Dame i gospodo, poštovani narodni poslanici, pred vama je danas zakon o semenu. Kao što znate seme je garant života biljaka, životinja i ljudi, seme je čuvar prirodne raznovrsnosti i različitosti koja se nalazi oko nas. Seme je istovremeno i potomstvo i roditelj, i seme je egzistencijalno najvažniji čovekov proizvod. Često se kaže - teško onome ko "jede ono što treba da seje" i onom ko "seje ono što treba da jede". Zato znam da ćete vi sa najvećom pažnjom pratiti i ispoštovati kasnije ovaj zakon. Proizvodnja semena, kontrola proizvodnje i kvaliteta, dorada i promet semena bila je uređena jedinstveno za seme i sadni materijal i ovakav način uređivanja navedene oblasti doveo je, pri primeni propisa, do određenih problema. Zbog toga je nametnuta potreba da se ova materija reguliše donošenjem zakona – sada su doneta dva nova zakona i ovo je treći zakon u tom paketu. Proizvodnja semena novih sorti poznate genetičke osnove, kvalitetno dorađeno i upakovano seme je preduslov savremene poljoprivredne proizvodnje. Obzirom da su priznavanje sorti i proizvodnja i korišćenje semena sorti poznatog porekla međusobno povezane oblasti, ova materija je ovim zakonom jedinstveno regulisana. Ovakav pristup i regulisanje navedenih oblasti već je usvojen u zemljama EU i u svim drugim normalnim zemljama. Ovim zakonom uređuju se uslovi i način proizvodnje, dorade, korišćenja, prometa, uvoza i ispitivanje kvaliteta semena poljoprivrednog bilja, rasada poljoprivrednog bilja i micelija jestivih i lekovitih gljiva, kao i priznavanje novostvorenih domaćih sorti, odobravanje uvođenja u proizvodnju stranih sorti i upis sorti u poljoprivredni registar. Zakon definiše 28 pojmova, od kojih su neki i novi, kao što su postkontrolna ispitivanja, DUS test, VCU test, i referentna kolekcija sorti. Na osnovu posebnih uslova u pogledu kvaliteta i porekla izdvojeno je pet kategorija sortnog semena, i to: predosnovno, osnovno, sertifikovano seme prve generacije, sertifikovano seme druge generacije i proizvodno seme. Za svaku od ovih kategorija data je definicija. Novina u zakonu je i način obeležavanja semena u prometu, tako da svaka kategorija semena ima poseban tip etikete. Ovde je precizno utvrđeno ko vrši kontrolu nad proizvodnjom pojedinih kategorija semena. U zakonu je utvrđeno kao novina da se proizvodnjom semena može baviti privredno društvo, odnosno preduzeće, drugo pravno lice i preduzetnik koji je upisan u Registar proizvođača semena, rasada, micelija jestivih i lekovitih gljiva. Izuzetno, proizvodnjom semena se mogu baviti i fizička lica, na osnovu zaključenog ugovora o saradnji sa proizvođačem semena. Seme proizvedeno u toj saradnji smatra se proizvodnjom proizvođača. Zakonom je utvrđena obaveza proizvođača da vodi knjigu evidencije o proizvodnji semena, sa sadržajem koji je drugačiji nego u postojećem zakonu. Evidencija se odnosi, između ostalog, na količinu ukupno primljenog semena, podatke o načinu proizvodnje, vrsti i datumu izvođenja određenih radova. Takođe, zakonom je definisana stručna kontrola nad proizvodnjom određenih kategorija semena i koje uslove mora da ispuni stručna organizacija kojoj je povereno da vrši kontrolu proizvodnje semena. U članu 15. predviđeno je da održavalac sorte, na osnovu dokumentacije o izvršenoj kontroli proizvodnje predosnovnog semena, izdaje uverenje o priznavanju predosnovnog semena. Za sve ostale kategorije uverenje o priznavanju semenskog useva izdaje Ministarstvo na osnovu dokumentacije o izvršenoj kontroli proizvodnje, koja mora da se čuva šest godina. Novina ovog zakona sadržana je upravo u navedenom članu, jer na takav način ostvariće se bolja kontrola porekla osnovnog semena, genetički identitet i čistoća sertifikovanog semena sorti koje su upisane u Registar sorti. Takođe, ostvariće se veze između procesa priznavanja sorti, obaveznog čuvanja standardnih uzoraka u nacionalnoj banci gena i izvođenja postkontrolnih ogleda u cilju provere, prvenstveno sortnosti i genetičke čistoće. Do sada ovakva kontrola nije bila predviđena i to je jedan od važnih uslova da budemo ravnopravni član OECD. Po direktivama EU, nacionalno telo tj. Ministarstvo je obavezno da sprovodi postkontrolne testove, nezavisno od proizvođača, odnosno vlasnika semena. Ovim zakonom navedena materija je precizno regulisana i pravilnicima će se bliže propisati način i postupak vršenja kontrole proizvodnje, obrazac prijave za kontrolu proizvodnje, obrazac zapisnika o kontroli u toku procesa proizvodnje i obrazac uverenja o priznavanju semenskog useva. Seme pre stavljanja u promet mora biti dorađeno, a dorađivati se sme samo ono seme za koje postoji uverenje o priznavanju semenskog useva ili seme koje je za račun domaćeg naručioca proizvedeno u drugoj zemlji i koje mora imati dokumentaciju o fitosanitarnoj ispravnosti i o sortnosti. Dorađivač semena mora biti upisan u Registar dorađivača. Proizvodnja semena u drugim zemljama za račun domaćeg naručioca do sada nije bila regulisana zakonom. U takvim slučajevima Ministarstvo je rešavalo svaki pojedinačni slučaj. Ovim zakonom ova oblast je konačno definisana, kako u pogledu dokumentacije koja je potrebna u slučaju uvoza naturalnog semena, tako i u slučaju obeležavanja semena tokom transporta u zemlju radi dorade i pakovanja, što takođe predstavlja odredbu koja je usaglašena sa direktivama Evropske unije. Uzorkovanje i ispitivanje obavljaće akreditovane laboratorije, dok uzorkovanje mogu da obavljaju i druga pravna lica, ukoliko imaju zaposleno lice odgovarajuće stručne spreme. Novina u ovoj odredbi je ta što se ispitivanje kvaliteta semena u novom zakonu poverava samo akreditovanim laboratorijama, kompetentnim za određeni tip i vrstu ispitivanja, koje su prošle stručnu proveru ocenjivača, a sertifikat o akreditaciji laboratorije se dobija za određeni vremenskiperiod. Dorađivač semena, odnosno uvoznik, odgovoran je za štetu krajnjem korisniku, ako seme ne ispunjava uslove u pogledu deklarisane vrste, sorte i kvaliteta semena. Ovim zakonom regulisano je da etiketu izdaje stručna organizacija, a sitna pakovanja dorađivač, odnosno uvoznik. Seme može da se uvozi samo u originalnom pakovanju. Naturalno seme može da se uvozi ako je seme sortno i ako je proizvedeno za račun domaćeg naručioca, a mora biti označeno etiketom sive boje. Članom 46. regulisano je da uvezeno seme uz otpremnicu, dakle, mora da ima fitosertifikat, sertifikat o sortnosti semena (OECD) i sertifikat o kvalitetu semena (STA). Uvezeno seme u originalnom pakovanju mora da ima deklaraciju koja je izdata od nadležnog organa zemlje izvoznice. Da bi se sorta priznala, što je novo u ovom zakonu, pored proizvodnih osobina koje su se do sada utvrđivale, utvrđuju se i osobine po DUS testu, tj. DUS ispitivanja i određivanje različitosti i stabilnosti sorte. Seme priznate sorte se može umnožavati i stavljati u promet na teritoriji Republike Srbije. Ispitivanje sorte u polju i laboratoriji predloženo je da traje dve godine. U praksi se pojavila potreba za preciznim definisanjem postupka priznavanja sorti koje su prethodno priznate, a u međuvremenu im je ugrađeno novo svojstvo, kao što je otpornost na bolest, sadržaj ulja, i ovaj zakon reguliše i takve slučajeve. Da bi se obezbedila objektivnost tj. da sve sorte u postupku priznavanja imaju podjednak tretman, njihovo ispitivanje u oglednom polju i laboratoriji se obavlja pod šiframa. Sortu za koju je doneto rešenje o priznavanju ili privremenom priznavanju Ministarstvo će da upiše u Registar sorti poljoprivrednog bilja, gde su sadržani podaci o novostvorenim domaćim, stranim, o svim ostalim sortama, kao i o sortama povrća koje su privremeno priznate. Kontrolu održavanja sorte vršiće Ministarstvo ili ovlašćena organizacija koja ispunjava uslove u pogledu opreme i stručnih lica za obavljanje te kontrole. Dakle, cilj ovog zakona je da reguliše oblast semenarstva na takav način da se zaštite u prvom redu interesi poljoprivrednika i svi poljoprivredni proizvođači. Osnov za tekst novog zakona o semenu poslužile su direktive EU, OECD šeme sertifikacije semena i postkontrolnih ispitivanja, ISTA pravila po pitanju ispitivanja semena i obeležavanja pakovanja semena. Pred vama je zakon o semenu koji treba da donese malo više kontrole i malo više konkurencije u našem semenarstvu. Konkurencije i kontrole plaše se samo oni koji nemaju dobar proizvod i žele nešto da sakriju. U našem semenarstvu poznato je da imamo dobre proizvođače semena i ovaj zakon će samo da im pomogne da to seme stigne i do drugih tržišta. Hvala vam i spremna sam posle da odgovorim na vaša pitanja.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Rafailović.
Gospodine predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što počnem da govorim o temi moram da one koji ne veruju u sudbinu razuverim, jer moj deda je pod komandom dede predsedavajućeg od 1941. do 1945. godine bio u "ravnogorskim" redovima, a evo, kao što vidite, i njihovi unuci su u istim redovima ovde. Šalu na stranu, ali to je zbilja i ovo je za mene veoma srećan trenutak. Pre ovog zakona imali smo dva zakona koji su bili na dnevnom redu ove skupštine. Tada sam bio izvestilac Odbora i nisam hteo da se javljam jer je Odbor bio jedinstven u tome da te zakone treba podržati, a jedinstven je i ovog puta. Na početku ću govoriti uglavnom o tome kako smo radili na Odboru i šta se dešavalo prilikom rasprave o ovom zakonu. Dakle, jedno od retkih ministarstava koje je dobilo apsolutnu podršku i od opozicije i pozicije u Skupštini Srbije je Ministarstvo poljoprivrede, a isto tako, koliko vidim, tako je ocenjeno i od evropskih organa. Šta se ovog puta desilo? Dobili smo 39 amandmana kojih nije bilo kada su bili prethodni zakoni iz slične oblasti. Desilo se to da je jedna interesna grupa našla za shodno da zaštiti svoje interese u ovom zakonu i to je legitimno. Problem je bio u tome da tih tridesetak amandmana nije usvojeno, zato što ovaj zakon neće štititi proizvođače semena. On će samo uvesti red i ukinuti monopol u proizvodnji semena. Jedina interesna grupa koja će biti zaštićena ovim zakonom su oni ljudi koji kupuju seme i proizvode bilje, a to su, uglavnom, seljaci ili kombinati. To je jedna velika novina koja garantuje da ništa neće biti kao što je nekada bilo. Ono što je najvažnije u celoj priči u vezi donošenja zakona, dakle, većina poslanika ne zna proceduru. Ministarstvo i Odbor za poljoprivredu Skupštine Srbije svaki zakon stavljaju prvo na javnu raspravu, tako da zakon stoji na uvid struci i struka daje svoje predloge. Naravno, može ga svako videti, a neću pominjati kada je Strategija bila da se išlo i po selima, obišao se Beograd, Novi Sad, svi delovi Srbije. Ovo je samo jedan od zakona u paketu zakona koji će doći. Pozivam, odmah sada na početku, opoziciju i sve poslaničke grupe da podrže ovaj zakon. To je važno, ne zbog toga što je ministar iz moje grupe, nego zbog toga što će ovu tranziciju i ulazak u EU najviše platiti seljaci; što pre uđemo u EU, seljaci će imati najviše koristi, jer ćemo ući u fondove EU, te pare će ići direktno njima i zbog toga je potrebno da podržimo zakon. Da se vratim na sam zakon; zakon ukida monopole i štiti proizvođače bilja, a to je najvažnije. Druga stvar koja je mnogo važna jeste uvođenje kontrole, potpune kontrole u sistemu proizvodnje i izdavanja sertifikata. Dakle, biće tu DUS testovi, biće kontrola da li se sorta u toku kontrole razlikuje od drugih, da li zadržava svoje proizvodne osobine koje su napisane na etiketi. Jedan deo primedbi, što se tiče amandmana, da etikete treba da štampaju proizvođači, to je nonsens, to je nenormalno da onaj ko proizvodi - i štampa etikete. Etikete može da štampa samo onaj ko kontroliše i to je jedina garancija da će se u kesici, vreći ili bilo kakvom pakovanju nalaziti samo ono što piše na etiketi. U ovom zakonu imate, u analizi efekata, jednu veoma važnu stvar koju ću potkrepiti ličnim primerom, u mojoj proizvodnji. Dakle, kaže – proizvodnju semena do sada su mogli da obavljaju pravna i fizička lica, što je kao rezultat imalo veliki broj proizvođača bez stručnog obrazovanja, a samim tim i proizvodnju nekvalitetnog i zdravstveno neispravnog semena. Zbog toga je izvoz semena bio otežan. Navešću vam samo jedan primer. U proizvodnji kupusa, pre petnaestak godina, ušla mi je kroz kesicu semena, kroz nekoliko kesica semena, bolest koja se zove cantomonas camperistis. I, znate li koji je rezultat toga? Moje njive, na kojima je to gajeno, van proizvodnje su 15 godina. Finansijski trošak, da bi se te njive uvele u proizvodnju, podrazumeva potpuno druge mašine; ni plug, ni traktor, ni drljača, ni sejalica, ništa ne sme da uđe u tu njivu pa posle u neku drugu, jer se bolest tako prenosi. To je samo jedan detalj, a da ne pričam šta mi se desilo u proizvodnji paradajza, kada sam kupio kesicu sa etiketom, ne znam ko je štampao, gde sam dobio umesto onoga što piše na kesici liniju majke, i umesto da to bude paradajz od dva i po metra, on je bio visok 50 santimetara. Dakle, zbog toga ovaj zakon treba pozdraviti i podržati. Zamene je najvažnija stvar, kao političara, ne kao proizvođača, da je osnov za donošenje ovog zakona sadržan u direktivama Evropske unije, OECD i svih ostalih institucija u Evropi. Nama je to u poljoprivredi veoma bitno zbog pregovora o pridruživanju, dakle ne govorim o ovom prvom delu odnosa sa Evropskom unijom, da što pre donesemo zakone iz oblasti poljoprivrede, pa da i gospodin Nikolić jednog dana, ako dođe na vlast, može koristiti blagodeti ovog zakona. Još bih napomenuo vezano za jedan paket amandmana koji se odnosi na to da ovaj zakon treba da tretira i proizvodnju GMO – genetski modifikovanog semena. Kada bi ovaj zakon to tretirao onda bi uveo u proizvodnju takvo seme na mala vrata i onda bi bila kontrolisana i dozvoljena proizvodnja. Zakon o proizvodnji genetski modifikovanog semena može biti samo zakon o GMO, koji je donet. Ako neko ima primedbi, mi možemo da ga menjamo i to nije problem. Druga stvar koju smo usaglasili na Odboru za poljoprivredu je vezana za deo amandmana koji se odnosi na zaštitu autora tj. onih koji suseme stvorili, odnosno njihove intelektualne svojine. Ovaj zakon, već je rečeno i svi su se složili sa tim, ne može tretirati takvu problematiku. To je problematika zakona o intelektualnoj svojini. Po Ustavnoj povelji Republičkom parlamentu ne sleduje da donese takav zakon, već parlamentu Srbije i Crne Gore. Mi smo se na Odboru usaglasili, jednoglasno, da podržimo zahtev Ministarstva poljoprivrede, dakle i ne znam, možda predsednik Odbora zna bolje da li je takvo pismo napisano, a ako nije uskoro će biti napisano i poslat zahtev da ovaj parlament može da donese i takav zakon. Dakle, zakon je dobar, uvodi red, ukida monopole, konačno će proizvođači moći da imaju u pakovanju semena ono što piše na etiketi i pozivam, u ime G17 plus, i poziciju i opoziciju da podrže ovaj zakon. Hvala.
Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Zoran Mašić, predstavnik SRS.
Uvaženo predsedništvo, uvažena gospođo ministre, uvažene koleginice, narodni poslanici, na početku bih demantovao ono što je rekao gospodin Rafailović. Ovaj predlog zakona o semenu na Odboru za poljoprivredu je usvojen većinom glasova članova Odbora za poljoprivredu i po tom osnovu on je određen kao izvestilac. Poslanička grupa SRS podnela je značajan broj amandmana i iz tih razloga mi u raspravi u načelu na Odboru za poljoprivredu nismo mogli prihvatiti predloženi Predlog zakona, a nesporno je da u proteklih godinu i nešto dana Odbor za poljoprivredu ima vrlo korektnu i kooperativnu saradnju sa Ministarstvom za poljoprivredu tj. to Ministarstvo ima jedan korektan odnos i saradnju sa predsednikom Odbora za poljoprivredu i celim Odborom. To mogu sa zadovoljstvom i za ovom govornicom da konstatujem. No, što se tiče zakonske regulative u oblasti poljoprivrede, o tome ću nešto reći - u proteklih godinu i nešto dana Vlada Republike Srbije i Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede najmanje su učinili na zakonskoj regulativi u oblasti poljoprivrede. Pri prezentaciji plana i programa rada Ministarstva poljoprivrede za 2004. godinu na Odboru za poljoprivredu izneto je, od strane Ministarstva, da će u 2004. godini iz oblasti poljoprivrede biti doneto 17 različitih zakona, a donet je samo jedan. Pri prezentaciji Strategije dugoročnog razvoja poljoprivrede, i to različitim subjektima u oblasti poljoprivrede, pa i skupštinskom Odboru za poljoprivredu, moglo se videti da se u 2005. godini planira donošenje 24 zakona iz oblasti poljoprivrede. Pošto pretpostavljam da se Ministarstvo za poljoprivredu "preplaniralo" što se tiče zakonske regulative, pa na nedavno održanom Odboru za poljoprivredu, kada je razmatran plan i program rada Ministarstva za 2005. godinu, članovima Odbora je predočeno da Ministarstvo poljoprivrede i Vlada planiraju da u 2005. godini predlože Narodnoj skupštini donošenje 14 zakona iz oblasti poljoprivrede. Ovo je, kao što smo mogli čuti iz uvodnog ekspozea gospođe ministra, treći zakon iz oblasti poljoprivrede u mandatu ove vlade i ovog ministarstva za poljoprivredu. Oni koji gaje iluzije o našem brzom pristupanju EU i tržištu Unije, i brzom pristupanju Svetskoj trgovinskoj organizaciji upravo treba da znaju da u oblasti poljoprivrede imamo najmanje usklađenih zakonskih propisa sa zakonima i direktivama EU i propisima SAD. Spominje se cifra od nekih 70.000 strana različitih zakona i zakonskih akata iz oblasti poljoprivrede, koji bi trebalo da budu doneti i usvojeni kod nas. Sa ovakvom dinamikom predlaganja zakona iz oblasti poljoprivrede od strane Vlade i Ministarstva zakonska regulativa neće se uskladiti ni za narednih 10, pa i više godina. Zbog toga je moj apel, pre svega Ministarstvu za poljoprivredu, a i Vladi, da značajno ažuriraju zakonsku regulativu u oblasti poljoprivrede, da bar ono što su planirali u ovoj godini dođe u ovaj skupštinski dom i bude usvojeno u Narodnoj skupštini, jer je to garant da eventualno pridruživanjem EU, a pogotovo priključenjem, možemo biti konkurentni na tom tržištu i možemo ispuniti zahteve poljoprivredne proizvodnje kojepostavljaju te razvijene zemlje. No, da se vratim zakonu o semenu o kome danas raspravljamo. Ovaj zakon spada u jedan od značajnijih zakona iz oblasti poljoprivrede, a predlagač zakona njime želi da uredi uslove i način proizvodnje, dorade, korišćenja, prometa, uvoza i ispitivanje kvaliteta semena poljoprivrednog bilja, rasada poljoprivrednog bilja i micelija jestivih i lekovitih gljiva, priznavanje novostvorenih domaćih sorti i odobravanje uvođenja u proizvodnju stranih sorti, kao i upis sorti poljoprivrednog bilja u Registar sorti. Predlagač zakona u obrazloženju iznosi da su osnov za tekst tj. sadržaj zakona o semenu poslužile direktive Evropske unije, OECD šeme, sertifikacije semena i postkontrolnih ispitivanja, UPOV, a to je skraćenica za Međunarodnu konvenciju o zaštiti novih biljnih sorti, i to za pitanje priznavanja sorti poljoprivrednog bilja, i ISTA pravila za zakonsko rešenje za ispitivanje semena, obeležavanje i pakovanje. ISTA je skraćenica, Međunarodna organizacija za ispitivanje semena. Predlogom zakona uvode se DUS testovi u postupak priznavanja sorti. DUS test je test kojim se utvrđuje različitost, osobenost, uniformnost i stabilnost sorte.Takođe se uvodi i VCU test, kojim se utvrđuje proizvodna i upotrebna vrednost sorte. No, i pored nastojanja predlagača zakona da Predlog zakona o semenu bude savremeno koncipiran, poštovani narodni poslanici, ovaj zakon ima značajnih manjkavosti i određen broj odredbi neće se moći sprovoditi u praksi, proizvodnji i kontroli sortnog semena bilja. Pre svega postoji prigovor pojedinih članova Komisije koja je radila na izradi nacrta zakona, a to su naučno-istraživački radnici iz oblasti biljne proizvodnje, iz naših vodećih naučnih i obrazovnih institucija, kao što su poljoprivredni fakulteti, da u toku izrade nacrta zakona nije bilo u opciji da se ovim zakonom reguliše priznavanje sorti poljoprivrednog bilja i upis u Registar sorti poljoprivrednog bilja, nego da je to naknadno uneto u Predlog zakona voljom pojedinih članova radne grupe, pre svega na osnovu mišljenja iz Ministarstva. Zbog toga je članovima Odbora za poljoprivredu, a i predlagaču zakona stigla pisana predstavka Naučnog instituta za ratarstvo i povrtarstvo iz Novog Sada, kao našeg najvećeg proizvođača sortnog semena i bilja, a i usmeno je saopšteno od strane akademika prof. dr Dragana Škorića, najpoznatijeg i najuglednijeg kod nas i u svetu istraživača i selekcionara sortnog semena suncokreta. Suština prigovora i primedbi na predloženi Predlog zakona o semenu je da se ovakvim predloženim rešenjima ne štiti intelektualna svojina tvoraca sortnog semena, ne štite se naše registrovane sorte bilja. Postoji osnovana sumnja da su neke naše sorte bilja iznete inkognito iz naše zemlje i registrovane u nekim zemljama iz našeg okruženja, i to pod drugim imenom. Predlogom ovog zakona našoj zemlji neće se omogućiti pristupanje Međunarodnoj konvenciji o zaštiti novih biljnih sorti, jer učlanjenje u tu međunarodnu instituciju omogućeno je samo državama, a ne pojedinim delovima neke države. S obzirom na to da savezna država nema ingerencije u oblasti poljoprivrede, na saveznom nivou se ne može ni doneti akt o pristupanju UPOV. Nepristupanje UPOV znači da se DUS test (ispitivanje različitosti, uniformnosti i stabilnosti sorte) i VCU test (ispitivanje proizvodne i upotrebne vrednosti sorte bilja), izvršeni u našoj zemlji na oglednom polju ili u laboratoriji u okviru ispitivanja za registraciju sorte, neće priznavati u inostranstvu, što znači da svaki naš proizvođač sortnog bilja, ako želi neku sortu da registruje van zemlje, mora platiti da se iznova uradi DUS test i VCU test, što traje dve do tri godine. U isto vreme član 87. Predloga zakona o semenu u stavu 4. definiše da će Ministarstvo za poljoprivredu priznati rezultate ispitivanja DUS testova urađenih u zemlji članici UPOV. Ovakvim zakonskim rešenjem značajno se pre svega favorizuju strane kompanije, proizvođači sortnog semena iz zemalja članica UPOV, jer mogu kod nas registrovati i upisati u Registar sorti poljoprivrednog bilja svoje sorte semena bez prethodnog ispitivanja DUS testa. U okviru rasprave o Predlogu zakona o semenu želim da ukažem na ozbiljan problem proizvodnje genetski modifikovanih biljaka kod nas, i to: soje i nekih vrsta povrća. Iz godine u godinu sve se više povećavaju površine zasejane semenom genetski modifikovane soje, a i povrća, a država, pre svega inspekcijski organi i pravosuđe, značajnije i oštrije ne sankcionišu tu pojavu, i pored postojanja Zakona o genetički modifikovanim organizmima i izričite zabrane gajenja u našoj zemlji genetski modifikovanih organizama. Zato čudi da se Predlogom zakona u članu 2. stav 1. definiše da se odredbe ovog zakona ne odnose na proizvodnju i promet genetički modifikovanog semena poljoprivrednog bilja, rasada poljoprivrednog bilja i micelija jestivih i lekovitih gljiva. Upravo ovim zakonom se daje najšira mogućnost kontrole kvaliteta genetičkog porekla i genetičke čistoće, zdravstvenog tj. fitosanitarnog stanja semena. Članom 11. Predloga zakona o semenu daje se mogućnost da naš proizvođač može, za potrebe stranog naručioca, da proizvodi i dorađuje seme biljnih sorti koje nisu kod nas upisane u Registar sorti poljoprivrednog bilja. Ova proizvodnja se može obavljati po prethodno pribavljenoj saglasnosti Ministarstva poljoprivrede i na osnovu ugovora sa stranim naručiocem, prema kojem strani naručilac preuzima celokupnu količinu proizvedenog naturalnog ili dorađenog semena. Ovim članom, a i drugim članovima kojima se reguliše proizvodnja semena za stranog naručioca, nije decidno određeno da strani naručilac mora dati sertifikat da sortno seme nije genetički modifikovano i da se seme pre setve mora pregledati, eventualno stepen genetske modifikacije. Ovakvim rešenjem, kako je to dato u članu 11. u stavovima 1. i 2, suštinski kod nas za stranog naručioca mogu se proizvoditi genetski modifikovane sorte bilja i određene količine ostati u našoj zemlji. Kojim mehanizmom i kakvom kontrolom se može obezbediti da se sve proizvedeno naturalno i dorađeno seme može isporučiti stranom naručiocu, kada upravo imamo situaciju da se neovlašćenim kanalima, ilegalnim kanalima, zaobilaženjem inspekcijskih organa, uvozi i unosi seme, pre svega genetski modifikovane soje, i da se iz godine u godinu povećavaju zasadi tog bilja, ali sve više i genetski modifikovanih biljaka drugih biljnih vrsta. Prema tome, ako mi dajemo mogućnost proizvodnje za stranog naručioca semena, a da u isto vreme ne tražimo jasne i oštre zahteve da to seme koje će se kod nas proizvoditi za stranog naručioca nije apsolutno genetski modifikovano i da se samo pod tim uslovima može proizvoditi, ja sam, u najmanju ruku, očekivao da se to ovim članom 11. preciznije odredi. Nažalost, to nije tako decidno apostrofirano. Piše da "saglasnost" daje ministarstvo na takvu proizvodnju. Upravo iz ovih razloga, i najverovatnije razloga koje će moje kolege poslanici iz moje poslaničke grupe izneti, poslanici SRS su uložili značajan broj amandmana na predloženi Predlog zakona o semenu. Vlada je prihvatila samo osam predloženih amandmana. Naša podrška ovom zakonu će biti apsolutno uslovljena ukoliko u toku rasprave u pojedinostima i u danu za glasanje skupštinska većina prihvati amandmane SRS. U protivnom, najverovatnije nećemo moći podržati ovakav Predlog zakona o semenu. Zahvaljujem se na pažnji.
