Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, sednici prisustvuje 120 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 105narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Dragomir Karić, Gojko Radić, Stefana Miladinović, Gordana Čomić, Maja Gojković, Mladen Grujić i Elena Mijatović. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, pored predstavnika predlagača Rasima Ljajića, potpredsednika Vlade i ministra spoljne i unutrašnje trgovine i telekomunikacija; Nikole Selakovića, ministra pravde i državne uprave; mr Mlađana Dinkića, ministra finansija i privrede; mr Verice Kalanović, ministarke regionalnog razvoja i lokalne samouprave i Gorana Kneževića, ministra poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, pozvao da sednici prisustvuju i: dr Danilo Nikolić, državni sekretar u Ministarstvu pravde i državne uprave; Vlajko Senić, državni sekretar u Ministarstvu finansija i privrede; Tatjana Matić, državni sekretar u Ministarstvo spoljne i unutrašnje trgovine i telekomunikacija; Bojana Todorović, pomoćnik ministra spoljne i unutrašnje trgovine i telekomunikacija; Jasmina Roskić, načelnik Odeljenja u Ministarstvu spoljne i unutrašnje trgovine i telekomunikacija, Goran Tokić, načelnik Odeljenja za međunarodno-pravnu pomoć u krivičnim stvarima u Ministarstvu pravde i državne uprave i mr Dejan Dabetić, viši savetnik u Ministarstvu finansija i privrede. Nastavljamo rad po dnevnom redu i prelazimo na zajednički jedinstven pretres o predlozima zakona iz tačaka 2, 3, 4. i 5. dnevnog reda. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona po tačkama od 2. do 5. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, prema članu 193, a shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Tačan raspored vremena dobili ste u materijalu. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Makedonije o pravnoj pomoći u građanskim i krivičnim stvarima; Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Makedonije o međusobnom izvršavanju sudskih odluka u krivičnim stvarima; Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Makedonije o izručenju i Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Slovenije o međusobnom izvršavanju sudskih odluka u krivičnim stvarima. Da li predstavnik predlagača ministar Goran Knežević želi reč? (Ne.) Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Judita Popović. Izvolite.
Hvala lepo, gospodine predsedniče. Poštovano predsedništvo, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče ratifikacija ovih sporazuma, mi iz LDP možemo samo da podržimo ratifikaciju. Zaista podržavamo da imamo najbolje moguće odnose sa susedima i sa bivšim republikama SFRJ. Dakle, pravna pomoć sa Makedonijom i sa Slovenijom je poželjna, koliko je i korisna. Za to imate našu podršku. Međutim, ima tu neki drugi problem. Ova vlast insistira na tome da Evropu dovede u Srbiju, da u Evropi izgradi neke standarde i utvrdi neke standarde koji će dovesti do te situacije da se Srbija razvija i da u Srbiji život postane mnogo bolji od onog u kome se trenutno živi. Protiv toga nemamo zaista ništa. Međutim, ujedno ova vlast govori i o tome da prosto ne želimo da hrlimo u Evropu, da ne treba nešto da se sili, jer ni u Evropi se ne živi baš nešto dobro. I Evropa ima problema i nezaposlenost itd. Šta je poenta u svemu tome kada se analiziraju te dve poruke? Poenta je u tome da se šalju određene političke poruke, a te poruke očigledno da su i ekstremisti shvatili i očigledno da je uopšte i javnost shvatila šta se zaista radi i šta ova Vlada u poslednjih sto dana radi. Za ovih sto dana mi smo videli dodatno slabljenje institucija, što nikako nije evropski standard, jer evropski standard je da živimo u pravnoj državi i da imamo jake institucije, jak parlament, jako pravosuđe. Pogledajte koliko je ovaj parlament jak. Ovaj parlament za proteklih sto dana raspravljao je o nekim izmenama i dopunama već postojećih zakona zaista nekog marginalnog tipa. Ni jedan zakon nije imao reformski kapacitet. Ni jedan zakon nije imao ambiciju da nešto u Srbiji promeni na bolje. Parlament je sveden na jedan debatni klub. Radi povremeno, sasvim malo i, što se kvaliteta tiče, ne možemo da se pohvalimo da su rezultati neki dobri, kvalitetni i progresivni zakoni, jer to je u stvari osnovna svrha postojanja parlamenta, da iz njega izlaze zakoni koji će služiti za opštu dobrobit celokupnog naroda jedne države. Da li ovde postoji neka ozbiljna debata i procedura? I to se dovodi u pitanje. Kad god se pokrene neko ozbiljno političko pitanje, jednostavno se govornik prekida i tu se zaustavlja ta vrsta komunikacije među političkim strankama, koja bi trebala da bude dominantna u jednom parlamentu. Šta možemo da kažemo o pravosuđu? Za ovih sto dana da li ste uradili one neke revolucionarne izmene koje ste toliko najavljivali u smislu promene odnosa države prema sudstvu i tužilaštvu? To baš i nisam primetila, da je bilo pozitivnih izmena, ali se može vrlo lako videti u kojoj meri je reforma pravosuđa, koja kakva je takva je, ali je bar započeta, u kojoj meri je ona kompromitovana. Kompromitovano pravosuđe može samo da fabrikuje još veće kompromitacije i još više da ugrozi pravnu državu. Što se ekstremista tiče, ministar za kulturu je započeo jednu veoma interesantnu praksu, koja vuče korene iz 90-tih godina, kada je napravljen onaj spisak nepoželjnih kulturnih radnika, dakle spisak za odstrel. Mi znamo kako su ti spiskovi izgledali 90-tih godina i koje su bile posledice svih takvih spiskova, gde se u stvari objavljivalo koga treba skloniti, koga treba ukloniti, makar i fizički, da bi se sačuvala određena vlast, da bi se sačuvao određeni režim i određena politika koja je Srbiju unazadila za 100 godina najmanje. Današnji ekstremisti vrlo dobro slušaju i shvatili su da je ovo njihov momenat, pa su napravili spisak o nepodobnim nevladinim organizacijama. Pročitaću vamsamo nekoliko tih nevladinih organizacija koje se nalaze na tom spisku i koje su predviđene za anatemisanje, dakle, za bacanje određene fatve na ljude koji su svoje karijere i svoje živote ugradili da bi se u Srbiji ovo društvo civilizovalo i da bi se u Srbiji u stvari pomogao život prosečnog građanina Srbije. Setite se 90-ih godina kako se živelo i ko je bio učonoša nekog života pozitivnog i kvalitetnog. To su, recimo, Helsinški odbor za ljudska prava, "Amnesty international", Centar za kulturnu dekontaminaciju, "Peščanik", "Egzit", Incijativa mladih za ljudska prava, "Kvirija centar", Građanska inicijativa, "Gej-strejt alijansa". Da li su ove nevladine organizacije u stvari ona najveća smetnja za preporod, razvoj ovog društva i ove države i za preokret politike koja se trenutno vodi u Srbiji? Mogu da vam odgovorim da to nije tačno. Zato, kada raspravljamo o sporazumima koji se sklapaju sa susednim državama i sa državama sa kojima želimo da imamo dobre odnose, pre svega se mora reći da li mi zaista želimo i dobre odnose u okviru naše države, da li želimo dobre odnose i sa civilnim sektorom i sa svim institucijama koje u ovoj državi funkcionišu, da li je u stvari funkcija i uloga jedne institucije ove države, kao što je pravosuđe, da sa strane posmatra medijsku hajku i medijsku borbu protiv korupcije i organizovanog kriminala, da li je uloga pravosuđa da posmatra špansku seriju oko toga koga ćemo danas, sutra, za nedelju dana hapsiti. To je ta reč koja se najviše koristi, koja je dominanta u Srbiji u proteklih nekoliko meseci. Nije to prava dobra za korupciju i protiv organizovanog kriminala. Prava borba je kada to rade institucije, kada institucije imaju integritet da se bore protiv korupcije i organizovanog kriminala, koji imaju endemski karakter, sistemski karakter u Srbiji i to ne može da se ostavi jednom čoveku, jednom licu, jednoj političkoj opciji. To je zajednička borba cele države kroz institucije. U protivnom sve će ostati na deklarativnom nivou, na nivou afera i ništa drugo se neće postići. Dakle, jačanje institucija i parlamenta i pravosuđa, izvolite pa radite. Izvolite, pa pišite zakone. Zakone prosleđujete ovom parlamentu. Nemojte da mi razdvajamo sporazume, ratifikacije sporazuma u nekoliko grupa da bismo nešto radili u ovom parlamentu. Hajde nešto ozbiljno uradite, hajde zasučite rukave. Hajde bar na neki način pokažite da želite da ispunite predizborna obećanja ili će sve to ostati samo na obećanjima.
Reč ima narodni poslanik Milica Radović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, isto kao i gospođa Popović smatram da su ovi ugovori o kojima danas raspravljamo preduslov uspešne borbe protiv korupcije i kriminala na regionalnom nivou, pored mera koje svaka država ponaosob preuzima na svom unutrašnjem planu. Ovo nije prvi sporazum iz ove oblasti koje Skupština ratifikuje. Ako se ne varam, do sada smo usvojili, ratifikovali ove ugovore i sa manje-više skoro svim zemljama iz regiona u oblasti pravosuđa, u saradnji kako u krivičnim stvarima, tako i u građanskim stvarima. Čini mi se da sa ova četiri sporazuma kompletiramo tu saradnju na regionalnom nivou. Što se DSS tiče, mi podržavamo svaki oblik borbe protiv korupcije i organizovanog kriminala, na regionalnom nivou i uopšte, prvenstveno zbog toga što u geografskomi geostrateškom smislu Balkan predstavlja jedno geopolitičko čvorište. On predstavlja tranzitnu zonu za ilegalne robe i usluge i u svetu organizovanog kriminala ima vrlo specifičnu ulogu i upravo zbog toga mi podržavamo ove zakone, jer smatramo da najveći putevi organizovanog kriminala idu upravo preko ove teritorije. Kada govorimo o organizovanom kriminalu na regionalnom nivou ili na nivou Balkana, onda se prvenstveno misli na proizvodnju i promet droga, falsifikovanog novca, oružja i trgovinu ljudima. Prema podacima Interpola, na toj čuvenoj balkanskoj heroinskoj ruti, na putu od male Azije, preko Balkana, do Evrope, godišnje se ilegalno prenese negde oko 80 tona droge. Centar krijumčara je na Kosovu i Metohiji, gde postoje skladišta robe gde se ti veliki paketi koji dolaze iz Avganistana, ili već odakle, prepakuju u male pakete i odatle se šalju i nastavljaju svoj put prema Evropi. Primera radi, jedan kilogram heroina visoke čistote košta oko 15 hiljada dolara ukoliko se kupi u Avganistanu, ali ukoliko on prođe put od Avganistana preko Turske, Bugarske, Makedonije, do Kosova i odatle kada krene ka Evropi, on se prodaje u Nemačkoj za 50 hiljada dolara po kilogramu. Jasno je da Kosovo ne može da bude čvorište organizovanog kriminala da ne postoje izuzetno jake veze između kriminalnih klanova i između tzv. državnih struktura Kosova. U pogledu onoga o čemu danas raspravljamo, a to je taj sporazum sa Makedonijom, vidimo da se Makedonija nalazi na tom putu ilegalne trgovine narkoticima i ako se svemu tome doda činjenica da 90% učinilaca krivičnih dela u Makedoniji predstavljaju pripadnike albanske nacionalne manjine, onda je jasno da nam na putu sprečavanja ovih pojava ne može pomoći samo regionalna saradnja, već ta saradnja mora da bude na međunarodnom nivou. Kada već govorimo o sporazumu sa Makedonijom, ako već govorimo o toj regionalnoj saradnji, moram da se osvrnem na nešto što je ministar pravde, i žao mi je što on danas ovde s nama, jer bih mogla da otvorim polemiku s njim u tom pogledu, rekao pre nekoliko dana na Forumu zemalja zapadnog Balkana u Tirani, da se mi kao država zalažemo za uvođenje regionalnog naloga za hapšenje, tačnije za donošenje konvencije koja bi regionalni nalog za hapšenje učinila mogućim. Činjenica jeste da režim ekstradicione procedure danas jeste vrlo komplikovan, jeste kompleksan. On je opterećen mnogim administrativnim barijerama, ali ne možemo da govorimo o institutu regionalnog naloga za hapšenje kao o idealnom institutu, posebno ako znamo šta se dešava u zemljama koje imaju evropski nalog za hapšenje, prvenstveno govorim o zemljama EU. Ovde moram da kažem da imam određenu vrstu rezervi, kada je u pitanju uvođenje ovog instituta, jer on nažalost neće biti moguć, ta saradnja neće moći da bude moguća u svakom konkretnom slučaju. Ako pogledamo iskustva koja imaju zemlje koje primenjuju i u čijim pravnim sistemima postoji evropski nalog za hapšenje, onda vidimo da se on primenjuje na oko 30-ak krivičnih dela koja nisu podjednako ili istovetno definisana u svim državama članicama EU. Upravo zbog toga dolazi do velikih problema u primeni tog naloga za hapšenje. Takođe, on se odnosi i na krivična dela koja su samo u jednoj državi članici definisana kao krivična dela, a u drugoj državi članici, ona nisu krivična dela. Evropski nalog za hapšenje mora da se izvrši, čak i onda kada je državljanin jedne države članice EU izvršio krivično delo, a to krivično delo, odnosno to delo, nije inkriminisano kao takvo u njegovom zakonodavstvu. Do čega onda dolazimo? Dolazimo pod udar toga da dezavuišemo sopstveno domaće zakonodavstvo, sopstveni pravni sistem zarad brže, efikasnije međudržavne saradnje. Mislim da ovde treba biti vrlo oprezan. Ako sada vratimo priču na regionalni nivo, onda vidimo da krivična zakonodavstva, primera radi, Srbije i Crne Gore se razlikuju u mnogo toga. U Crnoj Gori, primera radi krivično delo zloupotreba službenog položaja u osnovnom obliku nije inkriminisano, ono je dekriminalizovano i ne postoji kao krivično delo, dok je to krivično delo u Srbiji krivično delo. Pogledajmo i situaciju u Republici Srpskoj i između Srbije. U Republici Srpskoj su kažnjive pripremne radnje za izvršenje krivičnog dela, dok te pripremne radnje u Srbijinisu inkriminisane i one ne predstavljaju krivično delo. Postavlja se jedno logično pitanje – da li će Crna Gora, primera radi, izručiti svog državljanina Srbiji, ako ga Srbija tereti za zloupotrebu službenog položaja u osnovnom obliku, koja u Crnoj Gori nije krivično delo? Doći ćemo do vrlo apsurdne situacije i zbog toga vas molim, ako već izlazimo sa inicijativama za regionalni nalog za hapšenje, da celokupna procedura vezana za to mora da bude jako dobra, da kažem, do krajnjih tančina jasno definisana, kako ne bi došli u situaciju da celokupan institut ne bude uopšte primenjiv. Mislim da, ako već izlazimo sa tim, pretpostavka za izradu jedne takve konvencije mora da bude, prvenstveno, apsolutno do perfekcije dobro poznavanje krivičnih zakonodavstava svih zemalja regiona. Na samom kraju, još jedanput ponavljam, DSS se zalaže i podržava svaki oblik borbe protiv organizovanog kriminala i korupcije, posebno na regionalnom nivou, uvažavajući i polazeći od toga koliko je ona važna. Upozoravam vas, prvenstveno, predstavnike vlasti da taj preterani entuzijazam u uspostavljanju dobrosusedskih odnosa, u kontekstu koji prevazilazi domete današnje rasprave, ali u kontekstu onoga što Vlada danas čini, može da nas dovede u situaciju, nedaj bože, ali kažem , da danas sutra ovakvu vrstu sporazuma potpisujemo sa Kosovom. To je nešto što predstavlja izvesni scenario ukoliko Vlada nastavi da radi ovako kako radi do sada. To je nešto što DSS nikada neće podržati, to je nešto zbog čega ćete u DSS imati najvećeg i žestokog protivnika, a plašim se da je takav scenario više nego izvestan. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Izvolite.
