Predsedavajući, smatram da ste svojim postupkom povredili član 87. Poslovnika koji govori o danima i radnom vremenu Skupštine. Naime, po pravilu, Skupština radi utorkom, sredom, četvrtkom od 10,00 do 18,00, stav 3. kaže radi posle 18,00 časova ako predsednik Narodne skupštine obavesti najkasnije do 16,00 časova tog dana, poslanike o razlozima za produženje rada. Vi ste nastavak sednice, koju smo započeli u petak u 17,00 časova i završili negde posle ponoći, rano u subotu ujutru, zakazali za 17,00 časova u nedelju. Potpuno protivno članu 87. Poslovnika. Razmišljao sam i pokušavao da shvatim koji je razlog, s obzirom da ste prošli put, kada smo celu noć raspravljali o amandmanima na Zakon o javnim preduzećima, rekli da je to bila odluka vas i vašeg kolega Arsića, da ste vi doneli tu odluku da se radi noću. Ovaj Poslovnik, mislim, da vam ne daje toliko široka prava. Jedini razlog zbog kojeg je, shvatio sam da mi krećemo u ovo vreme sa ovom raspravom je što vi volite da gledate Oskara i čekate ovde sa nama …
Gospodine Đurišiću, po ovom članu po kojem ste se javili, vi morate mene da upoznate sa vašim razlozima, zašto smatrate da sam ja prekršio Poslovnik, a ne o vašim razmišljanjima itd.
Ja vas upoznajem sa razlozima, vi volite Oskara, ja vama dajem Oskara za najveću bahatost. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Đurišiću. Veoma bih cenio da ste vi bili na kraju rasprave prisutni pre dva dana i da ste onda, kada sam objavio da će nastavak sednice biti u nedelju u 17,00 časova, onda dali razloge zašto ne treba taj nastavak sednice da bude u nedelju u 17,00 časova, ali pošto vi tada niste bili prisutni u Narodnoj skupštini, žao mi je, ostali narodni poslanici su prihvatili odluku predsedavajućeg. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić. Skupština će se izjasniti u danu za glasanje. Izvolite, gospodine Nikoliću.
Gospodine predsedavajući, član 107, možda večeras bude iznenađenje, da pored Leonarda di Kaprija, i vi dobijete Oskara, ali zaista po Poslovniku, mislim da smo, ili ste dužni da, makar čujemo obrazloženje zašto počinjemo u pet časova posle podne u nedelju. To se više ne tiče narušavanja dostojanstva narodnih poslanika. Mislim da se radi čak i o gaženju dostojanstva narodnih poslanika, građana, javnosti u radu, jer mi ne znamo da li će posle šest časova biti direktnog prenosa. Između ostalog, pored toga što komuniciramo sa vama, sa predstavnicima ministarstva, ovako važnim sistemskim zakonima, mi se obraćamo i javnosti, građanima, obrazlažemo i ministarki da prihvati amandmane, zašto treba da prihvati amandmane i građanima zašto je ovaj zakon loš, a naši amandmani dobri. Dakle, obesmišljavate, mislim, javnost u radu, gazite po dostojanstvu narodnih poslanika, jer ovo nije pristojno vreme za rad. Možemo da radimo, radićemo, nije nam prvi put, ali nam makar dajte obrazloženje zašto radimo od pet posle podne, kada su se stekli svi tehnički uslovi da radimo od 10,00 ujutru. Nema veze što je nedelja, radićemo, ali smo mogli da počenemo i u 10,00 jutros.
Zahvaljujem, gospodine Nikoliću. Delom, obrazloženje je isto kao što sam dao gospodinu Đurišiću, prvo kada govoriti o Oskaru, mislim da građani Srbije cene ako je neko prisutan sve vreme za trajanje Narodne skupštine, a neko povremeno svrati i onda optužuje narodne poslanike koji čitavo vreme sede u sali, zašto su oni u sali. Smatramo da su ovi zakoni veoma važni za građane Srbije i mi ćemo raspravljati svakog dana, ako je potrebno, u interesu građana, tako da nemam drugo obrazloženje, osim da mi je takođe žao što niste bili prisutni na kraju rasprave i da onda u trenutku kada sam ja rekao da je nastavak u nedelju u 10,00 dali svoje argumente zašto smatrate da ne trebamo da nastavimo u nedelju u 17,00 časova. Zahvaljujem se. Da li želite da se Skupština izjasni? (Ne)Hvala. Prelazimo na Predlog zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste Izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelan pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naziv glave 1. naziv članai član 1. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković, Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Miroslav Marinković i mr. dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite, gospodine Đurišiću.
Hvala predsedavajući. Poštovana ministarko, ovaj amandman je jedan od ključnih amandmana na Predlog zakona o platama zaposlenih, o sistemu plata, mada ta reč sistem, kao što sam govorio u načelnoj raspravi, uopšte ne oslikava suštinu ovog zakona. Naš amandman je predvideo ono što vi niste, a to je da se ovaj zakon pozabavi platama u javnim preduzećima, platama u Narodnoj banci i platama zaposlenih u javnim medijskim servisima. Javni sektor, u očima građana, pogrešno nekad čine sve ono što ste vi nabrojali u članu 1. jer se mešaju pojmovi državnih činovnika, nastavnika, lekara i svih ostalih koji su nabrojani i koji će po slovu ovog zakona, ukoliko ovako bude usvojen, u budućnosti imati smanjene plate, ali građani doživljavaju javna preduzeća kao deo tog sistema i najčešće kada se govori o nepravdama u razlikama u platama za iste poslove koji se obavljaju, prave se poređenja između plata u javnim preduzećima, ili u Narodnoj banci sa platama činovnika ili platama u školama. Bez obzira što čitajući vaše obrazloženje, u stvari, prva rečenica kojom ste obrazložili neprihvatanje amandmana upravo objašnjava svu besmislenost ovog zakona, jer ste vi rekli da se ne prihvati iz razloga što je novi sistem plata zaposlenih u javnom sektoru zasnovan na delatnosti i prirodi poslova koje pruža administracija i javna služba, koji je do sada bio uređivan posebnim pravilima. Znači, posebna pravila su postojala i do sada. To što vi niste bili u stanju da uvedete red dve godine i što sada sedamsto dana, pošto ste obećali da ćete neki posao završiti u sto dana, dolazite i pričate da ćete nešto uraditi, jednostavno nije istina, jer kada se čita ovaj zakon i kako budemo prelazili na dalje članove, mi ćemo videti gomilu podzakonskih akata i novih zakona i ponovo ćemo imati jednu šumu propisa koja neće uvesti red u ovu oblast. A, oblast koja najviše zahteva red, a to su plate u javnim preduzećima, u Narodnoj banci ili u medijskom servisu, ovaj zakon ne tangira i očigledno neće tangirati ni jedan zakon koji ova nesposobna Vlada može da predloži. Jedina dobra vest za građane Srbije je što su ovo poslednji dani ove nesposobne Vlade, što ćemo vrlo brzo imati izbore i vi i vaše kolege iz Vlade nećete više biti u prilici da predlažete ovako loše zakone. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Goran Kovačević. Izvolite gospodine Kovačeviću.
Dame i gospodo, Predlog zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru verovatno je i poslednji sistemski zakon koji usvaja ovaj parlament. Sama reč sistemski govori da on mora da ostane i ovaj amandman ne treba da bude prihvaćen. Razlog ovakvog predloga amandmana i verovatno sledećeg predloga amandmana jeste u dubokom neshvatanju uloge države i javnog sektora. Mi se danas nalazimo u situaciji da se mešaju suštinski dve stvari. Te dve stvari potiču iz prava na uređenje funkcionisanja države i prava vlasništva. Imate opštu državu koja praktično uređuje i javna preduzeća koja su tu da funkcionišu. Moje veliko iznenađenje svakako jeste, kada narodni poslanici iz opozicionog dela govore o funkcionisanju javnih preduzeća koristeći sistem funkcionisanja od pre četiri-pet godina. Ja sam ubeđen kada bi se raspitali, kada bi pitali direktore, pre svega, danas najviše pominjanih javnih preduzeća, koja kontroliše i koji su vlasništvo Republike, pre svega, EPS, „Srbijagas“, „Železnice“, da bi shvatili da je u tim preduzećima danas počeo proces transformacije odavno. U EPS-u, u „Srbijagasu“, u „Železnicama“, prosto dolazi do potpuno drugačijeg mehanizma funkcionisanja u odnosu na ono što mi znamo. Zadnjih dana, zadnjih meseci nivo promena je toliki, da u zadnjih 40 godina te promene nisu bile tolike. Ja znam da malo ljudi može da shvati i da razume, da EPS, „Srbijagas“, „Železnice“ prelaze sa jednog stacionarnog, teritorijalnog oblika organizovanja u funkcionalni, da se danas u EPS-u, u „Srbijagasu“, u „Železnici“, desetine i stotine, hiljade radnih mesta promenjeno, da su promenjene plate i koeficijenti i to govori o promenama koje su suštinske i sistemske. Mi danas regulišemo funkcionisanje u javnom sektoru. U javnim preduzećima te promene se već dešavaju. Naravno, da suština razumevanja funkcionisanja države je potpuno drugačija. Ja danas sa velikim čuđenjem mogu da se pitam, šta je to sa idejama nekih političkih stranaka iz početka devedesetih i dvehiljaditih godina? Nismo danas i nismo tada mogli da čujemo iste principe. Tada su se neke političke stranke zalagale za liberalnu ekonomiju, slobodno tržište, sklanjanje javnog sektora i uređenje, govorili smo o javnim preduzećima koja će biti potpuno drugačija nad poverenim poslovima. Danas uporno branimo sistem funkcionisanja i u javnim preduzećima i u državnoj upravi, koji ne može da funkcioniše, a ne može da funkcioniše zato što košta 241 milijardu, rashodi za zaposlene, plus opšta država. To je 25,41% budžeta. Ja mogu da shvatim da u političkim raspravama imamo različite političke stavove, ali mehanizam funkcionisanja u javnoj upravi je identičan u javnim preduzećima i ako ne znaju, plate u javnim preduzećima su smanjene, tamo je ogromna reforma, biće višak zaposlenih, to se danas dešava, možete da pozovete direktora EPS Obradovića, direktora „Železnica“, direktora „Srbijagasa“, sve će vam ovo reći. Možete da pozovete svakog zaposlenog u tim preduzećima, svakog zaposlenog od nivoa direktora, do nivoa činovnika, reći će nam – ogromne su promene u javnim preduzećima.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Upravo ova diskusija mislim da govori u prilog prihvatanja ovog amandmana, jer ako se na javna preduzeća iz budžeta Srbije troši 241 milijarda dinara, onda dajte da donesemo zakon da to uredimo, a ne da ostavljamo na volju ili nevolju ili znanje ili ne znanje direktora javnih preduzeća. Videli smo u prethodne četiri godine od onih koji upravljaju javnim preduzećima da toga tamo nema. Videli smo u Narodnoj banci da kada se u državi donese odluka o smanjenju plata zaposlenih od 10%, penzija od 10, 15, 25%, da se u Narodnoj banci plate dižu. Valjda su sve to razlozi da mi kao narodni poslanici ovde uSkupštini donesemo jedan zakon koji će ograničiti takvo neracionalno ponašanje u javnim preduzećima, da ne mogu javna preduzeća da imaju savetnike, direktori u javnim preduzećima da imaju savetnike koji nikada ne dolaze na posao, nego rade neke druge stvari u državi, a imaju i kola i telefon i sve drugo plaćeno. Znači, nama je to u interesu i ako je to ideja sistema zakona, Zakona o sistemu plata u javnom sektoru, onda mislimo da je tu mesto i javnim preduzećima, Narodnoj banci i medijskim servisima. Celo ovo obrazloženje za neprihvatanje ovog amandmana praktično su sve argumenti za prihvatanje amandmana. Ne može da se kaže da Narodna banka posluje po pravilima korporativnog tržišnog i bankarskog poslovanja. To nije posao Narodne banke. Narodna banka nije na tržištu i ne može da posluje pod tim principima. Tako da su sve ovo što sam mogao ovde pročitam, upravo razlozi za prihvatanje našeg amandmana. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, čini mi se kada su počele prve mere štednje da su baš narodni poslanici bivšeg režima podržali ove ideje da se jedan deo javnog sektora ne dira, baš oni. Sada pod navodnom brigom za penzionere, šire ovde populističke priče zato što kada neko ima rezultat, on priča o rezultatu, a kada ga nema, on se bavi populizmom. Bivši režim je dao nezavisnim državnim institucijama nezavisnost i po pitanju plata i zarada, pod izgovorom da ako to mi ovde zakonima na ovaj način rešavamo, da utičemo na njihovu nezavisnost. Mi nemamo ništa protiv toga, ni tada ni sada. Zašto se sada kod njih vidi jedan zaokret od 180 stepeni? Hajde da vidim tog inženjera kome ćete dati platu 50 ili 60 hiljada dinara i poslati ga u rudnik ili ga popeti na bager ili ga staviti u blato u površinske kopove. Hajde da vidim. Ili ga staviti pored generatora električne energije, da ne pričam šta sve ima i kakva isparenja sve imaju. Hajde malo da razdvojimo one koji zarađuju na tržištu i obezbeđuju sebi plate. Hajde da razdvojimo one dugove koje ste napravili i koje moramo da plaćamo iz budžeta Republike Srbije za funkcionisanje tih javnih preduzeća. Spominjete Narodnu banku. Ona nije bila izuzeta iz mera štednje, ali Narodna banka državu ne košta ni dinar, za razliku dok su guverneri ti koje ste vi birali, pa smo imali referentnu kamatnu stopu do 16%. Neko ne zna šta je referentna kamatna stopa. Da objasnim. Referentna kamatna stopa se primenjuje, plus marža banke za svaki kredit koji su dale poslovne banke, pa su tako poslovne banke isisavale kapital i preduzeća i javnih preduzeća i građana i penzionera, sa 16 na 4,25, koliko je sada. Kurs evra je skakao po 12 do 15% na godišnjem nivou. Kao što rekoh, hajde da gledamo rezultate nečije vlasti. Mi imamo o čemu da pričamo kad su rezultati u pitanju, a oni mogu da pričaju samo o demagogiji. Javni servis, davali su pretplatu 400 dinara, na isti način kao što je sada predviđeno 150. Sada je 150 mnogo, a 400 dinara nije bilo mnogo kad su oni uzimali. Da je ovde u ovaj zakon ubačen Javni servis, pričali bi sledeće – narušavamo nezavisnost Javnog servisa od predizborne kampanje, e, to bi pričali, i to je njihova demagogija, i sve što god su uradili 12 godina bila je demagogija. Zatekli smo državu, državnu upravu, javna preduzeća, Javni medijski servis, Narodnu banku u haosu i sad oni imaju neku naknadnu pamet da nešto urade. Čini mi se da je ta naknadna pamet da se sve pokvari i da sve bude kao što je bilo dok su oni bili na vlasti, gde će samo da pričaju o nekom boljem životu koji nikad u Srbiju nije stigao.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić. Izvolite, doktore Bradiću.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvažena ministarko, poštovane koleginice i kolege, poštovani građani Srbije, evo, rasprava o našem prvom amandmanu na član 1. gde je kolega Marko Đurišić tražio da se javna preduzeća Narodna banka, Javni medijski servis stave pod ingerencije ovog zakona. Ono što bih ja želeo da zamolim gospođu ministarku je da u toku ove rasprave, a na osnovu onoga što pričaju sindikati u Republici Srbiji i građani koji su direktno pogođeni ovim zakonom i čija sudbina i život, dalji život, egzistencija finansijska će zavisiti od ovog zakona, posluša narodne poslanike i povuče ovaj zakon, a ako to ne želi da uradi, zamolio bih narodne poslanike skupštinske većine da razmotre dobro naše amandmane, da razmisle o njima, da ih prihvate kako bi ovaj zakon učinili takvim da ne nanosi veliku štetu. Podsetio bih sve lekare da je stav Sindikata lekara i farmaceuta Srbije i Sindikata zdravstva Srbije da ovaj zakon ne treba da se prihvati. Nije lepo da se ja koji sam iz privatnog sektora borim za prava naših kolega koji rade u zdravstvenom sektoru, to bi trebali vi, uvažene kolege, da radite, jer ovim zakonom plate lekara su maksimalno dezavuisane i moguće čak, ne znam, ali videćemo, pošto ovde sve nešto zavisi od podzakonskih akata i drugih zakona, možda budu i smanjeni. Pa vas molim da u ime kolega koje predstavljate u ovom parlamentu, u ovom visokom domu, razmislite da li ćete dati svoj glas za ovaj zakon. Što se tiče demagogije, ne znam kako da nazovem ove diskusije koje slušam sve vreme i to od onih koji su zdravstvu skinuli 310 miliona evra pre godinu dana i time sprečili i prijem novih lekara, smanjivši novac u Fondu zdravstva i kvalitetnije lečenje i moguće specijalizacije o državnom trošku da bi prebacili na penzioni fond kako bi manje davali para iz budžeta. Ako to nije demagogija, ja ne znam šta je demagogija.
Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, kao što vidite, DOS se ne menja, kakav je bio 2000. godine, takav je i 2016. godine, demagogija, neistine, bacanje prašine u oči narodu, a sve zarad sitnih partijskih interesa. Novi DOS, koji nas danas kritikuje, odnosno bivši režim, imao je obavezu da donese ovaj zakon još pre više od 10 godina, a nisu ga doneli samo iz jednog razloga, zato što im politički nije odgovaralo da postoji zakon koji bi omogućio zaposlenima u javnom sektoru da za isti rad, za isti stepen obrazovanja i isto radno iskustvo primaju istu ili približno jednaku platu. Nije im odgovarala iz političkih razloga zato što su na svake izbore išli sa jednim jedinim ciljem – pobediti pošto poto, bez obzira na to kakve će ekonomske posledice ta pobeda imati po državu. Sada se pojavila jedna stranka na čelu sa Aleksandrom Vučićem, koja otvoreno kaže – moramo da donesemo ovaj zakon, moramo da preduzimamo i neke druge reformske zahvate, a da li ćemo na izborima da pobedimo ili ne, odlučiće narod, ali da je ovaj zakon neophodan, jeste. Ono što novi DOS neće da shvati, to je da je javni sektor u ovom Predlogu zakonu definisan po standardima Svetske banke i MMF-a. Po tim standardima javna preduzeća, ma koliko to na prvi pogled delovalo nelogično, ali javna preduzeća ne spadaju u javni sektor. Kao što vam je rekao ministar Sertić pre nekoliko dana, javno preduzeće je i preduzeće, dakle, pored drugih karakteristika, pored toga što su javna preduzeća, to su i preduzeća. Cilj svakog javnog preduzeća je profit, dobit. Ne razumem poslanika novog DOS-a koji kaže da centralna banka, odnosno NBS nije institucija koja posluje po tržištu. Običan čovek svakoga dana, kad god čuje za kolebanje dinara, kaže da je Narodna banka intervenisala na međubankarskom deviznom tržištu ne bi li očuvala kurs dinara. Prosto je neverovatno da mi u 2016. godini čujemo od ljudi koji su do juče vodili državu da NBS ne posluje na tržištu. Pa, na kom tržištu posluje? Naravno da posluje i da trguje novcem, da trguje hartijama od vrednosti i da, između ostalog, na taj način obezbeđuje stabilnost domaće valute. Ovde je stvar u tome što Vlada Aleksandra Vučića ima hrabrosti da predloži jedan ovakav zakon i ova skupštinska većina ima hrabrosti da ovaj zakon usvoji, a da vi iz novog DOS, iz starog DOS, niste imali političke hrabrosti da ovaj zakon donesete onda kada ste bili na vlasti. I vi ste znali da je ovakav zakon neophodan i vama su Svetska banka i MMF govorili da je ovaj zakon neophodan svakoj državi koja hoće da krene napred, svakoj državi koja hoće da motiviše ljude da se zapošljavaju u javnom sektoru i da u javnom sektoru za isti rad, za isti stepen obrazovanja, za isto radno iskustvo mogu da očekuju istu platu, bez obzira na to da li rade u ovom ili onom delu javnog sektora. U načelnoj raspravi smo mogli da čujemo da bivši režim koristi reč – džungla. Tu džunglu ste vi napravili, a mi sad iz te džungle pokušavamo da izađemo. Dakle, ovo je zakon o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru. Mi sad uređujemo sistem. Sistem ne može da se uredi preko noći i sistem ne može da se uredi samo jednim zakonom. Ali, ovo je sistemski, krovni zakon, koji će nam omogućiti da konačno imamo ono što su zaposleni u javnom sektoru godinama tražili, a što im bivši režim nije dozvoljavao, nije im dozvoljavao iz političkih razloga. Zašto bi diplomirani pravnik koji radi u državnom organu imao pet puta manju platu nego diplomirani pravnik u nekom organu npr. AP Vojvodine? Vi ste to omogućili. Mi sada pokušavamo tu nepravdu da ispravimo i mi ćemo tu nepravdu ispraviti. Iščuđavanje zašto vršimo racionalizaciju javnog sektora je vrhunsko političko licemerstvo. Ako ste mogli da primetite u izveštaju MMF-a, kaže se da su reforme Vlade Republike Srbije impresivne i da je Vlada Republike Srbije postigla neverovatne uspehe na polju ekonomskih i socijalnih reformi. Kritikujete nas zato što racionalizujemo javni sektor, a niste imali hrabrosti vi da ga racionalnizujete, nego ste ga naduvavali, nego ste doveli armiju partijskih kadrova i doveli ste državu u situaciju da mora da smanjuje broj zaposlenih i taj teret je pao na vladu koju vodi Aleksandar Vučić. Vi niste imali hrabrosti to da uradite, mi imamo. Te reforme su teške i te reforme su bolne, ali te reforme su blagotvorne i one će početi i već su počele da daju rezultate. Vi imate tu stalnu potrebu da ne vidite ništa dobro u ovome što radi Vlada Republike Srbije. Sve vidite loše. Sve vidite katastrofalno. Ništa ne valja. Mi vas pitamo - zašto vi niste doneli ovaj zakon u vaše vreme 2001, 2002, 2005, 2008, 2010. godine? Ko vas je sprečavao? Da ne postoji džungla u javnom sektoru? Mi smo čuli jednog poslanika novog DOS-a, i poslanika starog DOS-a, i poslanika bivšeg režima koji kaže – da, ali znate premijer je najavio to u prvih 100 dana, evo sad je sedamstoti dan, pa vi za 12 godina niste uspeli da donesete ovaj zakon. Hoćete li da vas podsećam kako je glasio program, prve, kako vi kažete, demokratske Vlade koja je formirana u januaru 2001. godine? Šta ste ostvarili od tog koncepta? Ništa. Pljačkaška privatizacija, stotine hiljada ljudi na ulicama, tajkunizacija zemlje, sve ono negativno što nam se desilo. Sad Vlada Srbije pokušava korak po korak sve te probleme da reši i mi te probleme rešavamo. Ovaj zakon je rađen tako da se isprave dugogodišnje nepravde koje su postojale u javnom sektoru, a javni sektor je definisan na način kako se to čini po međunarodnim standardima. Ono što mi nije jasno, to je da vi koji ste najglasniji za Evropu, za EU, vi koji nam stalno držite lekcije kako mi u stvari nismo za EU, a vi u stvari jeste, kako mi lažemo narod da smo za EU, kako mi u stvari ne znamo kako se ide u EU, da ste vi protiv tih međunarodnih standarda i kritikujete nas zato što smo te standarde o tome šta je javni sektor, a šta s druge strane nije javni sektor, stavili u Predlog zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru. Dakle, ovaj zakon je reformski zakon, prvi korak na putu da naša državna uprava, da naša lokalna samouprava, da naša teritorijalna autonomija bude racionalnija, ekonomičnija, efikasnija nego što je do sada bila.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite, gospodine Đurišiću.
Pravo na repliku, molim vas, predsedavajući.
Nemate pravo na repliku. Po kom osnovu mislite da imate pravo?
Direktno je polemisao i iznosio moja izlaganje o tome koliko je ovoj Vladi trebalo da donese zakon…
Govorio je o DOS-u. Sad, ako vi smatrate da ste neki novi DOS ili šta ste…
Ja mislim ako govori o nekom novom DOS-u da govori o SNS.
Da ne ulazimo u polemiku, nemate pravo na repliku. Ako želite po amandmanu, izvolite.
Ja ne mogu da govorim po amandmanu, izaći ću iz Poslovnika ako budem govorio... [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, sad ste imali priliku da vidite šta je demagogija kod kolege koji je govorio, iz bivšeg režima. Znači, ništa drugo… Evo ovako – kaže da smo smanjili transfere Fondu zdravstvene zaštite za iznos od 310.000.000 evra i na taj način umanjili plate zaposlenima u sistemu zdravstvene zaštite. Evo je najveća laž koju sam čuo u životu. Najveća laž, 310.000.000 evra je ušteđeno zbog novog Zakona o javnim nabavkama. Znači, 310.000.000 evra njegove kolege i partijski drugovi su svake godine krali iz budžeta Republike Srbije i on priča kako se brine o sistemu zdravstvene zaštite. (Marko Đurišić, s mesta: Da li je ovo po amandmanu? Ko je ovde lopov?)
Molim vas, gospodine Arsiću.
Gospodine, pričam o amandmanu. Imaju pravo da pričaju o Narodnoj banci u svom amandmanu. O onoj Narodnoj banci koja je od 2008. do 2012. godine prodala 4,5 milijarde evra deviznih rezervi. O onoj Narodnoj banci, kada je kurs evra sa 78 skočio na 119,80. O onoj Narodnoj banci koja je opljačkala građane Srbije kroz „Agrobanku“ 600.000.000 evra. O onoj Narodnoj banci koja je opljačkala kroz „Privrednu banku“ AP Vojvodine 400.000.000 evra. O tome pričate. O tom sektoru pričate nekome. Da sam na vašem mestu, ja bih zaista ćutao.
Zahvaljujem. Pošto ste se svi izređali i pričali o nečemu… (Marko Đurišić, s mesta: Ko je koga vređao?) (Branka Karavidić, s mesta: Na šta to liči?) Gospođo Karavidić, bolje da ne dobacujete i da pažljivo slušate ono što predsedavajući govori. Rekao sam, svi ste se izređali u krug. Znači, govorila je opozicija i pozicija i svi ste u krug govorili i niste govorili o amandmanu. Nisam rekao vređali, nego izređali, a vi malo pažljivije slušajte. Nemojte da dobacujete, jer to bi bilo u skladu sa Poslovnikom, gospođo Karavidić. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, ukazujem na povredu člana 107. st. 1. i 2. i svi ostali stavovi. Zaista sam opet iznenađen, verovao sam da će bar večeras, kada razgovaramo o ovako važnom zakonu, vaša koncentracija biti tako na nivou da ispoštujete značaj ove rasprave…
Gospodine Markoviću, ja bih vas molio da izostavite vređanje, a da pokušate da se usredsredite na primedbu za kršenje Poslovnika, zašto smatrate da sam prekršio Poslovnik, kako bih mogao da vodim sednicu. Izvolite, gospodine Markoviću.
Moram da obrazložim moj utisak. Kada čujemo uvrede da je neko krao, kao što je gospodin Arsić… [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Markoviću, poslanik ste, znate Poslovnik, barem bi trebalo da ga znate. Znate da u ovom trenutku ne možete da replicirate sa narodnim poslanicima, da tražite u izlaganju narodnih poslanike razloge zbog čega ste se javili za kršenje Poslovnika. Možete samo da ukažete predsedavajućem zašto smatrate da je prekršio Poslovnik, kako bih mogao da vam dam obrazloženje da li jesam ili nisam i da nastavimo tok sednice. Izvolite, gospodine Markoviću.
Upravo sam pokušao da kažem da mi je utisak bio da vi pažljivo slušate raspravu i da ste registrovali kada je gospodin pomenuo da je neko krao… [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Markoviću, kao što znate da sam u tom trenutku prekinuo… (Jovan Marković, s mesta: Nije tačno.) Dobro, ako vi kažete da nije tačno. Ja sam upozorio gospodina Arsića da, bez obzira da li ima argumentaciju za to ili ne, jednostavno te reči pokuša da izbegne u večerašnjoj raspravi i da ih koristi neki drugi put, na nekom drugom mestu, tako da sam u tom trenutku opomenuo gospodina Arsića, a vi ako niste pažljivo slušali, ja tu ne mogu ništa. Da li želite da se Skupština izjasni? (Jovan Marković, s mesta: Da li mogu da završim?) Skupština će se izjasniti u danu za glasanje. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić, replika. Po kom osnovu, gospodine Bradiću? (Blagoje Bradić, s mesta: Replika.) Da li ste pomenuti od strane gospodina koji je govorio u tom trenutku? Morate da budete pomenuti da biste dobili pravo na repliku. Vrlo dobro znate Poslovnik. Kako ja da iz nečijeg izlaganja dam vama osnov za repliku, a niste pomenuti? (Blagoje Bradić, s mesta: Kolega je zaboravio šta se desilo pre godinu dana.) Ja ne mogu, zato što vi smatrate da je kolega zaboravio šta se desilo pre godinu dana, da vama po tom osnovu dam pravo na repliku. Mislim da ste neozbiljni, gospodine Bradiću. Prelazimo na drugi član. (Marko Đurišić, s mesta: Javio sam se.) Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. (Marko Đurišić, s mesta: Javio sam se za reč.) Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Poštovani predsedavajući, moja prijava za diskusiju je bila po prethodnom amandmanu i ja ću govoriti o tome šta je vlast, da nenarodna i strašna od 2000. do 2012. godine uradila za ovu zemlju. Ta vlast je ukinula sankcije koje smo dočekali 2000. godine, te vlade su vratile Srbiju u UN …
Gospodine Đurišiću, jasno vam je da morate da pričate o amandmanu koji je predmet rasprave. (Marko Đurišić, s mesta: Smanjile su korupciju. Zašto ste mi oduzeli reč?) Gospodine Đurišiću, ne mogu da vam dam reč po amandmanu koji nije predmet rasprave. I to nije problem, problem je što vi ne želite po amandmanu koji vi želite da govorite, ne želite o tom amandmanu da pričate. (Marko Đurišić, s mesta: Kao što ste dali reč gospodinu Martinoviću, tako dajte meni sada.) Gospodine Đurišiću, rekao sam da su svi poslanici koji su se javili za raspravu govorili van amandmana i sa time završavamo. Sada se vraćamo na amandmane u interesu građana Srbije i govorimo o amandmanima. (Marko Đurišić, s mesta: Ko vama daje to pravo?) Poslovnik, da ne dozvolim da svi govorite van teme dnevnog reda. (Marko Đurišić, s mesta: Zašto se uvek na nama slomi?) Ja sam upravo rekao da ste svi govorili i pozicija i opozicija i da smo morali u jednom trenutku to da završimo. (Marko Đurišić, s mesta: Ko je govorio o tome šta je rađeno do 2012. godine.) Zahvaljujem gospodine Đurišiću. Reč ima ministar, izvolite.
Ja bih još jednom pošto je ovo bila vrlo važna tema u javnosti, pre svega mislim da su poslanici imali prilike više puta da čuju, ali i za građane Srbije da naglasim još jednom da je tačno da mora da se uvede red u javna preduzeća, da su javna preduzeća možda i najveća rak rana u javnom sektoru Srbije, ali kao što je i pomenuto u diskusiji, građane možda najviše i bole plate u nekim javnim preduzećima. Kada su neprimerene svakako bole one zaposlene u drugim delovima javnog sektora koji imaju neuporedivo mnogo manje plate. Ova Vlada bi bila neozbiljna kada bi samo zbog toga da ostavi utisak da rešava neki problem donosila mere koje taj problem zapravo neće rešiti. Ne rešavaju se plate u javnim preduzećima tako što se te plate regulišu ovakvim zakonom. Pokušaj da se u ovakvom zakonu regulišu plate u javnim preduzećima vodi nas dalje u nazad u centralno-planski sistem, dalje a ne bliže onoj uređenoj zemlji koja želimo da budemo. Plate u javnim preduzećima se uređuju kao i sve drugo u javnim preduzećima, boljim korporativnim upravljanjem. Šta to znači, znači da se preduzećima mora upravljati kao da su tržišna bića što jesu i moraju da dobiju dobre menadžere i moraju da imaju odličan nadzor i moraju da imaju principe upravljanja nad kojima država i građani nadziru. Plate u ovom zakonu se uređuju one plate koje sada i u budućnosti moraju da budu iz budžeta Srbije. Istina je da se sada ponekada javna preduzeća subvencioniraju, pa ispada da se i te visoke plate tamo plaćaju, ali ne treba tako da bude i to mora da se eliminiše. Ovo su plate koje se ne stiču na tržištu. Hvala.
Reč ima predlagač po amandmanu, narodni poslanik Jovan Marković.
Mislim da imamo veliki problem u komunikaciji. Tražio sam povredu Poslovnika. Dali ste reč kolegi …
Gospodine Markoviću, molim vas, vi ste govorili po povredi Poslovnika.
Ali saslušajte me jednom.
Ja vas molim da se vratimo na dnevni red. Ovo je tema koja je važna za građane Srbije. Molim vas da govorite po amandmanu koji ste podneli, a da završimo sa javljanjima po Poslovniku jer to ne vodi nikuda.
Da li možete da me saslušate bar dve rečenice.
Mogu da vas saslušam, ali moraću da vam oduzmem vreme od vaše poslaničke grupe, ako zloupotrebite javljanje po Poslovniku.
Zbog čega kažem da imamo problem u komunikaciji? Dakle, dali ste mi reč po amandmanu, pa ste onda dali reč gospodinu Đurišiću. Znači ja svoj amandman nisam ni predstavio, nisam ga obrazložio. Zbog toga kažem da je jako važno da me saslušate. Pre toga sam se javio po Poslovniku, niste mi dozvolili. Ako niste po Poslovniku, onda sada tražim da se vrati vreme i da obrazložim amandman koji je trebalo malopre da obrazložim, pre nego što je ministarka uzela reč. Razumete?
Gospodine Markoviću, ja sam upravo, da ste me pažljivo slušali, rekao da imate kao predlagač amandmana, dao sam reč mr Đorđu Kosaniću, ali pošto sam u ovom trenutku video da ste vi predlagač amandmana, prvo sam dao reč vama kao predlagaču amandmana da obrazložite vaš amandman.
Na član?
Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Ja sam dao reč i ne vidim u čemu je problem.
A Poslovnik? Po Poslovniku što sam se javio, to je
Zbog čega gospodine Markoviću? Vi ste se javili po Poslovniku da mi kažete da sam vam trebao dati reč po amandmanu, a ja sam vam pre toga dao reč po amandmanu. Ništa ne razumem.
Za Poslovnik sam se javio po tački 107. jer kršite dostojanstvo Narodne skupštine zbog potpuno druge stvari, ali nije važno.
Gospodine Markoviću molim vas, da li želite da govorite o vašem amandmanu?
Da, ali vratite mi vreme.
Vratiću vam vreme, ali samo me pažljivo slušajte, molim vas. Izvolite mr Jovan Marković, po amandmanu.
Poštovana ministarko, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, moje kolege iz poslaničkog kluba DS i ja samo podneli dosta amandmana na predlog ovog zakona zato što smatramo da je ovo zaista loš Predlog zakona i da je atmosfera u kojoj se o njemu razgovara potpuno neprihvatljiva, ne samo što se tiče vremena u kome se to odnosi, nego i uopšte atmosfere u kojoj pričamo. Imajući u vidu da se radi sudbini 500.000 ljudi koji su sa ovim Predlogom zakona ponovo ugroženi sa svojim pravima smatrali smo da treba da podnesemo što veći broj amandmana. Što se tiče člana 1, smatramo da je tačka 9. koju smo ovde predložili jako važna i gde se kaže da lica u radnom odnosu u drugim organima i organizacijama koje je osnovala Republika Srbija, Pokrajina Vojvodina i lokalne uprave, da su obuhvaćene ovim zakonom, mi smo ukazali na to poštovana ministarko da ovde postoji jedan veliki prostor i službi i ljudi koji nisu obuhvaćeni ovim zakonom. Nismo znali kako najbolje da se izrazimo ali smo predložili da i agencije, stranke, razne asocijacije, razna udruženja budu obuhvaćena ovom tačkom 9. člana 1. ovog zakona zbog toga što smo svedoci da je pre svega Vlada Republike Srbije za budžet za 2016. godinu planirala 15 milijardi dinara koje su direktno namenjene za angažovanje ljudi koji su planirali za privremene i povremene poslove u raznim agencijama, udruženjima koje osniva razni nivo institucija ove države i koji nisu baš obuhvaćeni ovim zakonom. Imate primere da su recimo radnici „Jumka“ u Vranju dobili otpremnine. Socijalni program je realizovan a onda stotine ljudi sa članskom kartom SNS dolazi u taj isti „Jumko“ dobijaju određene nadoknade, dobijaju određene poslove, zaduženja itd. i dolazimo u problem da li su oni obuhvaćeni ovim zakonom, odnosno zbog čega nisu ovde obuhvaćeni? Druge stvari se tiču mnogih ljudi koji su zaposleni recimo u EPS ili u nekim drugim sistemima koji rade isključivo partijske zadatke, pogotovo u ovoj kampanji, tako da smo mislili da je naš doprinos upravo u tome da ne zaboravite sve te ljude i da na neki način uvrstite njihove zarade u ovaj zakon. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, replika.
Evo građani Srbije su mogli sada da čuju jednu neverovatnu stvar.
Molim vas gospodine Babiću, radi formalnosti izvadite karticu.
Dakle, građani Srbije su mogli sada da čuju jednu neverovatnu stvar. (Marko Đurišić, s mesta: Ugasili ste prenos.) Ugasili smo prenos? Pa, ja koliko znam direktor RTS-a nije iz redova SNS. A, jeste? Sada su svi naši, jel? Sada više niko nije vaš? (Marko Đurišić, s mesta: Jeste.)
Molim vas, gospodine Đurišiću, gospodin Martinović je kao zamenik šefa poslaničke grupe dobio pravo na repliku dva minuta, jer je gospodin Marković pomenuo SNS. Molim vas, ispoštujte proceduru. (Marko Đurišić, s mesta: Ispoštujte vi da imamo TV prenos. To je vaša obaveza po Poslovniku. ) Pa, mi ne uređujemo RTS gospodine Đurišiću. (Marko Đurišić: Vi plaćate 80 miliona da imamo TV prenos.) Prenos će biti i to uređuje RTS. Ja stvarno ne znam u ovom trenutku da li imamo ili nemamo prenos, to je uređivačka politika RTS-a i ne želim sa vama sada polemišem. (Marko Đurišić, s mesta: Zašto plaćate?) Izvolite, gospodine Martinoviću.
Zahvaljujem se gospodine Bečiću, pa što se tiče TV prenosa, ta praksa da se ukidaju tv prenosi je postojala u vreme DOS-a, 2003. godine kada ih nekoliko meseci uopšte nije bilo, a i ta praksa da se prenosi sednica prekidaju, pa da imamo odloženi prenos, to je bila masovna pojava u periodu od 2008. godine do 2012. godine. Meni lično to ne smeta, ja ne govorim zbog TV prenosa, ja govorim zbog istine. (Marko Đurišić, s mesta: Braniš Šešelja.) Da, branim Šešelja.
Gospodine Đurišiću, molim vas nemojte da dobacujete. Ako ste nervozni, ako imate određenih problema, molim vas nemojte da dobacujete.
Ne smeta mi gospodine Bečiću. Gospodine Bečiću, ako mogu samo da vas zamolim, meni uopšte ne smeta što mi gospodin Đurišić dobacuje.
Gospodine Martinoviću…
Meni je to čak i inspirativno… Tako ako bi ja mogao samo… Hvala vam.
Javite se ponovo. Moram da uspostavim red u sali, molim ponovo da se prijavite, da bi vratio vreme da bi mogli da govorite.
Evo prijavio sam se. Meni uopšte ne smeta što mi…
Gospodine Martinoviću prijavite se ponovo da bi mogao da vratim vreme ispočetka. Ne mogu u ovom trenutku drugačije. Izvolite.
Prijavio sam se. Zahvaljujem se gospodine Bečiću, meni nikada nije smetalo što mi poslanici DOS-a dobacuju, meni je to, čak inspirativno, a ovo što je sada rekao kolega, Jovan Marković je zaista za skupštinske letopise, jer ja, kako da vam kažem, veću političku mudrost nisam čuo. Znači, SNS je zamislite kakvu strašnu stvar uradila, ljudi sa partijskim knjižicama SNS, zamislite gde dolaze da rade, u „JUMKO“ za šivaće mašine. Pa, to je prosto neverovatno. Ala smo ima napravili veliku uslugu, ala smo obezbedili jedno masovno biračko telo. Dakle, tako brinemo i tako zapošljavamo naše stranačke aktiviste da smo ih zaposlili u „JUMKO“ Vranje, da šiju uniforme. Pa, da smo radili ono što ste vi radili, pa valjda bi ih zapošljavali po ministarstvima da kuvaju kafu, da budu vozači, da budu portiri. Ne, mi smo, zamislite kakvu strašnu stvar uradili, zaposlili smo ljude u „JUMKO“, da šiju uniforme za Ministarstvo unutrašnjih poslova Republike Srbije, zato što ste vi, valjda protiv MUP Republike Srbije, pa, da šiju uniforme za vojsku Republike Srbije koju ste vi načisto devastirali. Je li vam to smeta? Što smo pokrenuli „JUMKO“ i što smo, kako vi kažete naše partijske članove zaposlili u „JUMKO“ za šivaće mašine? Pa, da smo se vodili vašom logikom, sada bi svi ti ljudi bili portiri, čistačice, radili na telefonu itd. Mi hoćemo upravo suprotno, da ljudi rade u realnom sektoru, da obnovimo proizvodnju tamo gde ste je vi ugasili. „JUMKO“ koji je bio svetska poznata kompanija, vi ste doveli do toga da su šivaće mašine iznošene iz te kompanije…
Vreme.
…sada je ta kompanija pokrenuta zahvaljujući ovoj Vladi i to vam smeta.
Zahvaljujem gospodine Martinoviću. Reč ima narodni poslanik mg Jovan Marković, replika na izlaganje gospodina Martinovića. Pomenuti ste imenom i prezimenom. Izvolite.
Pa, očito je da gospodin Martinović nije dobro pratio moje izlaganje i nije čuo kada sam rekao da je problem upravo u tome što je ogroman broj ljudi u „JUMKO“ dobio socijalni program, dobili su otpremnine i onda su po uslovima koji su vladali otišli kućama, potpisali određene sporazume i to je bila realnost koja je bila pre nekoliko meseci. Onda su upravo zbog toga što su ljudi prinuđeni da nemaju posao i upravo zbog toga što SNS ima jako važan cilj da se osvoji vlast u Vranju posle više godina, da uzmete vlast od koalicionih partnera iz SNS, onda ste odlučili i da u „JUMKO“ i u Vranju i u mnogim drugim mestima zahvaljujući svojim kadrovima i svojoj politici pozivate ljude koji imaju člansku kartu SNS da se zaposle na istim radnim mestima gde su i radili. Ovde nije problem u tome da li ljude treba zaposliti. Naravno da je to neophodno i naravno da je to dobro, ali se radi o tome da se zanemaruje desetine hiljada ljudi koji su zbog vaše politike u Vranju poslednjih dve, tri godine ostali bez posla. Ti isti ljudi nemaju ista prava kao što imaju vaši članovi partije. To je ono što je suštinski problem. Problem je što ste 15 milijardi dinara, koje ste odvojili u budžetu RS, umerili upravo u takve programe. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima dr Aleksandar Martinović, replika na izlaganje gospodina Markovića. Pomenuti ste. Izvolite.
Ako je greh pokrenuti proizvodnju u „JUMKO“ onda ja priznajem da je to veliki greh Vlade koju vodi Aleksandar Vučić. Ako je greh pokrenuti proizvodnju u jednom gigantu koga je DS sistematski opljačkala, pa sada taj gigant ponovo šije uniforme za srpsku policiju i za srpsku vojsku, onda ja zaista priznajem da je to greh. Kažite mi molim vas, gospodine Markoviću, koje smo mi to desetine hiljada ljudi u Vranju ostavili bez radnih mesta? Srpska napredna stranka? Morate malo da slušate šta govorite. Nije dovoljno samo da mrzite SNS i Aleksandra Vučića. Morate da baratate nekom argumentacijom, nekim činjenicama. Morate da znate npr. kakva je situacija u Vranju, kakva je situacija u nekim drugim delovima Srbije i kakve veze ima SNS sa činjenicom da je „JUMKO“ bio upropašćen od 2000. godine pa na ovamo? Zahvaljujući naporima Ministarstva privrede pre svega, mi smo uspeli da pokrenemo proizvodnju u „JUMKO“ i želim da se zahvalim svim ljudima koji rade u „JUMKO“ savesno, naporno, predano, požrtvovano svakoga dana, i što ponovo iz Vranja imamo uniforme za srpsku vojsku i policiju, a ne moramo kao u vaše vreme da uvozimo iz ne znam ni ja koje druge zemlje. To je logika koju vi ne možete da razumete. Mi hoćemo da proizvodimo u našoj Srbiji, a vi ste hteli sve da uvozite i onda ste gasili jedan po jedan gigant. Takvih preduzeća kao što je „JUMKO“ imali ste po celoj Srbiji. Sve živo ste pozatvarali. Sve živo ste pozatvarali i ostavili ljude na ulici i sada kada Vlada Srbije pokrene proizvodnju u „JUMKO“, kada pokrene proizvodnju u nekom drugom gigantu, vi kažete – ali, vi tu zapošljavate vaše partijske drugove.
Vreme.
Što se mene tiče, neka se zaposle ljudi i članovi DS samo da ta preduzeća rade. Niko ne zapošljava u „JUMKO“ po partijskoj pripadnosti. zapošljavamo svakoga ko hoće da radi.
Gospodine Martinoviću, isteklo je vreme. (Jovan Marković, s mesta: Replika.) Gospodine Markoviću, niste pomenuti sada. (Jovan Marković, s mesta: Kako nisam pomenut. Direktno me je pomenuo imenom i prezimenom.) Izvinjavam se, malo je buka u sali, pa moguće da nešto i ne čujem kao predsedavajući. Verujte da je veoma veliki žamor u sali i ako ustanete i odmaknete se od mikrofona neke reči ne možemo da čujemo. Tako da ako smatrate, ako kažete da ste pomenuti u izlaganju gospodina Martinovića imenom i prezimenom, ja ću vam dati pravo na repliku. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Gospodine, kolega Martinoviću, ja vrlo dobro poznajem prilike u Srbiji i vrlo dobro poznajem prilike na jugu Srbije i vrlo sam upoznat sa namerom SNS da po svaku cenu i kroz ovakve aktivnosti preuzme vlast i u Vranju i u svim ostalim opštinama i vrlo sam upoznat sa svim aktivnostima koje imaju vaše kolege iz ministarstva koje paralelno radi na tim poslovima da se navodno unapredi privreda Vranja i juga Srbije i ako imaju veoma sumnjive biografije, sumnjivo završene fakultete itd, o tome nećemo da polemišemo, ali je takođe jako važan taj koncept koji ste kritikovali DS vi treba da znate da je gospodin Šutanovac u vremenu kada je bio ministar odbrane upravo svojim odlukama povezao poslovanje „JUMKO“ i izradu opreme itd. za Ministarstvo odbrane. Gospodin Ćirić je takođe to radio što se tiče „Pošte“. To ljudi dobro znaju i u Vranju i u okolini, znaju koliko je taj koncept bio zasnovan na nekim normalnim, zdravim i realnim osnovama i koliko su bili ispoštovani svi ljudi, a ne samo članovi DS u tim poslovima. Ono što je ovde problem i na šta hoću posebno da ukažem, jeste upravo ta činjenica, gospođo ministarka, da ste vi možda prevideli da postoje i ovakve stvari koje se dešavaju u Srbiji, da postoji armija ljudi zaposlenih ispred SNS-a, koji rade na nekim poslovima koji su isključivo vezani za partijski interes. Da li je to pisanje komentara, da li je to na neki drugi način promocija politike te stranke, to nije važno, ali postoji veliki broj ljudi koji su, pod navodnicima, zbog nekih privrednih aktivnosti dobili partijske poslove. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodine Martinoviću, niste sada pomenuti. (Aleksandar Martinović, s mesta: Spomenuta je SNS.) Izvolite.
Izgleda da će se ponovo vratiti u modu onaj slogan - DOS je najgori, bio i ostao. Dakle, evo sada se vidi kako izgleda program DOS-a. Sada je loše kada otvorite „Jumko“. Sada je loše kada obnovite proizvodnju u jednom gigantu koga je taj isti DOS opljačkao. Sada građani Srbije u stvari mogu da vide šta ih očekuje ako taj novi DOS ponovo pobedi. Prvo, znamo ko će biti premijer Vlade ako DOS pobedi. To je čovek koji je već bio premijer 2003. godine, posle vrlo jednog nesrećnog i tragičnog događaja. I, očekuje ih opet ona ista politika DOS-a. Za razliku od politike SNS-a koja podrazumeva otvaranje novih radnih mesta u privredi, očekuje ih ono što su videli i što su na svojoj koži doživeli kada jeo onaj stari DOS bio na vlasti od 2000. godine. To znači zatvaranje preduzeća u realnom sektoru, gubitak posla, nemanje plate, neuživanje bilo kakvih ekonomskih i socijalnih prava i, naravno, akumulacija kapitala i akumulacija svih mogućih privilegija u rukama nekoliko pojedinaca iz DOS-a. To smo sve videli 2000, 2001, 2002. 2003, 2004, 2007, 2008, 2009, 2010. i 2011. godine, to je sve već viđeno. Ali, dobro je, gospodine Markoviću, što ste vi podsetili građane Srbije kako mislite da vladate ako eventualno pobedite na predstojećim izborima. Dakle, sad smo čuli, dragi građani Srbije, DOS će da bude isti onakav kakav je bio i do 2012. godine. Zatvaraj, ukidaj radna mesta, ne daj platu, ali zato omogući gospodinu Šutanovcu da napravi nekoliko stanova na Vračaru itd, itd. Dakle, DOS je najgori.
Zahvaljujem. (Jovan Marković, s mesta: Replika.) Zašto smatrate sada, gospodine Markoviću? [[Jovan Marković, s mesta: Opet me je pomenuo. Vi ne čujete dobro?]] Pomenuo je DOS. (Jovan Marković, s mesta: Upravo je rekao gospodine Markoviću.) Izvolite.
Gospodine predsedavajući, zaista mislim da je krajnje vreme da pažljivo slušate ono što se govori i da se ne troši vreme…
Gospodine Rističeviću, možete s pravom da negodujete, ali sami znate da replika ima prednost. Ja se izvinjavam svim poslanicima koji strpljivo čekaju da dobiju reč, jer imamo dva poslanika koji žele da pominju jedni drugoga, da bi u replikama imali pravo na repliku. Ja ne mogu tu ništa. Izvolite, gospodine Markoviću.
Vratite mi vreme.
Nastavite, gospodine Markoviću, uračunaću vreme koje sam ja iskoristio.
Građani juga Srbije dobro znaju kakva je bila situacija 2007, 2008. i 2009. godine i koliko je gospodin Dragan Šutanovac svojim odlukama da uključi u rad „Jumko“ i još neke firme u Vranju zajedno kao partnere u radu Ministarstva odbrane pomogao taj kraj, odnosno koliko je Goran Ćirić takođe sa ugovorima koje je sklopio između „Jumka“ i „Pošte“ pomogao tim ljudima. Ono što je ovde sve vreme na sceni, gospodine predsedavajući, jeste pokušaj da se prikrije koncept i namera da se od postojećih 15 milijardi u budžetu koji su namenjeni za privremene i povremene poslove, angažuje oko 30 hiljada ljudi koji bi primali oko 30.000 dinara mesečno u predizbornoj kampanji, pod nekim plaštom i izgovorom da je to zapošljavanje. Ovde se radi o tome da se težak položaj, pre svega materijalni položaj građana Vranja i juga Srbije iskoristi u političke svrhe. I, svaki pokušaj gospodina Martinovića, da se vraća u prošlost i da priča o tome da mi nismo za nova radna mesta i za zapošljavanje ljudi, je prosto nebitan. Ljudi u Vranju i ljudi na jugu Srbije dobro znaju šta rade predstavnici i koordinatori SNS za privredu u tom kraju, koliko su uništili preduzeća, koliko su sposobnih ljudi smenili sa mesta direktora.
Zahvaljujem, gospodine Markoviću, isteklo je vreme. (Jovan Marković, s mesta: Niste mi vratili vreme koje ste oduzeli.) Kako vam nisam dao? Trideset sekundi ste govorili više. Nemojte, gospodine Markoviću, nije u redu. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, posle sedam prijavljivanja, ja shvatam animozitet predsedavajućeg prema meni, ali konačno da dobijem reč. Dobro je da ga ne primenjuje prema ovima desno. Ako već pričate o DOS-u, ja sam tamo bio da bi pobedili, a ne da bi prešli cenzus. Ali, da se vratim na temu. Pričamo o javnim službama, o javnim službama. Jedan kolega je rekao da se, eto, on iz privatnog sektora bori za javni sektor. Taj kolega je bio direktor RFZO-a u Nišu, bio je javni službenik. Bio je direktor RFZO u Nišu. Kada već pričamo o članskim kartama, 2013. godine je, a postoje u „Belle Amie“ i video zapisi, bio na bolovanju. Direktor RFZO-a je uzeo bolovanje. Znate šta je radio za vreme bolovanja, kada već pričamo o članskim kartama, a bio je član stranke bivšeg režima, nije radio u „Jumku“, bio je direktor RFZO-a u Nišu? Znate šta je radio tada? Držao je govor na stranačkom skupu. Kad je dobio otkaz zbog toga što je za vreme bolovanja bio sposoban da drži govor na stranačkom skupu, a nije bio sposoban da radi posao na koji je kao stranački kadar postavljen, kada je dobi otkaz, onda se tužio, žalio i najverovatnije preko sudija iz njegove partije spor i dobio. Ali, nije to sve. Rekao je i da se on iz privatnog sektora bori za javni. Iz kog privatnog, kada je 18.04.2014. godine primljen na stalni rad u Skupštinu Srbije? Ako rad u Skupštini Srbije nije javni posao, ja onda ne znam šta je. Ako on kaže da radi u privatnom sektoru, on onda smatra da je Narodna skupština privatna, njegova. Ja sam mislio da je ona narodna, pripada svima, da pripada narodu. Ali, eto, doznao sam i da je on jedini koji radi u privatnom sektoru koji se zalaže za, ali je prijavljen na rad u Narodnoj skupštini. Još nešto. Gledaoci kažu ovako – dok je bio direktor RFZO-a, to mu nije smetalo da radi privatno u ordinaciji na margeru, kako kažu Nišlije. To ovi koji su iz Niša bolje znaju od mene. I sada, kada uporedite to sa „Jumkom“, onda dobijete pravu sliku ko je to vladao ovom zemljom i kakva bruka i sramota je vladala 12 godina, a u Vojvodini 16 godina. Takođe, rečeno je da je neko iz zdravstva uzeo 310 miliona. Ne, nije uzeo, nego smo sprečili da se uzme. Umesto 21 člana Upravnog odbora, sada ima sedam. Ušteda samo na lekovima u 2015. godini je bila 3,6 milijardi, ti su lekovi isti plaćeni manje nego 2012. godine, iako protokom vremena su trebali da budu skuplji. Oni su bili jeftiniji za 30 miliona evra. Pa, nije niko uzeo, već je sprečio, a voljom građana je ova koalicija došla na vlast, nije uzela, već je sprečila stranka bivšeg režima ponovo uzme samo na lekovima 30 miliona za godinu dana. Hvala.
Zahvaljujem. (Blagoje Bradić, s mesta: Replika.) Po kom osnovu, gospodine Bradiću? (Blagoje Bradić, s mesta: Pomenuo me je.) Niko vas nije spomenuo, gospodine Bradiću. (Blagoje Bradić, s mesta: Rekao je – direktor Fonda.) Pa, znate koliko je od 1946. do današnjeg danadirektora Fonda bilo? Ako prekršite Poslovnik, moraću da vam oduzmem vašoj poslaničkoj grupi. Izvolite. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Gospodine Bečiću, sramota je, ozbiljna je sramota dozvoliti...
Koji član, gospodine Bradiću?
Sramota je da se bezočno laže čovek koji [[isključen mikrofon]] (Blagoje Bradić: To je sramota u ovom domu. Ovo ponašanje nekima je u interesu da se služi u ovoj sali, to je nedostojno narodnog poslanika. To je sramota u ovom domu.)
Pa, nedostojno je da se vi ovako sada obraćate. Malo ste uzrujani, gospodine Bradiću. Da li smatrate da nečije izlaganje nije u redu? (Blagoje Bradić, s mesta: Da, laže kao pas. Neka uđe u zapisnik.) Gospodine Bradiću, pa kako se ponašate to, gospodine Bradiću? Pa, kako se ponašate u Narodnoj skupštini? (Blagoje Bradić, s mesta: Kako da se ponašam?) Gospodine Bradiću, ja ne mogu ništa ako ste se vi tu prepoznajete. Vi niste pomenuti u izlaganju gospodina Rističevića. Govorio je o nekom direktoru Fonda, od 1946. do današnjeg dana bilo je stotine direktora Fonda. Kako ja da znam o kom direktoru se radi? Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Povreda Poslovnika. Izvolite, gospodine Rističeviću.
Član 106. i član 107, posebno član 107. - narušeno dostojanstvo Narodne skupštine. Ukoliko vi niste čuli, kolege poslanici su čuli da se kolega meni obratio, odnosno rekao za moj govor da lažem kao pas. E, sada zamislite, ja nudim da sve što sam rekao da se proveri, pa čak da sam govorio i neistinu, to ne daje za pravo nikome da vređa prethodnog govornika tim rečima. To govori o kulturi onih koji su te reči izbacili, odnosno koriste, nisu ga izbacili iz upotrebe, izbacili su ih samo iz usta. Ne može vas povrediti svako. Nije dostojan svako da na njega obraćate pažnju. Oni imaju pravo da nas ne poštuju, ali mi imamo pravo da se suprotstavimo svakome ko nas ne poštuje.