Narodni poslanik Rafailović, replika.
Molim gospodina Mašića i ostale da ovo ne shvate kao repliku, nego kao jedno pojašnjenje. Očigledno me nije razumeo, jer sam rekao da se nisam javljao povodom prethodnih zakona koji su donošeni, jer smo bili jedinstveni u stavu na Odboru. Čim sam pomenuo amandmane, to znači da ovoga puta nismo bili jedinstveni i zbog toga sam izašao kao izvestilac. Dakle, radi jasnoće, na Odboru je bilo: osam glasova – "za", a četiri – "protiv". To je ono što je istina. Nisam nijednog trenutka rekao da smo ovoga puta bili jedinstveni. Samo bih napomenuo, vezano za dobar deo amandmana, upravo onim pismom što ćemo uputiti evropskim institucijama tražimo da dobijemo pravo da donesemo zakon o zaštiti intelektualne svojine. Ako treba da menjamo i neke druge zakone, ne znači da smo mi iz vladajuće većine i Ministarstvo protiv amandmana, nego većina ovih amandmana koji nisu usvojeni, skoro svi, ne pripadaju ovom zakonu.
Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Da, narodni poslanik Zoran Mićović, ovlašćeni predstavnik DS-Boris Tadić.
Gospodine predsedavajući, poštovana ministarko, poštovane kolege i koleginice, DS pozdravlja donošenje ovog akta u Skupštini i u tom smislu je dala svoj doprinos i predložila određeni broj amandmana kojima želimo da se ova materija uredi. Smatramo da seme u poljoprivrednom smislu znači obnavljanje biljne proizvodnje i njen kontinuitet. Seme naslućuje nove prinose biljnih vrsta koje obezbeđuju elementarne uslove za opstanak ljudske vrste. Oni koji proizvode seme, proizvode i nadu za ekonomski prosperitet njegovih korisnika i svoj sopstveni. U semenu je koncentrisano znanje brojnih naučnika i stručnjaka: genetičara, oplemenjivača, semenara, fiziologa, biohemičara i dr. Ono zapošljava veliki broj stručnjaka, razvija infrastrukturu i vrednosti primarne proizvodnje i omogućava egzistenciju velikog broja proizvođača. Znanje i umeće proizvodnje semena utkano je u poljoprivredu Srbije kroz dugogodišnji rad naučnika i stručnjaka na fakultetima, institutima, poljoprivrednim stručnim službama, u proizvodnji i doradi. Savremene sorte i hibridi su dostigli veoma visok potencijal za prinose i kvalitet proizvoda. Tako visok potencijal je bio moguć samo uz razvoj i praktičnu primenu rezultata fundamentalnih i primenjenih istraživanja. Znanje je jedini ograničavajući faktor razvoja potencijala za prinose. Otuda seme ima znatno višu vrednost od osnovnog biljnog proizvoda. Iskorišćavanje potencijala koje nosi seme u svom genetskom zapisu jošje teži problem. U proizvodnoj praksi, nivo znanja korisnika semena, ali još više i njihova ekonomska moć, ograničavajući su faktor iskorišćavanja potencijala sorti i hibrida u agroekonomskim uslovima Republike Srbije. Savremena procesna tehnika i tehnologija dorade semena, razvoj fungicida i insekticida za efikasnu zaštitu semena, omogućuju da se potencijal semena sačuva i bezbedno dopremi do korisnika i zaseje preko 3,5 miliona obradivih površina u Srbiji. DS pozdravlja ovaj predlog i smatra da zakon o semenu treba da reguliše jedan veoma bitan segment domaćeg agrara. U suštini, treba da reguliše sledeće: kako omogućiti poljoprivrednicima da dođu do kvalitetnog semenskog i sadnog materijala i kako da ih zaštiti od falsifikata; kako da domaćim uglednim institutima koji se uspešno bave oplemenjivanjem sorti ratarskih, povrtarskih, voćarsko-vinogradarskih biljaka, omogući da odole konkurenciji uvoza; kako da uposli ostale kapacitete u proizvodnji semena, sadnog materijala – proizvođače semena, dorađivače, prometnike, stručne službe, naučno-obrazovne kuće – i time omogući da što veći deo profita ostane u Srbiji; kako od domaćeg semena i sadnog materijala napraviti brend "seme iz Srbije", jer sam uveren da izvoz semena i sadnog materijala može doneti značajan devizni priliv. Pored novca, još je značajnija afirmacija domaće nauke i struke u svetu i svest da ne treba da budemo zavisni u svemu od tuđeg znanja. Domaćim semenom i sadnicama sorti hibrida i sadnog materijala pokriveno je 100% njiva u Srbiji pod ječmom, pšenicom, suncokretom i sojom, 95% pod kukuruzom, 60% pod šećernom repom, 50% pod povrćem, 80% u voćarstvu i vinogradarstvu. Uvozimo krompir skoro 100%, ali to ne moramo. Pre 15 godina smo bili veliki izvoznici sadnica i loznih kalemova. Taj ugled u svetu nije nestao. Izvoznici semena su bili u Novom Sadu, Zemun Polju, Smederevskoj Palanci, Kragujevcu, Zaječaru i Čačku. Danas su to ugledni instituti u Novom Sadu i Zemun Polju. Da bi kvalitetno zasejali svih 3,5 miliona hektara u Srbiji, potrebno je uložiti oko 180 miliona evra svake godine, ne računajući sadnice i lozne kalemove. Kada ne bismo imali domaće sorte i hibride, već ih uvozili, setva bi Srbiju svake godine koštala oko 300 miliona evra. Proizvodnja semena i sadnog materijala u Srbiji ima čitav niz problema i treba joj pomoći. Zakon mora da definiše kop i kako se može baviti proizvodnjom, doradom i prometom, ko vrši stručni nadzor, a ko kontroliše primenu zakona i ko kažnjava pojedine subjekte u tom lancu. Posebna pažnja se poklanja uvozu semena i sadnog materijala. Nepažnjom smo dobili šljivinu šarku, bolest malina, genetski modifikovano seme, kukuruznu zlaticu i još ponešto što ćemo tek saznati. Kontrola na granici, karantinska služba i stručna tela u Ministarstvu, sve mora da bude jasno definisano ovim zakonom. Domaći instituti su do danas stvorili blizu 3.000 sorti i hibrida različitih biljaka. Od toga je u inostranstvu registrovano i gajeno blizu 500 sorti i hibrida. To znači da su domaće kreacije konkurentne sa svojim vrednostima. Zbog toga treba domaćim oplemenjivačima omogućiti zaštitu od preteranog uvoza, brojnih agresivnih predstavnika stranih kompanija, tako što će se registracija stranih i novih sorti staviti u isti položaj kao i domaće sorte i hibridi u Evropskoj uniji, naročito u zemljama u našem okruženju, kao što su Mađarska, Rumunija, Bugarska, Hrvatska i Makedonija. Dame i gospodo, još jednom na kraju, DS će podržati ovaj zakon ukoliko se usvoje amandmani kojima smo želeli da poboljšamo ovu materiju.
Da li još neko želi reč? Da, narodni poslanik Branče Stojanović, ovlašćeni predstavnik SPS.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođo ministre, pred nama je zakon o semenu. Posle Zakona o sadnom materijalu voćaka, vinove loze i hmelja i Zakona o šumskom reproduktivnom materijalu, na neki način zaokružujemo ovu oblast donošenjem zakona o semenu. Ovo je jedan od najvažnijih sistemskih zakona svake države koja ima sopstvenu poljoprivredu ili sopstvenu proizvodnju hrane, sirovina i energije, na sopstvenim prirodnim osnovama. Seme kao sorta predstavlja osnovni antropogeni i tehnološki činilac biljne proizvodnje. Želim odmah na početku da kažem, i neću dugo oko ovoga, dosta je rečeno, SPS će podržati donošenje ovog zakona i glasaće za ovaj zakon. Naravno, opredeljivaće se vezano za pojedine amandmane koji su podneti od strane kolega poslanika. Moram ovde, zarad ljudi koji su dugo u ovoj oblasti, zarad nauke koja je u izvesnoj meri imala određene primedbe, iako smo čuli ovde od predsednika Odbora, a verujem da je tako, da je zakon prošao određenu proceduru javne rasprave. Zbog ljudi koji su dali izvesne primedbe, a radi se o stručnjacima iz ove oblasti, želim danas da kažem nekoliko reči, a to je, da su data velika, pa čak kako oni kažu, nekontrolisana ovlašćenja Ministarstvu i ministru, a nema ni reči o zakonu i o osposobljenosti Ministarstva i ministra za obavljanje pojedinih funkcija koje zakon pruža. Takođe, smatra se da su državnim organima i reprezentima data neodmereno velika prava upliva u osnove tehnologije biljne proizvodnje, a nema nikakve odgovornosti za posledice primene tih prava. Iskreno se nadam da će i ljudi iz Ministarstva i ministar poljoprivrede dati obrazloženje vezano za ove načelne primedbe ljudi koji se pre svega naukom bave na Poljoprivrednom fakultetuu Zemunu. Znači, na neki način ćemo i te početne nejasnoće ili nerazmišljanja ljudi koji se ovom problematikom bave razjasniti. Želim da kažem još nekoliko stvari koje su važne i bitne za poljoprivredu naše zemlje, a ne odnose se direktno možda na ovaj zakon. Mislim da je to rečeno i od mojih prethodnika da su zaista u prethodnom periodu, koji je bio izuzetno težak za poljoprivredu naše zemlje, proizvođači semena i svi poslenici u tome dali nemerljiv doprinos da budu dobri prinosi, iako se proizvodnja, kako ratarska, tako i povrtarska, pa i voćarsko-vinogradarska, obavljala u vrlo teškim uslovima, zahvaljujući ljudima koji su se bavili ovom oblašću, koji su selekcionisali određene sorte, možemo sa zadovoljstvom da im ovako i na ovakav način odamo priznanje. Druga stvar koja je direktno vezana za ovu oblast, a o tome smo razgovarali kada smo na Odboru za poljoprivredu govorili o Strategiji razvoja poljoprivrede, želim da kažem da je i zaključak Odbora, a i stav poslaničke grupe SPS, da bi bilo dobro da strategija razvoja poljoprivrede bude tema skupštinske rasprave i da onda, što kaže naš narod, stavimo tačku na neke dileme oko daljih pravaca razvoja naše poljoprivrede, za koju mislim, nepodeljeni su stavovi, da je objektivno šansa naše zemlje. Sledeća stvar su veliki sistemi, a govorili smo o tome kada smo razgovarali o strategiji razvoja poljoprivrede. Veliki sistemi, a pod tim podrazumevam velike kombinate, uz naučne institute i naučne institucije, u prethodnom periodu bili su ti koji su implementirali to i proizvodili seme koje je praktično išlo na tržište i koje su naši proizvođači sejali. Mislim da je trenutno stanje stvari kod tih velikih kombinata i tih velikih sistema izuzetno teško. Još jednom apelujem i na ljude iz Ministarstva da iniciraju, a znam da to nije oblast resornog ministra poljoprivrede, to je više vezano za privatizaciju, oživljavanje ovih velikih sistema, jer oni su bili značajni i ne treba ih prepustiti na ovakav način. Dolazim iz kraja gde je postojao, jer faktički postoji, a suštinski ne radi ništa, Poljoprivredni kombinat "Godomin", sa značajnim potencijalom zemljišta, oko 4.000 ha. Plašim se da dugotrajnim procesom privatizacije, koji traje već tri godine, ne dođemo u situaciju da za nekoliko godina u plodno moravsko i dunavsko zemljište moraju prvo da uđu buldožeri, da iskrče višegodišnje drvenaste biljke, pa da tek posle toga traktori urade svoj posao. Nažalost, znam da situacija nije mnogo bolja ni u ostalim velikim sistemima i u ostalim kombinatima. Uostalom, znaju članovi Odbora, kolege, kada je razgovarano o Strategiji razvoja poljoprivrede, da smo imali i upoznali se i sa situacijom u jednom velikom sistemu kao što je PIK "Bečej"; čuli smo i tada od ljudi iz renomiranih instituta koji proizvode seme apel da treba država da pokuša da ne napravi grešku kakva je napravljena, recimo, u Mađarskoj, i da se veliki sistemi sačuvaju. Zašto pričam o ovome ovog momenta? Stručnjaci znaju da je vrlo teško organizovati semensku proizvodnju na usitnjenim parcelama kakve su u Srbiji. Plašimo se da, ukoliko veliki sistemi dožive sudbinu velikih sistema u Mađarskoj, ne budemo u mogućnosti, a ponavljam da će SPS podržati ovaj zakon, da ne možemo delove tog zakona da implementiramo u proizvodnji semena. Ovo što je gospodin Mićović rekao, a sa čime se apsolutno slažem, da možda nerentabilnu ratarsku proizvodnju okrećemo ka semenskoj proizvodnji i nađemo načina da to kvalitetno seme izvozimo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Arsen Kurjački, predstavnik poslaničke grupe DSS. Izvolite.
Uvažena gospođo ministre, članovi Ministarstva, poštovani predsedavajući, drage kolege, zakon o semenu o kome danas raspravljamo treba da zameni dosadašnji važeći Zakon o semenu i sadnom materijalu, koji je donet 1993, odnosno 1994. godine i koji je jedinstveno regulisao ovu problematiku, znači i semena, i sadnog materijala, i poljoprivrednog i šumskog bilja. S obzirom na to da postoje značajne razlike u proizvodnji semena i sadnog materijala, poljoprivrednog i šumskog bilja, nametnula se potreba da se ovo reguliše sa dva različita zakona. Do sada smo usvojili, kako smo do sada čuli, Zakon o šumskom reproduktivnom materijalu, Zakon o sadnom materijalu voćaka, vinove loze i hmelja i sada nam je na redu zakon o semenu. Potrebu za donošenje ovog zakona naravno nameće i proces integracije naše zemlje u EU kojoj težimo i usaglašavanje sa njihovim propisima i direktivama. Srbija je prepoznatljiva, za sve one koji ne znaju, kako u Evropi, tako i u čitavom svetu, po bogatstvu, mnoštvu genetičkih resursa koje posedujemo, tako da je ovaj zakon preko potreban iz dva najvažnija razloga: prvi, da domaćim proizvođačima semena omogućimo bolji pristup međunarodnom tržištu i savladavanju konkurencije; drugi, naravno ništa manje značajan, da obezbedimo seme boljeg kvaliteta domaćim potrošačima, što bi se odrazilo na što uspešniju i bolju poljoprivrednu proizvodnju. Zašto je značajna proizvodnja semena? Za proizvodnju semena možemo komotno reći da je u strateškom interesu naše zemlje iz dva razloga: najpre, da je to jedan od retkih domaćih proizvoda, koji ima gotovo neograničene mogućnosti izvoza i donosi značajan devizni prihodnašoj zemlji – samo hibridi sa novosadskog ratarskog instituta seju se na 42 miliona hektara u svetu; drugi razlog, o kome svaka odgovorna država mora da vodi računa, a to je, omogućavanje samodovoljnosti proizvodnje i obezbeđivanja nacije vrhunskim sortnim semenom poljoprivrednog bilja, što je pretpostavka za uspešno zadovoljavanje ishrane svog stanovništva. Dakle, stvaranje novih sorti je zaista jedan dugotrajan, neizvestan, skup i mukotrpan posao. Da bi se proizvela jedna nova sorta potrebno je mnoštvo naučnih saznanja iz više oblasti, i znanje i iskustvo vrhunskih stručnjaka, odnosno oplemenjivača sorte. Ovaj zakon, kao što smo čuli i pročitali, uređuje kompletnu materiju, kako proizvodnju, doradu, korišćenje, promet, uvoz, ispitivanje kvaliteta semena poljoprivrednog bilja, rasada poljoprivrednog bilja, tako i micelija jestivih i lekovitih gljiva. Ovim zakonom takođe se reguliše i priznavanje sorti i upis u registar. To je jedan veliki i pozitivan napredak, jer zakon o semenu, zakon o priznavanju sorti poljoprivrednog bilja i upis u registar sorti čini jednu logičnu celinu, koju ne može i ne treba razdvajati. Šta su novine u zakonu? Novina je i način obeležavanja semena u prometu, tako da svaka kategorija ima svoj poseban tip etikete. Takođe je ujednačeno obeležavanje etiketa na vreći, kao što je to i u međunarodnom prometu. No, potkrala se jedna greška, nažalost nismo ni amandmanima na to reagovali,u članu 4. za predosnovno seme umesto roze boje, kako piše, treba da stoji "ljubičasta boja", da bi bilo ujednačeno sa OECD. Možda to pravno-tehničkom redakcijom može da se ispravi. Kao što sam rekao, uvođenje registra proizvođača, dorađivača i prometnika semena je usaglašeno sa odredbom EU, što omogućuje kontinuitet praćenja semena od proizvođača do krajnjeg kupca. Kao što je ministar naglasio, zakon propisuje obaveznost sprovođenja postkontrolnih testova od strane nacionalnog tela. Nažalost, to nacionalno telo još nismo formirali, tako da tu ulogu preuzima Ministarstvo, nezavisno od proizvođača, odnosno vlasnika semena. Ima jedan od zahteva, takođe OECD, bez koga nema punopravnog članstva. Proizvodnja semena u drugim zemljama takođe je regulisana ovim zakonom. Za račun domaćeg naručioca, to do sada nije bilo regulisano zakonom, već se to rešavalo tako što se u Ministarstvu podnosio zahtev od slučaja do slučaja. Naravno, otvaralo je mesta za određene sumnje i dobro da je to sada konačno zakonom regulisano i jasno definisano. Jasno je definisana i odgovornost ako seme ne ispunjava uslove u pogledu deklarisane sorte, vrste, kvaliteta i svega ostalog što nosi seme. Znači, nema više prebacivanja odgovornosti u lancu, nego je jasno da je odgovoran dorađivač semena za slučaj domaćeg semena i uvoznik za slučaj uvoznog semena. Pitanje etiketa je izazvalo dosta polemika, kako smo čuli danas, na Odboru za poljoprivredu, pošto su određene kolege iz drugih poslaničkih grupa smatrale da etiketu treba da izdaju oni koji proizvode seme. Zakonom je regulisano da etikete izdaje stručna organizacija koju ovlasti ministar, a za sitna pakovanja može uvoznik. Zašto je to bitno? Iz prostog razloga što ne sme da dolazi do sumnje u bilo kakvo mešetarenje. Jednostavno, mora se sprečiti zloupotreba, tako što će se jasno definisati da onaj koji prati proizvodnju semena, kontrolisanu proizvodnju i doradu, taj mora da ima i kontrolu na izdate etikete, na količinu i vrstu etiketa. Zatim, regulisano je pitanje uvoza. Seme može da se uvozi samo u originalnom pakovanju. Naturalno seme može da se uvozi samo sortno i ako je proizvedeno za račun domaćeg naručioca. Ispitivanje kvaliteta je jako bitna stvar u lancu proizvodnje, ono je definisano i to isključivo mogu da obavljaju akreditovane laboratorije. To je tako regulisano u EU i nikako drugačije ne može da se rešava. Znači, uvođenjem akreditacije, kao uslova za obavljanje i ispitivanje semena, obezbeđujemo da se rezultati jedne laboratorije moraju vrednovati, poštovati u čitavoj državi, i da nema potrebe za nekim sumnjičenjem, odnosno dopunskim ispitivanjem. Da bi se obezbedila objektivnost tj. da sve sorte u postupku priznavanja imaju jednak tretman, i njihovo ispitivanje, kako na oglednim poljima, tako i u laboratorijama, radi se pod šiframa, da ne bi bilo nikakvih privilegija. To nije sporno i niko oko toga nije pravio pitanje. Ono pitanje koje se poteglo na Odboru za poljoprivredu, nažalost, nismo imali većinsko mišljenje, to je pitanje koliko treba da traju ispitivanja na oglednim poljima. Zakonom je predviđeno da to traje dve godine. U EU taj period je od dve do pet godina. Ima dosta zagovornika koji smatraju da taj period treba produžiti na barem tri godine za ratarske biljne kulture, a dve mogu da ostanu za povrtarske. Ako se zna iz prakse da se veća sigurnost u utvrđivanju postojanosti neke osobine sorte postiže u dužim vremenskim ogledima, kada nema nekog racionalnog objašnjenja zašto bi ovaj period trebalo da se skrati na baš onaj minimum koji je predviđen u EU, zašto ga ne bismo makar malo produžili. Postoje čak i mišljenja u nekim stručnim krugovima, koja naravno nisu pismeno izneta, ali su sugerisana u određenim poslaničkim grupama, da se ovom odredbom čine čak i neke određene usluge nekim multinacionalnim kompanijama koje se bave semenskom proizvodnjom. Zbog toga smo mišljenja da bi ipak trebalo razmisliti i možda ovaj period produžiti na tri godine. Postupak deklarisanja, odnosno sertifikacije je potpuno obuhvaćen i tu nema ništa da se doda. Dakle, to su bile samo neke od novina i dobrih stvari koje su ovim zakonom regulisane. Šta je to što je propust, odnosno što ne bi trebalo da bude uključeno u ovaj zakon, i šta nije uključeno? Zakon ne bi trebalo da obuhvati problematiku micelija jestivih i lekovitih gljiva. To bi trebalo da bude definisano nekim drugim zakonskim aktima. Nije ništa strašno, ali možda bi trebalo razdvojiti, ali ako je ovako predviđeno neće smetati. Zatim, zakon ne treba da reguliše, odnosno da rešava pitanje fitosanitarne kontrole, odnosno izdavanje fitosertifikata, jer je to rešeno Zakonom o zaštiti bilja, kao ni pitanje zdravstvenog stanja semena, jer je to takođe rešeno ovim zakonom. Ono na šta je takođe bilo puno primedbi i sugestija je pitanje nacionalnog instituta za priznavanje i zaštitu novih sorti poljoprivrednog i šumskog bilja. Mišljenje je da je ovaj institut neophodan, da treba da postoji i da treba da ga formira Ministarstvo, kao i da brine o njegovom radu. Dakle, da bude direktno podređen Ministarstvu, ali da to ipak bude jedan nezavisan institut. Navodi se da takve vrlo uspešne institucije već postoje u našem okruženju, mislim na Mađarsku i Hrvatsku, i trebalo bi koristiti njihova pozitivna iskustva. Na ovaj način možda bi se otklonile one primedbe koje smo čuli, a koje se iznose u nekim krugovima, da je po ovom zakonu većina aktivnosti koncentrisana na ministarstvo i da je na taj način malo skrajnuta nauka, marginalizovana domaća struka, strukovne organizacije itd. Postoji mišljenje da je donošenje ovog zakona trebalo biti uslovljeno formiranjem tog nacionalnog instituta za priznavanje i zaštitu novih sorti, tu mislim na poljoprivredno i šumsko bilje. To su stvari koje se mogu u hodu popravljati izmenama i dopunama ovog zakona, onako kako praksa bude nalagala, i to ne bi trebalo da bude veći problem. Šta je najveći problem u ovoj materiji, kome se za sada se ne vidi rešenje, mada sam u razgovoru pred ovu sednicu sa ministrom dobio uveravanja da će to ipak ići u dobrom pravcu. To je proces stvaranja i priznavanja sorti, i mora da se prati njihova zaštita. O tome je već bilo govora. Kada bi se zakonu o semenu priključio i zakon o zaštiti sorti, dobili bismo jednu proevropsku regulativu, koja bi objedinjavala kako proces stvaranja sorti, tako proces priznavanja i, na kraju, proces zaštite. Zaštita sorti je vrlo važna operacija i segment u semenarstvu. Ako nema zaštite, vrlo lako može doći do krađe intelektualne svojine oplemenjivača, može da dođe do krađe nekih naših nepriznatih sorti. Naš legendarni oplemenjivač, profesor Škorić, na Odboru za poljoprivredu javno je izneo sumnju da je već nekoliko linija izneto iz naše zemlje, što ne može da nas raduje i ne može da nam služi na čast. Postavlja se pitanje šta je sa ovim predlogom zakona o zaštiti novostvorenih sorti poljoprivrednog i šumskog bilja, koji treba da bude usaglašen sa konvencijom UPOV-a, i o tome je već bilo reči, dakle, to je jedna unija za zaštitu biljnih sorti. Pitamo šta je sa tim, jer oni koji se bave ovom problematikom znaju da je taj predlog zakona uvršten u skupštinsku proceduru državne zajednice Srbije i Crne Gore još 2002. godine. Nažalost, zbog političke nestabilnosti u formiranju i funkcionisanju države, do današnjeg dana on nije usvojen. Bez ovog zakona ne možemo postati članica ove unije, a time ni naše sorte ne mogu biti zaštićene, jer se ne priznaje vršenje DUS testova bez kojih nema zaštite sorti. Ova unija insistira da se ovaj zakon može doneti isključivo i jedino na nivou državne zajednica Srbija i Crna Gora, a nikako na nivou njenih članica. Nikakvi zakoni Republike Srbije za promenu tog stava nisu do sada urodili plodom, a dobili smo uveravanja od ministra da je zaista mnogo činjeno i još uvek se čini. Sada se postavlja pitanje zašto je to tako. Sigurno je da našoj konkurenciji u svetu nije u interesu da što brže postanemo punopravni članovi ove unije, jasno je da na taj način određene lobi grupe eliminišu sebi konkurenciju i po tom pitanju mi ne možemo puno da učinimo. Postavlja se pitanje, u čijem interesu rade svi oni koji opstruiraju izgradnju državne zajednice Srbija i Crna Gora i poštovanje Ustavne povelje; za čiji interes rade svi oni koji zagovaraju razgradnju ove državne zajednice, kada je iz ovog primera evidentno da svi građani Srbije trpe ogromne ekonomske štete i da svi kao društvo nazadujemo. DSS će, i pored manjkavosti koje smo izneli, podržati ovaj zakon o semenu, jer to je jedan dobar zakon, neophodan je našem agraru i tu nema nikakve dileme, ali isto tako ćemo se boriti za poštovanje Ustavne povelje i njeno očuvanje, jer je to dugoročno i najbolje rešenje za srpski narod u celini i za sve građane Srbije.
