Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Četvrtu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 114 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim poslanike da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Zahvaljujem. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno, u ovom momentu, 163 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Narodna poslanica Misala Pramenković. Izvolite.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, danas imam dva pitanja koja upućujem Ministarstvu poljoprivrede. Prvo pitanje odnosi se na Uredbu o novčanoj pomoći poljoprivrednim gazdinstvima u cilju ublažavanja posledica nastalih usled bolesti Kovid 19, koju je u aprilu 2020. godine donela Vlada, a kojom se precizira nekoliko mera za pomoć poljoprivrednicima i stočarima. Predviđeno je 25 dinara po metru kvadratnom upisane površine kod gajenja povrća u zaštićenom prostoru, a najviše do 90.000 dinara, pod dva - 3.000 dinara po grlu krave, a najviše 30.000, tri - 500 dinara po grlu ovce ili koze, a najviše do 20.000 dinara i pod četiri - 800 dinara po košnici pčela, a najviše do 20.000 dinara. Moje pitanje jeste da li su sredstva isplaćena spomenutim kategorijama? Drugo pitanje se odnosi na subvencije koje država daje svake godine poljoprivrednim proizvođačima i stočarima. Da li su ove subvencije isplaćene za prošlu 2020. godinu i da li možda ima duga za 2019. godinu, budući da su ovo jako značajna sredstva kojima zapravo poljoprivrednici i stočari mogu planirati svoj rad na selu, svoje izdatke, kupovinu hrane za stoku itd? O značaju sela, o pomoći poljoprivrednim proizvođačima i stočarima je izlišno govoriti. Dakle, od kvaliteta sela će zavisiti i život nas u gradu, bukvalno. Tako da, ovoj kategoriji i ovim granama privrede zaista trebamo posvetiti pažnju. Ljudi na selu koji se bave ovim granama privrede se susreću sa brojnim poteškoćama. One su znatno izraženije sada u aktuelnoj pandemiji, tako da bi Vlada trebala izaći pored svih mera podrške koje smo do sada imali različitim sferama privrede sa pomoći i samim poljoprivrednim proizvođačima i stočarima. Nije dovoljno samo urediti zakonsku regulativu. Potrebno je propratiti da li se na terenu propisi implementiraju, jer se stočari, kao i poljoprivrednici susreću sa brojnim poteškoćama. Konkretno u ovom periodu broj stada se, recimo, udvostručio usled slabe potrošnje. Otkupna cena je mala, izvoz je takođe jako slab, sve su to problemi koji tište seljake i neko će možda biti i primoran da u bescenje da svoje stado, da ga proda. Ukoliko seljak proda svoje stado, teško će se verovatno odlučiti da ga ponovo nabavi. Ono što se konkretno, sa čim se na terenu stočari susreću jeste i samo pitanje subvencija. Pitanje je da li zaista subvencije dođu do svakog stočara, do onog ko najveću muku vidi u samom tom procesu proizvodnje, jer konkretno kada su u pitanju uzgajivači ovaca oni imaju subvencije predviđene od 7.000 po grlu ovce i 2.000 po tovnom jagnjetu. Međutim, subvencije po tovnom jagnjetu se ne uplaćuju direktno na račune samih stočara, već najčešće nakupci trgovci i drugi šverceri zloupotrebe svoju poziciju i prosto otkupe jagnjad od domaćina, a onda ih matiče kao svoja. Sve to rade uz pomoć, da kažemo, veterinarskih stanica. Još jedna otežavajuća okolnost na terenu jesu i sami administrativni problemi. Recimo, matične službe, čak nekoliko procenata ukupne zarade ili subvencija koje se daju stočarima uzmu u toku jedne godine. Zato bi jako važno bilo, budući da sada imamo i još jedno Ministarstvo za brigu o selu, da u saradnji sa Ministarstvom poljoprivrede, prosto što više se bude na terenu, da se ti ljudi saslušaju jer su ovo neke novonastale okolnosti i problemi se iz dana u dan javljaju, povećavaju, ali ne samo saslušati, već pokušati na najbolji mogući način rešiti određene probleme i dati im određene podsticaje. Ono što bi za nas kao građane trebalo da bude značajno i jako važno jeste činjenica da možemo pospešiti domaću proizvodnju time što ćemo kupovati domaće proizvode. To je najmanje što mi možemo učiniti. To je nešto što će jačati domaću ekonomiju a što će na neki način pomoći i samim poljoprivrednim proizvođačima i stočarima da njihov rad prosto bude isplativ i da imaju određene rezultate. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Nadija Bećiri. Želim samo da zamolim narodne poslanike da pripreme slušalice, jer će se narodna poslanica Nadija Bećiri obratiti na svom jeziku. Izvolite.
(prevod izlaganja na maternjem jeziku): Hvala predsedniče, poštovani građani, poštovani potpredsednici Narodne skupštine, kolege i koleginice poslanici, danas se obraćam premijeru i Vladi. Želimo da skrenemo pažnju na to da podržavamo građane, jer je potrebna pomoć zbog virusa, Kovid 19. Verujte da ovaj virus nije prijatan ni za koga od nas. Molimo da se solidarišemo sa građanima i da svi nosimo maske. To nije ni malo prijatno, ali razumemo. Molimo sve građane da podrže zdravstvene radnike. U Beogradu postoji veliki problem. Građani iz Bujanovca i Preševa, tamo je jako teško živeti. Želim da se obratim i nadležnom ministarstvu koji treba da pomogne da se problemi reše. Ljudi koji se u ove tri opštine susreću sa tim problemima… Prvi problem se odnosi na mlade. Šta se dešava sa nama? U pitanju je ekonomski razvoj, nova radna mesta, otvaranje radnih mesta i za pomoć u najvećim gradovima Srbije. Šta ste uradili za Preševo i Medveđu? Vi ste obezbedili da postoji Koordinaciono telo, ali predstavnici Koordinacionog tela su u vladinom kabinetu. Zbog toga je i njihov doprinos u realizaciji naših potreba relativno mali. U ovim velikim problemima koje imamo, Vladi nije dovoljno samo stvarati planove za rešenja za našu budućnost. Posmatrajući rad ministra i zamenika ministra, fali nam veća upućenost ovih ljudi na rešavanju problema ljudi na terenu. Da li želite da najrazvijenije opštine budu daleko više razvijene od naših? Zbog toga se obraćamo poslanicima da nam pomognu da i mi dostignemo veći nivo razvoja. Ovo nije prvi put. Mi tražimo put u EU. Evropska porodica nam to uskraćuje. Bujanovac, Preševo i Medveđa su multietničke zajednice gde žive Albanci, Srbi, Romi i druge manjine koje pružaju ruke jedni drugima. Iako svaki dan izjavljujemo da radimo na razvoju standarda, mladi nas napuštaju. Naši mladi ljudi čuju šta sve Srbija radi za razvoj, ali ne vide rezultate i zbog toga odlaze iz Srbije. Preševska dolina je veliki koridor na Balkanu i zbog toga treba pomoći ekonomski razvoj, ali Vlada ne pokazuje da želi razvoj ovog dela zemlje. Imajući u vidu mogućnosti koje postoje i problemi koji postoje u tom delu zemlje, vi se ponašate kao da tu žive samo Albanci, ali se varate jer tu žive Srbi, Romi i sve druge manjine, ne žive samo Albanci. Zbog toga treba da pomognete razvoju ovog dela zemlje i da nam pomognete da dostignemo ostali … Na tri kilometra od Bujanovca je banja koja je bogata termalnim izvorima i koja je trenutno zapuštena. Privatizacijom bi se razvila mogućnost za zapošljavanje mladih i za razvoj turizma ovog kraja. Investicije stižu do Leskovca i Vranja, ali do Bujanovca i Preševa ne stižu. Pozivamo Vladu da investira i u ovaj deo zemlje koji je kritičan. Moj posao i svih kolega iz opozicije je da se borimo protiv mržnje protiv Albanaca, jer smo mi i dalje ovde, a mi predstavljamo ove opštine koje zaslužuju mladost, zaslužuju budućnost i radna mesta.
Samo da vas podsetim da ćemo prekosutra imati sednicu posvećenu poslaničkim pitanjima i Vladi, tako da sve što ste govorili jeste i tema o kojoj treba da govorite i kada budu predstavnici Vlade ovde, ali ovo pitanje će naravno biti njima prosleđeno. Isto tako, želim da napomenem da ste najavili to da ćete govoriti na albanskom da smo mi mogli da obezbedimo prevodioca i ja vam se zahvaljujem da ne bi došlo do nekih nesporazuma. Dakle, tako ćemo se ponašati u narednom periodu u skladu sa Poslovnikom i zakonom. Svako ko pripada određenoj nacionalnoj manjini ili grupi može govoriti na svom maternjem jeziku. Reč ima narodni poslanik Sanja Jefić Branković. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedniče, potpredsednici, koleginice i kolege, klub košarkaša u kolicima „Nais“ iz Niša osnovan je 2017. godine, sa željom, pre svega, osoba sa invaliditetom da se kroz sport i jedan kreativni rad ukratko zaboravi na kolica i uz veliku volju samih osoba sa invaliditetom uradi nešto lepo. Ovaj klub je zvanično počeo sa treninzima 2019. godine, u maloj hali, odnosno maloj sali hale „Čair“, imajući u vidu da je to bila jedina dostupna opcija i uprkos toma što nije prilagođena osobama sa invaliditetom, odnosno, nema odgovarajući prilaz oni su nastavili da treniraju u ovom prostoru. Grad je onoliko koliko je mogao u okviru svojih budžetskih sredstava opredeljivao finansijska sredstva za njihov rad kako bi mogli da učestvuju u organizaciji turnira, ali i u takmičenjima u okviru lige. Kako je tokom protekle godine, a sada i u ovoj godini hala „Čair“ usled nepovoljne epidemiološke situacije pretvorene u privremenu Kovid bolnicu, to su u istoj obustavljene sve sportske i rekreativne aktivnosti kako bi se, pre svega, sačuvali životi građana i ne samo građana Niša, nego stanovnika južnog dela naše zemlje koji su upućivani na lečenje u ovu bolnicu. Verovali ili ne, u jednoj takvoj situaciji ovi hrabri momci nisu odustali od želje za socijalizacijom, za uključenjem u normalan život, kao i da na taj način ostvare svoje potrebe da izađu iz svojih kuća i da se uključe u društvene tokove. Uprkos jednoj takvoj situaciji, oni su pokušali da pronađu rešenje da nastave sa svojim treninzima i u tom smislu rešenje je pronađeno u opštini Bojnik koja je udaljena čak 60 kilometara od grada Niša. Uz svu ljubaznost domaćina u Bojničkoj sportskoj hali nakon četiri meseca ovi momcima ponestalo je snage da putuju, a upravi je ponestalo finansijskih sredstava da se izbore sa ovim putovanjima, pa je pitanje opstanka samog kluba ozbiljno bilo dovedeno u pitanje tokom prošlog meseca. Samom upornošću uprave kluba, ali i dobrom voljom grada Niša delegacija kluba je u dogovoru sa gradonačelnicom uspela da premosti navedeni problem i u saradnji sa osnovnom školom „Ivo Andrić“ iz Niša klub je dobio termine za treninge u njihovoj sali koja je u potpunosti prilagođenja svim njihovim potrebama, a kada to kažem, mislim da je omogućen slobodan pristup i prilaz svim prostorijama ove sale. Međutim, jedno ovakvo rešenje jeste kratkoročno i u tom smislu želim da postavim pitanje, odnosno molbu Ministarstvu sporta i Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu da pomognu gradu Nišu, i logistički i finansijski i na bilo koji drugi način, da se najpre postavi rampa, odnosno da se prilagodi prilaz hali „Čair“ za osobe sa invaliditetom, posebno ako uzmemo u obzir da želja i volja ovih ljudi ne jenjava uprkos situaciji u kojoj se nalaze. Dakle, grad Niš ima jasnu volju, grad Niš je pokazao da ima razumevanja za njihov vedar duh i molim Ministarstvo da onoliko koliko je to moguće pomognu i gradu Nišu, ali i ostalim lokalnim samoupravama da se ovaj problem osoba sa invaliditetom što pre reši kako bi se uključili u društvene tokove. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Daniel Đivanović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedniče Narodne skupštine, potpredsednici, dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe Saveza vojvođanskih Mađara danas bih postavio pitanje ministru građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture gospodinu Momiroviću, odnosno Agenciji za bezbednost saobraćaja, kao i ministru finansija gospodinu Siniši Malom. Tema su automobili, odnosno sva vozila učesnici saobraćaja na putevima našim. Konkretno, njihova registracija, novi pravilnici, kategorizacija, porez na luksuz, subvencije, itd. To su vrlo aktuelna pitanja koja nam u proteklim nedeljama građani postavljaju veoma često. Naime, 5. jula ove godine stupa na snagu novi Pravilnik o podeli motornih i priključnih vozila i njihovoj tehničkoj ispravnosti, koji predviđa strožu kontrolu emisije štetnih gasova. Vozila će prilikom tehničkog pregleda morati da ispune ono što je njihov proizvođač propisao kada ih je proizveo. Najveći broj vozila bez katalizatora ili DPF filtera, to su delovi izduvnog sistema koji smanjuju emisiju štetnih gasova, neće moći da se registruju. Prosečna starost vozila u Srbiji je trenutno oko 17 godina i upravo će ova stara vozila biti najviše pogođena novim Pravilnikom. Glavni problem je što spomenuti katalizatori i DPF filteri u mnogim slučajevima premašuju vrednost samog vozila i prosečan građanin jednostavno ne može sebi priuštiti njihovu zamenu. Nezvanične procene govore da se broj vozila koja neće moći da ispune norme meri u više stotina hiljada primeraka. S druge strane, u potpunosti se slažemo da je apsolutno ne prihvatljivo da nekoliko stotina hiljada vozila krstari Srbijom sa potpuno otklonjenim katalizatorima i bez DPF filtera ispuštajući čist otrov u vazduh. Eliminisanjem ovih filtera ta vozila ne ispunjavaju nikakvu euro normu i takva vozila jesu neispravna za saobraćaj. Međutim, novi propisi vezani za registraciju su nelogični, jer kategorizacija nije napravljena prema euro standardu ili godini proizvodnji, već prema datumu registracije. To znači da će za vlasnike dva identična vozila da važe različiti propisi, odnosno strože uslove moraće da ispuni onaj koji je registrovan posle marta 2014. godine, a oba vozila su proizvedena, recimo, 15. maja 2010. godine. Pitanje poreza na luksuz na bazi zapremine motora je već dugogodišnje i smatramo da je vreme da se promeni Pravilnik i da se porez na luksuz određuje prema drugim vrednostima. Razlika mora da postoji u korist novih vozila, ali je trenutno ta razlika prevelika. Sada vlasnik 15 godina starog automobila od, recimo, 3.200 kubika i 100 kilovata, koji vredi 2.000 eura, plaća registraciju oko 170.000 dinara, a vlasnik novog vozila od 1.000 kubika iste snage od 100 kilovata, mnogo veće vrednosti, plaća oko 20.000 dinara. Ova nepravednost je još izraženija kod istorijskih vozila koja su najvećim delom upravo sa motorom većih zapremina. Drugi izazov za njih su i novi pravilnici tehničkih pregleda vozila koja oldtajmeri ne mogu da ispune, pa ih je nemoguće registrovati. Pored toga, već skoro dve godine Agencija za bezbednost saobraćaja ne izdaje uverenje o ispitivanju vozila za uvezena istorijska vozila, čime se stvorio veliki broj vozila bez adekvatnog statusa, odnosno bez mogućnosti registracije. Konkretna pitanja su da li će Ministarstvo, s obzirom na trenutnu epidemiološku situaciju, odložiti primenu novih pravila, odnosno da li će pokušati pronaći drugo rešenje, da recimo umesto datuma prve registracije merodavan bude samo datum proizvodnje? Drugo pitanje – kada možemo očekivati izmene vezane za porez na luksuz na automobile i kada možemo očekivati izmene i dopune Zakona o bezbednosti saobraćaja vezano za istorijska vozila, odnosno oldtajmere? Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Snežana Paunović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedniče Narodne skupštine, ja bih danas postavila nekoliko pitanja. Najpre, želim da se osvrnem na jedno veoma važno pitanje koje je poslednjih dana predmet različitih polemika. Naime, radi se o izjavi evroparlamentarca Lukasa Mandla, inače člana Austrijske narodne stranke, čiji je predsednik Sebastijan Kurc, koji je Evropskoj komisiji postavio pitanje o nepristrasnosti evropskih posrednika u dijalogu između Beograda i Prištine. Između ostalog, Lukas Mandl navodi kako je 22. februara 2021. godine predstavnik EU Miroslav Lajček dao izjavu za jedan portal, pri čemu je u pozadini bila karta Zapadnog Balkana, na kojoj je Kosovo prikazano kao deo Srbije. On osuđuje ovakav gest i Miroslava Lajčaka smatra pristrasnim posrednikom u dijalogu. Čak traži da se u telima EU ne koristi ovakva mapa, a ključno pitanje koje on postavlja jeste da li gospodin Lajčak može i dalje obavljati ulogu posrednika u dijalogu Beograda i Prištine. Ovaj isti europoslanik dopušta sebi i druge izjave kada je u pitanju Srbija. Naime, on je u svojstvu jednog od izvestilaca Evropskog parlamenta izjavio da je uveren da politika vakcinacije u Srbiji nije uspešna, nego opasna, jer se uklapa u pokušaj iz inostranstva da se izazovu sukobi unutar EU i da se na taj način EU podeli. Mislio je, naravno, na to što Srbija ima vakcine ruskih i kineskih proizvođača. Ovo ne samo što je drsko, nego je i krajnje pristrasno. Njegova koleginica Viola fon Kramon je išla i dalje i rekla da Evropa zanemaruje geopolitičke implikacije procesa vakcinacije i u Srbiji, misleći pre svega na rusku vakcinu "Sputnjik V". Evropski parlamentarci su se ili uplašili toga što jedna jaka Srbija danas kako suverena zemlja, a nije članica EU, ima obezbeđene vakcine za svoje građane ili se možda iza svega ovoga krije nešto drugo, što je očiglednije, a to je pritisak na Srbiju i to od strane upravo onih koji su pristrasni, kojima ne odgovara pozicija Srbije i koji sigurno trguju svojim položajima. U ime čijeg interesa moglo bi da bude pitanje, ali bojim se da imamo i odgovore. Naime, 20. marta, evo izjave i našeg komšije Edija Rame, koji je brutalno napao predsednika Srbije isključivo zbog toga što je 17. marta stavio zastavu Srbije preko teritorije Kosova i Metohije, rekavši da je to karta od paučine. Ovo se dogodilo nakon one mape od paučine koju je nacrtao onaj prijatelj u Beogradu, koji se igra sa marionetama na "Fejsbuku", rekao je Rama tokom posete mestu Kukeš na severu zemlje, prenose reporteri. Istina, dobar je ovo pokušaj Edija Rame da se izreklamira, samo malo nemušto, ali u sklopu svega ovoga što smo mogli da čujemo od parlamentaraca, pa, na kraju svih krajeva, i izjava novoizabranog premijera tzv. Kosova koji kaže - moramo biti jedinstveni protiv Srbije i zahtevaćemo parlamentarnu raspravu do iznemoglosti. Nemam vremena da se sada bavim onim što se desilo sinoć u skupštini, ali vas, gospodine predsedniče, želim da pitam kao šefa naše delegacije u Parlamentarnoj skupštini Saveta Evrope – kako ocenjujete ovakve izjave Lukasa Mandla, osim što neskriveno staje na jednu stranu i pokazuje svoj animozitet prema Republici Srbiji? Nije li ovo oblik pritiska koji pokazuje da pojedini evropejci ne žele da se naša pitanja rešavaju uz poštovanje međusobnog prava ili je u pitanju, s druge strane, nemoć evropskih institucija da na nepristrasan način učestvuju u dijalogu Beograd i Prištine i doprinesu pravednom rešenju problema naše južne pokrajine, što bi trebalo da je primarna misija njih koji su preuzeli obavezu da se eventualno time bave? Ko zna koji put u proteklih nekoliko dana imamo priliku da vidimo, čak više ne dvostruke aršine, nego jedan atak na Srbiju sa svih strana, jedan pokušaj da se pod teškim pritiskom nateramo na nešto na šta sigurno pristati nećemo. Hvala.
Hvala. Pošto ste mi postavili pitanje, samo da kažem da, kao što je poznato, pet zemalja nije priznalo nezavisnost Kosova, članica EU. Kako neko ima pravo u evropskim institucijama da traži da se karta ovog dela Evrope označava suprotno zvaničnom stavu EU? Zar su važnije zemlje koje su priznale Kosovo, od onih koje nisu priznale Kosovo, ako se dobro zna da se u Evropi o tome odlučuje konsenzusom? Naravno, imamo drugu stvar, a to je Lukas Mandl koji je iz Austrije i koji je zamerio, koji kaže da je naša politika vakcinacije opasna, da je to geopolitika, a nije medicinska stvar i tu navodi ruske i kineske vakcine. To bih razumeo da nemate stav njegovog premijera i šefa njegove stranke Sebastijana Kurca koji je pre dve nedelje telefonom razgovarao sa Putinom da se u Austriji proizvode ruske vakcine. Čekajte, kako može u Austriji da se proizvode ruske vakcine, a u Srbiji ne mogu ni da se primaju ruske vakcine? Shodno tome, niko nama neće određivati šta ćemo mi da radimo, mi smo suverena i nezavisna zemlja i, ako ste meni to pitanje postavili, to je moj odgovor. Reč ima Nebojša Bakarec. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane gospođe poslanice, poštovana gospodo poslanici, tražim obaveštenje od Tužilaštva za organizovani kriminal, od MUP-a, od Uprave za sprečavanje pranja novca, od Saveta za borbu protiv korupcije, od Poreske uprave Republike Srbije i Ministarstva finansija, konkretno od ministra Siniše Malog, o tome da li je Dragan Đilas vlasnik niza tajnih računa na egzotičnim i drugim destinacijama, npr. na Mauricijusu i da li je Dragan Đilas počinio krivična dela pranja novca i utaje poreza time što je izbegao da plati veći deo kapitalne dobiti, poreza na kapitalnu dobit, izvinjavam se, prilikom prodaje svoje kompanije „Dajrekt medija“? Obrazložiću. Izvršio sam lično, to svako od vas može da uradi, pretragu od pet minuta interneta i došao sam do godišnjeg izveštaja „Dojče banke“ za poslednju godinu 2020. i u delu izveštaja „Dojče banke“ koji se zove list of shareholders, odnosno subsidiaries, to su podružnice, u delu o ćerkama firmama i podružnicama vidimo da je „Dojče banka“ osnivač i vlasnik poslovnog entiteta, fonda na Mauricijusu koji se zove „Deutsche securities Mauritius limited“ i da upravo u tom entitetu Dragan Đilas ima i dalje 5,7 miliona evra po poslednjem izveštaju, izvodu računa od 12. decembra prošle godine. Da ponovim, vlasnik i osnivač ove firme koje sam naveo „Deutsche securities Mauritius limited“ je „Dojče banka“. U izveštaju, to je opširan izveštaj, imate vlasništvo „Dojče banke“ nad jedno 600 entiteta banaka, fondova širom sveta. Na 242. mestu se nalazi ova firma na Mauricijusu za koji Dragan Đilas već nedeljama govori neistinu, da nema račun, a ima ga. Daljom pretragom vidimo da je to ofšor firma koja upravo pruža te podatke, usluge koje pružaju ofšor entiteti. Možete tamo da imate račun, možete da kupite avion, jahtu ako imate novca, možete da skrivate svoje vlasništvo pod paravan firmom koju imamo u ovom slučaju. Đilas je u ovom slučaju sakriven iza paravan kompanije „Askanijus ltd“, a on ima inače dve takve paravan kompanije pod istim imenom, samo jednu u Holandiji, a jednu još u Luksemburgu, i ovo je treća. U konačnom izvodu tog računa, gde je kao firma „Askanijus“ konačni vlasni, odnosno holder, držalac računa, upravitelj je upravo Dragan Đilas. Što se tiče prodaje „Dajrekt medije“, ona je još zanimljivija i značajnija za našu zemlju zbog utaje poreza. Dragan Đilas se sam hvali da je tu firmu prodao za 17,7 miliona evra i da je platio najveći porez, a to je 15% na kapitalnu dobit, to je 2,6 miliona evra. Međutim, podaci, istraživački, čak i KRIK-a, pazite, pohvaljujem KRIK, pokazuju da je Dragan Đilas kasnije fiktivnom šemom opet prodao još jednom Šolaku „Dajrek mediju“, a ovaj put za 52,2 miliona evra 2018. godine. Za sada postoji dilema samo o tome kolika je utaja poreza, odnosno kolika je ukupna cena „Dajrekt medije“ bila. Da li samo 52,2 miliona evra ili 52,2 plus 17,7, odnosno 69,9? Znači, Šolak i družina su, da bi izbegli plaćanje poreza, napravili čitavu mrežu fiktivne prodaje da bi se sakrila puna cena „Dajrekt medije“. Zbog toga je država Srbija oštećena za 5,2, pazite, 5,2 miliona evra ili 7,8 miliona evra za neplaćeni porez na kapitalnu dobit u zavisnosti, rekao sam, od toga kolika je puna vrednost „Dajrekt medije“ bila. Znači, i dan danas Đilasov cilj je, svega onoga što on govori kada vređa novinare, kada odbija da odgovara na pitanja, da sakrije sve ovo. Đilasov cilj je da se vrati ponovo na vlast, da stekne opet stotine miliona evra, odnosno da pokrade to i da bi ostvario taj cilj on ne bira sredstva. Prosto, nije normalno, ali je razumljivo da on danas govori ne istinu o tome. Neće valjda da kaže – da, lagao sam godinama. Neće, naravno. Čemu sve te žali? Čemu prikrivanja? Čemu bežanje od istine? Dobronamerno savetujem Draganu Đilasu da prizna, da plati zaostale poreze, da označi svoje saučesnike i da se nada da će na njega moći da se primeni načelo oportuniteta uz ova tri preduslova koja sam naveo. Priznaj, Đilase, olakšaj savet, ako saveti imaš. Priznaj, Đilase, pašće ti kamen sa srca, ako srca imaš. Priznaj, Đilase, stisni petlju, izuzev ako si petlji donirao Mariniki, pa je nemaš i neka je živ i zdrav Dragan Đilas. Odgovaraće pred zakonom. Od nadležnih organe koje sam označio tražim odgovor na ovo pitanje – šta preduzimaju povodom ova dva slučaja? Živela Srbija. Hvala vam.
Pošto se više niko ne javlja od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju: Aco Petrović i Borisav Kovačević. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika, potrebno je da Narodna skupština odlučio o predlogu za dopunu predloženog dnevnog reda i predlogu za spajanje rasprave. Narodni poslanik Đorđe Komlenski, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju komisije za istragu i utvrđenje broja žrtava agresije NATO pakta 1999. godine, koju su Narodnoj skupštini podneli narodni poslanici Đorđe Komlenski, Marijan Rističević, Ana Karadžić i Bojan Torbica 16. novembra 2020. godine. Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedniče. Drugarice i drugovi, dame i gospodo, uvažene koleginice i kolege, sutra se navršava 22 godine od početka zločinačke, zlikovačke, ubilačke NATO agresije na tadašnju SRJ, ne samo na Srbiju, već i na Crnu Goru i ta ničim zaslužena, ničim izazvana agresija, koja nije imala za cilj nikakvu humanitarnu zaštitu bilo koga, jer nikakve humanitarne katastrofe nije ni bilo, imala je za cilj samo da pokuša da okupira kompletnu teritoriju Republike Srbije. U tim zločinačkim i zlikovačkim dejstvima stradali su mnogi naši sugrađani, stradali su kao pripadnici vojske Jugoslavije, stradali su kao pripadnici Ministarstva unutrašnjih poslova, stradali su kao civili. Danas, i ne samo danas nego duži niz godina unazad, suočavamo se sa tim da se srpske žrtve iz Prvog svetskog rata, iz Drugog svetskog rata, žrtve Jasenovca, žrtve mnogih drugih gubilišta pokušavaju prikriti, minimizirati i dovesti u poziciju do toga da se jednog dana možda izgubi bilo kakvo sećanje na njih. Dvadeset dve godine je dovoljna vremenska distanca da mi sebi ne dozvolimo luksuz propusta kakvih je nastalo ranije. Ako su pre nas propustili da se utvrdi tačan broj žrtava, mislim da to mi sada, sa svim ovim iskustvima, sebi, zbog Srbije, zbog njene budućnosti, zbog našeg potomstva, zbog istine, ne smemo da dozvolimo. Predlog je da ova komisija istraži i utvrdi tačan broj svih poginulih i ranjenih pripadnika Vojske Jugoslavije, pripadnika MUP-a Srbije i civilnih lica na teritoriji Republike Srbije. Poštovane kolege, ovo je najmanje što mi možemo da učinimo zarad nevinih žrtava i zbog budućnosti Srbije, a nadasve zbog istine. Hvala.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno – 180, za – 21, nije glasalo – 160. Konstatujem da Narodna skupština, većinom glasova, nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Aleksandar Martinović, na osnovu čl. 92. stav 2. i 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika, predložio je da se obavi zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izboru zamenika Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti - za zaštitu podataka o ličnosti i Predlogu odluke o izboru sudije koji se prvi put bira na sudijsku funkciju. Da li poslanik Martinović želi reč? (Ne) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno – 182, za – 166, nije glasalo – 16. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlogu za dopunu predloženog dnevnog reda i predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno – 182, za – 169, nije glasalo – 13. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, utvrdila dnevni red Četvrte sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2021. godini, u celini. D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu (Projekat izgradnje širokopojasne komunikacione infrastrukture u ruralnim predelima) između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, koji je podnela Vlada; 2. Predlog zakona o potvrđivanju Odluke 1/2019 ESAA Zajedničkog komiteta od 31. jula 2019. godine kojom se zamenjuje Aneks I Multilateralnog sporazuma između Evropske zajednice i njenih država članica, Republike Albanije, Bosne i Hercegovine, Republike Bugarske, Republike Hrvatske, Bivše Jugoslovenske Republike Makedonije, Republike Island, Republike Crne Gore, Kraljevine Norveške, Rumunije, Republike Srbije i Misije privremene uprave Ujedinjenih nacija na Kosovu (u skladu sa Rezolucijom Saveta bezbednosti Ujedinjenih nacija 1244 od 10. juna 1999) o uspostavljanju Zajedničkog evropskog vazduhoplovnog područja, koji je podnela Vlada; 3. Predlog odluke o izboru zamenika Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti - za zaštitu podataka o ličnosti, koji je podneo Poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, i 4. Predlog odluke o izboru sudije koji se prvi put bira na sudijsku funkciju, koji je podneo Visoki savet sudstva. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju: Siniša Mali, ministar finansija, Tatjana Matić, ministar trgovine, turizma i telekomunikacija, Saša Stevanović, državni sekretar u Ministarstvu finansija, Ana Tripović, direktor Uprave za javni dug u Ministarstvu finansija, Milan Dobrijević, v.d. pomoćnika ministra trgovine, turizma i telekomunikacija i Ema Dragulj, iz Uprave za javni dug u Ministarstvu finansija. Pre nego što pređemo na prvu tačku dnevnog reda, želim samo da vas informišem da sam za sledeći utorak već danas zakazao sledeću sednicu Narodne skupštine, sa sledećim dnevnim redom: prva tačka – Zakon o izmenama Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2021. godine, druga tačka – Predlog zakona o muzejskoj delatnosti, treća tačka – Predlog zakona o izmenama Zakona o sudijama, i ja želim da se zahvalim ministarki koja je prošli put uvažila našu molbu da razmotri i da mišljenje, Vlada Srbije je dala pozitivno mišljenje na predlog zakona koji su podnele naše kolege Đorđe Komlenski, Marijan Rističević, Ana Karadžić i Bojan Torbica i to će biti treća tačka dnevnog reda sledećeg utorka, četvrta tačka – Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Srbije i Saveta ministara BiH o održavanju i rekonstrukciji putnih međudržavnih mostova, peta tačka – Predlog odluke o proglašenju stare i retke bibliotečke građe za kulturno dobro od izuzetnog značaja i šesta tačka – Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika Prekršajnog suda u Negotinu, Osnovnog suda u Kruševcu i Osnovnog suda u Novom Pazaru. Takođe, želim da vas informišem, na osnovu onoga što smo danas usvojili kada je reč o spajanju tačaka dnevnog reda, da ćemo raditi kao i svake nedelje, tri dana, da ćemo danas razmotriti prvu tačku dnevnog reda, sutra drugu tačku dnevnog reda, prekosutra treću i četvrtu tačku dnevnog reda i biće postavljanje pitanja Vladi Republike Srbije u četvrtak od 16,00 do 19,00 časova, a nakon toga će biti dan za glasanje, odnosno izjasnićemo se o svim tačkama dnevnog reda. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU UGOVORA O ZAJMU (PROJEKAT IZGRADNjE ŠIROKOPOJASNE KOMUNIKACIONE INFRASTRUKTURE U RURALNIM PREDELIMA) IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I EVROPSKE BANKE ZA OBNOVU I RAZVOJ. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 170. stav 1. Poslovnika otvaram jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu (Projekat izgradnje širokopojasne komunikacione infrastrukture u ruralnim predelima) između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj. Ujedno, pozdravljam ministarku Tatjanu Matić i njene saradnike i dajem joj reč.
Zahvaljujem se uvaženi predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije. Poštovani poslanici, pred vama se danas nalazi Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj u visini od 18 miliona evra, koji je podnela Vlada Srbije i kojim se predviđa realizacija prve faze projekta izgradnje širokopojasne komunikacione infrastrukture u ruralnim predelima. Šta to zapravo znači? U pitanju je zajam kojim dobijamo sredstva za realizaciju prve faze projekta, strateški prioritetnog značaja kojim se obezbeđuje ultra brzi širokopojasni pristup za oko 500 naselja, odnosno za oko 80.000 domaćinstava u ruralnim područjima, za koja nije postojao komercijalni interes operatora za ulaganje u mrežu. Ovaj projekat je još u decembru 2019. godine dobio odobrenje upravnog odbora "Western Balkans Investment Framework" za grant za tehničku saradnju u iznosu od 1,7 miliona evra za pripremu projektne dokumentacije, što uključuje studije izvodljivosti, kost benefit analizu, indikativne procene troškova i preliminarni dizajn. To je ujedno bila i podrška, ogromna podrška EU Srbiji na našem ekonomskom i digitalnom putu pridruživanja EU. Širokopojasni internet predstavlja način povezivanja na internet koji omogućava veliku brzinu prenosa podataka. Pre otpočinjanja realizacije ovog projekta Ministarstvo je sprovelo analizu, odnosno pregled postojećeg stanja dostupnosti širokopojasnog pristupa internetu, čiji su rezultati dostupni na Platformi ministarstva - Pametno i bezbedno i ova analiza je pokazala da u Srbiji postoje tzv. bele zone. To su područja koja zapravo nemaju odgovarajući pristup širokopojasnoj mreži i za koje ne postoje planovi operatora za njihovu izgradnju u naredne tri godine. Prepoznato je i da oko 2.800 naselja sa preko 320 hiljada domaćinstava ima problem sa širokopojasnim pristupom internetu i da su to područja koja su kandidati za podsticaje države. Realizacija prve faze projekta zapravo će omogućiti da u digitalno društvo bude uključeno blizu trećine onih koji su do sada imali problem sa fiksnim pristupom internetu. Sprovođenjem ovog projekta obezbeđuje se razvoj brzih širokopojasnih mreža u tzv. beli zonama, kako smo ih mi nazvali, u ruralnim područjima širom Republike Srbije, fokusirajući se pre svega na škole kao pristupne tačke i prioritetne korisnike. Navedene pristupne tačke će predstavljati mesta sa kojih će se dalje širiti širokopojasna mreža do domaćinstava, koja zbog svoje udaljenosti od gradskih sredina nisu mogla da se razvijaju. Na taj način će se omogućiti pre svega uravnoteženi regionalni razvoj, smanjiće se nedostatak kvalifikovane radne snage i naravno omogućiti ostanak stanovništva u seoskim područjima, što je jedan od glavnih benefita u realizaciji ovog projekta. Projekat se implementira inače tako što će se omogućiti izgradnja širokopojasne infrastrukture, „midl majin“ segmenata koja će povezivati oko 500 škola, odnosno javnih ustanova u naseljima u belim zonama seoskih područja sa postojećim širokopojasnom infrastrukturom i obezbediće besplatno dugoročno pravo korišćenja operatorima elektronskih komunikacija, koji su izabrani putem javnog tendera. Za uzvrat izabrani operatori paralelno će graditi infrastrukturu tzv. last majls segmenata. To je zapravo telekomunikaciona tehnologija koja prenosi signale iz širokopojasne mreže na relativno maloj udaljenosti od kuće do kuće i koja povezuje škole sa, do 80 hiljada okolnih domaćinstava. Na ovaj način će se stvoriti i nova platforma za razvijanje digitalnih usluga u tim područjima, odnosno novi kanali razvoja IT usluga, IT industrije, elektronske trgovine, elektronskog turizma itd, zajedno sa ekonomskim jačanjem nedovoljno razvijenih područja. Do sada je ministarstvo inače tri javna poziva za operatore. Prvi javni poziv je bio za 60 naselja i zaključeni su ugovori sa četiri operatora za zajedničku izgradnju u 34 naselja. Drugi javni poziv je objavljen u novembru 2020. godine za dodatnih 200 naselja i u februaru ove godine doneta je odluka o izboru 89 prijava operatora. Za 29 naselja smo ponovili javni poziv, odnosno imali smo dopunu trećeg javnog poziva kako bi smo omogućili operatorima da ponovo podnesu prijavu imajući u vidu da su prijave operatora podnete za predmetnih 29 naselja sadržale određene pogrešne podatke. Treći javni poziv je objavljen u decembru 2020. godine za 555 naselja. Primili smo četiri prijave operatora i to za 527 različitih naselja. Uskoro se očekuje odluka o izboru operatora i za ovaj treći poslednji poziv. Jasno je da je namera ovog projekta da se pre svega promeni i unapredi ruralno područje u Srbiji i ulaganje u oblast širokopojasnog interneta inače direktno utiče na povećanje broja radnih mesta, na razvoj malih i srednjih preduzeća i naravno na konkurentnost svih sektora privrede i unapređenje i kvaliteta života građana, što nam je na prvom mestu. Studije su pokazale da kada povećamo broj korisnika fiksnom širokopojasnom pristupu za 10% BDP raste za oko 1% do 1,5%. Ugovorom o zajmu IBRD stavljamo na raspolaganje Republici Srbiji kreditna sredstva po sledećim uslovima – iznos zaduženje 18 miliona evra, a period raspoloživosti zajma je tri godine od datuma potpisivanja ugovora o zajmu, odnosno do 31. decembra 2023. godine, što je i rok za završetak ovog projekta. Sredstva će se isplaćivati u tranšama čiji je minimalan iznos 100 hiljada evra. Period dospeća zajma je do 15 godina, uključujući period početka do tri godine nakon čega će otpočeti otplata glavnice zajma u 24 jednake polugodišnje rate. Prvi datum otplate zajma je 22. decembar 2023. godine, a poslednji datum otplate zajma je 22. jun 2035. godine. Primena varijabilne kamatne stope jednake referentnoj kamatnoj stopi, šestomesečni euribor uvećanoj za fiksu mrežu od 1% uz mogućnost da se kamatna stopa fiksira ako se proceni da je to povoljnija opcija sa stanovišta upravljanja javnim dugom. Predviđena je i mogućnost prevremene otplate kamate, kao i otkazivanje zajma u minimalnom iznosu od milion evra. provizija koja se plaća banci za neiskorišćeni deo zajma od 0, 5% godišnje, a upisna provizija po stopi od 1% ukupnog iznosa zajma plaća se jednokratno iz sredstava odobrenog zajma. Želim još jednom da ukažem da je projekat izgradnje širokopojasnog pristupa u ruralnim područjima deo šire inicijative i da predstavlja prvu od dve faze, pri čemu se druga faza koja ima za cilj povezivanje na mrežu do 900 škola, odnosno javnih ustanova i 135 hiljada domaćinstava planira kao odvojeni projekat za 2021. i 2022. godinu. Cilj Vlade Republike Srbije jeste da do 2025. godine ne postoji domaćinstvo koje neće imati mogućnost fiksnog pristupa brzom internetu. U skladu sa Strategijom razvoja mreža nove generacije Republike Srbije do 2023. godine, kao i opštim ciljevima EU, ciljevima Digitalne agende za EU i Agende za razvoj informacionog društva, Projekat širokopojasnog interneta u ruralnim područjima Srbije doprineće i jačanju temelja savremene javne uprave. Razvoj širokopojasnog pristupa je takođe u skladu sa prioritetima VB šest, višegodišnjeg akcionog plana za regionalni ekonomski prostor, a takođe je i jedna od ključnih oblasti u pregovaračkom poglavlju 10 – informaciono društvo i mediji. Verujem da će poslanici u danu za glasanje podržati ovaj Predlog Vlade Republike Srbije jer implementacija ovog projekta omogućava da savremene tehnologije zaista budu sredstvo za postizanje društvene jednakosti, a ne ekonomske polarizacije kako nijedan građanin, ni građanka ne bi ostali na analognoj strani našeg društva. To je jedan od prioriteta na kojem kontinuirano radi Ministarstvo za trgovinu, turizam i telekomunikacije, koji je apsolutno neophodan za normalno funkcionisanje i razvoj društva u digitalnoj budućnosti u kojoj uveliko živimo. Zahvaljujem se na pažnji.
Hvala. Prelazimo na izvestioce nadležnih odbora. Reč ima Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovana ministarko, kolege poslanici, mi smo na Odboru za finansije usvojili ovaj Predlog zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu za ovaj vrlo važan projekat. Članom 3. Zakona o budžetu za 2020. godinu, praktično je počela cela ova realizacija projekta kroz završetak onoga što ste naveli, a to je ta dokumentacija koja je bila potrebna da bi se sada u 2021. godini realizovao ovaj važan projekat, ali složićete se svi da je pandemija potpuno promenila način života, da je širokopojasni internet jako važan ne samo za grad, nego i za ruralna područja. Ono što je od velikog značaja, što kada vidite u budžetu određene investicije za infrastrukturu, više infrastruktura nisu samo putevi i nije samo elektrifikacija određenih delova Srbije i nije samo vodovodna mreža, već i očito ta visokopojasna mreža interneta, gde će biti dostupna svima, kako ljudima u gradu tako i ljudima na selu koji žive i rade, a pogotovo mladima, da jednostavno uz pomoć prenosa podataka na adekvatan način mogu da funkcionišu. Mi smo u vreme korone, kao što vidite i danas je to slučaj, videli da škole funkcionišu preko onlajn nastave, što pokazuje suštinsku potrebu dece, bez obzira da li žive u gradu ili na selu, da imaju dobar internet, što pokazuje da mladi koji žive i rade na selu od velikog je značaja da će ostati na selu ukoliko imaju mogućnost pristupa internetu i taj regionalni razvoj o kome stalno govorimo između severa i juga, centralne Srbije i istočne Srbije, negde potpuno se izjednačava i te razlike u tom regionalnom razvoju se brišu kada imate realizaciju ovakvih projekata. Od velikog je značaja reći da ta prva faza koju ste naveli obuhvata deo koji se odnosi na 500 škola i 80 hiljada domaćinstava, a druga faza obuhvata 900 škola i 135 hiljada domaćinstava. To znači da će se Srbija potpuno informatički opremiti i to su negde ciljevi koje mislim da je postavila Vlada Republike Srbije sa dolaskom Ane Brnabić na čelo te Vlade, a na predlog Aleksandra Vučića još 2016. godine. Niko nije mogao da veruje da ćemo zaista tako brzo otići, jer do tada nisu ni postojale finansijske mogućnosti da ovakve kredite realizujemo. Podsetiću vas da strategije za razvoj širokopojasnih mreža i servisa su krenuli još 2014. godine. Znači, Vlada Aleksandra Vučića i Ane Brnabić su unapred razmišljali o ovako nečemu da jednostavno Srbiju informatički i potpuno umreže i podignu na jedan viši nivo, da ljudi koji žive na selu i u Srbiji i u Mađarskoj i u Austriji imaju potpuno ista prava na rad i život i podižu jedan viši nivo standarda života kada je u pitanju uopšte ruralni razvoj i kada je u pitanju rad na selu. Zbog toga mislim da će dosta mladih upravo ostati i kod svojih kuća da žive i to je od velikog značaja pogotovo za Srbiju, a i za našu budućnost i budućnost naše dece. Zato, u danu za glasanje mislim da ćemo svesrdno svi podržati ovakav projekat. Hvala.