Vreme.
Sačekajte. Ako prihvatite psa, on vas neće ujesti i to je razlika između psa i nekih ljudi. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Rističeviću. (Marko Đurišić, s mesta: Poslovnik.) Ne možete dobiti, gospodine Đurišiću, pravo po Poslovniku., (Marko Đurišić, s mesta: Zašto?) Zato što ste sada ušli u salu i ubacili karticu, niste prisustvovali raspravi. Ne možete da van sale utvrdite da je prekršen Poslovnik. (Marko Đurišić, s mesta: Mogu. Vi meni dajte reč.) Pa, nažalost, kako smatrate da uđete ovog trenutka u salu, nije problem, daću vam povredu Poslovnika, ali kako smatrate da u ovom trenutku ušli ste u salu i da imate argument za povredu Poslovnika? (Marko Đurišić, s mesta: Ja ću da objasnim.) U redu je. Moram da dam objašnjenje govorniku koji je ukazao na povredu Poslovnika. Gospodine Rističeviću. (Marko Đurišić, s mesta: Ne sluša vas uopšte.) Pa bolje i to što me ne sluša, za razliku od vas koji dobacujete. (Marko Đurišić, s mesta: Evo, dajte mi reč.) Po Poslovniku, pravo poslanika je da na sluša, ali, po Poslovniku, pravo poslanika nije da dobacuje, gospodine Đurišiću. (Marko Đurišić, s mesta: Jeste pravo.) Gospodine Rističeviću, da li želite obrazloženje? Ne. Zahvaljujem. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? Ne. Hvala. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite, gospodine Đurišiću.
Poštovani predsedavajući, za dve godine ovog mandata nebrojeno puta se desilo da se predsedavajući zameni na…
Član, gospodine Đurišiću.
Član 104, da se narodni poslanik uvredljivo izrazio drugom narodnom poslaniku koji nije član iste poslaničke grupe. Znači, ovde poslanik Rističević ima manir da se izražava uvredljivo o kolegama narodnim poslanicima iz opozicije, što u prethodne dve godine izaziva obično oduševljenje poslanika vladajuće koalicije, frenetične aplauze. Mislim da je to najbolja slika pravog SNS-a i pravih vrednosti za koje se vi zalažete. Nikakva Evropa, nikakva pristojnost, nikakvo poštenje…
Gospodine Đurišiću, da li ćete da kažete razloge povrede Poslovnika?
Povreda Poslovnika je što niste dali pravo na repliku kolegi Bradiću, koji je bio uvređen time što je govoreno o njemu kao nekome ko je krao, ko je zloupotrebljavao svoju funkciju dok je bio na njoj. To je jedan manje koji se…
Gospodine Đurišiću, moram da vas prekinem. (Marko Đurišić, s mesta: Ne znam zašto.) Pa zato što ne govorite istinu, gospodine Đurišiću. Ne – morate, nego – možete, možete da pritisnete dugme. Tako je. Gospodine Đurišiću, ne govorite istinu, i to s punim pravom mogu sada da kažem. Vi ste sada, ovog trenutka, ušli u salu i bolje od svih narodnih poslanika znate šta se dešavalo ovde u izlaganju gospodine Rističevića. Gospodin Rističević nijednog trenutka nije pomenuo ime gospodina Bradića, nijednog trenutka. (Marko Đurišić, s mesta: Zato što je kukavica pa ne sme, crtao ga je.) Evo, vi sada kažete – zato što je kukavica pa ne sme. (Marko Đurišić, s mesta: Jeste, tako je.) Sada, ne razumem vas, kažete da je gospodin Rističević kukavica i ne sme i nije pomenuo ime gospodina Bradića, a ja sam trebao onda da dam repliku gospodinu Bradiću što vi tvrdite da je pomenut. Ja ništa ne razumem. (Marko Đurišić, s mesta: Nisam rekao da je pomenut, nego da ga je uvredio.) Gospodine Đurišiću, i dalje dobacujete. Ja vas molim, ja sam vas saslušao. (Marko Đurišić, s mesta: Ne, vi ste meni isključili mikrofon.) Ja sam vas saslušao i rekao sam da gospodin Rističević nijednog trenutka nije pomenuo gospodina Bradića. (Marko Đurišić, s mesta: Uvredio ga je.) Pominjao je direktora RFZO-a u Nišu. (Marko Đurišić, s mesta: Vrlo je jasno rekao.) Pa ako vi znate da je to gospodin Bradić i iz izlaganja gospodina Rističevića zaključili da je to doktor Bradić, ja nisam. Ja ne smatram da je to doktor Bradić, po izlaganju gospodina Rističevića. Ja doktora Bradića nisam prepoznao tu. Ako ste ga vi prepoznali, ako ste prepoznali gospodina Bradića, da je on krao i radio to što je govorio govornik, ja tu ne mogu ništa, to je problem vaš, a ne moj. Ja tu nisam prepoznao gospodina Bradića i nisam mogao po tom osnovu da mu dam repliku, jer nije pomenuto njegovo ime i prezime. (Marko Đurišić, s mesta: To je vaš problem. Morali ste da mu date reč.) Jer ja, nažalost, nisam prepoznao gospodina Bradića u tim rečima. Pošto ste vi kolega i poznajete gospodina Bradića i vi ste ga prepoznali, vi sada smatrate da sam ja prekršio Poslovnik zato što nisam dao gospodinu Bradiću repliku. (Marko Đurišić, s mesta: Tako je.) E, ja vam kažem da ga ja nisam prepoznao u tom izlaganju i iz tog razloga nisam mogao da mu dam repliku, jer to je moje pravo, diskreciono pravo predsedavajućeg. (Marko Đurišić, s mesta: To je druga stvar, da je vaše pravo, ja kažem da nije vaše pravo.) Tako da, smatram da nisam prekršio Poslovnik. Da li želite da se Skupština izjasni? Da. Zahvaljujem. Izvolite, gospodine Markoviću.
Poštovani predsedavajući, ukazujem na povredu člana 107. stav 1, koji govori o poštovanju dostojanstva Narodne skupštine. Ja sam tražio u nekom od ovih članova Poslovnika da li ima i termin koji se tiče povrede inteligencije narodnih poslanika i integriteta poslanika, nisam našao. Mislim da ste zaista grubo, i pored svih objašnjenja koje ste sada upravo izneli, prekršili pravo gospodina Bradića da obrazloži svoj stav, da ste po istom osnovu gospodinu Rističeviću, iako nije direktno pomenut, dali pravo na repliku od dva minuta i videli ste koliko ste povredili gospodina Bradića i koliko ste svojim stavom izazvali njegovu emotivnu reakciju [[Marijan Rističević, s mesta: Koju sam ja repliku dobio?]] Ako to vama nije dovoljno da se bar toliko uzdržite da kažete gospodinu Rističeviću, po istom osnovu kako ste sprečili gospodina Babića da govori, da i njega sprečite, vi nastavljate da sve nas ovde ubeđujete u nešto u šta i vi ne verujete. Hvala.
Gospodine Markoviću, to je samo dokaz da vi ne pratite tok sednice. (Jovan Marković, s mesta: Kako ne pratim?) Dopustite, vi ste govorili, saslušao sam vas, dopustite da ja nešto kažem. Gospodine Markoviću, budite parlamentarni, dopustite, kada ste vi završili, da ja sada kažem jednu rečenicu. Da li ćete dopustiti? Ne pratite tok sednice zato što gospodin Rističević nije dobio pravo na repliku, nego je dobio pravo po povredi Poslovnika, kao što ste vi sada dobili. Znači, on je dobio reč po osnovu javljanja po povredi Poslovnika. (Jovan Marković, s mesta: Gospodin Bradić je tražio po povredi Poslovnika.) Gospodin Bradić nije tražio. Gospodine Bradić je tražio pravo na repliku. (Jovan Marković, s mesta: Upravi sam ja dao Bradiću Poslovnik i on se pozvao na član.) Nemojte molim vas. (Jovan Marković, s mesta: Šta nemojte?) Nemojte molim vas, tražićemo beleške, gde ćemo da vidimo da je gospodin Bradić tražio pravo na repliku zato što smatra da je pomenut u izlaganju gospodina Rističevića. Neozbiljni ste gospodine Markoviću. (Jovan Marković, s mesta: Što sam ja neozbiljan.) Gospodine Markoviću, ali u jednom ste u pravu, prekršio sam Poslovnik. Izvinjavam se svim narodnim poslanicima zašto sam prekršio Poslovnika, zašto nisam kaznio gospodina Bradića, kada je jednog narodnog poslanika nazvao, izrekao je rečenicu – laže kao pas. U tom trenutku sam po Poslovniku, trebao da kaznim gospodina Bradića i da mu izreknem opomenu. Ja to nisam učinio, u pravu ste da sam prekršio Poslovnika, i izvinjavam se svim poslanicima zašto nisam po Poslovniku reagovao i kaznio gospodina Bradića. (Jovan Marković, s mesta: Najbolje da nas sve izbacite.) Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik gospodin Nikolić, povreda Poslovnika. Izvolite.
Gospodine Bečiću, ja ne prihvatam izvinjenje, ali da vam kažem nekoliko stvari, član 27. Saglasili smo se na početku da se radi o dva vrlo važna zakona, sistemska zakona. Prvo smo pristali, nismo izašli iz sale da razgovaramo u nedelju pet posle podne. Želimo da vodimo dijalog, nemojte da nas kažnjavate zbog toga. Ako već dopuštate poslanicima vlasti, da se ovako uvredljivo obraćaju poslanicima opozicije, onda makar dopustite do kraja da vam obrazloži ili povredu Poslovnika, ili repliku poslanici opozicije. To je prva stvar. Druga stvar, upravo se dešava ono što sam rekao na početku ove sednice. Prekinuće TV prenos, za 80 miliona dinara koliko plaćamo TV prenosa, možemo makar da dobijemo objašnjenje ili da nam kažete kada će se ponovo uspostaviti prenos, jer mi ovde, između ostalog, smo i zbog građana, ne jedni zbog drugih i njima se obraćamo. Tako da vas molim, da razmislite o tome i uvedete red u dijalog i debatu između poslanika vlasti opozicije i drugi da dobijemo objašnjenje i odgovor kada će se nastaviti direktni TV prenos.
Zahvaljujem, gospodine Nikoliću. Morate da razumete da ja ne mogu kao predsedavajući da uvedem red ako ne žele to poslanici. Znači, poslanici sa jedne i sa druge strane moraju da shvate da su ovo važni zakoni za građane Srbije, da poštuju to i da govore o zakonima, o amandmanima koji su predmet rasprave. Tu se slažemo potpuno. Znači, molim poslanike i sa jedne strane, mi predsedavajući smo vrlo raspoloženo da radimo, ali moramo imati saradnju vas poslanika. Ako vi budete govorili o temi, i ako vi budete govorili o amandmanima koji su predmet rasprave. Mi samo dajemo reč, ne moramo uopšte da se uključujemo u raspravu. Molim vas da to činiti i verujete da nijednim gestom se neću uključiti u raspravu, tako da vas tu potpuno podržavam. Što se tiče drugog vašeg pitanja i ja bih kao i vi voleo da kao predsedavajući znam kada, iz kog razloga i zašto nemamo u ovom trenutku prenosa, ali to je opet, verujte uređivačka politika RTS-a. Očekujem da dobije obaveštenje, zašto u ovom trenutku nema prenosa i kada će ga biti, čim ga dobijem neću sakriti od vas, istog trenutku ću vam to i reći, ali svakako, ono što znate, prenosa će biti samo je ono u ovom trenutku odloženo. U nekom trenutku će RTS da se uključi i da od početka, ja to ne mogu da kažem, jer kao i vi ne znam u ovom trenutku, nismo dobili obaveštenje od RTS-a kako će pratiti tok današnje sednice. Da li želite da se Skupština izjasni? (Ne) Hvala. Molim još jednom poslanike da se vratimo na amandman na član 1. i da raspravljamo o ovom amandmanu. Reč ima narodni poslanik Rističević, povreda Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 103. i član 107, pa članovi 108, 109, 110, koji iziskuju da se posle nekih uvreda izreknu i neke mere, ali da krenemo redom. Mi vaspitani, svoje vaspitanje treba da dokažemo u sukobu sa nevaspitanima. Tako da izrazi koji su meni upućeni – laže kao pas, i umesto toga da usledi izvinjenje, čoveka koji je šef te grupe, dobijem novu uvredu, kaže – on je kukavica. Ja nisam bio… (Marko Đurišić, s mesta: Kukavica nego šta.)
Molim vas, gospodine Đurišiću. Izrekli ste to nekoliko puta.
Ja nisam bio u prilici da pokažem svoj kukavičluk ni za vreme dok sam bio u DOS-u, jel tako gospodine Martinoviću? Dakle, neću ga pokazati ni sada, nisam ga pokazivao ni kada su oni bili vlasti, a što bi ga sada pokazivao kada su oni u opoziciji. Hrabrost je ne nedostatak straha i delovanje uprkos strahu. Uprkos silnim uvredama u ovom parlamentu, uprkos fizičkim pretnjama koje su ovde iskazane sa te liste izborne i sa njoj slične. Ja ostajem i dalje dostojanstven. Oni treba da znaju gospodine predsedavajući, da je mudrog čoveka teško uvrediti. Mudar čovek sa podjednakim dostojanstvom prima i pohvale, prima i pokude, a ja ću otići korak dalje, ja ću sa istim dostojanstvom i mirnoćom primati i uvrede koje oni pokušavaju da mi upute, jer mene mogu uvrediti samo bolji, a ne gori.
Zahvaljujem. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne.) Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić, po amandmanu. Izvolite.
Amandman o kome je reč pokušava da uvede javna preduzeća i agencije i da saslušamo argumentacije zašto to ne bi trebalo. I, ja imam potpun razumevanje za argumentaciju ministarke Kori Udovički sa žaljenjem što nemam već podrške za dijalog upravo o onome što je ona ovde razmenila ovde kao informacije. O vremenu potrebno za to da se stvarno upravlja javnim preduzećima kako treba, o vremenu kada će stupiti ovaj zakon i o nezadovoljstvu što će svi u Srbiji znati da javna preduzeća dobijaju subvencije, da idu pare iz budžeta, ali da nisu u ovom zakonu. Ako ostavite nedovoljno objašnjeno ljudima, imaćete otpor tamo gde treba da imamo podršku za reformu javnog sektora. I, to je razlog zašto podržavam i ovaj amandman i prethodni koji su podneli kolega Marko Đurišić i poslanici. S druge strane, argumentacija predstavnike vladajuće Srpske radikalne stranke su, da su preduzeća prešla sa stacionarne, na funkcionalno upravljanje, da generatori električne energije zagađuju, da su to jako teški uslovi i da 240 milijardi koja idu za javna preduzeća, da je to argument da ne bude javnih preduzeća. Taj deo nije dobar, nedostatak dijaloga koji pokazuju predstavnici Srpske radikalne stranke ovde u Skupštini sutakvi da onemogućavaju da zaista…
Gospođo Čomić, ako niste znali, nema poslanika Srpske radikalne stranke u sali.
Pa, liče, valjda zato. Onda je lapsus.
Pošto stalno pominjete. Ako to vam liči, ja vas molim da poštujete poslaničke grupe i da ne pominjete opozicione stranke. (Marko Đurišić, s mesta: Što se onda govori o DOS-u.)
Da, interesantno. Da, kod mene je „lapsus lingve“ zato što ja vidim u komunikaciji „lapsus mentis“.
Izvinjavam se, vi to namerno radite? Onda se izvinjavam, da sam znao da to radite namerno ne bih vas prekinuo. Izvolite, nastavite.
Ne, namerno, „lapsus lingve“ je greška u jeziku, to nije namerno, kako da vam kažem, ali dobro. Žao mi je što ministarka neće imati, u suštini, podrške dijaloga u Skupštini za ozbiljne poslove koje primena ovog zakona podrazumeva, zbog toga što poslanici vladajuće većine iz SNS ne žele da govore o tome šta će ovaj zakon proizvesti kao posledicu, nego da sve zabavljamo nasilnom komunikacijom. Može i tako, ali nema koristi. Hvala vam.
Zahvaljujem. Replika, ovlašćeni predstavnik Poslaničke grupe SNS, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Ja ne verujem baš u slučajnosti, to Srpska radikalna, Srpska napredna… Ne stidim se ja toga da sam bio u Srpskoj radikalnoj stranci, to sam više puta rekao i to ne može niko da mi prebaci, niti ja to mogu da sakrijem, niti mi pada napamet. (Aleksandar Martinović, smesta: Ali da su oni bili u DOS-u, i to ne može da se sakrije.) Kao što ni vi ne možete da sakrijete da ste bili u DOS-u i da se nešto mnogo ne ponosite rezultatima, nego se držite floskula dok je DOS bio opozicija. Kažem, kada je opozicija, oni jedno obećavaju, ali se računa ono što rade dok su na vlasti, pa su državu zaduživali da bi javna preduzeća, što je god bilo moguće, jeftinije prodavali, kao što ste prodavali društveni sektor. Nemojte da se čudite. Niko nije rekao da se ovde nešto zagađuje, ali uslovi rada u nekom termoenergetskom sistemu nisu baš tako jednostavni i laki za ljude. Ako to hoćete da izjednačite sa kancelarijom, voleo bih da mi pokažete kako, voleo bih. Voleo bih da jednom i vidite kako to izgleda, da napustite poslaničke klupe, da odete do nekog površinskog kopa, leti i da vidite da je tamo mnogo toplije, nego na ostatku teritorije, a u jesen da morate da se kupate u blatu koje vam je do struka, a zimi, da vidim kako ćete da siđete do tog površinskog kopa, ali to su radnici u jednom javnom preduzeću koje se zove EPS. Ona je bila sledeća na prodaju, posle „Telekoma“ 2011. godine i onda biste prodali celu Srbiju tajkunima. Ta SRS koja vam je pomagala da opstanete na vlasti, 2012. godine nije mogla u tome da vam pomogne. Srpska napredna stranka je onda došla na vlast.
Nažalost, gospodine Nikoliću, vas kao zamenika šefa poslaničke grupe ne sluša niko od vaših poslanika, tako da vaša molba da se vratimo na dnevni red nije imala ništa za rezultat. Imali smo samo izazvanu repliku i da se ponovo sada vraćamo na replike. Nažalost, ja bih voleo da vas je vaš poslanik poslušao. Gospođo Čomić, po kom osnovu vi želite? (Gordana Čomić, smesta: Po amandmanu.) Onda morate da sačekate, pošto imamo dosta prijavljenih. Reč ima narodni poslanik Goran Kovačević, po amandmanu.
Ja ću vrlo kratko, u diskusiji već dugo vremena provejava jedna činjenica da je 241 milijardu dinara iz budžeta, da se izdvaja za plate zaposlenih u javnom sektoru. Potpuno razumem jednu grupaciju poslanika koji ne moraju da se sećaju budžeta, a to je bilo samo pre dva meseca, ali moram da ih ispravim. Rashodi za zaposlene iz budžeta, tiču se rashoda za opštu državu, a ne za zaposlene u javnom sektoru. Znači, to je suština. Ako to ne razumete, ja to potpuno mogu da shvatim, zaboravili ste. Znači, iz budžeta 251 milijardu ne dajemo za plate zaposlenih u javnim preduzećima, a ako kažete za železnicu, to je onda 17 milijardi. Prosto, radi boljeg razumevanja, zaposleni u javnim preduzećima iz budžeta za rashode za zaposlene, ne dobijaju nijedan jedini dinar, dobijaju preduzeća za subvencije, za šta ih oni koriste, ali to nije 241 milijarda, nego 17 milijardi. Država Srbija jeste skupa država i javna preduzeća jesu u trenutku danas vrlo loša i potpuno se slažemo sa ministarkom tu. Jesmo u procesu promena u javnim preduzećima, ali zaboravljate da govorite o celoj lepezi javnih preduzeća, kao što su javna preduzeća…
Gospodine Kovačeviću, morate da se vratite na amandman.
Da, amandman, javna preduzeća na lokalu, zaposleni u javnim preduzećima u lokalu, javnim i komunalnim preduzećima. Zato, kada govorite o predlogu amandmana na član 1. i zaposlenima u javnim preduzećima i prihodima koje dobijaju iz budžeta, morate da budete malo precizniji.
Po amandmanu, Gordana Čomić.
Ja sam citirala argumentaciju predstavnika vladajuće koalicije i opozicije i možete proveriti u stenogramu, zato da ilustrujem koliko će nedostatak argumentacije otežati ministarki i to je cela moja intervencija i ništa više i ništa manje od toga. Da li će ili neće da bude podrške u javnom sektoru, a ministarka bolje od svih nas zna koliko vam treba podrške u javnom sektoru, da bi ovo stvarno sledeće godine, koliko god ja imala protiv rešenja, da živi i da radi, zavisi od toga da li će ljudima biti jasno šta i zašto ne prihvatate da bude javno preduzeće agencija i zašto takvu klasifikaciju ovde razmatramo? Sve što sam citirala, stoji u stenogramu i rečeno je od kolega poslanika. Hvala.
Replika, potpredsednik Vlade, dr Kori Udovički.
Ja bih samo da podvučem da su agencije uključene u zakon, to je pod jedan. Pod dva, čula sam vaš argument da dobro, možda smo mi u teoriji u pravu, ali u praksi to je toliki problem što ipak ne rešavamo javna preduzeća i opet se vraćam na to, jer, bilo bi pogrešno na ovaj način regulisati plate u javnim preduzećima. Ne bi vodilo ispravljanju nepravde, već rasipanju ograničenog kapaciteta koji postoji u upravi, a koji moramo upravo da koristimo za to da idemo u srž problema, a srž problema je u boljem nadzoru nad upravljanjem javnim preduzećima i u boljoj organizaciji i korporativnom upravljanju preduzećima. Tu je rešenje i u to treba ulagati energiju i to ova Vlada radi i vrlo je dobro poznato da ima posebne programe za sva velika javna preduzeća, a moram da kažem za javnost da u velikoj većini, ako pogledaju statistike kod manjih javnih preduzeća, plate nisu tako, odnosno odnosi plata i privrede i javnog sektora, govorimo upravo o onim javnim preduzećima za koje Vlada ima plan organizacije. Hvala.
Reč ima po amandmanu, samo da vidim, pre vas se javio gospodin Marković, ali vi imate prednost kao zamenik šefa poslaničke grupe. Izvolite, gospodine Nikoliću.
Čuli smo šta je pogrešno, a šta je ispravno. Je l` korporativizacija javnih preduzeća ispravna? Je l` profesionalizacija javnih preduzeća ispravna? I da jeste, delom ste u pravu. Šta se desilo 2012. godine? Da li imamo korporativizaciju i profesionalizaciju javnih preduzeća? Vi ste ministarka od 2012. godine. Moji saradnici su izbrojali vaših 27 intervjua u kojima govorite o profesionalizaciji javnih preduzeća, korporativizaciji, uređenju plata i četiri godine već govorite o tome. Onda, u noćnoj sednici, mesec dana pred izbore, razgovaramo na taj način. Mi zato upravo podnosimo amandmane, zato što se ništa ne dešava, četiri godine rezultati vašeg ministarstva su ništa. Mi podnosimo amandmane upravo da bismo sada razgovarali na tu temu i konačno pokrenemo tu temu. Ako niste saglasni, recite da niste saglasni, ali dozvolite i nama da objasnimo zašto mislimo da su amandmani dobri i to je prva stvar. Druga stvar, pod jednim izgovorom reformi, recimo, u zdravstvu će biti otpušten veliki broj ljudi, a u Domu zdravlja u Soko banji pet radnika će dobiti otkaz, a onda će oni lekari koji ostanu sada u kampanji morati da vrše opšte preglede po prodavnicama, po udžericama, po šupama, i da li je to reforma javnog sektora? Ne, nije, naravno. Zato uzmite u obzir i hajde da razgovaramo malo o našim amandmanima, jer biće bolje za sve, a naročito za javni sektor.
Zahvaljujem gospodine Nikoliću. Reč ima mr Jovan Marković. Izvolite gospodine Markoviću, po amandmanu.
Uvažena ministarko, mi smo ovde u parlamentu više puta ukazivali na to koliko je veliki stepen, pre svega, tih javnih prevara u medijima. Srpska napredna stranka je iznela u prethodnih više godina pre svega na račun Demokratske stranke i jedna od važnih tema je bila ukidanje agencija. Drago mi je da ste posle više dilema koje su, pre svega, poslanici ovde imali braneći taj stav, sada potvrdili da agencije treba da rade, da nećete ukidati agencije, da taj koncept nije bio toliko loš, da je to što ste samo dve agencije ukinuli za sve ove četiri ili pet godina, koliko ste na vlasti, potvrđuje da to nije bilo tako ni loše. Znači, ja nisam imao drugi način nego da ukažem na to da možda agencije niste uvrstili, ali vi ste svojim stavom i izjavom to potvrdili. Hvala vam na tome.
Zahvaljujem gospodine Markoviću. Reč ima dr Vladimir Orlić. Izvolite, gospodine Orliću.
Hvala gospodine predsedavajući. Biće po amandmanu, dabome, i pozivam da se ne prihvati, dabome. Šta je sve ovde problematično? Pa bukvalno sve čega se čovek dohvati. Mi smo i dalje na amandmanu na član 1. tačka 9), poznatih predlagača. Sva ova rasprava koju mi slušamo, koja uporno ide u smeru nekih javnih preduzeća, itd, veze blage nema sa sadržajem ovog. Gde se ovde nalaze javna preduzeća? Gde je uopšte predlagač ili bilo ko sa te strane ko uporno priča o njima ovde, dao jedan jedini predlog na temu ovog zakona i javnih preduzeća? Nigde. Samo neke priče o brisanju i „fenomenalni“, pod znacima navoda, jer smo ih pominjali danas, „fenomenalni predlozi“ poput ovog. Šta je tačno predmet ovog predloga, odnosi se na tačku 9), člana 1? Tu se objašnjava ko su zaposleni u javnom sektoru u smislu ovog zakona. Tu predlagač predlaže da to budu lica u radnom odnosu, udruženja stranaka i asocijacija. Kakve veze imaju udruženja građana, stranke, asocijacije gde se ljudi udružuju na dobrovoljnoj bazi sa javnim sektorom, u smislu ovog zakona ili bilo u kom smislu. Čemu ovo služi? Pa, više nego očigledno, kao izvesno pokriće predlagaču da priča danas ceo dan o strankama što je radio, što su nažalost pratili još neki drugi ljudi sa one strane, ali to dame i gospodo je ne samo neozbiljno, to je bez ikakvog smisla. Pošto se takođe pominjalo i pitanje nekog TV prenosa, ja nemam predstavu gospodine predsedavajući da li smo mi u nekom direktnom prenosu, ali verujte, svakome sa ove strane sale bi samo moglo da odgovara da cela Srbija, ako je moguće u direktnom prenosu vidi kakve još jednom pod znacima navoda fenomenalne predloge mi slušamo danas. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima mr Jovan Marković, po amandmanu. Izvolite.
Može replika? Pomenuo me je kao predlagača.
Da, ali gospodine Markoviću, predlagači amandmana su Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović, Dragan Šutanovac. Ja ne mogu da tumačim koga je od predlagača pomenuo gospodin Orlić.
Samo mi nemojte uzimati vreme. Vidim da je gospodin kolega Orlić jako pažljivo pročitao amandman što je jako dobro, ali mi je žao što nije bio u prvom delu izlaganja gde sam obrazlagao motive zbog čega sam izneo ovakav predlog. Ja sam upravo rekao da je niz udruženja, stranaka, asocijacija itd, u prethodnih tri, četiri godine, zapošljavajući ljude iz Srpske napredne stranke sa članskom kartom Srpske napredne stranke, na neki način ušli u sistem koji funkcioniše…
Gospodine Markoviću, ne možete koristiti javljanje po amandmanu za repliku.
… koji nije obuhvaćen ovim zakonom. [[Isključen mikrofon.]]
Ne vredi gospodine Markoviću. (Jovan Marković, smesta: Šta nisam? Šta nisam?) Zato što sada koristite vreme po amandmanu za repliku gospodinu Orliću… (Jovan Marković, smesta: Obrazlažem čoveku.) Pomenuli ste gospodina Orlića. Gospodin Orlić se sada javio za repliku, jer ste ga pomenuli i sada opet, ne govorimo o zakonu, nego se vraćamo na replike. Stvarno je nekorektno sa vaše strane, gospodine Markoviću. (Jovan Marković, smesta: Suštinski obrazlažem amandmane…) Pa ne možete na takav način, što ćete da napravite replike. Niste pomenuli amandman ni u jednoj reči. (Jovan Marković, smesta: Kako?) Ni jednom rečju niste pomenuli amandman. (Jovan Marković, smesta: Kako nisam, pa tu je udruženje, asocijacije…) Ne vredi gospodine Markoviću sa vama da se ubeđujem. Neću vam dati repliku gospodine Orliću, zato što smatram da treba da se vratimo da govorimo o zakonima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Radmilo Kostić. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na naziv člana i član 2. amandmane u istovetnom tekstu zajedno su podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite gospodine Živkoviću.
Koristiću i pet minuta. Član 2. se bavi time šta je pravo na platu i druga primanja i definiše, zaposleni ostvaruju pravo na platu, uvećanu platu, naknadu plate, naknadu troškova i druga primanja, itd, naravno da on sledi iz 1. člana koji definiše predmet i sadržinu zakona i jedan i drugi član. Ovaj drugi autentično su dokaz da je ovaj zakon loš, da ovaj zakon ne donosi nikakvo poboljšanje u oblasti javnog sektora, da ne ostvaruje nijedan proklamovani cilj koji je bio deo kampanje o donošenju ovog zakona, niti deo obrazloženja, koji se daje. U obrazloženju se kaže da je sada ova oblast definisana osnovnim zakonom i posebnim zakonima. Znači, prethodni zakon nije bio dovoljan, nego su postojali i posebni zakoni. I u ovom zakonu koji je danas na dnevnom redu se predviđa masa posebnih zakona. Prema tome, tu se ne definiše ništa novo. Javni sektor nije definisan na pravi način. Malopre je potpredsednica Vlade i ministarka rekla da su javna preduzeća najgori deo javnog sektora ili tako neka formulacija, koja je očigledno govorila o tome da su javna preduzeća deo javnog sektora, u članu 1, pa samim tim i u članu 2, koji je tema našeg amandmana se ne pominju javna preduzeća kao deo javnog sektora. Onda je pitanje, čemu ovaj zakon? Kaže se u kampanji da ovaj zakon ispravlja nepravde, da bolje uređuje oblast, ne postoji ni jedno stručno telo, niti bilo koji sindikat, niti bilo koji samostalni stručnjak, niti bilo koja opcija koja daje podršku takvom mišljenju. Imam ovde ispred sebe mišljenje Zaštitnika građana na skoro šest strana, koji govori negativno o ovom zakonu i konstatuje da na kraju sagledavajući sve navedene primedbe, a pre svega Nacrt zakona, nije u dovoljnoj meri jasan, jer treba nastaviti rad na njegovoj izgradnji. Posebno ne postoji nikakav razlog da ovakav zakon, sistemski zakon, za koji vi kažete da treba da unese red u ovu oblast, da se on gura preko vikenda u noćnim sednicama, posebno kad se radi o zakonu koji je sistemski zakon, znači, koji zahteva jednu ozbiljnu analizu i ozbiljnu diskusiju, a posebno zbog toga što zakon stupa na snagu po vašem Predlogu zakona 1. januara sledeće godine, a dobar deo zakona stupa na snagu 1. januara 2018. godine i predviđeno je donošenje mase posebnih zakona. Znači, potreba za brzim donošenjem ovog zakona apsolutno ne stoji, nema nikakvog razloga da sumnjamo. Zakon je kontradiktoran od člana do člana, pošto smo mi podneli amandmane na sve članove, biće prilike da vam to ukazujemo na konkretnim primerima, ali recimo pitanje člana 8. ili člana 9. gde se u članu 8. kaže – da vrednost svih zahteva ulazi u koeficijent za ovaj zakon. Onda se u članu 9. daju izuzeci koji su van svih, ako je nešto sve, ne može da bude ništa preko toga. (Aleksandar Martinović, smesta: Razumem da je čovek premijer, ali mora da priča o tački dnevnog reda.)
Gospodine Martinoviću, dozvolite da gospodin Živković, ja razumem da gospodin Živković ne priča o temi, ali molim vas da iskoristi svojih sedam minuta. Molim vas, gledajte to na takav način.
Ja vas molim da se vratimo na temu, pošto ako je iko pažljivo slušao ova dva sata rasprave, verovatno sam prvi koji se dotakao bilo koje teme koja ima bilo kakve veze sa ovim zakonom. Pošto teško da je „Jumko“ i javni sektor i javno preduzeće, javna uprava i administracija, a „Jumko“ je bio najveća tema ovde, uniforme za policiju, uniforme za vojsku. Koliko ja znam ovde uniforme koje sada nosi policija nije šio „Jumko“, ali to nije tema i neću da govorim o „Jumku“. Puno se govori o tome da je bilo loše stanje, da je nova vlast zatekla loše stanje, da li je mesto Narodnoj banci u ovom zakonu ili nije, pa je onda izrečeno to da su raniji guverneri Narodne banke napravili haos. Ja pozivam potpredsednicu Vlade da se izjasni prema tim navodima, pošto je ona, to je opšte poznato, bila guverner Narodne banke, a sigurno je da je pratila rad i drugih guvernera, pa da vidimo da li je to tačno ili nije tačno. Ono što je trebalo da unese red u javne finansije, a ovaj zakon se inače donosi zbog toga da bi se uredile javne finansije, je bilo smanjenje troškova. Bila su obećanja da će biti otpušten višak radnika u administraciji, javnom sektoru ili kako god hoćete da se to zove. Od toga se nije desilo ništa, da li zbog izbora, da li zbog sukoba među resorima, da li zbog nekih trećih stvari, neću da ulazim u to, ali to se nije desilo. Javno je poznato da su javne nabavke u javnom sektoru katastrofa, da tu ušteda od 300 miliona, ako se desila, kao što kažu neke kolege, to znači da se još uvek milijarde bacaju. Ako hoćete javnu upravu da uredite na valjan način, to nećete da uredite jednim konfuznim zakonom koji se usvaja u pola noći, u nedelju, pa čak nije za srpsku javnost toliko značajan ni kao neka odbojkaška utakmica koja je prekinula prenos ove sednice. Zato vas molim da ste pre svega svesni, možda imate dobru nameru, možda je to sa najboljim namerama, ja ne isključujem i tu mogućnost, da povučete ovaj zakon, da ga pripremite tako da on bude konzistentan, da obuhvati i javna preduzeća i da ga ponudite pre izbora ili posle izbora, zavisi od rezultata izbora.
Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine Bečiću. Povređen je član 106. koji kaže da govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević podneli su amandman na član 2. Predloga zakona, koji kaže – naziv člana i član 2. brišu se. A prethodni govornik je govorio o svemu samo nije govorio o svom amandmanu. Ali, ja gospodine Bečiću, za to imam puno razumevanja, zato što je u četvrtak prethodni govornik dao informaciju svim građanima Srbije ko će biti novi premijer ako DOS, ovaj prekomponovani i novi DOS, pobedi eventualno na izborima. On. Tako da, imam razumevanja za ovo što je prethodni govornik pričao. Ja mislim da je on u stvari iznosio ekspoze nove vlade koju će on da sastavi, ali samo pod jednim malim uslovom, a to je da se krajem aprila meseca građani Srbije prevare, da ih zahvati kolektivna amnezija i da zaborave sve one loše stvari koje im je DOS napravio, pa i Vlada koju je vodio prethodni govornik od 2000. do 2012. godine. Samo iz tog razloga, gospodine Bečiću, ne tražim da se glasa o ovoj povredi Poslovnika. Dobro je da građani Srbije znaju šta ih čeka ako novi DOS pobedi na izborima, dakle, čeka ih povratak na staro.
Zahvaljujem. Sami ste razumeli moje razloge zbog čega sam ja dopustio da gospodin Živković završi izlaganje. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po amandmanu.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, da bi gledaocima bilo jasno, moram da pročitam šta je moj kolega poljoprivrednik predložio da se briše – pravo na platu i druga primanja, zaposleni ostvaruju pravo na platu, uvećanu platu, naknadu plate, naknadu troškova i druga primanja u skladu sa ovim zakonom i posebnim zakonom. Ja se nadam da nije mislio da oni rade džabe. Mislim da će oni na izborima svakako ceniti ovo nastojanje da oni, brisanjem ovog člana, ukoliko bi usvojili sve druge, doveli bi u pitanje pravo na primanje plata. Dakle, zaposleni, ukoliko brišemo ovaj član, ne bi primali plate, to pravo ne bi ostvarivali. To pravo ne bi ostvario ni onaj iz „Voda Vojvodine“, koji je lideru stranke bivšeg režima pisao preteće poruke, sopstvenom lideru, vojvođanskom vlastelinu, čovek koji je partijska nestranačka ličnost ili kako se to već zove, koji je pisao preteće poruke, ovog puta za te poruke ne bi primio platu, jer radi u javnim službama i veliko je pitanje šta bi se sa njima desilo, da li bi on to ubuduće morao da piše honorarno, neplaćeno, itd. Javni službenici, službenici bi imali veću platu, posebno u Vojvodini, da se novac nije razbacivao. Nemamo mi višak radnika, nego neradnika, a taj neradnički deo je ubačen po partijskim osnovama pre nego što smo mi uveli zabranu partijskog zapošljavanja, pa recimo, da vojvođanski vlastelin nije kupio aparat za 8.328.000, koji je druga ustanova isti kupila u isto vreme za 3.536.000, mislim da bi plate u javnom sektoru bile veće i mislim da ne bi bilo potrebe da neko predloži da se briše pravo na platu, te plate bi bile daleko veće nego sada. Ukoliko neko samo na jednom aparatu, kako oni kažu, uzmu, uzme pet miliona, onda možete misliti šta se sve događa u ataru vojvođanskog vlastelina. Vidim ja da predstojeća kampanja po nastupu neće biti izborna, već će ponovo biti i gmizborna. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade dr Kori Udovički.
Volela bih da iskoristim malopređašnju diskusiju da naglasim vrlo važnu stvar za građane Srbije, a pogotovo za zaposlene kojima ovaj zakon treba u toku naredne godine da postavi, da tako kažem, put i jasnu budućnost u uređivanju njihovih plata. Kada kažemo da će da se uvede pravednost, to je vrlo veliki rizik za nas, jer svako misli da je baš njegova zarada ta koja je najnepravednija. Svako vidi ono što je nedostatak u logici koja dovodi do njihove zarade i vidi koliki je njihov napor i vidi koliko se oni trude, a mnogo je teže to videti kod drugih. To je i razlog zašto je deceniju bilo nemoguće napraviti ovakav zakon i to je najveća pobeda ovog zakona, što možda će i moći svako da nađe ljude koji su nezadovoljni ovim zakonom, ali su svi oni prihvatili kroz jedan veoma sveobuhvatan, veoma temeljit proces diskusije, objašnjavanja, obrazlaganja, svi su prihvatili ovaj zakon. Zato pozivam i poslanike u ovoj Skupštini da ga usvoje, jer mislim da smo po prvi put uspeli da napravimo pravi balans između toga da moraju neke stvari da budu ujednačene za sve da bi bili uporedivi, a da ipak ima fleksibilnosti da se prepozna posebnost onih ili one posebnosti, kod svakoga će biti nekih, one posebnosti kod svakoga koje moraju da se prepoznaju. Ponavljam, ovaj zakon sam po sebi neće završiti posao i nije garancija da će posao biti dobro rešen. Na narednoj Vladi će biti da to završi u skladu sa principima, pošteno, onako kako je napisano i i dalje će zahtevati puno rada, puno dijaloga i puno usklađivanja gledišta sviju. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima dr Marko Atlagić.
Poštovani potpredsedniče gospodine Bečiću, poštovana ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da se ovaj amandman na član 2. zakona, koji glasi – briše se, odbije zato što je nesvrsishodan, neutemeljen, a samim tim i nepotreban, dakle, negatorski je, jer negira sve plate u javnom sektoru, a osim toga i netransparentan je itd. Gospodine potpredsedniče, imam osećaj da su predlagači amandmana, akademska čestitost i njegov kolega, ovaj amandman predložili samo zato da iskoristesedam minuta vremena, jer njihovo obrazloženje, pogotovo njegovog kolege, je bilo takvo da uopšte nije govorio o članu 2, nego neke uopštene stvari. Poštovana gospodo, kolege profesori, vaš i moj kolega, akademska čestitost, predlogom amandmana predložio je da vi, odnosno mi, skupa svi, zaposleni nemamo pravo na platu, uvećanu platu, naknadu plate i druga primanja sa ovim amandmanom, jer se u članu 2. govori da zaposleni ostvaruju pravo na platu, uvećanu platu, naknadu za platu, itd. Dakle, vidite o čemu se tu radi. Ja sam mislio da oni ozbiljno misle kada su predložili ovaj amandman, međutim, uveren sam da zaista ozbiljno ne misle, jer od 1000 i nešto predloženih amandmana u ovom visokom Domu, samo su bili kod glasanja na tri do četiri amandmana, a time iskazuju svoj odnos, ne samo prema amandmanima i zakonima, nego i prema političkom sistemu ove države. Na koncu, na prošloj sednici, gospodine potpredsedniče, jedan od predlagača amandmana, akademska čestitost, uvredila je moju malenkost time što je izrekla neistine, nije se izvinio. Ja ga pozivam večeras ponovo da se izvini, jer su me upravo njegovi studenti zvali da ga zamolim da to učini, jer je izrekao laž, ne samo pred narodnim poslanicima, nego pred građanima Republike Srbije i pred studentima. Ako ne u ime ničega, onda u ime akademske čestitosti, građanske odgovornosti. Predlažem da se amandman odbije. Hvala.
Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković.
Poštovana ministarko, poštovane kolege i koleginice, predložili smo da se u članu 2. stav 1. izmeni ova formulacija i umesto predloženog da kažemo – zaposleni ostvaruju pravo na platu, naknadu plate, naknadu troškova i druga primanja u skladu sa ovim zakonom i posebnim zakonima. Pravo da vam kažem, moj motiv zbog čega smo ovo predložili se tiče najviše ovog termina „uvećana plata“. Prvi razlog zbog čega smo to uradili jeste da se u nekim drugim članovima zakona definiše šta to znači „uvećana plata“ i koji su to neophodni uslovi da bi se povećala ta plata. Sa druge strane, kada sam pročitao da kažete „uvećana plata“, odmah mi je to nekako zaparalo uši, jer realnost u kojoj živimo, realnost u kojoj funkcionišu građani Srbije je potpuno drugačija i bolje bi bilo da ste stavili ovde „umanjena plata“. Zašto to kažem? Ako vi mislite da je u redu sa ovim predlogom zakona da hiljade ljudi koji rade u prosveti imaju ovako niska primanja, da magistar književnosti, recimo, sa razrednim starešinstvom ima platu oko 42.000, 43.000, 44.000 u osnovnom ili srednjem obrazovanju, da ljudi sa šestim stepenom stručne spreme u osnovnom i srednjem obrazovanju imaju platu ispod 350 evra, da ljudi koji su u zdravstvu zaposleni rade u jako teškim uslovima i da imaju tako umanjene plate koje su, kako da kažem, van svih tokova, van svega onoga što su ljudi očekivali od ove vlasti, onda mislim da je taj termin koji ste vi ovde primenili uvredljiv i da treba da bude izbrisan iz ovog člana. Znači, da se ozbiljno pozabavite tom problematikom, koliko ste sa ovim predloženim terminima prihvatili jedno loše stanje u kome društvo funkcioniše, prihvatili situaciju da ljudi koji su završili visoke i više škole, koji rade na vrlo ozbiljnim mestima, posebno u obrazovanju i zdravstvu, ugroženi i sa prethodnim postupanjima Vlade, ali i sa ovim predlogom zakona o kome raspravljamo.
Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Miroslav Marinković i mr dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvažena ministarko, koleginice i kolege, uložili smo amandman na član 2. koji glasi: „Zaposleni ostvaruju pravo na platu, uvećanu platu, naknadu plate, naknadu troškova i druga primanja u skladu sa ovim zakonom i posebnim zakonom.“ Mi predlažemo da se ovo „posebnim zakonom“ briše i da ovaj stav glasi: „Zaposleni ostvaruju pravo na platu, uvećanu platu, naknadu plate, naknadu troškova i druga primanja u skladu sa ovim zakonom i zakonom koji uređuje radne odnose.“ Sledeći stav govori o tome da se prava iz stava 1. ovog člana uređuju i kolektivnim ugovorom u skladu sa ovim i posebnim zakonom. Mi predlažemo da ovaj stav glasi: „Prava iz stava 1. ovog člana uređuju i kolektivnim ugovorom u skladu sa ovim i zakonom koji uređuje radne odnose“. To smo uradili zato što smatramo da ovaj član zakona treba da izbaci iz teksta navođenje posebnog zakona, kako vi to predviđate, jer je to isuviše širok pojam i otvara mogućnosti kompletnog derogiranja rešenja koja su sadržana u sistemskim zakonima, a na kojima mi insistiramo, te vas molim da još jedanput razmislite o našem predlogu i da prihvatite naše amandmane.
Na naziv člana i član 3. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, amandman na član 3. koji smo podneli narodni poslanik Zoran Živković i ja jedan je od 45 amandmana koje smo nas dvojica podneli na dva zakonodavna projekta koje danas u ime Vlade Republike Srbije u našoj Narodnoj skupštini brani gospođa Udovički. Od 45 ukupno podnetih amandmana, prihvaćeno je, dame i gospodo narodni poslanici, da čujete, pošto naše gošće i naši gosti to sigurno znaju, oni su se i pitali za ovu stvar, pet amandmana. To znači, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, da smo mi narodni poslanici Nove stranke u ovih godinu i 10 meseci, koliko zajedno radimo u ovom sazivu Narodne skupštine, podneli ukupno 2.305 amandmana. Vidim da i gospodin Arsić pažljivo sluša. Od 2.305 ukupno podnetih amandmana, prihvaćena su, poštovana gospodo, zajedno sa ovih pet, 202 amandmana. To čini 9%, još malo pa 9%, prihvaćenih amandmana. Poštovana gospodo, po broju podnetih amandmana, po broju prihvaćenih amandmana, mi narodni poslanici, vi sigurno, gospođo Udovički, niste znali, da vas obavestim, smo sigurno šampioni srpskog parlamentarizma u ovom sazivu. Za mene to, poštovana gospodo, znači sledeće, budući da uvek pravimo izvesne analogije, gospođo Udovički, ovih 9% prihvaćenih amandmana, da Nova stranka na ovim vanrednim parlamentarnim izborima koji će uskoro biti organizovani kreće od startne pozicije od 9% podrške u biračkom telu. To je rezultat jednog marljivog, posvećenog rada u godini i 10 meseci. Verujem, dame i gospodo narodni poslanici, poštovane gošće i gosti, da je to vredno jedne čestitke ovde.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade dr Kori Udovički.
Ja bih samo zarad istine da kažem da moj tim ima zadatak da prihvati sve amandmane koji na bilo koji način unapređuju zakonski predlog, bez obzira na motive predlagača. Od 85 predloženih amandmana koje smo dobili od Nove stranke, 80 je uzelo puno posla, a ovih pet koje smo prihvatili su amandmani koji se tiču usklađivanja termina sa duhom jezika, odnosno pravno-tehničkeredakcije. Nastavićemo da prihvatamo takve amandmane, jer radimo za to da građani Srbije dobiju najbolji mogući zakon. kada se slažemo da je neka formulacija bliža duhu jezika, uvek ćemo to prihvatiti, ali ne mogu da prihvatim da se radi o marljivom radu. Hvala. (Zoran Živković, smesta: Replika. Pomenuta je stranka.)
Gospodine Živkoviću, nemate poslaničku grupu. Na koji način mislite da imate osnov kao šef poslaničke grupe da bi dobili pravo na repliku? (Vladimir Pavićević, smesta: Piše Nova stranka.) To se odnosi na poslaničke grupe. (Zoran Živković, smesta: Gde to piše?) U Poslovniku. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, meni je jako zanimljiva ova statistika kolega, 2000 i nešto amandmana je podneto, od toga je nešto usvojeno i to označava broj glasova na izborima. Ali 2000 i nešto amandmana znači 2000 i nešto lista, 2000 i nešto lista puta 250 narodnih poslanika ja to svedem na sledeće. Uništili ste dobar procenat šuma u Republici Srbiji.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlagač amandmana je predložio da se izbriše pravo na platu, da oni koji se zaposle imaju pravo na platu. Član je govorio o tome. Ne vidim da je na ovaj Predlog zakona usvojen bilo koji amandman, možda grešim ali u ovom trenutku ja ne mogu dovoljno da vidim i nisam bio dovoljno na nekoj proslavi. Oni izgleda sada idu zajedno. Ovde vidim da je prihvaćen amandman jedne poslaničke grupe i da je prihvaćen samo jedan u ovom zakonu. Možda grešim ili stvarno nisam išao na neke proslave ili nisam dovoljno nešto konzumirao. Vidim da su predložili da se izbriše pravo na platu. To je jedino što ja vidim, ali se o tome nije govorilo. Govorilo se o 2000 podnetih amandmana. Pitam – za koliko su oni sami glasali? Za manje od sedam. Sve ostalo je bila dobra volja Vlade. Hoće da računaju procenat, ukoliko oni nisu verovali u svoje predloge, sami u sebe, a ako su glasali sedam puta za 2000 i koliko su rekli, onda neka izračunaju, to je negde 0,3. To je primereno toj veličini. Moj predlog je da ubuduće kolega mog kolege ne izračuna to u procentima nego promilima i marganima. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković.
Uvažena ministarko, mi smo predložili da ovaj drugi stav u članu 3. koji kaže da pravo na platu prestaje danom prestanka radnog odnosa bude izbrisan iz više razloga. Kao i za većinu članova, većinu predloga koje smo dali, žao mi je što nema prenosa i što ste i to pravo ljudima u Srbiji uskratili iako se radi o zakonu koji se tiče 500.000 ljudi, pa da ljudi čuju zbog čega smo predlagali ovakve amandmane. Meni je bila nedovoljna ova formulacija koja se tiče ovog stava i na kraju krajeva smatrao sam da u nekom posebnom članu treba da se definiše šta to znači pravo na platu i kada ono prestaje i da se kroz neke detaljnije i preciznije formulacije ukaže na ovo pravo. Hteo sam da kažem zašto je ovde nedovoljna formulacija, zato što je iskustvo pre svega u četiri prethodne godine ljudi koji su pre svega iz DS i koji su osetili da pravo na platu ne prestaje samo sa danom kada raskidaju radni odnos, nego prestaje onog dana kada dođe neki novi istaknuti lider SNS na mesto predsednika opštine ili direktora javnog preduzeća, pa sve ljude koji rade u nekom preduzeću kao što je to bio slučaj u Prokuplju i Kuršumliji, a koji su iz DS, ostavili da rade sa metlom na ulici da čiste, a ukida im pravo na zarade ili im da neku zaradu kakvu on procenjuje. Zatim desetine firmi koje su prethodnih četiri godine posle dolaska nesposobnih direktora SNS na čelo nekih preduzeća i koji su uništili preduzeća, doveli su do toga da ljudi ostaju bez tog prava na nadoknadu iako su ostali da rade. Prema tome, smatrao sam da je dobro da se još neke stvari predvide kao mogućnosti u ovom članu, a ne samo radno vreme i dan prestanka radnog odnosa da bude tretirano u ovom predlogu. Hvala.
Zahvaljujem. Na naziv člana i član 4. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Član 4. glasi – zaposleni ima pravo na mesečnu platu. Drugi stav – plata za tekući mesec se isplaćuje najkasnije do kraja narednog meseca, u skladu sa opštim propisima o radu. Čemu potreba za ovim članom? Svi zaposleni imaju pravo na platu, bilo da rade u javnom sektoru, privatnom sektoru ili bilo gde. To je stav jedan. Stav 2. – da se isplaćuje najkasnije do kraja narednog meseca, inače nama nije u duhu srpskog jezika plata za tekući mesec, verovatno plata za prošli mesec se isplaćuje do kraja narednog meseca. Za tekući mesec se ne isplaćuje plata, nikada, posebno ne ako se isplaćuje u sledećem mesecu. Tako da zbog toga su amandmani „briše se“ lekoviti, korisni, zato što čiste zakon od besmislenosti kao što je ovaj član 4. Još jedna ispravka koju sam hteo malopre da kažem gospođi ministarki. Rekli ste da je upućeno sa naše strane 80 i nešto amandmana, nije tačno. Upućeno je 45 i pet je prihvaćeno i to na sva tri zakona, ne samo na ovaj. Znači još jedan apel, naravno da će ljudi u javnom sektoru primati i dalje plate, radiće zato što sada postoje zakoni koji definišu tu oblast. Ne usvajanjem ovog Predloga zakona neće biti ugrožen njihov ravnopravni status, njihove plate i sve drugo što ide, a vi ćete imati priliku da napravite jedan novi zakon, da ga predložite u redovnoj proceduri posle ozbiljne rasprave koja će dati odgovore na sve dileme koje očigledno i dan danas imate. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, koliko sam razumeo bilo je predloženo da se izbriše recimo stav člana koji glasi – zaposleni ima pravo na mesečnu platu. Mislim da je nekima kako to narod kaže, nekima koji su se na vreme dok su vladali nafatirali, plata nije ni potrebna. Ali, ima onih koji žive od te plate koji nisu imali privilegije drugog tipa i koji od te plate izdržavaju svoju decu i koji jedva sastavljaju kraj sa krajem. Ukoliko bi prihvatili ovaj stav 99% zaposlenih je teška sirotinja, u tu poziciju su ih uvukli upravo oni koji predlažu sada da im se izbriše pravo na platu. Zaposleni ima pravo na mesečnu platu i velika mudrost u jurenju nekih procenata i promila, velika je mudrost izbrisati ljudima pravo na mesečnu platu. Mislim da ovaj amandman ne samo da treba odbiti već i podsetiti da oni koji su ovo predložili jesu sa narodom delili dobro i zlo, tako što su sebi uzeli dobro, a narodu ostavili samo zlo. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković.
Uvažena ministarko, hteli smo i sa ovim članom da ukažemo na vrlo pogubnu politiku SNS koja se ogleda pre svega u angažovanju velikog broja nesposobnih kadrova na pre svega lokalnom i državnom nivou, koji su svojim postupanjem i svojim neradom i ne činjenjem doveli pre svega institucije na lokalnom nivou u veoma tešku situaciju. Mislim da ćete u narednom periodu imati problem vi kao ministarstvo, a mi kao društvo da se ovaj prvi stav ispoštuje da zaposleni imaju pravo na mesečnu zaradu, imajući u vidu da je ova situacija o kojoj smo govorili da je 15 milijardi dinara u budžetu odvojeno za privremene i povremene poslove uvela na mala vrata oko 30.000 partijskih aktivista SNS u javni sektor i da je to urađeno pred izbore i da ćete imati veliki problem kako taj narod posle izbora ostavite bez posla, jer naravno ljudi očekuju da ostanu tu da rade, odnosno da ne rade na tim poslovima ili da rade samo za stranku, ali kampanja će biti završena pa će imati problem sa angažovanjem. Smatrali smo da će upravo to uvesti u problem čitavo društvo da i da ovaj prvi stav, da će zaposleni naravno imati, trebalo bi da imaju pravo na zarade, na mesečnom nivou biti u stvari nemoguće realizovati. Mi ćemo doći u situaciju, poštovana ministarko, da ćemo vrlo brzo zbog takvog odnosa, gde recimo u opštini Užice, u gradu Užice, u poslednjih tri godine imate 200 ljudi koji su zaposleni u javnom sektoru, da na mestima gde je u jednoj kancelariji radilo tri čoveka sada radi 15 ljudi, da su ugroženi svi projekti na kojima smo nekada radili i da nemate nikakvu privrednu, a kamoli kakvu drugu aktivnost na nivou lokalne uprave, da ćemo doći u situaciju da ti ljudi neće moći da zarađuju, odnosno da oni ljudi koji su bili zaposleni, realno imali posla, da će zbog ovoga pristupa ostati bez posla i neće imati mogućnosti da ostvaruju te mesečne zarade. Hvala vam predsedavajući.
Reč ima potpredsednik Vlade, dr Kori Udovički. Izvolite gospođo Udovički.
Ja sam htela samo da naglasim, opet radi građana koji slušaju ovu parlamentarnu debatu, da mislim da je ovaj zakon vrlo važan za sve one koji rade, za tih 500 hiljada zaposlenih u javnom sektoru, definisanom na način na koji ga definiše ovaj zakon, a to je javna uprava i drugi organi koji su vezani za usluge koje nisu tržišne, a vezani za budžet. Dakle, za njih, želim da znaju da svaki put kada u raspravi budu neke suštinske teme, predlozi o amandmanima koje treba razjasniti, ja ću svakako uzeti priliku da objasnim zašto se taj amandman prihvatio ili nije prihvatio. Prihvatili smo jedan amandman. Bilo je i ima amandmana koji zaista pokušavaju nešto da promene i najčešće pokazuju razumljiv nesporazum. Ali, kada su u pitanju amandmani koji su pisani da bi se na neki način dezavuisala javnost, dala prilika da se govori o nečemu što u stvari nema veze sa zakonom, ne bih želela da trošim ničije vreme odgovarajući na njih i prema tome samo želim da uverim javnost da ćemo koristiti priliku večeras da ovaj zakon razjasnimo u najvećoj mogućoj meri za one koji žele da to čuju. Hvala.
