Poštovani gospodine predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, cenjeni građani, kao ovlašćeni predstavnik predlagača, u ime Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku, kojim predsedavam, obrazložiću proceduru i postupke koje smo s pažnjom sproveli, kako bi se pred vama našla lista kandidata za izbor predsednika Komisije za zaštitu konkurencije i Lista kandidata za izbor tri člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije. Proceduru smo započeli 3. juna 2019. godine, a okončali 9. oktobra ove godine. Održali smo četiri sednice Odbora i jednu sednicu Radne grupe, primili i pregledali 25 prijava na konkurs, obavili razgovor sa svim učesnicima javnog konkursa koji su bili u mogućnosti i imali želju da se odazovu pozivu na razgovor i na kraju, nakon pažljive analize i pojedinačnog glasanja o svakom kandidatu, odlučili da vam dostavimo predloge koji se danas nalaze pred vama. Procedura je propisana članom 22. i članom 23. Zakona o zaštiti konkurencije. Organi Komisije su, kao što znate, Savet komisije i predsednik Komisije. Savet čine predsednik Komisije i četiri člana Saveta. Predsednika Komisije za zaštitu konkurencije i članove Saveta Komisije bira i razrešava Narodna skupština na predlog nadležnog odbora za poslove trgovine, prema odredbi člana 23. stava 3. Zakona o zaštiti konkurencije. Predsednik Komisije, članovi Saveta, biraju se iz reda uglednih stručnjaka iz oblasti prava i ekonomije, sa najmanje 10 godina relevantnog radnog, odnosno stručnog iskustva, koji su ostvarili značajne i priznate radove ili praksu u relevantnoj oblasti, naročito u oblasti zaštite konkurencije i evropskog prava i koji uživaju ugled objektivne i nepristrasne ličnosti. U sastavu Saveta, uključujući i predsednika Komisije, moraju biti zastupljeni stručnjaci iz obe relevantne oblasti, sa najmanje dva predstavika. Članom 23. stav 7. ovog zakona regulisano je da se izbor organa Komisije vrši po javnom konkursu, koji oglašava predsednik Narodne skupštine, najkasnije tri meseca pre isteka mandata predsednika Komisije i članova Saveta Komisije. Izbor predsednika Komisije, odnosno članova Saveta, vrši se sa dve odvojene liste kandidata, koje sadrže najmanje isti a najviše dvostruko veći broj kandidata od broja koji se bira. Za predsednika Komisije, odnosno članove Saveta, izabrani su kandidati koji dobiju najviše glasova na svakoj listi, odnosno prvi naredni kandidat ili kandidati na listi za članove Saveta odgovarajuće struke, do ispunjenja uslova iz stava 2. ovog člana. Isto lice može biti kandidat na obe liste, i ako bude izabrano na listi za predsednika Komisije, neće se uzeti u obzir rezultat glasanja za to lice na drugoj listi, niti će se o njemu raspravljati za člana Saveta. Odlukom Narodne skupštine Republike Srbije o izboru predsednika Komisije za zaštitu konkurencije od 29. oktobra 2014. godine, na period od pet godina, izabran je doc. dr Miloje Obradović, a odlukom Narodne skupštine Republike Srbije o izboru članova Saveta Komisije za zaštitu konkurencije, takođe od 29. oktobra 2014. godine, na period od pet godina, izabrani su dr Veljko Milutinović, Mirjana Mišković Vukašinović, Marko Obradović i Ivan Ugrin. U međuvremenu, član Saveta Ivan Ugrin otišao je u penziju, što je prema članu 24. st. 2. i 3. bio razlog da Odbor konstatuje prestanak mandata i sprovede postupak izbora člana Saveta Komisije. Odlukom Narodne skupštine od 27. decembra 2016. godine, za člana Saveta izabran je, kao što znate, Čedomir Radojičić, diplomirani pravnik, kome mandat ističe 27. decembra 2021. godine. Predsedniku Komisije i ostalim članovima Saveta Komisije za zaštitu konkurencije mandat je istekao 29. oktobra ove godine. Zakonski rok za oglašavanje javnog konkursa za izbor predsednika Komisije i članova Saveta Komisije bio je 29. juli ove godine. Dakle, tri meseca pre isteka mandata. Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku je na 43. sednici, održanoj 3. jula 2019. godine, konstatovao da mandat predsedniku Komisije za zaštitu konkurencije, docent dr Miloju Obradoviću i članovima Saveta Komisije dr Veljku Milutinoviću, Mirjani Mišković Vukašinović i Marku Obradoviću ističe 29. oktobra 2019. godine istekom vremena na koje su izabrani. Time su se stekli uslovi za pokretanje postupka za izbor novih organa Komisije za zaštitu konkurencije, o čemu je Odbor obavestio predsednika Narodne skupštine i generalnog sekretara. Gospođa Maja Gojković kao predsednik Narodne skupštine oglasila je javni konkurs za izbor predsednika i tri člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije. Konkurs je objavljen u „Službenom glasniku Republike Srbije“ broj 49 od 8. jula 2019. godine, na internet stranici Narodne skupštine takođe 8. jula, a u dnevnom listu „Politika“ objavljen je 10. jula. Pošto je Odbor blagovremeno i u zakonskom roku obavio prvi deo postupka za izbor novih organa Komisije za zaštitu konkurencije da bi se što kvalitetnije pripremio za razgovor i odlučivanje Odbor je prihvatio predlog da obrazujemo radnu grupu od tri člana Odbora sa zadatkom da pregleda originalnu dokumentaciju dobijenu od strane učesnika javnog konkursa, utvrdi ko od učesnika javnog konkursa ispunjava kriterijume i uslove Zakona o zaštiti konkurencije i oglašenog javnog konkursa i podnese izveštaj Odboru sa predlogom zaključka. Prva sednica Radne grupe za utvrđivanje ispunjenosti uslova učesnika javnog konkursa za izbor organa Komisije za zaštitu konkurencije održana je 19. septembra 2019. godine. Sednicom je predsedavala prof. dr Aleksandra Tomić kao predsednik Radne grupe i pored nje sednici su prisustvovali članovi Radne grupe Gorica Gajić i prof. dr Vladimir Marinković i ja kao predsednik Odbora. Članovi Radne grupe su pregledali originalnu dokumentaciju dobijenu od strane učesnika javnog konkursa i na osnovu pregledane dokumentacije konstatovali da su svi učesnici blagovremeno dostavili dokumentaciju. Radna grupe je konstatovala da je jedan učesnik javnog konkursa rođen 1953. godine i da je ispunio uslove za starosnu penziju 2018. godine, što je analogno članu 24. Zakona o zaštiti konkurencije – razlog za nemogućnost obavljanja dužnosti. Takođe, jedan učesnik javnog konkursa dostavio je fotokopije dokumenata koje nisu overene. Neophodan uslov naveden u javnom konkursu je da se sve isprave dostavljaju u originalu ili overenoj fotokopiji, te je Radna grupa konstatovala da nije ispunio uslov naveden u javnom konkursu. Radna grupa je konstatovala da kriterijumi i uslovi iz Zakona o zaštiti konkurencije i oglašenog javnog konkursa ispunjava 24 prijavljena učesnika. Jedan učesnik javnog konkursa je povukao prijavu 19. septembra 2019. godine i vraćena mu je dokumentacija. Za izvestioca Radne grupe na sednici Odbora određena je prof. dr Aleksandra Tomić. Odbor je na sednici održanoj 25. septembra 2019. godine većinom glasova usvojio je Izveštaj Radne grupe sa Predlogom zaključka. Na istoj sednici sam obavestila članove i zamenike članova Odbora da će razgovor sa učesnicima javnog konkursa obaviti 3. i 4. oktobra 2019. godine prema azbučnom redu prezimena. Svi učesnici javnog konkursa obavešteni su sedam dana ranije o datumu, vremenu i mestu obavljanja razgovora, što je bio zadatak službe Odbora, koju ovom prilikom želim da pohvalim za zalaganje i organizaciju u sprovođenju ovog konkursa. Prvog dana rada pozivu na razgovor odazvalo se devet učesnika javnog konkursa, a troje učesnika javnog konkursa je opravdalo odsustvo zbog nemogućnosti da se odazovu pozivu za 3. oktobar. Obavestili smo ih da se razgovor nastavljaju i 4. oktobra i pozvali ih, ukoliko su u mogućnosti i žele da uzmu učešće u razgovoru. Jedna učesnica konkursa je obavestila da je 4. oktobra u mogućnosti da se odazove pozivu, a služba je uputila u proceduru povlačenja prijava učesnika javnog konkursa koji su iskazali volju da povuku prijave. Drugog dana rada, na sednici 4. oktobra Odbor je obavio razgovor sa još devet učesnika javnog konkursa. Na sednici održanoj 9. oktobra 2019. godine Odbor je konstatovao da su od 26 prijavljenih učesnika, 23 učesnika ispunili kriterijume po oglašenom javnom konkursu za izbor predsednika Komisije i tri člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije i da je u međuvremenu još jedan učesnik javnog konkursa povukao prijavu na javni konkurs, te se odlučivalo o 22 kandidata. Na osnovu kriterijuma utvrđenih Zakonom o zaštiti konkurencije, uslova za izbor iz oglašenog javnog konkursa, podnete dokumentacije prijavljenih učesnika i obavljenog razgovora sa učesnicima javnog konkursa, Odbor je odlučio najvećim brojem glasova da Nebojša Perić bude kandidat za predsednika Komisije za zaštitu konkurencije, dok su na drugoj listi najveći broj glasova dobili Danijela Bokan, Miroslava Đošić i dr Siniša Milošević, kandidati za članove Saveta komisije i zaštitu konkurencije, čije biografije su vam dostavljene. Prilikom odlučivanja Odbor je vodio računa o tome da u sastavu Saveta, uključujući i predsednika Komisije, moraju biti zastupljeni stručnjaci iz oblasti prava ili ekonomije sa najmanje dva predstavnika, u skladu sa Zakonom. Nakon što je Odbor kao kandidata za predsednika Komisije izabrao Nebojšu Perića, diplomiranog pravnika, a u sastavu Saveta komisije, gospodin Čedomir Radojičić, diplomirani pravnik, kome mandat od pet godina ističe 27. decembra 2021. godine, time je ispunjen uslov od najmanje dva predstavnika pravne struke. Predlaganjem kandidata za izbor tri člana Saveta komisije u potpunosti je ispunjen navedeni zakonski uslov, te su Danijela Bokan i dr Siniša Milošević, diplomirani ekonomisti, a Miroslava Đošić, diplomirani pravnik. Na osnovu člana 23. stav 3. i 4. Zakona o zaštiti konkurencije i člana 203. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku, na sednici održanoj 9. oktobra ove godine utvrdio je listu kandidata za predsednika Komisije za zaštitu konkurencije i listu kandidata za tri člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije, koje je dostavio Narodnoj skupštini na razmatranje i odlučivanje. Ovom prilikom zahvaljujem svim kandidatima za učešće na konkursu i doprinosu boljem razumevanju u oblasti zaštite konkurencije. Predloženi kandidati za predsednika i članove Saveta, osim činjenice da su dobili najveći broj glasova, delovali su ubedljivo, naznačavajući da dobro razumeju važnost Komisije za zaštitu konkurencije, njenu misiju i ciljeve, što će, verujem, i opravdati ukoliko im ukažete poverenje. Kontinuitet u radu Komisije ostvaruje se predlogom dva kandidata koji su do sada rukovodili, jedan ekonomskim sektorom i to je dr Siniša Milošević, a drugi pravnim sektorom gospođa Mirjana Đošić, jednako kao što se kontinuitet ostvaruje i kroz mandat gospodina Čedomira Radojičića, koji teče do 2021. godine. Oblast zaštite konkurencije na tržištu Republike Srbije uređena je Zakonom o zaštiti konkurencije u cilju ekonomskog napretka i dobrobiti društva, stvaranjem što boljih uslova za fer tržišnu utakmicu svih privrednih aktera u Srbiji, a naročito koristi potrošača, pa se može reći da će najbolja mera uspeha predloženih kandidata biti koliko su uredili tržište, ostvarili predvidljiva pravna postupanja i time doprineli porastu konkurencije, odnosno značajnom padu cena na tržištu proizvoda i usluga i istovremenom porastu kupovne moći građana. Mandat komisije oličen je u doslednom sprovođenju Zakona o zaštiti konkurencije, a podrazumeva visok stepen autonomije u odnosu na ostale grane vlasti, a naročito u odnosu na izvršnu vlast. Ta autonomija podrazumeva personalnu nezavisnost koja se odnosi na izbor, uslove i procedure imenovanja i razrešenja funkcionera koji vode Komisiju. Rešenje koje se u ovom delu primenjuje u Republici Srbiji jedno je od najboljih praksi, regulisano zakonom. Komisija za svoj rad odgovara Narodnoj skupštini. Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, to je ukratko procedura propisana Zakonom o zaštiti konkurencije i Poslovnikom Narodne skupštine, prema kojoj je Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku sproveo postupke i predložio Narodnoj skupštini kandidate za izbor organa Komisije za zaštitu konkurencije. Naše odluke i biografije predloženih kandidata blagovremeno su vam dostavljene. Ukoliko budete imali pitanja, stojim vam na raspolaganju. Predlažem da ovu temu dobro razmotrimo i da ukažemo poverenje predloženim kandidatima. Ukoliko budete imali pitanja, stojim vam na raspolaganju i zahvaljujem na pažnji. Toliko u ovom obraćanju. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovane kolege poslanici, Komisija za hartije od vrednosti je institucija koja u svom sastavu ima predsednika i četiri člana Saveta koji se biraju na predlog Odbora, od strane narodnih poslanika i za svoj rad naravno odgovara Narodnoj skupštini. Obzirom da je prema zakonu koji se odnosi na hartije od vrednosti, ne samo o tržištu kapitala i na osnovu Poslovnika o radu Narodne skupštine, u aprilu mesecu izabran predsednik Komisije za hartije od vrednosti, koji je do tada vršio funkciju člana Saveta Komisije za hartije od vrednosti, onda je ostalo upražnjeno mesto člana Saveta i zbog toga je bilo potrebno da u skladu sa Poslovnikom raspišemo jedan poziv svim poslaničkim grupama da daju svoje predloge za kandidate koje bi razmatrao Odbor za budžet, finansije i kontrolu trošenja javnih sredstava. Do 10. septembra 2019. godine je trebalo dostaviti predloge. Jedino je SNS dostavila ovaj predlog i 30. septembra sam zakazala kao predsednik Odbora sednicu gde smo obavili razgovor sa tim kandidatom. Ono što je važno reći jeste da je SNS u svom predlogu morala da dostavi i biografiju i ono što se odnosi na program rada, kako taj kandidat vidi program rada u Komisiji za hartije od vrednosti, ali i njegovo eventualno učešće u tom radu, odnosno šta to preporuče tog kandidata da bi Odbor izglasao kao predlog i dao na razmatranje narodnim poslanicima ovde. Kandidat koji je SNS predložila je Marija Đorđević, žena koja u svojoj biografiji ima više od 10 godina rada, kada pričamo ne samo o bankarskom sektoru, već i delu koji se odnosi na brokersko-dilerske poslove i u njenoj biografiji, kao što vidite, ona poseduje sve licence za bavljenje ovim poslom, još od 2008. godine koje je polagala upravo ispred ove Komisije. Osim toga, ona je pored fakulteta koji se odnosi na ovaj sektor, završila i srednju ekonomsku školu. To znači da se odavno opredelila da se bavi ovim poslom i ona je u svom izlaganju rekla da bio ovo bio jedan način njenog karijernog napredovanja upravo zbog toga što bi mnoge stvari u svom znanju zaokružila, jer je imala dosta iskustva u radu i sa samom Komisijom, ali i sa klijentima na tržištu kapitala koji se nalaze. Tako da je u svim ovim godinama, od 2008. do danas, imala prilike da vidi kako se menjaju situacije kada su u pitanju hartije od vrednosti, pogotovo u Srbiji, pogotovo ono vreme kada je bila ta tzv. privatizacija i onda kada je došla velika ekonomska kriza, kada su oni do 2012. godine, koji su vodili ovu državu, potpuno uništili ekonomiju, ne samo tržište hartija od vrednosti. Tako da, ono što je vrlo interesantno bilo, pored biografije, je njeno stanovište da je to tržište danas hartije od vrednosti za nas veoma plitko u odnosu koliko naša ekonomija zaista ide, raste i razvija se. Na osnovu ovog rasta koje je za prošlu godinu samo bio 4,4% i na osnovu ovog stepena stranih direktnih investicija od 3,5 milijarde, jednostavno, ona je dala svoju neku sliku o tome da i samo tržište hartija od vrednosti bi trebalo da jača i da bude mnogo bolje i jače. Na kraju krajeva, ona je imala dosta iskustva rada na projektima „Erste banke“ početkom 2019. godine, kada je u pitanju doprinos dinarizaciji same naše privrede, čime u stvari ima i taj deo iskustva, kada govorimo o nekom svom stručnom doprinosu, kada je u pitanju rast i razvoj privrede. Ono što je dala u svom predlogu programa to je da takođe vidi da mnoge zakone u kojima Komisija za hartije od vrednosti aktivno učestvuje kao član svih radnih grupa, je trebala da se menja i pratila te promene i učešće same komisije, a mi smo imali prilike da ovde u plenumu glasamo o tim zakonima kao što su i nacrti koji su se odnosili na Zakon o robnim rezervama, ali i onaj o alternativnim investicionim fondovima, kao što se sećate na jednoj od prethodnih sednica i Zakon o investicionim fondovima. Interesantno je reći da i ta međunarodna saradnja nije strana, odnosno dosta je pratila rad same komisije i smatra da i naša Komisija, kao i sve ostale, treba da su započele, a treba i da nastave jedan postupak reforme institucionalnih ponuda koje se nalaze na tržištu kapitala, tako da je na osnovu svega ovoga zaključila da je potrebna strategija rasta i razvoja tržišta kapitala i rada same Komisije za hartije od vrednosti. Sam zaključak na kraju i odgovori na pitanja, ne samo članova Odbora koji su iz pozicije, već i opozicije, pokazuju suštinski da ona može da se nosi sa ovom temom i sa ovim poslom, pogotovo kada je govorila o organizacionoj strukturi rasta i razvoja samih ponuda na tržištu kapitala, kao i o tome da je potrebno, uz pomoć međunarodnih organizacija, se pripremiti za ulazak Srbije u tu jednu veliku porodicu svih komisija za hartije od vrednosti, sa kojima bi Srbija sarađivala prema tim visokim standardima, paralelno sa tim, s obzirom da nas očekuje veliki rast i razvoj same privrede, na nama je, u stvari, da i pratimo rad same Komisije za hartije od vrednosti, kako će ona reformisati, odnosno unaprediti svoj rad i pratiti velike stope rasta koje Srbiji slede, a na osnovu svih ovih makroekonomskih pokazatelja o kojima ovde svaki dan govorimo. Tako da, kandidat Marija Đorđević je pokazala da može da obavlja ovu funkciju i sa zadovoljstvom smo zaista glasali za predlog za izbor člana Komisije za hartije od vrednosti, te pozivam i sve članove i opozicije i pozicije da podrže ovog kandidata, jer ne postoji razlog zbog čega uopšte, ovako stručne ljude, koji jednostavno nemaju problem sa stranačkim opredeljenjima, već isključivo se bave strukom, ne bi mogli da podrže sve poslaničke grupe. Tako da, u Danu za glasanje, mislim da ovakav izbor zaista će dobiti veći broj glasova, nego što zaista predstavlja samo jedna skupštinska većina. Hvala.