Zahvaljujem. Pre nego što pređemo na predsednike, odnosno predstavnike poslaničkih grupa želim samo da saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika, da vas obavestim da će Narodna skupština danas raditi i posle 18 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Sada idemo dalje. Potpredsednik Skupštine i narodni poslanik Muamer Zukorlić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministrice sa saradnicima, poštovane kolege i koleginice, dame i gospodo, tema današnje rasprave je Zakon o ugovoru o zajmu o projektu izgradnje širokopojasne komunikacione infrastrukture u ruralnim područjima, odnosno predelima. Mi narodni poslanici Stranke pravde i pomirenja se posebno radujemo kada dobijemo ovu temu ili teme koje imaju veze sa pristupom selu, odnosno sa posebnom pažnjom selu i ruralnim područjima. Tokom proteklog mandata smo mnogo puta insistirali na ovoj temi i zato dajemo punu podršku ovom opredeljenju Vlade i drugih organa Republike Srbije koja pokazuje spremnost pojačane pažnje razvoju sela. Svakako da je prilikom izbora nove Vlade i donošenja Zakona o Vladi i činjenicom da smo dobili i ministarstvo, posebno ministarstvo koje će brinuti o selu, zapravo potvrđuje ispravnu orijentaciju kada je u pitanju selo. Značaj sela se kod nas najčešće tretira parcijalno ili partikularno ili po određenim segmentima. Sve to ukazuje da većina političkih faktora i državnih organa institucija u ovoj zemlji razumeju značaj sela, ali nam ipak nedostaje, mogu kazati, jedan celovitiji pristup selu. Ili, mislim da nam još malo fali u samoj svesti, kako nas koji predstavljamo narod, ali isto tako i ostalih subjekata u ovoj zemlji, kako na personalnom, tako i na kolektivnom ili zvaničnom planu. Nedostaje još malo svesti u pogledu toga da pitanje sela nije samo pitanje pojedinih problema sa kojima se građani, odnosno stanovnici ove zemlje na selu suočavaju, već da je tema sela, tema razvoja sela nešto što predstavlja jednu od bazičnih, strateški bitnih tema u pogledu budućnosti ove zemlje. Tako da, pitanje sela nije samo pitanje stanja građana koji tamo žive, već je to pitanje raznih trasa ili traka u našoj budućnosti. Pre svega mislim na temu ili problem same demografije. Dakle, čuli smo i slušamo mnogo stavova i mišljenja u pogledu naše demografske politike koja nastoji da pronađe adekvatan odgovor na negativne demografske procese u ovoj zemlji. Istina, ova tema je slojevita i ona se ne može vezati samo za selo, ali se mora i može povezati veoma značajno sa selom. Ako uzmemo u obzir istorijsko iskustvo ljudskoj roda, nesporno ćemo doći do zaključka da ne postoji primer u kome su gradovi opstali ukoliko su izgubili zaleđe sela. Ne postoji primer, niti na jednoj tački zemaljske kugle, niti u jednom istorijskom periodu ili momentu da su gusto naseljeni gradovi, veliki gradovi, mali gradovi, bilo koji gradovi opstali ukoliko nisu imali živo i intenzivno zaleđe sela. Onog trenutka kada nestanu sela, gradovi nemaju nikakve šanse. Ukoliko pratimo migraciona kretanja građana ove zemlje, nesporno ćemo zaključiti da su najpre krenula iseljavanja sa onih sela koja su najugroženija. Tačnije, najpre su građani krenuli iseljavati ili bežati, ako mogu tako kazati, iz onih seoskih područja gde su najteži životni uslovi, bilo da su u pitanju klimatski uslovi, bilo da je u pitanju infrastruktura, udaljenost ili razni drugi problemi, ali definitivno najpre su građani krenuli napuštati ta sela. To su najčešće sela visokih nadmorskih visina, jer su ona najugroženija, sa najlošijom infrastrukturom i sa posebno otežanim uslovima, pre svega klimatskim uslovima. Dakle, tamo smo najpre naišli na pustoš, demografsku pustoš kada je u pitanju ova zemlja, odnosno kada je u pitanju naše selo. Posle toga ide iseljavanje srednje visokih sela, potom niskih sela, a posle toga kreće iseljavanje manjih gradova ka većim gradovima, a onda tako dalje ide curenje i većih gradova. Prema tome, pitanje pristupa selu, naravno i kroz temu komunikacione infrastrukture i u segmentu interneta, što je danas naša tema, ali i u svim drugim segmentima nije samo pitanje rešavanja određenih konkretnih problema, već je pitanje strateške važnosti, odnosno naše strateške orjentacije u pogledu zaustavljanja demografske erozije koja, kao što vidite je toliko prisutna i toliko preteća da se bojim da nije dovoljno da po određenim segmentima rešavamo ovo pitanje i da imamo u našim izveštajima određene pomake, a da i dalje ne uspevamo zaustaviti tu eroziju. Ukoliko želimo poslužiti se određenim iskustvima možemo dve zemlje izdvojiti kao najuspešnije u ovom našem vremenu u kome živimo, koje su radile na pitanju demografije, odnosno negativnih migracionih kretanja. Zemlje koje su uspele da budu najznačajnije useljeničke zemlje. Pitanje Izraela koja jeste najuspešnija useljenička zemlja. Ne možemo tu previše naučiti, ali pitanje Irske, Irska je recimo bila šezdesetih godina u goroj ili težoj poziciji nego što smo mi sada i ostale zemlje Balkana. Dakle, to je bila zemlja koju su svakodnevno napuštali njeni stanovnici, odnosno njeni građani. Tamošnje vlasti, tamošnje politike su shvatile ozbiljnost i opasnost situacije, seli i sačinili programe zaustavljanje negativnih migracionih kretanja i uspeli ne tako brzo, već za neke dve decenije da potpuno preokrenu točak njihove historije u tom pogledu. Nakon dve decenije oni su postali useljenička zemlja, a danas su najintenzivnija useljenička zemlja, zemlja sa najvišim intenzitetom. Dakle, Irska koja je upravo pre 40, 50 godina prolazila, što mi sada prolazimo je uspela da postane najatraktivnija zemlja za useljavanje. Međutim, ukoliko pogledamo sadržaj njihovog programa videćete da tu nema kozmetičkih malih postupaka, oni su shvatili da moraju da naprave jedan radikalan zaokret i da naprave tako temeljit program koji će krenuti od izuzetnog krupnih koraka. Prvo šta su uradili ili ono na šta su najznačajnije jesu poreske olakšice za seoska područja ili poreske olakšice za investiranje na seoskim područjima. Jer šta je ključni momenat da biste vi jednog građanina ili stanovnika okrenuli od pravca bežanja prema pravcu ostajanja ili prema pravcu dolaska? Motiv, on mora biti motivisan. On mora imati veliki motiv, ne mali motiv. To naravno nije lako. Taj program mora sadržati mere o kojima govorim. Dakle, i poreske olakšice i stvaranje uslova za normalan život na selu. Ni to neće biti samo dovoljno, jer ovde postoji jedan kulturološki i psihološki problem. Mi smo, pogotovo stanovnici sela su sela proglasili propalim i vi imate kulturološki problem u većini sela, koja su u teškom stanju, a većina ih je takva, da se smatra da onaj ko nije mogao da pobegne sa sela, da je on neuspešan, da samo onaj ko je uspeo da pobegne sa sela u neki grad ili gradić, on je uspešan. Ovi što su ostali su jadnici koji se nisu snašli, a za onoga ko je pobegao, ne kaže se da je otišao, iselio, nego da se snašao. On je snalažljiv, on je sposoban, a oni koji su ostali, ostali su da propadaju. Dakle, mi pored ovih mera koje idu na ekonomskom, investicionom planu, na infrastrukturi, na komunikacijama, moramo aktivno poraditi kulturološki, poraditi da dokažemo i kroz ove mere i kroz ove programe da život na selu može biti kvalitetan, odnosno kvalitetnijeg standarda, nego život u gradu. Dakle, da život na selu može biti elitan, naravno, onaj ko ima uvida u to kako se živi u velikim centrima u razvijenim zemljama, uopšteno je poznato. Na primer u Njujorku, do 30 kilometara izvan Njujorka živi elita, žive najbogatiji ljudi. Od 30 do 100 kilometara izvan Njujorka živi srednja klasa, a u Njujorku živi sirotinja, kada je u pitanju stanovanje. To je opšte poznato. Znači, u jednom od najrazvijenijih i najvećih gradova sveta. Nama je potreban jedan celovit front, potreban nam je jedan celovit savez, politički, kulturološki, medijski, ekonomski, kome bismo prevazišli neku vrstu dnevno političke retorike, populističke, gde ćemo eto nešto kazati da fasciniramo neku našu određenu ciljnu grupu birača i proći posle toga, to zaboraviti i tražiti neku novu priču. Treba nam da duboko zaoremo. Moramo napraviti program koji će biti baziran na hrabrosti i odlučnosti i koji neće biti vezan samo za jednu stranku, niti za samo jedan vladajući period, koji mora biti dugoročni strateški razvoj. Naravno da sve ono što činimo je takođe dobro i ja želim podeliti radost ponovo sa vama, jer mi smo recimo na Pešteru poslednjih godina, zajedno sa Vladom Republike Srbije, napravili veoma značajne korake. Tamo su ljudi bili najugroženija kategorija u ovoj zemlji, zbog puta. Uspeli smo izgraditi tu takozvanu Peštarsku magistralu, koja je preporodila taj svet. Samo zahvaljujući tom putu, od nekih dvadesetak kilometara preko Peštera, vi sada već imate ljude iz dijaspore koji dolaze, domaćine, koji počinju da investiraju, i dalje se grade putevi na Pešteru što je veliki iskorak. I ovaj put ću pomenuti da će zapravo Koridor 11 koji prolazi preko Peštera, sever i jug zapravo značiti novu stranicu historije za celokupno područje i da ćemo u značajnoj meri ovaj program moći da naslanjamo i na ove velike projekte, jer zamislite vi sada to pešterskog seljaka, odnosno stanovnika koji se mesecima suočava sa temperaturom ispod minus 20 stepeni, zamislite kada on mora sa tim da se nosi, a kada pri tom on nema još ni asfalt. Kako ćete vi zadržati dete na selu koje nema internet, kako ćete sve ovo o čemu smo govorili i o čemu sada govorimo? Zato se ovi koraci morati podržati i oni će sa strane narodnih poslanika Stranke pravde i pomirenja, uvek biti podržani. Ono što jeste paradoks, kada je u pitanju negativna migracija. Ja sam četiri godine živeo u Africi i imao sam prilike vidim svojim očima ono što nije moguće kod nas ni zamisliti, a kamoli videti. Dakle, sedmicama sam boravio u Sahari i u Pustinji. Tamo ljudi imaju isto neke ovce, ali verujte mi, te ovce uopšte ne liče na ovce. Znate, tu ovcu posmatrate i ona izađe u pustinju da pase i ona pojede neku travku, koja više liči na trn nego na travku, pa hoda 15 metara, pa pojede još neku travku. Nejasno mi je kako ona preživi. Ali, ona živi i ona da neko mleko. Sada, zamislite vi i to sam više puta na nekim drugim predavanjima govorio, prokletstvo je, izazivanje prokletstva, da budem još precizniji, ukoliko jedan narod na području gde osam meseci stoka može da pase napolju, da se hrani bez toga da kupite hranu toj stoci, znači, dve trećine godine imate pašnjake zelene, gde Bog daje kišu i daje plodno zemljište, gde trava raste. Biti siromašan u takvoj zemlji je neka vrsta prokletstva i to namerno izazvanog prokletstva. Znači, u poređenju sa ljudima koji žive u raznim pustinjskim delovima i neplodnim delovima ove zemlje i onda vam je logično kada ljudi beže iz Avganistana, iz Sirije, iz raznih drugih delova, ali kada ljudi beže sa najlepših delova ove zemlje u kojima je samo potrebno da nešto malo radite, kao pojedinac, kao država da se potrudimo da svakog puta, svakog dana, svakog meseca i svake godine, bar za milimetar podignemo taj vodostaj standarda, tog seljaka, odnosno stanovnika na selu. Verujte, tu ne treba puno. Tu samo treba da učinimo ono što je do nas. Svakako, kada su u pitanju fondovi i sve ostalo, evo, koleginica Misale je govorila o tome jutros, u pitanju, dakle, prosto je potrebno zašiti to što krene iz određenih vladinih ili evropskih fondova od Beograda prema periferiji. Treba da stigne. Znate, nama su vrlo često ti putevi novca, bilo da su u pitanju te dotacije ili razne druge podrške, one izgledaju kao kada voda ide peščanom brazdom, pa na početku ima puno vode, dok stigne voda, na kraju samo je malo vode. Dakle, moramo popraviti te brazde, te provodnike, da nam kada su u pitanju ti fondovi ne završi novac uglavnom kod tamo nekih preprodavaca, švercera, itd, da nam se ne desi ono što se desilo onoj sirotinji u Proboju prošle godine koja je prodala svoje maline nekom nakupcu ili kupcu koji je prosto otišao, ni jedan dinar nikada im nije isplatio i onda mi te ljude koji nam se obraćaju pitamo – pa, dobro, zašto niste tužili? Kažu – nemamo novca da tužimo. Da bi ih tužio, da bi se sada ganjao sudovima treba ti novac, to je sirotinja koja je sve uložila u te svoje maline. Ne možemo mi kao država posmatrati to kao šahovske figure, pa reći imate sudove. Ne, mi moramo naći paralelne puteve da ljude zaštitimo. Svaki građanin ove zemlje, i to je meni najviši stepen patriotizma, napraviti takav sistem gde će celokupni protok države procirkulisati do zadnjeg kapitala, do najudaljenije tačke ove zemlje i gde će onaj siromašni građanin znati da ovde centralni organi zemlje u Beogradu imaju osećaj za njega, znaju za njega, bilo da je u pitanju taj siromašni seljak kome je neko učinio nasilje, oteo mu maline i otišao, nestao. Ta sirotinja samo zna da se javi nekom koga poznaje od naših političkih predstavnika na terenu i da kaže – ljudi, spašavajte, mi ne možemo dalje. Kakva je poruka? Ti ljudi, ukoliko im ne pomognemo da naplate svoje ništa im ne preostaje nego da se pokupe i da idu. Takvih primera u raznim i sličnim situacijama je jako puno. Država mora biti zaštitnik svome građaninu, ali ne hladno, ne samo imate zakon. Zakoni su mrtva kategorija. Zakoni jesu bitni i mi ih donosimo ovde kao što vidite svaki dan, i jako su divni najčešće, ali zakoni bez ljudi koji će ih primenjivati, zakoni bez ljudi koji će imati humanost o sebi, zakoni sa ljudima koji su bezdušni nisu zakoni, to su besmisleni zakoni, oni se okreću protiv čoveka. Zato nam je potrebno dodatno da raširimo front u ovom smeru sa sve ovim koracima u pogledu ulaganja koje će se desiti što će, svakako, naši narodni poslanici podržati, ali raširimo krila, raširimo front, dajmo nadu, dajmo poruku i stanimo iza te poruke svakom građaninu ove zemlje, ma gde bio, ma kojoj naciji, ma kojoj konfesiji pripadao, da oseti da ova država njega štiti, da stoji iza njega i da je to najbolji način da se čuva i integritet i suverenitet i celovitost i svi ostali interesi ove zemlje. To je zapravo pravi patriotizam i to je zapravo ono što treba da čini državu onim što ona treba da bude i da se građani ponose sa svojom državom, a isto tako i da država ima svoje građane, ne samo kao kategoriju koju štiti, već i kao sopstvenu snagu. Hvala vam.
Zahvaljujem, kolega. Reč ima predsednik poslaničke grupe JS Dragan D. Marković Palma. Izvolite.
Poštovana ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, Jedinstvena Srbija će podržati ovaj predlog zakona i mi se zalažemo za ravnomerni razvoj sela i grada. Ono što je najvažnije, to mi svi znamo, internet je budućnost i bez interneta ne može ništa da se uradi. Mi imamo problem, e sada da li će neko reći da je to problem ili moda ili velika odsutnost od radnih obaveza kada su u pitanju deca. Deca ne idu u škole, ne izlaze uveče sve je zatvoreno i oni svo svoje vreme provedu pored interneta na društvenim mrežama. I šta je tu problem? Većina tih mladih ljudi, dece, ne čita sve ono što je lepo za ovu državu, i da imamo četiri vakcine, da neko drugi mnogo razvijeniji u ekonomskom smislu nema ni jednu vakcinu ili imaju samo jednu, njih ne interesuje da li su asfaltirani putevi ili nisu, kolika je penzija deke i bake, i kada pogledamo da godinu dana i nešto traje blokada dečije slobode mi smo ukinuli i uzeli dečije pravo. Ne idu u škole, a statistika govori da mali broj dece je zaraženo od virusa Kovida 19. Sve je zatvoreno, nemaju gde da izlaze, veći stepen rizika postoji kada odu privatno u stan na žurke, nego u nekom lokalu. Vi, kao resorni ministar, siguran sam, da vam je poznata ova tema o kojoj ja govorim, pa da vidimo kako da pomognemo roditeljima i da preusmerimo decu na nešto drugo, a ne da se fokusiraju i sve vreme… Ja imam petoro unučadi u kući. Od 10 do 18 godina i to je tekući problem. Mi se borimo, ne da vičemo na njih, nego da ih pitam – šta si ti danas pročitao? Onda mi oni nađu nekog jutjubera koji lupa kao otvoreni prozor, onda nekog kako se krevelji u nekom crtanom filmu. Niko od njih mi nije rekao, osim najstarijeg unuka Dragana, da se nešto dobro desilo u Srbiji. Ako mi tako nastavimo i narednih godinu dana, a sigurno, struka kaže da će biti problem sa Kovidom 19 i sledeće godine, kakva je budućnost te dece. Ima nešto što se zove postane navika, i vi naviknete sa tim da živite kao neko što je navikao da pije, ne može bez alkohola, tako i deca dolaze u situaciju da ne mogu bez društvenih mreža. Onlajn nastava. Kaka onlajn nastava? Prepisuje se sve. Koje znanje? Nikakvo. Ja sebi mogu da dam za pravo da ovo govorim, jer ne samo da imam 12 članova u porodici, živimo svi u jednoj kući, nego pitam decu kada ih sretnem i na ulici, kada ih vidim negde, ja ih pitam nešto što je bitno šta se desilo u proteklom vremenskom periodu. Šta je još problem? Deca nemaj fizičke aktivnosti. Mi smo najviše u školi voleli fizičko. Ako nemaju fizičke aktivnosti za motoriku, koja je bitna za razvoj organizma svakog mladog čoveka, kako će on sutra ne može da potrči ni kuče kad ga pojuri. Svi ministri, moramo na to da se fokusiramo, odnosno, vi ste ministri, a mi smo neko ko vas je birao. Naše je pravo da kažemo ono što mislimo, a naravno podržavamo Vladu. I da ne bude tema samo vakcine, vakcine. Zbog te teme, hajde da idemo da pitamo zašto samo 40% zdravstvenih radnika se vakcinisalo. Zašto? Obični ljudi kažu – sigurno tu nešto postoji. Pa, šta postoji? Ne postoji ništa, osim propagande, onih drugih konkurencija ili neko ko ima pravo da kaže – vakcina, ugrađuju ti čip, pa desiće ti se ovo, ono, itd. Time moramo da se bavimo, a ne da se bavimo sada – moj resor je optički kabl, oprostite ministri, ništa loše, ili moj resor je turizam, a ovo drugo me ne interesuje. Sve je to usko povezano. Ako je tema dnevni red u Vladi Republike Srbije, nešto što nije od bitnog značaja, da kažete – izvinite, sve to prihvatamo, te tačke, ali dajte da vidimo i ovu tačku. Neću da slušam mesec dana jednu ministarku kako je mnogo dobro da istopolni brakovi usvajaju decu. Da li to moja deca i vaša i druga treba da čitaju? Jel to? Da li je to edukacija? Da li je to budućnost? Mi moramo medijski doziramo u ovom vremenskom periodu kad su svi kod svojih kuća šta će da ide i šta će da se emituje. Vi ste resorni ministar, zavisite i od turizma, odnosno Srbija zavisi od turizma i mi smo prva država koja ima najveći broj vakcina, ali šta vredi, evo, u gradovima se dešava da postoje vakcine, a za sutra se niko nije prijavio? Ajmo da krenemo po selima. Ja sam dao nalog u Jagodini već pre četiri dana, spiskove po selima i idemo u svako selo. Kada vidi onaj gospodin poljoprivredni proizvođač da mu je došao lekar, medicinska sestra, a da pre toga im se objasni da on ne prima vakcinu zbog Vučića, zbog Vlade i zbog Žarka Obradovića, nego da zaštiti sebe i svoju porodicu. Ja sam mojoj porodici rekao da kada dođe neko na kafu, živim na selu, svakoga dana 10-15 ljudi, pita da li se vakcinisao. Ako nije, zahvalite mu se i kažite -kada prođe ovaj virus može da dođe na kafu. Da li to treba da radimo, da me pola ljudi mrzi, jer ne shvataju. Oni misle da sam morao da se vakcinišem jer sam političar. Nisam morao, ali sam morao zbog porodice, zbog ljudi sa kojima se zdravim, viđam. Evo, ja kada se nađem na Terazijama, dok čekam da mi dođe auto, ali moj privatni auto, ne državni, vozač, dok čekam da mi dođe auto, svaki drugi čovek me nešto pita i to znači da može da mi prenese virus. Onda kažu - mogu da rade kafići, ali ne može da se peva. Na 12 metara iz usta izlaze kapi. Ko je taj ko može da pljune na 12 metara? On može da ide na takmičenje, na olimpijadu. Ozbiljno vam kažem. Ja pričam kao običan čovek i svi mi poslanici smo nemoćni. Svako od nas ima ta pitanja u gradovima gde živimo, da vidimo kako da rešimo problem društvenih mreža. Mi to ne možemo da zaustavimo. Da li će to ići preko škola, preko roditelja ili ćete da kažete – evo, dva sata imaš pravo ti kao neko ko je maloletan da budeš na društvenim mrežama, a da isključiš onaj aparata, pošto sada 95% onih koji žive na selu imaju svoj uređaj satelitski preko koga mogu da imaju signal i da budu na društvenim mrežama. To je najveće zlo danas, dame i gospodo. Zlo današnjice i zlo budućnosti. Ja sam za to da nam deca idu u školu, da nam sve radi. Vi ste ministar turizma i trgovine. Da li možete da mi objasnite kako to rade veliki marketi, gde su 85% stranci vlasnici velikih marketa, a ne mogu one male prodavnice, čiji su vlasnici porodica, otac, sin, snaja, ćerka itd? Pa, i ovaj će da drži fizičku distancu što ima malu radnju. I on će da kaže - na dva, tri metra mora da budete jedan od drugog itd, ali mi smo ga zatvorili. Dok ste ga zatvorili, prebacili ste njegove kupce u veliki market, gde je 80% robe iz inostranstva i uništavamo svesno ili nesvesno našu privredu. Molim vas, ja vas mnogo poštujem. Pustite vi CEFTA-u. Dakle, CEFTA-om je potpisano da postoji uvoz svih proizvoda u Srbiji, ali vlasnicima marketa mora da se kaže – u redu, ajde 50% robe iz uvoza, 50% domaće robe. Pa, mi nemamo meso, dame i gospodo. Malo se time bavim. Nemojte da mi zamerite, kolege poslanici. Mi imamo meso koje jedemo po tim marketima staro godinu dana, duša mu izmrzla i mogu da kažem CEFTA-om je to uređeno. Jeste i neko pre nas, ali kako da spasimo tog gospodina poljoprivrednog proizvođača koji se stvarno muči? Jednom godišnje prima platu. Kada ga zakače elementarne nepogode, pet godina treba da se vrati za ono što je uložio te godine. Naravno, bez interneta, to je nerazvijena država, ali da internet koristimo u ekonomiji, u informaciji. Dalje, vi vidite koliko lažnih profila ima. Kako vi kao Ministarstvo za telekomunikacije da se borimo protiv toga? Lažni profil i sada kaže - sekretar Skupštine jaše magare, lupam, montaža. Neka mi oprosti sekretar Skupštine. Da ne kažem nešto ružnije šta se sve priča i piše na tim društvenim mrežama. Kako da zaštitimo one koji su na vlasti, koje je narod birao kao predsednika Srbije, gde mu se preti preko društvenih mreža, njemu i njegovoj porodici. To obični ljudi kažu – e, vidite, Vučiću prete, a šta će meni da rade kao običnom čoveku, ko će mene da zaštiti? Dame i gospodo, svako od ministara, nemoj da se držite ko baba za plot, samo ono što vam je resor, nego malo šire. Ovo je sada vanredno stanje, gospodo. Svetsko vanredno stanje, zapamtite. Od avgusta meseca u celom svetu će biti takva ekonomska kriza nezapamćena poslednjih sto godina i tu mogu da preteknu samo oni koji imaju određene neke rezerve i dobar budžet koji se puni od izvornih prihoda. To država Srbija ima u ovom trenutku, ali država Srbija ne može da daje pomoć za radnike svaka tri meseca plate. Svaka čast lekarima i stručnjacima, ali oni gledaju samo svoju struku. Moramo malo šire da gledamo. Da li smo mi dobili nešto što ne rade pojedini objekti? Da li smo dobili nešto? Ništa. Isti broj povećanja, neki dan manje za 1%, 2%, a neki dan više itd. Znači, moramo da se pomirimo, sa tim da živimo i da poštujemo mere. Znači, tu je problem samo poštovanje mera. Inače, postoji diskriminacija između običnog čoveka koji ima malu prodavnicu. Gde vidite malu prodavnicu u selu ili u gradu, tu mu je bio veliki prozor do puta, napravio izlog, ostao bez posla dok su bili oni žuti, prodali njegove fabrike i preduzeća i dobrostojeće i one koje su bile loše i on tako prehranjuje porodicu. Onaj na šarenoj pijaci isto. Pazite, vi ćutite. Zatvorena su stovarišta, ljudi moji. Pa, gradi se. Evo, koliko u Beogradu ima dizalica. Pa, gde će da kupe građevinski materijal? Pa, kako će to na placu, gde stoji 95% građevinskog materijala, da se neko zarazi? Svakoga dana da tražite vi da gostujete na televiziji, ovo se radi o vašem resoru, jer ako stane trgovina, onda se ne puni budžet, ostaju građevinci bez posla, mislim na građevinski materijal. Ako prodavnice ne rade, mi imamo preko 400 hiljada ljudi koji su zaposleni sa vlasnicima u malim samostalnim trgovinskim radnjama i nećemo da ćutimo zbog toga. Hoćemo da pomognemo predsedniku Vučiću. Kada on njima nešto kaže, oni ga napadnu. Napadnu ga zato što treba da se puni budžet, a povećane plate lekarima, jednokratna pomoć, penzije povećane, radnicima malim, srednjim i velikim preduzećima četiri puta je data određena cifra itd. Poštovana gospođo, nemojte, to nije moj opis posla. Pa, nije moj opis posla kao narodnog poslanika i predsednika stranke da idem u Egipat i da vraćam prijateljske odnose između Egipta i Srbije. četiri puta do sada sam bio i više nije isto kao pre tri godine. Egipat je jedna najmoćnija država na Bliskom istoku, hoće da sarađuje sa Srbijom. Nama trebaju oni tamo gde se odlučuje u Generalnoj skupštini UN i mnogo nam je bitna ta država koja će da lobira afričko-arapske države u interesu Srbije, a ne da lobira da potkupljuje, nego istinom da se bori, a istina jedino može ako imate kontakt, da putuju svi koji su članovi nekih prijateljskih grupa, da putuju ti poslanici, da obilaze, da vi obezbeđujete novac, mada ima, da putuju u sve te zemlje. Taj stalni kontakt, ljudi, mnogo znači. Ja sam imao prijem i u parlamentu Egipta. Razgovarao sam sa poslanicima… Vreme nije isteklo?
Imate još četiri minuta.
Izvinjavam se. Imao sam kontakt sa egipatskim poslanicima. Šta smo se dogovorili? Sve ono što mi smatramo da je nepravda, da ih plasiramo i da oni u svom parlamentu se bore za to. Mi imamo prijateljstva sa 150 država i da se da zeleno svetlo svim poslanicima, siguran sam da nije problem ni predsednik Skupštine Ivica Dačić, ni Odalović, ni predsednik Srbije, ali da krenemo sa nekim dopisima, jer kad krenete sa dopisima, od 20dopisa neka vas prihvati pet parlamenta. To je uspeh. Kad mi objasnimo ko smo, šta smo, zašto su nas bombardovali, drugačiju sliku stvaramo u svetu. Tako da, poštovana ministarko za telekomunikacije, trgovinu i turizam, ova tema o kojoj sam ja govorio je usko vezana za vas i za svakog od ministara. Koliko beše ima ministara, Žarko? Petnaest, šesnaest, nije bitno. Nekada ljudi hoće da im se da zadatak, da se kaže – sad ćeš ti to i to da uradiš. Otkad znam za sebe nikad nikome nisam tražio da mi da… Samo da vam kažem, predsednik Vučić mi je nudio da budem ministar, odbio sam. Tadić mi je nudio da budem ministar, odbio sam. Hteo sam da pokažem da mogu da radim za Srbiju kao da imam tri ministarske funkcije. Ovim se ja ne hvalim, ali ima izveštaj koji postoji koliko sam to država obišao sa mojom delegacijom. To je državotvorna politika. Pred svaki odlazak informišem predsednika Vučića i kažem šta će biti tema. Kad se vratim ja mu dam izveštaj. U Ameriku kad sam otišao poveo sam dva privrednika. Jedini sam srpski političar koji je bio na inauguraciji Donalda Trampa. Jedan od njih je napravio ugovor za pet miliona evra, posao, i evo sada još tri ugovora je napravio. Ne samo to, iz Italije sam doveo devet privrednika koji su otvorili fabrike, u Jagodini devet i dve u nekim drugim gradovima. Iz Beča dve fabrike. Pazite, Nemačka dolazi, otvara se fabrika, već je završena, juna meseca u Jagodini. Zaposliće 350 radnika. Nije mi bila kontakt ni Vlada, ni predsednik, ni predsednik države. Ne što nisam želeo, nego nisam hteo da ih zamaram. Da svako od nas nešto sam uradi i da kaže – evo, ja sam uradio to i to, a pogotovo ministri. Nisam od onih koji će da kritikuju ministre, ali jednostavno ministar danas… Kad kažete običnom čoveku ministar, on ne zna šta je vaš resor. Da izvršite anketu, molim vas, građani Srbije znaju samo, možda, tri imena ko su ministri, nemaju pojma. Nemojte da mislite da sad govorim ovo da bi vas i vaš autoritet smanjio. Niko živi ne zna ko je ministar privrede, ko je ministar trgovine i turizma, da ne nabrajam dalje. Znači, niko živ u Srbiji. Niko. Ne mora ni da zna, ali da se vidi zašto se… Ko je ona žena što je govorila ono što muči moju petočlanu porodicu? Aha, to je ministarka trgovine, ministarka za telekomunikacije itd. Oprostite mi ako mi je povišen ton malo bio, ali tema je takva i mi smo u vanrednom, nezvaničnom, neformalnom stanju. U svakom smislu te reči. Glasaćemo za ovaj vaš predlog. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Markoviću. Za reč se javila ministarka Tatjana Matić. Izvolite.
Poštovani gospodine Markoviću, prvo bih se saglasila sa vama i nekoliko puta sam to rekla javno da je ova epidemijska situacija praktično najteža kriza koja je čitav svet zadesila od Drugog svetskog rata. Mi živimo, pogotovo mi koji se bavimo turizmom, u jednom ratnom stanju i zaista vodimo jedan rat za opstanak sektora, pre svega turizma, naravno i trgovine. Vratila bih se sad na tačku dnevnog reda i ne bih se osvrtala na neke druge vaše navode. Govorila bih ipak o onome što je danas na dnevnom redu. To je, pre svega, pitanje razvoja širokopojasnog interneta i pristupa, širokopojasnog pristupa koji podrazumeva, između ostalog, i razvoj interneta. Kada govorimo, jasno je da je kao i sve drugo, tako i savremena tehnologija može biti jako dobar sluga i jako loš gospodar. To je slučaj i sa nekim drugim oblastima, ne samo sa savremenim tehnologijama. Mi smo toga svesni i kao resorno Ministarstvo za trgovinu, turizam i telekomunikacije i ja kao državni sekretar u resornom ministarstvu, prvo za trgovinu, zatim za turizam i telekomunikacije, zajedno sa gospodinom Rasimom Ljajićem, od 2012. godine sam radila u ovom resoru, a u državnoj upravi od 2002. godine, vrlo dobro znam šta smo sve do sada uradili, pre svega, na polju prevencije, kada govorimo o zloupotrebi savremenih tehnologija i o zaštiti dece. Podsetila bih vas, o tome verovatno niste informisani, ali evo prilike da i vi nešto danas naučite od mlade ministarke, da je 2017. godine osnovan Nacionalni kontakt centar… (Dragan D. Marković: Ko da nauči?) Ja vas nisam prekidala. Molim vas, možete li mi dozvoliti da završim? … da je osnovan Nacionalni kontakt centar za bezbednost dece na internetu. Nacionalni kontakt centar za bezbednost dece na internetu postoji od 2017. godine. Petnaest hiljada đaka je imalo priliku da se edukuje o opasnostima dece na internetu putem ovog mehanizma koji je institucionalan i koji je na predlog resornog ministarstva Vlada Republike Srbije osnovala. Održano je 397 predavanja, 5.000 roditelja je bilo uključeno u edukaciju i zaštitu dece i edukaciju roditelja o načinu na koji deca da se zaštite od zloupotreba na internetu. Ovo je jedan sistem koji koordinira MUP, Ministarstvom za prosvetu, takođe Ministarstvo socijalne zaštite je uključeno i Tužilaštvo za visokotehnološki kriminal. Dakle, to je mehanizam koji postoji i na osnovu kojeg je do sada bilo jako puno i zaštite i procesuiranih ljudi i različitih vrsta predmeta gde je osnovna namera bila, i u tome smo uspeli, da se stvori jedan uspešan mehanizam unutar resornih ministarstava koji će decu štititi od zloupotreba, a koji će, sa druge strane, roditeljima pružati mogućnost i priliku da nauče nešto o savremenim tehnologijama, jer kao što ste i vi lepo rekli, navodeći vaš unuke, da, pošto sam i ja majka dvoje maloletne dece, dečaka, znam kako može biti negativan uticaj savremenih tehnologija, interneta, prekomerna upotreba različitih društvenih mreža ili video igrica na zdravlje dece, mentalno i psihičko. Slažem se i saglasna sam tu sa vama, ali postoje mehanizmi i država je ustanovila mehanizme za borbu protiv takvih vrsta zloupotreba. Sa druge strane, to ne znači da je upotreba savremenih tehnologija u procesu nastave pogrešna. Naprotiv, ona je poželjna. Mi ne možemo zbog svih, kažem, nuspojava negativnih prenebregnuti tu činjenicu. U trenucima izbijanja ove pandemije i potpunog lokdauna i zatvaranja onlajn nastava jeste bila jedno od boljih rešenja i uspešnijih, a na kome su nam čestitale i mnoge druge razvijenije zemlje. Saglasna sam sa vama kada kažete da ništa ne može zameniti školu i odlazak u školu u životu dece. Potpuno sam saglasna sa vama i mislim da u trenucima kada sve stane, škole, pogotovo osnovne škole, su trebale da rade i one su zaista radile dokle god je epidemiološka situacija to omogućavala, kao što ste, sigurna sam, vrlo dobro upoznati da deca mlađih uzrasta, do četvrtog razreda osnovne škole, i dalje idu i imaju nastavu, naravno, po jednom drugom principu, skraćenom, drugačijem, ali odlaze u školu. Takođe, saglasna sam sa vama da je odlazak u školu za decu od ključnog značaja, ne samo radi sticanja što boljeg znanja i veština, nego i radi njihove socijalizacije. Sve to ima, s obzirom da ste spomenuli vašeg dragog kolegu, gospodina Obradovića, koji je bio nekada ministar prosvete, svi vrlo dobro razumemo koliko je značajno obrazovanje i proces odlaska u školu za razvoj dece, psihički i njihov socijalni život. U tom smislu, u meni ćete uvek imati saborca za to da škola, pogotovo, osnovna škola, funkcioniše dokle god je to moguće, naravno i epidemiološki uslovi to dozvoljavaju, uvek ću se zalagati da deca idu u školu. Ali, još jednom želim da napomenem da savremene tehnologije, pored svojih loših strana, naravno, imaju ogromne benefite, i mi jednostavno pokušavamo da predočimo jednu i drugu stranu i imamo mehanizam koji se bori protiv zloupotreba. Zaključiću na kraju samo sa još jednim detaljem za koji mislim da je važan, znate, pošto sam majka i pošto ste i vi roditelj, u procesu odrastanja dece, bilo da pričamo o 21. veku ili 18. veku ili 19. veku, uloga roditelja nikada se neće promeniti. Dakle, ne možemo mi, ne mogu institucije, ne mogu norme, zameniti ulogu roditelja. Svako od nas ima obavezu da prati ponašanje svoje dece na društvenim mrežama i da to sankcioniše. Dakle, roditelj i uloga roditelja je ostala oduvek ista i roditelji su ti koji treba da preuzmu na sebe deo odgovornosti, a država da stvara mehanizme koji mogu da odgovore na ovakve probleme o kojima ste vi pričali, a ja kažem, država je te mehanizme stvorila. Pored toga, kada govorimo isto o govoru mržnje na društvenim mrežama, to su sve veliki problemi, taj govor mržnje naravno da nije dozvoljen, naravno da ga treba sankcionisati i svako od nas, a pogotovo resorno ministarstvo kada pričamo o deci, vrlo ima uspešnu saradnju, rekla sam već, i sa Tužilaštvom za visokotehnološki kriminal, ali takođe i sa MUP koje radi sjajan posao i njihovo Odeljenje za borbu protiv visokotehnološkog kriminala i svaki govor mržnje i širenje bilo kakvih sadržaja takve prirode se automatski sankcioniše. Da se sada malo vratimo na pandemiju i na sektor trgovine. To o čemu ste vi govorili o zatvaranju maloprodajnih objekata, ne znam na koje vrste maloprodajnih objekata ste mislili konkretno, mi smo se sve vreme zalagali, pogotovo ja, da praktično i u trenucima najveće epidemiološke krize, smatrali smo da trgovine koje nisu u sklopu velikih tržnih centara, mogu da rade, gde imate direktan ulaz sa ulice i spolja, da je tu jednostavno moguće bolje kontrolisati poštovanje epidemoloških mera. Koliko je meni poznato, pre svega, trgovine koje su se bavile prodajom prehrambenih proizvoda radile su i u trenucima kada je u Srbiji bilo najstriktnije, kada su bile na snazi najstriktnije i najrigoroznije mere. Dakle, i kada smo imali policijski čas, radile su male radnje, upravo te o kojima vi pričate i za koje se vi zalažete i za koje se ja zalažem da treba da opstanu, njima je bilo omogućeno da rade u tim uslovima policijskog časa do pet sati, koliko se sećam, bilo je radno vreme. Tako da ne znam tačno o kojim se vrstama maloprodajnih objekata radi, ali evo i danas mi znamo da ne rade veliki tržni centri, a mogu da rade, sve radnje prehrane i druge su otvorene. Rekla bih samo na kraju da je za sve nas kada pričamo o sektoru turizma, mere koje smo doneli još prošle godine i koje nastavljamo da donosimo i ove godine, idu u pravcu, naravno, da se sačuvaju radna mesta u tom sektoru, istovremeno da se spremamo za postkovid period. Moram da kažem da je svima nama u interesu, bez obzira da li pričamo o sektoru trgovine, turizma ili telekomunikacija, da se vratimo u jedan normalan život na koji smo navikli. Svima nama je u interesu, ja ću i sa ovog mesta ponovo apelovati da se vakcinišemo. Brza i efikasna imunizacija je ključ za povratak u normalu ili u onaj život kakav smo imali. S obzirom da Srbija je u Evropi među zemljama koja je najuspešnija kada je u pitanju imunizacija, ja se iskreno nadam da će to tako i ostati i da ćemo sa tom uspešnom imunizacijom uspeti da prebrodimo, saglasna sam potpuno, postkovid period koji će biti jako u ekonomskom smislu izazovan, ali ključ za izlazak iz ove krize, ne treba niko da ima zabludu, jeste brza i efikasna imunizacija. Ja mislim da svi ljudi koji su se vakcinisali, koji se pridržavaju mera i koji su učinili sve što je od njih država zahtevala, da svi ti ljudi zaista treba ipak da budu uvaženi u odnosu na one koji ne razumeju da je u 21. veku imunizacija jedini izlaz iz ove ekonomske, socijalne i društvene krize, pa kao što vidimo i psihološke, da ćemo se svi zalagati, evo i vi ste rekli da ste vakcinisani, takođe i ja, za što uspešniju i bržu imunizaciju, jer je to jedini izlaz iz ove krize. Zahvaljujem vam se najlepše.
Zahvaljujem. Pravo na repliku Dragan Marković Palma. Izvolite.
Vi ste mene, ministarko, pogrešno protumačili. Prvo ste mi rekli da ću nešto od vas da naučim. Ja sam imao prvi satelit u centralnoj Srbiji na krovu, pa sam imao siguran sam ako ne prvi, treći, mobilni telefon kada je tehnička mogućnost postojala za to i niste vi ovde da mi nešto poslanici učimo od vas, nego da vi ono što mi predlažemo, kažete može ili ne može, jer naše je najbolja namera. Vi kažete – ne znate šta je zatvoreno, šta su to male prodavnice? Pa prodavnice prehrambene koje prodaju hleb, salamu, brašno, prašak, pivo, one su bile zatvorene, a otvoreni veliki marketi. Diskriminacija, genocid nad malim prodavnicama. Jeste, jeste. Ja živim na selu gde ima četiri prodavnice i prolazim preko jednog sela koje ima pet prodavnica. Ni jedna nije radila, jer su bile mere takve, pa vas molim, jer kako je prolazilo vreme za vreme dok ste mi odgovarali, vi ste se složili sve sa mnom. Znači, sve ste se složili u nekoj malo drugačijoj formi i sve ste se složili. Meni je drago što smo na istom zadatku, samo nemojte da ponižavate poslanike koji dolaze sa sela, znate, pa mi čuvamo koze i muzemo krave, a vi ste gospoda. Samo to nemojte. Da budemo poštovani i da svako od nas kulturno može da pita šta god želi. Ja nisam rekao da vi loše radite. Rekao sam šta su vaše ingerencije i zašto treba da se borite u Vladi i nemojte na tome da mi zamerite. Ja, sigurni budite, neću reći da se više sekiram za Srbiju od vas, ali meni je Srbija na duši i svakog dana pratim i koliko je zaraženih ljudi i koliko je umrlo itd, šta je to što se zove ekonomska kriza, odakle će država da daje penzije itd. I vi da ne gledate usko samo vezano za vaš resor i nemojte da se uvredite to što sam vam rekao da vas niko ne zna u Srbiji. Niste vi za to krivi, ali upoznaće vas delima, evo sada će svi čuti za vas jer ste se složili sa Palmom 90%. Ja sam čovek iz života. Pogledajte moj papir, ja ništa ne pišem, ja nemam podsetnik. Ja sam došao, pitao Žiku šta je na dnevnom redu, slušao vas i ja sam iz života i da vam ne pričam da sam bio najuspešniji privrednik u Jugoslaviji. Godine 1995. dobio sam titulu „menadžer Jugoslavije“, da sam se bavio sportom, trajaće pola sata, ne želim o tome da vam pričam, i ja za sebe kažem da sam običan čovek i svako od nas poslanika ima pravo da pita, ako je to kulturno, šta god želi. Ja ovo nisam pitao za moje Končarevo, nego za celu Srbiju, pa vas molim da ta komunikacija bude ovako malo fleksibilnija. Vi ste stručan ministar, nisam rekao da niste, ali znate šta, jednom kada se čovek za nešto zalaže, ja se zalažem, a realizacije nema. To zalaganje nisam mogao da čujem nigde u javnosti. Izvinite ako ste se pronašli da sam imao lošu nameru, naravno da nisam imao lošu nameru. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Socijaldemokratska partija Srbije Samira Ćosović.