Da li još neko od predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladislav Kronić, predstavnik G17 plus.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, imamo danas zadovoljstvo, bar mi iz poljoprivrede, koji smo se bavili dosta godina upravo proizvodnjom ovog semenskog materijala, da pred ovim visokim domom vodimo raspravu o zakonu o semenu. Naravno, život počinje od semena i seme je jedna jako važna kategorija da bi proizvodnja bila uspešna. Poslanička grupa G17 plus podržaće ovaj zakon, pre svega zato što mi, kao jedna odgovorna politička partija, vodimo brigu, pre svega o poljoprivredi i poljoprivrednim proizvođačima i do sada smo dosta toga učinili. Da se vratimo na seme, bezmalo četiri miliona hektara u ovoj zemlji se svake godine ponovo zasejava semenom. Jako je važno, ne samo za naše naučnike, za naše semenske kuće, za sve one ljude koji se bave semenarstvom, a semenarstvo je jedna profitabilna aktivnost i delatnost, jako je važno da naši građani koji se bave poljoprivredom zaista imaju izbor i da zaista ono što kupe da to bude u tom pakovanju semena. Nažalost, u nekim prethodnim vremenima imali smo situaciju da je bilo raznih lobističkih događanja, pa se pakovalo svašta, svašta se nalazilo na tržištu. Da se vratimo na zakon, ovaj zakon i njegov ustavni osnov je član 72. stav 1. tačka 5) Ustava Republike Srbije koji govori o očuvanju biljnog sveta. Naravno i Ustavna povelja, kao i Zakon o sprovođenju Ustavne povelje nalaže Republici Srbiji da ovu zakonsku materiju reguliše. Dosadašnja regulativa koja je obuhvatala i Zakon o semenu i sadnom materijalu, a donet je nekada davno, dakle, to je bilo 1993. ili 1994. godine i, kao što znate, 24. februara 2005. godine, ovaj visoki dom doneo je Zakon o sadnom materijalu voća, vinove loze i hmelja i na taj način uz Zakon o sadnom materijalu šumskog bilja regulisao deo ove materije. Znači, ovim trećim zakonom se u stvari zaokružuje pitanje proizvodnje, kompletne proizvodnje semenarstva u ovoj zemlji. Moram da primetim da je ovaj zakon usaglašen sa osam direktiva EU. To je zakon koji je obuhvatio dosta savremenih rešenja. Što se tiče samog zakona, u njegovom I poglavlju i Osnovnim odredbama reguliše se i definiše na šta se ovaj zakon odnosi, na uslove i na način proizvodnje, na uvoz, na ispitivanja kvaliteta semena, priznavanja novostvorenih sorti i njihovo odobravanje, uvođenje u Registar sorti. Za mene je takođe važno i možda se tu neću složiti sa nekim prethodnim govornicima, ono što je definisano u članu 2. a to je na šta se "ne odnosi" ovaj zakon. A ne odnosi se na proizvodnju semena cveća, lekovitog bilja, aromatičnog, ukrasnog, kao i smeše trava za parkove i igrališta. Naravno, ne odnosi se na genetski modifikovane organizme. Ovo pitanje je regulisano saveznim Zakonom o genetski modifikovanim organizmima i praktično primenom tog zakona onemogućen je ulaz ovih organizama u ovu zemlju, a sve ono što se nalazi i što je genetski modifikovano u ovoj zemlji, to je pre svega soja i nešto kukuruza, to je predmet nelegalnog uvoza, odnosno šverca, ja bih nazvao kriminala, i to mora da se goni. U članu 3. koji se odnosi na pojedine izraze u ovom zakonu, a ima 28, izdvojio bih samo nekoliko. To su novi izrazi koji se upotrebljavaju, a to je: sertifikovano seme, to su postkontrolna ispitivanja semena, o čemu je bilo reči, to je DUS test. U članu 4. definisane su kategorije sortnog semena i to kao elita biljaka ili hibrida. Osnovno seme je tzv. original, zatim sertifikovano seme prve generacije, sertifikovano seme druge generacije, ono što se danas samo kod opojnih biljaka naziva prva sortna, odnosno druga sortna reprodukcija i, naravno, proizvodno seme. Zakon bi definisao obeležavanje ovih kategorija semena. Slažem se, da li je roze ili ljubičaste boje za elite, odnosno belo za osnovno seme, plavo i crveno za sertifikovano seme. U II poglavlju definisana je proizvodnja semena. Ko može i koje uslove treba da ispuni onaj ko želi da se bavi proizvodnjom semena. Naravno, regulisan je i upis u registar proizvođača semena i (u članu 9.) uvodi se knjiga o evidenciji proizvodnje semena. Što se tiče III poglavlja - kontrole proizvodnje semena, u članu 12. se definiše stručna obavezna kontrola. U članu 13. stručnu kontrolu predosnovnog semena vrši održavalac sorte, upravo onaj institut koji je stvorio sortu, a stručnu kontrolu ostalih kategorija semena vrši Ministarstvo. U članu 14. definisana je prijava za vršenje kontrole semena; do sada je to bilo 30 dana posle setve, a ovim zakonom predviđa se da to bude 15 dana posle obavljene setve; za jesenju setvu, odnosno za ozime useve je to 31. decembar, a za prolećnu setvu je to 30. juni. U članu 16. regulisano je izdavanje uverenja o priznavanju semenskog useva koje je bilo i do sada na snazi. U IV poglavlju regulisana je dorada semena: član 20. kaže ko može da se bavi doradom semena, ko je proizvođač, ko je dorađivač semena, a u članovima 25. do 28. regulišu se obaveze dorađivača o prijavljivanju naturalnih količina semena koje je ušlo u doradne centre. Ovo je takođe vrlo značajno i u prošlosti je bilo nekih nedoslednosti kod primene zakona. Naravno, predviđa se i vođenje evidencije i o uništavanju otpada koji se javlja prilikom dorade semena. Peto poglavlje posvećeno je kvalitetu semena u članovima 31. do 33. se reguliše ispitivanje semena, da to obavlja akreditovana laboratorija, taj uslov za uzorkovanje semena a uzorkovanje semena naravno predviđa da uzorkovač mora da ima visoku stručnu spremu - diplomirani inženjer poljoprivrednog fakulteta, ratarsko-povrtarskog smera, odnosno zaštite bilja. U članu 34. reguliše se odgovornost za kvalitet semena i definiše se ko je odgovoran za štetu koja će nastati usled eventualnog nekvalitetnog semena. U VI poglavlju regulisano je pakovanje, deklarisanje i obeležavanje semena. Tu bih ukazao na član 37. koji definiše etiketu sa serijskim brojem; član 38. koji definiše izdavanje etikete od strane stručne organizacije, a član 40. zabranjuje prepakivanje i razmeravanje semena, što je takođe u prošlosti bilo. U VII poglavlju ovog zakona regulisan je promet semena: član 41. reguliše promet "na veliko" i izričito kaže da one organizacije koje se bave prometom "na veliko" moraju da imaju zaposlenog stručnjaka sedmog stepena stručnosti, da je to diplomirani inženjer poljoprivrednog fakulteta ratarsko-povrtarskog smera; a kod prometa "na malo" na prodajnim mestima mora biti poljoprivredni stručnjak četvrtog stepena stručne spreme. Naravno, ovim zakonom regulisano je, kao i u prethodnim zakonima, da se promet semena ne može obavljati van mesta prodaje semena. Što se tiče uvoza semena, o tome je bilo reči, regulisano je u Osmom poglavlju ovog zakona – članovi 44. do 46. to upravo regulišu. U IX poglavlju regulisana je proizvodnja rasada poljoprivrednog bilja; u članu 47. definisano je ko može da se bavi proizvodnjom rasada, a u članu 55. prometom rasada. Deseto poglavlje reguliše proizvodnju micelija i jestivih i lekovitih gljiva, znači, reguliše proizvodnju, registar proizvođača, evidenciju o proizvođačima i promet ovih micelija. U XI poglavlju značajna materija je regulisana –priznavanje sorti poljoprivrednog bilja i upis u registar sorti poljoprivrednog bilja. Tu bih izdvojio samo tri stvari, to je pre svega DUS test. DUS test je jedna novina koja se uvodi i praktično garantuje tvorcima sorti da se nijedna sorta koja ima iste osobine koje ima njihova ne može ponovo registrovati i to je po mom mišljenju pozitivna stvar, jer su neke naše susedne zemlje imale problem da se ustanovi da je sorta koju oni prijavljuju već negde bila registrovana. Ovoga ne treba naši genetičari da se plaše. Ovo upravo štiti njihove sorte. Tu je i VCU test i naravno ime sorte.
Oprostite gospodine Kroniću, da li hoćete da koristite i drugih 10 minuta.
Ne, završavam. Regulisano je šta je to različitost sorte, uniformnost, stabilnost i o tome je bilo do sada reči. Članovima 78. i 79. regulisan je postupak ispitivanja i priznavanja sorte; a ovaj strah od dve godine protumačio bih kao jednom dobrom odredbom zakona jer omogućava našim tvorcima da godinu dana ranije izađu na tržište i da komercijalizuju svoj rezultat rada, a ta treća godina bila bi u stvari gubitak upravo za naše oplemenjivače sorte. Naravno, regulisano je i postkontrolno ispitivanje semena. Nadzor vrši Ministarstvo poljoprivrede preko nadležnih inspektora koji imaju prava i obaveze. Postoje i Prelazne i završne i naravno, kaznene odredbe. Još jednom na kraju - G17 plus podržaće donošenje ovog zakona upravo zato što omogućava našim građanima koji se bave poljoprivredom da dođu u posed zaista kvalitetnog semena.
Hvala vama. Govorili su svi predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa. Obaveštavam vas da su saglasno članu 89. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku ,sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslaničke grupe: G17 plus, SRS, DSS i niko više. Dajem reč narodnom poslaniku Draganu Petroviću, a neka se pripremi Radiša Ilić.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, dame i gospodo poslanici, danas je pred nama jedan važan zakon o semenu i G17 plus će podržati ovaj zakon, jer on približava našu poljoprivrednu proizvodnju Evropskoj uniji. Zašto je ovaj zakon važan - to je svima jasno, jer se reguliše jedna oblast koja je veoma važna u poljoprivrednoj proizvodnji. Značaj poljoprivredne proizvodnje i proizvodnje kvalitetnog sertifikovanog semena, sorti, poznatog genetičkog identiteta, nametnuo je potrebu izrade ovog zakona. Ovim zakonom čuvaju se genetički resursi, unapređuje se semenarstvo, zaštićuju se potrošači i naša životna sredina. Preduslov savremene poljoprivredne proizvodnje je proizvodnja semena novih sorti, poznate genetičke osnove, kao i kvalitetno dorađeno i upakovano seme. Priznavanje sorti i proizvodnja i korišćenje sorti poznatog porekla međusobno su povezane oblasti i ovim zakonom jedinstveno regulisano tržište. Evropska unija je usvojila i ovakav pristup regulisanja navedenih oblasti, što mi ovim zakonom hoćemo i da postignemo. Ovim zakonom se uređuju i uslovi, način proizvodnje, dorade, korišćenja prometa i uvoza, ispitivanja kvalitetnog semena poljoprivrednog bilja kao i rasada, poljoprivrednog bilja i micelija jestivih i lekovitih gljiva, kao i priznavanje novostvorenih domaćih sorti i odobravanje uvođenja uproizvodnju stranih sorti i upis istih u poljoprivredni registar koji je kod nas u primeni. Proizvodnja semena do sada se obavljala od strane pravnih i fizičkih lica i to je bio veliki broj proizvođača bez stručnog obrazovanja. U takvim uslovima se proizvodilo nekvalitetno i zdravstveno neispravno seme. Postojeći zakon ne propisuje na odgovarajući način kategorije semena, što predstavlja osnovni uslov za proizvodnju zdravog, testiranog, kontrolisanog i oslobođenog semena od bolesti i štetočina. Iz navedenih razloga izvoz semena je bio otežan i naša poljoprivreda nije mogla da ostvaruje značajnija finansijska sredstva i veći devizni priliv. Uvođenjem novih kategorija semena naša regulativa usklađuje se sa propisom Evropske unije, evropskim zakonima i šemom kategorizacije, što će dovesti do olakšanja izvoza semena na svetsko tržište. Sve to bi proizvelo finansijski efekat koji nije zanemarljiv za naše poljoprivredne proizvođače i za našu poljoprivredu u celini. Svi znamo u kakvoj situaciji je naša poljoprivredna proizvodnja i izvozom kvalitetnog semena možemo ostvariti značajan devizni priliv. Već duži vremenski period se oseća potreba da se oblast semenarstva uredi kako bi se u prvom redu zaštitili kupci semena. Ono što je najbitnije i najveći pozitivni efekat ogledaće se u tome da ćemo dobiti seme proverenog kvaliteta, poznatog porekla i genetičke osnove, osiguraće se bolji prinos biljaka. Ostvariće se veća veza između procesa priznavanja sorti, obaveznog čuvanja standardnih uzoraka u nacionalnoj banci gena i izvođenja postkontrolnih ogleda u cilju provere sortnosti i genetičke čistoće semena. Stvoriće se preduslovi zaštite sorti, čime se štite prava oplemenjivača od mogućih zloupotreba. Povećava se sigurnost za strane kompanije. Smanjuje se mogućnost zloupotrebe stranih sorti i povećava sigurnost za proizvodnju za ino–kupca. Obezbediće se fitosanitarna i genetička ispravnost semena sorti upisanih u Registar. G17 plus će glasati zaovaj zakon, jer je veoma značajan zbog proizvodnje sertifikovanog semena. G17 plus smatra da donošenje novog zakona o semenu znatno približava našu poljoprivrednu proizvodnju Evropskoj uniji i otvara jedno veliko tržište našoj poljoprivredi. G17 plus vas poziva da glasate za ovaj zakon, jer je ovo dobar zakon i značajan za našu poljoprivrednu proizvodnju i naše poljoprivrednike.
Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić, a neka se pripremi narodni poslanik Mika Vlaović.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo još jednog predloga zakona i to o semenu, a po uzoru na propise Evropske unije. Da nam nije te Evropske unije Parlament bi izgleda sedeo besposlen. Što se tiče samog Predloga zakona – usaglašavanje sa čak osam direktiva Evropske unije, samo da još razjasnimo da li tim direktivama Evropska unija štiti sebe ili želi takav stepen razvoja i kod nas, koji smo u fazi ni–tamo, ni–ovamo. Već u obrazloženju na strani 2. kaže se na kraju pasusa – "promet i tržište semena unutar Evropske unije". Sada mi treba da dokazujemo da ćemo u narednim decenijama do ulaska u Evropsku uniju, ako se dotle ne raspadne, stvarati nešto što možda neće moći da priviri na tržište Evropske unije. Ovaj zakon pokušava da reguliše tri bitne stvari, i to: proizvodnju zdravog semenog materijala; distribuciju semenskog materijala preko trgovina, uvoznika, do krajnjeg potrošača; stvaranje i priznavanje novih sorti. Da bi narodnim poslanicima ilustrovao koliko je bitno neke stvari ovim zakonom žestoko sankcionisati navešću jedan primer: za jedan kilogram prošvercovanog semenskog materijala, recimo nekog povrća, u našu zemlju iz npr. Izraela zarađuje se oko 10.000 evra – a vi sada vidite sa kojim se problemom susreće nadležno Ministarstvo, a rekao bih i policija Posledica ovako ilegalno uvezenog semena mogu biti velike, nesagledive, čak i tragične. Sa svakom sortom semena koja nije atestirana, ispitana, odobrena, a unese se u našu zemlju, može se trajno kontaminirati zemljište bolestima, može se genetski modifikovanim semenom napraviti velika pometnja u lancu ishrane kod životinja i ljudi, a takođe se mogu preneti i mnoge bolesti na ljude i životinje. Pod firmom - upotrebe zaraženog semena mogu se tretirati metode upotrebe biološkog oružja. Ako počnemo sa analizom od proizvodnje, u članu 5. navode se svi oni koji mogu da se bave proizvodnjom semena. U ovom članu pominju se i fizička lica, ali nikako samostalno, već, samo na osnovu ugovora o saradnji sa proizvođačem semena. Dakle, to što je neko registrovao poljoprivredno gazdinstvo u ovoj situaciji ništa mu ne znači, osim regresirane nafte i to na kašičicu. Ispada, po ovome, članovi 5. i 6. – da će fizička lica skoro samostalno voditi proizvodnju, jer pitanje je da li će odgovorno lice proizvođača semena uvek stići da kontroliše fizička lica koja proizvode seme. Nije dovoljno samo na kraju pokupiti izvesne količine proizvedenog semena, već treba imati makar neki osnovni uvid u sam proces dobijanja semena. U članu 6. tačka 5) kada je u pitanju lice sa završenim poljoprivrednim fakultetom ne navodi se smer - zaštita bilja. Smatram da je veoma bitno pravilno voditi zaštitu biljaka koje se gaje kao davaoci semena, odnosno one koje se tretiraju kao rasad. Takođe, morali ste u jednoj tački da predvidite kvalitet zemljišta, obaveznu opremu, mehanizaciju za same proizvođače, a i za fizička lica. Kontrola proizvedenog semena se, po ovom predlogu zakona, poverava stručnoj organizaciji, po članu 13. Primedba sa moje strane sastojala bi se u sledećem: zašto nije zakonom predviđen veći broj stručnih lica za kontrolu proizvedenog semena? Ovo je ipak veoma važan segment celokupnog procesa stvaranja kvalitetnog semenskog materijala i zbog toga mogu da trpe veliku štetu naši poljoprivredni proizvođači. Što se tiče dorade semena, u članu 21. tačka 5) izostavili ste lice sa završenim poljoprivrednim fakultetom, smer zaštita bilja, koji je izuzetno bitan u procesu dorade semena. Nije samo cilj proizvesti određenu količinu semena, već je bitno da to seme bude zdravo, bez znakova bolesti ili deformisanosti. To će najbolje pratiti stručno lice iz oblasti "zaštite bilja". Ono što verovatno nedostaje u ovom zakonu je i obaveza stručnog obučavanja budućih proizvođača, dorađivača, fizičkih lica koja krenu da na ovakav način ostvaruju prihod. S obzirom na to da su kod nas uslovi idealni onda treba što više raditi na propagiranju proizvodnje semena kako bi se olakšala teška situacija, pre svega seoskih domaćinstava koja jednostavno ne mogu da opstanu na tržištu prodajući svoje klasične i već ustaljene poljoprivredne proizvode. Da se i ovde ne desi da Srbiju počne da preplavljuje semenski materijal iz Evropske unije, jer će verovatno ispunjavati zakonom propisane uslove, dok će naši domaći proizvođači gubiti sve više i više naše tržište, pošto će ovim zakonom biti opterećeni mnogim nepotrebnim izdacima, a i uslovima!! Kada je reč o odgovornosti za kvalitet semena,član 34. odnosi se konkretno samo na dorađivače semena. S obzirom na to da u semenskoj proizvodnji postoji više faza, odgovornost se mora drugačije posmatrati. Možda je i kriv prvi proizvođač, možda je akreditovana laboratorija dala netačne analize uzoraka semena, a takođe može se dovesti u sumnju i rad stručne organizacije, kojoj je samo Ministarstvo poverilo stručne poslove na kontroli proizvodnje semena. Ne može se samo tek tako svaliti odgovornost samo na jednog aktera u lancu proizvodnje semena. U skoro tridesetak članova ovog predloga zakona javlja se rečenica - ministar će propisati metode, ministar će propisati obrasce, ministar propisuje sadržinu registra, Ministarstvo propisuje uslove itd. Ko može da garantuje onima koji se bave ovom delatnošću da će to Ministarstvo uraditi i to najkasnije za godinu dana od dana objavljivanja ovog zakona, ako bude usvojen? Ako bi neko već ovih dana krenuo da se usklađuje sa ovim zakonom, šta ćete uraditi ako niste u međuvremenu propisali sadržinu, uslove, obrasce, metode itd, a na koje se neprestano pozivate u skoro svakom članu? U poglavlju u kojem se obrađuje proces priznavanja i registrovanja sorti poljoprivrednog bilja opet se javlja jedan problem o kojem se govorilo i kod Zakona o sadnom materijalu voćaka, vinove loze i hmelja. Taj problem se zove – "vlasnik sorte". Ovde nije razgraničeno, nije tačno definisano da li je institucija ili ustanova u kojoj rade stručnjaci iz oblasti poljoprivrede vlasnik sorte ili pojedinac koji je pomenutu sortu konkretno stvorio. S obzirom na to da vlasnik sorte ima velika ovlašćenja u raspolaganju novostvorenom sortom, nameće se pitanje vlasništva. U institutima su naučni radnici plaćeni od države za taj posao i bilo bi besmisleno da se kasnije otuđi ono što je stvoreno uz pomoć države. Dakle, potrebno je jasnije razgraničiti ovaj segment i zbog stručne javnosti, a i zbog nacionalnog interesa. Na kraju, rekao bih nešto o kaznenim odredbama, konkretno, o članu 104. u kome se navodi da će fizičko lice biti kažnjeno za prekršaj proizvodnje semena, rasada ili micelija, bez ugovora sa proizvođačem, kaznom od 2.500 do 50.000 dinara. Ukoliko se kazni preduzeće za proizvodnju semena, kazne se kreću i do tri miliona dinara. Normalno je očekivati da će mnogi ugasiti svoja preduzeća i krenuti da kao fizička lica ilegalno proizvode semenski materijal i rasad. Kazna za prekršaj je mala, može se lako izmiriti. Svako će se pre opredeliti za manju kaznu za fizička lica, nego za veliki rizik, od privrednog prestupa i milionske kaznene iznose. Ovakvu identičnu situaciju smo imali kod Zakona o sadnom materijalu, voćaka, vinove loze i hmelja.
