmana. U međuvremenu niste podneli amandman. Dakle, nisteuočili da u zakonu koji ima dva člana jedan član nije dobar, a da ta mana tog člana onemogućava da se ostvari svrha ovog zakona koji predlažete. Sada će odbor predlagati amandman, verovatno danas u toku dana ili pred samo glasanje o tom zakonu. O čemu ćemo mi danas ovde da razgovaramo? Dakle, sve one primedbe, sve one mane koje ste istakli kada ste govorili o bivšem režimu, ste danas demonstrirali i kod sebe, odnosno na svojoj strani. Ako bude bilo prilike za diskusiju, odnosno ako budete odlučili da i dalje govorite o ovom zakonu u nastavku diskusije, očekujem da odgovorite i na to pitanje – otkud ta ambicija da jedna od poslaničkih grupa predloži zakone, čija primena direktno ili čija uspešnost direktno zavisi samo od ministarstva u Vladi i novoizabrane vlade. Meni to liči na negativnu praksu bivšeg režima, kako vi kažete, a to je da stranke praktično po feudalnom principu drže ministarstva i da su onda u ovom parlamentu zainteresovane za predlaganje, obrazlaganje, branjenje samo onih zakona koji ulaze u domen poslova ministarstava na čijem čelu su njihovi članovi, odnosno resora koji drže njihovi ministri. Ovo nije samo primedba vama, nego i predsedniku parlamenta, koji je na nekoliko načina učestvovao u ovakvoj pripremi, odnosno u održavanju sednica. Vi ste gospodine Stefanoviću, osim što ste predsednik parlamenta, pa ste formalno zakazali ovo vanredno zasedanje, jedan od potpisnika, odnosno predlagača zakona. Poslovnik Narodne skupštine vas obavezuje, vas i vaše stručne službe da vrlo pažljivo pogledate predloge zakona i da vodite računa o tome kakav je njihov sadržaj. Nije bilo tako teško uočiti da kada sednicu zakazujete za 29. avgust, a u zakonu piše da stupa na snagu osam dana od dana objavljivanja u Službenom glasniku, da ćemo biti u problemu. Ova druga tačka dnevnog reda je mnogo manje sporna. Vi ste u pravu ona pokušava da da odgovor na jedan društveni problem koji jeste veliki, na koji je ukazivao i civilni sektor i neke političke partije, međunarodna zajednica, odnosno međunarodne organizacije, pre svega one koje se bave ljudskim pravima. Čini mi se da ste u obrazloženju Predloga zakona rekli da ima oko 6000 takvih lica. Rekao bih da ih ima više prema nekim drugim izvorima. Na ovaj problem se naslanja problem stanja naše administracije, podataka o našim građanima, načina na koji je sproveden popis itd. U ovom zakonu ima nekoliko problematičnih pitanja. Znate koliko imamo problema sa kvalitetom implementacije zakona koje usvaja ova Narodna skupština, imali smo ih pogotovo u prošlosti, pa i ovi problemi koji su vezani za nemogućnost da se primenjuje Zakon o javnom beležništvu. Vi ste u dopunama o zakonu o vanparničnom postupku predvideli u obrazloženju da za sprovođenje tog zakona nije potrebno obezbediti dodatna finansijska sredstva u budžetu Srbije. Istovremeno ste u sam zakon ugradili odredbu koja kaže da oni koji apliciraju, po ovom zakonu, to praktično ništa neće koštati, odnosno da neće plaćati taksu. Kao što znate, nijedan postupak pred bilo kojim državnim organom u ekonomskom smislu nije besplatan, on nešto košta, pravi se neki trošak. Ukoliko u budžetu nije potrebno obezbediti dodatna sredstva za ovu namenu, istovremeno je postupak besplatan za one koji apliciraju, ko će pokriti razliku, odnosno ko će snositi trošak. Državni organi, pre svega sudovi, čija je nadležnost predviđena ovim zakonom, mislim da nisu u stanju da tako nešto rade ili nije pravedno da rade iz neke druge vrste sopstvenih prihoda. To bi na neki način bilo nepravedno i prema onim građanima koji u postupku pred sudovima plaćaju prilično visoke takse i ispalo bi da oni finansiraju sprovođenje ovog zakona, što ne bi bilo opravdano, ni pravedno. Neke druge odredbe mogu biti sporne. Ne kažem da će to tako biti. Uostalom, poslanička grupa LDP je podnela četiri amandmana i mislim da će biti prilike da o njima više razgovaramo. Koleginica Gerov će o tome pričati u nastavku rasprave. Postoji problem kod ovog člana koji definiše vezanost, odnosno ne vezanostorgana koji odlučuje o upisu u knjigu državljana, odnosno o sticanju državljanstva, ovim rešenjem kojim se utvrđuje vreme i mesto rođenja za ova lica. To u praksi možda može da proizvode ozbiljne probleme. Molim vas da to probamo sada da razjasnimo, da ne bismo imali problem, ne zbog Evropske komisije, Saveta Evrope, OEBS-a i drugih organizacija, nego zbog nas da ne bismo imali za nekoliko meseci zakon koji se teško primenjuje ili koji ne može da se primeni. Time bih zaključio, što se tiče ovog prvog zakona, Zakona o javnom beležništvu. Smatram da ste napravili ozbiljan problem i da skandalom započinjete svoj mandat. Vrlo ste pazili u zakonu o izmenama Zakona o NBS da ne napravite ni jednu grešku. To vam je bilo vrlo značajno da budući položaj gospođe Tabaković ne dovedete u pitanje. U ovom zakonu koji se mnogo više tiče građana, koji njima treba da omogući da za šest meseci dobiju mogućnost da neka svoja pitanja i probleme rešavaju pred notarima, odnosno javnim beležnicima, niste bili tako pažljivi. Svi se bavimo politikom, pratimo medije, jasno nam je u šta će se ovo pretvoriti. Dakle, ovu tačku birate, kao jednu od tačaka gde ćete voditi svoj obračun sa bivšim režimom. To je sasvim jasno. Molim vas da nas poštedite tih problema koje imate, a i Srbiju tih vaših rasprava. Prethodna Vlada je prestala da postojipre 7-8 meseci. Imali smo izborni proces koji je trajao više od pola godine. Vi ste Vlada već mesec dana i molim vas da kada pišete zakona, koji imaju dva člana, da makar ta dva člana budu perfektna i sprovodiva u praksi. Hvala vam.
Hvala. Samo bih želeo da vam kažem, prihvatam ovo što ste rekli. Smatram da ste u pravu. Jedino što smo mi cenili da ćemo faktički, našli smo mogućnost da amandmanom nadležnog odbora intervenišemo i popravimo ovu stvar, a da je naravno shvatim kao dobronamernu vašu diskusiju i zahvaljujem se na tome. Gospodin Cvijan. Izvolite.
Da odgovorim na nekoliko stvari kolegi Đuriću. Zaista shvatamo dobronamernim vaše ukazivanje da imamo jednu tehničku grešku u zakonu. Dakle, kad se pišu zakoni prave se tehničke greške, prave se i štamparske greške. Ja nikada kao predsednik Odbora za Ustav i zakonodavstvo nisam pravio problem kad mi dođu amandmani npr. LDP koji su puni štamparskih grešaka, gramatičkih grešaka, u obrazloženju itd. Dakle, ne vidim zašto da branim nešto. Danas ovde, dakle, priznajemo grešku i zahvaljujemo se na tome što ste i vi ukazali i najmanji problem je da jednu tehničku grešku koju imamo u zakonu, koji smo predložili, govorim naravno o Zakonu o javnom beležništvu ispravimo kroz nadležni odbor koji ima pravo po Poslovniku da uloži amandman. Što se tiče amandmana i uopšte razgovora o izmenama i dopunama Zakona o vanparničnom postupku, drago mi je da se svi zajedno slažemo, pa i vi, da je to dobar zakon. Tehničke izmene, opet kroz tehničke amandmane, to ćemo kasnije da raspravimo. Ne možete meni reći da ja ovde rešavam neke ranije sukobe. Znate, ja idem čisto hronološki. Zakon o javnom beležništvu je donet 2010. godine i dobro je da je donet. Jeste da je kasnio jedno deset godina u odnosu na neke druge zemlje u okruženju, ali nesporno da je su svi pravilnici, svi podzakonski akti iz tog zakona kasnili u proseku godinu dana iako smo imali situaciju da Ministarstvo pravde bivšeg režima konstantno izjavljuju, tih izjava ima najmanje 100, kako sve ide dobrim tokom. E pa nije. To je činjenica, nije to ništa zlonamerno. To je činjenica i ja moram da obrazložim u ime SNS i u ime ministra pravde koji će sutra morati da donosi sve te akte, moram da obrazložim građanima zašto notare opet nećemo dobiti ni 2012. godine, nego moramo da odložimo za 2013. godinu. Prosto nismo mi krivi za ovo kašnjenje, zato što nema podzakonskih akata, nema uslova, apsolutno je krivo nekadašnje Ministarstvo pravde. To je činjenica, to nije nikakav lični odnos. Hvala.
Hvala. Reč ima Olgica Batić. Izvolite. Po kom osnovu, ja se izvinjavam.
Pa po tom osnovu što je gospodin Cvijan meni odgovarao i direktno me je pomenuo. Mislio sam da je to bilo očigledno. Vidite gospodine Cvijan koliko je to klizav teren kada govorite o bivšem režimu. Ja sam vas zbog toga zamolio da to ne radite. Kad kažete zakon je usvojen 2010. godine, pa onda usput kažete kasnio je deset godina u odnosu na druge tranzicione demokratske zemlje, onda ste sebi napravili problem, pošto ste valjda u nekom periodu posle 2000. godine i vi bili deo tog režima. Pa onda i deo odgovornosti za tako nešto pada i na vas. Bili ste generalni sekretar predsednika Republike, član njegovog pravnog saveta, učestvovali direktno u pripremi i pisanju Ustava koji je uveo čitav niz obaveza za naše državne organe pa i za ovaj parlament da donose nove zakone, pa ste onda time, da tako kažem pljunuli nekako i na sebe i na ono što ste radili. Ja uvek imam problem, kad govorite 2010, 2008, 2009. godine ne mogu da se setim u kom trenutku ste napustili stari režim i počeli pripreme da postanete deo novo režima. Ja vam zbog toga kažem da nije dobro da ovu atmosferu ovde trujemo time. Pogotovo nema potrebe da vi u replici meni ponovo govorite o tome kako je bivši režim odgovoran, to je tehnički opis situacije. Sasvim je jasno da nisu stvoreni uslovi da se zakon primenjuje. Ja sam vas pitao nešto drugo. Čime vi garantujete da će u narednih šest meseci ovi uslovi biti obezbeđeni? Imao bih više poverenja da je Vlada, odnosno da je Ministarstvo pravde predlagač, što Vlada i ministarstvo imaju mehanizme, jedini su u mogućnosti da obezbede te uslove. Ovo nije malo pitanje. Nije sitno pitanje. Dakle, na neki način se ulazi i u pitanje osnovnih prava građana. Dakle, građani imaju pravo na efikasan postupak. Imaju pravo na sve one garancije ljudskih prava koje su predviđeni našim Ustavom i međunarodnim dokumentima koja smo ratifikovali. Vi danas odlažete to kako bih rekao korišćenje, odnosno konzumiranje tog prava najmanje na šest meseci. Zbog toga sam od vas očekivao malo uverljivija uveravanja, odnosno dokaze da će ti uslovi biti obezbeđeni. Molim vas nemojte da upoređujete … u obrazloženjima predloga zakona ili amandmana od ove suštinske greške. Dakle, ako se ova greška ne ispravi amandmanom potpuno je besmisleno usvajanje zakona. Da li se stari zakon primenjuje šest dana ili 36 dana, u pravnom smislu je potpuno svejedno. Promašili ste svrhu. To nije mala greška. Čekali ste 29. da prođe mesec dana, skinuli ste hitni postupak sa ovog zakona. Vidim da mene pažljivo slušate, ne slušate pažljivo osnove za repliku. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Olgica Batić. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, narodne poslanice, poslanička grupa SPO i DHSS uopšte, ne sumnjam možda u dobru nameru koja je postojala prilikom donošenja ovakvih zakona, s tim što je pravna tehnika malo diskutabilna. Naime, smatramo da treba ovako ove predloge zakona menjati, pre svega u onim delovima koji pogoduju nekim kriminalnim strukturama, isto tako i emigrantima. Slikovito rečeno, prema ovom predloženom zakonskom predlogu govorimo o zakonu o dopunama Zakona o vanparničnom postupku. Ukoliko bi recimo, neko lice iz Avganistana ušlo u gepeku na teritoriju Republike Srbije, onda bi u roku od 90. danamogao da postane državljanin, isto tako naše zemlje. Svako ko bi želeo, da se tako izrazim, da dobije nov identitet, pa makar to bio i kriminalac, on bi korišćenjem ovakvog zakonskog rešenja isto tako mogao da dobije novo ime, novo prezime, novi matični broj i naravno novo, odnosno srpsko državljanstvo. Najpre, potrebno je da neko uđe na teritoriju Republike Srbije, potom da uništi ili da sakrije svoja lična dokumenta. Onda lepo, na primer, otputuje u neki mali grad na jugu Srbije, tamo nađe dvojicu građana Republike Srbije, plati im novčani iznos, recimo po hiljadu, dve-tri hiljade ili koliko god hoćete hiljada eura i tako pokrene vanparnični postupak za dokazivanje svog rođenja u Republici Srbiji, jerpredlog upravo ovog zakona navodi da je potrebno da dva svedoka posvedoče o tome da je određeno lice rođeno na teritoriji Republike Srbije i da sud takvu odluku može da donese. Prema ovakvom predloženom rešenju, sud bi u tom slučaju morao da postupi na sledeći način - prvo bi morao da se utvrdi jezikna kome će se voditi postupak. Primera radi, ukoliko bi se radilo o državljaninu Albanije, čiji je jezik u službenoj upotrebi, recimo, u pojedinim opštinama na jugu naše zemlje, ili se može raditi, recimo, o Rumunskom državljaninu čiji je službeni jezik takođe u upotrebi u pojedinim opštinama u Republici Srbiji, može se raditi o pripadnicima Romske zajednice, recimo iz bivše Jugoslovenske republike Makedonije koji žele da dobijaju državljanstvo naše republike. U svim tim slučajevima bi kao službeni jezik postupka, mogao se proglasiti Albanski jezik u sudskoj jedinici u Preševu. Rođak, recimo, takvog nekog lica bi mogao u Preševu da pronađe jedno dvadesetak ljudi koji bi o tome posvedočili, da to lice umesto u Albaniji zapravo rođeno u Republici Srbiji. Prema predloženom zakonskom rešenju, za ovakav postupak ne plaća se ni taksa, a troškovi veštačenja, veštačenje prema predloženom zakonskom rešenju se isključivo odnosi na godine rođena tog lica, padaju na teret budžeta. Tako da osim eventualnog troška koji je ovde potreban i koji se može koristiti, jer je ovakvo zakonsko rešenje problematično, tiče se korumpiranja svedoka. Lice koje može da bude upisano u matičnu knjigu rođenih u Republici Srbiji, faktički ne bi imalo apsolutno nikakvih troškova. Pri tom, Zakon propisujeda je za dokazivanje rođenja nadležan bilo koji sud u Republici Srbiji. Onda bi se takođe dogodilo dadržavljani nekih drugih država koji žele da budu upisani umatičnu knjigu u našoj zemlji, može da, recimo, državljanin Albanije mogao da pokrene takav postupak u Bujanovcu ili recimo u Preševu. Lice iz Rumunije takav isti postupak moglo bi da pokrene u Negotinu, a državljanin Bugarske isti postupak mogao bi da pokrene u Bosilegradu. Ukoliko znamo situaciju na terenu, onda znamo gde vođenje ovakvog postupka vodi. U predlogu zakona nalazi se odredba člana 71 stav 2, po kome organ koji je nadležan da sprovede postupak za sticanje državljanstva Republike Srbije, nije vezan pravosnažnim rešenjem o mestu i vremenu rođenja. Međutim,prema stanju srpskog pravnog sistema, ukoliko MUP odbije da u knjigu državljana upišelice koje po predloženom postupku bi dobilo rešenje suda o vremenu i mestu rođenja, onda biUpravni sud Srbije o tužbi toga lica morao da poništi odbijajuća rešenja MUP, i da ministarstvu naloži upis tog lica u knjigu državljana Republike Srbije. Ovo zbog toga što je Zakonom o državljanstvupropisano da će se u državljanstvo Republike Srbije primiti lice koje je rođeno na teritoriji Republike Srbije, na osnovu rešenja suda, ovim zakonompredloženog postupka, to bi se lice najpre moralo upisati u matičnu knjigu rođenih, a potombi se od MUP-a zatražilo državljanstvo. Ukoliko bi MUP to odbio, onda to lice ima pravo da podigne tužbu pred Upravnim sudom Srbije, a taj sud bi moraoda naloži MUP takav upis, jer premaizvodu iz matičnih knjiga to lice jeste rođeno na teritoriji Republike Srbije i to je dovoljno da bude državljanin Republike Srbije, i sud bi poštujući Zakon jedino to morao ida učini. Potpuno je ista situacija i kada govorimo o emigrantima kao i sa licima koja su osuđena ili licima koja se nalaze na poternici. Tako recimo, određeno lice bi nezavisno od toga čiji državljanin koje on zemlje, da li je on državljanin Republike Srbije, BiH ili je možda državljanin Zimbabvea mogao da pokrene ovakav postupak u bilo kojoj sudskoj jedinici, recimo, na primer, u opštini Tutin da korumpira tri svedoka, da navede da nikad nije upisan u istu matičnu knjigu rođenih, navede novo ime i prezime, novi dan i novo mesto rođena a sprovede postupak ili dobije novi identitet samim tim i dobije srpsko državljanstvo. Kada se imaju u vidu sve ove činjenice, onda se plašim da se predloženim dopunama Zakona o vanparničnom postupka, ostavlja jedan ogroman prostor, pre svega nepregledan prostor za zloupotrebu i korupciju. Pre svega imajući u vidu da na predlog zakona o dopunama Zakona o vanparničnom postupku, čak ne stvara obavezu sudovima ni da vodi evidencije koje bi dostavljalizainteresovanim državnim organima, onda je jasno da država pokušava i odnosno da gubi kontrolu nad našom emigracionom politikom i na emigrantima uopšte, kao i na licima koji pokušavaju da uteknu od krivičnog zakona, jer imajući u vidu stanje i ažurnost ili još bolje rečeno, neažurnost sudskih evidencija, onda niko u državi neće znati koliko je na ovaj način u toku jedne godine bilo novih upisa u matične knjige rođenih, što posledično, bez izuzetka uvek i samo vodi sticanju državljanstva. Smatram da ovakvi zakonski predlozi mogu dovesti do prekomernog i do nekontrolisanog naseljavanja teritorije Republike Srbije i do nekontrolisanog upisa u državljanstva svih onih lica koja zapravo na tako nešto nemaju pravo. Stanje u ovom trenutku i uopšte stepen korupcije u zemlji Srbiji, jasno govori da će do toga doći i to je neminovno, jer za razliku od svih drugih državnih sistema prema ovom predloženom zakonskom rešenju nije potrebno korumpirati čak ni sudije, potrebno je, je li tako korumpirati dva svedoka, ne morate dva, može i više od dva, ali to izgleda nema veze. Svedoci u svemu tome, mogu biti rođaci, poznanici, prijatelji koji se ne moraju korumpirati koji to mogu vama učiniti iz neke dobre namere, ali svakako bi morali da lažno posvedoče tvrdeći da recimo njegov rođak iz neke države pre 30 godina, zapravo rođen na teritoriji Republike Srbije. Jasna je dobra želja i dobra namera zakonodavca da se omogući upis u knjigu matične knjige rođenih onim licima koje do sada u nju nisu upisana i na njih naravno ima. Zaista su rođena na teritoriji Republike Srbije i prema proceni predlagača to je okvirno oko tih 6,5 pravno nevidljivih lica i potvrda za tako nešto uopšte nije sporna, ni naravno potreba da se tako nešto i učini, ali da bi se to nešto učinilo onda u postupku upisa u matičnu knjigu rođenih što posledično vodi sticanju državljanstva Republike Srbije moraju se uključiti i drugi državni organi osim suda. Prema zakonskom predlogu jedinu obavezu u pogledu drugih državnih organa sud ima prema MUP i to samo obavezu da od MUP zatraži obaveštenje da li možda oni imaju bilo kakvu evidenciju o licu koje se u sudu predstavlja na određen način, a to lice budući da tvrdi da nije upisano u matičnu knjigu rođenih, može se predstavljati bilo kako. U slučaju zloupotreba to vodi posledici da će MUP odgovoriti da nema podatke o tom licu i da shodno predlogu zakona, sud će dalje postupak nastaviti bez učešća MUP. Na ovaj način sud će kroz posledicu sticanja državljanstva indirektno da se umeša u najvažniju evidenciju koju MUP vodi, a to je evidencija upisa u državljanstvo, a MUP u pogledu toga neće imati apsolutno nikakva ovlašćenja, niti će svojim informacijama moći da doprinese ispravnosti postupka, jer lice koje pokreće takav postupak neće imati nikakvu obavezu da se javi MUP radi operativne kontrole. Na kraju krajeva, što se tiče rešenja, smatramo da nije moguće amandmanima ispraviti ovakav predlog zakona, moguće ga je donekle samo ublažiti. Ovo sve zbog toga što je radi ispravnog cilja i sužavanja i mogućnosti zloupotreba o kojima sam govorila, potrebno izmeniti niz drugih propisa i to, Zakon o državljanstvu Republike Srbije, Zakon o matičnim knjigama, Zakon o policiji, Zakon o Javnom pravobranilaštvu, Zakon o parničnom postupku, sudski Poslovnik koji propisuje Ministarstvo pravosuđa, kao i pravilnici koji se odnose na unutrašnju organizaciju svih organa. Ovo pre svega iz sledećih razloga, Zakonom o policiji se radi sprečavanja ovako široke mogućnosti zloupotreba moraju predvideti obaveze MUP u situaciji kada sud zatraži podatke, u pogledu lica koje je pokrenula postupak za utvrđivanje rođenja i koje tvrdi da ima određeno ime i da je rođen na određenom mestu, radi onemogućavanja zloupotreba, MUP, potrebno je da na jedan krajnje operativan način raditi na terenu i utvrditi da li je takvo lice ikada postojalo na određenoj teritoriji. Dalje, imamo Zakon o javnom pravobranilaštvu, mora se predvideti obaveza Republičkog javnog pravobranioca, jer lošije je rešenje da bude gradski, umesto Republički, da kao protivnik predlagača obavezno učestvuje u predloženom postupku za utvrđivanje rođenja, jer prema predloženom rešenju, osim sudije i predlagača, niko i ne učestvuje u tom postupku, što znači da nema nikakve kontrole. Republički pravobranilac mora da učestvuje jer je pitanje sticanja državljanstva, pitanje koje predstavlja interese Republike Srbije i pravobranilac, odnosno njegov zamenik, kroz učešće u postupku, treba da zastupa interese, pre svega naše zemlje, kako bi mogao da stavi odgovarajuće predloge i kako bi mogao da obaveštava i druge izvršne organe, da im daje inicijativu. Ovo je potrebno još iz razloga, zato što prema predloženom zakonskom rešenju, ukoliko sudija pozitivno reši po zahtevu nekog lica, onda nema nikoga ko bi mogao da izjavi žalbu na takvu odluku sudije, osim predlagača, a prema predloženom zakonskom rešenju, jer ne postoji ni jedan drugi učesnik u tom postupku. Ovde se postavlja vrlo važno pitanje, a to je, koliko je potrebno novca da bi se određeni pogranični sudija korumpirao, ukoliko nema suprotne strane u predmetu u kome on odlučuje. Dalje, imamo Zakon o državljanstvu Republike Srbije kojim se mora predvideti da li lice koje je upisano u matičnu knjigu rođenih na osnovu odluke suda koja je doneta u ovakvom postupku ne može steći državljanstvo Republike Srbije dok ne prođe određen broj godina njegovog realnog i stvarnog boravka na teritoriji Republike Srbije. U suprotnom, sticanje državljanstva Republike Srbije na ovaj način bi bilo lakše mnogo, nego venčanje sa državljaninom ili državljankom naše zemlje, jer bi za taj drugi način, stranac ili strankinja trebalo da budu najmanje tri godine u braku sa državljaninom ili državljankom Republike Srbije i to je član 17. Zakona o državljanstvu Republike Srbije. Prema predloženomzakonskom rešenju, sticalac treba samo da uništi, odnosno sve što treba da uradi jeste da uništi svoja lična dokumenta da korumpira dva svedoka, kako bi dobio državljanstvo Republike Srbije. Dalje, imamo Zakon o matičnim knjigama. Zakonom o matičnim knjigama je potrebno propisati poseban način poništenja upisa u matične knjige rođenih i to ukoliko pred sudom nadležni organ pokrene postupak za poništaj rešenja o dokazivanju rođenja. Zatim, Zakonom o parničnom postupku, potrebno je predvideti poseban parnični postupak za dokazivanje činjenice rođenja, a ovo zbog toga što, najpre, a to je i predmet amandmana, potrebno je u vanparnični postupak uključiti i MUP i javnog pravobranioca, te ukoliko postoji saglasnost MUP i upravo javnog pravobranioca, onda bi sud u vanparničnom postupku mogao da donese pozitivno rešenje. Ukoliko takve saglasnosti ne bi bilo, ukoliko bi ona izostala, onda bi predmet morao da bude ustupljen parničnom sudu. Ovo je od izuzetne važnosti, jer u vanparničnom postupku sud nije ovlašćen, on ne može i nema pravne instrumente da utvrđuje sporne činjenice i to je osnovna razlika između parničnog i vanparničnog postupka. U vanparničnom postupku, sud sudi samo činjenice koje nisu sporne, a ako su sporne, upućuju se stranke na parnični postupak. Da bi se dala šansa da on što stranka bude iznosila, kao bilo šta sporno, onda se u postupak mora uvesti i druga stranka, to bi jedino mogao biti Republički javni pravobranilac, odnosno njegov zamenik. Čim se ondautvrdi da među strankama postoji spornačinjenica, vanparnični sud bi shodno zakonu i shodno srpskom pravnom sistemu morao da predmet ustupi parničnom sudu koji će utvrditi šta su činjenice i šta to jeste zapravo činjenica, a šta nisu činjenice i parnični sud jedini za to ima pravne instrumente, a ne vanparnični, kroz ona ovlašćenja koja su data upravo Zakonom o parničnom postupku. Zato Ministarstvo unutrašnjih poslova i Republički javni pravobranilac, za koje smatramo da bi apsolutno morao da zauzme učešće u ovakvom vanparničnom postupku i to kao suprotna strana, moraju da imaju uvid prvenstveno pred svim onim što se pred sudom iznosi i mogu da se izjasne da li su činjenice, na primer izjave svedoka, sporne ili nesporne. Ako su nesporne, sud će naravno doneti pozitivno rešenje, ako su sporne, na primer, ukoliko Ministarstvo unutrašnjih poslova smatra da se radi o emigrantu, onda će sud predlagaču uputiti na parnični postupak, u kome će se tužbom dokazivati da on nije emigrant, a MUP i pravobranilac će odgovornom na tužbu dokazivati da je emigrant i parnični postupak je jedini postupak koji to omogućava, jer jedini on daje takva ovlašćenja, kako strankama, tako i sudu. Na ovaj način će se istovremeno omogućiti i učešćecentralnih organa izvršne vlasti, jer jedino takvi organi mogu imati ispravne podatke u pogledu činjenica koje stvaraju ili ne stvaraju sumnju u pogledu toga ko je i gde rođen. Istovremeno, to je i dovoljna vrsta kontrole, da bi se odvratila lica koje nameravaju da zloupotrebe ovaj postupak, jer zbog učešća MUP, odnosno kroz njihov operativni rad i pravobranioca smanjila bi se šansa za zloupotrebe koje su ovom momentu izuzetno velike. Sudski poslovnik, takođe, posle svih zakona, došao je na red i sudski poslovnik, mora se promeniti u delu koji se tiče evidencije koju sud vodi i tako njime mora biti propisana posebna evidencija o broju i načinu rešenja ovih zahteva. Naročito mora biti propisana obaveza da se ista periodično dostavlja i drugim državnim organima, a naročito MUP, kako bi se na bazi nje mogla dalje graditi jednaozbiljna emigraciona politika i kako bi se stekao uvid u broj zahteva i mesta u kojima je taj broj nesrazmerno velik. Dalje imamo pravilnike koji propisuju unutrašnju organizaciju i sistematizaciju unutar MUP i Republičkoj javnog tužioca koji moraju biti tako izmenjeni da službena lica u tim organima mogu da odgovore zadacima koji se pred njih stavljaju u pogledu ovakve vrste postupka. Postavlja se jedno izuzetno važno pitanje – zašto se uopšte žuri u uspostavljanju jednog potpuno novog sudskog postupka, jer uopšte, imajući u vidu ovakvo stanje stvari, naročito ključnu potrebu za uvođenjem ovakvog novog sudskog postupka kroz izmenu zakona, odnosno dopune vanparničnog postupka koja pratiizmenu niza zakonskih rešenja, onda se u poslednjem amandmanu i predlaže da se usvojeni zakon primeni od početka sledeće godine.Nekoliko novih meseci je potrebno da se dobije uvid u mogućnost, pre svega da se predoče opasnosti koje sa sobom nosi ovakav novi postupak i da se predlože najbolja rešenja koja odgovaraju državnim interesima, pritom da se ne nanosi šteta građanima koji još uvek nisu upisani u matične knjige. Kao što sam već pretpostavila i rekla na samom početku, ne sumnjamo u nameru osnovanosti i neophodnost donošenja ovakvih zakona, pre svega zakona o dopunama vanparničnog postupka, pošto sam njega obrazlagala, ali mislim da pravnu tehniku treba izmeniti, a da je kroz podnete amandmane to apsolutno nemoguće. Hvala.
Hvala. Pre nego što nastavimo dalje, samo da vas obavestim da je u međuvremenu stigao dopis iz Vlade kojim nas obaveštavaju da sutra sednici Narodne skupštine neće prisustvovati članovi vlade: Suzana Grubješić, Jovan Krkobabić i Ivan Mrkić. Izvolite gospodine Cvijan.
Dame i gospodo narodni poslanici, nesumnjivo je i to smo već u uvodnom izlaganju rekli da ovim zakonom zvanično gledano 6750 lica, to je procena UNHCR, ali na osnovu jedne starije analize, verovatno je u čitanju 15, 20 hiljada stanovnika ove države kojima će ovaj zakon doneti mnogo dobroga, moći će da izvade lične karte, moći će da počnu da koriste svoja prava iz zdravstvenog osiguranja, školstva itd. i nesumnjivo je da mi uglavnom govorimo zaista o siromašnim ljudima koji žive verovatno u nekim udaljenim krajevima Srbije i ranije nisu imali prilike da odrade ovu priču, koja je potrebna da prijave decu. Zanimljivo je da ja već dva puta čujem u dosadašnjem toku rasprave jednu vrstu zamerke – što smo stavili predlog zakona, kao poslanička grupa SNS, da je postupak besplatan? Baš zato što se ovaj postupak odnosi na siromašne ljude u većini slučajeva. Sudovi imaju sredstva iz budžeta namenjena od ranije, sudovi imaju sredstva koja dobijaju, na osnovu kojih rade, i siguran sam da se u okviru tih sredstava može naći dovoljno za jedan broj postupaka ovoga tipa. Dakle, sto posto ostajemo pri našem predlogu da postupak bude besplatan, to je, u krajnjoj liniji, bio i predlog svih međunarodnih organizacija, to je bio predlog i zaštitnika građana, a sredstava će biti, ako ništa drugo, iz redovnih sredstava rada sudova. Naravno, kada sam čitao zakon prvi put, meni je negde bila interesantna ta tema, mogu li ljudi doći i lažno svedočiti, pa da kažu – platite nekom 1000, 2000, 5000 evra da bi svedočio u korist toga da neki avganistanac npr. dobije naše državljanstvo i upis u matične knjige. Hajde da se dogovorimo. Lažno svedočenje je teško krivično delo za koje se može dobiti do pet godina zatvora, pa ako će neko da se igra, postoje i nadležni organi koji tim povodom treba da se brinu. Sa druge strane, nismo pristalice i zato ne želimo da komplikujemo ovakav zakon, teorija zavere, gde bi smo sad rekli – biće avganistanci, kinezi i slično. Mislim da je za nekog Kineza jasno da pre trideset godina teško da je rođen u Srbiji. Dakle, postoje mehanizmi, postoje procedure predviđene zakonom koje omogućavaju da se i u drugom stepenu i po službenoj dužnosti eliminišu ljudi koji mimo zakona budu upisani u matične knjige, koji zloupotrebe prava data ovim zakonom i samim tim svi oni budu stavljeni u zatvor. Potpuno se slažemo da čitav niz drugih zakona treba da bude menjan, ali isto tako, čućemo iz kasnijih izlaganja, posebno uvaženog kolege Šajina, da se već uveliko radi na tim zakonima koji treba dodatno da se menjaju i iz tih razloga smo ih zamolili da ovaj zakon počne da se primenjuje krajem ove, odnosno početkom sledeće godine. Ne možemo reći da bilo šta žurimo. Radimo postupno, radimo transparentno, zakoni su tu, o amandmanima ćemo razgovarati, svesni smo svih zakona koji treba da se promene, samo molim da više niko, ako nije problem, me ne pitai ne bih voleo više da odgovaram – zašto smo uveli da bude besplatno. Želimo da pomognemo, govorimo verovatno o 20hiljada ljudi koji su siromašni, koji možda baš zato što su siromašni nisu mogli da blagovremeno decu prijave. Hvala.
Hvala. Reč ima Dubravka Filipovski. Izvolite.