Uvažena predsedavajuća, poštovana ministarko sa saradnicima, uvažene kolege narodni poslanici i poslanice, razvojem IT tehnologija pristup internetu je sve više tražen, pa se pojavila potreba za novim načinima povezivanja koji su postali širokopojasni pristup internetu. Pojavom brzog interneta korisnici imaju više mogućnosti, uz minimalne troškove. Razvoj širokopojasnih mreža u velikoj meri utiče na povećanje kvaliteta svakodnevnog života ljudi i pomaže efikasnijem funkcionisanju u mnogobrojnim oblastima. Zato je neophodno pristupiti izgradnji širokopojasne infrastrukture u oblastima gde građani nemaju dobar pristup internetu, a to su prigradska i seoska područja. Na osnovu podataka iz 2019. godine, samo 69% ruralnih domaćinstava u Republici Srbiji je povezano za fiksnim širokopojasnim mrežama, dok je 85% povezano u urbanim sredinama. Ovi podaci govore o otežanom pristupu i ekonomskim mogućnostima velikog dela stanovništva, ali i o neujednačenosti između gradskih i seoskih sredina i njihovih mogućnosti. Obezbeđivanje širokopojasnog pristupa svakom građaninu predstavlja osnovni zadatak savremene civilizacije i Deklaracijom UN 2010. godine postavljeno je kao milenijumski cilj. Širokopojasna internet konekcija ne omogućava samo brži pristup internetu, već menja celokupan način upotrebe interneta. Širokopojasni pristup građanima omogućava da osim telefona, interneta i TV-a, mogu da koriste i veliki broj savremenih servisa i usluga, kao što su: elektronsko poslovanje, bankarstvo, trgovina, obrazovanje i zdravstvo. Usvajanjem Strategije razvoja mreža nove generacije do 2023. godine, u aprilu 2018. godine, na predlog Ministarstva trgovine, turizma i telekomunikacija Vlada Srbije pokazala je odlučnost za potpunu digitalnu transformaciju privrede i poslovanja u Republici Srbiji. Projekat izgradnje širokopojasne komunikacione infrastrukture u ruralnim predelima Republike Srbije je projekat strateški prioritetnog značaja, imajući u vidu da realizacija ovog projekta za cilj ima unapređenje širokopojasne komunikacije kroz izgradnju nedostajuće pristupne infrastrukture u ruralnim naseljima u Republici Srbiji i povezivanje javnih ustanova, pre svega osnovnih škola i domaćinstava na širokopojasnu mrežu. Pre otpočinjanja realizacije ovog projekta, ministarstvo je sprovelo analizu, odnosno pregled postojećeg stanja dostupnosti širokopojasnog pristupa internetu i analizu potreba za davanje podsticaja za izgradnju širokopojasne komunikacione infrastrukture u belim zonama ruralnih predela Republike Srbije, tj. u područjima koja nemaju pristup širokopojasnoj mreži. Tokom 2017. i 2018. godine, u saradnji sa Evropskom bankom za obnovu i razvoj, Ministarstvo je izradilo detaljnu analizu stanja po pitanju dostupnosti fiksnog širokopojasnog pristupa internetu, kao i studiju kojom su predloženi različiti modeli podsticaja izgradnje fiksne širokopojasne infrastrukture, u zavisnosti od geografskih, demografskih, kao i socioekonomskih specifičnosti određenih delova teritorije Republike Srbije. Ministarstvo je u drugoj polovini 2019. godine u saradnji sa operatorima elektronskih komunikacija izgradilo mape dostupnosti fiksnog širokopojasnog pristupa u Republici Srbiji i rezultati su pokazali da postoji nešto više od pola miliona domaćinstava u ruralnim predelima, gde ne postoji ekonomski interes operatora za razvoj infrastrukture, koja se zasniva na pristupu sledeće generacije, tzv. bele i sive zone, tj. područja koja nemaju pristup širokopojasnoj mreži i područja u kojima postoji najviše jedna širokopojasna mreža ili postoje planovi operatora za izgradnju najviše jedne širokopojasne mreže tokom tri naredne godine. Tokom analize prepoznato je 1.518 naselja u Republici Srbiji sa 251.960 domaćinstava u kojima je potencijalno opravdana intervencija putem kapitalnih podsticaja, jer u istim ispod 40% domaćinstava ima mogućnost širokopojasnog pristupa nove generacije, kao i 1.370 naselja sa 70.712 domaćinstava u kojima je prepoznata potreba za intervencijom, koja bi takođe mogla biti realizovana putem kapitalnih podsticaja. Rezultati sprovedene analize stanja pokazali su da su podsticajne mere države neophodne, kako bi se izgradila infrastruktura i omogućio ravnomeran regionalni razvoj u Republici Srbiji, jer se u regionima sa visokom penetracijom širokopojasnog pristupa javlja značajan uticaj na porast BDP i zapošljavanja. Pozitivan efekat realizacije podsticajnih mera ogleda se pre svega kroz razvoj ruralnih oblasti, povezivanje privrednih regiona, razvoj industrijskih zona, kao i povećanje upotrebe novih tehnologija i inovacija u poslovanju i obrazovanju. Zato je Evropska banka za obnovu i razvoj potpisala sa Vladom Republike Srbije ugovor o kreditu od 18 miliona evra za Projekat širokopojasne mreže u ruralnim područjima i Ugovor o donaciji od 1,7 miliona evra, koji su obezbedili bilateralni donatori iz investicionog okvira za zapadni Balkan. To su sredstva koja će omogućiti Srbiji da izgradi optičku širokopojasnu infrastrukturu u ruralnim regionima zemlje. Tako će u fazi jedan biti izgrađena širokopojasna infrastruktura u 500 ruralnih naselja, zatim će 500 ruralnih škola biti povezano na optički pristup i biće omogućen pristup nove generacije sa brzinom interneta od preko 100 megabajta u sekundi za otprilike 80 hiljada okolnih domaćinstava. Iako su aktivnosti za izgradnju širokopojasne komunikacione infrastrukture u ruralnim predelima započeli nekoliko godina ranije, tek su mere karantina zbog pandemije Kovida – 19 pokazale da je brzi internet presudan za rad od kuće, nastavak obrazovanja, pristup medicinskim i finansijskim uslugama ili jednostavno održavanje komunikacije sa spoljnim svetom. Nedostatak širokopojasnog interneta za seoske škole identifikovan je kao rastući problem za Srbiju i pre pandemije. Jedna četvrtina svih učenika pohađa škole u seoskim sredinama, a poslednjih godina rast upisa u ruralnim regijama nadmašio je rast u svim ostalim školama. Bez odgovarajuće infrastrukture za brzi internet seoske škole i njihovi učenici rizikuju da ostanu iza svojih vršnjaka u urbanim sredinama. Kako sam i sama prosvetni radnik ovaj projekat smatram izuzetno značajnim jer će unaprediti obrazovanje, uspostaviti kvalitetnije uslove za nastavu i učenje, kao i potpunu primenu novih tehnologija u nastavi. Naime, ja sam radila u jednom od devet izdvojenih odeljenja osnovne škole u Brodarevu, svih devet u ruralnoj sredini i zato me raduje što će nivo opremljenosti informaciono-komunikaciono infrastrukture u školama seoskih sredina biti unapređen, a trenutno nije na zadovoljavajućem nivou. Opremanje škola informacionom mrežom u seoskim sredinama će znatno poboljšati kvalitet nastave i omogućiti bolju i uspešniju realizaciju nastave na daljinu. Izgradnju širokopojasne komunikacione infrastrukture u ruralnim predelima će omogućiti da zapuštene ruralne sredine krenu putem ka modernim selima Srbije. Potrebno je od sela napraviti atraktivnu sredinu za mlade ljude, vodeći računa da bez dobre infrastrukture, ali i digitalizacije nema zadržavanja mladih ljudi na selu. Minimalna brzina od 100 megabajta u sekundi omogućava korišćenje savremene internet tehnologije u svakom domaćinstvu kao i savremenih softverskih rešenja i internet aplikacija u bankarskom sektoru, e-Upravi, komunikaciji sa ljudima itd. Zahvaljujući brzoj i kvalitetnoj internet komunikaciji poljoprivrednik će moći da završi svoje brojne obaveze od kuće, a da ne izgubi ceo dan zbog odlaska u grad. To znači da bez kvalitetnog širokopojasnog interneta nema kvalitetnog života i razvoja na selu. Opština Prijepolje je jedna od devet opština koja će dobiti brži internet koji će takođe biti stabilan za osam ruralnih sredina, a to su Taševo, Kosetica, Karoševina, Sopotnica, Divci, Ivanje, Zavinograđe i Gornje Babine. Tako će pristup brzom internetu biti omogućen za 1.629 domaćinstava, što će unaprediti telekomunikacione veze u ovim sredinama. Takođe, pristup brzom internetu podstiče rast poslovanja, proširiće poslovni potencijal i poboljšati produktivnost i konkurentnost. To je posebno važno za preduzetništvo u ruralnim područjima i mikro preduzeća, koja će pristupiti novim tržištima i imati korist od e-usluga. Zato će poslanici SDPS, Rasima Ljajića, sa zadovoljstvom podržati Zakon o potvrđivanju ugovora o zajmu između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, a koji se tiče projekta izgradnje širokopojasne komunikacione infrastrukture u ruralnim predelima.
Zahvaljujem, koleginice. Reč ima, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SVM, narodni poslanik Zoltan Pek. Izvolite.
Hvala, poštovana potpredsednice i poštovana ministarko, sa saradnicima, narodni poslanici, dame i gospodo. pred nama je Predlog zakona o potvrđivanju zajma između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj. Sa ovim zajmom je predviđena realizacija jednog projekta i to izgradnja širokopojasne komunikacione infrastrukture u ruralnim predelima naše zemlje. Ugovor o zajmu je potpisan prošle godine, 30. decembra 2020. godine, ovde u Beogradu. Evropska banka našoj državi daje zajam, kao što je gospođa ministarka rekla, 18 miliona evra za ovaj projekat. Ovaj projekat je predviđen i u budžetu za ovu godinu, za 2021. godinu kao jedna stavka, kreditna stavka uzeta od Evropske banke za obnovu i razvoj. Sa širokopojasnim internetom omogućen je brzi i efikasniji prenos podataka. Kao što smo čuli, uvođenjem ovakvog interneta stvaraju se uslovi za brži i bolji razvoj društva, regiona u ruralnim predelima naše zemlje, daje se mogućnost brže komunikacije, između građana i državne administracije. Puno pomaže širokopojasni internet u razvoju i u kvalitetnoj usluzi u medicini. Ako gledamo privredu, u trgovini, u bankarstvu, da ne zaboravimo i na veliku podršku u procesu nastave učenika osnovnih, srednjih, bilo kojih uzrasta, u tim predelima i što je važno da, nažalost u poslednje vreme ova nastava se vodi „online“. Znači ova „onlajn“ nastava će se kvalitetnije odraditi, kao što je do sada mogla da se radi. Nadam da nećemo ovakvu epidemiju imati narednih godina, ali šta je tu je, mi moramo za ovu priliku da se snađemo. Ovaj zajam ima poseban akcenat na izgradnju širokopojasnog interneta, kao što sam rekao, u ruralnim okruženjima, u tzv. belim zonama. Znači, u ovim predelima naše zemlje, nije se moglo izgraditi, ili se nije dalo izgraditi ovaj fiksni širokopojasnim internet. Znači ova internet mreža nije izgrađena, a sa ovim zajmom ćemo izgraditi infrastrukturu, kao osnovu za izgradnju internet mreže. Što se tiče punktova, rekao bih da su tu kao prioritetne pristupne stanice ovog projekta predviđene osnovne škole. Ako osnovnih škola nema u ovim krajevima, onda sigurno ima zgrada javnih ustanova, kao što su biblioteke, ili zgrade mesnih zajednica. Znači, škole ili javne ustanove će biti, tzv. pristupne tačke ili pristupne stanice gde će se izgraditi ova infrastruktura i preko ovih pristupnih tačaka će izabrani operater da izgradi mini mrežu od kuće do kuće i tako će se širiti ova internet mreža. U prvoj fazi, kao što je rečeno, predviđeno je da ovih pristupnih tačaka ili pristupnih stanica ima oko 500, da li je to škola, da li je to druga javna ustanova, znači 500 ovih stanica koje će da povežu oko 80 hiljada domaćinstava u toj okolini. U drugoj fazi je predviđeno da se ovo proširi. Sa 500 pristupnih stanica na 900 pristupnih stanica i ova mreža će se proširiti na 135.000 domaćinstava. Sa ovim projektom se daje podrška da se smanji razlika digitalne nejednakosti između sela i grada, da se u tim predelima razvija celo društvo, ekonomija, medicina kao što sam rekao i da bude što kvalitetnija nastava u tim predelima naše zemlje. Sa ovim ćemo, nadam se, malo smanjiti odliv stanovništva u tim predelima naše zemlje. Da se vratim na finansijski deo ovog zajma. Kao što sam rekao da je zajam u iznosu od 18 miliona evra, daje se na 15 godina sa tri godine grejs perioda. Za tri godine, znači do kraja 2023. godine se mora izgraditi ova infrastruktura. Znači to je grejs period. Zajam se plaća u polugodinjšim ratama i poslednja rata se plaća krajem 2035. godine. Zajam se daje na varijabilnu kamatnu stopu, a sastavljena je od šestomesečnog euroribora kao referente kamatne stope i plus 1% kao fiksna stopa. Za neiskorišćeni deo zajma, ako do 2023. godine ne iskoristimo ceo zajam, na preostali deo se plaća jedna marža od 0,5% na preostali deo zajma. Kao što smo čuli za obradu ovog zajma država plaća jednokratnu proviziju od 1% od celog ukupnog zajma i to se može odbiti od dobijenog zajma. Znači, kredit je sa povoljnim uslovima i ovaj kredit ili ovaj zajam se koristi za razvoj naselja u ruralnim predelima i daje punu podršku za razvoj u više segmenata društva, a naročito u razvoju dece u smislu što kvalitetnije nastave ili poboljšanja što kvalitetnije nastave u tim ruralnim predelima naše zemlje. Zato će poslanička grupa SVM glasati za ovaj predlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima zamenica šefa poslaničke grupe SPS narodna poslanica Snežana Paunović. Izvolite.
Zahvaljujem, potpredsednice Jevđić. Uvažena ministarka sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pre svega građanke i građani Srbije, danas je na dnevnom redu parlamenta Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu, projekat izgradnje širokopojasne komunikacione infrastrukture u ruralnim područjima između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj. Ovaj projektni zajam predstavlja jedan od načina za realizaciju strategije razvoja digitalnih veština, prioritetnih ciljeva Vlade o digitalizaciji i ostalih dokumenata kojima se Srbija brže uključuje u svet digitalnih društava, kao globalnoj potrebi 21. veka. U svom uvodnom izlaganju ste, gospođo Matić, zaista rekli mnogo važnih stvari koje definišu današnji Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu i negde mi se čini da niko od nas nema dilemu da ovo treba podržati. Međutim, svesno ću se baviti detaljima zato što mislim da je zbog javnosti važno da kažemo sve ono što su prednosti ovog zakona koliko god da se on smatra nepraktičnim, čim čujete zajam, negde se kod svih građana stvori gorki ukus, ali je kolega govorio i o načinu na koji će on biti otplaćivan i o grejs periodu od tri godine i o roku za koliko mora biti realizovan, tako da mislim da sve što je rečeno ide u prilog svega ovoga. Brzi razvoj novih tehnologija uslovljava potrebu korišćenja informaciono-komunikacionih tehnologija u svim segmentima života, tako da danas bez interneta je život čoveka skoro nezamisliv. Nezamisliv je i napredak u tom smislu. Širokopojasni internet predstavlja način povezivanja na internet koji omogućava veliku brzinu prenosa podataka. Razvoj širokopojasnih mreža u velikoj meri utiče na povećanje kvaliteta svakodnevnog života ljudi i pomaže u efikasnijem funkcionisanju u mnogobrojnim oblastima života. Upotreba informativno-komunikacionih tehnologija je prema podacima na globalnom nivou u poslednjih pet godina porasla tako da obuhvata preko 90% radnih mesta, a u budućnosti će gotovo sve ljudske aktivnosti i sva radna mesta zahtevati korišćenje digitalnih tehnologija, a time i posedovanje digitalnih veština. Srbija je kao društvo nedvosmislena, pre svega kada je u pitanju taj intenzivni razvoj i veliku pažnju posvećuje ovom pitanju, pri čemu se vodi računa o uticaju digitalizacije na ključne razvojne ciljeva, a to je pre svega brži ekonomski razvoj, ujednačavanje regionalnog razvoja i smanjenje regionalnih razlika posebno razlika uslovima života između urbanih i ruralnih sredina. Mi smo jutros imali priliku da čujemo jedan apel kada su u pitanju ruralne sredine i eventualno naša obaveza da im u tom smislu što više izađemo u susret i ja zaista mislim da se tome treba posebno posvetiti. Digitalizacija je važna i mogli bismo reći, jedan ubrzan korak ka dostizanju tih ciljeva. Na tom razvojnom putu Srbija je već ostvarila značajne rezultate i to u nekoliko značajnih segmenata. Danas je veliki broj usluga u raznim segmentima društva građanima dostupan putem novih informacionih tehnologija što uprošćava i ubrzava sve postupke i procedure. Ja bih pomenula, kao jedan od uspešnih koraka, digitalizaciju i objedinjavanje 13 različitih baza podataka o stanovništvu, jedinstveni registar stanovništva, kao i uvođenje elektronske uprave, čime je obezbeđeno efikasnije funkcionisanje institucija javne vlasti, a time brže i jednostavnije ostvarivanje prava građana i negde se smanjuje taj problem koji generalno naša država i jeste imala sa birokratijom u proteklom periodu. Ovi primeri su samo ilustracija koja potvrđuje neophodnost izgradnje digitalnog društva koja mora biti u toku svih događanja ,koja brzo dolazi do aktuelnih informacija, koja poseduje informacije neophodne za donošenje značajnih odluka na svim nivoima društva, jer je, tu ćemo se čini mi se svi složiti, informacija neophodan uslov razvoja i ne kaže se za džabe da onaj ko poseduje informaciju, zapravo poseduje glavni instrument moći. Kada je u pitanju evropski put Srbije, moramo podsetiti da se na razvoj interneta odnosi pregovaračko Poglavlje 10. – Informatičko društvo i mediji, pri čemu je naveći razvojni izazov povećanje pokrivenosti i pristupačnosti interneta i usklađivanje standarda u snabdevanju velikog broja korisnika sa tehničkim standardima Evropske unije. Osnovni ciljevi Evropske unije u oblasti informaciono-komunikacionih tehnologija, tačnije 13 specifičnih ciljeva koji se odnose na digitalnu transformaciju sadržani su kako u evropskoj strategiji iz 2010. godine tako i u digitalnoj agendi Evrope. Za Srbiju ovo pregovaračko poglavlje treba da otvori prostor za pregovore u daljem usklađivanju našeg pravnog okvira sa pravnim tekovinama EU što smo u velikoj meri, čini mi se, već i postigli, ispravite me ako grešim. Takođe, digitalizacija je i preduslov razvoja drugih delova javnog sektora, kao što su e-uprava, e-zdravlje, elektronsko pravosuđe, elektronsko obrazovanje ili e-trgovina i neke druge usluge. Digresija blaga da u ovo vreme pandemije Korona virusa, čini mi se da smo tek sada zapravo shvatili koliko je važno funkcionisati na ovaj način, koliko to menja sve ona naše osnovne navike da u stvari u momentu kada smo bili prinuđeni da to bude totalni lokdaun, da to bude vanredno stanje. Mi koristimo te usluge i inspirisala me je e-trgovina, jer smo tada negde prvi put prepoznali da u stvari možemo i tu aplikaciju – „Donesi“ i te kako iskoristiti i bilo nam je jedino rešenje, naročito u Beogradu. Možda su manje sredine imale manje problema, ali je Beograd zaista bio opterećen ozbiljnom blokadom i bojim se da još uvek ovako limitirani i jesmo u problemu. Dakle, kao kandidat za članstvo u EU postali smo deo digitalne agende Evrope i njom je konkretno obuhvaćeno posebnom digitalnom agendom zapadni Balkan, koji je Evropska komisija pokrenula 2018. godine na digitalnoj Skupštini održanoj u Sofiji. Ovom agendom promovisani su glavni ciljevi koji treba da ostvare države zapadnog Balkana. Jedan od tih ciljeva o kome, na neki specifičan način govorimo i danas, jeste upravo ulaganje u širokopojasnu povezanost, odnosno u izgradnju komunikacione infrastrukture za povezivanje na internet što većeg broja sredine i korisnika. Dakle, to je zadatak realizacije projekta izgradnje širokopojasne komunikacione infrastrukture u ruralnim područjima. Zajam u visini od 18 miliona evra, koji je Srbiji odobrila Evropska banka za obnovu i razvoj, obezbediće povezanost preko 500 seoskih škola, to ste čini mi se rekli u svom uvodnom izlaganju i drugih javnih ustanova, ali i preko 80 hiljada domaćinstava koja se nalaze u mapiranim područjima. Možda je ovo i najvažniji detalj koji treba istaći. Mi moramo da kažemo da je za seoska područja danas, osim osnovne infrastrukture kojom se naravno olakšava život, neophodna i ta digitalna povezanost. Seoske sredine koje su povezane internetom imaju mnogo manji osećaj izolovanosti i napuštenosti. Čini mi se da tome treba posebno posvetiti pažnju, jer je internet danas onaj neophodan pogled na svet, kao što je to pre nekoliko godina, 30 ili 40, bilo posedovanje televizora ili fiksnog telefona u nekom trenutku kada se pojavio, pod okolnostima da su mladi najvažnija ciljna grupa ovog projekta, jer moramo da priznamo sebi jednu bolnu istinu, a to je da najpre želimo da nam opstane selo koje jeste ugroženo u dobroj meri da oživi, da proizvodi hranu, pre svega za grad. Da bi se sve to realizovalo mi na selu moramo imati mlade, jer starije stanovništvo sve manje kapaciteta ima za taj vid življenja na selu. Možda ovo jeste korak više i možda ovo jeste jedan od koraka koji će mlade zadržati na selu, upravo posedovanje interneta i mobilnih telefona jeste za njih najdragocenije, jer u tom smislu će onda zaista biti povezani bez razlike koliko su udaljeni od nekih velikih centara, da ne govorim o Beogradu, nego i regionalnih. Ovaj projekat posmatramo i sa aspekta modernizacije obrazovnog procesa u ruralnim sredinama, jer su upravo obuhvaćen, koliko sam razumela, seoske škole. Mi smo pre nekoliko meseci u Skupštini imali diskusiju o jednom zajmu za širenje informatičke pismenosti, odnosno digitalno povezivanje škole i nabavku opreme za nastavni kadar. Tu mislim na nabavku, ako se ne varam, oko 50 hiljada laptopova koji su bili neophodni. Obrazovni sistem jeste baza sticanja informatičke pismenosti, tako da neophodan uslov za ostvarivanje ove funkcije predstavlja upravo povezanost obrazovnih ustanova internetom. Svi smo svedoci koliko je od presudnog značaja za nesmetano odvijanje procesa obrazovanja u ovo vreme pandemija korona virusom bila upravo informatička povezanost. U tom smislu, škole u urbanim sredinama koje imaju internet mogle su bez bilo kakvih problema da prate tu onlajn nastavu. Nastavnici su mogli da komuniciraju sa učenicima i sa roditeljima i to je bio jedan proces prilagođavanja koji je na ovaj način, čini mi se, tekao malo lakše. Beskrajno smo, i to se uvek mora pomenuti kada govorimo o pandemiji, zahvalni lekarima koji se posvećeno i požrtvovano i svim snagama bore za zdravlje svakog od nas. I želim da se zahvalim takođe, osim lekarima čiji je doprinos nemerljiv i zaista im svi dugujemo veliko hvala, i svim prosvetnim radnicima i svim školama, roditeljima, ali dugujemo posebnu zahvalnost našoj deci, koja su se prosto prilagodila. Uspešno su apsolutno svi savladali sve izazove onlajn nastave. Nije izgubljen praktično nijedan čas, ne može se, slažem se potpuno sa kolegom Markovićem, ne može biti identično predavanje koje je onlajn i ono koje je interaktivno, kada učenici imaju nastavnika prekoputa, ali nažalost, ovo vreme diktira svoje uslove. Ono što svakako jeste za pohvalu jeste da su se deca prilagodila ovom novom momentu, koliko god su najveće žrtve istog, upravo iz razloga jer oni i kroz svoj odlazak u školu imaju i taj vid druženja i socijalizacije koji im je sada u periodu od već godinu i nešto malo jače zaista uskraćen. U obrazovanju i obrazovnim generacijama je naša budućnost. Danas uz klasična znanja, među kojima su istorija, srpski jezik i književnost, geografija, ali i znanje iz prirodnih nauka, potrebna i nova znanja za 21. vek, to su pre svega informatička znanja i digitalne veštine koje će omogućiti ubrzani razvoj društva i povezivanje sa svetom koji uz internet više zaista nije daleko. To je jedan od razloga zašto nam je neophodno da sve obrazovne ustanove, sve škole danas imaju taj brzi internet i omoguće svim učenicima, gde god da žive, sticanje tih informatičkih znanja, brzu razmenu informacija i lakši život i njima i njihovim porodicama. I na kraju, prema statističkim podacima u Srbiji, internet nedostaje u oko 30% domaćinstava u ruralnim područjima, dok u urbanim područjima interneta nema u oko 13% domaćinstava. Zadatak našeg društva na putu ka razvijenom informatičkom društvu jeste upravo dostizanje maksimuma u pokrivenosti internetom, kao prethodnicom modernog razvoja i modernog društva. Naravno, ne možemo da ne pomenemo ovde da osim obezbeđivanja pristupačnosti interneta, društvo mora voditi računa i o svim rizicima koje korišćenje interneta nosi sa sobom i tu smo imali i u proteklim danima čak i u skupštinskoj raspravi, čini mi se nekoliko puta, pomenute razne zloupotrebe interneta. Njegova zloupotreba je vidljiva i nažalost sve prisutnija, posebno među decom, koja posebno u ovo doba korone mnogo više vremena provode na internetu, i to bez kontrole roditelja, jer prosto su okolnosti takve da negde nisu u poziciji ni da to isprate. Treba ih sačuvati od negativnih pojava kada je internet u pitanju i to uglavnom nije lako, tim pre što se svi ti trendovi, koji su nažalost loši i pogubni po generacije, nekako najlakše uvek prime među tom decom, to uvek bude najlakše za implicirati. Potpuno se slažem da bezbednost na internetu mora biti jedan od prioriteta informatičkog društva i još jednom apelujem na sve društvene faktore i nadležne organe da se još ozbiljnije posvete ovom problemu, ali apelujem i na sve nas koji smo zreli i odrasli ljudi da svojim lošim primerom kada je u pitanju korišćenje interneta i socijalnih mreža ne inspirišemo našu decu. Morali bismo da u tom delu najpre mi povedemo računa šta je vokabular koji koristimo, šta je način na koji komuniciramo, šta je način na koji se obraćamo i širokoj javnosti i jedni drugima, da bismo smanjili taj negativan uticaj na decu, koja s pravom prepisuju od nas. Dakle, bojim se da je naše elementarno nevaspitanje, kada kažem naše, onda svakako mislim jedne ozbiljne manjine, ali ona postoji, ključni motivator za nemali broj dece i tome treba stati na put, ako nikako drugačije, ono makar na način što ćemo stalno ukazivati i jedni druge opominjati da negde moramo snositi odgovornost, pre svega zbog činjenice da smo javne ličnosti i da u dobroj meri utičemo na taj javni diskurs koji je, čini mi se, davno zapao u krizu. Dakle, internet je značajan deo našeg puta u Evropu i u svet i projekti poput ovog o kome danas govorimo, a to je izgradnja širokopojasne komunikacione infrastrukture za internet u ruralnim sredinama, rekla sam i na početku, višestruko je značajan i dragocen. Iz svih razloga o kojima sam govorila poslanička grupa SPS će svakako podržati zakon kojim se potvrđuje Ugovor o zajmu za realizaciju ovog projekta u kome nas finansijski podržava Evropska banka za obnovu i razvoj. Da ne bih zvučala kontradiktorno, jutros sam imala poslaničko pitanje koje je možda bilo malo oštrije kada su u pitanju evropski zvaničnici, ali ovo samo potvrđuje činjenicu da mi zaista jesmo rešeni da naš put u Evropu nema alternativu, ali da i te kako umemo da odreagujemo na ono što je jedna očigledna nepravda, jedan očigledan, čak više ne ni dvostruki aršin, nego pritisak pred kojim se teško odoleva. Bilo kako bilo, sve zakone koji su za dobrobit naše dece i koji će im unaprediti život Skupština Srbije će, sigurna sam, podržati i doneti, a sve ostalo ćemo ostaviti na kraju i sudu istorije, jer sam gotovo sigurna da aktuelno državno rukovodstvo može da odgovori svim pritiscima, koliki god oni bili u aktuelnom trenutku. Hvala vam.
Zahvaljujem, koleginice Paunović. Pre nego što nastavimo sa daljim radom, jedna informacija. Dobili smo obaveštenje od Radio-televizije Srbije da će današnje zasedanje Skupštine Srbije biti u direktnom prenosu do 16.55 časova zbog ranije preuzetih obaveza. Do tada će biti direktnog prenosa. Reč dajem ovlašćenom predstavniku poslaničke grupe "Aleksandar Vučić - Za našu decu" narodnom poslaniku Zoranu Tomiću. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, uvažena ministarko sa saradnicima, dragi građani Republike Srbije, kada smo glasali o Vladi Republike Srbije sećate se da je jedan od prioriteta koji je stavljen pred ovu Vladu dalji razvoj naše ekonomije, a zajedno sa razvojem ekonomije odnosi se i na razvoj obrazovanja, kroz realizaciju Programa "Srbija 2025". Inače, kao zemlja videli smo da smo i u segmentu digitalizacije i razvoja u korišćenju informacionih tehnologija daleko odmakli i koristi svega toga se i te kako pokazuju u ovo vreme pandemije virusa korona, kada dokazujemo da se uspešno i zahvaljujući organizaciji preko e-Uprave borimo protiv ove pošasti i organizacije same vakcinacije. Kada govorimo o internetu, internet je inače danas jedna od važnih komponenti u životu ljudi. Videli smo i sami da zahvaljujući internetu možemo uspostaviti i dobru komunikaciju sa ljudima, razmenu informacija, dobijate i pravovremene informacije, ali pored toga omogućiti i da segmente kupovine i trgovine prebacimo u taj virtuelni svet i da se bavimo poslom sedeći od kuće ili, kako bismo rekli, dok smo u fotelji. Tako da, koristi interneta su velike i danas kada govorimo o ljudskim pravima apsolutno da jedno od prava na koje treba staviti akcenat jeste i pravo na pristup internetu, odnosno na pravo pristupa informacijama. Vlada Republike Srbije još u periodu kada je nju vodio sadašnji predsednik Aleksandar Vučić, tada premijer, kao jedan od glavnih ciljeva je stavila međusobno povezivanje ljudi u Srbiji. To se nije odnosilo samo na putnu infrastrukturu. Kao što vidimo, mi smo mnogo učinili kada je u pitanju putna infrastruktura. Izgrađeno je 320 kilometara auto-puteva, Programom "Srbija 2025" predviđena je i rehabilitacija ili rekonstruisanje preko 5.000 kilometara puteva i vidimo da je i naš predsednik Vučić na terenu i danas i ovih dana, intenzivno obilazi radove, tako da je Srbija zaista jedno veliko gradilište. Ali pored toga to se odnosi i na povezivanje ljudi putem interneta, odnosno na taj način uklanjanje tih geografskih barijera koje su postojale, odnosno to je u ovom segmentu o kome pričamo - digitalizacija u našoj zemlji. Dok se, kao što vidimo, ova vlast svojski trudi da prepreke među ljudima ukloni i da učini život građanima Republike Srbije znatno boljim, tako i ova bivša vlast i tajkunski režim se maksimalno trude da dele ljude, da te barijere proširuju među građanima i da svoju mržnju na taj način šire. Tako da, za njih vidimo da postoje podobni i nepodobni novinari, o kojima smo mogli da vidimo i na prethodnim konferencijama Dragana Đilasa, ali i na današnjoj konferenciji gde je ponovo stavio do znanja da je izgleda on jedini taj koji je podoban da kaže ko je novinar, a ko nije novinar u Srbiji. Pored toga, kada imate ljude koji se bore da istina ispliva i da se to pokaže građanima oni dobiju raznorazne pretnje, onda se trude na svojim mrežama ispadnu mnogo pametni, pa stavljaju neke zatvorske rešetke, što se verovatno okarakteriše kao jedan vid pretnje. Onda se takođe preti ljudima šišanjem, znači opet nikakva borba argumentima, nikakve napore da ulože i da zapravo ospore to što se o njima tvrdi, a zapravo sve je to istina i naravno trude se da preko interneta i društvenih mreža apsolutno šire mržnju da se bave nekim politikanstvom, kao što možemo videti na primeru propalog diplomate Vuka Jeremića i u prethodnom periodu smo te tvitove pokazivali, verovatno se malo opametio, pa je sada te svoje tvitove skratio na jednu reč gde prosto voli da maršira ljude koji god pokušaju neke argumente da iznesu ili svoje stavove da ukažu. Naravno, internet koriste maksimalno za bavljenje politikom, odnosno za međusobno pravdanje zbog čega je ko i koga isključio iz stranaka, a danas kao što vidimo se i te kako lepo slažu. Inače, sve ovo što oni rade kada je u pitanju internet i kada su u pitanju odnosi među ljudima i u skladu sa politikom koju oni vode tzv. Kalimero politikom. Za razliku od njih koji su, dok su i bili na vlasti, jedino znali za statistiku svog dubokog džepa gde su se trudili da se samo oni okoriste i da ih građani nisu interesovali, ova vlast se maksimalno trudi da probleme građana Republike Srbije reši, a sve u cilju da svi živimo bolje i da budemo ponosni na našu državu, tako da je ovaj projekat o kome danas raspravljamo ovde, odnosno konkretno o Sporazumu o zajmu za realizaciju projekta, treba da pomogne da u tim predelima ruralnim predelima naše zemlje, odnosno belim zonama dođe brzi internet koji će omogućiti da budu povezani sa svetom. Inače, kao što je uvažena ministarka rekla, sam ovaj projekat izgradnje širokopojasne komunikacioni infrastrukture u ruralnim područjima je projekat koji je podržan od strane Evropske banke za obnovu i razvoj i radiće se i realizovaće se u dve faze. Konkretno mi danas govorimo o prvoj fazi, a druga faza je planirana u narednom periodu. U ovoj fazi, kao što ste i vi rekli biće obuhvaćeno 500 škola, akcenat se stavlja na podizanje kvaliteta obrazovanja dece u tim područjima, u drugoj fazi biće obuhvaćeno 900 škola što će omogućiti kvalitetniju realizaciju nastave u samim školama, o mogućnosti da deca dobiju visokokvalitetni sadržaj kako bi gradivo uspešno savladali, ali pored toga mogućnost da nastavni kadar i ljudi u tim školama mogu da učestvuju na seminarima gde će se edukovati, odnosno dalje usavršavati, ali i raditi na razvoju brojnih projekata, pa učestvovati i na međunarodnim projektima. Ovo je dokaz da kada Vlada Republike Srbije i ova vlast kaže da se zalaže za ravnomerni regionalni razvoj, da to zaista jeste na delu, a ne samo na rečima, tako da onaj kvalitet sadržaja koje deca u velikim gradovima poput Beograda, Niša, Novog Sada imaju, kada je u pitanju obrazovanje i internet, tako će imati deca u ovim ruralnim područjima. Pored toga, ideja jeste ne samo razvoj i obrazovanje škola, već je ideja da internet dođe do domaćinstava u ovom području, tako da će zapravo škole biti samo čvorišta, kada je u pitanju pristup internetu preko ove širikopojasne komunikacione infrastrukture, kao što u Predlogu sporazuma ovde piše, napraviće se neutralna infrastruktura, gde će se nakon toga, prilikom izbora na javnom tenderu provajdera, omogućiti da dalje razvija tu mrežu ka domaćinstvima, tako da i ta domaćinstva koja u prethodnom periodu nisu bila komercijalno interesantna da dobiju taj kvalitetni i brzi internet, moći će na ovaj način. Tu konkretno u prvoj fazi govorimo o osamdeset hiljada domaćinstava, u drugoj fazi govorimo o 135 hiljada domaćinstava koje će dobiti, što je jasan dokaz da zapravo na ovaj način uspešno realizujemo jedan važan segment programa Srbija 20-25. Inače, to su krajevi u Republici Srbiji koji su zbog nemara prethodnih vlasti devastirani, čije potencijale nisu znali da koriste, ali to su krajevi koji imaju zaista veliki turistički potencijal, koji imaju i mlade ljude, a koji su na žalost u prethodnim godinama, za vreme žutog režima morali da beže u veće gradove ili u druge države, da bi se snašli za posao i zahvaljujući ovakvim projektima, biće stimulisani da ostanu, jer dovođenje interneta daje veliku šansu za razvoj omladinskog preduzetništva, za bavljenje digitalnom ekonomijom. Takođe, mogućnosti da se ti krajevi, odnosno turistički potencijali mnogo bolje promovišu ka potencijalnim gostima i da zapravo na taj način ova područja više ne budu na taj način devastirana, odnosno da ne budu više područja u kojima ljudi neće želeti da žive. Sam ovaj projekat, prva faza o kojoj govorimo, realizovaće se do 2023. godine i finansijski je podržan sa 18 miliona evra, što je jako važno za realizaciju ovih ciljeva o kojima smo govorili, ali nije nešto sa čime sada krećemo. Dakle, kao što je ministarka rekla, radilo se u prethodnom periodu i na analizi, celokupne teritorije Republike Srbije, tako da su konkretno mapirana područja koja su nazvana belim zonama, gde će se ovaj projekat usmeriti, što je još jedan dokaz i ozbiljnost svakog projekta ili posla kojem ova vlast pristupa, da se radi sistematski, da se radi objektivno. Ono što je jako bitno da kažemo da zahvaljujući i reformama koje su sprovedene u prethodnom periodu, Srbija danas za ovako važne i velike projekte može obezbediti finansijska sredstva i to po povoljnim uslovima. Tu bih čisto zbog građana Srbije spomenuo da danas, odnosno nekoliko dana, u stvari „Fičers“ rejting agencija, ocenila kada je u pitanju kredibilitet Srbije i njen bonitet sa BB plus, što je dokaz da smo država koja može po povoljnim uslovima i da dobije potrebna finansijska sredstva za realizaciju ovako kvalitetnih projekata, dok na žalost u prethodnom periodu, odnosno za vreme žutih tajkuna, nije se o tome vodilo računa, nije se vodilo računa kakvi su ti zajmovi koji se uzimaju, već je bilo bitno kako da se dođe do novca i da se taj novac strpa u džep. Ma koliko se i predsednik Aleksandar Vučić i Vlada Republike Srbije, pa i mi ovde narodni poslanici trudili da rešimo probleme građana i da na to ukažemo, uvek imamo neke dežurne kritičare koji će eto kritiku radi kritike čisto plasirati i pokušati da izvrću samu realnost, što nije ništa neobično, jer je to deo njihove Kalimero politike koju oni sprovode, gde su se oni samo bavili sopstvenim dubokim džepovima, i dok su bili na funkcijama, razmišljali su o podizanju koeficijenata svojih plata, dodeljivanju sredstava svojim bliskim organizacijama i udruženjima bez javnih poziva, troškarili su po svetu i radili su maksimalno na iznošenju novca građana Srbije, van Srbije. Kao što vidite, ovde jasno govorim i o Draganu Đilasu i o Vuku Jeremiću, i o njihovim megafonima, a kada govorim o lokalu, apsolutno i zbog kraja iz kojeg dolazim, a odnosi se na Despota Aleksića iz Trstenika. Za bilo koji problem da se mi uhvatimo i da radimo stvarno na njihovom rešavanju, kako bismo unapredili kvalitet života građana, oni imaju uvek svoje kritike i odgovore, da, mi bismo to uradili drugačije, da mi bismo hiljadu evra dali plati prosvetnim radnicima, lekarima, pa čak idu do te mere da bi neku privatnu svojinu pretvorili u državnu, bavili bi se nacionalizacijom. Prosto, pitanje za njih, ako su već tako sposobni i ako imaju tako dobar plan, zašto taj plan nisu realizovali dok su bili na vlasti, zašto za vreme dok su oni bili na vlasti, lekari i prosvetari nisu imali platu od hiljadu evra, nego se Dragan Đilas hvali, kako je ljudima u svojoj kompaniji obezbedio platu od hiljadu evra dok je on bio na vlasti. Onda, konkretno pitanje novinara koje je bilo, na koje, naravno, nije hteo da odgovori, a kako ste obezbedili platu od hiljadu evra svojim radnicima, kada su ljudi tada radili za 15 hiljada dinara. Jasno nam je, s obzirom da je u nekim svojim izjavama i govorio da ljudi koji su mahom na funkcijama, da do tih para dolaze tako što zloupotrebljavaju svoje funkcije, a znamo koje funkcije on obavlja. Inače, pošto sam analitičar po prirodi, uradio bih jednu malu analizu, pošto je retorika njihovih stranaka malo levičarska, možda i više, čak i radikalna i pošto oni kažu da bi oni delili taj novac koji postoji sa svim građanima Srbije, pa hajde da izanaliziramo. Kada bi Dragan Đilas podelio tih šest miliona evra koji su pronađeni na računu na Mauricijusu, koliko bismo kilometara, odnosno koliko bismo infrastrukturu širokopojasnog interneta imali? Ne mora račun na Mauricijusu, može u Hon Kongu, gde je utvrđeno samo na jednom da postoje 3,5 miliona evra, a neću pričati o ostala tri, gde se procenjuje da je oko 11 miliona, ili ako možda evri nisu dovoljno dobri, ajmo u švajcarskim francima. Šta je sa računom u Švajcarskoj, gde ima oko 2,8 miliona švajcarskih franaka na računu? Zamislite kakva bismo sila, kada je u pitanju internet bili, kada bi ova sredstva bila uložena u širokopojasni internet i da je on ta sredstva uložio kada je mogao? Dobro. Možda sam i pogrešio sa analizom, možda ne treba o tim sredstvima da pričamo. Hajde da pričamo o jednom interesantnom projektu koji je on uradio kao gradonačelnik Beograda, za koji se i te kako hvali, to je most na Adi, koji je, siguran sam, rekorder kada je u pitanju vrednost. Imate ovde gore prikaz mosta u Francuskoj – „Viduc de Millau“ izvinjavam se zbog svog francuskog, nije baš dobar, gde je 400 miliona evra cena, dužina 2.460 metara, visina 343 metara i ima sedam pilona. Po kilometru, znači, cena bi bila oko 160 miliona evra, a na Adi gde je 400 i plus miliona evra, a početna vrednost, podsetiću građane, je bila 160 miliona. Još se ne zna kako smo došli do tih 400 plus, ali saznaće se, otprilike, vrednost bi bila za 0,9 kilometara 400 miliona evra. Uzmimo sad tih 160 miliona evra koje su procenjene da je realna vrednost projekta, odnosno 161, pardon, koliki bismo internet, odnosno infrastrukturu sa 239 miliona evra mi mogli da napravimo u Srbiji. To bi bio fantastičan rezultat. Hajde da se osvrnemo možda na propalog ministra diplomatije, Vuka Jeremića koji je ostao upamćen u istoriji naše diplomatije kao osoba koja je najviše putovala po svetu i gde je na osnovu Izveštaja Revizora utvrđeno da je potrošio 3,7 miliona evra, a efekti njegovog rada su vidljivi. Konkretno kada pričamo o AP Kosovo i Metohija vidimo koliko se borio za očuvanje Kosova i Metohije u sastavu Srbije i radio na tome da se ne prizna lažna država Kosovo. Konkretno u 94 zemlje je on, znači, sa 3,7 miliona evra putovao, baškario se po hotelima, tu su bile i dnevnice, a ovo su efekti njegovog rada. Ovo su sve zemlje koje su u njegovo vreme, odnosno vreme Demokratske stranke priznale tzv. republiku Kosovo, odnosno lažnu državu. Onda, hajde da kažemo neka smanji ove troškove, da su realni troškovi možda bi bili i trećina, dobro, ministar spoljnih poslova, trebao je da putuje, zamislite onda koliko bismo sa tim sredstvima možda kilometara uradili, odnosno koliku bismo infrastrukturu kada je u pitanju internet uradili, da ne pričamo o kilometrima puta. Inače, o tome se već puno diskutovalo i u javnosti rađene su analize itd. Tako da, kada govorimo o internetu, zapravo, jedino čime su se oni bavili je bilo sopstveni interes omogućiti svojim preduzećima, svojim prijateljima da budu dominantni u tome, a državna preduzeća su prosto koristili kao način da uhlebe stranačke kolege i da apsolutno ne rade ništa ni po pitanju razvoja interneta ni infrastrukture, ni komunikacija. Konkretno, pre nekog perioda imali smo priliku da vidimo efekte gde SBB u Beogradu postavio 59 kilometara nelegalnih kablova, gde se procenjuje da je šteta koja je učinjena i Gradu Beogradu i Republici Srbiji između 3,5 i 5 miliona evra, a da ne pričamo o šteti koju su napravili građanima Republike Srbije na čije strujomere su se nakačili da bi imali te pojačivače signala slanja interneta. Eto, i ovo su možda neka sredstva koja su mogla da se ulože u razvoj interneta u ovom devastiranom području, belim zonama, gde i ti ljudi zaslužuju da imaju internet od 100MV po sekundi, da i njihova deca mogu kvalitetno da prate onlajn nastavu, pa čak i studenti možda da studiraju na daljinu kada su u pitanju strani univerziteti. Prosto jedno pitanje koje postavljaju i građane Republike Srbije, zar ovakvim ljudima treba dati ponovo šansu da vode ovu državu? Jasan odgovor je nikada. Nikada. Oni govore stalno kako imaju nekakav plan za dan posle sutra. Mislim, iskreno, to meni tako zvuči holivudski kad oni kažu „dan posle sutra“. U stvari, oni nemaju nikakav plan. To su čisto neke fraze koje su oni nabacali. Kada pogledate kada pričamo sa aspekta interneta i digitalne pismenosti, njihove sajtove na kojima su oni to postavili jasno je da je to nekoncizno, nepregledno, da je nabacano, kao da su, eto, plan kovali možda na nekom sastanku u Trstu gde je jedan igrao Nitendo, drugi je tvitovao i onda su neke stvari nailazile na internet i kaže – e, ovo je dobra stvar, hajde ubaci, da to bude u naš plan. Mnogo toga su stvari za koje su se zalagali dok su bili na vlasti i nikada nisu sproveli, odnosno svesno su obmanjivali građane Republike Srbije. Za razliku od njih i tog perioda koji se nikad ne povratio u Republici Srbiji, danas je Republika Srbija sasvim drugačija zemlja. Zemlja šampiona, gde je stopa nezaposlenosti ispod 9%, gde smo zaista najbolji u privlačenju direktnih stranih investicija, gde gradimo nove autoputeve, radimo na zaštiti životne sredine. Daleko smo odmakli u procesu digitalizacije, radimo na povezivanju ljudi kada govorimo o izgradnji ove internet, odnosno komunikacione infrastrukture i to su sve stvari koje ljudi znaju da vrednuju i da cene, jer su to su potrebe koje su oni tražili. To su problemi na koje su nam oni ukazivali i koje mi rešavamo. Vidimo koliko smo uspešni i konkretno kada pričamo o vakcinaciji i drago mi je da će stići i nova doza „Sputnjik V“ vakcine, koja je upravo objavljena informacija, a sve zahvaljujući autoritetu i borbenosti našeg predsednika Aleksandra Vučića, koji bez obzira što smo mi možda geografski mala zemlja, možda i u političkom smislu nismo toliko jaki na tom tržištu za borbu kad je u pitanju vakcina, ali imamo njega koji se svojski zalagao i putem te diplomatije obezbedio da se obezbede vakcine. Izgradili smo dve kovid bolnice, unapredili zdravstveni sistem, uskoro dolazi treća kovid bolnica, a reći ću da smo prethodne dve uradili za četiri meseca, što se nikada u istoriji Republike Srbije nije desilo. Tako da, sve ovo što pričam i ovaj projekat koji ćemo realizovati i koji ćemo podržati ovde, apsolutno su potvrda da Program „Srbija 2025“ se sprovodi uspešno i da ćemo ga sprovesti na taj način da će zaista plate prosečne u Srbiji biti 900 evra, prosečne penzije 440 evra, da ćemo imati nove autoputeve, da ćemo imati novu infrastrukturu, da ćemo imati fabrike za prečišćavanje otpadnih voda, da ćemo imati kanalizacije, što je jedna istorijska tekovinu, koju i prethodnici nisu umeli da urade, a nešto što naši građani zaslužuju odavno i to ćemo uspeti da završimo u ovom mandatu. Zato, u danu za glasanje poslanička grupa Aleksandar Vučić – Za našu decu, će podržati Predlog ovog Sporazuma, podržaće realizaciju samog projekta, i svakako i narednu fazu koja se očekuje, jer ono za šta se mi zalažemo, to je da se borimo za budućnost naše dece, ali bolju budućnost dece i ljudi i u ovim područjima Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima predsednica poslaničke grupe SPAS Marina Raguš. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospođo predsedavajuća, gospođo ministar, građani Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, uvođenje širokopojasnog interneta, odnosno širokopojasne mreže ruralnih delova naše zemlje, svakako je dobra vest. Mislim da preterano puno ne treba objašnjavati kolege koje su ranije govorile, uglavnom su iznele sve potrebne podatke. Ono što posebno treba reći jeste da je to zapravo deo mnogo ozbiljnijeg projekta koji bi trebao ne samo da smanji digitalni jaz koji postoji između urbanih i ruralnih sredina, već da postavi infrastrukturu razvoja sela, i možda u nekoj perspektivi i ono zbog čega se i zašta se SPAS zalaže, to nije nepoznanica, a jeste demotropolizacije. Veliki je pritisak na gradove u Srbiji, a pri tome, naravno, naša sela, kao što znamo, ostaju napuštena, devastirana i prazna. Odlična je ideja da se počne sa infrastrukturom zato što kada god govorite o nekakvim planovima, prvo što vas pitaju jeste kakva je infrastruktura. Dakle, to su putevi, to je danas u ovoj četvrtoj industrijskoj revoluciji internet, odnosno mreža koja je stabilna, koja ima brzi protok podataka i informacije. Zašto je to bitno? Mi smo deo globalne zajednice. Pokretljivost radne snage je veća i brža nego ikada. Ono što je pretpostavka da se funkcioniše u ovom svetu, pored te digitalne funkcionalne pismenosti jeste da vi možete svakome koga želite da privučete spolja ili da ubedite da iz grada se vrati u selo, obezbedite dobre, makar minimalne civilizacijske uslove. Na današnji dan, taj minimum civilizacijskih uslova jeste dobar, jak i stabilan internet. Ono što je, takođe, vrlo bitno jeste da se ovom mrežom, zapravo, šalje poruka i telekomunikacionim operaterima koji ne smatraju da je komercijalni poduhvat da internetom povezuju naselja, sela koji nemaju veliki broj stanovnika. Upravo ovim projektom koji će imati, koliko ja dobro razumem saradnike gospođe ministar i gospođu ministar, nekoliko faza, neće se povezati samo škole, već će to u perspektivi biti dobra infrastruktura za startape koji će možda početi da funkcionišu u našim ruralnim delovima naše prelepe zemlje i to je ono u šta treba ulagati i na čemu treba insistirati i zato je ovo dobar zajam. Znam da će neki ekonomisti, ljudi koji se bave finansijama reći – da, ali zaduženost je problematična uvek, pogotovo kada se država zadužuje na međunarodnom finansijskom tržištu. Međutim, kontra argument, takođe, može da bude da novac nikada nije jeftiniji, da se svi zadužuju. Opet, sa druge strane možemo da čujemo, sa pravom naravno svih onih koji su dobronamerni i zaista iskreni patrioti, da li taj euribor je problem zato što u perspektivi može da se menja, pa te kamatne stope mogu da budu neki put i onako violentne, kako bi to rekli finansijski stručnjaci. Tako je, kako je. Svi se zadužuju. Ovo je taj trenutak. Dobro je da se mi zadužujemo smisleno, sa varijantom da ulažemo u projekte koji mogu da nam budu osnova budućeg razvoja. U ovoj četvrtoj industrijskoj revoluciji za mene i našu poslaničku grupu jedan od najsmislenijih ulaganja danas jeste ulaganje u digitalnu infrastrukturu. Vi ste, gospođo ministar, takođe, i ministar u oblasti turizma. Jedna od ne bezazlenih grana turizma je svakako i zdravstveni turizam. Mi smo danas slušali o svim štetnim posledicama korisnika tehnologije. Dajte da vam navedem jedan primer dobre upotrebe tehnologije i za šta je preko potreban brz i stabilan internet. Nekoliko zemalja u Evropi i u svetu radi već ozbiljne projekte sa decom sa posebnim potrebama, kao što su autistična deca, kao što su deca koja imaju problem sa disleksijom. Zamislite, određene video igrice, koje su komercijalne video igrice, koje deca inače vole da igraju, kada su se malo preradile, pokazale su da daju izvanredne rezultate kod dece sa posebnim potrebama, pa su otišli korak dalje. Uspeli da nivo rada centralnog nervnog sistema kod te dece tokom igranja tih igrica, da ne zbunjujem preterano građane koji možda nemaju ta tehnička predznanja, ali radi se o spektralnoj analizi, o zvukovima, sve to poboljšava rad njihovog centralnog nervnog sistema. Išli su korak dalje, da taj nivo dok igraju te visoko-tehnološke igrice zadrži i posle toga. Pa su išli i korak dalje i ta deca, polako ali sigurno u nekoj perspektivi mogu da se uključe u društvo, a ne da ostanu na marginama društva. Autistična deca u ne malom procentu pokazali su izvanrednu sposobnost da se snalaze sa visokim tehnologijama i to da se socijalizuju sa grupama koje nemaju tu vrstu, uslovno rečeno, problema. Taj problem se prevazilazi, zato što mi neretko kada razmišljamo o brojevima, o statistikama, zaboravimo da razmišljamo o kvalitetu života, posebno tih porodica, recimo. Šta će, recimo, ta autistična deca ili deca koja imaju druge posebne potrebe, a primaju, primera radi, finansijsku podršku od naše države, da rade kada im preminu roditelji? Ko će o njima da vodi računa? Da li oni i dalje primaju ta sredstva? Kako će da ih koriste? Oni imaju posebne potrebe. E, tu ja vidim mogućnost za razvoj ne samo naše privrede, nego razvoj celokupnog kvaliteta života i dobru upotrebu tehnologije. Znači, tehnologija ne treba da bude strah. Ona sa sobom nosi mnoge izazove. Da li će mnoga zanimanja koja danas postoje biti bezvredna? Pa, reći ću vam otvoreno – dve trećine hoće. Možete slobodno te diplome da bacite u kantu za otpatke. Ali, otvaraće se neka druga zanimanja. Odgovorna država na vreme vodi računa o tome. Da li upotreba tehnologije može da privuče na mreži predatore? Pa, da, zato što su oni oko nas. Oni samo koriste nova sredstva. Odgovorna država to može da zaštiti, svakog korisnika internet mreže. Na koji način? Znate kako, mi smo se opredelili da idemo ka EU i, evo, idemo od šezdesetih godina. Nekad se to zvala zajednica, sada se to zove Unija. Dug nam je taj put u Evropu, ali odlično je primeniti te standarde. Najjači narativ u oblasti digitalizacije danas na teritoriji najrazvijenijih evropskih zemalja EU bloka jeste digitalna suverenost i suverenost nad podacima. Šta to znači? To ide do te mere i gospođa ministar to jako dobro zna, ona je ministar i trgovine, vi u svom prostoru imate veliki IT gigante inostrane koji ostvaruju neverovatne profite, ali isto tako i kradu vaše podatke zato što svaki put kada kliknete nešto od interesovanja na mreži, to njima koriste da vas zasipaju reklamama, a sve te podatke prodaju kompanijama koje zarađuju od vas. Šta radi Evropa? Evropa je rekla – ne. Naši podaci, Evropljana, ne mogu da idu trećim zemljama i te treće zemlje, misli se prvenstveno na najveće moguće gigante, od Amerike, Kine itd, koje rade na našoj teritoriji moraju da poštuju naše zakone. Ja verujem da vi mislite o tome i da će u perspektivi, više sam nego sigurna, da i to dođe na dnevni red – zaštita podataka, motivacija naših kompanija da rade iste poslve kao te međunarodne kompanije. Zašto ne bi postojale srpske platforme, srpske mreže, umesto „Fejsbuka“, „Instagrama“ ili bilo koje druge mreže? Za „Tviter“ se ne bih sekirala, „Tviter“ koristi 15,4% građana, to odmah da vam kažem. Trista hiljada naloga je neaktivno, a od toga desetine hiljada je falsifikovanih, nepostojećih naloga. Da ne označavam kako se ti nalozi nazivaju. Znači, ti ljudi koji misle da ostvaruju širenje mržnje na tviteru žive u virtuelnoj realnosti zato što 15,4% ljudi samo prati „Tviter“. Problemi su drugi. Šta je poenta? Poenta je da sledimo primer EU ka kojoj idemo. Mi ovde imamo svoje zakone, imamo svoj Ustav. Ustav ne poznaje i ne prepoznaje privatnu i javnu ličnost, već ličnost i svaka ličnost ima pravo na svoj fizički integritet, na svoj psihički integritet, na svoje dostojanstvo. Ne možemo mi zato što smo u javnosti da budemo izloženi baražnoj paljbi sa svih mogućih strana. Zašto? Onako. Znači, ovde je na ispitu država, da svakog pojedinca zaštiti i zaštiti njegova Ustavom garantovana prava. Sad ću vam dati primer. Izvesna političarka u Irskoj bila je izložena takvim seksističkim napadima na društvenim mrežama da je presavila tabak, tužila kompaniju koja obezbeđuje platformu za tu društvenu mrežu, dobila postupak i šta je sledeći korak bio? Ta kompanija je morala da izbriše sve gde se njeno ime i prezime stavljalo u taj mizogeni kontekst, sa svim metapodacima. To se zove pravo na zaborav, jer niko nema prava, iako će „Tviter“ da vam kaže, kad se požalite na to, da je to u skladu sa njegovom politikom. E, pa nije u skladu sa našim zakonima. To je ono što SPAS i ja kao šef Pododbora za digitalizaciju i digitalne tehnologije očekujemo u perspektivi – potpunu digitalnu suverenost i potpunu zaštitu podataka. Daću vam još jedan primer, takođe, preslikan sa teritorije EU. Da li znate da svako ko ima bilo kakvo komunikativno sredstvo koje koristi internet od provajderea može da traži da proveri ko mu se kada kačio na telefon, na internet, na mejl ili bilo koji drugi nalog koji ima, jer i to je takođe pokušaj krađe podataka. Dakle, ovo je vrlo, vrlo osetljiva i ozbiljna oblast, a da mi ne bi promišljali na ove načine, posebno u delovima koji se tiču infrastrukture, ko je odgovoran za podatke koji će ići tom mrežom, znamo da RATEL ima tu nadležnosti, ko je odgovoran za bezbednost tih podataka. Danas čak ni fizički ne morate da budete blizu nečijeg kompjutera, već je dovoljno da se prikačite na kabl i imate protok svih podataka, kako pojedincima, tako privrednicima, tako od države. Postoji još jedan primer, ali sada sa druge strane, pozitivan primer iz velikog sveta, ali ne tako nama dalekog, dobre upotrebe tehnologije, a radi se o nečemu o čemu bih volela da gospođa ministar porazmisli. To je upotreba 3D printera. To je, inače, tržište koje se poprilično razvija u svetu i daću vam jedan koristan primer. Radi se o Ostinu iz Teksasa. Tamo su osmislili da za ljude koji su ostali bez krova nad glavom 3D printerom naprave malo naselje. Taj printer koji koristi, naravno, savremenu tehnologiju ume za dva dana da izgradi dobar deo tog naselja. Reč je o pristupačnim kućama. Tu se, takođe, prave i skloništa posle prirodnih nepogoda, skloništa za napuštene životinje. Dakle, u nekoliko dana vi dobijate naselje. Sledeći korak je bio da, pošto su beskućnici dobili krov nad glavom u ovom neoliberalnom sistemu koji je pao, samo im niko nije rekao da je kraj, sve veći broj ljudi ostaje bez krova nad glavom, pošto naravno razumeju da je jedna od bitnih potreba svakog čoveka da se potvrđuje radom, napravili su dobru infrastrukturu, dobru internet mrežu, obučili ih i uključili u programe od kojih su oni mogli da zarađuju za sebe u početku, a onda posle i da ostvaruju porodice. Sad se vraćam na početak. Taj projekat je „Community first“ ili zajednica na prvom mestu. Ljudi su shvatili na koji način mogu da koriste savremene tehnologije da vrate tradicionalne vrednosti. Pazite, ja govorim o Teksasu. Dakle, takvih primera je bezbroj. Da ne idemo dalje, još jedan pozitivan primer. Svi znamo velike razlike između razvijenog severa i nerazvijenog juga. Italija – osmislila je da na jugu Italije kuće prodaje za jedan evro. Uslov je bio da u nekoliko godina uložite oko 20.000 evra, postavite tu kuću u normalno stanje, oslobođeni ste poreza, možete da živite i da radite. To je bio poziv za digitalne nomade. Tako su oživeli nerazvijeni jug. Da ne pričam kad se desila korona, da su svi sa visokorazvijenog severa krenuli da beže na taj nerazvijeni jug u koji nisu hteli da ulažu, ali to je sad druga tema. Dakle, ima nekoliko načina kako mi u perspektivi sve ovo što trenutno uzimamo kao pozajmicu, jer je vreme, novac je jeftin, možemo brzo da vratimo i da smanjimo jaz, da podignemo selo, da budemo konkurentni, da digitalno opismenimo decu, a da ne zapostavljamo vaspitnu funkciju obrazovanja. Potpuno sam uverena, evo ovako gledajući ove projekte, planove, programe, pogotovo iz oblasti digitalizacije, da se ide u dobrom smeru. Ono na čemu treba posebno raditi jeste da se potrudimo da tehnologija ne oblikuje nas, da nam se kroz tehnologiju ne provuče ono što ne želimo i ne preotme nam ekonomiju i razvitak, ne preotme nam naše živote, znači treba samo mudro promišljati, i iznad svega ono što je jako važno jeste da svaki građanin ove zemlje ima osećaj bezbednosti i sigurnosti. Upravo iz tog razloga naš Pododbor za digitalne tehnologije planira da u „Dejta centru“ u Kragujevcu, poslednje nedelje aprila, organizuje sledeće javno slušanje. To je drugo po redu koje će se ticati informacione bezbednosti i zaštite podataka. Šta nam je cilj? Cilj nam je da do kraja dođemo do svakog građanina i približimo ovu revoluciju na najefikasniji i najrazumniji mogući način. Završiću samo sa jednom činjenicom. Kada je „Ipsos“ radio istraživanje za 2019, a 2020. godine su objavili podatke, znate šta su bili odgovori kada su ljudi odgovarali na pitanje – šta koriste od digitalnih tehnologija? Većina njih je rekla da koristi „WhatsApp“, „Viber“, „Signal“, ali da ne koriste internet. Niko nije mogao da razume odgovor koje su ispitanici dali. Kako je moguće da neko koristi sve ove aplikacije, a da nije svestan da ta aplikacija može da se koristi putem interneta? Tu smo mi sada. Znači, naš je zadatak da približimo digitalne tehnologije na najbolji mogući način, ubrzo završavam, hvala na strpljenju, da kažemo ljudima šta su izazovi i da država iza njih, a mi posebno kao zakonodavci, promišlja sve moguće aspekte kako bi unapredila kvalitet života svih građana Srbije. Hvala vam, gospođo predsedavajuća, na strpljenju. Izvinjavam se na minutu prekoračenja.
Zahvaljujem se predsednici poslaničke grupe SPAS. Bila mi je jako zanimljiva diskusija koju sam slušala, vrlo stručna. Pošto od ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa nema više prijavljenih u sistemu, prelazimo na listu govornika po prijavama za reč. Prvi je narodni poslanik prof. dr Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Kao što ste imali prilike čuti, poslanici Stranke pravde i pomirenja su obradovani ovakvim Predlogom zakona. Mnogo puta smo u prethodnom mandatu govorili na slične teme o važnosti ulaganja u ruralna područja, a posebno je to važno kada su u pitanju one sredine koje još uvek imaju školsku decu, koje još uvek imaju žive škole, jer su u ruralnim područjima, naseljenim mestima, selima, škole glavni uzročnici i glavni nosioci društvenih aktivnosti. Škole su simboli države i škole predstavljaju stožer okupljanja u svakom smislu reči. Zato nas raduje ovaj predlog zakona i raduje nas to što smo čuli da će do 2025. godine sve škole biti obuhvaćene ovakvim projektom i što se kreće sa 500 škola. Pitao bih ministarku da li je već određeno kojih su to 500 škola koje će biti obuhvaćene ovim prvim projektom? Ovo govorim iz razloga što je ovo jako dobra prilika da u mnogim naseljenim mestima u ruralnim područjima iskoristimo ovu šansu da obnovimo ono što se mora obnoviti oko škola. Imamo mi područja, mi smo govorili ovde, recimo OŠ „Paljevo“ kod Tutina i mnoge druge škole koje nisu u stanju da prime, jednostavno, ovakvu vrstu projekta iz razloga što su to devastirani objekti. Zato koristim priliku da pozovem i Ministarstvo prosvete da se dodatno angažuje kako bismo sve one škole koje su nažalost u ruralnim područjima devastirane, poput ove škole koju smo mnogo puta spominjali u Paljevu koja prokišnjava, koja nema uređene mokre čvorove. Mnogo je takvih škola u ruralnim sredinama, pa da im obezbedimo, napravimo jedan prodor da te objekte dovedemo u poziciju da oni budu jednaki u onoj meri koliko je to moguće svim drugim obrazovnim institucijama u Republici Srbiji. Zašto je to važno? Zato da pored interneta naša deca imaju i normalne uslove odlaska i sticanja znanja u tim školama i da te škole u stvari budu, kao što jesu, ogledalo naše države kao što sam rekao na samom početku, jer one su jedine državne institucije na tim područjima i ne bi smeli da dozvolimo da naša deca danas u 21. veku, u drugoj, trećoj deceniji idu ili pohađaju nastavu u školama u kojima nemaju sređene mokre čvorove, u kojima prokišnjavaju krovovi, a takvih škola zaista ima, posebno u ovim ruralnim područjima. Tako da smatram da je to dobar preduslov da to odradimo pre nego što počnemo sa ovim, jako potrebnim i neophodnim projektom dovođenja interneta u svaku od tih škola. Prosto, da bi smo to doveli moramo imati preduslove, tj. da imamo objekte koji su u mogućnosti da prime takvu vrstu instalacija. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministarka Tatjana Matić.
Poštovana predsedavajuća, poštovani narodni poslaniče, u ovom trenutku nisu određene škole, ali će to biti škole koje su obuhvaćene kroz naselja, zapravo škole koje se nalaze u naseljima koje su obuhvaćene javnim pozivom. Ja sam već napomenula da ćemo u aprilu praktično imati zaključenih svih 555 naselja, koja će biti obuhvaćena u prvoj fazi i tada ćemo zapravo znati zajedno sa Ministarstvom prosvete koje su to škole. U ovom trenutku to još uvek nije određeno. Hvala.
Zahvaljujem se ministarki. Replika. Izvolite.
Ako mogu onda da uputim apel i na vas i na Ministarstvo prosvete da se krene zaista od najugroženijih područja, od visokih ruralnih sredina, od planinskih područja jer su to najugroženiji prostori gde je najneophodnije da dođe bilo kakav progres po ovom pitanju, a to su recimo visoravni poput Peštera i popu Golije i poput bilo kojeg drugog planinskog područja, gde je neophodno da uložimo da bi smo bar donekle zadržali to malo đaka što je preostalo u tim školama i da to bude nada za njihov ostanak na tim mestima, na tim područjima. Verujte, ima škola poput ove koju spominjem, koje smo spominjali, kojima prokišnjava krov, koje nemaju elementarne uslove za sticanje znanja i za bilo kakav normalan rad. Hvala.
Hvala. Ministarka ima reč. Izvolite.
Zahvaljujem se predsedavajuća. Poštovani poslaniče, još jednom samo da napomenem. Osnovni kriterijum i osnovni razlog za jedan ovakav projekat jeste bilo upravo fokusiranje na najruralnija područja u Republici Srbiji. Dakle, kao što sam napomenula u uvodnom izlaganju, mi smo se upravo fokusirali na ona područja gde nije postojao nikakav komercijalni interes mobilnih operatora da razvijaju širokopojasnu infrastrukturu koja podrazumeva ne samo internet, nego rekli smo već i televiziju, fiksni telefon itd. Tako da, da, reč je baš o najruralnijim područjima u Republici Srbiji. To je bio kriterijum za odabir ovih prvih 600 naselja. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Danijela Veljović.
Hvala, predsedavajuća. Uvažena ministarka, kolege i koleginice narodni poslanici, najvažnija tema današnje rasprave i važna vest je da će u blizu 600 ruralnih naselja biti izgrađena širokopojasna komunikaciona infrastruktura, kao i povezivanje 90.000 domaćinstava i 500 škola u seoskim područjima. Šta to zapravo znači? Ministarstvo trgovine, turizma i telekomunikacija je sprovelo analizu pregleda postojećeg stanja dostupnosti širokopojasnom internetu, kao i studiju kojom su predloženi različiti modeli podsticaja i izgradnje. U saradnji sa operatorima elektronske komunikacije, izrađene su mape dostupnosti i zaključak je bio da u Republici Srbiji postoji oko pola miliona domaćinstava u ruralnim područjima gde nema ekonomskog interesa, operatora za razvoj infrastrukture. U toliko su još značajniji ovakvi kapitalni podsticaji države, a da bi se i omogućio ravnomerni privredni razvoj zemlje. Cilj projekta je svakako da se značajno poboljšaju usluge, kapaciteti, brzina, a u korist potrošača, da se ostalim operatorima omogući efikasan pristup, subvencionisanoj mreži, kako bi se izbegao dominantan položaj i najvažnije, da se unapređenjem komunikacione infrastrukture kroz izgradnju seoskim područjima, gde je nema uopšte, povežu javne ustanove, a pre svega škole pored domaćinstava. Danas kada govorimo o pismenosti, moramo pričati i o digitalnoj pismenosti. Koliko je ona važna vidimo naročito sada u vreme ovog onlajn školovanja. Digitalnu pismenost nikako ne treba poistovetiti sa kompjuterskom pismenošću, jer digitalna pismenost zapravo predstavlja sposobnost komuniciranja na jedan poseban tehnološki način, sposobnost učenja, bezbednog korišćenja internet sadržaja, kao i zrelog i odgovornog pristupa internetu, kroz svesnost da ostavljamo trajni trag u tom digitalnom svetu. Zbog ovoga je razvoj digitalnih veština veoma odgovoran zadatak i nastavnika, a pre svega Ministarstva prosvete zbog edukacije i jednog sasvim drugačijeg pristupa obrazovanju koje se isprepletano razvija sa razvojem digitalne pismenosti i zapravo predstavlja školu budućnosti. Zbog čega govorimo o ovoj temi sada? Upravo iz razloga što je internet postao najvažnije sredstvo komuniciranja, obaveštavanja, ali i informisanja i učenja. Bez interneta se danas gotovo ne može zamisliti funkcionisanje, bilo da je u pitanju poslovna komunikacija ili svakodnevna. Svedoci smo da je isto tako na internetu dostupan različit sadržaj i onaj neprimeren. Lažnih vesti ma na pretek, a da li je neka vest lažna i da li je izvor koji je plasira verodostojan to može proceniti samo prosvećena osoba. Zbog toga je i obaveza svih nas koji obavljamo javne funkcije da apelujemo i konstantno zahtevamo od zajednice da radi na obrazovanju. Mi ne možemo uticati na izbor svakog pojedinca šta će gledati, šta čitati, koju muziku slušati, ali možemo zahtevati da emisije edukativnog sadržaja budu primarne, pa mogu reći i nametljive. Pitanje koje stalno treba da postavljamo je čime hranimo duh i um naše dece, jer jaka država može da bude samo ona koja ima zdravo društvo i zdravu naciju. Hvala.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Danijeli Veljović. Reč ima narodna poslanica Zagorka Aleksić. Izvolite.
Poštovana potpredsednice, uvažena ministarko, uvažene kolege, JS će podržati donošenje zakona kojim će se potvrditi Ugovor o zajmu za projekat izgradnje širokopojasne komunikacione infrastrukture u ruralnim predelima, a koji je potpisan između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj. Za građane je važno da znaju da je planirano da se ovaj projekat sprovede kompletno do kraja 2023. godine i da će finalni cilj biti da oko 900 škola, tj. javnih ustanova i na kraju 135.000 domaćinstava postanu korisnici širokopojasnog interneta. Takođe bih spomenula i Sporazum o donaciji, koji je Srbija nedavno potpisala sa Evropskom bankom za obnovu i razvoj, vrednom 1,7 miliona evra, koji će obezbediti izradu projektno-tehničke dokumentacije za ovaj projekat. Sprovođenjem projekta ljudima koji žive u ruralnim područjima naše zemlje olakšaće se pre svega komunikacioni aspekt života, ali će benefiti najpre biti vidljivi kod mlađe populacije, tačnije školske dece. Jedinstvena Srbija postavlja pitanje položaja žitelja srpskog sela kao jedno od centralnih pitanja našeg društva. Mi smatramo da je pitanje edukacije i socijalizacije dece koja žive i obrazuju se u ruralnim područjima esencijalno pitanje opstanka tih sredina. Kada pogledamo neke opšte uvide koji daju sliku o seoskim školama u Srbiji danas, ne možemo reći da su ti podaci ohrabrujući. Mali broj dece iz ruralnih područja je uopšte uključeno u predškolsko obrazovanje, smanjen je broj isturenih odeljenja osnovnih škola i takođe je zabeleženo i značajno osipanje dece u višim razredima osnovnih škola. Problemi nastave u ovim područjima su brojni i tu se ne radi o manjku stručnog kadra, jer ćemo se svi složiti da je biti seoski učitelj ili nastavnik danas zaista entuzijazam. Problemi su pre svega u nedostatku adekvatnih savremenih sredstava za rad. Kao članica skupštinskog Odbora za prava deteta, u novembru mesecu sam imala priliku da prisustvujem on-lajn konferenciji prava deteta u doba kovida. Članovi skupštinskog Odbora za prava deteta su imali priliku da čuju šta muči učenike srpskih srednjih škola u vezi sa ovim novim modelom on-lajn nastave i to je jedna zaista široka tema, ali đaci iz svih krajeva Srbije su bili saglasni u jednom – skrenuli su pažnju na nedovoljnu tehničku pismenost nastavnika i profesora. Naravno, ne svih. Oni sami kažu da uvek postoje izuzeci, ali činjenica je da to predstavlja problem i u gradskim krajevima, dakle u područjima koji nemaju probleme sa internetom. Uvođenje širokopojasne komunikacione mreže će biti svojevrstan izazov i neće samo unaprediti nastavu u seoskim sredinama, već će i finansijski rasteretiti roditelje koji su za svoje đake morali da kupuju skup internet od operatera. Mi smatramo da je ovo krupan i važan korak u modernizaciji srpskih seoskih područja. Za Jedinstvenu Srbiju razvoj srpskog sela je prioritet i za svaki projekat koji ima za cilj unapređenje života ljudi koji žive u ruralnim područjima Vlada Srbije će imati našu podršku. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima predsednik poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije, narodni poslanik Đorđe Milićević.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Poštovana ministarko, poštovani predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, mnogo puta do sada sam u parlamentu rekao da je najveća tragedija jednog društva da izgubi osećaj da prepozna prioritete i da izgubi osećaj da prepozna prave vrednosti. Na veliku žalost kritičara o kojima je mladi kolega maločas govorio, ovo društvo nije izgubilo osećaj da prepozna prioritete i nije izgubilo osećaj da prepozna prave vrednosti. Mnogo puta je to do sada pokazalo, kao što će pokazati, potpuno sam ubeđen, i u periodu koji je pred nama, kao što je i Vlada Republike Srbije kroz ekspoze i kroz šest ključnih tačaka, principa i načela na bazi kojih je formirana i konstituisana Vlada Republike Srbije, prepoznala prave prioritete. Jedan od tih prioriteta jeste upravo ono o čemu danas govorimo. Malo čas je koleginica Marina pomenula zaduženje. Zadužujemo se. Tačno. Mi se zadužujemo, ali treba praviti razliku između zaduživanja za plate i za penzije i zaduživanja koje treba da omogući razvoj i da da određene pozitivne efekte kada je reč o rastu BDP. Srbija ima više razvojnih a ne potrošačkih kredita. I to je suština koju ovi kritičari ne razumeju. Dakle, tačno je, zadužujemo se, ulažemo u putnu infrastrukturu, danas govorimo o digitalnoj infrastrukturi, ali, izvinite, to je ulaganje u budućnost, to je ulaganje u budućnost Srbije. I ne vidim razlog zašto bi neko bio protiv toga? Imamo budžetski deficit i to nije sporno, ali taj budžetski deficit je kontrolisan, taj budžetski deficit nije skup, taj budžetski deficit nije nastao zato što je predsednik Srbije i Vlada Republike Srbije vodila lošu fiskalnu politiku, već zbog korone. Ali, kažem – kontrolisan je i kreće se upravo u parametrima koji su definisani. Javni dug u odnosu na BDP je ispod 60%, što nam govori da i pored toga što je teška situacija, ostvarujemo dobre rezultate. Vlada Republike Srbije ostvaruje dobre rezultate, dobre ekonomske pokazatelje, što opet znači da može bolje i više i uvek treba podizati lestvicu, jer to je dobro za budućnost Srbije. Ovo je kontrolisani deficit i on će, sigurni smo, poslanička grupa Socijalističke partije Srbije je sigurna da će omogućiti u perspektivi realizaciju onog cilja, a to je „Srbija 20-25“ ili 2025. prosečna plata u Srbiji 900 evra, a prosečna penzija u Srbija 450 evra. Imao sam potrebu da ovo kažem na samom početku pre nego što krenem da govorim o konkretnoj temi jer se govorilo o zaduživanju, pa prosto da demantujemo kritičare bar na ovakav način. Dakle, ovaj zajam je po prirodi, kao što sam rekao, investicioni, razvojni i treba da omogući digitalizaciju ruralnih područja u Srbiji koja do sada nisu bila obuhvaćena projektima komunikacione infrastrukture, što je uslov smanjenja regionalnih razlika i smanjenja razlika između sela i grada u uslovima pre svega elektronskih komunikacija. Strateški posmatrano digitalizacija, tu se u potpunosti slažemo, je neophodan uslov i društvenog i privrednog razvoja jednog modernog društva, uslov globalne povezanosti, a bez visoke zastupljenosti širokopojasnog interneta danas je nemoguće zamisliti ne samo brzu razmenu informacija nego razvoj novih zanimanja i novih grana ljudskih delatnosti, privrede uopšte, tako da se može reći da internet značajno utiče i na porast, kao što sam rekao, BDP, ali internet utiče i na zapošljavanje. Zato je suzbijanje digitalnog jaza između urbanih i ruralnih područja od ključnog značaja za ravnomeran regionalni razvoj. Ono što je važno istaći jeste da je Srbija kao zemlja kandidat za članstvo u EU, ali i kao zemlja Zapadnog Balkana, koji se sa stanovišta EU posmatra integralno obuhvaćeno posebno Digitalnom agendom za Zapadni Balkan, koju je Evropska komisija pokrenula na Digitalnoj skupštini održanoj 25. juna 2018. godine u Sofiji. Cilj ove agende je da je podrška tranziciji celog regiona ubrzanim stvaranjem digitalnog društva, time i digitalne ekonomije ostvarenje dobrobiti digitalne transformacije ekonomskog sektora, kao što su brži ekonomski rast, više zaposlenih i svakako bolje usluge. Pokrenuvši ovu agendu Evropska komisija se zajedno sa resornim ministrima svih zemalja Zapadnog Balkana dogovorila oko ključnih ciljeva i akcija. Jedan od tih ciljeva je ulaganje u širokopojasnu povezanost jer su elektronske komunikacije, odnosno povezanost internetom preduslov svakog razvoja tržišta pre svega koji se danas ne može ni zamisliti bez brzog protoka, niti razmena informacija. Ovu agendu finansijski podržava Evropska banka za obnovu i razvoj kroz odobravanje zajmova, tako da se ovaj zajam odobren Srbiji može smatrati delom Agende za Zapadni Balkan. Kada je u pitanju Srbija prethodnicom ovog projekta zajma, o kome danas govorimo, možemo smatrati donaciju Evropske banke za obnovu i razvoju u iznosu od 1,7 miliona evra. Sporazum o ovoj donaciji namenjenoj upravo projektu širokopojasni internet u ruralnim područjima u Srbiji, potpisan je 27. januara, o tome je već bilo reči, a namenjen je za izradu, odnosno pripremu projektne dokumentacije. Možemo reći da je bilo izvesne simbolike u datumu potpisivanja ovog Sporazuma o donaciji, potpisan je baš na Svetog Savu, a to je školska slava, kada znamo da će ovim projektom biti obuhvaćeni, pre svega škole u ruralnim područjima, koje će uvođenjem interneta imati mogućnost da, kao i njihovi vršnjaci u gradskim sredinama, pre svega učestvuju u „onlajn“ nastavi. To se odnosi i na prosvetne radnike u mnogim seoskim sredinama, koji zbog nedostatka interneta nisu mogli da obezbede elektronsku komunikaciju sa decom, niti da obezbede nastavu na daljinu, što jeste bio ozbiljan problem. U tom smislu, zajam za ovaj projekat kojem su predviđena sredstva u iznosu od 18 miliona evra, predstavljaju svojevrstan nastavak projekta, kojim će se izgraditi potrebna komunikaciona infrastruktura za širokopojasni internet u ruralnim sredinama Srbije. Inače, cilj ovog projekta jeste, dakle da dve trećine domaćinstava u Srbiji koja sada nemaju širokopojasni internet, budu njime pokrivene. Prema podacima iz 2020. godine, u Srbiji 80,8% domaćinstava ima širokopojasnu internet konekciju, što čini povećanje od 1,2% u odnosu na 2019. godinu, a 8,3% u odnosu na 2018. godinu. Zastupljenost ove vrste internet konekcije najveća je u Beogradu, iznosi 93,9%, u Vojvodini 74,7%, Šumadiji i Zapadnoj Srbiji recimo 77,5% itd. Kada je reč o gradskim naseljima, ona iznosi 87%, dok je samo 70,1% ruralnih srpskih domaćinstava povezano fiskalnim širokopojasnim mrežama. Dakle, zahvaljujući pre svega ovom projektu, dakle ovome o čemu danas govorimo, projektu digitalizacije, koji podržavaju Evropska banka za obnovu i razvoj i bilateralni donatori, u okviru investicionog okvira za Zapadni Balkan, oko 80 hiljada domaćinstava i 500 škola i javnih institucija širom Srbije, dobiće pristup brzom širokopojasnom internetu. Širokopojasna internet konekcija ne omogućava samo brzi pristup internetu, već menja celokupni način upotrebe interneta, budući da omogućava preuzimanje potrebnih i traženih informacija sa interneta na znatno brži način. Takođe, razvoj širokopojasnih mreža utiče i na povećanje kvaliteta svakodnevnog života ljudi, i pomaže u efikasnijem funkcionisanju u mnogobrojnim oblastima. Pandemija uzrokovana korona virusom u 2020. godini pokazala je da je brzi internet presudan za rad od kuće, pristup administrativnim, finansijskim, medicinskim pre svega i drugim uslugama, ali i njegova posebna uloga je došla do izražaja u obrazovanju. Internet je bio gotovo presudan za nesmetano odvijanje procesa obrazovanja. Sa „onlajn“ nastavom susreo se čitav obrazovni sistem. Dakle, nije „onlajn“ nastava bila namenjena samo urbanim sredinama, već su na ovaj metod nastave na daljinu bili usmereni i učenici iz čitave zemlje, iz manjih gradova, ali i iz zabačenijih, siromašnijih sredina, u kojima je internet jako spor ili ga, nažalost čak i nema. Sistemska podrška digitalizaciji formalnog obrazovanja u svim sredinama doprineće i razvoju IT kadrova, kao i strateški cilj koji je definisan u Strategiji razvoja IT industrije. Mora se raditi, naravno na unapređenju telekomunikacione infrastrukture i uvesti internet u svako selo, u svaku seosku školu, jer naša Strategija razvoja sela i ulaganja u poljoprivrednu proizvodnju podrazumevaju i stvaranje boljih uslova za život na selu, što upravo i činimo i radimo. Dakle, ne samo za starije, već i za mlađe generacije koje danas bez elektronskih komunikacija, bez mobilnog telefona, bez interneta, ne smatraju da imaju kvalitetan socijalan život i dostupnost potrebnim informacijama za život i rad. Ovim projektom potvrđuje se odlučnost Vlade Republike Srbije da će svi građani koji su do sada bili bez interneta ili na neki način izopšteni, dobiti pristup internetu, što se posebno odnosi na učenike u ruralnim područjima. Plan države jeste da do 2025. godine, uz širok program podsticaja za izgradnju širokopojasne infrastrukture u ruralnim predelima, nijedno domaćinstvo u Srbiji ne bude bez pristupa fiksnom širokopojasnom internetu. Ova Vlada je temu informacionih tehnologija i digitalizacije stavila u sam vrh svojih prioriteta. Vlada Srbije prepoznala je značaj digitalizacije za celokupni ekonomski i društveni proces i progres pre svega. Digitalne tehnologije donose revoluciju u način na koji učimo, radimo i živimo kao pojedinci, ali i kao čitavo društvo. U tom smislu se planira i veća stopa ulaganja u ovaj sektor. U ovom trenutku prema podacima stopa ulaganja u IT sektor u Srbiji po glavi stanovnika je nešto više iznad 80 evra, a planirani trend rasta do 2025. godine jeste 150 evra po glavi stanovnika. Dakle, planira se ubrzani, skoro udvostručeni rast, što je veoma pozitivno. Govoreći o razvojnim prioritetima ove Vlade, premijerka Srbije Ana Brnabić je istakla da će jedan od prioriteta biti podrška razvoju sela i poljoprivrede. Po njenim rečima planirana su veća ulaganja u znanje, nauku za primenu u poljoprivrednoj proizvodnji, što uključuje naravno i digitalizaciju i širenje interneta kako bi mladi ostali na selu, jer otežan pristup ruralnog stanovništva savremenim i kvalitetnim obrazovnim uslugama takođe predstavlja jedan od ozbiljnih uslova migracije upravo mladih sa seoskog ka gradskom području ili urbanom području. Prošle godine u martu mesecu usvojena je i Strategija razvoja digitalnih veština za period od 2020. do 2024. godine, čiji je osnovni cilj unapređenje digitalnih znanja i veština svih građana, uključujući i pripadnike osetljivih društvenih grupa. Posebni ciljevi su, to želim posebno da istaknem, unapređivanje digitalnih kompetencija u obrazovnom sistemu, unapređenje osnovnih i naprednih digitalnih veština za sve građane, razvoj digitalnih veština u odnosu na potrebe tržišta rada, kao i celoživotno učenje IT stručnjaka. Tako možemo reći da je digitalizacija ruralnih područja Srbije značajan deo ove strategije i jedan od njenih, da kažem ključnih ciljeva. Naravno, da će ovaj predlog o kome danas govorimo imati podršku poslaničke grupe SPS, o tome je govorila i koleginica Paunović. Neretko zloupotrebljavam skupštinsku govornicu. Maločas me je kolega podstakao, nadam se da se nećete naljutiti, da uvek postoje kritičari. Ne sumnjam da će postojati kritičari i kada govorimo o ovoj temi, ali potpuno je jasno šta je cilj tih kritičara, destabilizacija Srbije. Oni nemaju drugi cilj i taj cilj pokušavaju da realizuju kroz jednu vrstu pre svega, pritisaka, putem recimo evropskih parlamentaraca ili da nametnu uređivačku politiku u medijima, a onda na sve to prete ponovnom nekakvom ulicom. Kao da se neko plaši te ulice. Nismo ih se plašili 2000. godine, zar misle da ih se plašimo danas, 2021. godine? Taj kontinuitet napada se nastavlja. Drago mi je, prošle nedelje sam govorio u parlamentu i govorio sam o tome kako je jedna nevladina organizacija napala i u negativnom kontekstu govorila o kolegama parlamentarcima. Bez obzira što smo iz različitih poslaničkih grupa, reč je o gospodinu Martinoviću, gospodinu Bakarecu, rekao sam šta je stav poslaničke grupe SPS. Nije ovde bitno ko pripada kojoj političkoj stranci, mi imamo jedan cilj, koji želimo zajedno da realizujemo, a to je ono što je definisano u ekspozeu Vlade Republike Srbije. Naš drugi cilj je da štitimo institucije sistema, da zaštitimo Skupštinu kao najviši organ zakonodavne vlasti. To što drugi ne poštuju, neka oni razmisle, nisu je poštovali ni dok su bili u ovom parlamentu, a kamoli sada. Na njihovu veliku žalost ponovni ulazak u parlament je za njih pluskvamperfekat. To se više neće, u to sam potpuno siguran, to se više neće desiti. Ali, oni se svakako ne zaustavljaju sa kritikama. Sada, postavlja se pitanje – odakle tolika nervoza? Odakle tolika bojaznost, odakle tolika histerija baš sada? Mi smo o tome govorili ovde kada je predsednik jasno, predsednik Srbije, jasno rekao - jedan od šest ključnih principa i načela je borba protiv organizovanog kriminala i korupcije, i rekli da je ono što se dešavalo u periodu iza nas ozbiljan udarac organizovanom kriminalu u Srbiji. Kada smo usvojili Zakon o poreklu imovine u parlamentu, tek tada su pokazali nervozu. Pa zašto nervoza, ako ništa ne krijete? Odakle, ako je predsednik rekao – evo, ja ću biti prvi predmet provere? Ako smo mi kao poslanici rekli – pa, evo mi želimo, takođe. Proveravali ste vi nas, ali nema nikakvih problema, mi ponovo želimo da budemo predmet provere. Odakle ta nervoza kod vas? Smeta vam što je Srbija uređena pravna država u kojoj će funkcionisati institucije sistema. To vam smeta, što ovo fabrikovanje afera, recikliranje, izvlačenje nekih afera koje su odavno imale sudski epilog. Šta je cilj svega toga? Cilj svega toga je da se prikrije istina, jer nikako da dođemo do istine. Jedan dan je, odnosno u kontinuitetu je predmet napada predsednik Republike, juče je to bio predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, pa su želeli da deluju šaljivo sa nekakvim saopštenjem. Nisu oni delovali šaljivo, oni su nama delovali tragikomično. Ako su želeli da nas zastraše, mnogo smo se uplašili. Jedna stvar je ovde jako važna. Gospodo, izađite pred građane Srbije i saopštite istinu. Maločas je kolega govorio, ako zakažete konferenciju za novinare, dopustite novinarima da vam postave pitanje. To svako radi, počev od predsednika do svakog poslanika, do svake poslaničke grupe. To je kulturološki, to je politički korektno, a ne da odigrate nekakav politički monolog, jer čemu onda svrha takve konferencije za štampu. Zašto ste je zakazali? Jel to savremeno demokratsko društvo za koje se zalažete? Jel to sloboda medija koju pokušavate da nam nametnete kroz pritisak preko evropskih parlamentaraca? Neće moći. Sloboda mišljenja, sloboda govora i sloboda izražavanja su osnovni postulati jednog demokratskog društva kakva Srbija jeste i Srbija će to biti i u narednom vremenskom periodu. To ćemo vrlo jasno, nemamo mi problem, mi ćemo to vrlo jasno reći i evropskim parlamentarcima. To je bila njihova, između ostalog, konstatacija. Šta je problem gospodinu Đilasu? Aleksandar Vučić? Juče Ivica Dačić? Sutra će biti neko drugi. Znate zašto? Zato što nema petlju, da tako kažem, da ode na poligraf i da odgovori samo na dva ključna pitanja. Gospodine Đilas, imaš li račune u Hong Kongu i na Mauricijusu? Ima li na tim računima toliko o toliko novca? Čemu strah ako znate da ste u pravu? Nemojte samo da ponovo gledamo onu predstavu i onu režiju i da suze i nažalost decu koristite u svrhu političkog marketinga da bi na taj način došli do političkih poena, da pokušavate od sebe da napravite žrtve i da pokušate da pronađete nekoga u Srbiji ko se oseća kao žrtva. Pogrešili ste i vreme i mesto. Nije ovo više Srbija kada ste mogli da prebacujete taj novac, a ja želim da verujem da su novinari koji su o tome pisali podstaknuti dobrim informacijama i da će nadležni organi i nadležne institucije odreagovati na pravi način. U tome će svakako imati podršku poslaničke grupe SPS. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se predsedniku poslaničke grupe SPS. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, sada određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15 časova i pet minuta. Sledeći je narodni poslanik Nemanja Joksimović.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Nemanja Joksimović. Izvolite.