Zahvaljujem. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Snežana Paunović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovane kolege narodni poslanici, uvaženi građani i građanke Srbije, danas je na dnevnom redu ovog skupštinskog zasedanja, između ostalog, izbor predsednika i članova Komisije za zaštitu konkurencije. U svojstvu predlagača govorila je koleginica Petrović i malo šta se ima dodati na njenu diskusiju. Međutim, reći ću da kandidati koji ispunjavaju zakonom propisane uslove, Narodnoj skupštini, predložio je nadležni odbor, odnosno Odbor za privredu, regionalni razvoj, turizam, energetiku i trgovinu. Najpre bih se kratko osvrnula na značaj Komisije za zaštitu konkurencije kao samostalnog i nezavisnog organa, koji je zakonom ovlašćen da se stara pre svega o zaštiti konkurencije na tržištu Republike Srbije, tako što prati i analizira uslove konkurencije na sektorskim tržištima, rešava o pravima i obavezama učesnika na tržištu, određuje upravne mere, donosi uputstva i smernice za sprovođenje krovnog zakona, predlaže Vladi donošenje propisa za sprovođenje zakona i učestvuje u njihovoj izradi. Dakle, zakonska ovlašćenja, ali i odgovornost Komisije za zaštitu konkurencije su velika i ona govore upravo o značaju ovog organa za regulisanje i kontrolu tržišne konkurencije, o zakonskom postupanju učesnika i eventualnim povredama konkurencije od strane učesnika, kao što je na primer nezakonita koncentracija učesnika na tržištu. Dakle, Komisija ima zadatak da svojom aktivnošću sprečava nelojalnu konkurenciju i svojim merama onemogući nezakonito privilegovane učesnike u tržišnoj utakmici da krše zakon. Ovaj zakon koji je donet 2009. godine usklađen je sa pravom EU i u ovoj oblasti upravo ima za cilj da reguliše odnose na tržištu i ponašanju učesnika, pogotovo onih koji bi da na nelojalan način učestvuju, zauzimaju tržište i onemogućavaju manje i ekonomski slabije učesnike. To svakako ne bi doprinelo ovom cilju, a to je ekonomski prosperitetno društvo i tržišno uređena ekonomija. Komisija za zaštitu konkurencije ima svoju misiju, a to je da se stara da uslovi na srpskom tržištu budu takvi da omogućavaju ravnopravno učešće svih privrednih subjekata i njihovih roba i usluga kako bi se omogućio privredni rast i razvoj naše zemlje, ali i zaštitili interesi i položaj naših potrošača od loših i štetnih ponuda na tržištu. U tom smislu, vidim ulogu i značaj Komisije za zaštitu konkurencije, kao regulatora koji štiti interese učesnika na tržištu, ali i potrošača. Ono što smo čuli od predlagača jeste da je neophodno, kako bi Komisija obavljala svoje zakonske nadležnosti u punom kapacitetu, izabrati predsednika Komisije i još tri člana Saveta Komisije, koji se biraju iz reda uglednih stručnjaka iz oblasti prava i ekonomije. Ja sam kao član Odbora učestvovala u radu i ono što jeste moje zadovoljstvo to je da je Odbor za privredu pred sobom imao 23 kvalitetna kandidata, najverovatnije da bi mogli da ponesemo i hipoteku i da smo se o neke kvalitetne ljude ogrešili, na žalost morali smo svesti na tri člana i predsednika. Čvrsto verujem da je izbor koji je Odbor za privredu napravio i predložio Skupštini Srbije, ono najbolje što je bilo predloženo. Ono što me dodatno raduje jeste da, kao i svaka druga komisija, i ova ima svoj mandat. Bilo je mnogo mladih ljudi, znači da u perspektivi nećemo apsolutno imati problem sa ljudima koji će se ozbiljno baviti ovim poslom sa pozicije članova Komisije, jer imaju i dovoljno vremena i iskustva, a rekla bih i volje da unaprede svoje znanje i svoje kapacitete. Podržavam predloge koje je nadležni Odbor uputio Narodnoj skupštini i naglašavam da će u danu za glasanje i moja poslanička grupa SPS podržati predloge koji se danas nalaze u plenumu. Hvala vam.
Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite.
Dame i gospodo, mi vodimo raspravu oko članova Komisije za zaštitu konkurencije i hartije od vrednosti. U suštini, mi srpski radikali se ne bavimo imenima ili personalnim rešenjima iz principijelnog razloga zato što smatramo da svako onaj ko je konkurisao, koga je izabrala Komisija, svojim imenom i svojom kvalifikacijom zaslužuje da bude član te Komisije ili tog organa koji bira Skupština. Drugo, ne želimo da se bavimo i gubimo vreme raspravljajući o pojedincima koji su članovi ovih komisija, ali ovo je prilika ipak da razgovaramo o suštini problema koji su na neki način direktno ili indirektno vezani za delokrug ovih komisija. Pre svega, ova Komisija za zaštitu konkurencije bi po pravilniku i po zakonu trebalo da vodi računa da uslovi privređivanja, odnosno funkcionisanja na tržištu Srbije budu isti za sve ili približno jednaki za sve učesnike. Mi smo svedoci da u proteklih nekoliko godina, a to je period, kada bi detaljnije analizirali, koji je mnogo duži, vidimo da od tih uslova jednakih ili istih, osim teoretskih postavki, ne postoji baš puno dokaza gde bi mogli da ukažemo da na neki način postoje neki uslovi ili klima za funkcionisanje u različitim oblastima različitih subjekata. Ono što nama srpskim radikalima smeta, o čemu mi govorimo uporno, to je da kada je u pitanju oblast uvoza već dugi niz godina, decenijama, tu je jedan uvoznički lobi, čak što je interesantno, sa istim imenima i prezimenima, vidimo koliko imaju uticaja, toliko su uticajni i toliko imaju moći da čak utiču i na rad Narodne banke Srbije, odnosno na monetarnu politiku kada je u pitanju kurs dinara i to je opštepoznato i u stručnim krugovima, a i u krugovima političara. Taj uvoznički lobi u stvari funkcioniše tako što uopšte nema konkurenciju ili ako se pojavi konkurencija brzo bude eliminisana različitim metodama, različitim načinima. Javnost uvek interesuje ko su ti pojedinci i ko su te firme koje se bave uvozom i imaju monopol. Pa to su one tradicionalno bliski vladajućoj koaliciji, odnosno partijama koje su na vlasti i, što je interesantno, kada gledamo te pojedince, njime uopšte ne smeta što se menjaju političke garniture, što se menjaju stranke, što se uslovno rečeno menja ideologija, oni prihvataju svaku ideologiju, oni su tu prisutni i uvek ih svaka vlast, što je interesantno i karakteristično, naziva uglednim privrednicima i ljudima koji i te kako imaju značaja na privredne tokove u Srbiji. Kada bi možda napravili projekciju u neki normalniji svet i neke normalnije uslove, čovek ne bi mogao da veruje da takve pojedince, a pogotovo njihove firme možete bilo kako da svrstavate u nešto što je ugledno i nešto što bi trebalo da bude za primer. Niz je primera kada je u pitanju uvoz, bukvalno i kada gledate po vrstama robe ili artiklima koji se uvoze, tačno se zna koja firma u kom delu ima monopol, a u međuvremenu svi organi državni, pa i ova komisija, vodi statistiku i statističke podatke više nego što se bavi suštinom. Možda bi se pojedinci osmelili ili čak i ova komisija da se malo ozbiljnije, na ozbiljniji način pozabavi, a to podrazumeva da u javnosti saopštava koliko su uslovi neregularni, koliko se tu uspostavio monopol, što je osnova borbe ove komisije i funkcionisanje ove komisije da spreči monopol, ali uvek tu postoji veliki znak pitanja ko stoji iza tog lobija. Ne stoje sigurno obični građani, ne stoje ljudi koji nemaju politiku moć, stoje uvek i pojedinci, a i političke stranke koje su moćne, koje su na vlasti, na ovaj ili onaj način mogu presudno da odlučuju da li će kontinuitet uvozničkog lobija da opstane ili će se krenuti u neke korenite promene. Zašto je ovo bitno da građani shvate? Sve ovo, funkcionisanje i ove komisije i niz institucija koje su u ovoj državi imaju zadatak da zaštite svakog građanina od ovako nelojalne konkurencije, jer ona se odražava najdirektnije na život svih nas. Pogotovo se odražava na onaj deo koji je veoma, veoma bitan u životu, a to je taj ekonomski i finansijski deo života svakog od nas. Tako da, nije ovo nešto što se ne dotiče svakog građanina i što je samo u kuloarima političke rasprave. Drugo, kada pogledamo u oblasti finansija, kada pogledamo u oblasti bankarstva, mi vidimo da pojedine banke, pojedine finansijske organizacije neminovno stvaraju monopol na bankarskom tržištu. Uvek kada se postavi takvo jedno pitanje kako to može da se fuzioniše više banaka, da jedna banka bude na neki način vlasnik većinskog kapitala ili veći udeo nego što je to zakonom dozvoljeno, uvek ćemo naići na nesuvisla obrazloženja da je to nešto što kruži u javnosti, da je to nezvanično, a zvanično ta banka posluje po svim uslovima i kriterijumima koje zakoni predviđaju. Tako imamo sve do juče da su nam objašnjavali da je Vojvođanska banka samostalna banka, bez obzira što je to čak i u medijima objavljeno da je OTP banka, mađarska banka, postala vlasnik Vojvođanske banke. Vojvođanska banka i dalje funkcioniše pod tim imenom. Zašto? Zato što se steklo jedno određeno poverenje u tu banku, zato što ima ne malu klijentelu, tradicija te banke je mnogo veća nego OTP banke, samo da znate, i mnogo je hipotekarni kapital veći i dan-danas Vojvođanske banke nego mnogih banaka. Ne zaboravite, najvećim delom Vojvođanska banka je bila banka privrede u AP Vojvodini, a čak je Vojvođanska banka, za one koji nisu informisani, imala svoje ekspoziture i u Republici Srpskoj, što je veoma, veoma bitno. Zašto? Zato što je na taj način direktno uspostavljen u ono vreme platni promet između Srbije i Republike Srpske, zato što je Republika Srpska privredno potencijalno dovoljno jaka da može jedna banka kao što je Vojvođanska banka da funkcioniše bez ikakvih problema. Dolaskom stranog kapitala prva mera koja je preduzeta, mislim da je to bio grčki kapital, koliko se sećam, prekinuta je svaka veza sa Republikom Srpskom. Tako da, ne treba to gledati kao čist finansijski deo ili sferu finansija. Uvek iza toga stoji politika i nešto što može da bude i te kako značajno za politiku koja se vodi u Srbiji, u ovom slučaju pokazujem na primeru Republike Srpske. Logično, pojavljivanjem novog, da tako kažem, vlasnika Vojvođanske banke nemaju nameru da uspostave vezu neku u bankarskom sistemu kada je u pitanju Republika Srpska. To je prepušteno Rajfajzen banci, to je inače štedionica itd. Znači, pred našim očima se odvija nešto što u svakom slučaju najdirektnije negativno utiče na život u Srbiji. Kada je u pitanju privreda, evo vam, kud ćete bolje primere od toga što strani ulagači, oni koji imaju nameru da otvaraju pogone u Srbiji, oni imaju sve privilegije. Imaju subvencije, oni ulaze direktno, što bi se reklo, na vrata, a latinska izreka kaže - čiji je otac vo, taj ne riče pred vratima. Tako da i oni u ovom slučaju ne treba da brinu oko subvencija, oko dobijanja povoljnih uslova kada je u pitanju građevinsko zemljište, oko svih ostalih privilegija. Za razliku od domaćih privrednika koji bi eventualno imali nameru ili imaju nameru za proširenje ili za otvaranje novih pogona, oni nemaju ni približno nijednu privilegiju kada se uporede sa stranim investitorima. Možda će ovi iz vladajuće, radi odbrane neke svoje čudne politike da negiraju ove činjenice, ali gospodo, nemojte zaboraviti život vas demantuje, nemamo mi nameru da vodimo polemiku oko toga, vi vidite da strani kapital, odnosno investitori iz inostranstva u velikom broju dolaze u Srbiju. Šta vi mislite da je tu sreća i da je tu srećno rešenje. Pa, da je to dobro, pa vi mislite da bi samo Srbija se bavila sa tim da to razvija ukupnu privredu, da to razvija ekonomiju, da stvara bolje ekonomske uslove, pa ne bi sigurno zapadno evropske zemlje prepustile to Balkanu, odnosno Srbiji, nego bi kod sebe praktikovali. Oni bi pustili strani kapital da otvara, davali bi građevinsko zemljište besplatno kako se to radi ovde, davali bi ogromne subvencije i na taj način razvijali svoju privredu. Nigde to u svetu nije zabeleženo da na taj način možete razvijati sopstvenu ekonomiju sa tuđim kapitalom. To je samo ovde pokušaj, ali ono što je pogubno to je da se stvara nelojalna konkurencija kada su u pitanju investicije i kada je u pitanju investiranje. Kako će i na koji način to rešiti vladajuća garnitura? Teško je verovati da će biti nekih promena značajnijih u smislu da će to biti pozitivno za domaće investitore, zato što i u budžetu za 2020. godinu predviđaju se ne mala sredstva kada su u pitanju subvencije, ono se odnose na investitore, deklerativno na sve investitore kako to neko voli ovde da kaže, jednake ili iste uslove imaju i domaći i strani investitori. Znate Orvel je rekao – svi su jednaki, ali ima onih koji su jednakiji. Tako da i u ovom slučaju malo jednakiji ili jednakiji su oni koji dolaze iz inostranstva. Zašto? Postoji neka pozadina svega toga i to ne treba kriti. Postoji neki lični interesi. Zašto ne govoriti o tome? Znate, kada dolazi strani investitor, kada se razgovara sa strancem onda je manja mogućnost da to procuri u javnost, da li se dobila neka provizija, da se uživaju neke privilegije. Jel, domaći investitori, domaći privrednici, mi smo u nekim realnim okvirima mala država, mala po broju stanovnika. Po Zakonu verovatnoće na šest ili sedam miliona građana Srbije koji žive u Srbiji uvek postoji velika verovatnoća da procuri neka informacija, da se nekom ministru, nekom činovniku dala neka provizija i onda je to već problem ne samo za tog pojedinca, nego je problem za one koji su ga uspostavili na tu funkciju. Svedoci smo, iz dana u dan, maltene, sve većih ili novih i novih afera, neću da govorim, neću da ih poredim, sve su to velike po nama srpskim radikalima, i vidimo da niko manje više nije imun da se vremenom utvrđuje ustanovljuje, da sve ono što je vezano za kontakte sa nekima sa domaćeg tržišta, sa investitorima, sa trgovcima to brzo procuri. Vidite koliko afera potresa Srbiju. Kada je u pitanju sama putna privreda, pa kuda ćete bolji primer nego najnelojalnija ako može tako da se kaže konkurencija dovođenjem stranog izvođača, dovođenje Behtela, pa čak je ova Vlada otišla korak dalje u odnosu na sve ostale do sada, donela je leh specijalis, predložila leh specijalis koji je usvojila Skupština. Pa, šta ćete bolji dokaz da jednostavno nema šanse da budu neki regularni ili neki objektivni uslovi za funkcionisanje u ovom slučaju putne privrede. Nama ogromna operativa koja se odnosi na izgradnju puteva, održavanje puteva, bukvalno mehanizacija propada, vlasnici tih firmi već su odavno zagazili u onu sferu dužničkog ropstva, jer ne mogu da održavaju čitav taj sistem koji su ranijih godina nabavili ne bi li u svojoj državi mogli da prave i da izgrađuju. Ne mogu više da održavaju, ne mogu ni da snose osnovne troškove, moraju da se zadužuju kao hipoteku zalažu sve čime raspolažu, nadajući se i misleći da će u jednom delu opšte izgradnje investicija, putne infrastrukture, bar u jednom delu oni imati mogućnost da rade i da na neki način pokušaju da spasu tih pogubnih posledica koje prete ne samo za njih, nego za sve one koji su bili zaposleni ili su zaposleni u takvim firmama. Mi smo svedoci da se masovno otpuštaju radnici koji su radili u operativi za izgradnju puteva, „Putevi Užice“ i „Planum“ i ostali, već odavno imaju velike probleme, ne mogu ni sami da prevaziđu, država im ne pomaže. Sa druge strane vlast u ovoj državi donosi leks specijalis da bi put koji se radi od Čačka do Pojata, radila američka kompanija. Onda