Uvaženi narodni poslanici, poštovani građani Srbije, ja kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Nove Srbije smatram da je veoma važno podsetiti građane Srbije i javnost da su Zakoni o javnom beležništvu predstavnici prethodne vlade, a pre svega Ministarstva pravde, najavljivali kao deo akcionog plana i kao još jedan korak ka usaglašavanju propisa Srbije sa evropskim pravom, u funkciji približavanja Srbije EU i kao stvaranje uslova za pravnu sigurnost. Načelno, ne može senaći zamerka za ovakav stav, osim za pitanje- da li je maj 2011. godine bio zakasneli rok za zakon koji je bio deo akcionog plana za usaglašavanje našeg zakonodavstva sa evropskim, a da se istovremeno očekivala odluka Evropske komisije za dobijanje datuma za početak pregovora Srbije sa EU.Ali prihvatiću tezu da je manje zlo što je zakon donet i tada, nego da se sa njegovim donošenjem čekalo i dalje, i ako su postojali uslovi, ali očigledno ne i dobra volja za njegovo donošenje ranije. Nikako ne mogu da prihvatim činjenicu da paralelno sa njegovim donošenjem nisu stvoreni uslovi za njegovu primenu i implementaciju i mi danas podržavamo predstavnike SNS koji traže dodatni rok od šest meseci, kako bi bili pripremljeni uslovi i odrađeni niz aktivnosti podzakonskih akata za njegovu primenu. Dakle nedopustivo je i neodgovorno prema građanima Srbije i neiskreno prema predstavnicima EU, da se paralelno sa aktivnostima radne grupe za donošenje ovog zakona nije radilo na stvaranju uslova za njegovu primenu i da je ovaj zakon, kao i niz drugih, ostao mrtvo slovo na papiru i dokaz neiskrenog odnosa prethodne vladajuće koalicije prema tako važnom pitanju, kao što je pridruživanje Srbije EU. Dakle, primena ovog zakona, donošenje podzakonskih akata, osnivanje Komore i niz drugih aktivnosti koje su bile zakonska obaveza nadležnih, koja nije ispunjena, ali smatram da su istovremeno trebali da budu i motiv za zapošljavanje 300 ljudi koji bi rešili svoj status, koji bi hranili svoje porodice i ne bi bili na birou rada. Drugi motivi – rasterećenje suda, transparentnost u radu, smanjenje zloupotreba i pravna sigurnost su trebali da budu dodatni podsticaj za primenu ovog zakona. Ali, imamo i činjenicu da posle uspostavljanja nove mreže sudova ljudi putuju i po 50 i više kilometara da bi overili neki ugovor. Dolazeći danas na sednicu parlamenta, zaustavio me je jedan građanin koji je na osnovu svog negativnog iskustva i izjave koju je overio na šalteru suda, a sada se kao nužni naslednik bori da ostvari svoje pravo na imovinu svojih roditelja, pružio je punu podršku za primenu ovog zakona, jer će buduće generacije biti zaštićene od ovakvih prevara. Srbija je jedina zemlja u regionu koja nema notare i koja do sada nije bila spremna da se suoči sa implementacijom zakona, iako su organizovani i forumi i rasprave i ispitni procesi za notare. Redovni izbori koji su održani u maju ove godine ne mogu biti izgovor za posao koji nije završen do kraja, iako je to bi period od godinu dana. Koji se još nedostaci moraju definisati podzakonskim aktima? Ovaj zakon vrlo jasno definiše da će notari overavati ugovore, sačinjavati i čuvati testamentne i predbračne ugovore, izdavati im potvrde o imenu, životu, izjavama volje, primaće u depozit dragocenosti, od suda će preuzeti nesporne ostavinske postupke i ugovore o prometu nepokretnosti, preuzeće na sebe i niz radnji koje prethode naplati poreza, ali, ne postoje podzakonski akti kojima se definiše koliko će koja usluga notara koštati. Očekujem da će stvaranjem uslova za primenu ovog zakona ostvariti i ušteda zbog smanjenja sudskih troškova, smanjenja broja sporova i parnica u sudovima, dakle, očekujem da javno beležništvo ostvari stvarnu kontrolu tokova novca i doprinese suzbijanju korupcije i pranju novca u Srbiji. Vrlo je važno da vremenom jača poverenje u javne beležnike i da će njihova ovlašćenja, posebno u odnosu na javne re-gistre i privredna društva, dodatno unaprediti pravnu sigurnost i vladavinu prava. Za Novu Srbiju je vrlo važno da javni beležnici od početka moraju da budu neutralna instanca pravne države i zbog toga je od ključnog značaja transparentnost prilikom kontrole njihovog rada. Uslovi prilikom zapošljavanja notara moraju da budu besprekorni i ne može se dovoljno naglasiti koliko je važno da građani u tu instituciju treba da imaju poverenja. Ako su se do sada za sudije birali partijski poslušnici i ako smo u protekle tri godine pretrpeli kritike i građana Srbije i evropskih institucija zbog toga, onda je vrlo važno da budući notari budu stručni i moralni ljudi. Dakle, država mora da pazi kome poverava javna ovlašćenja i da pri zdravoj konkurenciji nepristrasno odabere najbolje. Vrlo je važno da na početku implementacije ovog zakona ne napravimo grešku, već da usaglasimo pravni sistem sa notarskom službom, kako bi izvršna notarska isprava imala svoju funkciju i kako bi ciljevi i efekti notarske službe bili potpuni. Etika i odgovornost moraju biti obeležje profesije javnog beležnika. Glavni zadatak notara je da savetodavno radi u korist građana, zbog čega je takođe vrlo važno da se stvori jedna kvalitetna mreža javnih beležnika u kojoj će pravo postati dostupno svim građanima Srbije. Smatram da na početku rada za implementaciju ovog zakona treba uzeti u obzir i iskustva drugih zemalja, upravo sada kada smo u prilici da posle sedamdeset godina od ukidanja ove institucije vratimo instituciju javnih beležnika. Uzeću primer Nemačke u kojoj je sistem javnog beležništva na snazi već petsto godina i u kojoj javni beležnik snosi isključivu odgovornost za komunikaciju između kancelarije javnih beležnika i javnih registara. Javni beležnici u Nemačkoj snose disciplinsku odgovornost ukoliko su namerno počinili neku grešku, a zatim postoji obavezno osiguranje koje zaključuju svi javni beležnici, ali ako je greška napravljena voljno i namerno od strane notara onda osiguranje ne pokriva štetu nastalu tim putem već posledice dele i snose zajedno svi notari na taj način što uplaćuju doprinos u jedan fond iz koga se pokriva šteta. Očekivanja građana su i da se stvore uslovi za bolju komunikaciju sa katastrima, što bi moglo dovesti do smanjenja broja sporova u oblasti uvođenja prava svojine nad nepokretnostima. Smatram da će ovi predlozi koje sam iznela u ime poslaničke grupe NS omogućiti da se za ovih šest meseci zaista stvore uslovi da ova institucija u Srbiji za živi, da dobije podršku i poverenje svih građana i ono što ovom prilikom mogu da kažem, poslanici NS će podržati oba ova zakona.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Milica Radović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, odmah na početku moram na početku da postavim jedno pitanje, a to je zašto, ovlašćeno ministarstvo za ova dva predloga zakona nije i njihov formalni predlagač? Ovo pitanje sam postavila i na Odboru za pravosuđe, ali sam dobila obrazloženje da je to svejedno. Sa tim se ne slažem. Nije svejedno da li je ovlašćeni predlagač ovih zakona Vlada, ili je ovlašćeni predlagač grupa od 61 poslanika SNS. Ako smo Vladu izabrali, ako Vlada funkcioniše, onda je bilo za očekivati da ona bude formalni predlagač ova dva zakona. Ako se ne varam, jedan od ova dva zakona već bio u skupštinskoj proceduri. Vlada ga je povukla, a sada ga na dnevni red stavlja grupa poslanika jedne stranke vladajuće koalicije. Lično izražavam svoju sumnju zašto je to tako. Mislim da nemam i ne mogu da imam razumevanje za tako nešto, posebno u situaciji kada Vlada funkcioniše. Da smo mi u situaciji da Vlada tek treba da bude izabrana, onda je to potpuno jasna situacija i potpuno je jasna situacija zašto su poslanici SNS branili Zakon o ministarstvima ili Predlog zakona o Vladi. To je potpuno druga priča. Ali, ovako, plaši se, uzimajući ono što je gospođa Batić govorila, sa kojom se apsolutno slažem, da ovaj zakon može da bude paravan za nešto što nije objašnjeno od strane predlagača na današnjoj sednici. Kada je u pitanju sadržina Zakona o vanparničnom postupku, mi naravno nemamo ništa protiv toga. Onaj ko je bio u ovom parlamentu mogao je da zna i uvidom u stenogram, a i naravno neposrednog iskustva, da smo mi kao poslanička grupa u nekoliko navrata insistirali da se upravo ovo pitanje, pitanje pravno nevidljivih lica reši. Tražili smo kada je Zakon o matičnim knjigama bio na dnevnom redu da se ovo pitanje reši, jer smo smatrali da je to najprirodnija njegova adresa. Smatrali smo takođe da svaki građanin Republike Srbije mora da ima mogućnost da pod jednakim uslovima ostvari svoja ljudska prava i slobode. Takođe, smo smatrali, prilikom rasprave o Zakonu o prebivalištu i boravištu da je neophodno da ovo pitanje bude rešeno i smatrali smo da je pravno logični sled poteza taj da se prvo licu koje nije upisano u matične knjige omogući naknadan upis u matične knjige, pa tek onda da mu se utvrdi državljanstvo, a tek onda da mu se omogući da prijavi svoje prebivalište i boravište, čime se i bavio tadašnji Zakon o prebivalištu i boravištu. Ako je ovo zahtev EU, dakle Evropske komisije, meni zaista nije jasno zašto gospodin Marković, čija je ovo bila nadležnost u trenutku kada smo raspravljali o matičnim knjigama, nije rešio ovo pitanje. Znači, s obzirom da poznajem gospodina Markovića, s obzirom da je to možda jedan od retkih ministara koje izuzetno cenim u onoj Vladi, čudi me zašto on ovo pitanje nije rešio iako je, takođe, znao, jer ovaj zahtev postoji od ranije, šta je njegova pozadina, i na to tražim odgovor. Naravno, bilo bi mnogo bolje da ispred nas stoji predstavnik Ministarstva pravde i da nam on da odgovor na ovo pitanje. Verujem da, možda, formalni predlagač, poslanik SNS, možda i nije upućen u kompletnu situaciju, vezano za ovaj zakon. Takođe, na tekst Predloga zakona, kao što sam rekla, mi nemamo suštinske zamerke. Mi smo podneli četiri amandmana koja, naravno, poboljšavaju tekst zakona i olakšavaju proceduru po predlogu za dokazivanje rođenja. U tom smislu, mislim da će predlagač imati razumevanja za njih. Kada je u pitanju ovaj drugi zakon, odnosno Predlog zakona o javnom beležništvu, situacija jeste zaista drugačija, upravo zbog toga što je i Vlada dovedena u situaciju da preko 61 poslanika SNS traži odlaganje primene Zakona o javnom beležništvu. Naravno, jasno je da uslovi nisu obezbeđeni, da javno beležnička Komora nije oformljena, jasno je da prvih 100 javnih beležnika nije izabrano i sve su to razlozi koje mi i možemo da razumemo i za nas ovo odlaganje primene nije ni sporno. Takođe, mislim da možemo da imamo i razumevanje za prethodno Ministarstvo pravde zašto je došlo do odlaganja ovog roka, posebno ako znamo sa kakvim problemima je Ministarstvo pravde bilo suočeno nakon reizbora sudija i tužilaca i, naravno, nakon izvršene celokupne reforme pravosuđa. Uzimajući u obzir sve ono što je tada bilo urađeno i uzimajući u obzir sve greške i propuste koji su tada načinjeni, mi možemo da imamo opravdanje za to, ali moglo se i očekivati da će doći do probijanja rokova za obezbeđivanje uslova za osposobljavanje javno-beležničke službe. Međutim, možda zvuči paradoksalno, ali lično smatram da ako uzmemo u obzir svu netransparentnost koja je pratila reizbor sudija i tužilaca, a posebno odsustvo svih merila i kriterijuma pri oceni njihovog rada, onda je po mom mišljenju i dobro što javni beležnici nisu imenovani od strane prethodne Vlade. Moje lično mišljenje da je mnogo lakše odložiti primenu jednog zakona, nego otklanjati greške koje su već načinjene, koje su već proizvele neke svoje određene pravne posledice i u tom slučaju mislim da je situacija koja nas je zatekla, koja je takva kakva jeste, realno mnogo bolja. Zašto sve ovo govorim? Govorim zbog toga zato što sam lično bila zainteresovana da pratim sve ono što se dešavalo oko imenovanja javnog beležnika, tačnije oko organizovanja javno-beležničkog ispita, jer sam verovatno bila prvi polaznik, odnosno polaznik prve generacije lica koja su pohađala specijalističke studije na Pravnom fakultetu iz oblasti javnog beležništva. Imala sam priliku iz svog neposrednog iskustva, a i naravno iz posrednih saznanja, da se uverim u svu netransparentnost organizovanja javno-beležničkog ispita. Na ispit je izašlo 270 kandidata, među njima je bilo oko 40 sudija i veliki broj kolega advokata koji imaju dugogodišnje iskustvo i profesionalni ugled. Od svih njih samo 41 lice je položilo pismeni deo javno-beležničkog ispita. To, naravno, samo po sebi ne izaziva sumnju, koliko izaziva sumnju činjenica da su oni kandidati koji su položili pismeni deo ispita pokazali neverovatno nizak nivo znanja na usmenom delu koji je bio javan i kojem smo svako od nas imali priliku da prisustvujemo ako smo to želeli i mogli. Tada smo mogli da čujemo da lice koje, primera radi, briljiralo na pismenom ispitu ima problem sa osnovnim pravnim institucijama, recimo da ne zna šta je tazbinsko srodstvo, ili primera radi koja se to pokretna imovina deli, odnosno ne deli prilikom razvoda braka. Takvih situacija je bilo pregršt i sve to baca određenu sumnju na sve ono što je do sada urađeno u postupku organizovanja javno-beležničkog ispita. Takođe, što je zanimljivo, da su mahom kandidati koji su već položili specijalistički ispit na Pravnom fakultetu, koji je usput govoreći bio izuzetno težak, a potvrdu za to dajem jer je samo 10% od ukupnog broja kandidata uspelo taj javno-beležnički ispit na Pravnom fakultetu da položi. Mahom ti kandidati nisu položili sada javno-beležnički pismeni deo ispita, koji je organizovan pre par meseci. To izaziva veliku sumnju u transparentnost organizovanja ovog ispita. Takođe, vrlo je zanimljivo, da kažem neverovatno, što oni kandidati koji tako reći uslovno nisu položili pismeni deo, mogli su da izvrše uvid u svoj predmet samo uz prisustvo jednog člana komisije. Da su postojali kriterijumi, ne bi bilo neophodno prisustvo bilo kog člana komisije, već bi rezultati bili javno objavljeni. Znalo bi se koliko i kako se šta boduje. Ovde je dokaz da ili kriterijumi nisu postojali, ili su postojali kriterijumi koji nisu bili jednaki za sve. To je ogroman problem kada je u pitanju opšte imenovanje javnih beležnika, polaganje ovog ispita iz prostog razloga što moramo da znamo da je javno-beležnička služba od javnog poverenja koja treba da bude nezavisna i samostalna i greške u imenovanju javnih beležnika ne smemo da dozvolimo, kao što smo to dozvolili prilikom reizbora sudija. To je, naravno, kao što sam rekla, još jedan u nizu propusta i moram da uputim svu čestitku Ministarstvu pravde, jer je jedan od prvih poteza koje je učinilo to je da je promenio pravnilnik o polaganju javno-beležničkog ispita i da je uvažio sve one primedbe kandidata koji su izašli na ispit i to je izvršeno kao jedan od prvih poteza, to je nešto čime se greške donekle otklanjaju. Bila bih mnogo zadovoljnija da je slična situacija urađena i sa Zakonom o javnom beležništvu iz tog razloga što smatramo da zakon u osnovnom svom tekstu, koji je važeći treba da pretrpi određene promene. Zato smatramo da je bilo mnogo bolje da predstavnik Ministarstva pravde danas bude ovlašćeni predlagač, jer verujem da je tada došlo do sveobuhvatnog sagledavanja osnovnog Zakona o javnom beležništvu, da bi neke od naših primedbi koje ćemo mi u našoj današnjoj raspravi da iznesemo, našle svoje mesto u Predlogu zakona. Danas samo pomeramo rok za primenu ovog zakona. Već sam izrazila svoje mišljenje da je trebao ceo Predlog zakona da bude danas na dnevnom redu. Ne slažem se sa gospodinom Cvijanom, jer je on rekao na sednici Odboram, da se radi o jednom izuzetno kvalitetnom tekstu zakona o javnom beležništvu. Naše razmišljanje u tom pogledu i mišljenje je potpuno drugačije. Mi smo izneli svoj stav i prilikom rasprave o tom zakonu kada je on bio na dnevnom redu. Mislimo ako je osnovna svrha javno-beležničke službe da ona bude nezavisna i da bude samostalna, onda ovaj tekst zakona nije garancija za to. Ne ovaj predlog, nego tekst zakona koji je važeći. Onako kako je definisana javno-beležnička služba tvrdi se, i na osnovu teksta zakona može da se utvrdi da je ona pod prenaglašenim uticajem izvršne vlasti. Ako pogledate tekst zakona, videćete da predstavnik, odnosno ministar pravde ima ogromna ovlašćenja u regulisanju svih mogućih pitanja vezanih za javnog beležnika. On kao inokosni organ, rešenjem imenuje javne beležnike. Njegov uticaj je najvažniji prilikom imenovanja prvih 100 javnih beležnika. Kada smo raspravljali o tom zakonu, evo gospođa Malović je tu, mi smo upućivali kao poslanika grupa pitanje zašto se insistira na broju od 100 javnih beležnika koji se prvi put biraju. Uputili smo to pitanje jer nam nije jasno da li je tolika neskrivena ambicija iza tog broja, ako se kaže da se javno beležnička mesta, i to ona prva javna beležnička mesta određuju na osnovu kriterijuma teritorije osnovnih sudova, zašto se insistiralo na broju 100. Naravno, ne mogu od vas da tražim odgovor na to pitanje i zato kažem da bi bilo mnogo bolje da je predstavnik Ministarstva pravde danas ovde sa nama, jer bi dobili odgovore i na ta pitanja, ali jasno je da u ovaj predlog zakona mi imamo određenu vrstu sumnje. Ceo postupak imenovanja javnih beležnika je potpuno netransparentan. On nije precizno regulisan. Ostavlja ogroman prostor za proizvoljno odlučivanje i ne otklanja sumnju nepristrasan izgled. Zbog toga smatram da taj postupak imenovanja javnih beležnika u osnovnom zakonu je neophodno da se promeni. Podsetiću vas da samo pet članova osnovnog zakona se bavi ovom materijom, a da je samo u jednom stavu od tih pet članova rečeno da će se u izboru između dva ili više kandidata uzeti u obzir rezultat na javno-beležničkom ispitu, pravosudnom ispitu i rezultati na radu samog kandidata za javnog beležnika. To je, naravno, nedovoljno zato što se na taj način kao da je napisano da se želi da ministar pravde ima ogroman odlučujući uticaj na imenovanje samih javnih beležnika. Ovo su u najkraćem naše primedbe. Zaista mi je žao što su predstavnici jednog dela vladajuće koalicije danas i formalni predlagači ovog zakona, jer verujem da bi masa od ovih naših primedbi koje smo danas izneli našla svoje mesto u jednom širem tekstu izmene Predloga zakona o javnom beležništvu. Nadam se da to neće postati praksa u radu ovog parlamenta. U ovoj oblasti, za koju je bilo nadležno Ministarstvo pravde, nažalost je načinjeno mnogo grešaka. Mislim da je neophodno da ministar pravde bude ovde u sali u nekom najskorijem vremenu kako bi sa njim raspravljali o svemu onome što treba da proizađe kao rešenje za prevazilaženje svih tih grešaka i propusta koji su još uvek pred nama.
Hvala. Gospodine Cvijan, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, hajde da krenemo od Zakona o vanparničnom postupku. Deset godina mi slušamo kritike međunarodne zajednice, već sam nabrajao, nema međunarodne organizacije, nema svetske organizacije, od Ujedinjenih nacija, preko UNHCR-a, Međunarodnog komiteta, Crvenog krsta, svi kritikuju zašto nemamo rešeno pitanje pravno nevidljivih lica. Zatim imamo situaciju da Zaštitnik građana to isto kaže. Moramo primetiti da za deset godina ništa nije bilo urađeno. Danas, evo već drugi put slušam tu temu, je problem ko je predložio zakon. Valjda je suština u tome da imamo dobar zakon? Da li ga je predložilo Ministarstvo pravde ili grupa od 61 poslanika Srpske napredne stranke, smatram potpuno nebitnim iz prostog razloga što je zakon dobar, zakon je potreban. Mi smo odlučili da se uhvatimo u koštac i kao Srpska napredna stranka, i kao vladajuća koalicija, svi zajedno da se uhvatimo u koštac sa rešavanjem problema koji tišti 15 ili možda čak i 20.000 stanovnika ove države. Mislim da tih 15.000-20.000 stanovnika ove države stvarno nije briga ko će konkretno predložiti zakon. Što se tiče ostalih pitanja o kojima smo danas debatovali, znate, ministar Selaković će sutra biti prisutan i moći ćemo da postavimo pitanja koja se tiču i izmena drugih zakona, kao i samo zakona o notarima. Moram da demantujem, nisam na sednici Odbora rekao da je zakon o notarima dobar, daleko od toga, ali sam rekao da je dobro da ga imamo. Jeste da je sa 10 godina zakašnjenja došao, ali, hvala bogu, bar imamo početni tekst od koga možemo da krenemo. Siguran sam da će neke izmene i dopune biti kasnije usvojene, ali posle javnih rasprava, posle konsultacija sa stručnom javnošću i svim ostalima. Razlog zašto danas imamo samo jedan član zakona u proceduri je u tome što moramo da odložimo primenu zakona, jer bez ovih izmena i dopuna ne bi mogao da stupi na snagu i da počne da se primenjuje 1. septembra ove godine. Sam način dosadašnji, kako su išli ispiti notarski, kako je išlo prijavljivanje ljudi da budu notari zaista podseća na pređašnje Ministarstvo pravde i bivši režim, posebno u oblasti reforme pravosuđa. Imali smo jednu potpuno zatvorenu reformu pravosuđa. Ne postoji međunarodna organizacija koja nije kritikovala, a imamo očigledan problem i sa načinom na koji su notari do sada, odnosno budući notari polagali ispit. Imamo vrlo čudnu situaciju sa tim proverama ko je kako položio, ko je koju ocenu dobio. Već smo dobili obaveštenje o tome i sigurni smo da će jednog dana i to biti tema rasprave na ovoj skupštini. U svakom slučaju, na neki način moram da se složim da je zaista dobro što nije bivše Ministarstvo pravde do kraja uradilo notarski sistem, jer kao što su, da srpski kažem, zabrljali sve što su mogli, sigurno bi notarski sistem u Srbiji propao da je bivše Ministarstvo pravde imalo priliku, a hvala bogu, glasovima građana nije imalo priliku da dovrši i reformu notarskog sistema. Na kraju da se nadovežem na pojedine amandmane koje smo dobili od poslaničke grupe DSS, koji se tiču zakona o vanparničnom postupku, to će biti tema rasprave sutra, ali zahvaljujemo se. Smatramo da su neki od tih amandmana izuzetno kvalitetni i da će unaprediti tekst. Imaćemo prilike da o tome posebno razgovaramo. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Milica Radović, replika.
Gospodine Cvijan, uvažavam činjenicu da ste vi mlad poslanik, i ja sam bila mlad poslanik nekad. Jednostavno, imala sam priliku da učim parlamentarnu proceduru i dan danas je učim i, prosto, to su pravila koja se menjaju, ali ne mogu da uvažim činjenicu da je potpuno svejedno da li je formalni predlagač zakona Ministarstvo pravde ili grupa od 61 poslanika SNS. Iznela sam i svoje razloge zašto tako mislim. Prvenstveno zbog toga što da je kojim slučajem Ministarstvo pravde predlagač tog zakona, verujem da bi kompletna analiza sadašnjeg stanja u ovoj oblasti bila drugačija i da bi ispred sebe imali jedan tekst zakona koji je sveobuhvatan, jedan predlog koji je mnogo širi od ovog koji imamo danas, koji bi se odnosio na određena pitanja za koje se već sada može pretpostaviti da ne funkcionišu u skladu sa najboljim pravilima struke, bar kada je u pitanju javno beležništvo. U tom smislu sam govorila da je mnogo bolje da je predlagač zakona Ministarstvo pravde. Sa druge strane, moramo da pridamo činjenicu da je prethodna Vlada bila mnogo više evrofanatična od ove vlade i moramo da priznamo činjenicu takođe da su zamerke Evropske komisije postojale i u ono vreme i da je Evropska komisija iznosila svoje zamerke u pogledu regulisanja ove kategorije lica mnogo duže od dve godine, ali tadašnji ministar pravde, gospodin Marković, znajući šta se dešava i znajući ove izmene na koga sve mogu da se odnose, to nije inkorporirao u osnovi zakon o matičnim knjigama koji je donosio. Zbog toga upućujem svoje primedbe koje možda zvuče kao da su formalne prirode, ali one ni najmanje nisu formalne prirode. Volela bih da me vi razuverite i da me razuveri bilo ko drugi u ovoj sali da ovaj zakon neće biti paravan za one slučajeve o kojima je govorila gospođa Batić ili paravan za neke druge slučajeve o kojima nismo mogli da čujemo ništa u formalnom obraloženju ovog predloga zakona.
Hvala. Gospodine Cvijan, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, biću kratak. Vi govorite o paravanu za slučajeve koji su ranije pominjani apropo mogućnosti da zakon bude zloupotrebljen. Pazite, svaki zakon može biti zloupotrebljen, ali ako ćemo danas ovde da diskutujemo o tome da li mi kao vladajuća koalicija predlažemo ovaj zakon da bi obezbedili Avganistancima koji u gepeku prelaze granicu da dobiju državljanstvo, hajde baš da se ne bavimo tim stvarima. Dakle, jasno je da ovaj zakon treba da postoji. Ovaj zakon dosta liči na zakon koje je pređašnje ministarstvo pravde, moramo da priznamo da je i bivše Ministarstvo pravde vrlo retko činilo dobre korake, dakle, bio je svojevremeno, početkom ove godine, predložen sličan zakon o vanparničnom postupku koji rešava problem pravno nevidljivih lica. Vrlo sličan zakon mi stavljamo i nemamo problem da priznamo zasluge bivšeg Ministarstva, kao što i nama nije jasno zašto bivši ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu i pored molbe 124 precizno rečeno nevladine organizacije da primi nacrte zakona, da ih stavi u proceduru, zašto nije stavionacrte zakona u proceduru. Govorim opet o pravno nevidljivim licima. Dakle, Zakon o vanparničnom postupku će rešiti taj problem. Da li postoje mogućnosti zloupotreba? Apsolutno. Svaki zakon može biti zloupotrebljen, zato postoje istražni organi, zato postoji pet godina zatvora za npr. lažno davanje iskaza, pa što se kaže, ako će neko da se igra, neka se igra, završiće u zatvoru. To je realnost. Nama je ovaj zakon potreban i definitivno ne mogu i dalje da shvatim, iako sam čuo, mlad poslanik, tu smo negde po godinama, ali nije mi jasno, ako je zakon dobar, imaćemo prilike sutra da pitamo ministra Selakovića šta mu je u planu kada je u pitanju notarski sistem u budućnosti, šta mu je u planu kada su u pitanju izmene svih drugih zakona koji su neophodni za implementaciju Zakona o vanparničnom postupku, odnosno za eliminisanje problema pravno nevidljivih lica. Dakle, mislim da je za građane Srbije, za ovih 15, 20 hiljada koji su direktno zainteresovani, jako važno da ovaj zakon bude usvojen. Ubeđen sam da je zakon dobar, da će pojedini amandmani da ga dodatno poboljšaju, ali ako ćemo za svaki zakon koji ovde bude usvajan da idemo u paranoju i da gledamo da li se ovaj zakon donosi kao paravan da se Kinezi upisuju, mislim da nećemo onda daleko dogurati. Ponavljam, svaki zakon je podložan zloupotrebama, ali zato postoji pet godina zatvora za davanje lažnog iskaza. Hvala.
Hvala. Milica Radović, izvolite.
S obzirom na situaciju u kojoj se nalazimo i kao država, i uopšte u kakvom nam je stanju pravosuđe, mislim da nema mesta karikiranju. Činjenica je da vi kao dobar pravnik, pa i svako od nas ko planira jednog dana da bude dobar pravnik, mora da ima u vidu sve aspekte donošenja jednog zakona. Ovde ne tvrdim da će ovaj zakon da se odnosi na one slučajeve o kojima smo danas imali prilike da čujemo, ali vam tvrdim da ovaj zakon predstavlja dobru osnovu za njegovu zlouptrebu. Znate li zbog čega? Zato što celokupan postupak koji se odnosi pred sudijom nije najadekvatnije regulisan. Morali su da postoje mnogo viši kriterijumi. Ne možete vi u prisustvu samo dva svedoka potvrditi činjenicu da je neko lice rođeno tu i tu, u tom mestu ili tad. Znači, rešenje koje se donosi u postupku po predlogu za dokazivanje rešenja je osnov za upis u matičnu knjigu rođenih, a znate da upis u matičnu knjigu rođenih sa sobom vuče dalje pravne posledice koje tom istom licu omogućavaju sticanje nekih drugih pravnih subjektiviteta. Mislim na državljanstvo, kasnije i na pasoš i na masu drugih stvari koje iz toga proizilaze. Lično smatram da ako ste već toliko sigurni da ovaj zakon neće moći da bude osnova za njegovu zloupotrebu, onda je celokupna procedura pred sudskim postupkom, odnosno pred sudskim većem ili sudijom pojedincem, nisam baš iz predloga zakona mogla da steknem utisak o kome se radi, morala da bude strožije definisano. Samo u tom slučaju imam primedbu. Inače, humana strana ovog zakona je nesporna. Mi apsolutno podržavamo, mi smo bili ti poslanici koji smo ko zna koliko godina unazad apsolutno apostrofirali to pitanje kao jedno od važnih pitanja, smatrajući da je neophodno da se ono reguliše na pravi način. Zato nemojte nama inputirati stvari koje apsolutno ne stoje. Hvala.
Hvala. Gospodine Cvijan, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, naravno da ćemo uvek pažljivo da proučimo amandmane koji doprinose da tekst zakona koji smo mi predložili bude bolji. Pažljivo smo proučili amandmane koje je podnela DSS. Danas smo ovde čuli neke kritike i neka izlaganja koja se tiču zakona, posebno o vanparničnom postupku, koji možda ovako lepo zvuče kada se izgovore pred salom, pred kamerama, ali nijedan amandman nismo dobili tog tipa. Dakle, četiri amandmana je DSS predložila i biće sutra tema rasprave, ali smo ih dobili na odborima za zakonodavstvo i za pravosuđe. Od ta četiri amandmana, otvoreno kažem, tri su vrlo kvalitetna i tehnički rešavaju neke probleme. Produžavaju se rokovi, negde se skraćuju, gde treba i slažemo se, ali nijedan amandman nismo dobili koji se tiče ovoga što smo sada čuli kao jednu od zamerki. Nemamo ništa protiv da se diskutuje o tome da se svaki zakon koji mi predložimo unapredi, ali ako ćemo da govorimo o ozbiljnosti ovoga doma, onda moramo govoriti i o tome da se svaki takav predlog za unapređenje mora preformulisati u jedan oblik amandmana. Ponavljam još jednom, ni jedan amandman nismo dobili, konkretno ću reći, iako to otvara mogućnosti za još jednu repliku, ali nadam se da je neće biti, ali nijedan amandman DSS nismo dobili koji bi se bavio mogućnostima zloupotrebe zakona. Sigurno bi ga pažljivo proučili. Dakle, ako ima takvih zamerki, pošaljite amandmane, pažljivo ćemo ih proučiti, ali mislim da se ipak mora to i sa nekim obrazloženjem dostaviti, mora se reći zašto se toliko sumnja u neke elemente našeg pravnog sistema. Da zaključim, nemamo ništa protiv, svaki zakon je podložan zloupotrebama, to je jasno. Zato postoje istražni organi, zato postoji zatvor. Skupština služi isto tako da se zakoni unaprede, ali ako neko ima kritiku na konto određenog zakona, onda je najbolji način da tu kritiku pretvori i u nešto materijalno, a to je amandman. Uvek smo spremni da ih čitamo.
Hvala. Gospođo Radović, molima bih vas samo da završimo replike.