Reč ima narodni poslanik Mika Vlaović, a neka se pripremi Milorad Krstin.
Gospodine predsedniče, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, u poljoprivrednoj proizvodnji, pored svih agrotehničkih uslova, važno mesto zauzima i kvalitet semena. Ovim zakonom je obuhvaćena proizvodnja, dorada i promet. Određeno je ko može da se bavi proizvodnjom semena, ko doradom i ko prometom. Proizvodnjom semena mogu da se bave preduzeća i registrovani zemljoradnici koji sklope ugovor sa preduzećem o proizvodnji semena. Seme je podeljeno u pet kategorija: predosnovno, osnovno, sertifikovano seme prve generacije, sertifikovano semedruge generacije, proizvodno. Oko ovoga ću se malo zadržati. U poslednjih nekoliko godina semenski krompir može da se proizvodi u višim predelima Srbije, uvozi se "elita" i seje se i za jelovni krompir, zato što je u proizvodnji semena stvoren takav haos da se nikada ne zna šta je kvalitet a šta nije! Prodavao se "original", a bio "druga" i "treća reprodukcija", uvozile se značajne količine i "originala" i "prve reprodukcije", a to možemo u našim uslovima da proizvodimo, čak i da izvozimo i da dobijemo značajna devizna sredstva, jer za uvoz tog semena se daje puno novca. Čak na malim površinama, u delu Srbije koji je pogodan za proizvodnju semenskog krompira, može da se zarade značajni prihodi. Pored kontrole, u proizvodnji semena postoji i odgovornost. Do sada u tom domenu nije bilo reda. Sejalo se u kukuruzu čak seme iz čardaka, "a ne da je čika zemljoradnik okrunio pa posejao", nego su razni mangupi koji su se bavili prometom semena krunili kukuruz iz čardaka, pakovali i prodavali. Mnogo je merkantilne pšenice pretvoreno u "semensku" i prodavano kao semenska. Od toga je gubio i proizvođač semena, pravi, jer nije mogao da proda dobro seme po dobroj ceni, gubio je zemljoradnik koji je posejao loše seme i gubila je država što je krajnji rezultat bio niski prinos. I sada kod mene u opštini Titel ima sudski spor koji između zemljoradnika i proizvođača semena traje petnaestak godina. Tri puta je sud dosuđivao u korist zemljoradnika, a viši sud je to vraćao na ponovno presuđivanje. Isto je tako neko upakovao loše seme, prodao zemljoradnicima i stotine hektara su tu godinu skoro bile "parlog". U ovom zakonu je određeno i za priznavanje sorti. Na Odboru za poljoprivredu je bilo dilema oko amandmana, da li je dovoljno dve ili treba tri godine. Glasao sam za to da bude dve godine, iako sam kao zemljoradnik u dilemi da i jedno i drugo delimično može da prođe. Ispitivanje ide, ipak, na minimalnim parcelama i dobija se rezultat takav kakav se dobija. Ako se na tim malim parcelama u dve godine pokaže da je to seme dosta dobro, domaćini su u Srbiji obazrivi i neće sa tim novim semenom posle dve godine posejati velike površine, a kad uzmu na male površine da poseju, onda će se ispitati na više rejona i na većim površinama, pod različitim i agrotehničkim i klimatskim uslovima, će ono dobiti prolaz. I još nešto, imao sam dilemu, ako je greška što se nešto pusti ranije nego što mu je vreme, isto bi bila greška, ako je nešto dobro, da se jednu godinu duže zadrži. Ne bih o ovome ni pričao. Mnogi koji su više obdareni sa rečnikom, ja sam ipak vičniji motici nego govorenju. Po amandmanima ću govoriti o tome.
Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin, a neka se pripremi Nadica Momirov.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre Ivana Dulić-Marković, kao član Odbora za poljoprivredu, negde krajem 2004. godine na jednom od tih odbora nam je rečeno da će Ministarstvo poljoprivrede predložiti u 2005. godini oko 25 zakona. Mi, članovi Odbora iz SRS, bili smo skeptici, da bismo, negde, polovinom januara 2005. godine, ipak, od pomoćnika ministra dobili uveravanje da će Ministarstvo predložiti 14 zakona o poljoprivredi i nadam se da će 15. biti zakon o zadrugarstvu. Predlagač u obrazloženju navodi tri razloga za donošenje ovog zakona: da donošenje ovog zakona treba da omogući domaćim proizvođačima semena pristup međunarodnom tržištu, da obezbedi seme boljeg kvaliteta domaćim potrošačima, kao i da se izvrši usaglašavanje sa propisima Evropske unije. Radi ostvarivanja prva dva cilja, zakon nije morao ni biti donet, pošto je domaće seme prisutno na međunarodnom tržištu, a domaći potrošači imaju kvalitetno seme, što dokazuje činjenica da u konkurenciji sa vodećim semenarskim kompanijama koje su prisutne na domaćem tržištu domaće seme izdržava konkurenciju, posebno što se tiče semena osnovnih ratarskih kultura koje i zauzimaju najveće poljoprivredne površine. Radi ispunjenja ova dva cilja Vlada treba da preuzme druge mere, prvenstveno ekonomske, a tu bi mogla da se stavi osnovna primedba da ni ova, ni prethodna Vlada ne da nisu preduzele mere u tom cilju, nego suprotno, preduzimale su mere sa kontraefektom koje dovode do gušenja domaće semenske proizvodnje. To se odnosi na potpuno otvaranje domaćeg tržišta za ulazak vodećih svetskih semenarskih kompanija i uvoz stranog semena, pa do uvođenja PDV, koji se plaća i na seme poljoprivrednog bilja; nestimulisanje izvoza; nerešen vlasnički status naučnih instituta, stvaraoca i oplemenjivača sorti i hibrida, poljoprivrednog bilja; nerešavanje statusa poljoprivrednih stanica, od kojih je jedna privatizovana, neke posluju kao društvena preduzeća, druga kao društvo kapitala; odugovlačenje sređivanja stanja vlasništva na poljoprivrednom zemljištu sa poljoprivrednim preduzećima; nerešavanje statusa zemljoradničkih zadruga koje koriste značajne površine poljoprivrednog zemljišta itd. Ostaje treći cilj donošenja zakona, usaglašavanje sa propisima Evropske unije. Radi tog cilja treba podržati donošenje ovog zakona ukoliko se predloženim odredbama taj cilj postiže. Upada u oči da predlagač zakona propisuje uslove koje treba da ispuni lice da bi vršilo posao u proizvodnji, doradi i prometa semena, a ne propisuje uslove koje mora ispunjavati lice da bi se bavilo selekcijom semena i stvaranje novih sorti, što znači da svako može da se bavi ovim poslom. Predlog zakona ima nedoslednosti i nedostatke, odnosno loša predložena rešenja tako da bi zakon trebalo doneti uz poboljšanje loših rešenja, odnosno usvajanje predloženih amandmana. Nedoslednost u zakonu se može primetiti na primeru odredbi člana 4. stav 2. gde se kaže da seme u prometu (iako se u obrazloženju zakona kaže da je osnovno seme kategorija semena namenjena prometu) pod kontrolom ministarstva, a viša kategorija semena je pod kontrolom opleminjavača, što bi trebalo da znači da nije u prometu. Dalje, za sve faze semenarske proizvodnje, odnosno svih učesnika u ovoj proizvodnji su propisani uslovi koje lice treba da ispuni osim za posao ispitivanja i utvrđivanja kvaliteta semena, gde samo kaže da je u pitanju akreditovana laboratorija, tj. važeći zakon unapred propisuje uslove za vršenje ovog posla. Na taj način predlagač zakona hoće da monopolizuje ovaj posao, samo za određeno lice, kao i za posao izdavanja etiketa. Zakon je propustio da reguliše, da ministar poljoprivrede utvrđuje norme kvaliteta semena kao pravu semenarsku materiju. Za ovo ne bi trebalo da bude nadležno drugo ministarstvo po Zakonu o standardizaciji. U vezi sa tim, trebalo bi da se reguliše ovlašćenje ministra da za proizvodnju u određenoj godini može propisati i niže norme kvaliteta za seme određenog bilja, kao što ima ovlašćenje iz člana 4. u zadnjem stavu, pa da u nedostatku kategorije sortnog semena odobri proizvodnju i niže kategorije semena. Realnost trenutka donošenja zakona za domaće semenarstvo je da vlasnik sorte uglavnom propisuje uslove za umnožavanje njegove sorte, a da ostali učesnici u semenarskoj proizvodnji, a misli se na proizvođača, dorađivača i prometnika (osim poslove koje je država uzela za sebe i koje sama vrši i ne angažuje drugo lice da ih vrši), zavise od aranžmana vlasnika sorte. Ovakva pozicija naučnog instituta oplemenjivača i stvaraoca sorti i hibrida poljoprivrednog bilja je rezultat njihove borbe za tržište u konkurenciji sa vodećim svetskim kompanijama. To će dovesti da dorađivači, tražeći svoje mesto pod suncem, postaju sami održavaoci sorti, a prvenstveno stranog semena, kao zastupnici stranih kompanija na domaćem tržištu, što će dovesti do daljeg urušavanja domaćeg semenarstva. Posebno nije rešena delikatna pozicija dorađivača. Inače, delatnost dorade semena poljoprivrednog bilja nije ni predviđena važećim Zakonom o klasifikaciji delatnosti, pa je deo dorađivačkih preduzeća delatnost dorade regulisao i upisao u sudski registar kao ratarstvo, a deo kao promet na veliko. Shodno članu 34. Predloga zakona, samo dorađivač semena odgovara za kvalitet semena, iako je samo on jedan od učesnika u ovoj proizvodnji, a u svim fazama proizvodnje semena se utiče na kvalitet semena. Ovakva odredba je posebno problematična kada dorađivač po ugovoru sa vlasnikom sorte vrši samo uslužnu doradu. Znači, dobiće naturalno seme po nalogu vlasnika sorte, doradiće ga, drugo lice će uzeti uzorke iz partije semena, laboratorija će ispitati kvalitet uzetog uzorka i po izveštaju o kvalitetu laboratorije, dorađivač mora da deklariše seme, treće lice mora da mu izda etiketu, a samo on odgovara za kvalitet semena. Rešenje bi bilo solidarna odgovornost dorađivača i vlasnika sorte, a to bi trebalo da se reguliše ugovorom koji sklapaju vlasnik sorte i dorađivač. Smatramo da je odredba Predloga zakona, da etiketu na vrećama semena izdaje posebna stručna organizacija, potpuno nepotrebna, a ne možemo razumeti koji je cilj ove odredbe. Ukoliko je tako i u drugim zemljama. Smatram da se tako u ovaj proizvod ugrađuje cene još jednog subjekta, a procedura izdavanja etiketa može stvarati probleme na pripremi semena za prodaju na tržištu. Smatramo da bi trebalo imati zakon o semenu i zakon o priznavanju novostvorenih sorti poljoprivrednog i šumskog bilja. Nameće se jedno drugo pitanje, šta je sa predlogom zakona o zaštiti novostvorenih sorti poljoprivrednog i šumskog bilja koji treba da je usklađen, a kako reče jedan od kolega, sa Konvencije UPOV, a koliko mi je poznato nacrt tog zakona se nalazi u Skupštini zajednice Srbija i Crna Gora. Bez ovog zakona ne možemo postati članovi UPOV, a time i naše članstvo u STO, odnosno Svetskoj trgovinskoj organizaciji, biti dovedeno u pitanje. U svakoj organizovanoj zemlji ovaj zakon pripremaju specijalisti za semenarstvo sa poljoprivrednih fakulteta i instituta sa ministarstvom. Mišljenja sam da je trebalo samo prilagoditi našim uslovima zakon o semenu, koji važi u zemljama članicama Evropske unije. Treba znati da je naša nauka stvorila veliki broj sorti i hibrida. Recimo, znatno više nego nauka Italije, a da ne spominjemo neke druge zemlje. Trebalo bi da ima adekvatnu zakonsku regulativu koja će biti usklađena sa regulativom Evropske unije. Nažalost, mi smo na začelju u Evropi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nadica Momirov, a neka se pripremi Dragoslav Milković.
Dame i gospodo narodni poslanici, zakon koji je pred nama je još jedan od niza zakona koji treba pomoći da naša zemlja iz sadašnjih postojećih uslova na najbrži i na najefikasniji način uđe u zajednicu evropskih zemalja. Predložen od strane Ministarstva poljoprivrede, ministarstva jedne vrlo iscrpljene oblasti, koja je dugi niz godina iza nas "prioritirana" samo kada se od seljaka uzimalo, ali ne kada mu se trebalo pomoći da stvori novu vrednost i obnovi potrošena sredstva i tehnologije za stvaranje nove vrednosti. Ovo ministarstvo je, iako svesno pozicije u kojoj se naša poljoprivreda dugo nalazi, krenulo da sistemski i izistinski rešava problem kao problem i ciljno odvede našu poljoprivredu na poziciju koja joj u Evropi pripada. Ovo ministarstvo je odlučno krenulo u proces revitalizacije ove grane, sa jasnim ciljem da pokaže da nije od suštinskog značaja koliko je nešto uništeno ili oslabljeno, nego od suštinskog značaja naše opredeljenje da li hoćemo da to nešto povratimo i podignemo na nivo koji mu inače u Evropi i pripada ili nećemo. Smatram da smo dužni prepoznati ovakve namere i dela, ostaviti se dnevne politike koja po nekima od nas možda nameće da to previdimo i da se fokusiramo na neke druge kriterijume. Pošto je svima jasno da naše prilagođavanje evropskim standardima nije važno samo za građane Evrope, nego je važno isključivo za nas same, osvrnuću se na još nekoliko značajnih argumenata koji ukazuju na neophodnost usvajanja ovog zakona. Republika Srbija ima optimalne ekološke uslove za proizvodnju semena, a naša je zemlja po bogatstvu biljnih i genetičkih resursa jedna od najpoznatijih u svetu. Iz toga je veoma važno omogućiti domaćim proizvođačima semena pristup međunarodnom tržištu. Takođe je važno obezbediti seme boljeg kvaliteta za domaće tržište. Ovaj zakon to može da omogući i njegovi efekti će samim tim biti uspešnija poljoprivredna proizvodnja. Korisna novina koju donosi ovaj zakon je regulisanje načina obeležavanja semena u prometu. Time obezbeđujemo da svaka kategorija semena ima poseban tip etiketa. Zakon precizno definiše ko može da vrši kontrolu nad proizvodnjom. Efekat ovih mera je da se dovede u red ceo proces proizvodnje i prometa semena, a što svima svakako olakšava rad u proizvodnji, odnosno u poljoprivredi. U članu 5. utvrđeno je da proizvodnjom semena može da se bavi privredno društvo, tj. preduzeće koje je upisano u Registar proizvođača semena, rasada, micelija jestivih i lekovitih gljiva. Izuzetnom proizvodnjom semena se mogu baviti fizička lica na osnovu zaključenog ugovora o saradnji sa proizvođačem semena, a što omogućuje jednu vrstu mentorstva u proizvodnji semena, smanjuje mogućnost stvaranja monopolističkih pozicija u proizvodnji semena, te pospešuje nove proizvođače da se uključe u ovaj posao i osvoje proizvodnju bez bojazni da će se gubiti na kvalitetu. Ovaj zakon takođe daje proizvođaču semena mogućnost ispitivanja, istraživanja i dorade sorti u slučajevima kada inostrani naručilac traži neku vrstu sorti koja nije upisana u registar. Ovo pod uslovom da tako dorađena sorta ode u neku drugu zemlju iz koje je i naručena. Pitanje uvoza semena je ovim zakonom rešeno na najbolji mogući način. Zaštićeni su prvo primarni poljoprivredni proizvođači, koji seme koriste na svojim njivama, a zatim domaći proizvođači semena, te uvoznici inostranog semena. Sve ovo prethodno rečeno nas kao narodne poslanike obavezuje da ovaj zakon izglasamo prosto zato što se radi o narodnom dobru, zato što predstavlja još jedan korak napred ka izjednačavanju našeg seljaka sa bogatim i produktivnim seljacima ostalih zemalja u Evropi. Moram da podsetim, nije Ministarstvo poljoprivrede prvo koje je smislilo da našem seljaku pripadne pozicija rame uz rame sa francuskim, austrijskim ili bilo kojim drugim seljakom u Evropi. To je naš seljak odavno zaslužio i tako se i ponašao, dok nisu došli raznorazni nacionalisti, lobisti, prevaranti, pa ga dobro omeli u ovome. Ministarstvo poljoprivrede nizom sistemskih mera pokušava samo da vrati našem seljaku ono dostojanstvo koje mu je uvek i pripadalo i mi smo dužni da u tome pomognemo.
Narodni poslanik Dragoslav Milković ima reč, a neka se pripremi narodni poslanik Milica Vojić-Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, obraćam se vama DOS-ovskoj grupaciji, otkako ste došli na vlast 2000. godine ništa niste preduzeli u cilju oživljavanja privrede i poljoprivrede, već ste svojom politikom doveli do toga da ogroman broj radno-sposobnih ljudi izgubi posao, da cele porodice budu na rubu siromaštva, jer nemaju gde da rade i zarade za osnovne životne namirnice. Veliki broj ljudi je prinuđen da se bavi poljoprivredom i to na onaj najekstenzivniji način, jer država ništa ne preduzima da se tim početnicima u poljoprivrednoj proizvodnji omoguće svi potrebni uslovi, jer ti ljudi na taj način izdržavaju porodice i školuju decu. Ništa ne preduzimate u cilju oživljavanja sela. Znamo da bez jakog sela nema jake države. Sela su nam opustela, uništena, napuštena, ostali su samo starci i babe, mladi su otišli trbuhom za kruhom, pogotovo brdsko-planinsko područje na jugu Srbije. To je tužno i žalosno, kuće su zaključane, svuda katanci, a ljudi nigde nema. Ova vlada treba hitno da napravi plan strategije, da preduzme odgovarajuće mere, uloži natčovečanske napore, donese odgovarajuće zakone, kako bi naša sela oživela. Jesu još zdrava, sa čistom i zdravom vodom i nezagađenom prirodom. Oživljavanjem sela, proizvodnjom zdrave hrane, Srbija će postati bogata država, odnosno postaće izvoznik hrane, jer Srbija danas ima ogroman potencijal za razvoj poljoprivredne proizvodnje. Danas Srbija uvozi sve i svašta: jabuke, pasulj, ribu, goveđe i živinsko meso. Samo za uvoz ribe 2004. godine potrošeno je 37 miliona dolara. Srbija ima ogroman vodeni potencijal za hiljade i hiljade ribnjaka (pastrmki i šarana). Zašto trošimo te devize kada imamo uslov za razvoj naše poljoprivrede? Ministarki ispada smešno kada ovo govorim. Dame i gospodo, danas je pred nama jedan od predloga zakona iz oblasti poljoprivrede i to iz najdelikatnije oblasti proizvodnje, prerade i prometa semena. Mi srpski radikali smatramo da ova oblast treba i te kako da se uredi, jer bez dobro organizovane i kvalitetno izvedene proizvodnje semena nema ni napretka u razvoju poljoprivrede. Znamo da samo kvalitetnim semenskim materijalom možemo postići vrhunske rezultate u poljoprivredi. Ne vidim razlog zašto ne bismo pooštrili kontrolu u proizvodnji prerade i prometu semenskog materijala. Ovaj zakon nije dovoljno dobar. Ako mislimo da se približimo razvijenim zemljama u ovoj oblasti, ne mislim na zakonsku regulativu, već na proizvodnju kvalitetnog semenskog materijala. Ukoliko mislimo da kvalitet semena podignemo na viši nivo, smatramo da lica koja vrše kontrolu u proizvodnji i doradi semena treba da budu stručnija. U ovom predlogu zakona, član 13, stoji da kontrolu proizvodnje semena tj. da preduzeće koje se bavi proizvodnjom semena treba da ima zaposleno lice koje ima završeni poljoprivredni fakultet, smer ratarski, povrtarski, opšti ili drugi smer. Ne mogu a da ne kažem da ti ljudi nisu dovoljno stručni za oblast semenarstva, jer su svi oni završili opšti smer, na kome je veoma malo bilo reči o proizvodnji, a pošto je ova oblast od izuzetne važnosti za dalji razvoj naše poljoprivrede tj. ukoliko se naša poljoprivreda bazira na našem kvalitetnom semenskom materijalu, a ne na stranom, trebalo bi da stručnu kontrolu vrše lica koja su usko specijalizovana za ovu oblast. U članu 76. stav 4. u postupku priznavanja sorti stoji da ministar obrazuje stručnu komisiju. Po nama sve su komisije stručne, neka manje, neka više, ali treba da se tačno precizira koliko članova ima ta komisija i ko bi je činio. Da li su to doktori nauka iz te oblasti ili su samo inženjeri, trebalo bi to da se precizira. Nije svejedno da li konačne rezultate ispitivanja ocenjuju ljudi koji su svojim dugogodišnjim radom u toj oblasti stekli zavidna znanja ili su to početnici. Što se tiče kaznenih odredbi, član 100. tačka 10) ovog zakona, kada su u pitanju fizička ili odgovorna lica nije sasvim precizirano i u tom smislu mi srpski radikali smatramo da su one preoštre. Kada se radi o licima koja rade u maloprodajnim objektima predviđena je kazna od 5.000 do 500.000 dinara ukoliko u maloprodajnom objektu drže seme sa proteklim datumom na deklaraciji. Pitam se, a šta ako pod pritiskom poslodavca drži to seme, ko u tom slučaju treba da bude kažnjen? I pravno i fizičko lice ili samo pravno lice? Kako dokazati da fizičko lice nije odgovorno lice? Mi srpski radikali smatramo da bi trebalo da stoji ukoliko prodavac pismeno obavesti poslodavca da se u radnji nalazi seme sa proteklim datumom, a poslodavac ništa ne preduzima, da se isto povuče iz prometa, kaznene mere treba da snosi poslodavac, odnosno pravno lice. Ovaj zakon nije dovoljno preciziran i dovoljno dobar da bi se kvalitetno uredila ova oblast proizvodnje, prerade i prometa semena jer ima dosta nejasnoća kako u postupku proizvodnje, tako i u prometu, zatim u postupku ispitivanja i priznavanja novih sorti. SRS je podnela određen broj amandmana radi "popravke" ovog zakona.