nam se objašnjava da je to jedino moguće rešenje da domaće firme nemaju reference. Pa, kako će gospodo imati reference, gde mogu reference da steknu, gde su to radili na velikim projektima, izgradilo se koridora i koridora, gde ste to anagažovali domaće firme iz Srbije, ne računajući po nama srpskim radikalima domaća firma je po nama „Integral“ iz Banja Luke. Ali, da ne govorimo sad o tome, kakva je to lojalna konkurencija? Kako pod takvim uslovima da se funkcioniše? Ne moguće je, a imamo samo nešto što je forma, nešto što služi kao ukras kako bi se to jednostavno reklo, to su ove Komisije za zaštitu konkurencije. To su vam razne komisije i agencije za sprečavanje korupcije. Zamislite kakva ironija, ljudi koji se bave politikom, koji su poslanici prozivaju za neke sitnice, zašto nisu prijavili nešto što je potpuno i vrednosno, a i u svakom drugom smislu bezvredno, nema neku težinu, a pored njih promiču veliki tajkuni koji su zahvaljujući bavljenjem politikom stekli taj kapital. Agencija ćuti, mudro ćuti. Ćuti Agencija za korupciju, ćuti Agencija za zaštitu konkurencije. Kada je u pitanju rad Ministarstva za saobraćaj, čak ministarka se toliko osilila, toliko je samostalna pod znacima navoda da je rekla da i ona razlika od trista miliona, razlika u ceni između onoga što su nudile kineske kompanije i onog što nudi „Behtel“ američka kompanija, nije dovoljno, mora to da se poveća ukupna cena za izvođenje radova na putu Čačak – Pojate, zato što su uslovi potpuno drugačiji, ima nekih već nepredvidivih problema koji se javljaju, nisu ni počeli da rade, a već najavljuju da će dodatno opteretiti, zavući ruku u džepove svih građana Srbije. Gde je tu Komisija za zaštitu konkurencije? Ima jedna odredba, istine radi, da građani, da javnost zna, kaže se, konkurencija ne može, princip konkurencije ne može da važi tamo gde je interes države. Interes države je tamo gde se donesu specijalni zakoni, leks specijalis, hoćemo tako da funkcionišemo? Hoćemo li da zavisimo od stranih izvođača da nam domaća privreda propada? Hoćemo li i dalje da budemo zatočenici uvozničkog lobija? Hoćemo li mi da bukvalno osim ovoga dužničkog ropstva koje imamo prema stranim bankama, hoćemo li da budemo roblje u sopstvenoj državi? Nemojte da se bavite formalnostima. Nemojte ove ljude koji su trudili se da završavaju ove škole, nemojte da ih maltretirate da tako što će zadovoljavati formu oni suštinski imaju svoje mesto, po nama srpskim radikalima, a to je da se spreči nelojalna konkurencija i to je da se potencira domaće firme i domaća proizvodnja.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, posle 2000. godine, izvršena je privatizacija, bolje reći grabizacija. Posebna meta su bili poljoprivredni kombinati. Tajkuni koji su se bavili švercom devedesetih godina i koji su bili srećni dobitnici sankcija i koji su za vreme Miloševića napunili džepove, stekli su pravo da kroz privatizaciju dodatno oplode svoj kapital. Posebno je to bilo štetno u poljoprivredi. Kupovinom kombinata i ogromnih površina poljoprivrednog zemljišta, ugrozili su mala poljoprivredna gazdinstva koja su devedesetih godina podnosila najveći teret ekonomskih pritisaka i socijalnog mira, ekonomski pritisak na našu zemlju spolja. Tih devedesetih godina nijedan od ovih tajkuna ni Mišković, ni Miodrag Kostić i njima slični nisu se bavili poljoprivrednom proizvodnjom, bavili su se švercom, bolje reći. Mnogi od njih su švercovali naftu, cigarete, dobijali kontigente, zaradili novac, a onda su po proceni „Fajnešnl integritija“ međunarodne organizacije kroz privatizaciju izneli 51 milijardu dolara van naše zemlje, em su pokrali građane, em su pokrali državu, em su taj novac izneli van finansijskih tokova Srbije. Siromaštvo ne proizvode siromašni nego bogati. Bogati uzmu novac lopatama, štekuju ga na određeno mesto i ono više ne može da dođe do siromašnih, do običnih ljudi i radnika seljaka. Dame i gospodo, kroz kupovinu kombinata, tajkuni su kupili i prerađivačke kapacitete, ali i otkupne stanice, neretki su monopoli danas po pitanju otkupa, recimo, malina, suncokreta, drugih poljoprivrednih proizvoda, šećerne repe, tu imate dominantne otkupljivače koji ranije kupljene kombinate, kroz otkupne stanice koriste da bi zadržali monopol, ne samo u poljoprivrednoj proizvodnji gde velikim posedima ugrožavaju male, nego i kroz otkup dodatno, jer kroz otkupne stanice diriguju način na koji će se otkupiti poljoprivredni proizvodi i to se dešava svake godine. Komisija i njen odlazeći predsednik nikada se na ozbiljan način nisu pozabavili tom temom. Rezultat toga su zamrla poljoprivredna gazdinstva koja ćemo teško oporaviti, rezultat toga su monopoli koje imaju određeni otkupljivači, gde je dvojica ili jedan sam, sednu i dogovore se, odrede neku cenu koju hteli ili ne hteli, poljoprivredni proizvođači zbog nedostatka konkurencije moraju da ispoštuju. Poznato je, recimo, da ti monopoli sa jedne strane ugrožavaju cene poljoprivrednih proizvoda, a sa druge strane taj monopol ide prema Vladi i državnim organima. Ja ću navesti jedan primer iz 2011. godine, kraja 2011. godine, kada Vlada Mirka Cvetkovića donosi odluku, niti izazvana na kraju godine, kada je kampanja šećerne repe bila već u toku da otkupe 15.000 tona šećera u korist države Srbije. Vlada je donela tu odluku po ceni, odnosno za 13 miliona evra. To je cena 86, 87, eura centi ili 105 dinara, što je bila cena iznad normalne cene za 30, najmanje 30 euro centi, što znači da je zaradio nijednom zaslugom, oko pet miliona evra samom tom kombinacijom sa Vladom Republike Srbije. Druga kombinacija koju je imao sa Vladom, to je monopol, da u otkupu šećerne repe i kontroli kvaliteta, kroz digestiju svakom poljoprivredniku ukrade na šećernoj repi oko 15%, jer je sam sistem kontrole takav, da ukoliko želite da proverite merenje digestije, vi ste morali da najavite uzimanje uzorka i kada to najavite, digestija bude normalna, 15, 16% i kada prođe taj prvi kamion, ukoliko ne najavite ponovo kontrolu, što je gotovo nemoguće na svakom vozilu, vaša digestija padne na 14% što kada podelite, dobijete kroz manju cenu od 6 do 10%, pa i 15%. Dakle, sa dve strane, sa dva kraja je Miodrag Kostić krao poljoprivrednike i to mu nije bilo dosta, kada za taj novac kupi jahtu, ne registruje na državu Srbiju da pravi biznis, nego je registruje na belosvetska ostrva, da bi izbegao plaćanje poreza, na jahtu koju je kupio novcem, koje je oteo od poljoprivrednika u Republici Srbiji. Dame i gospodo, telekomunikacija, ogroman biznis. Recimo, odlazeći predsednik komisije i sama komisija nisu uradili ništa po pitanju SBB, a tu ima više prekršaja, to je za zatvor. Ja mislim da naši nadležni organi treba da se pozabave, ne samo odlazećim predsednikom, već i članovima Komisije za zaštitu konkurencije. Nemoguće je bilo bez zle namere, propustiti neke činjenice, odnosno činjenje koje je počinio SBB. Setimo se, spajanja IKOM-a, kupovine IKOM-a od strane SBB-a. U trenutku kupovine, SBB je već zauzimao preko 50% tržišta u Srbiji, a IKOM je imao 9%. Samim tim, ostvario se dominantan položaj SBB na teritoriji Republike Srbije. Komisija za zaštitu konkurencije, kroz neke čudne naočare je to posmatrala i dopustila takvu vrstu spajanja i dopustila na uštrb drugih kablovskih operatora, uključujući i „Telekom“ to spajanje i time dominantan položaj Šolakovog i Đilasovog SBB, „Junajted medija“ i „Junajted grupe“, koji su vlasnici SBB-a. Dalje, Komisija za zaštitu konkurencije je istom kablovskom operatoru SBB čiji je vlasnik „Junajted medija“ i „Junajted grupa“ dopustila sledeće, svi znate da se elektronski mediji moraju registrovati u Republici Srbiji. Pružaoc medijskih usluga dozvolu dobijaju od REM-a, ali pri tome, Komisija za zaštitu konkurencije treba da se stara da svi mediji budu u jednakom položaju. To je posebno osetljivo, jer mediji utiču na ceo politički i društveni život u Srbiji. Mediji stvaraju sliku. Na osnovu slike koju mediji pružaju, oblikuje se javno mnjenje, a na osnovu javnog mnjenja, ljudi stiču svoje mišljenje, nezavisno od toga da li hoće ili neće. Na bazi informacija koji jedan čovek prima, on formira svoje mišljenje i retki su oni koji ne koriste medije danas. Kada gledate neke televizijske kanale ili čitate neka sredstva informisanja, imate priliku da budete dezinformisani, a ako ništa ne čitate i ne gledate onda niste informisani. Takođe, kroz medije se vrši oglašavanje raznih proizvoda koji su na našem tržištu i tako se utiče na svest kupaca, da biraju na osnovu svesti i podsvesti koja se formira u gledanju TV programa, formira se određena želja za određenim proizvodima i to se stiče oglašavanjem. Ali, gle čuda, komisija članovi i odlazeći predsednik je propustila priliku da vidi i da interveniše, da kablovski operator postaje vlasnik TV kanala. To je u nekoj tržišnoj utakmici u Evropi, bilo zabranjeno mnogim zemljama. To što su zabranili u svojim zemljama su dopustili da se u Srbiji desi. Ali, to što je Evropa dopustila, što su Šolak i Đilas izlobirali pojedine činovnike u Briselu, mene ne čudi. Mene čudi što je Komisija za zaštitu konkurencije propustila priliku da tako nešto zaustavi, da interveniše ili da kaže – kablovski operator ne može biti vlasnik medija, jer će u tom slučaju svoje medije da gura ispred drugih medija, što se i desilo. Komisija za zaštitu konkurencije je opet imala neke čudne naočare i nije gledala šta se dešava. Pa, je recimo, član 100. Zakona o elektronskim medijima prekršen tako što je SBB televizijske kanale, čiji je vlasnik, „N1“ i „Novu“ stavio ispred „RTS-a“, „RTS–a 2“, „Pinka“, medija sa nacionalnom frekvencijom iako ih zakon obavezuje na logično ređanje kanala, oni su to propustili. Takođe, Komisija za zaštitu konkurencije je propustila priliku da kaže da najvažnije događaje, fudbalske utakmice, po zakonu, ne mogu da prenose mediji koji ne pokrivaj celo tržište Republike Srbije, što je „N1“ i Sport klubovi vlasništvo SBB čine Komisija za zaštitu konkurencije, imala je čudne naočare o kojima sam govorio i propustila je priliku da to vidi i interveniše. Nadalje, svi znamo da domaći mediji plaćaju naknadu REM-u, RATEL-u, Sokoju, poreze, i tako dalje, da žive od reklama. Svi znamo da SBB domaćim medijima za njihov program, za njihov proizvod, koji pušta kroz svoj kabl ne plaća ništa. Komisija za zaštitu konkurencije je ćutala. Znači, ne plaća ništa medijima koji plaćaju sve. Ali, gle čuda, tri vrste prekograničnih kanala, pravi prekogranični boksovi koji u Bugarskoj ubacuju reklamu što je nedozvoljeno, i treća vrsta kanala, dvadesetak lažnih prekograničnih, koji su fiktivno registrovani u Luksemburgu, i glume da reemituju program. Ne može program da se reemituje ako nema emitovanja. Regulatori Luksemburga, pa i Slovenije, odgovorili su nam da takvi programi koji se reemituju u Srbiji se ne emituju početno ni u Sloveniji, ni u Luksemburgu, kako tvrdi SBB, „Adria News“ i druge povezane firme sa SBB. Komisija za zaštitu konkurencije je propustila priliku da kaže – vi to ne možete da činite. Na takav način, s obzirom da strani prekogranični kanali ne plaćaju nikakve naknade ni REM-u, ni RATEL-u, ni Sokoju, ni poreze, došli su u povoljniji položaj na tržištu Republike Srbije spram medija koji ispunjavaju svoje obaveze koje su domaći i koje su ovde registrovani. Radom na crno, ti lažni prekogranični kanali, uzeli su hleb emituju reklame, uzeli su hleb našim domaćim mediji koji sve to plaćaju. Predsednik Komisije za zaštitu konkurencije, kome su se lokalni mediji obraćali je rekao ovde meni da takav zahtev nikada nije dobio, što je bila jedna laž i prevara. Lokalni mediji koji su bili ugroženi takvim ponašanjem SBB i raznih prekograničnih kanala koji služe za ispumpavanje pretplate za razliku od domaćih kanala kojima SBB za njihov program ne plaća ništa. Svojim kanalima „N1“, „Nova“ i Sport klubovima plaća i po nekoliko evra po korisniku i vi mislite da „N1“ televiziju finansiraju Amerikanci. Ne. Ona se finansira iz pretplate građana Republike Srbije tako što se novac ispumpava u Luksemburg. U Luksemburgu samo fiktivno registrovani i kažu – pošto u Luksemburgu ne radimo tamo ništa ne plaćamo, a u Srbiji smo navodno reeminovali program, a nema reemitovanja bez emitovanja, a utvrdili smo da reemituju program, ona ni u Srbiji n plaćaju ništa. Onda se jedan virtuelan šetajući signal, koji kaže – eto, mi u program proizvedemo u Beogradu, pa ga prošetamo do Luksemburga i Slovenije i onda ga i vratimo u Srbiju. To je emitovanje kroz tužni tok tog signala, to nije reemitovanje. Reemitovanje istovremeno preuzimanje emitovanja, bez izmena dopuna i ubacivanja domaćih reklama. Znači, ako je ovo program koji treba da se reemituje mora da ide ovakav kakav trenutno ide i nikakav drugačije ne može da se reemituje u bilo kojoj drugoj državi, ukoliko se to smatra reemitovanjem. To se ne dešava. Oni krše sve zakone, Komisija za zaštitu konkurencije je propustila da zaštiti domaće medije od ovih lažnih piratskih prekograničnih kanala koji radom na crno ugrožavaju one koji sve plaćaju i koji žive od reklama. Reklame umeću preko Čas Medija koja je i Dajrakt medija, koje su članice, gde SBB, "Unitet group" i Junajted medija, taj biznis ukupno vredi oko 500 miliona evra godišnje u regionu, Srbija, Bosna i Hrvatska, od toga 70% biznisa u Srbiji… znači iz Srbija se godišnje ispumpa 350 miliona evra na lažne prekogranične kanale i onda vas čudi odakle Đilasu 619 miliona evra, onda se čudite odakle gospodinu Šolaku dva "Falkon" aviona od 35 i 20 miliona evra, vi se čudite, a Komisija za zaštitu konkurencije im je to omogućila propuštajući priliku da spreči ovakvo ponašanje i da spreči monopole kojima SBB i da spreči da lažni prekogranični kanali radom na crno guše domaće medije. Ako na reklamnom tržištu otmu samo 20 miliona evra, kad podelite na 200 lokalnih medija elektronskih, dobijate da svaki mediji oštećen kroz reklamu za 100.000 evra, svaki lokalni mediji sa 100.000 evra će opstati, unaprediti svoj program bez tih 100.000 evra preti opasnost da se taj mediji ugasi. Na kraju da vas pitam šta mislite, gospodo iz Komisije za zaštitu konkurencije? Šta mislite vi iz REM-a? Šta mislite vi iz RATEL-a? Šta mislite ako ovi lokalni mediji uzmu i na isti način, u jednoj sobi na jednoj adresi u Luksenburgu registruju svih 200 naših domaćih kanala i kažu i oni - evo, i mi smo prekogranične televizije i prestajemo da plaćamo sve obaveze, poreze RATELU, REM-u, Sokoju, i raznim drugim udruženjima izvođača? Šta mislite onda da će se desiti? Onda će Srbija ostati bez jednog elektronskog medija. Da kažem sledeće, generalni sekretar, izvršni direktor u REM-u su servisi Šolakovog i Đilasovog biznisa, kao što je to bila ova Komisija za zaštitu konkurencije. Oni tvrde da u Evropi, u EU mediji mogu da se registruju u jednoj zemlji, a da emituje program u drugoj. Da, tačno je, ali mi nismo članice EU i nikada nismo tu preuzeli obavezu. Dakle, to je jedna laž, skupo plaćena masna laž, koju činovnici u REM-u, RATEL-u i Komisiji za zaštitu konkurencije puštaju u javnost da bi za neki dinar pustili ogromne milionske poslove Šolaku i Đilasu i oštetili domeće regularne medije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Goran Kovačević. Izvolite.