Što se mene tiče, završavam sa ovim krugom javljanja. Moram da kažem da je rok za amandmane prošao i da nije moguće više podnositi amandmane. Sa druge strane, da ste pažljivo pročitali taj četvrti amandman koji smo podneli, onda biste videli da se on upravo delimično odnosi na regulisanje samog sudskog postupka, jer on upravo ne ograničava mogućnost sudu da on pozove sva lica za koja on lično smatra da od njih može dobiti određenu vrstu saznanja, da se obrate sudu i na osnovu njihovih iskaza da se potvrdi da li određeno lice stiče uslove ili ne stiče uslove. To je taj amandman o kojem gospodin Cvijan govori na jedan potpuno drugačiji način. Taj amandman, ne na potpuno striktan način, ali na vrlo jasno dovoljan način reguliše odnos u samom sudskom postupku.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Mirna Kosanović.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege poslanici, povodom predloženog zakona o vanparničnom postupku želela bih da kažem da u Republici Srbiji živi zaista nepoznat broj ljudi bez pravnog identiteta. To su osobe koje ili nikada nisu bile upisane u matične knjige rođenih ili su matične knjige uništene i nestale, a oni ne raspolažu dokumentima ili drugim dokazima o tome da su bili upisani. Za pravni sistem države oni su nevidljivi i zbog toga ne ostvaruju građanska i druga prava. Političku zajednicu i modernu državu omogućava pravo. Integracije modernog društva, upravljanje njime i regulisanje društvenih odnosa zasniva se na zakonu i on je konstitutivni temelj moderne države i politike. Činjenica rođenja i određivanje imena kao osnove ličnog identiteta bi trebalo da budu nesporno priznati svakom novorođenčetu na teritoriji Republike Srbije. Na to nas obavezuje Konvencija o pravima deteta UN, u kojoj stoji da strane ugovornice ove konvencije moraju poštovati i obezbeđivati prava utvrđena konvencijom svakom detetu koje se nalazi pod njihovom jurizdikcijom, bez ikakve diskriminacije, bez obzira na rasu, boju kože, pol, veroispovest, političko ili drugo uverenje, nacionalno, etničko, socijalno poreklo, imovinsko stanje, onesposobljenost, rođenje ili drugi status deteta ili njegovog roditelja ili zakonskog staratelja. To ljudsko pravo nije na odgovarajući način dostupno deci čiji roditelji nemaju lična dokumenta, jer ona ne mogu biti upisana u matičnu knjigu rođenih u redovnom postupku upisa, a postojeći propisi im otežavaju ili onemogućavaju da ga ostvare u postupku naknadnog upisa i činjenice rođenja. Najčešće je reč o licima romskog porekla, a u javnosti postoje oprečni podaci o njihovom broju. S obzirom na to da se o broju pravno nevidljivih raspravlja već duže od decenije, bilo bi dobro da se prikupi ta dokumentacija tokom popisa stanovništva. Međutim, taj popis koji je urađen 2011. godine nije zapravo učinio vidljivim ove stanovnike. Dugo vremena je vođena rasprava da li da se donese poseban zakon kao najefikasniji način za rešavanje problema pravno nevidljivih, a Vladin resor državne uprave ili lokalne samouprave je isticao dugo da problem može da se reši efikasnijom i kvalitetnijom državnom upravom. Međutim, brojevi predmeta koji su rađeni u prvostepenom i drugostepenom postupku i koji su razmatrani zapravo ne govore o tome šta je stvarno utvrđeno u ovim postupcima. Nerešivi problemi se javljaju kada građani koji nemaju nikakav dokaz o činjenici u vezi sa svojim rođenjem, zato što pravni propisi Republike Srbije ne omogućavaju da se činjenica rođenja utvrdi ni u upravnom, a ni u sudskom postupku prema sadašnjem sadržaju propisa. Zaštitnik građana je svojom inicijativom inicirao izmene dva zakona koja su prihvaćena od strane ove narodne skupštine, tako da je došlo do izmene Zakona o ličnoj karti i Zakona o prebivalištu i boravištu, kako bi se osobama bez stalne adrese omogućilo da dobiju privremena lična dokumenta. Međutim, to je tek početak rešavanja ovog problema. Razlozi zbog kojih problem priznavanja identiteta, odnosno pravnog statusa, pravno nevidljivih jeste činjenica da javna uprava ne preduzima sva raspoloživa pravna sredstva, niti uređuje jedan efikasan postupak u kome bi se dokazivala činjenica rođenja. Različita tumačenja zakona i postupanja organa, recimo u upravnom postupku, ali i u sudskim postupcima, odlučuju o dokazivanju činjenice rođenja doprinoseći pravnoj nesigurnosti i stvarajući nejednakost građana u jedinstvenom pravnom sistemu. Ovaj neefikasan, nejasan i komplikovan postupak naknadnog upisa činjenice rođenja uslovljava to da nepoznat, ali po svim raspoloživim podacima, značajan broj građana, ne može da ostvari osnovna ljudska prava, što je teško građanima da shvate, pogotovo je teško da se suoče sa izazovima ukoliko su oni neuki, siromašni i ukoliko se ispred njih pojavi javna uprava. Često oni iz tih razloga i odustaju od vođenja komplikovanih upravnih i sudskih postupaka i ustuknu pred ovom društvenom nebrigom. Posledice su vidljive u ličnim dramama ovih ljudi i u povećavanju njihovog broja. Problem površne zainteresovanosti uprave je veći ako se zna da je princip pravnog identiteta jedno osnovno ljudsko pravo koje je utvrđeno univerzalnom Deklaracijom o ljudskim pravima UN i da je utemeljeno u međunarodnom Paktu o građanskim i političkim pravima i u Evropskoj konvenciji za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda. Reč je o međunarodnim dokumentima koje je naša država ratifikovala, a koje je Ustav Srbije iz 2006. godine usvojio i zajamčio građanima. Donošenje i primene ovog zakona o vanparničnom postupku će omogućiti ostvarivanje ljudskih i drugih prava, sprečiće narastanje broja apartrida, a takođe će eliminisati i nedostatke u postojećim postupcima i omogućiti efikasno ostvarivanje ovog prava u sudskom vanparničnom postupku, ne isključujući mogućnost ostvarivanja ovih prava i u upravnom postupku, ukoliko za to budu postojali uslovi. Kao Socijal-demokratska partija Srbije zalažemo se za navedene demokratske principe i poštovanje međunarodnih standarda koje je usvojila naša zemlja, koji su sadržani u Ustavu i predlažemo da se prihvati predložena izmena Zakona o vanparničnom postupku.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospođo predsedavajuća, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, kao što je, između ostalog, rečeno, pred nama su dva zakonska predloga. Reč je o Predlogu zakona o izmeni Zakona o javnom beležništvu i Predlogu zakona o dopunama Zakona o vanparničnom postupku. Reč je o zakonskim predlozima koji se tiču i pripadaju oblasti pravosuđa, oblasti koja je od izuzetnog značaja i važnosti u ovom trenutku za Srbiju. Na samom početku, baš u tom kontekstu, želim da kažem da je jasna odlučnost i opredeljnost Srbije kada je reč o evropskim integracijama, kada je reč o onom našem krajnjem cilju – članstvu u EU. Na putu evropskih integracija, jedan od najznačajnijih preduslova, hajde da kažemo, najznačajnijih segmenata jeste upravo oblast pravosuđa, odnosno usklađivanje srpskog pravosuđa sa evropskim, odnosno reforma srpskog pravosuđa. Zato je veoma važno da sve što se čini i radi, i danas i u narednom vremenskom periodu, kada je reč o oblasti pravosuđa bude učinjeno i urađeno u dogovoru i konsultacijama sa našim partnerima iz EU. Maločas je neko pomenuo izveštaj Evropske komisije. Sugestije i predlozi Evropske komisije zapravo jesu putokaz i pravac kojim srpsko pravosuđe treba i mora da ide u narednom vremenskom periodu. Predlagač ova dva zakonska predloga je poslanički klub SNS i u tome ne vidim ništa loše. Kada je reč o resornom ministru, on će sutra prisustvovati, po Poslovniku, sednici od 16,00 do 19, 00 časova, gde ćemo moći konkretno da razgovaramo na temu pravosuđa. Naravno, važno je , i to ponavljam, imajući na umu značaj i važnost ove teme u Srbiji danas, naravno da je važno pre svega za nas narodne poslanike, predstavnike najvišeg zakonodavnog tela, da od resornog ministra na početku ovog mandata, čujemo šta je to što mi konkretno možemo, moramo i treba da uradimo ovde unutar republičkog parlamenta, da bi Srbija ispunila svoje oblasti na putu evropskih integracija, a pre svega, u oblasti pravosuđa. Reforma pravosuđa, vladavina prava jesu osnovni preduslovi da bi jedna država bila članica EU. Ono što želim da kažem jeste da, nezavisno od evropskog puta kojim Srbija treba uspešno da nastavi da ide, moramo nekako da se okrenemo i sami sebi, da neke stvari rešavamo, činimo i radimo ne zbog EU, nego zbog nas, zbog građana Srbije. Srbiji je potreban moderan i efikasan pravosudni sistem. Srbiji je potrebno moderno i efikasno pravosuđe, stručno i nezavisno sudstvo, kako je to neko maločas rekao, sa potpunim integritetom.Srbija mora da ima pravosuđe u koje će građani Srbije da veruju. To treba da bude naš zajednički cilj, da povratimo poverenje građana u srpsko pravosuđe. Ponavljam, veoma je važno da od resornog ministra, predstavnika resornih ministarstava na početku mandata ove vlade, čujemo realno gde je to Srbija danas kada je reč o reformi pravosuđa. Ne mislim i nije mi namera da govorim o onome što je bilo. Ne mislim da govorim o prošlosti.Prošlost danas ne možemo da promenimo i da hoćemo, ali možemo realno da sagledamo sadašnjost i da gradimo temelje budućnosti. Ovo kažem iz jednog prostog razloga, jer sam ubeđen da u narednom vremenskom periodu nećemo imati prilike i ne smemo napraviti nijedan korak unazad kada je reč o putu evropskih integracija i posebno u oblasti pravosuđa moramo u kontinuitetu činiti jedan po jedan korak napred, s tim da svaki naredni korak mora biti daleko važniji i daleko značajniji od onog prethodnog. Danas imamo dva zakonska predloga na dnevnom redu. Kada je reč o Predlogu zakona o izmenama Zakona o javnom beležništvu, to je Zakon koji smo usvojili maja 2011. godine u republičkom parlamentu i njegova primena je trebala da otpočne septembra 2012. godine. Između ostalog, ovaj zakon je bio obaveza republičkog parlamenta, koja je jasno definisana u Strategiji o reformi srpskog pravosuđa, koja je, opet, usvojena u republičkom parlamentu, čini mi se, 2006. godine. Verujemo da će primena Zakona o javnom beležništvu značajno rasteretiti sudove prenošenjem dela nadležnosti na javne beležnike, odnosno notare. Tokom izborne kampanje, uglavnom su sve političke partije govorile o jednoj izuzetno važnoj i značajnoj temi – decentralizaciji. Izborna kampanja je završena, izbori su završeni i sada, nakon konstituisanja parlamentarne većine, moramo i praktično pokazati šta smo mislili kada smo govorili o decentralizaciji.Mislim da je ovo jedan praktičan primer decentralizacije državne uprave, jer ovde državna uprava prenosi svoja ovlašćenja na javne službe. Ovaj zakon treba da rastereti sudove, da poveća efikasnost i da, kako je to maločas rečeno, pojača pravnu sigurnost i da ubrza sudske postupke.Verujemo da će primena ovog zakona omogućiti da nemamo više one dugačke redove u sudovima u kojima građani moraju da čekaju i po nekoliko časova da bi overili jedan potpis. Građani trebaju za istu cenu, da to tako formulišem, da dobiju kvalitetniju, bolju, efikasniju, operativniju uslugu. Kada je reč o konkretnom zakonu, a o tome je maločas bilo reči, sam Zakon o javnom beležništvu sadrži prava, ovlašćenja javnih beležnika ili notara, i naravno, pokretanje disciplinskih postupaka, njihovu organizaciju, udruživanje. Ono na čemu smo mi insistirali u trenutku kada smo unutar republičkog parlamenta govorili o tada zakonskom predlogu, odnosno Predlogu zakona o javnom beležništvu, jeste da moramo jasno definisati, odnosno da se moraju jasno definisati pravila za polaganje ispita. Danas imamo jedan, to i danas želim da kažem, ubeđen sam dobar zakon. Njegovu primenu ćemo na žalost moći da sagledamo tek tokom naredne godine. Imamo zakon koji je usvojen maja 2011. godine. Njegova primena je trebala da otpočne septembra 2012. godine, ali nije moguće jer nisu ostvareni oni osnovni preduslovi, kako je to između ostalog rekao i predlagač ovog zakonskog predloga. Nema prvih 100 javnih beležnika i nema javno-beležničke komore koja treba da definiše ona važna podzakonska akta. Ako su ove činjenice, a jesu tačne, one su navedene u obrazloženju ovih zakonskih predloga, onda je potpuno logičan i razuman predlog i namera predlagača ovog zakonskog predloga da se primena ovog zakona odloži u određenom vremenskom periodu. Zaista želimo da verujemo da je predlagač ovog zakona najracionalnije sagledao sve relevantne činjenice i da je dao jedan najrealniji rok kada bi mogla da otpočne primena ovog zakonskog predloga, jer ako bi opet neposredno pred mart naredne godine morali da govorimo o odlaganju primene ovog zakona onda bi, čini mi se, dezavuisali jednu jako dobru i kvalitetnu ideju, a to nije interes, ubeđen sam, ni jednog poslaničkog kluba. Podržaćemo predložene izmene Zakona o javnom beležniku. Što se tiče drugog zakonskog predloga, Predlog zakona o dopuni zakona o vanparničnom postupku, podržavajući ga zapravo želimo da podržimo cilj koji se želi postići usvajanjem zakonskog predloga, a to je da se reši pitanje 6.750 lica pravno nevidljivih u Srbiji koji u 21 veku u Srbiji na žalost nisu mogli da ostvare svoje osnovno ljudsko, elementarno pravo da izvade lična dokumenta. Ovim zakonom je definisano da svaki pojedinac jeste priznat pred zakonom. Preko 6.500 osoba koje su bile pravno nevidljive postaju jednake sa svim građanima Srbije i nema više pravno nevidljivih lica u Srbiji. To je potpuno opravdano. Sa druge strane, ovde imamo dva elementa. Jedan je poštovanje osnovnih ljudskih prava. Drugi je sistem jednakih šansi za sve u državi Srbiji. To su principi i načela koja su potpuno logična da budu podržana od strane modernog i autentičnog predstavnika levice na političkoj sceni Srbije, kao što je poslanički klub SPS. Zahvaljujem.
Reč ima dr Dragoljub Mićunović.
Poštovane kolege poslanici, slušajući ovu raspravu danas imamo nekoliko problema i pitanja koja mi se danas postavljaju. Naime, nije novo u političkoj praksi da politički akteri promene svoja uverenja i da jedno vreme zastupaju jedna uverenja, recimo antievropska, pa se predomisle i počinju da prihvataju evropska uverenja. To je jedna evolucija koju bih ja lično pozdravio. Naravno, ovde se ne radi, rekao bih, o takvom slučaju, o plagiranju takvog uverenja, jer uverenje je nešto što čovek može sam da ima. Međutim, kada se radi o aktima, pisanim stvarima, onda nije uputno plagirati neke već završene ideje i zakonske projekte koji su već bili ovde u proceduri, pa kozmetički promeniti jedan član ili nešto i onda se pojaviti kao autor jednog proevropskog zakona. To je, rekao bih više smešno nego nekorektno. Normalno je da se ova Vlada sastoji od delova bivše Vlade i delova ljudi koji su došli iz jedne opozicione partije i sada su u nekom bloku. Umesto da Vlada kaže – mi smo zatekli u tim arhivama, fiokama niz zakonskih projekata, pa kao što kaže – mi ćemo uvažiti ono što je do sada prethodna Vlada na međunarodnom planu, recimo, po pitanju Kosova ili sa EU, itd. prihvatiti … ona prihvata i kandidaturu za EU. Dakle, ona ide putem prethodne Vlade, čak sa političkim uverenjima i želi punu saradnju sa EU, harmonizaciju propisa, zakona i svega ostalog. Zašto onda Vlada nije podnela predlog ovih zakona, ili uopšte u autorstvo ne ulaziti jer je Vlada nasledila jednu prethodnu Vladu, nego se pojavljuje jedna politička stranka koja jedan takav zakon koji se tiče ljudskih prava iza koga mora stajati autoritet države, već kao inicijatora, a naravno kao izvršioca svakako? Verovatno zato što ta partija ima potrebu za tom evropskom legitimacijom pa treba baš ona da stavi do znanja da je ona inicijator najveće moguće harmonizacije evropskog zakonodavstva i našeg. To je politička upotreba prava. Jednom sam već rekao, da ne ponavljam, citirajući Kanta, da to nije dobro. Treba pustiti pravo da napreduje, a političke igre su poseban posao. Da se vratimo na to, glasaćemo za zakon koji smo pripremali. Bili smo i onda spremni za njega da glasamo. Bili bismo veoma čudni ljudi koji menjaju svoja uverenja preko noći, pa smo jednom bili za jedan takav zakon, a sada kada nismo na vlasti, mi iz opozicije ćemo glasati protiv iz sopstvenih uverenja protiv tog zakona. Nećemo. Rekli smo da ćemo da podržavamo Vladu ukoliko ona ide našim putem, putem evropskih integracija i putem harmonizacije našeg zakonodavstva sa evropskim zakonodavstvom. Imamo jedan problem koji je malo dublji i tražio bih razumevanje ne samo za bivšu Vladu i bivše vlade nego i za buduće vlade. Normalno je, da ne citiram opet nekog, izvinjavam se, jer mi je to uvek u glavi, od velikih ljudi Rcoa koji je rekao – pođimo od ljudi kakvi jesu i od zakona kakvi bi mogli da budu. Ovo – kakvi ljudi jesu malo je preširoko. Rekao bih – pođimo od našeg društva kakvo jeste i od zakona kakvi bi mogli da budu. Ali, ovde imamo dodatni problem – kakvi moraju da budu ako želimo da budemo u EU. Sve to treba da uzmemo u obzir. Ovi zakoni se tiču materije ljudskih prava. To je temelj Saveta Evrope i tu nema mnogo kompromisa da li će se moći tolerisati bilo kakvi izuzeci od toga. Međutim, mi imamo jedan istorijski problem. Lako je Nemačkoj da ima beležnika. Kad god hoćete možete da nađete i u Nemačkoj i u Holandiji podatak kada je neko kupio neku pekaru, od koga i koliko je platio. Nađite kod nas dokument. Pored ostalog istorijskog nasleđa postoji nesklonost ka dokumentu. Videli ste da su na tavanu crkve "Svetog Marka" pojeli miševi toliku arhivu, a šta je tek sa našim arhivama uopšte. Ne poštujemo pisani dokument. Kod nas se sa dva svedoka dokazivalo dugo godina šta je ko manje više hteo. To je jedna usmena kultura. Više smo verovali na reč nego na pisani dokument. To treba promeniti, naš otpor prema vladavini prava koji govori, samo da ne pominjem ništa drugo, o bespravnoj gradnji koja je enormna i nezamisliva gde ljudi neće da poštuju zakon, ali ćemo morati da poštujemo zakon. Dakle, kao jedna usmena kultura više smo verovali na reč, nego na pisani dokument. To treba promeniti. Naš otpor prema vladavini prava, koji govori samo da, ne pominjem ništa drugo, osim bespravne gradnje koja je enormna i nezamisliva, gde ljudi neće da poštuju zakon. Ali ćemo morati da poštujemo zakon. Tu sad imamo problem. Dobro je, evo rekli su nam iz Evropske komisije, moramo uvesti beležnike, a i naravno moramo imati i zemljišne knjige. Doneli smo Zakon o restituciji, ali u jednom dobrom delu zemlje mi nemamo zemljišne knjige i ne znamo u stvari šta je čije. Onda država prodaje, javlja se vlasnik da država uopšte nije vlasnik. Ni vlasnička pitanja nismo rešili. Ali nije ovo pitanje samo mentaliteta, ovo je istorijsko pitanje. Lako je državama koje nisu menjale poredak i koje jednostavno imaju određene okvire u kojima žive, itd. Kod nas su se te granice i društveni sistemi menjali, koliko su hteli. Bilo je nacionalizacija, denacionalizacija, pitanja elementarna, kao što su svojinska pitanja, i dalje su izuzetno kod nas teško dokaziva i koja predstavljaju veliki problem. Sve to stoji i kada vodimo rasprave, moramo da vodimo računa o tome da u okviru celokupnog napora, da koliko toliko dovedemo do vladavine prava, budemo svesni i svih ovih nedostataka. Sad uprkos njima, umesto da to sve onako nekako zabašurimo, moramo znati ako hoćemo da uđemo u red, ne samo EU, nego u red, razvijenih, slobodnih demokratskih zemalja, moramo pravno da se uredimo kao zemlja. Tu politički trikovi, ko će biti tu, neće tu mnogo pomoći. Mi ćemo ako dođe, jednoga dana, videćemo, do tog trenutka da počnemo pregovore sa EU, odmah na početku imati upravo ova pitanja ljudskih prava u koje naravno spadaju pravosudni zakoni i sve ostalo. To ćemo morati da sinhronizujemo. To je prva glava s kojom će se krenuti u tu raspravu. Dobro je da se to priprema. Ne vredi nam nikakvo odlaganje, neće nam to pomoći, to ćemo mi morati da uradimo. Ako želimo. Ako pak mislimo da ćemo zakačiti bedž, tu nekakav proevropski, pa ćemo ga mi onda nastavitipo starom, onda se varamo. Otišao je kolega da mu kažem, pazite, to korak po korak evropski. Ova vlada je donela dva, predložila, izglasala, zakona, bar dva, koja su korak nazad u odnosu na evropsku sinhronizaciju. To je ugrožavanje, političko ugrožavanje nezavisnih institucija Narodne banke što su nam odmah skrenuli pažnju svi međunarodni, i što je najvažnije finansijski krugovi i drugi ugrožavanje nezavisne administracije u Zakonu o ministarstvima po kome ministar može sada ljude, koji su položili državni ispit, koji predstavljaju stručnjake u oblasti uprave, po svojoj volji posle mesec i nešto dana, da on sada arbitrirao, koga će otpustiti, a ko će ostati. To su koraci unazad. Ako, Vlada sadašnja, vladajuća koalicija misli da će moći da i dalje čini korake unazad u mnogo čemu, upravo u ugrožavanju prava, šta ćete reći ugrožavanje prava da vi proglašavate kriminalcima koga god hoćete, a zna se šta je presunkcija, zna se da se ne može bez dokaza i sudskog potvrđivanja odluke bilo ko diskvalifikovati. Zloupotreba medijau tom smislu je dostigla enormne razmere, stvarajući jednu klimu zastrašivanja. To su sve te stare stvari, niko tu nema više tu ne može uplašiti, niko više ništa ne može raditi u ovoj zemlji a da mu niko ništa ne primeti. Grdno se vara ko to misli i svaki oblik zastrašivanja, revanšizma, brzog političkog rešavanja pitanja neće nam pomoći. Nalazimo se pred ogromnim teškoćama kao društvo. Finansijski, videćemo, doći će sada taj susret sa realnošću, biće on traumatičan duh. Imamo ogromne prirodne nepogode, veliku besparicu, ogromno siromaštvo, štrajkove, milion stvari. Kako ćemo mi tu kao društvo opstati bez elementarnog poštovanja i ljudskih prava, i dostojanstva, i nečega što se zovu slobode. Sloboda se ne primećuje kao i vazduh kad je ima, ali kad je nema, kad je ugrožena, onda ona ljudi reaguju žešće nego u bilo kojem drugom slučaju. Prema tome, ako budete donosili zakone koji su u skladu sa evropskim zakonodavstvom, intencijama našim, 22 godine sam ovde zastupao evropske ideje, mi ćemo uvek glasati za to, ali za svaki korak koji činite unazad, računajte na našu najoštriju kritiku. Hvala.
Hvala. Gospodin Cvijan ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne bih danas ovde debatovao o temi promena političkih uverenja. Siguran sam da neki od govornika pre mene imaju mnogo više iskustva, menjali su uverenje i po deset puta. Moram da se osvrnem na jedan deo izlaganja, i reći ću otvoreno imenom, pa ću time omogućiti i repliku, ako ima potrebe, gospodina Mićunovića i na jednu izjavu koju je nedavno bivša ministarka Snežana Malović dala pred kamerama, a to je da je ovaj zakon plagijat. Kao pravnik sam užasnut tom izjavom, jer svako ko je završio pravo zna da zakon nije autorsko delo. Zakon se ne štiti kao autorsko delo i zakon ne potpada pod Zakon o autorskim i srodnim pravima, pa samim tim ne može ni biti plagijat. Pod jedan. Pod dva, nije nikakav problem i ranije smo već rekli da je pređašnji režim imao tu i tamo želju da donese ovakav zakon, da je bivši režim jednom i stavio jedan sličan zakon, ne isti, u proceduru. Hajde da se ne lažemo i taj zakon, kao i ovaj koji smo mi napisali, je pisan na prvom mestu zahvaljujući stručnim konsultacijama sa stručnjacima iz ove oblasti i sa nevladinim organizacijama. Meni nije nikakav problem da javno izgovorim danas da smo konsultovali nevladine organizacije poput "Praksisa", nevladine organizacije poput Centra za unapređivanje pravnih studija. Čak sam i brošuru "Praksisa", mnogo dobro napisanu, doneo danas na ovu diskusiju. Dakle, zakoni nisu svojina i zakoni nisu autorsko delo. S druge strane mnogo važnije činjenica je da smo mi ovaj zakon stavili u proceduru i on će biti usvojen. Postojalo je mnogo vremena da bivši režim taj zakon usvoji. Imali su dobru nameru, ali složićemo se da između dobre namere i konkretnih koraka nije ista stvar. Mi smo zakon stavili u proceduru, a zaista bih zamolio bivšu ministarku pravde i moju dragu koleginicu Snežanu Malović, pa evo čujem i da je gospodin Mićunović to rekao, dakle, zakon nije autorsko delo, ne može biti plagijat. Ni pređašnji režim nije svoje nacrte zakona pisao, nadam se, sam, nego je pisao u saradnji sa stručnjacima. Samo što ga niste usvojili. Mi ćemo usvojiti zakon i nije nas sramota da kažemo da smo koristili usluge stručne javnosti, nevladinih organizacija, ljudi koji znaju ovu materiju. Svakako, ovaj zakon je drugačiji od zakona koji je svojevremeno predložila DS da će ovaj zakon biti usvojen. I nije plagijat, jer ponavljam još jednom zakon nije autorsko delo. Hvala.
Hvala. Snežana Malović, replika. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, vrlo stidljivo je u uvodnom izlaganju rečeno na koji se način došlo do predloga zakona koji je podneo 61 poslanik SNS. Znači, nije bila istaknuta činjenica koja je prethodila izradi ovog zakona. Naime, zbog građana Srbije i na temu onoga što je rekao moj kolega Cvijan, reći ću da je ovaj zakon Vlade Republike Srbije na predlog Ministarstva pravde podnela 31. januara ove godine. Pre toga je Zaštitnik građana gospodin Saša Janković uputio inicijativu za izmenu Zakona o vanparničnom postupku, jer je zaista bilo potrebno urediti oblast tzv. pravno nevidljivih lica. Vlada Republike Srbije kada je formirana je povukla sve zakone, a potom ono što je potpuno neuobičajeno zakon je podnela poslanička grupa SNS. Ja i ovog puta pitam predlagača zakona, pošto aktuelnog ministra pravde i državne uprave ne mogu da pitam, jer on nije prisutan, predlog nije podnela Vlada Republike Srbije, zašto je to učinila poslanička grupa, šta se krije iza toga, da li je u pitanju strah, da li to ministar ne može da dođe ili je nešto drugo? Takođe, imaćemo prilike da i u današnjoj diskusiji u načelu više o tome kažemo, ali naravno i diskusiji po amandmanima.
Reč ima gospodin Cvijan, izvolite.
Podsetiću da sam u uvodnom izlaganju rekao, a i kasnije tokom diskusije sa kolega iz DSS, i čak pohvalio da je jedan od dobrih poteza bivšeg Ministarstva pravde to što je zakon koji reguliše pitanja pravno nevidljvih lica stavljen u proceduru januara ove godine. Dakle, to sam rekao, otvoreno sam rekao. Ponoviću još jednom, jedan od retkih dobrih poteza. Taj zakon, podsećam, nije usvojen. Na putu smo danas da zakon bude usvojen. Nije identičan tekst onoga zakona koji je tada bio predložen i ovoga dana, oni su slični regulišu sličnu materiju, logično je da budu slični. Ubeđeni smo da je ovaj naš zakon koji smo predložili ispred SNS i za nijansu bolji, ali i dalje, što se Ministra Selakovića tiče. Zista, on se toliko plaši da izađe da brani ovaj zakon da će već sutra biti ovde. Sutra će biti ovde, moći ćete da ga pitate šta hoćete, dobili smo zvaničnu potvrdu da će doći. Ali i dalje ostajem pri tome, dakle i vidim da mi to niko nije odgovorio, i nije ni mogao da odgovori jer naravno da sam u pravu, ali ne može zakon biti plagijat. Zakon nije autorsko delo, a i mi smo kao i pređašnja vlast koristili iskustva nevladinih organizacija i stručne javnosti u pisanju ovoga zakona, samo smo još unapredili rešenja koja su bila iz januara 2012. godine. Uneli smo neke dodatne činjenice i mislimo da je iz tog razloga naš zakon bolji. Tako da o plagijatu nema reči, a osnovna razlika između nas kako sad radimo i pređašnjeg režima je u tome što je pređašnji režim pričao da će nešto da uradi, a mi ćemo to da uradimo. Usvojićemo zakon koji je zaista dobar. Hvala.
Hvala. Gospođo Malović izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, upravo smo u diskusiji čuli da jeste zakon plagijat jer ga je izradila Vlada Republike Srbije u prethodnom mandatu, povučen je od strane sadašnje Vlade Republike Srbije a potom je predružen od strane 61 jednog poslanika SNS i mi nismo dobili odgovor na pitanje zašto ovaj zakon nije predložila Vlada Republike Srbije, zašto aktuelan ministar ga ne brani, već je to učinjeno od strane poslanika SNS.
Hvala. Gospodin Cvijan.
Ja ne znam da li govorim srpski, ako se ne razumemo mogu ja i engleski, ruski, nemački, nije problem. Kao što rekoh, jedan od dobrih poteza bivšeg režima i bivšeg Ministarstva pravde, jedan od retkih dobrih poteza je bilo stavljanje zakona kojim se reguliše materija pravno - nevidljivih u proceduru početkom ove godine. Taj zakon jeste povučen. Ovaj zakon koji danas predlaže SNS je sličan, ali je unapređen, donekle se razlikuje, a svi mi opet smo te zakone pisali u konsultacijama sa stručnom javnošću. Osnovna razlika je da će naš zakon koji smo mi predložili biti usvojen. Ponoviću još jednom, nije zakon isti, slični jesu, regulišu sličnu materiju. Ovaj zakon koji smo mi predložili je unapređeniji, ali o plagijatu nema govora, a posebno nema govora jer nije autorsko delo. Hvala.
Hvala. Gospodin Mićunović. Izvolite, samo se prijavite molim vas još jednom.
Ali ne vidim ja šta je ovde sporno, samo me čudi da gospodin Cvijan brka predlog zakona i zakon. Predlog može da bude plagijat, sasvim sigurno, ali zakon usvaja ga Skupština i on je opšti akt i tu nema konkurenciju, jer je u pravnom okviru. Problem je bio pitanje predloga. Predlog može, čujem recimo od nekog prijatelja koji je spremio jedan predlog, i ja sad istrčim i kažem evo ja sad ovo predlažem, a postoji dokument da je on to već pre toga uradio. Dakle, predlog zakona može biti plagijat i ovde imamo upravo taj slučaj, i ono ne bi bilo nikakvog spora. Rekao sam u prethodnom izlaganju, da je Vlada normalno našla u fiokama, zna, pratila je da je povučen taj zakon. Vraćamo ga ponovo u proceduru, možemo ga čak i malo doterati. To je sve uredu. Ne bi smo imali problem. Pozdravili smo Vladu da kreće reformskim evropskim putem. Kad se pojavljuje jedna politička stranka, onda to nema nikakve više veze sa Vladom.To je sad jedna politička inicijativa jedne političke stranke. To jeste plagijat. Plagijat je dakle, u inicijativi u predlogu. Pozdravljam kretanje SNS na evropskom putu i evropskom kursu, ali neka se zna da je ipak ovde taj evropski kurs pre 22 godine branjen, brani se i danas i da jednostavno znamo ko je ko i ko je šta. Svako ima prava naravno da ima i mišljenje, novo i drugo, inicijative kakve god hoće. Eto u tome je samo, nema problema. Zakon će biti zakon opšte, kad ga izglasamo, neće više biti nikakvog autorstva, ali inicijativa, upravo kao predlog, ona ima kao što pominjemo da je zaštitnik građana preuzeo inicijativu. Recimo, to je nesporno, ali sad kad bi neko drugi rekao: "Ne, ja sam preuzeo inicijativu", e onda je to plagiranje tuđih ideja. Eto samo to. Hvala.
Hvala. Gospodin Cvijan.
Sticajem okolnosti, baš sam magistrirao intelektualnu svojinu pa znam tu materiju u detalje, pa ako vam nije teško profesore Mićunoviću poštujući vaše iskustvo i školovanje u nekim drugim oblastima, ali pravo očigledno niste studirali. Pročitajte član 6. Zakona o autorskim i srodnim pravima, pa ćete videti da nacrt zakona kao službeni materijal, takođe nisu autorsko delo. Opet, ne možemo govoriti - nije ni predlog zakona, nije ni zakon, nije ni službeni materijal. Za takve stvari su studenti kod mene padali na ispitu, ali dobro. Ovo je zaista bilo krajnje dobronamerno. Nije autorsko delo, a ponavljam još jednom, i naš zakon koji smo predložili se ipak razlikuje od onoga koji je predložen pre šest meseci, i uveren sam da je za te neke nijanse malo bolji. Hvala.
Hvala. Gospodin Mićunović. Izvolite.