Reč ima narodni poslanik Milica Vojić-Marković, a neka se pripremi Stevica Deđanski.
Uvaženi predsedniče, uvažena gospodo iz Ministarstva, gospođo ministarka, dame i gospodo poslanici, Republika Srbija ima izvanredne ekološke uslove za razvoj semenarstva. Uz to, ima zaista izuzetno bogat resurs biljnih genetskih potencijala. Nažalost, na međunarodnom tržištu semena nema nas preterano mnogo, a mogu da kažem da smatram da je jedan od razloga i to što nemamo jedan specijalizovan zakon koji bi pokrio ovu oblast i koji bi bio kompatibilan sa evropskim zakonodavstvom, a bez takvog zakona nažalost mi ne možemo biti prisutni na evropskom tržištu. Značaj proizvodnje kvalitetnog i sertifikovanog semena sorti poznatog genetskog identiteta sa stanovišta poljoprivredne proizvodnje, očuvanja genetskih resursa, unapređenja semenarstva, zaštita potrošača i životne sredine, sve su to uslovi koji su nam nametnuli potrebu da se izradi jedan novi zakon koji bi pokrio ovu oblast. S obzirom na to da postoje jako značajne razlike između ove dve oblasti, vrlo nužno je bilo da se ove oblasti razdvoje. Ovakav jedinstveni zakon u praksi je pravio dovoljno problema, bio je dosta neprimenjiv, tako da je zaista nužnost da se on razdvoji. Moram da pohvalim napore ministarstva što su do sada pokušali da pokriju ovu oblast specijalizovanim zakonima. Do sada su doneta takva dva zakona. To je Zakon o sadnom materijalu voćaka, vinove loze i hmelja i drugi zakon koji je specijalizovan, a to je Zakon o reproduktivnom materijalu šumskog drveća. Sada imamo ovaj treći zakon kojim treba da bude pokrivena ova oblast. Zakon o kome sam ranije govorila ne propisuje na odgovarajući način kategorije semena, što predstavlja osnovni uslov za proizvodnju zdravog, testiranog i kontrolisanog semena, oslobađanje od bolesti i štetočina što je, svakako, razlog zbog čega danas nismo mogli da dopremo do evropskog tržišta. Takođe je važno obezbediti seme boljeg kvaliteta i domaćim potrošačima, što će se jako brzo odraziti na kvalitetniju i uspešniju poljoprivrednu proizvodnju u našoj zemlji. Iz svega ovoga se jasno vidi koliko je važno urediti oblast semenarstva, štititi interese i proizvođača i potrošača, a sve to uskladiti sa sličnim zakonima u Evropi. Predlog zakona koji je pred nama usklađen je sa direktivama EU i Saveta Evrope i oni regulišu, jedinstveno uređuju, priznavanje sorti, sertifikaciju, promet i tržište semena unutar EU. Ovim zakonom uređuju se uslovi, način proizvodnje, dorada, korišćenje prometa, uvoz i ispitivanja kvaliteta semena poljoprivrednog bilja, kao i priznavanje novostvorenih domaćih sorti, odobravanje i uvođenje u proizvodnju stranih sorti i upis sorti poljoprivrednog bilja u Registar sorti poljoprivrednog bilja. Naravno, čini mi se da je ovde najvažnije reći sledeće: da se odredbe ovog zakona ne odnose na proizvodnju i promet genetski modifikovanog semena poljoprivrednog bilja, na uzorke semena a razmenjuju se u cilju ispitivanja, oplemenjivanja i izvođenja eksperimenata, na uzorke semena za biljne gene, na proizvodnju sorti cveća, lekovitog, aromatično, začinskog i ukrasnog bilja, i smeša trava za parkove i sportske terene. Dakle, moram da istaknem, ne odnosi se na genetski modifikovano seme. Na osnovu posebnih uslova i u pogledu kvaliteta i porekla semena izdvojeno je pet kategorija sortnog semena i to predosnovno, osnovno, sertifikovano seme prve generacije, druge generacije i proizvodno seme. Bitno je da kažem da je za svaku od ovih kategorija data jasna precizna definicija, a kategorije i njihovi nazivi, sve je usaglašeno sa direktivama EU. Novina u zakonu je i način obeležavanja semena u prometu, jer svaka kategorija ima poseban tip etikete. Zakon precizira i ko vrši kontrolu nad proizvodnjom pojedinih kategorija semena. Novina u zakonu je i to da se proizvodnjom semena mogu baviti privredna društva, odnosno preduzeća, odnosno druga pravna lica i preduzetnici, pod uslovom da su upisati u Registar proizvođača semena, rasada i lekovitog bilja. Proizvodnjom semena može se izuzetno baviti i fizičko lice na osnovu ugovora o saradnji sa proizvođačem semena, a seme proizvedeno u toj saradnji smatra se proizvodom proizvođača. Već pomenuti Registar proizvođača je takođe plod usaglašavanja sa EU. Proizvođač mora da vodi knjigu evidencije proizvedenog semena sa podacima o količini primljenog semena, načinu proizvodnje, vrsti i datumu izvedenih radova. Takođe, proizvođač mora da proizvodi samo seme sorti koje su upisane u Registar poljoprivrednog bilja. Proizvodnja semena u drugim zemljama, a za račun domaćeg naručioca nije bila regulisana zakonom, nego se postupalo od slučaja do slučaja. Sada je ova oblast regulisana, jer je definisano koja je dokumentacija potrebna u slučaju uvoza semena, kako se obeležava seme tokom transporta u zemlju radi dorade i pakovanja, što je takođe odredba koja je usaglašena sa direktivama EU. Ja ovde moram da napravim jednu digresiju, naročito me je inspirisalo ono što je govorio moj prethodnik u vezi toga šta se sve uvozi u ovu zemlju vezano za seme, rasad i sve ostalo. Kao neko ko se bavi cvećem i biljkama, ja ću da vam pokažem jednu ambalažu, to je kesa, gde je jasno navedeno da ovu zemlju za cveće (a to je uvoz iz Nemačke) uvozi firma koja se zove "Seme". Svima onima koji su dolazili na odbore za privatizaciju poznato je ime biznismena iz ove zemlje koji je vlasnik "Semena", odnosno koji je kupio "Seme", čovek koji nam je nudio kao fenomenalno rešenje gajenje salate. Počeo je da nam nudi i rešenja na kojoj zemlji možemo da gajimo tu salatu. Ovo je ambalaža za zemlju za cveće, ali postoji ista takva ambalaža, dakle, postoji zemlja uvezena iz Nemačke i za poljoprivredni rasad, dakle za povrće. Da se vratim na ovaj zakon. Seme može da se uvozi i izvozom može da se bavi privredno društvo, preduzeće, drugo pravno lice i preduzetnik, pod uslovom da je upisan u Registar. Ono se uvozi samo u originalnom pakovanju i mora da ima deklaraciju izdatu od nadležnih organa zemlje izvoznice, fitosertifikat i sertifikat o sortnosti semena. O uvezenim količinama semena vodi se evidencija na način kako to propiše ministar. Dakle, pred nama je treći zakon u nizu kojim se ova oblast potpuno definiše. Imamo Zakon o sadnom materijalu voćaka, vinove loze i hmelja, imamo Zakon o reproduktivnom materijalu šumskog drveća i sada ćemo imati zakon o semenu. Ovaj zakon je precizan, direktan, primenjiv u praksi i usaglašen sa direktivama EU i Saveta Evrope. On treba da omogući i olakša domaćim proizvođačima semena pristup međunarodnom tržištu, ali i da omogući da se kvalitet semena na domaćem tržištu popravi i poboljša, što će se, svakako, odraziti na kvalitet i na kvantitet poljoprivredne proizvodnje naše zemlje. Zbog svega što sam navela, poslanička grupa DSS će podržati ovaj zakon. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Stevica Deđanski, a neka se pripremi Gordana Čabrić.
Gospodo narodni poslanici, kao što smo čuli, u obrazloženju ministra navode se tri razloga za donošenje ovog zakona, a to je pisalo i u obrazloženju. Prvo, da će se donošenjem zakona omogućiti proizvođačima semena pristup međunarodnom tržištu, drugo, da će se obezbediti seme boljeg kvaliteta i, treće, da se usaglasiti sa propisima EU. Za prva dva cilja, kao što smo čuli ranije i neko je od mojih prethodnika o tome pričao, nije ni potrebno donositi zakon, jer domaće seme je sada prisutno na međunarodnom tržištu, a domaći proizvođači imaju kvalitetno seme, što se i videlo u dosadašnjem periodu sa već prisutnim vodećim svetskim kompanijama, dakle one koje su kod nas prisutne. Radi ispunjavanja ova dva cilja potrebno je preduzeti neke druge mere, uglavnom ekonomske mere, koje će pomoći našim domaćim proizvođačima na više načina, tako što nećemo otvoriti tržište da vodeće kompanije uvoze šta i koliko hoće, iako sve to nije kvalitetno, što smo primetili u proteklom periodu. Dakle, nećemo uvesti PDV na seme poljoprivrednog bilja, takođe moramo stimulisati izvoz, a ne gušiti ga kao do sada, nećemo dozvoliti genetski modifikovanu soju, odnosno seme koje se uvozilo. Bojim se da ne bude i ovo neka prevara kao što je bilo u proteklom periodu, za vreme bivše vlasti. Bilo je u Vršcu odakle dolazim, bilo je i u drugim gradovima. Poljoprivrednici koji su dovedeni na samu ivicu egzistencije politikom DOS-a tražili su pomoć, a vlast je formirala neke nevladine organizacije. U Vršcu je to bila "Agrora", ne znam kako su se zvale u drugim gradovima. Tražili su oni ljudi, koji se bave ceo život ovim poslom, pomoć, i ako su uzgajali stoku, govorili su im da im loše ide zato što ne znaju da rade svoj posao, zato što nemaju biznis-plan, zato što, ne znam šta još, a ne zato što je Vlada dozvolila slobodan uvoz svega i svačega, pa i genetski modifikovane sojine sačme. Pa su ih onda terali da gaje puževe, činčile i ostalo, pa su se onda, u skladu sa demokratskim promenama, pojavile ekspertske činčile tj. eksperti za činčile, eksperti za puževe i ubeđivali seljake da im je budućnost u tome, a da batale ono što su do sada radili, jer je ovo sada "neko novo vreme". Naši paori su, normalno, mislili da ti ljudi nisu normalni, to mogu da vam kažem iz kontakta sa njima, i to je služilo, sada povlačim paralelu, da se uništi domaće stočarstvo i oslobodi tržište. Takođe, kao i uvek, služilo je da se pod plaštom pomoći npr. kupi neki kompjuter, staviu neku kancelariju, a ostatak novca strpa u svoje džepove. Samo hoću da kažem da ovo ne bude slično tome. Znači, u samom zakonu upada u oči da predlagač propisuje uslove koje treba da ispuni lice da bi vršilo posao na proizvodnji, doradi i prometu semena, a ne propisuju se uslovi koje moraju ispunjavati lica da bi se bavila selekcijom semena i stvaranjem novih sorti, što znači da svako može da se bavi ovim poslom. Ne znam da li je to slučajno ili namerno propušteno, ali to stoji kao činjenica. Moje kolege su govorile i govoriće još o nedoslednostima i nedostacima Predloga zakona tj. o lošim predloženim rešenjima koja postoje, tako da bi zakon trebalo doneti, ali uz poboljšanje loših rešenja tj. usvajanjem predloženih amandmana SRS, i očekujemo da u narednom periodu čujemo obrazloženje tih amandmana da se oni usvoje kako bi glasali za njega.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čabrić, a Vitomir Plužarević posle pauze.
Gospodine predsedniče, gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, semenarstvo je grana poljoprivredne proizvodnje kojom smo mogli da se ponosimo u prethodnim godinama. Međutim, poslednjih desetak godina je došlo do zastoja u razvoju ove poljoprivredne delatnosti i do našeg zaostajanja u konkurentnosti na svetskom i evropskom tržištu. Zakon koji je danas na dnevnom redu trebalo bi da ispravi te nedostatke i da omogući našim proizvođačima semena bolji plasman na svetskom i evropskom tržištu, a samim tim da obezbedi i bolju zaradu našim proizvođačima semena. Ovaj zakon treba da obezbedi i zaštitu proizvođača semena, a isto tako i zaštitu životne sredine. Naime, tu je i primer povezanosti sa Zakonom o sanitarnom nadzoru gde treba voditi računa o fitosanitarnom kvalitetu semena koje se uvozi. Ono što je novo i što vaj zakon treba da obezbedi to je kategorizacija semena koja do sada nije postojala. Ta kategorizacija je urađena u skladu sa propisima EU a to ne samo da bi se pukim izvršavanjem i pukim ispunjavanjem normi EU izvršilo nego i zbog toga da bi se olakšalo tj. da bi naši proizvođači semena stekli mogućnost da se pojave na svetskom tržištu. Obeležavanje semena je takođe novina u ovom zakonu. Obeležavanje će se vršiti na taj način što će svaka etiketa imati određenu boju i obeležavati određenu klasu semena. Naime, to će biti osnovno seme, prve i druge generacije itd. Postavlja se pitanje šta će ovaj zakon sada u praksi da promeni. Šta će da dožive proizvođači semena, odnosno da li može jedan poljoprivredni proizvođač kao fizičko lice da bude proizvođač semena. Njemu to pravo neće biti oduzeto, ali pod uslovom da sklopi ugovor sa proizvođačem semena koji je upisan u registar za proizvodnju semena, i koji predstavlja, ili sa privrednim društvom koje je ovlašćeno za proizvodnju semena. Ono što najviše zanima naše poljoprivredne proizvođače, odnosno potrošače, kupce semena, jeste to ko je odgovoran za kvalitet semena. Za kvalitet semena su prvenstveno odgovorni uvoznici ili proizvođači semena. To će se obezbeđivati kontrolom koju će vršiti Ministarstvo, i to ne samo kontrolom kada je nova sorta u pitanju, nego periodičnim kontrolama za koje je zaduženo Ministarstvo, koje će da finansira proizvođač semena, ukoliko pri toj kontroli dođe do zaključka da seme nije ispravno, a Ministarstvo će snositi troškove ukoliko je seme ispravno i pogodno za plasman na tržištu. Predviđene su i kaznene odredbe za onoga ko ne bude poštovao ove normative, kako za fizička lica tako i za pravna i smatramo da će na taj način da se uredi tržište u ovom delu poljoprivredne proizvodnje.
Hvala vama. Dakle, pauza je do 15,00 časova. Popodnevnu sednicu će voditi potpredsednik Vojislav Mihailović, prvi će imati reč narodni poslanik Vitomir Plužarević, pa Zoran Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. U popodnevnom radu učestvuje 141 poslanik. Molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za rad. Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević, posle njega Zoran Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o semenu ne predstavlja akt kojim bi se poboljšalo stanje u poljoprivredi. Ovim zakonom se domaći proizvođači i dorađivači dovode u neravnopravan položaj, a posebno se degradiraju instituti i zavodi u našoj državi u odnosu na druge evropske države. Ideje koje nam stižu i pristižu iz Evropske unije su takve da one sve čine kako bi naše resurse minimizirali i time omogućili ulaz njihovih semena na naše područje, tako se to dešava i sa ovim zakonom o semenu. Mi smo bili prvi, imali smo struku, nauku, objekte i zemljišne posede koji su ovu oblast rešavale na način da su naše sorte kukuruza, pšenice i ostalih vrsta predstavljale pravi kvalitet na našem i svetskom tržištu. Povodom kvaliteta tih sorti kod nas i u svetu neću sada da nabrajam velike i male proizvođače semena, ali želim da podsetim predlagače ovog zakona da mi treba strategiju iz ove oblasti da usmerimo na sopstvenu pamet i sopstvena sredstva i time stvaramo sorte koje nama služe u novoj reprodukciji. Verujem da se i nauka sa tim slaže. Mislim na sve regione koji su heterogeni u našoj zemlji i kao takvi moraju biti usklađeni i sa vrstama i sortama semena. Mislim na brdsko-planinsko područje, ravničarske terene i ostalo. U obrazloženju ovog zakona, poglavlje V, kaže se da su do sada proizvodnju semena mogla da obavljaju pravna i fizička lica, što je navodno imalo za posledicu veliki broj proizvođača bez stručnog obrazovanja, a samim tim i proizvodnju nekvalitetnog i zdravstveno neispravnog semena. Očigledno da predlagač u nedostatku argumentacija iznosi tvrdnje koje nisu utemeljene u praksi, jer u dosadašnjoj proizvodnji, doradi i prometu bili su uključeni: instituti, zavodi i vrsni priznati stručnjaci u Evropi i svetu; da su se proizvodnjom semena bavila pravna lica, preduzeća, preduzetnici, odnosno proizvođači semena, kao i fizička lica na osnovu ugovora o saradnji sa proizvođačima semena, uz kontrolu nadležnih registrovanih instituta i ostalih. Predlagač sam negira opravdanost datog obrazloženja jer u članu 5. ovog predloga donosi tekst koji je regulisan ranijim zakonom. Tačno je da se poljoprivredna grana nalazi u nezavidnoj situaciji, ali ne iz razloga što nemamo dobar zakon, stručne semenare i dobru tehnologiju, nego iz razloga što su nam poljoprivreda, kao i ostale grane privrede urušene dolaskom vajnih eksperata finansija, privatizacije i drugih oktobarskom revolucijom. Ove eksperte koji se svakodnevno pojavljuju bilo iz koje oblasti mi, kao Srpska radikalna stranka, kritikujemo i ukazujemo im sa ove skupštinske govornice da to što oni rade ništa ne čine dobro za naš narod i građane. Tako i ovaj zakon ima isti komentar, mi ga sada kritikujemo i pokušavamo da našim amandmanima, a poslanici su ispisali preko 40 amandmana, popravimo. Akademik Dragan Škorić daje svoj komentar na ovaj zakon i ja ću ga u više navrata ovde citirati i koristiti. Škorić kaže: "Naši hibridi su testirani u svetu i Evropi na više od dva miliona hektara. To su novosadski hibridi. Znate li koja je to površina, ta površina daje kvalitet i rezultate u vrhunskim normama. E, tu leži priča da naše hibride treba skloniti sa te površine i uvesti neke nove koji nam se nude." Sada u Evropi našu struku marginalizuju i hoće jednim potezom da sva iskustva i sva znanja potru, i da ih zaboravimo. Akademik Škorić, ekspert za suncokret ima 89 hibrida suncokreta i on je tu neprikosnoven. Njega ova predložena grupa koja nudi ovaj zakon nije stigla da konsultuje. Gle čuda. Akademik je bio na Odboru za poljoprivredu i samo je nemo posmatrao kako njegovi učenici to sad bolje poznaju od njega i u tom kontekstu ima dosta toga što može da se izvuče kao prava pouka iz ove oblasti. Takođe je tačno da je izvoz semena u druge evropske zemlje ne samo otežan, već je gotovo sporadičan. Da li je u pitanju koincidencija da se ova pojava počinje dešavati od dolaska DOS-a na vlast. Interesantno je da se datum pobede oktobarskih junoša uvek poklapa sa porazom naše privrede. U svetu i Evropi, pre tih pobeda, hibridna semena NS i ZP bila su najtraženija zbog svojih genetskih potencijala, ali isto i zbog svog vrlo kvalitetnog i zdravog semena, dorađeni i upakovani po najvišim svetskim standardima, u našim doradnim centrima u Srbiji, kao na primer, u Somboru, Sremskoj Mitrovici, Kikindi i drugim mestima. Naš budući pravac proizvodnje semena treba da bude Rusija, Kina, Indija, Afrika i Azija. Mi smo kao srpski radikali uvek bili usmereni u tom pravcu. Na tim prostorima smo kao vrsni poljoprivredni stručnjaci ostavili traga. Neće nas Evropa dalje od Šida, jer su njihova semena već tu negde u Šidu i vrše pritisak na ovaj prostor. Taj prostor daje mogućnosti da naše semenarstvo i struka zaposli sve svoje kapacitete. Naši instituti u Novom Sadu i Beogradu, uz pomoć regionalnih zavoda za kontrolu i laboratorijsko ispitivanje, vršili su doradu na najkvalitetniji način. Primenjivala se tehnologija sušenja semena kukuruza čime su efekti bili na zavidnom nivou. Akademik Škorić ima svoje primedbe na ovaj zakona o semenu. Poslanik Rafailović pominje struku. Zbog te struke želim da pročitam neke primedbe akademika Škorića. On, između ostalog, ima na ovaj zakon dosta primedbi. Ako bih sve njegove primedbe ovde komentarisao oduzeo bih mnogo vremena svojoj poslaničkoj grupi, ali ja ću samo baciti pogled na neke vrlo bitne. Poglavlje XI treba da bude poseban zakon. Naša nauka je stvorila veliki broj sorti hibrida, više nego nauka u Italiji, a da ne spominjemo neke druge zemlje. Trebalo bi da imamo adekvatnu zakonsku regulativu koja će biti usklađena sa regulativom Evropske unije. Nažalost, mi smo na začelju u Evropi. Drugo, sve evropske zemlje imaju posebnu instituciju od nacionalnog značaja koja se bavi ovom važnom problematikom. Zašto mi to nemamo? Kome to smeta da Srbija bude deo razvijene Evrope? Ko želi da nauku u Srbiji stavi na margine, ako ona daje rezultate? Ko radi za multinacionalne kompanije? Smatram da odvojenim zakonom treba regulisati najpre formiranje nacionalnog instituta za priznanje i zaštitu novih sorti, poljoprivrednog i šumskog bilja. Zašto se ne ugledamo na susedne zemlje? Nije daleko Osijek, gde postoji takva moderna institucija. Neko bi trebalo da ode i pogleda, ako mu je daleko Budimpešta ili neko drugo mesto. Zatim, profesor Škorić pominje nacionalni institut, kako bi se on npr. finansirao. Predlaže da finansiranje tog instituta bude iz tri etaže, da ta prva etaža bude 50% iz budžeta, druga etaža da budu sredstva instituta i da se, nakon tri, četiri ili više godina to reguliše i ostvari svojim finansijskim i ostalim delovanjem. Zatim, on ovde upozorava i daje kvalitetan komentar vezano za međunarodne kontakte, upotrebljava sve norme koje su već bile i za koje postoje putevi i onda organizacija tog instituta, zatim, kontrola rada nacionalnog instituta. Na kraju, on daje jednu šemu koja je vrlo kvalitetna i u toj šemi on ukazuje na mogućnosti novih puteva ovog zakona. Konkretne primedbe, a poslužiću se kad budem obrazlagao amandmane, jer imamo dosta amandmana, profesor je u nekih desetak, 12 ili više amandmana, čak je predlagao kako koji član da se menja i dopuni, tako da ću uzeti vreme i iskoristiti za te amandmane. Imam samo još jedan komentar, vezano za genetski modifikovane biljne i životinjske vrste. Bitno je da se to uvek ističe kad se govori o poljoprivredi. Kao država nismo ništa učinili na tom polju. Počeli smo nešto u Vojvodini, a potom smo stali kao po komandi, a komanda je stigla. Verovatno građani Srbije znaju odakle. Znaju to i ovi koji trebaju da znaju. Čuli su. Cilj svih tih svetskih proizvođača semena je da nam zagade zemljište. Bio je komentar i kako se sa tom malom količinom vrši trovanje ili zagađivanje određenih zemljišnih površina. To je i cilj svih tih proizvođača semena koji žele da na ovom našem prostoru stvore takav ambijent, kako bi oni mogli u nekoj budućnosti da na naše tržište plasiraju herbicide, fungicide, insekticide i sve ono što mi danas nemamo, a znamo kako je i taj hemijski kompleks u Srbiji uništen. To je komentar i poruka ovog i svih ovakvih zakona koji nam donose nešto novo, a to nešto novoće verovatno građani osetiti i videti u perspektivi.