Dame i gospodo, sva ova izlaganja koja jutros možemo da čujemo samo govore o potrebi da funkcionisanje Komisije za zaštitu konkurencije bude uređeno i da bude uređenija u skladu sa odlukom koju donosi Skupština Republike Srbije. Nesporno je da smo učinili puno, ali u pojedinim segmentima, kao što moj uvaženi kolega, Marijan Rističević kaže – imamo još puno toga da učinimo kao Skupština Srbije, kao društvo, kao Komisija za zaštitu konkurencije. Relativno je teško bilo šta reći ove dve tačke dnevnog reda posle izlaganja dva predsednika odbora koji su jasno, precizno govorile o načinu izbora kako biramo članove komisije. U stvari, mi danas biramo dva člana komisije, dve komisije, odnosno Komisije za zaštitu konkurencije koju biramo u skladu sa Zakonom o zaštiti konkurencije član 23. stav 3. i to treba da radi Narodna skupština Republike Srbije, ima nadležnost da to radi na osnovu odluke i predloga koji donosi odbor, u ovom slučaju Komisiju biramo na osnovu predloga odbora za privredu, regionalni razvoj, turizam i trgovinu. Skupština Srbije je izabrala 29. oktobra 2014. godine, prethodnu komisiju koja se bavila funkcionisanjem u vremenskom periodu od pet godina, što je u skladu sa Zakonom o zaštiti konkurencije. Toj Komisiji, odnosno, predsedniku 29. oktobra 2019. godine istekao je mandat. Skupština Srbije je u svom radu usvojila nekoliko puta njihove izveštaje i nadležni odbor naravno da je pristupio uobičajenoj proceduri, gde je definisao potrebu izbora novih članova komisije i predsednika. Dana, 8. jula 2019. godine Odbor za privredu je raspisao javni poziv, a 10. jula je u „Politici“ u štampanom izdanju izašao oglas na koji se prijavilo 23 ljudi. Ovo govorim samo o potrebi da naglasim koliki je značaj procedure u oblasti konkurencije i Skupština Srbija, odnosno odbori sami poštuju konkurenciju. Obavljen je razgovor 3. ili 4. oktobra i na osnovu tog razgovora Radna grupa koju je formirao Odbor je ustanovila predlog 9. oktobra. Taj predlog, koji je Radne grupa usvojila, a Odbor predložio Skupštini u plenumu, u stvari je kraj procedure izbora članova Komisije za zaštitu konkurencije. Mi danas raspravljamo, a za nekoliko dana ćemo ih birati. Godine 2005. formirana je Komisija. Komisija u svom radu jeste nezavisna i samostalna, odnosno vrši javnu funkciju i javna ovlašćenja i pravno je lice. U svom radu ona se bazira i funkcioniše na bazi Zakona o zaštiti konkurencije koji je donela Skupština Srbije i nekoliko normi koje je donela Vlada Republike Srbije. Naravno da Komisija funkcioniše u skladu sa uobičajenom procedurom koja važi i u EU, jer EU jasno definiše nivo konkurencije, pri čemu je Srbija stekla obavezu potpisivanjem Sporazuma o pridruživanju i stabilizaciji, član 73, da poštuje konkurenciju u normama kako propisuje EU. Komisija je strašno značajna za funkcionisanje pristupnih pregovora, jer direktno i indirektno učestvuje u zaključivanju, odnosno otvaranju pregovora broj pet, pregovora 10, 14, 15 i 23. Komisija i onako, kako zakon kaže, služi pre svega građanima Srbije, da na celoj teritoriji države Srbije obezbedi potpuni nivo konkurencije i nesporno je da se u poštovanju rada Komisije i poštovanju principa konkurencije bolje snalaze strane kompanije zato što imaju iskustva koje je decenijsko u funkcionisanju Komisije i slobodnog tržišta na konkurenciji. Sprske kompanije, srpsko društvo uči se slobodnoj konkurenciji, pa samim tim i obaveze Komisije kada nekad možda i ne razumemo šta radi, jeste pre svega posledica neznanja koje je posledica neiskustva. Značaj Komisije se u stvari svodi na ekonomske slobode. Ako nemate ekonomske slobode, a tu je zadužena Skupština Srbije, celo društvo, kao i Komisija, onda u suštini imate problem u funkcionisanju jednog društva. Jedno društvo najbrže raste i razvija se ako imate konkurenciju u svim oblastima. Praktično, nemoguće je zamisliti ekonomski rast i razvoj ako nemate konkurenciju i ako nemate slobodno tržište. Društvo raste i razvija se, ne samo ekonomija, ako imate slobode. Bez ekonomskih sloboda teško je govoriti o rastu i ekonomskom razvoju. To su principi koji funkcionišu još 500 godina unazad. Engleska revolucija, Francuska buržoaska revolucija su samo utvrdile i potvrdile da bez ekonomskih sloboda praktično nema ekonomskog rasta razvoja, nema demokratije, nema slobodnog društva. Ne možete da govorite o slobodnoj ekonomiji, da govorite o funkcionisanju društva ako nemate konkurenciju, a konkurencija treba da bude kontrolisana od svih državnih institucija, a primarno u ovom slučaju od Komisije za zaštitu konkurencije. Prava jednakost bez bilo kakvog uslovljavanja u stvari je konkurencija. Mi u Srbiji vekovima teško shvatamo šta je konkurencija. Imali smo dve dinastije koje su bile monopolisti u vođenju države, a to je manje bitno, bili su pre svega monopolisti u vođenju ekonomije. Imali ste jedan komunistički-monopolistički sistem i to je suprotno potpuno od ozbiljnog funkcionisanja ekonomije i zato su naši rezultati u društvu i u ekonomiji u istoriji ekonomije drugačiji od nacija koje su imale slobodu na ekonomiji. Nije sporno da pojedini delovi društva, pojedini segmenti društva mogu da žele da imaju drugačije principe u vođenju ekonomije, ali onda nemate na bazi države makroekonomski rast i makroekonomiju koja je značajna. Srbija, Skupština Srbije, Komisija za zaštitu konkurencije ima velike izazove u narednom vremenskom periodu i Skupština Srbije ne treba da podlegne u ovom trenutku globalnim izazovima koji govore da se stvari u svetu dešavaju na drugačiji način, ali je uloga države u slobodnoj ekonomiji bitnija. Trenutna globalna dešavanja u ekonomiji, u stvari, svode se na dve stvari – u regulaciju, odnosno na deregulaciju države. Ako pogledate deregulaciju, a to su učinile pre svega azijske države, one s u napredovale ekonomski u zadnjih 10 godina. Ako pogledate Afriku, ona to čini i danas. Kada nacije koje su imale značajne ekonomske slobode to ne čine, odnosno čine drugačije, onda se nađu u problemu. To je i danas slučaj sa anglosaksonskom ekonomijom. Suština funkcionisanja ekonomije je u ekonomskim slobodama i Srbiji trebaju ekonomske slobode u svakom smislu. Srbija je od 2014. godine potpuno promenjena država. Možemo da kažemo da se naslanjamo na tradiciju perioda od 1903. do 1914. godine, kada smo imali značajne ekonomske slobode. Strane direktne investicije, o kojima je moj uvaženi kolega govorio, koje prelaze preko tri milijarde, doprinose razvoju slobodne ekonomije. Zašto? Zato što ulažući toliku količinu novca u robu i usluge dižete nivo konkurencije, a samim tim podižete nivo konkurencije na tržištu radne snage. To ne može nikako da bude u suprotnosti i protiv interesa Srbije. Praktično, kada pogledate makroekonomske parametre koji su svi neupitni, jasno govorimo da je politika Vlade Republike Srbije od 2014. godine na pravom putu u oblasti slobodne ekonomije. Naravno da konkurencija i zaštita konkurencije jeste ključna stvar u borbi protiv korupcije i to je ono što treba naglasiti. Zakon koji ćemo usvojiti u narednom vremenskom periodu, a koji je takođe bitan, a tiče se porekla imovine, jeste samo sidro, a ključni mehanizam jeste svakako slobodna konkurencija, jer kada imate konkurenciju, onda manje-više nemate korupciju. Skupština Srbije treba zajedno sa Komisijom da čini napore da učini konkurenciju u svim oblastima potpunom. Tamo gde možda zaostajemo, pre svega to je oblast obrazovanja, oblast zdravlja, javnih preduzeća, pravljenjem potpune konkurencije i potpunim peglanjem prava vlasništva, bez obzira da li je privatno ili državno vlasništvo, činimo Srbiju boljom i bogatijom zemljom. Komisija za hartiju od vrednosti svakako jeste deo konkurencije. To je institucija koja treba da reguliše funkcionisanje na jednom ključnom segmentu, a to je tržište kapitala. Kada biramo danas člana Komisije, u stvari suočavamo njega lično i celu Komisiju sa dva globalna problema i to treba naglasiti da pored rasta ekonomije koju Srbija ima, makroekonomskih parametara, u stvari Komisija za hartije od vrednosti suočava se sa dva globalna problema, dva globalna izazova koja su izvan njihove moći. To je, pre svega, funkcionisanje evropskih investitora po principima da ne žele da ulažu na tržište kapitala. Prosto, Evropljani, Srbi su drugačije poslovno orijentisani u odnosu na Amerikance i druge investicione nacije. Mi, pre svega, a i Evropa cela ulaže u tri segmenta – u siguran kapital, u bankarski sektor, u privatne poslove i u tržište nekretnina i tako je vekovima. Tu relativno dođe tržište kapitala tek na četvrtom mestu. Niska cena kapitala u ovom trenutku takođe ne odgovara tržištu kapitala. Ako imate bankarski sektor koji daje kamatne stope koje su negativno, praktično čini pozitivne stvari za one koji žele da se zaduže. Onda imate suviše veliki rizik i izazov da umesto da uzmete jeftin kredite, idete i plasirate kapital na otvorenom tržištu po nižoj ceni. Naravno da su informacione tehnologije doprinele da se iz Srbije danas vrlo lako utiče i funkcioniše na različitim berzama u svetu i vodećim. Plitko srpsko finansijsko tržište u suštini jeste problem i mi danas moramo da pravimo zakonsku regulativu kada se uslovi na tržištu promene da spremni dočekamo te izazove. Skupština Srbije, Vlada Srbije, Ministarstvo finansija učinilo je niz napora u prethodnom vremenskom periodu. Samo pre nekoliko dana imali smo, praktično, Zakon o investicionim fondovima i o alternativnim investicionim fondovima gde je Skupština Srbije podržala ekspertski predloge koji su išli preko Ministarstva finansija. To će svakako doprineti u jednom trenutku da tržište kapitala i tržište na finansijskom nivou funkcioniše bolje. To ne zavisi od makroekonomskih parametara, to zavisi od objektivnih okolnosti. Ono što bih posebno naglasio i što bih posebno istakao jeste da Srbija, Ministarstvo finansija i sve institucije koje funkcionišu na finansijskom tržištu trebaju da sagledaju, kao i Narodna banka, o kojoj ćemo raspravljati nešto kasnije, alternativne izvore finansiranja. Ovo o čemu pričamo su u stvari klasični izvori finansiranja koji postoje 100, 200, 500 godina. Danas imate promenjenu tehnologiju, imate potpuno nove segmente, nove linije finansiranja koji moraju da budu uključeni, a da Srbija prati svetska i ekonomska dešavanja. Imate i finansiranje preko interneta, IT finansiranje. Imate institucije koje su tradicionalne u različitim oblastima, a koje počinju da se bave finansiranjem. Imate institucije koje se nikada nisu bavile finansiranjem, a pojavljuju se na finansijskom tržištu. Pravna regulativa i normiranje od strane Skupštine Srbije, naravno preko Ministarstva finansija, Narodne banke, Komisije za hartije od vrednosti svakako jeste izazov koji je pred nama i koji moramo da rešavamo u narednom vremenskom periodu. U ime poslaničke grupe SNS, pre svega želim da čestitam kada u danu za glasanje budemo glasali za članove komisije, da im poželim uspešan rad i da kažem da će SNS u danu za glasanje podržati predloge Odbora za budžet i finansije i Odbora za privredu.