Pa ne znam, pratite moje školovanje. Inače, da ste ga dobro pratili, znali bi ste da sam studirao i prava, ali sad ostavimo po strani. Ako hoćete do kraja, vi vrlo dobro znate da u mnogim zemljama se govori zakon Lojda, Džordža, ovoga ili onogapominje se autor, inicijator toga zakona od 200. godina. Prema tome, nije to sad neštototalno anonimno uvek, postoji autorstvo, to budite sigurni i niko neće tražiti autorski honorar, jer se za to ne plaća autorsko pravo ili honorar. U normalnom smislu istorijskoga praćenja, zna se ko daje predlog, bez obzira što je nacrt. Vi branite to a ne neko drugi. Zato se vi pojavljujete ovde, a ne bilo ko od nas kad je to opšti akt. Vi ste ga potpisali. Ta činjenica da ga je potpisala jedna grupa kao predlog, ili nacrt sad u ovoj fazi u kojoj ga vi dajete, dakle, čim je potpisan iza njega stoje autori koji su ga potpisali. Mi ostali, neki će glasati protiv ovog zakona u ovoj Skupštini, oni nisu autori. Ne možete vi celu Skupštinu sa time obavezati da je autor toga. To su dosta prosta pitanja.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ova dva zakonska predloga praktično, jutros na Odboru za pravosuđe, od svih poslaničkih grupa su praktično dobili podršku. Ne vidim razloga da nešto previše o svemu ovome polemišemo. Pre svega, jedan zakonski predlog koji se odnosi na javne beležnike je u stvari samo odlaganje procedure i primene ovog zakona. Naravno, treba biti izuzetno oprezan kada je ovaj novi institut praktično koji se uvodi, jer ima izuzetno pozitivnih stvari kada je ovaj zakon u pitanju koji se prolongira, a naravno ima i stvari koje verovatno treba možda i promeniti, jer izuzetno se radi o jednoj osetljivoj materiji, poznata su i određena iskustva iz zemalja u okruženju koja su donela takav zakon, I na kraju krajeva ne radi se samo o tih 100. javnih beležnika, daleko opasnije za građane Srbije, da ukoliko bude loše neka primena javiće se jedna određena pravna nesigurnost i zato smatram da ne samo zbog ovog roka, da se još jedanput treba preispitati kada su u pitanju javni beležnici, jer se radi o jednoj ogromnoj odgovornosti koju će pre svega imati javni beležnici a naravno i oni koji donose takve zakonske predloge. Na kraju krajeva svi zakoni se donose u interesu građana Srbije i naravno određene pravne sigurnosti. Mislim da je to tema i da tako treba razmišljati. Ne treba se previše baviti, ako dođe do formalne greške, da li je to suštinski problem. Naravno, ne treba pričati o tome ko je podnosilac i ko predlaže takav zakonski predlog. Smatram da je to irelevantno i da ne treba previše trošiti reči na to. Više ću se osvrnuti na Predlog zakona o dopunama Zakona o vanparničnom postupku. Poslanička grupa Nove Srbije smatra da je predložena dopuna Zakona o vanparničnom postupku dobra inicijativa koja za isključivi cilj ima omogućavanje trajnog rešavanja statusnog pravnog položaja oko, prema grubim procenama, kako smo ovde rekli, šest i po hiljada građana a neke su možda i pretpostavke da ima i do 20 hiljada. Namerno ovde koristim termin – prebivaju, obzirom da ova lica, prema postojećim zakonskim rešenjima, nisu u mogućnosti da bez prethodnog upuštanja u dug i neizvestan parnični postupak dokažu čak ni činjenicu svog rođenja, kao polaznu tačku za regulisanje svog statusa u svakom drugom pogledu. Za Republiku Srbiju, koja pretenduje na to da njeno zakonodavstvo i celokupni pravni sistem imaju sve atribute koje imaju pravni sistemi uređenih država, apsolutno je neodrživo postojeće stanje koje u ovoj oblasti predstavlja nepremostivu prepreku da praktično jedan ceo promil, pretpostavljam, naših državljana budu za početak upisani u matične knjige rođenih, te da nakon toga stekne i preostala prava koja su prema opšte prihvaćenim načelima međunarodnog prava i Ustava Republike Srbije zagarantovana svakoj osobi. Među ovim pravima je i pravo glasa, kao jedno od osnovnih, kao jedno od osnovnih u modernim demokratijama, tako da poslanička grupa Nove Srbije ovu inicijativu posmatra i kao mali i početni i zato veoma važan korak na putu ka trajnom uređenju jedinstvenog biračkog spiska i njegovom konačnom upodobljavanju realnom stanju stvari kada je u pitanju ukupan broj državljana Republike Srbije sa pravom glasa. Postoje određeni članovi ovog predloga izmena i dopuna Zakona koje ću prokomentarisati. U Zakonu o matičnim knjigama je samo jedno mesto, i to u članu 25, lapidirnom odredbom predviđeno da matičar podatak o rođenju koji se prijavljuje po isteku roka od 30 dana od dana rođenja može upisati u matičnu knjigu rođenih isključivo na osnovu rešenja nadležnog organa, bez ikakvog daljeg upuštanja u to koji je to organ nadležan i u kakvom postupku se takvo rešenje donosi. Aktuelna praksa da se zainteresovana lica upućuju na parnični postupak, ili, što je još gore, odbijaju, pokazala se kao loša i kao posledicu ovakve prakse imamo zatečeno stanje u ovoj oblasti. Ljudski gledano, meni je zaista neshvatljivo kako neko ko pravno ne postoji može uopšte da funkckioniše kao osoba, kako se obrazuje, kako se leči, jednom rečju – kako živi? Smatram da je uvođenje postupka utvrđivanja vremena i mesta rođenja u vidu posebne celine u Zakonu o vanparničnom postupku pravi način da se ovaj postupak adekvatno i celovito definiše. Moram naglasiti da je zakonski predlog koji je pred nama sa aspekta nomotehnike kao struke kvalitetno i pravno-tehnički konzistentno urađen. U svakom slučaju, ovo je neuporedivo bolje rešenje od prvobitnog predloga koji je povučen iz skupštinske procedure. Konkretno, dobro je rešenje u članu 71b. kojim se definiše da je za postupanje po predlogu za utvrđivanje vremena i mesta rođenja mesno nadležan svaki stvarno nadležni sud, što u velikoj meri olakšava početni korak licu koje ima pravni interes za vođenje ovog postupka. U članu 71g. Predviđeno je da je kompletna inicijativa na strani suda, što je dobro rešenje jer je sud taj koji po prijemu predloga za utvrđivanje vremena i mesta rođenja kontaktira MUP odnosno mesno nadležnog matičara i ostavlja ovim organima uprave rok od 30 dana da dostave traženu povratnu informaciju, a pri tom ima i diskreciono pravo da se istim zahtevom obrati i drugim organima i ustanovama, kao i nadležnim organima strane države. Smatram da je jako dobro što je odredbama člana 71. sud obavezan da u roku od 90, odnosno maksimalno 120 dana od dana podnošenja predloga, donese rešenje kojim se utvrđuje vreme i mesto rođenja. Na ovaj način, lice koje podnosi predmetni predlog, tačno zna sa kakvim rokovima se suočava u postupku utvrđivanja ove činjenice. Ovo takođe važi i za rokove kojima se definiše postupak po eventualnoj žalbi. Potpuno je logično, uzimajući u obzir položaj predlagača da u ovom specifičnom postupku to lice bude oslobođeno i plaćanja sudske takse, kao i troškova, eventualnog veštačenja. Sve u svemu, moram da naglasim da je ovaj predlog zakona, pre svega, izuzetno human, jer u prvi plan stavlja osobe koje godinama žive bez regulisanog pravnog statusa, kao i da iz svake njegove odredbe izbija želja predlagača da se ovim ljudima, ne samo konačno reguliše status, već i da se na taj postupak za njih ne predstavlja uobičajeno sudsko mrcvarenje, nego jedan jasno definisan okvir unutar koga se tačno zna šta je neophodno, da bi se utvrdila činjenica nečijeg rođenja. Dakle, poslanička grupa Nove Srbije će podržati ova dva zakonska predloga. Glasaćemo za njih, naravno ima tu još puno stvari koje treba menjati, ali o tome neki drugi put. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Radmila Gerov.
Poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, pre nego što obrazložim ova dva predloga zakona, i naš stav po tom pitanju, ja smatram da imam obavezu da ukažem na jednu činjenicu, a na koju je ukazao narodni poslanik LDP Bojan Đurić, na početku ovog zasedanja, a to je da je prekršen član 205. stav 2. Poslovnika Narodne Skupštine, jer nismo dobili od Vlade Republike Srbije tri dana pre dana za postavljanje poslaničkih pitanja, koji ministri iz Vlade neće biti prisutni. Od predsednika Narodne Skupštine smo imali priliku da čujemo da on ima uveravanja da će sutra od 16,00 časova ovde biti svi ministri Vlade Republike Srbije, a vi ste nam pre sat vremena rekli da pojedini ministri sutra neće biti prisutni. To samo pokazuje kakav odnos Vlade Republike Srbije ima prema ovom domu, a ova Skupština, ovi poslanici su izabraliVladu Republike Srbije, a nije Vlada Republike Srbije birala narodne poslanike. Želim da kažem da je gospodin Đurić bio potpuno u pravu, da je prekršen član 205. stav 2. Poslovnika Narodne Skupštine i nadam se da se to neće ubuduće dešavati. Što se tiče predloga ova dva zakona, mi smo imali prilike da čujemo za Zakon o javnom beležništvu, gde su mnogi narodni poslanici, pa i sam predlagač, govorili o notarima i da je to potrebno Srbiji. Mi na dnevnom redu uopšte nemamo taj zakon, Zakon je usvojen, nego imamo samo prolongiranje roka za primenu zakona. Od gospodina Đurića ste imali jasan stav LDP, da je ovde napravljena velika greška kod predlagača, koju morate da ispravite amandmanom, kako ne biste imali pravni vakum od nekoliko dana i pretpostavljam da ćete to usvojiti. Što se tiče Zakona o vanparničnom postupku, koliko je predlagač kvalitetno dao ovaj predlog, govori i činjenica da smo mi 13. avgusta dobili jedan predlog od predlagača SNS, od njihovih poslanika, a 21. avgusta, posle svega, samo osam dana, taj predlog je povučen iz procedure i dobili smo novi izmenjeni tekst. Taj tekst je bolji od onog predloga koji smo dobili 13. avgusta, što znači da su bile konsultacije, ali i dalje nije dovoljno dobar, i nije dovoljno dobar da pomogne ljudima koji su bez osnovnih dokumenata, ukoliko je to želja ovog parlamenta. U obrazloženju zakona se navodi da Zakonom o matičnim knjigama, nije na zadovoljavajući način predviđen način upisa u knjigu rođenih odraslih lica, koja ne raspolažu potrebnim dokumentima, i čiji su roditelji nepoznati ili nedostupni, pa se takva lica upućuju na vođenje parničnog postupka. Iz ove konstatacije, predlagač zakona izvodi zaključak da je neophodno izvršiti dopune Zakona o vanparničnom postupku, jer je on po svojoj prirodi najpogodniji. Kojim stavovima i činjenicama predlagač kaže da je najpogodnija izmena Zakona o vanparničnom postupku, kojim stavovima i činjenicama se rukovodio, kada je taj postupak ocenio kao najpogodniji?To je trebalo da se obrazloži u Predlogu zakona. Smatramo da je najpogodnije rešenje za ove građane kojih ima, čuli smo, negde oko 7.000, bilo rešenje da se izvrši dopuna Zakona o matičnim knjigama. Dopuna ovog zakona sa posebnim odeljkom bi bila najpogodnije, najefikasnije, najfunkcionalnije rešenje, pre svega za ta lica koja traže utvrđivanje činjenice vremena i mesta rođenja. Vi ste to pokazali, kao predlagač, članom 71a koji glasi: "Lice koje nije upisano u matičnu knjigu rođenih, a vreme i mesto svog rođenja ne može da dokaže na način predviđen propisima kojima se uređuje vođenje matičnih knjiga, može sudu podneti predlog za utvrđivanje vremena i mesta rođenja (dokazivanja rođenja)." O čemu se zapravo radi? Naime, pred sudom u vanparničnom postupku ovo lice može da ostvari svoja prava, ali prethodno mora da ide u organ uprave, mora da ide u opštinu i matičnu službu. Ovo što ste napisali u obrazloženju zakona, u trećem odeljku, kažete: "Za pokretanje predmetnog vanparničnog postupka nije neophodno da postoji odluka organa uprave za vođenje matičnih knjiga o odbijanju zahteva za naknadni upis u MKR, s obzirom da će se činjenice vremena i mesta rođenja utvrđivati pred sudom", to apsolutno ne stoji u članu 71a, prvi stav. Ovde, u prvom stavu, vi kažete da takvo pravo ima samo lice koje nije moglo da ostvari svoje pravo pred nadležnim organom, a to je matična služba u svakoj opštini. To znači da ste dopunili Zakon o matičnim knjigama. To je za nas, pre svega, efikasno, funkcionalno i olakšali biste ovim građanima upis u MKR. Na ovaj način vi ih prvo šaljete ponovo u organ uprave, šaljete ih kod matičara. Ne možete da kažete da će sud moći bez rešenja o dobijanju, jer tada niste rekli u članu 71a. da će moći da radi po tom predmetu. Kada ovo govorim, da je najpogodniji zakon bio Zakon o matičnim knjigama, pri tome imam u vidu i činjenicu da organ uprave, u smislu Zakona o opštem upravnom postupku, može upotrebiti sva sredstva podesna za utvrđivanje određenih činjenica, odnosno saslušanje svedoka i izjave stranaka, isprave i druga dokazna sredstva koja sadrže i ovaj predlog. Na ovaj način imaćemo pretrpane sudove sa jedno šest do sedam hiljada predmeta. Što se tiče mesne nadležnosti iz člana 71b, smatram da ste to trebali malo bolje da definišete, jer ovako postoji opravdana sumnja da će jedno te isto lice, neću da pričam ovde ni o strancima, ni državljanima neke druge zemlje, nego ljudima koji su rođeni u Srbiji, moći svoje pravo da ostvari u nekoliko opština pod različitim imenima i prezimenima i sa različitim matičnim brojem, jer na osnovu čega će nadležni mesto-nadležni sud znati da li se to lice, npr. dana upisalo u Negotinu, a za 15 dana u Leskovcu. Iz tog razloga smatram da je predlagač trebalo ovaj član 71b. bolje da definiše. Dalje, rekli ste i ovako, u obrazloženju zakona navodite da za sprovođenje istog nije potrebno obezbediti dodatna sredstva u budžetu Republike Srbije, a članom 71i. predvideli ste da je to za građane besplatno i mi to potpuno podržavamo, da bude besplatno za građane, ali ste rekli da će troškove veštačenja u članu 71i. plaćati sudovi. Sudovi nemaju toliko para za veštačenje. Ukoliko od tih 7.000 svega 3.500 treba da ide na veštačenje, neka je to veštačenje 20.000, to je 70 miliona dinara. Odakle to sudovima? Za to su potrebna sredstva iz budžeta Republike Srbije i potpuno se slažemo da treba da bude besplatno za građane, ali vi sredstva iz budžeta Republike Srbije morate da obezbedite sudovima, jer će sigurno veštačenje biti bar za polovinu ovih građana, ako ne možda i za svakog građanina. Ovo je trebalo da predloži Vlada Republike Srbije i smatramo da ovo nije najpogodnije rešenje koje ste našli. Dali smo amandmane. Nadam se da ćete pažljivo pogledati amandman koji smo podneli na član 71a, jer ovo je procesni zakon, a procesnim zakonom ne možete da menjate termin u matičnom zakonu koji je definisan Zakonom o matičnim knjigama. Ne može da stoji ovde u zagradi – dokazivanje rođenja. Rođenje se ne dokazuje, čovek je pred vama, vidi se da je rođen, nego se utvrđuje činjenica rođenja, a to je vreme i mesto. Zakon o matičnim knjigama u članu 21. govori o činjenici rođenja, u članu 23. o činjenici rođenja, u članu 25. o činjenici, u odeljku tri MKR imamo opet činjenicu rođenja koja se upisuje, u članu 50. definisan je upis za nađeno lice čiji se ne znaju roditelji, u članu 51. za dete bez roditeljskog staranja, u članu 52. za usvojenika i svuda se koristi termin činjenica rođenja. Ne možete u zakonu da kažete da dokazujemo rođenje, čovek je valjda došao da podnese zahtev rođenih. Znači, utvrđujemo činjenicu rođenja, to je vreme i mesto. Kao politička stranka smo se potrudili da podnesemo četiri amandmana. Smatramo da će predlagač pažljivo pročitati naše amandmane, a posebno amandman na član 71a, kako biste terminologiju predviđenu ovim zakonom uskladili sa terminologijom koja je već predviđena Zakonom o matičnim knjigama. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, kolege poslanici, predložene izmene i dopune Zakona o vanparničnom postupku doprinose da se jedna društvena pojava i okolnost, koja je do sada bila sistemski neuređena, konačno obuhvati zakonskim rešenjem i na taj način omogući da jedan deo populacije, koji se pežorativno ovde naziva nevidljivim licima, dobija svoj legitiman status. Nesumnjivo je da se izmenama i dopunama Zakona o vanparničnom postupku, kako su predložene, pruža i socijalna zaštita i društvena briga upravo tom korpusu, tim licima kojima ta zaštita i briga do sada nije bila pružena. Evidentno je da upravo ta lica, kako je to danas nagovešteno, kojih ima preko 6.500, nisu mogli, upravo zbog ove situacije, da ostvaruju svoja ljudska prava i slobode, pa čak i one slobode koje su zajamčene Ustavom. Međutim, treba skrenuti pažnju da upravo sada, kada se predložene izmene i dopune Zakona o vanparničnom postupku izglasavaju, uveren sam da će biti izglasane, ova lica svrstavaju upravo u onu kategoriju u koju su davno zaslužila da budu svrstana, a nažalost, to nisu bila. Kvalitativno, cilj izmena i dopuna Zakona o vanparničnom postupku je u celosti ostvaren. Međutim, imajući u vidu da se radi o zakonskom rešenju koje je procesno-pravne prirode, treba imati u vidu praktičnu primenu izmena i dopuna Zakona o vanparničnom postupku. Zašto? Upravo zbog toga da se sudovima i sudijama nepotrebno ne bi stavljao teret i hipoteka neefikasnosti. Neefikasnost je uglavnom posledica neprimenljivih, teže primenljivih ili nepraktičnih zakonskih rešenja. Ovo govorim zbog toga što su sudovi uobičajeno opterećeni prozivanjima da su neefikasni, a ja sam ukazao šta je posledica neefikasnosti. Stoga smatram da je dobro što je prvobitni predlog izmena i dopuna Zakona o vanparničnom postupku definitivno izmenjen, što se popravlja amandmanima koje su poslanici dobili, koje su poslanici istakli i da je dobro što kvalitet tih amandmana će biti prihvaćen, kako od predlagača, tako i od svih onih koji ovaj predlog izmena i dopuna Zakona podržavaju, a SPS nesumnjivo ove izmene i dopune Zakona o vanparničnom postupku podržava. Ostaju određene nedoumice, kao i uvek, u svakom zakonskom rešenju, koje bi trebalo da se regulišu kasnije sudskom praksom. Međutim, i u tom delu i Socijalistička partija Srbije, kao podržavalac ovog predloga, a uveren sam i predlagač, će dati svoj puni doprinos da se ne dozvoli da se sudska praksa izdigne iznad zakona, jer zakon mora obuhvatiti sve aspekte onoga što zakon definiše, pa i u tom smislu, ne smemo dozvoliti da se jedno zakonsko rešenje, onako kako za sada stoji, uveren sam da će biti popravljeno, u smislu njegovog kvaliteta, ostane tako kako jeste. O čemu se radi? Ne možemo dozvoliti da nalog suda koji je imperativan, koji je obavezujući bude ignorisan od strane Ministarstva unutrašnjih poslova, matičnih službi, organa i ustanova koja su dužna da po nalogu suda postupe i da sudu pruže odgovarajuće podatke o evidencijama, odnosno o činjenicama sadržanim u evidencijama koja se odnose na lice o čijem zahtevu za utvrđenje činjenica rođenja se rešava pred nadležnim sudom. Zašto se ovo ističe? Zbog toga što bi posledice ignorisanja takvog naloga, od bilo kog subjekta koga sam sada naveo, mogle da budu direktno reflektovane na sud, a samim tim bi se doveo u pitanje i pravni interes, kako onoga ko je stavio predlog pred sud, da se utvrdi odgovarajuća činjenica koja se traži, tako i za samo lice na koga se ta činjenica, konkretna činjenica rođenja odnosi. Prema tome, svaka ustanova, organ ili bilo koji subjekt kome se nalog uputi, je dužan po nalogu da postupi, jer bi u suprotnom sud došao u jedan veliki problem, a taj problem podrazumeva sledeće – da se ne može izvršiti koncentracija dokaza, da se ne poštuje načelo materijalne istine, da se konačno odluka suda donosi na osnovu dokaza koji nemaju potreban dokazni kapacitet i na kraju krajeva, opet ona stara priča, da su sudovi neefikasni. Stoga sam uveren da ćemo zajedno, kako sam i sa uvaženim kolegom Cvijanom razgovarao, imati priliku da popravimo upravo ovakav zakonski predlog, kakav je sadržan i na koga sam se osvrnuo, tim pre, što apsolutno nije tačna činjenica koja je upućena kolegi Cvijanu, da je rok za isticanje amandmana istekao. Nije tačno. Upravo po Poslovniku, resorni odbor skupštinski, može staviti amandman, i to nakon načelne rasprave i pre nego što se krene u raspravu o pojedinostima. Upravo zbog toga, ću i u Odboru za pravosuđe stati na stanovište i istrajavati zajedno sa svojim kolegama, ka ispravljanju takvog rešenja. Takođe se nadam, da će u praksi, sudovi imati veoma jasan stav i u pogledu obaveznog saslušavanja dva punoletna svedoka, jer se radi o dokazu koji se ne sme obesmisliti i ne sme se zloupotrebiti. Logično bi bilo da se obavezno saslušavaju ona lica koja imaju najneposrednija saznanja o činjenicama koje se vezuju za rođenje, onoga ko ima pravni interes da stavi predlog, ili lica na koga se ta činjenica odnosi. To mogu biti kako ona lica koja su sa njim živela, kako mogu biti njegovi srodnici, ili bilo ko drugi ko ta neposredna saznanja sudu može da pruži. Međutim, ovde zakonodavac, odnosno predlagač, ne može kvalitativno popraviti zakonski tekst, i zbog toga se ostavlja sumnja da sud sa posebnim oprezom, i sa posebnom pažnjom, vodi računa o izvođenju ovih dokaza. Na kraju, se može izvesti zaključak, da se radi o kvalitetnom zakonskom rešenju, neophodno potrebnom, jer se pod pravnu sigurnost i zaštitu podvode svi oni koji su sticajem okolnosti bili van te sistemske regulative. Zahvaljujem vam se.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Slobodan Homen. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, drago mi je da prisustvujem danas ovoj sednici i da je Vlada Republike Srbije, odnosno poslanička grupa Srpske napredne stranke kao sada vladajuće stranke u Srbiji prihvatila činjenicu da je gotova izborna kampanja. Oba zakona o kojima se danas raspravlja su zakoni koje je radilo bivše Ministarstvo pravde i Zakon o javnim beležnicima i izmene Zakona o vanparničnom postupku. Pogotovo mi je drago kada je u pitanju Zakon o javnim beležnicima da prilikom otvaranja ovog zakona i rasprave o njemu nije bilo drugih primedbi na sam tekst zakona nego samo faktičko odlaganje primene zakona, a za koje moram da kažem ko je neko ko je konkretno to radio, zaista imam razumevanja jer je usled izbora izborne kampanjedošlo do zastoja u pitanju primene Zakona o javnim beležnicima. To je iz jednog suštinskog razloga, a to je da smo smatrali kao Ministarstvo pravde da bi bilo neprilično da mi kao odlazeća Vlada izaberemo javne beležnike, da bi bila priča da je to radila Demokratska stranka po svom nahođenju. To nismo uradili iako smo imali dovoljno podzakonskih akata da se to uradi, nego smo to ostavili novom ministru i novoj Vladi i to će biti njihova odgovornost. Sa te strane mogu da razumem da je potrebno šest meseci ili određeni period da se uđe u pripreme i da se usvoji Zakon o javnim beležnicima. Lično sam radio i na tom zakonu kao i na Zakonu o vanparničnom postupku koji je vrlo sličan onome što smo mi kao Vlada tada i kao Ministarstvo pravde predložili. Zakon je izuzetno važan jer reguliše jednu oblast ljudi koja jednostavno dugo vremena nije bila bitna samom društvu. To su uglavnom ljudi koji su nepismeni, termin je "pravno nevidljiva lica" jer nisu imali prilike ni mehanizama da se upišu u građane Srbije, tako mogu da kažem. To su naravno lica kojima treba pomoći jer upravo zbog nedostatka finansijskih sredstava sa jedne strane i obrazovanje, i pismenosti, to do sada nisu uradila. Sigurno da je najveći deo upravo toga pripadnici romske populacije. Ono što mene muči i dosta se o tome danas raspravljalo, ali takođe moram da se osvrnem na tu okolnost. Duboko verujem da ko god formira vladu to čini i Vlada će u najboljem interesu građana Republike Srbije, a velika većinadanas u Narodnoj skupštini podržava ideju evropskih integracija. Zbog toga smatram da u jednoj ozbiljnoj državi treba da postoji kontinuitet. Ono što je bivša Vlada dobro radila očigledno ove zakone dobro napisala, to treba da se nastavi, a ono što nije valjalo da se menja. Ako pričamo o konkretnim stvarima koje su dobro rađene, a očigledno je da ih ima. Podsetiću da smo mi između ostalog kao Ministarstvo pravde predložili više od 80 zakona za prethodne četiri godine, između ostalog i Zakon o oduzimanju imovine stečene kriminalom, između ostalog i Zakon o Agenciji za borbu protiv korupcije, Zakon o finansiranju političkih aktivnosti i to su sve zakoni koji su izuzetno važni za jedno društvo, a koje je sa druge strane u potpunosti podržala i Evropska komisija. Tako da će tu biti dosta zakona koji su bili ključni, a to moram da podsetim, jer je ključna bila aktivnost Ministarstva pravde kada je u pitanju vizna liberalizacija, sa jedne strane, a sa druge strane dobijanje statusa kandidata. Ovaj zakon koji se tiče izmene Zakona o vanparničnom postupku, zakona koji bi trebalo da pomogne da se potpišu i da dobiju državljanstvo "pravno nevidljiva lica" je takođe vrlo važan. Dobro je što je taj zakon danas na dnevnom redu i on bi sigurno bio jedan od uslova, ako tako mogu da kažem i za datum otpočinjanja pregovora i to je nešto što lično podržavam i zašta ću naravno glasati i za jedan i za drugi zakon, ne samo kao neko ko je radio na tome, nego zato što je to jednostavno dobro za Srbiju. Ono što jeste problem, kada sam pričao o pravnom kontinuitetu, o nastavku dobrih stvari prethodne Vlade, jeste to što danas ovde sa nama nije ministar pravde koji bi predložio ove zakone. Mislim da je to bilo najlogičnije jer je njegovo ministarstvo u bivšem sazivu to radilo, predložilo, Vlada je to povukla i to je deo normalne procedure demokratske, sve zakone, ali kada ih vraća da ih je vratio. Mislim da se danas ne bih ni javio za reč, već bi jednostavno glasao za te zakone. Mislim da nije u redu da jedna politička stranka, to konkretno SNS,preuzima zasluge ne Ministarstva pravde i ne DS jer su ta dva zakona usvojena na Vladi i rezultat su svih političkih stranaka, pa i onih koji su onda bili u Vladi, a koji su sada u Vladi pa su isto tako sada podržavali zakon, a podržavali ga i pre u januaru kao jedno dobro rešenje. Mislim da je to pitanje, jedan dobra politička praksa koja bi olakšala saradnju između vlasti i opozicije, a naravno ideja je ako smo konstuktivna opozicija to želimo da nam se i prizna, za one stvari koje smo uradili dobro, a za neke druge koje smo radili loše, da se međusobno kritikujemo i da se branimo. U tom smislu ovi zakoni kao izuzetno važni za nastavak evropske integracije su dobro došli. Želim da podsetim samo na još jedan zakon za koji mi je žao što nije vraćen danas u Skupštinu koji je takođe deo korpusa koji su bili u Skupštini, a izuzetno važan, ne tiče se ove dve teme, ali bih voleo da se uskoro nađei voleo bih da ga predložim Ministarstvu pravde. To je zakon o posebnom postupanju kada su u pitanju pedofili i silovatelji. Zakon se takođe zajedno sa ovim zakonom nalazi u Skupštini i nema nikakvog razloga da ga Vlada ne vrati. Mi možemo da ga predložimo, naravno kao poslanička grupa DS, kao neko ko je radio na njemu, ali ne bežim od toga da ga predloži sadašnje Ministarstvo pravde i da glasamo za njega. Zakon je podjednako važan, reguliše pitanja oštrijeg i pravičnijeg osuđivanja i kontrole, hteo je da kaže – dva najgora moguća zločina koje neko može da uradi, to su pitanja pedofilije i silovatelji i zaista nije bilo razloga da danas u okviru objedinjene rasprave i da se taj zakon nađe i da se naravno stavi tačka na ta pitanja. Prema tome, izuzetno je važna saradnja između opozicije i vlasti, znamo kako se radi, želimo da pomognemo, ali jednostavno mora da postoji konstruktivnost sa druge strane i da kažu – gospodo ovo ste radili dobro, ove zakone ste dobro napisali, a da ne pričamo da sa pojedinim predstavnicima ovde sam ja zajedno radio na tim zakonima koji su danas član drugih političkih stranaka i jednostavno postoji konsenzus oko samog teksta. Ono što je još izuzetno važno i da ne dužim, da se na sve zakone koje radi Vlada, pogotovo osetljive, kada je u pitanju EU da se konsultuje Evropska komisija. Mi smo na naš Predlog zakona o vanparničnom postupku dobili pozitivno mišljenje Evropske komisije. Ovde je došlo do manjih izmena, moje pitanje je da li su oko tih izmena konsultovane, jer posle toga ulazite u problem da opet morate da ulazite u izmene zakona, da menjate, jer morate da se usaglasite sa evropskim standardima. Prema tome, podržavam tekstove zakona i smatram da je ovo dobra praksa predlagati zakone koji su u interesu svih, bez obzira da li ih je radila bivša Vlada ili sadašnja. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik, Vladimir Cvijan. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, iskoristiću prvu priliku da se nadovežem na kolegu Homena. Zakon koji ste pomenuli, u narodu poznatiji kao "Marijin zakon", prema Mariji Jovanović iz Novog Sada, ne znam šta se desilo sa tim nacrtom ali ste me podsetili, jedan interesantan tekst koji bi verovatno trebalo proučiti još jednom. S druge strane kada govorimo o Zakonu o javnom beležništvu, ja sam na početku izlaganja rekao da je dobro što je konačno 2010. godine usvojen, jer iako je to sa zakašnjenjem od 10 godina u odnosu na zemlje u okruženju. Doduše, ni u jednom momentu nisam rekao da je on baš sjajan, ali ovih šest meseci, koje ćemo sada imati će biti dobra prilika dok ne počne zaista da se primenjuje, da se kroz stručne rasprave i konsultacije i uz maksimalno korišćenje iskustava naših cenjenih profesora koji su takođe radili na izradi ovih zakona, dođe do nekog iole poboljšanog teksta. Tako da se sa te strane slažem. Oko jedne stvari ne mogu da se složim koja je izneta malopre. Pomenuto je da jedan od razloga zašto se kasni sa pričom o notarima, sa javnim beležnicima, da je bila predizborna kampanja. Da se nešto trebalo uraditi u vreme predizborne kampanje po ovom pitanju u tom nekom periodu pa ajde da se razumemo, ja moram da vas podsetim zakon je usvojen 9. maja 2010. godine za tri meseca je ministar pravde trebao da donese pravilnik o javnom beležničkom ispitu. Taj pravilnik je donet sa godinu zakašnjenja, precizno rečeno 21. septembra 2011. godine, tada nije bila predizborna kampanja. Dakle, nema opravdanja za Ministarstvo pravde bivšeg režima što je kasnilo sa donošenjem podzakonskih akata koji su bili neophodni za sprovođenje ovog zakona, a ti akti su kasnili 2010, 2011 i delimično 2012. na početku godine, iz prostog razloga, a tad nije bilo predizborne kampanje. To što notari kasnije nisu bili imenovani u vreme predizborne kampanje je i dobro, to je i korektno, ko zna šta bi iz toga izašlo. Znamo kako su imenovane sudije, bog zna na šta bi ličilo imenovanje notara, ali dakle, ne možemo prihvatiti argument da je predizborna kampanja opravdanje za Ministarstvo pravde bivšeg režima zašto se kasni za notarskim sistemom u Srbiji. Dobro ste me podsetili i završiću sa time, lično ću proveriti šta se desilo sa "Marijinim zakonom", koliko se sećam to je bio zaista dobar nacrt zakona. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Homen. Izvolite.