Srpski pokret obnove i DHSS su obećali ne samo ovoj vladi nego svim vladama posle 2000. godine, da će sve ono što su zaista reformski potezi ili što je usmereno u pravcu dobre regionalne saradnje ili na putu evropskih i evroatlanskih integracija podržati, bez ikakve sujete. Za ovih sto dana rada Vlade imamo neku situaciju koja me u velikoj meri podseća na onu veliku koaliciju DOS koja je obećavala velike promene i reformske promene u našem društvu, međutim, promene su u velikoj meri izostale i u velikoj meri su bile marketinške i medijske, tako da su cenu izostanka tih promena platile sve stranke koje su vršile vlast posle 2000. godine, a najviše građani Srbije. Srpski pokret obnove i DHSS će podržati ove sporazume sa Republikom Makedonijom i Republičkom Slovenijom, zbog toga što smo apsolutno svesni činjenice da je Balkan, u velikoj meri, i dalje crna tačka Evrope što se tiče korupcije i kriminala. Naravno da je regionalna borba protiv korupcije i kriminala nešto što SPO i DHSS apsolutno podržavaju. Naravno da je Balkana u toj crnoj evropskoj tački u velikoj meri i dalje područje gde se obavlja velika trgovina drogom, oružjem, trgovina belim robljem itd i onaj ko ne bi podržao sporazume ove vrste, on bi sam sebe legitimisao da je protiv te vrste borbe. Ono što smo do sada imali i što je dolazilo od Vlade Republike Srbije, nažalost, nisu bili neki zakoni koji su obećavali veliki reformski karakter i složio bih se sa koleginicom Juditom Popović, da je zaista vreme da Vlada zasuče rukave. Prošlo je sto dana bilo je mnogo obećanja, mnogo medijske prašine, ali iza toga su ostali konkretni rezultati. Danas je ovde ispred Vlade, nažalost, samo ministar poljoprivrede. Iskoristio bih samo u jednoj rečenici priliku da vam kažem, gospodine ministre, da ćemo sve ono što je vezano za poboljšanje položaja posrnule srpske privrede, sigurno podržati. Vidim da je u budžetu malo više novca odvojeno za poljoprivredu, ali čini nam se da je to ipak nedovoljno. Moram da vam kažem da u Srbiji budući da imamo već 200 praznih sela, ako ništa ne preduzmete u smislu poboljšanja demografske politike, za naredne četiri godine će se taj broj, ako se ništa radikalno bolje ne preduzme, taj će se broj raznih napuštenih srpskih sela pogoršati. Poljoprivreda ovakva kakva je na kolenima, u velikoj meri je zapuštena i za državu je ona i dalje naša najveća izvozna privredna grana. Sve što bude išlo u tom smeru SPO će podržati. Danas ovde nije ni ministar pravde. Jednom prilikom sam to rekao i državnom sekretaru, pošto ministra pravde u raspravi još uvek ovde nismo videli, a obećavane su velike promene u pravosuđu, velike reforme u pravosuđu. U velikoj meri je od strane ove vlade u crno zavijeno sve ono što su radile prethodne vlade. Mislim da to nije dobro i da ta vrsta crno belog pogleda na ovaj period od 12 godina nije dobar. Ne treba zaboraviti dok je bio ministar pravde gospodin Vladan Batić, on je uradio nešto što je ljudima iz pravosuđa delovalo neverovatno - vratio je dostojanstvo sudijskoj profesiji. Sudije su, do ministra Vladana Batića, imale plate od možda tadašnjih 100 ili 200 maraka i smatralo se da u pravosuđu rade žene bogatih ljudi i nesposobni muškarci. Gospodin Vladan Batić je obećao, pored svih ostalih dobrih stvari koje je radio u reformi našeg pravosuđa, da će povećati platu sudijama i tužiocima na 1000 tadašnjih maraka. Niko nije verovao da se to može ostvariti, a to je ostvareno, i pored svega ostalog, ne samo poboljšanje materijalno-tehničkih uslova rada našeg pravosuđa, tužilaštva, nego i formiranje Specijalnog tužilaštva i suda za organizovani kriminal, za ratne zločine. Mnogo sistemskih i reformskih zakona koje je donela i prethodna Vlada i to je nešto što je, čini nam se, dobro, sigurno ne dovoljno, ali bih zato sugerisao ovoj vladi da sve ono što je zaista dobro urađeno u prethodnih 12 godina, da ne vodi više medijsku kampanju da je sve to loše. Vidimo da je od tih 700 i nešto neizabranih sudija i tužilaca, i ova vlada, odnosno Vrhovni sud Srbije i Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca, da 300 i nešto sudija i tužilaca nisu vraćena na posao, što znači da je u velikoj meri i taj reizbor bio po nekim objektivnim osnovama,bez obzira što je u toj meri sigurno bilo i politike. Ono što bismo želeli mi iz SPO je isto ono što žele sve političke stranke koje državne institucije shvataju ozbiljno, to je da zaista sve ono što ima dodira sa politikom, eliminišemo iz našeg pravosuđa i da zaista zažive institucije sistema, u pravom smislu te reči. Ovo što smo videli u ovih 100 dana, nažalost ne samo da u velikoj meri doprinosi pojačavanju naših institucija, nego mi se čini da ih u velikoj meri i slabi. U najboljoj nameri sam nekoliko puta sa ove govornice rekao i premijeru da ne šalje nepopularne poruke ni što se tiče evropskih integracija, ni što se tiče evroatlantskih integracija, ni što se tiče odnosa prema finansijskom sektoru, međunarodnim finansijskim organizacijama, jer kako vreme prolazi čini mi se da premijer i celokupna Vlada shvataju značaj izgovorenih reči i nepopularnih političkih poruka, koje samo mogu u unutrašnjoj javnosti, što se i dešava, probuditi neke ekstremne grupacije i organizacije koje sa ovakvim porukama vide svoju šansu za njihovo ekstremno i loše delovanje. Sve što bude došlo u Narodnu skupštinu Republike Srbije u ovoj formi poput ovih sporazuma koji su sada na dnevnom redu bez ikakve sujete ćemo podržati i sva naša nastojanja, sve naše diskusije neće biti obeležene samo našim stranačkim bojama. Biće obeležene pre svega interesima države i naroda i snalaženju institucija. Zbog toga bih poručio Vladi RS, budući da je u prošlom sazivu ovaj parlament izglasao negde oko 780 zakona da smo mnogo vremena izgubili, da do sada u ovom visokom domu nismo videli ni jedan jedini ozbiljan reformski zakon, niti imamo jednu ozbiljnu reformsku strategiju, da se uozbilje, četiri godine brzo prođe i za ovih nekoliko meseci možemo reći da izgleda da ako ovaj parlament bude dostigao nivo rada prethodnog parlamenta da će se to već moći oceniti kao uspeh, jer ovih nekoliko meseci pokazuje veliki nedostatak u radu parlamenta u odnosu na prethodni saziv. Hvala.
Narodni poslanik Neđo Jovanović.