Zahvaljujem. Na naziv glave II i naziv člana i član 5. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i mg Aleksandra Jerkov. Reč ima dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, saglasan sam sa gospođom Udovički kada kaže da je parlamentarna rasprava veoma važna, naročito kada se povodom našeg amandmana na član 5. pokaže da ne postoji neka logika u nekim rešenjima o kojima se govori. Evo, ja ću to sada da argumentujem. Na primer, poštovana gospodo, u članu 5. definišu se elementi od kojih se sastoji plata zaposlenih u javnom sektoru, ali ne i u javnim preduzećima. Evo, recimo da je to rečenica A. Rečenica B koja je saopštila gospođa Udovički danas tokom rasprave glasi – javna preduzeća su deo javnog sektora. Rečenica C, koju čitamo sada u samom zakonodavnom projektu, kaže – ovim zakonom uređuje se sistem plata zaposlenih u javnom sektoru, a onda se u poslednjem stavu kaže osim u javnim preduzećima. Evo, gospođo Udovički, za mene sve ove rečenice, ovako poređane znače ili da je Vlada nemoćna da se suoči sa velikim problemom partokratije, pa zato nije uspela da se pozabavi definisanjem plata zaposlenih u javnim preduzećima ili, ako vam je to zgodnije, da Vlada uopšte ne želi da se sukobi sa partokratskim sistemom, već ga, poštovana gospodo, sadržinom ovakvih zakonodavnih projekata učvršćuje. Sa koje god strane da priđete ovoj parlamentarnoj debati, rekli da je Vlada nemoćna ili da Vlada svojim zakonodavnim projektima učvršćuje partokratiju, ja mislim da razuman čovek može samo da zaključi, išao jednim i drugim putem, da je reč o jednoj lošoj Vladi. Ako ta loša Vlada ne želi ni da učestvuje u raspravi zbog toga što smatra da neki argumenti ovde ne stoje, onda je to još jedan dokaz da je Vlada veoma loša. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Pavićeviću. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite gospodine Markoviću.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Uvažena ministre, dame i gospodo narodni poslanici, apsolutno neprihvatljiv, nepotreban i opskuran amandman. Za kolegu predlagača pročitaću samo reč opskuran, pošto on ima problemsa tim terminom, opskuran znači mračan, nejasan, nerazumljiv, maglovit, neodređen. Naravno da predlažem da se odbije ovakav opskuran amandman, amandman na član 5. i naziv Glave 2, koji reguliše elemente plate. Amandmanom predlagač predviđa brisanje i to jedan od 40 amandmana istovetnih, koji glase – briše se. Moram da se složim sa konstatacijom da je sa uvaženim kolegom, da su apsolutni šampioni srpskog parlamenta, šampioni u brisanju amandmana koji glase – briše se, ali mi je nejasno zašto je ponosan zbog toga. Ima ona narodna – čega se pametan stidi, očigledno se gospodin Pavićević ponosi. Predlažem brisanje ovog amandmana, odnosno odbijanje ovog, ali i svih ostalih amandmana koji predlažu brisanje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković.
Uvažena ministarko, verujte da za sve zakonske predloge koje smo dobijali na vreme u Skupštini smo davali svoj neki doprinos i uložili trud da oni postanu bolji, ali je po meni posebno veliki problem što ste vi svojim pristajanjem da u nedelju u pet sati o ovoj raspravi govorimo o ovom zakonu i to još ste prećutno dozvolili da nema prenosa, degradirali i ovaj zakon i pokušaj da on bude bolji, koji su ovde prisutni. Kažete da suštinski amandmani koji su ovde predloženi će dobiti vašu pažnju i odgovore. Zar nije suštinski važna stvar ono što sam malopre rekao da je armija članova i aktivista SNS angažovana u nekih prethodnih par meseci upravo na kampanji i sa 15 milijardi dinara….
Da li je ovo tema, gospodine Markoviću?
…Naš predlog da se ovo što ste rekli, da se u prvom stavu…
Znam, ali nemojte da utičete na demokratsku raspravu sa vašim izlaganjem van teme. Molim vas.
Naš predlog da se stav 1. člana 5. briše se upravo odnosi na to da ovaj deo koji sam malopre obrazlagao oko uvećanih plata ne stoji, da je politika SNS koja je promovisana u prethodnih četiri godine prema građanima Srbije, pre svega prema javnom sektoru i prema ljudima koji su u obrazovanju, koji su u prosveti, koja im je smanjila plate i svela na to da ljudi koji imaju magistarske diplome rade za 42 ili 43 hiljade u prosveti ili ljudi koji su specijalisti i rade za 60 hiljada sa dežurstvima u zdravstvu, dovela do toga da vi ne treba da koristite termin – uvećane plate, nego treba da koristite termin – umanjene plate. Da to što ste ovde naveli u zakonu jeste samo puki termin koji ništa ne govori o sebi, a ono što je realnost u životu jeste politika koju ste promovisali prema obrazovanim ljudima, prema ljudima koji treba da utiču na generacije koje odrastaju, prema ljudima koji očekuju uslugu u zdravstvu. Hvala vam.
Zahvaljujem se. Repliku ima narodni poslanik Veroljub Arsić kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe. Izvolite gospodine Arsiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, drage kolege iz bivšeg režima, nikako neko da od vas kaže – odakle to primaju plate zaposleni u javnom sektoru? Da li možda iz realnog sektora? Je li to onaj realni sektor što je bi „Zmaj“ Rakovica, IMT, FAP, i njega ste upropastili i MIP u Požarevcu i „Slavija“ u Beogradu? Sve ste upropastili. Šta mi otimamo od građana? O kakvim aktivistima vi pričate? O svojim aktivistima koje ste zapošljavali u državnoj upravi. Objašnjavao sam kako, kada izmislite šefovsko mesto pa date šefu malo veću platu, a ako ima pet kojima je šef ima još 30% uvećanje plate, pa tih četiri ili pet ste dovlačili iz svoje stranke. Sada se kobajagi brinete za koga? Za vaše aktiviste. Što se niste brinuli za zaposlene u realnom sektoru? Oni pune budžet, oni održavaju privredu. Oni održavaju sve nas. O njima niste brinuli. Za četiri godine, 400.000 ljudi ostade bez posla. Šta vam je bre? O čemu pričate? O kakvim otpuštanjima vi pričate? Četiristo hiljada ljudi ostalo bez posla, a vi se sada navodno brinete za penzionere! Oni su živeli od tih 400.000 ljudi, za zaposlene u javnom sektoru. Primali su plate od tih 400.000 ljudi. Što tada niste razmišljali o njima? Baš vas je bilo briga. Bilo je lepo. Bogami, idu drugačija vremena.
Zahvaljujem. (Jovan Marković, s mesta: Replika!) Gospodine Markoviću, niste pomenuti, nije pomenuta DS i niste ovlašćeni. (Jovan Marković, s mesta: Ali je pomenuo penzionere.) Ali je pomenuo penzionere? A kakve to ima veze sa vama? Zahvaljujem se. Na naziv člana i član 6. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Zašto treba brisati loš zakon? Evo, da pročitam član 6, koji vrlo precizno govori - ništa. Osnovna plata određuje se množenjem osnovice za obračun i isplatu plata (u daljem tekstu osnovica) sa koeficijentom, osim ako ovim zakonom nije drugačije određeno. Imamo već jedno osim. Drugi stav počinje sa - izuzetno od stava 1. osnovna plata se određuje množenjem osnovice sa zbirom koeficijenata i korektivnog koeficijenta. Stav 3. - osnovna plata se ostvaruje za puno radno vreme, ili radno vreme koje se smatra punim radnim vremenom. Za nepuno radno vreme pravo na osnovnu platu se ostvaruje srazmerno vremenu provedenom na radu. Znači, uvodi se koeficijent, ali on važi - osim ako, a onda imamo - izuzetno, a onda imamo i to da je puno radno vreme i puno radno vreme i radno vreme koje se smatra punim radnim vremenom. Pošto je ministarka rekla da neće da komunicira sa piscima amandmana briše se, ja sam potpuno svestan te situacije. Kada nemate argumente, onda se krijete, govorite o tome da su to elementi koji žele da naruše sistem, a to se u stvari u srpskom jeziku zove „odbrana ćutanjem“. Kada nemate šta da kažete, kada ne shvatate koju nebulozu od teksta ste dali u članu 6, onda kažete – to su viši interesi, to opskurna definicija, ili tako nešto. Meni je jako drago što je „Politikin zabavnik“ pre neki dan proslavio 77 godina, pa su neki poslanici uspeli da nauče nešto u poslednjih pet-šest godina. Hvala.
Vreme, zahvaljujem. Reč ima gospođa ministar.
Došlo smo do jednog od, da tako kažem, najkontraverznijeg člana ovog zakona i mislim da jeste dobra prilika da objasnimo građanima o čemu se tačno radi u ovom članu. Jeste tačno da se osnovna plata određuje množenjem osnovica za obračun i isplatu plata sa koeficijentom, osim ako ovim zakonom nije drugačije određeno. Onaj ko pročita ceo zakon vidi gde je to drugačije određeno. To jeste u slučaju vojske i funkcionera, kada je reč o definisanju njihovih zarada koji će biti tačno i drugačije definisani u jasno vidljivim, transparentnim zakonima koje će usvajati ova Skupština, a ipak oni ulaze u ovaj zakon zbog drugih razloga, jer će, svejedno kako bude njihova plata određena, ona transparentno biti prikazana u katalogu poslova, čiji je cilj da svi u Srbiji mogu tačno da vide kako se sve plate koje se određuju za 500.000 zaposlenih u ovom zakonu određuje. Kada je reč o korektivnom koeficijentu, tu je upravo ključ toga što je ovaj zakon, da kažemo, delimična ili polucentralizacija. Dokle god smo u ovoj zemlji deset godina pokušavali da svih 500.000 stavimo u potpuno jednoznačno određene koeficijente, nismo u tome uspeli. Korektivni koeficijent se koristi u onim jasno definisanim izuzetnim prilikama, kada dobro definisano radno mesto, za čije smo poslove jasno vrednovali u koju platnu grupu spadaju…
Vreme.
Samo sekund da ovo završim. Znači, jasno će se vrednovati radna mesta, gde god da se rade, kad su isti poslovi, korektivni koeficijent će isto tako da bude jasno vidljiv i on se koristi za izuzetne prilike koje se tiču uslova rada. Vi možete isti posao na isti način da radite u potpuno drugačijim uslovima rada koji opravdavaju da se napravi korekcija. Ta će korekcija biti vidljiva u katalogu poslova, pored poslova za koje se koristi korektivni koeficijent. To rešenje nam je omogućilo da završimo ovaj posao.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, po amandmanu. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, džabe ste trošili vreme da objasnite. Za neke poslanike iz bivšeg režima ovo je atomska fizika, oni to ne razumeju. Znači, to je za njih atomska fizika. I kamo sreće da su makar malo čitali „Politikin zabavnik“, možda bi nešto iz ovoga i razumeli, ali čak ni takvu literaturu nisu koristili.
Zahvaljujem. (Jovan Marković, s mesta: Poslovnik!) Izvolite, gospodine Markoviću.
Poštovani predsedavajući, vidim da se čudite zbog čega sam se javio, a pozivam se na član 107. – uvreda dostojanstva Narodne skupštine. Mada, vidim da se i gospodin Babić i ostali čude, ali to da posle ovako kvalitetnog i iscrpnog izlaganja gospođe ministarke…
Zahvaljujem se, gospodine Markoviću. Oduzimam vašoj poslaničkoj grupi vreme koje ste zloupotrebili javljanjem po Poslovniku, jer nemate mogućnost da u ovom trenutku replicirate gospođi ministarki, a pogotovo da ne pominjete druge poslanike u sali. (Jovan Marković, s mesta: Nisam završio. Samo da završim rečenicu.) Ne vredi, oduzeto je vreme vašoj poslaničkoj grupi. Samo nastavite, ja ću oduzeti sve vreme. (Jovan Marković, s mesta: On je uvredio gospođu ministarku jer je njenu diskusiju nazvao dečijim zabavnikom.) Gospodine Markoviću, znači, vi osporavate poslanicima da se u svojim izlaganjima osvrnu na nečije izlaganje? (Jovan Marković, s mesta: Ja mislim da je ministarka uvređena jer je on rekao…) Duhovito, gospodine Markoviću. Moja odluka je da se oduzima vašoj poslaničkoj grupi vreme koje ste vi iskoristili zloupotrebom Poslovnika. Zahvaljujem se.
Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić, Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju. Reč ima dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Uvažena ministarka, koleginice i kolege, član 6. govori sledeće – osnovna plata određuje se množenjem osnovice za obračun i isplatu plata (u dalje tekstu osnovica) sa koeficijentom, osim ako ovim zakonom nije drugačije određeno. Stav 2. kaže - izuzetno od stava 1. ovog člana osnovna plata određuje se množenjem osnovice sa zbirom koeficijenta i korektivnog koeficijenta. Mi smo predložili da se stav 2. briše, jer u stavu 2. član 6. je predviđeno da se izuzetno od stava 1. osnovna plata određuje na osnovu koeficijenta i korektivnog koeficijenta koji je kasnije određen u članu 9, čije je bliže regulisanje ostavljeno posebnom zakonu. Budući da je korektivni koeficijent na ovaj način neprecizno uređen, samim tim ostavlja se mogućnost zloupotrebe u određivanju plata i smatramo da je bolje takav stav izbrisati. Vi ste u svojoj diskusiji, gospođo ministarka, rekli da se to odnosi na vojsku i to je u redu. Ovde u članu 9. govorite o policiji i to je u redu. Ali, u diskusiji ste naveli i funkcionere. Ja ne vidim zbog čega bi u okviru platnog razreda i platne grupe neko morao da dobije i korektivni koeficijent. Koji on to posao radi na specifičan način koji nije moguće obraditi ovde u zakonu? Zbog toga predlažemo da se briše ovaj stav iz ovog zakona, jer je pojam korektivnog koeficijenta nejasan, nedorečen i ne zna se kako će se i kada primenjivati.
Zahvaljujem. Na član 6. amandman su zajedno podneli poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković. Izvolite.
Uvažena ministarko, mi smo smatrali da u članu 6. treba menjati ovaj stav 3. koji kaže: „osnovna plata ostvaruje se za puno radno vreme“ i u nastavku kažete: „ili radno vreme koje se smatra punim radnim vremenom“. Smatrali smo da ovaj drugi deo rečenice na neki način treba ili precizirati ili on negira ovaj prvi deo rečenice, a iskustva koja sam malopre pominjao i koja mislim da jesu suštinska i koja se odnose na ove primedbe koje hoću da kažem jesu vezane, recimo, za grad Užice, za koji sam već rekao da je u prethodne tri godine, kroz svoje institucije i javna preduzeća i lokalne uprave, zaposlio preko 200 ljudi i verujte da se ljudi u Užicu čude kada negde u vreme pauze u 10-11 sati izađu u grad u nekoliko lokala oko opštine ili poreske uprave i drugih institucija ili na trg, vi vidite samo ljude koji su zaposleni u javnom sektoru i koji tamo ispijaju kafe i koji kažu da su na poslu. I vi imate ovde situaciju da kažete da se negde kroz definisanje šta je to puno radno vreme na neki način legalizuje taj nerad, koji je u stvari posledica toga što je SNS u prethodne tri-četiri godine zaposlila hiljade ljudi u javnom sektoru na privremenim i povremenim poslovima, koji nemaju ni stolice gde da sednu u kancelarije koje postoje, koji ne znaju opise svog radnog mesta i koji su došli u situaciju da vi kroz ovaj član njima sada legalizujete, to što vi kažete - i do punog radnog vremena. Prema tome, mislio sam da je bolje da se ovaj stav izbriše i da se na neki način suprotstavite toj pogubnoj politici, odnosno da nađete neke druge mehanizme kako ti ljudi da se uposle ili da se ostave bez posla. Njihovo angažovanje u narednom periodu će ugroziti ta javna preduzeća. Vi imate situaciju da u Užicu ne postoji sistem, da ne postoji nijedan razvojni projekat koji se razvija. U poslednjih nekoliko dana smo čuli informaciju da je deponija „Duboko“ ostala bez 2,5 miliona evra donacije za širenje tela deponije zbog toga što postoji sukob interesa direktora tog javnog preduzeća sa funkcijom odbornika. Prema tome, osnovna plata njegova treba da bude daleko smanjena i da se ne podrazumeva šta je to do punog radnog vremena, nego da uzme da radi svoj posao. Hvala.
Na naziv člana i član 7. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodne poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Izvolite, Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, uvažena predsednice Narodne skupštine. Molim vas, gospođo Gojković, da onaj uređaj za merenje matematičkih operacija sada broji i ono vreme od pet minuta, na koje imam pravo po amandmanskoj raspravi, jer je naš amandman na član 7. takođe jedan veoma važan amandman. Amandman na član 7, poštovana predsednice Narodne skupštine, vi niste čuli pa da vam kažem, jedan je od 45 amandmana koje smo mi, narodni poslanici Nove stranke, podneli na dva zakonodavna projekta koje večeras u našoj Narodnoj skupštini brani ministarka Udovički. Od ovih 45 amandmana, poštovana gospodo, da čuje i gospodin Babić, koji sada negoduje jer zna šta sledi, sledi jedna statistika o uspešnosti opozicije u Narodnoj skupštini, poštovana gospodo, od 45 podnetih amandmana, gospođo Gojković, prihvaćeno je pet amandmana. Večeras smo saznali da je to gospođa Udovički nevoljno uradila. Gospođo Gojković, vi niste bili tu, pa evo da vam se požalim malo. Kada smo mi saopštili ovde da su prihvaćeni naši amandmani, pet, naša gošća, uvažena ministarka gospođa Udovički odmah je morala da se javi za reč i da kaže – ma ne, ne, ne, nije to toliko važno, znate, ja sam rekla... Pa, čekajte, poštovana gospodo, pa svaki amandman je važan. Za nas, u ovakvim uslovima jednog teškog naprednjačkog udara na parlamentarizam, svaki prihvaćeni amandman je važan, poštovana gospodo. Gospođo Gojković, evo, vas da obavestim, pošto kada gospodin Bečić predsedava teško je saopštiti dve rečenice a da vas on ne prekine, ukupno za godinu i deset meseci, gospodin Babić nije čuo, pa da čuje sada, mi smo podneli 2.305 amandmana. Mi smo, gospođo Gojković, tu nema nikakve dileme, šampioni srpskog parlamentarizma po tome, i ne samo po broju podnetih, nego, poštovana gospodo, po broju prihvaćenih amandmana, 202 amandmana, naravno, uređaj za matematičke operacije da meri pet minuta, što iznosi, poštovana gospodo, da se čuje ovde još jednom, 9% prihvaćenih amandmana ili, sledeći izvesne analogije koji neki od nas prave i u našim parlamentarnim raspravama ovde, 9% podrške građana samo Novoj stranci na vanrednim parlamentarnim izborima koje svi očekujemo sada u aprilu ili maju mesecu. Poštovana gospodo, amandman na član 7, veoma je važno da budemo fokusirani na sadržinu naše rasprave, da ne izlazimo iz okvira teme, da smo uvek u temi, amandman na član 7. je jedan veoma važan amandman zato što se tiče utvrđivanja osnovice zaposlenih u javnom sektoru u državnim organima, na primer, ali, gospođo Gojković, ne i u javnim preduzećima. Mi smo ponudili jedno obrazloženje gospođi Udovički, gde smo napisali – apsurdan je predlog da se utvrđivanje osnovice plata zaposlenih u javnom sektoru ne odnosi i na zaposlene u javnim preduzećima, poštovana gospodo. Zašto je bilo neophodno da mi intervenišemo na ovaj način? Pa zato što je i gospođa Udovički u svom izlaganju ovde saopštila da javna preduzeća jesu deo javnog sektora. Ako jesu deo javnog sektora, neophodna nam je temeljnija argumentacija za to što se svi oni koji su zaposleni u javnom preduzeću izuzimaju sada iz ovog zakona kojim se utvrđuju plate zaposlenih u javnom sektoru. To, poštova gospodo, evo, i gospodin Neđo Jovanović da čuje, ako hoćemo da sledimo izvesnu logiku, dakle, ako se držimo logike, ako se držimo razuma, znači da - ili Vlada nije mogla da reši veliki problem partokratije, i to za četiri godine svoga rada, dakle, za četiri godine ova i vlada koja je prethodila, od 2012. do 2016. godine, nije uspela da se suoči sa velikim problemom partokratije, čime je, poštovana gospodo, po mom mišljenju, pokazala jednu strašnu nemoć u rešavanju velikih problema sa kojima se mi suočavamo u našoj političkoj zajednici, a ako ne prihvatimo ovaj put analize, tumačenja delovanja Vlade, onda to znači da Vlada nije htela da reši jedno veliko pitanje partokratije. Šta znači partokratija, poštovana gospodo? Partokratija znači da se u našoj državi, ukoliko je utemeljena na partokratskom sistemu, nagrade, počasti ne dobijaju po zaslugama, kao što bi bio red, ja mislim, u jednoj demokratskoj, otvorenoj, parlamentarnoj demokratiji, nego se dobijaju na osnovu stranačke pripadnosti, pa od toga koja je stranka na vlasti zavisi da li ćeš ti da dobiješ neki posao možda u javnom preduzeću ili negde drugde, da li ćeš da dobiješ neku počast, neku nagradu itd. Ja sam borac protiv partokratije. Zameram Vladi, pod A, na nemoći, što nije mogla da reši to pitanje, a zameram Vladi, pod B, što ovakvim zakonodavnim projektima, kao što je projekat koji u našoj Narodnoj skupštini večeras brani gospođa Udovički, učvršćuje jedan nepravedni partokratski sistem. Moje je očekivanje, dame i gospodo narodni poslanici, da sledeći logiku, sledeći zdrav razum, da svi ovde ustanemo protiv ovakvog zakonodavnog projekta, a ne da branimo nešto što je neodbranjivo, i to, poštovana gospodo, na jednoj sednici, ponovo noćnoj. Dakle, gospođa Udovički nam je i danas rekla – važni su zakoni, reformski su zakoni. Pa, kakvi su to reformski zakoni, poštovana gospodo, o kojima se raspravlja na noćnim sednicama? Poštovana gospođo Udovički, reforme, državni poslovi treba da se obavljaju danju, pod žarkim suncem, pod svetlošću, da se sve vidi, da ništa, ni najmanja tačka ni zapeta, što smo mi takođe intervenisali ovde, ne bude sakriveno, poštovana gospodo, a ne na noćnim sednicama i ne da nam gospođa Udovički odgovori ovde da nije iz domena njene nadležnosti to za kada će biti zakazana sednica Narodne skupštine. Kao da mi ne znamo da Vlada šalje ovde neke direktive, da gospodin Bečić tu potpisuje spajanje nekada i po 15 i više tačaka dnevnog reda u jednu, poštovana gospoda, a mi ovde ne reagujemo na to. Ja sam smatrao...
Šta želite tačno da brišete?
Član 7. – utvrđivanje osnovice za zaposlene u javnom sektoru, gospođo Gojković. Pa, vi znate da sam ja u temi, za razliku od gospode iz napredne stranke. Hvala.
Eto, sad smo čuli, u sedmom minutu. Hvala. Narodni poslanik Zoran Babić, izvolite.
Gospođo predsednice, govoriću o amandmanu, naravno. Licemerno je kada neko u šest, sedam minuta u prvoj rečenici sebe predstavlja kao najvrednijeg, a u poslednjoj rečenici kaže – pa Bože moj, zašto radim uveče. To se nekako kosi sa tim principima, nekako kolega koji je pre mene govorio, čini mi se da od početka do kraja govora ne može sa se sastavi sam sa sobom, šta hoće da bude najvredniji ili da ne radi? S druge strane, ne znam ko je još reflektor u ovoj sali, je potrebno uključiti da bi uvažene kolege mogle da jasno vide i zakon i amandmane o kojima se glasa. Tu ne mislim samo fizički na ove svetlosne reflektore, mislim da su mnogo značajniji za SNS, najznačajniji reflektori javnosti. Reflektori javnosti, jer smo i pred građanima zato što se sednice Narodne skupštine prenose na javnom servisu, za razliku od nekog vremena iz 2003. godine, kada su odlukom tadašnjeg premijera, one bile ukinute. O kojoj svetlosti tada smo mogli da govorimo? Mogli smo da govorimo o mraku parlamentarizma, o nipodaštavanju parlamentarizma, ali to prethodnom govorniku nije bilo dovoljno već je krenuo za takvom politikom. Mislim, da je mnogo ispravnije i bolje ako kažete da popodnevni, večernji, noćni sati, služe da bi došli u ono stanje u kakvom ste bili pre nekoliko večeri ovde u Narodnoj skupštini, vraćajući se sa neke proslave, bar po vašem priznanju. Nepoštovanje parlamentarizma, gospođo predsednice, silovanje Poslovnika o radu, kada pokazujući i govoreći o amandmanu, ja mislim da prethodni govornik nije znao čak ni naslov iznad člana 7. koji je tako hrabro predložio za brisanje, jer nismo čuli ni jednu reč koja se odnosila na član 7. Nismo čuli nijedan argument već opštih nekih stvari koje su kao „kopi-pejst“ koje prethodni govornik govori o svakom amandmanu, i ne svakom amandmanu, o svakom amandmanu svakog zakona. Bukvalno kao „kopi-pejst“. Devet procenata, mislim da prethodnom govorniku je dovoljno što je u tih devet procenata počeo sam da veruje i što su mu poverovale stranke bivšeg režima, odnosno stranke novog DOS-a, jer su poverovali da su oni najjača snaga u tom novom DOS-u i zbog toga su toj najvećoj snazi u novom DOS-u, poverili i mesto premijera budućeg. Pa, smo mogli da čujemo pre nekoliko dana, kada je taj budući premijer, rekao da je spreman da odgovori na pitanje gospodina Janka, kao budući premijer je spreman da odgovori na svako pitanje, ali bi o tome trebalo da se izjasne i druge stranke tog novog DOS-a koji su eto poverili gospodinu Živkoviću, mesto budućeg premijera. Podsetio bih i prethodnog govornika na još jednu stvar. Parlament ne počinje samo ovim sazivom, niti će se završiti samo ovim sazivom, ovo je deseti saziv, deveti saziv. U devetom sazivu je bila jedna poslanička grupa koja je bila takođe šampion u podnošenju amandmana, podneli su nešto više od 3.500 amandmana, prihvaćeno je više od 10% i to je poslanička grupa Demokratske stranke Srbije, koja je na parlamentarnim izborima 2014. godine ostala izvan parlamenta. Tako da taj argument koliko amandmana – tolika podrška, kod građana Republike Srbije, mislim da se ne isplati preterano. Uostalom, ukoliko predlagač amandmana veruje u takvu podršku, a vidimo da su mu ostale stranke članice tog novog DOS-a poverovale, ja ga molim, pozivam, preklinjem izađite bar za, bar se kandidujte za kućni savet, za kućni savet jedne zgrade na Vračaru, pa da vidimo dobijte bar jedne jedine izbore. Izađite pa se kandidujete, imenom i prezimenom, pa da vidimo šta ljudi misle i šta ljudi govore o vašoj politici, pa da vidite kakvo je i koliko je to poverenje. Mislim da zbog argumenata koji nisu izrečeni od strane predlagača amandmana, zbog silovanja Poslovnika o radu, i zbog jedne ozbiljne ljage koja se na taj način baca na parlament, mislim da ovaj amandman ne treba prihvatiti.
Daću vam repliku, samo Neđo Jovanović, povreda Poslovnika.
Zahvaljujem se predsednice. Mislim da ste trebali po Poslovniku da mi date pravo da ukažem na povredu Poslovnika, pre nego što ste dali pravo na repliku, ali već kada je tako, imam pravo da se pozovem na član 106. stav 1. i da vam ukažem da ste povredili Poslovnik samom činjenicom što ste dozvolili prethodnom govorniku, koji je govorio pre kolege Babića, da zloupotrebi i Poslovnik i zloupotrebi obrazloženje amandmana, jer u obrazloženju amandmana nije bilo ništa u odnosu na amandman, tek u zadnjim sekundama svega onoga što je bila priča vezana za amandman čuli smo navodno obrazloženje zbog čega se traži brisanje određenog člana Predloga zakona. Mislim da ovaj stepen tolerancije prema narodnom poslaniku koji se iskazuje kako od vas, tako i od ostalih predsedavajućih ne vodi dobrom, jer se na taj način urušava ugled parlamenta, jer se na taj način dozvoljava da se čini propaganda i to jedna vrlo grupa propaganda ili politički marketing stranke koja nema poslaničku grupu u ovom parlamentu. Jer, se na taj način čini nešto što ni u kom slučaju ne sme da se dozvoli nijednoj poslaničkoj grupi, a najmanje onoj poslaničkoj grupi čiji je predstavnik upravo govorio na način kako je govorio. Stoga vas molim da ubuduće na samom početku povrede člana 106. stav 1. odnosno izlaska iz tačke dnevnog reda, od koje se razmatra, reagujete kako narodni poslanici ne bi bili taoci jednog takvog načina prikazivanja, odnosno objašnjenja amandmana, koji u svakom slučaju ne priliči onome što Poslovnik propisuje. Hvala.
Hvala vama. Smatrate da sam povredila Poslovnik, hoćete da glasamo? (Ne) Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, replika.
Ovo je inače bila zloupotreba povrede Poslovnika, pošto treba da se glasa, ako već tražite da je povređen Poslovnik, no nije to moje. Prethodni, prethodni govornik je izrekao par neistina, što naravno nije ništa novo, ali samo da ukažem na konkretnu situaciju. Prvo, ta priča da sam se ja kandidovao za premijera novog DOS-a, nove koalicije, starog DOS-a ili bilo čega, je mogao da tako shvati samo neko ko ima manjak inteligencije ili koji je zlonameran. I, ja sam siguran da prethodnik niti televizija koja je to objavila da oni nisu zlonamerni, to je više nego jasno. Ni na jedan način nije moglo da se zaključi, ali ako se plašite tog vremena, ako se plašite vremena iz 2003. godine kada sam ipak bio na toj funkciji, onda je to jedna teška godina u kojoj su investicije bile veće nego za sve četiri godine vaše vlasti. Tada je evro bio 62 dinara, javni dug Srbije je bio nešto preko deset milijardi, znači, skoro tri puta manji nego sada. Osnivale su se nove privatne firme, znači, u realnom sektoru. Administracija o kojoj sada govorimo, javni sektor je bio upola manji nego sada i bilo je vrlo malo firmi koje su bile na dotaciji iz budžeta Srbije. Prema tome, to je jasno kao dan. Aluzija na proslave i kako se dolazi sa proslave, isto pitanje, kako da vam kažem, jednog stereotipa koji neko gaji u sebi, pa misle da gaje svi. Proslave su lepi događaji, a to što to vi lično iz svog iskustva povezujete sa alkoholom, to je vaš problem.
Hvala vam. Reč ima Zoran Babić. Izvolite.
Mislim da je prethodni govornik ubeđen i stalno misli da su ljudi u Srbiji poput njega, pa da će na uvredu uzvratiti uvredom. Ne, ne želim. Niti će iko iz SNS na silne uvrede koje su dolazile sa njegove strane i od kolega koji sede ispred njega, mi ćemo trpeljivo, hrišćanski onako, otrpeti, prihvatiti svaku od tih uvreda jer uvrede govore više o njemu nego o nama. Kada govorimo o koeficijentu inteligencije, on se ispituje i određuje, zna se na koji način. Moj stepen inteligencije sam dokazao, na način što sam završio na državnom univerzitetu u Beogradu, Mašinski fakultet, i rado ću prethodnom govorniku da pokažem sve fakultete u Beogradu. Verujem da mnogo bolje poznaje kafane, nego fakultete u Beogradu. Sa druge strane, kao politički oponent, kao neko ko drugačije u političkom smislu razmišlja, ne plašim se ni prethodnog govornika, ni onda kada je bio najjači, ni sada kada je ponovo kandidat za premijera. To su njegove reči, ali ono što je činjenica, takve situacije se plaše građani Srbije, jer se sećaju tog vremena i kako je to vreme bilo kada je on vodio i Vladu i našu državu. S druge strane, kada su ti rezultati bili tako sjajni, tako fantastični. Zašto je izgubio izbore? Izgubio je izbore i u svojoj stranci, izgubio je izbore i poverenje i katastrofalno je izgubio izbore koji su bili organizovani te godine u Republici Srbiji. Pa kako može takvi fantastični rezultati da dožive fijasko, uostalom kao što je kompletno njegovo bavljenje politikom može da se jednom rečju opiše kao - fijasko.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Taj kantar gde je merena ta inteligencija je nešto što mene ne zanima. Naravno da poštujem svakoga ko je završio bilo koju školu i fakultet posebno. Šteta samo što prethodni govornik, nije uspeo da pokaže to znanje iz mašinstva, jer koliko sam shvatio, preprodaja grobnih mesta nema nikakve veze sa mašinstvom, ali možda je to neki viši, možda je neka specijalizacija bila iz te oblasti. Vreme 2003. godine, kada sam imao tu nesreću da budem predsednik Vlade Srbije, pamti se kod većine građana, nažalost, s jedne strane po jednom velikom nesretnom događaju, a s druge strane po tome da je država tada uspela da pokaže svoju snagu i da spreči pravi državni udar, a ne ono što se priviđa nekima po nekim televizijama koje su, nezlonamerne, nego ove druge, sa manjkom inteligencije, i što je tada kriminal u ovoj državi bio sveden na minimum. Izbore na koje je izašla stranka u kojoj sam ja tada bio, u decembru 2003. godine, nisam vodio ja, niti sam bio nosilac liste, niti kreirao kampanju, tako da to nekog drugog pitajte, a uvaženi inženjer mašinstva je malo pre pomenuo izbore za kućni savet i da se neko sam kandiduje za izbore za kućni savet. Voleo bih da upozorim prethodnika da kućni saveti ne postoje jako dugo, da postoje skupštine stanara, tako da možda u tom nekom kontekstu on vidi svoju budućnost i ja mu želim puno sreće i da tamo sprovodi iste ove napredne ideje koje je sprovodio i u javnom preduzeću u mestu odakle je došao.
Zoran Babić.
Paljenje Narodne skupštine Republike Srbije se nalazi u CV nekoga ko je malo pre govorio. Špricanje kokošaka u selu Pukovac, običnom vodom, se nalazi u CV nekog drugog. Milion i po evra iznetog iz zemlje za nabavku oružja koje nikada nije došlo u našu državu je u CV nekog drugog. Privatizacija „Beopetrola“ na kriminalan način u CV nekog drugog. Kriminalna privatizacija „Duvanske industrije Niš“, u privatizaciji, CV nekog drugog. Fruškogorski vinogradi i to lepo onako sa subvencionisani i to sa 500.000 evra od strane svih građana Republike Srbije su na neki čudan način prebačeni u Vračarske stanove, se nalaze u CV nekoga drugog. Tako da, ni SNS i ja lično, nemamo od čega da se stidimo ni da nam bude neprijatno zbog bilo čega, ali oni koji su, ili onaj koji je sve ovo radio, boga mi, pred pravosudnim organima Republike Srbije, ima šta da kaže.
Zoran Živković smatra da …
Znači, naravno jedan deo, ja se nadam da svi prepoznaju, da je jedan deo posledica tog viška inteligencije koji kulja, ali rekli ste paljenje Skupštine, nisam učestvovao i to je svima jasno. Privatizacija „Beopetrola“, pitajte ovog Malog što radi preko puta u Skupštini grada. On je vodio tendere za privatizaciju „Beopetrola“. Privatizacija „Duvanske industrije Niš“, ni na koji način nije nigde označena kao kriminalna, a ja bi voleo da ako imate bilo koja saznanja, da isto to pitate Malog, oko te iste privatizacije. Što se tiče izbora, kažu mi neki dobro obavešteni izvori, upravo sad se neko javio iz Vrnjačke banje, kaže – Babić je na svojoj izbornoj jedinici, na izborima 2012. godine, je osvojio 6% na lokalnim izborima, što je u redu. To je preko cenzusa. I ja želim da vam čestitam na tom velikom uspehu, a za bilo šta kriminalno u mojoj poslovnoj ili političkoj karijeri, ja po 58 put, pozivam nadležne organe da to kažu. Pozvao sam i ovog, kako se zvaše ovaj bivši premijer, Vučić, i njemu sam rekao kada je sedeo tu, da ako ima bilo šta da kaže, da preduzme nešto. Da preduzme nešto. Pa toliki su to pominjali, ja čekam da dođe bilo kakva državna institucija, istraga, koji god proces, da utvrdi bilo šta. Ponosan sam posebno na „Sablju“ za koju se, bojim se, ponovo vraćaju uslovi. Ja obećavam građanima Srbije da, ako politička opcija Nova stranka, dobije njihovo poverenje na izborima, oštri se sablja da ponovo sasečemo kriminal u Srbiji.
Poslaniče ….
Izvolte? Ako ne znate koja „Sablja“, ja mogu da vam pričam o njoj.
Ne, ne. Vi stojite iza toga što ste rekli.
„Sablja“ je policijsko pravosudna akcija koja je rađena 40 dana, čime je sprečen državni udar u Srbiji, smanjen nivo kriminala na ispod … Vi morate da me isključite inače ću da nastavim.
Ne, ne, ja ipak mislim da razmislite za izgovoreno, jer …
Dakle, ima puno dobrih posledica „Sablje“ i ja mislim da građani Srbije … [[isključen mikrofon]]
Čekajte, prošlo je vreme. Da. Zoran Babić, izvolite.
Izgleda da je stvarno pomračina u ovoj sali, jer, kolega prethodni govornik je, nije video još jednu nulu. Na onih šest se doda još jedna nula, pa se tu, na taj način se dođe do procenata koji je osvojila SNS. Što znači 60% u Vrnjačkoj banji. A ja sam uvek spreman da pružim ruku i da kažem onoliko koliko glasova, ali u broju glasova, ne u procentima, bude osvojio prethodni govornik u Vrnjačkoj banji, ja ću osvojiti taj broj puta 10, ali u procentima. Taj broj, pa puta 10, ali u procentima, u odnosu na onih pet, šest glasova koliko ćete vi osvojiti u Vrnjačkoj banji, u broju ljudi koliko ima poverenja u vas. Što se tiče „Sablje“, pa ja mislim da o tome tek govori istorija. Na hiljade i hiljade ljudi koji su pritvoreni, na hiljade i hiljade ljudi koji su danima i mesecima ostali u pritvoru i u zatvoru, na milione i milione dinara i evra koliko je država Srbija morala zbog toga da isplaćuje tim pojedincima. Pa koliko je od tih 10, 11.000 ljudi, jer se neko hvali da ih je uhapsio i priveo, pa koliko je njih pravosnažno osuđeno? Koliko ih je pravosnažno osuđeno a koliko njih ima pravosnažne presude da su protivpravno privedeni? Pa vi ste štetočina za budžet. Pa štetočina za naše društvo i to dokazano, dokazano kroz odnos prema budžetu i grada Niša i Republike Srbije.
Poslaniče, daću vam reč, ali svako ko izgovori ono što ste vi malo pre izgovorili, mora da bude spreman na jačinu reči … Ne, ne mislim na „Sablju“, ja ne znam šta to znači, ali znam šta ste sve izgovorili, uzećete posle stenogram da vidite šta ste izgovorili. Zoran Živković, ima reč. Ne, uzmite svi stenogram, dobro je za proučavanje.
Ja znam šta govorim, tako da nema potrebe da se podsećam na to šta sam rekao. Naravno, nije to do inteligencije, to je potpuno normalno za bilo koga, pa i za poslanika u Skupštini Srbije. Štetočina – da, za kriminal i za kriminalce. U akciji „Sablja“ 99,99% ljudi koji su bili privedeni su kriminalci. Od 11 hiljada njih koji su zadržani o državnom trošku na prenoćištu, dan ili više dana, tri i po hiljada je pravosnažno osuđeno, a 28 ili 29 su dobili odštetu zbog navodno neopravdanog hapšenja, a to su dobili tako što im je advokat bio sledeći ili prethodni ministar pravde, tako da neću da ulazim u to. Godine 2003, kao posledica policijskog i tužilačkog delovanja je plaćeno najmanje nadoknada za neosnovano privođenje i zadržavanje u poslednjih 15 godina. To su sve stvari koje mogu da se provere. Niko u Srbiji nije žalio nikoga, ni jednog kriminalca koji je tad bio obrađen kroz informativni razgovor ili kroz zadržavanje. Prema tome, oko toga sudi istorija, sudiće istorija i dalje, ali postoje i egzaktni i jasni dokazi i činjenice o tome šta je tada bilo i šta se desilo. Ako već pričamo o štetočinama, ja neću da vam uzvratim tako ružnim rečima, ja mislim da ste vi i vaše kolege - ta divna stvorenje.
Hvala. Mislim, hvala što ste završili, a za to „divna stvorenja“, neko gleda i filmove pa zna šta ste time mislili. Jeste, „Ta divna stvorenja“ je film o životinjama. Jel ste sigurni? Jel želite da odgovorite na ovo? (Zoran Babić, s mesta: Da.) Poslanik Babić ima reč.
U „Sablji“ je uhapšeno 11.655 ljudi. Ako ćemo po rečima nekoga ovde da je tri i po hiljade osuđeno, što sam ubeđen da nije, nemam u ovom trenutku taj podatak, ali sam ubeđen da nije, koliko sutra ću da vas, gospođo predsednice, da vas obavestim koji je to broj ljudi – a šta ćemo sa ovih 8.000 drugih koji su privedeni a da nisu pravosnažno osuđeni? Šta ćemo sa njihovim nadoknadama zato što su privedeni protivpravno? Iz budžeta. Ne iz vinograda, ne iz „Beopetrola“, ne iz Pukovca, ne, nego iz budžeta Republike Srbije, od svih građana Republike Srbije. Koja će to, ne mora „Sablja“, koja će to, bilo koje ime da ima akcija, da poseče one koji su protivpravno, opet od svih građana Republike Srbije, uzeli, oteli, 500.000 evra da bi podigli vinograd, da pre dobiju novac nego što zasade sam vinograd. Kako je to? Da li je neko video jedan čokot odatle, iz tog vinograda, ili se taj novac odjednom, na neki volšeban način prebacio na neke ekskluzivne stanove na Vračaru? I to je poštenje. U Nebojšinoj ulici. I to je poštenje. To je pravi način i to je pravo ophođenje prema novcu svih građana Republike Srbije. To je sramota koja mora da se iseče, ali najbolji sekač za tako nešto su građani Republike Srbije na izborima. Pa izađete, pa kažete i prijavite se kao budući premijer, pa da vidimo šta će ljudi da kažu o svemu tome.
Hvala. Poslanik Marijan Rističević želi da govori o amandmanu. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Nema više replike. (Zoran Živković, s mesta: Kako nema?) Sat vremena replicirate i pričamo o „Sablji“. Kraj je o „Sablji“. (Zoran Živković, s mesta: Jedan čas?) Malo proučite, imate vremena, možda budete i kandidat za predsednika parlamenta, prema tome… (Marijan Rističević, s mesta: Javljam se za reč.) Recite mi, poslaniče, ja pokušavam da vodim sednicu. Dakle, po amandmanu. Jel hoćete ili nećete? Neću ja tu da se nagađam. (Marijan Rističević, s mesta: Ja sam se prijavio.) Niste bili u replikama, zato pitam. Imam prava da pitam ili da pređem dalje. Hoćete – nećete. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću da govorim o amandmanu koliko i moji prethodnici.
To vam neću dozvoliti.
Onda ćete da narušite pravo Ustavom zagarantovano, pravo na jednakost. Meni je inače ovde osporeno da imam pravo da tumačim amandmane po više zakona, i to je uradio upravo onaj koji je predložio ovaj amandman. Naime, ovde se govori o određivanju osnovne plate.
Tako je.
Ne znam o čemu su govorili prethodnici, ukoliko ja nemam pravo da govorim na isti način o osnovicama plate na koji su to govorili oni, s obzirom da su predložili da se član 6. briše, i član 7, i član 4, i član 3, i član 2, i član 1, izbrisali su pravo zaposlenih na platu i ukoliko dozvolite, ja pretpostavljam da su oni to pravo izbrisali zato jer imaju određene namere. Ja verujem da je kandidat za veselog premijera trulog DOS-a, kako je sam rekao, ovo predložio sa istom idejom sa kojom su lustrirali radnike iz fabrika. Zašto danas imamo u javnom sektoru male plate? Zašto su penzije male? Zašto oni predlažu da se te plate ne primaju? Zašto predlažu da svako pravo što se plate tiče bude izbrisano? To proizilazi najverovatnije iz njihove želje da se domognu tog novca na sličan način kao što su to radili i ranije. Ja neću govoriti o „Sablji“, jer pretpostavljam da je moj kolega, uvaženi poljoprivrednik, mislio na onu kafansku sablju, to je specijalitet kuhinje u mnogim restoranima i kafanama, koje on rado posećuje i umesto na sednice, on dođe pravo sa tog specijaliteta iz kafane i to zalije dobrim vinom i onda imamo problem sledeće vrste, koji kaže – da se plate ne mogu isplatiti. Na osnovu uvida u registar poljoprivrednih gazdinstava, utvrđeno da je registracija poljoprivrednog gazdinstva tog i tog izvršena tek u sedmom mesecu 2007. godine. Prema gore navedenom, proizilazi da ovo gazdinstvo nije imalo osnova za sticanje prava na podsticajna sredstva u 2007. godini, tj, da nije ispunjavalo osnovni uslov za podnošenje zahteva, obzirom na to da se zahtev odnosi na površinu zemlje, koja u trenutku podnošenja zahteva nije u posedu ovog pravnog lica. Dakle, ovo je ono zbog čega određeni službenik više ne prima platu, jer je ovo pravo potpisao uvaženom kolegi poljoprivredniku, kandidatu, kako je sam rekao, za posvećeno zlo trule stranke bivšeg režima i trulog DOS-a, kako je to sam noćas nazvao više puta. Ono što smo ovde čuli je pokušaj nastavka čišćenja i lustracije radnika ne samo iz fabrika, već onih koji su nam ostavili 781 hiljadu zaposlenih u javnom sektoru, zaboravili su da su to učinili oni i žele sada da mi koji vadimo kestenje iz vatre, da sada nemamo pravo da javnim službenicima isplatimo platu jer svi njihovi amandmani glase briše se. Što se inteligencije tiče, kada bi se ona utvrđivala, ja mislim da bi moj kolega bio negativan. Hvala.
Na član 7. amandman su zajedno podneli Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Reč ima Jovan Marković. Izvolite.
Poštovana ministarko, mislim da svi zajedno delimo utisak jedne gorčine zbog toga što se u ovakvoj atmosferi uopšte raspravlja o ovom zakonu. Hteo sam nekoliko puta da se javim da po Poslovniku da reaguje, ali zaista mislim da 500.000 ljudi koji su obuhvaćeni ovim zakonom i koji su sa strahom i zebnjom pratili javnu raspravu i sve aktivnosti koje su bile usmerene u donošenju ovog Predloga zakona, sada sa pravom mogu da budu još zabrinutiji za svoju sudbinu. Smatrao sam da je upravo u ovom članu 7. jako važno da razgovaramo o tome da li je iskustvo koje smo imali, pre svega, zbog prosvetnih radnika, zbog onih ljudi u obrazovanju, koji su doživeli sve negativne efekte politike Srpske napredne stranke, kroz smanjenje plata i penzija, razlog da se malo potrudimo i da razmislimo da li je ovaj predlog o jedinstvenoj osnovici dobar. Svi oni ljudi koji rade u obrazovanju i koji su doživeli da im se smanje plate zbog toga što su završili fakultete i što rade odgovorne poslove i što su na takav način dobili nagradu ovog društva, odnosno politike ove Vlade, zabrinuti su da li će ovaj način određivanja jedinstvene osnovice biti i dalje dobara i da li će oni posle primene ovog zakona imati još manje plate i još manje zarade nego što su imali. Smatrali smo da je zbog toga dobro da se ovaj 1. i 4. stav Predloga zakona, odnosno ovog člana, briše i da se još jednom razmisli, ako smo mogli da izuzmemo pravosuđe, tužilaštvo, vojsku, ako smo mogli da razgovaramo o tome da se na neki drugi način neke službe ovde izuzmu, da se i ti ljudi koji su oštećeni sa svim merama Vlade koje su postojale u prethodne četiri godine na neki način zaštite u Predlogu ovog zakona. Hvala vam.
Hvala. Na član 7. amandmane u istovetnom tekstu podneli su Dejan Nikolić, Jovana Jovanović, Aida Ćorović inarodni poslanik Slobodan Homen. Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Udovički, ja sam podneo amandmane koje je predložio Savez samostalnih sindikata Srbije, dakle, potpisao i podržao ove amandmane. Njihova je ideja, koju sam takođe podržao, je da se utvrdi jedinstvena početna pozicija, kažem, potpozicija za sve zaposlene, na način da se briše i stav 2. i 3. i 4. i da članom koji utvrđuje utvrđivanje osnovice zapravo ostane samo 1. stav, koji vrlo jasno kaže – osnovica je jedinstvena za sve zaposlene i utvrđuje se za svaku budžetsku godinu Zakonom o budžetu Republike Srbije, uz prethodno pribavljanje mišljenja Socioekonomskog saveta Republike Srbije i predlogu visine osnovice u postupku pripreme tog zakona. Dakle, tu se stavlja tačka i da na ovaj način postavimo jednakost između svih zaposlenih brisanjem svakog zareza i svakog „ali“ nakon toga. Inače, smatram da, iako vi govorite o jednakosti, ovaj zakon donosi jednu veliku nepravdu, neravnopravnost među zaposlenima. Vi izjednačavate sve medicinske sestre, sve radnike u zdravstvu, sve specijaliste lekare, sve profesore, nastavnike, ali su samo neki jednakiji od njih, pa će tako i dalje ostati da će brojač putnika u gradskom preduzeću imati veću platu od lekara specijaliste. Pa, nema tu ni jednakosti, ni pravde. Nepravda, poraz javnog sektora. Izjednačavate ljude po zanimanjima, ali ih odvajate po stručnosti, odvajate ih po vrednoći i ako je vaš zahtev, ako je vaša težnja bila da oni najsposobniji, najvredniji odu iz javnog sektora, pa, to ste uradili. Ostaće samo oni koji tu mogu da rade i nigde drugde i to je poraz javnog sektora. Hajde da razmislimo, da razgovaramo i ostvarimo dijalog o amandmanima koje predlažemo. To će na neki način ovaj zakon učiniti pravednijim.
Reč ima ministar.
Član 7. je jedan od nekolicine članova koje želim da objasnim, da informišem i one poslanike koji to žele bliže da čuju i građane koji možda prate ovu diskusiju danas. Zahtevao je teško vaganje između, da tako kažem, različitih mogućnosti kako da se ovaj problem uredi, ali na kraju smatramo da je način na koji je član 7. uredio jedinstvenu osnovicu u sistemu jedini mogući i pravilan. O čemu je reč? Jedna od najvažnijih stvari koju postižemo ovim zakonom i to u roku od tri meseca po usvajanju, ne tek od početka primene ostalih članova kada se budu primenili kroz budžet 2016. godine na nove zarade u 2017. godini, nego već sada, za tri meseca, preračunaće se ceo sijaset osnovica koje u ovom trenutku imamo, koje uređuju plate u našem sistemu zarada u javnoj upravi i drugim državnim organima, preračunaće se na jednu jedinstvenu osnovicu. Pošto se plate neće menjati, one će ostati iste kakve su danas, to znači da će se i koeficijenti preračunati i svi zaposleni će dobiti novo rešenje u kojem će i koeficijenti biti drugačiji, osnovica će biti drugačija, ali će plata ostati ista. I ta osnovica će biti ista za sve njih, sa jednim izuzetkom, koji zapravo neće biti izuzetak sada, nego od 2017. godine na dalje, a to je da u jedinicama lokalnih samouprava, koje nemaju dovoljno sredstava u svom budžetu da plate onoliko koliko će plate morati da koštaju, pošto će koeficijenti sigurno biti isti za iste poslove, oni će možda morati da plate manje plate sa manjom osnovicom.
Vreme.
Dobro. Na sledećem amandmanu ću objasniti dalje.
Zahvaljujem. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić – SDS. Reč ima narodni poslanik Miroslav Marinković.
Uvažena predsednice, gospođo ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo podneli, odnosno poslanička grupa SDS – Boris Tadić – ZZS, amandman na član 7, smatrajući da je ovaj amandman vrlo važan, pogotovo za funkcionisanje lokalnih samouprava i Vojvodine. On se sastoji u sledećem. U članu 4. Zakona o određivanju osnovice je predviđeno u članu 7. stav 4. da osnovica iz stava 2. ovog člana je jedinstvena za sve zaposlene čije se plate isplaćuju iz budžeta autonomne pokrajine, odnosno iz budžeta jedinice lokalne samouprave i ne može biti veća od osnovice iz stava 1, tj. one predviđene za Republiku. Mi smo smatrali da reč „veća“ treba zameniti rečju „manja“ iz razloga što ukoliko želimo da očuvamo, da kažem, i neki socijalni nivo svih lokalnih samouprava, odnosno da ona bude potpuno uporediva i u vrednosti na nivou Republike, logičnije je da ona ne sme da bude manja, jer ćete imati lokalne samouprave koje ne svojom krivicom, radeći u uslovima koji su, recimo, granične oblasti prema Kosovu ili u južnoj Srbiji, gde po prirodi stvari nemaju izvore prihoda koji mogu da im pruže dovoljno para, gde je transfer sredstava vrlo bitna stavka, imaćete situaciju da oni praktično dobijaju manje plate, a to nije pozitivan odnos koji zakon treba da donese. Na drugoj strani, ovim našim rešenjem ćete omogućiti lokalnim samoupravama koje to nisu, recimo, kao gradovi, da mogu da ako rade dobro i ako imaju prihode kojima mogu da isplate ta svoja sredstva, mogu da povećaju tu osnovicu i da taj obračun bude tada nagrada za radnike koji rade u lokalnim samoupravama koje su efikasne, ekspeditivne i koje imaju veći posao. Ja lično poznajem jednu dobru lokalnu samoupravu u centralnoj Srbiji, opštini Svilajnac, koja će, nažalost, biti kažnjena zato što je sve ono što je uradila, a uradila je da su investicije negde preko milijardu dinara za ove poslednje četiri godine. Time bi se kaznili ljudi koji žele da napreduju. Mislim da vaš odnos prema zakonu i svakako saznanje poslovanja u zapadnim ekonomijama koje stimulišu razvoj i unapređenje pojedinih sredina treba da da za pravo da prihvatite ovaj amandman koji suštinski jeste jedna dobra izmena koja čuva i socijalni status onih koji nisu u stanju da plate.
Reč ima ministar. Izvolite.
Dakle, da rezimiram, kroz tri meseca po prvi put u dugo godina koeficijenti će da dobiju smisao, jer osnovica će za sve zaposlene biti ista, sa izuzetkom vojske koja ima bruto osnovicu, ali njihovu ćemo preračunati, njihove koeficijente, tako da će isto moći da se vidi u katalogu. Znači, biće po prvi put uporedivi koeficijenti i po prvi put ćemo uneti nešto jasnoće u šumu propisa koji imamo u ovom trenutku. Drugo pitanje jeste pitanje – možemo li i treba li da se nameće lokalnim samoupravama trošak koje one ne mogu iz svog budžeta da podnesu? Lokalna samouprava je samouprava zato što odgovara za svoj budžet i za svoje mogućnosti. To ne znači da moramo da uvedemo nepravdu ili razlike koje kao društvo ne želimo da proizvedemo, ali znači da ne možemo rešavanje tih razlika da prebacimo na lokalnu samoupravu koja nije u stanju da to finansira, već moramo da nađemo druga sredstva kao društvo. Znači, mi možemo, ako želimo kao društvo, da odredimo da zbog regionalnog razvoja ili zato što želimo neku delatnost, na primer predškolsko vaspitanje, posebno da podstičemo, da usvojimo propise sa kojima ćemo odrediti da zaposleni u tim oblastima zarađuju jednako u celoj zemlji ili čak više tamo gde su manje razvijeni regioni, ali ne možemo taj trošak da prebacimo na lokalne samouprave ako to one u budžetu nemaju, već moramo ili da obezbedimo transfere koje će im omogućiti tolike budžeti ili da obezbedimo instrumente sa kojima ćemo direktno pomagati lokalne samouprave da plate plate kakve kao društvo želimo da one plate. Znači, nije reč o tome da se uvodi nekakva nepravda, nego se uvodi red, a pravda se donosi posebnim propisima. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić, po amandmanu.
Gospođo Udovički, ne znam da li se radi o lapsusu ili ozbiljnijoj greški. Pravda i ono što ste vi sada rekli se donosi mojim amandmanom, a ne vašim članom. Kako je moguće da ste sada rekli da će one opštine koje su siromašnije i nemaju para u budžetu imati mogućnost da utvrđuju nižu osnovicu, a onda u nastavku kažete da je osnovica jednaka za sve, pa ili je jednaka za sve ili se nekima daje mogućnost da spuštaju tu osnovicu? Opštine koje nemaju para za plate mogu da isplate manje plate, ali nemaju pravo da utvrde nižu osnovicu. Osnovica mora da bude jednaka za sve. Ko nema pare, neka isplati manje plate, a osnovica mora da bude jednaka za sve. To je upravo ono što moj amandman omogućuje, a ne vaš član zakona.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković, pa narodni poslanik Miroslav Marinković.