Hvala, predsedniče. Poštovana ministarka, uvažene kolege narodni poslanici, na dnevnom redu današnje sednice nalazi se Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, kojim će se finansirati izgradnja širokopojasne komunikacione infrastrukture u ruralnim predelima. Ovaj projekat sastoji se iz dva dela. Prvi deo odnosi se na projektovanje i izgradnju širokopojasne mreže do 500 seoskih škola, dok se drugi deo Projekta odnosi na izgradnju širokopojasne mreže od seoskih škola kao pristupnih tačaka do 80.000 domaćinstava u ruralnim područjima širom Republike Srbije. Cilj ovog projekta jeste da obezbedimo brz internet do što većeg broja seoskih naselja čime će se povećati kvalitet života u tim sredinama. Takođe, uvođenjem ovog sistema omogućiće se i brži razvoj ruralnih sredina u Srbiji, dalji razvoj industrijskih oblasti, ali i bolje povezivanje privrednih regiona. Realizacijom ovog projekta olakšaće se i komunikacija između države i građana, trgovina i plaćanje sa udaljenih mesta, ali i unaprediti proces učenja. Upravo je posebna pažnja ovim projektom usmerena na obezbeđivanje brzog interneta u školama seoskih područja, kako bi znatno poboljšali kvalitet nastave, efikasnost učenja, ali i omogućili realizaciju nastave na daljinu. Realizacijom ovog projekta svaki đak će, bez obzira na to u kom delu države živi i ide u školu, imati pristup brzom internetu, digitalnom obrazovanju, kao i novom vidu socijalne uključenosti koja je jako važna za mlade ljude. Naš cilj je da našoj deci, deci Srbije, omogućimo jednake uslove za obrazovanje, jer je upravo ulaganje u našu decu- ulaganje u budućnost Srbije. Takođe, ovim projektom sprečiće se i migracije ka velikim urbanim sredinama, odnosno omogućiti ostanak stanovnika u seoskim područjima, uz istovremeno podsticanje pozitivne migracije ka ruralnim sredinama. Obezbediće se i rešavanje problema digitalne nejednakosti između gradskih i seoskih sredina, formiraće se nove tačke razvoja u nerazvijenim područjima i stvoriti mogućnost za poslovanje čak i uslovima krize, poput ove koja je izazvana pandemijom korona virusa. Širokopojasni internet pristup ojačaće i ekonomski i socijalni razvoj ovih sredina pružajući povezanost ne samo javnih i obrazovnih institucija, bolnica, poslovnih subjekata, već i domaćinstava, novootvorenih kompanija, kao i sve veće populacije radnika koji rade na daljinu. Moram da napomenem da je ovaj projekat jedan od 12 infrastrukturnih projekat koje je Srbija predložila u okviru Ekonomskog investicionog plana za zapadni Balkan. Upravo ulaganje u digitalnu budućnost jedan je od prioriteta ovog plana Evropske unije u okviru kojeg je poseban akcenat stavljen na obrazovanje, preduzetništvo, zdravstvo, energetiku, istraživanje, inovacije, pametni rast, kao i ulaganje u širokopojasnu mrežu. Treba napomenuti i da je ovaj projekat deo šire inicijative, odnosno prvi od dve faze i da će se u narednoj fazi graditi širokopojasna infrastruktura do 900 škola i do 135.000 domaćinstava, što je jako važno da građani znaju. Jer upravo ulaganje u razvoj infrastrukture, bez obzira na to da li se radi o telekomunikacionoj ili putnoj infrastrukturi, predstavlja ključ za dalji ekonomski razvoj naše zemlje, što je jedan od prioriteta i ove Vlade Srbije. Ali ovaj projekat ima i šire značenje. On pokazuje da je Aleksandru Vučiću i SNS stalo do svakog građanina Republike Srbije, bez obzira na to u kom delu države živi. Nama je bitan svaki grad, svaka opština, svako selo, svaka mesna zajednica i svaki čovek u Republici Srbiji, dok je Draganu Đilasu jedino stalo do miliona evra koje je oteo od građana Republike Srbije i koje je probao da sakrije u Švajcarskoj, preko Mauricijusa, pa se do Hong Konga. I malo mu je to. Malo mu je što je od građana već oteo 619 miliona evra, pa sada na sve načine pokušava da se vrati na vlast, ne bi li nastavio tamo gde je stao. Jedini problem na tom putu prave mu građani Srbije koji nikada više neće glasati za njega i njegove prevarante iz bivšeg režima. Videli su građani Srbija jako dobro kako u praksi izgleda ta borba za državu i narod. To je isključivo borba za njihov lični interes, za milione evra koje su strpali u svoje džepove i bezbroj nekretnina koje ni sami više ne mogu da prebroje, dok su stotine hiljada građana Srbije ostavili na ulici i bez posla. Zbog toga im građani Srbije nikada više neće dati svoj glas, jer je glas za Dragana Đilasa i njegove saradnike iz bivšeg režima isključivo glas za ponovno čerupanje državne kase i njihovo lično bogaćenje. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedniče Skupštine. Uvažena ministarka, poštovani kolege poslanici, građani Srbije, ja sam Milija Miletić i dolazim iz Svrljiga. To je najlepša opština u Srbiji koja se nalazi pored grada Niša. To je najlepši grad u Srbiji. Inače, izabran sam sa liste Aleksandar Vučić – Za našu decu i u Skupštini predstavljam Ujedinjenu seljačku stranku, čiji sam i predsednik. Ja ću govoriti o problemima i glasam uvek za Predloge zakona koji se tiču svih nas koji živimo na teritoriji Srbije. Ovaj zakon i ovaj sporazum o kome sada govorimo je nešto što je vrlo bitno za naše seosko stanovništvo, za naša seljačka područja, za područja sa otežanim uslovima života gde mora biti više ulaganja, gde mora biti direktnog ulaganja, ovo je pozitivna stvar. Više puta sam u razgovoru sa tim operaterima, sada je to „Mobilna telefonija Srbije“, da li je „Telenor“, da li je VIP ili neki drugi, razgovarao sam i tražio sam od njih da oni u okviru svojih mogućnosti obezbede pokrivenost mreže u nekim seoskim područjima koja se nalaze u delu puta koji ide prema Staroj planini, a baš se nalazi preko Svrljiga. Tu imamo i seoska područja i potrebe. Ovim sada očekujem da ćemo imati mogućnost da pokrijemo i takvo područje, jer je intencija i želja vas i Ministarstva i naše Vlade i svih nas da se u svakom selu obezbedi taj internet da mogu u svakom trenutku naši ljudi, mladi i oni stari, da mogu da se edukuju, da mogu da vide neke novitete i za mene kao čoveka koji dolazi iz takve jedne opštine, koja jeste lepa, kažem najlepša opština, ali ima potrebe da se u takve opštine mnogo više ulaže. Nije to samo Svrljig, ima još takvih opština koje su brdsko-planinska područja, demografski jedno od najugroženijih, a imamo područja u selima gde ima i dece. Baš zbog te dece mi moramo obezbediti to što sada vi potencirate. Ja ću za ovo sigurno glasati i uvek ću govoriti pohvalno o takvim stvarima. S tim što je dobro da u nekom narednom periodu imamo mogućnosti da vi kao ministar i trgovine da svoju funkciju upotrebite za nešto što je pozitivno, a to je da se obezbedi bolji plasman naših proizvoda iz naših područja, recimo otkup mleka, i takve stvari. To su stvari koje su bitne za našeg seljaka, da putem interneta, recimo može da obezbedi jedan dobar, kvalitetan svrljiški sir, belmuž ili nešto drugo da u tom delu ide put preko Stare planine i dolazi veliki broj turista iz cele Srbije, ovde iz Beograda, Novog Sada, Subotice. Ti svi ljudi prolaze preko Niša, preko Svrljiga dolaze do naše opštine i to je stvarno velika potreba. Bilo bi dobro da nađemo načina da ovo bude pokrivenost maksimalna, i sa druge strane da obezbedimo osim interneta, druge osnovne uslove za život te naše dece, tih naših ljudi koji ostaju na tim područjima. Ja ću kao i do sad potencirati na takvim stvarima. Sad, po prvi put imamo jedno Ministarstvo za selo gde očekujemo da će biti mogućnosti da se neke stvari tu promene, s tim, što sam ja uvek govorio i to ponovo kažem – tuđa ruka svrab ne češe. Bilo bi dobro da svi oni koji vode određena ministarstva, koji vode određene sektore, da osećaju probleme naših seljaka, tog našeg mučenika, tog domaćina koji je štitio, hranio i branio zemlju. Još jednom uvažena ministarka voleo bih da je u tim područjima i opštinama iz koje ja dolazim da možemo da obezbedimo pokrivenost sa internetom za tu našu decu, a i mogućnost da se kroz to obezbedi plasman proizvoda naših poljoprivrednih proizvođača za one koji dolaze iz drugih krajeva, pa preko Svrljiga idu do Stare planine, to je odmaralište, skijalište, nešto najlepše u Srbiji. Još jednom, ja ću kao poslanik Ujedinjene seljačke stranke podržati ovaj sporazum, jer mislim da je ovo potreba, ovo je neki početak, ali sigurno da ćemo morati mnogo više da ulažemo u područja kao što je Srvljig, Bela Palanka, Babušnica, Gadžin Han i veliki broj takvih opština na jugoistoku Srbije, a isto to važi za Prijepolje, za Tutin, to važi i za Suboticu, za sva mesta treba isti život, ista mogućnost, a to možemo samo kada donosimo zakone, a ti zakoni da se primenjuju i da budu veća ulaganja u takva područja. Hvala još jednom.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nenad Filipović. Izvolite.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarsko sa saradnicima, da smo pre dvadesetak godina čuli rečenicu koja govori o olakšanoj komunikaciji među ljudima svi bismo pomislili da se radi o kvalitetnim putevima ili mostovima, ali danas kada čujemo taj deo rečenice koji govori o olakšanoj komunikaciji većina nas pomisli na brz internet. Mada, kada govorimo o ruralnim seoskim sredinama mnogi i danas misle na puteve gde su i dalje asfalti određeni infrastrukturni objekti i njihov nedostižni cilj. S obzirom da danas govorimo o ugovoru o zajmu od 18 miliona evra od Evropske banke za obnovu i razvoj, za širokopojasni internet u ruralnim sredinama u analizi dolazimo do određenih zaključaka. Naime, kada uzimate kredit ili zajam očekujete da se on isplati, odnosno da sam sebe kroz određeni broj godina otplati. Drugo, moramo znati da u ruralnim sredinama uglavnom živi staro stanovništvo i da se ta sela postepeno gase, pa se i postavlja pitanje – da li je suštinska potreba društva širokopojasni internet u ruralnim područjima? Mi u Jedinstvenoj Srbiji smatramo ovaj projekat Vlade opravdanim i u danu za glasanje poslanička grupa Jedinstvena Srbija će podržati ovaj predlog. Zašto? Pre svega, tačno je da u ruralnim sredinama preovlađuje pretežno staro stanovništvo, ali za jedno dete koje živi i takvim sredinama trebamo da se borimo i da omogućimo da i ta deca imaju bar približne uslove kao deca iz urbanih sredina. Škole u tim sredinama, tj. njihova isturena odeljenja su često sa jednim do nekoliko dece koji imaju pravo na kvalitetniju nastavu i pristup informacijama koje nudi internet. Podrška novih tehnologija, inovacija kroz digitalizaciju daje rezultate, na ne dugoročno gledano, već odmah jer savremene tehnologije prožimaju sve pore društva, pa je i to jedan od elemenata koji doprinosi da mi iz Jedinstvene Srbije podržimo jedan ovakav projekat, jer bilo koji zajam ili kredit da uzmete, a on odmah daje pozitivne rezultate je više nego isplativ. Realizacija ovakvog projekta do sada nije bila moguća bez intervencije države, jer ovakvi projekti nisu komercijalno isplativi. Operaterima se ne isplati da ulažu sredstva u takva područja. Kada u ovakvim sredinama imate internet o kome govorimo, povratak mladih na selo, ali i sam dolazak u takve sredine bio bi veoma olakšan. Dakle, ovakvim iskorakom koji danas pravimo, imamo pored navedenih pozitivnih stvari dobru polaznu osnovu i za usporavanje migracija stanovništva ili čak i u obrnutom procesu. Ta osnova može da se nadogradi ruralnim turizmom, jer XXI vek samo na papiru, vek potrebe za zdravom životnom sredinom, već bi bio i na ovaj direktan način realizovan. Da bi sve ovo zaživelo, moramo da se pozabavimo i infrastrukturom do tih sredina. S obzirom da ja dolazim sa juga Srbije, za Jablanički i Pčinjski okrug je ovo naročito lepa vest, jer mi obilujemo ruralnim sredinama, a implementacija jednog ovakvog projekta će omogućiti i uravnoteženi regionalni razvoj. Barem 20% sela pripada jednoj od kategorija ruralne sredine na jugu Srbije, a na primer, u Leskovcu imamo 144 naseljenih mesta, u dužini od 50 i širini 40 kilometara i po tom broju smo najrazuđeniji u Srbiji. Kada sam malopre rekao da mnoga ruralna sela nemaju adekvatnu infrastrukturu, zaključak se sam nameće, zbog tolike razuđenosti lokalna samouprava nije u mogućnosti sama da reši probleme i potrebno je da država priskoči u pomoć upravo kao što to i sada čini. Negde su lokalne samouprave same rešile te probleme, više od decenije smo mi iz Jablaničkog i Pčinjskog okruga, ali i drugih krajeva Srbije vodili naše građane zahvaljujući predsedniku Jedinstvene Srbije, Draganu Markoviću Palmi na izlete do Jagodine, da vidimo kako su uređena 52 sela, sa potpunom infrastrukturom. To je dobar primer kako treba da izgleda selo u XXI veku. Zašto je sve ovo bitno? Pre svega, krajnji cilj treba da bude da se smanji migracija stanovništva i da se omogući ostanak seoskog stanovništva na porodičnim ognjištima. Time bi se ojačale i porodice i vratila tradicija. Pored ovoga što sam rekao, za realizaciju ovog cilja je potrebno, i to ste vi dobro primetili, da se stvore nove tačke razvoja u nerazvijenim područjima. One bi bile barijera za sve ono sa čime se već decenijama suočavamo. Naime, da bi bilo jasnije o čemu govorim daću konkretan primer i time ću završiti. Nekada je Leskovac bio sastavljen od 17 opština. Danas su to veće seoske sredine ili naseljene mesta gradskog tipa. Jedno od njih je Vučje, a drugo Grdelica i to su barijere o kojima sam govorio. Centar dešavanja svih meštana sela koja gravitiraju oko Vučija i Grdelice upravo su bili tu, u Vučiju i Grdelici, ne u Leskovcu. Vučije je udaljeno 17 kilometara od Leskovca, a od Vučja do sela Oruglice, koja pripada Leskovcu, a na administrativnoj liniji je, imate još 30 kilometara. Tada je Oruglica imala 40 i više đaka, danas ima samo jednog i za tog jednog đaka treba da se borimo. Zato treba internet u takvim selima. Zato treba asfalt do svakog sela. Zato treba da ojačamo barijere kao što su Vučje i Grdelica, jer ćemo onda spasiti selo. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Dijana Radović. Izvolite.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine, uvažena ministarko Matić sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, o potrebi stvaranja boljih uslova za život na selu, kao i o značaju ulaganja u infrastrukturu u ruralnim sredinama kako bismo zadržali mlade ljude da ostanu i da žive u svojim mestima govorila sam više puta u ovom viskom Domu. S tim u vezi, današnja tačka dnevnog reda – Predlog zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu između Vlade Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj govori upravo o spremnosti i rešenosti Vlade Republike Srbije da te uslove i omogući, ali i realizuje. Projekat izgradnje širokopojasne komunikacione infrastrukture u ruralnim predelima u tom smislu omogućiće kvalitetan internet koji će pokrivati ruralna područja i na taj način imaće poseban značaj za povećanje kvaliteta svakodnevnog života ljudi koji žive i rade na selu. Može se reći da je u pitanju projekat koji će u velikoj meri olakšati život na selu, jer je danas digitalizacija i razvoj elektronskih komunikacija jedan od neophodnih uslova za razvoj i napredak svake sredine i svakog društva. U prethodnih godinu dana svedoci smo da je internet bio ključno sredstvo za prevazilaženje brojnih problema koji nam je virus Kovid 19 doneo i da smo u tom slučaju posebno imali problema u obrazovanju, ali i mogućnost rada i ispunjavanja radne obaveze uopšte. Ceo sistem nastavio je i da funkcioniše upravo zahvaljujući internetu, odnosno tu pre svega mislim na onlajn nastavu, ali i na rad od kuće. Pandemija je, slobodno možemo reći, ogolila dodatno digitalnu nejednakost između dece u ruralnim i dece u urbanim sredinama. Prema podacima do kojih sam došla pripremajući se za današnje izlaganje, preko 80% mladih u Srbiji svakodnevno koristi internet, a svaka deveta mlada osoba u Srbiji nema kvalitetan pristup internetu, što dalje implicira da u prosečnom razredu u Srbiji najmanje tri učenika nemaju dobre uslove za onlajn učenje. Upravo je ovaj projekat prilika da prevaziđemo i ovaj problem i imajući u vidu da danas deca širom sveta koriste internet ne samo za međusobnu komunikaciju i ne samo za učenje, već i za pravljenje određenih programa i softvera kako bi unapredili život u svojim lokalnim zajednicama. Jedan od primera gde je unapređen i život u globalnoj zajednici jeste i sedamnaestogodišnji dečak iz Vašingtona, o kome smo imali priliku da čitamo prethodnih meseci, a koji je napravio sajt za praćenje zaraze korona virusom. Upravo zbog toga je važno što danas diskutujemo o ovom projektu, kao što je važno i Projekat „Povezane škole“, koji smo ratifikovali krajem prošle godine, jer doprinosi da deca u ruralnim sredinama imaju dostupne i kvalitetne računarske mreže i računarsku opremu, ali takođe i pristup internetu i na taj način imaju priliku i mogućnost da realizuju neke od svojih ideja i da budu pripremljena za izazove koji ih očekuju u budućnosti, odnosno da ne zaostaju za svojim vršnjacima koji žive u gradskim sredinama. Naravno, najveće benefite od ovog projekta svakako očekujemo u sektoru obrazovanja, jer će ovim projektom biti obuhvaćeno povezivanje internetom preko 500 osnovnih i srednjih škola, kao i drugih javnih ustanova u ruralnim područjima i preko 80.000 domaćinstava u okolnim sredinama. Ovo je posebno značajno ako uzmemo u obzir da je tokom pandemije korona virusa u ruralnim sredinama imalo određenih problema prilikom izvođenja i organizovanja onlajn nastave, dok u gradskim sredinama to nije bio slučaj i onlajn nastava se odvijala sasvim normalno. U seoskim područjima su posebno prosvetni radnici izneli veliki teret ovih novonastalih okolnosti i s tim u vezi smatram da će upravo i ulaganje u komunikacionu infrastrukturu, kao i u računarsku opremu, ali i u modernizaciju škola, upravo doprineti prosvetnim radnicima da lakše obavljaju svoj posao, kao i da izvode nastavu kvalitetnije i bolje. U širem kontekstu, upravo ovo ulaganje doprineće jednom mnogo većem društvenom problemu, a to je da će uticati pozitivno na opstanak naših sela. Zato je ovo odličan primer kako kvalitetnim projektima možemo da predupredimo i da rešimo velike i šire društvene probleme. Obezbeđenje kvalitetnog interneta kojim bi bilo pokriveno celokupno područje Srbije doprinosi i unapređenju ruralnih i udaljenih oblasti, stvaranju povoljnog privredno ambijenta, unapređenju industrijskih oblasti, ali i povezivanju privrednih regiona naše zemlje. Internet, kao što znamo, je danas potreba i poslovnih komunikacija i takođe jedno od osnovnih sredstava elektronskog poslovanja. U tom smislu, širenje mreže na ruralna područja benefite će osetiti i naši poljoprivredni proizvođači koji će na taj način mnogo lakše moći da dođu do kupaca za svoje proizvode i moći će mnogo lakše i uspešnije da prezentuju, ali i da prodaju svoje proizvode putem interneta. Ono što je posebno važno jeste da i mladi na selu neće više imati osećaj da su građani drugog reda, jer nemaju mogućnosti da koriste mobilne telefone i računare kao sredstvo komunikacije i veze sa svetom, a ova prilika da realizujemo ovaj projekat svakako da će doprineti da se našem selu približe sve informacije koje dolaze iz sveta, brz protok informacija i iskustava koje će imati priliku da razmenjuju, ali takođe će uticati na modernizaciju sela i na razvoj seoskog turizma kao vrste turizma koja je poslednjih godina u ekspanziji u Srbiji. Ono što je od višestrukog značaja za razvoj ruralnih područja svakako jeste i mogućnost da naši građani u ruralnim područjima mogu da koriste elektronske ustupke javnog sektora i što će im olakšati život i smanjiti mnoge situacije i komplikovanosti sa administracijom. Na kraju, iskoristila bih priliku i prisustvo ministarke Matić i ukazala na potrebu ne samo poboljšanja signala interneta, već i na potrebu poboljšanja signala mobilne telefonije u selima širom Srbije sa čime se naši građani još uvek često susreću, a što im onemogućava normalno svakodnevno funkcionisanje. Razvoj informaciono-komunikacione tehnologije ne utiče samo da održavamo one navike koje su sredstvo 21. veka i, naravno, odraz digitalnog društva u kome se nalazimo, već i ostvaruje nam određene jednake polazne mogućnosti za sve sfere društvenog života. Ovaj zajam i efekti koje se očekuju od izgradnje širokopojasnog interneta za mnoga ruralna područja u Srbiji poslanička grupa Socijalističke partije Srbije smatra kao investiciju u budućnost, a ne kao trošak i mi ćemo u danu za glasanje podržati ovaj Ugovor o zajmu između Vlade Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, koji je danas na dnevnom redu. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Ivana Nikolić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, Srbija se kroz proces digitalizacije transformiše i pruža kvalitetnije usluge građanima i stvara sve više radnih mesta sa visokom platama i ne samo u IT sektoru, nego i u drugim oblastima. Predlog zakona koji je na dnevnom redu važno je da usvojimo, jer širokopojasni internet predstavlja način povezivanja na internet, gde će omogućiti i veća brzina prenosa podataka. Sve ovo u velikoj meri utiče na poboljšanje kvaliteta života naših građana, u efikasnijem funkcionisanju u mnogobrojnim oblastima. Upravo je predsednik Republike gospodin Aleksandar Vučić, kada je predstavio plan Srbija 2025, najavio velika ulaganja u obrazovanje, što podrazumeva i ulaganje u ove oblasti. Znači, brz internet za sve učenike i studente, a posebno je jako važno i za digitalne udžbenike i za digitalne učionice. Opremanje škola u selima informacionom mrežom znatno poboljšava kvalitet nastave i omogućava nastavu na daljinu, što se pokazalo izuzetno važnim i u vreme pandemije u kojoj se nalazimo. Važnost realizacije ovog projekta ogleda se u činjenici da postoje mnoge strategije i agende koje se odnose na unapređenje javnog upravljanja i poslovnog ambijenta putem podrške novih tehnologija i inovacija, upravo kroz digitalizaciju, u ovom slučaju i uvođenje širokopojasnog interneta. Uglavnom, kada govorimo o ovim stvarima, kada govorimo o IT tehnologijama, o novim softverskim paketima, novim softverima, novim rešenjima, jasno je da Srbija ide dobrim putem, ide u korak sa savremenim svetom. Neko može da komentariše, da postavi pitanje da li je to skupo ili nije skupo, koliko to košta itd. Ovo nije skupo. Nije skupo kada ulažete u mlade, kada ulažete u obrazovanje jer to su temelji naše budućnosti. Može li se izračunati cena, odnosno koliko vredi softver koji se kupi, a koji ničemu ne služi, koji se nikada ne upotrebi, a kupi se novcem građana Republike Srbije? Mi takve primere imamo u prošlosti. Sva sreća za građane Srbije to jeste deo njihove prošlosti, ali nekako i način takvog jednog delovanja, ophođenja prema budžetu i prema novcu građana Srbije i samog poslovanja, vođenja politike vidimo kakve su posledice danas, kada je javnost i te kako informisana o mnogobrojnim računima Dragana Đilasa u mnogobrojnim zemljama širom sveta, počev od Mauricijusa, preko Švajcarske, Hong Konga itd. Kada sam malopre spomenula softver, želim da iznesem jedan primer, koji je jedan od mnogih u nizu od desetine ili stotine drugih primera, kako je izgledalo ulaganje Dragana Đilasa u budućnost u Srbiji. Bivša vlast u Beogradu na čelu sa Draganom Đilasom kupila je softver, tzv. SAP ERP 2009. godine, koji nikada nije upotrebljen. Tako su oni išli u korak sa modernim svetom. Softver plaćen oko 10 miliona evra nikada nije stavljen u upotrebu. Ideja, ako uopšte mogu da kažem ideja, jeste bila da se uvežu gradske službe, sekretarijati, neke druge institucije i o tome govori ova činjenica da škola ili obrazovanje ili mladi nisu bili prioritet, da ne pričam i o zdravstvu. Svejedno, ovaj softver nije upotrebljen, a ono što je interesantno jeste da je sa istom firmom gradska vlast tada, nakon ove činjenice da su kupili softver, da ga nisu stavili u upotrebu, potpisala još jedan ugovor. Kupili su softverski paket vredan pola miliona evra za, kako se navodi, konsultantsko-servisne usluge. Tako je Dragan Đilas ulagao u budućnost građana Srbije. Ovo je samo jedan primer kada govorimo o softverima IT tehnologije, obrazovanju mladih i generalno o IT sektoru u Srbiji. Ko zna koliko još takvih primera ima? Nije ni čudo što se suočavamo sa ovim vestima prethodnih dana, naročito poslednjih desetak dana. Ovde je potpuno jasno da nije sporno da neko može da zaradi i veliku količinu novca, da zaradi milione, iako je to teško običnim građanima da zamisle i nije sporno biti uspešan u privatnom sektoru, ali jeste sporno da vam se bankovni računi mnogostruko uvećavaju baš za vreme dok obavljate javnu funkciju, dok ste na vlasti, dok treba odgovorno da rukovodite i da upravljate novcem građana Republike Srbije. Nije problem imati ovoliko novca, ako je on prijavljen, ako je stečen legalno i ako je plaćen porez na njega. Sve ovo izaziva ogromnu sumnju, jer imajući u vidu šta je sve izneto, da jednostavno Dragan Đilas, ne samo da ne može da demantuje, već on ne može da se upristoji da odgovori na pitanje novinarima ovih dana. Ovoliko sumnjivih pitanja, zaista otvara prostor da nadležne institucije deluju. Njima će biti potrebno dosta vremena i truda i rada i energije i snage da uđu u trag svim ovim situacijama sa kojima smo upoznati prethodnih dana i da to prezentuju građanima Srbije kako je bivši režim koristio njihov novac. Kada pitate bivši režim kako su usmeravali novac građana Srbije, oni u ovoj situaciji mogu danas da izađu sa globusom ili sa mapom, sa kartom sveta i da pokažu lokacije gde su ti novci trenutno, od zemlje do zemlje, od kontinenta do kontinenta. Kada pitate odgovorno rukovodstvo koje sprovodi program SNS gde se usmerava novac, mi onda pokažemo puteve, pokažemo bolnice, pokažemo škole, vrtiće, pruge, nove fabrike. Danas, kada govorimo ovoj temi, govorimo i o modernizaciji, o savremenom načinu rada u našim školama. To je razlika između nas i njih, i to jasno građani govore, iz izbornog procesa u izborni proces daju sve veću podršku politici koju sprovodi predsednik Aleksandar Vučić i SNS. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Muamer Bačevac. Izvolite.
Uvažena ministarko sa pomoćnicima, gospodine predsedavajući, koleginice i kolege, razvoj ruralnih oblasti, povezivanje industrijskih zona, povezivanje privrednih delova naše zemlje, unapređivanje i ulaganje u nove tehnologije i inovacije u poslovanju, zar bi i jedan od ovih navedenih ciljeva mogao da se ostvari bez stabilne internet konekcije i bez brzog interneta? Ne bi. Danas ono što smo podrazumevali pod dobrom infrastrukturom za privredni razvoj, dobre puteve, dobru električnu mrežu predstavlja i dobar internet pristup, brz internet, i to je praktično danas glavna komunikacija i glavni preduslov za industrijski razvoj. To je nešto na čemu mi iz SDP insistiramo, nešto što može da unapredi našeg radnika, nešto što može da mu poveća cenu i da ga zaista opskrbi sa neophodnim veštinama i znanjima. Zbog toga ćemo ovaj zajam svakako podržati od 18 miliona. Od toga skoro dva miliona, 1,7 miliona su bespovratna sredstva i, naravno, njime želimo i jako mi je drago što se finansira širokopojasna infrastruktura, ja sam već o tome pričao, u ruralnim regionima naše zemlje. To je, još jednom kažem, dobar preduslov, ali obavezan preduslov za razvoj, industrijski razvoj naših krajeva, a znamo da su ruralni krajevi na kojima se ovde potencira, reći ću, najmanje razvijeni krajevi u našoj zemlji. Znači, preko 500 ruralnih naselja će biti pokriveno, 500 škola u ruralnim područjima i preko 80 lokalnih domaćinstava. Širokopojasni pristup građanima omogućava, osim telefona i TV, da mogu da koriste i neke jako savremene servise i usluge – e-banking, e-poslovanje, e-zdravstvo, e-školstvo itd. Znači, sada će neka baka, na primer, u novopazarskom selu Muhovu moći da se vrlo jednostavno prijavi za vakcinaciju u našem domu zdravlja ili da nam da informaciju da mi organizujemo naše službe, a to činimo u Novom Pazaru, i da pošaljemo ljude koji će vakcinisati i u tim ruralnim oblastima. Na primer, neki će student preko KoBSON-a Narodne biblioteke Srbije u okolini Brodareva, u Prijepolju moći da lista najsavremeniji udžbenik u bilo kojoj svetskoj biblioteci i na taj način bravurozno spremiti svoj ispit i da dođe do zaista kvalitetnog znanja. Znam da je ministarka trgovine, turizma i telekomunikacija u prethodnom mandatu, kao državna sekretarka, bila član Komisije za saradnju sa UNESKO za IT oblast i za informaciono društvo. Takođe, znam da je ministarka bila na čelu radne grupe za definisanje Nacionalne širokopojasne mreže. Znači, vi ste bili i promoter i kreator ove ideje da brz i kvalitetan internet stigne u sve krajeve naše zemlje. Vreme u kojem danas živimo na najbolji način pokazuje šta znači i šta će značiti ljudima u ovim krajevima internet pristup, jer mi danas preko interneta se školujemo, razgovaramo, kupujemo, uče naša deca itd. Znači, ovo vreme je pokazalo da je vaša ideja i ono na čemu ste insistirali bilo jako bitno. Nama u SDP glavni kriterijum za delegiranje naših funkcionera na javne pozicije jesu pristojnost i rezultati, minimum populizma i maksimum profesionalnosti. To je maksima našeg lidera na kojoj on uvek insistira. Socijaldemokratska partija je lider u promovisanju ženskog preduzetništva, ženskog poslovanja, ženskog lideršipa i mogu da zaključim da je ministarka Matić pravi predstavnik naših političkih svetonadzora. Želim da i vas, ministarka, i nas ljudi upamte po hajratima, po dobrim projektima koje će koristiti generacije posle nas. Na dobrom ste putu.
Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Boban Birmančević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, poštovana ministarko sa saradnicima, poštovani dragi građani Srbije, današnja tema o kojoj raspravljamo i za koju tražimo podršku od skupštinske većine, širokopojasni internet, digitalizacija Srbije, ali sa posebnim akcentom i sa zadatkom razvoja interneta u ruralnim predelima, u seoskom području zaista je tema koja zavređuje svu pažnju poslanika, ali i srpske javnosti. Ono o čemu mi danas raspravljamo i zašta hoćemo da dobijemo podršku skupštinske većine je nešto što je drugima bila misaona imenica i nešto što drugi nisu mogli da obećaju ni kao predizborno obećanje, a kamoli da to sprovedu u delo. Kvalitet infrastrukture u seoskom području nije više samo put, struja, voda, moramo više i moramo bolje. Da li je potreban internet? Internet je preko potreban, neophodan i još jedan je od razloga zbog koga će se neko odlučiti da ostane u selu. Ali, to nije dovoljno, moramo ići dalje od toga. To mora biti i proizvodnja zdrave hrane, to mora biti i seoski turizam, to moraju biti novi uslovi i načini trgovine gde će upravo ono što se proizvede u selu naći put da dođe do Niša, Novog Sada, Beograda, Kragujevca, da nađe put do balkanskih, ali i evropskih gradova. Jedan od razloga zašto ovo mora biti podržano je upravo taj da taj prozor u svet bude širokopojasni internet. U prvoj fazi, evo u razgovoru sa ministarkom i članovima njenog kabineta, u prvoj fazi ovog projekta je to upućeno za opremanje škola, školskih učionica, ali će svakako biti moguće upotrebiti u selima i za mesne zajednice, za domove kulture i za sve one kojima je internet potreban. Evo prilike, evo i poziva predsednicima opština, gradonačelnicima da za svoja nerazvijena seoska područja uzmu učešće. Neka se obrate ministarstvu, neka naprave konekciju i dogovor sa ministarstvom da pomognu u delu ne samo implementacije, nego i samog obučavanja i primene ne samo, kažem, u školama i učionicama, nego upravo i u seoskim mesnim zajednicama, domovima kulture i bilo gde gde je taj internet potreban, možda u nekoj ambulanti ili bilo gde, bukvalno bilo gde. Bilo bi dobro, takođe i na Odboru za finansije smo pričali o tome, da moraju timovi iz ministarstva, stručni timovi, obučeni timovi, ljudi koji se bave tim biti na terenu i pomoći da se taj softver i hardver koji je završio u školama jednostavno i objasni i pokaže učenicima, učiteljima, onima koji će biti korisnici i način na koji to da jednostavno koriste i upotrebe. Za jednog jedinog učenika vredi i za tog jednog jedinog učenika, čim postoji škola, postoji i budućnost za to selo, postoji i mesna zajednica i postoji razlog da ti ljudi ostanu na tim mestima. Dok razmišljam o ovome, eve kratkog i jasnog primera, a to je upravo prijavljivanje za vakcinaciju, za imunizaciju i način na koji se naši građani prijavljuju. Naravno da je uz pomoć interneta, digitalizacije koja je na većem delu Srbije u primeni, koja je već primenjena, ali još jedan od razloga zašto taj internet treba da bude dostupan svima, naravno dok nemaju tog interneta predsednik je uspeo da organizuje i da obezbedi vakcinu za sve. Ali, nije dovoljno obezbediti vakcinu koja će biti smeštena u ambulante, domove zdravlja i bolnice u gradovima. Mobilni timovi u što kraćem roku, u što kraćem vremenu da obiđu starije ljude i da upravo i starijima, ali i mlađima koji u jednom trenutku nemaju internet omogući upravo potrebnu imunizaciju. Poziv predsednicima opština nije formalan, nego je suštinski. Predsednici opština kao izabrani ljudi za te opštine, za ta sela upravo moraju da se uključe zajedno sa svojim timovima u implementaciju ovih projekata. Dobro je da imamo za koga da radimo ovo, jer da nije bilo politike Aleksandra Vučića od 2012. godine do sada mi ovo ne bi imali gde da instaliramo i ne bi imali za koga da široko pojasni internet dovedemo u sela. Ne treba biti sad veliki stručnjak, pa doći do zaključka da postoje ozbiljni problemi za sela, ali pokazao je primer situacije sa Kovidom da se upravo selo našlo kao prvi, ja mislim i najznačajniji, u odbrani Srbije od Kovida, a to je upravo selo, hrana koja se proizvodi u selu i stabilnost koju dobijamo. Jer, ne zavisimo, sa jedne strane kada je hrana u pitanju, ni od koga, a sa druge strane uz Aleksandra Vučića ne zavisimo ni kada je imunizacija u pitanju ni od zapada, istoka, ni juga, ni severa, nego zavisimo isključivo od sebe, odnosno od našeg predsednika i od njegove moći i snage da u ovim teškim trenucima se izbori, bukvalno izbori za svaku vakcinu. Način na koji se sada Srbija ponaša može da služi za primer svim evropskim i naravno svetskim državama. Dok mi raspravljamo o bežičnom internetu, o širokopojasnom internetu u seoskim mesnim zajednicama na seoskom području za male škole, pa i za jednog učenika, dok vodimo brigu o tome da se nađe posao za sve, da se uradi putna infrastruktura do svakog sela, do svake kuće, imaju neki drugi koji razmišljaju o tome kako da sakriju što više para, koji ne mogu tačno da utvrde u kojim se to državama i bankama nalaze milioni evra i koji u isto vreme za te milione evra za koje ne znaju ni kako su ih stekli, ni koliko je koji građanin oštećen, ali za koje znaju gde im se nalaze, ne nalaze razloge da se izvinjavaju, da se uvuku i sklone, da se uvuku u mišju rupu i da iz nje ne izlaze dok po njih ne dođe neko iz državnih organa da ih pita – dobro ljudi, odakle vama tolike pare? Ja bih voleo da u ovom trenutku neko od državnih organa jednostavno nađe načina da građanima iznese istinu o 619 miliona evra, koliko je prihodovala firma Dragana Đilasa, koji u isto vreme pokušava da bude lider, samo ne znam čiji. Njegove laži koje on svakodnevno iznosi, u njih više ne veruje ni on, ne veruju ni njegovi bliski saradnici, nema ih mnogo, ali ni oni mu više ne veruju, a o građanima Srbije nemamo šta da pričamo. Kome veruju građani Srbije, to oni pokažu na izborima. Sa druge strane imamo ljude koji u ovoj nemoći, u nemoći da urade bilo šta dobro za Srbiju, za svoje neuspehe, za neuspehe jedne propale politike, naravno neopravdano krive Aleksandra Vučića, jedino što mogu to je da prete. Najnovije pretnje u današnjem danu i pretnje koje su upućene predsedniku su još jedan vid i pokušaj da se destabilizuje Srbija, da se destabilizuje Aleksandar Vučić, da se destabilizuje SNS, pa i ova skupštinska većina. Poruka je vrlo jednostavna – pretnje im uroditi plodom neće. Na te pretnje mi reagujemo novim projektima, novim zakonima i novim investicijama i novim radnim mestima. Na njihove pretnje Aleksandar Vučić reaguje upravo novim auto-putevima, novim obilaskom svih onih koje je trebao obići, čovek koji je spreman da sasluša svakoga i da svakome služi kao uzor i služi kao neko na koga se mogu ugledati ima pravo da vodi ovu Srbiju, ima pravo da očekuje podršku koju od te Srbije i dobija. Još jednom, vredi se boriti za svaku školu, za svaku učionicu, za svaki širokopojasni internet u bilo kom selu. Vredi se boriti za svako učenika. Insistiram na tome da u danu za glasanje se prebroji ko je glasao, a ko nije glasao za budućnost naših sela, za budućnost i tog jednog učenika. Hvala.
Hvala. Narodna poslanica Svetlana Milijić.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovana ministarka sa saradnicima, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, poštovani građani Srbije, strukturu i dinamiku društva na globalnom nivou, njegovu sadašnjost i njegovu budućnost determiniše sve više naučno-tehnološki razvoj i informatička revolucija. Razvoj elektronskih tehnologija komuniciranja je neodvojiv od modernizacije i predstavlja pokretač društvenih promena. Širokopojasni internet jeste način povezivanja na internet koji je 10 puta brži od osnovnog pristupa, odnosno omogućava veliku brzinu prenosa podataka. Upotrebom širokopojasnog interneta, odnosno njegovim omogućavanjem 80 hiljada domaćinstava širom Srbije, oko 500 škola i javnih institucija dobiće brzi internet, odnosno zahvaljujući procesu digitalizacije koji podržava Evropska banka za obnovu i razvoj. Vilijem Gibson je jednom rekao - budućnost je već počela, jedino ona nije ravnomerno raspoređena. Svesni smo da stilovi života u ruralnim sredinama se u mnogome razlikuju od urbanih sredina, razlikuju se ne samo po tradiciji, već se razlikuju i po limitiranosti određenih usluga, naročito onih javnih. Ovim projektom omogućiće se poboljšanje socioekonomskih, društvenih, kulturnih i obrazovnih kapaciteta ruralnih sredina, što dovodi do ubrzanog regionalnog razvoja i napretka u evropskim integracijama. Na ovaj način stvoriće se podsticajno ekonomsko okruženje, kvalitetniji uslovi života za žitelje ruralnih područja, što se tiče državne administracije, kao što je portal e-uprava, zatim, kvalitetnije i mnogo brže usluge iz oblasti medicine, usluge iz oblasti trgovine ili usluge plaćanja na daljinu, a da ne govorim o tome koliko je to važno za obrazovanje obzirom da smo svesni da u vreme pandemije korona virusom se učenje na daljinu pokazalo veoma značajnim. Ovakav pristup, takođe, omogućiće proizvođačima da se upoznaju sa boljim, novim, inovativnim načinima vođenja proizvodnje. Povećava se njihovo znanje o tržišnim i ekonomskim trendovima iz oblasti poljoprivrede i poljoprivrednog razvoja. Ono što je takođe značajno da se naglasi jeste da informaciono-telekomunikacione tehnologije omogućavaju stanovnicima ruralnih područja da deluju zajednički, da se umrežavaju, da se šire, jačaju u oblasti ne samo poljoprivrede, već stočarstva, trgovine, turizma i naročito preduzetništva. Zašto je ovo važno? Važno je upravo zbog osetljivih kategorija stanovnika ruralnih područaja kao što su mladi i kao što su žene na selu zbog preduzetništva i zbog novih radnih mesta. Razvoj informacionih tehnologija i komunikacionih tehnologija ima naročit značaj za osetljive kategorije jer se na taj način smanjuje njihova izolovanost iz protoka informacija. Ono što jeste značajno jeste naglasiti to da se ne samo povećava broj radnih mesta, već se otvaraju nove mogućnosti za žitelje ruralnog područja čime se podstiče socioekonomski razvoj. Moram da podsetim građane Srbije i sve one ljude koje to interesuje, a interesuje mnoge, jer u poslednjih 10 dana smo svedoci nečega što je Srbiju ostavilo i svakog normalnog građanina zatečenim, a to je 57 tajnih računa u 17 egzotičnih zemalja gospodina Dragana Đilasa, koji je podsetiću građane Republike Srbije u periodu od maja 2007. do juna 2008. godine obavljao posao ministra bez portfelja, zaduženog za sprovođenje Nacionalnog investicionog plana. U šta je to gospodin Đilas ulagao u ovu Srbiju? Jel to možda ulagao u neki metar autoputa, neku školu na selu, neku bolnicu ili bilo šta drugo osim u svoj džep, odnosno u te svoje tajne račune koji sada isplivavaju kao kada se povuče more pa ostane da se vidi šta je iza toga ostalo? Da li je možda ulagao u obrazovanje, nauku, tehnologiju? Nije, ulagao je samo u sebe, u svoje tajne račune, u svoje nekretnine i ulaže i dalje u to da ruši politiku predsednika Aleksandra Vučića koji ovu Srbiju je počeo da diže iz pepela posle pustoši koju su oni ostavili. Sada imamo nove bolnice, vakcine za sve građane Republike Srbije koje su obezbeđene, građani sami biraju koju će vakcinu da prime, brže idemo od jednog grada do drugog ne samo mi već i deca tih političara koju su iza sebe ostavili pustoš do 2012. godine. To je Srbija koju mi ne želimo. Mi želimo Srbiju koja će da napreduje, Srbiju koja raste, Srbiju koja je stabilna država, Srbiju koja je bolja za svu našu decu. Živela naša Srbija. Hvala.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Svetlani Milijić. Reč ima narodni poslanik Boris Bursać. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovane kolege poslanici, poštovani građani Srbije, poštovana ministarka sa saradnicima, danas bih iskoristio priliku i pažnju posvetio Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu koji se tiče projekta izgradnje širokopojasne komunikacione infrastrukture u ruralnim predelima između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj. Pre više od 30 godina dogodila se stvar koja je iz korena promenila tok čovečanstva i svet kakav poznajemo. Mreža svih mreža ili internet, kako ga mi kolokvijalno zovemo, rođen je 12. marta 1979. godine i nakon samo nekoliko godina postojanja internet je eksplodirao i postao sveprisutna stvar u životu svakog čoveka. U našoj zemlji internet se pojavio nekoliko godina kasnije, tačnije 1996. godine. Od tada internet i sve ostale kompjuterske i informacione tehnologije napreduju nezamislivom brzinom. Značaj interneta se povećavao i povećava se u skladu sa njegovim razvojem. Isprva je predstavljao prenos samo određenih vrsta informacija. Danas internet bukvalno predstavlja dostupnost svim vrstama informacija. Prednosti današnjeg interneta su ogromne i ogledaju se pre svega u mogućnostima učenja putem interneta, brze dostupnosti informacijama, pregled aktuelnih vesti, komunikacije sa drugim ljudima, razmeni iskustava, mišljenja i informacija sa drugim ljudima itd. Internet nam danas pruža sve moguće informacije i uputstva u bilo kom trenutku za nekoliko milisekundi. Na osnovu podataka Ministarstva trgovine, turizma i telekomunikacija ustanovljeno je da je za nešto više od pola miliona domaćinstava u ruralnim predelima ne postoji ekonomski interes operatora za razvoj mreža nove generacije, odnosno pristup internetu velikih brzina. Da budemo precizniji, u medijima se pojavila informacija da pola miliona domaćinstava u Republici Srbiji nema internet pristup, ali to je greška. To je notorna laž i neistina. Dakle, ova domaćinstva imaju internet, ali ne i pristup internetu velikih brzina. Daljom analizom Ministarstva trgovine, turizma i telekomunikacija utvrđeno je da samo 5% domaćinstava, odnosno oko 125 hiljada domaćinstava nema fiksni pristup internetu. Iako je ovaj broj domaćinstava mali, Srbija kao odgovorna država svesna važnosti interneta u 21. veku odlučila je da pokrene projekat razvoja širokopojasne infrastrukture u ruralnim sredinama, a rezultat je upravo ovaj Predlog zakona. Kolika je važnost interneta imali smo prilike da vidimo u periodu korona krize kada je veliki broj građana Srbije bio u izolaciji. Dobar i brz internet omogućio je upravo tom delu građana da budu u kontaktu sa svojim najbližima, da kupuju onlajn, da dobiju pravovremene informacije i da lakše prebrode krizu. Zahvaljujući internetu omogućena je digitalna nastava za veliki broj đaka i studenata. Takođe, omogućen je rad od kuće velikom broju zaposlenih, pogotovo u periodu vanredne situacije, čime je jednim delom privreda nastavila da funkcioniše. Cilj ovog Predloga zakona jeste razvoj brzih širokopojasnih mreža u belim zonama, odnosno područjima koja nemaju pristup brzom internetu, tačnije u ruralnim područjima širom Republike Srbije, fokusirajući se na škole kao pristupne tačke i prioritetne korisnike. Ovim Predlogom zakona o zajmu biće omogućena izgradnja širokopojasne infrastrukture koja će povezivati 500 škola i javnih ustanova u naseljima u belim zonama, odnosno tim seoskim područjima sa postojećom širokopojasnom infrastrukturom i obezbediti besplatno i dugoročno pravo korišćenja operatorima elektronskih komunikacija izabranih putem javnog tendera. Zauzvrat, izabrani operatori paralelno će graditi infrastrukturu koja prenosi signale iz širokopojasne mreže na relativno maloj udaljenosti, tačnije od kuće do kuće, koja povezuje škole do 80 hiljada okolnih domaćinstava. Moramo napomenuti da je ovaj projekat, odnosno Predlog zakona, deo šire inicijative i predstavlja prvu od dve faze, gde druga faza targetira i do 900 škola i javnih ustanova i do 135 hiljada domaćinstava i planirana je kao zaseban projekat u 2021, odnosno 2022. godini. Dakle, i pored krize prouzrokovane pandemijom korona virusa, ulaže se u projekte koji su od vitalnog značaja za naše građane, konstantno se radi na privlačenju novih investicija, na rastu plata i penzija, na izgradnji novih saobraćajnica. Sada, u ovom trenutku, poštovane kolege i poštovani građani Srbije, radi se na izgradnji četiri auto-puta, a ideja je da do 1. decembra započne izgradnja još četiri auto-puta. Tako nešto u istoriji Srbije nije zabeleženo. Na ovaj način Srbija ide krupnim koracima napred i pristiže one koji su ispred nje. Takođe, moram iskoristiti ovu priliku i pohvaliti visprenost našeg predsednika i naše Vlade u borbi protiv korona virusa i nabavke vakcina. Srbija sprovodi jedan od najbržih programa vakcinacije protiv korona virusa u Evropi, obezbedila je građanima dostupnost svih svetskih vakcina. O tome ne govorim samo ja, već pišu američki „Blumberg“ i nemački „Frankfurter algemane cajtung“. Politika predsednika Republike Srbije, predsednice Vlade Republike Srbije, uprkos krizi koja je snašla ceo svet pa i nas, ruši sve barijere, otvara ekonomsku perspektivu, kako bismo išli što brže i što krupnijim koracima napred. Što se tiče širokopojasnog interneta o kome sam maločas govorio, on značajno utiče na brži pristup informacijama, na porast BDP-a, na zapošljavanje, na suzbijanje digitalnog jaza između urbanih i ruralnih područja i od ključnog je značaja za ravnomeran regionalni razvoj. Zato ću ja lično, a nadam se i moje kolege, u danu za glasanje podržati ovaj, kao i ostale predloge zakona, u nadi da će oni biti oslonac u borbi za jaku i modernu Srbiju. Živela Srbija!