Poštovani predsedniče, poštovani ministre, kolege narodni poslanici, SPS će nesumnjivo podržati predložene zakone imajući u vidu da se predloženim zakonskim aktima podiže kvalitet međunarodne saradnje u vezi pravnog saobraćaja između država ugovornica kako u oblasti građanskog tako i u oblasti krivičnog prava, naročito vezano za borbu protiv organizovanog kriminala, ali i ostalih vidova kriminaliteta. Ovo je istovremeno nešto što podrazumeva samo produženje već ranije zasnovanih ugovornih odnosa. Podsećanja radi, 2004, godine Republika Srbija, a tada SCG su već imale zaključen ugovor sa potpuno identičnim nazivom – Ugovor o pružanju međunarodne pravne pomoći između dve države ugovornice. Komparativno posmatrajući ova dva ugovora i pažljivim čitanjem ovog zakonskog teksta nameće se jednostavan zaključak, da je ovim zakonskim aktom znatno poboljšan kvalitet međunarodne pravne pomoći, pa se tako u oblasti građanskog prava omogućava pre svega efikasna dostupnost sudova kako građanima RS tako i građanima Makedonije. Ako imamo u vidu činjenicu koja se ne može dovoditi u sumnju, a to je da se radi o državi koja je granična našoj državi, gde se u najbližem okruženju nalazi teritorija Kosova koja gravitira kako Makedoniji tako i Srbiji, onda dolazimo do zaključka da se jednostavno nameće neminovnost ili potreba za ovakvim zakonskim aktom budući da se na označenoj teritoriji generišu problemi koji se vezuju za organizovani kriminal i multipliciranje organizovanog kriminala kako kroz trgovinu drogom ili drogama, narkotičkim supstancama i opijatima, tako i trgovinom ljudima. Zbog toga se ova potreba jednostavno pojavljuje kao nešto što je za nas nužno. Sa druge strane treba imati u vidu i činjenicu koja se odnosi na geografski položaj teritorija graničnih i migracija srpskog i makedonskog stanovništva u odnosu na prelaske, govorim isključivo o prelascima državne granice gde se to radi kao optimalan način prelazaka državne granice. Svi ti građani imaju pravo, a u svakom slučaju međunarodnim konvencijama im je to pravo i priznato, pa na kraju krajeva i ustavima ovih dveju zemalja da uživaju sudsku zaštitu. U kojim oblastima uživaju sudsku zaštitu? Uživaju u građanskoj materiji, u porodičnim, radnim, statusnim i svim drugim oblastima. Prema tome, tu postoji potpuna ravnopravnost kako između građana Makedonije i Srbije u uživanju sudske zaštite tako i na nižem nivou posmatranja potpuni identitet uživanja sudske vlasti između fizičkih tako i između pravnih lica. Ono što je jako važno istaći je činjenica da će najopterećeniji biti sudovi i mislim da gospodin ministar može prenete resornom ministru pravde naša uveravanja da će i naši sudovi u tom smislu imati pun kapacitet, naročito sa aspekata stručnih referenci, da se prevashodno prihvate ovakve materije jer je neminovno da će doći do povećanja predmeta budući da se zakonskim aktima definiše i pitanje izricanja kazni koje ne mogu biti strožije od onih kazni koje je izreklo pravosuđe koje faktički izručuje počinioca krivičnog dela. Onda moramo imati potpuno osposobljeno, edukovano pravosuđe, edukovane sudije koje će prihvatiti ovakve predmete i na najbolji mogući način ih rešiti. Istini na volju, ovim ugovorima se upravo stimuliše ono što se ovde od poslanika ili eventualno građana može postaviti kao pitanja – šta je sa suđenjima u razumnom roku, šta je sa suđenjima koji podrazumevaju kvalitet efikasnosti, kvalitet presuda? Upravo ovim ugovorima se daje potvrda da se neće narušiti suđenje u razumnom roku, da će suđenja biti efikasna, da će biti što hitnija, što brža, jer jedna od odredaba ovih ugovora upravo govori u tom pravcu, da se pod zamolnicama koje čini bilo država Srbija prema državi Makedoniji ili suprotno – država Makedonija prema državi Srbiji postupci moraju odvijati na hitan i efikasan način. Ono što je bitno za izvršenja sudskih odluka jeste činjenica da naša država vodi računa i o tome da se resocijalizacija učinalaca krivičnih dela, koji su državljani RS, a procesuirani su i kažnjeni i čak osuđeni u Republici Makedoniji može daleko efikasnije sprovesti po postupku resocijalizacije koji se sprovodi shodno našim pozitivnim propisima i u našim kazneno popravnim ustanovama. To se isto u smislu reciprociteta odnosi i na državljane Republike Makedonije. Prema tome, u tom smislu ove dve države su našle jedinstveni interes, a taj interes se upravo odnosi na to da se radi zaštite, kako državljana jedne ili druge države tako i u interesu njihove resocijalizacije, vraćanja u normalan život, države preduzimaju određene mere i aktivnosti da se ta resocijalizacija efikasno sprovede. Na kraju, ono što je takođe veoma bitno istaći u odnosu na ovaj deo zakonskog akta koji se odnosi na međunarodno pravnu pomoć jeste i teret troškova. Ono što građani treba da prepoznaju iz ovih zakona je činjenica da država Srbija neće imati terete troškova koji se vezuju za procesne radnje pred sudskim organima Makedonije, već se taj teret troškova prenosi na one organe koji taj postupak i sprovode. Isto se tako odnosi i na druge države koje su u ovakvom ugovornom odnosu, odnosu međunarodne saradnje. Jedino u slučaju da dođe do povrede suvereniteta RS, da se traži nešto što je protivno Ustavu i protivno pozitivnim propisima, ovi ugovori su i tu dosledno jasni jer se na taj način štiti i jedna i druga država, a to znači da će biti odbijena zamolnica ili odbijena molba države koja traži nešto što podrazumeva kršenje zakonodavstva, pozitivno pravnog uređenja, a samim tim i suvereniteta države. Što se tiče zakona kojim se potvrđuje ugovor o izvršenju sudskih odluka, oni i te kako važe. Radi se o tome da se na što efikasniji način otkriju krivična dela, procesuiraju učinioci krivičnih dela i da se u činioci krivičnih dela na adekvatan način kazne. Oni koji su kažnjeni, u državi ugovornici, prilikom izvršenja sudskih odluka mogu opet zamolnim putem biti izručeni našoj državi i izvršavati kaznu u našoj državi. Izvršenjem sudskih odluka, koje podrazumeva propisanu proceduru iz ovih odredaba zakona, pospešuje se prevashodno zaštita i jedne i druge države od organizovanog kriminala. I na kraju ono što je bitno za Zakon o izručenju učinilaca krivičnih dela, tu se prevashodno vodilo računa što ovi zakonski akti nameću da se ispoštuju određeni standardi i određena pravila koja propisuje Interpol. Ono što kod izručenja učinilaca krivičnih dela jeste važno za Republiku Srbiju je činjenica da se izručuju učinioci krivičnih dela kod kojih je prisutan povećan stepen društvene opasnosti. Zašto? Zato što se radi o veoma teškim krivičnim delima, krivičnim delima koja prema ovom zakonu podrazumevaju sva krivična dela gde je izrečena kazna preko godinu dana zatvora. Ono što je za nas važno, važno je da se na ovaj način obuhvate učinioci krivičnih dela koji čine najteža krivična dela, a prevashodno krivična dela iz oblasti organizovanog kriminala, koji se obuhvataju ovim zakonskim aktima i prema kojima se države na pravilan način određuje. Mi smo svedoci svakodnevno u kojoj meri i u kom obimu postoje takva krivična dela. Koleginica Judita je sa pravom ukazala na jedno takvo ponašanje, kao što se desilo u Španiji gde su uhapšeni i procesuirani učinioci najtežih oblika krivičnih dela koji se vezuju za narkotike, opijate itd, a koji u svakom slučaju zaslužuju, kako da budu kažnjeni, odnosno osuđeni, tako i da na adekvatan način budu sprovedeni kroz postupak resocijalizacije u skladu sa zakonskim odredbama koje su danas tačka dnevnog reda. U svakom slučaju, podržaćemo ove zakonske akte. SPS smatra da su i te kako značajni za Republiku Srbiju i podržava predlagača u daljim aktivnostima i nastojanjima da se ovakvi zakonski akti realizuju u celosti. Hvala.
Hvala. Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, želi reč? (Ne.) Reč ima Judita Popović. Povreda Poslovnika. Izvolite.
Hvala vam gospođo predsedavajuća. Gledam klupe poslanika SNS, inače se pozivam na član 127. stav 2. i član 107. Poslovnika, poslanike ne vidim, ali vidim poslaničke kartice u pojedinim klupama bez poslanika. Dakle, kartice su u elektronskom sistemu bez onih poslanika koji bi trebalo da raspolažu sa tim karticama. Znate, svakodnevno slušamo o tome da SNS namerava da disciplinuje parlament i poslanike. Dakle, namerava da uvede red u ovaj parlament. Po mom mišljenju to predstavlja ozbiljno narušavanje integriteta parlamenta i ponižavanje parlamenta, jer predstavlja elementarno ne poznavanje svrhe, smisla i šta se radi u parlamentu i čemu služi debata u parlamentu. Svođenje parlamenta na osmočasovno radno vreme, mislim da ne može da služi toj plemenitoj svrsi zbog čega parlament i postoji. Prema tome, ukoliko insistirate na disciplini, bilo bi dobro da vodite računa o tome da vaši poslanici se disciplinuju, da vode računa o svojim karticama kada izađu da se prošetaju i da se relaksiraju od ovog rada u parlamentu.
Hvala. Molim stručne službe da izvade kartice tamo gde nema poslanika. Znači, kako u ovom redu gde je pozicija, tako i tamo gde je opozicija, svuda gde nema poslanika da se izvuku kartice. Gospodine Babiću, po kom osnovu? Izvolite.
Govorim po članu 106, ali koristim i pravo na repliku. Zahvaljujem se koleginici Juditi na intervenciji. Međutim, zamolio bih je da pogleda i na drugu stranu, jer postoje kartice i na drugoj strani. Ne bih da delimo Srbiju. Dosta je podela u Srbiji. Što se tiče SNS i uvođenja reda u parlament, ne znam zbog čega koleginici Juditi, koja je u debati iznela, smeta kompromitovanje reforme pravosuđa koju čini, navodno, ova vlada Republike Srbije, a glasine da je takva reforma pravosuđa vrlo loše urađena, ne dolaze samo iz SNS, već i iz međunarodne zajednice. Ne znam zašto koleginici Popović smetaju hapšenja koja se dešavaju u Republici Srbiji i borba protiv korupcije i kriminala, a nije smetalo kada je jedna takva akcija, 2003. godine, bila personifikovana kroz jednog čoveka, a nakon te akcije hiljade i hiljade ljudi, koji su bili bespravno procesuirani, su dobili odštetu za to procesuiranje. Prema tome, red u parlamentu Republike Srbije će biti uveden onda kada budemo shvatili gde se nalazimo, u kojem domu sedimo i zašto su nas delegirali građani Republike Srbije. Takođe, voleo bih da se vidi i vreme koje SNS provodi u debati, ali i druge poslaničke grupe koje su koalicioni partneri SNS. Vlada Republike Srbije ima svoj cilj, ima svoj put. Jedan od glavnih prioriteta je borba protiv korupcije i kriminala i to ne može zaustaviti niko, pa čak ni onaj ko je plaćen od tajkuna u Republici Srbiji.
Hvala. Reč ima gospodin Đurić. Povreda Poslovnika. Izvolite.
Povređeni su članovi 106. i 107. Poslovnika. Prvo, ne može… (Predsedavajuća: Član 106. je reklamirao gospodin Babić.) Da, ali reklamiram drugi događaj. To smo već raspravili. Znači, odnosi se na jedan događaj. Dakle, valjda smo zaključili da se ne može koristiti replika i povreda Poslovnika u isto vreme, pa je gospodin Babić govorio mnogo šire od onoga na šta je reagovala gospođa Popović. Mislim da je dovoljno tragična scena da gospodin Babić govori o povredi Poslovnika, a pored njega postoji poslanička jedinica u kojoj stoji kartica. Mi o tome govorimo. Pozdravljamo ambiciju da uvedete red, ali onda dajte prvi primer. Dakle, imaćete na kraju podatke o tome koliko su poslanici provodili vremena u sali, ali će biti netačni. Kada kartica stoji u sali, a poslanik nije tu, on je u sistemu prijavljen kao da je tu. Na kraju će izgledati kao da ima više vremena. Prošle nedelje sam rekao da ne spadam u one poslanike koji misle da svi poslanici moraju da budu, u svakom trenutku, u sali, ali ako je njihova kartica ubačena, onda moraju da budu u sali ili da karticu odnesu sa sobom. To je obaveza iz člana 127. stav 1. Poslovnika na koji je reagovala poslanica Popović. Drugi deo vaše povrede Poslovnika sastoji se u notornoj laži koju ste izneli. Dakle, ne postoji hiljade slučajeva lica lišenih slobode u akciji "Sablja" iz 2003. godine koji su naplatili naknadu štete. To je notorna laž. Naknada štete je dosuđena u nekoliko slučajeva. Taj broj, ako se ne varam, je jednocifren, ali u svakom slučaju to nisu hiljade ljudi. Molim vas da ne dovodite u pitanje, svojim ponašanjem, svojim nastupima u parlamentu, neminovno, potpuno utvrđene sudske činjenice. Sudovi ove zemlje, najviši sudovi ove zemlje su odlučivali o slučajevima hapšenja, lišenje slobode i krivičnim delima koja su onima koji su u toj akciji uhapšeni i koji su procesuirani za najteža krivična dela, između ostalog i za delo ubistva predsednika Vlade ove zemlje, su osuđeni na više decenijske kazne zatvora. Molim vas potpredsednice da o tome vodite računa kada poslanici ovde govore. Hvala vam.