Samo kratak odgovor. Što se tiče podzakonskih akata oni su doneti osim jednog, a to je tarifa koja ne može da se donese bez mišljenja notarske komore, a ona nije mogla dok ne izaberete notare. Što se tiče kašnjenja, nešto moram da kažem uvaženom kolegi Cvijanu, a mislim da taj podatak već dobro zna, da je zakon i svi podzakonski akti rađeni u tesnoj saradnji sa Nemačkim GTZ u koji je finansirao izradu podzakonskih akata. S obzirom da smo mi pratili termin i način rada radne grupe, koju je finansirao Nemački GTZ, nismo mogli da ubrzamo niti smo imali nameru na taj način da pokvarimo sam tekst zakona. Jednostavno zakon je opšti tekst, a svi vrlo dobro znamo da suštinska primena bilo kog zakona u bilo kojoj oblasti zavisi od podzakonskih akata. Prema tome, to jeste jedno vrzino kolo ali kao što ste lepo rekli, ovaj zakon je trebalo doneti, neću se složiti sa vama, pre 10, nego pre 20 godina na početku više partijskog sistema i promene u Srbiji još '90. godine do danas bi imali razrađen sistem. S obzirom da nije donet i da smo mi prvi ušli u izradu i predlaganju usvajanju zakona 2010. godine, smatrali smo da ne treba žuriti mimo nemačkih eksperata da se ne bi način oštetio. U tom smislu, to jeste trajalo duže i jesu određeni rokovo probijeni, ali ne našom krivicom nego upravo radne grupe koja je radila. Podsetiću vas to je bilo više desetina stručnih poseta raznoraznim institucijama i na kraju krajeva konkretno je tu rukovodio neko ko je i sada dalje u Ministarstvu pravde pomoćnik ministra. On je bio upravo zadužen, da je loše radio pretpostavljam da bi ga smenili. Čim je ostao pomoćnik ministra, pretpostavljam da ste zadovoljni njegovom radom. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Šajin. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam imao nameru da se bavim polemikom o tome ko ima autorstvo nad ovim zakonom, međutim pošto je uvaženi kolega profesor iz DS upravo to pitanje otvorio, želeo bih njega i njegove kolege iz DS samo da podsetim na jedan splet događaja koji verovatno svi oni ne znaju, ali čisto da se podsetimo na neka dokumenta i da vidimo da nije to baš tako. Godine 2006. doneta je strategija o integraciji i davanju većih ovlašćenja Romima. Sticajem okolnosti, tada sam bio predsednik Izvršnog odbora Nacionalnog saveta i tada smo mi u tom dokumentu prvi put jasno rekli da moraju da se stvore uslovi da se pravno nevidljiva lica, praktično učine pravno vidljivim i da se stvore zakonski uslovi da se to zaista desi. Godine 2007. u mandatu kada je Romska partija bila parlamentarna stranka, gospodin Davor Arko predstavnik UNHCR je u razgovoru sa mnom dogovorio da se inicira tada u Vladi donošenje takođe tog zakona. Međutim na sastanku sa ministrom Markovićem od svega toga nije ostalo ništa jer gospodin Marković nije jednostavno bio spreman da tako nešto uradi. Da to nije bila puka izmišljotina, jer ja ne pričam priču koji sutra vi možete ili sada da demantujete, samo ću da vam pročitam šta je rekao gospodin Ombudsman povodom tog pitanja i on kaže ovako – istaknuto je i da je Ministarstvo za državnu upravu tokom rasprave države i civilnog društva o načinu rešavanja ovog problema zauzelo stav da rešavanje problema pravno nevidljivih dovoljno bolja primena postojećih propisa. Dakle, on vrlo jasno kaže da nema potrebe da se donose novi propisi i dalje kaže da tih pet miliona dinara koje je on izdvojio i još 70 miliona evra koji su dobijeni tada u Vladi Republike Srbije za integraciju Roma, su dovoljna sredstva da se to pitanje reši bez promene zakonodavnog okvira. Očigledno da tada nije bio u pravu, očigledno da nas nije obaveštavao o tome šta radi, očigledno da se meša u posao koji ne zna, a da ne kaže ni ministarki pravde, ni državnom sekretaru u Ministarstvu za pravdu i to je jedan od razloga zašto smo mi zauzeli kao Romska partija vrlo jasan stav prema politici DS u odnosu prema Romima. Ništa manje nisu bili korektni ni vaši koalicioni partneri i Nacionalni savet čiji je predsednik bio vaš koalicioni partner tada, a nadam se da danas neće više da bude ni državni sekretar i da ćemo na taj Nacionalni savet i te kako da stavimo tačku na njega jer nije sproveo ono što treba, ćutao je sve vreme, sedeo ovde u poslaničkim klupama i verovatno iz nekih vama ličnih odnosa sa tadašnjim koalicionim partnerima nije došlo do toga. Zašto taj zakon predlaže neko iz Narodne skupštine ako vi smatrate da je nebitno šta kažu predstavnici Saveta Evrope i gospodin Tomas Hanorge? On kaže da očekuje ozbiljnu pomoć parlamenta u rešavanju ovog problema. Ne vidim ni na jedan drugi način da parlament pomogne, sem na taj način da predloži zakonski projekat. Očigledno je da mi danas imamo sukob dve političke filozofije u Srbiji. Jedna politička filozofija jeste – ja vas razumem, da vi očekujete da sve uradi Vlada, da Vlada bude izvršna i zakonodavna vlast, da Vlada ne treba da ima kontrolu, da Vlada ono što inicira može da se usvoji u parlamentu, ali dok Vlada ne donese određeno rešenje, molim vas, gospodo, niko u ovoj državi nema prava da se meša u njen posao. Danas je to malo drugačije. Imamo zakon koji su inicirali poslanici, poslanička grupa SNS, u okviru koje je i Romska partija i mislim da je to kvalitetno. Ustav jasno govori o tome ko ima pravo da inicira zakone, ko ima pravo da donosi zakone. Danas je drugačija stvarnost. Ta stvarnost ide upravo u onom pravcu da se borimo protiv korupcije i da počnemo na ove teme. Sam ovaj zakon uspostavio je jedan balans između dve stvari. Sa jedne strane imamo pravno nevidljive osobe, koje iz razloga što ne poseduju, što im nije priznata, nije evidentirana činjenica njihovog rođenja, koja ne podrazumeva samo mesto i datum, koja podrazumeva ime, prezime, pol i ostale elemente koji su potrebni da se unesu u matične knjige, da jedan deo stanovništva, tu se radi oko šest i po hiljada ljudi, ne mogu da učestvuju u ostvarivanju svojih osnovnih prava. Sada govorim samo o pravu upisa u matične knjige rođenih i da bi dobili državljanstvo. Naravno, slažem se sa kolegama i koleginicama koje su govorile, da mi još uvek nismo stvorili adekvatan pravni okvir da ti ljudi uživaju ta prava, jer ukoliko ne promenimo Zakon o ličnoj karti, ukoliko ne definišemo na nov i kvalitetan način kako će ljudi iz Belvila, koji su proterivani na najgori način, kako će raseljena lica sa Kosova, bez obzira da li su oni Romi, Srbi ili pripadnici druge nacionalne zajednice, iz razloga što su izgorele matične knjige, iz razloga što su proterani sa tih teritorija, kako će oni da dođu do lične karte iako imaju potvrdu o državljanstvu, iako imaju izvod iz matičnih knjiga rođenih, ali jednostavno ne mogu da dobiju ličnu kartu jer nemaju one elemente o kojima se govori, o mestu stanovanja, a svi vi znate da, između ostalog, za mesto stanovanja, za razliku od mesta prebivališta, sadašnji zakonski propisi traže i da bude adresa jasna, da ima kućni broj i da ima, ako je stambena zgrada, broj stana i broj sprata. U tom pravcu smo kao Romska partija predložili jedno novo rešenje. Ušao je taj zakon u proceduru. Predložili smo ga ne sa idejom da preduzimamo autorsko pravo na njega, očekujemo da će na jednoj od narednih sednica i to da bude predmet rasprave, nego naprosto da se ta pitanja pokrenu. Nije bitno ko će da pomogne da 30.000 ljudi u Srbiji dobiju ličnu kartu, bitno je da 30.000 ljudi zaista dobije lične karte, da 30.000 ljudi, od čega je veliki broj Roma, glasaju za taj nacionalni savet, a ne da bude izmanipulisan, jer očigledno da su bili upisani, morali bi da kupujemo malo više patika, malo više šporeta, malo više para da stavimo u džepove, pa da u prošle izbore za Nacionalni savet kupimo tih 30.000 Roma ili socijalno ugroženih, o kojima vi govorite. Verovatno da nekome to nije odgovaralo tada da radi, jer su procenili da taj novac koji imaju je sasvim dovoljan da kupi taj deo birača koji mu odgovara. Naš zadatak, Romske partije, u okviru poslaničke grupe SNS, jeste da u ovom mandatu, i to je bilo naše obećanje građanima, upravo stavimo tačku na takvo ponašanje, stvorimo mogućnost za drugačije ponašanje u Srbiji i upravo ti socijalno ugroženi budu dostojanstveni ljudi ove zajednice. To ne govorim samo o Romima, govorim o svim onim drugima. Nije odbrana Kosova samo pitanje teritorije, odbrana Kosova jeste i odnos prema ljudima koji su napustili tu teritoriju, a ne mogu da dobiju lična dokumenta. Sve su to razlozi iz čega mi podržavamo ovaj zakon. Sve su to razlozi zašto mislimo da je dobro da je ovaj zakon ušao u proceduru. Preporučujemo i Zakonodavnom odboru i gospodinu Cvijanu kao nekome ko zastupa ovaj zakon da zajedno danas i stura radimo na njemu da dobijemo najbolju moguću formu iz vrlo jednostavnog razloga. Država koja se nalazi u jednom posleratnom periodu, država u ime koje je 2007. godine neko potpisao da će da prihvati sve one ljude koji nemaju lična dokumenta iz EU sa teritorije bivše SFRJ, da se nastane u Srbiju, a to je uradila tadašnja vlast. Ta država mora da povlači ovakve poteze, mora to pitanje da reši. Mi imamo dve mogućnosti, da ostavimo haos, da nam se neki ljudi pretvaraju u kriminalce ili da jednostavno državu dovedemo u jedan normalan pravni okvir. Ne bih se više zadržavao na ovome. Preneo bih i to da je veliki broj ljudi ovde koji su ranije bili u nevladniom sektoru, da je veliki broj ljudi ovde koji se zaklinju u demokratiju. Mislim da ovaj zakon, koliko god bio dobar, neće moći dobro da se sprovede i uz angažovanje svih i da u tom pravcu imamo i te kako čvrsto obećanje u razgovorima sa predstavnicima međunarodnih organizacija da oni pomognu da se ovo pitanje što pre reši. Još jednom odgovor zašto je ovo prvi zakon u nizu ovih zakona. Prvo mora da se stvore uslovi da se neko upiše u matičnu knjigu rođenih. Sledeća stvar jeste kada dobijemo dokumenat koji priznaje tu činjenicu, onda moramo da promenimo i neke druge zakone, verovatno i Zakon o matičnim knjigama, verovatno i Zakon o ličnoj karti, ali ovim smo stvorili prostor da u naredna tri-četiri meseca započnu postupci da ti postupci teku i da jednostavno danas počnemo nešto konkretno da radimo, a ne da imamo izgovor – nećemo danas da menjamo, da učinimo onaj prvi korak jer još nismo učinili onaj deseti korak. To je jedna nova filozofija. Nemojte da bacamo prašinu u oči da ne možemo ništa da uradimo. Hajde da se povedemo, to je predlagač i imao kao ideju vodilju, hajde da učinimo prvi korak koji je najbitniji u rešavanju jednog problema. Naravno da svi ovi koraci o kojima vi govorite moraju da dođu. Što se tiče sledećeg zakona, o javnom beležništvu, zamolio bih Zakonodavni odbor i gospodina Cvijana da prihvate jednu ideju i da to bude njihov amandman, da otklone jedan diskriminatorski element u postojećem Zakonu o javnim beležnicima, a taj element je sledeći. U postojećem rešenju govori se da na teritoriji države gde je određen jezik nacionalne manjine u službenoj upotrebi stvara određene obaveze javnim beležnicima da imaju iz redova te nacionalne manjine ili u dogovoru sa prevodiocima, da se obezbedi tim ljudima mogućnost da se radi na jezicima te nacionalne manjine. Nije to ni čudo. Predstavnik romske nacionalne zajednice, koji je morao više da brine o nekim drugim stvarima u prošlom mandatu, da li će Nacionalni savet da se bavi pitanjima privrede i organizuje javne radove, umesto da ovde kaže – stanite malo, mi rešavamo pitanje nacionalnih zajednica koji su koncentrisani na severu Srbije i na jugu Srbije, ali i dalje rešavamo pitanja nacionalnih zajednica koje su dispenzorne i koje su nastanjene na celoj teritoriji Srbije i koji nemaju službenu upotrebu jezika, a onda dolazimo do sledeće stvari, da u Vojvodini, zahvaljujući takvoj filozofiji, Zavod za očuvanje kulture postoji za nacionalnu zajednicu koja broji 50.000 stanovnika u Vojvodini, a ne za romsku, koja ima 80.000 stanovnika. Dalje, da se finansira Nacionalni savet u Vojvodini, one nacionalne zajednice koja broji 20.000 stanovnika, ne one koja ima 60.000 stanovnika, pa da u Srbiji u Zakonu o javnim beležnicima imamo obaveze da u nekim sredinama gde je službeni jezik pripadnika onih nacionalnih manjina koji ima 20.000 ukupno u zemlji i imaju beležnike, a nacionalna zajednica koja broji pola miliona ljudi u Srbiji, o čemu govore dokumenti, nemaju. U tom smislu bih zamolio gospodina Cvijana da rešenje koje smo mi predložili na Zakonodavnom odboru bude vaše rešenje, jer druga procedura ne postoji i ukoliko to ne bude pravno moguće, mi ćemo da predložimo sigurno zakon u tom pravcu. Postoji još jedna stvar, smatramo kada je u pitanju komisija koja imenuje kandidate, a upravo oko toga se saplela sadašnja bivša Vlada, da ona treba da broji više članova i da se stvori mogućnost kroz rad ministra pravde da to ne bude samo u Beogradu, da ona ima više članova, da se da mogućnost ministru da imenuje veći broj članova u komisije i da komisija možda zaseda i u Novom Sadu, možda u Beogradu, možda na jugu Srbije, jednostavno da može da taj posao da odradimo onako kako treba. Zahvaljujem se.
Hvala. U skladu sa članom 87. i 90. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će danas pauza biti između 14,00 i 15,00 časova i da ćemo produžiti danas rad i posle 18,00 časova, do završetka rasprave o ovoj tački dnevnog reda. Reč ima narodna poslanica Snežana Malović.
Zahvaljujem se. U svoje lično ime i u ime DS pozdravljam donošenje ovog zakona, iako sam predlog zakona prate određene kontraverze. Već smo istakli da smatramo da je ovaj zakon trebalo da predloži Vlada Republike Srbije i da ga danas brani ministar pravde, a ne poslanička grupa SNS. Pozdravljam donošenje ovog zakona iz razloga što smatram da predstavlja kontinuitet sa radom prethodnog Ministarstva pravde ili sa radom Vlade Republike Srbije. Nadam se da će se i u nekim drugim oblastima nastaviti taj trend. Kao što smo rekli, inicijativu za donošenje izmena Zakona o vanparničnom postupku dao je Zaštitnik građana još početkom ove godine. Kao što je rečeno u obrazloženju predloga ovog zakona, razlog za to je zbog činjenice da postoji određeni krug lica u Republici Srbiji koji su tzv. pravno nevidljiva lica, koji nemaju svoj pravni identitet i samim tim ne mogu da ostvare svoja prava koja su im garantovana, ne samo domaćim zakonodavstvom, već i međunarodnim konvencijama. Prema analizama koje su urađene i od strane Zaštitnika građana, ali i od strane Visokog komesarijata UN za izbeglice, reč je o 1,5% pripadnika zajednice Roma, Aškalija i Egipćana koji nisu upisani u matičnu knjigu rođenih. Procena je da se radi o 6.750 lica, ali kao što smo čuli u obrazlaganju predloga zakona, verovatno je reč i o mnogo većem krugu lica. Takođe, Zaštitnik građana kada je uputio svoju inicijativu rekao je da ta lica ne mogu da budu upisana u matičnu knjigu rođenih ni u upravnom postupku, ali ni u parničnom postupku putem tužbe za utvrđivanje materinstva i očinstva ili ne mogu da to svoje pravo ostvare u vanparničnom postupku podnošenjem predloga za utvrđivanje činjenice rođenja. Takođe, želim da istaknem i to da je 20. marta 2012. godine u ovom uvaženom domu održana jedna konferencija ovim povodom u organizaciji Kancelarije Zaštitnika građana kojoj su prisustvovali kako predstavnici izvršne vlasti, predstavnici MUP, Ministarstva pravde, Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, tako i predstavnici nevladinog sektora, predstavnici Evropske komisije i predstavnici nezavisnih institucija. Tom prilikom sagledani su svi problemi sa kojima se susreću pravno nevidljiva lica, tj. građani koji nemaju svoj pravni identitet. Predstavnici i zakonodavne i izvršne vlasti, ali i predstavnici nezavisnih institucija i nevladinih organizacija složili su se da je društveno neprihvatljivo i pravno nepojmljivo da u 21. veku postoje osobe koje ne mogu da ostvare svoja osnovna ljudska prava. Nema sumnje da se ne sme dozvoliti da ni u jednom društvu postoje građani koji nemaju svoj pravni subjektivitet, jer pravo da osoba bude priznata pred zakonom predstavlja civilizacijsku tekovinu, osnovno ljudsko pravo i preduslov za uživanje svih ostalih prava garantovanih kako domaćim, tako i međunarodnim zakonodavstvom. Ovom prilikom želim da podsetim da je Srbija članica Saveta Evrope, tako da nam i iz tog članstva proističu određene obaveze i da se Konvencija o ljudskim pravima direktno primenjuje u našem pravnom sistemu. Srbija teži izgradnji društva u kojem su svi građana ravnopravni u svim segmentima društvenog ili političkog života. Činjenica je da je do sada postignut značajan rezultat u oblasti zaštite i unapređenja ljudskih i manjinskih prava, ali i u borbi protiv diskriminacije. Osnovane su nezavisne institucije koje se bave tom zaštitom. Međutim, potpuno je nesporno da se moraju ulagati dalji napori da bi se poboljšao položaj svih građana, a prevashodno onih kojima je takva pomoć potrebna i pri tom mislim na ranjive grupe i u okviru tih ranjivih grupa značajno je sagledati i pitanje, o kojem se ovde diskutovalo, romske populacije koja se smatra prema analizama i istraživanjima najsiromašnijom i najmarginalizovanijom društvenom grupom, ali ne samo u Srbiji, nego i u drugim evropskim zemljama. U okviru ove grupe je problem pravne nevidljivosti najizraženiji. Na korake za zaštitu obavezuje nas, kao što sam navela, i domaće i međunarodno zakonodavstvo, ali i ono što je ovde takođe istaknuto, i Strategija za unapređivanje položaja Roma u Republici Srbiji. U vezi sa ovom temom, pošto je mnogo toga rečeno, želim da istaknem i činjenicu da je Ministarstvo pravde u prethodnom periodu pripremilo i radnu verziju zakona o besplatnoj pravnoj pomoći. Donošenje ovog zakona je izuzetno značajno. U tom tekstu je posebna pažnja posvećena lica bez pravnog identiteta, tako da je predviđeno da sva lica kojima je to potrebno mogu imati besplatnu pravnu pomoć. Taj zakon, kada bude usvojen jednoga dana, bi trebalo da uvede i nove jedinstvene mehanizme za priznanje prava na besplatnu pravnu pomoć, a koji bi bili mnogo elastičniji od postojećih procesnih zakona, u kojima se insistira na dokazima, u tom pogledu u vidu javnih isprava. Dakle, korišćenjem mehanizama koji su predviđeni u radnoj verziji ovog zakona može se doprineti poboljšanju položaja lica bez pravnog subjektiviteta, bez obzira da li je pokrenut vanparnični postupak o utvrđivanju vremena i mesta rođenja. Kao što sam rekla na početku svog izlaganja, nadam se da će sadašnje Ministarstvo pravde i državne uprave imati razumevanja i senzibiliteta za ovu oblast i da će se taj zakon naći na dnevnom redu ovog parlamenta. Što se tiče samog zakona, takođe želim da ukažem na činjenicu da je prvobitan tekst ovog zakona u ovom uvaženom domu dostavljen 13. avgusta 2012. godine i sa predlogom da se izmeni i dopuni Zakon o vanparničnom postupku u delu -sastavljanje isprava. Međutim, taj tekst je povučen i 21. avgusta 2012. godine je podnet gotovo istovetan tekst, ali sa tim da se ove odredbe nađu u delu Zakona o vanparničnom postupku koji se tiče utvrđivanja vremena i mesta rođenja. Biću potpuno otvorena i iskrena, iako smo kritikovali način na koji je podnet ovaj tekst zakona, mislim da je mnogo bolje rešenje da se ovaj problem reši na način na koji je kasnije predložen. Na kraju želim da kažem da će usvajanje ovog zakona doprineti, na konkretan način, ostvarivanju ravnopravnosti svih naših građana, izgradnji pravednog i humanog društva, a to će svakako doprineti izgradnji razvoja pravne države i vladavine prava. Što se tiče Zakona o javnim beležnicama, za razliku od prethodnog zakona, predloga zakona o čemu sam diskutovala, ne mogu da pohvalim i podržim odlaganje primene, ali reći ću da imam razumevanja za odlaganje primene, iako je danas izneto niz netačnih činjenica u pogledu pripreme i koraka koji su preduzeti od strane prethodnog Ministarstva pravde da bi se Zakon o javnim beležnicima primenio. Kao jedan od osnovnih razloga zašto se predlaže odlaganje primene je navedeno da nisu usvojeni svi podzakonski i pravni akti, ili da su usvojeni, ali sa kašnjenjem. Zarad istine i zarad javnosti Srbije želim da ukažem na činjenicu da su svi podazakonski akti usvojeni. Radi se o Pravilniku o javnom beležničkom ispitu, Pravilniku o privremenom broju javnobeležničkih mesta i službenim sedištima javnih beležnika i javnobeležničkim mestima za koje će se raspisati konkurs za prvih 100 javnih beležnika, zatim, Pravilnika o javnobeležničkoj kancelariji i radnom vremenu javnog beležnika. Jedini podazakonski akt koji nije usvojen, a koji je pripremljen je pravilnik o javnobeležničkoj tarifi, koji nije mogao da bude usvojen zbog toga što nije formirana komora javnih beležnika koja mora da da mišljenje vezano za ovaj pravilnik. Prema tome, nije tačno da se zakon odlaže zbog toga što nisu usvojeni podzakonski pravni akti, jer jesu usvojeni. U krajnjem slučaju, ta činjenica se može proveriti i u "Službenom glasniku". Iako se ovaj predlog zakona sastoji od dva člana i videli smo da i će i na ta dva člana biti amandmana koji će biti prihvaćeni od strane predlagača, ovo jeste momenat da se podsetimo na važnost donošenja Zakona o javnim beležnicama. Iako sam u ovom uvaženom domu imala tu čast i zadovoljstvo da u maju 2011. godine branim ovaj zakon, želim da kažem da je Srbija poslednja zemlja u regionu koja je usvojila ovaj zakon. To nam ne služi na čast, ali je to činjenica. Na ovom zakonu se jako dugo radilo. Radili su i naši uvaženi profesori iz različitih političkih i pravnih opcija i mislim da ako je postojao konsenzus oko nekog zakonskog teksta koji je usvojen u ovoj skupštini, onda je svakako postojalo oko ovog zakona. Ne mislim od strane poslaničkih grupa koje su bili, već od strane stručne javnosti. Takođe želim da ukažem na činjenicu da je Srbija još 1930. godine, dok je bila u okviru Kraljevine Jugoslavije, imala sistem javnog beležništva, ali ovaj koji je sada predviđen, za koji se duboko nadam da će biti primenjen od marta 2013. godine, ne može se smatrati kao postojanje pravnog kontinuiteta. Javno beležništvo kao pravosudna profesija ima svoje mesto u većini evropskih zemalja. Imajući u vidu potrebu pravne sigurnost i izvesnosti obavljanja pravnih poslova, u određenim slučajevima se pokazala kao celishodna, da se poslovi od javnog značaja povere posebnoj službi od javnog poverenja. Takođe, postoji činjenica da se u našoj zemlji priznaje pravna snaga stranih javnobeležničkih akata i to predstavlja još jedan razlog da ova profesija zaživi i u našem sistemu. Prednosti zakona smo čuli danas. Pričali smo o tome i u momentu dok je usvajan zakon, pričalo se o tome i pre nego što je zakon usvojen. Nije tačno da nije bilo stručne rasprave pre nego što je zakon usvojen, bila je stručna rasprava i učestvovali su svi relevantni poznavaoci ove oblasti u našoj zemlji, ali i u regionu. U krajnjem slučaju, o tome postoje i zapisi, tako da ko bude želeo da se uveri u to, moći će da se uveri. Način izbora je predviđen zakonom, očekujem da se u narednom periodu raspiše konkurs za lica koja pretenduju da budu javni beležnici u Srbiji i da ih dobijemo prvih 100. Mi nismo u prethodnom mandatu dok smo bili u Ministarstvu pravde imenovali javne beležnike. Smatrala sam da nije u redu, kao tadašnji ministar pravde, da Vlada u tehničkom mandatu to učini. Kao što sam rekla, nadam se da će to biti do 2013. godine. Duboko želim da verujem da prvi javni beležnici neće proći i neće imati tu sudbinu kao što su imale neizabrane sudije da budu članovi SNS, u krajnjem slučaju, imaćemo prilike ovde u parlamentu da se uverimo u to i da dalje raspravljamo. Zahvaljujem se.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Cvijan. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, slušam neka opravdanja i kako eto neke stvari nisu istinite. Pa, znači, zaista Ministarstvo pravde jeste usvojilo i slažem se, posle diskusija, bivše Ministarstva pravde bivšeg režima, Zakon o javnom beležništvu. I onda čujemo danas da to nije tačno, svi podzakonski akti koje je Ministarstvo pravde bilo dužno da po tom zakonu usvoji su usvojeni. Ne sporim, to sam i ja rekao u mom prvom izlaganju. Sporim samo rokove. Podsetiću vas malo. Član 176. stav 1. Zakona o javnom beležništvu, kaže – u roku od tri meseca od stupanja na snagu zakona, ministar pravde će doneti akt kojim se bliže uređuje način i program polaganja javnobeležničkog ispita. Znači, do 17. avgusta 2010. godine je Ministarstvo pravde bilo dužno da takav pravilnik donese. Sada ću vas podsetiti, a ispravite me ako grešim, taj pravilnik je usvojen 7. februara 2012. godine. Prema članu 176. stav 2. Zakona o javnom beležništvu, Ministarstvo pravde, to se odnosi na bivšeg ministra pravde, je bilo dužno da u roku od šest meseci od dana stupanja na snagu zakona, tj. do 17. novembra 2010. godine, objavi poziv za polaganje javnobeležničkog ispita. Ispravite me ako grešim, taj poziv je objavljen 3. aprila 2012. godine. Prema članu 177. Zakona o javnom beležništvu, u roku do 17. avgusta 2010. godine, ministar pravde je bio dužan da odredi privremeni projekt javnih beležnika. I tu se kasnilo godinu dana. Imali ste još neke podzakonske akte u članu 178. stav 1, 178. stav 2, 178. stav 5. i u proseku je svaki podzakonski akt koje je bivše Ministarstvo pravde trebalo da donese da bi se Zakon o javnom beležništvu sproveo, kasnio godinu dana. Godinu dana. U tome i jeste osnovni problem i u tome i jeste ono što sam rekao na početku ovog izlaganja, svugde se kasnilo godinu dana. Ne smatram da to može biti tek tako opravdanje – radne grupe su kasnile. Treba voditi računa. Ministar pravde je dužan da vodi računa o tome kako rade radne grupe. Baš iz tih razloga moramo da odložimo ovo za šest meseci. Što se tiče toga ko je član koje stranke od sudija, ovih izabranih na prvo mesto, držaću se striktno Poslovnika. Poslovnik kaže da moramo diskutovati samo o onoj tački dnevnog reda o kojoj se diskutuje. Mogao bih mnogo da pričam o sudijama koji su članovi DS, a izabrani su na sudijske funkcije i još uvek su na sudijskim funkcijama, ali o tome ću kada u skladu sa Poslovnikom to dođe na red. Hvala.
Gospođo Malović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, više puta smo danas čuli objašnjenje šta je rečeno, a šta nije rečeno. Na svu sreću, u ovom uvaženom domu postoje transkripti, pa može da se vidi šta je tačno rečeno. Veoma pažljivo sam slušala izlaganja i sigurna sam da sam u pravu. Kao što sam rekla, to je moguće i proveriti. Rečeno je da nisu doneti svi podzakonski akti, pa smo se na kraju uverili da jesu doneti svi podzakonski akti. Ono što je gore od svega toga, što je možda neko pogrešio, je činjenica da je neko znao da su doneti podzakonski akti, ali da je namerno tu činjenicu izvrnuo. Otvorena sam da o svemu pričamo. Želim da verujem da ovo što je u poslednjoj rečenici rečeno, da su još neke izabrane sudije još uvek na sudijskoj funkciji, ne predstavlja pretnju.
Primili ste ostavke narodnih poslanika Vidoja Petrovića i Bratislava Gačića na funkcije narodnih poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i Izveštaj Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja povodom razmatranja ovih ostavki, koji je utvrdio da je podnošenjem ostavki, nastupio slučaj iz člana 88. stav 1. tačka 2) Zakona o izboru narodnih poslanika, pa predlaže da Narodna skupština, u smislu člana 88. stav 3. i 4. istog zakona, konstatuje prestanak mandata ovim narodnim poslanicima. U skladu sa tim, a saglasno članu 88, stav 1. tačka 1 i stav 3 i 4. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština na predlog Odbora za administrativno-budžetska i imunitetska pitanja konstatuje da je prestao mandat pre isteka vremena na koje je izabran narodnim poslanicima Vidoju Petroviću i Bratislavu Gašiću danom donošenja ostavke. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika izvršiće se popunjavanje upražnjenih poslaničkih mesta u Narodnoj skupštini. Sledeći reč ima narodni poslanik Oto Kišmarton.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, govoriću o dopuni Zakona o vanparničnom postupku. Ova dopuna Zakona se donosi u interesu građana Srbije, a pre svega u interesu odraslih građana Srbije koji ne raspolažu tj. nemaju lična dokumenta, nemaju izvode iz matičnih knjiga rođenih, jer nisu prijavljeni prilikom rođenja, ne mogu imati ličnu kartu, zdravstvenu knjižicu, ne mogu imati ni pasoše, kao ni bilo koja lična dokumenta. >nedostatak tih dokumenata onemogućava ti8m licima da ostvare svoja osnovna ljudska prava i slobode. Danas u Srbiji ima najmanje 6500 lica, a verovatno je broj mnogo veći, koja ne raspolažu ličnim dokumentima. To su tzv. pravno nevidljiva lica. Među tim licima svakako je veliki broj siromašnih Roma, verovatno najveći broj, ali svakako bez ličnih dokumenata imamo i Srbe, Mađare, Rumune kao i sve druge pripadnike nacionalnih manjina u Srbiji. To su uglavnom siromašna lica. Danas Zakonom o matičnim knjigama nije omogućen način upisa određenim odraslim licima koja ne raspolažu potrebnim dokumentima. Takozvana pravna nevidljiva lica ne mogu da ostvare svoja osnovna ljudska prava i slobode. Mi potpisnici predloga Zakona o dopunama Zakona o vanparničnom postupku smatramo da je potrebno izvršiti dopunu Zakona o vanparničnom postupšku kako bi se propisao poseban postupak za donošenje isprava o činjenici rođenja, koja bi bila osnov za upis u matičnu knjigu rođenih. Naša poslanička grupa SNS će podržati predlog dopune Zakona o vanparničnom postupku jer je zakon dobar i zakon je potreban. Hvala
Hvala. Sledeći reč ima Borislav Stefanović. Izvolite.
Zahvaljujem se gospođo predsedavajuća. Ono što bih zaista odmah da kažem da ćemo mi podržati ove predloge zakona zbog toga što oni idu u potpunosti na liniji onog što je radila prethodna vlada i što donosi jedan bolji kvalitet u ovoj oblasti koju uređuje u ovom slučaju. Naravno, dužni smo kao predstavnici građana da objasnimo, sa jedne strane, šta se ovde stvarno dogodilo, da se osvrnemo na ponašanje Vlade Republike Srbije, ali i na motivaciju samih predlagača i na to čime su oni bili motivisani, a šta je u suštini njihovog delovanja ovih dana. Pre svega zaista je hvale vredno što vladajuća većina predlaže naše izmene i dopune zakona i mi smo vam na tome zahvalni. Pozdravljamo ovaj korak, korak koji je dobar za dobrobit građana i u ostalom to smo rekli sa ove govornice, mi iz DS, da onaj pokušaj i najava, citiram gospodina Vučića – skrenućemo sa vašeg puta, potvrđuje da gotovo nema nikve teorijske šanse da skrenete sa našeg puta i to je jako dobro. Nadam se, i očekujem da će biti sutra u Skupštini, to nas svakako raduje, da ćemo imati priliku da najzad razgovaramo sa ministrima. Mislim da je potpuno neprikladno i veoma loše po naš pravni i politički sistem da se ministar pravde Selaković nije pojavio ovde i sam predložio ove izmene. Zašto? Zato što su one u tome usko stručnom, čak maltene tehničkom smislu bile primerene da ih predloži Ministarstvo pravde. Mi bi ih jednako podržali, kao što ćemo ih i podržati sada, ali ste vi uveli ovde jedan vrlo interesantan institut, ponekad kada vam to odgovara pravite konveksni sistem od ove skupštine, a još nismo videli kada će to da se desi – pun egzekutivni sistem. Odlično sam pogledao ovo sve. Ne bih rekao ni da je plagijat. Ne bih rekao ni da je prepisivanje. U svakom slučaju jeste Resavska škola i to je ono što vas krasi u dosadašnjem radu, uključujući i hvale vredne i podrške, napore vezane za "Agrobanku" koje sprovodite sada, a koje je, kao što znate tužilaštvo i Vlada pripremilo u prethodnom sazivu, i dobro je što nastavljate tamo gde smo mi stali. Jedini problem sa kojim se suočavate, a koji znate da je tačan bez obzira na ove neprimerene reakcije gospodina iz Belog izvora je u tome što se vade uglavnom koalicioni kosturi iz tog ormana i zaista čekam da vidimo te krupne ribe, nego vam je izgleda mreža mnogo krupna pa nešto ne vidimo te najavljene krupne ribe, osim vaših koalicionih partnera. Vrlo interesantno. Ono što je još važnije da kažem građanima jeste da smo imali priliku ministra pravde, gospodina Selakovića juče na vašoj stranačkoj televiziji ili prekjuče, gde je on dao naznake njegovog budućeg delovanja. Vi znate da ćemo mi uvek podržati sve što je u korist građana i da greške koje su činjene u prethodnom periodu moraju da se isprave. Ali, ono što je diskutabilno, čini mi se, na šta moram da ukažem kao predstavnik građana, šta su meni građani ukazali, je da čovek koji vodi tako jedan važan i ozbiljan resurs, sa ogromnim problemima, na kojima svi treba da pomognemo, ipak bi bilo bolje da se prvobitno obratio ovde u Skupštini, a ne preko vaših stranačkih medija. Tu dolazimo do ove priče, žao mi je što je gospodin Cvijan otišao, da je došlo do nereizbora određenog broja sudija i po citatima vaših stranačkih funkcionera, stotine njih su ušli u SNS, a mi se optužujemo za partizaciju. Ako je i bilo toga, ja to osuđujem, a vi ćete našu partizaciju da izlečite tako što ćete nekoliko stotina sudija vaših članova da vratite, kako je on rekao, linearno na posao. Nije sve to meni problem, meni je problem u tom tom linearnom. I sve će da se plati, kako je rekao, zaostalo, plate, doprinosi, sve, a tu imate sudije koji su se skidali goli pred policijom, koji su se bavili kriminalom… (Predsedavajuća: Molim vas da se vratite na temu.) Ovo je tema koja objašnjava motivaciju predlagača i nedostatak prisustva ministra pravde, po našem mišljenju nadležnog za predlaganje ovih izmena i dopuna i apsolutno je u okviru teme. Prema tome, gospodo, ako mislite ovo da radite, a to ćemo reći sutra i ministru Selakoviću i tu se korigujem, ja vas molim da vodite računa da linearan pristup ne može da se dobro vrati ni vama, ni nama, niti bilo kojem građaninu ove zemlje koji je žedan pravde. Nažalost, ono što je simptomatično za ovaj režim je da kada nema nekih konkretnih rezultata, žao mi je što mnogi ljudi koji me kritikuju zbog nastupa prema vama kažu da vam nisam dao dovoljno vremena, verovatno da postoji istina u toj argumentaciji, ali ja moram da kažem da u ovih mesec, dva dana zaista nismo videli nikakve kvalitativne iskorake sem u zaista zamašnoj najavi borbe protiv korupcije i organizovanog kriminala. Znači, tu zaista pravim ogradu jer to podržavam. Ali, isto je činjenica da imamo poskupljenja, da imamo golu demagogiju, prazne priče itd, kada ne postoje rešenja koja su popularna. Ono što je sigurno je da je gospodin Šajin rekao da se ovim predlogom izmena i dopuna Zakona pomaže građanima kojima su, kako je rekao, izgorele matične knjige na KiM. Moram to da kažem, jer je to donekle bilo u domenu onoga što sam ja radio. Nikakve matične knjige nisu izgorele na KiM, već su naši matični uredi povlačeći se, u junu 1999. godine, pet originalnih knjiga ostavili na KiM i sve kopije matičnih knjiga su ostavili na KiM. Dakle, da bi bili jasni i precizni o čemu se ovde radi, a matični uredi, kao što znate, izmešteni su u centralnu Srbiju gde i dan-danas funkcionišu. Znači, ja znam da postoji namera režima da smo mi krivi i za to, ali, gospodo, činjenice vas uvek efikasno negiraju. Ono što je sigurno, to je da mi smatramo da u atmosferi kada ministar pravde, po nama, treba da dođe ovde i da odgovori na niz pitanja o tome šta se dešava sa najavljenom reformom reforme pravosuđa i sa onim što se dešava u Kuršumliji ovih dana, za šta je on direktno nadležan i da nam objasni po kom zakonu to može da se radi što se radi danas u Kuršumliji? Ali, naravno, niko od njih se nije pojavio i čini mi se da je to jedna loša praksa koja će, nadam se, već sutra biti ispravljena, ali da to sutra neće biti samo sutra i nikad više. Imamo mi toliko pitanja za vašu novu vladu i našu novu vladu države Srbije, da će nam malo biti 20 dana da nam spojite koliko toga je već sada jako loše urađeno. Naravno, to sve sa punom argumentacijom, bez bilo kakvih golih tvrdnji. To od mene nikada niste čuli. Ono što je sigurno je da mi, gospodo, danas raspravljamo u atmosferi kada se otimaju odbornici po Srbiji, kada se pravi politički banditizam… (Predsedavajuća: Ja vas molim gospodine Stefanoviću da se vratite na temu…) Ja moram da objasnim motive podnosioca koji se krije iza grupe poslanika umesto da izađe pred predstavnike građana, kao što je red. Vi kao neko ko predsedava ovom skupštinom treba da branite naše dostojanstvo, svih nas ovde. Ono što je sigurno je da će biti jako puno problema, ako je prva stvar koju ponovo poslanička većina u ovoj skupštini podnosi zakon koji je značajan, koji je hvale vredan, to su izmene i dopune Zakona o notarima i o vanparničnom postupku, koji su naši zakoni, ali, čini mi se da je postojalo mnogo, mnogo važnijih stvari koje je ova vlada treba da dostavi Skupštini. Ponovo je to izbegnuto. Dragi građani, to je tako kada se nema nikakav plan, kada se nema nikakva ideja, kad se pipa u mraku, kad se prodaje jeftina demagogija, kad se najavljuju krupne i ostale ribe, a od toga ni traga. Tako se to završi da mi pomeramo rokove koji su inače značajni za primenu Zakona o javnim beležnicima, a da ne govorim o tome da mi kao narodni poslanici zaista očekujemo da ispunite pet posto onoga što ste obećali, ne vi nego oni koje ste vi izabrali za vladu a koji neće da se udostoje da dođu ovde. To je ono što dugujete građanima, a ne 2% prosvetarima i zdravstvenim radnicima. Obećali ste vi mnogo više. Za to pitajte vašeg koalicionog partnera, gospodina Dinkića i nemojte mi dobacivati sa mesta. Dakle, dragi građani Srbije, to je tužna slika sadašnje vlasti i onoga što se mi ovde sastajemo pod senkom sumnje građana zašto parlament ne radi? Ceo avgust mesec parlament ne radi zato što su nas raspustili a onda nas zovu za ovakve zakone. A gde su vam javne nabavke? Gde vam je rebalans? Gde vam je departizacija? Ne postoji. To je tužno. Naravno da ćemo ovo podržati i naravno da sada možemo da raspravljamo ko je gde bio i ko je šta napisao. Ovo su dobre izmene i mi ćemo ih podržati. Pravno nevidljive osobe moraju da dobiju svoja prava i tačka. Mi smo to uočili, gospodine Šajin. Vi to dobro znate. Nemojte vi nama o našim koalicionim partnerima, već sam vam rekao da ste i vi to nekada bili. Prema tome, jedna doza obziljnosti nikome ne škodi. Ja ne krivim direktno ni vas, nego krivim one koje ste izabrali. Dakle, nije korektno da se neke važne sistemske stvari stalno prebacuju na jednu amorfnu masu SNS, vrlo heterogeno. Mi očekujemo, tj. građani očekuju daleko, daleko više. Hvala.