Uvažena ministarko, bez obzira koliko ste izbegavali da odgovarate na naše amandmane i u neko doba ste rekli kako to nisu suštinski amandmani, u vašoj izjavi od pre nekoliko minuta, gde ste rekli da se ovim zakonom, članom 7. i članom 8, utvrđuju možda najvažnije stvari, a to su koeficijenti i jedinstvena osnovica, vi ste potvrdili da naša diskusija, koja je usmeravala stvari u tom pravcu da je upravo veliki problem to što je u prethodne četiri godine u Srbiji zaposleno 50 i nešto hiljada ljudi iz SNS i koji su opteretili budžet lokalnih uprava. Govorio sam o Užicu gde je 200 ljudi zaposleno za tri godine. Sada ste vi rekli, zakon određuje koeficijent i osnovicu, ali one opštine koje ne budu mogle da isplaćuju zarade će menjati tu osnovicu, umesto da kažete da svi oni ljudi koji su neodgovornim pristupom ugrozili funkcionisanje lokalnih uprava, zbog toga što su primili ogroman broj zaposlenih su ugrozili funkcionisanje sistema, treba da odgovaraju, treba da se primene neki drugi zakoni o kojima smo ovde raspravljali u Skupštini. Umesto svega toga, vi ste rekli – nema problema, sada će neki ljudi imati manje plate, a govorili smo sve vreme da je ogroman broj ljudi. Recimo, u obrazovanju, magistar književnosti u ovom trenutku prima platu 40 i nešto hiljada, ljudi koji su završili fakultete primaju veoma male zarade. Vi ste sada poslali poruku da će upravo zbog toga, što će oni ljudi koji su doveli do ovog sistema ostati po strani, neće odgovarati, ti ljudi imati i dalje umanjene plate. Ovde se radi o 500.000 ljudi koji očekuju od vas rešenja, a vi upravo kroz ove izjave kažete kako oni koji ne budu imali mogućnosti da isplate svoje zarade, jer su primili toliki broj ljudi, oni će smanjiti osnovice i zaposleni će imati manje plate. To je nedopustivo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Marinković.
Uvažena predsedavajuća, ministarko, evidentno se nismo razumeli, jer vi ste sada eksplicitno rekli da će praktično biti legalizovano smanjenje plata. Tako kako ste vi obrazložili. Mi smo ovim amandmanom želeli, ako ste doneli jedinstveni koeficijent, on ne može da bude manji, on može da bude veći ukoliko ima više prihoda. Vi eksplicitno tvrdite da ne želite da opteretite lokalne samouprave koje nemaju dovoljno sredstava. To znači da ćete 80% lokalnih samouprava, koje su južno od Beograda, naterati da smanje plate i smanjićete im plate, a zaboravljate da ste tokom ovog perioda od dve godine opteretili lokalnu samoupravu sa mnogim obavezama, a smanjili transfere, tako da ste ih već doveli u situaciju da su one na nekoj ivici i na kraju će to platiti radnici koji rade. Mi smo protiv toga i protiv smanjenja plata ljudima koji rade isti posao, kao i u drugim delovima zemlje.
Na naziv člana i član 8. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Koeficijenti kao važan deo zakona i čl. 8. i 9. pokazuju ono što sam govorio malopre, a to je da postoje potpuno besmislene norme u ovom zakonu. Prvi stava člana 8. kaže – koeficijent izražava vrednost svih zahteva za obavljanje poslova radnog mesta. U sledećem članu 9. se uvodi korektivni koeficijent koji se ostvaruje po osnovu stalnih uslova za obavljanje poslova i drugih stalnih okolnosti koje se javljaju na poslovima odgovarajućeg radnog mesta, a koje izuzetno nisu mogle biti uzete u obzir pri vrednovanju poslova tog radnog mesta. U članu 8, što je sada tema, se bavimo vrednošću svih zahteva, podrazumeva sve, sto posto činjenice. Kako se onda javlja potreba da se pravi korektivni koeficijent? Onda ovo nisu svi zahtevi. Moglo je da se kaže - osnovnih zahteva, dominantnih zahteva, najvažnijih zahteva, ali nikako svih. Ako u tački 8), članu 8. stav 1. piše „svih zahteva“, nema nikakve logičke, ni pravne, ni filozofske, ni ekonomske, ni bilo koje druge, upravne logike da postoji korektivni koeficijent, ako koeficijent iz člana 8. izražava vrednost svih zahteva. Voleo bih, bez obzira što je ministarka rekla da neće da odgovara, da ipak da odgovor na ovo pitanje.
Reč ima ministar.
Ne, ne, ja hoću da odgovaram svaki put kada je argument. To je potpuno validno pitanje koje ste vi sada postavili. Niste ga koristili da pričate o smanjenju plata od pre ne znam ni ja kad i slično. Jako je važno za sve, i to će se desiti u još nekoliko predloženih amandmana, da se razlikuje vrednovanje rada individue i vrednovanje radnog mesta. Ako vi sva radna mesta, 500.000 ljudi svedete na ispod 1.000, verujem da ćemo uspeti, trenutno ih ima preko 2.000, to znači da će mnogo ljudi raditi na različitim varijacijama istog radnog mesta. Vi za radno mesto vrednujete sve zahteve za tipične poslove tog radnog mesta. Ti tipični poslovi biće nabrojani u katalogu. Znaće se tačno kriterijum i logika na osnovu kojeg se vrednuje radno mesto. Ono se vrednuje razvrstavanjem u platnu grupu, a radi finijeg štimovanja, da tako kažem, razvrstavanjem u jedan od prva tri platna razreda te platne grupe. Ali, recimo, mi smo u ovom trenutku morali da se borimo sa tim da se neka radna mesta opisuju kao radno mesto portira s ove i s one strane ulice. To nema smisla. Međutim, imate radno mesto u sudu, npr. Radno mesto u sudu tipično je, isto je u većini sudova. Međutim, desi se da je sve u opisu radnog mesta isto i svi zahtevi tog radnog mesta su isti, ali u Sudu za organizovani kriminal situacija je posebna, zbog posebnih rizika. Mogli bismo da uvedemo radna mesta u Sudu za organizovani kriminal. Mislimo da to nema smisla. Opisuje se radno mesto koje je isto, ali kada je to radno mesto u Sudu za organizovani kriminal očekujemo da će biti korektivni koeficijent za taj poseban uslov.
Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Marko Atlagić.
Evo, poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovana ministarko sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, zaista predlažem da se amandman odbije, iz razloga što je neadekvatan, nepotreban, negirajući, jer negira utvrđivanje ne samo koeficijenta, nego i osnovice, a to znači nije transparentan. Moram da kažem da predlagači amandmana nisu ozbiljno mislili kada su ovaj amandman predložili. Zamislite gospodo prosvetni radnici, vi koji radite u predškolskim ustanovama, osnovnim školama, srednjim školama, visokom obrazovanju, vi u zdravstvenim ustanovama, da prethodni govornik zajedno sa akademskom čestitošću predlaže da se ukine koeficijent i osnovica, drugim rečima – da ostanete bez plate. Ne mogu da verujem da to ipak predlaže docent jednog fakulteta i jedan bivši predsednik Vlade u ovoj Skupštini. Zaista, kada bi to učinili onda ne bi ni ostvarili reforme za koje se zdušno zalagao i naš predsednik Vlade, i ne samo da se zalaže, već i provodi čitava Vlada Republike Srbije, a upravo javni sektor jedan je od stubova sveukupne reforme za koju se svi skupa, na neki način zalažemo. Zaista mi nije jasno zašto su predložili ovaj amandman. S tim više, što nikad od preko 2000 amandmana nisu bili kada je trebalo glasati, nego na tri amandmana. Prema tome, mislim da predlog nije adekvatan, na neki način i neozbiljan. Poštovana predsednice, na kraju, pošto me je predlagač amandmana uvredio naočigled građana Republike Srbije i svih narodnih poslanika, akademska čestitost, na posebnoj sednici, ja ga još jedanput pozivam, jer to traže i njegovi studenti, da mi se izvini. Smatram pošto je dva dana prošlo, da je akademska čestitost proradila ili savest, ali ako zaista to ne učini, smatraću da je to zaista akt ličnog vaspitanja. Hvala.
Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković.
Uvažena ministarko, mi smo vezali ovaj član o koeficijentima, član 8. sa članom 7. Razmišljali smo kako da predložimo neka bolja rešenja, ali to je jako teško u ovom konceptu. Zaista je zabrinjavajuće ovo što ste malopre rekli da, kako vi kažete, početni koeficijenti ostaju isti, osnovica ostaje ista, prema tome plata ostaje ista. To je vaša rečenica koju ste rekli pre pet minuta. Onda je u nastavku došla izjava koja kaže da za sve one lokalne uprave koje ne budu imale sredstava, predviđeno je da osnovica može biti smanjena. Znači, to je takođe izjava od pre nekoliko minuta. U nastavku te izjave, vi ste rekli – treba li da namećemo lokalnim upravama obavezu koju oni ne mogu da ispoštuju? Pričali smo ovde mesecima o tome koliko su lokalne uprave ugrožene pre svega zbog politike SNS u prethodnom periodu i Vlade Republike Srbije koja je nametnula ogromne obaveze lokalnim upravama, smanjile transfere, došli smo u situaciju da mnogi gradovi i opštine sada nemaju sredstava za funkcionisanje. Grad Užice je recimo donosio odluku pre mesec dana da se zaduži 200 miliona dinara, sa obrazloženjem da će najveći deo sredstava ići u tekuću potrošnju i za plate. Znači vi sada posredno prenosite poruku da će u narednom periodu sve one lokalne uprave, u ovom slučaju Grad Užice, ako ne budu imali sredstava, a neće imati sredstava doneti odluku da se smanji osnovica i da se svim ljudima smanje zarade. Mi smo ukazivali u nekoliko prethodnih članova koliko je važno da se posvećeno obrati pažnja na ono što govorimo i amandmane koje predlažemo, vi ste izbegli tu priliku i potvrda da smo bili u pravu jeste upravo ovaj stav koji se odnosi na član 8. i na član 7. Hvala.
Reč ima ministarka.
Samo bih da iskoristim priliku što je pomenuta ova osnovica koja može, ako je to neophodno da bude i manja u slučaju lokalnih samouprava. Vraćamo se na to da ovaj zakon uvodi red. Jedan je od mnogo koraka koje moramo da preduzmemo da bi uveli red u državu. Kako ga uvodimo? Koeficijenti mere odnos vrednosti rada, a osnovica meri platežnu moć budžeta Srbije, kao i budžeta jedinica lokalnih samouprava. Svaka jedinica lokalne samouprave odgovara za svoj rad i finansira svoj rad i svoje nadležnosti. Dakle, ukoliko jedinica lokalne samouprave nema sredstava mora da se uskladi i da plati manje plate kao što je to bio slučaj već sa republikom, koja je smanjila plate onda kada smo neodgovornom politikom iz prošlosti nasledili ubrzano rastući dug države. Moramo biti odgovorni u budućnosti. To ne znači da će se plate nekome nužno smanjiti, naprotiv, u većini lokalnih samouprava plate jesu niže nego što bi bile kada bi se sada svi koeficijenti preračunali na istu osnovicu i najverovatnije će ostati iste. Isto tako, dali smo i instrument za rešavanje viška zaposlenih,na samoj jedinici lokalne samouprave je da odluči da li će se u svoj budžet uklopiti tako što će da ima veći broj zaposlenih sa manjom platom ili manji broj zaposlenih sa istom platom. To je autonomija lokalne samouprave. Ako kao društvo, ako kao republika, kao Srbi želimo da neka kategorija zaposlenih u celoj zemlji ima istu platu, bez obzira na to koja je platežna moć njihovih lokalnih samouprava i to možemo da uredimo. To se onda uređuje republičkim transferima.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kako to štetočinska vlast SNS vodi lokalne samouprave? Evo ovako ću da objasnim. Neka druga vlast je 2009. godine zadužila Grad Požarevac za 493 miliona dinara sa deviznom klauzulom radi pokrivanja dnevne likvidnosti budžeta Grada Požarevca. Sada, to je urađeno bez ekonomske analize efekata, bez ikakvog ekonomskog opravdanja, na kursu evra 90 dinara. Grad Požarevac je vratio 150 miliona dinara više kredita i to bi možda bilo opravdano, da svake godine zbog nesposobnosti DS koja je tada vodila GradPožarevac, svake godine je vraćeno 20 miliona evra neutrošenih para zbog nedostatka projekata, budžetskih korisnika u budžet Grada Požarevca. I to je bilo malo nego ste morali da zadužujete grad. Zašto, da bi ste čuvali kapital banaka. Čuvali ste kapital banaka i zato su građani Požarevca plaćali štetu.
Jovan Marković po amandmanu.
Uvažena ministarko, da vas još jednom pozovem da razmislite o svemu ovome što pričamo i o amandmanima koje smo predložili i da kolegi Arsiću takođe kažem da većina tih ljudi, koje danas pominje, koji su nekada bili u DS, sada su u SNS ne samo u Požarevcu, nego i na mnogim drugim mestima, u mnogim drugim lokalnim upravama. Kao potvrda onoga što sam govorio sve vreme, hoću vam kažem sledeće - vi ste iskoristili u jednom trenutku vašeg izlaganje termin kada kažete – finije štimovanje, u smislu da oni koji budu finije štimovali radna mesta, koji budu iskoristili priliku da iz postojeće mase, mislim, loš je termin, složićete se, naprave određene uštede, mogu da biraju. Sve vreme pokušavam da vam kažem da ima bezbroj primera, pre svega, u lokalnim upravama gde su u prethodnih četiri godine primljeni ljudi koji ne znaju zbog čega su primljeni na neke poslove. Recimo, u periodu pre nekoliko godina u apoteci u Užicu primljeno je preko 150 ljudi, zbog čega su ljudi koji su zaposleni u toj ustanovi, posle primene ovog zakona, odnosno zbog čega će biti kažnjeni. Umesto da onaj koji je to radio i primao ljude nepotrebno, snosi odgovornost, bude smenjen itd, sada ćemo doći u situaciju da će primenom ovog zakona ustanove, lokalne uprave, pa i ministarstva doći u situaciju da kažu – smanjujemo osnovicu i time smanjujemo zarade. Dozvolili ste da pogrešnom politikom u prethodnih tri-četiri godine, ogroman broj ljudi u Srbiji bude na ivici egzistencije, da školovani ljudi, pre svega u obrazovanju, u zdravstvu, u socijalnoj politici sada budu dodatno kažnjeni. Smanjili su plate u prethodnih nekoliko godina, tim ljudima preko 20%, sa primenom novog zakona te plate će biti smanjene još 10%. Ono što je posebno zabrinjavajuće, umesto da kažete da će svi oni koji ne umeju da reše pitanje broja zaposlenih biti smenjivani, da gradonačelnici koji sada uzimaju kredite zbog predizborne kampanje i zapošljavaju nemilice ljude u javnim preduzećima i ustanovama, da će odgovarati i da će biti smenjeni, da neće dobiti podršku SNS, vi kažete – nema problema, neka zapošljavaju ljude koliko god mogu, ne partijski poslušno rešavaju pitanje izborna na način na koji je to predviđeno, a onda posle izbora šta? Posle izbora smanjujemo osnovice, neće biti mase zarada, neće biti mogućnosti da se isplaćuju plate i biće kažnjeni svi oni ljudi koji vredno, pošteno i profesionalno rade svoje poslove, koji danas nemaju priliku da iskažu svoje nezadovoljstvo, koji dugo nisu mogli ni da gledaju prenos sa ove Skupštine, koji ne znaju šta se priprema posle ovih izbora, što se tiče njihovih radnih mesta. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Arsić.
Pravo na repliku. Spominjanje imena. Prvo, gospođo predsednice, da vas obavestim, odnosno želeo bih da vam kažem da ako sam nešto rekao za ovom govornicom, uvek je bila istina. Ako neki put nisam bio u pravu, bio sam ubeđen da sam u pravu. To je razlika između nas i SNS, i ovih iz bivšeg režima. Govore neistine i znaju da govore neistine. Pričaju o nekom stranačkom zapošljavanju, a oni su ga pravili. Pričaju o gradonačelniku Požarevca Miodragu Mikiju Milosavljeviću, koji je potrošio tri i po miliona evra za zaštitu vodoizvorišta Požarevac i rekao – Požarevac 25 godina ne mora da brine za pijaću vodu. Pre mesec dana smo ukinuli vanrednu situaciju zbog nedostatka pijaće vode i taj nikad nije kročio u SNS, bio je vaš eksponent. To što sada više nije sa vama i dalje je vaš problem, jer je u vaše ime i za vas radio sve to što je radio. Verovali ste mu i podržavali ga da bude opet kandidat za gradonačelnika. Sada što smo ga pobedili mi iz SNS na izborima, to je drugi problem. Kada izgubi čovek, onda ga se odričete, a dok je na vlasti dobar vam je. Kažite lepo, izvadite tačne podatke u kojoj opštini, imenom i prezimenom. Nemojte da vam donosim ja spiskove iz opština i da vam pronađem gde ste sve ljude zapošljavali, da vidimo koliko je to Bojan Pajtić zaposlio samo za godinu dana, milijardu dinara više ima platni fond. O čemu pričate vi? Stranačkom zapošljavanju, ali o svom, našeg nema. Našeg nema, izbrišite to konačno, inače i ovako će narod na izborima da vas obriše.
Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić, ovlašćeni.
Predsednice, prvo iz drugog razloga sam se javio. Ne znam što dozvoljavate da viču na nas, evo klecaju mi kolena, sav sam se uplašio. Javio sam se da vas pitam koliko vremena ima poslanička grupa DS, da bismo lepo rasporedili i govorili o amandmanu. Ove besmislice, to nas nimalo ne dotiče. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Jovan Marković.
Da li je replika?
Da, replika.
Hvala vam. Poštovani kolega Arsiću, dali ste mi priliku da možda u dva minuta kažem ono što je već duže vremena u nekom kontekstu amandmana hoću da prenesem ministarki. Recimo primer grada Niša. Godine 2012. na povremenim i privremenim poslovima u gradu Nišu i institucijama grada je bilo angažovano ne znam koliko ljudi, to je koštalo oko 200 miliona na godišnjem nivou. Godine 2016. to je 800 miliona, 15 milijardi, ministarka je izašla pa ne može da čuje, još jednom da ponovim, 15 milijardi je u budžetu Republike Srbije odvojeno u poziciji za zapošljavanje na privremenim i povremenim poslovima za 2016. godinu. To je 30.000 ljudi sa 30.000 dinara primanja. Ti ljudi se danas nemilice pred izbore zapošljavaju u javnim preduzećima, u javnim ustanovama, u gradskim upravama. Više ljudi ne mogu da nađu stolice gde mogu da sednu. U Užicu imate primere, gde je radilo tri službenika na jednom radnom mestu, odnosno u jednoj kancelariji i sada ih je 15. Pričamo o tome da će posle ovih izbora to neko morati da plati. Znači, pored tih 15 milijardi koje ovde planirate za takve aktivnosti i kredite koje uzimate u Užicu je pre mesec dana doneta odluka da se uzima 200 miliona dinara kredita kako bi se pokrili tekući troškovi, kako bi se završila kampanja o kojoj se ovde priča. I dodatno posle svega što tu planirate na tim pozicijama imate u planu i sledeće – posle izbora neće biti više novca, plate moraju ići još više dole. Biće i dalje kažnjeni ljudi koji rade u obrazovanju, zdravstvu, u lokalnim upravama …
Pošto ste tražili repliku, dva minuta.
…zarada za ko zna koliko procenata zbog toga što …
Hvala poslaniče. Možemo li da se vratimo na amandman? Hajde da vidimo to.
Hajde nađite mi taj iznos u budžetu. Tačan opis aproprijacije, nađite mi tih 15 milijardi. Nađite. Hajde nađite. O toj razlici i pričam. Vi znate to što govorite da nije istina, ali imate hrabrosti i obraza da kažete. Zato tako i prolazite na izborima i nemojte više da se čudite i ne morate od mene da se plašite. Plašite se od izbora, plašite se u Vojvodini od izbora, plašite se i od ovih. Pričali ste o izborima, a molili boga da ne dođe do njih. E, doći će. Doći će da konačno stavimo tačku na neke priče. Manite se više te priče oko stranačkog zapošljavanja. To je vaša autoprojekcija. Kada je bilo priče o kukavičluku, opisao sam šta je kukavica - ptica koja drugoj ptici podvali jaje. Tako da stranačko zapošljavanje kukavički podvaljujete SNS. Nećemo da ćutimo i to ćemo stalno da pričamo i da ponavljamo i dok brinete o zaposlenima u javnoj upravi i u prosveti i zdravstvu, podsećaćemo ih stalno da ste sa onih 400 hiljada radnih mesta koje su građani izgubili pokrali baš te koje sada navodno zastupate, jer su oni primali plate od realnog sektora i to ste zaboravili, pa kada ste uništili realni sektor onda ste krenuli da zadužujete državu. Jednom tome mora da dođe kraj. Nema više rasprodaje državne imovine i nema više isplata nezarađenog. Samo zarađenog, samo što je naše i kad god napadnete SNS za smanjenje plata i penzija postavite sebi jedno pitanje koliko ste odgovorni kao političari i konačno jedanput stanite pred ogledalo i kažite koliko ste sami sebi makar odgovorni kao ljudi. Nemojte više da se posipate pepelom, ko boga vas molim. (Jovan Marković, s mesta: Replika.)
Poslaniče, sada ćemo ući malo u raspravu o amandmanu. (Jovan Marković, s mesta: Samo još ovaj put.) Pa, to kažu svi tako. Nemojte da koristite to što znam da će uskoro izbori, puštam vam sve da kažete što imate, ali moramo da se vratimo na amandmane. Ne može više replika [[Jovan Marković, s mesta: Obećali ste mi repliku.]] Nisam vam obećala baš ništa. Nemojte, da završimo polako to, pa da idemo dalje na amandman. Ima još puno amandmana i ubeđena sam da ćemo reći jedni drugima sve što imamo do jutra. (Jovan Marković, s mesta: Dobro, po amandmanu onda.) Tako je, ali niste vi podnosilac. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić, SDS, ZZS. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala, poštovana predsednice. Ministarka nije tu. Hteo sam da govorim o našem amandmanu na član 8. stav 2. koji govori o tome da se početni koeficijent određuje u rasponu vrednosti početna tri platna razreda. Naš amandman je bio da se za lice koje prvi put zasniva radni odnos određuje u vrednosti najnižeg koeficijenta prvog platnog razreda platne grupe. Ovaj amandman je odbijen i generalno govori o konfuziji koju će usvajanje ovog zakona doneti, odnosno činjenici da nikakvog jasnijeg merila i kriterijuma za utvrđenje koeficijenata i kriterijuma za radna mesta neće biti. Predlagač zakona je odbio naš amandman, govorio je da će se utvrđivanje i vrednovanje radnog mesta ili zvanja prema opštim pravilima o platnim grupama dati u članu 14. Predloga zakona i kriterijuma definisanih u članu 13. Predloga zakona. Ti kriterijumi u članu 13. su: složenost poslova, kompetentnost, odgovornost, autonomija u radu, poslovna komunikacija i naročito rizični uslovi rada. Onda se kaže na kraju člana da će bliža merila za primenu kriterijuma iz stava 3. do 9. biti doneta posebnim zakonom. Znači, ovaj zakon neće definisati koje radno mesto će biti svrstano u koji platni razred, odnosno u platnu grupu. To će biti urađeno nekim drugim zakonom, u nekom drugom vremenu, od strane nekog drugog organa. Po nama, to sve ne doprinosi transparentnosti ovog zakona i zato smo smatrali da ovaj zakon ovim amandmanom i drugim amandmanima treba da bude jasniji. Nismo očekivali, naravno, da će ministarka prihvatiti, odnosno Vlada ovu našu korekciju, jer mislim da je upravo želja predlagača zakona da ništa ne bude jasno posle usvajanja ovog zakona, da se donose u narednom periodu neki podzakonski akti ili zakoni u nekom neodređenom vremenu i da taj posao, koji jeste veliki, jeste težak i koji je dve godine trebalo da se započne, neće odmaći dalje od ovog zakona, a pogotovo zato što nam idu izbori i ova Vlada sigurno neće biti u prilici da dalje brine o rešavanju ovog velikog problema koji imamo u državi Srbiji. Hvala.
Hvala. Reč ima ministarka.
Ja bih najpre da se nadovežem na prethodnu diskusiju, da još jednom ponovim da ovaj zakon neće nikome smanjivati plate, pa ni zaposlenima u lokalnim samoupravama, osim u izuzetnim situacijama kada nekome plata odskače izvan svake logike koja će se videti kada uredimo kataloge i vidimo ko koliko treba da prima, a možda sada prima mnogo više. Znači, da to bude jasno, namera ovog zakona je da uspostavi odnose, a da se kroz vreme uspostavi takođe i sistem kako će se, kad se povećavaju plate, brže povećavati onima kojima su niže u datom trenutku. Što se tiče ove diskusije od malopre, i tu bih opet da iskoristim priliku samo da naglasim da ovaj zakon, kada čitamo članove, moramo da razmišljamo o radnom mestu, a ne o pojedincu koji će posle da se vrednuje i njegov rad da se vrednuje. Radno mesto može da se vrednuje samo u prva tri razreda svake od platnih grupa. Kad i ako neki pojedinac bude imao sve veći učinak, taj pojedinac će onda napredovati u toj platnoj grupi u više platne razrede. Ali, samo radno mesto se vrednuje time što kažemo – e, ovo je radno mesto za četvrtu radnu grupu, a u okviru tih poslova svih koji su u četvrtoj platnoj grupi, u rasponu od prva tri razreda koji su otprilike 12 do 14% se različito vrednuju, možemo te sve poslove da poređamo. Pa, jedni će da počinju 2% više od nekog drugog. Međutim, da li neko započinje radni odnos ili ne, nije bitno, bitno je kakvo je radno mesto i to tu vrednujemo. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo ministar. Na naziv člana i član 9. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
U ranijem javljanju sam govorio o članu 8. i o besmislenosti da ako se tu u prvom stavu kaže da koeficijent izražava vrednost svih zahteva za obavljanje posla radnog mesta, da postoji uopšte mogućnost da bude član 9. sa korektivnim koeficijentom, jer ako je ovo sve, ne može ništa da bude korekcija svega. Naravno da treba da se razlikuju plate po nekoj matrici koja je uređena u odnosu na onoga ko više radi, ko ima teže uslove rada, opasnije itd, ali ovaj način to ne rešava. Niti je obrazloženje da je ovaj zakon po hitnom postupku, preko noći, preko vikenda, da je to toliko hitno, jer u trećem stavu ovog člana kaže se – uslovi i okolnosti pod kojima se ostvaruje pravo na korektivni koeficijent, kao i visina, utvrđuju se posebnim zakonom. To znači da i kada se usvoji ovaj zakon mi nećemo imati nikakvu novu situaciju, nego se ulazi u neki dalji proces, gde će masa nekih drugih zakona morati da definiše i koeficijente i korektivne koeficijente i radna mesta, platne razrede, grupe. Sve su to stvari koje nam govore o tome da predlagač zakona nema jasnu viziju kuda je pošao. Opet ne sporim možda dobru nameru, ali realizacija toga je katastrofalna. Taj zakon je najavljivan kao povećanje penzija od 1,5%, to je bilo mesecima, mesecima i mesecima, a proći će kao što je smanjenje subvencija za poljoprivredu po hektaru koje je smanjeno 300%, ali to niko živ ne pominje. To je tajna koju niko ne sme da kaže.
Vreme, zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade, dr Kori Udovički.
Volela bih, iako mislim da sam to pomenula i u raspravi u načelu, da još jednom obrazložim zašto je važno da se ovaj zakon donese sad, iako će zaista njegova primena da nastane tek kroz donošenje posebnih zakona kroz neko vreme, tj. od 1. januara 2017. godine. Kao što sam pomenula malo ranije, za 90 dana izračunaće se jedinstvene osnovice. Svako ko je pokušao na našem mestu da sada uređuje zarade 500.000 ljudi sa ovih desetak osnovica koje se razlikuju i do 19 puta i sa šumom propisa koja postoji, zna da je to prosto nemoguć zadatak. Mi ćemo kroz 90 dana prvo dobiti transparentne koeficijente, a kroz šest meseci ćemo imati gotov katalog koji će da prati izradu propisa. Bez ovog zakona mi nemamo osnov ni za tu zajedničku osnovicu, ni za taj transparentni katalog, za koji zapravo treba različiti delovi sistema, koji rade inače nezavisno, da rade nezavisno od nas. Mi nismo u mogućnosti, nemoguće je srediti ovu šumu bez da prvo postavimo ove uslove i baš zato što želimo da plate mogu da počnu da se uređuju na drugačiji način od 2017. godine, nama je neophodno da sad imamo gotov ovaj zakon, usvojen, da se steknu uslovi, da grunemo sa poslom na posebnim zakonima. Dolazi nova vlada, mi ćemo im ostaviti, u najmanju ruku, spreman barem jedan od ključnih nacrta tih zakona, a verovatno i dva. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo ministar. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite, gospodine Rističeviću.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam dirnut - moj kolega poljoprivrednik priča o smanjenju subvencija u poljoprivredi. Konačno da se vrati u struku i to treba da raduje. Ali, zašto su smanjeni podsticaji u poljoprivredi? Tačno je. Ali - zašto? Zato što su u ranijem periodu prekomernim korišćenjem napravljeni dugovi, pa su uzimane subvencije koje su uzimali milioneri, a milioni nisu dobijali ništa, milioneri jesu i on sam je dokaz za to. Iz toga se izrodio stan koji je, čini mi se, pripadao poznatom sportisti, od 500 hiljada evra, na Vračaru, sa tri garaže. Malo je jedna - tri. Ostali su dugovi od 10,2 milijarde, od četiri milijarde i od četiri i po, što je već isplaćeno. Ova Vlada je isplatila oko 18,5 milijardi dugova za podsticaje, jer MMF ne dozvoljava da se podsticaji isplate u potpunosti onoliko koliko bi mi želeli jer nam od toga oduzimaju dugove za one milionere koji su navodno podizali vinove zasade i zbog koga je proisteklo određeno hapšenje činovnika, koji je takvu vrstu podsticaja dozvolio. Najviše prigovora i na član 9. i na sve druge članove, gde oni traže da se briše - plate, koeficijenti itd, imamo upravo od onih koji su brisali sve redom pred sobom, ustanovljavajući predatorski kapitalizam, gde su u korist svojih prijatelja, dobitnika tranzicije, počistili stotine i stotine hiljada radnih mesta, gotovo celu privredu, gde su, i uprkos tome što se država smanjivala, što su 165.000 otpustili samo iz privatnih preduzetničkih radnji, 400.000 radnih mesta ukupno, gde su 400.000 ljudi sa koeficijentima u privredi prebacili sa prihodovne na rashodovanu stranu i često ih čujem kako traže da se smanje porezi, a povećaju penzije i plate, gotovo neverovatna alhemija, jer su oni to radili zaduživanjem, pa misle da svi to treba da rade. Često slušam prigovore baš upravo tih koji su najzaslužniji što danas poljoprivrednici nemaju podsticaje u onom obimu u kome je Vlada predvidela, jer minus od te predviđene sume od 200 miliona evra mora da se oduzme još četiri milijarde, prošle godine deset milijardi, za dugove koji su nastali u vreme kada je plaćano sve i svašta, kada su radnici ostajali praznih stomaka, praznih džepova, da tumaraju po radničkim predgrađima, a da su dobitnici tranzicije otišli na Karakorum i Maldive, da grickaju jastoge. Nisam video radnika i seljaka posle 2000. godine, od kada su došli oni na vlast, da ima čamac na Dunavu i da se popeo na Frušku Goru, samo da se popeo, a ne da je dobio subvenciju zato što se dva puta popeo na Frušku Goru, jer se moj kolega poljoprivrednik, koji se žali na podsticaje i koeficijente, govorim o koeficijentima i korekciji koeficijenata o kojima on nije govorio, on je tu korekciju tih koeficijenata dobio tako što se dva puta popeo na Frušku Goru - i to je koštalo 525.000 evra. Ispada da je svako penjanje na Frušku Goru bilo skuplje od onog Čedinog i da je državu koštalo 262.500 evra. Zato danas radnici ne mogu da odu na odmor i na Frušku Goru, da imaju čamac na Dunavu, dok se dobitnici tranzicije, prijatelji trulog DOS-a, kako je sam rekao, prijatelji mog veselog kandidata, kolege poljoprivrednika, kandidata za premijera, želim mu da u tome uspe, a i to će biti vlada u senci, vanparlamentarna, dok se oni brčkaju na Maldivima u jahtama, narod je ostao bez hleba, a u ovom poslu treba koeficijentima i korekcijom poboljšati stanje sirotinje, njihovo siromaštvo je neizdrživo za gledanje, kao što je neizdrživo za gledanje da neko na kvaran način, kroz podsticaje, uzme 525.000 evra, samo zato što se dva puta popeo na Frušku Goru. Hvala.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite, gospodine Pavićeviću.
Poštovane dame i gospodo, poštovani gospodine Bečiću, povređeni su članovi 106. i 108. Poslovnika naše Narodne skupštine, član 106. u sva tri stava i stav 108. u sva četiri stava. Mi smo taman počeli, ja mislim, jednu dobru parlamentarnu debatu o ovim zakonodavnim projektima i išli član po član, ubedili ministarku, gospodine Bečiću, da je dobro da ovaj zakonodavni projekat osvetlimo na jednoj noćnoj sednici, ministarka prihvatila, počela da učestvuje, a onda je prethodni govornik, kolega narodni poslanik odlučio da se izađe iz teme dnevnog reda. Je li ideja da raspravljamo o zakonodavnom projektu ili o nečemu što nije tema dnevnog reda?
Zahvaljujem. Smatram da nisam prekršio Poslovnik. Gospodin Rističević je u svom izlaganju o amandmanu govorio o koeficijentima, o radnim mestima, navodio razne primere, tako da, vešto je uspeo obrazlaganje zašto smatra da amandman koji je podnela grupa poslanika ne može biti prihvaćen, tako da ja, kao predsedavajući, po Poslovniku, nisam imao mogućnost da reagujem. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Marijan Rističević. Ali, kao što sam video, vi ste odlučili, i vi i gospodin Marković, da nastavite u duhu javljanja po Poslovniku. Izvolite, gospodine Rističeviću.
Član 103. i član 107. smatram da su prekršeni. Naime, kolega docent je često meni osporavao pravo na ravnopravno tumačenje zakona i ispravki zakona koje zovemo amandmanima. Ja sam se držao onoliko dnevnog reda koliko i moj kolega poljoprivrednik. Ja nisam potegao pitanje podsticaja u poljoprivredi, već moj kolega poljoprivrednik. Ja sam samo govorio o koeficijentima, iskoristio priliku da kažem kakva je to kolekcija na Fruškoj Gori bila. To je bilo moje pravo, koliko pravo mog kolege poljoprivrednika da se obrati ovoj Narodnoj skupštini. Inače, kad smo već oko pismenosti, koja se meni često spočitava, po principu da sam nepismen, nekulturan itd, pre svega želeći da me diskvalifikuju, moram reći kolegi poslaniku Pavićeviću, koji ljubi ravnopravnost demokratiji, ovo svetilište demokratije, kako sam to naziva, moram mu reći sledeće – kada upotrebljava barem on, kao predavač, kao docent na Fakultetu političkih nauka, mislim da je ispravniji izraz da kaže „prekršen je član“, a ne „povređen“. Mogu da budu povređena samo dva člana, a to su dva člana Nove stranke, posebno onaj koji u pet sati ujutru izađe u Skupštinu u nekom čudnom stanju, kada mu neko ispred Skupštine stane na ruku. Hvala.
Molim vas, gospodine Rističeviću, privedite kraju. Zahvaljujem. (Marijan Rističević, s mesta: Ne tražim da se glasa.) Gospodine Rističeviću, u pravu ste, možda zato i ne treba da dam obrazloženje jer sam iznenađen da poslanik koji je ukazao na povredu Poslovnika i kršenje Poslovnika, gospodin Pavićević, koji vrlo malo, kada su u pitanju amandmani, govori o amandmanima koji su predmet rasprave. Sve što možemo da čujemo, to su procenti i trenutni rejting po prihvaćenim ili neprihvaćenim amandmanima Nove stranke. Tako da, zamolio bih gospodina Pavićevića da sledeći put neko drugi replicira povredu Poslovnika, a ne on koji taj Poslovnik stalno krši. Zahvaljujem se, gospodine Rističeviću. Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković, povreda Poslovnika. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, ukazujem na član 107. prvi stav Poslovnika. Zaista ne znam po koji put danas na sednici, a i u prethodnim sednicama hoću da izrazim, pre svega svoje nezadovoljstvo vašim odnosom prema poslanicima opozicije, ako niste primetili vi ste danas svim poslanicima opozicije koji su ukazivali na povredu Poslovnika reč oduzimali, ili u 40, 50 sekundi, niko nije došao do minut vremena da obrazloži svoj stav. Poslanicima pozicije dozvoljavate da pričaju o svemu i svačemu, da nas vređaju, i vi to oberučke prihvatate. Taj vaš odnos, vređa inteligenciju i tražio sam upravo da li postoji neki član ili neki stav nekog člana koji to može da obrazloži. Nisam našao, ali dostojanstvo svakako vređate. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Markoviću, mada mi nije jasno zbog čega se on javio za povredu Poslovnika. Zato što pre vas povredu Poslovnika je tražio gospodin Rističević, on je govorio dva minuta, nisam ga prekinuo, kao što nisam ni vas prekinu, tako da ne razumem zašto ste se vi u stvari javili. (Jovan Marković, s mesta: Mogu li da obrazložim?) Ne možete. Ja sam vas saslušao, gospodine Markoviću. (Jovan Marković, s mesta: Ako mene prekidate sto puta, ako prekidate gospodina Pavićevića, onda je to povreda Poslovnika. ) Gospodine Markoviću, upravo javnost Srbije gleda da vi prekidate mene. Da sam ja vas saslušao. Ja sam dužan, gospodine Markoviću, da čitate Poslovnik i da se razumete u Poslovnik i da ste pročitali Poslovnik, vi biste razumeli da ja u momentu kada vi ukažete na kršenje Poslovnika posle toga moram da dam obrazloženje, i vi mi ne date da ja dam obrazloženje. Zato što nekulturno, ubacujete se, dobacujete i ne dozvoljavate da ja dam obrazloženje. Ne znam šta da radim sa vama Markoviću. Sada ću vam pročitati član – narodni poslanik je dužan da navede član ovog Poslovnika povređen postupanjem predsednika ili predsedavajućeg Narodne skupštine i da obrazloži u čemu se sastoji ta povreda, s tim da može govoriti najduže do dva minuta. Znači, ako vam ovo nije jasno gospodine Markoviću, ja ne znam šta da vam kažem. Dajem pauzu. [[Posle pauze]] Nastavljamo sa radom. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Miroslav Marinković i mr. dr Blagoje Bradić. Izvolite, dr Bradiću.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Član 9. govori o tome da korektivni koeficijent se ostvaruje na osnovu stalnih uslova za obavljanje poslova ili drugih stalnih okolnosti koje se javljaju na poslovima odgovarajućeg radnog mesta koje izuzetno nisu mogle da budu uzete u obzir pri vrednovanju poslova tog radnog mesta. Predložili smo brisanje ovog člana zato što ovako kako ste vi predstavili i obrazložili korektivni koeficijent i kada će on da se primenjuje daje velike mogućnosti, po nama zloupotrebe, kod kasnijeg određivanja plata. Ne vidim, ako ste već rekli, da će korektivni koeficijent da se koristi za policijske službenike, za vojnike, zbog čega niste naveli kada će još da se koristi, ili je to rezervisano samo za rukovodioce. Koliko sam ja vas razumeo iz dosadašnjeg vašeg izlaganja da se to odnosi na rukovodioce i ne vidim zašto bi njihov rad bio vrednovan i uvećavan korektivnim koeficijentom. To je sve merljivo i ne vidim gde je tu razlog da to ne bude jasno objašnjeno u zakonu iz tog razloga smo predložili da se ovaj član menja. Ono što smo dalje videli kroz ovaj zakon, to je da ste rukovodioce stavili u platne grupe i razrede sa ostalim zanimanjima. Mislim da bi to trebali između sebe da upoređujete. Recimo direktor kliničkog centra sa direktorom Pošte, ne znam, direktorom Elektrodistribucije, a nikako da on bude u platnim razredima sa lekarima, hirurzima koji rade u kliničkom centru. Mislim da je tu greška i da će tu biti veliki problem kod određivanja plata, kao što vi kažete za 90 dana ili za šest meseci.
Zahvaljujem. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Reč ima mr. Jovan Marković. Izvolite, gospodine Markoviću.
Uvažena ministarko, nama je potpuno jasna vaša namera i motiv da se kroz ovakve mere i predloge na neki način regulišu ta specifična zanimanja. Ali, to što vrlo često koristite termine koje ste malopre koristili, da osim u specifičnim uslovima, osim u izuzetnim situacijama itd, ostaju isti koeficijenti, ostaju iste plate, ostaju iste osnove, ali uvek se nadovezuje tu negde osim. To nama govori da vi u stvari niste još potpuno sigurni u kom pravcu ide ovaj zakonski predlog, odnosno koji je krajnji ishod onoga što se očekuje. I ako, kažem, već ne znam koliko puta, da ljudi zaista mnogo očekuju od ovog zakona, da je 500 hiljada ljudi koji su zaposleni u javnom sektoru i koji su nepravedno imali smanjenja plata i penzija zbog veoma loše politike SNS, da su očekivali da dobiju rešenje određenih stvari. Sada smo došli do zaključka da će se tek za 90 dana rešiti pitanje koeficijenata, pa onda za šest meseci da će se izraditi katalog, pa će određene mere biti primenjene tek od 2017. godine, druge neke od 2018. godine. Vi onda nama šaljete poruku da vama nije jasno u kom pravcu želimo da idemo. Nama je bilo izuzetno važno da se upravo sve specifičnosti radnih mesta na svakom mestu predvide i u svakom trenutku. Ono što je zabrinjavajuće jeste iskustvo iz prethodnih četiri godine, gde se isključivo partijskim odlukama, gde se isključivo partijskim interesima zapošljavaju ljudi. To dalje ide u tom pravcu da isključivo odlukama partijskih šefova imate određivanje ko će raditi kao spremačica u vrtiću, koju će platu imati servirka u vrtiću, domar u školi itd, itd. Pravljena je veoma velika razlika između radnih mesta zato što je neko pripadnik SNS, a ljudi koji su ili nestranački ljudi, ili su iz DS, su imali veoma velike problem upravo zbog toga što pripadaju određenojopciji, odnosno ne slažu se politikom SNS. Mi smo očekivali da će profesionalan pristup u rešavanju pitanja koeficijenata doneti pravdu. Toga u ovom predlogu nema. Hvala.
Na naziv člana i član 10. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Reč ima dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, zbog teškog nepoštovanja Poslovnika Narodne skupštine, a to činite vi gospodine Bečiću, mi narodni poslanici Nove stranke, nećemo dalje učestvovati u ovoj amandmanskoj, još jednoj noćnoj sednici Narodne skupštine. Hvala.
Ja bih pre rekao da nemate argumente za raspravu, ali pošto vas je napustio kolega, ali dobro. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Miroslav Marinković i mr. dr Blagoje Bradić. Reč ima dr Miroslav Marinković. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, gospođo ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa Boris Tadić – SDS, ZZS podnela je amandman na član 10. kojim se predviđa njegovo brisanje. Razlog za to je zato što predloženo brisanje člana kojim se uređuje katalog radnih mesta, odnosno zvanja i položaja i funkcija u javnom sektoru iz više razloga, prvo zvanja i položaja u državnim organima uređuje Zakon o državnim organima, u stvari službenicima, kao i na primer Zakonom o poreskom postupku, poreskoj administraciji, Zakonom o policiji i tako dalje. Nije moguće da se nekim podzakonskim aktom uređuje ova materija. Ovde se u zakonu sve vreme figurira pogotovo u ovom članu 10. taj katalog zanimanja koji je praktično, jedan po nama fantomski akt, koji treba da predstavlja jednu osnovicu na osnovu koje će se procenjivati u kom će rangu biti određeno zanimanje, a ono je uzrečno posledično povezano sa mnogim uslovljavanjima, koja će biti doneta u pojedinačnim zakonima, kojih za sada nema, i nisu ni predviđeni u skorijem roku, a takođe su posledično povezani sa zakonima koji postoje već i koje se odnose na te posebne, naveo sam maločas, znači Zakone o poreskom postupku i poreskoj administraciji i Zakonom o policiji. I stiče se utisak da ovakvim činom, znači brisanje praktično ovog amandmana će se možda preciznije, odnosno dati više vremena zakonodavcu da organizovanije i ozbiljnije osmisli način na koji bi klasifikovala sva ova zanimanja. Pozivanje na katalog zanimanja i na doneti zakon, odnosno poseban zakon nije dovoljno ubedljiv razlog, niti treba da stoji kao eksplicitan u zakonu. Smatramo da usvajanjem našeg amandmana će doprineti jednom ozbiljnijem i celishodnijem pristupu u rešavanju ovog problema. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Reč ima mr Jovan Marković. Izvolite, gospodine Markoviću.
Uvažena ministarko, imajući u vidu sve okolnosti koji prate dešavanja oko razmatranja Predloga ovog zakona, imajući u vidu i javnu raspravu, imajući u vidu jedan stav sindikata koji je iskazan u javnoj raspravi i ako ovde nije ispoštovan. Pre svega, imajući u vidu činjenicu da tri ili četiri godine ova Vlada priča o ovom zakonu, a da praktično nisu ostvareni po meni i osnovni i efektivni ciljevi ili neće biti ostvareni osnovni ciljevi i efekti primene ovog zakona, da ste imali veliko lutanje koje se tiče usaglašavanja sa službama i sa institucijama u smislu broja zaposlenih u javnom sektoru, nedopustivo dugo, da ste dve godine imali prostora da ustanovite broj radnih mesta, da ste vi govorili u početku da je to preko 800 hiljada ljudi, pa 450 hiljada, 500 hiljada ljudi gde je gospodin Vulin u danima kada vi kažete da ima oko 500 hiljada ljudi u javnom sektoru i da nije tako strašno stanje, izlazi sa informacijom da je to preko 750 hiljada ljudi, smatrali smo da je jako važno i korisno i dobro da se ustanovi katalog radnih mesta i da se kroz taj vid transparentnog pristupa utvrdi koliko je ljudi zaposleno, na kojim poslovima rade i kakav će biti njihov dalji napredak. Ono što nas zabrinjava jeste upravo činjenica da je ovo lutanje uslovilo da verovatno nećemo imati u dogledno vreme izrađen ovaj katalog i posebno što je zabrinjavajuće jeste da ćete informacije, stavove i odluke o tom katalogu dobijati od ljudi koji su u poslednje četiri godine praktično upropastili javni sektor, koji su prethodne četiri godine lošim radom, pre svega lokalnim upravama i preduzećima za koje su bili zaduženi, napravili haos, ljudi koji su zaposlili u prethodnom periodu ogroman broj ljudi, sada imaju obavezu da kroz koeficijente i ove kataloge o kojima se ovde govori, ispune njihova očekivanja, da im plate taj partijski radni staž, koji će biti rezultat rada tih ljudi na ovim izborima i to sve nama govori da mi u narednom periodu ne možemo očekivati pozitivne efekte od izrade ovog kataloga. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima potpredsednik Vlade, dr Kori Udovički.
Ja bih samo još jednom da podsetim sve one koji gledaju i slušaju u ovom trenutku ovu raspravu, da ne komentarišem obrazloženja amandmana onda kada ona zapravo nemaju nikakve veze sa logikom zakona ili samog člana, već to radim onda kada mislim da treba i da je dobra prilika da se razjašnjavaju norme u ovom zakonu koji jeste složen, moram da kažem u celom svetu, kada god neko pokušava na novom radnom mestu, znam to iz iskustva, da razume do kraja kako funkcionišu platni razredi, gde postoji i napredovanje i poređenje različitih poslova i slično, to je uvek složen posao i samo uveravam građane, pogotovo zaposlene u državi Srbiji da ćemo neumorno da objašnjavamo i spremni smo da svakome razjašnjavamo bilo koje dileme u vezi sa primenom ovog zakona.
Na naziv člana i član 11. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Reč ima mr Jovan Marković. Izvolite, gospodine Markoviću.
Uvažena ministarko, ja ću onda takođe neumorno da objašnjavam građanima Srbije i mojim kolegama poslanicima da je predlog ovog zakona jako loš, da je jako loše da u ovakvoj atmosferi, u nedelju u 22 časa ili u 23 časa, ili u ponoć pričamo o zakonu koji suštinski određuje sudbinu 500 hiljada ljudi i da su iskustva koja su postojala u prethodne četiri godine, kada ste zaposlili, ne vi, nego SNS preko svojih direktora preduzeća i ustanova, predsednika opština, gradonačelnika, armiju aktivista SNS, ugrozila primenu bilo kog zakona, pa i ovog zakona. Ovde se u članu 11. u stavu 1. radi o tome da se priča da radno mesto, zvanje i položaj se svrstavaju u 13 platnih grupa i to je uvod u kasniju podelu po koeficijentima, težini radnih mesta i sve ono što ste predvideli i tu se pominje samostalnost u radu, zahteva se samostalnost, odgovornost, poslovna komunikacija, kompetentnost. Uvek hoću da naglasim i to je prirodno i normalno da se od zaposlenih zahteva i odgovornost i kompetentnost. Ovde je problem u tome što su ljudi u poslednje četiri godine kao direktori preduzeća i ustanova ugrozili funkcionisanje ovih sistema, jer nemaju ni odgovornost, ni stručna zvanja, ni radna iskustva, ni kompetencije i time su doveli u veliki problem sve one zaposlene koji su na svojim nekim poslovima predano, savesno i stručno radili određene poslove. Prema tome, mi smo u svakom ovom članu, amandmanu, želeli da ukažemo na to da, dok se ne iskoreni taj problem koji je uzrok svih problema u funkcionisanju sistema, vama neće, odnosno nama pomoći, ni zaduženja koja se ovih dana planiraju po lokalnim upravama, ni ovih 15 milijardi koje ste planirali u budžetu Republike Srbije i ja ne mogu gospodinu Arsiću da objasnim, kao predsedniku Odbora za finansije, na kojoj je poziciji taj novac, ali je sigurno odvojen, za povremene i privremene poslove, koji će biti usmereni ka angažovanju ljudi iz SNS za ove izbore.
Zahvaljujem se. Na naziv člana i član 12. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Reč ima mr Jovan Marković. Izvolite, gospodine Markoviću.
Uvažena ministarko, što se tiče člana 12. tu se govori o napredovanju na istom radnom mestu iz stava 2. ovog člana, na osnovu postignutih rezultata, ostvarenih radnih učinaka iznad standardnog ili vrednovanje koje se zasniva na objektivnom i merilima utvrđenim u skladu sa posebnim zakonima i još jedan od članova koji negde podrazumeva i potpuno je prirodno i normalno da u predlogu zakona postoje ovakve stvari, ali nas praksa i iskustvo koje imamo u poslednje četiri godine potpuno demantuje i negira. Zbog toga sam predložio da se ovaj treći stav briše, odnosno da se prihvati realnost, a to je da u Srbiji već odavno nema napredovanja po stručnosti, da nema uvažavanja odgovornosti i da ljudi koji su bili školovani, koji su radili svoje poslove kako treba, na kraju su doživeli da budu šikanirani, da ostaju bez posla. Ljudi koji su imali fakultetske diplome su sada došli u poziciju da budu u drugom planu i dok ne rešimo te probleme, dok ne budemo sistem postavili kako treba, ne možemo govoriti o tome da očekujemo napredovanje od radnika, odnosno da ćemo na svakom radnom mestu uvažavati odgovornost, marljivost, stručnost i zalaganje. Hvala.
Zahvaljujem se. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović – Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Miroslav Marinković i mr dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić.
Hvala gospodine predsedavajući. Nažalost, ovo je jedini amandman koji je Vlada prihvatila od 149 amandmana podnetih na predlog ovog zakona. Ovaj amandman se odnosi na član 12. koji govori o platnim razredima i u stavu 4. govori o sredstvima namenjenim za napredovanje zaposlenih na istom radnom mestu. Mi smo videli da je Vlada napravila propust, obzirom da je Predlogom zakona već određeno da autonomna pokrajina, odnosno jedinica lokalne samouprave može određivati drugačiju osnovicu, logično je da se predvidi, da svojom odlukom u budžetu predvidi sredstva koja će se izdvajati za napredovanje. Tako da smo dopunili stav 4. time što smo dodali, brisali tačku na kraju ove rečenice i sada ona glasi, znači, stav 4. glasi: „Deo sredstava od ukupno utvrđenog iznosa sredstava za plate, namenjen za napredovanje zaposlenih na istom radnom mestu, određuje se Zakonom o budžetu, odnosno odlukom o budžetu autonomne pokrajine, odnosno jedinice lokalne samouprave“. Hvala.
Zahvaljujem. Na naziv člana i član 13. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici: Nataša Vučković, Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite gospodine Bradiću.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Gospođo ministarko, uvažene koleginice i kolege, član 13. u 1. stavu kaže: „Svrstavanje radnih mesta, odnosno zvanja i položaja u platne grupe, vrši se polazeći od kriterijuma za vrednovanje poslova koji se obavljaju na odgovarajućem radnom mestu, odnosno u odgovarajućem zvanju ili na položaju.“ Mi predlažemo da ovaj stav glasi: „Svrstavanje radnih mesta, odnosno zvanja i položaja u platne grupe, vrši se polazeći od opisa radnih mesta, odnosno zvanja i položaja utvrđenih posebnim zakonom, kao i od kriterijuma za vrednovanje poslova koji se obavljaju na odgovarajućem radnom mestu, odnosno u odgovarajućem zvanju ili na položaju.“ Amandmanom se predlaže da se prilikom svrstavanja radnih mesta posebno vodi računa o opisu zvanja i položaja koji su uređeni posebnim zakonima. Molim vas da još jednom razmislite. Mislim da naš dodatak članu čini član kvalitetnijim, jasnijim i preciznijim.
Zahvaljujem. Reč ima ministar dr Kori Udovički. Izvolite gospođo Udovički.
Rekla sam kada se amandmani ne koriste za zamenu teza, već održavaju neki, po mom sudu, iskreni pokušaj ili nesporazum, želim da razjasnim zašto smo odbili. Opis radnog mesta nalazi se u katalogu i naravno da je on polazište, znači, tu se nalazi a na osnovu opisa poslova, zapravo, koji se rade, tipičnih poslova na radnom mestu, razvrstava se radno mesto u platnu grupu i određeni od prva tri platna razreda. Međutim, kako se razvrstava, to je ono što ovaj član objašnjava, a to je pomoću kojih kriterijuma. Znači, s jedne strane imate opis. Naravno da je to polazište, a kako se razvrstava je ono što ovaj član opisuje i to su kriterijumi. Ja bih želela da iskoristim ovu priliku da naglasim, ti kriterijumi ovog puta pokazuju sveobuhvatno šta sve definiše vrednovanje jednog radnog mesta. Do sada je sklonost u našem društvu bila da se samo naglašava stručna sprema, školska sprema. Ovde imamo jasno određeno da se uzima u obzir i odgovornost i posebni uslovi rada, kao što mogu da budu rizici kojima je neko izložen i komunikacija i na dalje autonomija u radu, kompetentnost takođe. Znači, to je nekoliko različitih aspekata rada koji kod nekih, da tako kažemo, delatnosti će neki aspekti biti važni, u drugim delatnostima drugi aspekti i važno je da ih sve uzmemo u obzir, ako mislimo da poredimo poslove kojih će da bude oko 1.000, zajedno sa zvanjima, a koji opisuju poslove koji radi 500.000 ljudi. Biće veliki posao i zbog toga smo ovaj posao podelili na nekoliko posebnih zakona i zbog toga će ovaj posao da traje još do kraja ove godine. Ništa nismo pokušali da izbegnemo, već pokušavamo da na najpažljiviji i pravedan način napravimo mogućnost da samerimo sve to što u Srbiji zaposleni u državi rade.
Zahvaljujem. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Reč ima mr Jovan Marković. Izvolite.
Član 13. stav 2. govori o tome da kriterijumi za vrednovanje poslova jesu složenost poslova, kompetentnost, odgovornost, autonomija u radu, poslovna komunikacija i naročito rizični uslovi rada. Apsurd onoga što ovde jeste pomenuto, ja sam dodao još neke stvari, malo ironično, trebalo bi da stoji da je tu i lojalnost i mnoge druge stvari, ali hoću da ukažem na to, uvažena ministarko, ja zaista želim da se svi ovi kriterijumi na neki način, ne samo u zakonu nego i u praksi potvrde, ali opet hoću da naglasim da je ogroman broj ljudi u prethodnih četiri godine u sistemu javnih poslova u Srbiji bio oštećen, ne samo kroz smanjenje plata, nego zbog toga što su na vrlo odgovorne funkcije, na vrlo odgovorna mesta dovođeni ljudi koji nisu zaslužili da budu na tim mestima i koji su tim svojim činjenjem, ne činjenjem, osvetama, zloupotrebama, itd, u stvari ugrozili funkcionisanje sistema. Veliki broj ljudi koji su radili odgovorno, stručno i profesionalno na svojim radnim mestima i koji su imali ispoštovane ove kriterijume i nije tačno da danas prvi put mi namećemo javnom sektoru, javnim preduzećima, javnim ustanovama, predškolskim ustanovama i školama da se na ovakav način određuje koeficijent, odnosno da se prihvata neko radno mesto. Iole ozbiljnija institucija i ustanova je razdvajala težinu radnih mesta, razdvajala je po stručnoj spremi, ali i po odgovornosti, po specifičnim zadacima, itd, ono što je svako radno mesto i to nije novost. Novost je to da smo u poslednjih četiri godine dozvolili da ljudi bez diploma upravljaju onim ljudima koji imaju diplome, da ljudi koji nikada ništa nisu stvorili sude onima koji su nešto napravili. Da oni koji su danas u političkoj, da kažem, moći, kažnjavaju sve one ljude koji su stručni na svojim radnim mestima, da oni ljudi koji su doktori ili profesori u školama ili u nekim zdravstvenim institucijama, imaju smanjenje plata zbog toga što neki rukovodioci ne umeju da upravljaju tim sistemima. Zbog čega su ljudi koji su zaposleni u školama krivi što su došli direktori ili zbog čega su ljudi u zdravstvu krivi što imaju nesposobne direktore? Hvala.