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Borisu Bursaću. Reč ima narodna poslanica Adrijana Pupovac. Izvolite.
Hvala, gospođo potpredsednice. Uvažena gospođo ministar sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, dragi građani Republike Srbije, danas je pred nama na dnevnom redu izuzetno važan Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu. Radi se o projektu izgradnje širokopojasne komunikacije infrastrukture u ruralnim predelima između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, baziran na analizama i studijama geografskih, demografskih i socio-ekonomskih specifičnosti pojedinih delova teritorije Republike Srbije, koji manifestuje odgovornu politiku našeg predsednika Aleksandra Vučića, Ministarstva trgovine, turizma i telekomunikacije, ali i cele Vlade Republike Srbije, što pokazuje da je u njihovom fokusu upravo dislokacija, tj. ravnomerni regionalni razvoj naše države. Posebna pažnja je usmerena na povećanje brzine protoka podataka na internetu, u školama seoskih područja, u kojima će se nalaziti pristupne tačke pomoću kojih će se pristup internetu širiti do domaćinstava koja zbog svoje udaljenosti od gradskih sredina nisu mogla da se razvijaju. Opremanje škola u ruralnim sredinama informacionom mrežom, ali i izgradnjom infrastrukture, znatno će poboljšati kvalitet nastave, omogućiti realizaciju nastave na daljinu, olakšati i povećati kvalitet svakodnevnog života roditelja i dece, ali i povezivanje ljudi, privrednih regiona, razvoj industrijskih zona, kao i povećanje upotrebe novih tehnologija, inovacije u poslovanju i obrazovanju, a sve u cilju smanjenja nedostataka kvalifikovane radne snage i omogućavanje ostanka stanovništva u seoskim područjima, pozitivni efekat prve faze realizacije projekta izgradnje širokopojasne strukture u 400 do 600 ruralnih područja sa kojima je povezano između 400 i 600 ruralnih škola na optički pristup i omogućavanje pristupa za do 90.000 okolnih domaćinstava. Zbog pojedinaca koji će sve što je korisno i dobro probati da ospore, a i zbog naših građana, moram navesti i to da je sprovođenje postupka, tj. javnog poziva transparentno i nediskriminatorno i biće dodeljeno operateru koji dostavi ekonomski najpovoljniju ponudu, kao i to da su uslovi ugovora o zajmu, zahvaljujući kome će se rešiti decenijski problem, izuzetno povoljni, imajući u vidu da je period dospeća zajma do 15 godina, grejs period do tri godine, dok je rok za završetak projekta 31. decembar 2023. godine. Znajući da će i u najudaljenijim delovima najvećeg sela Borskog okruga, a to je selo Zlot, u delu Zlaća, ali i na Kobili, gde se nalazi škola, pristup internetu imati i mala Maša i mala Katarina, drugarice moje ćerkice Nine, ali i sva ostala deca koja žive na selu, ne samo u ostala 83 koja čine sastavni deo Borskog upravnog okruga, već i u ostalim ruralnim delovima Republike Srbije, radujem se što će, zahvaljujući odgovornoj i brižnoj politici Aleksandra Vučića, sva deca imati iste mogućnosti za svoje odrastanje. Iz svega iznetog, uverena sam da će, pored Poslaničke grupe „Aleksandar Vučić – Za našu decu“, za ono što je nama najsvetije, i naših koalicionih partnera, u danu za glasanje i ostali poslanici u plenumu, tj. u Skupštini, jednoglasno podržati ovaj predlog, imajući u vidu njegov značaj, ali i činjenicu da životi i odrastanje naše dece nemaju cenu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Adrijani Pupovac. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, postoji Zaštitnik građana. Ja sam davno rešio, još 1988. godine, da budem zaštitnik seljana. Kao neko ko je predsednik Narodne seljačke stranke i kao neko ko živi na selu, zahvaljujući tome što selo ima 3.000 stanovnika, što je na 42 kilometara od Beograda, poodavno imamo i kablovsku i internet i ADSL, na više načina možemo da dođemo do interneta. Imamo gasovod, imamo puteve, telefonske komunikacije, sve ulice su asfaltirane, tako da ono što mi imamo treba da imaju sva sela u Srbiji. Ukoliko želimo da selo živi prvo moramo omogućiti da na selu postoje odgovarajuća infrastruktura, a tu podrazumevam i telekomunikaciju. Kao drugo, moramo omogućiti subvencijama ne samo poljoprivrednoj već i prehrambenoj industriji da na selu može da se zaradi. Da može da se zaradi od prerade, da može da se zaradi od seoskog turizma i da na takav način privučemo naše seljane koji su otišli u grad i koji se ni u gradu nisu baš svi snašli kako treba, da mogu da se vrate i da imaju izvesnu budućnost na selu. Pozdravljam ovaj zajam od 18 miliona, zato što verujem da će se kroz to stvoriti i povećati BDP, odnosno da nećemo raditi ono što je radila stranka bivšeg režima koja je vladala pre nas, koja je uzimala dugove, a pri tome nije stvarala izvoz za vraćanje duga. Ukoliko se zadužujete, a pri tome stvarate izvoz za vraćanje duga, to je kao kada na selu kupite neku njivu na kredit, kupite neku mašinu na kredit i automatski imate izvoz za vraćanje duga. Postoje loša poljoprivredna gazdinstva koja uzmu kredit, nažalost postoje i takvi pa odu na more, kupe neki luksuzni auto i ne stvori izvoz za vraćanje duga. Onda je to veoma loš zajam, odnosno loše plasiran i loše uzet kredit. Mislim da ovo otvara šanse i za seoski turizam, mislim da poljoprivrednici mogu da povećaju poljoprivrednu proizvodnju zahvaljujući tome što na internetu mogu da doznaju o novim tehnologijama, mogu dosta toga da saznaju o sortnim semenima, sadnicama, priplodnim grlima, načinu držanja, mogu da nađu farme, način kako se one grade itd. Međutim, zajam je dobar, ali da razmislimo o tome da li nama svi ti zajmovi uistinu trebaju ili smo mogli da radimo na tome da se deo pokradenih para vrati. Pošto je reč o komunikacijama, ovih dana je aktuelna situacija sa Đilasom i njegovih 70 miliona evra njegovih, pod znacima navoda. Ja neću govoriti to je izlaz, za mene je to izvoz novca. Znači, Đilas je tamo na, ne znam koliko svojih računa, deponovao pare koje su prošle kroz prethodni neki postupak i odnekud su došle. Te pare su došle iz Šolakovog biznisa. Ali, kako ih je Šolak stekao? Dame i gospodo narodni poslanici, sutra igra reprezentacija Srbije. Veliki broj ovih seljana neće moći da prati reprezentaciju Srbije. Neće moći da prati. Suprotno zakonu član 64. o elektronskim medijima, seljaci, seosko stanovništvo neće moći da prati ovu utakmicu ukoliko nije prisutan kablovski operater SBB ili ukoliko nisu kupili satelitsku antenu koja se zove „Total“. Oni to neće moći da prate zato što se krši Zakon član 64. o elektronskim medijima. Taj član 64. kaže sledeće – REM, RATEL je nešto drugo, da REM kao regulator treba da utvrdi listu najvažnijih događaja. U najvažnije događaje spadaju utakmice reprezentacije Srbije. To su najvažniji sportski događaji. Stavljaju se na listu najznačajnijih događaja i to mogu da prenose samo televizijske stanice koje pokrivaju celo tržište Republike Srbije i sem kablovskog pristupa imaju slobodan pristup na antenu. To su zakonski uslovi. Da bi svi naši građani mogli da prate svoju reprezentaciju, zato što je na određen način i finansiraju i reprezentaciju i klubove koji se uglavnom finansiraju iz budžeta Republike Srbije. Sada dođemo do situacije da građani koji finansiraju naše reprezentacije, koji vole našu državu, koji vole da gledaju te sportske prenose koji spadaju u najvažnije događaje, oni ne mogu, nemaju pravo da gledaju, to pravo im je uskratio gospodin Šolak. Kako? Osnivač SBB-a je Televizija Kragujevac i Dragan Šolak. Iz televizije Kragujevac 1997. godine to je uradio Goran Petrović, trenutno u REM-u, član REM-a. Znači, čovek koji je osnivao SBB, koji se tada zvao KDS kontroliše šta radi SBB. Znači, kontroliše firmu koju je osnivao. Drugi majstor koji je nekada radio u REM-u i RRA se zove Nenad Janković, u Kragujevcu poznat kao Neša kauboj. To je drugi suosnivač, a treći je Dragan Šolak. E, sada ovaj Neša kauboj je otišao iz REM-a u Upravni odbor RTS-a. Sada gledajte ovo. Sportska prava može da kupi bilo koja televizijska stanica, ali recimo da ni jedna televizijska stanica iz Šolakovog dela iz SBB-a ne pokriva celo tržište, po članu 64. celo tržište Republike Srbije, niti ima slobodan pristup, što znači da oni mogu da kupe pravo, ali ne mogu da ga koriste. To je isto, kao kada bih ja kupio avion, ali nemam letačku dozvolu i nemam pravo da ga vozim na teritoriji Srbije, a recimo, kupim ga u Luksemburgu. To što sam ga ja kupio ne znači da imam pravo da ga koristim, jer ne ispunjavam druge zakonske uslove u Srbiji. On kupuje sportska prava koja nema pravo da prenosi. Oni su navodno registrovani u Luksemburgu. Ne kupuje sportska prava za Luksemburg, već kupuje sportska prava za Srbiju, a navodno reemituje program iz Luksemburga. Šta vi reemitujete iz Luksemburga kada tamo niste ni kupili sportska prava koja bi ovde navodno reemitovali. Ako je to tačno, onda moraju da kupe ta sportska prava, utakmicu naše reprezentacije treba da gledaju Luksemburžani, a da mi u reemitovanju možemo to da pratimo. Zašto RTS nije kupio ta sportska prava? Pa tamo je Neša kauboj. Sve je sinhronizovano. U REM-u jedan prati da REM ne utvrdi listu najvažnijih događaja, pa pošto kao nije utvrđeno ovi su ušli tako na divlje, a sa druge strane Neša kauboj u RTS-u prati da RTS ne kupi prava koja bi mogao da konzumira po zakonu i da ih plasira široj našoj javnosti, odnosno svim gledaocima koji žele da gledaju svoju reprezentaciju. Šta se time dobija? Dobija se interesovanje za SBB i "Total". Znači, ukoliko, a svi vole sport i fudbal, ukoliko želite da gledate vašu reprezentaciju koju finansirate na određen način, vi morate da se pretplatite na SBB ili na "Total". U suprotnom ste lišeni tog prava, što je suprotno članu 64. Zakona o elektronskim medijima. Šta se na drugi način stvara? Poluvreme im je najskuplja, i pre utakmice i posle utakmice, najskuplje reklame su kod emitovanja prenosa fudbala, košarke, odbojke itd, posebno fudbala. Sutra će biti fudbalska utakmica. Prebrojte koliko reklama će da se plasira na toj navodnoj prekograničnoj televiziji koja je lišena prava prenosa i to radi nezakonito uz pomoć REM-a i RTS-a. Još nešto, u Zakonu o oglašavanju, piše u članu 27, da domaće reklame ne mogu da emituju televizije koje reemituju program, a oni navodno reemituju iz Luksemburga. Na više načina se krši taj zakon. Sem što izazivaju veće interesovanje za pretplatnicima, to su pretplate mesečne, znači ko hoće da gleda reprezentaciju mora da bude spreman da 12 meseci prati, koliko kvalifikacije traju, recimo svetsko, evropsko prvenstvo, taj dugoročno mora da bude pretplatnik SBB i "Totala". U suprotnom neće moći da gleda ono što mu je zakon garantovao, a oni će nezakonito da ubace reklame. Prebrojte sekunde. Na svakom "Sport klubu" imate hiljade i hiljade sekundi dnevno reklamnog prostora. Radio televizija Srbije recimo uzima 100 evra, pred dnevnih uzima 100 evra ili 200 za jednu sekundu. Sada, pogledajte koliko ovi sport klubovi, posebno kada igra naša reprezentacija, koliko sekundi toga emituju na poluvremenu, pre početka utakmice i posle početka utakmice. Em pridobijaju pretplatnike, em je sve nezakonito, em još prihoduju od marketinga, a taj marketing uzimaju kome? Domaćim medijima koji su ovde registrovani i koji plaćaju sve, REM-u koji odatle prima lične dohotke. Inače, prekogranične televizije ne plaćaju ništa. Plaćaju RATEL-u, SOKOJ-u itd, sve plaćaju i gube deo svog marketinškog tržišta od onih koji nemaj pravo ni po Zakonu o oglašavanju, ni po Zakonu o elektronskim medijima da im uzimaju deo marketinga, deo hleba. Na takav način se ruši sloboda medija, verovali ili ne. Ukoliko domaćim kanalima uzmete taj novac, onda su oni zavisni od države i od opštine na onim konkursima, a to nije dobro ni za demokratiju, jer se javljaju, hteli mi da priznamo ili ne, zahvaljujući tome što su lokalni regionalni mediji zavisni od opština, javljaju se lokalni mangupi, šerifi, lokalni despoti koji na takav način izrastaju, ako mediji žive od konkursa, onda naravno da je gradonačelnik, ko već tamo to kontroliše, da je na neki način privilegovan i to naravno guši određeni stepen slobode medija i određeni stepen demokratije. Sada, taj novac je ogroman. Počeli su da ubacuju reklame, sem u sportskim prenosima, sve sam objasnio kako protivzakonito, pogledajte foksove kanale "Diskaveri" i "Histori", to su, ja sam predložio zakon o izmenama i dopunama Zakona o elektronskim medijima čisto da pojasnim već važeće odredbe o kojima sada pričam, da REM i RATEL to moraju da kontrolišu. Ministarstvo telekomunikacija i Ministarstvo informisanja da moraju da kontrolišu da li su to uistinu prekogranični mediji, jel tako gospodine Arsiću, ili oni zloupotrebljavaju to pravo, jer uistinu nisu, emituju program iz Beograda, pa kao šalju signal, pa se on vraća, pa se u tehničkom smislu smatra reemitovanjem. Prekogranični kanali i Konvencija o prekograničnim kanalima sama kaže da su to kanali preko granice, a sama reč reemitovanje programa znači da se taj program preko granice emituje, pa se ovde istovremeno preuzima. To nije slučaj. Zakon sam predložio čisto da se uklone zloupotrebe ove vrste koje se svakodnevno vrše. Zašto se nije žalio Junajted medija? Zašto se nije žalio Skaj? Zašto se nije žalio SNN, klasični prekogranični kanali, Rai uno itd, već se žale ovi koji su pod sumnjom, znaš, kao mi smo udarili na Junajted grupu. Nisam ja udario ni na kakvu Junajted grupu, već želim da prekogranični kanali budu zaštićeni od lažnih prekograničnih kanala, a domaći mediji takođe od tih lažnih prekograničnih kanala i objašnjavao sam, zamislite da otvorite obućarsku radnju i sve plaćate u ovoj zemlji, registrovani u Beogradu i onda dođem ja, otvorim radnju na divlje, pa donesem neko rešenje iz Luksemburga i kažem – ja sam registrovan u Luksemburgu i ne moram ništa da plaćam. Naravno da ću ugušiti vaš biznis, kao što oni guše domaće medije, a REM već sam rekao zbog čega je nem, zato što su tamo Šolakovi ljudi i već sam rekao da je određene ljude plasirao u RTS, pa RTS neće da kupi prava koja ima pravo da prenosi, a ovi koji nemaju pravo to kupuju i onda pošto REM nije utvrdio listu, onda je šverceraj i to košta stotine i stotine hiljada evra samo na jednoj utakmici i ja sam računao – po količini sekundi reklama koje puštaju, godišnje ukradu stotine miliona evra iz tog dela, to je Šolakov novac i ono što Đilas dobije, podela. Proverite transfere, kako je novac došao do Šolaka i proverite kako je od Šolaka došao do Đilasa i videćete da je to od krađe i da je to klasična krađa na štetu domaćih medija. Nama ne bi trebao zajam, makar da imaju obavezu da svoje tržište prošire, pa da imaju internet po selima itd. Ne, oni se drže gradskih sredina, uhvatili su, kradu marketing, pogledajte Histori, Diskaveri i Foks kanale. Jel vi verujete da u Americi idu reklame Zaječarskog piva, Dijamanta, Telekoma itd? Idu reklame koje oni puštaju uistinu prekograničnim kanalima koje prekrajaju ubacivanjem domaćih reklama, što je takođe zabranjeno. I zato ako želimo da vratimo novac, ne treba da vratimo samo od Đilasa, već i od Đilasa i od Šolaka. Hvala.
Po prijavi, reč ima narodna poslanica Ivana Popović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvažena ministarko sa saradnicima, drage kolege narodni poslanici, pred nama je danas važan zakon, važan za budućnost naše zemlje, važan za dalji razvoj digitalizacije u našoj zemlji i važan za dalji razvoj ruralnih sredina u Srbiji. Ono što je meni izuzetno važno da naglasim jeste da politika predsednika Aleksandra Vučića i Vlade Republike Srbije svakako se zalaže decentralizaciju, svakako se zalaže za razvoj naših ruralnih sredina i radiće se i ubuduće na tome da se svi segmenti, ali i svi delovi naše države paralelno i jednako razvijaju. Ovim ugovorom o zajmu od 18 miliona evra mi ćemo realizovati projekat koji je, kao što sam već rekla, izuzetno važan, a koji se odnosi na gradnju širokopojasne komunikacione infrastrukture. Imamo dva segmenta koja su tu bitna, a to je faza koja se odnosi na „middle mile“ delove, gde ćemo stići do 500 škola i kulturnih ustanova u našim ruralnim sredinama i to baš u, da kažemo, belim zonama seoskog područja naše zemlje gde će odatle operateri biti u dužnosti da nastave te kapilare, te mreže i preko „last mile“ segmenata da pokriju mrežu i da stignu do još osamdesetak hiljada obližnjih domaćinstava. Ono što je možda najbolje jeste da se kroz lični primer objasne određeni procesi. Ja sam neko ko je rođen i odrastao u glavnom gradu, naravno, odrastao sa svim benefitima života u jednoj urbanoj sredini, naravno, tu je i dobar signal na telefonu, tu je dobra internet mreža u svakom trenutku. Ali pre nekoliko godina otišla sam zbog posla u ruralnu sredinu da živim u jednom selu Kržava, gde sam se upoznala sa nekim stvarima koje su za nas u 21. veku potpuno normalne, a tamo se ne podrazumevaju. Dakle, sa prvim vetrom nama je nestajao internet, sa prvom kišom i gromom mi smo ostajali bez struje i to je prosto istina sa kojom se naša ruralna sredina svakodnevno susreće, sa kojom se susreću naši sugrađani, seljani i poljoprivrednici. Zato je izuzetno važno da nastavimo da širimo dobar internet, dobar protok te internet mreže širom čitave naše države. Takođe, shvatila sam da nije svejedno rasti u jednoj urbanoj sredini kao dete i rasti u selu. Zato još jednom naglašavam da je barem u tom segmentu digitalizacije važno da se borimo za naša ruralna područja, važno da se borimo upravo za tu decu koja žive na selu. Takođe imamo i situaciju pandemije i pošasti koja je zadesila čitav naš svet i negde smo se svi morali susresti sa novom realnošću, susresti sa novim načinima života, sa jednim virtuelnim formatom našeg života. Svi ljudi koji su bili u mogućnosti da rade, prešli su na rad od kuće, prešli su na onlajn rad, naša deca su se prebacila na onlajn školovanje, svi treninzi, seminari i drugi vidovi edukacije su se takođe prebacili u tu virtuelnu formu. Zato još jednom naglašavam koliko je važno da se u tim ruralnim sredinama razvije širokopojasna komunikaciona mreža, kako bi svi naši građani mogli da idu ukorak sa digitalizacijom. Današnje dete koje ima ambiciju i želju da uči, a živi na selu, ono ne sme da ispašta zbog toga, njemu moraju da budu dostupni svi dodatni časovi i matematike i fizike, svi drugi kursevi stranih jezika, takođe svi drugi vidovi da kažemo tog nekog usavršavanja, brzog učenja, brzog čitanja. Jednostavno, naša deca širom zemlje moraju da imaju prozor u svet i mi iz tog razloga moramo da im obezbedimo dobar protok interneta. Kada pomenemo tu digitalizaciju ne možemo da ne spomenemo i elektronsku upravu, ne možemo da ne spomenemo jedan izuzetno dobar državni projekat kojim se našim građanima pomaže prilikom svih tih administrativnih poslova, ne možemo da ne spomenemo i tu digitalizaciju u okviru medicine. Samo jednim primerom povezanosti apoteka i digitalnih recepata za lekove mi našim građanima izuzetno olakšavamo taj proces ozdravljenja. Takođe, ono što je za mene na prvom mestu kada pomenemo tu širokopojasnu komunikacionu infrastrukturu jeste digitalizacija u poljoprivredi. Kada sam posetila Institut „Biosens“ u Novom Sadu, to moje gledanje na budućnost u poljoprivredi se svakako drastično promenilo, upoznavši se sa njihovim istraživanjima, njihovim izumima, tehnologijama. Shvatila sam da naš seljak kroz deset, petnaest godina neće izgledati isto kao danas. Ja se nadam da ćemo imati mogućnost da vidimo našeg poljoprivrednika kako drži tablet u ruci i kako sa jedne lokacije, pomoću senzora, pomoću robota, pomoću dronova, može da prati kompletno svoje domaćinstvo, može da bude u toku sa svim procesima navodnjavanja, sa uzorkovanjem zemljišta i da prati precizno rast i razvoj tog svog semena. Opet ponavljam, sve to ne bi bilo moguće ukoliko se ovaj važan korak ne uradi prvo. Zato pozivam sve svoje kolege da u danu za glasanje podržimo i glasamo za ovaj zakon, jer time glasamo za prozor u svet i glasamo za bolju budućnost za našu decu. Hvala.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Ivani Popović. Reč ima narodni poslanik prof. dr Vladimir Marinković. Izvolite.
Hvala, uvažena potpredsednice Narodne skupštine. Poštovana gospođo ministar sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, važno je i dobro je da danas raspravljamo o veoma značajnom projektu implementacije širokopojasne internet mreže koja će biti namenjena ruralnim područjima u Republici Srbiji. Ne sumnjam gospođo ministar da ćete imati znanja i da ćete imati dovoljno kapaciteta da sprovedete ovaj projekat koji je jako važan za proces decentralizacije, za osnaživanje ravnomernog regionalnog razvoja i politiku koju smo mi utvrdili još 2014. godine, a koja se zasniva na tome da uradimo sve moguće kako bi ojačali našu neku infrastrukturu koja uz autoputeve, železnicu, aerodrome koje smo izgradili u prethodnih nekoliko godina čini jedan jako važan činilac i faktor u privlačenju stranih direktnih investicija, naravno povećanju broja radnih mesta, posebno u ruralnim i nerazvijenim područjima i naravno jačanju državne uprave i lokalne samouprave. Podsetiću građane Republike Srbije i moje kolege da ste vi jedan sličan ovakav projekat, koji se odnosi na digitalizaciju televizije, uspešno sproveli pre nekoliko godina. To dovoljno govori o tome da ćemo imati tu mogućnost da timu u vašem Ministarstvu i cele Vlade Republike Srbije na jedan kvalitetan način pozabavi ovim problemom i obezbedi još bolju meku infrastrukturu koju će koristiti i koja će biti na korist građanima Republike Srbije i našoj državi i koja će poboljšati, kako to analize kažu, i kako to statistika kaže, ako se širokopojasna mreža osnaži za desetak procenata to znači da će BDP da poraste za 1,3 do 1,5% što je u fazi u kojoj se nalazi Srbija, a to je ubrzani, dinamični, ekonomski razvoj, privlačenje investicija, otvaranje novih radnih mesta, otvaranje novih malih, mikro i srednjih preduzeća jako značajno. Jako je značajno zbog toga što to dolazi od strane države i gde država pokazuje da ima dovoljno dobar i kvalitetan menadžment i ljude koji su svesni koliko je značajno jačanje infrastrukture, koliko su značajni ovakva vrsta kapitalnih projekata, koja ima taj multiplikativni efekat sigurno i koji kada se postavi imaće u svakom slučaju jako, jako dobar i pozitivan uticaj na nove investicije, na kvalitet života građana. Ako govorimo o tome da paralelno razvijamo i obrazovanje u tom sektoru, ako razvijamo ovu tvrdu infrastrukturu govori o tome da će svi ti ruralni delovi Republike Srbije moći da se razvijaju i moći ćemo da sprovedemo našu strategiju, koju je utvrdio predsednik Aleksandar Vučić, koji se tiče same demografije. To znači da naša politika za naredni period, ne, od pet ili 10 godina, nego za narednih 50 godina koje je on definisao, kao neko ko jeste vizionar, koji jeste lider, koji definiše politiku ove zemlje na jedan strateški i dug rok to je da nas bude više. Preduslov za to, da bi nas bilo više, je da se ne skoncentrišemo svi u dva ili tri velika grada, kao što je Beograd, kao što je Novi Sad, kao što je Niš, Kragujevac, nego da jednostavno mladi ljudi, kako je to i moja koleginica Popović govorila, imaju motiv i ostanu u svojim kućama, rade poslove i imaju kvalitet života sličan onom koji imaju njihovi vršnjaci i kolege koji žive u urbanim područjima, dakle u urbanim zonama, odnosno gradskim zonama. Definitivno, šansa naše zemlje za razvoj i rast jeste i u poljoprivredi i u etno turizmu što će implementacija, odnosno realizacija ovog projekta dovoljno da učini da se svi ovi sektori dovoljno dobro razviju, da se dobro razvije ova infrastruktura, kako bi mogli da povećamo mogućnost za ostanak tih ljudi, za razvoj njihovih poslova, za razvoj njihovih preduzetničkih inicijativa i svega onoga što oni imaju kao ideje uz to da im obezbedimo uslove da se što bolje školuju i da njihov kvalitet školovanja bude što bolji i kvalitetniji. Navešću samo jedan jako dobar primer kako je Srbija uspela i koliko je važna, koliko je ovaj proces i digitalizacije, i širenja i osnaživanja kapaciteta po pitanju interneta i telekomunikacionih kapaciteta u Srbiji značajan pokazala je upravo ova kriza izazvana korona virusom. Srbija je danas druga zemlja u Evropi posle Velike Britanije po procentu i po kvalitetu procesa imunizacije. Dakle, prva zemlja Srbija postaje posle više decenija, neko ko je u vrhu Evrope, i to je pokazala kada je u pitanju vakcinacija i imunizacija. Ona jeste u vrhu Evrope, posebno u vrhu regiona kada je u pitanju geopolitika i naravno da kada je proces vakcinacije u pitanju i nabavka vakcina i zdravlje građana Republike Srbije i treba to otvoreno reći, bolje se snašla od mnogih razvijenijih, modernijih i bogatih zemalja u Evropi i u celom svetu. To jeste proizvod i plod umešnosti predsednika Vučića, njegove dobre i kvalitetne spoljne politike i konačno se pokazalo da je Srbija u stanju, sposobna i da ona ima prijatelje i da je pouzdan partner najjačim svetskim igračima, kao što su Narodna Republika Kina, kao što je Ruska Federacija, ali i u onim iz EU i SAD. Mi smo jedna od retkih zemalja u celom svetu koja svojim građanima može da ponudi četiri vakcine, može da ponudi ovakav izbor Ono što je još značajnije, treba napomenuti što možda dovoljno ne govorimo o tome da recimo zemlje kao što su Češka i Mađarska imaju dovoljan broj vakcina, nabavili su ih, ali proces vakcinacije nažalost ne teče onako kako on teče u Srbiji, a teče ovako upravo što je Srbija bila spremna i što je sprovodila proces digitalizacije na pravi način, što je faktički digitalizovala svoju državnu upravu, javnu upravu, lokalne samouprave i što u realnom vremenu može da kontroliše stanje na terenu po pitanju vakcinacije i zato u Srbiji danas, zato u Beogradu vi danas možete u toku jednog dana da vakcinišete nekoliko hiljada ljudi koji neće čekati u redu ni po nekoliko minuta. To se odvija, dame i gospodo narodni poslanici već nekoliko meseci i ovde u Beogradu, ali kada govorimo o ravnomernom regionalnom razvoju i decentralizaciji isti je proces i u Lebanama, isti je proces u Leskovcu, isti je proces u Preševu, u Užicu, u Pirotu, u bilo kom delu Republike Srbije. Time Vlada Republike Srbije, predsednik Vučić pokazuju koliko im je stalo i koliko u stvari ne terenu znači kada brinete o svakom delu vaše teritorije i o svim građanima, kada su vam svi građani jednaki. Neki su nam u prethodnom sazivu, toga se sećam kao juče, kada je gospođa Brnabić postala predsednik Vlade, govorili i ismevali nas, i govorili o tome, pa eto mnoga mesta u Srbiji nemaju kanalizaciju, o čemu vi pričate, kakva digitalizacija, kakva veštačka inteligencija? Ti isti koji ne samo da nisu napravili kanalizaciju, koji ne samo da nisu podigli nijednu fabriku, koji nisu privukli maltene nijednog stranog investitora, koji su nas doveli na teren da imamo 26% nezaposlenih ljudi 2012. godine su nas kritikovali zbog digitalizacije koja je doprinela da Srbija bude danas, posle sedam godina od kada je Aleksandar Vučić postao premijer, posle toga 2017. godine predsednik, da budemo šampion. Ono što je jako interesantno je da ja mogu da razumem političku borbu i ja mogu da razumem razmenu argumenata koji mogu da budu i žestoki u okviru političke borbe, ali ne mogu da razumem da neko ne može da spozna istinu i da kaže - da, čestitamo dragi prijatelji, kolege, iako se politički ne slažemo, čestitamo ti Aleksandre Vučiću na onome što si uradio za građane Republike Srbije zato što si podigao ponos ovoj državi, zato što je ova država posle tri decenije gubitaka i faktički stanja u kojem smo bili i stalni gubitnici, stalno nešto gubili, postali zemlja koja je pobednik. Postali zemlja koja ima sve uslove da iz ove korona krize izađe najbrže ne samo u regionu, nego i u celoj Evropi. Evo, Izrael, pogledajte slike iz Izraela, u Tel Avivu, Jafiji, Haifi se odvija normalan život, 60% građana Izraela je vakcinisano i revakcinisano i oni su proglasili pobedu protiv korona virusa, startuju snažno sa razvojem ekonomije i ekonomskim i investicionim projektima. Nama malo fali, nama malo treba. Mislim da ćemo i mi biti u toj situaciji za jedno mesec i po, do dva meseca, ali to je zahvaljujući tome što smo imali jasnu strategiju. Ako neko baš želi da mu se objasni, ne može taj napredak da dođe ni za dva meseca, ni za tri meseca, nego je to proces, potrebno je vreme, nekoliko godina. Tu se, u stvari danas vide svi rezultati Vučićeve vizije, od izgradnje autoputeva, izgradnje železnica, partnerstava sa ključnim igračima na globalnom nivou, Dalekog Istoka, Bliskog Istoka, Ruske Federacije, Sjedinjenih Američkih Država, Evropske unije. Pored toga, taj isti Vučić je gradio tu tzv. meku infrastrukturu. Investirali smo u obrazovanje, investirali smo u nauku. Sarađivali smo. Nije nas bilo sramota da učimo od Kineza, da učimo od Izraelaca, da učimo od nekih drugih naših nemačkih i drugih evropskih partnera i da to primenjujemo ovde i da danas budemo šampioni. Ne treba da se stidimo toga da kažemo da smo druga država u Evropi po stopi imunizacije. To znači da smo druga država u Evropi koja uspeva da spašava živote naših građana. A oni koji su ovu državu i budžet koristili da bi otvarali račune po poreskim rajevima da bi pare koje su uzimali od državnih firmi i državnih preduzeća prebacivali u poreske rajeve kako bi bogatili sebe, svoje porodice i klike oko sebe, oni nas danas kritikuju i oni danas imaju pravo da napadnu svakog od nas, svakog ko se usudi da izgovori javno da to nije bilo u redu, da je to za najgoru moguću i najnegativniju, dakle, za najveću osudu i za sankciju, naravno. Zato što je Srbija pravna država i država u kojoj sme da se govori. Naš je posao ovde u Narodnoj skupštini da govorimo o tome. Nijedan dinar narodnog novca, nijedan dinar neplaćenog poreza neće ostati bez toga da poslanici Srpske napredne stranke ne kažu javno o tome i ne osude tog ko je to uradio ovoj državi. Zato što svaki taj dinar mi, na čelu sa Aleksandrom Vučićem, želimo upravo da uložimo u širokopojasni internet, u obrazovanje nekog deteta u Surdulici, u Vladičinom Hanu, u Pirotu, u Negotinu, u bilo kom delu Srbije gde nisu isti uslovi kao ovde u Beogradu. Ukazivaćemo i ohrabrivaćemo sve državne organe, tužilaštvo i sudove da efikasno i beskompromisno procesuiraju sve one koji su od ovog naroda i od ove države otimali i uzimali kilometre autoputeva, uzimali isti taj internet i tu širokopojasnu mrežu, uzimali im pravo da žive, rade, stvaraju, otvaraju svoje biznise gde god se oni nalazili. Ti isti su, koliko možemo da vidimo, samo je dokazano, kolega Bakarec je jutros govorio o tome, radi se o desetinama računa po raznim poreskim rajevima u kojima je tezaurisano više desetina miliona dolara za sada. Mi moramo da dignemo glas protiv toga i da kažemo – zbog toga neko mora da odgovara ovim građanima i ovom narodu. Ne možemo govoriti i nećemo imati kompromis prema tome da treba da budemo ućutkani u tom procesu, zato što mi hoćemo da gradimo ovu zemlju i zato što hoćemo da, kako to predsednik Aleksandar Vučić kaže – želimo da nas bude više, jer samo ako nas bude više, ako stvaramo, ako stvorimo uslove da naši mladi ljudi ostaju ovde da rade, da stvorimo jedno liberalno, ekonomsko, preduzetničko društvo gde je dobro raditi, gde nije sramota zarađivati, ali na pošten način, i ovo treba da posluži kao jedan od primera našoj deci. Nije primer ni Hong Kong, ni Mauricijus, ni Moldavija, niti Ženeva. Primer je koleginica Popović, primer je neki poljoprivrednik u Vojvodini ili u južnoj Srbiji, primer je neki pošten strani investitor koji je došao u ovu zemlju da zaposli ljude i da obezbedi plate za naše građane. Mi ćemo u toj politici, u tom smeru, beskompromisno pratiti predsednika Aleksandra Vučića i borićemo se i izborićemo za modernu Srbiju i Srbiju u kojoj deca imaju jasnu, dobru budućnost. Hvala.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku prof. dr Vladimiru Marinkoviću. Reč ima narodna poslanica Jelena Obradović. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, uvažena ministarka sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, Projekat izgradnje širokopojasne komunikacione infrastrukture je svakako jedan od prioriteta za državu Republiku Srbiju. Od prioriteta je zato što je strateški važna kompletna digitalizacija Srbije. Mi svakog dana kao građani Srbije možemo videti benefite te digitalizacije. Benefite kroz uvezivanje državne uprave, kroz eUpravu, kroz eRecepte, kroz elektronsku nastavu, onlajn nastavu, eDnevnike, kao i praćenje i organizovanje vakcinacije u Srbiji. Da bi svaki građanin Republike Srbije, kao i svaki učenik u Republici Srbiji imao slobodan pristup internetu, potrebno je da se internet uvede i u ruralna područja i u sela. Za sada to nije bilo moguće, ne samo zato što zbog specifičnosti geografskog položaja samih sela, ili zbog njihove demografske slike, ili zbog njihovog ekonomsko-socijalnog statusa, provajderi nisu bili u mogućnosti da razvijaju, odnosno nisu pronalazili ekonomsku dobit da razvijaju mrežu u ruralnim područjima Srbije, ali upravo ovakvi ugovori daju i potpisivanje sa Evropskom bankom za obnovu i razvoj od 18 miliona evra, daju opravdanost ovakvim realizacijama projekata gde će upravo internet biti dostupan širom sela naše Srbije. Tokom 2017. i 2018. godine, urađena je kompletna analiza stanja dostupnosti interneta u Republici Srbiji, a tokom 2019. godine, su i mapirana područja koja upravo nemaju adekvatan pristup internetu, odnosno nemaju protok od 100MV u sekundi, ili nemaju uopšte pristup internetu. Takvih područja je negde oko pola miliona u Srbiji naselja. Da bismo to unapredili, svakako cilj realizacije ovakvog projekta je i da pre svega mapiramo 500 škola koje će imati internet u prvoj fazi, a odatle i razvijamo mrežu za 90.000 domaćinstava koje će se takođe uvezati kroz to. To je samo prva faza. Ovakav projekat će se nastaviti i tokom sledeće godine, kada je planirana i realizacija i drugog projekta koji će obuhvatiti 900 škola i 130.000 naselja. Dame i gospodo, iako poslednjih nekoliko decenija ceo svet je išao velikim koracima napred u pogledu digitalizacije, raznih oblasti, kroz zdravstvo, obrazovanje, industriju i nove inovacione tehnologije, mi smo, nažalost, stagnirali. Zato smo danas, prvi put u XXI veku u mogućnosti da uopšte dovedemo internet u sva sela naše Srbije i do svakog građanina, stanovnika i učenika naše Srbije. Da je prethodni režim i njihovi tajkuni su iole razmišljali o ruralnom razvoju, uopšte o regionalnom razvoju, o našoj deci, o našem školama, verovatno danas ovo ne bismo radili. Svedoci smo danas da je i tajkun bivšeg režima, Dragan Đilas godinama i dok je bio na vlasti isisavao novac iz Republike Srbije i smeštao ga u poreske rajeve, na račune širom sveta, na Mauricijus, Hong Kong, Švajcarska, i još 17 zemalja širom sveta. Šta je bio njegov cilj? Njegov cilj je, svakako, možemo pretpostaviti bio da utaji porez, odnosno da ne plati porez Republici Srbiji preprodavajući više puta svoju sopstvenu firmu. I danas, dame i gospodo, imamo jedan paradoks, paradoks u tome da taj isti Dragan Đilas izlazi pred nas, pred javnost Srbije, gde beskrupulozno govori i prestavlja se kao političar koji želi da vodi ovu Srbiju, a taj isti čovek je utajio porez i nije platio državi Srbiji, gde kroz taj porez se puni budžet Republike Srbije. Dakle, mi danas gradimo upravo škole, vrtiće, gradimo infrastrukturu, i upravo digitalizujemo našu Srbiju. Nedavna poseta Dragana Đilasa i Marinike Tepić Šumadiji, selima Šumadije, kao i Vuka Jeremića i Miroslava Aleksića opštini Knić je doživela jedan potpuni debakl. Ne samo što nisu imali nikakav program, politički program, da predstave našim domaćinim u našim šumadijskim selima, ni to što im je jedini program bio da govori mržnje prema SNS i Aleksandru Vučiću, već najveći debakl se ogleda u tome što nisu naišli na podršku i odobravanje njihove politike naših domaćina u našim šumadijskim selima. Naši domaćini i te kako pamte, pamte šta su im ti isti, bivši režim i njihovi tajkuni ostavili u amanet njima i njihovoj deci. Ostavili su urnisanu infrastrukturu u oblasti obrazovanja. Urnisali su ne samo puteve i infrastrukturu obrazovanja, već su ostavili škole koje čak nisu imale ni pijaću vodu, nisu imale toalete, a da ne govorimo o digitalizaciji u selima i pristupa internetu svakom građaninu i svakom učeniku u Srbiji. Isto tako, ti naši domaćini i te kako danas znaju i vide da za poslednje četiri godine samo u opštini Knić su rekonstruisane gotovo sve škole, da su te škole danas energetski efikasne, da je prvi put u deset škola 2017. godine uvedena pijaća voda u našim seoskim sredinama, da su te škole danas digitalizovane, da su opremljene računarima, da su opremljene kabinetima za fiziku i hemiju, da su opremljene kao što su škole u Kniću i škole u Gruži fono laboratorijama za jezike, gde upravo ti naši učenici sa sela su pokazali neverovatno interesovanje. Upravo ti đaci sa sela danas imaju jednake uslove za obrazovanje i rad kao bilo koje drugo dete u gradu u Srbiji. To je ono na ponos što radi predsednik Aleksandar Vučić sa svojim timom i Vladom Republike Srbije. To naši šumadijski domaćini i te kako dobro pamte. Da su ti domaćini uvek bili na prvoj liniji fronta kroz istoriju pokazali su mnogo puta. Pokazali su mnogo puta i da znaju i da se bore kada je najteže, kao što je sada u periodu pandemije korona virusa, kada je u regionu Šumadije najveći ekonomski suficit ostvaren u čitavoj Srbiji, a pokazali su da znaju da se bore protiv pandemije korona virusa kada je revakcinisamo preko 52.000 stanovnika u regionu Šumadije. Vlada Republike Srbije zna da nagradi i najbolje. Ovu priliku bih iskoristila da se zahvalim Vladi Republike Srbije, kao i Ministarstvo za upravu i lokalnu samoupravu, koja je kao najbolju lokalnu samoupravu u Republici Srbiji, za efikasnost i delotvornost dodelila opštini Knić. Hvala im na tome. Upravo zbog takvog predanog rada, zajedno sa politikom SNS i Aleksandra Vučića, sve više je naših domaćina i sve više mladih u opštini Knić koji ostaju da žive i rade, a to su imali prilike da vide nedavno moje uvažene poslanice iz ovog visokog doma koje su razgovarale sa takvim mladim ljudima u opštini Knić. Moram da napomenem da su to prvi predstavnici ovog visokog doma Narodne skupštine Srbije koji su uopšte posetili sela u našoj opštini, u srcu Srbije, u srcu Šumadije. Iskreno, hvala im na tome. Da naši domaćini i te kako znaju da prepoznaju kako se domaćinski vodi Republika Srbija pokazali su na nedavnim izborima. Pokazali su da su najveće poverenje pokazali SNS i Aleksandru Vučiću kada su dali preko 60% svojih glasova. Pojedine opštine u Šumadiji, kao što je opština Knić i opština Rača, i preko 75 i do 80%. Zato, dragi Đilasovci, Aleksići, Jeremići, nemate šta da tražite u našim šumadijskim selima, jer naši domaćini i te kako dobro znaju kome su dali svoje poverenje, i te kako dobro znaju da kada radimo i kada se borimo niko ne može da nas pobedi. Živeo Knić, živela Šumadija, živela Srbija!