Moram priznati gospodinu Đuriću da mi u vašem izlaganju nije jasno koji deo se odnosi na povredu Poslovnika, a koji na repliku. Molim narodne poslanike da ubuduće kada se jave za povredu Poslovnika obrazlažu samo povredu Poslovnika. U suprotnom, da repliciraju ukoliko se jave za repliku. Gospodine Babiću, po kom osnovu? [[Zoran Babić, s mesta: Pravo na repliku.]] Na šta repliku? Na povredu Poslovnika? (Zoran Babić, s mesta: Pomenut sam.) Ne može replika. Tu praksu ćemo prekinuti. Prelazimo na redosled govornika prema spisku. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana gospođo predsedavajuća, poštovani ministre, poštovani predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, nemam nameru da repliciram, niti da komentarišem ono što su kolege iz drugih poslaničkih klubova govorile u proteklih 15-20 minuta, ali prosto imamo na samom početku i voleo bih da razjasnimo, nadam se da ću i od vas dobiti taj odgovor u nastavku, imam jedno proceduralno pitanje. Pored mene je kolega Radenković i ja ne znam da mu dam odgovor na pitanje koje mi je postavio, a tiče se poslaničkog kluba SPS. U toku ovog zasedanja, kada je bilo postavljeno pitanje oko toga ko je u sali ili ne, on je morao da ode zarad neophodni konsultacija sa kolegom iz DSS u njegove poslaničke klupe. Mi imamo jedno pitanje – da li on sa sobom treba da nosi karticu ili da karticu ostavi gde sedi, a sedi u nekom drugom poslaničkom klubu, jer nema mogućnost da sedi zajedno sa svojim kolegama poslanicima? To je proceduralno pitanje na koje bih voleo da dobijem odgovor. Ako ponese karticu, a nema mogućnost da tu karticu stavi u poslaničku jedinicu gde sedi kolega iz DSS, onda on nije prisutan na sednici, a u sali je. (Predsedavajuća: Gospodine Miličeviću, molim vas da se držite teme dnevnog reda.) Ovo je izuzetno važno. Kao zamenik šefa poslaničkog kluba nemam način da dam odgovor kolegi koji je došao da me to pita, pa prosto postavljam to pitanje, obzirom da još uvek nismo definisali raspored sedenja u sali. Ima vremena, pričaćemo i o reformi pravosuđa, pričaćemo i o radu Republičkog parlamenta. Danas govorimo o četiri sporazuma koja za nas jesu izuzetno važna i ja ću nekoliko reči o tome, obzirom da je u prethodnim diskusijama dosta toga rečeno. Kolega Jovanović je vrlo jasno rekao, ovlašćeni predstavnik poslaničkog kluba SPS, da ćemo mi u Danu za glasanje podržati sva četiri predložena ugovora, odnosno sporazuma i oni jesu preduslov i korak napred u jednoj uspešnoj borbi protiv kriminala na regionalnom nivou, uspešno kontinuiranoj borbi na regionalnom nivou, pored onoga što Srbija što već čini i radi od trenutka konstituisanja Vlade Republike Srbije, formiranja Vlade Republike Srbije na svom unutrašnjem nivou. Svakako oni podižu kvalitet i tu je gospodin Jovanović u potpunosti u pravu i to jeste stav poslaničkog kluba SPS, oni podižu kvalitet međudržavne saradnje. Grupa bilateralnih ugovora o kojima danas govorimo u Republičkom parlamentu predstavlja još jedan korak bliže ka unapređivanju te bilateralne saradnje, kako sa zemljama u okruženju, tako i sa jednim brojem država sa kojima imamo tradicionalnu saradnju u oblasti privrede i u mnogim drugim oblastima, u mnogim drugim sektorima. Zadržaću se na bilateralnim ugovorima sa Republikom Makedonijom. Veoma su značajna ova tri zakona o potvrđivanju ugovora sa Republikom Makedonijom koji se odnose na područje pravne pomoći, pravne zaštite. Ovim sporazumima se praktično zamenjuju sporazumi koje je sa Republikom Makedonijom potpisala zajednica Srbije i Crne Gore. Reč je o tri sporazuma, tri ugovora. To su ugovori o pravnoj pomoći u građanskim i krivičnim stvarima, ugovor o izručenju i o međusobnom izvršavanju sudskih odluka o krivičnim stvarima. Kako je između naše države i Republike Makedonije sve intenzivnija bilateralna saradnja u različitim oblastima privrednog i društvenog života, to će se ratifikacijom ovih sporazuma još čvršće urediti ta saradnja u oblastima na koje se odnose ovi ugovori. Pored tradicionalno dobrih odnosa, rekao bih, koji nisu sporni, koji jesu za nas suštinski razlog zbog kojih treba podržati ove ugovore sa Makedonijom, mislim da, sa druge strane, ovi ugovori jesu poseban interes onih opština na jugu Srbije, recimo Trgovište ili Bujanovac. Jug Srbije je nekako naslonjen i okrenut prema Skoplju. Veliki broj građana sa juga Srbije imaju stanove, imaju imovinu na području Makedonije. Veliki broj građana dnevno ide u Makedoniju, posebno sada kada postoji mogućnost da se sa ličnom kartom uđe na područje Makedonije. To u nekom kontekstu stvara određene rizike. U Vranju, maločas sam imao prilike da razgovaram sa kolegom poslanikom iz poslaničkog kluba, koji dolazi iz Vranja, u Vranju danas ima u ovom trenutku oko 200 makedonskih državljana koji po različitim osnovama dolaze u Vranje. Zbog toga je veći suštinski značaj ugovora, sporazuma o kojima danas govorimo. Posebno izdvajam međudržavni ugovor sa Makedonijom o izručenju jer se njime, kao što je već rečeno, precizno uređuje obaveza i procedura izručenja građana na traženje jedne ili druge potpisnice. Kako je Makedonija jedna od zemalja suseda, to je ovaj aspekt veoma značajan, jer veoma često izvršioci krivičnih dela iz jedne mogu tražiti utočište u drugoj susednoj zemlji. Ovaj sporazum će omogućiti i brže i efikasnije procedure izručenja, što će doprineti jednoj, kao što sam već rekao, efikasnijoj borbi protiv kriminala, ne samo u Srbiji, već i u regionu. Naravno, ništa manji značaj nemaju ugovori o međusobnom izvršavanju sudskih odluka u krivičnim stvarima i ugovora o pravnoj pomoći u građanskim i krivičnim stvarima, sa ugovorom o izručenju oni čine jednu celinu koja u velikoj meri doprinosi efikasnijim pravosudnim procedurama, što jeste u obostranom interesu i Srbije i Makedonije. Takođe, vrlo je važan zakon o potvrđivanju ugovora između Republike Srbije i Republike Slovenije o međusobnom izvršavanju sudskih odluka u krivičnim stvarima, i o tome je već bilo reči. Između naše države ovakav ugovor nije postojao, a pokazala se potreba da se ovakvim jednim ugovorom reguliše pravna saradnja i procedure u izvršavanju sudskih odluka iz oblasti upravo krivičnog prava. Smatramo i očekujemo da će i ovaj sporazum doprineti još efikasnijoj saradnji sa Republikom Slovenijom u ovoj oblasti. Takođe, želimo da verujemo da su ovi sporazumi jedno od retkih pitanja oko kojih se može postići konsenzus unutar Republičkog parlamenta. Još jednom, na samom kraju, želim da kažem da će poslanički klub SPS u Danu za glasanje podržati sva četiri ugovora. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Cvijan. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, hajde da se konačno vratimo na dnevni red i da porazgovaramo o ova četiri izuzetno važna sporazuma međunarodna koja se tiču međunarodne pravne pomoći. Probaću, koliko mogu, u ovih nekoliko minuta da objasnim i građanima i nama samima koliko su to značajni sporazumi. Siguran sam da bi pored mene se javilo još dosta poslanika SNS da diskutuje o ovako jednoj zanimljivoj temi, ali većina njih je trenutno na sastancima odbora. Primera radi, u ovom momentu je sastanak Odbora za dijasporu. Ovi međunarodni sporazumi će i za dijasporu imati veliki značaj, ali iz tog razloga, recimo, sedam, osam poslanika SNS nije tu, siguran sam da bi uzeli učešće da nisu trenutno na jako važnim zadacima koji se tiču dijaspore. Takođe, znam da pre zasedanja je i gospodin Nebojša Stefanović, predsednik Skupštine, želeo da uzme učešće u diskusiji po ovim međunarodnim sporazumima, ali i on je trenutno zauzet vrlo važnim međunarodnim sastancima, pa to neće moći. Takođe, nekoliko drugih poslanika SNS su trenutno odsutni, takođe iz razloga određenih sastanaka koji se tiču finansija i kulture, tako da je spalo da moram ja da pričam o ovim sporazumima, ali sam siguran da bi i svi drugi poslanici, koji su opravdano odsutni, govorili o ovim jako važnim sporazumima za reformu pravosuđa, da su prisutni, ali nisu prisutni, ponavljam još jednom, zbog važnih međunarodnih obaveza. Kolega Neđo Jovanović je već vrlo lepo objasnio značaj sporazuma koje danas usvajamo, posebno sa te građanske strane. Moram naglasiti da je ovo veliki napredak u međunarodnim odnosima u oblasti pravosuđa za Republiku Srbiju, ovi sporazumi će, posebno da obratimo pažnju na krivičnu stranu, doprineti mnogo boljoj borbi protiv organizovanog kriminala i korupcije. Posebno naglašavam da i u makedonskom i u slovenačkom sporazumu se posebno apostrofiraju dela organizovanog kriminala, dela primanja i davanja mita i sva dela za koja je predviđena kazna preko četiri godine zatvora. Za resocijalizaciju ovi sporazumi su jako važni iz tog razloga što se omogućuje transfer osuđenika, recimo, naš državljanin koji je u Makedoniji osuđen na određenu kaznu zatvora može biti prebačen da služi kaznu u Srbiji uz određenu proceduru i uz njegovu saglasnost. To će biti korisno i za porodicu i za resocijalizaciju, ali i za borbu protiv organizovanog kriminala, jer će time biti omogućeno da se njegova saznanja, saznanja takvog osuđenika primene pred domaćim sudovima. Voleo bih da naglasim da će u borbi protiv organizovanog kriminala, po ovim sporazumima, veoma važnu ulogu imati Interpol, sa kojim je predviđena direktna saradnja. Konačno, treba da naglasimo, ne želimo to ni da krijemo, da ovi sporazumi datiraju još iz 2011. godine, da ne bude da je Ministarstvo pravde bivšeg režima sve loše radilo, ovi sporazumi su zaključeni u to vreme, ali očigledno tada nije bilo volje, nije bilo želje ili prosto nije bilo vremena da se oni stave na dnevni red. Da zaključimo, što se sporazuma tiče, sporazumi će mnogo doprineti borbi protiv organizovanog kriminala i samo su dokaz nastavka saradnje u međunarodnoj pravnoj pomoći između Srbije i susednih zemalja. Naravno, zahvaljujem se i gospođi Juditi i poslanicima LDP na konstruktivnim kritikama. Drago mi je što su oba poslanika LDP trenutno prisutna na ovoj sednici, koliko ih je verovatno ostalo posle unutrašnjeg raspada. Zahvaljujem se.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Mile Spirovski.
Uvaženo predsedništvo, poštovani ministre i članovi Vlade, dame i gospodo, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, meni je ovo prvi put da se obraćam u ovom visokom uvaženom domu, pa se nadam da mi nećete zameriti ukoliko osetite uzbuđenje u mom glasu. Ovo uzbuđenje nije izazvano mojom ličnom promocijom, već činjenicom da je makedonska nacionalna zajednica u Republici Srbiji po prvi put dobila svog političkog zastupnika u parlamentu Republike Srbije, u liku Demokratske partije Makedonaca kao stranke nacionalne manjine u okviru koalicije "Pokrenimo Srbiju", koja će znati da artikuliše potrebe svoje zajednice, ali i drugih zajednica i građana Republike Srbije. Demokratska partija Makedonaca u okviru poslaničkog kluba SNS pozdravlja donošenje Zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Makedonije o međusobnom izvršavanju sudskih odluka u krivičnim stvarima, Zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Makedonije o izručenju, Zakona o potvrđivanju Ugovora ove dve države o pravnoj pomoći u građanskim i krivičnim stvarima, kao i Zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Slovenije o međusobnom izvršavanju sudskih odluka u krivičnim stvarima. Potvrđivanjem ovih ugovora, potpisanih 29. i 30. novembra 2011. godine, nova vlast želi da iskaže spremnost i prihvati sve ono što je dobro i kvalitetno i od interesa za sve građane Srbije i građenje najkvalitetnijih odnosa u regionu. Unapređenje sveukupnih odnosa država ugovornica, svesni potrebe daljeg unapređenja međunarodne saradnje u oblasti pravosuđa, a u cilju efikasnijeg ostvarivanja prava i interesa svojih država i državljana, u želji da razviju odnose uzajamnog poverenja i saradnje u oblasti pravnog saobraćaja u krivičnim predmetima, interes je i Republike Srbije i Republike Makedonije i Republike Slovenije. Demokratska partija Makedonaca u ovom činu prepoznaje i pozdravlja potrebu nove vlasti za daljim integracijama sa državama regiona i potrebu za stvaranjem pravne države i vladavine prava kojoj, nadam se, svi u ovom parlamentu težimo. Nekada narod, a sada nacionalna manjina višestruko brojnija nego