Zahvaljujem. Na naziv člana i član 14. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Na naziv člana i član 15. amandmane u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov i zajedno narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Reč ima mr Jovan Marković.
Uvažena ministarko, mi smo u ovom članu imali, ovo je jedan od najvažnijih članova, imali smo dosta prostora, odnosno dosta prilika da iskažemo neki svoj malo drugačiji stav, odlučili smo se upravo zbog vremena koje smo imali, koje je nepristojno malo za ovako važan zakon. Da vas još jednom podsetim, mi smo predlog ovog zakona dobili negde u četvrtak uveče sa obavezom da do petka u 17 časova priložimo sve amandmane. Pokušavali smo koliko je to do nas da napravimo što bolje predloge, ali je nemoguće konsultovati i resorne odbore ili stručnu javnost ili ljude koji su zainteresovani da se u ovo uključe i bilo je nemoguće dati sve predloge. Mi smo se odlučili da izdvojimo ove tačke koje se odnose, znači tačku 10. i tačku 13. koje se posebno odnose na stručnu spremu i hoću još jednom da vam naglasim činjenicu ili problem da je ova politička opcija, ova Vlada, SNS u prethodnih četiri godine ponizila obrazovane ljude, da smo najveću cenu kao društvo platili i da ćemo tek plaćati zbog toga što ste toliko nepristojno smanjili plate ljudima u obrazovanju, zdravstvu, kulturi, lokalnim upravama. Ja mislim da osnova sa koje se počinje nije dobra, da je, pre svega, bilo važno još jednom ispoštovati, bez obzira na teške uslove u kojima država funkcioniše, sve one ljude koji mogu da budu moto razvoja društva, moto razvoja nekih svojih institucija, nekih svojih sredina u kojoj funkcionišu i rade. Ako nastavimo sa ovom osnovom da se primeni ovakav zakon i da ti ljudi dobiju još jedno smanjenje plata, i to da se desi još posle izbora, mi ćemo imati ogroman problem, ljudi odustaju, ljudi više neće da rade, ljudi idu linijom manjeg otpora i vi imate urušavanje sistema na svakom koraku. Ako je za cilj ovaj zakon imao pravdu, ako je za cilj imao da se podigne efikasnost u radu svake institucije, onda je prva i početna osnova morala biti da se uvaži znanje i rad. U ovom slučaju, to se neće desiti. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovana gospođo ministarka, ovaj član 15. je tabela. Mislim, nije ni u samom obrazloženju zakona dato zašto on izgleda ovako kako izgleda, da postoje za neke platne grupe devet platnih razreda, za neke samo tri, za neke samo pet. Sami ste rekli, tu varira od 12 do 14% raspon između prva tri platna razreda. Ono što je posebno zanimljivo je vaše obrazloženje za neprihvatanje ovog amandmana kolega koji su podneli amandman na ovaj član, kaže da se amandman ne prihvata iz razloga što nisu tačni navodi da će doći do smanjenja plata za dodatnih 10%, a onda kažete – naime, rashodi koeficijenata platnih grupa i platnih razreda predstavljaju brojčano izražavanje svrstavanja i vrednovanje radnih mesta, i tek množenjem ovih koeficijenata sa osnovicom koja bude utvrđena Zakonom o budžetu nakon početka primene ovog zakona će se znati visina plate. Znači, vi ne znate kakva će biti ta visina plate, da li će biti manja ili veća, odnosno, vi tvrdite da neće biti 10% manja. A, mi vam tvrdimo da će biti. I videćemo za godinu dana, odnosno, vi mislite da ćemo videti, nećemo videti. Srećom idu izbori, pa će se Vlada promeniti. Ali, vaša namera je da kada budete sprovodili ovaj zakon,kada dođe taj trenutak obračunavanja koeficijenata, osnovice i svega ovoga što ste napisali, da će te plate biti manje, možda ne 10, možda će biti devet, ili ne znam ni ja, neki drugi procenat, ali je činjenica da je politika ove Vlade prethodne četiri godine, a posebno poslednje dve godine, bila smanjivanje plata zaposlenih, ukidanje minulog rada, smanjenje posebnim zakonom, smanjenje penzija posebnim zakonom, što je duboko protivustavno i nepravedno, i na razne druge načine. Ovo je samo jedan od načina, ali srećom, ponavljam, idu izbori i građani će imati priliku da vas osujete u vašoj nameri. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade dr Kori Udovički.
Kao što sam rekla, ne odgovaram na diskusije koje su tendenciozne, ali u ovom slučaju postoje i dva legitimna pitanja, odnosno postoje neki izvori zabune koje želim da razjasnim. Pod jedan, politika ove Vlade je bila, pre svega, da spase zemlju od finansijskog bankrota i to je urađeno u jednom potezu, a od tada, koliko ja znam, došlo je samo do povećanja plata, a ne do njihovog smanjivanja. Ukoliko ekonomski trendovi nastave, kao što su do sada, uključujući i rast naplate prihoda, kao i strukturne reforme koje u ovom trenutku Vlada sprovodi, ja sam uverena da će naredna vlada takođe biti u mogućnosti da plate dalje povećava. To, ako bude radila, radiće preko osnovice. Da, tačno je, neodgovorno bi u ovom trenutku bilo tvrditi da znamo kolika će osnovica biti. Ali, ukoliko se ovi trendovi nastave, biće takva da će množenjem ovih koeficijenata biti moguće da se plate povećaju. U ovom trenutku želim samo da otklonim dve mogućnosti zabune. Jedna je ta da, pošto postoji jedna matrica koeficijenata trenutno u Zakonu o državnim službenicima, čiji su najviši koeficijenti viši nego koeficijenti u ovoj matrici ovde, može biti zabune da neki ljudi misle da se najviše plaćenim ljudima smanjuju plate u budućnosti. Ne, to nije tačno. Opet, možemo da objasnimo detalje, ali raspon plata koji se očekuje primenom ove matrice tačno je od minimalne plate do najviše plate u javnom sektoru koja danas važi. Znači, ne, nije pravljena matrica od koje se očekuje smanjenje najviših zarada. Kako smo došli do ove matrice, to je drugi odgovor. Došli smo na osnovu izučavanja međunarodne prakse, uz konsultacije sa Svetskom bankom i na osnovu empirijske analize kakve su naše zarade danas i gde smatramo da postoje nesrazmere. Objasniću malo više u drugim intervencijama.
Vreme. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 16. amandmane u istovetnom tekstu… (Jovan Marković, s mesta: Mogu li da dobijem reč?) Da bi neko mogao da dobije reč, mora da se javi. Na naziv člana i član 16. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević… (Jovan Marković, s mesta: Kako da se javim kad niste pročitali moj amandman?) Gospodine Markoviću, ja ne razumem. Pročitao sam amandman koji su u istovetnom tekstu podneli zajedno narodni poslanici Živković i Pavićević, zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i Aleksandra Jerkov i zajedno narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović i Dragan Šutanovac. Po tom amandmanu su govorili, i govorila je i ministarka. Vi se niste prijavili, niste bili u sistemu. Sada očekujete da ja budem vidovit da vi želite da se javite po amandmanu, i čak i ne slušate, niste čuli da sam pročitao amandman. Ne razumem vas. (Jovan Marković, s mesta: Kako se nisam prijavio? Tražim da govorim o amandmanu na član 15.) Nažalost, prešli smo na sledeći amandman. (Jovan Marković, s mesta: Šta je trebalo da radim?) Samo da se prijavite. Kada neko želi da govori od narodnih poslanika, pritisne dugme na jedinici i prijavi se. (Jovan Marković, s mesta: Prijavljen sam.) Pa, da ste bili prijavljeni, bili biste u sistemu. (Jovan Marković, s mesta: Neverovatno.) Pa, neverovatno je ovo što vi radite. Ne pratite raspravu i onda očekujete da ja budem vidovit, da ja znam kad vi želite da se javite. Stvarno nije u redu, gospodine Markoviću. Jedino taj problem imam sa vama, iz sednice u sednicu taj problem jedino sa vama. (Jovan Marković, s mesta: To imate i sa ostalima. Zato su ljudi izašli.) Nemam. Taj problem sa javljanjem nemam, imam samo sa vama. (Jovan Marković, s mesta: Ako hoćete da i ja izađem, samo kažite.) Gospodine Markoviću, samo da se prijavite kada želite da govorite, kao i ostali narodni poslanici, kao što je dobio reč gospodin Đurišić, potpredsednica Vlade i svi ostali koji se jave za raspravu. Narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Član 16. govori o osnovnoj plati funkcionera. Osnovna plata funkcionera utvrđuje se množenjem osnovice iz člana 7. ovog zakona i koeficijenta za obračun osnovne plate funkcionera koji se utvrđuje u skladu sa posebnim zakonom. Koeficijent za obračun osnove plate funkcionera iz stava 1. ovog člana određuje se u zavisnosti od kriterijuma odgovornosti u vršenju dužnosti i određene funkcije, odnosno rukovođenje organom ili delom organa itd. Mi predlažemo da se ceo ovaj član menja i da glasi – plata funkcionera utvrđuje se množenjem osnovice iz člana 7. ovog zakona i koeficijenta iz 11, 12. i 13. platne grupe, u zavisnosti od složenosti poslova koje obavlja. Amandmanom se predlaže da se plate funkcionera urede ovim zakonom, a ne posebnim, imajući u vidu da se opisom platnih grupa mogu obuhvatiti i poslovi koje obavljaju funkcioneri. Mislim da je to mnogo bolje nego praviti, izračunavati posebnu osnovicu i koeficijent za obračun plata funkcionera i mislim da bi trebalo da prihvatite naš član. Što se tiče zahteva onih sindikata o kojima sam govorio u početku, Sindikata zdravstvenih radnika, oni će biti svrstani u platne grupe bez mogućnosti, kao što vi kažete, da će biti povećane plate, neće biti povećane plate, jer se te plate isplaćuju iz doprinosa na zdravstveno osiguranje, koji su pre godinu dana sa 12,2 smanjeni na 10,2% da bi 2% otišlo prema penzijama, da bi se manje dotirale penzije u Republici Srbiji za 310 miliona evra iz budžeta. Tako da mislim da ste trebali bolje da sagledate zdravstvene radnike, ali, o tom – po tom. Nadam se, kao što kaže kolega Marko Đurišić, da ćemo na sledećim izborima moći da dobijemo šansu da to malo drugačije i kvalitetnije rešimo. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Bradiću. Reč ima potpredsednik Vlade, dr Kori Udovički. Izvolite.
Da još malo obrazložim ovu matricu. Prvo da naglasim da imamo 13 platnih grupa. Radno mesto ili zvanje razvrstava se prema složenosti, i već onim drugim kriterijumima koje smo nabrojali, poslova koji su tipični za to radno mesto u neko od platnih grupa, kada se vrednuje tako to radno mesto ili zvanje. Potom zaposleni koji postiže veći učinak, izuzetan učinak, naročiti kvalitet posla itd, može da napreduje. Kako će tačno napredovati, to je najveći zadatak koji nam predstoji u određivanju u posebnim zakonima u toku naredne godine, zbog toga što u ovom trenutku napredovanje jeste definisano i pažljivo obrazloženo samo za državne službenike. Nastavnici, zdravstveni radnici, kulturni radnici,za sada nemaju taj pojam i taj pojam i ti sistemi moraju da se pažljivo osmisle i razrade. Zašto ima više platnih razreda za napredovanje kod viših platnih grupa – zato što kod viših platnih grupa su poslovi u kojima i može da dolazi do većeg raspona u učinku. Činjenica je da u nekim najprostijim poslovima, kao što je, recimo, portir ili slično, učinak ne može da varira šest ili sedam puta. To je u skladu sa međunarodnom praksom. Na kraju da odgovorim na pitanje o funkcionerima, mada ćemo o tome malo više govoriti kada dođemo do tog člana. Plata funkcionera se, pre svega, očekujemo da će se pre svega određivati u odnosu na odgovornost koju on snosi, a ta odgovornost se po najviše, ne u svim slučajevima ali tamo gde se funkcioner nalazi u rukovodećem položaju u odnosu na zaposlene u sistemu, ta odgovornost mora da se meri radom i učinkom zaposlenih sa kojima on radi. Prema tome, matrica je teško, biće moguće sameriti neke od funkcionera u ovoj matrici, ali ne nužno sve, već će se zakonom o zaradama funkcionera određivati kolika je njihova odgovornost i meriti, sameravati sa ovom matricom u odnosu na nju. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Izvolite, sada se prijavite, gospodine Markoviću.
Poštovana ministarko, ovaj amandman koji smo podneli na ovaj član, koji je jako važan, govori o odgovornosti funkcionera i moram da se osvrnem na ono što ste rekli u prethodnom izlaganju, da je politika ove Vlade, kako kažete, bila da spase zemlju od bankrota. Moj stav je da to što ste vi imali politiku da što više ubacite novca u budžet i da time pokažete velike reforme u Srbiji, znači da ste uveli bankrot u mnoge kuće, u mnoga domaćinstva, u mnoge porodice u Srbiji…
Gospodine Markoviću, kakve sada ovo što pričate ima veze sa amandmanom? Ja ću radi građana pročitati amandman. (Jovan Marković, s mesta: Sada ću da kažem.) Ne možete sada, u ovom trenutku. Moram da pročitam amandman o kome vi ne govorite, a žalite se da mi predsedavajući vama ne dozvoljavamo. (Jovan Marković, s mesta: Sve druge ste pustili.) Znači, tekst Predloga zakona, član 16. stav 4: „Osnovna plata, odnosno naknada za rad funkcionera iz stava 3. ovog člana uređuje se u skladu sa zakonom i drugim propisom kojim se uređuje njihov položaj, srazmerno odgovornosti u vršenju dužnosti na određenoj funkciji.“ Vi ste tražili da se briše ovaj član. Ja vas molim samo da govorite o vašim razlozima zbog čega tražite brisanje ovog člana. Izvolite. (Marko Đurišić, s mesta: Poslovnik.)
Kako mi dajete reč? Jel mi dajete po Poslovniku ili kako?
Dajem vam reč na osnovu amandmana. Ja sam vas samo prekinuo da bih pročitao amandman o kojem se trenutno raspravlja, da bi javnost Srbije znala o kom amandmanu mi sada govorimo.
Hvala vam, ali vaš pokušaj da me dekoncentrišete svaki put kada govorim je zaista besmislen.
Ne, gospodine Markoviću, ja po Poslovniku moram da tražim od poslanika da govore o članu koji je predmet rasprave.
Znači, imao sam dve rečenice uvoda, gospodine predsedavajući. Sada hoću da kažem da je jedna od jako važnih stvari zbog čega su hiljade porodica u Srbiji u bankrotu upravo neodgovorno ponašanje funkcionera o kojima pričamo u ovom amandmanu. Znači, poslednji natpisi, gde, recimo, guvernerka Narodne banke, gospođa Jorgovanka Tabaković, raspisuje tender za novi dres-kod za svoje zaposlene, pa da ne navodim, javnost zna o čemu se radi i šta je bio predmet te nabavke, govore upravo o ovome što je i ministarka govorila, o bankrotu koji se dešava u Srbiji. Na svom primeru mogu da vam potvrdim kako se realizuje ta kampanja, kako je u bankrotu lokalna uprava, kako je u bankrotu država, a onda iza toga imate neodgovorne funkcionere koje sada teško možete da nagradite, to hoću da kažem, koji su spremni da kupuju nova auta, koji podižu sebi plate, podižu sebi dnevnice, koji raspolažu državnom imovinom kako se njima prohte, zato što su stali u hladovinu šinjela Aleksandra Vučića i mogu da rade šta hoće. Hoću da kažem da i ovaj amandman koji smo mi predložili i ovaj član o kome se ovde govori, neće biti dovoljan da se ispravi to stanje i ta situacija. Hvala vam.
I sami ste svesni da ste zloupotrebili Poslovnik. Ali, dopustio sam da to vide i građani Srbije. Izvolite, povreda Poslovnika, narodni poslanik Marko Đurišić.
Poštovani predsedavajući, povređen je vašim predsedavanjem član 27, koji govori da se predsednik stara o sprovođenju Poslovnika. Znači, vi pokušavate, kada god smatrate i ne sviđa vam se diskusija nekog od opozicionih poslanika, da se setite člana 106. i obaveze da poslanik govori o temi. Malo pre je gospođa ministarka, pošto nije stigla, a govorila je više od predviđenih dva minuta, da govori o amandmanu na član 15, onda je posle našeg amandmana na član 16. nastavila da govori minut i 50 sekundi o amandmanu na član 15, pokušavajući da objasni tu matricu, jer joj dva, odnosno četiri minuta nisu bili dovoljni. I vi ste sve to istolerisali. A onda ste kolegu Jovana Markovića u prvoj rečenici, kada ste vi pomislili da vam se ne sviđa njegova diskusija, prekinuli i krenuli da mu objašnjavate da on mora da govori o temi. Ja vas samo molim za isti aršin prema svima. Znači, meni nije problem što ministarka na naš amandman na član 16, koji je o platama funkcionera, govori o matrici za izračunavanje koeficijenata iz člana 15 minut i 50 sekundi, a onda nastavi preko dva minuta da odgovara nama na naš amandman i argumente koje smo joj dali. Ne smeta mi, ali hoću da čujem, jer nismo imali dovoljno vremena ni u načelnoj raspravi, ne raspravljamo u normalno vreme, argumente Vlade. Ja vas onda molim za isti aršin. Ako može gospođa ministarka duže od dva minuta, možda može neki sekund i neko od nas. Ako može ministarka da govori o sasvim drugom amandmanu i drugom članu, pa onda možemo valjda i mi ili ne može niko. Samo imajte jedan isti aršin. Hvala.
Vidite da ste govorili preko dva minuta. Kao što pojedini vaši poslanici kada govore stručno o temi, uopšte nije problem da govore duže od vremena koje imaju na raspolaganju. Ne bih ništa dalje rekao, jer ste u vašoj tvrdnji za kršenjem Poslovnika sve rekli, i ko je kršio Poslovnik, i zbog čega je kršio Poslovnik i zbog čega sam ga ja prekinuo. Što se tiče predstavnika Vlade, on ima na raspolaganju tri sata za raspravu, ima dva minuta po amandmanu, ali zbog interesa građana Srbije, ako je objašnjenje potrebno da bi ste i vi dobili obrazloženje zbog čega ste i podneli amandman, možemo da tolerišemo predstavniku Vlade, ako ne potroši ta tri sata koja su mu na raspolaganju. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite, gospodine Rističeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ko o čemu baba o uštipcima, i rešili su da se ovo oko plate funkcionera izbriše, obriše ili briše se, koliko sam ja razumeo. Mislim da sam dobro razumeo da se radi o članu 16, platama funkcionera.
Nastavite gospodine Rističeviću, nemojte da vas uznemirava ovo dobacivanje, upravo govorim o tom amandmanu o kojem niste raspravljali.
Sada ću vam reći zašto dobacuju. Oni vrlo dobro znaju šta ću ja reći. (Marko Đurišić, s mesta: Kakvu glupost, ne mogu ni da zamislim) Vrlo dobro znaju, nemojte samo vi o gluposti, molim vas. Njihovi funkcioneri ovih dana, potpredsednik stranke bivšeg režima, priča o mlekari. Funkcioner koji je primao platu 12 godina u opštini Inđija, dve godine u Pokrajini kao potpredsednik vojvođanskog vlastelina, kao potpredsednik te partije koju sami zovu prosvećnim zlom, ja ne, sami kažu da je to trulo, ja ne, ali mogu da se složim. Toliko je bilo trulo da su eto skidanjem kajmaka za vreme vršenja funkcije otvorili je mlekaru. Zamislite, skinu kajmak pre nego što otvore mlekaru. Mogu oni dobacivati, ne mogu me zbuniti. To skidanje kajmaka je trajalo dok je trajala muža naroda, a posle ostalo i za mlekaru. Bilo je i za Dubai, skijanje u julu na plus 45 stepeni, naravno vaš funkcioner ne zna kolike su to plate bile…
Gospodine Rističeviću, moram sada da vas prekinem, jer gospodin koga pominjete nije funkcioner Vlade, niti je bio funkcioner, tako da ne govorite sada trenutno o temi.
Koliko ja znam osnovna plata funkcionera. Ja govorim o funkcionerima. Plate su bile tolike da se moglo letovati u Dubaiju 10.000 evra na dan. Skijanje, kaže malo truba, miriše freon, a onda skijanje u Sloveniji. Toliko se skijao da misli da smo ga poslali na olimpijadu, Goran Ješić bi doneo medalju. Onda je ostalo i za zatvoreni bazen. Sve od plate funkcionera. Ne ja tvrdim, ovo je istina. Sve od plate funkcionera zatvoreni bazen u selu Putinci, opština Ruma. Evo gospodin Martinović zna. Takve je uslove imao da smo ga poslali na letnju olimpijadu i tamo bi osvojio, Felpsu bi bio glavni konkurent, prestigao bi Čavića, u isto vreme Čavić nije imao gde da pliva. Nije imao gde da trenira. E, tako su to oni radili i sada oni traže da se briše član 16. – plata funkcionera, znam i zašto, namučilo se to, Maldivi, ovo, ono. Bogatstvo tih funkcionera ne potiče od plata, to bogatstvo potiče od nesreća miliona ljudi da bi oni od sebe i svojih bližnjih stvorili milionere. Ja ne tvrdim da su oni prosvećeno zlo i da su truli, kako oni sami sebe međusobno nazivaju. Lako bi mi nahranili siromašne, ali nismo mogli da nahranimo te koje sam naveo funkcionere bogate, alave. Njima nikada nije bilo dosta. Ne treba siromašni da se stide svog siromaštva. Do njega su došli napornim radom, ovi bogati funkcioneri i njihovi prijatelji treba da se stide svog bogatstva, jer su došli do njega napornim radom, ali tuđim, ogromnim radom miliona ljudi koji su ostali bez posla. Hvala.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, narodni poslanik mr Jovan Marković.
Poštovani predsedavajući, ukazujem na povredu člana 109. koji u svom 2. stavu kaže da govornik treba da dobije opomenu ako i pored upozorenja predsednika Narodne skupštine govori o pitanju koje nije na dnevnom redu. Mislim da ste svesni da ste u vremenu, znači minut i 50 sekundi opomenuli gospodina Rističevića da treba da govori o temi, a onda ste sve sa tim lepim osmehom, sa jednim posebnim uživanjem pratili do petog minuta šta on govori, a veze nema sa temom o kojoj se priča. Sve vreme sam očekivao da ćete vi da prekinete taj govor, da ga pitate kakve veze mi odve što sedimo imamo sa ovom temom, a hoću i vas da podsetim, pošto vi imate običaj da se ovde govori o odgovornosti funkcionera, u ovom slučaju se radi o funkcionerima koji su na vlasti, koji po ovom četvrtom stavu… (Aleksandar Martinović, s mesta: Potpredsednik ti je funkcioner.) Nema smisla dobacivanje, možete da se okrenete da kažete gospodinu Martinoviću da mi ne dobacuje pored svih njih. Mislim da nema smisla, da i on kao istaknuti funkcioner Srpske napredne stranke dobacuje. (Aleksandar Martinović, s mesta: Šta nema smisla?)
Gospodine Markoviću, pre nego što izreknem meru i oduzmem vam vreme koje ste zloupotrebili sa kršenjem Poslovnika, ja ću morati nešto da vam kažem. Prvo, gospodine Markoviću, prvo je nekorektno od vas koji ste na isti način zloupotrebili Poslovnik, ja vas nisam kaznio, posle opomene koju sam vama izrekao za isti govor koji ste imali kao i gospodin Rističević, vi se posle toga javljate i tražite da kaznim vašeg kolegu zbog istog kršenja Poslovnika, koji ste i vi učinili u vašem izlaganju. To je malo nekorektno gospodine Markoviću. (Jovan Marković, s mesta: Jel možete tako nešto da kažete?) Moram da kažem tako. Da li sam vas prekinuo i rekao da ne govorite o temi? Jesam. Da li sam vas kaznio. Nisam. Isto tako sam prekinuo gospodina Rističevića, nisam ga kaznio i vi ste se sada javili po Poslovniku da se žalite zašto nisam kaznio gospodina Rističevića. Mislim da je stvarno nekorektno od vas. Gospodine Markoviću, vi ste magistar fizičke kulture. Bili ste predsednik opštine, nekorektno je ovo što radite. (Jovan Marković, s mesta: Gradonačelnik.) Gradonačelnik, izvinjavam se. Nekorektno je gradonačelniče, mr fizičke kulture, nekorektno je što ovo radite. Da je vašeg kolegu koji je na isti način prekršio Poslovnik kao i vi u vašem izlaganju, tražite da kaznim, a vas nisam kaznio, a pogotovo posle toga je gospodin Đurišić me kritikovao što sam uopšte vas prekinuo, jer smatra da treba da govorimo o svemu i svačemu. Mogu samo da vam izreknem meru i da vam oduzmem vreme koje ste iskoristili zloupotrebom Poslovnika, gospodine Markoviću. Dva minuta se odbija od vremena vaše poslaničke grupe. Zahvaljujem se. Na naziv člana i član 17. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković, Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i mr Aleksandara Jerkov. Na naziv člana i član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Da li želite reč? Izvolite. Narodni poslanik, Jovan Marković.
Gospodine predsedavajući, verovatno bi vama najviše odgovaralo kada bi ja izašao i da prekinem ovu agoniju, ali ja to neću naravno uraditi i pored toga što sve vreme pokušavate da mi uskratite pravo da govorim o temama. Što se tiče člana 17. smatrali smo da je pored ove formulacije koja je vezana za pripadnike Vojske Srbije i rešavanje elemenata njihove plate i angažovanje treba da se razmisli o tome da se i za policiju Republike Srbije predvide slične okolnosti, s obzirom na sva iskušenja i izazove kroz koje prolaze pripadnici Ministarstva unutrašnjih poslova u raznim situacijama, u raznim prilikama i u raznim okolnostima. Mi smo potpuno svesni da ste vi ovim zakonom napravili jedan populistički iskorak u tom smislu da kažete da ste rešili određene probleme, ali vaša izjava poštovana ministarko pre nekoliko minuta, kada ste rekli da su iz opštih kriterijuma za utvrđivanje napredovanja i povećanja zarada za prosvetne radnike, za radnike u obrazovanju i za radnike u zdravstvu, u stvari potvrdili sve one reči koje smo govorili u prethodnom periodu, da ovaj zakon nije sveobuhvatan, da ovaj zakon otvara mnoge dileme. Meni je posebno žao što ste propustili priliku da ljudima u obrazovanju i u zdravstvu podignete plate. Da li znate da danas servirke u vrtićima rade za 22 ili 23.000? Da li znate da ljudi sa šestim stepenom, recimo, stručne spreme imaju 50 evra manju platu nego što su imali pre tri ili četiri godine? Da li znate da ti ljudi isto imaju porodice i da treba da izdržavaju svoje porodice? Očito da je ministarka zauzeta. Da li imam još vremena? Očito da su i gospodin Bečić i gospođa ministarka zauzeti nekim drugim temama, da im ovo o čemu ja govorim nije važno…
Vreme, gospodine Markoviću. Nažalost nemate više vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar dr Kori Udovički. Izvolite, gospođo Udovički.
Maločas sam čula da smo propustili priliku da podignemo plate nastavnicima, zdravstvenim radnicima i slično. Prvo, njima je prvima podignuta i najviše podignuta plata onog trenutka kad je za to postojalo prostora u budžetu koji smo zaradili politikama koje smo pažljivo i fiskalno odgovorno sprovodili u protekloj godini. Drugo, koliko vidim predamnom je niz amandmana sada koji su svi jednako zasnovani na populističkom predlogu da se za svako uvećanje plata koje se utvrđuje ovim zakonom poveća to uvećanje sa 26% za prekovremeni rad na 30%, sa 110% za rad noću, nedeljom na 120% i slično. Samo molim onoga ko bude branio ove amandmane da kaže odakle će ta povećanja doći? Da li ćemo smanjivati onaj iznos novca sa kojim se plaćaju osnovne zarade, pa da se više plaćaju uvećanja ili ćemo da povećamo oporezivanje građana kako bi mogli da prikupimo sredstva da povećamo na ovaj način zarade onih koji rade u državi? Hvala.
Zahvaljujem se. Na naziv člana i član 18. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović, Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem se. Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Reč ima mr Jovan Marković. Izvolite, gospodine Markoviću.
Evo, pošto je ministarka ljubazno zamolila da kažemo odakle da se povećaju zarade i plate, iako je sada izašla, iako je rekla da je to stvar populizma, da li treba da prekinemo izlaganje dok se vrati pošto je tražila savet, ili da nastavim?
Nastavite gospodine Markoviću. Trenutak samo je ministarka…
Ali, tražila je savet, ne mogu da joj kažem ako je izašla.
Izvolite, saradnici će preneti sve ono što budete rekli. Nastavite, molim vas.
Sa vraćenim vremenom ili bez?
Vratiću vam vreme, ovih 30 sekundi.
Pa, jedan od predloga koji ministarka treba da čuje jeste vezano za ovaj drugu tačku drugog stava, to je pitanje rukovođenja koje smo ovde u amandmanu predložili i jedno od centralnih pitanja koje se tiče ovog zakona jeste upravo ta veza između rukovođenja, između funkcionera i između načina razmišljanja koje ova politička opcija ima. Ako mi spočitavate da ako predlažemo amandmane treba da kažemo i način finansiranja odakle novac za to što mi predlažemo od dežurstava preko prekovremenog rada itd, i prvo što kažete - hoćete li da povećate poreze? Ja vas pitam, pa, nepristojno je da tako nešto predlažete jer ste poreze za ove četiri godine povećali u toj meri da ljudi više ne mogu da plaćaju ni porez na imovinu, ni razne takse koje ste uveli. Ne mogu ljudi da plaćaju cene javnih usluga zbog toga što besumučno povećavate i cenu vode i cenu grejanja i cenu komunalnih usluga samo zbog toga što imate na raspolaganju političku, kako da kažem, vlast koja prikriva sve nerade, javašluke vaših ljudi koji vode i lokalne uprave i velike javne sisteme. Znači, nemojte više povećavati takse, cene javnih usluga, nemojte više povećavati porez, nego uzmite da radite. Rešenje ako tražite, savet jeste upravo da se zasuču rukavi, da postavite na važna mesta ljude koji znaju da rade i time ćete imati bolje rezultate. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Markoviću. Reč ima dr Aleksandar Martinović. Izvolite, gospodine Martinoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, DS kao što vidite o svakom amandmanu priča na isti način. Koji god amandman da dođe, iste su floskule. Ja bih pozvao poslanike DS i poslanike novog DOS-a da pozovu svoje funkcionere da prestanu da kradu i da prestanu da zloupotrebljavaju pokrajinsku imovinu. Ne znam da li je gospodin Jovan Marković upoznat sa činjenicom koju su preneli evo svi mediji u Srbiji da se upravo sada, gospodine Jovane Markoviću, u tzv. Mošinoj vili kod Novog Sada, koja je vlasništvo AP Vojvodine, a ne DS, ne Bojana Pajtića, održava sastanak, sada ćete da čujete koga, ljudi koji su, zamislite, kako za sebe kažu, budućnost Srbije. Oni su alternativa SNS – Bojan Pajtić, Čedomir Jovanović i Boris Tadić, sve neki novi ljudi. Niko nije učestvovao u vlasti, niko ni za šta nije odgovoran, niko ništa nije ukrao, niko ništa loše nije uradio za ovu državu. Sve neka nova sveža, mlada lica, nova energija, nova rešenja, neukaljani ljudi, čistih ruku, čiste savesti itd. Ko prisustvuje još tom sastanku, gospodine Jovane Markoviću, ne znam da li vam je poznato to ime. Kažu da je novi poslovni direktor, tako se zove funkcija u vašoj stranci, poslovni direktor DS, izvesni Amir Bislimi i još čuveniji funkcioner DS Dušan Elezović, čovek koji je doveo Momčila Milovića…
Vreme.
Šta vreme? Pričao po amandmanu.
Vi ste po amandmanu, a niste po replici. Izvinjavam se, gospodine Martinoviću, pošto ste imali pravo na repliku, ja sam mislio… Izvolite.
Ne, ne, ne, pričao o amandmanu. Amandman se odnosi na član 18. stav 3. tačka 2. rukovođenje. Ovo su sve rukovodioci i Bojan Pajtić i Boris Tadić i Čedomir Jovanović i Amir Bislimi, poslovni direktor DS, i Dušan Elezović. To su vam sve rukovodioci. U vili koja se zove Mošina vila, a zove se tako zato što ju je svojevremeno koristio komunistički funkcioner Moše Pijade, kod Novog Sada, dogovara se novi DOS. I kao što vidite, Jovane Markoviću, iza vas, osvrnite se, nema nikoga. Oni se ljudi dogovaraju kako da naprave neki novi DOS ne bi li prešli cenzus i onda su ostavili vas ovde da o svakom amandmanu pričate na isti način. Sada vas pitam, vas koji nam držite lekcije o poštenju, moralu, o tome zašto postoje zloupotrebe itd. zašto vi sada zloupotrebljavate pokrajinsku imovinu u stranačke svrhe? Zašto vi te sastanke ne održavate u vašim stranačkim prostorijama, nego u zgradi koja je vlasništvo AP Vojvodine, AP Vojvodina niti je vlasništvo DS, ni Bojana Pajtića, ni Borisa Tadića, ni Čedomira Jovanovića. Što se mene lično tiče i što se tiče SNS, možete da napravite ne novi DOS, nego 100 novih DOS-ova. Bićete loši kao što ste bili i dok je postojao onaj prvi DOS. Samo nemojte molim vas vi da nam držite lekcije o poštenju, o moralu, o zakonitosti, a evo večeras pravite novi DOS u zgradi koja je vlasništvo AP Vojvodine sa sve poslovnim direktorom Amirom Bislimijem. To će biti ljudi koje će da predstavljaju alternativu SNS. Oni će da otvore nova radna mesta? Oni će da povećaju plate? Oni će da obezbede socijalnu sigurnost, Bojan Pajtić, Čedomir Jovanović, Boris Tadić, Amir Bislimi, Dušan Elezović, Momčilo Milović? Nemojte molim vas, kakva je to alternativa i kakvi su vam to rukovodioci? Dakle, molim vas odgovorite mi na pitanje, pošto su vas vaše kolege, evo, ostavile samog, kako je moguće da se stranački sastanci održavaju u zgradi koja je vlasništvo AP Vojvodine? Samo nam na to pitanje odgovorite, pa ćemo onda da idemo dalje, da vidimo ko je kriv zašto nema više radnih mesta, ko je opljačkao budžet Srbije, budžet Vojvodine, Fond za kapitala ulaganja, ko je krao po pokrajinskim sekretarijatima, od kojih para se Čedomir Jovanović peo na Ande, peo ko zna gde na svetske planine. Šta je uradio Boris Tadić za vreme dok je bio predsednik Republike? Šta je uradio ovaj Dušan Elezović dok je Momčilo Milović proćerdao pare, pa umesto da se napravi dom za hendikepiranu decu „Heterlend“ u Novom Bečeju, on čovek kupio stan od firme koja je trebala da napravi taj dom? Zaustavite se malo, preispitajte sami sebe, a pre svega nam odgovorite na pitanje kako je moguće da se stranački sastanci, evo večeras, u 25 minuta do 23 sata, održavaju u zgradi koja je vlasništvo AP Vojvodine? Ja ću vam reći kako je moguće. Zato što ste vi navikli da privatizujete državu. Mi smo imali u vreme DS privatnu državu i još uvek imamo, ja mislim možda i još u vrh glave mese i po dana, privatnu AP Vojvodinu, ali mi ćemo sa tom praksom da prekinemo.
Molim vas, gospodine Martinoviću, nije danas dan za postavljanje pitanja, a i ovo nije Vlada. Molim vas, privedite vaše izlaganje kraju.
Svi ovi vaši rukovodioci iz člana 18. Predloga zakona i vašeg amandmana koji ste predložili, računajte krajem … Nemojte da ustajete, još nisam završio. (Jovan Marković, s mesta: Zašto?) Možete da stojite, ne smeta mi. Dakle, svi ovi vaši rukovodioci, Bojan Pajtić, Čedomir Jovanović, Amir Bislimi, Dušan Elezović, Boris Tadić itd, kada se završe izbori moraće da napuste i Mošinu vilu i zgradu Pokrajinske vlade i da svoje sastanke održavaju u stranačkim prostorijama. Naravno, pod jednim uslovom, da posle izbora uopšte budete imali, bilo ko od vas, organizovanu političku stranku.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, replika. Izvolite.
Ovo su verovatno oni stari kanali iz radikalne stranke. Laufer je javio gde je ko i sa kim. Očekujemo i dalje izveštaje sa tih sastanaka. Možda možemo da razgovaramo da li sede funkcioneri AP u objektima AP, s kim sede i s kim razgovaraju i da li je to dobro ili nije, ali ono što je sasvim sigurno, kada završe ovaj mandat, i oni kao i kad je prethodni mandat završio Boris Tadić, on je iz tih objekata u kojima je radio izašao, a nije mu ostao stan od jednog ili dva ara, kao vašem predsedniku posle nepunih godinu dana na prvoj državnoj funkciji kao ministar informisanja u Vladi Slobodana Miloševića, kada se gospodin Aleksandar Vučić, za vreme dok su bombe padale na glave građana Srbije, useljavao u svoj stan od jednog ara koji je dobio od Vlade. Vaš bivši predsednik stranke se useljavao u stan od dva ara i to mu je sve ostalo i to je sve uzeo od građana Srbije. Ni jedan od ovih funkcionera nije uzeto ni jedan kvadratni santimetar stana, niti bilo kog poslovnog ili drugog prostora, od strane građana Republike Srbije. To je velika razlika. Vi to niste nikada uspeli da objasnite. Naravno da posle ovih izbora nikakvih problema nećemo imati mi ni sa radom, ni sa cenzusom, ni sa bilo čim …
Isteklo je dva minuta, gospodine Đurišiću.
Hvala vam, gospodine predsedavajući, sada ću da završim.
Zahvaljujem. Reč ima mr Jovan Marković, replika. Ja se izvinjavam, gospodine Markoviću, što nisam odgovorio malopre na vaše pitanje zbog čega imam smešak. Dobio sam vest da u Novom Miloševu, u opštini Novi Bečej, SNS je za mesnu zajednicu odnela pobedu 15 prema 2. Zato mi je bio osmeh, a ne zbog izlaganja bilo kog narodnog poslanika. Tako da, izvinjavam se što vam je to zasmetalo. Izvolite, gospodine Markoviću.
Gospodine Bečiću, mene raduje što ste vi raspoloženi, ali mi je jako žao što zloupotrebljavate svoju funkciju i svoj položaj na razne načine. Upravo ste gospodinu Martinoviću dozvolili malopre da šest minuta govori van teme, opomenuli ste ga na četvrtom minutu, ali čovek je nastavio. On je autoritet, vi ne smete ništa da mu kažete i to je uredu. Ali, vi ste predsednik Skupštine, vi ste predsednik parlamenta gde se štite interesi građana i treba da ga sprečite da ne govori nešto što nema veze sa temom. Znači, ako sam otvorio temu, gospodine predsedavajući, da je SNS, da je ova vlast za prethodne četiri godine dovela hiljade porodica na ivicu bankrota, da je smanjena plata, da su smanjene penzije, da ste u svakoj kući smanjili prihode 15, 20, 30 hiljada dinara, nemojte dozvoliti da odgovor na sve to, odgovor na bankrot porodica u Srbiji bude ovo što smo slušali, što nema nikakve veze sa amandmanom. To je ono što je vaš problem. Što se tiče amandmana, da se vratim na amandman i da kažem gospodinu Martinoviću u replici na njegovo izlaganje, smanjene su plate radnicima u zdravstvu, doktorima 40.000, smanjene su plate profesorima u osnovnom i srednjem obrazovanju preko 20.000, smanjene su plate farmaceutima preko 30.000. Napravili ste bankrot porodica u Srbiji za ove četiri godine. Za to je krivo rukovodstvo o kome sam ovde u amandmanu pričao. Sva ova priča gospodina Martinovića o tome gde se ko sastaje … [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Markoviću, isteklo vam je vreme. Vi ste mnogo, mnogo toga promašili, gospodine Markoviću, i zamenili. Prvo ste sa dobijanjem reči po osnovu replike govorili o replici, a onda ste prešli na amandman. Onda ste rekli da gospodin Marković ne treba da govori. Umesto da ste rekli gospodin Martinović, rekli ste gospodin Markoviću. Sami sebe ste pomenuli, da ne treba da govori o onome što je govorio gospodin Martinović, a gospodin Martinović je samo govorio o rukovođenju. Onda ste meni takođe zamerili zašto sam ja osmehom, ne izgovarajući ni jednu reč, ali osmehom propratio vest koja je stigla do mene, da je SNS u Novom Mileševu pobedila 15 prema 2, i to ste mi zamerili što se radujem. Tako da, gospodine Markoviću, ja ne razumem šta još treba da uradim da biste vi pričali o amandmanu i koristili današnju raspravu u interesu građana Srbije. (Marko Đurišić, s mesta: Koga je pobedila?) Pošto me pita gospodin Đurišić, SNS je na izborima za mesnu zajednicu u Novom Miloševu, opština Novi Bečej, pobedila 15 prema 2. A u ta dva vaša stranka nije, gospodine Đurišiću. Izvolite, gospodine Markoviću.
Gospodine predsedavajući, ukazujem na povredu člana 107. koji u prvom stavu govori o poštovanju dostojanstva Narodne skupštine, odnosno narodnih poslanika. Hoću da vam kažem da to vaše uživanje u vređanju narodnih poslanika zaista prevazilazi sve ukuse. Nemate pravo da na takav način govorite narodnim poslanicima i da vi sudite da li sam ja nešto promašio ili sam nešto pogodio, da li nešto ne razumem ili nešto razumem. Vaše suđenje na tom mestu prerasta u jednu farsu. Ja vas još jednom molim da se uozbiljite i da budete svesni da ste predsednik parlamenta građana Republike Srbije, da ne dozvolite poslanicima pozicije, predsedavajući.
Markoviću, ja se izvinjavam, ali na ovo moram da reagujem. Prvo, ja nisam predsednik parlamenta, nego predsedavajući, ja vas molim da poštujete to, gospodine Markoviću, kao što morate da poštujete da ja, po Poslovniku, sam predsedavajući koji mora da upozori narodnog poslanika da ne govori o temi. Takođe, moram da vam objasnim da vi ne možete posle javljanja po replici i repliciranju gospodinu Martinoviću posle toga u sred repliciranja kažete – a sad ću malo da pričam o amandmanu i da se vratite na raspravu po amandmanu, a ne tražite reč na osnovu javljanja po amandmanu i onda još optužite sami sebe, pošto ste rekli, dozvolili ste da gospodin Marković, pokazujete na gospodina Martinovića, optužite samog sebe da zloupotrebljavate Poslovnik. Moramo da pređemo na amandman. Na naziv člana i član 19. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov.
Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Izvolite, Jovan Marković.
Poštovana predsedavajuća, iskreno se nadam da ćemo u narednom periodu imati malo bolju komunikaciju. Ja predlažem da se napravi pauza, pošto je vaš kolega potpredsednik Skupštine pre 15 minuta obećao da će ministarka da se vrati vrlo brzo. Ministarke nema, predlažem da se napravi pauza jer ovo što mi predlažemo onda nema nikakvog smisla.
Hvala na sugestiji, ali ako želite da pričate o amandmanu, ona je izašla zato što nije dužna da sluša priču između poslanika i dijalog oko nekih hiljaditih stvari, tako da je iskoristila da izađe.
Ona nije dužna da sluša…
Da li želite da pričate o amandmanu, poštovani kolega, ili ne želite?
Naravno da želim.
Ako ne želite, pustite ostale poslanike…
Ali želim da ministarka čuje ovo što pričam jer je vrlo važno da joj kažem zbog čega predlažem da se procenat…
Tu je njen kabinet i prenećemo. Možete zaista biti toliko uviđajni da može da izađe, ali dajte da budemo ozbiljni ljudi, a ne tračare neke sada da pričamo šta ko radi i ne radi.
Samo mi vratite vreme. Ovo je za vas tračarenje, jel?
Bože mili! Ajde, ja ću vas isključiti, pošto stvarno preterujete. Ni na šta ovo ne liči. (Jovan Marković: Slažem se da ni na šta ne liči.) Tako je i ja se slažem sa vama. (Jovan Marković: Mogu li dobiti reč?) Jovan Marković, izvolite.
Hvala, poštovana predsedavajuća. Drago mi je da je ministarka ušla u salu, a opet moram da izrazim svoje žaljenje što na ovakav način i vi nastavljate diskusiju. Ovo nije tračarenje, ovde je važna tema, ovde se radi o 500.000…
Poslaniče, budite ljubazni i već jednom govorite o amandmanu. Stvarno, niti je to nekome interesantno, niti je zabavno, niti donosi političke poene, pričanje okolo naokolo.
Tako je. Znači, ovde se radi o velikom broju ljudi koji su obuhvaćeni ovim lošim Predlogom zakona. U članu 19. planirano je da se uvećanje plata za svaki sat rada noću poveća za 26% vrednosti radnog sata osnovne plate zaposlenog. Znači, naš predlog je da se taj iznos poveća bar na 30%, zato što je činjenica da se pre svega ovaj rad odnosi na one ljude koji moraju da dežuraju, da dodatno svojim angažovanjem ostvare neki proces rada, proizvodnje itd. i da je nedopustivo da sa male osnovice, posle smanjenja plata koja su bila u poslednje četiri godine, pre svega u zdravstvu, u prosveti i u nekim drugim delatnostima, sada samo 26% povećavate za one ljude koji će dežurati noću. Znači, naš predlog je da to ide sa povećanjem od 30%, imajući u vidu da je osnova sa koje oni polaze jako niska.
Na naziv člana i član 20. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Nisu tu. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković.
Ovo je još jedan od, kako vi kažete, populističkih amandmana gde predlažemo da se uvećanje plata za svaki sat rada na dan praznika koji nije radni dan poveća sa 110%, koliko ste vi predložili, na 120% vrednosti radnog sata osnovne plate zaposlenog. Obrazloženje je takođe slično kao i za noćni rad. Mi smatramo da je nedopustivo smanjenje plata i penzija bilo u prethodne četiri godine, da je osnova sa koje se sada priča o ovom povećanju od 110% zaista niska, da su ljudi koji rade ove poslove vezani za vrlo odgovorne funkcije, vrlo odgovorna zanimanja, vrlo stručna zanimanja i da je bar ovo povećanje od 10% u odnosu na predloženo nešto što bi bilo korektno prema tim ljudima. Niste malopre bili prisutni kada smo pitali da predložimo povećanja i da kažemo data povećanja. Pomenuli ste da je nedopustivo da se povećavaju takse ili porezi. Ja se slažem sa tim. Mislim da vrlo neodgovorno politikom SNS i u prethodne četiri godine su građani Srbije dovedeni u poziciju da ne mogu da plaćaju poreze, da više ne treba da se povećavaju cene usluga javnih preduzeća i ustanova jer ljudi danas uzimaju kredite da bi se vratili određeni dugovi i potraživanja javnih preduzeća, da ste kroz sistem naplate preko izvršitelja doveli građane Srbije u veoma tešku poziciju. Žao mi je što gospodin Martinović vrlo pažljivo sluša, ali ne može da čuje od svoje okoline…
Poslaniče, o amandmanu ili ne? Za ostalo sam ja zadužena.
Ali, naš predlog je da se upravo dodatnim angažovanjem ljudi koje ste postavili na vrlo istaknute pozicije i mesta koji to nisu zaslužili, bar dodatnim njihovim angažovanjem i radom, pokuša napraviti neka dodatna vrednost, da se naprave neke dodatne usluge, a ne da se kroz poreze ide u povećanje. Hvala.
Hvala. Po amandmanu? Da.
Dame i gospodo narodni poslanici, pažljivo sam slušao prethodnog govornika. Sve sam razumeo. Jedino što ne razumem, to je zašto nismo dobili odgovore na pitanja – zašto se večeras u zgradi koja je vlasništvo AP Vojvodine, a ne DS-a, održava stranački sastanak Bojana Pajtića, Čedomira Jovanovića i Borisa Tadića, uz blagoslov novog poslovnog direktora DS-a, zaboravio sam mu ime, sada ćemo da saznamo ime, Beslini, i Dušana Elezovića. E sad, na tom sastanku je, poštovana predsednice, prisutan i gospodin Čedomir Jovanović ujednom bratskom i prijateljskom zagrljaju sa Miloradom Ulemekom Legijom, koji je 2003. godine proglašen za državnog neprijatelja broj jedan.
Poslaniče, molim vas. Javili ste se po amandmanu, molim vas.
Evo, na prvoj strani je Čedomir Jovanović, koji je alternativa Aleksandru Vučiću i SNS i politički saveznik gospodina Jovana Markovića. Ovde je bilo reči o nekim stanovima…
Poslaniče, ovde je bilo reči da se na dan praznika koji nije radni dan isplati uvećana vrednost od 120%.
Ovde je bilo reči, gospođa Gojković, o nekim stanovima od jednog ara, jednog i po ara itd, o tome kako je neko gadljiv na Vojislava Šešelja, koji je bio potpredsednik Vlade, a evo, gle čuda, fotografije Vojislava Šešelja sa tadašnjim svojim političkim saveznikom, tadašnjim predsednikom DS-a. Pa onda, lideri tadašnjeg DOS-a, funkcioneri, rukovodioci, tadašnji predsednik DS-a u pratnji…
Poslaniče, molim vas, isključili ste mikrofon. Poslaniče, isključili ste slučajno mikrofon.Na to hoću da vam ukažem. Nisam ja. Ne mogu stereo da vodim sednicu, sa vama ću posle da razgovaram.
Dakle, evo bilo je reči o svim tim temama, a pošto kažu da slika govori više od reči, evo dakle koja je alternativa SNS i Aleksandru Vučiću. (Narodni poslanik pokazuje fotografije.) Dakle, ljudi koji su ovde na fotografiji sa ljudima za koje su kasnije tvrdili da su državni neprijatelji broj jedan. Ovde su Crvene beretke, ovde je Arkan. Na ovoj slici su Živković i Arkan u prijateljskom rukovanju. Ovde su Šešelj i tadašnji predsednik DS, i na ovoj fotografiji je, gospodine Jovane Markoviću, ovaj vaš novi lider, novog DOS-a Čedomir Jovanović, koga ovako bratski i prijateljski grli Milorad Ulemek, zvani Legija. Sada vi nama objasnite lepo kako vi mislite da sa ovakvim ljudima popravite Srbiju i kako mislite da ovakvi ljudi mogu da budu alternativa Vladi Republike Srbije i SNS, i to sve večeras kada se, ponavljam, ponovo u zgradi koja je vlasništvo AP Vojvodine održava sastanak o formiranju novog DOS-a. Jedino ne znam da li ste se dogovorili da će vam premijer, ako pobedite na izborima, ostati Zoran Živković, ovaj veliki Arkanov prijatelj, ili ste u međuvremenu našli novog kandidata za premijera.
Repliku želite ili po amandmanu? Replika.
Naravno, poštovana predsedavajuća da tražim repliku, nekoliko puta gospodin Martinović je pomenuo moje ime i postavio mi nekoliko pitanja, a suštinsko pitanje koje je postavio - koja je alternativa. Nije teško, gospođo predsedavajuća biti alternativa onom režimu i onoj politici koja je ljudima koji se bave zdravstvom, doktorima smanjila platu 40 hiljada. Nije problem biti alternativa politici koja je profesorima smanjila platu 30 hiljada. Nije problem biti alternativa politici koja je u svaku kuću, u svaku porodicu u prethodnih četiri godine zavukla ruku u džep, smanjila prihode, smanjila mogućnosti i šanse za neko normalno funkcionisanje svake porodice. To što se ljudi okupljaju da se udruže protiv te politike, je vaš problem. To što je vaš problem, to znači da je nada za građane Srbije. Naš predlog jeste da postoji alternativa i da ćemo vratiti dostojanstvo i prosvetnim radnicima, i doktorima, i farmaceutima, da će ljudi imati platu vrlo brzo na nivou na kome je to bilo pre ovih svih smanjenja. Ono što sam se zaista, gospođo predsedavajuća nadao to je da vi imate malo više autoriteta od vašeg kolege Bečića, koji je dopustio pre nekoliko minuta da šest minuta gospodin Martinović priča o svemu, osim o amandmanu. Vi ste to negde presekli malo ranije, ali ono što zabrinjava, svaki put kada pomenemo koliko su građani Srbije oštećeni, koliko je svaka porodica u Srbiji oštećena, koliko su smanjene šanse za razvoj, vi pominjete neke stvari koje su potpuno nebitne, mašete nekim slikama koje niko drugi ne vidi, mašete nekim podacima koje niko ne vidi. Hvala vam.
Reč ima ministar.
Samo bih još jednom da kažem da nisam čula odgovor na moje pitanje - odakle dolazi do povećanja prekovremenog rada, odnosno raznih uvećanja o kojima će sada biti nekoliko članova. Rekli ste od povećanog zalaganja. Od povećanog zalaganja smo mi već i povećali plate ovog puta, iako se nije očekivalo da će to biti moguće. U programu sa MMF-om bilo je predviđeno da se plate ne povećavaju čitave tri godine. Ipak je postalo moguće upravo od povećanog zalaganja. Sada se pitanje postavlja, ako hoćete da uvećanja budu veća da li to znači da koeficijenti treba da rastu sporije, odnosno da osnovica treba da raste sporije, ili to znači da treba da se dižu porezi u odnosu na već visoke poreske stope koje se u Srbiji plaćaju. Drugo, ja zaista mislim da kada neko govori i obećava, ne znam kakav porast i povećanje plata i dostojanstva nastavnicima i prosvetarima, da on onda unižava njihovo dostojanstvo, jer misli da su oni naivni i da im nije jasno da u narednim godinama uvećanja plata mogu da budu onolika koliko budemo povećali budžetska sredstva inače, ćemo se u suprotnom vratiti na put ka bankrotu, na kom smo bili pre godinu i po dana. Mislim da je građanima Srbije dosta demagogije. Mislim da je vreme da im se nude alternative koje ne uključuju demagogiju i kupovinu glasova na osnovu zapravo nedostojanstvenog tretmana njih.
Replika, Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što sam rekao i pre neki dan kada je Zoran Živković obznanio da će biti novi premijer Srbije, rekao sam da je to veliki dan za srpski parlamentarizam i sa srpsku političku istoriju jer će građani Srbije konačno da znaju šta ih čeka ako novi DOS pobedi na izborima. Dobro je što je gospodin Jovan Marković danas u ime DS i tog novog DOS-a rekao ko je alternativa Aleksandru Vučiću. Dakle, da ponovim i da rezimiram, dostojanstvo prosvetnim radnicima, dostojanstvo učiteljima, vaspitačicama, lekarima, medicinskim sestrama, vratiće Bojan Pajtić, Čedomir Jovanović, Amir Bislini, Dušan Elezović, Boris Tadić. To su novi ljudi puni znanja, puni energije, znaju kako da se izbore sa ekonomskim i socijalnim problemima i naravno na čelu sa novim premijerom Vlade Republike Srbije, Zoranom Živkovićem, dobrim prijateljem Legije, Arkana, Crvenih beretki i tako dalje. I, dobro je, mi iz SNS kažemo građanima Srbije idemo na izbore sa Aleksandrom Vučićem kao liderom i vam nudimo politiku Aleksandra Vučića, a vi gospodine Jovane Markoviću ustanite i kažite nudimo politiku Bojana Pajtića, Čedomira Jovanovića, Bislinija, Elezovića, Zorana Živkovića, Borisa Tadića. Nije nikakav problem. Dakle, mi nudimo Vučića, vi nudite sve ostale, Pajtića, Bislinija, Borisa Tadića, Zorana Živkovića. Ako je to alternativa za Srbiju, znači, vraćamo se u 2000, 2001, 2002. godinu, 2003, 2007, 2008. 2010. godinu, pljačkaške privatizacije, ostavljanje ljudi bez radnih mesta, bez plata, bez dostojanstva u državu koja nema nikakav prosperitet.
Hvala vam. Reč ima Marko Đurišić, replika.
Replika. Građani Srbije su 2012. godine poverovali da Tomislav Nikolić i Aleksandar Vučić nisu ministri Slobodana Miloševića, nisu bili u Vladi kada je inflacija bila 80, 90%, kada je Srbija bila pod sankcijama, kada su građani živeli sa prosečnim platama od 20, 30 maraka, kada su plaćali taksu da izađu iz Srbije. Poverovali su da su to neki drugi ljudi i da oni mogu da sprovode neku drugu politiku. I, četiri godine, videli smo rezultate te politike. Ta politika dovela je do daljeg osiromašenja građana Srbije. Građani Srbije danas imaju, deset, petnaest, dvadeset posto manje plate i penzije nego što su to imali pre četiri godine. Građani Srbije danas žive u zemlji koju strani investitori obilaze. Građani Srbije danas žive u zemlji u kojoj vlada cenzura u kojoj se ne poštuju osnovna demokratska prava. Građani Srbije danas žive u zemlji u kojoj raste stopa kriminala, u kojoj kriminalci se oslobađaju u sudovima i imaju punu podršku političkog vrha. I, to je sve politika SNS i Aleksandra Vučića. Ja pozivam sve one koji žele da glasaju za takvu politiku i dalje propadanje Srbije da slobodno glasaju za Aleksandra Vučića i ministre iz njegove Vlade, uključujući i one koji predlažu ovaj zakon, koji u svakom svom članu krije manja prava i manje plate zaposlenih u javnom sektoru. Hvala.