Hvala gospodine Stefanoviću. Reč ima Vladimir Cvijan. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se zbog povrede Poslovnika i javljam se i kao ovlašćeni predlagač. Što se Poslovnika tiče – član 106. i 107. Znači, član 106. u smislu da su poslanici dužni da se drže teme o kojoj pričaju, a član 107. u smislu da su poslanici dužni da čuvaju dostojanstvo ovog doma. Eto toliko kada govorimo o ozbiljnosti, jer koliko vidim kolega Stefanović je pričao o svemu sem o onome što je tema danas. Hajde da odgovorim direktno na jedno pitanje. Kada smo čuli danas za govornicom da SNS, ne daj Bože, naravno, ide putem SNS. Da vam kažem gospodine Stefanoviću, nećemo ići putem DS, jer kada je u pitanju pravosuđe nećemo uništiti mrežu sudova u Srbiji, nećemo učiniti, a to je zakon koji je doneo bivši režim, to da najveći gradovi u Srbiji nemaju sudove, kao što su Gornji Milanovac, Šid, kao što je Petrovac na Mlavi, Lebane, kao što su mnogi gradovi po Vojvodini. Nećemo birati sudije i tužioce po partijskom ključu, neće naš ministar pravde izlaziti i komentarisati suđenja i to da li je neko kriv ili nije kriv. Nećemo te stvari raditi. Govorim o pravosuđu, jer o tome danas pričamo. Dakle, nema ništa od toga da idemo tim putem i da ćemo nastaviti nekim putem koji ste vi zacrtali, sa jedne strane. Sa druge strane, što se tiče ova dva konkretna zakona, ni tu ne idemo putem bivšeg režima. Kao prvo, bivši režim je imao 10 godina da donese ova dva zakona, odnosno da donese zakon o pravno nevidljivim licima sa jedne strane, odnosno sa druge strane da reši pitanje notara. Videli smo da se ništa nije desilo. Možda je bilo dobre namere, neću da kažem. Početkom 2012. godine je pušten jedan zakon, ali taj zakon nije usvoje, sa jedne strane. Sa druge strane, kada su notari u pitanju isto vidimo da zahvaljujući neaktivnosti bivšega ministarstva nije došlo do toga da notari budu uvedeni u pravni sistem. Jednom rečju, kada govorimo o ozbiljnosti, danas sam čuo jedan dobar komentar i ponadao sam se da je to istina, a to je da smo konačno svi shvatili ko je ovde vlast, a ko je ovde opozicija, ali vidim da neki među nama još nisu shvatili da su opozicija. Hvala.
Hvala. Gospodin Đurić, povreda Poslovnika, izvolite.
Ovo već predugo traje. Članovi – 106. i 107. Molim vas uvedite neki red u tok ove sednice. Ova besomučna rasprava starog i novog režima, kako jedni druge nazivaju, traje već skoro četiri sata. To morate da prekinete u jednom trenutku. Gospodin Cvijan je sada i sam govorio mimo tačke dnevnog reda pominjući reformu pravosuđa. Nemam ništa protiv da se o tome vrlo ozbiljno govori, ali nemojte da kontaminiramo ovu raspravu takvim besmislicama. Malopre sam razgovarao sa novinarima. Oni su svi sluđeni time da traje rasprava oko toga ko je koga kopirao, ko je kada podneo zakon, a da niko ne govori o tome kako će se konkretno rešiti problemi ovih ljudi. Da ne bih išao u kršenje Poslovnika i neku vrstu demagogije, molim vas da reagujete kao neko ko vodi ovu sednicu parlamenta.
Hvala gospodine Đuriću. Slažem se sa vama. Pokušavam da poštujem Poslovnik, ali molim sve narodne poslanike da se potrude da omogućimo da svi zajedno radimo ovde u Narodnoj skupštini. Hvala vam. Pošto sam odredila pauzu, 14.00 časova je, vidimo se u 15.00 časova. Hvala.
Poštovani narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Sledeći prijavljeni je gospodin Marko Atlagić. Izvolite, gospodine Atlagiću.
Poštovani gospodine predsedniče, poštovani narodni poslanici, poštovani građani Srbije. Prosto ne mogu da verujem da bivša ministarka pravde u bivšoj Vladi Republike Srbije, gospođa Snežana Malović, koja danas sedi ovde među nama kao narodni poslanik u Narodnoj skupštini Republike Srbije nije ranije pripremila zakon o javnom beležništvu sve do maja 2011. godine, a da njegova primena počne 1. septembra 2012. godine. Znači da je bivša ministarka, Snežana Malović, u bivšoj vladi bivšeg režima trebala do danas prvo, imenovati 100 javnih beležnika, drugo, obrazovati javno-beležničku komoru koja je trebala doneti podzakonske akte. Verovatno nije imala vremena jer je bila zauzeta, prvo, nezapamćenim skandalima u kadrovanju i proterivanju sudija, ili je možda bila zauzeta postavljanjem sudija koji, po neki od njih, nikada nisu radili u pravosuđu i nisu imali nikakve rezultate. Ili, možda pravljenjem mreže sudova koja je napravljena brzopleto, preko noći, političkim odlukama i koja nije zasnovana na racionalnim potrebama države Srbije. Ili je bila zauzeta ukidanjem sudova u pograničnim naseljima, ili je možda bila zauzeta uspostavljanjem sudova u mestima sa manjinskim zajednicama, ili je možda bila zauzeta udaljavanjem pravde od građana Srbije, jer za najmanju stvar naši građani moraju putovati i po čitavi dan. Zašto smo, gospodo iz bivšeg režima, prinuđeni da ispravljamo ono što vi niste uradili, a trebali ste uraditi? Dozvolite da kažem samo dve činjenice povodom predloga izmena ovog zakona. Republika Srpska donela je Zakon o notarima 2004. godine. Federacija BiH 2002. godine i 2010. godine. Republika Hrvatska 1993, izmene 1994. i još, čini mi se 2010. godine. Republika Makedonija 1996. godine. Čak je i Kraljevina Jugoslavija 1930. godine, itd. Dakle, nije tačno ono što gospoda pojedini poslanici danas kažu da Srbija nema tradiciju notarske službe. Izvinite, i Srbija ima jako, jako dugu tradiciju, da ne kažem 400 do 500 godina, što naši studenti vrlo dobro znaju, koji su izučavali srednjevekovnu srpsku državu. Gospodo iz bivšeg režima, ostavili ste sudstvo u takvim traljama da nema predanog pravnika koji njegovu tragediju ne doživljava kao tragediju svoje profesije. Visoki savet sudstva ste u potpunosti slizali sa resornim ministarstvom koja je postala poluga izvršne vlasti. Meni je žao što gospodina Mićunovića danas momentalno ovde nema, da mu se obratim i da kažem ono što je on danas ovde izneo. Nama optuživati našu poslaničku grupu za ono zašto je gospodin Mićunović kriv i bivši režim, nema nikakvog smisla, pogotovo u ekonomskom smislu. Citiraću samo jednu rečenicu da je već Fiskalni savet povodom neistinitih njegovih tvrdnji Republike Srbije uputio krajem maja 2012. godine opravdani zahtev državi i građanima, dakle bivšem režimu, Mirku Cvetkoviću i građanima obratio se za obuzdavanje prekomerne javne potrošnje, kako bi Srbija izbegla krizu javnog duga i finansijski kolaps. Gde su bili članovi Fiskalnog saveta kada je stručnoj javnosti odavno bilo poznato i građanima Srbije da Vlada Republike Srbije na čelu sa Mirkom Cvetkovićem, gura državu Srbiju u dužničku krizu? Gospodo, o ovom smo trebali u prethodnom delu da razgovaramo. Ali, ostavimo to po strani. Vratimo se ovim zakonima. Što se tiče Predloga zakona o dopunama i izmenama Zakona o vanparničnom postupku, normalno da ćemo to svi podržati, kao i o izmeni zakona o izmenama i dopunama o beležništvu. Ovaj zakon posebno će podržati o vanparničnom postupku preko 500 izbeglih i raseljenih. Možda mi nemamo pojma koju tragediju ti ljudi doživljavaju i njihova deca koja nemaju svoj identitet, pogotovo jedan deo građana Republike Srbije poreklom iz Hrvatske, BiH i nije tačno, gospodine Stefanoviću, jedan deo sa KiM. Ali, ostavimo to po strani. Vi ste rekli u prethodnom delu da niste imali vremena, jer se vodila predizborna aktivnost. Tačno je. Dozvolite da govorim o tom delu. Nikada u istoriji Srbije, od kralja Stojimira, ni jedan vladar nije teže došao na vlast, a bio izabran kao Tomislav Nikolić. To vam sada govorim. Žao mi je što gospodina Mićunovića ovde nema i takvu satanizaciju koju ste vršili njemu i Aleksandru Vučiću i SNS nikada, evo, ja sam istoričar, ima ovde istoričara, istorija nije zabeležila. Toliko o tome, gospodo iz bivšeg režima. Dozvolite, ipak, da na kraju kažem. Građani Srbije ovako su videli izbor nove vlasti, izbor Vlade Srbije. Srbija je počela kao država da se uspravlja, da ustane iz pokajničkog kolena, onoga gde ga je Tadićeva vlada dovela. Dozvolite samo da vam spomenem. Zašto nije bivša Vlada i bivši predsednik, kada je Republika Hrvatska priznavala KiM, nije se oglasio? Završavam sa ovim. Zašto se nije oglasio, ako je to mešanje u teritorijalni integritet naše zemlje, da će eventualno Srbija pokušati, bivšu Republiku Srpsku Krajinu. Nikada, nikada, gospodo, Hrvatima ne bi palo na pamet da priznaju KiM. Naravno da mu nije stalo do toga bilo. Naravno da mu nije stalo, nego je lepo prećutao, itd. Završavam, gospodine predsedniče, uz podršku da će poslanici SNS glasati za izmene ova dva predloga zakona i drago mi je gospodo iz opozicije što ste uvideli, pogotovo vi iz DS, gde su vaše osnovne greške i pozivam vas na saradnju, sve skupa. Da ispravimo ono što se 10 godina uništavalo, a vi vidim ovde kolega istoričara, ono što se za jednu godinu uništi, treba 50 godina da se ponovo uspostavi. Danas te napadali Vladu Republike Srbije. Ako ova vlada uspe, a nadam se da hoće, da zaustavi propadanje koje je vršeno zadnjih 10 godina, treba joj dati Nobelovu nagradu. Možemo po delatnosti otvoriti karte. Nadam se da hoćemo. Ona će verovatno, ja nisam ovde portparol Vlade, ali će izneti na ono našta je došla i svi skupa trebamo spašavati državu i naciju. Ona je dovedena do propasti. Vidim da me neki začuđeno gledaju. Da, gospodo. Možemo i konkretnim podacima po delatnostima otvoriti raspravu o tome, ali pošto to nije tema, zahvaljujem se gospodine predsedniče, uz hvale SNS što je ova dva zakona stavila na dnevni red. Sramota je da država Srbija u 2012. godini nije uspostavila notare, a sve susedne republike su to uspostavile davno pre, a mi imamo tradiciju iz srednjeg veka. Ne moramo se na Nemačku oslanjati. Imamo Hrvatsku iz srednjeg veka, imamo Srbiju iz srednjeg veka notarsku službu. Vidim da me neki čudno gledaju. Dakle, imali smo, ali nismo sproveli. Na kraju, nemojte nam prigovarati za evropski put Srbije. Razlika između nas i vas jeste što mi istinski idemo i menjamo zakone zarad interesa građana Srbije… (Predsednik: Samo vas molim gospodine Atlagiću da se držite teme, molim vas.) Završavam, zato što smo gospodine predsedniče bili u prethodnom delu napadnuti. Dakle, za razliku od vas mi ćemo ovo sprovesti u deo zarad interesa građana Srbije i države Srbije. Dozvolite na kraju da kažem da ste nam ipak odneli sadašnjost, odneli ste našoj deci budućnost, ali da ste ostali još godinu odneli bi i srpsko nasleđe. Hvala vam lepo.
Gospodin Veselinović, kao replika, je li tako? Kao sledeći govornik? Gospodine Đuriću, po kom osnovu se javljate? Povreda Poslovnika, izvolite.
Javio sam se pre nego što ste vi reagovali, vama je doduše trebalo devet i po minuta. Stvarno vas molim da ovu raspravu uvedete u neke normalne i razumne tokove. Gospodin Atlagić 10 minuta polemiše sa predstavnicima DS koji nisu u sali. Istovremeno hvali samog sebe kao predlagača zakona. Vi mu još dozvoljavate da napada i vaše koalicione partnere u novoj Vladi. Sutra dolazi Vlada u ovaj Parlament, vi ste nas obavestili o tome da će zapravo svi članovi Vlade biti tu, pa će onda gospodin Atlagić moći da pita Vladu zbog čega ona danas održava odnose sa Republikom Hrvatskom na način na koji to čini. Ta ideja da ovde slušamo tirade od srednjeg veka, do toga kako je SNS patila i napadnuta, zaista nema potrebe, a pogotovo nema potrebe da to slušaju poslanici stranaka koji nisu DS, članovi DS sa kojima ste vi polemisali nisu u sali, gospodine Atlagiću.
Replika, gospodin Atlagić.
Gospodine predsedniče, ovo što poslanik Đurić, ima tiradu, što je u uvodnom delu kritikovao, gospodine Đuriću, nemojte se tako ponašati, vi se možda bili van sale, da mi provodimo politički banditizam, takve reči nećete čuti od poslanika SNS. O tome ko je provodio politički banditizam u predizbornoj aktivnosti mogli bi da govorimo, ali molim vas, gospodine predsedniče, da se nikada u ovoj sali ne izriče ta rečenica, a to je bilo od gospodina Stefanovića, gospodine Đuriću, ćutili ste, ili ste bili van sale. Tačno je da nema gospode iz opozicije iz sale, oni verovatno ne nameravaju ni da dođu nikada ovde, njih ovo ne interesuje, a nije ih interesovao ni javni beležnici. Zar nije sramota da država Srbija nema, zašto sada nema, nisam ja portparol Vlade, a gospodin ministar se bavi onim što su prethodnici uništavali zadnjih 10 godina i na kraju umesto da kažete, hvala ministru, dajmo svi skupa da ispravimo situaciju, jer to građani od nas očekuju, jer zamislite 25 hiljada nema identifikovanih osoba, njihova deca ne mogu ići u školu, nemaju socijalno osiguranje i lako je nama ovde sediti. Koliko je izbeglih i raseljenih nije rešilo svoje probleme, oni sada gledaju u nas, ko je branio postaviti 42 000 stanova srpskih u Hrvatskoj. Da li se tako provodila politika? Gospođa Malović, je išla u Zagreb, što nije postavila JUGOBANKU iz Splita, 10 godina, i jesmo li mi to radili ili Vlada, koju vi podržavate, gospodine Đuriću? Prema tome, nemojte vi nas zaustavljati za ono što ste vi radili u prethodnom režimu. Naš je interes da ovi zakoni prođu, a nadam se i vaš, uz dobre strane koje ste učinili, ako ste učinili, a moja osnovna primedba jeste zašto to niste učinili unazad četiri ili pet godina.
Replika, gospodin Đurić.
Upravo vam o tome govorim, vi grešite kada kažete da opozicija nije u ovom trenutku u sali i kada opoziciju svodite na DS. Ovde postoje druge ozbiljne stranke opozicione koje jutros od 10 časova pokušavaju da vode ozbiljnu raspravu o ovome. Da vam kažem da ste vi neozbiljni, jer ja sam jutros pitao zbog čega ministar, odnosno Vlada nisu predložili ovaj zakon, a vi sada kažete, hvala ministru koji je predložio, izvinite, ali gospodin Cvijan nije ministar u Vladi, to je gospodin Selaković. Drugo pitanje, zašto gospođa Malović nešto nije radila u Hrvatskoj, pa to pitajte gospodina Mrkića i on će se videti za nekoliko nedelja sa gospođom Husić, pa neka reše te probleme. Samo pokušavam da vam kažem, da kada napadate režim u prethodnih nekoliko godina, napadate svoje koalicione partnere i to nema nikakve veze sa sudbinom izbeglica u ovom trenutku.
Gospodin Janko Veselinović. Izvolite.
Hvala. Zamolio bih gospodina Đurića da nas ne brani i da ne prebrojava koliko nas ima u sali. Mi imamo zaista dovoljno argumenata i načina da se branimo sami. Predsedavajući, verujem da je vama bilo neprijatno slušati prethodno izlaganje, jer ono pre svega nije imalo za temu zakon o izmenama Zakona o vanparničnom postupku, niti je za temu imalo drugi zakon koji se odnosi na javne beležnike, ili javne notare. Dakle u devetoj minuti opomenuli ste vašeg stranačkog kolegu. Naravno, neću mu ostati dužan za sve ono što je spočitavao o Demokratskoj stranci. Prvo, kada je u pitanju odnos Demokratske stranke i odnos Srpske napredne stranke prema Srbima u Hrvatskoj. Gospodin Nikolić, predsednik Republike Srbije, na svoju inauguraciju je pozvao kao predstavnike Srba iz Hrvatske Veljka Džakulu, isključivo i samo Veljka Džakulu, čoveka koji je pre dvadesetak dana bio na proslavi "Oluje" u Kninu. Toliko o odnosu Srpske napredne stranke prema zaštiti prava Srba iz Hrvatske. Gospodin Vučić i postojeća Vlada je ukinula Ministarstvo za dijasporu i Srbe u Regionu. Za tu odluku je glasao i gospodin Atlagić. Mislim da se na taj način može prema svojim biračima odnositi. (Predsednik: Da ne bismo došli u situaciju da vas opominjem, posle nekog vremena, da se držimo teme, čisto eto da budemo u toku, ja sam gospodina Atlagića opomenuo, slažem se možda malo svojim rečnikom koji je, da kažem obogaćen istorijskim delom, jer se čovek bavi time, doktor je nauka, pa naprosto to mu je, godinama se bavi na takav način, molim vas da se na ovoj sednici bavimo ovom tačkom dnevnog reda. Dozvolio sam ovde, kažete, ali vas molim da se ubuduće u toku rasprave, držimo tačke dnevnog reda i da govorimo o dva zakona koja su sada pred nama. Hvala vam.) Hvala i vama. I ja sam doktor nauka i mene opomenite u devetoj minuti, nema nikakvih problema. Kada je u pitanju Kosovo i Metohija, činjenica kako se Srpska napredna stranka brine o Kosovu i Metohiji pokazuje izjava predsednika Nikolića i njegovih stranačkih kolega, da će učestvovati na sastancima, na kojima učestvuju predstavnici takozvane države Kosovo i Metohija. (Predsednik: Moram zbog javnosti da vam kažem da to nije tačna interpretacija ono što je predsednik Republike rekao, dakle ono što je rekaopostoji u zvaničnim beleškama, ali vas još jednom molim, znači da se bavimo ovim dvema tačkama, znači uopšte mi nije sporno, vi imate pravo, bavite se svim strankama, uopšte zbog toga ne polemiše. Molim vas da se vratimo na dnevni red, a vi svoju raspravu o dnevnom redu možete uobličiti kako god želite. Znači, nemam ništa protiv toga.) Gospodine predsedavajući, samo koristim svoje pravo, umesto prava na repliku, koristim vreme poslaničke grupe. Ne mogu da se ne osvrnem na prethodnu diskusiju koja je trajala devet minuta i molim vas da mi ovo vreme ne oduzimate, što komentarišem ono što ste vi rekli. Ne mogu da se ne osvrnem na diskusiju koja se odnosila na moju poslaničku grupu, na Vladu koju smo mi činili, ne mogu da ne odgovorim, i ne možete mi to pravo oduzeti. (Predsednik: Apsolutno ne želim da vam oduzmem pravo. Vi znate da po Poslovniku odgovor na osnovu, da kažem, pominjanja poslaničke grupe može dati šef poslaničke grupe i zamenik šefa poslaničke grupe, a vi kao neko, ko je recimo direktno pomenut, ako ste direktno pomenuti, ili neko čija je rasprava pogrešno shvaćena, imate pravo po Poslovniku u okviru replike da polemišete. Vi to svi dobro znate. Znači ja vam ništa ne govorim novo. Naravno, da ću vam računati ovo vreme, imaćete puno vreme za govor, ali vas molim da ne ulazimo u te rasprave sada, jer će to otvoriti niz drugih replika, hajte da se vratimo. Mislim da ste postigli svoju poentu, hajde da se vratimo na dve tačke dnevnog reda koje su sada pred nama, mislim da je to nešto što je u vašem interesu. Hvala.) Predsedavajući, ja zaista uvažavam vašu tolerantnost i ne bi se javio po Poslovniku, niti bi uticao na diskusiju gospodina Atlagića da nisam imao diskusiju neposredno posle njega. Međutim, ne mogu da ne odgovorim na neke stvari, trajaće to vrlo kratko. Gospodin Atlagić, osim toga, vrlo često, danas je pomenuo osam, devet puta, pre toga na govornici bivši režim, bivši režim. Bivši režim, pa možda pomalo ima i uvredljiv karakter, na način kako ga on i njegove kolege iznose i o tome smo raspravljali, ali ga podsećam da ovu vladu čine stranke i to smo raspravili, koje su bile u prethodnom režimu, kako ga on naziva, odnosno čine većinu te Vlade, odnosno premijer dolazi iz tog režima, pa treba malo da vode računa ili poslednji događaji između Srpske napredne stranke i Socijalističke partije, govore da tu ipak nije baš sve tako bajno. Kada je u pitanju predlog ova dva zakona, zaista jeste neuobičajeno da zakone ovakvog oblika, ovakve forme, zakone koji spadaju u oblast jednog ministarstva nesporno predlaže poslanička većina, odnosno da ga predlaže jedna poslanička grupa i to SNS. Ne može mi niko reći, i ne može me ubediti predstavnik Srpske napredne stranke da su oni, eto uvideli da će rok koji je bio propisan za primenu Zakona o javnim beležnicima biti nedovoljan za realizaciju tog zakona, pa da su eto oni zaključili da bi dobro bilo da se taj rok promeni, ili je ideja o donošenju izmena Zakona o vanparničnom postupku došla iz redova poslanika Srpske napredne stranke. Nije, a dokazaću vam zbog čega to sigurno nije tako. Nije tako zbog toga što ovaj zakon sa određenim korekcijama je napisala prethodna Vlada, kako oni kažu – prethodni režim, odnosno ministarka Malović na predlog Zaštitnika građana. To je zakona, ako ćemo po tom principu, DS i njeni koalicionih papira. Ovaj zakon nije ništa drugo, ovako podnesen Narodnoj skupštini Republike Srbije, nego plagijat, ja ću to reći vrlo eksplicitno. Dakle, to je zakon koji je prethodna Vlada podnela, a ovde ga predstavila kao svoj SNS, ne trošeći ni vreme za njegovu izradu, niti razmišljajući o obrazloženjima koja su data u tom zakonu o izmenama i dopuna zakona. Slično je i sa ovim zakonom o notarima, s tim da je bivša ministarka Malović rekla i otklonila dilemu, da li su podzakonski akti bili doneti. Podzakonski akti su bili doneti. Gospodo, na kraju krajeva, ako ste se spremali za vlast, zašto niste pripremili u međuvremenu te podzakonske akte koji su falili. Videli smo da nisu falili. Vi ste mogli, ako ste se spremali za vlast, da ovaj zakon stavite u proceduru i da ne dođe u pitanje naše zaostajanje za ostalim zemljama u regionu, kako je poslanik SNS rekao. Na kraju, sa ovim ne završavam diskusiju, gospoda iz SNS u raznim stranačkim oblicima bili su na vlasti do 2000. godine, kada su doneseni zakoni u regionu iz ove oblasti, kako on kaže, u Republici Hrvatskoj, na koju se poziva, Makedoniji itd. Zakoni u BiH iz ove oblasti su doneti nešto kasnije. Šta rade vaši ministri, umesto da pišu zakone iz svoje oblasti? Vaši ministri i zamenici predsednika Vlade idu po Srbiji, odnosno diriguju iz Beograda, kako će se i na koji način formirati lokalne samouprave, odnosno vlasti u lokalnim samoupravama, odnosno kako će srušiti legitimno izabrane predstavnike lokalnih vlasti, konkretno ovih dana u Novom Sadu, služeći se svim pravnim i mimo pravnim sredstvima, čak i pretnjama. Da ne bi bilo zabune, nije DS ta koja mora da ostane na vlasti po svaku cenu. Međutim, iskoristiću upravo izjavu potpredsednika, odnosno sada v.d. predsednika SNS, gospodina Vučića, koji je 28. maja, kada je govorio o formiranju republičke Vlade i mogućnosti da Vlada bude formirana mimo SNS, rekao – Vlada bez SNS je nelegitimna. Ovo su naslovi iz RTS i drugih medija. Dakle, Vlada bez SNS koja je pobedila na republičkom nivou, osvojila najviše glasova, bila bi nelegitimna, a Vlada u Novom Sadu, gde je pobedila DS, u Somboru i drugim lokalnim samoupravama u Vojvodini, pa i mimo Vojvodine, bi bila legitimna bez DS. Nešto od ovoga će Vučić morati da objasni biračima koji nisu glasali na njega. Da vas podsetim da je u Novom Sadu od sedam pokrajinski poslanika, šest izabrano sa liste DS i na taj način su Novosađani iskazali svoju volju u drugom krugu, kada su svi građani odlučivali da li su za demokrate ili za naprednjake i odlučili za demokrate. Ministri, umesto da pišu zakone, provode na neki način stranačku politiku, baveći se svim onim što nisu obećavali građanima. Na kraju, završiću, DS, imajući u vidu da je zakon o izmenama Zakona o vanparničnom postupku, zakon koji ide u pravcu rešavanja određenih pitanja, pa i pitanja Roma koji nemaju lična dokumenta, pa i pitanja izbeglih i raseljenih lica koja nemaju lična dokumenta, pa i pitanja svih onih lica koji iz raznih razloga nemaju dokumente, kako bi se procedura ubrzala, a zakon koji je pisala prethodna Vlada, mi ćemo, mislim da govorim u ime cele poslaničke grupe, glasati za taj zakon. podržaćemo taj zakon koji je ovde predstavljen i koji je gospodin Cvijan obrazlagao, istina, pominjući više puta bivši režim, zaboravljajući možda da je on možda više sedeo u tom režimu, nego neki koji sede u ovim klupama, na Andrićevom Vencu, sigurno on to zna i nije prijatno kada od njega slušamo takve reči, ne osećamo se prijatno i to ne doprinosi jednoj diskusiji koja bi trebalo da bude konstruktivna. Podržaćemo ovaj zakon, podržaćemo i zakon o izmenama Zakona o javnim beležnicima, o pomeranju roka, bez obzira ko je za to kriv, da li prethodna Vlada ili ova vlada ili neko treći. Demokratska stranka će glasati za ova dva zakona, kao što smo na početku rada ove skupštine rekli, da ćemo glasati za svaki zakon koji je proevropski i koji pomaže običnim građanima. Hvala.
Hvala. Za reč se javio predstavnik predlagača, gospodin Cvijan, izvolite. (Neđo Jovanović: Po Poslovniku.) Izvinite, već sam dao reč gospodinu Cvijanu. U redu je, daću vam reč, ali morate reći ranije da je po Poslovniku, jer ja ne znam po kom osnovu se čovek javlja i kad se gospodin Cvijan kao predstavnik predlagača javi.
Dame i gospodo narodni poslanici, iskoristiću prvo priliku da u ime svih nas poželim dobar dan gospodinu Janku Veselinoviću, našem uvaženom kolegi iz DS, jer on je očigledno pre pet minuta došao na ovu sednicu, čim je krenuo da priča stvari o kojima smo već diskutovali, već razjasnili i već mnogo toga objasnili. Da ste sedeli, imam utisak da niste sedeli pre podne, čuli biste da, kada govorimo o zakonima, ne može biti plagijata, jer zakon nije autorsko delo, čuli biste moje izlaganje na temu činjenice da je ovaj zakon koji je SNS predložila ipak značajno bolji od onog zakona koji je bivša ministarka Snežana Malović predložila januara meseca 2012. godine, čuli biste moje izlaganje gde sam datume nabrojao, kada je sve Snežana Malović i njeno ministarstvo, bivše Ministarstvo pravde bivšeg režima, ponoviću još jednom, trebalo da donese određene podzakonske akte za Zakon o notarima, pa je to kašnjeno za svaki podzakonski akt bar po godinu dana. Sve biste to čuli, ali vi kao da niste bili ovde, s jedne strane, ili ste, sa druge strane, došli sa unapred pripremljenim govorom – hajde da iščitamo, nema veze šta je do sada bila priča. Neću se ponavljati, uzmite transkript, građani koji su gledali ovaj prenos imali su prilike već da čuju da svi podzakonski akti u vezi Zakona o notarima jesu doneti, ali u proseku sa godinu dana zakašnjenja, da jeste bio neki zakon svojevremeno predložen od strane Ministarstva pravde bivšeg, ali taj zakon nije usvojen, za razliku od Zakona SNS koji će biti usvojen. Konačno, pošto ste me lično pomenuli apropo bivšeg režima, moram da vas podsetim na par sitnih detalja. Prvi detalj, ja sam bivši režim napustio kada je bio najjači, ja sam bivši režim napustio 2010. godine, kada je bio najjači, najbahatiji, najviše se kralo i najviše se zloupotreba radilo, a o tome znam mnogo. Naravno, neću o tome da pričam danas, o tome ćemo pričati ako bude bilo potrebe, onoga dana kada to bude tema dnevnog reda. Iz tih razloga mogu slobodno da kažem – bivši režim, jer ja sam to uradio u vreme kada ste bili najjači. Hvala.
Narodni poslanik Neđo Jovanović želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite. Molim narodne poslanike da konsultuju odredbe Poslovnika Narodne skupštine. Narodni poslanik koji traži da govori o povredi Poslovnika ima pravo prvenstva. Izvolite.
Hvala predsedavajuća. Imajući u vidu da je pomenuta SPS na ne baš politički korektan način, a i predsednik SPS, kao premijer, moram da istaknem da je poslanička grupa SPS od samog početka, od konstituisanja ovog parlamenta, ove skupštine, ispoljila maksimalan nivo tolerancije na sva prozivanja i prizivanja, mogu tako reći, imajući u vidu da postoji određeni žal što SPS više nije u koaliciji sa dosadašnjim partnerom i taj žal je razumljiv i razumljiv je i status svih onih koji prozivaju SPS na taj način. Međutim, nije korektno govoriti o odnosima unutar vladajuće koalicije, barem ne na način kako je to sada istaknuto, tim pre što će se rezultati rada i da li je nešto bajno u odnosima između dva partnera koja sačinjavaju koalicioni sastav, vladajući koalicioni sastav, pokazati kroz rezultat rada Vlade Republike Srbije. Prema tome, da li je nešto bajno ili ne, nije mesto da se ovde komentariše. Oni koji to komentarišu trebali bi da povedu računa da li je bajno tamo negde gde se oni nalaze, a za SPS nije sporno da svoj koalicioni kapacitet izražava i dokazuje u ovom sastavu u kome se sada nalazi. Hvala.