Reč ima narodni poslanik Rafailović, replika.
Izvinjavam se, ali ovo mi je lepa prilika da kažem nešto što sam propustio u uvodnom izlaganju. Pored instituta koji se pominje, gospodin Škorić je jedan od vodećih selekcionara suncokreta, i tu svaka čast, ali isto tako imamo još jedan institut koji je isto tako veliki i koji je veoma blizu nas: Institut za kukuruz "Zemun Polje. U njemu radi moj komšija, jedan od vodećih stručnjaka, Života Jovanović. Imali su priliku, gledali su zakon i nisu imali nijedan amandman, jer su svesni da nas ovaj zakon i svi ostali zakoni vode upravo u Evropsku uniju. I zakoni koji će doći, kao zakon o zaštiti intelektualne svojine, i svi ostali, omogućiće da naša semena budu priznata. Kad uđemo u Evropsku uniju, to će biti semena Evropske unije. Simptomatično je da je jedna grupa stručnjaka, selekcionara, interesno htela da se ugradi u ovaj zakon, a ne pripada tu. Oni drugi su to shvatili i drugi institut nije imao nijednu primedbu. On je isto tako veliki i važan i sigurno bi nešto rekli da u ovom zakonu ima nešto što im smeta.
Na čije izlaganje replika?
Na izlaganje gospodina Rafailovića, koji nije gospodin Škorić, nego je gospodin Rafailović, a javio se kao da je gospodin Škorić! Škorića još uvek nemamo u Narodnoj skupštini, možda bude u nekom sledećem sazivu. Ja njemu repliciram, zato što ste vi, gospodine potpredsedniče, ne slušajući uopšte ono što je govorio, kao ekspert za poljoprivredu, za šumarstvo i za ovaj zakon o kome danas govorimo, gospodin Vitomir Plužarević, srpski radikal, sasvim van Poslovnika dali repliku gospodinu Rafailoviću. Gospodine Rafailoviću, možete da idete na mesto, jer nije po Poslovniku ni da stojite tu tako bez veze, a niste Škorić. Kad ste mi već rekli da vam odgovorim, reći ću vam da stvarno ne znam čije vi stavove ovde zastupate. Kažete da ste poljoprivrednik i govorite o poljoprivredi, ali jednom iz Batićeve perspektive, a sada iz perspektive ove poslaničke grupe u kojoj ste. Ako već hoćete da replicirate bilo kom srspkom radikalu, ne nama koji se ne bavimo poljoprivredom, ali imamo rođake ili vodimo poreklo sa sela, ili ekspertu kao što je gospodin Plužarević, govorite jezikom činjenica. Nemojte da izvrćete teze i nemojte da zloupotrebljavate govornicu, samo zato što vi smatrate da je ovaj zakon pogodan da se vi kao veliki poljoprivrednik, zamislite, Rafailović, pojavite! Neka vas stavi na listu vaša poslanička grupa, pa koristite svoje izlaganje u načelu, kao što ću ja po amandmanima, a neću u načelu da obrazlažem i da kažem da ovaj zakon nije dobar. To ide na dušu potpredsedniku, koji vam je sasvim van poslovnika dao mogućnost da izađete i da pokušate da osporite nešto što se osporiti ne može, jer sve što je rekao gospodin Vitomir Plužarević, od prvog do poslednjeg slova je tačno. Iza toga stoji cela SRS, a verujte mi i ogroman broj poljoprivrednika u našoj zemlji.
Možemo da tumačimo da je gospodin Rafailović koristio povredu Poslovnika, da je pogrešno protumačen. Ako nije tako, ako je bila replika, onda vi niste imali pravo na repliku. Koji član Poslovnika je povređen?
Član 100. Jednostavno, pogrešno sam protumačen, pa uzmite član koji hoćete. Uživao sam dok sam vas slušao i gledao. Ono što je bitno, imao sam pravo na repliku i replika nije bila da negiram što je gospodin Plužarević rekao. Srećom, nisu svi srpski radikali takvi. Dakle, veoma uvažavam gospodina Plužarevića i odlično sarađujemo u Odboru za poljoprivredu. Nisam se predstavio kao gospodin Škorić, nego sam rekao da uvažavam njegovu struku i njegovo znanje. Vi niste imali pravo na repliku, jer po Poslovniku nema replike na repliku. Što se tiče Dragana Rafailovića, raspitajte se kod gospodina Neškovića i ostalih članova SRS kakav je poljoprivrednik i čovek Dragan Rafailović. Toliko da znate, pošto ne znate. Neke vaše kolege i vaši šefovi znaju. Dakle, samo sam rekao da postoji još jedan institut koji nije imao primedbe i koji zna da ovaj set zakona, kad bude donet, približiće nas Evropskoj uniji, a koliko znam, to je cilj SRS.
Izvolite, narodni poslanik Plužarević, replika.
Izašao sam samo da repliciram u kontekstu da nisam želeo da favorizujem nijedan institut ili neku ustanovu posebno, nego sam samo a propo komentarima istakao taj institut, tako da ako me neko pogrešno shvatio, nije bio to cilj i nije mi to bila želja.
Na čije izlaganje replika? Izvolite, izađite, ali molim vas da završimo.
Gospodine Mihailoviću, vi mene nemate šta da molite, ako je vaš problem kako da podelite ovih 3%, jer su promili u pitanju, vi vodite računa o tome, a meni dozvolite da repliciram po Poslovniku, jer se gospodin Rafailović pozvao na član 100, iako ništa nije bilo uvredljivo. Direktno mi se obratio i imam pravo da mu repliciram i da mu kažem. Apsolutno su isti svi srpski radikali u svim srpskim zemljama. I ovi koji žive u Srbiji, i ovi koji žive u Crnoj Gori, u Republici Srpskoj, i oni koji su nažalost morali da dođu iz okupirane Republike Srpske Krajine. Svi su moralni, časni, pošteni, iskreni rodoljubi, patriote, vredni ljudi, marljivi, ali razlika između srpskih radikala i vas, ali ne vas kao Rafailovića samo, već celokupne garniture kojoj pripadate, a misli se na celokupnu vlast danas u Srbiji, ogromna je, a što ćete videti već na sledećim izborima. Razlika između vas, kao jednog od poljoprivrednika, i ostalih u zemlji ili u vašem okruženju je takođe velika, ali vi to prepustite za sud vašim komšijama, odnosno ljudima tamo gde se birate da odluče i da procene na sledećim izborima, a verujte mi da će procena biti takva, ne zbog vas kao vas, nego zbog društva u kome se nalazite, i da nećete više moći da govorite sa ove govornice.
Reč ima narodni poslanik Zoran Nikolić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedavajući, poštovani poslanici, bio sam vrlo zadovoljan prepodnevnom diskusijom. Čini mi se da su svi poslanici koji su dolazili sa pozicije vlasti branili ovaj zakon i opozicioni poslanici, koji su prirodno napadali i osporavali ovaj zakon, ipak su se kretali u koordinatama, da kažem, same struke i ovog zakona, ali ova diskusija je otišla u jednom pravcu koji nikada ne priželjkujem kada govorimo o bilo kojoj temi. Hoću da dam doprinos toj raspravi. Ako se svi srpski radikali prezivaju Škorić, onda je to sasvim u redu. Hoću da na ovom primeru pokažem da SRS nema agrarni program, o zakonu o semenu nema izgrađene stavove, već je na osnovu jednog dopisa gospodina Škorića, čiji autoritet ne želim da sporim, čovek ima zamerke na ovaj zakon, dakle, samo na osnovu tog dopisa ovdegradi celokupnu priču kada govorimo i o zakonu o semenu i kada govorimo o poljoprivredi uopšte. Dokaz postoji. Taj dopis je stigao u SRS i DS. Gospodin Škorić se ne slaže sa ovim zakonom i poslao je opozicionim strankama, dakle i jednoj i drugoj opozicionoj stranci, da se na bazi tih informacija koje je on dao ovaj zakon osporava. Predstavnici DS nisu još uvek učestvovali u raspravi, bar nisam čuo, pa nisam se uverio da su se koristili argumentima koji su poslati tim faksom, ali ono što koriste srpski radikali od reči do reči je zapravo sadržano u tom dopisu gospodina Škorića. Drugi dokaz, amandmani koje je podnela SRS i amandmani koje je podnela DS su skoro identični. Dakle, ti amandmani su predloženi od gospodina Škorića. Ne znam da li je on vaš član, ali tvrdim da nemate program za poljoprivredu i ne znate šta zapravo ovaj zakon o semenu predstavlja. Ako znate, onda izađite za ovu govornicu i prestanite samo da napadate i da politizujete jedan ovako važan zakon, kada govorimo o poljoprivredi, jer ovde pričamo o poljoprivredi, ne pričamo o 5. oktobru, i ne pričamo o ne znam čemu, već je ovo jedan stručan zakon. Izađite i recite šta je vaš koncept, od reči do reči, recite kako vi vidite kako treba urediti ovu oblast. Ovaj zakon, a biću kratak i s tim ću završiti, pre svega, u središte stavlja kupca i štiti kupca. Naši potrošači i naši kupci, i oni koji se bave poljoprivredom, imaju pravo da izaberu najkvalitetnije seme. To im ovaj zakon omogućava. Ovaj zakon je kompatibilan sa evropskim zakonodavstvom. On nas približava Evropskoj uniji i tu ne vidim šta je sporno. Dakle, ako imate primedbe nemojte samo iznositi i reći šta nećete, recite kako vidite vi ovu oblast, pa da onda suočimo argumente na pravi način. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih da repliciram gospodinu Nikoliću. Ako se zalažemo za tolerantan dijalog i tolerantnu raspravu, mislim da nije bilo mesta ovakvoj njegovoj diskusiji. SRS apsolutno ima svoj agrarni program, ima dovoljan kvantum stručnih i kvalifikovanih ljudi u stranci koji poznaju oblast poljoprivrede. Normalno, mi ćemo naš program iskazati onog momenta kada dobijemo poverenje naroda i dođemo na poziciju vlasti. Po logici stvari, opozicija, mi smo sada trenutno opoziciona stranka, imamo pravo, a to svi vi iz vladajuće garniture treba da shvatite i da prihvatite kao tolerantnu raspravu, imamo pravo i obavezu da kritikujemo zakonska rešenja koja nudite. Istina je da u raspravi koristimo deo materijala i dopisa koji je dostavljen od strane akademika Škorića i od strane Instituta za ratarstvo i povrtarstvo iz Novog Sada. Nećete valjda osporiti, mojim kolegama i meni, sve ono što iznosimo ispred te institucije. To je naučni institut za ratarstvo i povrtarstvo, vodeća institucija u ovoj državi u oblasti sortnog semena i ukupne proizvodnje biljnog semena. Ako imaju samo preko 300 sorti pšenice, ne znam koliko sorti suncokreta, soje, kukuruza i drugog industrijskog bilja, pa ako istraživači i direktor tog instituta imaju određene i konkretne primedbe na nacrt zakona, pa valjda imamo pravo u ime njih da ovde nastupamo i da branimo. Kakav program ima Vlada (koja predstavlja ovu poslaničku većinu)i druga ministarstva?Neželim namerno da apostrofiram Ministarstvo poljoprivrede i da njega ističem u nekom negativnom kontekstu, s obzirom na to da razgovaramo o zakonu iz oblasti poljoprivrede. Kako Vlada, koja je izvršni organ vlasti ove skupštine, radi i koliko je narod zadovoljan, mislim da će se relativno brzo moći proveriti na izborima koji se očekuju uskoro, pa ćemo onda videti i ukrstiti ko kakve programe ima i ko će dobiti poverenje građana Republike Srbije. Dotle apelujem na tolerantnu raspravu i da, kao i u prepodnevnom delu, ovu raspravu u načelu o ovom zakonu vodimo u jednoj tolerantnoj atmosferi, bez isticanja nečega što ovde nije, ili nije korektno, izneto, ili pogrešno tumačiti nečije diskusije. Budite sigurni da SRS ima kvalitetne ne samo agrarne programe, nego i mnoge druge programe iz oblasti društvene delatnosti, socijalnih prava i privrede, svakako i finansija. Narod će se vrlo brzo, nadam se, uveriti u to. Hvala vam.
Prekoračili ste vreme. Poslovnik pre vas pominjan, jeste, izvolite, narodni poslanik Vjerica Radeta po Poslovniku.
Malopređašnja diskusija gospodina Zorana Nikolića je povreda člana 100. Poslovnika Narodne skupštine, zato što je nejasno po kom osnovu se gospodin Nikolić javio da govori. Ja sam shvatila, prozvan je, da je dobio reč da govori u načelnoj raspravi o Predlogu zakona o semenu, ali ni jednu jedinu reč nije rekao o tom zakonu. Govorio je o nečem što nije imalo veze sa onim što je on valjda trebalo da govori. Valjda je pripremio neku drugu diskusiju, jer nije znao šta će pre toga da se govori. Ne znam da li je gospodin Škorić, o kome je ovde govorio gospodin Nikolić, član SRS, ali znam da je onaj Vuković iz Zemuna član DSS-a. To je onaj što sam vam juče pričala o njemu, što je građanima Zemuna davao svoj tekući račun da uplate nekakvu naknadu da im se ne bi rušio objekat. Gospodine Nikoliću, nisam primetila da DSS ima koncept rešavanja problema u poljoprivredi. Ovo što danas imamo u raspravi je koncept G17 plus. Za vašu informaciju, pratite malo medije, slušajte kako vam Mlađan Dinkić kaže da je G17 motorna snaga Vlade Vojislava Koštunice, da je to jedini deo Vlade koji radi (i to kaže Mlađan Dinkić). Sada što taj motor "zaribava" problem je vaše koalicije. Prema tome, gospodine Mihailoviću, lepo vas molim, ovo nije prvi put, vodite računa o Poslovniku. Ako ste seli na mesto predsedavajućeg, onda bi trebalo da znate bar nekoliko članova koji su neophodni za normalan tok sednice. Nemojte više da dozvoljavate da narodni poslanici krše Poslovnik, odnosno da govore ono što nije tema dnevnog reda.
Narodni poslanik Nikolić, replika. Gospođa Radeta, da vam kažem, gospodin Nikolić je redovno prijavljen za načelnu raspravu. Molim vas, zaista nije korektno da govorite da se nije držao teme, jer vaši poslanici često to čine.
Ne znam zašto se vi sekirate što je G17 motorna snaga Vojislava Koštunice. Mi nemamo ništa protiv da G17 bude motorna snaga u Vladi Vojislava Koštunice, ali se zna tu ko je glava motora, šta je osovina i u čijim je rukama menjač. To je u rukama premijera Vojislava Koštunice. Nisam kriv što sam vas uhvatio u prepisivanju. Dakle, zaista, ako je to moj greh, ja se izvinjavam, ali jednostavno podudarnost amandmana koje je podnela DS i koje ste podneli vi ukazuje da je došlo od jednog centra, a to je došlo od gospodina Škorića, i to nije sporno. Upravo to i tvrdim. Vi ste se po ovom zakonu oslonili isključivo na mišljenje gospodina Škorića. Vi to nemate u svom programu. Vi ne znate kako da rešavate strateški važna pitanja iz oblasti poljoprivrede. Bar ja to do sada nisam video i to ni sada kada ste pokušali da replicirate ovde niste rekli. Da li će SRS pobediti i uzeti većinu, bože moj, to je narodna volja. Nije srpski narod, kao i mnogi drugi narodi, ali da ih ne spominjemo, nije srpski narod baš tako retko i glasao za nekoga, pa se posle kajao. Drugo, kakve to veze ima? Možda ćete vi pobediti i bez agrarnog programa. Ako dođete na vlast, pokazaćete šta znate, ali ovde vama kažem – ajte, iznesite vaš program. Recite kako vi doživljavate agrarnu politiku u svetlu evropskih integracija ili ste protiv evropskih integracija, pa da vidimo da otvorimo onda drugu stranu te medalje. Da vidimo, šta je vaš agrarni program. Ja sam to rekao i ovde od vas odgovor nisam dobio. Mislim da će građani, bar oni koji gledaju, znati da i to cene, pa da vide da nije dovoljno, odnosno najlakše je kritikovati, to je vaš posao, vi ste opozicija. I ta kritika ima svoje granice. Opet dokaz da sam bio u pravu jeste kada ste vi gospođo Radeta opet pokrenuli neki 5. oktobar, opet pokrenuli neka imena. Verujte mi, niti sa tim imenima imam veze, niti to ima veze sa ovom temom. Hajde da pričamo o semenu. Izvolite, gospodo radikali.
Vjerica Radeta povreda Poslovnika.
Ponovo je povređen član 100. Poslovnika Narodne skupštine. Narodni poslanik je obavezan da govori istinu za ovom govornicom. Gospodine Mihailoviću, vi rekoste da vrlo često poslanici SRS govore mimo teme i mimo Poslovnika. To je opet vama na dušu. Ako se to dešavalo kada vi predsedavate sednicom, onda opet to znači da ne znate da predsedavate sednicom i onda se lepo sklonite. Ima tu potpredsednik Narodne skupštine, nije trenutno tu, odnosno imaju dva koja bi odlično znali to da rade. To su i gospodin Stefan Zankov i gospođa Gordana Pop-Lazić. Što se tiče programa SRS, vezano za poljoprivredu, gospodine Nikoliću, ne morate da izlazite, SRS ima program u 100 tačaka od pre 15 godina. Taj program SRS se nije menjao. Jedina smo stranka u Srbiji koja ima ozbiljan program za sve oblasti života. Vi, gospodine, pokažite program vaše stranke. To što vi kažete da vama ne smeta što Mlađan Dinkić vodi Vladu Srbije, to je opet vaš problem. To nisam ni rekla zato što meni smeta. Što više upliva Mlađana Dinkića u Vladu Srbije, to pre ode Vlada, gospodine Nikoliću. Što se tiče vaše diskusije, nisam primetila da ste vi izneli nešto vezano za zakon o semenu, odnosno Predlog ovoga zakona. Svi poslanici SRS su govorili isključivo o temi. Svi naši amandmani su isključivo o temi, a nijedan poslanik DSS-a nije izašao da govori o ovome, zato što vi ne da niste prepisali, nego niste pročitali ovo što vam je Mlađan Dinkić preko ministra predao, preko Vlade Srbije, i doneo u ovu Narodnu skupštinu. Vi ne znate šta vam G17 radi u Vladi, ne znate kakve vam predloge zakona predlaže, ali opet kažem da to nije problem SRS. SRS, hvala bogu, nema takvih problema, niti će ih imati. Naš program vezan za poljoprivredu i u ostalih ukupno 100 tačaka je program koji građani Srbije prihvataju, bilo vam milo ili ne. Građani Srbije se pitaju. Građani Srbije biraju program stranke i mi srpski radikali nemamo dilemu i nemamo straha na narednim izborima. Više od 50% građana Srbije opredeliće se za program SRS, a u okviru tog programa, budite sigurni, znaćemo i hoćemo da rešimo sve probleme koji su se nagomilali u oblasti poljoprivrede. Nećemo samo deklarativno da pričamo, da iznosimo ono što nikada nećemo da uradimo. Naprotiv, mi srpski radikali što kažemo to i uradimo. To su građani Srbije videli i vide u mnogim lokalnim samoupravama, gde su srpski radikali na vlasti, a uskoro i na nivou Republike Srbije.
Povreda Poslovnika, Mika Vlaović, narodni poslanik.
Povređen je Poslovnik u članu 98. Govornik sa govornice može da govori o onome što je na dnevnom redu. Ovde su iznete optužbe da je neko uplaćivao na nečiji žiro račun. Nije ovo tužilaštvo, gospodo, ovo je Skupština Srbije, a to što je neko kršio zakon, recite u tužilaštvu kada ste demokrate. Ima organa koji to rade. Izašao sam ne zato da se vama suprotstavljam, ne do' bog, ne želim svađu. Zemljoradnik sam i ovo je tek drugi zakon koji se tiče poljoprivrede i sela. I vi i mi se zaklinjemo da želimo da pomognemo tim zemljoradnicima. Tvrdite da imate program u 100 tačaka, ali nije Srbija samo naša, i vaša je ona, gospodo. Još ću vas nešto pitati, da li naši neprijatelji volu da se mi svađamo ili da se slažemo. Sigurno vole da se svađamo. Ne bih svađu, ja bih slogu, jer sloga bi Srbiju iz ovoga izvela. Hvala vam.
Povreda Poslovnika, Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 28. Poslovnika i zloupotrebu u vođenju sednice od strane gospodina Mihailovića, iako smo ga i koleginica Radeta i ja upozorile da to ne radi. Naime, gospodine Mihailoviću, vi treba da se starate o primeni Poslovnika, što vam govori alineja 3. člana 28. To nikako ne radite, iz prostog razloga jer vi ne pratite ni tok sednice ni šta ko kome govori. Verovatno zbog toga što smatrate da je vaša obaveza da još po jednom poslaniku iz vladajuće strukture date reč da bi izneo kontraargumente na račun srpskih radikala. Niste imali osnova da date reč ni gospodinu Vlaoviću, koji je koristio svoje vreme za načelnu raspravu, a ceo problem je nastao zbog toga što je gospodin Nikolić iz DSS vreme za načelnu raspravu posvetio, ali sasvim pogrešno, SRS. I onda je on otišao toliko daleko da nas ubedi da je Vojislav Koštunica jedan od braće Šumaher. Da li je Ralf ili Mihael, to stvarno ne znam, ali ako je on rekao da je Koštunica sa upravljačem i menjačem sposoban da vozi formulu i da u to veruju građani Srbije, to Koštunica u najboljim snovima ne bi mogao da poveruje da je on sposoban za tako nešto. Ako već govorite o tome da srpski radikali ne prate šta se događa u oblasti poljoprivrede, ja ću vam reći kako stoje stvari u opštinama i gradovima u Srbiji. Dakle, zbog bankarske politike koju vodi Mlađan Dinkić, zbog činjenice da su nepovoljni još uvek poljoprivredni krediti i tamo gde oni imaju nisku kamatnu stopu na godišnjem nivou, ova vlada nije sposobna da obezbedi plasman tih proizvoda, jer u ukupnoj strukturi izvoza, koji je katastrofalan, a o tome vam govori podatak da je spoljnotrgovinski deficit sada već sedam ili osam milijardi evra, poljoprivreda veoma malo učestvuje, ali ne sa prerađenim, nego sa sirovinama ili poluprerađenim proizvodima. Onda se vraćamo na ono šta će SRS da radi – da stvori mogućnost da se ti proizvodi prerađuju, a ne da Slovenci kažu da je njihov nacionalni brend "ajvar", kada mi znamo da je to "srpsko nacionalno jelo". Dešava se da vi, dame i gospodo, u skupštinskom restoranu danas ručate i koristite salatu koja je iz uvoza i koja dolazi iz zemalja koje su bile sposobnije da daju mogućnost i kredite svojim poljoprivrednicima ili povrtarima (kako već hoćete) da to proizvedu na vreme, a ne da koristite mogućnost da optužujete SRS i da se skrivate iza sopstvene odgovornosti. Pogledajte samo kakav je agrarni budžet i koliko učestvuje poljoprivreda u budžetu za 2005. godinu i sve će vam biti jasno. Pogledajte kakvi su agrarni budžeti i koliko ste izdvojili za poljoprivredu u gradovima i opštinama u kojima ste na vlasti, i nemojte onda nekim praznim pričama, frazama i napadima na SRS koja će, to je sasvim sigurno, uskoro da preuzme vlast u Srbiji, da se skrivate iza onoga što vi niste spremni i niste sposobni da uradite. (Predsedavajući: Prekoračili ste vreme.) Krenite od sela do sela, od Vojvodine do juga Srbije, da pitate seljake, poljoprivredne proizvođače, kako žive i reći će vam da je sve gore i gore. I oni koji imaju mogućnost da ostvare neku proizvodnju, nemaju gde to da plasiraju, nema plasmana, jer država nije sposobna to da obezbedi i onda nam ministar finansija poručuje da je bolje da se tržište snabdeva robom iz uvoza jer je jeftinija ovde... (Predsedavajući: Molim vas, minut ste prekoračili vreme.) Znate šta, gospodine Mihailoviću, možda jesam prekoračila vreme, ali za razliku od onih kojima ste vi van Poslovnika davali reč, govorim nešto pametno i vezano je za poljoprivredu. Kada već govorimo o poljoprivredi, završavam sa samo delom programa, a to je potpuno restrukturiranje i stvaranje mogućnosti da se neke druge sada zapostavljene privredne grane razvijaju, o tome će, naravno, biti mnogo više reči kada ministar bude iz redova SRS, a poljoprivrednici će za to morati samo par meseci još da sačekaju. Zahvaljujem vam se.