Veroljub Arsić, po kom osnovu? (Veroljub Arsić, s mesta: Replika po čemu god hoćete, spominjao je i stranku, predsednika stranke, a i ja sam ovlašćeni.) (Jovan Marković, s mesta: Replika, pomenut sam tri puta.) Samo momenat, samo imam kakofoniju s jedne i s druge strane, samo momenat, recite. Izvolite. Kako da vodim sednicu ako svako viče na mene da ima pravo na repliku? Pa, vi niste ovlašćeni, vi ne možete kada se spomene DS, da vi smatrate zato što ste član, da, ali mora u pežurativnom smislu. Član 104. stav 3. sedite pročitajte dok govori Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pa nije SNS pisala istorijsko pomirenje između politike Slobodana Miloševića i Borisa Tadića, nego ste baš vi to pisali. Nemamo ništa protiv toga samo što nas optužujete za neke stvari koje ste vi radili. Ovde sada kolege poslanici pričaju o zaposlenima u javnom sektoru da ih je neko opljačkao. Pa nismo mi, nego vi. I svaki put kada obećate, kako ćete nešto da vratite, kažite – kako, baš me interesuje? Kažite - hoćete da prodate „Telekom“, hoćete da prodate „Elektroprivredu Srbije“, kažite – više, tako jedino možete da vratite. Kažite – novi guverner ima da štampa novac na Topčideru da vas vratimo u 1993. godinu ili zadužićemo državu dok sve vas ne prodamo. Zaboravili ste na realni sektor. To vas stalno podsećam. Realni sektor je taj koji izdržava sve nas ovde i javni sektor, i opštine, sve, i prosvetu, i zdravstvo. Iz realnog sektora se puni budžet. Pa, ukinuste bre 400 hiljada radnih mesta, pa rekorderi u proseku 100 hiljada radnih mesta po godini. Upropastiste bruto proizvode, samo u toku 2009. godine iz zemlje vam je izletelo 6,5 milijardi evra. Hoćete da kažete – to nije tačno. Šest i po milijardi evra su vam izneli ispred nosa i izvinite ima pravo da sumnjam da je deo tih 6,5 milijardi 2009. godine završio u džepovima kod nekog ko je tada vodio državu, a to je bila DS. Pa, jedanput raščistite konačno sami sa sobom šta to radite. Ako hoćete ponovo da zadužujete, ne može, kažite lepo građanima, neka znaju šta ih čeka. Ako hoćete ponovo da prodajete imovinu, kažite to ljudima da znaju.
Replika, vreme. Hvala. Određujem pauzu od 10 minuta.
Na naziv člana i člana 21. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem se. Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac.Reč ima narodni poslanik Jovan Marković.
Poštovana ministarko, ja vas zaista molim da uvažite naše argumente, pa ministarka opet nije tu, poštovani predsedavajući, kako sada da nastavim?
Ministarka će doći svakog trenutka, ja sam nastavio sa radom, ministarka će biti obaveštena i pridružiće nam se, a tu su članovi kabineta. Izvolite.
Hteo sam zaista da zamolim da ipak, u vremenu kada smo potpuno svesni koliko su umanjene plate doktorima, profesorima, koliko su umanjene plate stručnim ljudima, da moramo imati razumevanje za njih i da se ovaj član 21. odnosno stav 1. u ovom članu, gde se za svaki sat prekovremenog rada ima pravo na uvećanu platu u iznosu vrednosti radnog sata osnovne plate zaposlenog, uvećava za 26%. Zaista vas molim, ljudi kojima je smanjena plata u prethodnih četiri godine su podneli velike žrtve, ali ako imamo situaciju da guvernerka Narodne banke Jorgovanka Tabaković, raspisuje tender za kupovinu kožnih grudnjaka, onda možemo zaključiti da stanje nije toliko teško. I ako sad, u ovom vremenu, ona može da kupuje grudnjake za zaposlene i da vređa inteligenciju građana Srbije, onda…
Gospodine Markoviću, da li možete malo o temi? Ako ne znate o kom članu raspravljamo, ja ću vam pročitati.
…valjda možemo da nazovemo i ovaj moj predlog da je to normalan predlog borbe za ljude da dobiju povećanja za prekovremeni rad. Njima ste odredili 26% za prekovremene radove, i kažete da to mora zbog štednje, a s druge strane, imate rasipanje novca na svakom koraku. Pa ovo je primer da država i nije u tako lošoj situaciji i nemojte više govoriti o povećanju, odnosno da ste povećali zarade … [[Isključen mikrofon.]]
Vreme. Zahvaljujem. (Jovan Marković, s mesta: Opet vi.) Pa moram na dva minuta da vas isključim, gospodine Markoviću. Gospodine Markoviću, nisam vas prekidao, ja sam samo rekao ono što traže poslanici od mene, a vi ste nastavili da govorite, tako da se niste prekinuli, bili ste skoncentrisani. Ja bih vas molio da se unapred skoncentrišete o članovima o kojim raspravljamo. Ja razumem da su vas ostavili samog, da niste pripremili ovaj zakon da raspravljate o njemu i da vam je sad to problem i da morate da dve rečenice stalno ponavljate kod svakog člana o kome raspravljamo. Na naziv člana i član 22. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović, Aleksandra Jerkov. Na član 22. amandman su zajedno podneli poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković. Izvolite. (Marko Đurišić, s mesta: Kako Boris Tadić, šta pričaš predsedavajući?)
Rekli ste Boris Tadić, pa ste rekli …
Izvinjavam se, u pravu ste, izvinjavam se. Hteo sam da kažem Poslanička grupa DS, mada to u ovim danima više se ne zna šta je, tako da se izvinjavam Poslaničkoj grupi Boris Tadić.
Vratite mi vreme. Jel mi vraćate vreme ili?
Računaću vam ovih 30 sekundi. Izvolite.
Član 22. govori o uvećanju plata za pripravnosti. U prvom stavu se kaže kako uvećanje plata za svaki sat pripravnosti iznosi, po predlogu, 10% vrednosti radnog sata osnovne plate zaposlenog, a mi smo predložili da to bude 20%. Obrazloženje je slično, zaista smatramo da su neophodni koraci kako bi se svim ljudima koji rade veoma odgovorne poslove, u ovom slučaju su vezani za razne situacije gde ljudi moraju da budu u pripravnosti i da se taj koeficijent poveća na 20%, imajući u vidu da je smanjena plata mnogim ljudima u prethodnih četiri godine, da su smanjene penzije, da je osnovica sa koje se polazi nedopustivo mala i da povećanje, odnosno ovaj stepen od 10% nije zadovoljavajući. Malo pre ste me, gospodine predsedavajući prekinuli, ali moram da nastavim taj deo i zaista mislim da posle štednje gde su građani Srbijepodneli velike žrtve, gde je svaka porodica u Srbiji podnela velike žrtve, gde je ova vlast dozvolila da upravo na štednji građana…
Član 22. govori, uvećana plata za svaki sat pripravnosti iznosi 10% vrednosti radnog sata osnovne plate zaposlenog.
… navodno napravi neke velike reforme, da je nužno da u vremenu kada …
Plan pripravnosti donosi poslodavac, u skladu sa potrebama organizacija rada zaposlenog koji je za vreme pripravnosti pozvan da izvrši posao, vreme efektivnog rada po pozivu, računa se kao prekovremeni rad. A vi ste tražili da u članu 22. stav 1. menja se i glasi: „Uvećana plata za svaki sat pripravnosti iznosi 20% vrednosti radnog sata osnovne plate zaposlenog. Samo mi recite kako ima vaše izlaganje veze sa ovim što ste predložili?
Tako je. Evo upravo hoću da kažem da su ta povećanja od 10% mala, da ovi ljudi rade veoma odgovorne poslove, da je osnovica posle smanjivanja plata u prethodnih četiri godine jako niska i da je …
Isteklo je vreme gospodine Markoviću.
Pa vi ste mi opet uzeli 30 sekundi …
Pa 40 sekundi više govorite, zbog vremena koje sam vam ja uzeo. Zahvaljujem.
Ali ste me pitali upravo … [[Isključen mikrofon]]
Na naziv člana i član 23. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović, Aleksandra Jerkov. Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe DS. Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Miroslav Marinković i mr dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Predsedavajući, ja mislim da nije u redu što raspravljamo o predlogu zakona ovog Zakona bez prisustva ministra, ministarke u ovom slučaju, bez obzira na vaš poziv da diskutujemo jer će preneti članovi kabineta koji jesu sali naše diskusije. Ovde se radi o našem pokušaju da predlagača zakona ubedimo da prihvati naše amandmane, a ako predlagač zakona nije tu on to ne može da uradi i ako pređemo na sledeći amandman mi više ne možemo da se vratimo i ta mogućnost ne postoji. Mi smo ovde u ovom sazivu, znate to i sami, nekad, uvažavajući razloge zbog kojih pojedini ministri nisu mogli da budu u sali za vreme rasprave, raspravljali pre svega u načelu i bez prisustva ministra, ali rasprava u pojedinostima bez prisustva ministra i predlagača je apsolutno besmislena jer ja ne želim ovde da pričam u prazno ako predlagač nije tu i ne može da se izjasni o razlozima za prihvatanje amandmana. Ali da kažem o čemu se radi u članu 23. Radi se o uvećanju plate za minuli rad i o tome je dosta bilo u javnosti polemike kada je ovaj zakon bio u fazi nacrta. Zakonsko rešenje koje je predlagač predložio, to je da se odnosi minuli rad na svaku punu godinu rada u radnom odnosu kod poslodavca u javnom sektoru u visini od 4,04% svoje osnove plate. Mi smo smatrali da ovaj deo kod poslodavca u javnom sektoru treba da se obriše. Zbog čega? Zato što se vraćam na definiciju iz člana 1. ovog Zakona. Šta je to javni sektor? Po ovoj definiciji u javni sektor više neće spadati javna preduzeća, naravno Banka Srbije i Javni medijski servis i u ovom slučaju će određeni broj ljudi koji do sada, kojima do sada nije bila umanjena plata, jer su radili u nekom javnom preduzeću, a sada trenutno možda rade negde u državi, računato im je po zakonu koji je ova Skupština takođe donela, kada je drugačije definisala minuli rad, većini građana Srbije su umanjene plate, kako je minuli rad obuhvatao samo rad kod poslednjeg poslodavca, sada će ponovo biti samo umanjenja plata određenom broju ljudi. Ovo je dokaz kakvu politiku vodi ova Vlada i šta je namera ovog zakona. Namera je manje prava i manje plate, a ne efikasnija i bolja državna uprava i sada ja naravno ne mogu da čujem od predlagača da li ja možda nisam u pravu, da li ova ovakva definicija iz člana 23. Zakona kakvu je dala predlagač neće dovesti do smanjenja plata, jer mi mislimo da hoće. Ako je neko radio u nekom javnom preduzeću, do sada mu se računalo da je radio za državu, a radi sada u nekom državnom organu, računalo mu se da je sve vreme radio za državu, imao je na sve te godine radnog staža pravo na uvećanje za minuli rad. Sada ako se usvoji ovo neće imati i to je još jedan dodatni udar na standard građana Srbije.
Zahvaljujem gospodine Đurišiću. Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dejan Nikolić, Jovana Jovanović i Aida Ćorović. Na naziv člana i člana 24. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanik Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović, Dragan Šutanovac. Reč ima Jovan Marković.
Ja sam se i po članu 23. sigurno potpisao. Ne znam zbog čega ste…
Ali, ne možete, gospodine Markoviću, nemate vremena.
Ja sam potpisnik amandmana.
Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dejan Nikolić, Jovana Jovanović i Aida Ćorović. Niste ni Dejan Nikolić, niste ni Jovana Jovanović, a niste ni Aida Ćorović. Tako da, ne mogu da razumem na koji način mislite da diskutujete po tom amandmanu kada niste ni predlagač, a nemate vreme poslaničke grupe.
Da li sam ja podneo taj amandman? To je pitanje.
Očigledno niste, ako niste predlagač amandmana. Možete samo po amandmanu na član 24. Da li želite?
Što se tiče amandmana na član 24, on se tiče međusobnih odnosa osnova za uvećanje plata i na najbolji način ova diskusija oslikava vaš pristup prema ovoj temi i ovoj problematici. Zaista mislim da je toliko bilo pokušaja da se ljudima umanje plate i prethodne četiri godine svedoci smo da je po raznim osnovama država koristila sve mogućnosti, sve šanse kako bi se plate umanjivale. Naš koncept predlaže da se i ovo povećanje, odnosno ova osnovica od 0,4 za svaku godinu staža poveća na 0,5% i smatramo da je neophodno da se izmeni taj koncept uzimanja od zarada zaposlenih u javnom sektoru, da se ljudi moraju stimulisati za proizvodnju, za rad, za njihovo angažovanje na svakom radnom mestu. Zbog toga smo predložili ove izmene. Međutim, sam tok ove rasprave je takav da prosto ne možete da dođete do reči. Non-stop smo u situaciji da nas prekidate, gospodine predsedavajući. To očekujem i sada i da mi kažete kako je prošlo dva minuta, a minut smo se raspravljali o tome da li jesam ili nisam podneo amandman.
Da vam kažem, gospodine Markoviću, da je prošlo dva minuta. Evo, na dva minuta i 10 sekundi sam vas opomenuo da je prošlo dva minuta.
Vidim da se radujete tome i jako me raduje da ste srećni.
Gospodine Markoviću, stvarno ne znam. Izvinjavam se svim poslanicima, ali ne mogu tokom cele rasprave da gospodina Markovića usmerim da poštuje Poslovnik i ništa više. Ja neću onda imati potrebu za reakcijom. I kada vas ne opomenem, vi sami sebe pomenete. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Da li želite po ovom amandmanu, gospodine Đurišiću? Izvolite.
Poštovana ministarka, hvala vam što ste nam se pridružili. Ovaj član 24. govori o tome na koji način će se uvećavati, odnosno ostvarivati pravo na uvećanje plate kombinujući uvećanje plate za rad noću, za rad na dan praznika i za pripravnost, odnosno prekovremeni rad i pripravnost, ne za rad na dan praznika. Ovaj član predviđa i poseban, kao i gotovo svi drugi članovi, predviđaju poseban zakon kojim će se ovo urediti. Evo, sada me zanima jedan konkretan primer, zanima me da li će se u tom zakonu, recimo, naći odgovornost rukovodioca ako ne organizuje rad kako da se završi da se, recimo, ne radi noću? Zašto to pitam? Evo, sada je pola 12. Znači, negde u 10 sati, po Zakonu o radu, prešli smo na rad noću. Što se tiče nas funkcionera, poslanika, na nas se ovaj zakon, ni važeći, ni ovaj koji ćete usvojiti, nema nikakve promene, nemamo prava ni na kakvo povećanje zbog rada noću. Međutim, imaju zaposleni, zaposleni koji ovde rade u službama, koji su ovde, iako je nedelja, mnogo pre nego što je ova Skupština počela, znači, oni sada imaju prava na uvećanje, odnosno po ovom zakonu bi imali pravo na uvećanje od 26% vrednosti sata. Sada ja pitam – da li će taj novi zakon koji vi predviđate predviđati neku odgovornost? Jer, mi danas ovde nismo uspeli da dobijemo odgovor od predsedavajućeg zašto smo mi počeli rad u pet popodne, zašto ćemo da radimo ovde celu noć i da li će ovi ljudi koji rade dobiti povećanje svoje zarade zato što rade noću? Odmah da vam kažem – neće, neće, imaju pravo na 32 sata prekovremenog rada, a ostalo, uzimaju slobodne dane, zato što kažu da nema para u budžetu. Mene zanima, ako vi već hoćete ovim zakonom da uvedete neki red, da uvedete i odgovornost za nekog koji tako bahato, kao potpredsednik Bečić, zakaže Skupštinu u pet popodne, da bi mi ovde radili celu noć i time napravi troškove za budžet Srbije, i da li ćete vi predvideti tim zakonom neku odgovornost za funkcionere koji zato što ne umeju da rade ili zato što su bahati, da li će oni odgovarati za novac građana Srbije koji je potrošen bez ikakvog razloga? To mene zanima, kada donosimo ovakve zakone, jer iz člana u član ovog zakona vidimo smanjivanje prava i plata zaposlenih, a nigde ne vidimo veću odgovornost funkcionera. To sve pričate o nekim drugim zakonima. Ja vam sad navodim konkretan primer, konkretan primer za to što ovde radi stotinu ljudi, pored nas ovde u sali, koji bi po ovom zakonu trebalo da ostvare neko pravo, a to neće ostvariti, sa obrazloženjem da para nema. Tako se ne ponaša jedna socijalno odgovorna Vlada ili odgovorna, na bilo koji način, Vlada. I, hvala bogu što će biti izbori za manje od dva meseca, pa će građani toj Vladi reći – doviđenja.
Gospodine Đurišiću, kada ste već uputili pitanje… (Marko Đurišić, s mesta: Vi ako hoćete da mi odgovorite, vi siđite dole.) Ja ću vam odgovoriti. Gospodine Đurišiću, premijer Vlade gospodin Vučić je u ekspozeu rekao da će narodni poslanici da rade sve ono vreme koje je potrebno i koje je važno za građane Srbije. (Marko Đurišić, s mesta: Mi radimo, ali rade i drugi zaposleni.) Mi smo tek u šestom satu, gospodine Đurišiću, a građani Srbije očekuju da radimo bar dnevno 10 sati za njihov dobrobit i zbog njihovih interesa. (Marko Đurišić, s mesta: Rade 10 sati, ali ne 10 sati noću.) Tako da, ko ne želi da radi u interesu građana, on ne mora da sedi u sali, kao što većina poslanika vaše poslaničke grupe to i ne radi. (Marko Đurišić, s mesta: Da, ali noću se više plaća.) Ja vam tu ne mogu pomoći. Onog trenutka kada se umorite, vi možete da radite nešto drugo, a poslanici će ovde da rade u interesu građana Srbije. (Marko Đurišić, s mesta: Vidim kako rade.) Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. (Jovan Marković, s mesta: Jel mogu ja da pričam?) Gospodine Markoviću, vi ste već govorili po ovom amandmanu i već ste iskoristili vaše vreme, tako da morate da sačekate sledeći vaš amandman. (Jovan Marković, s mesta: Nije tačno.) Gospodine Markoviću, pre gospodina Đurišića vi ste govorili po ovom amandmanu. (Jovan Marković, s mesta: Nije tačno.) Kako nije tačno, gospodine Markoviću? Vi ste predlagač ovog amandmana. Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Ja sam pročitao ovaj amandman, vi ste tražili reč, govorili ste, posle toga se javio gospodin Đurišić i vi se sada ponovo javljate i želite ponovo po istom amandmanu da govorite, iako nemate pravo, i još kažete da nije tačno da ste govorili po ovom amandmanu. Ja stvarno ne razumem, gospodine Markoviću, šta se s vama dešava. (Jovan Marković, s mesta: Nisam govorio. To je peti amandman.) Neverovatno, stvarno neverovatno. Gospodine Markoviću, govorili ste pre gospodina Đurišića. (Jovan Marković, s mesta: Po ovom amandmanu nisam.) Jedino ako ste vi govorili o nečemu drugom, ali ja sam pročitao ovaj amandman, vi ste govorili, gospodin Đurišić se javio po ovom istom amandmanu, gospodina Markovića, i govorio. Ja ne verujem da se ovo dešava, gospodine Markoviću. Molim vas, skocencentrišete se. (Jovan Marković, s mesta: Pet amandmana imam…) Ja ne skrivam ništa, gospodine Markoviću. Moram da idem dalje. (Jovan Marković, s mesta: Mogu li da priđem?) Na naziv člana i član 25… (Veroljub Arsić, s mesta: Igore, dao si mi reč.) Želite vi, gospodine Arsiću, reč? Razumeo sam od strane zamenika šefa vaše poslaničke grupe da je rekao da idemo dalje i ja sam pretpostavio… (Veroljub Arsić, s mesta: Nemojte vi da razumete. On je rekao - dalje po amandmanu.) Dobro, u redu je, ako želite da govorite po amandmanu, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne mogu da se načudim o čemu pričaju moje kolege. Evo, kolega, koji se zabrojao po pitanju amandmana, priča o nekim smanjenjima, a amandman na član 24. reguliše povećanje. Ono što je zanimljivo jesu pitanja koja se postavljaju, pa sada ja pitam predstavnika Vlade – da li će i zaposlenima u AP Vojvodini, koji sada donose kafu Borisu Tadiću i Bojanu Pajtiću, da se računa noćni rad ili ne? Vidim da jako čudno deluje mrak na pojedine moje kolege poslanike, koji zaboravljaju gde se nalaze. Iskustva sa uvećanim noćnim radom Narodna skupština Republike Srbije ima, kada je tada sekretarica Demokratske stranke podigla 1,5 dinara za noćni rad u Republičkoj izbornoj komisiji. Sada vidite zašto se oni toliko sekiraju za zaposlene u javnom sektoru. Oni smatraju javni sektor svojim plenom i tako se ponašaju. Njih nije briga za realni sektor, za one koji pune budžet Republike Srbije, za njih ne važe nikakva pravila. Otimaj što više možeš. Otimaj zato što je tako naviknuto godinama u nazad, i to je taj problem. Vidi se i po članu po kome pokušava stalno da priča. Svi zaposleni u Srbiji imaju povećanje po godini radnog staža od 0,4%, a kolega traži 0,5%. On ne zna da bi tada kršili Ustav. On to ne zna. Nema veze što ćemo prekršiti Ustav, zakon, navikli su da krše sve živo samo da bi bili na vlasti. Ja se rezultatima neke vlasti nikada ne bih ponosio, jer kao što je to uradio njegov kolega u Požarevcu, da potroši milione evra i da Požarevac ostane bez vode, tako su neki ovde potrošili milione evra u Užicu i Užice nije imalo vode. Morao je Aleksandar Vučić da rešava taj problem.
Na naziv člana i član 25. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković.
Uvažena ministarko, smatrao sam da je propuštena prilika da se u nekoliko članova, o tome smo malo govorili, precizira niz ovih organizacija, agencija, udruženja stranaka, drugih organizacija koje su u prethodne četiri godine osnovane, a da se ne zna ni kako su osnovane. Zna se samo da su namenjene za zapošljavanje velikog broja aktivista SNS i da je jedini njihov zadatak kako da se u kampanji koja predstoji… [[isključen mikrofon]]
Zahvaljujem. (Jovan Marković, s mesta: Što me prekidate?) Zato što hoću da vodim sednicu. U članu 25. stav 1. menja se i glasi – zaposleni koji rade na radnim mestima koja su aktom Vlade iz člana 10. ovog zakona utvrđena kao rukovodeća radna mesta, itd. nemaju pravo na uvećanje plate iz člana 18. stav 1, pa ako možete nešto o amandmanu.
Vratite mi vreme.
Ne, neću vam vratiti vreme.
Prekinuli ste me, a ne znate da upravo govorim…
Hoćete li da govorite o amandmanu ili ne?
Da, govorio sam. Sastavni deo mog amandmana se nalazi u središnjem delu ovog predloga gde kažem, za razliku od predloženog amandmana, da se još „iza organizacija“ stavi „agencijom, udruženjima, asocijacijama i strankom ili drugim organizacijama“. O tome sam upravo govorio. Upravo sam govorio da ste u prethodne četiri godine, kao vladajuća koalicija, vladajući režim, osnovali niz agencija, niz asocijacija, niz nekih udruženja i da se novac plaća strankama iz budžeta. To niste predvideli u ovom Predlogu zakona. Moje nastojanje da u nekoliko članova ovog zakona ukažem na te propuste i da je nedopustivo da onih 15 milijardi dinara, o kojima sam govorio u nekim članovima, koji se nalaze u budžetu usmerite na zapošljavanje ljudi na povremenim i privremenim poslovima i odnosi se upravo na ove agencije, na one radnike koji su zaposleni ili će biti zaposleni zbog toga. Posledica tog zapošljavanja je upravo vezana za član 7. i član 8. koji govori o tome da ćete imati velike probleme u isplatama zarada, odnosno da će zaposleni u javnom sektoru, u mnogim lokalnim upravama doći u poziciju da im se smanjuju prihodi, odnosno zarade. Ono što je razlika između ovog našeg predloga i vašeg amandmana, odnosno predloga člana, odnosi se na završni deo gde kažete da funkcioneri nemaju pravo na uvećanje plata iz ovog člana. Mi smatramo da treba da se izvrši korekcija i da je potpuno normalno da neko ko je na rukovodećem položaju, rukovodećem mestu svojim radom, svojim zalaganjem, svojom stručnošću ostavi neke rezultate.
Zahvaljujem.
Da li je bilo u redu? Da li je po amandmanu?
Bilo je odlično i dala sam vam 12 sekundi više. Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić.
Hvala, gospođo predsednice. Dame i gospodo, naravno da pozivam da se ne prihvati. Iz kojih razloga? Iz razloga jasno navedenih u obrazloženju, u mišljenju koje smo dobili od Vlade, što će reći, zato što ovaj predlog nikakve veze nema ni sa aktom na koji se odnosi ovaj član zakona, ni sa javnim sektorom, ni sa ovim zakonom uopšte. Ako šest sati, možda više od šest sati, nakon što smo ovo pitanje jednom raspravili predlagač ovog amandmana i ja, i tom prilikom on prizna da nema nikakve veze ni sa čim ovde, mi ponovo moramo da raspravljamo i mogu da dodam još jednom – čestitam.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću po amandmanu na član 25. Iz iste partije dolaze dva predloga. Jedna grupa raspale partije predlaže da se član 25. briše, a drugi deo traži da se menja stav 1. Sad ne znam za koji su. Ako mi usvojimo njihovo prvo rešenje i izbrišemo član 25, kako ćemo onda da promenimo stav 1? Meni to nikako nije jasno. Ja bih voleo da se oni u vili Moše Pijade dogovore šta hoće, da li da brišemo član 25. ili da ga promenimo, kao što drugi deo hoće? Što se tiče te njihove socijalno odgovorne Vlade, bojim se da je to bila Vlada opštenarodne propasti, a ne socijalno odgovorna Vlada. Hvala.
Na naziv Glave III, naziv člana i član 26. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković.
Što se tiče člana 26, u 1. stavu se kaže kako zaposleni … (Aleksandar Martinović, s mesta: Da li te je Pajtić stavio na listu?) Molim vas, ako možete, gospođo predsedavajuća, Martinoviću da skrenete pažnju da ne dobacuje. (Zoran Babić, s mesta: Čovek te je prijateljski pitao da li su te stavili na listu.)
Izvinite, šta ste rekli?
Ne čujete dobacivanje?
Ne čujem.
Mene čujete kada dobacujem, a njih ne čujete.
Znači, ne interesuje vas amandman.
Samo tražim uslove da mogu normalno da govorim. Zaposleni ima pravo na naknadu plate u visini prosečne plate u prethodnih 12 meseci. To je predlog koji ste dostavili. Naš predlog je da se taj rok pomeri na 24 meseca i mislim da smo se večeras složili svi ovde, čak vidim odobravanje kolega poslanika vladajućeg režima da je nedopustivo da su se plate ljudima u obrazovanju smanjile za 30.000, doktorima 40.000, farmaceutima 30.000 i iz tog razloga bi bilo dobro, gospođo predsedavajuća i gospođo ministarka, da se ova osnova podigne na 24 meseca, jer bi time ljudi dobili priliku da sa malo veće osnove dobiju ova povećanja o kojima se ovde razgovara. Zaista vas molim, pošto je zahtev većine poslanika vlasti ovde usmeren da se prekine ova rasprava, da se ubrza, da budete svesni da je ovo veoma važan zakon, da 500.000 ljudi očekuje dobra rešenja i da je potpuno nedopustivo da se na ovakav način vodi rasprava i da nam ne dozvoljavate da kažemo svoj stav, kroz dobacivanje, prekidanje, nipodeštavanje i sve ostalo što koristite, a 500.000 ljudi je usmereno da večeras očekuje rešenja i neka poboljšanja ovim zakonom.
Hvala. Zato poslanici treba da budu tu na zasedanju, a vi ste jedini poslanik, nemojte molim vas da kritikujete ljude koji su tu i ne slažu se sa vašim amandmanima. (Jovan Marković, s mesta: Jel uredu da mi dobacuju?) Ne, slobodno sedite. (Jovan Marković, s mesta: Jel uredu da mi dobacuju?) Jednostavno, ne slažu se vašim amandmanima. Gospođa Gordana Čomić je izbacivala kompletne poslaničke klubove koji se nisu slagali sa vladajućom većinom, prema tome, dozvolite sada, poslanici mogu da negoduju barem verbalno, ili da se divimo sad svakome, to nije demokratija. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ponovo je isti problem amandman 91. jedan deo raspalog, kako to moj kolega poljoprivrednik kaže raspalog, trulog društva ili saveza partija, je tražio da se član 26. briše, a onda drugi deo iste te partije traži da se stav 1. menja. Sad opet ne znam kako ćemo ako izbrišemo član 26. kako ćemo promeniti stav 1. Meni to izgleda nemoguće, ja bih voleo da moj kolega okrene te fruškogorske gromade, da ih pita za čega su, prvo ili drugo rešenje i uzgred da upozore da ne izgaze Živkovićev vinograd. Hvala.
Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić-SDS-ZZS-ZS. Reč ima narodni poslanik Miroslav Marinković. Izvolite.
Gospođo predsednice, ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo podneli amandman na član 26. kojim smo predvideli da se stav 1. menja i glasi – za vreme odsustvovanja sa rada na dan praznika koji je neradan dan, godišnjeg odmora, plaćenog odsustva, vojne vežbe i odazivanja na poziv državnog organa, zaposleni ima pravo na naknadu plate koja se obračunava i isplaćuje u istom iznosu kao da je radio. Razlog zašto smo podneli ovakav amandman, smatramo da je mnogo realnije da on primi za te dane platu koju u tom trenutku i u trenutku u kakvom je preduzeće, firma, odnosno organizacija iz koje on potiče, kakve je imovinske moći. Moguće je da ta plata bude i manja i veća, ali je svakako realnija nego prosek za 12 meseci. Ono što smatramo i mislim da smo u pravu, ne vidim razlog zašto ministarka ne bi prihvatila. Ono o čemu, takođe, treba reći, mi smo malopre čuli u više navrata od ministarke da neće odgovarati na nesuvisle, pitanja, predloge, amandmane, s obzirom, da smo mi narodni poslanici koji imaju obavezu da u ime građana postavljaju pitanja i učestvuju u raspravi bez obzira na vreme i trenutak u kome se nalazimo, smatramo da i vi kao ministar koji je izabran, takođe, od nas, tj. od nas narodnih poslanika, onih koji su vas izabrali, imate obavezu prema građanima da date odgovore i obrazlaganja na naše predloge koji su u interesu građana, pa, ako to nije tako kako vi mislite da vama odgovara, smatramo da tako trebate i da kažete, ali da jednim nipodaštavajućim odnosom prema naporima ljudi koji ne moraju da budu obrazovani, ali mogu da budu spremniji i predstavnici naroda morate imati drugačiji odnos. Ja vas molim da ubuduće i tako postupate. Zahvaljujem.
Hvala, vreme. Javila se ministarka, samo joj ne dozvoljavate da kaže ništa.
Ja mislim da, ko god posmatra ovu sednicu, vrlo dobro vidi da ja odgovaram kad god postoji osnovano pitanje koje se odnosi na neki napor da se ovaj zakon ili bolje razume ili unapredi. Postoji ovakvo rešenje kao da je radio u ovom trenutku u Zakonu o platama državnih službenika, ali kod njih postoje mnogo manja odstupanja iz meseca u mesec u platama iz meseca u mesec, recimo, na osnovu rada noću ili dežurstva i sličnog. Pošto ovaj zakon uređuje plate za ceo državni sektor tu će se naći i javne službe kod kojih naprimer kao u zdravstvu postoje iz nedelje u nedelju, iz meseca u mesec, iz situacije u situaciju, dosta velika odstupanja u stvarnoj zaradi, s obzirom, na sva moguća uvećanja vezana za kao što rekoh dežurstva ili rad noću i slično, onda bi kod njih bilo vrlo teško odrediti, a šta to znači koliko bi taj neko zaradio da je radio. Daleko je jednostavnije onda uzeti prosto istorijsko iskustvo koje je jedna mera, nije tačno, ali je približno ono što se očekuje da bi bilo da je neko radio. Hvala.
Hvala, ministre. Na naziv člana i član 27. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković.
Uvažena ministarko, još jedan od ovih kako vi kažete, populističkih amandmana, gde sam predložio da zaposleni ima pravo na naknadu plate za vreme odsustvovanja sa rada, zbog privremene sprečenosti za rad, do 60 dana za razliku od vas koji ste predložili da to bude 30 dana. Za mene je to pitanje pokušaj da se borimo za neke ljudi koji imaju možda šansu da na nekim svojim radnim mestima dobiju neke bolje uslove i benefite. Smatram da imajući u vidu koliko su ljudi ugroženi zbog pogubne politike štednje koja se promoviše na način da se građanima i njihovim porodicama zavuče ruka u džep i da svakog meseca imaju umanjene prihode 20, 30 ili 40 hiljada i da su ljudi u obavezi da se na neki način snalaze i da im se sa uskraćivanjem ovih prava na neki način umanjuje i ta mogućnost i šansa da stvaraju za svoje porodice. U ovom slučaju smatrao sam da je potpuno u redu, da ako je to opravdana sprečenost da to bude na 60 dana i zamolio bih još jednom vas i vaše saradnike da o ovom predlogu razmislite. Hvala.
Na član 27. amandman su zajedno podneli poslanici poslaničke grupe Boris Tadić-SDS-ZZS. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala. Poštovana predsednice, poštovana ministarko, mi smo predložili da se promeni tačka 1. u članu 27. koja govori da se za vreme odsustva sa posla zbog sprečenosti radi bolesti ili povrede van rada, zaposlenom isplaćuje 100% osnovne plate umesto 65% prosečne plate kako ste vi predložili Predlogom zakona. Vaše obrazloženje za odbijanje amandmana na ovaj član je da je ovo rešenje usaglašeno kroz socijalni dijalog sa reprezentativnim sindikatima i članovima Socijalnog ekonomskog saveta Republike Srbije. Međutim, ovo rešenje krije u sebi i jedno novo smanjenje, odnosno još jedno smanjenje i udar na zarade zaposlenih koji su pogođeni ovim zakonom, a njih je preko pola miliona kako smo to više puta govorili u ova dva dana. Naime, do sada je to pravo zakonom bilo utvrđeno na najmanje 65%, pa se u nekim slučajevima kolektivnim pregovaranjem taj procenat povećavao. Ovim rešenjem vašim vi sada to više ne dozvoljavate i kao Vlada koja nije sklona da uvažava kroz socijalni dijalog ulogu sindikata koji bi trebali da brinu o pravima radnika, vi isključujete svaku mogućnost da se nekim kolektivnim ugovorima, pregovorima dođe do boljih prava radnika, samo zato što brišete tu reč „najmanje“. Mislimo da ljudi koji su sprečeni da dolaze na posao zbog bolesti teško da se može opravdati njihovo umanjenje zarade za to vreme, sem razlozima budžeta i potrebe da se štedi, ali realne potrebe ljudi koji su bolesni su verovatno da im u tim danima treba više novca, nego kada rade, jer treba da se leče, da obezbede lekove koji su sve skuplji i skuplji, da verovatno u nemogućnosti da dođu do lekara u državnoj službi zato što se čeka, zato što su gužve, možda odu kod nekog privatnog lekara i tamo plati pregled i sve to iziskuje nove troškove Sve to iziskuje nove troškove, a za to vreme mu se umanjuje plata. Smatramo da je to duboko nepravedno i da je naše rešenje mnogo pravednije s obzirom da živimo u 21. veku i da su se za neke slobode i prava radnika davno izborile neke generacije, ali izgleda da je došla neka generacija koja želi da nas vrati i pretvori sve u robove. Hvala.
Ministar ima reč.
Mislim da je ova diskusija još jedna u nizu populističkih, kao što već i prepoznaju i sami poslanici koji predlažu ove članove. Ali, mislim da je dobra vest u tome da verujem da i građani prepoznaju kada zapravo samo apelujemo na nekakva obećanja koja svi znamo da su prosto nerealna i mislim da umanjujemo dostojanstvo građana kada ih jednostavno lažemo. Nema novca za sve želje i sve što bi svako od nas hteo da dobije, a pogotovo 500.000 ljudi iz budžeta koji u ovom trenutku još uvek lečimo. Međutim, vrlo je važno da ovde spomenem da je Socijalno ekonomski savet prihvatio ovakvu odredbu upravo zato što smatramo da je period pred nama period u kom treba da uredimo državu i da je za kolektivno pregovaranje, da kolektivnom pregovaranju predstoji jedan zaista veliki posao, a to je posao uređivanja zarada i nagrađivanja rada prema učinku koji će da usvajanjem posebnih zakona za svaki od delova državnog sektora da se uspostavi tamo gde ih nema, a nema ih, kao što sam spomenula na početku, ni u zdravstvu, ni u prosveti, ni u kulturi. Nije mali posao odrediti kako će se tačno vrednovati učinak, kako će se tačno razlikovati rad od nerada i vreme je da ono sredstava što budemo imali da povećavamo zarade, ne trošimo linearno i ne trošimo na neradnike, već da nađemo način da produktivnost naše države podignemo tako što ćemo nagrađivati više one ljude koji bolje, predanije, kvalitetnije rade. To rešavanje moraće da se radi sa sindikatima, treba da se radi sa sindikatima i zahtevaće veliki angažman i bez veze je trošiti energiju i vreme na dogovorene članove.
Hvala. Reč ima poslanik Arsić.
Kratko ću. Znači, ovde radnik koji radi u fabrici manje vredi nego radnik koji radi u kancelariji. Nemam ništa protiv zaposlenih u upravi. Upravni postupak je složen i težak posao. To znam, ali upravo podnosioci ovakvih amandmana obezvređuju, odnosno potcenjuju zaposlene u realnom sektoru od kojih i kolega poslanik koji je podneo amandman prima platu. Odatle primamo plate i koliko ti u realnom sektoru nama zarade toliko će biti za javni sektor. Ne kaže naš narod bez potrebe – prostri se koliko ti je ćebe. Sada se ovde vodi priča o nekim radničkim pravima i zaposlenima u organima državne uprave, a niko da kaže ko stvarno nama puni budžet i da li rešenja koja predlažete idu na štetu baš onih koji pune budžet. I ako znate da amandmani koje predlažete mogu da budu prihvaćeni nekom odlukom većine, ali ne mogu da budu ostvarivi u odnosu na naše finansijsko stanje i javni dug koji ste nam ostavili. Znači, kada neko kaže – hoću povećanje za zaposlene u upravi, samo neka pomisli na 170 milijardi dinara za kamate koje će Republika Srbija, odnosno svi njeni građani da plate za kredite koje ste podizali. Samo to objasnite – kako ćemo tih 170 milijardi vaših kredita, vaših zaduženja da obezbedimo i da ispunimo vaše amandmane koje podnosite?
Zahvaljujem se gospodine Arsiću. Gospodine Markoviću? (Jovan Marković, s mesta: Za svaki slučaj da me ne preskočite.) Po kom osnovu? Niste predlagač amandmana, nemate vremena od poslaničke grupe. (Jovan Marković, s mesta: Za svaki slučaj da me ne preskočite.) Za svaki slučaj da se javite? U redu je. Na naziv člana i član 28. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević, zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Ne vredi za svaki slučaj. Na član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Izvolite sada gospodine Markoviću.
Gospodine predsedavajući, u članu 28. govori se o ostvarivanju prava zaposlenog koji je neraspoređen u skladu sa zakonom, koji ima pravo na naknadu od 65% osnovne plate za mesec, a mi smo predložili da to bude 100% imajući u obzir razna iskustva koja su ljudi preživeli u prethodnom periodu kada su vrlo neopravdano pod plaštom zakona dobijali otkaze, ostajali bez posla, kada im je umanjivana zarada, kada su premešteni na neka druga radna mesta i smatrali smo da je ovo razlog zbog čega treba zaštititi ljude. Iskustva koja smo imali u prethodne četiri godine govore upravo o tome da je ovo jedan sporan član i da ljudi kroz ovo mogu da dobiju određenu nadoknadu koju zaslužuju. Što se tiče izjave od pre nekoliko minuta gospođe ministarke da se zbog ovakvih stavova poslanika opozicije umanjuje dostojanstvo ljudi u čije ime govorimo, hoću da kažem da upravo naš pokušaj i naša borba da se borimo za dostojanstvo ovde u parlamentu tih ljudi koji su obespravljeni i da ukažemo na sve to loše što se dešavalo u prethodnom periodu i da ukažemo na to da je upravo ovaj zakon poguban i štetan i da će posledice ovog zakona biti i dodatno smanjenje zarada u narednom periodu i da će ljudi koji su obuhvaćeni ovim zakonom tek videti sve negativne posledice i da će pored svih smanjenja koja su imali u prethodnih četiri godine u narednom periodu imati dodatna smanjenja. Vaš poguban pristup da se upravo zavlačeći ruke u džepove građana Srbije navodno štedi i prave velike reforme i vraćaju dugovi je takođe poguban. Umesto proizvodnje, umesto razvoja vi ste izabrali model koji je propast za porodicu i za ljude u Srbiji.
Ne srdite se gospodine Martinoviću. Kod gospodina Markovića tema je večito dilema. Izvolite. Narodni poslanik Marijan Rističević. (Jovan Marković, s mesta: Šta ste rekli?)
Dame i gospodo narodni poslanici, hoćete li smiriti ovog? Gospodine Markoviću mogu li da nastavim ili da očekujem neki napad izbliza?
Izvolite. To što je gospodin Marković krenuo ka vama, ne znači ništa.
Meni nije dovoljno jasno, niti oni pokušavaju da objasne ovakve akrobacije. Član 28. jedna grupa traži da se član izbriše predvođena Balšom od Maldiva. Ta grupa koji predvodi Balša od Maldiva pod uticajem tog žarkog maldivskog sunca traži da se ovaj član izbriše. Druga grupa traži da se promeni. Kako da promenimo član koji su prethodno izbrisali? Voleo bih da nam tu pravnu akrobaciju objasne oni koji su sada odjednom bili zabrinuti za plate zaposlenih u javnom upravi, u službama, a trebali su da budu zabrinuti onda kada su čistili radna mesta, kada su zemlju zaduživali, tako da obaveze ove godine po osnovu dugova i kamata, koje su naravno oni zadužili, je 707 milijardi dinara, što je tri puta više, gotovo, nego što iznose sve plate koje isplaćujemo iz budžeta službenicima. Tako da ne volim kada nam sole pamet oni koji ne znaju kako se novac zarađuje, već samo kako se troši. Hvala.
Zahvaljujem se. Nema prava gospodin Marković ponovo. Na član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko… (Jovan Marković: Mogu nešto da pitam? Šta je sad bilo?) Gospodine Markoviću, vi ste u sistemu. (Jovan Marković, s mesta: Nisam u sistemu.) Jeste. Evo, piše magistar Jovan Marković. (Jovan Marković, s mesta: Uopšte nisam u sistemu.) Mene upozorava zamenik sekretara da želite reč i ja govorim zameniku sekretara da vi nemate pravo, jer ste već govorili po ovom amandmanu. (Jovan Marković, s mesta: Nemojte da obmanjujete ljude, uopšte nisam u sistemu.) Evo, ja ću da okrenem javnosti Srbije, da pokažem da ste vi u sistemu. Nemojte da to radite, gospodine Markoviću. (Jovan Marković, s mesta: Uopšte nisam ništa pritisnuo, nisam u sistemu.) Ako ste tako nervozni, da li možete da dođete ovde? (Jovan Marković, s mesta: Dođite vi kod mene.) Izvolite, dođite ako želite. (Jovan Marković, s mesta: Na šta to liči?) Evo, da vam ja objasnim na čega ovo liči. Da li ovde piše magistar Jovan Marković? (Jovan Marković, s mesta: U redu.) Šta je sad u redu? (Jovan Marković, s mesta: Hajdete sada vi kod mene. Dođite ovamo) Ali, ovde ne može da piše magistar Jovan Marković ako se vi niste prijavili. (Jovan Marković, s mesta: Dođite vi kod mene tamo da vidite da li sam pritisnuo dugme. Je li to korektno?) Ja moram da čitam ono što piše ovde. (Jovan Marković, s mesta: Pa, pođite kod mene da vidite da li je tamo pritisnuto dugme.) Gospodine Markoviću, ne može ovde da stoji vaše ime ako vi niste pritisnuli dugme. (Jovan Marković, s mesta: Znači, nisam pritisnuo dugme.) Ne mogu vam pomoći. Na naziv člana i član 29. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su… Izvinjavam se, gospodine Marinkoviću, vidite da teško izlazim na kraj sa gospodinom Markovićem. Teško može ko da mi pomogne u tome. Želite po ovom amandmanu? Pročitao sam amandman. Reč ima dr Miroslav Marinković.
Na član 28. Poslanička grupa Boris Tadić – SDS, ZZS i ZS podnela je amandman kojim je u članu 28. reči: „osim ako posebnim zakonom nije drugačije određeno“ predvidela da se brišu. Znači, mi smo ovde na ovaj član 28. imali tri različita amandmana koja su davala moguća rešenja, koja su eksplicitnija i po meni suvislija, pogotovo ovaj naš amandman koji predviđa da ako smo predvideli da je 65% od plate za nekoga ko je neraspoređen, da to bude tako, a ne da se dodaje - ako to drugačije nije rešeno. U obrazloženju ste vi napisali da takav slučaj može da nastupi ako je neko delimično neraspoređen. Znači, u javnim organima, u javnom sektoru, kojim ovaj zakon treba da reguliše postoji, ne postoji takav termin - delimično neraspoređen. Znači, ili je raspoređen ili je neraspoređen. U tom trenutku kada je neraspoređen, on treba da dobije 65%. Naša je želja i cilj da vam pomognemo da ako se nešto decidno definiše da ono bude baš takvo, a ne da ostavlja mogućnost da to kako ko hoće može da reši. Vi ste rekli da to nekim posebnim zakonom, a mi ne znamo kako, ali ako on pruža mogućnost da može i tako, onda to ostavlja prostor i mogućnost rukovodiocu da to primeni na ovaj ili onaj način. Mislim da je bolje da se to konkretno odredi i da to bude 65% i da se zna šta je.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite, gospođo ministar.
Pod jedan, ako se nešto odredi u posebnom zakonu, to ne ostavlja mogućnost da rukovodilac nešto odredi na ovaj ili onaj način. Vrlo je važno da ne zamenjujemo teze. Tačno je da šumu propisa koju danas imamo, među kojima postoji i arbitrarnost ili podzakonskih akata, odnosno oni nisu arbitrarni, ali nisu zakon i mogu da budu manje transparentni, a postoji arbitrarnost rukovodilaca, to sada sve zamenjujemo sa mnogo manjim brojem posebnih zakona koji ne mogu da se menjaju, osim ako ih menja Skupština. Pod dva, baš je ovo dobra prilika da se objasni zašto su ponekada posebni zakoni potrebni. Imate primer tehnoloških viškova u prosveti. To je neka vrsta delimične neraspoređenosti, jer oni jesu neraspoređeni, ali u svakom trenutku kad se prilika pruži mogu da dobiju priliku da zarade ponovo i budu angažovani privremeno zamenjujući neke nastavnike, ili trajno ponovo da dobiju posao.To je jedan status koji ne poznajemo, da ja znam, još negde u državnom sektoru, a ne vidimo da treba da prisiljavamo taj sistem da se uklapa u ovaj. To je baš primer vrste posebnosti, koja treba da se prepozna posebnim zakonima. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima dr Miroslav Marinković. Izvolite.
Poštovana ministarka, niste u pravu. Fond časova za radno mesto nastavnog osoblja u osnovnim, srednjim i visokoškolskim ustanovama, postoji minimalni fond časova koji određuje njihov status i on ne može biti delimično rešen. Znači, ili imaju taj fond časova ili nemaju. Ako ga nemaju, nemaju radno mesto. Vi ste ovde predvideli da to može i drugim. Ja sam samo želeo da vam ukažem na preciznost koju morate da imate u ovom slučaju da ne biste ljude koji, recimo, ako je fond časova minimalni za srednju i osnovnu školu 18 časova, a on ima 16, dobije 65% plate, što vi predviđate.
Zahvaljujem. Na naziv člana i član 29. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanik Zoran Živković, Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković. Izvolite.
Uvažena ministarko, za razliku od mnogih drugih članova koje ste nazvali raznim imenima, ne mogu da se složim sa tim terminima koje ste koristili, ovaj član se odnosi na ovu slovnu ispravku. Da ne ulazimo u tu analizu koliko su neprimereni bili termini i zašto niste komentarisali te članove, ali smatram da treba da razmislite o tome da smo predložili ovu jezički izmenu, umesto termina: „shodnom“ da to bude: „shodno“ i da to daleko bolje stoji u ovoj formulaciji. Znači: „Zaposleni koji je, u skladu sa zakonom, udaljen sa rada ima pravo na naknadu plate shodno primenom opštih propisa o radu.“ Eto, to je to. Hvala.
Zahvaljujem. Na naziv člana 30. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanik Zoran Živković, Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Zahvaljujem, gospodine Markoviću. Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Miroslav Marinković i mr dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Član 30. govori o tome da, izuzetno od članova 26. do 29. ovog zakona, pravo na naknadu plate profesionalnih pripadnika Vojske Srbije utvrđuje se u skladu sa posebnim zakonom. Mi smo predložili da se dodaju na kraju reči: „sa tim što način uređenja ne može dovesti profesionalne pripadnike Vojske Srbije u nepovoljniji položaj u kojem bi bili primenom odredbi ovog zakona“. Predlagač to nije prihvatio, obrazlažući da će, ono što i sam ovaj član govori, biti donet poseban zakon koji će regulisati pravo na naknadu zarade na platu i na ove druge stvari vezano za naknadu plate za vreme odsustvovanje s posla zbog bolesti, zbog neraspoređenosti ili naknada plate zaposlenog koji je udaljen sa rada. Mene neprihvatanje ovog amandmana brine, jer je naša želja bila da onemogućimo da taj poseban zakon, u moru ovih drugih posebnih zakona koji će biti doneti, kako je to predlagač predložio, a koji bi navodno trebao da raskrči džunglu propisa koji postoje, pa ćemo sada umesto jedne dobiti drugu džunglu, umesto ove valjda žute demokratske dobićemo naprednjačku džunglu, to će očigledno biti jedina razlika, jer teško da će se neko lakše snaći u šumi tih novih zakona, da stavimo ograničenje da prava profesionalnih pripadnika Vojske Srbije ne mogu da budu manja nego što im garantuje primena ovog zakona i predlagač to odbija. Znači, u najavi se sprema još jedan udar na pripadnike vojske, koji su sada sa ovim s smanjenim dnevnicama na 150 dinara, smanjeni su njihovi prihodi, a očigledno je namera predlagača da nekim novim zakonom to dodatno smanji. Jer, da nije ta namera, on bi prihvatio ovaj amandman. Onome ko ume da čita, on bi shvatio šta je predloženo, onome ko ne ume ne može niko da pomogne. Ono što građani treba da znaju to je da je namera ove Vlade da nastavi i da je politika koju oni kandiduju na izborima da nastavi da gura ruku u džep građana, da uzima sve što tamo može da nađe, i zato građani treba da izađu na izbore i ne glasaju za Aleksandra Vučića i njegove podanike.
Na naziv člana i član 31. amandman u istovetnom tekstu zajedno su podneli narodni poslanici Živković i Pavićević i zajedno narodni poslanici Vučković, Božović i Jerkov. Zahvaljujem. Na član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vena Marjanović, Dragan Šutanovac. Zahvaljujem, gospodine Markoviću. Na član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Miroslav Marinković i mr. dr Blagoje Bradić. Reč ima dr Miroslav Marinković. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, gospođo ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa Boris Tadić, SDS - ZZS, podneli smo amandman na član 31. kojim predviđamo da se dodaje novi stav 2. koji glasi: „naknade plata iz stava 1. ne može primenom posebnih zakona biti utvrđene u iznosu nižem od iznosa koji bi bio utvrđen primenom odredbi ovog zakona.“ Amandman je odbijen sa obrazloženjem pozivom na drugi član kojim je obrazložen i kaže: „amandman se ne prihvata iz razloga što se radi o upućujućoj normi koja upućuje na sve zakone kojima je uređeno pravo na naknadu plate i drugim slučajevima koji nisu utvrđeni ovim predlogom zakona. Molim vas, ovde se radi o krovnom zakonu koji bi trebalo da definiše osnovna pravila. Ako je on krovni zakon i osnovna pravila reguliše onda se može predvideti da ona ne može biti manja od onoga što se ovim zakonom predviđa. Na ovaj način kako ste vi obrazložili ovaj amandman i kako ste ga doneli bez ograničavajućeg, bez ove dodatne norme koju smo mi predvideli amandmanom, praktično se donetim zakonom bilo kojim drugim zakonom može umanjiti plata. Onda ja ne vidim svrhu krovnog zakona kojim se to derogira u potpunosti. Znači, naknade plate iz stava 1. ne može se primenom posebnih zakona biti utvrđen u iznosu nižem od iznosa kojim je predviđena po odredbama ovog zakona. Vi to niste prihvatili i evidentno je da ipak postoji jedna koordinisana priprema kroz sve ove članove zakona da se ostavlja prostor da vi to možete da uredite kada vam odgovara i na koji način hoćete, prevashodno umanjenjem plata. To je nešto što se svakako može očekivati, jer da se drugačije misli, ne biste davali klauzulu koja otvara mogućnost da vi to radite bez ikakvih ograničenja pozivajući se na druge zakone.
Zahvaljujem. Na naziv člana i član 32. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno poslanici Živković, Pavićević… Da li ste hteli gospođo ministarka? Izvolite.
Volela bih da razumem kako vi to tumačite da nešto ćemo mi da radimo kako mi hoćemo ako će to da bude određeno zakonom. Valjda ova Skupština donosi zakone. Stalno zamenjujete teze, kao da nešto što će da bude određeno drugim zakonom znači da ću ja to kući negde krišom da napišem i odredim, to je pod jedan. Pod dva, ovde ste takođe zamenjivali teze što je normalna pravna praksa, ovde se upućuje na zakone koji ova pitanja u ovom članu uređuju u okviru posebnog jednog zakonodavstva. Nema veze sa našim posebnim zakonima i mislim da je stvarno neodgovorno sa vaše strane da na taj način zamenjujete teze i zbunjujete, u krajnjoj liniji te iste građane koje treba da predstavljate. Ovde se radi o tome da se odsustvo sa rada sa radi nege deteta određuje zakonima koji imaju veze sa zdravstvom. Na takvu upućujuću normu ima i Zakon o radu. Zaista je neodgovorno i u ponoć da na taj način zamenjujete teze.
Zahvaljujem. Na član 32. amandmane u istovetnom tekstu zajedno su podneli narodni poslanici Živković i Pavićević i zajedno narodni poslanici Vučković, Božović i Jerkov. Zahvaljujem. Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vena Marjanović, Dragan Šutanovac. Reč ima mr. Jovan Marković. Izvolite, gospodine Markoviću.
Član 32. se odnosi na pravo nadoknade troškova za prevoz za dolazak na rad i odlazak sa posla i u drugom stavu koji smo predložili da se briše i u trećem stavu, ono što nama jeste sporno, to je ova formulacija koja kaže – Do uvećanja visine naknade za prevoz u slučaju promena mesta stanovanja zaposlenog nakon zasnivanja radnog odnosa dolazi uz saglasnost poslodavca. Imajući u vidu, osim ako ta promena nije nastala iz raznih okolnosti. Imajući u vidu da je u poslednjih nekoliko godina upravo zahvaljujući postavljanju veoma loših partijskih kadrova od strane SNS došlo do jedne vrste revanšizma prema ljudima i da su u velikom broju zaposleni bili izloženi raznim procedurama i procesima koji nisu bili. Da su ljudi bili izloženi raznim pritiscima, raznim procesima koji su uslovili njihov veoma loš položaj u ustanovama i preduzećima u kojima su radili, smatramo da je nedopustivo da od poslodavca zavisi i saglasnostza ostvarivanje prava za dolazak i odlazak na posao. To mora da bude precizirano pravilnicima o prevozu i to ne može da bude volja pojedinca ili u ovom slučaju poslodavca bez obzira o kome se radi. Gospodine predsedavajući, mislim da je zaista neophodno da se umešate i da gospodinu Martinoviću izreknete opomenu za ovo dobacivanje. I ako smo nervozni što se ovako dugo radi, i ako je pala koncentracija mislim da je vaša obaveza da opomenete gospodina Martinovića i da mu kažete da nije u redu da dobacuje sve vreme. Hvala vam.