što popisi stanovništva to pokazuju, makedonska nacionalna zajednica je jedna od onih koja je najviše izgubila tragičnim raspadom nekadašnje nam zajedničke države. Demokratska partija Makedonaca je naročito zainteresovana da Republika Srbija što pre postane član EU, jer je za nas evropska integracija jedini civilizovan put koji bi omogućio da se bez menjanja granica i sa njihovom maksimalnom prohodnošću reintegrišemo u demokratski uređeno društvo. Samo u demokratski uređenom društvu, gde je sila prava jača od prava sile, nacionalne zajednice i građani Republike Srbije mogu naći sigurnost i prosperitet. Želja za razvojem saradnje u oblasti pravne pomoći, a u cilju ostvarivanja prava i interesa svojih državljana država ugovornica vidljiva je u članu 2. Predloga zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Makedonije o pravnoj pomoći u građanskim i krivičnim stvarima, gde je u stavu 1. zapisano – državljani jedne države ugovornice uživaju na teritoriji druge države ugovornice istu pravnu zaštitu svojih ličnih i imovinskih prava kao i njeni sopstveni građani, kao i u stavu 2. istog člana koji glasi – državljani jedne države ugovornice imaju na teritoriji druge države ugovornice slobodan pristup sudovima i drugim organima. Pred ovim organima oni mogu da zastupaju svoje interese, podnose zahteve i preduzimaju radnje pod istim uslovima kao i njeni sopstveni državljani. Odredbe st. 1. i 2. ovog člana primenjuju se i na pravna lica osnovana u skladu sa zakonima države ugovornice na čijoj se teritoriji nalazi njihovo sedište. U članu 19. stav 1. istog zakona stoji – državljani jedne države ugovornice kada se pojavljuju pred sudovima druge države ugovornice uživaju oslobođenje od plaćanja sudskih taksi i troškova, kao i besplatnu pravnu pomoć u toku postupka pod istim uslovima i u istom obimu kao i njeni sopstveni državljani. Član 22. ovog zakona garantuje da će javne isprave izdate od nadležnih organa jedne države ugovornice imati pred organima druge države ugovornice istu dokaznu snagu kao i domaće javne isprave. Član 23. istog zakona garantuje da će države ugovornice dostavljati jedna drugoj izvode iz matičnih knjiga, kao i pravosnažne sudske odluke koje se odnose na lična stanja državljana druge države ugovornice, bez taksi i troškova. Dame i gospodo narodni poslanici, makedonska nacionalna zajednica i Demokratska partija Makedonaca kao njen političkizastupnik podržava donošenje ovih zakonskih predloga. Takođe, poslanička grupa SNS, čiji smo deo, će u Danu za glasanje glasati za usvajanje ovih zakona. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Milanka Jevtović-Vukojičić.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre, kolege poslanici i poslanice, ugovori koje je potpisala Republika Srbija sa Republikom Makedonijom i Republikom Slovenijom predstavljaju i te kako važne međunarodne ugovore iz oblasti pravosuđa, a u cilju efikasnije zaštite prava i interesa država, kao i prava i interesa državljana. Ovi ugovori su takođe i te kako značajni u jednoj koordinisanoj akciji i borbi protiv organizovanog kriminala i korupcije, kao i pranja novca. Organizovani kriminal i korupcija ne poznaju granice, tako da su međunarodni ugovori sa tog aspekta i sa aspekta snažne borbe protiv organizovanog kriminala i korupcije i te kako značajni. Najpre bih se bazirala na Ugovor o pravnoj pomoći u građanskim i krivičnim stvarima, iz razloga što sam negde prepoznala da se oni najviše odnose na građane i u tom smislu bih htela nešto više da kažem. Pod građanskim stvarima podrazumevaju se predmeti koji se odnose na statusne, na porodične, na radne, na privredne, na imovinsko-pravne odnose fizičkih i pravnih subjekata. Pod krivičnim stvarima podrazumevaju se predmeti koji se odnose na krivična dela, na privredne prestupe i prekršaje. Pravnu pomoć svakako pružaju sudovi, ali i drugi državni organi u skladu sa svojim propisima, kao što su npr. centri za socijalni rad, a sve u zavisnosti i od prirode predmeta. Pravna pomoć se ogleda u pružanju obaveštenja, u dostavljanju predmeta, u preduzimanju procesnih radnji koje se tiču uviđaja, pretresa, veštačenja, uzimanja izjava, ali naravno i u primeni određenih mera kao što je, npr. mera kontrolisane isporuke. Pravna pomoć se ogleda i u preuzimanju sudskih i arbitražnih odluka. Naravno, pravna pomoć se pruža u vidu zamolnice. Pravna pomoć se pruža u skladu sa propisima zamoljene države, a u nekim slučajevima može i u skladu sa onim što se traži u zamolnici, ukoliko se ne remeti pravni poredak zamoljene države. Ono što je važno da građani znaju, a to je da javne isprave koje izdaju sudovi, javni beležnik, izvršitelji kao i drugi državni organi koji u skladu sa propisima pružaju pravnu pomoć, ukoliko su overeni službenim pečatom i potpisom imaju snagu javne isprave i mogu se koristiti pred organima drugih država. Ono što su države ugovornice, Republika Srbija i Makedonija takođe dogovorile, to je dostavljanje izvoda iz kaznene evidencije za državljane drugih država i ti izvodi se dostavljaju u roku od šest meseci. Izvodi iz matične knjige i pravosnažne sudske odluke, države ugovornice dostavljaju u roku od tri meseca, a izvod iz matične knjige umrlih dostavljaju odmah. Naravno, u ovom ugovoru predviđene su i doduše samo dve okolnosti kada se pravna pomoć ne pruža. To su dve okolnosti i one se odnose na to ako delo koje je naznačeno u zamolnici nije krivično delo za zamoljenu državu, naravno po pravu, iako zamoljena država ima mišljenje da je delo iz političkog ili vojnog domena i u tom slučaju se zamolnica odbija. Naravno i drugi ugovori koji se odnose na izručenje državljana, a u pitanju su izručenja isključivo za dela organizovanog kriminala, korupcije i pranja novca, i te kako su značajni u borbi i rešenosti države Srbije da se poveže sa drugim državama, pre svega sa svojim susedima kako bi u ovoj borbi bila što efikasnija. Takođe i zakon koji se odnosi na izvršenje krivičnih sankcija i te kako je značajan za državljane naše države koji su državljani ili imaju prebivalište u našoj državi iz razloga što se procenjuje da će resocijalizacija u našoj državi biti svakako efikasnija i kompletnija, a polazeći od načela humanosti. Srpska napredna stranka nema dilemu kada je u pitanju glasanje, odnosno potvrđivanje ugovora koji su pre svega pravno utemeljeni, koji su svrsishodni, opravdani i korisni. Svrsishodni kako za državu Srbiju, tako i za građane Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, na početku želim da pozdravim ministra poljoprivrede. Mi, seljaci, poljoprivrednici, smo uvek i najvredniji, bez obzira na sezone i poljske radove i oranje koje je u toku, uvek nađemo vremena i da na vreme dođemo u Skupštinu i da dosta vremena provedemo u njoj. S toga želim da izrazim zahvalnost ministru poljoprivrede zato što je našao vremena da zastupa Vladu Republike Srbije i pored činjenice da, svestan sam toga, i te kako ima problema s obzirom na sezonu koja je u toku i s obzirom na zatečeno stanje koje je ostalo iza bivšeg režima gde su ostale mnoge obaveze koje ministarstvo treba da izmiri. Plus ovi radovi koji spadaju u tekuće radove ove godine. Kao drugo, odmah moram da kažem da sam zaprepašćen na primedbu o slaboj nekoj prisutnosti poslanika iz poslaničkog kluba SNS. Tu moram da kažem i kao primer da navedem da smo na prošlom glasanju, prilikom glasanja, glasali o jednom zakonu koji je predložio jedan opozicioni poslanik. Na moje zaprepašćenje ukupan broj njegovih poslanika iz njegove poslaničke grupe od 50 i nešto, oni su govorili o tome i zato moram da odgovorim, da iako smo glasali o njihovom zakonu njih je bilo samo desetak, a mi smo glasali za zakon koji je predložila opozicija. Toliko o našoj prisutnosti i o našoj dobroj volji da učestvujemo u radu. Na moje zaprepašćenje čim je izglasan taj zakon, taj poslanik je izvadio karticu i više ga nije interesovao nikakav rad u parlamentu. Što se tiče i druge primedbe o tim nekim karticama, isto moram da kažem da sam bio učesnik od 2002. godine do 2003. godine, šef te gospođe je najviše muljao sa tim karticama i to je opšte poznato i te afere su poznate širom naše zemlje, a i malo šire. Hvala. Na dnevnom redu je naravno Zakon o potvrđivanju ugovora između Vlade države Palestine i Vlade države Srbije o izbegavanju dvostrukog oporezivanja. Naravno, i taj zakon je predložio bivši režim i lično im želim da ne budu dvostruko oporezovani, ali se lično bojim da nisu oporezivani ni jednom, a kamoli dva puta. Mi ćemo svakako potvrditi ugovore da bi dokazali ozbiljnost ove države, sve ugovore međunarodne koje su oni potpisali, a time i ovaj. Ali, već kad smo kod Palestine, hajde da vidimo ko nas je doveo u poziciju palestinskog naroda. Da li je to bivši režim? Ja tvrdim da jeste. Bojim se da su svojom nekom inferiornom politikom, da ne kažem podaničkom politikom, danas nas doveli u položaj koji je nekada imao narod Palestine. Narod Palestine dugo nije imao svoju državu, a zahvaljujući bivšem režimu mi smo gotovo u poziciji…
Gospodine Rističeviću, samo da vas upozorim, mi ne raspravljamo o Palestini trenutno, nego o Makedoniji i Sloveniji.
A o Palestini? Ne, to će biti sledeće znači. Izvinjavam se. Mislio sam da je i Palestina s obzirom da ste objedinili šest, sedam tačaka.
To nam je sledeća tačka dnevnog reda.
Znači, nema ni Alžira? Dobro, Alžir je bio jako zanimljiv s obzirom da se radilo o podsticaju ulaganja i to je bilo jako zanimljivo. Što se tiče Makedonije i Slovenije, to nam je ostalo o krivičnim stvarima i to ću pozdraviti bez obzira što je to predložio bivši režim. Dakle, pozdraviću zato što je kriminal na Balkanu postao internacionalni. Samim otcepljenjem bivših republika SFRJ, stvaranjem novih država i naši kriminalci i njihovi kriminalci su postali internacionalci. Oni su za razliku od vlasti, za razliku od političara, oni su se udružili desetak godina pre nego što su se udružile bivše jugoslovenske republike na Balkanu i nadam se čvrsto rešene da taj kriminal progone. Ono što mene zabrinjava jeste da se bivši režim ugledao malo i na te kriminalce. Javna je tajna da smo imali kriminalce poput Legije koji su imali nekoliko pasoša bivših jugoslovenskih republika. To je opšte poznata činjenica i s toga se bojim da u ove sporazume treba da ugradimo i ovu činjenicu. S obzirom da se funkcioneri bivšeg režima ugledali na kriminalce koje su trebali da progone mi danas imamo bivše visoke funkcionere koji imaju nekoliko pasoša bivših jugoslovenskih republika. S toga pitam i sebe i vas, ukoliko progonimo kriminalce koji imaju više pasoša da li se to odnosi i na funkcionere, odnosno gotovo na najviše državne funkcionere koji imaju dva ili više pasoša bivših jugoslovenskih republika? Gotovo je neverovatno da u slučaju progona te vrste kriminala, a do njega će svakako doći promenom vlasti, da ti bivši funkcioneri legalno mogu da izađu iz ove države i s obzirom da dva pasoša podrazumevaju i dva državljanstva, čak i dva državljanstva sa državama bivših jugoslovenskih republika sa kojima nemamo sporazume o dvojnom državljanstvu, da takvi najviši državni funkcioneri bivšeg režima mogu legalno ili ilegalno da uđu u te države i da ne budu izručeni ovoj državi s obzirom da imaju državljanstvo te republike u koju, ne daj Bože, pobegnu. Svakako bih pozdravio integraciju bivših jugoslovenskih republika, ali pri tome treba da vodimo računa i o nekom svom dostojanstvu. Treba da se setimo da smo mi kao mali narod pomogli svima drugima da se oslobode, a sada će biti 100 godina od tih dešavanja. Kasnije su svi ti narodi stvorili svoje neke matične republike i mislim da ih ne bi stvorili da pre 100 godina mi kao jedan mali, veliki narod nismo omogućili i sebi i drugima da se oslobode. Danas smo u poziciji da neki naši susedi kojima smo pomogli da stvore svoju državu gotovo negiraju nas. Mi smo njima dali gotovo sve, a oni nama danas negiraju ništa. Ne bih voleo, s obzirom da su se oni svi otcepili od SFRJ, stvorili svoje države, svoje nacionalne države, a od nas očekuju da mi i dalje ostanemo SFRJ, ne bih voleo da ostanemo u takvoj poziciji u koju nas je doveo bivši režim i umesto da budemo jedna suverena država, suverena teritorija, da budemo ostatak SFRJ i da se prema nama tako ponašaju. Hvala.