Zahvaljujem. Da li neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Prelazimo na raspravu po redosledu narodnih poslanika po prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik Muamer Zukorlić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pitanje konkurencije i zaštite konkurencije je jedno veoma važno pitanje za zdravost privrede. Zato verujem da se i ovom odlukom o zaokruženju formiranja tela koje će kontrolisati zaštitu konkurencije zapravo i formalno stiču pretpostavke da i na samom terenu počnemo menjati stanje koje je u nekim segmentima ne tako ružičasto. Naravno da pitanje kadrovnja uvek treba staviti na uobičajenu vagu, a to je pitanje ili standard kompetentnosti, moralne kompetentnosti i stručne kompetentnosti. Svakako da formalno po informacijama i „cv“ kojima raspolažemo predloženi kadrovi ispunjavanju te uslove, a što se tiče suštinskog kvaliteta ispunjenja tih uslova to će se tek pokazati nakon što oni budu izabrani i nakon što oni budu vršili ove nadležnosti. Međutim, ono na šta želim da skrenem pažnju jeste činjenica da na terenu imamo jako puno nagomilanih problema po pitanju nelojalne konkurencije i nepoštovanja antimonopolskih zakona, posebno tamo gde imam uvid, a to je prostor Sandžaka. Svedoci smo bili da pre deceniju i po mi smo u Sandžaku, a posebno u Novom Pazaru imali svojevrsnu ekspanziju male privrede, porodičnih preduzeća i to pre svega u sektoru proizvodnje. Imali smo preko 5.000 živih proizvođača tekstilnih proizvoda, obuće, nameštaja. Nakon toga, nažalost, dolazi do urušavanja ove inicijative. Jedno vreme se Novi Pazar smatrao ekonomskim čudom koji je uspevao da u veoma teškim okolnostima, zapravo ponudi model kako je moguće iskoristiti privatnu inicijativu. Nažalost, došlo je do značajnog urušavanja ovog sektora i to pre svega zbog nepoštovanja antimonopolskih zakona i zbog urušavanja lojalne konkurencije koja uvek dolazi iz sektora ili onog krupnog kriminala ili sprege kriminala i određenih struktura vlasti na lokalu. Dakle, mi smo konkretno u Sandžaku imali pojavu gde je krupni kriminal, pre svega veliki trgovci drogom su imali kao paravane razne fabrike za proizvodnju konfekcije i drugih proizvoda, koje su im koristile, zapravo, da u društvu izigravaju ugledne biznismene, a glavni novac su upumpavali iz kriminala i prodaje droge. Time su bili u prilici da svoje proizvode prodaju ispod cene i time za nekoliko godina urušili onaj zdravi deo proizvodnje u Novom Pazaru, koji se nisu mogli nositi sa njima na tržištu koje je bilo nezaštićeno, jer taj kriminalac koji proizvodi pantalone koje ga u proizvodnji koštaju 15 evra, proda ih za 12 evra, a onaj pošteni mora da ih proda za 20 evra i svakako da na kraju on crkava. Dakle, to je veoma važan momenat kome je neophodno pridati važnost, pogotovo za onaj jedan mali deo od te tako moćne privrede koju smo imali na nivou privatnih preduzetnika. Nama je preostalo još nekih dvadesetak posto i sada bi bilo jako važno bar te preživele najvitalnije i najžilavije zaštiti. S druge strane, zaštititi od zloupotreba inspekcijskih organa koji se koriste za obračune na lokalnom političkom nivou, gde se na neki način strahom vlada tim firmama, jer će one biti u nemilosti određenih inspekcijskih organa koji su u rukama opštinskih vlasti i određenih struktura suprotne strane, čime se neposredno ugrožava zaštita konkurencije, odnosno uvode nezvanično monopolske prakse. Tako da, želim verovati da će i naša podrška narodnih poslanika stranke „Pravde i pomirenja“ i ovim odlukama i ovim imenovanjima, kao što smo dali podršku antimonopolskim zakonima, konačno omogućiti da ovoj praksi stanemo u kraj. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miladin Ševarlić. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsedniče. Juče su mi novinari zamerili da kada govorim, snimatelji uopšte ne hvataju ovaj znak protiv GMO na mojoj kravati, i zato ću sada da držim ovu kravatu ovako. Istovremeno, želim da pokažem dokument koji govori o izbegavanju konkurencije u Republici Srbiji. Nedavno je Narodna skupština usvojila Zakon o izmenama i dopunama Zakona o sredstvima za zaštitu bilja. Tim zakonom prolongirana je obaveza testiranja mašina, uređaja za primenu pesticida u poljoprivredi na 1. januar 2022. godine. Pitao sam se kako je moguće da se to prolongira kada je EU obezbedila 2,5 miliona evra za obuku kadrova, njihovo licenciranje, za nabavku opreme i za praktično omogućavanje funkcionisanja 31. centra za testiranje tih uređaja? Pitao sam se, takođe, kako je moguće da konkuriše neko za sredstva IPARD ili za „Global G.A.P.“ kada mora imati dokaze o tome da su mu atestirani uređaji za primenu pesticida? Tragajući za time, naišao sam na informaciju da postoji ipak firma u Srbiji koja je licencirana za testiranje tih uređaja. Verovali ili ne, to je firma, evo u oglasima, „Tehno kontrol“ iz Novog Sada, koja ispituje u skladu sa evropskim standardom N 13-790, koja vrši kontrolu manometara, koja vrši kontrolu pumpe, kontrolu rasprskivača, kontrolu ravnomernosti rada i raspodele tečnosti na prskalici i prodaju mernih instrumenata. Zašto smo prolongirali primenu te odredbe zakona samo i jedino za testiranje uređaja za primenu pesticida? Da li tu postoji nečiji interes da se samo jedna firma ostavi na tržištu Srbije koja će to raditi i koja će ubirati ekstra profit da licencirajući uređaje za testiranje pesticida na celoj teritoriji Srbije, svima koji konkurišu za IPARD projekte i svima koji konkurišu za „Global G.A.P.“ standarde. Takođe, već sam najavio juče da sam u prethodna dva dana, odnosno za vreme vikenda, 9. bio u selu Kumare kod Novog Bečeja, gde sam prisustvovao osnivanju udruženja „Uzgajivača koza Srbije“ i pozdravio sve učesnike, jer je to jedini pravi put da se udruže i da zaštite svoje interese, kako bi mogli da reše brojne probleme, od umatičenja koza kvalitetnih, do povećanja učešća u korišćenju subvencija, odnosno podsticaja umesto skromnih četrdesetak miliona barem na 400 miliona dinara godišnje, koliko im po potencijalu pripada. U nedelju, 10. bio sam u selu Kutlovo. To je sredokraća između Kragujevca i Gornjeg Milanovca, a pripada teritoriji grada Kragujevca, gde su se predstavnici seoskih žitelja, pedest i ne znam koliko naselja seoskih na teritoriji Kragujevca, sakupili i formirali udruženje građana „Narodni pokret – volim selo svoje“. Evo fotografije. Konačno je došlo vreme da građani sela uzmu stvari u svoje ruke. Oni su formirali to udruženje, sa ciljem da zaštite svoje interese, jer su rekli da su društveno i ekonomski omalovaženi u odnosu na grad Kragujevac, a zauzimaju najveći deo teritorije grada Kragujevca. Očigledno su shvatili da moraju da se oslone "u se i u svoje kljuse" i dobro bi bilo kada bi u Srbiji u svakoj opštini formirali slično udruženje i da oni biraju svoje predstavnike, najbolje domaćine iz sela koji će ih predstavljati u skupštinama opština i gradova, jer je očigledno da su sela zapostavljena. I najzad, ako hoćemo ravnopravnost, ja podržavam inicijative koje su bile u kontekstu razvoja zadrugarstva i u kontekstu Nacionalnog saveta za razvoj sela, ali, molim vas, od političke deklaracije do praktične primene ima mnogo smetnji. Zašto, recimo, građanima sela, odnosno selima se ne obezbedi barem 70% investicija za infrastrukturu po jednom stanovniku u odnosu na sredstva za infrastrukturu koja se ulaže za stanovnike gradova? Ili, recimo, zašto se za 10 prigradskih opština na teritoriji grada Beograda ne izdvoji 70% sredstava za infrastrukturu po stanovniku u odnosu na infrastrukturna ulaganja po stanovniku u sedam gradskih opština? Ne možemo se samo deklarativno zalagati za ravnopravnost žitelja u selima, a praktično ne činiti ništa. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem. Kao što ste čuli, poslanici Stranke pravde i pomirenja će podržati i ove predloge odluke, kao i sve druge koje se tiču zaštite od monopola i zdrave konkurencije kada je u pogledu privredna delatnost u našoj državi. Ono što je nama vrlo važno jeste da i ove agencije zaista na celokupnoj teritoriji države budu prisutne, jer mnogo je teže održati zdravu konkurenciju i boriti se protiv monopola u sredinama koje nisu centralni deo države i predstavljaju granične i rubne delove, kakav je prostor Sandžaka. Vi ste pre mogli čuti zapravo kakvo je stanje u Novom Pazaru, međutim, još mnogo, mnogo lošija situacija jeste u Sjenici i u Tutinu, gde bukvalno niko ko nije u sadejstvu sa lokalnim vlastima apsolutno ne može bilo koji posao ili bilo koju privrednu delatnost obavljati. To traje u kontinuitetu već 30 godina. Onaj ko nije u sadejstvu sa lokalnom vlašću i posebno sa vlašću SDA, gospodina Ugljanina u Tutinu, apsolutno ne može dobiti ni jedan tender, ni jednu privrednu delatnost od opšteg interesa, a ako se bavi privatnim poslom, onda je konstantno gušen. Tako se dešava, recimo, da samo u jednom selu, za šta su obznanjeni podaci, u jednoj porodici postoji u APR registrovano oko 20 privrednih društava koji su uvek aktuelni kada su u pitanju izvođenje radova koje finansira lokalna samouprava. To je samo zbog toga što su i u rodbinskim i u političkim sponama sa lokalnom vlašću. Tako se isto događa i na području opštine Sjenica. Na taj način se guši bilo koja zdrava privredna inicijativa. Na taj način se pravi jedan haotičan ambijent, u kome oni koji imaju zdravu ambiciju za zdravim biznisom, za zdravom privredom, apsolutno nemaju nikakve šanse da uspeju, jer je nemoguće uspeti u sredini gde svaki ozbiljan posao mora biti povezan kroz neki dil ili kroz poslovanje isključivo sa predsednikom opštine, kao što je to slučaj, recimo, u opštini Tutin, a takođe i u opštini Sjenica. Naravno da je zato vrlo bitno da ova agencija i sve druge agencije koje se bave kontrolom budu zaista prisutne na tim područjima i da se uvede red, jer samo ćemo na taj način uspeti da povratimo zdrav ekonomski ambijent i da omogućimo da oni mladi ljudi koji imaju i obrazovanje, koji imaju i dobre ideje i koji imaju poleta i snage da razvijaju svoje sredine, da razvijaju vlastite poslove, imaju šanse da se izbore i da na taj način ostanu u svojim mestima, odnosno da potpomognu razvoj i da potpomognu pospešenje ekonomskog prosperiteta svoga kraja. S druge strane, ovakav zaista monopolski ambijent odbija sve one, posebno koji su poreklom iz ovih krajeva, koji imaju ozbiljan kapital, a vezani su za dijasporu, da bilo šta ulažu, da bilo koji posao pokreću u tim svojim sredinama, iako imaju i želju, iako imaju i dobre ideje, iako imaju dobre veze, jer su i oni koji su pokušavali, nažalost, naišli na zidove, naišli na otvorene pozive za korupciju i naišli na otvorene pozive za zloupotrebu njihovog kredibiliteta, njihovog poverenja i, na koncu, njihovog kapitala. Da bismo ove krajeve, kao i celokupnu ekonomsku teritoriju naše države učinili jedinstvenim i prepoznatljivim po zdravoj konkurenciji, po tome da je smanjen oblik monopola, a zaista, i ova agencija i sve druge agencije moraju biti dodatno prisutne na tom području i moraju preduzimati sve ono što je neophodno kako bi se zaštitila zdrava inicijativa i kako bi se zaštitili ozbiljni proizvođači i kako bi se sprečili lokalni oligarsi, lokalni šerifi da usled svoje moći, političke, na bilo koji način zloupotrebljavaju, maltretiraju i reketiraju sve one koji žele učestvovati u ekonomskom procesu razvoja svog kraja i svoje sredine. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo, još jedanput u toku vaše vlasti mi biramo predsednika Komisije za zaštitu konkurencije, biramo i tri člana, biramo i člana Komisije za hartije od vrednosti. Ono što sam ja, pre svega, očekivao u toku ove vaše diskusije, je da prvo pričate o velikim uspesima koje je ova komisija ostvarila u prethodnom periodu. Prvo ste morali da kažete i da nabrojite najveće uspehe te komisije, da vidimo šta je to što je ta komisija uradila velelepno za građane Srbije, da vidimo koji su to monopoli slomljeni, da vidimo sa kojim se to lobijem uhvatila u koštac ova komisija i da znamo da su velike plate koje primaju, kako bi bila obezbeđena njihova samostalnost i nezavisnost, zaista opravdane. Vi ste, gospodo, obećali, pre nego što ste došli na vlast, da ćete ukinuti preko 100 agencija. Vi ste pričali kako su to krvopije, pričali ste kako su to izmislili žuti da bi uhlebili svoje kadrove. Govorili ste kako vi to nećete dozvoliti, jer milioni i milioni i dinara i evra se troše godišnje na rad tih agencija. Međutim, nakon što ste došli na vlast, vi ste brzo zaboravili svoja obećanja. Napravili ste i vi čitav niz komisija. Za razliku od žutih, vi ste prestali da dajete taj nepopularan naziv - agencije. Dakle, došlo je malo do promene retorike, ali je suština ostala ista. Vi za mnoga ta tela tvrdite da su samostalna i nezavisna, a jasno je da niko ko prođe kroz vaše partijske komisije i kroz odbore kojima predsedavaju vaši kadrovi, ne može biti ni nezavistan, ni samostalan. Koliko su dobre i ozbiljne te vaše kadrovske komisije, mislim da se najbolje vidi kada se podsetimo malo onih vaših prethodnih rešenja. Vi ste, dame i gospodo narodni poslanici ili vaši prethodnici u ovim klupama, ubeđivali građane Srbije i kako je Saša Janković najbolje moguće rešenje za funkciju koju je obavljao. Vi ste ga birali i tvrdili i garantovali da će on na najbolji mogući način obavljati taj posao. Nije mnogo prošlo i postade on Sale prangija, postade on strani špijun, strani plaćenik i mnogo toga još. Vi ste birali i Rodoljuba Šabića. To je, takođe, vaš kadar, vaše gore list za koga ste isto bili potpuno sigurni da će na najbolji mogući način obavljati posao za koji je zadužen. Gospodo draga, vi ste, kao nezavisnog kandidata, u vašu Vladu stavili ludog Raduleta. Stavili ga za ministra i nekoliko meseci kasnije pričali kako je on kriminalac, kako je on opljačkao građane Srbije kao stečajni upravnik, kako je to izuzetno loš čovek i mnogo toga još, da bi ga posle imali i u Narodnoj skupštini Republike Srbije, navodno, kao političkog protivnika, a ja mislim da on nije vaš politički protivnik već idealna opozicija. Vi i dan danas to radite, vi stvarate idealnu opoziciju i sa Sergejem Trifunovićem i sa Mišom Vacićem i sa Čankom i sa Čedom Jovanovićem i sa mnogim drugima.
Molim vas, kolega Šaroviću, bar u petom minutu počnite da pričate o temi dnevnog reda. Pet minuta vas slušamo, za razvoj demokratije dovoljno.
Vi se, gospodine Arsiću, potrudite, evo, makar u desetom minutu da razumete ono što ja govorim. Možda ne razumete od samog početka…
Izričem vam opomenu, kolega Šaroviću.
Iz kog razloga? Što ne razumete moju diskusiju, vi meni izričite opomenu. Gospodine Arsiću, ta bahatost govori o vama i isključivo o vama. [[Isključen mikrofon.]]
Kolega Šaroviću, da vas podsetim. Tačke dnevnog reda su, i o tome se vodi rasprava: lista kandidata za predsednika Komisije za zaštitu konkurencije, lista kandidata za tri člana Saveta komisije za zaštitu konkurencije, Predlog odluke o izboru člana Komisije za hartije od vrednosti. Znači, to su teme dnevnog reda. Izvolite, nastavite, samo ovaj put po dnevnom redu.
Gospodine Arsiću, moja diskusija je isključivo u skladu sa tačkama dnevnog reda. Dakle, ja govorim o tome… [[Isključen mikrofon.]]
Samo da vas podsetim. Recite mi – kakve veze ima kolega Radulović, takav kakav je, sa ovom raspravom? Recite mi kakve veze ima kolega, recimo, Nenad Čanak ili Saša Janković ili Rodoljub Šabić? Da li su oni na spisku? Da li vi znate šta je na dnevnom redu? Meni nije problem, neću vam to uzeti za zlo, da pročitam imena kandidata, ako ne umete vi.
Gospodine Arsiću, vi da razumete koja je vaša uloga ovde ne biste od mene tražili da objašnjavam to što ste upravo tražili. Ako vi tvrdite da se u diskusiji može pomenuti samo onaj čije je ime u predlogu, vi onda ne razumete apsolutno šta znači… [[Isključen mikrofon.]]