Gospodine Markoviću, ja bih to vrlo rado učinio, ali nažalost ne mogu iz razloga zato što gospodin Martinović negoduje jer vi ne pričate o temi. Znači, kada je kršim Poslovnik u slučaju vas, da vas ne opominjem, ne mogu da kršim Poslovnik da zbog toga opominjem gospodina Martinovića koji dobacuje. Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsedavajući. Pa, mislim da još uvek nismo u predizbornoj kampanji, ali koliko je populističke priče u proteklim satima, bukvalno od početka rasprave po amandmanima u ovom setu zakona, mislim da smo sada došli do tog nekog vrhunca. Voleo bih da predlagač amandmana sada izađe i javno kaže da je on poslodavac i da ima nekoliko stotina ili nekoliko desetina zaposlenih kojima plaća nadoknadu za putne troškove i da odjednom taj zaposleni koga će zaposliti, a iz Užica je gde je i sedište firme, ili iz Čajetine, hajde to je nekako najbliža opština Užicu, da se odjednom taj zaposleni preselio u Vranje, bez ikakve kontrole. Da li je fiktivno da živi kod tetke u Vranju ili je zaista tamo. Da li bi tada gospodin predlagač amandmana prihvatio i rekao u redu je, plaćam sve povećane troškove i nemojte da pitate mene ništa kao vašeg poslodavca. Da li bi se na taj način ophodio. Ima razlike kada je to njegov novac, kada je to privatni novac, ili kada je državni. Kada je državni onda može sve, da se ispunjavaju lepe želje, da se živi možda i u nekoj drugoj zemlji. Da se plaćaju putni troškovi, možda prevoz avionom, svakog dana, kao što se glasalo iz Bodruma ili iz Soluna ili ne znamodakle se sve glasalo, sada da se dolazi na radno mesto, recimo iz Bodruma. Kao što je za neka glasanja ovde jednog od vaših lidera gospodina Jovanovića privatni avion dovozio i sa Mikonosa. Da li smo mi toliko bogato društvo da ne moramo da vodimo računa o novcu. Možda ste vi bogati pojedinci, pa ćete tako nešto prihvatiti. Ali, nemojte širiti, nemojte da se obasipate nekim populističkim stvarima koje ne bi uradili u svojoj kući. Pa, valjda je Srbija naša kuća. Pa, valjda je država naša kuća. Pa, valjda ne treba praviti razliku između našeg privatnog novca i privatnog budžeta i budžeta Republike Srbije i sa istim domaćinskim odnosom se odnositi prema tom novcu. Zašto ono što vi ne bi uradili u vašoj firmi, u vašoj kući, zašto tako nešto kažete, pa neka radi država. Zašto da dozvolimo anomaliju? Zašto da ne pitamo poslodavca, odnosno državu da ne pitamo ako hoćemo da promenimo mesto boravišta, zašto da se to mesto boravišta ne dokaže da je promenjeno ili ćemo reći svako može da radi šta god hoće, svako može da se preseli bilo gde, pa ćemo imati recimo policajca koji je zaposlen u Policijskoj upravi u Užicu,1 koji odjednom se preselio u Suboticu i putuje svakog dana iz Subotice do Užica i vi ćete reći, ne nemoj da pitaš nikoga, kako sme poslodavac o tome da se pita, zašto sve poslodavac da pita zašto su mu povećali troškove. Pa, mi smo u ovakvom stanju, baš zato što ništa niste vodili računa, baš zato što ste sve pustili, baš zato što, hajde neko ko je na višem položaju će više krasti, ali onda ćemo dozvoliti onima da manje kradu. Ne, nećemo dozvoliti nikome da za bilo kakvu anomaliju. Ovaj predloženi amandman je uvod u haos. Predloženi amandman je uvod u stanju u kojem svako može da radi svašta, a na državi je samo da to plaća, a na javnim finansijama je samo to da pokriju. Ali, to je novac svih građana Republike Srbije i taj putni trošak je i za policajce, i za nastavnika, i za profesora, i za vojnika profesionalnog. Vi ćete reći, nema veze. Seliš se onako kako ti odgovara. Neće biti kontrole nikakve. Ne može. I da smo mnogo bogatiji, tako nešto ne smemo da dozvolimo. Dajte i jedan primer bilo koje države u okruženju, u Evropi, bilo koje svetske države koja će tako nešto dozvoliti. To je i suviše neozbiljno. Mislim da, imate moju punu podršku, gospođo potpredsednice, zato što je ovaj amandman odbijen, jer odbijanjem ovog amandmana se pokazuje domaćinski odnos prema javnim finansijama, prema finansijama svih građana Republike Srbije.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković. Nemate osnova, ali evo izvolite. Stvarno, vaši toliki pokušaji da bez osnova govorite, da kažem, da su jednom urodili plodom.
Hvala vam. Mislim da će biti konstruktivno ovo što ću reći i da sam potpuno razumeo argumente o kojima je gospodin Babić govorio. Uvažavam u velikoj meri to što je argumentacija i naravno da nikada ne bih dozvolio, ne samo kao privatno lice, nego i kao neki poslodavac da imate takve primere, gde vam neko donese ličnu kartu i kaže – sada živim tu i tu, idemo sa troškovima prevoza. Međutim, ovde se radi o sistemskom rešenju. Nije, verovatno, gospodin Babić čuo kada sam rekao da je nedopustivo da se na pojedincu, bez obzira o kom se poslodavcu radi, ostavi pravo i obaveza da se možda i kroz zloupotrebe neko kažnjava, zato što je tom poslodavcu to tako palo na pamet. Znači, ovakve stvari se rešavaju pravilnicima, između ostalog, Pravilnikom o prevozu, a kao argument možete da kažete, jer imate mnogo stručnjaka koji treba da dođu iz Čačka, Užica, po nekom osnovu, gde će to biti potpuno opravdani razlog plaćanja prevoza sa druge strane. Ali, imate i primer koji mi je bio u glavi kada sam podnosio ovaj amandman, gde direktor jedne ustanove, u momentu kada zaposlena radnica traži da joj se za poslove koje je radila, nastavi radni odnos, ali da mora da se preseli u jedno selo pored grada, da se nadoknadi trošak prevoza, a on kaže, pa tvoja plata je 22.000 i nas taj prevoz sada košta 14 ili 15.000, i ne dobije saglasnost, ta žena treba da radi za pet ili šest hiljada mesečno, ona ostane bez posla, a on iskoristi tu situaciju da dovede na to radno mesto po partijskoj liniji koleginicu koja je nastavila da radi. To su neke stvari koje se ne smeju prepustiti slobodnoj proceni i saglasnosti poslodavca, zbog toga što smatram da je to stvar koja se rešava Poslovnikom ili pravilnicima o radu.
Gospodine Markoviću, da li ja mogu sada da postavim jedno pitanje, a da me pogrešno ne shvatite i da se ne naljutite? Da li vi znate ko je ovlašćeni predstavnik vaše poslaničke grupe po ovom zakonu? Ko? (Jovan Marković, s mesta: Aleksandra Jerkov.) Na žalost, kada neko od poslanika u negativnom kontekstu pomene vašu poslaničku grupu, vi možete samo iz vaše poslaničke grupe, odnosno samo da se javi gospođica Jerkov ili predsednik ili zamenik predsednika poslaničke grupe i da replicira. Zato ja vama pokušavam da kažem da nemate osnov vi, a razumem i nije u redu što su vas ostavili samog i što sa vama nije ni šef, ni zamenik šefa, ni ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe po ovim zakonima i razumem isto vaš pokušaj da zaštite vašu stranku i vašu poslaničku grupu i to je potpuno legitimno i u redu, ali terate mene predsedavajućeg da kršim Poslovnik, jer nemam osnov da vam dam reč. Zahvaljujem se. Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala predsedavajući. Poštovana ministarka, vi ste malopre onako nadahnuto govorili kako se zakoni donose u Skupštini i kako su neprimerene naše diskusije i da ćete vi negde otići i napisati neki zakon, a u obrazloženju za ne prihvatanje našeg amandmana, upućujete nas na amandman, obrazloženje pod brojem 92, pa sada mi moramo da se vratimo i da vidimo šta je to 92 i da vidimo šta ste tamo napisali. Tamo ste napisali da je nešto dogovoreno sa Socijalno-ekonomskim savetom i da je to razlog. Znači, vi ste ti koji isključujete parlament, jer vi sa nama ne diskutujete argumentima, nego činjenicom da se neko negde drugde nešto dogovorio. U tome jeste problem, vašeg doživljaja parlamenta i vas i svih članova Vlade od premijera pa dalje. Vi mislite da ste vi bogom dani, i da se vi za sve u ovoj zemlji pitate i da o svemu odlučujete. Parlament je taj, mi ovde svi, nas 250 smo predstavnici građana i građani su ti koji preko nas usvajaju neke zakone i preko nas se čuje njihov glas. Ne može vaš argument da bude – vi ste se to dogovorili sa Socijalno-ekonomskim savetom, nego morate da nam kažete zašto vi smatrate da naši argumenti nisu dobri. Sada da se vratim na sam amandman. On reguliše nekoliko stvari. Prvo, naknadu za troškove prevoza. Vrlo je zanimljiva argumentacija koju smo čuli. Ja ću da vam pročitam član 39. stav 2. Ustava Republike Srbije – sloboda kretanja i nastanjivanja i pravo da se napusti Republika Srbija, može se ograničiti zakonom, ako je to neophodno radi vođenja krivičnog postupka, zaštite javnog reda i mira, sprečavanja širenja zaraznih bolesti ili odbrane Republike Srbije. Mi smo čuli ovde argumente da vi ovim zakonom želite nekome da zabranite da promeni mesto stanovanja. Da, vi mu ovim zabranjujete, jer neće moći da ostvari pravo na naknadu troškova za prevoz. Drugo, govorite samo o mogućnosti povećanja koju on dogovara sa poslodavcem. Šta ako se neko preseli bliže? Možda treba da dobije manje? Da li hoćemo da ga ohrabrimo da ćuti o tome, da ne dođe poslodavcu i kaže – ne, ja sam se preselio, treba da mi plaćate manje za taj prevoz. Da li takav odnos imate prema službenicima. Vi tako definišete ovaj član zakona, da mislite da su svi prevaranti i pokvareni i da ih samo treba kontrolisati i kažnjavati. Vi nudite samo batinu, a ne normalan dijalog i normalna prava. Šta dalje kažete u ovom članu zakona, u stavovima 3. i 4. – da se troškovi za ishranu u toku rada i regres za korišćenje godišnjeg odmora, da njihovu visinu usvaja Vlada, uz prethodno pribavljeno mišljenje Socijalnog-ekonomskog saveta, nakon što se za takvu vrstu troškova steknu uslovi u budžetu Republike Srbije. Znači, ako se ne steknu, tog prava nema. Nema prava. To pravo ili postoji ili ne postoji. A ne možete vi da ga uslovljavate uslovima zbog budžeta, valjda ti ljudi rade, zaposleni u javnoj upravi rade da bi ostvarili cilj neki. Nastavnici da nauče decu. Zdravstveni radnici da izleče bolest. Ne radimo mi svi da bi vama budžet bio, kako vi volite da kažete, kao apoteka, cakum-pakum. Pogrešno su postavljene stvari u ovoj zemlji i ovim zakonom. Mi smo zato protiv njega.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, bez želje da izazovem repliku, ali vrlo sam zahvalan gospodinu Markoviću, zato što je prihvatio moju argumentaciju i pokazao je i prihvatio je i da je ona ispravna. Ali, ne mogu da pređem preko nekoliko stvari koje su malo pre izrečene. Ovde je potpredsednica Vlade Republike Srbije, ovde je još troje službenika Vlade Republike Srbije. Četvoro ljudi iz Vlade Republike Srbije i četvoro narodnih poslanika bivšeg režima. I o kakvom vi nepoštovanju onda parlamenta govorite? O kakvom nepoštovanju parlamenta od strane Vlade RS govorite kada vas je isto, a neretko i manje, nego ministara i predstavnika Vlade RS? I evo, ja sam zahvalan koleginici koja je upravo došla. Upravo Vlada vodi sa 5:4 u prisustvu prema vama. I vi govorite o nepoštovanju. Pa ako neko ne poštuje, ne poštuju je te prazne klupe oko vas. Te prazne klupe, gde su sada? U Mošinoj vili? U Mošinoj vili su. (Marko Đurišić, s mesta: Dajte vi nešto o zakonu.) Pričam o zakonu onoliko koliko ste i vi pričali o zakonu. (Marko Đurišić, s mesta: Probaj nešto o zakonu.) Gde su sada poslanici? U Mošinoj vili, čekaju u tom redu novog DOS-a da bi stali na tu listu, umesto da rade svoj posao. (Marko Đurišić, s mesta: Dve stvari o zakonu.) I možete da kršite Poslovnik i možete da dobacujete koliko god hoćete, pravda je na ovoj strani, istina je na ovoj strani, a populizam… (Marko Đurišić, s mesta: A lopovluk je na toj strani?) Šta ste rekli? Šta ste rekli? Šta ste rekli?
Gospodine Đurišiću, ovo je nedopustivo.
Hajde recite, ustanite hrabro i recite to što ste rekli sada. Recite to što ste, recite glasno. (Marko Đurišić, s mesta: Javio sam se.)
Molim vas gospodine Babiću.
Recite glasno. Sram vas bilo. (Marko Đurišić, s mesta: Ti ćeš da mi kažeš.)
Molim vas gospodine Babiću. Gospodine Đurišiću, ovo je nedopustivo, ovo što radite.
Te prazne klupe oko vas govore o nepoštovanju parlamenta.
Govorili ste sada pre gospodina Babića, niste govorili o temi… (Marko Đurišić, s mesta: Nisam govorio o temi?) I onda, u momentu kada gospodin Babić krenuo svoje izlaganje, vi ste krenuli da mu dobacujete… (Marko Đurišić, s mesta: Pročitaj amandman pa ćeš znati.) I sada ste jednom rečenicom, jednom reči, koju ja ne mogu ni da ponovim… (Marko Đurišić, s mesta: Ne možeš.) … ste uvredili poslanika Babića i celu Narodnu skupštinu i ovaj visoki dom, ali to je vaš manir koji radite tokom celog dana i manir koji se u poslednje vreme stalno ponavlja, da nešto što ne možete da ispoljite van ove sale, ispoljavate u sali, vređanjem svojih kolega. (Marko Đurišić, s mesta: Dođi, siđi dole pa se obrati.) U svako doba sa vama gospodine Đurišiću, u svako doba gospodine Đurišiću sa vama. To je bezobrazluk šta radite. Ali ja sam kriv, gospodine Đurišiću, kada sam povukao opomene koje sam dao i vratio vas u ovu salu. (Marko Đurišić, s mesta: Evo rasplakao sam se.) Izvolite gospodine Marković. Imate pravo na repliku.
Gospodine Bečiću, ja valjda imam još uvek reč.
A niste završili, izvinjavam se gospodine Babiću.
Zahvaljujem se. Pa mislim da je Narodna skupština arena gde se mišljenja iznose i gde se dolazi do najboljih rešenja. Te uličarske fraze - siđi dole da ti ja pokažem; i tako to, bih ostavio za neke druge prilike i za one ljude kojima je tako nešto izgleda urođeno. Nervoza zbog formiranja tog novog DOS-a ili kandidata za novog premijera, gospodina Živkovića, ili takvi kadrovi kao što su Amir Bislimi ili njemu slični, vidim da unose popriličnu nervozu u ovo malo poslanika bivšeg režima ili novog DOS-a koliko je ostalo večeras i noćas tu sa nama. Mi nemamo tu nervozu, nemamo razloga, zato što smo sigurnu u ono što radimo, sigurni smo u ispravan put i politiku reformi i baš na ovom amandmanu se pokazuje razlika u našim politikama, razlika između reda i haosa, gde kao argument za prihvatanje amandmana se govori o nekoj zabrani promene mesta prebivališta. A gde to piše? Ko je rekao da je zabranjeno bilo kome? Pa bilo kome i zaposlenom u državnoj upravi da promeni mesto prebivališta, ali neko ko je iz Užica se naknadno preselio u Vranje, ako se možda preselio stvarno, naravno da država mora da vodi računa i da i sa radnim mestom da bude u Vranju, da bi smanjila troškove, da bi smanjila namete građanima Republike Srbije, ili ćemo otvoriti vrata onako kako predlagač amandmana predlaže. Radite ljudi šta god hoćete i kako god hoćete. Država je krava muzara, možete da radite kako god hoćete. Oni u Mošinoj vili što sede i večeras, oni će krasti najviše, neko će uzimati manje. (Marko Đurišić, s mesta: Vi kažete da neko krade?) Svakom po zasluzi. (Marko Đurišić, s mesta: Pa ko je veći lopov od vas?) Možete li da smirite poslanike ovde, ne znam zašto su tako nervozni. (Aleksandar Martinović, s mesta: Mislim da je Pajtić najveći, pa onda Živković. Vodi se mrtva trka.) Evo imaju takvu masovnu podršku Čede i Pajtića, Bislimija i njemu slični, ne znam zašto su nervozni?…
Evo ja priznajem gospodine Babiću da ne mogu da smirim gospodina Đurišića, jer taj teror koji doživljavamo ceo dan od gospodina Đurišića ja zaista nemam rešenje za to. (Marko Đurišić, s mesta: Noć.)
U potpunosti podržavam mišljenje Vlade da ovakav amandman treba odbiti, jer ovakav amandman je uvod u totalnu anarhiju da svako može da radi kako hoće i šta hoće o trošku budžeta. Tako nešto je nedopustivo i ono što ne bi radili sa svojim novcem, nemojte i sa svojim budžetom, nemojte raditi o trošku građana Republike Srbije.
Zahvaljujem gospodine Babiću. Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković. Replika dva minuta. Pomenut je od strane gospodina Babića. (Zoran Babić, s mesta: Ali pozitivno krajnje.) Bez obzira što je pomenut u pozitivnom kontekstu, dovoljno je da se pomenuli njegovo ime i prezime gospodine Babiću. Izvolite, gospodine Markoviću.
Mislim da smo se mi jako dobro razumeli oko ovog predloga amandmana i mislim da je bilo korektno od strane gospodina Babića da je prihvatio to moje obrazloženje, jer ono jeste argumentovano i ima jednu drugu dimenziju o kojoj se ovde nije govorilo, a bilo je kao povod ili motiv da podnesem ovaj amandman. S obzirom da je bilo mnogo uvreda koje su ovde izrečene, pa se ovde maše rukom prema nama, nas nekolicini koja ovde sedi, mi smo vrlo raspoloženi gospodine predsedavajući, kao što to može da se vidi da večeras razgovaramo, da pričamo o ovoj temi. Vrlo nam je važno da 500 hiljada ljudi koji slušaju ovu raspravu u stvari vide da nema kraja vašem pokušaju da ih osiromašite, da nema kraja vašem pokušaju da lekarima, profesorima, ljudima koji su zaposleni u obrazovanju, itd, i dalje umanjujete plate. I naš pokušaj da ovde se borimo za te ljude i da kažemo koliko je to pogubno da u nekoliko dana pre raspisivanje izbora na ovakav način bez imalo kritičkog stava razgovaramo, vašeg kritičkog stava, razgovaramo o ovoj temi, iako ste svesni da ovaj zakon ne donosi neka bolja rešenja, da ovaj zakon i dalje umanjuje mogućnosti i šanse ljudi za razvoj, da ovaj zakon i dalje zadire u budžete porodica i da će dovesti do bankrota mnogih porodica u Srbiji, vi slepo pristajete na to da se u jedan sat u noć na ovakav način razgovara o ovom zakonu, da pričate o nekim temama koje veze nemaju sa amandmanom i sa ovim predlogom zakona i da vam to bude izgovor, jer ste svesni da ovaj zakon nije dobar, ali morate da slušate. To je vaš problem sve vreme. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Markoviću. Da je to tačno što vi govorite, onda bi vaša poslanička grupa bila u punom sastavu i sa argumentima branila svoje amandmane. Gospodine Đurišiću da li želite pošto ste rekli da želite reč da kažete ono u mikrofon što ste rekli? Ne želite. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Jako kratko gospodine predsedavajući. Kako to neko ko je 12 godina imao priliku da uredi ovaj sektor i da uredi plate u javnom sektoru i ko nije imao hrabrosti da tako nešto uradi, ko nije imao znanja da tako nešto uradi, zna da ovo nije dobro? Nije znao kako treba, ali zna eto da ovo nije dobro. Kako neko ko je imao priliku da ga i Svetska banka i MMF traži da tako nešto uradi i nisu uradili zna bolje i od Vlade Republike Srbije i od Svetske banke i od MMF, gde smo dobili pohvale za ovakav zakon, ali vi ste iznad svega toga? Dovoljna je vaša kritika, dovoljno je paušalno reći, onako populistički reći neke stvari. Sa kojim dokazima, kojim potvrdama? Gde utemeljujete to što tvrdite? U čemu, u tome da ste pokušali da uredite oblast plata u javnom sektoru? Niste. Zbog čega? Niste imali dovoljno hrabrosti ili vam je anarhija odgovarala, niste imali dovoljno znanja ili ste se plašili izbora i kako će se to odraziti na vaš rejting. Pa, vidite da ništa niste radili, a opet se odrazilo na vaš rejting. Uređenje naše države je prioritet. Boljitak svih građana Republike Srbije je za nas prioritet. Bolji život građana je prioritet, ali taj bolji život ne može u anarhiji koju ste vi negovali. Bolji život ne može kroz put ka bankrotu gde ste nas doveli. Znate, kada se ugase svetla, tada je sve moguće.
Vreme.
Mi i na ovaj način palimo sve moguće reflektore, ujednačavamo da plate u javnom sektoru budu jednake i pravične.
Zahvaljujem. Gospodine Markoviću, nemate pravo na repliku. Nije pomenuo vaše ime i prezime. Govorio je – vi, vi. Ne mogu da znam na koga se odnosi od vas četvoro poslanika. Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dejan Nikolić, Jovana Jovanović i Aida Ćorović. Na naziv člana i član 33. amandamne, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na član 33. amandman su podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Poštovana predsedavajuća, član 33. govori o otpremnini. Vi ste predlogom člana 33. predvideli da zaposleni ima pravo na otpremninu ako mu prestane radni odnos zato što je utvrđen kao višak zaposlenih ili zbog proteka roka u kojem je bio neraspoređen u skladu sa zakonom, kao i da zaposleni ima pravo na otpremninu pri odlasku u penziju. Što se tog dela ovog člana tiče, mi smo predložili jasniju i mnogo širu formulaciju, a to je da zaposleni kome prestane radni odnos ima pravo na otpremninu u skladu sa zakonom koji utvrđuje radne odnose, znači, ne ova ograničenja koja dodatno smanjuju pravo na otpremninu zaposlenih. Takođe, naš amandman ima i drugi deo. Nešto sam već o tome govorio. Treći stav ovog člana kaže – pravo na otpremninu profesionalnih pripadnika Vojske Srbije utvrđuje se posebnim zakonom. Mi smo smatrali da treba da se doda deo koji kaže – s tim da njihov položaj ne može biti lošiji u odnosu na položaj u kojembi bili primenom odredbi ovog zakona. Vi ste, naravno, odbili ovaj amandman, zato što želite da suzite, pre svega, prava zaposlenih na otpremninu samo na ova tri slučaja, a ne i na druge slučajeve kada nekome prestane radni odnos, a takođe, želite da ostavite prostor da profesionalnim pripadnicima Vojske Srbije nekim posebnim zakonom smanjite prava na otpremninu vezano i za pravo kada se ta otpremnina stiče i kolika treba da bude. Vrlo je zanimljiv poslednji deo vašeg obrazloženja, koji kaže da će se prava za ostvarivanje ovog prava vezano za otpremninu, njihova visina i način na koji se to ostvaruje, biti uređen u skladu sa posebnim zakonom, te ne postoji bojazan, ne znam kako vi to sad nama tvrdite da ne postoji bojazan, profesionalnih pripadnika Vojske Srbije da će oni biti u lošijem položaju u odnosu kada bi se primenile odredbe ovog zakona. Ono što sve vreme ponavljamo je da je ova politika da su svakim zakonom koji je skupštinska većina usvajala u poslednje četiri godine samo smanjivana prava u poslednje četiri godine, samo su smanjivana prava zaposlenih, prava radnika, prava koja su izborena pre više decenija. Sada dolazite vi, navodno najsposobniji i najbolji, i pokušavate da smanjite prava vezana za ostvarivanje raznih drugih prava, zarade i sve drugo, svaka tačka zakona, svaki član zakona, svih zakona koje smo usvajali ovde, smanjivala su prava. Nema slučajeva da su nekim zakonom proširivana prava. Znači, samo se kažnjavaju ljudi koji u ovoj zemlji rade, bilo da rade u privatnom sektoru, bilo da rade u državnom. Mi smo ovu raspravu, da podsetim one koji su tada možda bili ili možda nisu bili, da smo sličnu raspravu i slične argumente iznosili i kada je usvojen Zakon o radu. Mi sada njih ponavljamo ovde kada se govori o platama u javnom sektoru, ali smo smatrali da zaposleni u privatnom sektoru moraju da imaju neka prava, da ne budu robovi. Vi građane Srbije pretvarate i ovim zakonom i svim zakonima koje smo doneli u robove. To će građani na izborima kazniti.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Meni je drago, gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, drago mi je što se argumentacija koja je iznešena ponavlja, a iznešena je kada se raspravljalo o Zakonu o radu. Voleo bih da efekat ovog zakona bude isti kao efekat Zakona o radu, zato što je posledica Zakona o radu ta i da se stopa nezaposlenosti u Srbiji sa katastrofalnih 26%, vaših 26%, svela na nešto više od 17%. Ako će efekat ovog zakona biti isti kao efekat Zakona o radu, kao što je i vaša argumentacija ista, mi smo ne na odličnom, na fenomenalnom smo putu. Ja vam se zahvaljujem zato što ste nam dali i potvrdu za to. Kada su smanjenja prava zaposlenih i kada je predlagač amandmana u obrazloženju govori da se ta prava samo smanjuju, jedino šta se smanjilo iz oblasti rada i radnih odnosa u Srbiji je stopa nezaposlenosti. Ponoviću, sa vaših 26% na sadašnjih nešto više od 17%. I mi nismo zadovoljni, i dalje je premnogo ljudi u Srbiji bez posla i želimo da i u budućnosti, kroz investicije, kroz realan sektor, da se ta stopa prvo vrati na onu stopu od 2008. godine, a to je nekih 13% koje ste uspeli tako uspešnom politikom koju ste vodili da duplirate. Pazite, šampioni po proizvodnji nezaposlenih ljudi, šampioni koji su sa 13% 2008. godine broj nezaposlenih doveli do 2012. godine na 26%.
Vreme.
Obećali ste 200 hiljada radnih mesta, 400 hiljada ljudi ste ostavili bez posla. Mislim da ste vi poslednji koji imate pravo da govorite o nezaposlenima i o njihovim pravima.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Naravno, kada nemate argumente, vi posegnete za hiljadu ponovljenim neistinama, o nekim navodnim procentima i smanjenju procenta broja nezaposlenih. Kada lepo pogledate tu statistiku kojom se hvalite, onda ćete da vidite da je broj nezaposlenih u Srbiji na početku 2012. godine bio 753 hiljade, a da je danas taj broj 751 hiljada. Postoje razni načini u matematici da vi praktično jedan isti broj ili to smanjenje od 2.000 u apsolutnim brojevima u procentima pretvorite sa 26 na 17. Možete da ih pretvorite i u pet, ali to nema veze sa realnim životom. To je dobra stvar, što je realan život mnogo drugačiji od te vaše ružičaste statistike. To možete da imate samo na toj vašoj ružičastoj televiziji, a građani Srbije žive jedan drugačiji život i zato će vam se na izborima zahvaliti i poslati vas u istoriju.
Da li želite po amandmanu, gospodine Babiću? Izvolite.
Postoji, gospodine Bečiću, samo jedna metoda obračuna i ne postoji nikakvo štelovanje, jer ukoliko su štelovali 2012. godine, a nikako da prevale preko usana tih 26%, nikako preko usana da prevale da su tih 26%, jedna Vlada sa 13 na 26% povećala stopu nezaposlenosti. Nikako. Prihvatiću. Možemo tu vrstu matematike da ostavimo po strani, iako je potpuno identičan metod obračuna procenta broja nezaposlenih ljudi rađeno i 2012, i 2014, i sada 2016. godine. Činjenica je da mi sada imamo daleko veće uplate na osnovu penzionog i socijalnog osiguranja na zaposlene, nego 2012. godine i veći je baš za ovih 7%, koliko smo smanjili stopu nezaposlenih, ali jesmo smanjili stopu nezaposlenih u realnom sektoru, kao što je juče gospodin Vučić otvorio fabriku u Rumi kod gospodina Martinovića. Kao što vidite, svakodnevno se fabrike otvaraju. Svakodnevno strane investicije dolaze u Republiku Srbiju, od „Teniza“ pa nadalje. To je ono što vama ne odgovara zato što ste vi u tu stopu nezaposlenosti i strane investicije obračunavali čak i Miškovićevu prodaju „Maksija“. Od kaže može, pa čak čovek nije platio ni porez Srbiji.
Gospodine Babiću, molim vas, vratite se na amandman.
Od kada može prodaja privatne imovine da bude direktna strana investicija? Ima li matematike koja može tako nešto da objasni. Ne postoji takva matematika. Ja i dalje pričam ono što je realno. Stopa nezaposlenosti u Srbiji i dalje je velika, ali se borimo svakodnevno, kroz svaku fabriku koju je Vlada Republike Srbije pomogla da se otvori, boljom investicionom klimom, time što smo napredovali na Duing biznis listi za 32 mesta, zakonima koje je i gospođa potpredsednik ovde predlagala, kao što je Zakon o inspekcijskom nadzoru, i mnogi drugi zakoni su doprineli da se svakodnevno ljudi u Srbiji zapošljavaju, ne na partijskoj osnovi, ne na osnovu poznanstva, nego na osnovu kvaliteta, i to sam juče video i u Rumi kada su mladi ljudi dobili posao i dobili školovanje, odnosno kvalifikaciju u Poljskoj. To je zasluga Vlade Republike Srbije i politike Aleksandra Vučića.
Zahvaljujem. Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dejan Nikolić, Jovana Jovanović i Aida Ćorović. Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković. Izvolite.
Poštovani građani Srbije, jedna lepa misao kaže – kad čovek uđe u pogrešan voz, sve su mu stanice pogrešne. Ovaj pogrešan koncept koji se primenjuje u Srbiji već četiri godine, građani su najbolji svedoci, nema kraja. Nije bilo dovoljno to što ste smanjili plate i penzije, što ste smanjili zarade prosvetnim radnicima do 30.000, doktorima 40.000, itd, sada umanjujete i sva druga stečena prava, kao što je pravo na otpremninu. To što nema reakcije ljudi nije razlog da se vi ne zapitate ima li kraja. Oko nas su ljudi koji su u velikim problemima. Oko nas su ljudi koji se svakodnevno bore za egzistenciju i umesto da im pomažete i da im dajete šanse i mogućnosti za napredak i za rad, vi idete obrnuto. Ovaj član 33, kako ga je gospodin Babić obrazložio, mene stvarno raduje u njegovom izlaganju, što čini mi se ni on sam ne može da veruje u ono što priča, tiče se otpremnina, a ne ovoga što je on pričao, a to su procenti koji se tiču broja zaposlenih. Gospođo ministarka, za prethodne četiri godine, u podacima koje je gospodin Babić iznosio, drastično se smanjio broj stanovnika u Republici Srbiji, tako da taj odnos od 26% na 17% nije tačan. Tačan broj je 753.000 ljudi koji su bili nezaposleni pre tri godine i 751.000 koja se trenutno sada broji. Ako bismo uzeli u obzir to smanjenje broja stanovnika, onda biste videli koliko je to u stvari veliki problem i koliko su građani Srbije nezaposleni. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, shvatate li vi morbidnost reči prethodnog govornika, shvatate li vi da je on rekao, valjda da bi izvukao nešto iz rukava, da je 7% ljudi u Srbiji manje živih, da li su se odselili ili, ne daj Bože, je nešto drugo bilo sa njima? Samo da ne vidi rezultate koje je postigla ova Vlada za prethodne dve godine. Rekao je za toliko se smanjio broj stanovnika u Republici Srbiji. Ne, nisu se oni zaposlili, oni su se negde odselili, oni su otišli negde ili im se, ne daj Bože, nešto desilo. Da li shvatate morbidnost ovih reči? Ja znam da neko dolazi iz kraja čuvenih Tarabića, ali mislim da je neozbiljno da Narodnu skupštinu pretvaramo u to da svako, ako dolazi iz tog kraja, ima i te moći. Govoriću vam o kompanijama, kao što su: „Meita grupa“ 60 miliona evra investicija; „Strejt Nova“ 18; „Teklas“ 11,3; „Long centar Beograd Ajmaks“ devet miliona evra investicija; „Čaudari grupa“ 8,5 miliona evra investicija; „Masterplast JU“ 8,5 miliona evra investicija, itd, itd. Mogu koliko god hoćete da govorim. Ovo nije priča ala Tarabići. Ovo nije priča ala 7% ljudi u Srbiji je otišlo, odselilo se ili ne znam ti ni ja šta. Ovo je realan sektor. Ovo je život u Srbiji. Ovo je ono što se dešava. Da li može bolje? Da. Da li ćemo se boriti za bolje? Da, hoćemo. Da li se nikada više nećemo vratiti na vreme Pajtića, Čede i ostalih? Ne, nećemo se vratiti na to vreme, nikada više. Ne našom voljom, nego voljom građana Republike Srbije, koji jasno prave razliku između tih godina i ovog vremena.
Zahvaljuje. Gospodine Markoviću, po kom osnovu? (Jovan Marković, s mesta: Tarabići.) Ne prezivate se Tarabić, gospodine Markoviću. (Jovan Marković, s mesta: Moram da objasnim.) Gospodine Markoviću, nije u redu. Prvo ste izazvali repliku. U vašem izlaganju ne možete, kao što je pre toga gospodin Babić, da iznosite argumente, procente zbog kojih mislite da treba vaš amandman da bude prihvaćen, kao što je gospodin Babić iznosio argument zašto smatra da ne treba. Pažljivo sam slušao gospodina Babića, u jednom trenutku je nešto rekao i ja sam ga prekinuo. Znači, govorio je stručno o amandmanu koji je predmet rasprave. Vi ste se posle toga javili, izazvali nekoliko replika, jer ste pomenuli nekoliko ljudi, namerno, i sada tražite da dobijete repliku na osnovu toga što je neko pomenuo Tarabiće. Nije u redu. (Jovan Marković, s mesta: Poslovnik.) Ne mogu vam dati po Poslovniku, jer ćete ga zloupotrebiti. (Jovan Marković, s mesta: Rekao je da sam rekao nešto što nisam rekao. Nazvao je moje reči morbidnim. Vi se pravite da ne znate o čemu se radi.) Možete da me vređate, nije uopšte problem. Možete da govorite sve to što govorite, nije problem. Možete da me vređate u nedostatku nekih drugih ljudi, da me nazivate stokom. Nije problem, ali nemojte to da radite drugim narodnim poslanicima. (Jovan Marković, s mesta: Rekao je da su moje reči morbidne.) Takve su i bile. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Markoviću, nemojte stajati tu kao ukočen paradajz i da me ometate.
Gospodine Rističeviću, uozbiljimo se.
Ne može on mene omesti. Potvrđujem da kada neko uđe u pogrešan voz da će mu svaka stanica biti pogrešna. Moj prethodni govornik je svakako u pogrešnom vozu. Taj voz nije na Šarganskim osmicama, koje su ga malo zanele. On vrlo dobro zna. U Šarganske osmice uđeš, pa vidiš iz vagona šta se dešava oko tebe, u ostalim delovima voza.Voz o kome on priča je na Fruškoj Gori, u Mošinoj vili. Tamo će se odrediti ko je u pogrešnom vagonu, ko je u pogrešnim stanicama, a voz i svi ti prikačeni vagoni su debelo pogrešni, ja očekujem i veselog premijera. Kad govorimo o otpremninama, a to je suština amandmana, prvo da kažem da su na isti član predložili tri amandmana. Toliko se raspadaju, takvom brzinom da ni ja ne mogu da pratim. Predlagali su prvo po dva amandmana, iz iste partije, na isti član. U jednom članu se briše, a u onda u naredna dva se menja, odnosno u drugom se menja, a sad imaju jedno brišu, vojvoda od Maldiva, Balša od Maldiva, briše član, a onda ovaj drugi traži da se promeni stav taj i taj. Kako da promenimo stav zakona u članu koji je izbrisan? Meni to nikako nije jasno, kao što mi nije jasno kada o otpremninama govore oni koji su bili majstori za otpremanje radnika sa njihovih radnih mesta. Država se smanjila, odvojila se Crna Gora, martovski pogrom su posmatrali onako, predlagali su neke dekoracije u UN da ne možemo da intervenišemo po pitanju Kosova i Metohije itd, ali broj je u javnom sektoru porastao za 200.000. Država se smanjila, broj zaposlenih u realnom sektoru njih su otpremili. Recimo, samo 2003. godine 295.000, a od 2008. do početka 2012. godine još dodatnih 276.827 radnih mesta dakle, toliko su ljudi otpremili ovi koji su sad tobož zabrinuti za otpremnine radnika. Pri tome su uvećali javni sektor za 2.000 samo za vreme vladavine onog sedog bledog koji je vladao sms porukama, i nije uopšte držao sednice Vlade. Da li ste zato otpremi jedno 100.000 radnika da se tako zadužimo jer nismo zaradili, pa će to neka druga pokolenja, buduća da vraćaju, uključujući i nas sada. Kao da li ste za to i oni sms porukama kažu – da, za to smo i nastave u Mošinu vilu, nastave na Maldive, nastave na Brione, nastave na Devičanska ostrva, isplate se subvencije koje su nemoguće i danas su oni koji su zaslužni za onu poslovicu „obilazi kao kiša oko Kragujevca“, oni koji su zaslužni da ta poslovica sada glasi „obilazi ko radnik oko samoposluge“. Sad oni nama drže predavanje o javnom sektoru, o otpremninama, a pri tome su na stotine hiljada ljudi lišili, ne samo radnih mesta, ne samo plata, već i dostojanstva da ne mogu svakog prvog ili 10 da svojim porodicama isporuče lične dohotke, time su oštetili fondove, jer nema toliko doprinosa jer su ljudi sa prihodovne strane prebačeni na rashodovnu i postali socijalni slučajevi i takvi ne služe na ponos svoje porodice, stidom dolaze i ne mogu da utiču na svoju decu, moral je totalno u porodicama srozan, jer kako roditelj koga ste otpremili tako lako iz proizvodnje i sa posla možda sa nekim dostojanstvom dođe svakog prvog, svakog desetog da svojoj porodici isporuči lični dohodak i odvede ih makar na ćevape, ako ne na Maldive, Brione, Dubai, kao što rade vaši funkcioneri. Hvala.
Na naziv člana i član 34. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković, Vladimir Pavićević, i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodni poslanik dr Miroslav Marinković. Izvolite, gospodine Marinkoviću.
Uvaženi predsedavajući, gospođo ministarsko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, na član 34. podneli smo amandman, tj. poslanička grupa Boris Tadić-SDS, zamenjuju se rečima – u članu 34. reči „posebnim zakonom“ zamenjuju se rečima „zakonom koji reguliše, odnosno uređuje radne odnose“. Amandmanom se predlaže preciziranje člana 34. tako što predlažemo da se uputi na primenu Zakona o radu, a ne na primenu posebnog zakona, jer to nije dovoljno precizno i otvara mogućnost za različito tumačenje i pored toga mogućnosti za uređivanje pitanja stavi nekom budućem leks specijalisu. Suština ovog amandmana je u tome da sve vreme prolazeći kroz ovaj zakon stiče se utisak kao da čitate bajku „Carevo novo odelo“ i bojim se da će se to tako i završiti kako se završila i bajka. Oni koji su čitali to znaju, a verujem da smo to imali prilike bar u detinjstvu da pročitamo. Ono što je zadivljujuće u celoj ovoj situaciji jeste da ćemo svi mi da se vratimo u svoje sredine odakle smo došli imati priliku da ovaj revolucionarni i mnoge slične zakone obrazložimo našim sugrađanima, i oni će verujte biti oduševljeni onim što im mi nudimo. Manje više će biti oduševljeni i ovom našom raspravom u kojoj procentualno, znači, pozicija i opozicija su prilično podjednako zastupljeni. To je poražavajuće, jer verovatno i vreme koje je određeno za raspravu po ovome je dovelo u neprijatnu situaciju i poziciju i opoziciju. Koliko je značajno i koliko je stalom nekom do ovog zakona to govori o odnos narodnih poslanika koje su građani poslali ovamo da raspravljaju po amandmanima. To što neko nema amandman ili nema neku ponudu da se poboljša rešenje ne znači da je u pravu, nego znači da nema ideje. Hvala.
Zahvaljujem. Na naziv člana i član 35. amandmane u istovetnom tekstu podneli suzajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Marjanović, Vesna Martinović i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković.
Član 35. odnosi se na to da zaposleni ima pravo na platu, uvećanu platu, naknadu plate, naknadu troškova i druga primanja za vreme rada u inostranstvu na koji je upućen od strane poslodavca u skladu sa zakonom. Mislim je formulacija ovog člana logična i ono što je bio moj motiv da se na neki način uključim u definisanje ovog člana jeste upravo ova ne srazmera između predloga i onoga što se trenutno dešava, a po pitanju uvećanja zarada. Potpuno sam siguran da prvo nije trebalo ovako donositi odluke o primeni raznih odredbi koje se tiču i otpremnine i mnogih drugih stvari, uvećanja plata, troškova prevoza i pri tome ostaje, ali ono što je ovde nesrazmera u odnosu na realnost to je taj problem koji smo otvorili oko uvećanja plata. Zaista mislim da imajući u vidu politiku ove Vlade i ovog ministarstva po potanju zarada i tendencije svakodnevne i svakomesečnog ili svakogodišnjeg umanjenja plata, zarada u javnom sektoru, imajući u vidu i činjenicu da sa ovim predlogom koji će vrlo brzo građani na koži da osete, smanjaju se zarade za oko 10%. Znači, mislim da je bilo dobro da se ovaj termin uvećanja plata prosto izbriše i zbog toga što vređa inteligenciju ljudi i što ne stoji u realnom životu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Ja ću opet upotrebiti gotovo identičnu argumentaciju za ovaj amandman kao i za jedan pre nekoliko minuta, a to je da li bi predlagač amandmana tako nešto radio i takva prava davao zaposlenima da je on poslodavac? Da li bi prihvatanje ovog amandmana stvorilo ogromne troškove, recimo u okviru Ministarstva spoljnih poslova? Zamislite da sada svaki ambasador, svakizaposleni u našoj ambasadi, bilo gde na svetu, svaki naš konzul ima pravo svakog dana na dnevnicu, ovako kako je predlagač amandmana osmislio? Zamislite koliko je to novca, a oni već imaju nešto veće plate, imaju troškove koje stvaraju svakog meseca. Sada, populistički, ne izvršavaju budžet, ne pune ga, ali ga Bogu hvala i ne prazne, onda ćemo kao nekada u onim starim crtanimfilmovima „Sport Bili“ pa je on imao torbu, pa iz te torbe izvlači šta god poželi. To su ovi amandmani. Nemaju nikakve veze sa javnim finansijama,nemaju nikakve veze sa realnim životom, ali ih neko piše, populistički izbacuje neke ideje koje nemaju nikakve veze sa realnošću. Da li bi na ovaj način vi dozvolili kao predlagač amandmana da svaki ambasador, da svako ko je zaposlen u našim ambasadama bilo gde u inostranstvu ima pravo svakoga dana pored plate, pored troškova, pored svega toga još i na dnevnice, male, velike, ovakve ili onakve? Koliki bi to trošak i koliki bi to udar bio za naše javne finansije i da li bi predlagač amandmana tako nešto dozvolio da on ima privatnu firmu, da ta privatna firma ima predstavništvo negde, što mu lično želim, u inostranstvu, da te ljude plaća toliko koliko ih plaća i da svakoga dana zato što rade taj posao da im plaća i dnevnicu? Ne bi gospodo, jer jedno je njihovo, a drugo je državno. Sa državnim rasipaj se, a njihovo štedi. Mislim da se država na ovaj način ponaša domaćinski i onako kako građani RS očekuju da država i Vlada raspolažu novcem svih građana RS.
Zahvaljujem gospodine Babiću. (Jovan Marković, s mesta: Replika.) Kako kada niste pomenuti? Ni jednog sekunda vas nije gospodin Babić pomenuo. Čak nije rekao ni prethodni govornik. (Jovan Marković, s mesta: Nije me pomenuo imenom i prezimenom? Rekao je predlagač amandmana.) Predlagači amandmana su Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Znači ni jedan, da je jedan pa da tumačim. Pretpostavljam da nije ili ja nemam dovoljno argumenata da smatram da jeste. Zahvaljujem se. (Jovan Marković, s mesta: Kako vi smatrate.) Na naziv glave 4 i član 36. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i gospođa Jerkov. Na član 36. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite gospodine Đurišiću.
Poštovana ministarko, ovaj član 36. govori o obavezi rukovodioca organa da je dužan da organizaciju rada planira i da je ostvari tako da troškovi budu u okviru budžeta i ponovo se stavlja na prvo mesto budžet, a ne funkcija organa koji treba da pruži neku uslugu ili da obavi neki posao. Sada mi je zanimljivo, vi ste u obrazloženju ovog zakona, koji ste nam predložili, ima onaj obavezan deo koji kaže – procena finansijskih sredstava potrebnih za sprovođenje ovog zakona, vi ste tu napisali da neće biti troškova za budžet osim što će biti zaposleno petoro ljudi koji će raditi u ministarstvu i naveli ste koliki će biti njihovi troškovi. Za 12 meseci to je nekih skoro četiri miliona dinara. Sada vas pitam kao rukovodioca organa koji je planirao neki posao, koji očigledno ne može da se završi u okviru planiranog budžeta koji je usvojen krajem prošle godine, da li sada potpadate pod član ovog zakona kao neki rukovodilac koji nije dobro planirao svoj budžet, jer sami kažete da vam je potrebno da zaposlite još pet ljudi i za to da dobijete četiri miliona dinara na nivou godine? Da li je svrha rada državnih, odnosno svih javnih službi, svih zaposlenih u javnom sektoru da se povinuju njegovom veličanstvu budžetu? Po nama oni treba da razmišljaju o funkciji zbog koje postoje, nastavnici i prosvetni radnici da obrazuju decu, zdravstveni radnici kako da poboljšaju zdravstveno stanje građana Srbije, sudije i tužioci kako da bude više pravde, a naravno da je budžet potrebno poštovati i tu nema spora, ali ne može on da ima prioritet u odnosu na obavljanje onih funkcija koje svi oni treba da ostvare. Ovaj član smo zato predložili da se obriše jer je on potpuno u suprotnosti sa politikom koju mi vodimo, ali u skladu sa politikom ove Vlade i još jedan dobar razlog da se ne glasa za Aleksandra Vučića na narednim izborima.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Apsolutno se slažem da je ovo baš ona razdelnica između naših politika zato što brisanje ovog člana i želja predlagača je da uđemo u totalnu anarhiju. Svako može da zapošljava, svako može da daje plate koliko hoće, svako može da probija i na kraju godine se ispostavi račun i taj račun bude deficit budžeta onako kako je rastao i javni dug, onako kako je rastao aritmetičkom progresijom i kako je opterećenje na sve građane RS raslo. To je politika predlagača amandmana i ja sam siguran da će ta politika anarhije, politika da svako radi kako hoće i šta hoće, a da samo račun ispostavlja svim građanima RS, jer šta je budžet nego svi građani RS, da će ta politika takvu masovnu podršku da dobije na izborima da prosto ljudi obožavaju takvu politiku ili politika planiranja? Zbog toga baš takva anarhična politika koja je vođena, onda me i ne čudi zbog čega su nama u školama toaleti takvi da ne bi unutra uveo ni kućnog ljubimca, a kamo li dete, da su nam uslovi u bolnicama katastrofalni i da tamo ne verujem da može da se leči bilo ko. Zašto? Zato što ste rekli – izvolite, radite šta god hoćete, trošite koliko god hoćete, nećemo vas pitati ništa, samo dajte glasove i glasajte za predlagača amandmana. Katastrofalna je to politika. Da li je to država? Da li je to sistem? Da li je to uređeno? Nije gospodo. Naravno da mora da se planira i meni je malo, pravio sam sada tu matematiku, stalno se forsira tih četiri miliona dinara za pet zaposlenih, pa kada se podeli tih četiri miliona na petoro zaposlenih, to je 800.000 godišnje, pa na 12 meseci, pa kada se odbiju doprinosi i sve ono ide na teret poslodavca, dobijamo čak i manje od prosečne plate u Srbiji koliko će ti ljudi biti plaćeni. Zbog toga nemojte da govorite o nekim sumama koje stoje, ali kada se pogleda koliko je to mesečno, to je i manje od prosečne plate u Srbiji i to zaista nije neki trošak za sprovođenje ovog zakona. Drago mi je što to baš potencirate kao razliku između naših politika, jer verujem da će ljudi sa posebnim oduševljenjem glasati za anarhiju, glasati da ne postoji red, glasati da se bože moj kako sme da se planiraju zarade. Vi u vašoj kući da li planirate vaše troškove? Da li planirate koliko ćete potrošiti? Ja planiram. Nemam baš toliko. Nemam bušotinu nafte, nemam eksploataciju gasa negde pa da mogu da kažem – briga me koliko će moja deca potrošiti. Ne, vodim računa koliko ću potrošiti, a i vi koji u kući, verujem, planirate, kao uostalom i ja i većina građana RS, a ne želite da to planira država, a ne želite da država na početku godine zna koliko će potrošiti za plate? Molim vas, to je bezobrazno. Bezobrazno je reći – država neka radi nešto što ne bih radio ja. Državnim novcem i novcem građana RS neka se raspolaže ne na domaćinski način nego onako kako ko hoće i koliko hoće. Nemojte raditi i predlagati nešto što vi ne bi uradili sa svojim novcem. Ako je ovo razlika u našim politikama, a jeste, uređenost od anarhije, red od nereda, drago mi je što je to razlika u našim politikama jer tako što vi predlažete nikada ne bi prihvatio i zbog toga podržavam što je Vlada odbila ovaj amandman.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite gospodine Đurišiću.
Ograničenja, naravno, postoje i u Zakonu o budžetu, tako da je njihovo mesto ovde sa te strane i potpuno suvišno. Gospodin Babić bi mogao da ne zamara mozak u ove kasne sate i računa kolike su te plate, napisala je ministarka, ja nisam ništa u tom smislu govorio loše i da su te plate velike ili male. Dva savetnika sa osnovnom neto platom od 43.266 dinara, što je veće od proseka, dva samostalna savetnika sa prosečnom osnovnom platom od 54 hiljade i jedan viši savetnik sa prosečnom platom od 67 hiljada. Ja sam govorio o tome da je na ovom primeru pokazao da nije uvek moguće sve planirati, nego neke stvari vam vodi život. Osnovna valjda treba da bude funkcija obavljanja posla za koji je određeni državni organ zadužen. Ta ideja o krečenju škola i bolnica, koje neko nije okrečio 12 godina, a sada će neko da okreči za 100 dana, pa, ja vas pitam - a šta ste vi radili četiri godine? Što niste okrečili te škole i bolnice za prvih 100 mandata, ako je to maksimum znanja i umeća i doprinos boljitku života građana Srbije? Da li će to pokrenuti srpsku privredu, omogućiti bolje uslove školovanja, bolje uslove lečenja? Naravno da neće. To je jedno obično predizborno krečenje i to će građani Srbije prepoznati i kazniti.
Zahvaljujem, gospodine Đurišiću. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika. Izvolite, gospodine Babiću.
Ja se zahvaljujem na tim željama za 100 mandata [[Marko Đurišić, s mesta: Za šta replika?]]
Gospodine Đurišiću, imenom i prezimenom gospodina Babića. Eto tako.
Ja se, gospodine Bečiću, zahvaljujem na tim željama da ćemo imati 100 mandata. Verujem da će politika Aleksandra Vučića imati još mnogo mandata i dobiće ih, ne od prethodnog govornika, nego od građana Republike Srbije. Ali, želim da i odgovorim na postavljeno pitanje zašto to nismo uradili u prethodnom periodu. Znate zašto? Prvo smo morali da vratimo dugove, prvo smo morali da vratimo, one račune da platimo koje ste vi napravili, a onda smo kupili, naravno, onako kako se ispravno radi, kupili smo četke, kupili smo kreč, kupili smo boju, kupili smo sve ono što je potrebno za krečenje, a sada je došao red i na krečenje. Morali smo prvo da uradimo sve ono što vi niste radili. Morali smo da vratimo vaše dugove. Morali smo da očistimo ono što je ostalo iza vas, pa smo onda krenuli napred. Sad je došlo vreme za krečenje, a vama čak i tako nešto ne odgovara. Pa, šta hoćete, ljudi? Pa, jel hoćete škole i bolnice u koje se ulazi zapušenog nosa? Jel mislite da tako možemo da čekamo budućnost? I sada vam to smeta. Smeta vam zato što ćemo staviti nove table, zato što ćemo toj deci omogućiti jedno pristojno mesto za školovanje, našim najstarijim sugrađanima pristojno mesto gde mogu da se bore za bolje zdravlje, gde će dobiti takve uslove. Ne odgovara vam ni to, ali vam odgovaraju dogovori u Mošinoj vili. Hajmo ponovo, kako ćemo da se skupimo…
Vreme, gospodine Babiću.
…svi oni koji su posvađani već godinama, da bi opet došli do nekih mandata. Sa kojom politikom? Politikom protiv Vučića. To je politika Bojana Pajtića i vaša.
Zahvaljujem. Na član 36. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Izvolite, gospodine Markoviću.
Član 36. kaže da je rukovodilac organa, organizacije ili drugog organizacionog oblika u javnom sektoru iz člana 1. itd. treba da planira, odnosno mora da planira sredstva u skladu sa okvirima budžetskih ograničenja, i to podvlačim, za tekuću i naredne dve budžetske godine. Zbog čega smatram da je jako važno podvući ovaj termin „ograničenja“? Građani Srbije treba da znaju da je posle svih ograničenja, posle svih umanjenja, posle svih nipodaštavanja njihovog funkcionisanja i rada, ovo stanje, kako da kažem, ne da će da traje, nego će da se produbi. Znači, ako se vratimo na neke prethodne članove o kojima smo govorili, gospođo ministarko, onda dolazimo do sledećeg zaključka. Recimo, imamo grad Užice koji se zadužio pre mesec dana sa 200 miliona dinara kako bi se pokrili tekući troškovi likvidnosti i ostalo. (Zoran Babić, s mesta: Može malo po amandmanu?) To je po amandmanu. (Zoran Babić, s mesta: Pa, nije po amandmanu.) Gospodine Babiću, ako se decidno držimo ovog amandmana, odnosno ovog člana, dolazimo u sledeću situaciju – da građani moraju da znaju da grad Užice mora da se zaduži i sledeće godine za 200 miliona, pa za dve godine ponovo 200 miliona. Znači, ako je to u okviru budžeta koji se planira, odnosno ograničenje je budžeta, hoću da naglasim da lokalne uprave neće imati sredstava u sledećim godinama da planiraju sredstva kao što su to radile ovih godina. (Zoran Babić, s mesta: Što?) Pa, upravo zbog toga što su ove godine iznos svojih budžeta planirale tako što su se zadužile, a dolaze do toga da ne mogu više da se zadužuju. O tome se radi.
Zahvaljujem, gospodine Markoviću. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, oni nama neće oprostiti ni sve svoje greške, čak ni pojedine. Dakle, to ograničenje je iz nekoliko razloga. Jedan od tih je što se rasipalo, što se u vreme dok su oni vladali nije živelo od zarađenog, već od zaduženog. Pa, kada u javnom sektoru nije bilo dovoljno u proizvodnji da se zaradi, oni kažu – ko vas šiša, mi ćemo vas zadužiti. Proizvod te države dok su oni vladali je bio dug. Sada je došlo vreme da se živi od zarađenog i mi imamo državu koja živi od prihoda koje ubira, ali mora da vraća ono u vreme kada se trošilo ono što nije bilo zarađeno. Došlo je vreme – vrati koko što si pozobala. Ali, sada je problem što je koka koja je to pozobala to odnela na Maldive, na Brione, letovališta, potrošila na jahte itd, pa se, recimo, u Kovačici iselilo 5000 ljudi posle privatizacije, one slavne privatizacije tri šećerane po tri evra. Ona je pripala tadašnjem poslovnom ili finansijskom direktoru stranke bivšeg režima. Gle čuda, baš njemu! Ne znam šta su obećali ovom Beslimiju, ukoliko ne daj bože dođu na vlast, ali ja mislim da u tom slučaju, ne samo u Kovačici, već u Vojvodini, u Srbiji neće ostati, možda sem Beograda, nijedan stanovnik, s obzirom na ponašanje koje njima doliči. I onaj jedan moj savet prijateljski – niko se nije kajao kada je umereno jeo i umereno govorio. Zato predlažem mojim kolegama iz opozicije da pokušaju da to dovedu u skladu sa tom poslovicom, jer u tom slučaju onaj voz koji je pogrešan i sve stanice koje su pogrešne, koji je trenutno parkiran na Fruškoj Gori, u Mošinoj vili, mogu vrlo lako da ispadnu iz tog voza, jer tamo mogu da izdogovaraju nešto, a da njih u tom vozu ne bude. Hvala.
Zahvaljujem. Na naziv Glave V, naziv člana i član 37, amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na član 37 amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Miroslav Marinković i mr dr Blagoje Bradić. Reč ima dr Miroslav Marinković. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospođo ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo podneli amandman na član 37. i desilo se nešto što je prilično neverovatno. Član 37. glasi, pročitaću ga da bi vam bilo jednostavnije da ispratite ono što se desilo u ovom slučaju – akte iz člana 10. stav 7. ovog zakona Vlada će doneti u roku od šest meseci od stupanja na snagu ovog zakona. Naš amandman glasi – predlažemo da se član 37. briše, uz obrazloženje da predlažemo to jer smatramo da koeficijenti, platni razredi i platne grupe i različita zvanja i položaji koji su već uređeni posebnim zakonom treba da budu takođe uređeni zakonom. Odgovor, odnosno obrazloženje kaže – amandman se ne prihvata iz razloga što se aktom Vlade ne uređuju koeficijenti, platni razredi, plate, već će koeficijenti biti utvrđeni posebnim zakonom. Znači, vrtimo se u krug. Mi smatramo da treba obrisati, zato što već postoje posebni zakoni, a u obrazloženju dobijamo taj isti odgovor. Odgovor koji je naše obrazloženje dalo uz amandman mi dobijamo o odgovoru za odbijanje amandmana, obrazloženje, koje je obrazloženje amandmana. To govori o tome koliko se ozbiljno pristupa i ja bih voleo da mi nismo došli u situaciji da moramo da podnosimo amandmane, da je zakon dovoljno dobar za građane, a svesni smo svi, bez obzira na političko ubeđenje i stanke koje između ostalih pored građana predstavljamo, jer bi to bio interes za sve građane. U ovom slučaju se desilo da ispada da mi imamo nešto protiv. Mi nemamo ništa protiv, samo želim da budemo saslušani na vreme i na pravi način protumačeni.
Zahvaljujem. Na član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Reč ima mr Jovan Marković.