Pošto na listama poslaničkih grupa nema više prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Zaključujem zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Makedonije o pravnoj pomoći u građanskim i krivičnim stvarima; Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Makedonije o međusobnom izvršavanju sudskih odluka u krivičnim stvarima; Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Makedonije o izručenju; Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Slovenije o međusobnom izvršavanju sudskih odluka u krivičnim stvarim. Pošto smo obavili zajednički jedinstveni pretres, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o predlozima zakona. Prelazimo na sledeću tačku dnevnog reda, to je zajednički jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Srbije i Vlade države Palestine o izbegavanju dvostrukog oporezivanja u odnosu na poreze na dohodak i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Demokratske Republike Alžir o uzajamnom podsticanju i zaštiti ulaganja, to je 6. i 7. tačka dnevnog reda. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka 6. i 7. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas, da shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničkih grupa. Vreme rasprave po poslaničkim grupama ste dobili u materijalu. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 170. stav 1. a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Srbije i Vlade države Palestine o izbegavanju dvostrukog oporezivanja u odnosu na poreze na dohodak i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Demokratske Republike Alžir o uzajamnom podsticanju i zaštiti ulaganja. Da li predstavnici predlagača žele reč? (Da.) Gospodine Ljajiću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred vama su dva predloga zakona, tačnije dve ratifikacije. Jedan je kao što ste i čuli, potvrđivanje Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Narodne Demokratske Republike Alžir o uzajamnom podsticaju i zaštiti ulaganja, i drugi Sporazum, koji se tiče izbegavanja dvostrukog oporezivanja sa Palestinom. Radi se o dva tipska sporazuma. Republika Srbija zaključila je 49 sporazuma o izbegavanju dvostrukog oporezivanja i u toku su pregovori, neki u završnoj fazi o zaključivanju još dvadesetak takvih sporazuma i slična je situacija kada se radi i o sporazumu o uzajamnom podsticaju i zaštiti ulaganja. Ciljevi jednog i drugog sporazuma jeste da se stvori pravni osnov za unapređenje, pre svega, ekonomske i privredne saradnje sa zemljama za koje imamo obostrani interes. Vrlo kratko ću reći nekoliko reči o Sporazumu sa Alžirom, vrlo značajan sporazum za Srbiju, imajući u vidu potencijale, ekonomske i privredne saradnje sa ovom zemljom. Sporazum je inače potpisan u februaru ove godine, prilikom zasedanja Mešovitog komiteta za ekonomsku saradnju između dve zemlje. Na tom zasedanju, između ostalog su definisane oblasti gde postoje potencijali za razvoj ekonomske saradnje sa ovom zemljom. To su pre svega, poljoprivreda, građevinarstvo, farmaceutska industrija i zdravstvo. Istina, obim robne razmene između Srbije i Alžira nije veliki. U prošloj godini je bio nekih 4,8 miliona dolara, ali je obim investicija značajan, pre svega, naših investicija i naših radova u Alžiru. Trenutno u Alžiru radi "Jugoimport" SDPR, koji je zaključio ugovor o izgradnji tri fabrike za proizvodnju municije u vrednosti 400 miliona evra, zatim, "Energoprojekt" koji je prisutan poslednjih 30 godina na tržištu Alžira, kao i "Hidrotehnika", koja takođe već duži niz godina izvodi radove i prisutna je na ovom tržištu. Nakon sednice Mešovitog komiteta ili nešto pre toga od 2009. godine, imamo intenziviranje bilateralne ekonomske saradnje sa ovom zemljom, tako da danas imamo i prve zajedničke, mešovite firme, srpsko-alžirske, kao što je "Hidrotehnika" zaključila ugovor sa alžirskom firmom "Hidrotehnik". Takođe, na ovom tržištu su prisutni i "Putevi" iz Užica, koji su zaključili ugovor u vrednosti od 15 miliona evra, kao i institut "Mihajlo Pupin", koji je zainteresovan za oblast saobraćaja, izgradnje saobraćajnog sistema na auto-putevima u Alžiru. Sve ovo govorim zbog činjenice da je ovaj sporazum značajan sa stanovišta zaštite naših ulagača u Alžiru. Sporazum garantuje i međunarodnu zaštitu kod arbitražnog suda u slučaju eventualnih sporova. Međutim, ono što je posebno važno, što bi na kraju hteo da istaknem, a tiče se ovog sporazuma, što je alžirska vlada usvojila Akcioni plan za period 2010-2014. godina, gde je izdvojeno 268 milijardi evra za različite investicije u oblasti infrastrukture i tu je zapravo naša velika šansa, odnosno šansa za naše kompanije koje su do sada radili, ili za nove kompanije koje mogu da se pojave na tržištu Alžira i utoliko ovaj sporazum za nas jeste značajan. Prema tome, ne samo zbog tekućih i aktuelnih investicija i poslova koje naše firme obavljaju, već i verovatno budućih strateških partnerstava sa firmama i kompanijama iz samog Alžira. Što se tiče Sporazuma o izbegavanju dvostrukog oporezivanja sa Palestinom, moram reći da su u pravu oni koji su govorili na odboru da mi nemamo veliki obim robne razmene sa Palestinom. Prošle godine, naš simboličan izvoz od 84.000 dolara, uvoz je bio dve tri hiljade dolara. Sada je taj obim i manji, ali ono što je značajno sa stanovišta ovog sporazuma, to su potencijalne investicije u Srbiji pojedinih kompanija iz Palestine. Mi tek stvaramo osnov da, ne samo obim robne razmene, već međusobne investicije budu značajno veće sa ovim sporazumom. U planu je potpisivanje, odnosno zaključivanje sporazuma o podsticaju i zaštiti, takođe investicija sa ovom zemljom, kao i zaključivanje jednog krovnog sporazuma o ekonomskoj – trgovinskoj saradnji sa Palestinom. Prema tome, sa stanovišta tekućeg obima ekonomskih i privrednih odnosa, verovatno će neko reći da ovaj sporazum nema značaja, ali sa stanovišta potencijalnih ulaganja, investicija mi tek stvaramo osnov za unapređenje privredne i ekonomske saradnje sa Palestinom. Hvala.
Hvala. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Pejčić.
Kao ovlašćeni.
Još je rano. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Izvolite gospodine Pejčiću.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, ministre Ljajiću, predstavnici Vlade, vezano za ovu tačku dnevnog reda, ja ću se osvrnuti na ovaj prvi zakon, tj. o saradnji Republike Srbije i Republike Alžira, vezano za podsticaj i zaštitu ulaganja. Dakle, pre nego što bilo šta kažem o ovom sporazumu, dobro bi bilo da i upoznamo građane Srbije sa kim sklapamo bilateralne sporazume, da vam nešto pričamo i o državi Alžir. Dakle, Republika Alžir je druga po veličini zemlja u Africi, imate 35 miliona stanovnika. Između ostalog, prosek stanovništva starosti 27 godina, ima 11 miliona radno sposobnih ljudi, koji čine i koji predstavljaju izuzetno dobru pretpostavku za razvoj zemlje, kao što je Alžir, pošto je Alžir zemlja u razvoju, njena ekonomija je i te kako u ekspanziji. Kada je reč o njihovoj ekonomiji, moramo istaći da Alžir bazira svoju ekonomiju i svoju privredu na petrohemijskoj industriji, s obzirom da je Alžir po rezervi gasa deseti u svetu, a po izvozu gasa šesti u svetu, kao i da je na 16 mestu po rezervi nafte. U tom smislu, on je i najveći izvoznik nafte sa tog prostora. Dakle, ono što sam hteo reći je, kad je u pitanju ova industrija, industrija Alžira je da je BDP ove zemlje, s obzirom da je kao što rekoh ekonomija u ekspanziji i s obzirom da je u prethodnom periodu bila visoka cena nafte i gasa, oni su i te kako poboljšali svoje makroekonomske pretpostavke, tj. makroekonomske pokazatelje, tako da je BDP za 2011. godinu Alžira bio 264 milijarde, što iznosi negde oko 7.200 po glavi stanovnika. Ono što je bitno za nas je da oni najviše uvoze, pre svega, poljoprivredne proizvode, 60% žitarica uvoze iz Evrope gde je naša šansa, s obzirom da smo mi poljoprivredna zemlja i s obzirom da možemo da izvezemo tu poljoprivrednu robu na tržište Alžira. Takođe, ono što je bitno istaći za Alžir je da nemaju razvijenu autoindustriju i da uvoze negde oko 2,3 milijarde automobila i delove za automobile, što je takođe naša šansa, s obzirom da smo doveli "Fijat" na ovim prostorima, gde možemo izvoziti naše proizvode. Ono što karakteriše privredu Alžira je da je inflacija 4% u ovom trenutku, da je rast industrijske proizvodnje oko 4,8% i nezaposlenost je 9,8% od tog ukupnog stanovništva koga ima u Alžiru. Inače, ono što moramo istaći je da saradnja između Srbije i Alžira nije na jednom visokom nivou, iako imamo suficit u toj robnoj razmeni, i dobra je prilika da posle sklapanja ovog ugovora se naši privredni subjekti snađu na tom tržištu Alžira. Inače, treba istaći da je 2009. godine najveći izvoz bio oko, robna razmena oko 22 miliona evra, gde je svega 100 hiljada uvoza, a izvoz je bio oko 21,9 miliona. Međutim, svi ti ugovori su potpisani u vreme vlade Vojislava Koštunice, većina tih ugovora i došli su na realizaciju 2009. godine. Ova prethodna vlada nije radila na realizaciji tog projekta i unapređivanja odnosa između Srbije i Alžira, tako da smo čuli, gospodine ministre, da je prošle godine bila razmena negde oko 4,8 miliona, a u prvih devet meseci ove godine oko 12 miliona evra. Ako to uporedimo sa prethodnim periodom 80-ih godina kada je bivša država SFRJ bila prisutna u Alžiru i Alžir je bio naš najveći strateški partner kada su u pitanju afričke zemlje, onda možemo govoriti o cifri o 500 miliona dolara robne razmene između Srbije i Alžira, ali posle raspada bivše države, privredni subjekti Srbije se nisu snašli na tom tržištu. Kao što smo rekli, ovaj ugovor predviđa da Srbija bude povlašćena nacija kada je u pitanju odnos zaštite i podsticaj naših ulagača i to treba iskoristiti. Osim toga, ovaj ugovor, osim ovih ekonomskih performansa šalje jednu političku poruku, a to je politička poruka za ovu vladu da Vlada mora da traži neka nova tržišta, nije EU samo tržište za Srbiju, odnosno, tržište EU je jedino tržište za srpsku privredu. Zapravo, zemlje trećeg sveta, kao zemlje poput Brazila, Rusije, Indije i Kine, južne Afrike, zemlje čije su ekonomije u razvoju, treba sarađivati sa njimai treba tražiti tržište na tim prostorima za naše privredne subjekte. Dakle, vezano za EU i tržište EU, baš smo juče pričali o tome, Srbija je zbog jednostrane primene sporazuma o stabilizaciji izgubila za četiri godine oko 600 miliona dolara i to je velika svota za naš budžet i za krhku privredu i ekonomiju Srbije. Dakle, ovakvi ugovori su potrebni Srbiji, s obzirom da je Alžirtakođe prijateljska zemlja, zemlja koja nije priznala Kosovo i Metohiju, zemlja u razvoju, zemlja trećeg sveta i pretpostavljam da će ova vlada i neke buduće vlade i te kako tražiti mogućnost da transiraju put našim privrednim subjektima. Hvala.
Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika želi reč? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Radojko Obradović.