Narodni poslaniče, u obavezi ste da navedete član Poslovnika koji je povređen da bi i vi i ja mogli da poštujemo odredbe Poslovnika, ovako ne mogu da vam odgovorim. Zahvaljujem. Nemam obaveze kada vi prekršite Poslovnik i kada dobijete reč, tako da je uredu. Narodni poslanik Dragan Todorović. Narodni poslanik Janko Veselinović. Narodni poslanik Zoran Babić, po povredi Poslovnika, pa narodni poslanik Janko Veselinović.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, meni je zaista žao zato što, nekako kao po pravilu, izlaganje gospodina Veselinovića me motiviše da se javim po povredi Poslovnika. Na početku ću reći da reklamiram Poslovnik član 106. gde govornik može govoriti o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Vas i gospodina predsednika parlamenta bih zamolio da gospodina Veselinovića upozna sa članom 150. Poslovnika, važećeg Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, gde kaže – Pravo predlaganja zakona i drugih opštih akata imaju: svaki narodni poslanik, Vlada, Skupština AP ili najmanje 30.000 birača. To što je ove predloge zakona predložila i potpisala grupa narodnih poslanika SNS-a da li je tu prekršen zakon? Nije. Ustav? Nije. Zašto je to toliko bolno da li je Vlada ili mi koji smo predstavnici građana Republike Srbije? Meni su se dopali malo pre tonovi koji su se čuli iz vaše poslaničke grupe gde ćete vi podržati ove predloge zakona. To je dobro, a ne znam zašto vas to boli? Opozicija je prirodno agregatno stanje, vlast takođe, to je promenljivo i to je život. Zašto je neko samo predodređen da bude na vlasti u Srbiji, a neko predodređen da bude u opoziciji? Građani Srbije su glasali za promene. Zašto vas to boli? Zato što se lokalne samouprave i zato što se funkcioneri SNS trude da se ispoštuje volja građana Republike Srbije izražena na biralištima 6. maja. Građani Srbije su želeli promene. Građani Srbije su želeli SNS na vlasti i morate to da prihvatite. Izvucite pouke iz svega toga i krenite napred kao što je Rudi Đulijani, čuveni gradonačelnik Njujorka rekao: "Ne možete živeti u prošlosti, gledajte u budućnost, u budućnosti se živi." Srpska napredna stranka je okrenuta budućnosti.
Za član 106. ste potpuno upravu, dakle molim sve nas koji hoćemo da neko drugi poštuje odredbe Poslovnika, da to činimo i sami. Narodni poslanik Janko Veselinović, po povredi Poslovnika.Izvolite.
Poštovana predsedavajuća reklamiram član Poslovnika koji se odnosi na direktno obraćanje, a pošto sam pažljivo slušao prethodne govornike, sada vam ne mogu tačno reći koji je to tačno član, ali član koji se odnosi na direktno obraćanje. Dakle, gospodin Cvijan se meni lično obraćao i predsedavajući ga nije opomenuo. Gospodin Cvijan je i vređao. Dakle, on je meni poželeo dobar dan, a ja sam danas pažljivo slušao raspravu koja se odvijala u ovom parlamentu i znam šta je predstavnik predlagača, koga inače uvažavam, i nisam se prema njemu odnosio sa nipodaštavanjem, možda je on trebao biti ministar pravde. Međutim, on se direktno obraćao, vređao što po svemu sudeći jeste obrazac ponašanja pojedinih predstavnika SNS. Dakle, ni u jednom delu nisam vređao nijednog člana SNS, govorio sam, odnosno odgovarao sam na diskusije poslanika SNS-a koje su se odnosile na pitanja koja danas nisu na dnevnom redu. U tom smislu, nema smisla ovaj predlog koji se tiče toga da sam prekršio Poslovnik. Samo sam odgovorio na pitanja koja su se postavila ovde tokom rasprave koristeći vreme poslaničke grupe, dakle na svoj način interpretirao temu o kojoj se govorilo.
Zahvaljujem. Odredba Poslovnika o zabrani direktnog obraćanja, jer se shvata uvredljivo i na agresivan način. Mogu samo da vas zamolim da je svi poštujemo. U elektronskom sistemu su prijavljeni narodni poslanici Dragan Todorović, Bojan Đurić i Neđo Jovanović. Narodni poslanik Marko Atlagić, pravo na repliku.
Zahvaljujem predsedavajuća. Pozivam se na član 103. jer sam bio direktno spomenut i iznesene su neke neistine. Nemam nameru, zaista mi nije namera da vodimo polemiku ovde ali dozvolite da kažem da prethodni poslanik koji me je spomenuo je imao priliku četiri godine ovde u parlamentu da postavi pitanje izbeglih i raseljenih lica, 42.000 stanova, konvalidacije radnog staža itd. Dakle, ovaj zakon što je na dnevnom redu rešava delimično identifikaciju raseljenih itd. Vrlo lepo gospodin prethodnik to priča ali pozivam vas sad da nam date vaše sugestije da ovo ispravimo što niste doneli prethodne četiri godine, a u interesu izbeglih i raseljenih lica koja ovo čekaju kao ozeblo sunce, da dođe ovaj zakon kako bi njihova deca bila identifikovana. Dakle, pustimo šta je bilo, slažem se da to pustimo. Ali, gospodo, vi malo pre spominjete direktno gospodina Vučića, ali mislio sam da će prethodni poslanik pozvati na promene jer u borbi protiv korupcije ćutite. Dajmo ovu podršku, ovoj vladi sada na čelu sa Dačićem. Počela je po meni vrlo dobro. Nema razloga da ih ne kritikujemo kad ne bude. Očekivao sam da ćete vi dati podršku borbi protiv korupcije ovoj vladi. Ali, vi ćutite gospodo. Hvala. Izvinite.
Narodni poslanik Bojan Đurić, replika. Izvolite.
Moram se vratiti na izlaganje gospodina Veselinovića koji me je direktno pomenuo u svom prvom obraćanju, ali pre toga moram da vas upozorim, probajte da prekinete ovo. Sve vreme traje povreda Poslovnika koja je konstantna, koja traje satima. To rade svi poslanici. Prvi put se dešava u ovom parlamentu da poslanici odgovaraju na nečije tuđe reklamiranje povrede Poslovnika i dokazuju kako nisu povredili Poslovnik. Tako ne može da radi parlament. Odgovor gospodinu Veselinoviću, vi kucate na otvorena vrata. Verujte nisam imao nikakvu ambiciju da vas branim niti ću to u buduće činiti.
Narodni poslanik Dragan Todorović, povreda Poslovnika.
Apelujem na povredu člana 107. Poslovnika koja kaže da govornik na sednici Narodne skupštine mora da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Izvinjavam se, ali da li je poštovanje dostojanstva Narodne skupštine kada pričate o nečemu ili o čoveku koji nije prisutan. Kada navodite citate iz nečijih izjava iz novina? Čoveka koji zaista više nije u sastavu ovog parlamenta. Apelujem u ovom mom prvom javljanju da iako imam utisak da se malo dešava neki "dežavi" jer imamo na predsedavajućem mestu osobu koja i te kako dobro zna da vodi sednice parlamenta, i te kako oštro zna da vodi sednice parlamenta, ali da bude tako oštar prema svima onima koji krše Poslovnik i koji žele da zloupotrebe vreme i mesto ovog parlamenta za iznošenje nekakvih političkih floskula koje nemaju ama baš nikakvih dodirnih tačaka sa onim što je na dnevnom redu. Dakle, mogao bih sada da pričam do u nedogled o nečemu što mi se ne sviđa u radu prethodnog režima, ili prethodne vlasti, kao što je stožer prethodne vlasti DS dvanaest godina u svom radu optuživala za sve ono što je negativno prethodnu vlast ili njenog nosioca Slobodana Miloševića. To nije način na koji ćemo doći do nekog poboljšanja, to nije način do kojeg ćemo doći do dizanja kvaliteta života u Srbiji, to je način da se zaista bavimo prošlošću. Apelujem da se sada zaista vratimo na poboljšanje stanja u oblasti pravosuđa što je i suština predloga zakona o izmeni Zakona o javnom beležništvu, jer složićete se da ima veoma mnogo problema u toj oblasti, a naročito posle one reforme, čuvene reforme pravosuđa koja je dovela stanje u toj oblasti u vrlo nezavidan položaj i da se u daljim diskusijama obratimo upravo na rešavanje ovih problema. Žao mi je što moram da pomenem, ali kada se već radi o situaciji u toj oblasti ima nas koji pamtimo i da je set zakona iz oblasti pravosuđa propisivao neke 2002. ili 2001. godine reformu pravosudnog sistema koja je trebala da bude oličena u tome da se konstituišu apelacioni i kasacioni sudovi ali se to nije desilo jedno pet godina, a ovde se govori o problemu za pet dana. Hvala.
Zahvaljujem. Sve dok se na pristojan i argumentovan način pominju i oni koji nisu narodni poslanici to je prosto deo debate. To ne možete tretirati kao povredu Poslovnika, možete ako se to radi na neodgovarajući nepristojan i uvredljiv način. Ali ako svedemo naša ovlašćenja samo na spominjanje međusobnih imena nije baš za skupštinsku debatu. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, sticajem okolnosti baš pred moj nastup se promenio predsedavajući, pa ću malo da rizikujem. Pre svega želim da govorim o temi i naravno ne na način na koji su govorili prethodni, ali nešto moram i da prokomentarišem s obzirom da se odnosilo na nas. Imajući u vidu Zakon o izmenama i dopunama Zakona o javnim beležnicima, ovde je bivša ministarka pravde doslovce izjavila da ima razumevanje za odlaganje primene Zakona o javnim beležnicima. Mislim da je ona rešila da nam oprosti sve svoje greške. Bivši ministar pravde je prekršio članove Zakona o javnim beležnicima član 176, 177, 178, 179, 180. i delimično član 181. i time doveo u pitanje član 182, primenu zakona koju je ova grupa predložila da se odloži za narednih šest meseci imajući u vidu sve greške koje je Ministarstvo pravde učinilo dok je njime upravljala bivša ministarka pravde koja je ovde stvarno rešila da nam oprosti sve svoje greške. U vreme kada je trebala da rešava pitanje javnih beležnika kojih smo trebali imati stotinak, trebali smo već da imamo komoru javnih beležnika, komora je trebala da izabere svoje organe i da su trebali imati tarifni sistem odnosno pravilnik o tarifama. S obzirom da to nemamo mislim da se ona bavila pre svega utvrđivanjem sudova svoje partije da se nije mešala u svoj posao i da danas nama spočitavaju otprilike ono za šta su oni odgovorni. Što se tiče Zakona o vanparničnom postupku moram da kažem da ovde pre svega raspravljamo o sirotinji, koja je u prethodnih dvadesetak, neću reći prethodnih četiri godina, temeljno očerupana pa je par desetina hiljada izgubilo pravo da dokaže rođenje, odnosno da bude upisano u knjigu rođenih. Uglavnom se radi o siromašnoj populaciji. Gospodin pre mene je govorio da se radi o izbeglom stanovništvu koje su Hrvati počistili, pa među njima ima dosta osoba koje ne mogu da dokažu svoj identitet odnosno svoj datum rođenja. Iako ih je nama, tradicionalna dobronamerna država proterala i nas optužila za etničko čišćenje. Dakle, mi koji smo dobili 400.000 izbeglica iz Hrvatske optuženi smo za etničko čišćenje, to nikad neću shvatiti. Kao što ne mogu da shvatim da ljudi nemaju pravo da budu upisani u knjigu rođenih. Sem Roma, kao predsednik Narodne seljačke stranke moram da kažem da ovaj zakon rešava pitanje i siromašnih na selu, posebno onih koji su daleko od matičara bili i dan danas takvih ima. Ima takvih koji su daleko od struje i vode, a naravno i od matičara, tako da to siromaštvo koje je najviše izraženo na selu gde ljudi umiru u bedi često od glasi, oni koji su proizveli na stotine hiljada kilograma hrane. Žive u potpunoj bedi i nekada nemaju pravo da upišu novorođeno u knjigu rođenih. Neupisano lice nema pravo na venčanje, o tome niko nije govorio, nema pravo ni na ličnu kartu za koju verujem da bi s obzirom na stepen siromaštva u Srbiji trebala da bude besplatna, s tim što bi fotografima trebalo vratiti da fotografišu one koji vade ličnu kartu. Time bi udruženje fotografa tražilo da uposli hiljade ljudi i nije u redu što im je taj deo posla oduzet. Takođe mislim da se ovim putem otuđuje i pravo na lična dokumenta koja bi trebala biti besplatna za širu populaciju posebno za ovu koja će biti upisana u knjigu rođenih na ovaj način. Lice koje nije upisano u knjigu rođenih ne može biti upisano ni u knjigu umrlih. Takva osoba koja nije upisana u knjigu rođenih nema pravo ni da umre ili nema pravo da bude zabeležena u knjigama ove zemlje u knjigama rođenih i knjigama rođenih i da je uopšte postojala. Na kraju vas pitam šta biva ako neko usmrti takvu osobu koja nije upisana u knjigu rođenih, i tehnički se ne vodi da je postojala? Šta će u tim slučajevima biti, ukoliko to lice ne bude upisano? Najviše primedbi na predlog ovog zakona, ja verujem da će to biti dorađeno amandmanima, s obzirom da je naš predstavnik predlagača već to najavio, dakle, najviše primedbi su uputili oni koji su propustili to pitanje da reše. Neko je ovde rekao da je isuviše lako upisivanje. Naravno, ako bude teško onda neće biti ni dokazivo. To su ljudi koji jedino pomoću dva svedoka mogu dokazati da su rođeni, mogu da dokažu datum rođenja itd. Ovde je rečeno da to što nije komplikovano i da je previše lako da će to da otežava sprovođenje zakona, odnosno da omogući odgovarajuću zloupotrebu. Doslovce je rečeno da će neko spakovati nekog Avganistanca, što baš Avganistanca, može da bude Pakistanac, dakle, da će da bude spakovan i da će ga prevesti preko granice i da će ovaj zakon biti zloupotrebljen u tu svrhu. Zloupotreba tog zakona naravno da iziskuje krivično gonjenje, a to ako neko nekoga potplati da lažno svedoči i za to može da se odgovara. Ukoliko neko ima novca da potplati svedoke pitam vas šta ga sprečava da kupi naše isprave? To je daleko lakše nego dokazivati vreme rođenja, državljanstvo itd. Najlakše je u opštinama koje su pomenute kupiti isprave. Dakle, ni ta primedba ne stoji. Ovo što se tiče člana 71. čini mi se E gde stoji da se osobe koje dokazuju svoje rođenje i koje naknadno upisuju u matičnu knjigu rođenih, da ukoliko ne znaju kog datuma su rođene, da će biti upisana nova godina 1.1. te godine, otprilike kada je rođen. Mislim da ovo do sada nije primenjivano u matičnim knjigama rođenih, ali jeste u biračkom spisku. Da vas podsetim da ste vi to radili da ste upisali više stotina hiljada osoba u birački spisak pa ste ih posle eliminisali, koliko se ja sećam. Ima ovde kolega koji to prate i predstavnik predlagača to sigurno zna. Niste mogli da ih upišete u knjigu rođenih, ali zato ste mogli da ih upišete u birački spisak. Hoću da kažem da se bivša Vlada a posebno stranka koja je bila nosač te Vlade, nije borila protiv siromaštva nego protiv siromašnih i ovaj zakon kojim mi želimo da regulišemo jedno od pitanja siromašnih je dokaz za to. Na kraju moram da kažem da nam je zamereno ovde da su se neki u ovoj koaliciji, a ja ne pripadam SNS, ja sam u poslaničkom klubu, predsednik sam Narodne seljačke stranke, da su se promenili. To je rekao šef vašeg poslaničkog kluba iako se on, po mom sećanju i po onome što sam čitao iz istorije, iako se on dijametralno promenio ovde je nama zamerao kako se neko promenio i kako neko zloupotrebljava ili je na evropskoj ideji kao da je vaša stranka bila vlasnik evropske ideje i parlamentarne demokratije. Ukoliko je on sam mogao da se promeni zašto to pravo ne bi imali mi. Na kraju rizikujući da odstupim od teme, ne slažem se sa onim političkim banditizmom posebno zato što se ta rečenica ne odnosi samo na nas. Gospodin Borko Stefanović je to rekao u konotaciji da se odbornici kupuju, da prelaze, da se formiraju neke nove vlasti i da je to politički banditizam. Mislim da nije optužio samo nas, već i gospodina Tadića koji ovde nije prisutan. Dakle, on je prvi rekao da su odbornici i poslanici vlasnici mandata i da oni sklapaju odborničke i republičke većine i da je to sasvim normalno u jednoj parlamentarnoj demokratiji. Ne razumem zašto sada ono što je izjavio gospodin Tadić pre mesec i po dana, recimo, u Leskovcu, zašto bi to bio politički magnetizam koji bi vi prepisali nama? Hvala.
Iskorišćeno je 9 minuta od vremena poslaničke grupe. Narodni poslanik Boško Ristić ima druge obaveze, kao i poslanik Predrag Marković, koji nije u sali, tako da će oni dobiti reč ako u toku vremena predviđenog za raspravu dođu u salu za sednice. Narodni poslanik Jovan Palalić ima reč, a posle njega narodni poslanik Zoran Babić.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, naravno, nakon izbora Vlade i donošenja Zakona o izboru guvernera, u Narodnoj skupštini usledila je pauza i mi smo čuli najavu da ćemo krajem avgusta imati raspravu o jednom broju zakona koji su iz oblasti pravosuđa, a koji se tiču našeg usaglašavanja sa propisima EU. Da kažem iskreno, svi smo očekivali da će se pred nama naći Zakonik o krivičnom postupku ili Zakonik o parničnom postupku, jer je bilo mnogo primedbi na njih i na nemogućnost faktički da stupe na snagu. Moram da priznam da nas je sve iznenadila činjenica da danas raspravljamo o Predlogu izmena Zakona o vanparničnom postupku i Zakona o javnom beležništvu. Naravno, izradila se činjenica da Vlada Republike Srbije, koja je formirana pre mesec dana, još uvek nije u Narodnu skupštinu uputila ni jedan predlog zakona. To je činjenica. Ko god da pogleda sajt Narodne skupštine videće da. iako je naravno u normalnoj proceduri Vlada povukla sve zakone iz prethodnih saziva, mi još nemamo ni jedan predlog zakona sadašnje Vlade u Narodnoj skupštini. Danas raspravljamo o predlozima izmenama zakona koje je podnela poslanička grupa SNS. Mi smo u današnjoj raspravi ukazali na niz pitanja koje je potrebno raspraviti ili dobiti odgovore u vezi sa ova dva zakona. Naravno, prvo pitanje koje je postavila naša poslanička grupa, a provejavalo je danas u toku cele rasprave jeste pitanje predlagača zakona. Nesporno je da po zakonu i po Ustavu i narodni poslanici i poslanička grupa imaju pravo predlaganja zakona i oni jesu sasvim sigurno ovlašćeni predlagači. Naše je pitanje, gledajući ova izuzetno dva ozbiljna zakona, izuzetno važna zakona koja proizvode niz važnih posledica, da li je bolje rešenje bilo, mi smatramo da je bolje, da je iza ovih predloga zakona stala Vlada Republike Srbije? Do ovog trenutka nemamo mišljenje Vlade Republike Srbije o ovim zakonima. Ne znamo šta Vlada misli o ovim zakonima, a pogotovo o izmenama Zakona o javnom beležništvu. Sva odgovornost za sprovođenje ovih zakona biće na Vladi Republike Srbije. Velika je odgovornost koju je preuzela na sebe poslanička grupa SNS dapredloži rešenje da se prolongira primena Zakona o javnom beležništvu za šest meseci. Šta ako Vlada Republike kaže da je to apsolutno nemoguće, da je potreban mnogo veći rok, da mi ne možemo za šest meseci da uspostavimo sistem javnog beležništva, koji se uspostavlja već nekoliko godina? U tom smislu, zbog odgovornosti koju će preuzeti na sebe Vlade Republike Srbije, važno je da je ona preuzela odgovornost predlaganja ovog zakona. Nadasve, zbog problema koji su se pojavili u toku primene Zakona o javnom beležništvu, uočenih problema, možda je najbolje rešenje bilo u ovih mesec dana od formiranja Vlade, da Ministarstvo pravde sagledalo te probleme, a verujem da je imalo mnogo informacija i problema u primeni i da je danas izašlo sa izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu u celini verovatno i sa predlogom odluke o prolongiranju primene, jer taj zakon nadasve nije dobar. Ovde smo čuli različite priče, da je odličan, da možda nije dobar. Šta će se desiti ako Vlada Republike Srbije kaže da zakon ne valja? Mi smo prolongirali jedan zakon koji ima svoje norme, koji proizvode pravne posledice i pored niz institucija koje učestvuju u formiranju institucija javnog beležništva i onda izađe ministar Selaković i kaže – apsolutno se ne slažemo sa ovim što je ovde usvojeno, taj zakon ne valja ništa, moramo da ga menjamo. Vrlo je ozbiljan zakon i vrlo važne posledice preuzimaju jer javno beležništvo preuzima ovlašćenja države. Velika je odgovornost da jedna poslanička preuzme na sebe predlaganje zakona u kojem se daju ovlašćenja države fizičkim licima. Čuli smo ovde priče da je ovaj zakon hitno potrebno usvojiti, pogotovo zakon o vanparničnom postupku, jer on treba da pomogne Srbiji u usklađivanju sa propisima EU. To je nekoliko šefova poslaničke grupe iz vlasti predložilo. U obzraloženju zakona doslovno stoji da ne postoji propis u EU sa kojim treba uskladiti ovaj zakon. Postavljam pitanje i predlagaču zakona i molim da mi da odgovor – da li je ovo zahtev Evropske komisije ili Kancelarije Evropske komisije ovde u Beogradu i ako jeste, prosto, da vidimo kako je moguće da postoji propis sa kojim treba ovaj zakon uskladiti. Niz stvari smo ovde danas čuli koje su vrlo kontradiktorne. To govori o neozbiljnosti države i prethodnih vlada. Kada je predložena prva varijanta zakona u Narodnoj skupštini u januaru mesecu 2012. godine, bila je izjava da je 30 hiljada lica u pitanju. Predstavnik predlagača je rekao da se radi od 15 do 20 hiljada. U predlogu zakona se govori o 6,5 hiljada. Mi kao država ne znamo uopšte o kojem broju lica se radi, a treba da primenimo jedan vrlo ozbiljan i važan zakon. Zašto smo ovde govorili o problemu zakona o vanparničnom postupku? Pričalo se kakve može da proizvede posledice i evenutalne zloupotrebe. Ne možemo isključiti mogućnost da neki zakon bude zloupotrebljen. Ovde je suština da napravimo takav zakon da mogućnost zloupotrebe bude najmanja, a suština toga u ovom zakonu je ko su ovlašćena lica koja pokreću postupak i ko su učesnici postupka i kako se sprovodi postupak. U tom smislu je moja koleginica Milica Radović rekla o amandmanu koji smo podneli, koji može da spreči probleme u sprovođenju ovog zakona u smislu širenja prikupljanja dokaza za ovu vrlo jednu važnu stvar. Voleo bih da dobijem mišljenje ili odgovor od predstavnika predlagača. Mi smo u roku od 15 dana u Narodnoj skupštini imali dva predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o vanparničnom postupku. Jedan je podnet 13. avgusta, pa je povučen, a drugi je podnet 21. avgusta. Oni su razlikuju. Razlikuju se u vrlo važnoj stvari. Voleo bih da čujem mišljenje o tome. Razlikuju se u tome ko su ovlašćena lica za pokretanje postupka. U prvom predlogu zakona to su bili, pored organa starateljstva i lica koje je zainteresovano, i organ Uprave nadležno za vođenje matičnih knjiga i lice koje se bavi zaštitom ljudskih prava. Ta dva ovlašćena lica za pokretanje postupka su faktički isključena u novom predlogu zakona. Vrlo je široko dato pravo. Znam da je to jedna kaučuk norma, da je to pravni standard, lice koje za to ima neposredni pravni interes, ali može biti velikih zloupotreba upravo ovde. Ko su ta lica, pored lica koji ima neposredni, znači lice na koga se odnosi primena zakona i organa starateljstva, ko je to ko još može da ima neposredni pravni interes da pokreće ovaj postupak koji će se u najvećem broju slučajeva, gledajući norme ovog zakona, završiti tako što će se doneti rešenje kojim se usvaja predlog. Dva svedoka, verujem da tu neće biti nikakvih problema. Zašto je bilo bitno ne žuriti sa ovim zakonom i dobro urediti ovu materiju? Nije stvar u tome da rešimo probleme naših građana koji u ovom trenutku postoje u Srbiji. Ovaj zakon se primenjuje ubuduće kao jedna opšta norma. Gledajući sad dešavanja u ovom trenutku i u Evropi i svugde, ne znamo šta se može desiti i kakve se sve situacije mogu pojaviti koje će olakšati nekome da stekne upis u matične knjige, a nakon toga i državljanstvo i izborno pravo, takođe vrlo važno. Još jednu stvar moram da kažem, ovde se mnogo o tome polemisalo, ovaj zakon nema nikakve veze sa izbeglicama. Svako ko je pročitao ovaj zakon vidi da ovaj zakon ne rešava probleme izbeglica. Da ne bude tu zabune u javnosti, o tome se poprilično polemisalo. Mnogo je problema i mnogo je pitanja koja su ostala otvorena. Mislimo da nije trebalo žuriti sa jednim zakonom od ova dva i bilo bi bolje zbog ozbiljnosti materije, da bi se izbegli problemi u primeni, da je ove zakone predložila Vlada Republike Srbije. Hvala.
Iskorišćeno je osam minuta i 45 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima predstavnik predlagača, narodni poslanik Vladimir Cvijan. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, imam neki utisak kao da od jutros konstantno odgovaram na ista pitanja, samo različite poslaničke grupe postavljaju pitanja. Dakle, mi smo od jutros već diskutovali na temu o tome o kom broju naših građana govorimo kada usvojimo zakon o vanparničnom postupku, koji reguliše tzv. pravno nevidljiva lica. Već smo skrenuli pažnju da smo u obrazloženju stavili cifru od 6.500, jer smo poštovali nalaze u UNHCR. Da budem precizan, u stvari čak ni oni nisu precizni, zvanični nalazi UNHCR-a. Po jednom nalazu ima 6.500, po drugom 6.750. Bivše Ministarstvo pravde, kad je predlagalo sličan zakon, govorilo se o 30 hiljada. Evo mi smo, ja sam lično upotrebio par puta procenu 15 do 20 hiljada. Dakle, ne možemo znati koliko ima precizno pravno nevidljivih ljudi u Srbiji. Znaćemo kad ovaj zakon bude implementiran i kad budemo videli koliko se ljudi javilo. Takođe, više puta smo obrazlagali ovde da ovde ako je zakon kvalitetan i kad vidim da smo ga danas na odborima usvojili jednoglasno, krajnje je svejedno da li će ga predložiti ministarstvo ili poslanička grupa SNS. Moramo voditi računa o činjenici da su Ministarstvo pravde i cela Vlada trenutno zaista u ogromnom poslu. Neka nezvanična informacija kaže - oko 80 novih zakona ćemo imati u redovnom zasedanju. Dakle, mnogo zakona mora da se donese, mnogo propisa mora da se donese. Ovo je jedan dobar zakon koji, zašto da ne naravno, i poslanici SNS mogu kvalitetno napisati. Ogovoriću vam i direktno zašto imaju dva nacrta zakona. Naime, baš negde u međuvremenu je konačno formiran do kraja Sekretarijat za zakonodavstvo. Novi direktor sekretarijata za zakonodavstvo, uvaženi kolega Dejan Đurđević, doktor nauka, profesor na fakultetu, je imao određenih sugestija povodom Zakona, analizirajući i mišljenja stručne javnosti, nevladinih organizacija i međunarodnih organizacija i smatrao je kao direktor sekretarijata i mi mu se zahvaljujemo, to i pokazuje saradnju između parlamenta i Vlade i Sekretarijata za zakonodavstvo da neke izmene treba uvesti. Konačno, ni u jednom momentu nismo danas rekli da mi usvajajući Zakon o vanparničnom postupku se na bilo koji način usaglašavamo sa propisima EU. Izričito smo rekli više puta da je u zadnjih 10 godina bivši režim imao mogućnost da donese ovakav zakon na osnovu izričitih kritika međunarodnih organizacija, pa sam još i u uvodnom izlaganju rekao UNHCR, UNICEF, Međunarodni komitet Crvenog krsta, Komitet Ujedinjenih nacija za ljudska prava, Komitet Ujedinjenih nacija za borbu protiv diskriminacijaa, OEBS, sigurno sam zaboravio nekoga, ali najmanje 10međunarodnih vrlo značajnih, vrlo relevantnih organizacija je u zvaničnim dopisima bivšem režimu reklo – ljudi, rešavajte hitno problem pravno nevidljivih lica. To nije rešeno. Mi sad stavljamo zakon u proceduru. Svakako da će biti i da je to usaglašavanje, možemo slobodno reći ne samo sa evropskim standardima. Ovaj zakon koji je SNS predložila, mislim na pravno nevidljiva lica i njihov upis u matične knjige, je u stvari u skladu sa civilizacijskim zakonima. Iz tih razloga on jeste u proceduri po hitnom postupku. Hvala.
Narodni poslanik Jovan Palalić, dva minuta replika.
Kratko, prosto da se osvrnem na ovlašćenog predlagača, naravno i pitanje. Postavio sam pitanje - da li je Vlada dala mišljenje na ovaj predlog zakona? To je vrlo važno, pogotovo zakon o izmenama Zakona o javnom beležništvu. Taj zakon mora da primeni Ministarstvo pravde i državne uprave. Mi nemamo do sada mišljenje Vlade Republike Srbije. Šta Vlada misli o ovom predlogu? Da li je Vlada zasedala i dostavila mišljenje? Nije jednostavna stvar kada vi na nekog prenosite ozbiljne odgovornosti o rokovima o kojima on nije konsultovan, ili jeste konsultovan. Vrlo je važno da čujemo to, da li je Vlada Republike Srbije konsultovana o tome da je šest meseci dovoljan rok da se primeni Zakon o javnom beležništvu. Podsećam vas još jednom, nakon formiranja čitave institucije javnog beležništva, značajna prava koja država ima biće preneta na fizička lica. Potpuno imam razumevanje u kakvom stanju ste vi zatekli pravosuđe i koliko je važno formirati instituciju javnog beležništva. Mi u ovom trenutku, ne računajući sedišta osnovnih sudova, u najvećem broju gradova i opština gde su sudske jedinice, imamo prazne sudnice, prazne sudske kancelarije i pretrpane kancelarije gde se overavaju razna dokumenta. I nesporno je da je institucija javnog beležništva važna, jer će rasteretiti sudove upravo tog posla, kolega, nažalost, zbog jako loše, užasne reforme pravosuđa sada imaju. Ali, budimo svesni da je teško shvatiti da Vlada Republike Srbije, koja je izvršni organ vlasti, treba da prenese niz nadležnosti, a da o tom pitanju nije konsultovana, ili ako jeste, voleo bih da dobijem odgovor.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, a posle njega narodna poslanica Milica Vojić-Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, zakon o dopunama Zakona o javnom beležništvu ima samo dva člana kojima se prolongira primena ovog zakona sa 1. septembra 2012. godine na 1. mart 2013. godine. Srpska napredna stranka želi da ukaže da je uvođenje javnog beležništva u pravosudni sistem Srbije neophodnost i zbog toga bih vam prezentirao jednu širu sliku notarijata ali i razloge zbog kojih je Srbija poslednja zemlja u regionu u kojoj nije primenjen ni taj zakon, niti imamo institut notarstva, kao i razloge zbog kojih građani Srbije nažalost i još uvek i za najmanji pravni posao trče po sudovima, čekaju redove, umesto da, kao što idu kod izabranog lekara, mogu da koriste i izabranog beležnika. Ovih šest meseci razlike između 1. septembra i 1. marta naredne godine su nam potrebni da se na najkvalitetniji način donesu sva neophodna podzakonska akta, i to ona podzakonska akta koja bivši režim nije doneo, valjda, pretpostavljam da su imali neka preča posla, umesto da se bave potrebama građana. Ono što ću rizikovati sada je da prekršim Poslovnik i nadam se da me nećete opomenuti i da mom dragom kolegi i prijatelju gospodinu Palaliću poručim da SNS naravno komunicira sa Vladom Republike Srbije. Poslanička grupa SNS komunicira sa jednim vrhunskim pravnikom, sadašnjim ministrom pravde gospodinom Nikolom Selakovićem. Ne znam zašto se celog dana provlači zašto je taj zakon predložila poslanička grupa. Zar treba da se stidimo inicijative koja polazi iz parlamenta? Zar treba da se stidimo inicijative koja treba da pođe od svakog narodnog poslanika? Zar nam je malo inputiranja stvari da narodni poslanici dolaze u Narodnu skupštinu samo da bi otišli do restorana i da bi razlikovali dvojku od četvorke, dugmenceta protiv i dugmenceta za. Ne želim da budem deo tog klišea. Srpska napredna stranka želi da vrati jedan nivo u ovu Narodnu skupštinu. Zbog toga vas molim da prihvatite našu taktiku. Takvih poteza će biti još. Inicijativa treba da polazi i od Narodne skupštine i od nas kao predstavnika građana. Žao mi je što gospodin Đurić nije više prisutan u sali. Neke kolege tražile su i garanciju da li će notarstvo zaživeti od 1. marta 2013. godine, što je i potreba i želja kako građana Srbije, tako i SNS i naših partnera u Vladi Republike Srbije. Međutim, želeo bih da pitam i gospodina Đurića i sve skeptike da li će ako se sve to primeni i ako ceo taj posao donošenja podzakonskih akata obavimo u narednih šest meseci i primenimo ih od 1. marta, da li će taj skepticizam nestati? Da li će izaći pa reći – dajemo vam podršku, dajemo podršku toj vladi koja je spremna da uredi kako pravni, tako i sve druge sisteme u Republici Srbiji? Neću, a planirao sam da govorim o začecima notarijata, koji se nalaze u institutu Rimskih tabilionesa, da je razvoj javnog beležništva i notarijata, kakav danas poznajemo, započet još sredinom srednjeg veka, o Bolonjskoj pravnoj školi, o tome da je u Francuskoj, recimo, tzv. Ventoza zakonom iz 1803. godine notar definisan kao poverenik države, koja mu je dala državni pečat i deo javnih ovlašćenja. Zamislite, u Francuskoj, uređenoj zemlji, a voleo bih da dočekamo da živimo u takvoj Srbiji, ima notarijanstvo od 1803. godine uređeno zakonom. Srbija ni 2012. godine, više od dva veka, nažalost, nema zakon koji definiše tu oblast. Što se tiče zemalja bivše Jugoslavije, u BiH je uspostavljen notarijat donošenjem tri posebna zakona koji su u potpunosti harmonizovani. Notarska služba je prvo započela rad u Federaciji, sredinom 2007. godine, u distriktu Brčko par meseci posle toga, početkom 2008. godine 11. marta i u Republici Srpskoj. Javno-beležnička služba u Hrvatskoj obnovljena je Zakonom o javnom beležništvu 29. jula 1993. godine, i treći od pozakonskih propisa donesenih na temelju tog zakona. Slovenija i Makedonija su takođe uvele notarsku službu, jedino u Crnoj Gori je pri kraju postupak implementacije i kako zakona, tako i podzakonskih akta. Sve ovo vam govorim ne osvrćući se mnogo u prošlost, već želeći da iz prošlosti izvučemo najbolje za budućnost koja nas čeka i za koju želimo da bude što kvalitetnija. Na odgovornost bivšeg režima zbog toga što javno beležništvo nema primenu u Srbiji kasnimo za Evropom, kasnimo za zemljama u okruženju, a to nije ona brzina kojom SNS i partneri u Vladi Republike Srbije želimo da Srbija ide tim putem ka EU. SNS se zalaže za uvođenje javnog beležništva u pravni sistem Srbije, kako zbog Madridske deklaracije koja propisuje osnovna načela javnog beležništva u Eropi, tako i zbog toga što javno beležništvo treba da dovede do bržeg, efikasnijeg i jeftinijeg postupka, a samim tim i do kvalitetnijeg podizanja kvaliteta života građana Republike Srbije. Ovaj predlog zakona o dopuni Zakona o javnom beležništvu nam je nametnut. Nametnut je inercijom bivšeg režima koji je imao priliku i žao mi je, kao građaninu Srbije mi je žao zato što to niste uspeli da uradite u prethodnom periodu. Zakon o javnom beležništvu je donet, podsetiću vas, 9. maja 2011. godine i od tada je, nažalost, ostao mrtvo slovo na papiru. Nema podzakonskih akata. Javno-beležnička komora je formirana pro forme. Gde je statut? Gde su drugi akti komore? Organi javno-beležničke komore ne postoje, a prošlo je, podsetiću vas, više od godinu dana. U Srbiji je, pogubna činjenica ali istina, javno-beležnički ispit položio 41 notar i ako znamo da jedan notar dolazi na 25 hiljada stanovnika, vidimo da sadašnji broj notara je dovoljan za manje od polovine Beograda. Šta ćemo sa onom drugom polovinom? Šta ćemo sa ostatkom Srbije? Ono što bih želeo da kažem i što bih želeo da poručim – da svi oni koji su položili javno-beležnički ispit, 41 građanin, ne treba da brinu i da svi koji su taj ispit položili, po pravilniku i zakonu, počeće sa radom, nadam se i ubeđen sam, 1. marta 2013. godine. Analizom matičnog zakona o javnom beležništvu vidi se da su obaveze Ministarstva bile, a spomenuću samo neke od obaveza: članom 15. da se odredi broj javno-beležničkih mesta – nije određen; članom 21. da se propiše radno vreme javnoih beležnika – nije utvrđeno; članom 135. da se odredi javno-beležnička tarifa – ništa od svega toga nije urađeno. Šta ćemo sa javno-beležničkim poslovnikom i svim stvarima koje on targetira i tretira? Ministarstvo pravde Republike Srbije će u narednih šest meseci doneti sva neophodna podzakonska akta kako bi zakon o javnom beležništvu mogao da se primenjuje od 1. marta 2013. godine. Za SNS razlozi za donošenje ovog zakona su kristalno čisti, a to je što će nas uvođenje javnog beležništva približiti punopravnom članstvu u EU, sa jedne strane, a sa druge, ne manje važne strane, što će rasteretiti sudove, dovesti do bržeg, efikasnijeg i za građane jeftinijeg postupka. Još jednom ću, kao što očekujem prilikom izglasavanja ovih predloga zakona podršku partnera iz Vlade Republike Srbije i parlamentarne većine, reći da mi je drago što ta podrška dolazi i iz stranaka bivšeg režima koji su shvatili grešku, koji shvataju pojedinačne greške, da su neko vreme propustili, da su to građani shvatili, da nisu imali dovoljan kapacitet, svoju poruku su poslali na izborima 6. i 20. maja i da je ovo prilika da se malo iskupite. Ja vam se zahvaljujem.