Uvažena ministarko, imajući u vidu da smo više puta ponovili da je zaista nedopustivo da se o ovako važnom zakonu raspravlja na način na koji se raspravlja i da smo ovaj predlog zakona dobili manje od 24 sata u odnosu na zahteve da se pišu amandmani, i da smo došli u situaciju da se u ovako teškoj atmosferi govori o zakonu, smatramo da je nedopustivo, prvo to pristajanje vaše na ovaj izbor, odnosno da se na ovakav način o svemu ovome raspravlja, i da 500 hiljada ljudi koji sa zebnjom očekuju kako će se doneti ovaj zakon vide kako je zaista nemoguća atmosfera u kojoj se radi. S druge strane nema konstruktivnog pristupa koji bi poboljšao ovaj zakon. Naš pokušaj, da kažem, da se ovaj zakon unapredi, je bio unapred osuđen na propast. Znači, u ovom slučaju mislim da je jako loše da se posle tri ili četiri godine najave ovog zakona i dalje odlaže njegova primena. Mislim da je nedopustivo da se šest meseci ostavlja kao rok za donošenje podzakonskih akata na zakon koji ima 40 članova. Imajući u vidu očekivanja javnosti Srbije vezano za ovaj zakon, smatrao sam da je dobro da se u paketu izađe sa predlozima i da se ubrza primena ovog zakona. Takođe, imajući u vidu da će neke odredbe zakona biti primenjene tek 2018. godine, takođe smatramo da je to nedopustivo, i zbog toga smo predložili da se ovaj amandman usvoji, odnosno da se briše ovaj član. Hvala.
Zahvaljujem. Na naziv člana i član 38. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Živković i Pavićević i zajedno narodni poslanici Vučković, Božović, Jerkov. Na naziv člana i član 38. amandmane su podneli poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima dr Miroslav Marinković. Izvolite.
Uvaženi potpredsedniče, ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SDS Boris Tadić, ZZS, predložila je da se član 38. briše uz obrazloženje da brisanje ovog člana, budući da se ovim članom faktički predviđa povećanje osnovice plata koje određuje Vlada, naime predviđeno je da će Vlada uskladiti koeficijente. Dakle, smanjiti ih u odnosu na postojeće rešenje, ali da će osnovna plata ostati nepromenjena, što je jedino moguće ukoliko se poveća osnovica. Ovim se u neravnopravan položaj stavljaju zaposleni čija je osnovica određena zakonom u budžetu. U obrazloženju na ovaj amandman, jer nije prihvaćen, navodi se da se amandman ne prihvata iz razloga što se upravo na način definisano ovim članom 38, što se iz njega ni na koji način ne može videti, predlog zakona uspostavlja uporedivost koeficijenata zaposlenih kojima trenutnu osnovicu utvrđuje Vlada, sa zaposlenima čija je osnovica određena Zakonom o budžetu. Dakle, svakako se radi o nekakvoj računskoj operaciji, ali u takvim svim operacijama, računskim, nigde ne postoji onaj na koga se sve ovo odnosi. U svakom slučaju on će ostati, da kažem jedan kolikvijalni izraz, kratkih rukava i bojim se da će ljudi koji su radili ove poslove za koje su bili plaćeni na određen način u narednom periodu moći da od očekuju da će taj iznos biti manji uz vrlo razumno obrazloženje i vrlo korektne i vrlo opsežne računske operacije. Mislim, da to nije dobro ni za koga, ako svi mislimo za radnike, onda bi bilo dobro da se faktički, znači kroz zakonska rešenja to i vidi. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Reč ima gospodin Marković. Izvolite.
Mi smo nekoliko puta u ovoj raspravi naglasili činjenicu da je nedopustivo da se pravi još veća razlika između javnog sektora koji nije obuhvaćen ovim zakonom i između svih onih delatnosti koje su obuhvaćene zakonom, pogotovo onih delatnosti koje su obuhvaćene na loš način ovim zakonom, a tu pre svega mislim na obrazovanje i na zdravstvo, na sve one ljude koji su godinama dali svoj doprinos ili svoju žrtvu da bi se popunio budžet, a na kraju su ostali sa porukom ove Vlade da je to nedovoljno, odnosno da se od njih i dalje očekuje da će im biti smanjene plate. Znači, smatrali smo da je dobro da se ovaj član briše zbog toga što je nepravda koja se postiže sa ovim zakonom, ovim članom sve veća, da nisu efekti i ciljevi koji su zacrtani sa ovim zakonom ispunjeni da je bilo neophodno da se uzme u obzir potrebe ovih oblasti, ovih delatnosti i onih ljudi koji su doživeli još veću nepravdu sa ovim zakonom. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite.
Samo pošto se već nekoliko puta ponavlja, a ne tu tezu sam odgovarala dosta davna, možda sada ima novih građana koja su uključili u ovu debatu, da samo naglasim da ovaj zakon neće smanjiti plate nikome osim onima koji apsolutno iskaču. Kada budemo sve sagledali i videli koliko se kome plaća za isti rad, a to ne očekujemo da bude tako veliki broj ljudi. No, ono što je najvažnije u 2017. godinu svi ulaze sa, u najmanju ruku sa zaradom koju imaju, a usklađivanje sa propisima ovog zakona i sa propisima koji će da proisteknu iz njega biće postepeno i pre svega u smislu da će nekima plata rasti brže. Onima koji ovaj propis otkrije da su dalje od onoga koji bi trebali da imaju zaradu u poređenju sa drugim ljudima u upravi i u celoj javnoj upravi i u celoj državi. A onima koji malo iskaču, a nikome ko malo iskače nije plata prevelika u Srbiji, oni će da čekaju. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, koliko sam ja razumeo predlagača, on kaže da su oni predložili da se ovaj član briše, ja sam tako razumeo.
Ne, gospodine Rističeviću, ima amandman koji traži promenu.
Ne, gospodin Balša je predložio briše se, a predlagač je obrazlagao.
Imaju više amandmana nisu mogli da se dogovore, pa imaju više amandmana.
Pa, ne može da on govori o amandmanu koji se tiče Balše Božovića. Dakle, amandman koji je on predložio, a ne vidi, je da se stav 1. menja i glasi. A on u obrazloženju kaže da je on predložio da se ovaj član briše. Dakle, koliko ja vidim ova koalicija iz velike nužde skroz ih je pobrkala. Hvala.
Zahvaljujem. Na naziv člana i član 39. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Živković i Pavićević i zajedno narodni poslanici Vučković, Božović, Jerkov. Na član 39. amandmane su podneli poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodi poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Član 39. ima naslov – usaglašavanje posebnih zakona i onda se ovde sada govori da će se do 1. januara 2017. godine doneti zakoni kojim se uređuje radno pravni status plata i drugih primanja zaposlenih u javnim službama, organima autonomne pokrajine, jedinice lokalne samouprave, javnim agencijama i drugim organima, organizacijama koje je osnovala Republika Srbija, autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave. Pa, dalje kako će se sve ovo razređivati. Znači, kao da ništa ne piše u ovih, kao što i ništa ne piše u prethodnih 38 članova ovog zakona. Ponovo se donosi zakon koji će da odredi plate u javnim službama AP lokalne jedinice, javnim agencijama i sl. Vrlo je u obrazloženju jedna reč koja onako para uši i ako građani gledaju ovo mogu da shvate u političkom životu šta znači reč – prilagođavanje zatečene plate. U praksi ove Vlade, kada god se govorilo o prilagođavanju zarada, penzija ili nečega drugoga, to je samo bio način da se izbegne reč – smanjenje. Znači, poštovani građani i obrazloženju za ne prihvatanje ovog amandmana, Vlada priznaje da je namera kada se budu doneli svi zakoni koji predviđa ovaj zakon i uspostavio taj famozni navodni sistem doći će do prilagođavanja vaših zarada, a to čitajte po rečniku ove Vlade, smanjenja zarada, jer u svakom slučaju kada se govorilo...
Vreme...
... o prilagođavanju to prilagođavanje je značilo manje primanje.
Zahvaljujem, gospodine Đurišiću. (Marko Đurišić, s mesta: Imam još dve sekunde, nemojte me prekidati, prekinuli ste me na minut i 58, nemojte to više da radite. Još dve sekunde sam imao. Vi ste mi isključili mikrofon na minut i 58.) Ja nisam isključio mikrofon, vam je mikrofon, a izvinjavam se ako sam to uradio, ako te dve sekunde. Završili ste rečenicu, ja sam se zahvalio vama na izlaganju. Zahvaljujem se. Na član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Izvolite, gospodine Markoviću.
Pa i ovaj član se odnosi na usaglašavanje posebnih zakona i propisa i ono što je za nas sporno to je da u predlogu ovog člana, kao i u čitavom predlogu zakona ne postoji ta jasna vizija i jasan cilj šta se sa ovim zakonom postiže. Imam utisak da je to usaglašavanje na neki način odloženo, da će i ti podzakonski akti koji se budu donosili biti nastavak tumaranja koje je ova Vlada po ovom pitanju ima. Mi mislimo da je bilo nedopustivo da se na ovakav način izađe sa ovim predlogom i da se ogroman broj ljudi, hiljada ljudi koji su zaposleni u veoma važnim oblastima ostavi na cedilo, odnosno da se i dalje njihova prava umanjuju, njihove zarade umanjuju i njihove šanse za neko napredovanje umanjuju. Prema tome, odlaganje na šest meseci ovog zakona dok se tobože ne donesu podzakonski akti, za nas je isto neprihvatljivo, ako se četiri godine najavljuje ovaj zakon. Mislimo da je bilo u redu i da je bilo dovoljno vremena da se urade i podzakonski akti i da se u paketu izađe pred javnost sa celovitim rešenjem. Takođe, mislimo da je ovaj status policije i dalje nedefinisan i dali smo amandman koji je u nastavku formulacije, a koji je vezan za Vojsku Republike Srbije, odnosi i na policiju, imajući u vidu specifične poslove i okolnosti u kojima oni po nekad funkcionišu i smatrali smo da je dobro da i oni budu predviđeni sa ovim podzakonskim aktima i terminima koji se ovde predviđaju. Hvala.
Zahvaljujem se. Na naziv člana i član 40. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Na član 40. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Goran Ćirić, Vesna Martinović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Izvolite, gospodine Markoviću.
Ovaj član je praktično poslednji član koji kaže da zakon stupa na snagu osmog dana od objavljivanja u „Službenom glasniku“ i da se podzakonska akta moraju doneti do 1. januara. O tome smo govorili neposredno pred ovaj član. Ono što je moj utisak i što bi trebalo da kao poruku ovde poručim građanima Srbije i sa ovim zakonom se ne ostvaruju ciljevi o kojima se pričalo tri godine, jer mi smo potpuno sigurni i ubeđeni da će ovaj zakon u primeni imati negativne posledice i efekte na zaposlene u javnom sektoru i da se ovde nepravda produbljuje, a ne rešava, da se ovde nastavlja agonija, pre svega onih ljudi koji su obrazovani i stručni i koji su svojim radom potvrdili da imaju mogućnosti da unaprede svoje institucije i svoje sredine i da su oni šansa za razvoj, ne samo svojih institucija, nego i lokalnih uprava i društva u celini. Način na koji se ova Vlada odnosi prema tim ljudima je zabrinjavajući i način na koji se ovaj zakon plasira je zabrinjavajući i mislim da su sva ograničenja koja se ovim zakonom predviđaju potpuno nedopustiva, da će ovaj zakon u vrlo brzom vremenskom periodu pokazati kako se nije imao jasan plan, cilj. Na žalost, nećemo doći u situaciju da se ljudi, koji su zaslužili, nagrade, da se povećavaju zarade i primanja i zbog toga mislim da je propuštena šansa da se u jednom dijalogu, u jednoj ozbiljnoj diskusiji i raspravi, a ne u ovakvim uslovima, ovaj zakon unapredi. Mi smo kao poslanički klub dali sve što je do nas, da se i u pripremi amandmana i u ovoj načelnoj raspravi, i u ovoj raspravi, na tome radi i utiče, ali nažalost, nismo imali sagovornika u tome. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pozivam svakako da se amandman ne prihvati i smatram ovaj amandman na član 40. divnom krunom na priču svega onoga što smo danas mogli da čujemo iz pravca ovih predlagača. Amandman na član 40. glasi ovako, predlaže se da se – zakon primenjuje počev od 1. januara 2017. godine, odnosno od 1. januara 2017. godine. Divan prilog svemu onome što smo čuli danas, a koji govori opet na temu koliko razumemo ono o čemu govorimo danas, koliko razumemo šta predlažemo i koliko sve to zajedno ima smisla. Ako je postojao i promil nade da neko od građana može da očekuje minimum ozbiljnosti od predlagača, mislim da smo i na to večeras stavili tačku.
Zahvaljujem se. Na član 40. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović – Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Miroslav Marinković i mr dr Blagoje Bradić. Gospodine Đurišiću, ja sam uvek spreman da prihvatim grešku i da priznam grešku ako je napravim i zato sam pogledao u e-parlament i ovde vidimo da ste govorili tačno dva minuta i da nisam isključio vaš mikrofon na minut i 58 sekundi. To možete da se uverite na e-parlamentu. Reč ima narodni poslanik Miroslav Marinković.
Uvaženi predsedavajući, gospođo ministarko sa saradnicima, poslanička grupa Boris Tadić – SDS - ZZS, podnela je amandman na član 40. i mi smo ovim amandmanom želeli da pomognemo u boljoj implementaciji zakona produženjem roka za njegovu primenu, odnosno, ovaj zakon bi trebalo da stupa po članu 40. na snagu osmog dana po objavljivanju „Službenom glasniku“, a da počne da se primenjuje, počev od 1. januara 2017. godine, a za policijske službenike i profesionalne pripadnike Vojske Srbije, od 2018. godine. Mi smo predložili da to bude od 1. januara 2018. godine i 1. januara 2019. godine. Smatramo da je celishodnije da se ova zakonska legistativa uskladi sa potrebnom pratećom dokumentacijom, odnosno zakonima da bi bio celishodniji, jer smatramo da nije uputno, niti je prema načinu na koji je napisan zakon, moguće u narednih godinu dana, odnosno u ovoj godini dovršiti sve ono što je neophodno, a pogotovo što znamo da imamo u narednom periodu od dva meseca predizbornu kampanju, izbore, pa formiranje Vlade, parlamenta, a po zakonu se svi zakoni koji su stigli u parlament, vraćaju nazad i ponovo moraju da se podnesu. Prema tome, možda bi ovo rešenje bilo u redu da se ne radi, da mi nećemo imati parlamentarne izbore, a s obzirom da hoćemo, mislim da je ovo u korist građana i da se može prihvatiti duži rok za primenu ovog zakona, za početak primene.
Zahvaljujem se. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština, će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na drugu tačku dnevnog reda - Predlog zakona o opštem upravnom postupku. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaj Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Katarina Rakić i dr Vladimir Marinković. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Zahvaljujem. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Uvažena ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, naša poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS, podnela je 39 amandmana na Predlog zakona o opštem upravnom postupku, upravo zato što je ovaj zakon jako velikog značaja, jer se svaki građanin u nekom periodu svog života i po nekom pitanju, susretne sa organima koji moraju da primenjuju ovaj zakon. Zato je u interesu građana bilo da se dođe do što boljeg teksta. Mi smo pokušali da svojim amandmanima utičemo na poboljšanje teksta koji je pred nama. Prvi amandman se odnosi i na član 1. koji reguliše i preciznije uređuje pojam upravnog postupka, budući da iz definicije koju sadrži Predlog zakona nije dovoljno jasno koja to preduzeća, ustanove i organizacije postupaju u upravnim stvarima, ovo i iz razloga jer su predmetnim članom određeni pojedinci kojima su poverena javna ovlašćenja. Naše amandmansko rešenje otklanja svaku nedoumicu u pogledu subjekata koji primenjuje skup pravila postupajući u upravnim stvarima. Međutim, kako smo videli, prethodni amandman je prihvaćen i analizirajući, shvatili smo da ono što mi predlažemo da se dopuni u članu 1. i da se precizira da je obuhvaćeno amandmanom koji je prihvaćen, što znači da je posredno na taj način i naš amandman prihvaćen.
Zahvaljujem gospođo Korać. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe DS. Zahvaljujem. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe DS. Zahvaljujem. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe DS. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Balint Pastor, Elvira Kovač, Arpand Fremond, Zoltan Pek, Anamarija Viček. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, smatra da je amandman u skladu sa ustavnim pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 4. amandman su podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Liga socijaldemokrata. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe DS. Na naziv iznad člana 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Vesna Martinović, Goran Ćirić, Balša Božović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Član 7. reguliše načelo zaštite prava stranaka i ostvarivanje javnog interesa i mi smo predložili da se dopuni time što će se uvrstiti i termin „brže“. Načelo zaštite prava stranaka i ostvarivanje javnog interesa, podrazumeva obavezu organa da omogući stranci ne samo da lakše ostvari svoja prava i interese, već i što brže budući da efikasnost postupka u kontekstu zaštite prava stranaka, podrazumeva i brzinu u postupanju organa, te je po našem mišljenju ovo neophodno postići i podići značaj brzine na nivo načela. Ne čudi nas što ovaj amandman nije prihvaćen. Podsetiću vas ono što sam iznela u raspravi u načelu, da je ovaj zakon u ekspozeu premijera bio u agendi za zakone koji će biti doneti u prvih 100 dana Vlade. Evo dočekali smo da ga raspravljamo sada, da amandmane raspravljamo u sred noći kako bi bio donet pre raspisivanja izbora. Toliko o poimanju Vlade, o brzini i o ekspeditivnosti.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade. Izvolite.
Samo bih da naglasim da je ovo što je bilo uvršteno amandmanom, da bude i što brže pokriveno načelom delotvornosti i ekonomičnosti postupaka. Član 9. tačka 2. postupak se vodi bez odugovlačenja i uz što manje troškova po stranku i drugog učesnika, itd. Ja bih da sada samo kažem jednom, da je jedna od bitnih, da kažemo, promena koje se nastajalo učiniti u ovom zakonu, na putu usklađivanja sa evropskim administrativnim prostorom, taj da se ne precizira ništa suvišno, nepotrebno, ništa što zapravo sa prosto logičnom interpretacijom načela ili normi koje su postavljene, može da se izvede kao zaključak iz tog načela. To je upravo jedna od stvari koje moramo da menjamo u svom zakonodavstvu jer život postaje sve složeniji i ukoliko pokušavamo svaku logičnu i moguću stvar da preciziramo, ostavićemo onda uvek neke logične i moguće stvari, ne precizirane i onda imamo problem da moramo da menjamo zakone da bi se prilagođavali životu. U ovom smislu biće više takvih intervencija u toku, odnosno takvih suštinskih odgovora i razloga zašto su amandmani odbačeni, pa sam ja sada to malo duže obrazložila. Ubuduće ću se samo pozivati na ovu diskusiju. Hvala.
Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać.
Član 8. reguliše načelo pomoći stranci i mi smo podneli amandman kojim predlažemo da se interveniše u stavu dva ovog člana. Na kraju rečenice da se briše tačka i da se dodaju reči „i preduzima sve radnje u svrhu ostvarivanja ovog prava, odnosno pravnog interesa ukoliko se stranka i drugi učesnik u postupku tome ne protivi“. Načelo pomoći neukoj stranci prema našem stavu ne iscrpljuje se samo na upozorenje stranke i drugog učesnika u postupku da ima osnova za ostvarivanje nekog prava ili pravnog interesa, a za koje je organ saznao ili ocenio da postoji, već i u aktivnoj pomoći neukoj stranci da to pravo i ostvari, naravno u granicama ovlašćenja i mogućnosti postupajućeg organa. U obrazloženju zašto nije prihvaćen amandman navodi se da organ postupa u upravnom postupku i da zato ne može da pruži pomoć stranci da pokrene postupak. Mi smatramo da je neuka stranka – neuka stranka i da njoj samo ukazivanje da ima neke mogućnosti i neka prava nije dovoljna pomoć i da je treba ili uputiti na organ koji može da joj pruži pomoć i da pokrene postupak ili joj pomoći da pokrene postupak.
Zahvaljujem. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać.
Član 9. reguliše načelo delotvornosti i ekonomičnosti postupka, to je gospođa ministarka malo pre govorila. Mi smo smatrali da u onom članu treba istaći da postupak treba da bude i brže, a na član 9. smo podneli amandman kojim smo intervenisali na stav 3. i stav 4. Smatramo da načelo delotvornosti i ekonomičnosti postupka može biti u potpunosti primenjeno, samo ako se zakonom obaveže organ da vrši uvid u podatke o činjenicama neophodnim za odlučivanje, ne samo onih o kojima se vodi službena evidencija, već i o onim činjenicama o kojima se ne vodi službena evidencija, a istima raspolažu državni i drugi organi. Upravo je ovakvih činjenica najviše u pravnom saobraćaju, evidencije u mnogim upravno-pravnim oblastima nisu ustrojene ili su tek delimično ustrojene, pa smatramo da se delotvornost i ekonomičnost postupka može postići kroz predloženo amandmansko rešenje. Takođe, amandmanom smo predložili da obaveza organa u pogledu uvida u podatke o relevantnim činjenicama ne treba da isključi pravo stranke da ona sama, ukoliko to želi, pribavi te podatke, budući da je stranka često delotvornija od birokratije. Na osnovu iskustva iz rada u upravi znam da se često u arhivi državnih organa, u predmetima nalaze dokumenta, i to originalna dokumenta, koja su nekad ponovo potrebna i stranka onda ima velikih problema da ih arhive dođe do tih dokumenata, pa bi to bio jedan od primera kada bi organ po službenoj dužnosti…
Vreme. Zahvaljujem. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Vesna Martinović, Goran Ćirić, Balša Božović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Član 17. reguliše početak pravnog dejstva upravnog akta i mi smo predložili da se on menja, tako da glasi – Upravni akt počinje da proizvodi pravna dejstva od dana dostavljanja stranci, osim ako je upravnim aktom ili zakonom određeno da pravna dejstva počinju kasnije. Početak pravnih dejstava upravnog akta bitno je precizirati, s obzirom da za stranku nastaju prava i obaveze, počinju da teku propisani rokovi za ispunjenje kakve činidbe od strane stranke, a takođe počinju da teku rokovi i za pravne lekove. Budući da je upravni akt pravni akt kojim organ, neposredno primenjujući propise iz odgovarajuće pravne oblasti, odlučuje o pravu, obavezi ili pravnom interesu stranke ili o procesnom pitanju, te da su upravni akti i rešenja i zaključci, smatramo neophodnim formulaciju Predloga zakona po kojoj upravni akt počinje da proizvodi pravno dejstvo od kada se uruči stranci, a ne od kada je stranka obaveštena. Stranka može da bude obaveštena i o sadržini akta, a bitno je da zna sadržinu akta. U obrazloženju zašto se ne prihvata, kaže se da obaveštenje podrazumeva i dostavljanje. To nigde nije decidno navedeno i ne mora da znači da će se tako tumačiti u primeni zakona. Još jednom apelujem da se ovaj amandman razmotri.
Reč ima potpredsednik Vlade.
Dostavljanje je vid obaveštavanja u ovom zakonu, tako će se i tumačiti, jer ćemo raditi na takvom tumačenju. Opet je to odraz ove promene koju pokušavamo, ne pokušavamo, nameravamo i nadam se da će to i sledeća Vlada da radi, da uvedemo u sklopu usklađivanja naše prakse sa evropskim administrativnim prostorom. Ne može se sve i svaka reč definisati i prenormirati, jer na kraju pojam obaveštavanja u savremenom svetu je širok, menja se, dobija nove nijanse. Važno je da se svi razumemo i da postoji logično tumačenje, da obaveštavanje ima puno vidova. U ovom slučaju dostavljanje je jedan od tih vidova i podrazumeva se, odnosno vidi se iz daljih normi u ovom zakonu, da se očekuje kao obaveštavanje da bude dostavljeno i tačno je definisano kako se sve dostavlja i u kojim rokovima. Hvala.
Zahvaljujem. Na Glavu II, naziv iznad člana 18. i član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Demokratska stranka. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Demokratska stranka. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Demokratska stranka. Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Demokratska stranka. Na Glavu III, naziv iznad člana 2. i član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Demokratska stranka. Na naziv iznad člana 23. i član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Demokratska stranka. Na naziv iznad člana 24. i član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Demokratska stranka. Na naziv iznad člana 25. i član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Demokratska stranka. Na naziv iznad člana i član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem. Naziv iznad člana 25. jeste prigovor stranke zbog neispunjenja ugovornih obaveza. Mi smo predložili da se izmeni taj naziv tako da glasi – pravo stranke na raskid ugovora i prigovor stranke zbog neispunjenja ugovornih obaveza. Predložili smo da se menja član 25. tako da on glasi: „Ako organ ne ispunjava ugovorne obaveze, stranka može da raskine upravni ugovor, osim ako bi raskid izazvao štetu po javni interes, ali u svakom slučaju, može da izjavi prigovor“. Imajući u vidu suštinu pravnog instituta upravnog ugovora, mišljenja smo da i stranka treba da raspolaže pravom na raskid upravnog ugovora u situaciji kada organ ne ispunjava ugovorne obaveze, pod uslovom da takav raskid ne bi izazvao štetu po javni interes. O ovom je bilo rasprave i na Odboru i u raspravi u načelu i ministarka je dala obrazloženje da je ovo specifična vrsta ugovora u kojoj strane nisu jednake. Međutim, mi jesmo za to da se zaštiti i stranka u slučaju da organ ne ispunjava svoje obaveze, da se stranci da pravo na raskid ugovora.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa ministar.
Stranka je zaštićena na takav način da ako uloži prigovor i ako se bude odlučivalo o prigovoru i ukoliko se nađe da je stranka oštećena, može da traži naknadu štete. Ali, upravo ovo što vašim amandmanom specificirate, da ukoliko javni interes nije, kako kaže, osim ako bi raskid izazvao štetu po javni interes, pretpostavka ovakvog ugovora je da postoji javni interes i da bi prema tome raskid izazvao štetu po javni interes. Ne može da se eks ante definiše ako postoji neki slučaj kada je ta šteta možda mala, nego obratno. Prosto, pretpostavka je da se u ovakav odnos ulazi kad postoji jedna strana čiji je interes veći i jači za društvo pošto je javni interes. Zato postoji ova vrsta odnosa.
Zahvaljujem. Na naziv iznad člana 26. i član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Demokratska stranka. Na član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala, predsedavajući. Poštovana ministarka, član 28. govori o prigovoru protiv upravne radnje i mi pozdravljamo što se sada ovim zakonom uvodi ta mogućnost. Međutim, stav 2. ograničava pravo i govori da je prigovor dozvoljen samo ako upravna radnja nije povezana sa donošenjem upravnog akta. Mi smatramo da je to ograničenje nepotrebno i loše i da, da kažem, ograničava dobru nameru predlagača da se dozvoli ovaj institut prigovora protiv upravne radnje. Smatramo da, budući da su upravne radnje materijalni akti koji utiču na prava, obaveze ili pravne interese stranaka, kao što su vođenje evidencije i izdavanje uverenja, pružanje informacije, primanje izjava i druge radnje kojima se izvršavaju pravni akti, te da protiv upravne radnje se može izjaviti prigovor, kao i da se prigovor može izjaviti ako organ ne preduzme upravnu radnju koju… [[isključen mikrofon.]]
Izvolite. (Marko Đurišić, s mesta: Isključio mi se mikrofon.) Ja ga nisam isključio. Prijavite se ponovo. Izvolite.
Znači, smatramo neprihvatljivim sa stanovišta zaštite interesa stranke uslovljavati izjavljivanje prigovora samo ako upravna radnja nije povezana sa donošenjem upravnog akta. Čitav niz upravnih radnji i organa je najčešće povezan sa donošenjem upravnog akta i u svim tim fazama, po našem mišljenju, stranka treba da ima pravo na izjavljivanje prigovora.
Zahvaljuje, gospodine Đurišiću. Na član 29. amandman su podneli zajedno narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Predmetni član reguliše izdavanje uverenja o činjenicama o kojima se vodi službena evidencija. Mi smo tu intervenisali u pogledu rokova. Neprihvatljivo je propisivati rok od osam dana, kao krajnji rok za izdavanje uverenja u kojem postoji evidencija, kada je evidencija ustrojena. Nije potrebno osam dana da bi se izdalo uverenje i mi smo predložili da se taj rok skrati na tri dana. Takođe, smatramo da je rok od pet dana sasvim dovoljan i primeren u situacijama iz stava 5. ovog člana. Naime, stranka koja smatra da uverenje ili druga isprava o činjenicama, o kojima se vodi službena evidencija, nisu izdati saglasno podacima iz službene evidencije može da zahteva njihovu izmenu ili izdavanje novog uverenja ili druge isprave. Ovaj zahtev može da se odbije rešenjem. Ako organ u određenom roku ne izmeni izdato uverenje ili drugu ispravu ili ne izda novo uverenje ili drugu ispravu, niti izda rešenje kojim odbija zahtev, stranka može da izjavi žalbu kao da je zahtev odbijen. Mi smatramo da taj rok treba da iznosi pet, a ne osam dana. Imamo više amandmana u pogledu skraćivanja rokova za rad organa. Iz iskustva se zalažem za to, jer znam da jesu često i pretrpani, pogotovu radnici koji rade na izdavanjima uverenja kada dođe vreme upisa u škole i na fakultete, ali kada je duži rok onda postoji veća opuštenost i obično se ostavi za poslednji dan da se to uradi, tako da mislim da bi bilo vrlo stimulativno skratiti ove rokove.
Zahvaljujem. Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Demokratska stranka. Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Demokratska stranka. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Izvolite, gospođo Korać.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Član 30. reguliše izdavanje uverenja o činjenicama o kojima se ne vodi službena evidencija. Mi smatramo da rokovi za izdavanje uverenja o činjenicama o kojima se ne vodi službena evidencija treba da budu kraći, nego što su dati u Predlogu zakona, u duhu zakonom proklamovanih načela. Dakle, smatramo da uverenje ili druga isprava ili rešenje kojim se odbija zahtev stranke da se izdaju takva uverenja treba da bude 15 dana od podnošenja zahteva, ako zakonom ili drugim propisom nije određeno drugačije. Predlažemo i brisanje stava 3, jer smatramo da je neprihvatljivo da organ koji vodi postupak u kome su uverenje ili druga isprava podneti kao dokaz, nije vezan njihovom sadržinom i da može samostalno da utvrđuje činjenice koje su u njima sadržane. Ovakvo rešenje u koliziji je sa načelima i duhom zakona. Drugim rečima, ovo rešenje Predloga zakona proizilazi da organ, koji je pribavio uverenje drugog državnog organa, preispituje njegovu sadržinu, a to je apsurdno. Ne postoji subordinacija između tih organa, niti pravo nadzora i jedan organ nema pravo da ispituje pravilnost i sadržinu uverenja koju je izdao drugi državni organ.
Zahvaljujem. Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Zahvaljujem, gospodine Jovanoviću. Na član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Demokratska stranka. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Izvolite, gospođo Korać.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Član 38. Predloga zakona se odnosi na sukob nadležnosti i mi smo predložili da se u članu 38. u stavu 3. tačka na kraju rečenice zameni zapetom i da se dodaju reči „vodeći računa da stranka ne trpi štetne posledice usled nastalog sukoba nadležnosti“. Kada propisom određen organ određuje koji je organ nadležan i kako se otklanjaju posledice radnji nenadležnog organa, odnosno kada odlučuje o sukobu nadležnosti, dužan je da vodi računa da stranka usled nastalog sukoba nadležnosti, koji po prirodi stvari nije prouzrokovala sama, ne trpi nikakve štetne posledice i smatrali smo da to treba da stoji izričito u tekstu zakona, kako bi se sprečila mogućnost da stranke trpe posledice.
Zahvaljujem. Na naziv Odeljka, naziv iznad člana i član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Vesna Martinović, Goran Ćirić, Balša Božović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac. Na naziv iznad člana i član 40. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Demokratska stranka. Na naziv iznad člana i član 41 amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Demokratska stranka. Na član 41 amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Izvolite, gospođo Korać.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Član 41. reguliše odlučivanje o izuzeću ovlašćenog službenog lica. Mi smo smatrali da rok od tri dana od prijema obaveštenja ovlašćenog službenog lica ili zahteva za izuzeće u kom roku se odlučuje o izuzeću je dovoljan i primeren rok i u duhu proklamovanih zakonskih načela efikasnosti i ekonomičnosti u radu. Tako da kažem, predložili smo da se taj rok smanji sa pet na tri dana.
Zahvaljujem. Na član 48. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Izvolite, gospodine Đurišiću.
Hvala predsedavajući. Poštovana ministarko, mi smo smatrali da poslednji deo prvog stava ovog člana, koji govori da postavlja određeni preduslov za donošenje odluke o postavljanju privremenog zastupnika, a koji kaže, znači nabraja, kada sve privredni zastupnik može da se uvede po ovom zakonu, a onda se na kraju kaže – sve pod uslovom da je stvar hitna, a postupak mora da se sprovede. Jednostavno ne treba da stoji u zakonu zato što se tim rešenjem ostavljaju vrlo delikatna i preširoka diskreciona ovlašćenja organa, koji će da proceni da li je nešto hitno i da li postupak treba da se sprovede bez nekakvih jasnih kriterijuma i šta je to hitno, koji je to neki rok koji se smatra hitnim i šta znači formulacija da postupak mora da se sprovede. Iz tog razloga smo predložili da se ovaj poslednji deo 1. stava obriše, jer smatramo da je potrebno ostaviti mogućnost uvođenja privremenog zastupnika od strane organa u ovim svim slučajevima koji su navedeni, ali da ovaj deo o hitnosti i sama ova formulacija ne znači ništa, a može da znači svašta, da postupak mora da se sprovede. Jednostavno je nejasna i preširoka i smatramo da ne treba da se nađu u Predlogu zakona.
Zahvaljujem. Na član 48. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Na član 49. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Član 49. je u delu koji reguliše uopšte pojam i postupanje punomoćnika i odnosi se baš na pojam i odnos sa strankom. Mi smo predložili da se stav 3. na kraju dopuni rečima „a ukoliko žalba bude odbijena i prvostepeno rešenje potvrđeno i nadležno javno tužilaštvo“, sad ću obrazložiti. S obzirom, da punomoćnim može biti svako ko je potpuno, posebno sposobna izuzev lice koje se bavi nadripisarstvom, te da ovom licu organ uskraćuje zastupanje rešenjem protiv koga je dozvoljena žalba koja ne odlaže izvršenje rešenja i da se o tome obaveštava stranka, smatramo uzimajući u obzir da je nadripisarstvo propisano kao krivično delo i to članom 342. Krivičnog zakonika, da je organ po pravosnažnosti rešenja dužan o ovoj okolnosti obavestiti i javnog tužioca radi eventualnog preduzimanja krivičnog progona lica koje se bavi nadripisarstvom. U obrazloženju za odbijanje kaže se da je to lice već odgovaralo, odnosno da je već u krivičnom postupku utvrđeno da se ono bavi nadripisarstvom i da zato nema potrebe da se prijavljuje javnom tužiocu, pa ukoliko je lice u povratu činjenja tog krivičnog dela utoliko pre ima potrebe da se o tome obavesti i javni tužilac, a pogotovo ako se tek tada u postupku utvrdi. Tako da smatramo da obrazloženje za odbijanje nije adekvatno…
Vreme. Reč ima potpredsednik Vlade. Izvolite, gospođo Udovički.
Još jedna od važnih intencija i promena u Zakonu o opštem upravnom postupku u odnosu na praksu koju smo nasledili mi u Srbiji, kao i drugi u bivšoj Jugoslaviji je da se u što većoj meri izmesti iz Zakona o opštem upravnom postupku regulisanje, normiranje odnosa između organa. Ostavljeni su ovim zakonom samo oni slučajevi koji bi sad zaista ostali nedorečeni, a i to u budućnosti očekujemo da bude prebačeno na Zakon o državnoj upravi ili druge norme koje se bave odnosima između organa. Za građane je potrebno da u jednom zakonu vide kakva su njihova prava i kako je postupak u opštenju sa njima regulisan. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 50. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać. Izvolite, gospođo Korać.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Član 50. reguliše dužnost organa i mi smo predložili da se stav 2. dopuni rečima, odnosno da se na kraju briše tačka stavi zarez i da se dodaju reči „s tim da taj rok ne može biti duži od 30 dana“. Nesporno je da organ može dozvoliti da pojedine radnje u postupku preduzme u ime stranke lice koje nije priložilo punomoćje, jer to je u interesu i stranke i vođenja postupka, ali pod uslovom da punomoćje priloži u roku koji organ odredi. Smatramo da taj krajnji rok treba da se odredi zakonom i mi smo predložili da to bude rok od 30 dana. Ovo je u cilju sprovođenja načela efikasnosti, ekonomičnosti i delotvornosti postupka, jer kad god nema krajnjeg roka obično se te radnje prolongiraju i stranke onda trpe.
Zahvaljujem. Na član 52. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Na član 52. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać. Izvolite, gospođo Korać.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Član 52. reguliše prestanak punomoćja i mi smo predložili da u stavu 3. reč „izuzev dok traje neka radnja u postupku“ se zamene rečima „s tim da je dužan da stranku zastupa još 30 dana kao i za vreme trajanja neke radnje u postupku dok stranka ne obezbedi drugog punomoćnika“. Naime, otkaz punomoćja od strane punomoćnika ne sme da škodi interesima stranke i samom postupku, te predlažemo da punomoćnik u slučaju otkaza punomoći ima obavezu da zastupa stranku još 30 dana i to je analogno sa obavezama advokata koji zastupa stranke pred sudovima, naravno i dok traje neka radnja u samom postupku da ne može da otkaže punomoć. Smatramo da u cilju zaštite interesa stranaka analogno treba da se primeni i u Zakonu o opštem upravnom postupku obaveza punomoćnika da još 30 dana zastupa stranku.
Zahvaljujem. Na član 55. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać. Izvolite, gospođo Korać.
Član 55. reguliše prevođenje i rad tumača. Mi smo predložili da se u članu 55. stav 1. menja tako da glasi: „ako se postupak ne vodi na jeziku stranke ili drugog učesnika u postupku prevodi im se na njihov zahtev tok postupka i omogućava obaveštavanje na njihovom jeziku i pismu. Amandman predstavlja usaglašavanje sa Ustavom, zakonske norme o jeziku i pismu na kojem se vodi postupak i smatramo da je potrebno ovo usaglašavanje, a da definicija kako je data u Predlogu zakona je malo rogobatnija i malo komplikovanija. Da bi usaglasili sa odredbom Ustava mi smo predložili ovu izmenu.
Zahvaljujem. Na član 55. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Na član 56. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Na član 57. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Na član 62. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavi deo Predloga zakona. Na član 62. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodni poslanik dr Miroslav Marinković. Izvolite.
Predsedavajući, gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, amandman na član 62. poslanička grupa Boris Tadić-SDS,ZZS je podnela amandman na član 62. gde smo predvideli rečenica „ako ne može da utvrdi koji je organ nadležan upozorava podnosioca da će bez odlaganja rešenjem odbaciti podnesak zbog nadležnosti“. Dakle, ta rečenica se briše, a razlog za brisanje ove rečenice je da norma iz člana 62. Predloga zakona „ako organ nije nadležan da primi podnesak koji mu se predaje ili saopštava, prosleđuje ga nadležnom organu i o tome obaveštava podnosioca“. Garantuje pravnu sigurnost ovim postupkom stranaka i obaveza je organa da zna koji je organ nadležan za postupanje u pravnoj stvari, analogno pravosudnom načelu i „jura novit curia“, dakle, najmanja mere znanja administracije je poznavanje stvarne nadležnosti organa. U ostalom zakon sadrži odredbe o sukobu nadležnosti, pa ako je organ i pogrešio u prosleđivanju podneska primenjivaće se ta norma. Mislimo da je ovo u korist stranke zato što bi se izbeglo lutanje, tj. produženje roka rešavanja. Ovim načinom bismo praktično ono što je obaveza organa kome se daje prigovor, mogao praktično da odreaguje, tj. da pomogne u neukosti stranke i da na taj način ubrza ceo postupak. Hvala.
Na član 64. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Zahvaljujem. Na član 69. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Zahvaljujem. Na član 69. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Član 69. reguliše pitanje punomoćnika za prijem obaveštenja i u stavu 4. kaže – više od pet stranaka u istom postupku koje nemaju suprotne interese i zajedničkog punomoćnika dužna su da na zahtev organa odredbe zajedničkog punomoćnika za prijem obaveštenja u roku koji organ odredi. Ako to propuste, organ im o njihovom trošku postavlja zajedničkog punomoćnika za prijem obaveštenja. Mi smo predložili da se ovaj stav menja i da glasi – više od pet stranaka u istom postupku koje nemaju suprotne interese i zajedničkog punomoćnika mogu da odrede zajedničkog punomoćnika za prijem obaveštenja. Smatramo da nije u skladu sa interesima stranke i sa načelima zakona da organ obavezno određuje zajedničkog punomoćnika za prijem obaveštenja ako to ne urade stranke, bez obzira što se radi o više od pet stranaka u istom postupku koje nemaju suprotstavljene interese i zajedničkog punomoćnika. Ovo i iz razloga što u toku postupka može da dođe do situacije da interesi pojedinih stranaka mogu da postanu suprotstavljeni, jer tok postupka tek dovede do određenih činjenica i zaključaka i smatramo da u tom slučaju ne sme da stoji obaveza za zajedničkog punomoćnika za prijem.
Zahvaljujem. Na član 70. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Član 70. reguliše obaveštavanje elektronskim putem i mi smo predložili da se on menja tako da glasi – obaveštavanje elektronskim putem odvija se saglasno zakonu i obavezno uključuje potvrdu kojom se dokazuje prijem dokumenta. Obaveštavanje elektronskim putem izjednačava se sa dostavljanjem. Predlog zakona navodi formalno i neformalno obaveštavanje elektronskim putem, pri čemu ne definiše, niti određuje šta je to neformalno obaveštavanje. Smatramo da obaveštavanje elektronskim putem ne treba da se razgraniči na formalno i neformalno, već njegovu suštinu treba normirati kako je to predloženo amandmanom.
Zahvaljujem. Na član 71. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Ovo je nastavak i isto se radi o obaveštavanju, samo što je slučaj o obaveštavanju putem pošte i predložili smo takođe da se član 71 menja tako da glasi – obaveštavanje putem pošte vrši se preporučenom poštom. Pismeno koje je upućeno preporučenom poštom primljeno je na dan koji stoji u potvrdi o prijemu pošiljke. Što se tiče obaveštavanja putem pošte, smatramo da obaveštavanje stranke mora da se vrši isključivo preporučenom poštom, nikako obično. Takođe, uvođenje pretpostavke kada je stranka primila pismeno reči – smatra se, uvodi pravnu nesigurnost, otežava položaj stranke i dovodi u pitanje legalitet i legitimitet samog postupka. Naime, u obrazloženju se detaljno navodi kako se računa kada je preporučeno, kada nije preporučeno. Međutim, iskustvo pokazuje nešto drugo. Kada se pošiljka pošalje običnom poštom, a ne preporučeno, nema nikakvog dokaza i nema traga da je stranka primila. Lično sam imala iskustvo kada poštar dođe pre nego što otvorim advokatsku kancelariju, pošto imam rešetku on ubaci iza rešetke i ako spremačica u međuvremenu čisti, desilo mi se više puta, da jednostavno nestane ta pošta. To se verovatno još češće dešava građanima koji imaju ili nemaju propisane poštanske sandučiće. Tako da je za sada kod nas vrlo nesigurno dostavljanje ako nije preporučeno.
Reč ima potpredsednik Vlade Kori Udovički.
Ovaj zakon uglavnom proširuje i jača prava i pravnu sigurnost građana, kao i efikasnost debirokratizuje, da tako kažem, na račun uprave, ali ovaj zakon takođe pojačava u jednom pogledu odgovornost građana, a to je da moraju da vode računa o tome, prvo, da njihovo prebivalište i boravište budu korektno zabeleženi kako bi uprava znala i imala korektnu adresu, kao i da vode računa o svojim sandučićima i slično. Građanin mora da bude dostupan ukoliko želi da može da ostvaruje svoja prava na moderan način. To je praksa u evropskom administrativnom prostoru i boga mi već su se tome prilagodili veći deo zemalja u našem regionu. Funkcioniše. Ako mogu oni, možemo i mi.
Na član 71. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Na član 71. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Na član 72. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Jovan Marković i Jovana Jovanović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 74. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Na član 78. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 78. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Samo mogu da izrazim zadovoljstvo da je bar za neki od amandmana koji su zaista dobronamerno i konstruktivno rađeni da se poboljša tekst zakona u cilju boljeg položaja građana jer će se odnositi na sve njih i zato kažem da mogu da izrazim zadovoljstvo što je ovaj amandman prihvaćen. On se odnosi na javno dostavljanje gde smo rok od deset dana tražili da se produži na 15 dana. Protekom određenog roka od deset dana kada je pismeno objavljeno na VEB prezentaciji i oglasnoj tabli organa, pretpostavlja se da je javno dostavljanje izvršeno. Ovaj rok od 15 dana, kako je predloženo amandmanom, a ne deset dana kako stoji u Predlogu zakona, jeste usaglašavanje sa normiranim rokovima i iz drugih članova Predloga zakona. Zahvaljujem.
Na član 81. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Jovan Marković i Jovana Jovanović. Na član 85. amandman suzajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima dr Miroslav Marinković.
Hvala uvaženi predsedavajući. Gospođo ministarka sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa Boris Tadić – SDS, ZZS, podnela je amandman na član 85. stav 3. – tačka na kraju rečenice zamenjuje se zapetom i dodaju se reči – ukoliko je postupak okončan nepovoljno za nju. Pošto se ovaj amandman odnosi na član 85. koji reguliše da stranka može da pokrene upravni postupak i ukoliko se taj postupak nepovoljno za nju završi, ona bi trebala da snosi troškove kompletnog postupka. Međutim, što smo mi i obrazložili, smatramo da kada je prvostepeni postupak pokrenut zahtevom stranke, ona treba da snosi troškove samo u slučaju da je taj postupak okončan nepovoljno za nju. Međutim, u obrazloženju ste vi dali da je svakako to neophodno, s obzirom da stranka pokreće postupak, da ona i treba da snosi troškove. Međutim, to nije slučaj sa drugim rešenjima iz drugih procesnih zakona, parničnog, krivičnog i prekršajnog. Smatramo da je ovo manjkavost ovog člana 85, te da je neophodno usaglasiti sa ostalim pozitivnim zakonskim propisima, gde stranka, ukoliko dokaže u tom upravnom postupku da je u pravu, nema razloga da snosi troškove, već troškove treba da snosi onaj ko je i pogrešio. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 90. Amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić. Izvolite, gospođo Hasanović Korać.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Član 90. reguliše način pokretanja postupka i mi smo intervenisali da se briše stav 4. Zato što stav 4. propisuje da pri pokretanju postupka po službenoj dužnosti, organ uzima u obzir i pretpostavke građana i organizacija i upozorenja nadležnih organa. Ovo rešenje treba brisati iz tri razloga. Kao prvo, nejasno je i neodređeno, šta znači da organ uzima u obzir pretstavke i upozorenja? To bi moralo da bude preciznije regulisano u zakonu da bi bilo prihvatljivo. Drugo, ovo uvodi pravnu nesigurnost, jer time može da se prejudicira ishod postupka i utiče na samostalnost organa u odlučivanju i treće, stavom 2. ovog člana jasno je propisano da se postupak pokreće po službenoj dužnosti kada je to propisom određeno ili kada organ utvrdi ili sazna da je, s obzirom na činjenično stanje neophodno da se zaštiti javni interes. Iz tih razloga smatramo da stav 4. u članu 90. ne treba da stoji i predložili smo njegovo brisanje.
Zahvaljujem. Na član 92. Amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Izvolite gospođo Hasanović Korać.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući, član 92. reguliše odbacivanje zahteva stranke, i mi smo predložili da se u stavu 1. briše tačka 2). Stav 1. tačka 2) propisuje da organ odbacuje zahtev stranke za pokretanje postupka, ako nije nadležan za odlučivanje o upravnoj stvari, a ne može da odredi ko je nadležan. Smatramo da ovo treba brisati iz Predloga zakona, jer je obaveza organa da zna koji je organ nadležan za postupanje u upravnoj stvari, analogno pravosudnom načelu „jura novitkurija“, dakle najmanje je mera znanja administracije je poznavanje stvarne nadležnosti svih državnih organa i organa koji postupaju po Zakonu o opštem upravnom postupku. U ostalom, zakon sadrži odredbe o sukobu nadležnosti, pa ako organ i pogreši u upućivanju stranke, onda može da dođe po postupku za rešavanje sukoba nadležnosti i da se primene te norme, tako da svakako stranka treba da dobije uputstvo.
Zahvaljujem. Na član 98. Amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Zahvaljujem. Na član 103. Amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Zahvaljujem. Na član 104. Amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Zahvaljujem. Na član 106. Amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 108. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Član 108. reguliše pokretanje postupka u kome se rešava prethodno pitanje. Mi smo amandmanom intervenisali, tako što smo predložili da se posle stava 3. doda novi stav 4. koji glasi – ako se postupak u kome se rešava prethodno pitanje pokreće na zahtev neuke stranke, postupiće se u skladu sa stavom 1. ovog člana. Smatramo da pokretanje postupka po prethodnom pitanju, kada se radi o neukoj stranci, treba odstupiti od pravila iz stava 2, odnosno nametati obavezu pravno neukoj stranci koja jeste pokrenula upravni postupak, ali je neuka da ona pokreće pred sudom ili drugim organom postupak za rešavanje prethodnog pitanja, te da ukoliko to ne učini smatraće se da je odustala od zahteva. Amandmansko rešenje je u skladu sa načelima zakona.
Zahvaljujem. Na član 112. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić. Na član 118. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Demokratska stranka. Na član 121. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Jerkov, Jovan Marković i Jovana Jovanović. Na član 121. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić. Izvolite, gospođo Hasanović Korać.
Gospodine predsedavajući, član 121. reguliše podnošenje isprava. Mi smo podneli amandman na ovaj član, na stav 5, gde smo predložili da se posle reči: „službenoj evidenciji“ dodaju reči: „odnosno kod kojeg državnog i drugog organa“. Da pojasnim, mišljenja samo da pravnu pretpostavku po kojoj se smatra da je stranka podnela ispravu i kada obavesti organ o tome u kojoj se službenoj evidenciji nalazi odgovarajući zapis koji je dostupan organu, treba dopuniti normom predloženom u amandmanu. Dakle, i zapis koji je u posedu državnog organa koji ne vodi službenu evidenciju. Upravo je ovakvih isprava najviše u pravnom saobraćaju. Evidencije u mnogim upravno pravnim oblastima nisu ustrojene ili su tek delimično ustrojene, pa smatramo da se delotvornost i ekonomičnost postupka može postići kroz predloženo amandmansko rešenje.
Zahvaljujem. Narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Vesna Martinović, Goran Ćirić, Balša Božović, Vesna Marjanović i Dragan Šutanovac zajedno su podneli amandman kojim se posle člana 121. dodaje novi član 121a. Zahvaljujem. Na član 122. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Prvi stav člana 122. kaže – ovlašćeno službeno lice može stranci koja se poziva na ispravu naložiti da je podnese ako strankama njome raspolaže ili može da je pribavi. Naš amandman je bio da se dodaju reči – samo ako organ ne može takvu ispravu pribaviti. Amandman je odbijen sa obrazloženjem da se navedeni član odnosi na pribavljanje isprava koje ne moraju nužno da budu sadržane u službenim evidencijama koje organi moraju da vode po službenoj dužnosti. Mi nismo ni na koji način uticali na to da šta se dešava sa ispravama koje organ nema, ali smo rekli, u s skladu sa proklamovanim načelima ovog zakona, da organ ona dokumenta koja može da pribavi po službenoj dužnosti, da ta dokumenta ne traži od stranke u postupku. Tako da, ne shvatam na koji način je ovo obrazloženje za neprihvatanje našeg amandmana. Mi nismo dovodili u pitanje šta se dešava sa onim dokumentima koje organ nema, nego smo samo tražili da ona dokumenta koja organ može da pribavi, da njih ne traži od stranke da ih donosi, nego da ih pribavi sam, u skladu sa načelom da organ radi pribavljanje svih mogućih dokumenata koji su potrebni strankama u postupku koji se vodi pred organom.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade. Izvolite, gospođo Udovički.
Uputila bih vas na stav 8. tog istog člana gde se organu nalaže da pribavi ispravu ukoliko je ona u službenoj evidenciji. Mislim da mi sve vreme imamo razliku i ne mogu do kraja da dokučim kako vi to razumete, to da neko raspolaže nečim što nije u službenoj evidenciji, a onda mu je dužnost da to nešto i pribavi. To je prosto suviše neodređen termin. Neodređeno je ili ga ima u službenoj evidenciji. Šta pravno želite da kažete da je organ dužan da pribavi možda nešto drugo, što je možda tu negde. Ali, prosto smatramo da su odredbe vezane za službenu evidenciju vrlo jake. Tu postoji i zaštita prava stranke i pravni lek ukoliko se ne dobije i prekršajna odgovornost. Prema tome ne može se pod tu vrstu obaveze podvesti i ovo nešto neodređenije, o kojem čini mi se, u više članova govorimo. Možemo da razgovaramo neki dan kada nije tri ujutru, ali u nekoliko članova vidimo tu razliku i prosto imamo različito tumačenje, ili odnos prema tome šta je to nešto možda negde neki organ time raspolaže, a nije u službenoj evidenciji.
Zahvaljujem. Na član 139. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Na član 140. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Na član 145. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać.
Predsedavajući, podneli smo amandman na član 145. koji reguliše rok za izdavanje rešenja. Tu smo predložili u stavu 2. da se reči 30 dana zamene rečima 15 dana, a da se na kraju rečenice dodaju reči – a u izuzetnoj složenoj upravnoj stvari u roku od 60 dana. U stavu 3. da se reči 60 dana zamene rečima 30 dana i da se na kraju rečenice doda, a u izuzetno složenoj upravnoj stvari u roku od 60 dana. Suština je da smo predložili da se skrate rokovi za izdavanje rešenja. Smatramo da usled situacije kada je postupak pokrenut po zakonu stranke ili po službenoj dužnosti, a u interesu stranke, i kada se u upravnoj stvari odlučuje u postupku neposrednog odlučivanja primeren i dovoljan rok treba da iznosi 15 dana od pokretanja postupka, a u izuzetno složenoj upravnoj stvari 30 dana. Takođe smatramo da u situaciji kada je postupak pokrenut po zahtevu stranke ili po službenoj dužnosti, a u interesu stranke i kada se u upravnoj stvari ne odlučuje u postupku neposrednog odlučivanja primeren i dovoljan rok izdavanja rešenja treba da iznosi 30 dana od pokretanja postupka, a u izuzetno složenoj upravnoj stvari 60 dana. Amandmanska rešenja su u skladu sa proklamovanim načelima iz Predloga zakona i ja moram da kažem da rešenja koja su data u Predlogu zakona su i u sadašnjem Zakonu o upravnom postupku. Meni je to poznato, ovi rokovi koji su predloženi u Predlogu zakona, ali smatram da ti rokovi već decenijama već postoje kao takvi i da je sada došlo do modernizacije u radu. Kada sam ja počela 79 godine da radim u upravi kucalo se na mehaničkim mašinama, sada imamo kompjutere, došlo je do znatne modernizacije koja može da pomogne mnogo većem ubrzanju izdavanja rešenja.
Zahvaljujem. Na član 149. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Zahvaljujem. Na član 161. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Zahvaljujem. Na član 171. amandman su podneli zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 171. amandman su podneli zajedno narodni poslanici Katarina Rakić i prof. dr Vladimir Marinković. Na član 176. amandman su podneli zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 210. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 212. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Na član 214. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać.
Na član 214. smo podneli amandman on reguliše obavezu usađivanja posebnih zakona. Mi smo tu predložili da rok bude umesto 1. jun 2018. godine, bude 1. jun 2017. godine. Usklađivanje posebnih zakona kojima su uređena pojedina pitanja upravnog postupka u pojedinim upravnim oblastima sa odredbama ovog zakona prema našem mišljenju može i mora da se izvrši do 1. juna 2017. godine kako bi se omogućila primena ovog zakona. Ako se to bude prolongiralo za još godinu dana potpuna primena ovog zakona će biti takođe prolongirana, a to će sve biti na štetu stranka i modernizaciji i usaglašavanja sa evropskim propisima.
Reč ima potpredsednik Vlade. Izvolite gospođo Udovički.
Samo da skrenem pažnju da smo do sada izbrojali 130 zakona koji treba da se usklade sa ovim zakonom, a naša nova sistematizacija koja stupa na snagu sutra u sektoru za usklađivanje, nije to sektor, grupi za usklađivanje, praćenje sistemskih propisa koje se upravo po prvi put uspostavlja imaće čitavih troje ljudi, a sprovodi se i Zakon o inspekcijskom nadzoru. Samo, pošto vidim da vodite računa i zaista da svi vodimo računa, da ako budemo tražili nemoguće od države to je najsigurniji način da ne dobijemo bolje.
Zahvaljujem. Na član 215. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Na član 217. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Pošto smo završili pretres o amandmanima. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda -PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O TERITORIJALNOJ ORGANIZACIJI REPUBLIKE SRBIJE Primili ste amandman koji je na predlog zakona podneo narodni poslanik Siniša Maksimović. Primili ste izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Siniša Maksimović. Predlagač i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres o amandmanima zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati samo o Predlogu zakona u celini. Poštovani narodni poslanici, s obzirom na to da je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine određujem ponedeljak 29. februar 2016. godine, sa početkom u 12,00 časova kao Dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini. Znači, u podne, danas. Zahvaljujem se. Zahvaljujem se svim narodnim poslanicima. Zahvaljujem se službama Narodne skupštine Republike Srbije i potpredsednici Vlade i članovima njenog kabineta na istrajnosti na ovoj sednici. Zahvaljujem se.