Kolega Šaroviću, bio sam strpljiv. Pet minuta sam vas slušao o čemu god ste hteli da govorite. Ni u šestom minutu niste pokušali da budete blizu teme dnevnog reda rasprave koju vodimo. Znači, moram opet da vam kažem da govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Nemojte mene da stavljate u neprijatnu situaciju, da ja kršim Poslovnik i da ja budem opominjan od drugih poslanika koji smatraju da vi ne govorite o tačkama dnevnog reda. Ako želite da vam pročitam imena kandidata, nemam ništa protiv.
Gospodine Arsiću, vi ste mene upravo prekinuli, ni manje ni više, nego četvrti put. Četvrti put u ovih pet minuta… [[Isključen mikrofon.]]
Evo, peti put. Član 106. Poslovnika – niko ne može da prekida govornika, niti da ga opominje, osim predsednika Narodne skupštine u slučaju predviđenim ovim Poslovnikom, vezano za prethodni stav. Prethodni stav, da vam pročitam i to, govornik može da govori samo o tački dnevnog reda. Zato ste prekinuti.
Gospodine Arsiću, ovo nije prvi put, a uveren sam da nije poslednji put da vi iznosite uvrede na moj račun. To je sve ostalo u stenogramu, i to je sve deo parlamentarnog života. To prihvatam, jer vi na taj način govorite isključivo o sebi, govorite ko ste, govorite šta ste, pokazujete svoje obrazovanje…. [[Isključen mikrofon.]]
Kolega Šaroviću, nisam ni na jednoj pročitanoj listi kandidat, nisam tema dnevnog reda. Da li želite da nastavite diskusiju?
Evo, iz sedmog pokušaja, gospodine Arsiću. Naravno, ja ću biti uporan i siguran sam da građani Srbije vide i čuju koji je način na koji vi ometate sednicu, na koji način ometate mene. Vi možete mene da kažnjavate do mile volje, gospodine Arsiću, jer bilo bi me sramota kada bi me hvalili. To što me takvi kao vi kažnjavaju, pa to je privilegija opozicije, gospodine Arsiću. Vi ste nekada bili opozicija i vi ste se susretali… [[Isključen mikrofon.]]
Kolega Šaroviću, molim vas, o tačkama dnevnog reda, zaista vas molim. Znači, u pitanju su kandidati za predsednika Komisije za zaštitu konkurencije, lista kandidata za tri člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije, Predlog odluke o izboru člana Komisije za hartije od vrednosti. To su kandidati, a ne Veroljub Arsić, ni Nemanja Šarović. Molim vas, počnite da pričate o temi dnevnog reda.
Molim vas, gospodine Arsiću, da se setite kako je izgledalo dok je vas kažnjavala Gordana Čomić, dok je to činila Nataša Mićić, dok su to činili mnogi koje danas nazivate žutim lopovima. Ovde će ili postojati sloboda govora ili nje neće biti. Ja nikoga nisam uvredio, govorim principijelno i govorim o vašim kadrovskim rešenjima. Imam pravo u okviru vremena koje je određeno za moju poslaničku grupu da, na način na koji smatram da je najbolje, najcelishodnije, kako će građani Srbije to najbolje shvatiti, obrazložim iz kog razloga sam za ili protiv nekog rešenja. To je moje poslovničko pravo. [[Isključen mikrofon.]]
Kolega Šaroviću, opet moram da vas prekinem. Oko vašeg poslovničkog prava, nedostaje vam još jedan deo iskustva. Sad ću da vam kažem. Ranije sam morao za minut i 27 sekundi, kao narodni poslanik, da govorim o tačkama dnevnog reda ili tački dnevnog reda. Kada vi budete to savladali, neće vam uvod trajati 10 minuta. Molim vas da govorite o raspravi koja je na dnevnom redu, a ne o čemu god vi hoćete. Reč ima narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović, po Poslovniku. Izvolite.
Povredili ste član 27, član 106. i 104. i član 32. Poslovnika Narodne skupštine, jer vi niste tu da zamenjujete predsednika Skupštine, gospođu Maju Gojković, da bi se ponašali protivno Poslovniku, već da poštujete pravo svakog narodnog poslanika.
Hoćete da kažete da koleginica Gojković ne poštuje Poslovnika?
Ne, ne, kažem da vi niste tu da zloupotrebljavate mesto predsedavajućeg. Što se tiče opomene koju ste izrekli kolegi Šaroviću, to ste uradili protiv poslovnički, jer se kolega Šarović držao teme dnevnog reda. On je za one koji umeju da razumeju i da shvate govorio o tome da smo mi, srpski radikali, nezadovoljni radom Komisije za zaštitu konkurencije i da pomenuta lica - Nenad Čanak, Čedomir Jovanović, Radulović i ostali i te kako treba da spadaju pod udar te Komisije za zaštitu konkurencije, što ste vi kao neko ko se ipak duže bavi politikom trebali da shvatite i da razumete na način jedne političke širine i njegove elokventnosti koju je pokazao malopre u svom obrazlaganju. Vi ste rekli, gospodine Arsiću, citiram – ne možete da govorite… Prvo ste pitali kolegu Šarovića, tu sedi sekretar, kome smo mi jutros predali listu naših govornika - da li Nemanja Šarović zna šta je na dnevnom redu? Vi time vređate SRS, jer SRS je predala listu od tri govornika za naše vreme predviđeno ovom tačkom i hoćete da kažete da poslanici SRS, koje smo mi opredelili da govore o ovome, ne znaju o čemu pričaju, a mi smo juče slušali o lepom cveću i o zelenilu na istočnom kraku, o tome kako je ministar najlepši na svetu. Jedna je čak ustala ovde, to je ona što govori Kralj Petar dva, Sonja Vlahović, ona misli da ima neki Kralj Petar dva kad priča o nekoj osnovnoj školi…
Molim vas, koleginice Jovanović.
Nemojte molim vas vi. [[Isključen mikrofon.]] Vi ovde stvarno rušite dostojanstvo poslanika sa političkim iskustvom…Tri ste člana prekršili i još …
O svim članovima o kojima ste govorili da sam prekršio, prekršio bi ih da nisam reagovao. Molim vas da kada govorite o kolegama bez obzira da li su oni iz neke druge poslaničke grupe, da li su iz bivšeg režima itd. da govorite s uvažavanjem. (Nataša Sp. Jovanović dobacuje.) Druga stvar, kada ste već kod toga i dobacujete, samo da vam kažem da nisam pitao da li zna, nego sam mu ponudio pomoć. Da li želite da se Narodna skupština u Danu za glasanje izjasni? (Da.) U redu. (Nataša Sp. Jovanović: Po Poslovniku.) Po Poslovniku ponovo? Kako sam mogao da prekršim Poslovnik sada? Izvolite.
Ponovo ste prekršili Poslovnik, gospodine Arsiću, jer ste bili dužni da mi obrazložite na moje ukazivanje povrede Poslovnika da li ste ili niste i na koji način povredili Poslovnik. Vi to niste uradili na način na koji treba da štitite integritet i dostojanstvo Narodne skupštine, već ste pokušali kao što ste to pokušavali malopre dok je govorio kolega Šarović i mene da omalovažavate i da mi kažete i da mi držite pridike da ja nekoga ovde u toku obrazlaganja povrede Poslovnika želim da uvredim. Meni to nije bila namera. Samo sam vam jednom ilustracijom stavila kao primer kako poslanici vladajuće SNS koriste vreme. Mi uopšte nemamo ništa protiv toga, osim tako nekih iskakanja i nebuloza koje čujemo koje nisu ničim utemeljene ni u kulturi, ni istoriji itd. Ali, dobro, nama to ne smeta. Ima tu i kvalitetnih izlaganja i govora i mi sve pažljivo pratimo. Vi ste umesto da mi kažete - da tačno je, koleginice Jovanović, u situacijama kada se govori o tačkama koje su na dnevnom redu poslanici svih političkih stranaka, najviše one iz koje ja dolazim SNS govore ono o čemu žele da govore, na šta nema primedbe SRS, vi ste danas zbog svojih privatnih možda antipatija prema kolegi Šaroviću zauzeli takav stav. Uopšte ne znam šta vam je. Znači, kolega Mirčić više pute je iz klupe rekao – nemoj Arsiću, zašto to radiš Arsiću. Vi ste nastavljali kao da je to sad nešto interesantno, kao da je to sad super za gledanje da ste vi kao strogi tu i da kolega Šarović ne zna o čemu priča. To kažete poslaniku koji ima peti poslanički mandat. Stvarno bruka i sramota.
Koleginice Jovanović, zaista mi je žao što vi smatrate da sam vas uvredio kada sam vam obrazlagao zašto smatram da nisam prekršio Poslovnik. Nije mi to bila namera. Da li želite da se Narodna skupština izjasni o povredi Poslovnika? (Da.) (Nemanja Šarović: Po Poslovniku.) Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović.
Javio sam se po Poslovniku.
Po Poslovniku. Izvolite.
Gospodine Arsiću, prekršili ste čitav niz članova Poslovnika, od člana 107, od člana 106, od člana 105. i ako biste nešto trebali da uradite to je da, pre svega sebi izreknete ne samo opomenu, nego meru udaljenja sa sednice. Način na koji vi vodite sednice Narodne skupštine je skandalozan. Način na koji vi diskriminišete i narodne poslanike, a samim tim i građane Srbije, je uvreda za zdrav razum. Vi dozvoljavate ovde i danima i nedeljama i mesecima da se priča o svemu i svačemu, što nije na dnevnom redu. Dozvoljavate da se priča o ljudima koji, naravno, nisu predloženi kandidati. Dozvoljavate da se priča o mnogima koji nisu tu, ali onda kada to vama odgovara i onda kada to iznose predstavnici režima. Vi, gospodine Arsiću, niste dorasli da vodite sednice Skupštine i to je moja ocena, moj politički stav zbog toga što vi otvoreno pokazujete i mržnju i netrpeljivost i sujetu i bahatost i osionost. Vi na to nemate pravo. Vi mene ne možete uvrediti, ja to ponavljam, jer kako bi neko poput vas mogao da uvredi nekog poput mene. Vi da možete intelektualno da se obračunate sa mnom, vi mene ne biste kažnjavali bez razloga, a ako mislite da ćete me ućutkati na taj način, gospodine Arsiću, kao što su se mnogi prevarili pre vas, pa su sada na smetlištu istorije, tako se grdno varate i vi.
Kolega Šaroviću, sve ovo što ste sada pobrojali kao povrede Poslovnika može da učini samo narodni poslanik koji učestvuje u debati. Ja sam trenutno samo predsedavajući. Kao što vi smatrate da ja ne mogu da uvredim vas, ni vi ne možete da uvredite mene. To vam sada kažem. Još nešto, kolega Šaroviću, da se razumemo, jesam za široko tumačenje Poslovnika i primenu Poslovnika i velike slobode da imaju narodni poslanici, ali vi ste šest minuta, ne odmah u prvoj rečenici vas niko nije prekinuo, govorili o ljudima koji nisu uopšte predmet ove rasprave, i to može da se razume, ali ste govorili ste i o kolegama narodnim poslanicima. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o povredi Poslovnika?
Želim da se izjasni Narodna skupština.
Da li želite da nastavite svoju diskusiju? (Nemanja Šarović: Povreda Poslovnika.) Ponovo po Poslovniku?
Član 103. koji kaže da narodni poslanik ima pravo da usmeno ukaže na povredu u postupanju predsednika Narodne skupštine. Gospodine Arsiću, vi ste još jedanput pokazali koliko ne razumete šta je parlamentarna demokratija i koliko ne shvatate šta u Poslovniku piše. To što vi imate kao predsedavajući obavezu da date obrazloženje kada neko ukaže na povredu Poslovnika, to ne znači da vi imate pravo da iznosite nekakve svoje stavove, svoje misli, svoje želje, svoja sećanja iz prošlosti itd. Vi treba da date objašnjenje u skladu sa Poslovnikom, striktno i vi i dalje ne shvatate da ono što može govornik na sednici, to ne može predsedavajući. Vi nemate pravo da izgovorite ono što ja imam. Vi ne razumete svoju dužnost, svoju obavezu, vi mislite da je biti potpredsednik Narodne skupštine nekakva titula koja vama daje potvrdu da ste vi bolji od drugih, da ste pametniji, da možete da vređate, da možete da prekidate, da možete da kažnjavate. E, to nije to. Vi treba da budete pristojniji, smireniji i mnogo bolje upoznati sa Poslovnikom, od svih drugih. Vi to gospodine Arsiću, niste. Uvreda je za zdrav razum to što vi govorite. Vama smetam ja, smeta vam to što govorim, da nije tako ne bi ste bez potrebe izrekli tu kaznu. Ja nikoga uvredio nisam. Vi niste u stanju politički da se obračunate ni sa mnom, ni sa SRS, kojoj ste nekada pripadali, pa ste poprimili preko noći one osobine, onih kojih ste do juče najžešće kritikovali i koje danas, veoma često kritikujete. Koja je principijelna razlika između vas i Gordane Čomić? Koja je principijelna razlika između vas i Nataše Mićić? Nema je. Vi ste danas sve ono najgore što su oni predstavljali nekad. Vi ste taj koji ne dozvoljava da se čuje reč narodnih poslanika i građana Republike Srbije. Vi ne dozvoljavate da se čuju politički stavovi. Da li ja treba da vam dam unapred govor, da bi ste vi pratili šta je u redu, a šta nije? Ili imam pravo da u okviru vremena svoje poslaničke grupe, ne vređajući nikoga, iznesem svoj stav? Izneo sam stav o vašim kadrovima, o vašim komisijama, na to imam pravo i to pravo ne možete da mi oduzmete vi, gospodine Arsiću. Ako vam je do polemike, imajte hrabrosti malo, dostojanstva malo, siđite u poslaničke klupe, pa da ne pokušate da replicirate meni, ali bez mogućnosti da isključujete meni mikrofon. To je nečasno, ne replicira se tako, ne ulazi se u politički duel tako. Hoćete na neku televiziju da odemo, gospodine Arsiću? Po vašem izboru, na temu po vašem izboru, da vidimo i ko bolje razume i koga bolje razumeju građani Srbije. Vi za to nemate hrabrosti. Imate hrabrosti da prekidate, da isključujete mikrofon i da kažnjavate bez razloga. To ste, gospodine Arsiću, vi. Danas ste potpredsednik Narodne skupštine, sutra nećete biti, a ja ću uvek i vama i svima drugima moći da pogledam u oči. Neću imati čega da se stidim. Da li ćete vi, znate čovek i da bi se stideo, mora prvo da ima neke druge kvalitete.
Evo, kolega Šaroviću, otrpeo sam sve što god ste izrekli, mnogo toga može da bude i uvreda i kao što vidite nisam reagovao. Kada počnete da citirate odredbe Poslovnika, i kada hoćete da se pridržavate Poslovnika, taj isti član, bar poštujte. Evo, to vas molim. Pričali ste pet minuta, nisam hteo da vas prekinem, a po tom istom Poslovniku stav 4. kaže, taj član koji ste vi rekli da sam prekršio, taj stav kaže, da vaša diskusija o povredi Poslovnika, može da traje najduže do dva minuta. Pa, sve ono što ste rekli o meni, pokušajte malo da pogledate iz drugog ugla, da razmislite malo o sebi, a nemam ja taj problem da siđem, ovde dole među poslanike, da sa vama repliciram, svaki put ste se loše proveli, čak i kada ne pročitate zakon. Da li želite da se Narodna skupština, u danu za glasanje izjasni o povredi Poslovnika?
Želim da se izjasni Narodna skupština.
Zahvaljujem. Da li želite da nastavite svoju diskusiju? (Nemanja Šarović: Po Poslovniku.) Sada, u sladu sa članom 112. određujem pauzu, u trajanju od pet minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. (Nemanja Šarović: Po Poslovniku.) Kolega Šaroviću, ne možete dobiti reč po Poslovniku, obzirom da je pauza napravljena da bi izbegli dalje javljanje po Poslovniku. Želite da nastavite po redosledu prijavljenih kandidata? (Nemanja Šarović: Poslovnik.) Po Poslovniku. Izvolite.