Samo jedno objašnjenje, pošto ste se pozvali na član 28. i pretpostavljam da niste zadovoljni kako primenjujem Poslovnik, ovde ste minut i po prekoračili, a zaista nisam ovde da cenim da li govorite nepametno ili pametno, ovo ću ostaviti da se u danu za glasanje Skupština izjasni da li sam povredio Poslovnik. Reč ima gospodin Proroković.
Ne bih duže da polemišem vezano za sve ono što je rečeno, ali ako ćete da se upuštamo u neku polemiku, reći ću samo na jednom primeru. Slovenci jesu registrovali ajvar kao svoj nacionalni proizvod, ali čini mi se da je to bilo 1997. godine ili 1998. godine, kada nijedna od ovih stranaka nije bila na vlasti i ne može zbog toga da ponese odgovornost. Ipak, vladajuća koalicija danas malo drugačije tretira šta je državni interes i bori se za taj državni interes na međunarodnom tržištu, i ne može da snosi odgovornost ni za ajvar ni za neke druge gluposti koje su nam se dešavale devedesetih godina.
Reč ima narodni poslanik Prvoslav Savić, a neka se pripremi narodni poslanik Branko Ranković.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj predlog zakona po svemu prihvaćen je većinom glasova skupštinskog Odbora za poljoprivredu, iako poslanici SRS i članovi ovog odbora nisu za njega glasali zbog manjkavosti koje ovaj predlog zakona poseduje. Poslanici SRS upravo iz tih razloga podneli su veliki broj amandmana na ovaj predlog zakona, kako bi ga poboljšali, odnosno kako bi od ove babe u vidu zakona o semenu kozmetičkim sredstvima stvorili bar malo mlađu osobu, a nikako devojku, jer to nije moguće. Vaša skupštinska većina, dakle mnoge od ovih amandmana, a možda i sve, neće prihvatiti, iako biste morali, jer samo tako ovaj zakon može da bude bar malo bolji za građane Srbije. Vlada je očigledno želela da ovim predlogom zakona učini to da on bude što prihvatljiviji za Ameriku, kao i EU. Prilikom pripreme ovog zakona o semenu Vlada nije istovremeno vodila računa da li će biti prihvatljiv i za one kojima je stvarno potreban. Dakle, to su preduzeća i instituti iz oblasti poljoprivrede koji prema svojim rezultatima nimalo ne zaostaju za svojim stranim kolegama. Ovde su u pitanju i građani Srbije koji se bave poljoprivredom, a kojima ćete ovim zakonom dublje zavući ruku u džep. Ipak, da bi ovaj zakon o semenu bio dobar, bar za Ameriku i EU, treba doneti sijaset drugih zakona iz oblasti poljoprivrede, šumarstva, vodoprivrede, koji će pratiti ovaj zakon, a sumnjam da ćete to moći pre isteka narednih deset godina. Nas iz SRS, kao i veliki broj građana, teši to što vi u to vreme uveliko nećete biti na vlasti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Branko Ranković, a neka se pripremi narodni poslanik Miljko Četrović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto dolazim iz seoske sredine i bavim se isključivo poljoprivrednom proizvodnjom, rešio sam da se javim po ovom zakonu. Reći ću nešto više o starom Zakonu o sadnom materijalu, odnosno dobro je što je ovaj zakon podeljen na dva zakona. Pre se zvao Zakon o semenu i sadnom materijalu, a sada imamo dva zakona: Zakon o sadnom materijalu i Zakon o semenu. Ali to nije dovoljno. Treba imati zakon o priznavanju novostvorenih sorti poljoprivrednog i šumskog bilja. Kada nešto pokušavamo da uradimo to treba da dovršimo do kraja, a ne polovično. U dosadašnjoj diskusiji čule su se reči nekih poslanika da postoji interesni lobi. Ako neko smatra da je lobi štititi naše semenske kuće ja mislim da treba da štitimo naše semenske kuće, jer su one poznate u svetu i imaju kvalitetno seme, tako da im treba pomoći. Ovim zakonom daje se velika mogućnost stranim semenskim kućama da dođu na naše tržište i da na primer pet godina daju seme po jeftinoj i nižoj ceni od naših kuća koje neće moći da finansijski izdrže, pa će morati da se zatvore. A stranac, koji dođe posle tih pet godina ostane sam na našem tržištu pa posle toga će moći da podigne cenu semena jer neće imati konkurenciju naših semenskih kuća, pa će naplatiti i prethodnih pet godina, a naredne godine uživaće privilegiju da bude sam na našim prostorima.Svaka pametna država štiti svoje proizvođače i ne dozvoljava da na račun stranih sorti uništi svoje sorte koje su boljeg kvaliteta. Ovaj zakon dozvoljava baš suprotno. Navešću vam jedan primer. U susednoj Rumuniji, zbog sličnog zakona, svojevremeno su uništene delatnosti više poljoprivrednih instituta, koje su se bavile proizvodnjom semena. Za kratko vreme Rumunija je postala zavisnik od uvoza semena, a poznato je da je Rumunija bila jedan od najvećih proizvođača kukuruza u svetu. Naša zemlja ne bi trebalo da plati tako visoku cenu da bi se približila još jedan korak, kako vi to kažete - Evropskoj uniji. Tako bih postavio pitanje ministarki - da li je cilj da se unište naši proizvođači semena, pa više da ne raspravljam. I, recite nam kako mislite da ih zaštitite. Što se tiče poslaničke grupe Srpske radikalne stranke - onaje predložila dosta amandmana da bi popravila zakon, jer svi vaši zakoni su složeni i nisu lako primenljivi u praksi, a i nisu dovoljno dorečeni, pa vas pozivam da u danu za glasanje prihvatite naše amandmane, tj. amandmane SRS. Hvala.
Hvala vama. Izvolite, reč ima narodni poslanik Miljko Četrović, a neka se pripremi Stojan Cvetković.
Poštovani narodni poslanici, ako je poljoprivreda u bruto nacionalnom dohotku za prethodnu godinu ili za prethodne godine učestvovala sa 45%, šta država preko budžeta i drugih izvora sredstava vraća poljoprivredi. Kakvo je stanje u poljoprivredi danas? Jedan haos, jedna beznadežnost koja vlada u svim granama poljoprivrede. Umesto da je ova vlada sa resornim Ministarstvom pošla od temelja, da uradi i predloži Narodnoj skupštini dugoročnu strategiju razvoja poljoprivrede (koja bi imala i kratkoročne planove za razvoj poljoprivrede i izlazak iz preteške situacije u kojoj se ova vrlo značajna grana za narod i državu našla),ona to nije uradila. Ovde je i danas nekoliko puta ponovljeno, kao i ranije, da će najveći teret i da će najveću cenu ulaska u Evropsku uniju platiti seljaci. Do kad će seljaci da plaćaju najveći teret? Ako su posle 45. godine plaćali za obnovu zemlje, pa posle obnove plaćali decenijama za industrijalizaciju zemlje, pa su plaćali od 90. do 2000. cenu sankcija, i zahvaljujući poljoprivredi narod Srbije nije bio gladan, ali nažalost sa tzv. dolaskom demokratske vlasti nije se ništa promenilo. Umesto da se postavi temelj i napravi strategija, polazi se od krova, ili od samog dimnjaka i predlaže se ovaj zakon koji nije sistemski ni ključni zakon, zakon o semenu. Seme jeste važno, vrlo važno za ratarsku i povrtarsku proizvodnju. Ali, ništa ne znači samo obezbediti dobro seme, kontrolu tog semena, ako se ne organizuje ta proizvodnja i ne vide efekti te proizvodnje. Jer, sama ratarska, voćarska, povrtarska proizvodnja treba da ima dalji put u preradi, u finalnim proizvodima, koji su bitni i vrlo nužni za ukupan uspeh poljoprivredne proizvodnje. Kakvo nam je stanje u prerađivačkoj industriji? Uništene su klanice, uništene fabrike za preradu voća i povrća. Nažalost, svakodnevno širom Srbije se uništavaju stotine hektara obradivog poljoprivrednog zemljišta. Država o tome ne brine. Ministarstvo se ne stara da zaštiti poljoprivredno zemljište, što je van svake pameti i što bi iole ozbiljna država u svetu svim sredstvima štitila kao obradivo zemljište, pa umesto njiva, livada, pašnjaka sada su to auto–otpadi pored magistralnih i regionalnih puteva. Svakodnevno niču razni magacini i stovarišta, a svi beže od poljoprivredne proizvodnje. Šta reći o privatizaciji kombinata, zadruga, poljoprivrednih preduzeća koja su direktno vezana pa čak i za proizvodnju i promet semena koje je tema danas u Narodnoj skupštini. Šta reći za preduzeće "Poljopromet" u Kraljevu, koje sam pominjao u diskusiji oko izmena i dopuna Zakona o privatizaciji, kada je taj većinski vlasnik ušao u to preduzeće koje se bavi prometom semena, između ostalih delatnosti vezanih za poljoprivredu, nabavku mehanizacije i ostalog, upotrebio stotine tona merkantilne pšenice u navodnoj doradi i to je plasirano poljoprivrednim proizvođačima, odnosno seljacima, da poseju. Gde je tu odgovornost poljoprivredne inspekcije? Gde je odgovornost Ministarstva? Ta činjenica je pokazivana i članovima Odbora za privatizaciju, kao i činjenica da je taj većinski vlasnik seme povrća koje je staro 15 godina, sa etiketom koju je odštampao i samo prilepio na kesice, pustio u promet i to je prodato na prostoru ili u objektima tog preduzeća. Šta reći o privatizaciji preduzeća "Seme" - Beograd, koje se decenijama bavilo prometom semena. Na aukciju dođoše Karići ili kompanija "Karić", kupiše to preduzeće (verovatno su kupili zbog objekata u Beogradu), od upravne zgrade, pogona gde je dorađivano ili prerađivano seme, pa i do prodajnih objekata. Žalosno je kada se prođe Balkanskom ulicom i kada se vidi velika semenara koju su nekada seljaci posećivali radi nabavke semena i povrća, a sada se tu vrši prodaja polovne odeće iz Zapadne Evrope. E, to je suština kuda ide privatizacija preduzeća iz poljoprivrede. Šta reći o mnogim oglasima koji se pojavljuju u dnevnoj štampi o aukcijama o prodaji kombinata, državnog i društvenog zemljišta širom Vojvodine. Ko će kupiti tu zemlju? Kupiće je stranci i oni će onda, kada kupe zemlju, određivati šta će se tu sejati. Verovatno će se sejati genetski modifikovano seme i onda će narod u Srbiji biti hranjen modifikovanom hranom. To je naša budućnost. Od tri zakona, za 14 meseci otkako ova vlada postoji, rečeno je da treba još 14 da se donese, kada će se zaokružiti ceo sklop zakona i kada će poljoprivreda i seljaci dobiti pravo i odgovarajuće mesto koje zaslužuju teškim radom na njivi, na livadi, u štali, u objektima, često ulažući velike napore da dođu do neke proizvodnje, ali nažalost ta proizvodnja je već nerentabilna i teškom mukom mogu to da unovče. Prepušteni su prekupcima, nakupcima, raznim atrapazima. Jedan očit primer kako se brine o selu i seljaku. Lokalna većina ili tzv. mali demokratski blok u Kraljevu, koji je preslikan iz Vlade Srbije ili ove skupštine, predlaže odluku o radu velike pijace u Kraljevu( a velika pijaca u Kraljevu je jedna od većih stočnih pijaca u Srbiji), da radi stočna pijaca od 00,00 do 9,00 časova. Zamislite to ponižavanje i maltretiranje seljaka koji treba da doteraju stoku da bi bili na pijaci u 00,00 i prodaju svoju stoku u gluvo doba noći raznim atrapazima, prekupcima, mimo svake kontrole, svake inspekcije. Ko tu lovi u mutnom i ko se enormno bogati na teret proizvođača te stoke? Da li sa takvim ponašanjem može da se govori o bilo kakvoj brizi o selu i seljaku? Ako se ovako stvari nastave, ulazak u Evropsku uniju i zajednicu za deset godina neće imati seljaka, niti proizvodnje na selu. Ako se zna struktura tog stanovništva koje se bavi poljoprivrednom proizvodnjom, počev od Vojvodine, Šumadije, pa širom Srbije, većinom staračka domaćinstva koja su na svakom koraku šikanirana. Uzimam za primer proizvođače mleka. Zahvaljujući toj vašoj časnoj i poštenoj privatizaciji, mlekare su budzašto date u ruke nekim lopovima i bogatašima, navodno iz Srbije, pa čak i van Srbije. Kupili su mlekare Hrvati, Mađari, ne znam ko sve. Sada su ta staračka domaćinstva sa dve ili tri krave u situaciji da ne mogu to mleko da predaju jer navodno prvo treba da budu registrovani, sa druge strane ministar finansija je uveo PDV, a cena sirovog mleka je 12,00 dinara. Sada Dinkić ucenjuje i te jadne proizvođače mleka da moraju da se registruju da bi dobili navodno onu premiju od tri dinara. Zamislite odnos cena mleka. Ko tu pljačka te seljake? Cena jogurta od 0,2 je 12 dinara u prodavnici. Svi to kupujete pa vidite šta ostaje seljaku kada dobije za sirovo mleko 12 dinara i ako dobije tu premiju od tri dinara. Takvo je stanje u poljoprivredi. Na hiljade objekata za tov stoke širom Srbije, Vojvodine, Šumadije, pa i kraljevačke opštine, za tov junadi, svinja, pilića, zvrje prazni. Nikakav program ne postoji. Nažalost, zahvaljujući ovoj vladi i prethodnoj Vladi granice su širom otvorene za uvoz hrane, za uvoz mesa, za uvoz mesnih prerađevina. Nažalost, pre nekoliko godina Srbija je izvozila meso, izvozila voće, prerađevine od voća i povrća. Sada se sve to uvozi. Nije ni čudo što Srbija ima ovakav negativni trgovinski bilans jer je dozvoljeno sve da se uvozi meso iz Hrvatske,iz Bosansko-hercegovačke federacije. Gledajući sam Predlog zakona, pokušava se da se baca prašina seljacima u oči, sa malim brojem navodnih kredita koje odobrava G17 plus preko nekih tzv. banaka iz Srbije. To nije ni kap u moru šta bi trebalo da se uradi za selo i seljake, za poljoprivredu. Ne može se ništa uraditi na ovaj način, bez strategije, bez opredeljenja u kom pravcu ide srpski seljak, srpska poljoprivreda kao ključna grana, prioritetna, na koju se moramo osloniti kao jedan od stubova na kojem ćemo i dalje zasnivati svoju državu i opstanak ovog naroda na ovom prostoru. Moramo iskoristiti prirodne resurse ili ovo što nam je priroda dala, da to proizvodimo i da u tom pravcu organizujemo proizvodnju. Ne mogu seljaci sami jer su prepušteni sami sebi i onima koje sam pomenuo, nakupcima, atrapazima i preprodavcima, jer ti seljaci nemaju vladu, nemaju ministarstvo, njih se država samo seti kada su u pitanju porezi i razne dažbine, nameti i ne daj bože kada je rat.
Reč ima narodni poslanik Stojan Cvetković, a neka se pripremi Vjerica Radeta. Ja bih se zahvalio Ministarstvu poljoprivrede koje je strategiju prvo predalo Skupštini, pa tek onda Vladi i zadovoljstvo je što je Skupština jednoglasno prihvatila tu strategiju. To je ono što mi pozdravljamo i isto tako da ne unosimo paniku. Ustav Srbije zabranjuje prodaju zemljišta strancima i tako će i biti. Narodni poslanik Cvetković nije tu. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Dobio sam obaveštenje da je gospodin Cvetković na odboru.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je program Srpske radikalne stranke u 100 tačaka. Pod tačkom 68. je opisano na koji način srpski radikali imaju nameru da rešavaju pitanje u poljoprivredi. Program je na sajtu SRS, pa ako odlučite da pravite neki ozbiljan program, pročitajte, koristiće vam. U skraćenom, odnosno u izvodu od 20 tačaka koje smo koristili u izbornoj kampanji za poslednje parlamentarne izbore, pod tačkom 16. predvideli smo rešavanje problema u oblasti poljoprivrede. Na osnovu toga smo na poslednjim izborima osvojili najveći broj mandata, za vašu informaciju. Što se tiče zalaganja za poljoprivredu G17 plus i Vlade Srbije, ono je samo deklarativno, isto kao što je zaklinjanje u poljoprivredu i poljoprivrednike bilo u toku izborne kampanje. Ovaj zakon, odnosno Predlog zakona o semenu je još jedna od podvala G17 plus, kao što su podvala Agrarni budžet, krediti. Podsetiću vas na Agrarni budžet, koji su obećavali da će biti tri puta veći i zaista nominalno u budžetu jeste to neki iznos tri puta veći od prethodnog, ali gde se denu, šta se desi sa tolikim sredstvima, to nam dame i gospodo još niko nije objasnio. Kažu da se poljoprivrednicima daju krediti. Bilo bi lepo, gospođo Dulić-Marković, da nam kažete kako se to, pod kojim kriterijumima i kome dele krediti. Priča se u Srbiji da kredite dobijaju po Vojvodini samo stranački istomišljenici gospođe ministra, a kažu građani, odnosno ljudi koji se bave poljoprivredom na jugu Srbije, u raškoj oblasti, besomučno podnose zahteve za dobijanje bar nekog malog iznosa kredita, ne bi li pokrenuli svoju proizvodnju, ne bi li došli do nekih boljih uslova života. Kažu, niti mogu da dođu do ministra poljoprivrede, niti ima šanse da dobiju te kredite. Kažu seljaci u Srbiji da nikad goreg ministra za poljoprivredu od gospođe Dulić-Marković nisu imali. Gospođo ministre, kažu seljaci da ih niste zaštitili od PDV-a, niste ih zaštitili od Mlađana, niste ih zaštitili od obaveznog socijalnog osiguranja, a to su očekivali od vas, bar tako kažu nama na terenu. Mi smo, za razliku od svih vas, svakodnevno u kontaktu sa svim građanima Srbije. Mi znamo šta građani Srbije misle i o ovoj vladi i o ministrima pojedinačno. I šećer ima veze sa poljoprivredom, gospodine Krasiću, u pravu ste. Ministar nam je danas u obrazlaganju Vladinog Predloga zakona o semenu rekla definiciju semena i pročitala nam ono što smo mi u ovom tekstu dobili. Mi smo, za vašu informaciju, gospođo ministarka, pismeni. Narodni poslanici znaju da čitaju. Poslanici SRS odlično znaju da čitaju i ono što piše između redova, i mi dobro znamo koliko je profitabilno baviti se proizvodnjom semena i dobro znamo za koga su određene odredbe ovog zakona. Mi dobro znamo zašto je zakon nedorečen, zašto je zakon sa polovičnim rešenjima. Naravno, zbog toga da bi mogao da se krši, zbog toga da bi mogao proizvoljno da se tumači. Zbog toga vam odgovara da ima što više pravnih praznina, da bi opet mogli da forsirate vaše stranačke ili neke druge istomišljenike u Vojvodini. Naravno, mi srpski radikali ne mislimo da Vojvodinu treba zapostaviti u odnosu na ostale delove Srbije. Mi se, kao što znate, zalažemo za jedinstvenu Srbiju, ali svakako mislimo da seljacima na jugu Srbije, u Raškoj oblasti, u Šumadiji treba i mora država da pomogne. Od 2000. godine nikakvog pomaka u toj oblasti nema. Ljudi žive sve gore, nemaju gde da prodaju to što proizvedu, naravno, zato što onaj ko bi trebao to da kupi nema posla, pa nema čime ni da plati. Dakle, gospođo Dulić-Marković, umesto što ste nam samo pročitali ono što smo pre vas pročitali, bilo bi dobro da ste nam objasnili neke ključne momente Predloga ovog zakona i da ste malo objasnili zbog čega, recimo, niste reagovali na amandman poslaničke grupe SRS na član 2, a ovim amandmanom smo pokušali da sprečimo mogućnost kontrolisane proizvodnje i prometa genetski modifikovanih biljaka. Naravno, mi znamo da ste vi poznati po zalaganju za uvođenje genetski modifikovanih proizvoda, kao što nismo zaboravili ni šta se dešavalo 2001. godine kad su uvezene one ogromne količine genetski modifikovane soje, pa kad su seljaci morali da preoravaju njive da ne bi potrovali narod po Srbiji. Sve su to tekovine revolucije. Takođe se niste osvrnuli na amandman na član 5. SRS. Mi smo vam sugerisali da proizvodnjom semena može da se bavi fizičko lice koje mora biti zemljoradnik, koje ima registrovano poljoprivredno gazdinstvo. Vi ste u zakonu predvideli samo fizičko lice. To je ono o čemu sam na početku govorila, da ste potpuno svesno i namerno ostavili mogućnost zloupotrebe ovog zakona i da može da ga tumači svako kako kome padne napamet, odnosno da se tumači namenski. Vi ćete izgleda da uvedete i novo tumačenje do sad nepriznato u pravu. Kada je reč o članu 6. takođe smo vam sugerisali, da bi se neko bavio proizvodnjom semena, mora imati zemljište, mora imati stručno lice koje može da se bavi tim poslom, mora imati magacinski prostor i neke druge uslove. Kako ste vi to predvideli na osnovu člana 6. ovog predloga, ko to može da radi, da li će seme neko da proizvodi u saksijama na terasi, da li će ispunjavati bilo koji uslov. Zapravo i ne mora, jer vi niste predvideli nikakve uslove. U članu 9. govorite o knjizi evidencije o proizvodnji semena, koja uopšte nije dobro uređena, nije predloženo potpuno rešavanje. I tu niste reagovali na amandman SRS, a bilo bi lepo da jeste. Ministarstvu se mora onemogućiti uticaj na poslovnu politiku održavanja sorte ili ometanje ispunjavanja ugovornih obaveza prema stranim partnerima. To je regulisano članovima 10. i 11. Ni o tome niste govorili. Osim ono što ste vi napisali u predlogu, što je potpuno suvoparno i šturo napisano i što ne može niko da protumači da bi bilo u interesu svih lica koja su zainteresovana da se bave, ponavljam, ovim veoma unosnim (ali ako se na pravi način bavi ovim poslom )i veoma korisnim poslom. Mora se povećati stručna kompetentnost i opremljenost organizacija koja obavlja poslove stručne kontrole proizvodnje semena. I to ste propustili da uradite u članu 13. Predloga zakona. Član 31. predloga zakona daje uslove za laboratorije za dobijanje akreditacija. Mi smo pokušali da preciziramo te uslove, ali naravno, ne interesuje vas šta kažu narodni poslanici. Vi imate nešto što ste zacrtali, što hoćete po svaku cenu da provučete, a kakve će posledice biti videće seljaci u Srbiji. Nadležnost inspektora regulisana je članom 97. predloga ovog zakona. Tu je nešto vrlo interesantno, krajnje neprecizno i nepotpuno. U nadležnost inspektorima je ostavljena nadležnost zabrane samo za proizvodnju, a ne i za doradu semena, suprotno odredbama ovog zakona. To je prosto neverovatno i nemoguće. Kakva je razlika između onoga ko proizvodi i onoga ko vrši doradu. Valjda i dorada mora da se vrši u skladu sa zakonom. Uopšte je loš pristup Vlade Srbije. Nije ovo jedini zakon i mi uporno govorimo o tome da radite nepotpune i neprecizne zakone. Danas neko od kolega iz većine kaže da nema veze kakav je zakon, važno je da se krene, da imamo neki zakon, pa ćemo onda ići u izmene i dopune, nije to nikakav problem. Naravno, znamo i mi srpski radikali da je zakon živa materija, znamo da zakon može da se menja izmenama i dopunama. U suštini to nije nikakav problem, ali je neozbiljno da Vlada predlaže zakon koji je nepotpun, koji je neprecizan i za koji je izvesno da će morati, ako hoćemo da ga primenjujemo, da se ide u izmene i dopune ovog zakona. Vama je cilj samo da donesete zakon, da ispunite tamo neke obaveze, neke direktive, a to što će zakon biti neprimenjiv, a to što će zakon otvoriti mogućnost zloupotreba, a to što od zakona neće biti bolje, vas to ne interesuje. Trebalo bi da vas interesuje. Trebalo bi gospođo Dulić-Marković da vas interesuje stanje poljoprivrede u Srbiji, status seljaka u Srbiji, trebalo bi da vas interesuje da saznate, ako niste informisani, da je u Srbiji sve više građana koji, nažalost, nemaju ni osnovna sredstva za život. Grubo je reći da su gladni, ali nažalost, glasni su. To je posao, između ostalog, i vašeg ministarstva. Nisam primetila ni u sredstvima informisanja, nisam primetila ni za ovom govornicom da ste se nešto posebno angažovali u rešavanju tih problema. Ostalo je nejasno i ponoviću da ste u obavezi da ovaj parlament informišete šta bi sa tim trostruko većim agrarnim budžetom, "ko pojede te budžetske pare", da li još čekaju negde u nekom ćošku ili ste ih sve izdelili, kome, po kojim kriterijumima? Dužni ste to da objasnite i nama narodnim poslanicima, ali više od toga građanima Srbije. Verujte, sve ovo što sam rekla je vapaj građana Srbije, njihova molba i mi u SRS u našoj poslaničkoj grupi zatrpani smo i pismima i telefonskim pozivima građana Srbije koji se bave poljoprivredom, kažu: stalno nam obećavaju te kredite, pitajte Vladu, pitajte ministra, kako možemo doći do nekog dinara kredita, kako možemo da obnovimo mehanizaciju, kako možemo da zasejemo neke kvalitetnije sorte. Nemamo para! Očekujemo kredit od države, a država samo priča!! Pre neko veče je vaš partijski prijatelj i šef Mlađan Dinkić rekao da građani Srbije bolje žive samo da to nekako ne primećuju. Izgleda da i vi mislite koji se bave poljoprivredom u Srbiji žive bolje a da to i ne primećuju. Bilo bi bolje da vi mislite da oni ne žive bolje, ali da to oni primete. Mi, srpski radikali nećemo glasati za ovaj vaš predlog zakona, iz svih ovih razloga o kojima sam govorila ja, i kolege iz naše poslaničke grupe i naravno o kojima će govoriti. Mi smo na ovaj zakon podneli popriličan broj amandmana, mislim da ih ima četrdesetak. Svaki naš amandman je, ako ste se udostojili da ih uopšte pročitate, krajnje dobronameran sa namerom da ovaj zakon zaista bude bolji, da bude precizniji, konkretniji, da bude primenljiv i da od tog zakona bude bolje građanima Srbije. Amandmane ne podnosimo da bismo pomogli Vladi Srbije da uradi bolji tekst zakona, jer sama Vlada mora da bude dovoljno sposobna da uradi zakon za koji u parlamentu ne može da bude preterane diskusije. Mi uređujemo tekstove zakona, odnosno pokušavamo da vas nateramo da prihvatite naše amandmane, da bismo kroz primenu tog zakona pomogli građanima Srbije. Poznato je nama da vi razmišljate drugačije od nas, da imate neke druge ciljeve. Mi, srpski radikali imamo jedan jedini cilj ispred sebe, a to je bolji život u Srbiji. Od vas očekujemo ministre za poljoprivredu da stvorite uslove da seljaci počnu konačno bolje da žive, jer kažu seljaci da nikada nisu živeli gore nego u poslednje četiri godine. Kažu, takođe, da su očekivali da će možda i nešto dobro da im se desi od svih onih obećanja iz poslednje izborne kampanje, pa duboko su razočarani i veoma teško žive i jedva čekaju izbore. Naravno, izborni rezultat presudiće građani Srbije i onda će, nema kolega koji je komentarisao da nemamoizborni program, onda će ovaj program SRS biti program na osnovu koga, odnosno čijom primenom će svi građani u Srbiji živeti bolje i oni koji se bave poljoprivredom i oni koji se bave ostalim oblastima u zemlji Srbiji.