Ispada da je samo DSS zainteresovana za treće tržište i za saradnju sa Alžirom. Danas imamo na dnevnom redu dva sporazuma. Govoriću o sporazumu između Vlade Srbije i Narodne demokratske Republike Alžir o uzajamnom podsticanju i zaštiti ulaganja. Kao što je gospodin Pejčić rekao, u Srbiji se relativno malo zna o Alžiru. To je jedna velika zemlja, ima 36, 37 miliona stanovnika, bogata naftom, prirodnim gasom i drugim sirovinama, mediteranska zemlja, nama prijateljska, zbog odnosa sa pojedinim zemljama EU, pre svega zbog bogatstva u nafti i gasu sa vrlo velikim, sa aspekta Srbije, BDP i vrlo raspoložena sa saradnju sa Srbijom. Kada pričamo o saradnji ekonomskoj treba da vidimo sa kojim to resursima mi raspolažemo. Ovakvi sporazumi su uvek dobri, ali interes svake vlade, naročito zemlje u razvoju, sa problemima kakve Srbija danas ima je da maksimalno iskoristi sve potencijale koje određeno tržište ima. Interes je da ovo ne ostane mrtvo slovo na papiru, nego da se maksimalno iskoriste mogućnosti koje nam ovakvi aranžmani daju. Prvih devet meseci ove godine, izvoz Srbije je oko 6,5 milijardi evra, a uvoz Srbije je oko 10,8 ili skoro 11 milijardi evra i ponovo, trgovinski deficit je 4,5 milijardi za prvih devet meseci. To je povećanje od 8% u odnosu na prethodnu godinu i očigledno je da ponovo nekontrolisano raste uvoz, a da izvoz ima određeno ograničenje. Bitno je pogledati koji su to naši najvažniji parametri, odnosno partneri kada je reč o uvozu i o izvozu, da vidimo gdeje pozicija Srbije. Kažem, to je sve važno da bismo znali na koji način možemo da iskoristimo potencijale koje nam nudi saradnja sa Alžirom, a pretpostavljam da gospodin Ljajić odlično zna da imamo dugogodišnju saradnju sa Tunisom, sa Libijom i sa drugim zemljama regiona. Najviše uvozimo iz Nemačke, milijardu i po evra ove godine, a Ruske Federacije milijardu i 400 miliona evra u prvih devet meseci, Italija, pa Kina, pa Mađarska. Naši najvažniji izvozni partneri su Nemačka gde smo izvezli skoro milijardu evra, BiH 800 miliona evra, Italija malo manje, Rumunija oko 700 miliona, a Ruska Federacija sa 600 miliona. To su najvažniji partneri kada je reč i o uvozu i o izvozu. Bitno je napomenuti dve stvari. Vrlo je malo regiona i zemalja sa kojima Srbija beleži trgovinski suficit. To su zemlje CEFT gde Srbija beleži milijardu evra suficita, a Alžir je jedna od retkih zemalja sa kojom Srbija ima 10 puta veći izvoz od uvoza. To nekada nije dobro kada imate takve disbalanse u saradnji, ali u svakom slučaju, to je pozitivan primer. Ono što nama ne ide na ruku, to je struktura BDP Srbije. Poljoprivreda utiče na bogatstvo Srbije sa malo više od 9%, a industrija i građevinarstvo sa otprilike 22%. Usluge u ovom trenutku BDP u Srbiji utiču sa 54%, trgovina, nekretnine, a nažalost, trgovina ne može da se izvozi. Kada govorimo o finansijskim uslugama, bar kada je reč o Srbiji, to nije predmet koji može da se izvozi. Mi smo ograničeni na poljoprivredu, na industrijsku proizvodnju i naravno da je osnovno pitanje kada pričamo o ovakvim stvarima, gde je razvojna šansa Srbije? Ovaj sporazum je odlična stvar, ali pod uslovom da Srbija ima kapacitet ida ima volju da ga iskoristi. Osnovno problem je problem razvoja Srbije. Pitanje ako nađemo model razvoja Srbije, ako nađemo model da iskoristimo ovakav sporazum, onda će po prirodi stvari problem javnog duga biti rešen, budžetski deficit će biti rešen, socijalne politike, kojom se gospodin Ljajić bavio prethodne četiri godine u prošloj vladi, će biti posledica tih pozitivnih kretanja. Osnovno pitanje je pitanje razvoja. Da li Srbija može da proizvodi jeftinije proizvode od Kine? Da li može da napravi lepši proizvod od Italije? Da li može da napravi tehnološki savršeniji proizvod od Nemačke? Danas je tu MMF, pa je to ključna tema za sve novinare. MMF je uslovno rečeno međunarodni stečajni upravnik. Kod njega kucate tek kada su vam sva vrata zatvorena. Kada više ni jedna vrata ni jedne finansijske institucije ne možete da otvorite, onda idete kod MMF. On se tako i ponaša. Njega ne interesuje kako ćete vi da se razvijate, interesuje ga kako ćete da mu vratite pare koje ste pozajmili. Pretpostavljam da smo svi u ovoj sali za tržišnu ekonomiju. U tržišnoj ekonomiji možemo da razgovaramo oko toga šta sve država ne treba da radi. Šta država mora da radi? Država mora da sklapa ovakve aranžmane i mora da nam otvara vrata za ovakve aranžmane. Kada govorimo o saradnji Srbije i Alžira, nažalost moram da kažem da je to do sada bila propuštena šansa sa Srbijom. Mislim da je to obziljno propuštena šansa za plasman srpskih proizvoda i za razvoj građevine i srpske industrije. Naša saradnja, bar Ministarstva spoljnih poslova, kaže da je prošle godine ukupan izvoz bio 4,6 miliona evra. Pričamo o robnom izvozu. To je, u odnosu na ukupan izvoz Srbije, koji je otprilike 8 milijardi evra na godišnjem nivou, praktično zanemarljivo. Srbija je izvozila u Alžir lekove i ostale farmaceutske proizvode, izvozila je transformatore, a bile su prisutne i građevinske firme, pre svega "Energoprojekt" i "Hidrotehnika". "Hidrotehnika" jevrlo prisutna u Tunisu. Poslednjih godina se pojavljuje SDPR, "Putevi" i "Jedinstvo" Užice. Gospodine Ljajiću, drago mi je što ste vi danas tu, izgleda da je to unutrašnja preraspodela u Vladi, da je za ovu materiju zadužen ministar za spoljnu i unutrašnju trgovinu i telekomunikacije, ne ministar privrede, mislim da ste propustili da kažete da ste 2001. godine najzaslužniji kao poseban izaslanik, tako ste mi rekli, predsednika tadašnje SRJ, Koštunice, da ste vi prvi koji je napravio kopču sa Alžirom i da ste vi prvi doneli dobre vesti iz Alžira. Naravno, postojalo je tada mnogo problema i Srbija je vrlo brzo propustila tu šansu, jer je, poštujući politiku EU, uvela vize građanima Alžira. Nakon toga, kao recipročna mera, usledile su vize građanima Srbije. Ako hoćete da imate dobru ekonomsku saradnju, morate da imate dobru i političku saradnju. Retki su slučajevi u svetu da lošapolitička saradnja rezultira dobrom ekonomskom saradnjom. To je retko zabeleženo. Godine 2009. imao sam priliku da sa tadašnjom predsednicom Skupštine budem u poseti Alžiru. Imali smo izuzetno koristan sastanak sa tadašnjim predsednikom vlade Ahmedom Mujahidom. Retko se sreće čovek na tako visokom nivou da bude do te mere upoznat. Znači, nisu govorili njegovi savetnici, nego on lično. Do detalja je poznavao ekonomsku situaciju u Srbiji. Rekao nam je da imaju taj petogodišnji plan razvoja, pošto imaju probleme u određenim delovima Alžira. Imaju petogodišnji plan koji je u vrednosti od 280 milijardi dolara. Bili su vrlo raspoloženi da srpske firme ulažu, odnosno izvode radove u Alžiru, a da oni investiraju sredstva u Srbiju. On je rekao – dajte projekte, raspoloženi smo da pričamo o konkretnim modalitetima saradnje i da što pre krenemo u saradnju, jer nama ove stvari hitno trebaju, jer imamo ozbiljne probleme koje moram oda rešavamo. Kao najefektniji rezultat saradnje je to što je odigrana fudbalska utakmica 2010. godine na kojoj je bilo pola Vlade, znate i sami. Od svih mogućih elemenata saradnje, možemo da pričamo samo o nekakvim mrvicama koje su se konkretno realizovale. Srbija je pobedila 3:0, pošto kolega pita kakav je bio rezultat. Kada pogledate sajt Ministarstva inostranih poslova najveća pažnja je posvećena tome da je odigrana fudbalska utakmica, da je bilo 60 hiljada gledalaca i da je Srbija pobedila sa 3:0 i da je publika bila izuzetno prijateljskiraspoložena. To je odlična stvar, ali nama ovakvi sporazumi trebaju da bi naše firme mogle da koriste kapacitete Alžira, da grade pruge, brojna stambena naselja, infrastrukturne objekte, brane i sve ostalo. Firme koje su tamo prisutne su pre svega "Energoprojekt" i "Hidrotehnika". "Energoprojekt" ima ozbiljne probleme. Mali akcionari upozoravaju da se pokušava neprijateljsko preuzimanje firme. S jedne strane, preporučujete male građevinske firme koje u ovom trenutkumogu da rade u svetu, ali ako preporučujete "Energoprojekt", danas svi u svetu imaju internet. Ako postoje problemi sa jednom takvom firmom, naravno da će investitori iz Alžira videti da takvi problemi postoje. Veliko je pitanje kakve su njihove šanse za razvoj. "Hidrotehnika" je firma koja je bila privatizovana, pa su nastali problemi u procesu privatizacije,pa je poništena privatizacija. To je firma koja dugo godina, ne znam kakva je trenutna situacija, ako pričamo o današnjem danu, ali račun u Srbiji je bio blokiran, a firma je odlično poslovala u inostranstvu i nije naišla ni na kakvu podršku od Vlade da se njihovi problemi reše. Nisu tražili nikakve subvencije. Nisu tražili subvencije za otvaranje novih radnih mesta. Nisu tražili nikakvu pomoć, osim da država, koja je potpuni vlasnik firme, reši njihov problem, a oni imaju poslove i imaju odlične reference u Tunisu, Alžiru i čitavom regionu. U tom regionu su poslednjih tridesetak godina napravili20 brana sa ogromnim deviznim prilivom za našu zemlju. Država mora da stane iza naše privrede. Ovaj sporazum je odlična stvar, ali privreda ne može sama. Kada američki predsednik putuje, on vodi nekoliko aviona privrednika sa sobom u svaku međunarodnu posetu. Naša država mora da stane iza naše privrede. Ako govorimo o građevinarstvu, moramo da uradimo sve da napravimo nekoliko jakih firmi. One ne mogu da se stvore spontano. Zgradu ume da zida 10 Crnotravaca. Ne treba im ni građevinski inženjer, ne treba im ni arhitekta. Velike infrastrukturne projekte koji donose ogromne devizne prilive, kakve je naša država imala, mogu da naprave samo ozbiljne firme iza kojih mora da stoji država. To treba da bude i vaš zadatak, gospodine Ljajiću. Znam koliko ste vi uradili oko ovog posla sa Alžirom i znam kakav je odnos Alžira prema nama, ali to mora da bude dvosmerna relacija. Imam jednu molbu za vas. Molim vas da vašim kolegama iz Ministarstva inostranih poslova prenesete sugestiju. Kada pogledate sajt Ministarstva, vezano za Alžir, oni čak i ne znaju da je tamo napravljena nova Vlada. Na sajtu Ministarstva piše da je predsednik Vlade neko ko to danas nije. Današnji predsednik Vlade Alžira je Abdelmalek Selal od 3. septembra. Ako očekujete da sarađujete sa nekim, onda morate da pokažete da vam je stalo do tog nekog. Nije mala stvar ako vaše Ministarstvo inostranih poslova na svom sajtu ne zna koje je predsednik Vlade Alžira. Možemo da kažemo da je to tehnička greška, ali to nije dopustivo prema zemlji koja je prema nama prijateljska. Građevinski sam inženjer i radio sam u velikim srpskim firmama. Nikad "Energoprojekt" nije zidao u Nemačkoj. Nikad ništa nije zidao u Francuskoj. Nikad ništa nije zidao u Italiji. Nikad ništa "Energoprojekt" nije radio u Švajcarskoj, ali je radio u Alžiru, radio je u Africi, na Bliskom Istoku, u Južnoj Americi, u Srednjoj Americi. Naši poljoprivredni proizvodi su dobrodošli u Alžiru. Sumnjam da će naš sir biti dobrodošao u Parizu. Sumnjam da će naše pivo moći da se prodaje u Nemačkoj, zato što Nemci ne piju pivo drugih evropskih zemalja. Francuzi, Italijani, poznata je stvar, pošto je kolega pričao o SSP, poznata je stvar da Italijani isključivo koriste italijansku testeninu. Neće da koriste nijednu testeninu koja se proizvodi u drugim zemljama EU. Obaveza Vlade je da vodi računa o svojoj privredi i svojim građanima i da otvori sva ona tržišta na kojima smo dobrodošli, a ne da se zanosimo iluzijom da će tamo gde nismo konkurentni i nemamo prođu moći da se napravi čudo. U ekonomiji se čuda ne događaju. Pozdravljam to što ste doprineli da se saradnja sa Alžirom podigne na viši nivo. Ovo je prvi važan korak, ali nas čeka još puno posla. Bez podrške Vlade, naše građevinarstvo, naša poljoprivreda i naša farmaceutska industrija neće uspeti da iskoriste ovaj sporazum, a bila bi šteta da Alžir ostane neiskorišćena šansa Srbije. Hvala.
Hvala. Sledeći prijavljeni je narodni poslanik Bojan Đurić. Izvolite.