Iskorišćeno je devet minuta od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić-Marković, posle nje narodni poslanik Miroslav Petković i on je poslednji prijavljeni govornik za današnju raspravu. Izvolite.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, danas smo u sali pričali o mnogo toga ali smo malo govorili o zakonima koji su pred nama i o tome koliko veliki problem pokušavaju da reše predlozi zakona koji su danas pred nama. Jedan od problema, a ja hoću da govorim o izmenama i dopunama Zakona o vanparničnom postupku, jedan od većih problema u ovoj zemlji jeste apatridija a to su zapravo pravno nevidljive osobe u državi, osobe koje nemaju dokumenta, nisu upisane u knjige rođenja i jednostavno to su osobe koje nemaju prava da bilo koje građansko i ljudsko pravo, ako drugi građani Srbije imaju takva prava uopšte kad pogledamo u kakvoj situaciji žive, ispune – pravo na rad, pravo na zdravstvenu zaštitu, pravo na socijalnu zaštitu, obrazovanje, a na kraju i politička prava da biraju i da budu birani. Zapravo, to su oni građani i one osobe koje apsolutno ne učestvuju u životu ove države i ovog društva. Naravno da je potpuno jasno da je raspad države, siromaštvo, migracije, sve ono u čemu je Srbija živela u poslednjim decenijama 20. veka doprinelo tom problemu značajno. Ali, ono što se danas neprekidno provlači i gospodin Cvijan pokušava da nam objasni a mislim da je vrlo važno da to razjasnimo do kraja je to da tačan broj osoba koje žive bez dokumenata i broj osoba koje nisu upisane u matične knjige ne postoji. Tačna procena ne postoji jer je niko nije uradio. UNHCR jeste godinama unazad radio na ovom problemu i sa osobama koje nemaju dokumenta, ali se zapravo ne zna tačan broj osoba koje nemaju dokumenta i osoba koje nisu upisane u matične knjige. Koristiću podatke koje je dao gospodin Saša Janković, Zaštitnik građana, na konferenciji koja je bila posvećena, ovde u Skupštini početkom 2012. godine, upravo ovom problemu i u tom izveštaju se govori o 30 hiljada osoba koje nemaju dokumenta i govori se o šest hiljada ljudi koji nisu upisani u matične knjige, što ovaj postojeći problem još više produbljuje. Potpuno je jasno da se radi o osobama koje žive na marginama društva, siromašnim osobama, osobama koje imaju nisko obrazovanje i ne mogu da se izbore same sa ovim problemom i da je stvar toga da država mora da se izbori sa tim. Interesantno je, recimo, da je Ministarstvo za lokalnu samoupravu i za ljudska i manjinska prava propustilo priliku da popis koji je bio u jesen 2011. godine, upravo iskoristi u cilju da se sazna broj osoba koje nemaju dokumente i nisu upisani u matične knjige, ali nažalost ništa nije urađeno po tom pitanju. Isto tako je ovo ministarstvo imalo jedan projekat i dalo je otprilike oko pet miliona dinara da se sazna tačan broj osoba koje nisu upisane u matične knjige, ali se takođe podatak nije saznao. Sa druge strane, ovo ministarstvo je bilo predlagač Zakona o matičnim knjigama i urađen je jedan korak u tom pravcu. Oni su u 2009. godini, na osnovu ovog zakona, upisali 9.573 osobe, a bilo je podneto 9.876 zahteva. Znači, 303 zahteva nisu prihvaćena. U 2010. godini je bilo 9.072 zahteva, a prihvaćeno je samo 7.996 zahteva. Znači, 1.176 zahteva je odbijeno i to su osobe koje se pojavljuju u ovoj grupi osoba koje će ovaj zakon verovatno morati da reši. Ministarstvo za lokalnu samoupravu je smatralo da je zaista problem u propisima koji već postoje, da je potrebno da se ti propisi bolje primenjuju i da je stvar samo toga, ali je upravo to ministarstvo bilo zaduženo da se ti propisi primenjuju, da se kontroliše kako se primenjuju i da rešava pitanje koje ove ljude može dovesti do toga da imaju dokumentaciju. Nažalost, to ministarstvo nije prepoznalo. Sasvim je očigledno da su u pitanju i procedure i birokratska praksa državnih organa koja je prekomplikovana. Predlog zakona koji je pred nama je otišao u potpuno drugu krajnost. Toliko je to pojednostavio, da ove zloupotrebe i mogućnost zloupotreba o kojima govorimo, vrlo su realne i tu treba naći meru. Svojim amandmanom smo pokušali to da ispravimo. Jasno je da se ovde radi o marginalizovanim društvenim grupama i da je potrebno pojednostaviti proceduru. Mislimo da ste u predlogu koji ste kao poslanička grupa dali 13. avgusta, možda za nijansu bili bolji nego ovo što ste popravljali 25. ili 26. avgusta. Ne znam šta se to dogodilo u tih 13 dana da se toliko stvari promeni. Zaštitnik građana je, inače, reagovao 2012. godine, zapravo podneo je inicijativu i tražio da i Ministarstvo pravde i Skupština nešto urade po tom pitanju. Nažalost, ništa se od toga nije dogodilo. Jedna grupa nevladinih organizacija, koja se bavila ovim problemom u prošlosti, je dala jedan predlog ovog zakona, ali je istina da taj predlog zakona nije nikada došao na dnevni red, jer je tadašnja predsednica Skupštine izjavila da je inicijativa došla baš u nezgodno vreme pred izbore, pa je to bila jasna poruka građanima, a vidim da se to i danas provlači, da kada su izbori onda država staje i sve što treba da se radi u državi nema veze, ne može, izbori su. Znači, ne može biti to razlog. Očigledno je da je onda ostavljen ovaj zakon za neko bolje vreme, kada država treba da garantuje ravnopravnost svih građana u ostvarivanju ljudskih prava. Evo nekoliko tehničkih zamerki na koje pokušavate da odgovorite. Vidim i poslanici i ovlašćeni predstavnik. Uobičajeno je da je predlagač, naravno postoji i druga varijanta, pred Narodnom skupštinom Vlada, jer onda Vlada stoji ispred predloga svojih zakona. Naravno da postoji mogućnost da poslanička grupa bude predlagač, naravno da postoji mogućnost koju ste vi iskoristili da jednom date jedan predlog zakona, pa posle 12 dana drugi predlog zakona. Naravno, vrlo je jasno da zapravo mi nemamo mišljenje Vlade o ovim predlozima zakona i to je nešto što ostavlja jedan trag. Sa druge strane, mi koji smo u parlamentu malo duže, kad god je predlagač u ime Vlade neko drugi, iza brda se valja nešto što ostavlja pitanje - šta se valja? Zatim, ovaj broj o kome polemišemo, volela bih da prestanemo više da polemišemo o tim brojevima 6.750, 20.000 i slično. Mislim da moramo da kažemo jednu stvar. Ovaj zakon će se primenjivati i ubuduće. Neće se stati sa primenom zakona kad se ispuni norma od 6.500, ili 700 i ostalo. Znači, o tome moramo voditi računa. Sledeće pitanje je i sa ti završavam, da li su zemlje u okruženju, koje takođe imaju ovaj problem, ovaj problem rešile? Na koji način su ga rešili i zašto mi trčimo pred rudu, kako bih rekla, jer očigledno je da trčimo pred rudu zato što nas neko tera na to? Hvala vam.
Osam minuta i 30 sekundi iskorišćenog vremena poslaničke grupe. Reč ima predstavnik predlagača, narodni poslanik Vladimir Cvijan.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista se slažem da bi bilo možda i boljih načina da se reši problem pravno nevidljivih lica i bilo je, kao što rekoh, 10 godina vremena da se ispoštuju preporuke i međunarodnih organizacija, i stručne javnosti, i Ombudsmana, i svih koji su se ovim pitanjem bavili i ništa tim povodom nije urađeno. Najelegantniji način da se, zapravo, reši ovaj problem je bio, i to je dobro primećeno u jednoj od diskusija, kada je vršen popis. Kada je vršen popis, popisivači, a to je koštalo mnogo para, su išli od kuće do kuće i lepo su mogli da preuzmu sve informacije na taj način da se stvori jedna baza podataka pravno nevidljivih lica. Ali, očigledno je, a o tome će biti prilike da se jednom razgovara i ovde u Skupštini, da je popis imao više za svrhu da se ubacuju razni mrtvi i slični da bi glasali i da bi se svašta dešavalo na izbornim mestima, što smo imali prilike da vidimo između dva izborna kruga i da vidimo, naravno, situaciju da imamo maltene više po popisu birača, nego što imamo stanovnika. No, te prilike su propuštene. Propušteno je mnogo prilika da se ova zaista važna oblast reši i sada nije bilo druge i zato smo mi, kao poslanici SNS, podneli predlog zakona koji rešava ovu oblast. Što se tiče onoga što sam čuo u dosadašnjoj diskusiji, što je rečeno, uobičajeno je da zakone predlaže Vlada. Isto tako, u poslednjih 10 godina, a naročito u poslednje tri godine smo slušali pre izbora, dok je još bivši režim bio na vlasti, kako je Skupština pretvorena u jedno telo gde 250 ljudi sedi, diže ruku kada im se kaže iz neke centrale, npr. na Andrićevom vencu, i mnogi analitičari, mnogi stručnjaci, mnogi ljudi iz partija su govorili da je to izuzetno pogrešno. Mi želimo upravo ovakvim aktom da prekinemo sa uobičajenom i pogrešnom praksom koja je do sada bila a to je da sve zakone predlaže Vlada. Zašto bi Vlada predlagala sve zakone? Važno je da mi, kao poslanička grupa i svi mi zajedno lepo sarađujemo sa Vladom, lepo sarađujemo u slučaju ovih zakona sa ministrom Selakovićem, slušamo njihova mišljenja, slušamo sugestije, koordinišemo naš rad, recimo sa direktorom, već sam malopre pomenuo, Sekretarijata za zakonodavstvo. To je mnogo važnije i na taj način se dolazi do kvalitetnih zakona i do kvalitetne situacije u državi, a to je da Skupština bude ono što zaista treba da bude, a ne puka glasačka mašina. Konačno, mišljenje Vlade na ove zakone. Pa apropo toga ni u jednom propisu ne piše da smo dužni da imamo mišljenje Vlade. Dakle, uveravam vas, ako neko misli da lažem, sutra će imati ministra Selakovića ovde. Sutra, evo, baš u ovo doba, za 24 sata, ministar Selaković će ovde sedeti i videćete iz prve ruke da smo sve ovo zaista u potpunosti, u saradnji sa Ministarstvom pravde, uradili, da je SNS podnela zakon u skladu sa dogovorom sa Vladom i Sekretarijatom za zakonodavstvo. Kada je u pitanju zakon o notarima, odnosno izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu, rokovi su nas pritisli. Moramo danas da odlučujemo o tom zakonu, ako mislimo da sprečimo njegovu primenu od 1. septembra. Hvala.
Narodna poslanica Milica Vojić Marković, dva minuta, razjašnjenje.
Hvala gospođo predsedavajuća. Meni je jako drago što isto mislimo o popisu, ali se nisam javila zbog popisa, zato što je to potpuno jasno. Javila sam se zbog toga što ste rekli upravo ono što uporno tvrdim i svi mi iz DSS. Ministar je danas trebao da bude ovde, pa makar da čujemo šta danas misli. Sutra će on da odgovara na neka druga pitanja. Neće se moći postavljati pitanje o tome. Dakle, što se nas tiče bilo bi jako delotvorno da je danas ovde ministar, i da danas razgovaramo o tome. Verujem vam na reč, ali nije to način na koji Skupština funkcioniše. Bilo bi jako dobro da to može da čuje svako od nas. Sa druge strane, niste mi odgovorili na pitanje – šta se toliko promenilo u vašem shvatanju rešavanja problema u odnosu na ovo što ste dali 13. avgusta i na osnovu ovoga što ste dali 26. avgusta? Naročito me interesuje onaj deo – ko je to ko treba da pokrene proceduru pred sudom? Da li je to bilo koji građanin koji je zainteresovan za to, ili su to neki nadležni organi, ili je to organ starateljstva? Šta se u tom delu toliko promenilo? Hvala vam.
Reč ima predstavnik predlagača, narodni poslanik, Vladimir Cvijan.
Očigledno se oko većine stvari slažemo. Što se tiče promena u dva nacrta zakona, ponavljam još jednom imali smo opsežne konsultacije sa stručnjacima. Apropo ove druge verzije koja je ušla u proceduru, smatrali smo da je ova verzija bolja. Ne bih ulazio sad u detalje. Zato što smatramo da je ta verzija, koju smo sada podneli, ne mnogo bolja, ali bolja i bolje rešava ovu materiju nego prva verzija. Iz jednog vrlo prostog razloga, a to će biti u danu kada budemo razgovarali o amandmanima, jer jedan od amandmana poslaničke grupe DSS se tiče procedure. Zaista je nezgodno to balansiranje, sa jedne strane, i preporuke svih međunarodnih organizacija, pa i Zaštitnika građana, kažu da treba pojednostaviti. Tu govorimo o siromašnim ljudima, govorimo o ljudima koji su slabijeg obrazovanja. Sa druge strane, moramo da imamo neki balans, neki sistem kontrole. Ne sme se ići ni u neku drugu krajnost, jer ako bismo suviše iskomplikovali proceduru upisa pravno nevidljivih lica, onda bi sam zakon izgubio svrhu. Ponavljam, zato što govorimo o siromašnih i slabo obrazovanim ljudima.
Narodni poslanik Miroslav Petković, posle njega narodni poslanik Predrag Marković.
Hvala gospođo Čomić. Dame i gospodo narodni poslanici, prvi govornik jutros u svom izlaganju je rekao da govorimo o zakonu koji ima samo dva člana. Jedan član od toga nije tehnički ispravan. Istog trenutka sam mogao da potpišem da ćemo ceo dan raspravljati upravo oko ta dva člana. Čuli smo danas raznoraznih stvari ovde, različitih predloga, od istorijskih podataka, pa do potrebe da Srbija konačno dobije notarski sistem. Ono što je bilo danas fascinantno, a to je da su u ovoj sali, u prepodnevnom delu, govorili predstavnici bivše Vlade, koji su deformisali srpsko pravosuđe, koji su ga razorili i zbog koga svaki građanin ove zemlje će imati ogromne probleme sa nesagledivim posledicama u budućem periodu. Bezbroj puta su poslanici DSS, kada su se usvajali zakoni iz seta pravosudnih zakona, govorili i ukazivali na probleme, i ponavljali nakon njihovog usvajanja da reforma ne znači promeniti zgradu i promeniti naziv suda. Danas sam očekivao da čujem objašnjenja, odgovore, zbog čega se nije primenio Zakon o javnom beležništvu. Imali smo priliku danas da slušamo ovde – da li je plagijat, da li je prepisao ovaj režim od bivšeg režima ili ne znam ko od koga neki zakon. To apsolutno ne interesuje nas, kao narodne poslanike, a siguran sam ni građane Srbije. Da razjasnimo još nešto vezano za predlog koji je došao od jedne poslaničke grupe. Niko ne spori, jedan narodni poslanik može da predloži zakon. Zato smo se borili. Podržavam gospodine Babiću, ni mi nismo dugmići, ali da vam kažem samo, to je podsećanje i za predsednika Skupštine i za sekretara, kada je nova Vlada povukla sve predloge zakona stare Vlade, povučeni su i predlozi Demokratske stranke Srbije i poslaničke grupe i pojedinih poslanika koji su to predavali i ne nalaze se više na sajtu Skupštine. Verujte mi, da mi dobro znamo kao poslanici DSS-a, kako to izgleda kada inicijativa za zakonodavnu aktivnost dolazi iz jedne poslaničke grupe, jer možemo da se pohvalimo da smo najveći broj zakonskih predloga uputili u proceduri. Ono što nas interesuje danas, kada postavljamo pitanje – gde je ministar, niko od nas nije rekao da se ministar plaši da dođe, ali ne vidim mogućnost da sutra pitamo ministra oko nekih stvari koje nas danas interesuju kada pričamo o ovom zakonu. Nismo čuli, nismo videli mišljenje Vlade. Vi znate kolika ovlašćenja i kakve nadležnosti preuzimaju fizička lica, koja će imati ogroman posao da obavljaju kada zaživi ovaj notarski sistem. Mene zanima da mi ministar kaže – da li je u međuvremenu povećana pravna sigurnost? Da li su poslovi od javnog značaja koje predviđa ovaj zakon povereni posebnoj službi od javnog poverenja. Rečeno je da je Srbija poslednja u regionu usvojila ovaj zakon. To niko ne spori. U međuvremenu, Srbija je postala poslednja i po visini zarada u regionu. Da li sada sudovi tamo gde postoje rade efikasnije? Čuli smo danas najavu da će se menjati očigledno Zakon o sedištima i područjima sudova i tužilaštava. Ono što smo ukazivali kada je usvajan ovako nakaradan zakon, kada su ukidani sudovi, i u tom Gornjem Milanovcu i u nizu drugih gradova u Srbiji. Da li je novi ministar obrazovao ispitnu komisiju? Da li novom ministru odgovaraju ovlašćenja koja je predvideo važeći zakon? Mi smo ukazivali da ni 1930. u Kraljevini Srbiji ministar pravde nije imao takva ovlašćenja, kakva je gospođa Malović preuzela na sebe, od formiranja komisije, od imenovanja 100 prvih notara koji će se time baviti. Pitali smo onda, zašto je taj broj? Zašto nije 34, koliko ima osnovnih sudova? Zašto nije 150? Nijedan argument nismo tada dobili, sem vezano za 25.000 stanovnika, a to prostom matematikom se može utvrditi da to nije broj 100. Zašto u zakonu nisu razrađeni nikakvi kriterijumi ni merila? Pedeset tri amandmana smo kao poslanička grupa uputili na set zakona. Da vas podsetim po hitnom postupku. Pet zakona smo raspravljali, advokatura, obezbeđenje, izvršenje i između ostalog i ovaj Zakon o javnom beležništvu. Po hitnom. A, za 15 meseci ništa nije urađeno. Razumem vas da hoćete da popravite to stanje. Niko od nas ne spori da Srbija treba da ima zakon, ali, pomeranje primene zakona za šest meseci, je pomeranje primene lošeg zakona, jer ovaj zakon nije dobar. Ono što mi predlažemo i niko ne spori to, to možete i vi kao poslanička grupa da uradite, možemo i mi, da predložimo izmene. Da je sreće da su prihvaćeni svi amandmani, pa da je usvojen taj zakon. Samo želim da vas pitam još par stvari, kratko mi je vreme. Da li je ovaj zakon, da li se pokazalo na osnovu njega dobro rešenje, da lica koja su završila specijalističke studije nemaju nikakvu prednost prilikom imenovanja za javne beležnike. Ja držim ovde program specijalističkih sudija za oblast notar, javni beležnik Pravnog fakulteta Univerziteta u Beogradu, koji je usvojen 2008. godine. Da li je veliki broj lica, između ostalih i koleginica koja je danas govorila, gospođa Milica Radović, pohađala specijalističke studije, završili su specijalističke studije, ovde su predavači, Sima Avramović, Olivera Antić, Mirko Vasiljević, Marija Draškić, Nebojša Jovanović, Dejan Đurđević, prof. dr Dragor Hiber, koji je učestvovao, koji je tvorac ovog zakona. To smo čuli u obrazloženju, kada je ministarka Malović predlagala ovaj zakon, da je on u skladu sa potrebama pridruživanja Srbije EU i Svetskoj trgovinskoj organizaciji. Prof. Hiber, autor ovog zakona, da je on vršio edukaciju i obuku tih ljudi predavanja i ispitivao studente. Četrdeset jedan čovek je položio javno beležnički ispit. Šta mu to garantuje? Šta će on da uradi? Evo ja imam uverenje jednog od njih koji je pohađao to, a položio iz Niša. Specijalista za oblast javnog beležničkog prava, samo da ga vidi i da ga baci, ne vredi mu ništa. Nikakvu prednost neće imati na osnovu toga. Može da ga okači na zid i da kaže – sine ovo je nadograđeno znanje koje je mama stekla, zato što je pohađala ovo, što je platila 1.000 evra školarine, što je platila 1.000 evra polaganja tog ispita, a sada čekamo da Ministarstvo pravde formira komisiju pred kojom će se polagati ispit i verovatno koštati još 1.000 evra. Ali, da ne pričamo, odnosno imam podatak da će koštati 60.000. To su pitanja za ministra. To ministar sutra ne može da nam odgovori u formatu 332, koliko imamo vremena da ga pitamo i on nama da odgovori. Zato smo predložili, zato smo jednostavno danas ukazivali na potrebu da ministar pravde kada se ovako važni zakoni usvajaju bude prisutan u sali. Da ne pričamo mnogo o ovim parama, to ćemo valjda čuti. Imam utisak, odnosno plašim se samo da ovo ne bude samo još jedna u nizu jeftinih demagogija o kojima raspravljamo po još uvek skupoj struji u toku dana. Siguran sam da do 1. marta ponovo raspravljamo o ovom zakonu, da će morati da dođe do izmene i dopune. Plašim se da ćemo do 1. marta pomerati još za tri ili šest meseci, kao što se to dešavalo verujte mi 10 godina sam ovde i sa zakonima, i o ličnoj karti, putnim ispravama i nizom drugih zakona kada se dobro ne izvrši procena vremena koliko treba da se ova primena odredi, da smo dobili mišljenje Vlade, ministar kaže, sve to mogu da uradim za šest meseci, e mi onda čekamo 1. mart i kažemo – ministre svaka čast uradili ste, ili kao što je gospođa Malović doživela danas, da doživi niz kritika, zato što je potpuno nesposobna i njeno Ministarstvo bi uradilo ove poslove. Hvala vam najlepše.
Narodni poslanik Predrag Marković, ima reč. Izvolite.
Hvala vam gospođo potpredsednice. Dame i gospodo, možda je ovo dobra prilika, pošto vidim da će veliki broj poslanika, poslaničkih grupa ili delova poslaničkih grupa glasati za jedan ili za oba zakona. Možda je dobar trenutak da se podsetimo da kada govorimo o pravu i kada govorimo o politici, posebno kada govorimo o zakonima, njihovim rokovima, koje predviđaju, često olako, često radi nekog političkog profita onoga ko trenutno predlaže zakon, a onda se uspostavi da nije moguće, ili primeniti u potpunosti, ili ispoštovati sve rokove i onda se u Skupštini prilikom promene delova zakona uvek otvara diskusija ko je sve kriv, a Skupština nije nikad, neće biti. Zato je možda dobro da se ne govoreći pojedinačno ko je kada šta sprečavao, podsetimo šta valja činiti svakome od nas, ako je odgovoran, kada hoćemo u jednoj oblasti tamo gde je ona standardizovana u većini zemalja sa kojima hoćemo da se poredimo i u većini zemalja sa kojima možemo da se poredimo, šta stvarno treba uraditi, šta je deo skupštine, a šta je deo izvršne vlasti. Mislim da je u današnjim diskusijama nekoliko puta pomenuto. Jeste 2005. na 2006. godinu smo doneli strategiju, predvideli smo obavezu donošenja, ovde govorimo o Zakonu o beležnicima, ili kako uobičajeno, jesmo i ranije tako govorili, o notarima i organizovali smo, to je ono na šta je sada aludirao gospodin Petković, u dogovoru sa stručnjacima da počne i priprema zainteresovanih koji bi u buduće želeli ili po želeli da se uključe kada zakon bude donet u potencijalnu notarsku, odnosno beležničku službu. To je bilo 2006. godine, na čelu sa profesorom Hiberom, mnogo vam hvala što ste ga pomenuli, jer je uložio ogroman trud i on i ceo tim ljudi na Pravnom fakultetu. Organizovano je nekoliko kurseva i specijalističkih i oni koji su služili samo za upoznavanje, ali odmah da kažem, gospodine Petkoviću, svi koji su ulagali u to, to je izbor njihove slobodne volje. Oni su ulagali bez garancija, kao što se to inače radi, ulagali su u ostvarivanje još jedne šanse za sebe. Zakon nije donet tada kad je bio spreman i kada se nalazio u skupštini 2006. godine, jer neke stranke nisu htela da uđu u skupštinu da za njega glasaju, neke su ušle, pa je to sprečavalo da za njega glasaju, ali o tome ćete se već svađati kad bude političkih nadgornjavanja, ovde govorim samo o troškovima. Zakon je donet tek 2011. ako ne grešim gospođo Čomić, pretpostavljam da vi tačnije zante, 2011. godine. Hvala. Postoji još čitav niz stvari koje treba uraditi da bismo dobili notarsku službu. Septembar je bio rok kada je ona trebalo da počne da radi. Septembar to je prekosutra, i naravno da su odgovorni ljudi u izvršnoj vlasti potpuno je svejedno kako ćete nazivati prethodna, nedavna, bivša, uvideli da nije moguće ispoštovati sve rokove mislim da postoji čak i predlog o promeni ovog člana koji je i sada predložen, koji se nalazio i ovde u Skupštini, koji je povučen ako se na varam i oko toga nema razloga ako smo ozbiljni ljudi da diskutujemo ko je kada šta predložio, u pitanju je jedan ili dva člana, što je povukao. Važno je da smo mi izgubili šest godina. Ko je izgubio? Građani jer uspostavljanje ove službe mi činimo da jedan problema koji postoji u pravosuđu, a postoji svih ovih godina, bude rešen da se rasterete sudovi, da se rasterete pre svega građani od svih onih redova, neophodnih veza, pokušaja da završe neki krajnje jednostavan posao na zakonit način, a da oko toga ne moraju da pokreću celu jednu instituciju i konačno rasterećenje advokata. Šest godina sve ove tri kategorije trpe štetu. Danas smo u situaciji da se oko toga svi slažemo i iz svih ovih diskusija je jasno da će verovatno svi glasati za, mada ne treba verovati ljudima kada obećaju. Bio sam ja u ovoj sali kada su mi za pet zakona se svi javljali i govorili – mi ćemo za to glasati, hvala vam što klimate glavom vi ste bili jedan od tih osoba draga poslanice, ali naravno nisu stigli da se pojave na glasanju. Važno je nešto drugo. Propuštamo priliku sada govorim onim poslanicima koji su predložili ove izmene. Dovoljan je jedan poslanik da bi predložio zakon. Kada to predloži ovako velika grupa, to odmah ima politički značaj i naravno da ćete trpeti optužbe od drugih političkih stranaka da hoćete da ostvarite politički profit. To nisu optužbe sa moje strane, to je samo savet starijeg čoveka, ako hoćete princip, onda do kraja igrajte na tom principu. Princip je jedan poslanik, i on je dovoljan da predloži zakon pošto je reč o tehničkoj stvari koja olakšava svima, onda neka jedan poslanik to i predloži. Odmah da vam kažem ja se zalažem samo za one stvari za koje sam spreman i sam da radim. Sa svim poslaničkim grupama je usaglašen Zakon o arhivima i arhivskoj građi. On tehnički nije stigao na dnevni red. Povučen je iz Skupštinske procedure, ako ne bude bio vraćen od strane Vlade, pošto ima sva mišljenja naravno da ću ga ja u roku od nedelju dana kao poslanik predložiti. Zašto? Iz istog razloga da nam se ne dogodi da sada zakon koji je ovde bio, ne u ovoj zgradi, ali u ovom domu u drugoj zgradi 2006. godine, sadašnji ministar prava je mlad čovek, ja ne mislim da je to ni prednost ni mana, ali je tada imao 22 godine, pretpostavljam da je bio student. Mi danas stvaramo preduslov da se možda na proleće sprovodi zakon oko kog su svi stručni i ozbiljni ljudi, pa i svi politički bili složni još 2006. godine, ali nisu stizali da se dogovore, jer su imali neku politički preču stvar i u međuvremenu je svako od ovih političkih stranaka bar jednom izašla da stavi svoje primedbe na celokupno pravosuđe, a da pri tome jednu ključnu oblast koja zatrpava pravosuđe naprosto u ovoj skupštini nije bilo lako postići konsenzus. Nekada to jeste teško, upravo zbog toga što Skupština sem toga što je najviša, jer je jedina zakonodavna. Celo pre podne slušam kako neko govori da je ovo najviše zakonodavno telo, kao ima više zakonodavnih? Ali je sem toga i politički. Politička arena, iako želite da sklonite svaki prizvuk politike u okviru nečega što je stvarno boljitak, boljitak za sve pa makar da time hoćete da ukažete ako sam dobro razumeo neko je izneo i takvu insinuaciju da je ovaj konkurs, ovaj test koji su polagali potencijalni beležnici sporan po mnogo čemu. Dobro sam vas razumeo gospodine Petkoviću. Je li tako? Samo u pripremi. Pouzdano znam da je sporan u mnogo čemu, ne znam da li je to nečijom voljom ili onim što se često dešava u Srbiji, naprosto opštom aljkavošću i to je eliminisano, ako hoćete da pokažete da ste principijelni još jedno vas podsećam postoji način da to i pokažete. Jedan poslanik, ma koji predlaže takvu vrstu izmena zakona i na taj način se i jasno stavlja do znanja da ne želi niti da se obeleži jedan prostor kao stranački, niti da se uzme ma koja vrsta političkog profita, već naprosto da u vremenu koje imamo, a Skupština ga sada ima možemo da donesemo čitav niz ispravki onoga što u međuvremenu nije urađeno iz ma kog razloga ili što verujemo da treba drugačije uraditi, jer se videlo da naprosto nije dobro planirano i da je neophodno, a vrlo lako to promeniti, to će onda promeniti i sliku Skupštine u očima građana. To je ono što sam želeo danas da vam kažem. Hvala vam najlepše.
Jedanaest minuta i 30 sekundi iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Ovim vas obaveštavam da na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč. Pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika na pravo za reč u raspravi u načelu? Ako neko od vas želi, molim da se prijavite. Narodni poslanik Miodrag Linta. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, hteo bih da reagujem na jednu krupnu neistinu koju je rekao narodni poslanik Janko Veselinović. On je rekao da je na inauguraciji predsednika Nikolića bio pozvan…
Narodni poslaniče, molim vas, tok sednice je da je rasprava u načelu završena. Pravo na reč imaju predsednici poslaničkih grupa, ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa ili samostalni poslanici koji nisu iskoristili svoje pravo iz člana 96. Tako da, u ovom delu sednice, kao član poslaničke grupe ne možete dobiti reč jer niste prijavljeni za reč na spisku narodnih poslanika a rasprava je završena. Zahvaljujem. Dakle, da li se javlja za reč neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ili neko ko nije iskoristio svoje pravo? Ako ne, na osnovu člana 98. stav 4. Poslovnika zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmeni Zakona o javnom beležništvu i Predlogu zakona o dopunama Zakona o vanparničnom postupku. Ovim za danas završavamo rad, a sednicu nastavljamo sutra, 30. avgusta, u 16,00 časova sednicom postavljanja pitanja narodnih poslanika Vladi Republike Srbije koja, po Poslovniku, traje svakog poslednjeg četvrtka u mesecu od 16,00 do 19,00 časova. Hvala vam.