Hvala gospođo Radeta. Gospodin Cvetković nije došao? Hvala. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? Ne. Reč ima ministar Ivana Dulić-Marković. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, istina je da građani Srbije i građani sela – rad G17 plus u poljoprivredi i u celoj Vladi, rad naših koalicionih partnera koji su članovi našeg tima u ministarstvu, ne gledaju na skupštinskoj govornici u različitim govorima, ne čitaju u žutoj štampi, jer mi prosto nemamo vremena i moramo puno toga da uradimo. Slažem se sa onim govornikom koji je rekao da se služimo sopstvenom pameću. Ceo ovaj zakon je napravljen tako da se služimo pameću naših dobrih poljoprivrednih proizvođača. Ovaj zakon treba da bude dobar za one koji koriste seme i koji će da povećaju proizvodnju. Ovaj zakon nije namenjen da se zaštiti, kao zakon do sada, lik i delo jednog čoveka, jedne institucije, nego da posluži da i njihovo seme što pre dođe do drugih tržišta. Nisam iznenađena, nego nekako ipak je trebalo sve primedbe i nama dostaviti, svima su izgleda poslate osim nama u ministarstvu, iako je zakon bio četiri meseca na našem sajtu, naše ministarstvo je otvoreno za razgovore, a što svi poljoprivredni proizvođači znaju, i koji dolaze i koji mi pišu pisma, a na koja lično odgovaram. Dakle, samo profesor Škorić nije pročitao zakon. U našoj radnoj grupi, dakle, nije pisalo ministarstvo i Vlada, bili su stručnjaci, a jedan od njih je bio šef semenarstva iz tog instituta, drugi je bio najbliži saradnik profesora Škorića. Dakle, mislimo da smo zaista ispoštovali struku. O čemu se tu radi? Pokušavamo da razbijemo sistem šta je to nauka, a ko je taj proizvođač semena. Trenutno to je sve isto. Dakle, ja pravim sortu, ja proizvodim seme, ja ga prodajem seljacima i kažem im, majke mi, to je najbolje seme; uzdam se u pamet naših poljoprivrednih proizvođača da će oni da odaberu šta je najbolje za njih. Ne treba njima ministar da kaže, ne treba njima neka partija da im kaže, ne treba njima da kaže institut. Oni to znaju i oni će izabrati naše domaće seme zato što je najbolje, a ne zato što samo njega mogu da kupe, i to ne u prodavnici, nego preko različitih barter aranžmana. Oni neće da kupuju mačku u džaku i to će ovaj zakon da obezbedi. Hoće da imaju dobar prinos. Hoće da oni izaberu. Mi ne uvodimo DUS test da bismo štitili naš institut. Mi uvodimo DUS testove da bi se zaštitili naši proizvođači, da oni kada kupe neku sortu i da znajuda će svaka biljka koju poseju biti jednaka. Zbog toga se to radi. Mora da se prekine lanac, a nauka je jedna, ja sam i proizvođač, ja sam i dorađivač i ja sam stavljač etiketa. Ovaj zakon će razbiti taj monopol. Ovo je jedan veoma stručan i precizan zakon. Mi ćemo vam obrazložiti sve amandmane koji pokušavaju da zadrže postojeće stanje kakvo je sada. Moram da kažem da je najveći pritisak za ulazak u UPOV, za zaštitu sorti baš od stranih kompanija, a da li vi možete da verujete da jedan institut da je imao interes da se štite biljne sorte da to ne bi uradio do sada 2005. godine. Dakle, ako mogu da plasiraju svoj politički interes preko nekoliko stranaka, da li mislite da je njihov interes da se to uvede u red. Mi smo to započeli 2001. godine. Tada je bio usaglašen zakon sa UPOV-om, od pojedinaca poslat je potpuno drugi zakon i napravio konfuziju šta se događa u ovoj našoj zemlji. Opstruirao se zakon dve godine u saveznom parlamentu. Tada je prošao Zakon o priznavanju sorti, i da se skrati sa tri na dve godine, i mi smo bili veoma zadovoljni što su za to glasali i srpski radikali. Jedan čovek nije institut, jedan institut nije poljoprivreda, semenarstvo nije samo poljoprivreda. Kada bi pitali nekog proizvođača ili trgovca koje je privredno okruženje za njega najpovoljnije, oni bi rekli da budu monopolista. Da li mislite da ima nešto lepše od toga da ste jedini proizvođač kišobrana u Engleskoj, jedini proizvođač kompjuterskog sistema u svetu, ili bureka u Srbiji, ili semena u Srbiji; da ste jedini muškarac u selu ili jedini vodoinstalater u gradu. Prirodno je da svako teži da izgradi svoju monopolsku poziciju. To za njega znači mirno poslovanje, diktiranje cena, a samim tim i mnogo veći profit. Monopolska pozicija takođe znači i održavanje postojećeg stanja, uljuljkivanje i uživanje u koristima takve pozicije, koja uglavnom vodi tome da se sa pojavom konkurencije takve kompanije ne snalaze i uglavnom nove preuzimaju tržište. Naravno, o tome se nikada ne razmišlja unapred. Pored monopola jedne kompanije imamo takozvani kartelski monopol, kada se nekoliko proizvođača u istoj grani udruže i shvate da je bolje da podele tržište nego da se takmiče međusobno. Ovo je čest slučaj u poljoprivredi, jer su poljoprivredni proizvodi ili teški za transport ili moraju se brzo uskladištiti i obraditi. Da bi se išlo napred, stvari se moraju menjati. Ja nisam ni u svim ovim diskusijama ni shvatila da postoji neki ozbiljni otpor promenama. Sorta i hibrid danas traju samo nekoliko godina i onda se zamene novim. Ne zato što stara sorta ne valja, nego zato što je nova sorta bolja. Sasvim je prirodno i normalno da se to staro opire promenama, a kada je u igri i veliki interes, onda se nikada ne biraju sredstva. Zamislite da vi samo godinama možete da dobijete đubrivo po povoljnim cenama kod robnih rezervi, da samo vi možete da prodajete štapove kao sadnice voća, a sitan krompir kao semenski krompir; da stavljate kamenje u đubrivo, da kradete na vagi. Mi smo jedina zemlja koja još uvek ima robnu razmenu. Mi se čak i ponosimo time. Zemljoradnici imaju ugovor za pšenicu, šećernu repu, suncokret, a možda i za druge kulture i tako dobijaju besplatne inpute. Cena se određuje po paritetima pre setve, međutim, ne postoji jasno izražavanje cene inputa, tako da poljoprivrednici malo znaju o njihovim promenama ili o kreditnim zaduženjima, koji su s tim u vezi. Obračuni pokazuju da su cene 30 do 80% više od tržišnih cena. Trgovina na ovaj način vezuje proizvođača i ne dele se troškovi, nego sav teret pada na proizvođača. Ovakva "barter" trgovina dovela je do toga da otkupljivači i organizatori proizvodnje uzimaju celokupni profit zajedno sa kamatama koje naplaćuju od proizvođača.Ne znam da li ste primetili u izjavama svih tih instituta uljara i šećerana, velikih zadruga, kako baš oni finansiraju i kreditiraju poljoprivredu. To je tačno, ali po kamatama koje su više od bankarskih ili blizu ili izjednačene sa zelenaškim, ali oni to neće nikada da priznaju. Oni kažu – ne znaš ti koliko mene košta što finansiram poljoprivredu. Treba da se napravi jasan ugovor i na tome ova vlada radi. Nadam se da će što pre u ovu skupštinu doći na raspravu zakon o zaštiti konkurencije, koji će razbiti ovakve sisteme. Nadam se da će poljoprivrednik imati mogućnosti da džak semena suncokreta ili soje iz Instituta kupi u prodavnici, a ne da ga dobija po određenim paritetima, isključivo od instituta ili isključivo nekog prerađivača, po paritetu koji im on odredi. Zbog toga ovaj zakon mora da se promeni. Ne može onaj koji proizvodi da lepi etikete, da dorađuje. I ovaj zakon je promenjen, ali ovaj predlog zakona koji je pred vama neće rešiti sve probleme. Mi zato i dugo radimo na ovim zakonima, mi njih ne usaglašavamo zbog EU, mi njih usaglašavamo zbog nas i sa nama da bi mogli da dođemo do tržišta, da prodamo te poljoprivredne proizvode. Ne može da postoji dobra poljoprivreda u lošoj zemlji. Ne može sve da ne valja, a samo poljoprivreda da valja. Za poljoprivredu je dobro od ove godine da imamo i dobro sudstvo, i školstvo, i novinarstvo, da imamo ekonomsku stabilnost, poštovanu diplomatiju, poštovanje u svetu, da imamo dobre administracije. Za poljoprivredu je važnije od dobrog traktora da imamo veru u sebe i da shvatamo da sva ta mržnja, zavist, očajavanje nisu dobra osećanja. Da shvatamo da je znanje jedino koje omogućava napredak i da shvatamo da moramo biti bolji. Zbog toga sam sigurna da će i na sledećim izborima ova druga Srbija koja se uzda u znanje, u knjigu i u dobar, strpljiv i pošten rad da pobedi. Za poljoprivredu je važnije od dobrog semena da smo svesni da smo mi zemlja u kojoj je samo pre desetak godina bila najveća ikada zabeležena inflacija; u kojoj su kroz piramidalnu štednju izvučene sve pare od miliona ljudi, pa i od seljaka, i stavljane u ruke nekolicine koja je finansirala i učestvovala u nekoliko ratova; u kojoj su nicala nova groblja i jame sa leševima umesto novih voćnjaka; u kojoj su umesto bresaka hladnjačama prenošeni leševi; koja je bombardovana tri meseca i u kojoj su na kraju ubili premijera. Ali, to je bio naš izbor i svaki narod snosi teret svojih odluka. I zbog toga je još uvek skloniji populizmu i kolektivizmu umesto istini i individualizmu. I zašto je to tako, verovatno postoje mnogo stručniji ljudi da vam objasne od mene. Poljoprivreda je delatnost, to je teza koju vi kažete da može da doprinese ekonomskom napretku. Učestvovali smo u tome. Učešće primarne poljoprivrede kod nas jeste 21%. Prosek u Africi je 17%. Naša poljoprivreda ima ogroman uticaj na našu ekonomiju. Svi ćemo se složiti da je osamdesetih godina naša poljoprivreda bila mnogo bolja, a onda je učestvovala u nacionalnom dohotku sa 10%. Holandija je zemlja koja se nalazi na drugom mestu po izvozu poljoprivrednih proizvoda, a učešće Holandije u bruto nacionalnom dohotku je dva posto; Nemačke 0,8%, Francuske 2,1%. Poljoprivreda je nisko akumulativna delatnost i ona kao takva ne može da utiče na bogatstvo zemlje kao drugi sektori. Mi treba, sa poljoprivredom zajedno, da se borimo da se svi drugi sektori unaprede, naročito sektor usluga. Na kraju zaista moram da se osvrnem na nešto od onoga što smo mi radili prošle godine. Dakle, pre tri godine, kada su bile ukinute sve sankcije i kada je počela razmena sa svetom, imali smo deficit u razmeni poljoprivrednih proizvoda 244 miliona dolara. Pokrivenost uvoza izvozom je iznosila 56%. Svake godine deficit se smanjivao, i ove godine; prošle godine 25. decembra deficit je bio manji od 15 miliona dolara, a pokrivenost izvoza uvozom 98%. Takođe, preliminarni rezultati su pokazali da je rast poljoprivredne proizvodnje prošle godine bio 19 i više posto. Znači, mi još uvek imamo suficit u razmeni poljoprivrednih proizvoda sa EU. Više izvozimo nego što uvozimo. Tu sve vaše teorije padaju u vodu. Zapamtite. S druge strane, pada prosečna jedinična vrednost uvoza, a raste jedinična vrednost izvoza. To znači da sve više izvozimo prerađene proizvode, a ne primarne proizvode. Trend je takav i moramo svi da radimo na tome da se ovakav trend nastavi. Mi smo protekle godine, nama je Vlada, Ministarstvo finansija naročito, zalaganjem gospodina Dinkića koji se isključivo zalaže za naše građane na selu i za poljoprivrednike, omogućilo da upravljamo budžetom koji je bio tri puta veći nego u prethodnom periodu. Do poslednjeg dinara budžet je isplaćen i to odlično znaju naši poljoprivrednici, i oni su veoma zadovoljni promenama u strukturi budžeta koje smo napravili. Poljoprivreda je delatnost koja ne može da se razvija uz monopole i predstoji sečenje tih odnosa, dakle, ne može da se razvije bez tržišta kredita i bez tržišta zemljišta, i to su dva osnovna elementa na kojima mi veoma mnogo radimo. Prošle godine smo započeli proces koji treba proizvođačima da omogući pristup kreditima i da izgradi njihovu kreditnu istoriju. Najveća je laž da su ovo krediti koji se dele partijskim drugovima. Dakle, to je sistem, verovatno vi ne možete da se prebacite na drugi sistem kada se pare daju preko banaka i banka preko biznis plana odlučuje kome će da da kredit. Prošle godine je distribuirano 28.125 kredita ili 1,7 milijardi. Ove godine, u roku od samo mesec i po dana, distribuirana je cela 1,7 milijarda za preko 25.000 kredita. Prošle godine je 68 hladnjača dobilo oko 500 miliona dinara kratkoročnih kredita za otkup voća. Dalje, 852 miliona dinara je otišlo preko Fonda za razvoj za dugoročno kreditiranje, a za dugoročne kredite je isplaćeno 700 miliona za 700 poljoprivrednih proizvođača, i to se najviše krediti koriste za stočarstvo, za poljoprivrednu mehanizaciju i za ostalo. Za tri meseca smo napravili sistem podrške selu i mladim poljoprivrednim proizvođačima, i to su verovatno najbolje utrošena sredstva iz agrarnog budžeta. Mesne zajednice su dobile preko 58 miliona za različite programe, kao što su izgradnja sistema za navodnjavanje, kanalizaciju, prečišćavanje otpadnih voda, zaštitu od erozije, adaptaciju zadružnog doma, izgradnju meteoroloških stanica i prognozne službe, i vodovoda. Dato je zadrugama 69 miliona za njihove programe, a više od 200 miliona mladim poljoprivrednim proizvođačima, koji su opet najviše ulagali u stočarstvo i u poljoprivrednu mehanizaciju. Isplaćeno je tri milijarde dinara premije za mleko. Izračunajte od 20 milijardi koliko je tri milijarde, pa ćete znati koji procenat ide kao podrška proizvođačima mleka. Zatim, 963 miliona dinara je otišlo za suncokret, 606 miliona za soju, 840 miliona za premiju za šećernu repu, 362 miliona za proizvođače duvana. Dobro ste me podsetili za tu genetski modifikovanu soju, do 2001. godine, kada smo mi kao G17 plus doneli Zakon o genetski modifikovanim organizmima, vi ste uvezli 250 hiljada tona sojine sačme, i sojina sačma se ne seje, nju jede stoka, ona nije došla, nije zagadila zemljište. I sada se uvozi sojina sačma da bi naši stočari mogli da napreduju. Od 1997. godine do 2001. godine bez ikakve kontrole se uvozila genetski modifikovana soja. Mi smo doneli zakon i stavili stvar pod kontrolu. Od tada se ne uvozi legalno ni kukuruz ni soja bez testiranja na granici. Dakle, to je ono što je činjenica, što je tačno i što svi naši poljoprivredni proizvođači znaju. Isto tako, oni znaju da je Ministarstvo poljoprivrede samo ovog leta izvršilo 207 kontrola useva soje, i naši inspektori su otkrili genetski modifikovano seme i preduzeli odgovarajuće mere. Dakle, mi ne pričamo o tome, nego radimo na tome da ne može da se gaji genetski modifikovano seme, bez toga da prođe proceduru koja je regulisana Zakonom o genetski modifikovanim organizmima. Što se tiče semena, ako bismo stavili vaš amandman kako vi predlažete, genetski modifikovano seme bi se uvozilo kao svako drugo seme u ovu Srbiju. Znači da se to vrati na taj način, još jednom ponavljam, ukoliko bi se vaš amandman prihvatio, seme bi se uvozilo bez ikakve kontrole. Na ovaj način, kada je seme regulisano Zakonom o genetski modifikovanim organizmima, ono prolazi jednu takvu komplikovanu proceduru da do sada od 2001. godine nijedno seme koje je genetski modifikovano nije uspelo da dobije dozvolu za gajenje u Srbiji. Znači, treba da uočimo da različiti zakoni regulišu različite stvari. Isto tako, zakon o zaštiti sorti, za koji se toliko zdušno zalažu naši instituti, mi se ne zalažemo, mi radimo na tome, zbog toga što je to dobro za naše poljoprivrednike, i mi ćemo izgurati i to da nagovorimo UPOV da se zakon donese na republičkom nivou, da ga vi usvojite i zaista se uzdam u veliku podršku našeg Odbora za poljoprivredu u tome.
Vreme, gospođo Dulić.
Da vam kažem još za budžet; prošle godine samo za pšenicu za premiju je isplaćeno 3,5 milijardi dinara, samo da saberem, mleko i pšenica je kao budžet pre toga. To veoma lako može da se proveri, može da se sabere, nije teško. Prema tome, sav prošlogodišnji budžet namenski je isplaćen poljoprivrednim proizvođačima. Hvala vam na podršci i na strpljivim komentarima.
Hvala vama. Molim vas, samo trenutak. Zaključujem načelni pretres. Prema Poslovniku, član 28. alineja 2, mi ovde vodimo računa o jednoj ravnopravnosti, dakle, vaša metafora, gospođo Dulić-Marković, prihvata se pod uslovom da se odnosi na jedinu ženu u selu, to je prvo. Drugo, nema dve Srbije, i upravo sedimo u parlamentu države Srbije, i nemojte se ljutiti, niko odavde, već država Jugoslavija je omogućila, naravno, kroz predstavnike vlasti koji su bili, da se uveze genetski modifikovano seme u periodu 1997. do 2001. godine. Dakle, to niko nije odavde, pa u tom smislu neće biti dozvoljene replike sutra. Po Poslovniku su se javili gospodin Baralić, gospodin Mašić, gospođa Radeta i ta tri poslovnička javljanja koja su zabeležena do 18 časova će biti sutra prva na dnevnom redu. Hvala i nastavljamo u 10,00 časova ujutru. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan, nastavljamo rad Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 119 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Zahvaljujem. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Ivica Dačić, Žarko Obradović i Velimir Stanojević. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O SEMENU (nastavak u načelu) Podsećam vas da su se na kraju jučerašnjeg dela sednice za reč, po Poslovniku, javili narodni poslanici Rajko Baralić, Zoran Mašić i Vjerica Radeta. Daću reč narodnom poslaniku Rajku Baraliću, ali sam pre toga dužan da prenesem jedno izvinjenje i obaveštenje poslanicima od strane ministra za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu, gospođe Ivane Dulić-Marković. Ona je bila ovde u 10,00 sati, ali, nažalost, morala je da ode. U 11,00 sati je pokretanje prvog Tvining programa u Srbiji između Slovenije, Holandije, Bugarske, Rumunije i Turske, i pošto je to prvi projekat pod pokroviteljstvom Evropske unije, a vezan za ono do čega je nama svima stalo, za saradnju sa našom poljoprivredom, ona će u jednom delu biti odsutna. Hvala vam, a i tu su predstavnici Ministarstva. Izvolite, narodni poslanik Rajko Baralić, po Poslovniku.