U pravu je gospodin Obradović kada na neki način protestvuje što je možda malo interesovanja za ovakvu temu. Slažem se i sa njegovim pristupom. On je nešto šire govorio o generalnim pitanjima ili generalnim problemima naše bilateralne saradnje, pre svega ekonomske saradnje sa tržištima koja su izvan Evrope ili izvan EU. Naravno, nisam toliki optimista kao što su poslanici DSS da Srbija može revolucionarno mnogo da poveća svoju privrednu saradnju sa tim zemljama, da poveća ekonomsku saradnju, trgovinsku razmenu, izvoz. Postoji čitav niz objektivnih smetnji za tako nešto. Jedan je geografija, jedan je užasno visok za većinu proizvoda transportni i neki drugi transakcioni troškovi itd. Smatram da je vrlo važno, ministar je tu, možda je danas prilika da malo porazgovaramo o tome kako Srbija ulazi u bilateralne sporazume sa nekim državama, koliko je u stanju da kroz te sporazume zaštiti svoj interes, da li ponekada politika prevagne nad ekonomijom ili politička analiza, rekao bih, loša prevagne nad pravom i dobrom ekonomskom analizom. Ukazao bih na nekoliko primera. Liberalno-demokratska partijaće podržati ovu vrstu aranžmana. Mi takođe, iako smo, kako se obično kaže, evroentuzijaisti, neki bi rekli evrofanatici, smatramo da Srbija treba da traži tržišta i na tržištima van EU, iako su sadašnji brojevi neumoljivi, Srbija između 55 i 58% svoje trgovinske razmene i na strani uvoza i na strani izvoza razmenjuje sa zemljama evropskog tržišta ili evropskog kontinenta, jedan ogroman značajan procenat prirodno sa zemljama ili teritorijama koje su u našem neposrednom okruženju. Važno pitanje je takođe otvorio gospodin Obradović – šta je to što su komparativne prednosti ove zemlje? Vrlo se često o tome govori. Rekao bih da se govori nekada i napamet i da se te naše mogućnosti precenjuju. Naravno, ministar je dugo ministar u različitim vladama i zna da to političari vrlo često rade i da uključenja u televizijske dnevnike ili u domaće medije sa nekih dalekih destinacija vrlo često imaju mnogo više optimizma nego što postoji realno ekonomsko opravdanje ili tržišno opravdanje u budućnosti za aranžmane u koje se ulazi. Ovaj aranžman je u većini svojih odredbi prilično precizan, bez obzira što čujem da je na nekim odborima parlamenta bilo nedoumica oko nekog sistema zaštite naših interesa, odnosno neke vrste reciprociteta koji postoji ili bi trebalo da postoji. Taj sporazum je, siguran sam, gospodine Ljajiću, mnogo povoljniji, mnogo ozbiljnije pripreman, mnogo će ozbiljnije biti realizovan nego što su neki naši revolucionarno najavljivani i mnogo hvaljeni sporazumi sa nekim državama koje su takođe van EU ili su članice Briksa, kako su govorile kolege iz DSS. Ovde pre svega mislim na čuveni energetski sporazum sa Ruskom Federacijom. Danas bih povodom ove teme, ali i zbog toga što ste tu, pokušao da otvorim i tu temu. Vi znate pod kojim okolnostima je zaključivan 2007. i tokom 2008. godine tzv. krovni energetski sporazum sa Rusijom, šta je on sve obuhvatao. Sećate se da je u tom trenutku kao jedno od ključnih pitanja bilo otvoreno pitanje zaštitnih klauzula u ugovorima za rusku stranu, odnosno pitanje zabrane Srbije, odnosno zabrane vlastima u Srbiji da u određenom vremenskom periodu pooštravaju svoje fiskalne propise, svoje ekološke propise itd. Mi smo se sa prvim posledicama tog problema suočili pre, čini mi se, dve godine, kada je Srbija ušla u proces povećavanja akciza za neke vrste derivata, odnosno za neke vrste goriva. Sada smo suočeni sa velikim problemom nejasnoća, odnosno različitog tumačenja. Nadam se da naša strana želi da tumači taj sporazum drugačije od ruske strane, odnosno da želi da ga tumači u korist srpske strane. Tu se sada pokazuje koliko je taj sporazum loš i ono o čemu sam na početku govorio, koliko je on pre svega rezultat političkih procena, rekao bih loših procena, a da je sa druge strane šteta napravljena na poziciji naših ekonomskih interesa ili ekonomskih interesa našeg budžeta i naše države. Pre nekoliko nedelja sam u ovom parlamentu postavio pitanje ministru rudarstvu, a tiče se pitanja koja će stopa rudne rente u skladu sa sporazumom koji imamo sa Rusijom biti primenjivana od 1. januara 2013. godine. Sećate li se, vi ste u ovom trenutku i ministar trgovine? Taj sporazum sadrži nekoliko klauzula koje u suštini zabranjuju Srbiji da povećava stope poreskog opterećenja, a rudna renta je neka vrsta takvog opterećenja, sve dok se ne postigne, kako sporazum kaže, do dostizanja isplativosti datih projekata Srbija će primenjivati oporezivanje u skladu sa zakonodavstvom Republike Srbije koje je bilo na snazi na dan potpisivanja ovog sporazuma. U tom trenutku, ako se sećate, stopa rudne rente je bila 3%, a u međuvremenu smo promenili zakon i rudna renta je sada 7%. Moje pitanje je bilo – koja će stopa biti primenjivana od 1. januara, s obzirom da su se u javnosti pojavila, pre svega od naših ministara Vlade, gospodina Škundrića, koji je savetnik ili je bio savetnik premijera za energetiku, da je završena investicija u "Kompleks Pančevo", taj kompleks je pre nekoliko nedelja otvoren i da će Srbija moći da naplaćuje od sledeće godine rudnu rentu u iznosu od 7%. Nažalost, dobio sam pre dva dana odgovor ministra da će se rudna renta od 3% primenjivati do isteka sporazuma. To u pravom čitanju tog sporazuma znači narednih 26 godina, pošto je sporazum zaključen na 30 godina, a četiri godine su istekle. To nije mala stvar. Veliki je entuzijazam postojao u tom trenutku. On postoji delimično i danas u našoj javnosti. Ali, danas kada treba da tumačimo sporazum, očigledno postoje problemi. Na razlici između 3% rudne rente i 7% rudne rente, Srbija je prošle godine izgubila između 26 i 27 miliona evra. Oko 20 miliona evra je NIS "Gaspromnjeft" uplatio primenjujući stopu od 3%. Da je primenio stopu od 7%, taj iznos bi bio 46, 47 miliona evra. To nije samo pitanje prihoda centralnog budžeta, budžeta Srbije. Vi znate da se iznos rudne rente deli u određenoj proporciji između lokalne samouprave, a u ovoj situaciji između lokalne samouprave, Pokrajine Vojvodine i Republike Srbije, s obzirom da se najznačajnija nalazišta nafte nalaze na teritoriji AP Vojvodine. To je vrlo važno pitanje za opštinu Kikinda i neka druga područja. Šta radi vaše ministarstvo, šta radi Vlada? Nisam siguran da je odgovor koji sam dobio od ministra rudarstva ispravan i da je to ispravno tumačenje ovog sporazuma, 30 godina puta 25, 26 miliona evra je 800 miliona evra, dvostruko veća cifra nego što smo dobili od prodaje NIS i to pod uslovom da se eksploatacija ne povećava. Kao što znate, eksploatacija se svake godine povećava i to je dobro. Nemam niša protiv toga što ruska strana ulaže u taj kompleks, što proizvodnju čini savremenijom. To je korisno i za Srbiju. Kada NIS pravi profit, deo tog profita dobija i Republika Srbija, ali je važno da možda još jednom razjasnimo kakav je sporazum u pitanju. To će nam pomoći kada razgovaramo o bilo kakvom sporazumu ovde. Još jedna stvar. Mi smo o sporazumima sa Alžirom govorili, ovo nije prvi put. Govorili smo i u prošlom sazivu. Uvek su to velike najave, a uvek se, ne kod tog sporazuma, ali kod nekih drugih, jave ozbiljni problemi u praksi, pa nova vlast obično optužuje onu staru da nije do kraja iskoristila potencijale nekog sporazuma. Ovde vam govorim o šteti koju imamo zbog lošeg i nejasnog sporazuma, a to je najmanje 800 miliona evra u narednih nekoliko decenija. Prosto me zanima, ukoliko u ovom trenutku imate odgovor na to pitanje, da li postoji neki način da Srbija zaštiti svoje interese koji su joj na ovaj način oštećeni? Da li smatrate da tako drastično različita stopa rudne rente, ministar ste trgovine, narušava uslove na tržištu, da postoji neka vrsta nelojalne konkurencije, da će neki budući investitori takođe tražiti vrlo oštar zaštitni režim za svoje investicije, a da mi to nećemo moći da uradimo bilo zbog toga što možda procenjujemo ili što ćemo neki sledeći put ispravnije proceniti svoje interese, nego kada smo pravili pod političkim interesom sporazum sa Rusijom, bilo zbog toga što će nas u tome onemogućavati vrlo brzo vrlo restriktivniji, vrlo strogi propisi EU, ukoliko smo još na tom političkom kursu da želimo integraciju u EU? Još jedno pitanje, donekle se slažem sa argumentacijom DSS, da su ozbiljni gubici naše zemlje pitanju sniženja ili manjih prihoda od carina zbog primene privremenog trgovinskog sporazuma, odnosno SSP. Naravno, moja politička pozicija je obrnuta od onoga što je politička pozicija DSS. Oni misle da nije ni trebalo da zaključujemo taj sporazum i da ne treba da idemo u te integracije. Ja mislim da je trebalo da zaključimo taj sporazum, ali da u tim integracijama prođemo put kakav su prošle druge zemlje. Znate da se SSP zaključuje s jedne strane, a da se sa druge strane pretpostavlja da će zemlja brzo otvoriti pregovore, da će redefinisati svoj unutrašnji poredak, da će moći vrlo brzo da ima pristup fondovima EU, koji će omogućiti domaćoj privredi, domaćoj ekonomiji da se pripremi za otvoreno evropsko tržište i konkurenciju i da se na taj način relativno brzo nivelišu negativni efekti od smanjenja carina i pozitivni efekti, koji će doći od veće konkurentnosti domaće privrede. Mi u prethodne četiri godine praktično nismo ozbiljno napredovali u procesu evropskih integracija. Uvek se na nas primenjivao, našom odgovornošću, našom krivicom, nekakav specifičan režim. Prvo smo jednostrano primenjivali SSP, a u ovom trenutku, teško da možemo da primenjujemo onu dinamiku koja je u samom SSP određena kada su u pitanju ovi problemi i zbog toga danas trpimo negativne efekte. Još jednom vam kažem, moja ambicija je bila da vam ovim ukažem na to, da vrlo često postoje velike nepreciznosti, postoji velika doza neozbiljnosti kada se ulazi u bilateralne ili neke multilateralne aranžmane, kao što je aranžman sa EU kroz SSP i da nema prave ekonomske, a onda i političke analize svih pozitivnih i svih negativnih efekata takvih aranžmana. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Ljajić. Izvolite.
Ono sa čime bih se odmah složio je činjenica da se zaista precenjuju efekti ne samo ovakvih sporazuma, već i ekonomske saradnje sa zemljama u razvoju, zemljama trećeg sveta, mnogim afričkim i arapskim zemljama, jer činjenice jesu neumoljive i vi ste tu potpuno u pravu – 91% naše spoljno-trgovinske razmene ostvarujemo sa zemljama EU i zemljama koje su potpisnice CEFTA sporazuma. Na to nemam zaista ništa da dodam. Ovo što pokušavamo da uradimo, mislim da je neko ovde to rekao, je da pronađemo neka nova tržišta, pre svega, za našu građevinsku operativu. Realno govoreći, naše građevinske firme, kompanije teško da mogu da dobiju i jedan tender na nekom tržištu od zemlja članica EU, što zbog nedostatka bankarskih garancija, što zbog visokih zahteva i što zbog visoke konkurencije. Ovim pokušavamo da se vratimo na tržište gde smo nekada bili, gde naše firme imaju dobre ili čak dobre reference i gde objektivno postoji šansa da dobiju neki od poslova po daleko, uslovno rečeno, lakšim uslovima koje tender propisuje, nego u zemljama EU. Slažem se da je opasno širiti sada iluziju i prevelika očekivanja da ćemo sada doživeti ekonomski bum time što ćemo unaprediti ili dominantno unaprediti saradnju sa ovim drugim zemljama van EU i van CEFTA sporazuma, što ostaje naš apsolutni prioritet. Ovo je jedan pokušaj i dobro ste uputili da u tom pogledu ne treba sada da širimo neki preterani optimizam, da u tom pogledu možemo da napravimo epohalne rezultate. Sigurno može pomaka da bude, Alžir je jedna dobra paradigma, pre svega, zbog činjenice da ljudi već tamo rade. Ovo nije priča za budućnost, ovo je trenutno stanje koje imamo u odnosima sa Alžirom, koje je u odnosu na druge zemlje više nego povoljne. Pored Angole, ovo je zemlja sa najvećim potencijalom među svim afričkim zemljama, kada se tiče o resursima, kada se tiče mogućnosti za ulaganja u infrastrukturu. To jesu neke naše ambicije, ali je činjenica da EU i zemlje CEFTA sporazuma su nešto što je naš prioritet. Na ovo drugo pitanje, na žalost, ne mogu dati precizan odgovor, mogu vam dati samo informaciju koja vam verovatno neće puno značiti. Znam da je bilo pokušaja da se izmeni ovaj sporazum, bili su neuspešni. Znam da će tokom zasedanja tog mešovitog komiteta, koje mislim da počinje danas u Moskvi, da će biti reči, između ostalog, o ovom sporazumu. Ne znam da li će biti konkretno reči o ovim izmenama sporazuma u onom delu koji se tiče ovih tri posto, odnosno sedam posto. Hvala.
Hvala. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne.) Ministre Ljajiću, da li vi možda želite reč? (Ne.) Zaključujem zajednički jedinstveni pretres. Prelazimo na sledeću tačku dnevnog reda. To je zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu odluke o prestanku funkcije javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Užicu, Predlogu odluke o prestanku funkcije javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Zaječaru, Predlogu odluke o razrešenju člana Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje i Predlogu odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmeni Odluke o obrazovanju i radu stručne službe Poverenika za zaštitu ravnopravnosti i Pravilnika o unutrašnjem uređenju i sistematizaciji radnih mesta u stručnoj službi Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o tačkama od osam do 11. dnevnog reda, pre otvaranja pretresa, podsećam vas da, prema članu 193, a shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Vreme rasprave po poslaničkim grupama ste dobili u materijalu. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o:Predlogu odluke o prestanku funkcije javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Užicu, Predlogu odluke o prestanku funkcije javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Zaječaru, Predlogu odluke o razrešenju člana Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje i Predlogu odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmeni Odluke o obrazovanju i radu stručne službe Poverenika za zaštitu ravnopravnosti i Pravilnika o unutrašnjem uređenju i sistematizaciji radnih mesta u stručnoj službi Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Da li predstavnici predlagača, narodni poslanici Petar Petrović, predsednik Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu i dr Miodrag Stojković, predsednik Odbora za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo, žele reč? (Ne.) Da li izvestilac Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa, žele reč? (Ne.) Da li imamo prijavljene za reč? (Ne.) Pošto na listama poslaničkih grupa nema prijavljenih za reč, a pretpostavljam da niko ne želi da iskoristi svoje pravo iz člana 96. Poslovnika, zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka od osam do 11. dnevnog reda. Poštovani narodni poslanici, na osnovu člana 101. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da prekidam Šestu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2012. godini, radi održavanja nove sednice Narodne skupštine, o čemu ste obavešteni u sazivu Sedme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2012. godini, koja je sazvana za sutra, odnosno za četvrtak, 15. novembra 2012. godine, sa početkom u 10,00 časova. Do ovoga je došlo zbog neodložne potrebe da Narodna skupština što hitnije razmotri i usvoji akte koji se nalaze u predloženom dnevnom redu sutrašnje sednice. Saglasno članu 101. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će prekinuta Šesta sednica Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2012. godini, biti nastavljena u utorak, 20. novembra 2012. godine, sa početkom u 10,00 časova. Hvala vam.