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Jeleni Obradović. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, svakako da je svrha podizanja ovog kredita, za koji mogu da kažem da nije po samom nominalnom iznosu nešto veliki i da reguliše jedan deo iz zemlje i društva za koji su mnogi pretpostavljali da u Srbiji neće skoro doći, reč je o zaduženju radi poboljšanju internet signala, da prevedem najobičnijim građanima, u ruralnim delovima Srbije koji su u proteklim decenijama desetkovani u svakom pogledu, desetkovani po migracijama iz tih sredina ka velikim gradovima, desetkovani iz tih sredina ka zemljama EU i traženju boljeg sutra. Sada, kada bih se podsetio na period kada je Aleksandar Vučić počeo da obnavlja Srbiju i koliko je to bio dug put da bismo danas imali zakon koji reguliše jednu ovakvu materiju, mogu da kažem da smo ga relativno brzo prošli. Samo da vas podsetim, dame i gospodo narodni poslanici, 2014. godine, zato što je tada kao kandidat za predsednika Vlade Aleksandar Vučić počeo da obilazi ruralne delove Srbije, da obilazi škole, da obilazi domove zdravlja, da obilazi opštine koje su postepeno odumirale, tada su ga zvali premijer za WC i podsmevali su se svemu što god smo uradili, što bismo pokušali da uradimo i podsmevali su se našim planovima da obnovimo Srbiju. Valjda su mislili da su je toliko uništili da nikada neće biti obnovljena. Svakako da ova oblast za koju sada raspravljamo jeste jako važna da naši građani ostanu u tim opštinama, da se ekonomski razvijaju, da grade svoju budućnost tamo, da damo priliku tim ljudima koju nisu dobijali od bivšeg režima da ostanu tu gde su rođeni i da tu vaspitavaju, školuju i ostavljaju svoje potomstvo. Znate, drugi korak tih naših reformi bila je izgradnja saobraćajne infrastrukture. Opet moram da vas podsetim kako su nas bivši režim i Dragan Đilas napadali. Najčešće su govorili – pa, nije autoput ili put nešto što se jede i od čega se živi, narodu treba posao, pa postavljam jedno logično pitanje – a koliko ćete investitora da dovedete u nekom mestu ako nema saobraćajnice, ako nema puta, ako nema električne energije, ako nema gasovoda, ako nema železničke pruge, ako na kraju i nema sredstava telekomunikacije? Sada smo ovom poslednjem delu pokazali da Srbija može da se obnovi, pokazali da Srbija može da bude bolje mesto za život, ali bi nam mnogo lakše bilo da umesto što su na jeftin i besplatan način najčešće Šolak i Đilas preko SBB-a i KDS-a dolazili do besplatne internet komunikacije zahvaljujući svom političkom položaju i strpali nekoliko miliona evra u džep, umesto da je ta ista internet komunikacija i njeno korišćenje i iznajmljivanje služilo da se ti ruralni delovi Srbije osposobe u 21. veku. Na stranu da stavimo koliki je to bio zločin u finansijskom smislu, ali moram da pitam koliko je to naših desetina hiljada ljudi napustilo Srbiju da bi Dragan Đilas, Šolak i ostali mogli da se obogate u periodu od 2001. do 2012. godine? To je jako velika cena koju smo platili, ta u gubicima koji se tiču stanovništva. Sada opet i te ljude koji su baš zbog svoje nebrige, svoje halapljivosti oterali iz Srbije zloupotrebljavaju na razne načine. Samo jedan primer naših građana koji su u dijaspori, kako jedan mangup, koji se zove Dejan Atanacković, pokušava da ih natera da se odreknu Srbije, da se odreknu matice, zemlje iz koje potiču. Još naglašavaju, pazite, on je profesor iz Firence. Pa, šta? Jesmo li mi manje vredni koji smo ostali ovde u Srbiji? Nemam ništa protiv da bilo koji naš naučnik, umetnik bilo šta radi poboljšanja kvaliteta svog naučnog znanja, svoje umetnosti ide po belom svetu. Apsolutno nemam ništa protiv, ali se nadam da će jednog dana da se vrati u Srbiju i da to svoje znanje koje je stekao prenese na pokolenja koja su u Srbiji. Ako to ne uradi, nije on za mene nikakav profesor, pogotovo ako mu Ćulibrk daje NIN-ovu nagradu, onda je za mene on običan hohštapler i ništa više. Zloupotrebljavaju to što su na desetine hiljada ljudi naterali da pomisle da u Srbiji nema više budućnosti i da trebaju Srbiju da napuste da bi je ostavili praznu i da je rasprodaju Šolak, Đilas i Mišković. U tome je problem. Čini mi se da sve ovo danas što god pokušava Aleksandar Vučić da uradi ima samo jedan cilj kod bivšeg režima – da to predstave na taj način da je tu neuspešno. Nećemo toliko baš daleko da idemo, dve, tri godine unazad, evo samo prošle godine, da vas podsetim, šta je sve bilo, kada je započeta, kada je u stvari otpočela pandemija izazvana korona virusom. Prvo je bilo – zašto ne zatvorite Srbiju, pa zašto ne uvedete policijski čas, pa je kasnije bilo da se krše građanska prava i slobode zbog ograničenja slobode kretanja u određenom vremenskom periodu. Setite se samo onih ružnih udaranja u šerpe, lonce i pištanja kakvu su poruku slali našim lekarima, medicinskim sestrama i tehničarima koji su se borili u crvenim zonama. Na svaki način su pokušavali da onesposobe Srbiju da bude moderna, razvijena i da ovaj narod ostvari svoje pravo na bolji život. I danas vode jednu takvu borbu. Vode je preko antivakserskog lobija, iako je Dragan Đilas lepo primio vakcinu, ali će naći svoje sledbenike koji će da predstavljaju da je to nešto loše, da je to opasno. Ljudi, ta ekipa je optužila internet komunikaciju da je izazvala korona virus, da je 5G mreža izazvala korona virus. Pričaju kako će ko primi vakcinu da mu bude ubrizgan mikro čip koji će da kontroliše njegovo ponašanje i razne gluposti. Po njima, po onima koji pričaju kako je zemlja ravna ploča… Moram svoje kolege poslanike da podsetim odakle ta ideologija. Počinje iz doba rimokatoličke inkvizicije. To je jedan od najmračnijih delova ljudske istorije. Setite se samo, Đordana Bruna su spalili, Galileo je morao da se odrekne svojih naučnih radova da bi sačuvao živu glavu, spaljivali su žene optužujući ih da su veštice, bacali u vodu, davili ih, šta im sve nisu radili. Ja ne vidim razliku između te inkvizicije i ove danas u antivakserskom lobiju. Možda su u nečemu u pravu, a to je da nije ove sada civilizacije verovatno nas ne bi mučila korona, ali bi umirali od kuge, od lepre, od velikih boginja. Verovatno, po njima, i Paster i Tesla i Pupin su trebali da budu spaljeni na lomači, ali bi se danas vozili i oni i mi u volovskim zapregama i živeli u kućama od blata. Ne vidim nikakvu razliku između antivaksera i inkvizicije koja je bila u srednjem veku. To je ozbiljan problem sa kojim moramo kao društvo da se suočimo. Meni je pomalo smešno da u 21. veku treba nekog ubeđivati da zbog svog ličnog zdravlja i odgovornosti prema drugima primi jednu vakcinu, ali taj haos koji bi nastao da Srbija ne ide putem imunizacije kako treba i da je jedna od vodećih zemalja u svetu i Evropi odgovara samo Đilasu, jer ne može Đilas više ni na jednim izborima da pobedi više nikoga, a kamoli Aleksandra Vučića. On sanja samo jedno, a to je da nasilnim putem osvoji ponovo vlast u Srbiji. Jedan od načina jeste i taj antivakserski lobi. E sad, taj antivakserski lobi, kad bi se malo zamislio, i da su spalili Pupina, Teslu i Pastera ne bi bilo ni interneta. Postavljam pitanje – kakav bi bio smisao njihovog života? Verovatno bi i dalje optuživali da su žene veštice i davili ih i spaljivali na lomačama. To je samo jedan mali deo problema koji je ostao, mali deo problema koji Srbija danas ima, a cilj nam je da u ne tako dalekoj budućnosti svaki deo Republike Srbije ima pravo na svoj ekonomski razvoj, da svaki građanin Republike Srbije oseti da država brine o njemu, da može da računa da će država sve da uradi da mu se vrati život dostojan čoveka, da ne mora da ide po belom svetu, da bude svoj na svome. Kad pričamo o kvalitetu života, znam da u velikom delu Srbije nije samo internet signal nešto što je prvo možda i neophodno, ali svakako jeste jedan korak koji mora da se učini da bi se poboljšalo ekonomsko okruženje, da se i takvi regioni ekonomski razvijaju. Ne mogu da zaboravim ni kada je premijer Ana Brnabić 2017. godine u svom prvom ekspozeu, šta planira da uradi kao mandatar u Vladi Republike Srbije, govorila o digitalizaciji. Ako opet pogledate Šolakove i Đilasove medije, to je bilo napadano i predstavljano kao naučna fantastika. Sada prvi put imamo ozbiljne rezultate i ne samo rezultate koji pokazuju da smo se pomerili sa mrtve tačke, nego rezultate na osnovu kojih nam dobar deo zemaljske kugle danas zavidi, a koje smo, nažalost, morali da dokazujemo u vreme jedne pandemije. Ali, pokazano je i dokazano da Srbija može da bude i lepše mesto za život, da može da se gradi budućnost u Srbiji, a svojim zemljacima ne zameram ništa, koji su napustili Srbiju, zato što su ih svojom katastrofalnom politikom Dragan Đilas i Šolak oterali iz Srbije. Ali, nemojte da napadate rezultate i pobede koje Srbija ima. Svako ima pravo na svoje odluke. Neko je rešio da ode u beli svet i potraži svoju sreću tamo, nemam ništa protiv, ali nemojte da napadate rezultate nas koji smo rešili da se borimo u Srbiji da Srbija bude lepše mesto za život, da Srbija bude mesto u kome je dostojno živeti i da nas nije sramota što smo iz Srbije. Živela Srbija.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Reč ima Marijana Krajnović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavnici Vlade, poštovani građani Srbije, pred nama je danas Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, koji se odnosi i na Projekat izgradnje širokopojasne komunikacione infrastrukture u ruralnim predelima. Na osnovu svega onoga što su moje kolege govorile pre mene, možemo zaključiti da ovaj projekat utiče na povećanje kvaliteta svakodnevnog života ljudi i da pomaže efikasnijem funkcionisanju u mnogim oblastima, da takođe pozitivno utiče na razvoj industrijskih zona, povezivanje privrednih regiona i pre svega razvoj ruralnih oblasti, što dalje implicira nova radna mesta, nova zapošljavanja, rast BDP. Kad već govorimo o rastu BDP i o zapošljavanju moram da podsetim građane Srbije da mi imamo najmanji pad BDP u Evropi, a kad je reč o nezaposlenosti da nam je nezaposlenost manja nego pre pandemije. U narednom periodu će biti preduzete sve neophodne mere kako bi se očuvala finansijska stabilnost i kako bi se obezbedio što veći privredni rast. Tu sad govorimo već o najavljivanom trećem paketu pomoći države, dakle građanima i privredi. Pre svega, građanima će biti omogućeno, naravno onima koji se za to prijave, pomoć u iznosu od dva puta po 30 evra, jednom u maju, jednom u novembru. Penzioneri će uz to dobiti još dodatnih 50 evra, tako da će penzioneri imati ukupno pomoć od države u iznosu od 110 evra, a nezaposlenim građanima će u ovih dva puta po 30 evra biti uplaćeno i dodatnih 60, tako da će pomoć iznositi 120 evra. Pored toga, pomoć će dobiti i mikro, mala, srednja i velika preduzeća, autoprevoznici, ugostitelji, radnici u turizmu, a ova lista će svakako biti dopunjena u narednom periodu. Dok mi kao odgovorna vlast brinemo da građanima Srbije obezbedimo što bolji životni standard, da očuvamo radna mesta, da otvaramo nove fabrike, predstavnici bivšeg režima se brinu isključivo o svojim ličnim interesima i o sad već dobro poznatim računima u inostranstvu. Evo, već danima unazad slušamo o basnoslovnim ciframa koje se nalaze na računima u Mauricijusu, u Hong-Kongu, u Švajcarskoj i pitam se samo ima li kraja ovom nizu, u šta iskreno zaista čisto sumnjam. Građani Srbije zaslužuju da znaju poreklo ovog novca, jer nije moguće da neko na početku svoje političke karijere kao što je to Dragan Đilas, prijavi bogatstvo od 75 hiljada evra, a nakon evo samo nekoliko godina to bogatstvo se meri u desetinama miliona, pa čak i stotinama miliona evra. Složićete se da u toj računici zaista ima mnogo nelogičnosti koje bi valjalo ispitati. Dakle, ovo je samo još jedna u nizu afera predstavnika bivšeg režima i uopšte me ne iznenađuje to što lažu, kradu, obmanjuju narod, prete nasiljem jer je to zaista jedino što oni umeju. Dok čekamo da sve njihove malverzacije izađu na videlo, pošto je to zaista samo pitanje vremena, mi ćemo predano i marljivo raditi za bolju budućnost svih građana Srbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima Adam Šukalo.
Zahvaljujem, potpredsedniče. Dobro sam proučio oba ova zakona koja danas u objedinjenoj raspravi razmatramo. Moram da kažem da sam ja zaista uvek radostan kada i ove ugovore i sporazume koji su regionalni, usklađeni sa evropskom regulativom, potpisujemo, nekako i u ovom mandatu upravo nas zateklo da sve više i više usklađujemo ovih sporazuma i aneksa i da na neki način šaljemo iz Beograda poruku da priča, da kažem, i regionalnog vezivanja, ali usklađivanja naše regulative, pa bilo da je reč i o zajedničkom vazdušnom prostoru, bilo da je reč o svemu drugome, da upravo dolaze na ratifikaciju u ovom sazivu parlamenta. Nadam se da će takvih sporazuma biti sve više, a sada bih se referisao i na ovu temu koju su moje uvažene kolege danas praktično najviši deo vremena i posvetili, a koji se tiče ovog novog zaduženja. Ja ne bih rekao zaduženja ili zajma, ja bih pre svega rekao ulaganja. Zašto ulaganja? Pa iz prostog razloga, iz svih onih razloga koje smo danas mogli ovde da čujemo, ja ne volim da se ponavljam sa svojim uvaženim kolegama, ali bih možda iz jednog ugla opisao tu situaciju na koju su se mnogi danas referisali da je ovo jedan od preduslova za ostanak i mladih ljudi i obrazovanih i onih koji rade nešto u ruralnim sredinama, da imaju brz i kvalitetan internet. To u svakom slučaju pospešuje kvalitet života u ruralnim i seoskim mesnim zajednicama, ali ja bih rekao iz jednog drugog ugla koji je možda važniji da će to biti preduslovi da u ovoj eri urbanizacije mnogi mladi ljudi ili radno sposobni koji su otišli u urbane sredine, pre svega prema Beogradu, Novom Sadu, Nišu, da razmisle i da se vrate u ona mesta koja će im omogućiti ono što su nekada imali, ali sada po daleko kvalitetnijim uslovima života. Paralelno uz ovu digitalnu infrastrukturu koja se radi sistemski u Republici Srbiji, radi se svakodnevno infrastruktura, putna i svaka druga koja u suštini treba da omogući osnovne stvari koje u značenju reči koja znači kvalitet života na jednom mestu, sigurno unapređuju u svakom smislu. Kada već pričamo o kvalitetu života, ja sam dva puta u životu ili dva perioda u životu imao priliku, pošto sam iz urbane sredine, da odlazim na selo. To je nažalost, jedan je bio period ratnih dešavanja kada je u mom gradu rodnom, bio je obasipan granatama. Ja sam tada bio u osnovnoj školi, morali smo da odlazimo u obližnja sela gde domet nije bio tako lak za naše neprijatelje koji su dolazili sa druge strane reke Save, koji danas gledaju Srbiju na jedan potpuno drugačiji način, o tome ću posle da govorim, razmišljali su da će Srbija da propadne u svakom smislu reči, ali da se vratim na temu. Ti trenuci, odlasci, iako je bio rat i sve ono što se moglo videti šta je život na selu, za mene su ostali urezani ceo život. U pozitivnom smislu reči. Apelovao bih danas sa ove pozicije, sa ovog mesta, pre svega ne u tom smislu ostanka , već povratka svih onih koji su možda pojurili prema Beogradu i drugim većim sredinama ili su otišli u inostranstvo, da razmisle kakve preduslove danas, pa i ovaj zajam što sam rekao, ulaganje, znači i da praktično sve ono što možda pokušavaju da ostvare na nekim drugim mestima će imati ili već imaju na svom kućnom pragu koji ne može da se zameni bilo gde. U tom smislu reči, hoću nekoliko stvari da kažem koje su takođe važne u svemu tome, videli smo da u ovoj eri digitalizacije naša Kancelarija za IT, za elektronsku upravu Vlade Republike Srbije je uradila jedan ogroman i fantastičan posao. Koliko je to važno, možda u ovoj eri pandemije, upravo u onom drugom smislu koji sam hteo da kažem kada sam malopre pričao o tome, druga prilika koju sam morao zbog dece da uradim, da ih odvedem na selo da praktično provedu dva meseca prošle godine kada je bilo sve zaključano je upravo bila u eri korone, u eri pandemije korona. Razgovarajući tada sa meštanima koji žive na selu, da ne govorim o kom selu i o kom području je reč, da ne ističem bilo koga, smatram da su upravo ove stvari koje su možda za njih najveći hendikep. U tom periodu je počinjala on-lajn škola itd. Brzina interneta zaista može pospešiti tu odluku da roditelji koji donose odluku u ime svoje dece ne donesu tu odluku da prodaju neko seosko imanje koje vredi sigurno desetine a možda i stotinu puta više, da se presele u neku urbanu sredinu, da bi njihova deca mogla ići u bolju ili kvalitetniju školu. To sada i ovakvim sistemskim unapređenjima sve više i više ta razlika će da se topi i neće biti uopšte razlike, a daleko kvalitetnije će biti živeti u prigradskim mestima, u seoskim mestima i neće biti razloga da se odlazi, izuzev ako nemate neki posao i poziv koji vam može doneti druge vrednosti da obezbedite svom domaćinstvu. Ono što želim u svemu ovome da kažem, što je mnogo važno u toj vrsti priče, je momenat u kojem se mi danas nalazimo, a to je period praktično koji je kompletan, ne samo u regionu, već i u Evropi i svetu, to je pandemija korona virusa, koja nas je dovela sada u poziciju da Republika Srbija, za razliku od drugih zemalja u regionu, značajno se bolje postavila i u ovom momentu ona svojom politikom, koju je bazirala na spoljnoj politici, je omogućila da imamo ogroman broj vakcina i ogroman broj vakcinisanih. Ono što je važno, i sa ovog mesta još jednom apelovati, za sve druge građane koji praktično još nisu ni preležali koronu, i oni koji jesu, da se vakcinišu, da se revakcinišu i da praktično tim svojim činom urade najbolje moguće i za svoje najbliže i za svoje porodice i za svoje komšije i za svoje prijatelje, a i za svoju državu Srbiju, jer to je najuzvišeniji patriotski čin koji u ovom momentu može bilo koji pojedinac u našem društvu da uradi, bez obzira da li živi na selu ili gradu, a pogotovo s obzirom da vidimo da smo sada krenuli sa kampanjama i u seoskim ambulantama, i u mobilnim timovima, da je to praktično omogućeno, i ne samo uz ove elektronske načine, digitalne, elektronske uprave, prijave i svega ostalog, sada i fizički, svako ko ima nameru, a trebalo bi da ima svako nameru, treba da se vakciniše i dođe, pa makar to bila i seoska ambulanta. Poruke koje je uputio i ministar poljoprivrede i predsednik Republike najavom gde će se vakcinisati upravo idu u tom pravcu i ja još jednom želim da apelujem u tom smislu na sve. Ono što takođe želim da istaknem kao jednu paralelu u svemu ovome, recimo, sa Republikom Hrvatskom, ako bi poredili Republiku Srbiju, koji su nažalost u proteklih 20 godina svi smatrali da je Republika Srbija poražena, da je sve ono što se dešavalo 90-ih, pa nažalost što se dešavalo i početkom 2000. i svi oni političari koje smo u proteklom vremenskom periodu kao predstavnike bivšeg režima mogli da slušamo kako su se izvinjavali za sve ono što se tobože dešavalo 90-ih i da je to krivica Srba odnosno Srbije, da smo došli u tu poziciju teške ekonomske situacije nakon toga i da je Srbija u odnosu na, recimo, Republiku Hrvatsku, sigurno da 20-30 godina zaostaje i to je bila njihova percepcija, svakog prosečnog građanina Republike Hrvatske. Danas kada odete u Republiku Hrvatsku, ja imam priliku pošto često putujem, percepcija se promenila. Smatraju da Republika Srbija ne samo da se izjednačila sa Republikom Hrvatskom koja je postala u međuvremenu i članica EU, već da značajno napreduje, da oni svojom pozicijom, svojim članstvom u EU, a to se najbolje pokazalo u eri pandemije na korona virus, najbolje se pokazalo u kontekstu priče upravo nabavke vakcina, prethodno i respiratora, da od EU u onom smislu što je obećavano i što se desilo, nisu dobili ono što se očekivali. Ako bi mi to poredili ovde sa Draganom Đilasom, koji je promovisao … sistem, mi u Republici Srbiji danas, kao, nažalost, i u Bosni i Hercegovini, koja se baždarila … sistem ne bi imao nijednu vakcinu i mi bi brojke koje su i danas sumorne imali sigurno za 10 do 100 puta više. Prema tome, politička odgovornost, vizija predsednika Aleksandra Vučića da spoljnu politiku odmah nakon preuzimanja vlasti u Republici Srbi baždari na četiri stuba je omogućila vizionarski da ovako se možemo postaviti danas i da ovakve rezultate imamo u smislu pre svega obezbeđivanja vakcina, ali kroz digitalizaciju i kroz rad Kancelarije za e-Upravu, kroz promociju koju radimo svakodnevno i ovaj broj vakcinisanih koji je među najvećim u Evropi i u svetu. U tom smislu reči želim samo još jednom da istaknem jednu stvar koja je izuzetno važna. Danas smo imali Administrativni odbor. Razmatrali smo nešto što ima veze sa internetom i svim onim što se dešava proteklih dana. Mi smo danas na Administrativnom odboru razmatrali zahteve za kršenje etičkog kodeksa narodnih poslanika Martinovića, Atlagića, Orlića u smislu te priče da su oni prekršile određeni etički kodeks koji smo mi svi zajedno ovde na predlog dr Martinovića, koji je izvršio praktično i sam predlog i uvažio sve ove dopune koje su omogućile da danas neko zloupotrebljava i podnosi te prijave, da smo došli u poziciju da raspravljamo o onome što je neko u Narodnoj skupštini ovde rekao kao svoju slobodu izražavanja kao narodni poslanik. Imali smo priliku da vidimo da bi određeni kreatori javnosti koji pre svega obnašaju svoju funkciju na Tviteru pokušavajući da opravdaju svoje postojanje kroz različite oblike projektizma da bi napali ne gospodina Martinovića, Orlića, Atlagića ili bilo koga drugog od nas, već da bi unizili Skupštinu i pokazali da je Narodna skupština Republike Srbije institucija koja ne vredi ništa i u kojoj narodni poslanici govore neke teške kvalifikacije, ne gledajući sa druge strane šta oni na tim istim društvenim mrežama, na tim istim portalima, da ih ne reklamirao, i neki danas pišu kolumne, ne samo da su jednosmerne, već su toliko ružne da ih ovde nije lepo ni ponoviti. To što oni pišu na svojim portalima, na svojim Tviter nalozima o dr Martinoviću, Orliću i svima ostalima neka bude njima na čast, a ja im ovde sa ovog mesta kažem – neka ih bude sramota. Mi ćemo nastaviti da se borimo za Srbiju, za njenu decu bez obzira da li žive u gradu ili na selu. U svakom slučaju, ono što nas čeka u budućnosti podrazumeva samo jednu stvar, a to je da mi se nećemo povući pred njihovim napadima već da ćemo širokog osmeha i uzdignutog čela boriti se za budućnost naše dece.
Zahvaljujem. Reč ima Miloš Banđur. Izvolite.
Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, uvažene koleginice i kolege poslanici, imam zadovoljstvo da uzmem učešće u raspravi povodom zakona kojim se potvrđuje ovaj zajam koji građane ruralnih krajeva, područja i građane visoko urbanih sredina čini ravnopravnim, barem u ovoj oblasti kada je u pitanju internet, kada je u pitanju razmene podataka, kada su u pitanju visoke tehnologije. Naime, poznato je da u urbanim sredinama, u gradovima imate i više operatora, imate i njihovu konkurenciju i borbu za tržište, a da tamo gde ima manje ljudi, tamo gde se nalaze neka sela do kojih je teže doći i treba preći više kilometara, a broj korisnika mali, da tamo niko ne ulaže. To je zato što jednostavno operatori gledaju sve kroz ekonomski interes. Oni se bore tamo gde je mnogo kupaca, odnosno korisnika, tamo gde treba mnogo uložiti u infrastrukturu, u komunikacionu mrežu. Jednostavno, ta područja za njih nisu zanimljiva i dobro je što je država prepoznala da u toj situaciji ona mora da interveniše kako bi građane koji žive u ruralnim krajevima učinila u ovom smislu ravnopravnim sa građanima koji žive u visoko urbanim sredinama. Tamo gde operater neće jer nema interes, tamo će država da uskoči i koliko vidim iz materijala 2017. i 2018. godine trajali su razgovori sa Evropskom bankom za obnovu i razvoj, odnosno naše ministarstvo i banka su proučavali modaliteta na koji način stimulisati operatere da jednostavno razviju mrežu u ruralnim sredinama. Verovatno je kao rezultat tih razgovora, odnosno tih analiza izašao i model koji je prezentovan u materijalu, a to je da od magistralne komunikacije koju poseduje operater do neke pristupne tačke u selu, a to je obično škola, država bude ta koja će da investira u komunikacionu infrastrukturu i preda operateru na upravljanje na 25 godina, pri čemu operater ima dalje obavezu da od te pristupne tačke, a kažem to je obično škola, dom kulture ili neka javna ustanova, razvuče mrežu, optičku mrežu po selu. Kao što vidimo iz podataka, negde manje od 3% domaćinstava u Srbiji, ali to je negde 70.000 domaćinstava uopšte nema širokopojasni internet, tj. nema mogućnost da ostvari komunikaciju širokopojasnim internetom i to su tzv. bele zone, kako sam ja prepoznao u materijalu, odnosno bele tačke na mapi Srbije. Osim toga imamo i područja u kojima negde ispod 40% stanovništva ima mogućnost da komunicira preko 30 MB u sekundi, ima brzi internet, ali je pokrivenost teritorije nedovoljna. U pitanju je nešto ispod 40% domaćinstava, odnosno stanovništva. Takvih domaćinstava je 250 hiljada i to je negde oko 11% domaćinstava u Srbiji. Kako sam prepoznao u materijalu, to su te sive zone o kojima se govori, u kojima barem jedan operater ima neku razvijenu širokopojasnu mrežu, ali pokrivenost područja nije zadovoljavajuća, odnosno ono nije pokriveno na zadovoljavajući način. Mislim da su predmet ovog projekta i prve faze o kojoj pričamo i one sledeće druge faze, upravo bele i sive zone. To su targeti, jel tako? Bele i sive zone. One u kojima uopšte nema interneta, odnosno širokopojasnog interneta i one u kojima širokopojasni internet postoji, ali postoji brzi internet, preko 30 MB u sekundi, a mi hoćemo ultra brzi, odnosno preko 100 MB u sekundi. Koncept dodeljivanja posla operateru je vrlo zanimljiv i on ima moju podršku, nadam se i podršku svih narodnih poslanika. Evropska banka za obnovu i razvoj koja daje sredstva, insistira da njihov konsultant bude prisutan prilikom dodeljivanja posla operaterima, tj. da svi operateri kažu gde su njihove najbliže pristupne tačke njihovim magistralama i da odatle do određenih seoskih sredina, odnosno škola koje su seoske pristupne tačke za lokalnu mrežu. Napravi se ta komunikaciona optička infrastruktura i naravno tu će biti raspisan javni tender. Onaj ko bude najbolji, ko bude ponudio najbolje uslove proći će. Sve će to nadzirati konsultant Evropske banke koja je zajmodavac. Rekao sam na početku, obaveza operatera je da razvije lokalnu mrežu i ponudi građanima, odnosno stanovnicima tih mesta internet brži od 100 MB u sekundi. U materijalu stoji da će u prvoj fazi biti pokriveno oko 500 škola, mada vidim da ima 1.500 naselja, odnosno 1.500 tih belih tačaka, belih zona, verovatno nema ni svako selo ili zaseok školu pa će verovatno iz jednog mesta koje je veće, koje ima školu se formirati pristupna tačka odakle će operater morati da i u ostala manja mesta razvuče mrežu, tako da je to bio podatak koji je malo zbunjivao, ali vaše potvrđivanje mi govori da je to to, da sam bio u pravu. Kada budu završeni i prva i druga faza koja podrazumeva 900 škola i 135.000 domaćinstava, a to je negde ukupno 230 hiljada domaćinstava, onda će svi korisnici iz belih i sivih zona biti u prilici da koriste ili da uvedu ultra brzi internet. Znači, onaj koji podrazumeva brzine veće od 100 MB u sekundi, koji omogućuje sve servise. Imamo situaciju da sada u koroni deca u obrazovanju, bez obzira na nivo obrazovanja da li je to osnovna, srednja škola, fakultet prate "onlajn" nastavu i treba da učestvuju u "onlajn" nastavi. Imamo da oni koji imaju mogućnosti mogu da rade od kuće. Zašto ljudi iz ruralnih krajeva ne bi imali istu tu mogućnost ako imaju ultra brzi internet. Tako da će ovog uvođenje ultra brzog interneta rešiti mnoge probleme, izjednačiti status u mnogome građana koji žive u tim sredinama i građana koji žive u urbanim područjima, apsolutno povećati interesovanje za one koji ulažu da ulažu tamo i svakako doprineće povećanju BDP. Ono što je zanimljivo je da su uslovi kredita, odnosno zajma klasični. Kad kažem klasični mislim jako povoljni. Evropska banka za obnovu i razvoj, Svetska banka, Banka Saveta Evrope, sve te institucije kada ulažu u zelenu energiju, zaštitu životne sredine, u neke elementarne i promotivne stvari, one daju jako povoljne uslove. Vidim da ovaj zajam ima iste uslove. Tri godine je grejs period i to je ustvari onaj period do kada treba da se završi implementacija projekta i onda kreću rate, 12 godina puta dve rate godišnje, svakog 22. decembra i 22. juna i sve se završava sa 22. juna 2035. godine. Što se tiče procenata kamate na ne povučena sredstva, mogućnosti prevremene otplate itd. sve je isto kao i u ostalim zajmovima koje je ova Skupština imala pred sobom. Tako da je zajam izuzetno povoljan, cilj za koji se zajam koristi je više nego i plemenit i dobar i koristan i mislim da će građani koji žive u ruralnim krajevima to najbolje oceniti. Naravno, to da škole budu pristupne tačke i da pre svega škole budu povezane na ultra brzi internet, odnosno da dobiju ultra brzi internet povezivanje na široko pojasnu mrežu je jako korisno naravno i za sam proces obrazovanja u našim ruralnim školama. Vidim da uz ovaj zajam ide i grant od 1,7 miliona evra od strane Investicionog fonda za Zapadni Balkan. Radi se o prilično visokom grantu, to je gotovo 10% ukupnog zajma. Naravno vidim da grant ima i svoju specifičnu namenu, to su konsultantske usluge, usluge projektovanja, izrade studije itd. Obično su grantovi koji su namenjeni tim tehničkim aktivnostima prilično manji. Nadam se da će Ministarstvo za turizam, trgovinu i telekomunikacije koje se javlja kao jedinica za upravljanje projektom povesti računa i o tome kako će najracionalnije i na najbolji način da upotrebi sredstva koja dobija iz ovog granta. Zahvaljujem što ste mi dali reč i naravno želim uspešnu realizaciju projekta.
Hvala. Reč ima Vladica Maričić. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Danas na dnevnom redu imamo ugovor o zajmu koji će omogućiti da u 135.000 domaćinstava u Srbiji dođe širokopojasni brzi internet. Ovaj internet, odnosno širokopojasnu mrežu za pristup internetu izgradiće im država zato što kod privatnih komercijalnih operatera ne postoji komercijalni interes da izgrade tu tzv. magistralnu internet mrežu. Ovim će domaćinstva u oko 800 sela u Srbiji moći da osete sve koristi koje pruža 21. vek, moći će ravnopravno da se uključe u proces digitalizacije, moći će da koriste elektronske usluge uprave, moći će da trguju preko interneta, moći će da koriste elektronsko bankarstvo, moći će takođe da rade preko interneta. Vreme korone pokazalo nam je koliko je internet bitan. Svako onaj ko je imao pristup brzom internetu nekako je lakše mogao da se prilagodi novonastalim uslovima vanrednog stanja, uslovima delimičnog ili potpunog zatvaranja, nego onaj ko nije imao pristup internetu. Tu govorim i o deci u školama, ali govorim i o svima onima koji su svoj posao mogli da obavljaju preko interneta. Veliki gradovi u Srbiji, čak i središta opština u Srbiji imaju relativno dobar internet. Problem jesu zabačena sela, sela do kojih je teško, odnosno skupo izgraditi infrastrukturu koja bi se isplatila komercijalnim operaterima. Zbog toga tu dolazi država i država će izgraditi tu infrastrukturu do pristupnih tačaka u selima. Te pristupne tačke najčešće su škole i od škola će sve početi. Oko 800 škola dobiće pristup kvalitetnom i brzom internetu, a onda će od škola komercijalni operateri moći da razvedu tu tzv. „last mile“ mrežu, koja će ići do oko 135 hiljada domaćinstva u Srbiji. Komercijalni operateri koji grade „last mile“ mrežu i koji će od nje imati koristi, imaće obavezu i da održavaju „middle mile“ mrežu, koju je država izgradila. Ovo nas dovodi do veće ravnopravnosti građana Srbije onih u gradu i onih na selu tzv. digitalne ravnopravnosti, jer više neće biti bitno da li živite u centru Beograda, da li živite u Nišu, Novom Sadu ili živite na nekoj planini, gde je vazduh lep, gde je hrana zdrava, gde je voda zdrava i iz tog svog mesta gde živite, gde ste možda nasledili neku kuću, neku dedovinu, moći ćete ravnopravno da se uključite u sve svetske tokove, jer kao što je nekada tamo šezdesetih i sedamdesetih godina televizor bio prozor u svet, danas internet možemo nazvati prozorom u svetu. Za razliku od televizora koji je bio jednosmeran, internet je dvosmerni prozor u svet gde se ravnopravno uključujete sa svim učesnicima na kugli zemaljskoj. Izgradnja ove internet mreže širokopojasne u selima Srbije pripala je baš SNS. Ne, slučajno, oni pre nas nisu mnogo brinuli o građanima, više su brinuli kako da napune svoje džepove, a onda da taj novac sakriju od građana Srbije i izvezu na svoje račune na Rajskim ostrvima, kao što su Mauricijus, da izvezu u Švajcarsku, koji je poreski raj, da izvezu u Hong Kong. Srpska napredna stranka na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem, prva je koja je pokazala istinsku brigu za građane na selu, odnosno za svakog građanina Republike Srbije. Predsednik Aleksandar Vučić, proklamovao je Program Srbija 20-25, koji će omogućiti svim stanovnicima Srbije u svakom selu da do 2025. godine dobiju vodovodnu i kanalizacionu mrežu. Upravo je SNS smogla snage da uvede novo ministarstvo u sastav državne uprave, to je Ministarstvo za brigu o selu. Sve ovo, i Program Srbija 20-25 i Ministarstvo za brigu o selu i izgradnja širokopojasne internet mreže, do oko 800 sela u Srbiji jeste briga o selu, jeste briga o seljacima, jeste briga o svakom građaninu Srbije. Zbog toga ću ja, kao i moje kolege iz poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu u danu za glasanje podržati ovaj predlog. Živela Srbija. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Vesna Marković.
Hvala. Ja bih najpre da se osvrnem na sve ono što je zapravo uticalo na način našeg života, na sve segmente naših života, a to je pandemija Korona virusa i ona je samo dodatno potvrdila da je upotreba interneta postala neophodna i da internet mora svima da bude dostupan kako bismo se prilagodili novonastalim uslovima. Tu se postavlja pitanje zašto nam je potreban pristup internetu, ali ne samo to, već i veća brzina prenosa podataka. Pre svega zbog nastave koja se u prethodnih godinu dana odvija onlajn. Sve što je urađeno pre pandemije u oblasti obrazovanja, mislim na uvođenje digitalnih udžbenika i digitalnih učionica, olakšalo je funkcionisanje u toku pandemije. Srbija je među retkim zemljama u Evropi u kojoj učenici nisu izgubili ni jedan čas nastave u toku pandemije. Mi živimo u eri u kojoj čak i najmlađi osnovci u najudaljenijim selima koriste smart telefone. Zaista je neophodno da svima njima obezbedimo kvalitetniji, brži i jeftiniji pristup internetu. S druge strane, svakodnevno raste broj zaposlenih koji svoje poslove obavljaju od kuće. Porasla je prodaja onlajn proizvoda različite namene, odnosno naručivanje od kuće i to je u ovim uslovima pandemije jedina grana koja beleži veliki rast. Naše aktivnosti u parlamentu takođe su vezane za komunikaciju sa kolegama iz drugih zemalja, iz drugih parlamenata, odvijaju se takođe onlajn, ali i brojne druge konferencije. Danas je svetska diplomatija, bilo da su u pitanje bilateralni ili multilateralni sastanci, nezamisliva u ovom momentu bez interneta. Svedoci smo dase susreti najvažnijih svetskih lidera takođe održavaju onlajn. Iz svega ovoga možemo da zaključimo da je danas nezamislivo poslovati, obrazovati se, jednostavno funkcionisati u modernom svetu bez upotrebe interneta. Svi smo mi korisnici usluga koje sam nabrojala bez obzira da li živimo u centru grada ili u udaljenim seoskim sredinama. Smatram da je korišćenje interneta možda čak više potrebno ljudima koji žive u udaljenim seoskim sredinama, pre svega što na taj način štede ne samo novac veći i vreme, jer korišćenjem ovih tehnologija omogućava nam se da se brzo informišemo, da plaćamo račune bez odlaska u poštu, da ne čekamo u redovima, možemo da apliciramo za različite vrste podsticaja za pokretanje posla i to bez čekanja, da pratimo prijavljujemo se na konkurse iz različitih oblasti. I, ako želimo da idemo u korak sa razvojem tehnologije, pokrivenost mrežom mora da bude istog intenziteta na celoj teritoriji Srbije. Kratko bi se osvrnula na ekspoze premijerke Brnabić, u kome je istakla digitalizaciju kao jedan od prioriteta Vlade Srbije. Istakla je takođe da je cilj Vlade Srbije da naša zemlja postane jedan od vodećih digitalnih habova u Evropi. Naši potencijali u oblasti ljudskih resursa u ovoj oblasti su globalno prepoznati. Beogradski, novosadski start-ap ekosistem uvršten je među pet najboljih u svetu kada je reč o kvalitetnom i dostupnom inženjerskom kadru. Vlada je investirala oko 100 miliona evra u oblasti inovacione infrastrukture, u naučno-tehnološke parkove, start-ap centre, naučne institute i univerzitetsku infrastrukturu. Svi zajedno moramo da radimo na digitalnoj budućnosti Evrope, jer intenzivnija saradnja među evropskim zemljama, bolja razmena znanja i iskustva neophodni su za jačanje jedinstvenog evropskog tržišta i njegovu konkurentnost na globalnom nivou. Sada bih se osvrnula i na digitalnu agendu za zapadni Balkan koji je pokrenula Evropska komisija 2018. godine na digitalnoj Skupštini u Sofiji, a godinu dana pre toga ta ideja je zapravo pokrenuta na samitu u Trstu koji je održan u okviru berlinskog procesa gde su lideri zapadnog Balkana podržali digitalnu integraciju kao jednu od četiri komponente višegodišnjeg akcionog plana za uspostavljanje regionalnog ekonomskog područja. Cilj ove agende je podrška tranziciji regiona u digitalnu ekonomiju i ostvarenje dobrobiti digitalne transformacije kao što su brži ekonomski rast, više zaposlenih i bolje usluge. Digitalna agenda za Zapadni Balkan obuhvata ulaganje u širokopojasnu povezanost na prvom mestu i o tome mi danas upravo govorimo i prema rečima ministarke za evropske integracije Jadranke Joksimović, koja je jedna od potpisnika ovog ugovora, Srbija je kandidovala projekat uvođenja širokopojasnog interneta u ruralnim područjima Srbije za Ekonomsko-investicioni plan EU za Zapadni Balkan, koji je značajan za povezivanje sa evropskim ekonomijama i izvorima novog rasta. Ovaj projekat je važan za klaster 4 u okviru pregovora sa EU po novoj metodologiji, a klaster 4 se odnosi na digitalnu povezanost i zeleni dogovor, ali je takođe povezan i sa klasterom 5 koji je posvećen resursima i razvoju poljoprivrednih politika. Digitalna agenda za Zapadni Balkan takođe obuhvata povećavanje sajber bezbednosti, poverenje i digitalizaciju industrije, zatim jačanje digitalne privrede i društva, to podrazumeva jačanje alata u oblastima e-uprave, e-nabavki, e-zdravstva, ali i razvoj digitalnih veština među građanima, bez kojih naravno ovo ne bi bilo moguće. Na kraju, možda i najvažniji segment ove digitalne agende, a to je podsticanje istraživanja inovacija, jer digitalna agenda će podržati uspostavljanje nacionalnih istraživačkih centara i razvoj najsavremenije e-infrastrukture na Zapadnom Balkanu i integrisati ih u digitalni evropski istraživački prostor. To će nove generacije istraživanja i inženjera organizovati vrhunsku obuku i istovremeno promovisati saradnju širom Evrope. Srbija je spremna, naravno i ima kapacitet, da predvodi region u promenama koje stvaraju nove i jednake mogućnosti za sve. Proces digitalizacije poboljšaće standard i kvalitet života, smanjiće se troškovi, kreirati nove vrednosti u skoro svim oblastima života i rada. Proces digitalizacije je najvažniji katalizator inovacije i rasta. Usvajanje ovog Predloga zakona svakako će biti značajan pokretač razvoja u svim oblastima koje sam već navela, a samim tim smatram da je izuzetno značajno njegovo usvajanje. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milan Jugović.