Gospodine Milićeviću, pre svega dobro je što ste primetili da se gospodin Arsić apsolutno ne snalazi u ulozi predsedavajućeg i što ste ga zamenili. Kamo sreće da nije ni sedeo za tu stolicu pre vas i da nije ni dolazio danas na posao. Ako nije u stanju tu funkciju da obavlja, onda ne treba ni da je obavlja. Druga stvar, član 112. kaže, ja ću ga pročitati zbog građana Srbije – ako predsednik Narodne skupštine redovnim merama ne može da održi red na sednici, odrediće pauzu dok se ne uspostavi red. Nikakvog nereda nije bilo na sednici. Dakle, sednica je normalno tekla dok se nije umešao gospodin Arsić sa svojim nesuvislim primedbama i kršenjem Poslovnika. Vi, gospodine Milićeviću, ste delu toga što je učinio Veroljub Arsić prisustvovali. Ja pretpostavljam da je i vas makar malo sramota zbog toga i očekujem da vi kao predsedavajući pre svega sada otklonite sve povrede Poslovnika koje je napravio Veroljub Arsić. To je ono što je vaša dužnost. Znači, vi možete ili postupati u skladu sa Poslovnikom ili preći preko svega onoga što je Veroljub Arsić napravio, a i sama činjenica da ste došli da ga zamenite dovoljno govori o tome šta vi mislite o načinu na koji on vodi sednicu. Dakle, to što neko napravi pauzu u skladu sa članom 112. apsolutno ne daje vama za pravo da nekome ko se javi po Poslovniku, odnosno da ukaže na povredu Poslovnika, uskratite pravo na reč. Ja to pravo na reč imam uvek, to mi pravo daje Poslovnik. Vi imate pravo, naravno, da se ponašate kao gospodin Arsić, ali nemojte gospodine Milićeviću, vi znate da je sve ovde prolazno. Mnogi su ovde bili bahati, mnogi su ovde bili osioni, ali pogledajte gde su oni danas. Prema tome, ja od vas zahtevam, gospodine Milićeviću, prethodno da poništite sve odluke koje je suprotno Poslovniku doneo gospodin Arsić, odluku njegovu da mi izrekne opomenu bez ikakvog razloga, pa onda eventualno da krenemo dalje.
Zahvaljujem, kolega Šaroviću. Ukazali ste na povredu Poslovnika, obzirom da nisam prisustvovao najvećem delu sednice, nisam ni mogao da učinim povredu Poslovnika, a koliko sam shvatio kolega Arsić je napravio pauzu iz jednog prostog razloga, jer je smatrao da se previše odaljilo od onoga što je tačka dnevnog reda i onoga o čemu danas govorimo. Ne želim da se pogrešno protumači, nisam došao da bih zamenio gospodina Arsića iz razloga koji ste vi naveli, prosto imamo redosled i dogovor predsedavanja među potpredsednicima, u skladu sa dogovorom koji napravimo sa predsednicom Narodne skupštine Republike Srbije. Ne mogu da otklonim ono što je bilo i u čemu nisam učestvovao, gospodine Šaroviću i to ne mogu svakako učiniti ja kao potpredsednik Narodne skupštine, to jako dobro znate. Ali, molim i vas i naredne govornike da ipak pokušamo da se fokusiramo na ono što je tema današnjeg skupštinskog zasedanja. Moram da vas pitam, da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika?
Da, želim da se izjasni Narodna skupština.
Zahvaljujem, kolega Šaroviću. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite, kolega Arsiću.
Poštovani kolega Milićeviću, da kažemo da je pokušaj bio da se prekrši član 114. Poslovnika Narodne skupštine. Narodni poslanik kome je izrečena opomena, kažnjava se novčanom kaznom u visini od 10% osnovne plate narodnog poslanika. Vidite, kolega Milićeviću, mnogo puta sam bio kažnjavan u ovoj Skupštini. Nikada još nisam tražio da se opomena koja mi je izrečena povuče, niti mi pada napamet. Bio sam kažnjavan čak i kao predsednik poslaničke grupe SNS kada je bila najveća politička stranka, kao i sada, u ovoj Narodnoj skupštini i kada je tada podržavala Vladu Republike Srbije. Ni tada nisam tražio da mi se povuče opomena, nikada. Nije u pitanju tih 10%, u pitanju je to da li stojim iza onoga što sam rekao ili ne. Pošto je ovde još bilo jako teških reči na moj račun kako sam ja nesposoban, evo sada mogu da kažem da smo kolega Šarović i ja radnopravni ili kako on to kaže, ravnopravni ili kako već. To je ono kada ne čitamo zakone, to je ono kada ne znamo o čemu je tema dnevnog reda, to je ono kada mislimo da u ovoj Skupštini možemo da radimo šta hoćemo i kako hoćemo. Onda je predsedavajući kriv zato što nam je bilo teško da pročitamo zakon. To je bahatost. Ne mora ni zakon da pročita, pa neka pročita bar naziv zakona. Ne mora sve ni da priča dok govore po toj tački dnevnog reda, ali u deset minuta makar jedan minut neka govori o temi dnevnog reda. To je valjda kada poštujete Narodnu skupštinu, kada poštujete i svoje predlagače. Nama su sad predlagači, ne Vlada, ne ministri, nego skupštinski odbori, naša radna tela. Ako ne umemo da povežemo predlog odluke našeg radnog tela sa Sašom Jankovićem, Nenadom Čankom, Rodoljubom Šabićem, Sašom Radulovićem ili sa kim već hoćemo, onda ne trebamo ni da se bavimo tim poslom. Ne treba da se bavimo tim poslom, tako sam rekao, ne treba i ne trebamo, isto je. To, kakav je ko poslanik? Znate šta? Ne može meni da kaže kolega, da me pita kakva je bila tada predsednik Narodne skupštine Nataša Mićić, jer on tada nije ni znao gde se nalazi Narodna skupština, nije ni sanjao da će u njoj da bude narodni poslanik. Samim tim ne može ni da me uvredi kada me poistovećuje sa njom. Trebalo je to osetiti na svojoj koži, a ovako njemu na čast sve što je rekao.
Zahvaljujem, kolega Arsiću. Dozvolio sam i kolegi Šaroviću preko četiri minuta, tako da to nikada nije bio problem. Kolega Arsiću, ukazali ste koliko sam shvatio, na član 114. koji se tiče konkretno izricanja opomene. Vi jako dobro znate i kao narodni poslanik, dugogodišnji narodni poslanik i kao predsedavajući, da ja nisam u mogućnosti da povučem opomenu, niti da donosim odluku o tome kao potpredsednik Narodne skupštine. Moram da vas pitam, da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne) Zahvaljujem. (Nemanja Šarović: Po Poslovniku.) Kolega Šaroviću, možemo li da nastavimo po dnevnom redu? (Nemanja Šarović: Poslovnik.) Izvolite.
Po Poslovniku, gospodine Milićeviću, član 27. Mislim da je ovo zaista jedan zanimljiv istorijski trenutak. Bilo je do sada različitih javljanja da se ukaže na neku povredu Poslovnika, ali mislim da u istoriji srpskog parlamentarizma, prvi put da se neko kao gospodin Arsić javio, kako on reče, da ukaže na pokušaj povrede člana 114. Znači, to je povreda Poslovnika u pokušaju. To još uvek nismo imali. Možda je i on u međuvremenu postao nekakav pravni ekspert, mnogo je tu ljudi koji završavaju pod stare dane fakultete, koji pišu magistarske, navodno pišu magistarske, pišu doktorske itd. i to je jasno. On nije tražio da se izjasni Narodna skupština, jer kako bi se izjasnila. Evo, neka se javi ko je razumeo ono što je maločas izgovorio Veroljub Arsić. Nije niko. Jedino što smo svi razumeli, to je da on ne može da kaže koja je principijelna razlika između njega i Nataše Mićić. Nema principijelne razlike. U čemu je ta principijelna razlika? Vi pričate o tome kako ste vi nekada kažnjavani dok ste bili poslanik SRS. Nekad bilo, gospodine Arsiću, sada se pripoveda. Vi ste se u međuvremenu proevropski transformisali, vi ste promenili pol politički, vi ste promenili svoju ideologiju. To je sad samo ljuštura između onog Veroljuba Arsića iz 2000, 2001, 2002, 2003. godine i ovoga danas, nema nikakve sličnosti, kao što sad nema više ni principijelne razlike između vas i Nataše Mićić, između vas i Gordane Čomić. Vi ste moderna Nataša Mićić. Vi 2019. godine radite ono što je ona radila posle 2000. godine, zbog toga ste njih zvali dosmanlije, zbog zuluma koji su sprovodili, zbog toga što su bili nesposobni da se politički obračunaju sa političkim protivnicima, pa su uveli represivne mere. Vi to sada koristite. Nije to Poslovnik DS. To je vaš Poslovnik. Koliko ga mandata koristite? Gde su ti vaši eksperti? Gde su ti genijalci koji razumeju parlamentarnu demokratiju? Kako ste nam to pokazali da vi nešto različito mislite od DS? Pa vi ste isti, vi ste politički klonovi, vi ste ideološki klonovi. Vi koristite iste kadrove, isti Poslovnik. Zbog toga nema razlike principijelne između vas i Nataše Mićić. Možda ima u nekim drugim stvarima u nekima ste možda malo bolji, u nekima ste možda i mnogo gori, ali ste makar zbog toga što ste kritikovali takvo ponašanje sad morali imati malo više obzira. I to je suština. Želim samo da žigošem vaše ponašanje. Ja za razliku od vas, gospodine Arsiću, ni za milimetar ne odstupam od svojih stavova. Ja nisam preko noći menjao političke stranke. Ja nikada nisam menjao ideologiju i zbog toga me, između ostalog, poštuju i politički protivnici, oni od kojih se poštovanje može očekivati. Od nekih se to i ne očekuje. Malo je… (Predsedavajući: Zahvaljujem, kolega Šaroviću.) Evo, završiću sledeći put. Hvala, gospodine Milićeviću.
Zahvaljujem, kolega Šaroviću. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? Da. Ukazali ste na povredu člana 27. – predsednik Narodne skupštine predstavlja Narodnu skupštinu, saziva njene sednice, predsedava njima i vrši druge poslove u skladu sa zakonom i ovim Poslovnikom. Predsednik Narodne skupštine stara se o primeni ovog Poslovnika. U konkretnom slučaju, reč je o predsedavajućem, a ne o predsedniku Narodne skupštine i ne vidim da sam prekršio Poslovnik, osim što sam ga poštovao time što sam i vama i gospodinu Arsiću dao reč onog trenutka kada ste ukazali na povredu Poslovnika. Ono što je moja molba jeste da se kroz povredu Poslovnika ne obraćate direktno poslanicima, jer oni ne mogu iz poslaničkih klupa, kao što znate, da učine povredu Poslovnika, mogu ja da je učinim, ali ne vidim da sam je u konkretnom slučaju učinio. Zahvaljujem, kolega Šaroviću. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite, kolega Arsiću.
Član 107. stav 2, kolega Milićeviću. Mnogo je stvari izrečeno prema meni, neću na sve da odgovaram, na sve besmislice, ne pada mi na pamet. Samo sam hteo da napravim jednu veliku razliku između mene i mog cenjenog kolege Nemanje Šarovića. Bio sam kažnjavan u ovoj Narodnoj skupštini za svoju reč koju sam izgovarao sa ove govornice i nikada nisam tražio niti molio, niti ću, da se opomena koja mi je izrečena povuče, jer moj politički stav i moje političko mišljenje ne koštaju 10% poslaničke plate, a upravo je to kolega Šarović tražio od vas, 10% poslaničke plate. Ne pada mi na pamet. Moj politički stav je moj politički stav, ako treba da budem kažnjen – biću, ako treba da mi bude oduzeta reč, neka mi bude oduzeta, ali ću da ga iznosim i nikad neću da molim da mi se to oprosti, niti ako sam već kažnjen da tu kaznu u celosti ne snosim. Koliko ko košta ne znam, ali 10.000 tolika je nekima ovde cena. Meni nikad neće biti, jer nemam cenu.
Kolega Arsiću, ja sam vas razumeo da ste najpre ukazali maločas na povredu člana 114, mislim da smo to definisali, sada ste ukazali na povredu člana 107. stav 2. – na sednici Narodne skupštine nije dozvoljeno neposredno obraćanje narodnog poslanika drugom narodnom poslaniku korišćenjem uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica. Ja sam to i učinio nakon izlaganja kolege Šarovića, zamolio i njega i sve poslanike da se kroz povredu Poslovnika ne obraćaju direktno narodnim poslanicima, jer to onda nije povreda Poslovnika već replika. Pretpostavljam da će tokom dana biti dovoljno vremena za raspravu, ponavljam, o onome što jeste tačka dnevnog reda i da će biti dovoljno vremena za argumentovano sučeljavanje mišljenja, a ne na ovaj način, mislim zaista da se previše udaljavamo od onoga što je tema aktuelnog skupštinskog zasedanja. Gospodine Arsiću, moram da vas pitam – da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? Ne. Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite, kolega Jovanoviću. (Nemanja Šarović: I ja sam se prijavio.) Kolega Šaroviću, elektronski sistem je tu. Dakle, po redosledu prijavljenih kandidata dajem reč. Nemojte biti nestrpljivi, polako. Izvolite, kolega Jovanoviću.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Ukazujem na povredu člana 106. Poslovnika Skupštine Republike Srbije i molim vas da konačno ovu sednicu i našu raspravu podvedemo pod dnevni red. Razumem vašu toleranciju što ste kroz povrede Poslovnika dozvolili i repliciranje, razumem da je to u duhu jedne demokratske rasprave i sučeljavanja stavova, razumem da se na taj način i poslaničke grupe pokušavaju pred građanima Republike Srbije pokazati na način na koji u političkom smislu reči to najbolje znaju i umeju. Ono što mi se čini da je bitno, bitno je da se mi danas vratimo tački dnevnog reda, jer građani Republike Srbije od nas očekuju da radimo svoj posao, građani Republike Srbije od nas očekuju da donosimo odluke, odnosno akte koji su u interesu građana, a mi danas imamo jako važne tačke dnevnog reda koje su isključivo personalna pitanja o kojima se krajnje ozbiljno razmatralo i molim vas da u tom duhu nastavimo raspravu, jer ova Vlada Republike Srbije i te kako vodi računa o svojim kadrovima, njihovom kvalitetu i naravno rezultatima njihovog rada. U tom smislu i ima podršku ove većine koju sačinjava većinu Skupštine Republike Srbije. Molim vas da na taj način nastavimo ovaj rad. Hvala vam.
Zahvaljujem, kolega Jovanoviću. Ukazali ste na povredu Poslovnika, član 106. Mislim da ste primetili da od trenutka kada sam preuzeo predsedavanje upravo to i pokušavam, da se vratimo na tačku dnevnog reda i na ono što jeste tema aktuelnog skupštinskog zasedanja. Potpuno ste u pravu da nijednog trenutka nisam želeo da uskratim pravo ni poziciji ni opoziciji da govori i da ukaže na povredu Poslovnika. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? Ne. Zahvaljujem. Kolega Šaroviću, želite povredu Poslovnika? Izvolite.
Zaista je lepo primetio gospodin Neđo Jovanović da je Veroljub Arsić prekršio član 106. i da je pričao kojekakve besmislice, slobodno mogu reći, koje nemaju nikakve veze sa temom dnevnog reda. Međutim, još gore je to što je Veroljub Arsić povredio i član 107, odnosno dostojanstvo Narodne skupštine i trebalo je gospodin Neđo Jovanović da ukaže i na to, a vi ste, gospodine Milićeviću, bili dužni da prekinete Veroljuba Arsića. Izneo sam svoj konkretan politički stav da nema nikakve principijelne razlike između Veroljuba Arsića i Nataše Mićić, da nema principijelne razlike između Veroljuba Arsića i Gordane Čomić i to vide svi građani Srbije. Oni je u odgovoru pokušao da vređa, da govori o tome kolika je čija cena. Pazite, samo onaj ko cenu ima može na taj način da razmišlja o politici. Ja o politici nisam razmišljao na taj način i dokaz za to je što nikada, za razliku od njega, nisam ukrao politički mandat svojoj stranci, nisam se zakleo u crkvi da ću poštovati ideologiju SRS, pa preko noći postao Evropejac. Znate, kada se radi o političkoj prostituciji onda cena nije bitna, da li je to manje, da li je to više, potpuno je svejedno, bitan je princip, bitna je reč. Ili imate, ili nemate, i dobro evo sad, pošto je pobegao Veroljub Arsić iz sale, sad možemo da završimo ovaj niz javljanja po Poslovniku. To je možda i nagoveštaj da je počeo da razvija neki osećaj sramote, što bi podrazumevalo da je počeo možda i obraz kod njega da se pojavljuje.