Poštovani predsedavajući, poštovani predstavnici Ministarstva, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, uvaženi sugrađani, pred nama je danas jedna veoma važna tema za ravnomeran razvoj Srbije, jedna veoma važna tema za stvaranje uslova za jednake šanse svih građana u našoj zemlji, bez obzira u kom kraju Srbije oni živeli, da li živeli u Beogradu, Novom Sadu, Nišu ili u nekim ruralnijim sredinama. Prethodnih godina državno rukovodstvo na čelu sa predsednikom Vučićem uložilo je ogromne napore da zemlju ekonomski oporavi, da otvori nova radna mesta, tako da danas, pored toga što imamo ekonomiju sa najvišim rastom u Evropi, pored toga što imamo nove fabrike, nova radna mesta, pored toga što imamo rekordno nisku stopu nezaposlenosti, ja bih se osvrnuo na jednu veoma važnu činjenicu. Danas se u Srbiji fabrike ne otvaraju samo u velikim centrima. Danas se u Srbiji fabrike otvaraju i u manjim, nerazvijenijim, ruralnijim sredinama, poput Lebana, poput Dimitrovgrada, poput Malog Zvornika. Naravno, do pre nekoliko godina to je bilo nezamislivo, bilo je nemoguće. Najpre je bilo potrebno obezbediti preduslove, kvalitetnu putnu infrastrukturu, kvalitetnu komunalnu infrastrukturu, kvalitetnu električnu infrastrukturu, što je prethodnih godina državno rukovodstvo, Vlada i predsednik Republike u velikoj meri ostvarilo. Srpska napredna stranka vodi politiku koja nastoji da obezbedi iste ili približno iste uslove za život za sve građane Republike Srbije, ma gde oni živeli. Sledeći korak u tom smeru je realizacija projekta o kome mi danas raspravljamo, dakle, projekta izgradnje širokopojasne infrastrukture u ruralnim oblastima. Dakle, država će u ruralnim oblastima, gde operateri nisu imali ekonomski interes, izgraditi širokopojasnu infrastrukturu gde će fokus biti pre svega na školama kao pristupnim tačkama, odakle će se dalje povezivati domaćinstva koja nisu ranije bila u mogućnosti zbog udaljenosti tih naselja od gradskih sredina. U prvoj fazi 500 škola u seoskim područjima biće povezano na postojeću širokopojasnu mrežu, dakle na internet sa brzim protokom podataka, a dalje na škole kao pristupne tačke povezaće se u prvoj fazi negde oko 80 hiljada domaćinstava. Ovo je veoma važno za naše ruralne sredine, posebno za obrazovanje u tim krajevima, jer ćemo na ovaj način omogućiti kvalitetniji nastavni proces u ovim školama, ali i realizaciju nastave na daljinu, što smo videli koliko je važno u ovim teškim pandemijskim vremenima korona virusa. Na ovaj način iste ili bar približno iste uslove za obrazovanje imaće deca i u Beogradu i na Kopaoniku i na Zlatiboru i u Novom Sadu itd. Ono što je takođe veoma važno je da će razvoj širokopojasnih mreža u velikoj meri uticati i na poboljšanje svakodnevnog kvaliteta života ljudi, uticaće na realizaciju svakodnevnih aktivnosti, takođe nadamo se da će u nekoj meri uticati i na ostanak stanovništva u svojim selima, dakle u ruralnim sredinama, da ćemo ako ne sprečiti, ono bar donekle usporiti odliv stanovništva iz seoskih sredina. U prvoj fazi ovaj projekat koštaće našu zemlju negde oko 18 miliona evra. Poštovani građani Srbije, zamislimo šta smo mogli sve da učinimo sa 619 miliona evra koje je Dragan Đilas ukrao od države, ukrao od građana, ukrao od naše dece? Mogli smo sagraditi stotine škola, stotine školskih dvorana, sportskih terena, kilometre puteva i auto-puteva, obezbediti svakom domaćinstvu u Srbiji internet sa velikom brzinom protoka podataka, svakom učeniku, ali nažalost svi ti potencijalni putevi, škole, tereni završili su na više od 50 računa u 17 zemalja sveta. Istraživačko novinarstvo došlo je do podataka da samo na računima u Švajcarskoj, Mauricijusu, Hong Kongu Dragan Đilas poseduje više od 10 miliona evra. Pitam se šta će jednom poštenom čoveku za kakvog se izdaje Dragan Đilas 50 računa u 17 zemalja sveta, nekoliko ofšor kompanija, ako posredi nisu neke nezakonite radnje, ako posredi nije pokušaj da se sakriju neki tragovi, ako posredi nisu neke malverzacije. Nedeljama unazad Dragan Đilas se trudio, ubeđivao građane Srbije da nema čak račune ni u Švajcarskoj ni na Mauricijusu, onda, gle čuda, ispostavi se da nema bankovne račune u te dve zemlje, već čak u 17 zemalja i pitanje je da li je to konačan broj. Nadam se, duboko sam uveren, da će naši nadležni organi, Uprava za sprečavanje pranja novca, Poreska uprava, istražiti do detalja šta se sve tu dešavalo i kako, na koji način i iznad svega da li je protivzakonito, a na osnovu činjenica do kojih je istraživačko novinarstvo došlo, očigledno jeste bilo nezakonitih radnji, odnosno pre svega kada je u pitanju utaja poreza. Građanima Srbije je sada jasno zašto Dragan Đilas ne sme na poligraf, jer zna se ko ne sme na poligraf, onaj ko laže, ko nešto krije. Treći razlog ne postoji i to je u redu, čovek zna da krije nešto, ne želi na poligraf, poštujemo. Ali nije u redu i ovom prilikom izrazio bih svoje zaprepašćenje, svoje zgražavanje odnosom Dragana Đilasa prema novinarima, prema novinarima koji su mu nepodobni, odnosno, kako on kaže koji ne zadovoljavaju njegove uslove ili u prevodu oni koji nisu na njegovom platnom spisku. Ovom prilikom pružiću maksimalnu podršku novinarki Andrijani Nešić i čitavom istraživačkom timu „Večernjih Novosti“, da nastave da istraju u ovom poslu koji su započeli, jer građani Srbije zaslužuju da znaju istinu. Draganu Đilasu poručujem da je prošlo vreme kada su oni spaljivali RTS, on i njegova klika, odnosno ekipa čiji je on bio deo. Prošlo je vreme kada su prebijali tadašnjeg generalnog direktora RTS Dragoljuba Milanovića. Prošlo je vreme i državni organi više neće dozvoliti upade u Javni medijski servis testerama samo iz razloga što im se ne sviđa izveštavanje novinara. Kada je u pitanju ovaj predlog zakona, naravno, kao i sve moje kolege podržaću ga, naročito zato što će on dati dodatni impuls za oporavak naših najugroženijih sela, dodatni impuls za pokušaj da mladi ljudi ostanu u svojim mestima. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Milanka Jevtović Vukojičić.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, predstavnici ministarstva, kolege narodni poslanici i poslanice, poštovani građani Srbije, za Srpsku naprednu stranku, za poslaničku grupu Aleksandar Vučić – Za našu decu, jednakost svih građana, kako dece, tako đaka, mladih, odraslih i starih lica u svim segmentima života je prioritet svih prioriteta i to je ono na čemu sve ove godine radi SNS. Ulaganje u obrazovanje za SNS, Vladu i predsednika Aleksandra Vučića jeste ulaganje u razvoj i napredak društva. Jednaki uslovi na obrazovanje svakog učenika, bez obzira da li je to učenik iz Beograda, da li je učenik iz nekog brdsko-planinskog sela, iz okoline Sjenice, iz okoline Priboja, iz okoline Nove Varoši je sasvim svejedno. Svako dete i svaki učenik mora da ima jednake šanse za pristup obrazovanju i za obrazovanje u skladu sa svojim sposobnostima i u skladu sa svojim potencijalima. Dvadesetprvi vek jeste vek digitalizacije i vek interneta. Dvadesetprvi vek jeste i vek koji će biti zasnovan na znanju, inovacijama i na ekonomiji koja se temelji na znanju i inovacijama. Upravo, to je i cilj SNS, cilj naše Vlade i cilj predsednika Aleksandra Vučića. Ovaj projekat izuzetno je važan radi unapređenja obrazovanja i radi dostupnosti obrazovanja dece u selima, ali takođe značajan je i sa aspekta ravnomernog regionalnog razvoja, kako onih građana koji se nalaze u gradovima, tako i onih građana koji se nalaze u seoskim sredinama. Ovde bih ponovo naglasila brdsko-planinska sela, posebno sela koja se nalaze u pograničnim područjima Republike Srbije sa susednim državama. Ovo naravno znači i veću šansu da mladi ljudi ostanu na selu, da nam se sela ne prazne, da mladi ljudi nađu šansu za svoj opstanak i zaposlenje upravo u mestu gde su rođeni, na svom ognjištu i onde gde su njihovi koreni. Ovaj ugovor o Zajmu omogućiće i poljoprivrednim proizvođačima iz ruralnih sredina da upravo kroz korišćenje interneta imaju mnogo veće tržište za prodaju svojih namirnica, odnosno za prodaju onoga što oni nude na tržištu, nekada na pijacama, a sada mogu mnogo veće tržište da imaju, upravo zbog interneta. Ovaj zakon i ovaj zajam doprineće i razvoju turističkih potencijala jer znamo da je Srbija posebno u njenim ruralnim predelima i te kako bogata zemlja kada su u pitanju turistički potencijali, kulturno-istorijski spomenici i naša baština. Ono što moram da istaknem to je da i ova vlada još od vremena Aleksandra Vučića kada je bio premijer 2014. godine i te kako je radila na utvrđivanju strategije digitalnog razvoja društva ali i kasnije premijerka Ana Brnabić upravo kao jedan od ciljeva navela je dalju digitalizaciju i hvatanju u korak sa četvrtom industrijskom revolucijom što je na kraju krajeva i ova pandemija Kovida-19 pokazala da je Srbija gotovo jedina zemlja u Evropi koja je zahvaljujući elektronskoj nastavi nije imala jedan, jedini čas izgubljene nastave. Moram da ukažem da je Vlada i te kako mnogo učinila na izgradnji naučno-tehnoloških parkova. Oni su izgrađeni i u Beogradu, i u Novom Sadu i u Niš, i u Čačku. Moram da kažem da je dosta urađeno na unapređenju kvaliteta života običnog građanina kroz elektronsku upravu, kroz sistem koji omogućava svakom roditelju da na primer dete u prvi razred osnovne škole upravo upiše ne odlaskom u školu nego koristeći digitalne servise. Takođe, što se tiče rođenja deteta, prijavu u matične knjige rođenih, prijave prebivališta za decu, upisa u vrtiće i tako dalje. Želim da navedem da je ova Vlada nasledila užasno teške uslove, školske uslove, a tu mislim na objekte, na školske objekte gotovo u svim mestima, a posebno u mestima koje su dalje od Beograda. Dragan Đilas, pljačkaš i tajkun narodnih para, onaj koji je opljačkao budžet Republike Srbije za milijardu i dvesta miliona evra, onaj koji je na računima u 17 stranih zemalja sakrio svoj novac, otet od građana Srbije, ostavio je škole đacima takve da su imali poljske vc i čučavce, odnosno toalete čučavce. Za sve ove godine radilo se na obnovi prosvetne infrastrukture. Vlada je vredno i odgovorno radila i moram da kažem da u opštini iz koje ja dolazim u Priboju, dve škole i to OŠ "Desanka Maksimović" i mašinsko elektrotehnička škola zahvaljujući ulaganjima Vlade, odnosno Kancelarije za upravljanje javnim ulaganjima, 600 miliona dinara dato je kako bi te škole danas mogle da se pohvale da imaju najbolje uslove ne samo u Priboju nego gotovo i u čitavoj Srbiji, sem toga Vlada je učinila mnogo na opremanju i dogradnji i predškolske ustanove, dečiji vrtić "Neven" u starom delu grada, a takvih objekata kao što je u Priboju je naravno širom Srbije. Moram da istaknem takođe da je na planu digitalizacije i te kako mnogo urađeno i to baš tokom pandemije Kovida-19, a to je otvaranje Državnog data centra u Kragujevcu koji je najveća elektronska baza podataka koju mogu da koriste naši građani, država ali i privreda. Moram da kažem da je u tom državnom centru, da se nalazi prva platforma za razvoj veštačke inteligencije na čemu Republika Srbija i teži. Republika Srbija u skladu sa planom „Srbija 2025“ zalaže se da mladi, obrazovani ljudi sa novim znanjima i novim iskustvima ostanu u svojoj zemlji i da još jače pokrenu ekonomski točak istorije i Srbije napred. Tome u prilog ide i činjenica da je bečki Institut za međunarodne i ekonomske odnose objavio istraživanje, da se u Srbiju do 2019. godine, vratilo 90.000 mladih ljudi i to onih ljudi u uzrasnoj dobi od 24 godine, znači ljudi koji su završili fakultet i koji su svoju šansu videli za povratak u zemlju Srbiju, jer u zemlji Srbiji vide budućnost. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Uglješa Mrdić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući, gospodine Orliću. Uvaženi gosti na današnjoj sednici, kolege narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, podržavam ovaj Predlog zakona koji samo potvrđuje tezu da Vlada Republike Srbije i predsednik Vučić vode računa o svakom delu Srbije. Nekada, tačnije 2012. i 2013. godine, imali smo 44 nerazvijene opštine u Srbiji, sada je njih daleko manje. Zašto? Zahvaljujući dobrom radu Vlade Srbije, ulaganjem u sve sektore, naročito što se tiče sektora koji se tiče ovog Predloga zakona, što se tiče digitalizacije, ulaganja u IT sektor, ulaganje u obrazovanje, ulaganje u nauku, Srbija se razvija. Da nije bilo ulaganja u IT sektor pitanje kako bi se danas odvijala onlajn nastava za sve učenike osnovnih i srednjih škola, koji su na onlajn nastavi zbog Korone, i pitanje na koji način bi se i građani širom Srbije obaveštavali o svim bitnim stvarima i što se tiče borbe protiv korona virusa i svih bitnih vesti. Kada smo kod borbe protiv korona virusa i lepih vesti, svakako je lepa vest da je danas u popodnevnim časovima u Beograd stiglo novih 100.000 doza vakcine „Sputnjik“ iz naše prijateljske Rusije. Stići će između 5. i 10. aprila i novih milion vakcina iz Kine. Dakle, to samo potvrđuje koliko država Srbija ulaže u borbu protiv korona virusa. Želim ovom prilikom da navedem odličan primer Izraela, koji kada je došao do procenta preko 60% ljudi koji su primili vakcinu i revakcinu, dakle obe doze, ukinuta su sva kovid odeljenja u bolnicama. Apel za sve građane – ko se nije vakcinisao, hitno da se vakciniše, jer u našoj istoriji u nekoliko navrata svet ceo su spasile i lična higijena i čista voda i vakcine. Međutim, dok se Republika Srbija bori protiv korona virusa, dok se mi ovde borimo da usvojimo još jedan odličan Predlog zakona koji se tiče ulaganja u infrastrukturu što se tiče IT sektora širom Srbije, kako u gradskim, tako i u ruralnim delovima, mi imamo udare od strane opozicije, od strane bivšeg režima, od strane Dragana Đilasa i Dragana Šolaka. Poslednje obraćanje i generalnog direktora „Telekom Srbije“ gospodina Vladimira Lučića govori o tome koliko je Šolak nervozan. Šolak je podivljao, Šolak ne može da oprosti što „Telekom Srbija“ nije propao. Šolak i Đilas ne mogu da oproste što SBB nije jedini lider. Ne mogu da oproste što se Srbija razvija. Prema tome Šolak i Đilas su pokazali veliku nervozu zbog najnovijeg podatka, što mi je jako drago, kako meni tako i mojim kolegama narodnim poslanicima, što jedna državna kompanija kao što je „Telekom Srbija“ je došla do 50% tržišta, od toga preko 50% tržišnog učešća u internetu i oko 50% tržišnog učešća u televiziji. Čim Telekom krene da se razvija, čim država krene da jača, odmah se bude oni tajkuni i oni kriminalci koji su i protiv Aleksandra Vučića, i protiv Vlade Srbije i protiv svega što je državno. Ovom prilikom želim da istaknem još jednu stvar koja se tiče interneta i uputim poziv nadležnim državnim institucijama da posebno povedu računa kada je u pitanju bezbednost dece na internetu. Nažalost, svedoci smo tih situacija da su deca često zloupotrebljena na internetu, da je u nekoliko slučajeva ugrožena njihova bezbednost, kako deci svoj u Srbiji, tako i onima koji kritikuju Dragana Đilasa i Dragana Šolaka. Ovom prilikom, na samom kraju svog današnjeg izlaganja, želim da pružim punu podršku svim onim, počev od predsednika Srbija Aleksandra Vučića, preko Siniše Malog, članice predsedništva Srpske napredne stranke, gospođe Vladanke Malović i svim onim medijima, i svim mojim kolegama narodnim poslanicima koji proteklih dana govore istinu i samo istinu o tajkunskom delovanju Dragana Đilasa, njegovim računima na Mauricijusu, Švajcarskoj i ko zna sve kojim zemljama. Čovek je postao pravi svetski putnik. Ne znam kako stigne da obiđe sve te svoje račune. Dakle, ko god progovori o kriminalu, o organizovanom i privrednom kriminalu Dragana Đilasa i milionskim svotama novca na njegovim računima, on odmah bude izložen najgorim mogućim napadima. Naravno, želim da pozdravim i ovo što je preneo naš kolega Adam Šukalo, sa sednice Administrativnog odbora, jer smatram da i gospodin Aleksandar Martinović, gospođa Sandra Božić, gospodin Vladimir Orlić, kao i mnoge druge moje kolege, sve kolege iz poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, pošteno i čestito rade svoj posao, i oni su krivi Draganu Đilasu, Draganu Šolaku, njihovim medijima i njihovim saradnicima, samo zato što govore istinu. Istinu o čemu? O njihovom kriminalu. Zato i podržavam ovaj Predlog zakona. Jako mi je drago što danas u ovom modernom dobu internet ima veliku ulogu, ima i veliku ulogu da preko interneta i pročitamo, čujemo i vidimo sve i još 619 miliona evra Dragana Đilasa, naravno, ne na većini portala i medija, zato što dobar deo medija, tj. većinu kontrolišu Đilas i Šolak, možemo da vidimo sve o organizovanom kriminalu i pročitamo i Velje Belivuka, onima koji su bili ili jesu u državnim strukturama, možemo da pročitamo sve o kriminalnim aktivnostima i Marinike Tepić i Vuka Jeremića i opet Đilasa. Svaki dan ću da spominjem Dragana Đilasa i Dragana Šolaka, sve dok ne budu procesuirani, dok ne budu odgovarali u skladu sa zakonom i dok ne bude taj otet novac od građana Srbije vraćen u budžet Srbije, vraćen onima od kojih je otet. Možete samo zamisliti, dragi moji građani i drage kolege narodni poslanici, prisutni gosti šta je sve moglo u Srbiji da se uradi što se tiče ulaganja u infrastrukturu, u IT strukturu, ne sa 619 miliona, nego sa 61 milionom evra, a sa 619 miliona evra mogli su da se izgrade i kilometri autoputeva, i nove bolnice, i škole, i vrtići, i da se ulaže u našu decu, i u nauku, i u obrazovanje, i u IT sektor, i u privredu. Prema tome, ovom prilikom, pružam punu podršku i predloženom zakonu i u danu za glasanje podržaću ovaj zakon, a istovremeno, pružam punu podršku i Vladi Republike Srbije, i predsedniku Aleksandru Vučiću, i svim mojim kolegama pomenutim narodnim poslanicima koji se čestito, hrabro i pravedno bore za bolju Srbiju, za budućnost za našu decu. Hvala.
Zahvaljujem. Preostalo vreme poslaničke grupe 37 minuta. Reč ima narodni poslanik Milica Obradović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, predstavnici Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, politika Srpske napredne stranke i predsednika Aleksandra Vučića se oduvek zasnivala na ravnomernom regionalnom razvoju svih krajeva naše države. Cilj da svaki grad, svaka opština i svako selo ima razvijenu, kako putnu, tako i vodovodnu zdravstvenu obrazovnu infrastrukturu, postao je ostvariv. Pored svih tih elementarnih uslova za život, u skladu sa vremenom i razvojem telekomunikacije, danas je jedna od osnovnih potreba i postojanje širokopojasnog interneta, u svim delovima naše države. Za razliku od razvijenih gradova i opština gde on već postoji, ruralna područja su, nažalost, u zaostatku. Zbog toga mi danas na dnevnom redu imamo Ugovor kojim će se, nakon njegovog usvajanja, omogućiti da čak 500 škola i javnih ustanova u ruralnim predelima Srbije bude pokriveno širokopojasnim internetom. Te škole će biti mesta sa kojih će se internet mreža dalje širiti i do 80.000 okolnih domaćinstava. To će svakako olakšati pristup učenika digitalnom obrazovanju, a sa druge strane pristup građana elektronskim uslugama. Koliko je zapravo značajno da internet mreža bude dostupna svakom našem građaninu govori i ovaj korona period, kada se gotovo sve aktivnosti mogu obavljati putem internet mreže. Razvoj digitalizacije društva i privrede na kome je Vlada Republike Srbije radila u prethodnih par godina sigurno će nam doprineti da lakše prebrodimo sve korona izazove. Naša država je možda jedina država u Evropi u kojoj učenici nisu izgubili nijedan školski dan zbog pandemije Korona virusa, jer smo mi na vreme krenuli sa ulaganjima u digitalno obrazovanje. Da nismo samo na tom polju bili uspešni govori i podatak da smo prvi u Evropi po broju revakcinisanih građana, a to svakako ne bismo uspeli da odgovornom politikom koju vodi predsednik Aleksandar Vučić i Vlada Republike Srbije nismo stvorili stabilne finansije zahvaljujući kojima smo i uspeli da nabavimo i platimo čak četiri vrste vakcina. Dostupnost interneta u školama u seoskim područjima svakako će unaprediti kvalitet rada i nastave, poboljšati umreženost đaka i generalno unaprediti kvalitet svakodnevnog života mladih na selu. Pored toga, sigurno će doprineti i daljem razvoju ruralnih oblasti, povezivanju privrednih regiona, stvaranju nekih novih radnih mesta i, ono što je možda najvažnije, doprineće delom i ostanku stanovništva na selu. Predsednik Aleksandar Vučić sa svojim timom od samog dolaska na vlast intenzivno radi na tome da se poboljšaju uslovi života na selu. Pored stotine kilometara novoizgrađenih puteva, pored novih škola i rekonstruisanih škola i ambulanti, realizovan je u prethodnih nekoliko godina i veliki broj subvencija koje su od velikog značaja za sve poljoprivrednike i one koji žele da pokrenu svoju proizvodnju na selu. Samo prošle godine je čak 3.000 mladih poljoprivrednika dobilo subvencije od strane države za nabavku novih mašina, za nabavku sadnog materijala i za pokretanje startap poslova. I ove godine će, takođe, biti raspisana četiri nova konkursa za podsticaje za poljoprivrednike i to takođe za nabavku mašina, nabavku traktora, za stočarstvo, za voćarstvo i povrtarstvo, a takođe i za pčelarstvo. Koliki je zapravo značaj ulaganja u mlade na selima uverila sam se i sama kada sam pre desetak dana zajedno sa mojim koleginicama narodnim poslanicama obišla dva poljoprivredna gazdinstva u opštini Knić, gde smo se upoznale sa mladim ljudima koji su, iako jako mladi, iako su visoko obrazovani, imali želju i motivaciju da ostanu na svojim gazdinstvima, da tu pokrenu uspešno svoju proizvodnju i da se odluče da tu grade svoju budućnost. Za njih i njihove generacije radimo, za njih se borimo i oni nam daju snagu da još jači izađemo iz svih ovih napada koje svakodnevno pre svega trpi predsednik Aleksandar Vučić, a sa njim i brojni drugi visoki funkcioneri SNS. Napadi od strane onih koji dok su bili na vlasti zahvaljujući vašem novcu, dragi građani, uspeli su da kupe na stotine nekretnina i da napune brojne bankarske račune na različitim egzotičnim destinacijama. Ti isti koji nisu građanima uspeli da stvore ni osnovne egzistencijalne potrebe za život, danas znaju nas da napadaju i da nam spočitavaju sve uspehe koje je Srbija uspela da ostvari dolaskom predsednika Vučića na vlast, ali ono što nama daje snagu i volju da idemo napred, da još odlučnije i borbenije radimo jesu rezultati i podrška koju ste nam vi, građani, dali na izborima u junu prošle godine kada je Srpska napredna stranka ostvarila preko 60% vaših glasova. Do takvih rezultata nas je upravo dovelo odgovorno vođenje države, efikasno planiranje i upravljanje javnim politikama. Naš jedini interes su građani, naša deca i njihova budućnost. Od takve politike Srpska napredna stranka i predsednik Aleksandar Vučić neće nikada odstupiti, a ono što je najvažnije, tim interesom neće nikada ni trgovati. Zahvaljujem.
Hvala. Preostalo vreme grupe je 30 minuta. Reč ima prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije dr Orliću, poštovana ministarko sa saradnicima, moje kolege i koleginice su danas čitav dan govorili o ovom zakonu. Dozvolite da ja kažem nešto šta nam je ostavila stranka Dragana Đilasa, bivša, a i sadašnja, da bi mogli shvatiti šta je Srpska napredna stranka na čelu sa Aleksandrom Vučićem napravila u ovih sedam godina. Poštovani narodni poslanici, 2012. godine Đilasova, Tadićeva i Jeremićeva stranka ostavili su nam zemlju koja je bila ekonomski, industrijski i infrastrukturno totalno devastirana. Ostavili su nam zemlju bez sigurnosti i bezbednosti njenih građana. Ostavili su nam zemlju koja je bila totalno ponižena. Ostavili su nam zemlju bez plana i programa. Ostavili su nam zemlju bez nade i vere njenih građana u bolju budućnost. Ostavili su nam zemlju sa prevelikom zaduženošću. Ostavili su nam zemlju uništenih državnih institucija. Ostavili su nam zemlju bez imalo međunarodnog ugleda. Ostavili su nam zemlju u kojoj je narod totalno bio satanizovan. Ostavili su nam zemlju sprovedene pljačkaške privatizacije. Ostavili su nam zemlju sa totalno uništenom vojskom, a onda je 2012. godine došla Srpska napredna stranka, a pogotovo kada je postao predsednik Vlade gospodin Aleksandar Vučić napravljen je program, ekspoze o kojem smo mi često ovde govorili sa tačno preciziranim zadacima, koji je značio ubrzanu modernizaciju Srbije, a to su one reforme o kojima smo mi ovde vrlo često govorili. Ovaj zakon o zajmu, poštovani potpredsedniče Skupštine, pridonosi procesu ubrzane modernizacije Srbije i našim seoskim sredinama. Kada smo govorili o korišćenju interneta u prošlom mandatu i uvođenja u škole, naši politički protivnici su se rugali u ovom visokom domu i govorili da to nikada neće da uspe. Zakon će pridoneti i unapređivanju nastave i škola u seoskim područjima. Pridoneće ravnomernom ekonomskom razvoju. Pridoneće unapređivanju čitave infrastrukture i ostanak mladih na selu. Poštovani građani Srbije, uvaženi narodni poslanici, šta nam je bivša vlast ostavila, a šta smo mi, na čelu sa Aleksandrom Vučićem, uradili? Izgradili infrastrukturu, škole, bolnice, privredne objekte itd. Dragan Đilas nije imao potrebu za tako nešto i zato je on punio račune svoje. Opljačkao je ne 619 miliona evra, Bog zna koliko. Pošto su moje kolege o tome dosta govorile, ja ću samo postaviti nekoliko pitanja Draganu Đilasu, koji verovatno gleda ovaj prenos. Dragane Đilas, da li je tačno, a tačno je kako nas obaveštava štampa, a posebno „Večernje novosti“, da ste vi na dan 12.12.2020. godine na jednom od dva računa svoje firme kod „Dojče banke“ u Mauricijusu imali 5.730.000 evra? Gle čuda, mediji pod kontrolom Dragana Đilasa, kažr, ugasili su tu banku, ali je otvorio novu i prebacio pare. Što to, gospodo novinari pod kontrolom Dragana Đilasa, ne kažete? Da li je tačno, a tačno je, kako nas informišu „Večernje novosti“ i druga štampa, da ste na dan 12. decembra 2020. godine na računu ogranka „Sosijete generale“ u Cirihu, firmi „Multikom“, imali 620.147 evra? Ono što je vrlo važno, da li je tačno što skrivaju, ovo što ću pitati, mediji pod kontrolom Dragana Đilasa, a tačno je, kako nas obaveštavaju „Večernje novosti“, da su ovlašćeni korisnici računa bili braća Đilas, Gojko i Dragan? Ponavljam još jednom da dobro čuju novine pod kontrolom i štampa pod kontrolom Dragana Đilasa - da li je tačno, a tačno je kako nas obaveštavaju, da su ovlašćeni korisnici računa bili Dragan i Gojko Đilas? Poštovani građani Republike Srbije, Đilas na svoje ime, na svojih pet računa ima ko zna koliko miliona evra. To je novac koji je opljačkan od građana Srbije dok je bio gradonačelnik. To je važno. Zato treba ispitati finansijsko-mafijašku vezu između Šolaka i Đilasa. Poštovani građani, profit Đilasovih firmi je rastao u vreme dok je bio na vlasti, pogotovo dok je bio gradonačelnik Beograda, dok je grad Beograd finansijski tonuo. Đilas ima 3,3 miliona evra na računu Hong Konga. Gle čuda, poštovani građani, o Hong Kongu smo mi govorili u prošlom mandatu pre dve, tri godine. Tu se susreo i njegov stranački kolega Vuk Jeremić sa Patrikom Hoom. Njih dvojica su sa Tidijom Gadijom činili jednu od najvećih međunarodnih grupa bandita i prevaranata za pranje novca. Zato treba ispitati vezu preko Hong Konga, Đilasa i Jeremića. Dragan Đilas se navodi kao korisnik računa, podvlačim, kao korisnik računa. Odbio je poligraf. Izvlačio je ove pare iz Srbije u 15 država, poznato do sada, a ko zna koliko. Podvlačim još jednom, to u finansijska sredstva građana Srbije, vaši, poštovani građani, on ih je izvlačio u te destinacije. Đilas nas, poštovani građani, svakodnevno obmanjuje i laže. On ima ne samo na Mauricijusu, Švajcarskoj i ko zna kojim destinacijama u 17 zemalja preko 50 računa. Zato su medijski napadi na predsednika Vučića sve intenzivniji od strane sprege tajkunsko-mafijaških politikantskih grupa i pojedinaca i nekih analitičara šarlatana, bilo da su domaće ili inostrane provenijencije. Poštovani građani Srbije, oni imaju samo jedan jedini cilj, a to je da ruše predsednika Aleksandra Vučića i zaustave ubrzani proces modernizacije Srbije, znajući da je upravo Aleksandar Vučić motor ubrzane proces modernizacije Republike Srbije. Dok se predsednik države Aleksandar Vučić svakodnevno vraća sa određenih mesta unutar države, gde unapređuje i gradi našu državu u ekonomskom smislu i pronosi međunarodni ugled Srbije širom sveta, sprovodeći politiku mira, politiku solidarnosti, politiku ubrzanog napretka u ovim teškim pandemijskim uslovima, dotle tajkun Dragan Đilas, a za Evropu Đilaš, kao bitanga, čini sve da sačuva svoje otrovne milione evra na računima na Mauricijusu, Švajcarskoj, Holandiji, Bugarskoj i Bog zna kojim destinacijama. Srpska napredna stranka na čelu sa predsednikom boriće se da porazi mafiju bez obzira na veru, naciju i na stranačku pripadnost. Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, u danu za glasanje, kao i moje kolege iz SNS glasaćemo za ovaj predlog zakona. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Rajka Matović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovana ministarko sa saradnicima, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, pred nama se nalazi Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu za projekat izgradnje širokopojasne komunikacione infrastrukture u ruralnim predelima između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj. Ovim zakonom omogućavamo izgradnju komunikacione infrastrukture u ruralnim predelima Republike Srbije. Ovo je strateški projekat koji ima za cilj izgradnju ne postojeće infrastrukture, a sve kako bi povezali sve javne ustanove i osnovne škole na širokopojasnu mrežu i okolna domaćinstva. Pre otpočinjanja realizacije ovog projekta, resorno ministarstvo je sprovelo opsežnu analizu za potrebe ovog projekta i tokom 2017, 2018. godine napravilo analizu stanja. Zaključak je da u Republici Srbiji postoji više od pola miliona domaćinstava koji nemaju pristup širokopojasnoj optičkoj mreži. Takođe je zaključeno da ne postoji ekonomski interes operatera da razvijaju infrastrukturu i da priključe na širokopojasnu mrežu javne ustanove. Rezultati sprovedenih analiza pokazali su da je neophodno da država preduzme podsticajne mere kako bi se izgradila infrastruktura u ruralnim područjima Srbije i samim tim se omogućio ravnomeran razvoj svih predela naše Republike. Mislim da je bespredmetno govoriti o značaju pristupačnosti interneta u 21. veku, pogotovo u trenutnoj situaciji, u pandemiji izazvanoj korona virusom, i koliko će ovo generalno imati značaj za razvoj svih krajeva Republike Srbije, jer u današnjem vremenu svaki posao koji to dozvoljava prelazi na onlajn režim rada. Ovo je vrlo značajno ako uzmemo u obzir da je akcenat pre svega na povezivanju osnovnih škola na širokopojasnu optičku mrežu. Danas se nastava izvodi onlajn, a pitanje pristupa interneta ne bi trebalo ni da postoji. Internet bi morao da bude pristupačan svakom građaninu. Kada smo kod školstva, koliki je značaj savremene tehnologije danas vidimo da… Osim što se nastava već izvodi onlajn, moram da napomenem da će Beograd biti među prvim gradovima koji će svim učenicima od 1. do 4. razreda osnovnih škola obezbediti tablet uređaje, obezbediti pristup internetu i udžbenike u elektronskoj verziji. Trudimo se da svakom građaninu pružimo podjednaku šansu za razvoj, ne obazirući se da li on živi u krugu dvojke ili u prigradskim naseljima, da li on živi u glavnom gradu Republike Srbije ili u nekom ruralnom području naše zemlje. Kada smo kod Beograda, da li smo mogli udžbenike i ranije da priuštimo našim učenicima? Mogli smo, ali bivšem gradonačelniku Draganu Đilasu to nije bio interes. Njegov interes je bio isključivo lični, njegovo lično bogaćenje na štetu svih nas. Dragan Đilas je u politiku ušao kao neko ko nije bio nešto naročito bogat čovek, a iz politike, nakon nekoliko godina, izašao sa računima u Švajcarskoj, sa računima u Hong Kongu, na Mauricijusu, sa kompanijama u Holandiji, Luksemburgu, ali ovo je samo deo onoga što mi znamo šta sve poseduje Dragan Đilas. Pitanje je – šta sve taj čovek ima danas? Mi u Beogradu nismo dobili besplatne udžbenike za našu decu, ali smo dobili najskuplji most na svetu. Mi nismo dobili besplatne udžbenike, ali smo dobili repliku Terazija koja danas služi kao ruglo u Beogradu. Nismo tražili ni podzemne kontejnere, niti španske tramvaje, niti mnoge sumanute projekte koje je Dragan Đilas izvodio, a izvodio ih je samo zato da bi mogao još koji evro da prebaci iz državnog budžeta na svoje privatne račune. Beograd je mnogo izgubio dok je Dragan Đilas bio gradonačelnik i Beograđani su toga najviše svesni, i to najbolje znaju. Dragan Đilas je mnogo dobio dok je bio gradonačelnik. Dobio je uvećanje ličnog kapitala za preko hiljadu puta, dobio je milione na računima u poreskim rajevima. Na kraju, on je ugasio svetlo u DS, ali on je sebi kupio novu političku stranku, gde sada zaposleni iz svojih firmi predstavlja kao opozicione političare. Na njihovim javnim glasilima „Danas“ i Dragan Đilas i Marinika Tepić i Borko Stefanović i mnogi drugi koje upravo Dragan Đilas plaća našim novcem neprestano pričaju protiv nas i protiv vlasti, a sve zarad sticanja jeftinih političkih poena, kako bi se ponovo domogli vlasti, jer oni državne funkcije isključivo gledaju kao šansu za lično bogaćenje. Ja ću u danu za glasanje, zajedno sa svojim kolegama, podržati set ovih zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Mirković. Izvolite.
Poštovani predsedniče, poštovana ministarka sa saradnicima, uvažene koleginice narodne poslanice i kolege narodni poslanici, predlog zakona kojim je predviđen ovaj ugovor i sve ovo o čemu danas pričamo ne mogu posmatrati kao nekakvom pozajmicom, zajmom, kreditom, ne mogu to posmatrati kao pukom računicom ili posmatrati kao prostim finansijama, kao što to neko pokušava danas da predstavi a ne nalazi se u ovoj sali i smatram da su prethodni poslanici, kolege, koji su govorili pre mene, do detalja objasnili sve ono o čemu se ovde radi. Mislim da je pravi termin koji je upotrebljen ovde – investicija, investicija u našu zemlju, investicija u našu decu, investicija samim tim u budućnost Srbije. Ako uzmete u obzir da mi danas pričamo o digitalizaciji, da pričamo o brzom internetu, ako uzmete u obzir da mi danas pričamo o internetu koji će biti dostupan u ruralnom području i ako pričamo o tome da će iz tih 500 škola kasnije doći internet do 80 hiljada domaćinstava, vidite koliko je naša zemlja danas uznapredovala. Mnogo puta smo bili u prilici da čujemo u kakvim uslovima nastavu pohađaju deca u nekom ruralnom području. Ja sam ovde donosio slike kakve su škole bile u Beogradu. Dakle, ne škole negde širom Srbije ili kako to neki vole da kažu – u zabačenim delovima Srbije. Nažalost, vi ste imali škole u Beogradu koje su do 2016, 2017. ili 2018. godine bile bez ve-cea, deca su koristila poljski ve-ce. Imali ste takve situacije i da se izgradi škola koja ne dobije građevinsku dozvolu. Imali ste takve škole. To su škole koje su građene u vreme Dragana Đilasa. Ovo samo pokazuje koliko je naša zemlja uznapredovala u svakom pogledu i smislu i koliko sada ne mislimo o nekim osnovnim potrebama za naše đake, već unapređujemo, idemo u korak i sa Evropom i sa svetom. Internet je nešto što je danas postalo nezaobilazna stvar u samom pogledu i smislu, da li se radi o poslu, da li se radi o kupovini, da li se radi o učenju i jednostavno ukoliko želite da budete ukorak sa Evropom i svetom, morate da vladate makar nekim osnovnim znanjem, a tiče se interneta. Kada ulažete u svoju decu, kada ulažete u đake, kada ulažete u nekog ko tek treba da nasledi sve nas, vi na taj način ulažete u budućnost. Ponosni smo što se lista Srpske napredne stranke zvala „Aleksandar Vučić – Za našu decu“. Ovo su konkretni potezi koji i pored mnogobrojnih do sada pokazuju kako mi planiramo i želimo da se borimo za budućnost i Srbije, ali pre svega naše dece. Jer, džaba nam i zemlja i sve ovo što radimo i što gradimo puteve, nove škole, domove zdravlja, što gradimo mostove, što razvijamo i putnu infrastrukturu i sve što god razvijamo u našoj zemlji, pa i povećavamo plate, ako nema ko u našoj zemlji da ostane. Hvala dragom bogu na odgovornoj politici i na velikom zalaganju, pre svega i predsedniku Aleksandru Vučiću i Vladi Srbije, pa se odliv mladih ljudi usporava. Vidite podatke koji pokazuju sve relevantne institucije, da imamo najveći priliv mladih ljudi koji se vraćaju u svoju zemlju, visokoobrazovanih ljudi koji se vraćaju u Srbiju, jer konačno sada vide budućnost u svojoj zemlji. Kada govorimo o svim ovim stvarima, ne možemo da se ne osvrnemo – a šta je to te mlade ljude pre šest, sedam ili osam godina dovelo u situaciju da odu iz naše zemlje? Morali su da odu zato što su njihovi roditelji ostajali bez posla. Politika Demokratske stranke, oličena danas u Draganu Đilasu, Vuku Jeremiću, Borisu Tadiću, odgovorna je zašto je 500 hiljada ljudi ostalo bez posla, zašto je pola miliona ljudi ostalo bez posla. Kada su se na hiljade fabrika zatvarale, građani nisu mogli da znaju da li će u narednih mesec ili dva dana imati da plate hranu, a kamoli da razmišljaju o tome da li će platiti račune. Do 2012. i 2013. godine Srbija je bila na ivici ekonomskog ambisa. Razmišljali smo se da li ćemo imati i odakle da isplatimo penzije. Nemojte da vas podsećam da su se i plate i penzije isplaćivale iz kredita, da vas podsećam na to da je našoj ekonomiji pretio scenario, neki su ga tada zvali grčki scenario, gde ste bili evidentno pred bankrotom. I sve to samo zato što neko nije želeo da se bavi poslom za koji su ga građani izabrali i sve to samo zato što je neko mislio da je od budućnosti Srbije i građana Srbije bitnije da on za sebe obezbedi ekstra prihod i da od sebe napravi mnogo bogatog čoveka. Danas smo takođe mogli da čujemo i sjajna izlaganja mojih kolega koji su izvukli jasnu paralelu i šta smo sve to mogli da uradimo, da li za 619 miliona evra koje je Dragan Đilas prihodovao svojim firmama, a bogami i šta smo mogli da prihodujemo za ovih devet miliona evra koji su se pojavili na tri računa, na samo tri računa koje Dragan Đilas ima na Mauricijusu, u Hong Kongu i u Švajcarskoj. Ono što mene kao narodnog poslanika, neko koga su, kao i sve nas ovde, izabrali građani, posebno muči taj odnos, neko ko je bio na vlasti, ko iza sebe de fakto nema nijedan jedini rezultat sem ovih minus rezultata i cele ove katastrofe koju nam je režim Demokratske stranke ostavio u amanet, mene posebno zanima šta ti ljudi danas misle novo da ponude građanima i da li stvarno misle da građani Srbije imaju tako kratko pamćenje da su već zaboravili ko ih je doveo na ivicu siromaštva i ko ih je doveo u situaciju da dok građani Srbije propadaju, samo se lično bogati. Ne mogu danas i da se ne osvrnem na činjenicu da smo bili svedoci jednog lošeg performansa, slabe glume i užasnog scenarija, da je taj isti Dragan Đilas danas podneo krivičnu prijavu protiv ljudi koji su samo govorili istinu. Doveo je svih svojih 20 pristalica da stoje iza njega i aplaudiraju mu svaki put kada uvredi nekog od novinara, da mu aplaudiraju kada on misli da je poentirao, a ne bi li tako svom gazdi koji ih pri tom i plaća, jer dobro svi znamo da je Marinika Tepić zaposlena u njegovoj firmi, ne bi li svi oni dali nekakav vetar u leđa i pokušali da razmahnu krila svom vođi, kako bi se on osećao sigurnije. Kada malo bolje pogledate tu konferenciju, sem nastavka vređanja novinara, nipodaštavanja svakoga ko mu je postavio pitanje, ne možete videti ništa drugo do jednog uplašenog čoveka, sabijenog istinom, argumentima, koji više ne zna na koji način da se sačuva od istine koja je isplivala na površinu i kako će sada konačno da prizna da je lagao kada svi dokazi govore da ima i račune na Mauricijusu i u Hong-Kongu i u Švajcarskoj. Podsetiću vas samo da je pre nekih sedam-osam dana isto tako nemušto tvrdio da nema te račune, pa je rekao da nema ni jedan jedini račun u stranoj zemlji, u nekoj drugoj zemlji, a sada menja polako priču pa priznaje da ima firmu i u Švajcarskoj, da tamo ima neki račun, a ta ista firma ima račun i u Hong Kongu. Radi građana Srbije, na Mauricijusu se nalazi više od pet miliona evra nekog novca, u Švajcarskoj više od 600 hiljada evra, u Hong Kongu više od tri miliona evra. Samo na ta tri računa on ima preko devet miliona evra i građani se sa pravom pitaju da li je novac onaj koji je njima oduzet i kada su oni osiromašili, da li se neki dinar ili neki evro tog novca nalazi na ovim računima? Nažalost, kada ga novinari pitanju najnormalnije da li može da potvrdi ono što su po njegovom mišljenju, po njegovom kriterijumu novinari, istraživački novinari, dakle kada ga pitaju da li njima veruje, a veruje im kako sam kaže, da li može da nam objasni zašto je 2018. godine izvoru kome veruje priznao da samo u nekretninama ima 25 miliona evra? Dakle, nisam ja to izjavio. Niko nije to izjavio iz poslaničke grupe SNS, već je Dragan Đilas kao kandidat tada za gradonačelnika prijavio svoju imovinu, koja se prostom računicom ako uzmete u obzir kvadrate i cenu tog kvadrata, kao i broj nekretnina koje ima, procenjuje na više od 25 miliona evra. Ne možete dobiti odgovor na to pitanje. Drugo pitanje koje postavljeno, koje je takođe ostalo bez odgovora, jeste i činjenica da li može sada da nam potvrdi i prizna da je u tom periodu bio vlasnik ili suvlasnik čak 26 firmi? Dakle, zamislite neko ko je bio gradonačelnik, ko je u politiku uneo 74 ili 75 hiljada evra, ženinu kuću i polovan automobil SAB, nakon osam godina izlazi sa ovolikim bogatstvom. Mi kao predstavnici SNS posebno smo se radovali Zakonu o poreklu imovine, koji je stupio na snagu od 12. marta. Verujem da će ovaj zakon pomoći da konačno svi građani Srbije vide i dobiju konkretne informacije kako se to od propalog preduzetnika, prodavca žvaka i nekakvog perača prozora dolazi do najbogatijeg čoveka u ovom delu Evrope. Što se nas iz SNS tiče, kao što je i predsednik Aleksandar Vučić više puta rekao, on će prvi stati u red za tu proveru, jer on za razliku od Dragana Đilasa i cele te bolumente koja je okupljena oko Demokratske stranke bila u tom periodu, Aleksandar Vučić se jedino vodio, a vodi se i danas interesima građana Srbije i nije za jedan jedini evro bogatiji nego koliko je imao onda kada je ušao u politiku. To se lako može i potvrditi i ustanoviti. Licemerno je kada nedeljama, mesecima i godinama unazad se Aleksandar Vučić i njegova porodica kriminalizuju, kada smo svi svedoci mnogobrojnih laži, neistina, kada se priča o njegovom bratu kao nekakvom tajkunu, kada ga optužuju da je vlasnik i ovoga i onoga i nekakvog imanja i nekakvih njiva i lanaca pekara i eminentnih restorana, a kada se sve to ispostavi kao laž ne čujete nijedno izvini. Onaj Aleksić, potrčko Vuka Jeremića, ga je optužio da je imao veze i on i Aleksandar Vučić u aferi „Jovanjica“. Kada se ispostavilo da su lažovi niste čuli nijedno izvini, već Aleksić najavljuje nekakvu „Jovanjicu 2“. Pitate se samo – dokle tako u nedogled? Kada Aleksandar Vučić izađe i kaže javno da pristaje na poligraf i da pristaje na svih 50 mogućih pitanja koja će mu postaviti Dragan Đilas ili bilo ko, bilo kog poligrafistu da uzmu, gde god u svakom trenutku, ne čujete sa druge strane – evo i mi ćemo na poligraf nego Dragan Đilas danas izvara – ja na poligraf neću. Ako ste čisti, ako govorite istinu i ako mislite je sve ovo jedna laž, ako mislite da su argumenti na vašoj strani, zašto ne izađete i kažete – pristajem na poligraf i lepo otklonite svaku sumnju sa vas i vašeg imena? Nećete to nikada uraditi zato što i sami znate da je to istina i zato što sami znate da ste poziciju gradonačelnika, direktora nekakve kancelarije, ali generalno svoju političku karijeru iskoristili samo, jedino i isključivo da se obogatite. Za sam kraj, poštovana ministarka, nadam se da ćete vi kao Vlada sledeći odgovornu politiku Aleksandra Vučića pred nas poslanike izneti još ovako konstruktivnih i za opšte dobro građana Beograda i građana Srbije predloga zakona. Uveren sam da ćemo na ovaj način dokazati da je politika SNS baš ono kako nam se i zove lista, a to je - Za našu decu, za generacije koje dolaze. Hvala vam i živela Srbija.
Zahvaljujem. Pošto na listi govornika nema više prijavljenih, da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Ministarka, želite li reč? (Da)
Poštovani predsedavajući, uvaženi poslanici, ja samo želim da se zahvalim na današnjoj izuzetno konstruktivnoj raspravi i još jednom da se zahvalim na tome što su svi izlagači dali podršku ovom projektu. Hvala vam.
Hvala. Pošto na listama nema više prijavljenih, na osnovu člana 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem jedinstveni pretres. Dozvolite mi da se zahvalim ministarki Tatjani Matić i njenim saradnicima na učešću na današnjoj sednici. Još jednom da kažem za kraj da je naravno reč o izuzetno važnoj temi koja pokazuje koliko je važna uloga odgovorne države za i ravnomerni regiona Još jednom moram da podsetim da u neko ranije vreme su mnogi operateri dobijali dozvole za rad, tzv. „licence“, ali nikome nije palo na pamet da od njih traži da moraju da kao što to rade državna preduzeća ulažu i u neke neprofitabilne oblasti, a bilo je logično da neki strani operateri koji su dobijali licence imaju obavezu i da ulažu upravo u ovakva područja gde im to možda nije ekonomski isplativo. To sve na kraju pada na teret države. Zato je važna uloga države i zato je i važno što postoji ovaj investicioni plan. U tom smislu, mi kao Narodna skupština naravno podržavamo sve ovakve projekte i na osnovu onoga što je pričao predsednik Vučić i na osnovu onoga što ste izneli u Ekspozeu Vlade Republike Srbije. Zaključujem jedinstveni pretres. Nastavljamo sutra u 10,00 časova. Hvala. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Četvrte sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 86 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja tačnog broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim poslanike da ubacite svoje kartice u poslaničke jedinice. Hvala. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno, u ovom trenutku, 107 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, pošto je danas 24. mart, zamolio bih vas i pozvao bih vas da minutom ćutanja odamo počast svim žrtvama zločinačke agresije NATO pakta na tadašnju Saveznu Republiku Jugoslavije. Neka im je slava. Oprostiti možemo, ali zaboraviti ne smemo. Hvala vam. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Aco Petrović. Nastavljamo rad i prelazimo na jedinstveni pretres o Drugoj tački dnevnog reda - Predlogu zakona o potvrđivanju Odluke 1/2019, zajedničkog komiteta od 31. jula 2019. godine, kojom se zamenjuje Aneks I multilateralnog Sporazuma između evropske zajednice i njenih država, članica Republike Albanije i Bosne i Hercegovine, Republike Bugarske, Republike Hrvatske, bivše Jugoslovenske Republike Makedonije, Republike Island, Republike Crne Gore, Kraljevine Norveške, Rumunije, Republike Srbije i Misije privremene uprave UN na Kosovu (u skladu sa Rezolucijom Saveta bezbednosti UN 1244 od 10. juna 1999. godine) o uspostavljanju zajedničkog evropskog vazduhoplovnog područja. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju Tomislav Momirović, ministar građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, Veljko Kovačević, vršilac dužnosti pomoćnika ministra građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture i Mirjana Čizmarov, direktor Direktorata civilnog vazduhoplovstva Republike Srbije. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 170. stav 1. Poslovnika, otvaram jedinstveni pretres o ovom predlogu zakona. Predstavnik predlagača, ministar Momirović. Izvolite.