Kolega Šaroviću, nisam želeo da vas prekinem, kao što nisam prekinuo ni kolegu Arsića, ali sam i vas i kolegu Arsiću, ne kolega Jovanović se nije direktno obratio ni jednom od narodnih poslanika. (Nemanja Šarović: Ja sam se vama obratio.) Manje više, ali u redu, nisam želeo da vas prekinem. Ono što želim da uputim molbu i vama i ostalim poslanicima, obzirom da ima još prijavljenih po povredi Poslovnika jednostavno da vokabular koji koristimo u Narodnoj skupštini bude u političkim okvirima, da pre svega bude prilagođen dostojanstvu Narodne skupštine i da bude u skladu sa Poslovnikom Narodne skupštine i da ne prevazilazi nekakve političke okvire. Inače, razumem, izbori su tu, pa svako ima svoj politički pristup i političku filozofiju što je legitimno pravo. Blizu su gospodine Šaroviću. Jeste i zbog toga nestrpljivi? Niste. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika.
Da, želim da se izjasni Narodna skupština.
Zahvaljujem, kolega Šaroviću. Ne, idemo po redosledu, koleginica Jovanović, i kolega Kovačević će dobiti reč, ali pre kolege Kovačevića javio se kolega Vladimir Orlić, pa kolega Kovačević, pa kolega Neđo Jovanović. Izvolite, kolega Orliću. Povreda Poslovnika. Izvolite.
Član 103. gospodine predsedavajući, koji kad već nije bilo reakcije u smislu da se prekine besomučno vređanje Veroljuba Arsića, koje je zaista prevršilo svaku meru, sada vama daje za pravo da to vređanje prebacite na teret vremena poslaničke grupe, kojoj pripada Nemanja Šarović. Mislim da je to najmanje što možemo da učinimo ovde. Čuli ste i zašto se to dogodilo. Zbog toga što je Veroljub Arsić izgovorio nešto što je notorna istina i što je nama svima potpuno jasno da za neke ovde očigledno pitanja para predstavlja glavni motiv za sve što radi, između ostalog i u Narodnoj skupštini i da ih onda to motiviše da se ovde onako snažno i energično bune, traže da se nešto menja, povlači, koriguje. U slučaju Nemanje Šarovića 7.000 dinara, jel tako beše? To je red veličina o kom mi raspravljamo već evo trideseti minut. Sedam ili 8.000 pošto je bilo povećanja, dabome, dinara naravno, je razlog zašto mi treba da trpimo torturu nervoznih ljudi ovde, pre svega gospodin Arsić, a i svi mi ostali koji ovo slušamo. Gospodin Arsić je samo ukazao na činjenicu da on nikada sebi nije određivao cenu pogotovo ne takvu, ali i na činjenicu, koja je sad meni došla na pamet da gospodin Arsić, za razliku od Nemanje Šarovića, nikada nije, opet zbog para naravno, umesto da bude Beograđanin, kao što jeste, sam sebe proglašavao za Vranjanca. Sećate se toga? To je bilo malo više hiljada dinara u pitanju, ali to je još jedan jasan pokazatelj šta neke ljude jedino pokreće i jedino motiviše. Ako govorimo o tome ko je kakav i na koga liči i između kakvih ljudi, nikakve principijelne razlike nema. Ja bih iskoristio i ovu priliku da čestitam i gospodinu Šaroviću, ali i drugima u kojoj se u toj situaciji pronalaze, na tome što su odlučili da budu isti kao Marko kesa Bastać, da ga drže tamo na vlasti, da se ljudima tamo navlače kese na glavu i da se fizički muče. Znate zbog čega? Pa, opet zbog para. Ovog puta zbog para od reketiranja, ovog puta zbog para za nelegalnu gradnju. Znate, kad sebi izaberete društvo na taj način i spremni ste da kažete, malo sam Beograđanin, malo Vranjanac zbog para, a sedam hiljada dinara mi je ceno zbog koje ću da skočim ovde i izgovorim sve i svašta o narodnom poslaniku, vi ste onda, kako neko lepo reče danas, najbolje i najlepše rekli sami o sebi. U skladu sa tim, pozivam vas da te koji tako lepo sebi cenu određuju, usmerite u vreme poslaničke grupe koju su bambadava danas potrošili. Hvala vam.
Kolega Orliću, ukazali ste na povredu člana 103. Nijednog trenutka nisam sporio pravo nikome da ukaže na činjenice, a to što su činjenice je subjektivno mišljenje koga iznosi. Koji iznosi činjenice, ja o tome ne mogu zaista da sudim. Ne mogu da povlačim i korigujem ono što je urađeno, o tome sam već malo pre govorio. Slažem se sa vama da gubimo vreme na stvari koji nisu tema današnjeg skupštinskog zasedanja i sve vreme pokušavam da ne kroz sankcije, već kroz dijalog pokušamo da ovu sednicu vratimo u jedan duh demokratije, odnosno da vratimo u normalne tokove, da razgovaramo o onome što jeste tema aktuelnog skupštinskog zasedanja. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne.) Zahvaljujem. Kolega Kovačeviću, želite povredu Poslovnika? Izvolite.
Hvala vam, gospodine Milićeviću.
Molim vas, samo trenutak, kolega Šaroviću, molim vas da dopustimo kolegi Kovačeviću.
Evo, i ovo pokazuje šta smo mi dozvolili kako Skupština da nam radi. Mi imamo non-stop situaciju da se poslanici dok drugi govore i rade, ili neko govori od poslanika ili predsedavajući govori, da se dovikujemo preko sale celi i to je nama normalno. A predsedavajući je tu po Poslovniku između ostalog i da bude odgovoran za red u sali. Drugo, poslovnički mi smo dužni da slušamo čoveka koji govori. Ali, to nije ono zbog čega sam se ja javio. Ne želim ovako da diskutujem, to nije moj običaj, vi tako sa drugima. Javite se lepo, pa govorite. Molim vas, nije član, ja se nisam javio po Poslovniku.
Kolega Kovačeviću, samo trenutak molim vas. Najpre, što se tiče dijaloga u parlamentu, ne mogu ja lično slediti kamernu atmosferu i nije ni prvi i ni poslednji put da imamo ovakav dijalog u Narodnoj skupštini Republike Srbije, za to snosi odgovornost svaka poslanička grupa, pojedinačno, ne mogu ja. Obzirom da ste se javili, molim vas da samo ukažete ne koji član Poslovnika, ništa više i nastavite da govorite. (Borisav Kovačević: Nije član Poslovnika, nego samo nekoliko rečenica želim da kažem.) Kolega Kovačeviću, možete se obratiti sa nekoliko rečenica u toku rasprave ukoliko imate pravo na repliku ili ukoliko ste se javili po redosledu narodnih poslanika, a ne možete sa nekoliko rečenica u ovom trenutku, zapravo možete ukoliko ukazujete na povredu Poslovnika. Upravo vas usmeravam da morate ukazati na povredu Poslovnika da bi izgovorili tih nekoliko rečenica. (Borisav Kovačević: Član 27.) U redu, molim vas da se prijavite. Izvolite.
Molim vas, ovo danas je moralo izbiti. Podsetiću vas, ako ne verujete ili niste obratili pažnju ali mi smo obraćali pažnju na to, na nekoliko poslednjih sednica se nama dešavalo, ne znam da li je prošla ili pretprošla ili koja je, da je cela popodnevna diskusija vođena, po spisku su se ljudi javljali, i niko, bukvalno niko, nije dotakao temu o kojoj se razgovaralo i sve je to predsedavajući tolerisao. Iz tog razloga, baš me briga da li je Arsić ili Šarović ili kako se ko zove, principijelno, ja pozdravljam ovo što je učinio predsedavajući u liku Arsića, a to je da je pokušao prema Poslovniku konačno da se dovedemo u red i da svaki predsedavajući treba da prekine u diskusiji, odnosno opomene bilo koga od poslanika koji nije u temi. Molim vas, mi gubimo, ja vam to tvrdim, ako me naterate, to ću i da uradim, statistički, uzeću stenograme pa ću proveriti to, mi gubimo sate u toku dana na potpuno, na stvari koje nemaju baš nikakve veze sa dnevnim redom. Pretvorite to u novac koliko košta radni dan Skupštine pa saberite to na nivou godine dana pa ćete videti koliko potrošimo novca uzalud i bez potrebe. Ja sam se i onomad javio, neću sad to da ponavljam, upravo zbog toga što slušamo nekoliko dana iste stvari itd. i na to ne reagujemo i bio sam dočekan na nož. Ljudi, moramo jednom, ja sam predsednici, samo jednom prilikom sam bio u kabinetu pre jedno mesec-dva dana, nije mogla predsednica naše poslaničke grupe da bude pa sam bio ja i pre nego što je počeo sastanak sam joj rekao i predložio da bi trebalo da na jednoj zatvorenoj sednici kao Skupština razgovaramo o tome kako radimo i o tome kakav nam je odnos prema Poslovniku u smislu poštovanja istog. Evo, predlažem i sad i mislim da bi dobro bilo. Ne bismo imali ovakve, ja ne znam kako ste vi to doživeli, ali za mene je ovo danas neprijatna situacija. Takva ne bi trebalo da bude atmosfera i da se tako prepucavamo i jedan drugog dočekujemo na sednici Skupštine. Nije dostojno našeg ni mesta, ni onoga što smo preuzeli kao izabrani ljudi od građana. To sam hteo da kažem, da ovo iskoristimo sada kao najjači mogući podsetnik na to da treba da se okrenemo Poslovniku, odnosno radu do kraja prema Poslovniku, jer nismo ga poštovali, pre svega, postala je navika predsedavajućih da puštaju da se govori mnogo duže nego što Poslovnik propisuje, da se govori o svim mogućim temama, samo ne o dnevnom redu itd. Nemojte da to radimo, nije u redu. Hvala.
Zahvaljujem. Kolega Kovačeviću, ukazali ste na povredu Poslovnika član 27. što je vaše pravo, rekao je na početku. Rekli ste da, između ostalog, se govori znatno duže nego što je predviđeno, a i vi ste kolega Kovačević govorili četiri minuta a pravo na repliku je dva minuta. Da sam u bilo kom trenutku uskratio pravo, nema problema, samo želim da kažem, da sam prekinuo, vi biste rekli da kršim Poslovnik i da stavljam vas u neravnopravan položaj naspram drugih poslanika i da postoje dvostruki aršini i dvostruki standardi, što verujte mi da, niko od predsedavajućih nema nameru. Takođe, rekli ste da, uporedili ste jedan dan u parlamentu kada su poslanici govorili po redosledu narodnih poslanika, a govorili o različitim temama. Znate šta, svaka poslanička grupa na različit način sagledava temu o kojoj govorimo i ima jedan širi kontekst sagledavanja teme i širi pristup celokupnog okvira. Ne možete vi predvideti o čemu će i na koji način govoriti narodni poslanici. Na predsedavajućem je da po redosledu narodnih poslanika da reč, na predsedavajućem je da onog trenutka kada se ukaže na povredu Poslovnika, dozvoli poslanicima da govore o povredi Poslovnika. Što se tiče vremena, neka to bude naša odgovornost. To je, ponavljam, samo iz jednog prostog razloga, što ne želimo da stavljamo u neravnopravan položaj poslanike pozicije, naspram poslanika opozicije ili obrnuto. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne.) Povreda Poslovnika, narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se predsedavajući. Imajući u vidu da je nekoliko povreda pre ove što ću ja ukazati, učinjeno, čak se može reći da je u pitanju težak recidiv kada su povrede Poslovnika u pitanju, ja opet ukazujem na član 106. uvaženi predsedavajući uz veliko poštovanje koje se odnosi na vaš stav prema narodnim poslanicima da bez sankcionisanja dozvolite demokratsku raspravu. Molim vas da ubuduće zloupotrebe Poslovnika ne dozvolite, jer to su zloupotrebe procesnih ovlašćenja, čak je i moje ime zloupotrebljeno na jedan tendenciozan način, pa je Poslovnik zloupotrebljen tako što se repliciralo umesto ukazivanja na Poslovnik. Ja ću još jednom podsetiti i saglasiću se sa nekim od mojih prethodnika koji su jasno i glasno stavili do znanja da je vreme da se vratimo na dnevni red i da raspravljamo o onome što je jako važno. Predlažem, jer će skratiti u potpunosti vreme za ukazivanje na povredu Poslovnika, tako što ću vam predložiti da odredite pauzu gospodine Milićeviću i na taj način sprečite dalje ukazivanje na povrede Poslovnika, jer po Poslovniku imate pravo na to, jer je i to jedna od mera kojom se uvodi red u zasedanju Skupštine. Hvala.
Zahvaljujem kolega Jovanoviću. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne.) Kolega Šaroviću, želite povredu Poslovnika? (Da.) Izvolite.
Član 107, gospodine Milićeviću, povređeno je dostojanstvo Narodne skupštine i zaista je neverovatno da u trenutku kada sam ja rekao da možemo završiti krug replika, pošto je Veroljub Arsić pobegao iz sale i nije znao da obrazloži ili da pokuša da obrazloži u čemu je principijelna razlika između njega i Nataše Mićić, jer je nema, da se ponovo javljaju isključivo poslanici vladajuće koalicije i da ukazuju na povrede Poslovnika koje ste navodno vi napravili, jer kako ste malopre rekli, ne mogu povrediti Poslovnik narodni poslanici, nego isključivo vi kao predsedavajući. Poslednja tri govornika su bila iz tri političke stranke koja su deo vladajućeg režima. Prema tome, gospodine Milićeviću, svoje nesuglasice, svoje razmirice, na stranačkom nivou rešavajte negde drugde, nemojte to činiti u Narodnoj skupštini. Dakle, dogovorite se pre sednice šta hoćete, a šta nećete, umete da maltretirate i građane Srbije i da maltretirate nas narodne poslanike. Vidite, ovde se javljaju različite ideje, to su novi dometi parlamentarne demokratije, pa jedan tvrdi da je demokratija skupa i da treba da ima manje sednica Narodne skupštine, pa onda kaže da treba da budu zatvorene sednice Narodne skupštine, jer bi se valjda bolje i pametnije raspravljalo, pa kaže da će sabrati koliko košta Narodna skupština. Saberite vi koliko košta kada nema Narodne skupštine, kada nema demokratije. Saberite vi koliko košta tiranija Vlade Republike Srbije nad zakonodavnom i sudskom granom vlasti. To vi sabirajte, gospodo i to je ono što je suština. Što se tiče ovih koji pokušavaju da odgovore, vi ste gospodo toliko politički talentovani da se ja unapred radujem svakom vašem obraćanju, ali budite sigurni da izbori dolaze, vi ste to maločas rekli. Građani su ti koji će proceniti ko vredi, ko ne vredi, ko je radio, ko nije radio i ko se bavi političkom prostitucijom, a ko ne.
Kolega Šaroviću, nemojte da brinete za nesuglasice, one ne postoje. Tako da, budite potpuno relaksirani, vreme će pokazati. Što se tiče ukazivanja povrede Poslovnika od strane kolega iz vladajuće koalicije, oni pokušavaju samo jedno, a to je da ovu sednicu usmerimo onim tokom kojim treba da ide, a to je da govorimo o tačkama dnevnog reda. Ne mislim da je to, kako ste definisali, maltretiranje građana Srbije, već samo iskazivanje političkog stava, na šta svaka poslanička grupa ima legitimno pravo. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Nemanja Šarović: Da, želim da se izjasni Narodna skupština. Hvala.) Zahvaljujem kolega. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Povreda Poslovnika.
Pošto vi, poslanici iz vlasti, ne poštujete demokratiju, ne znate šta je parlamentarna demokratija, mene član 32. obavezuje da vam pomognem u vođenju sednice, s obzirom da vi ne dozvoljavate da potpredsednik Narodne skupštine koji nije iz vlasti, nikad da sedne na to mesto i da vodi sednicu, da jedanput javnost Srbije vidi na koji način se, zaista, u demokratskom duhu vodi sednica Narodne skupštine. Predsedavajući Narodne skupštine, ne odnosi se na vas, nikada sebi ne sme dozvoliti da pokaže komplekse u odnosu na bilo kojeg narodnog poslanika. To može na nekom drugom mestu, to može u nekoj trač partiji, ali mora na tom mestu, onaj ko sedi na tom mestu, mora da pokaže, pre svega, dostojanstvo lično, da bi na taj način štitio i dostojanstvo Narodne skupštine. Danas smo ovde opet, dakle, posle toga što je Nemanji Šaroviću zabranjeno da govori, mi smo opet ovde čuli zloupotrebu povrede Poslovnika, pa vraćanje priče na Bastaća. To može kroz povredu Poslovnika, a kroz normalnu parlamentarnu raspravu poslanik SRS ne sme da pomene neko ime, nekog čoveka kojeg ste vi nekada birali na funkciju, da li ministra, poput Radulovića, da li ovog koga je pominjao Sašu Jankovića itd. To što su to vaši propusti to je vaš problem. Ako dozvoljavate kroz Poslovnik, o Bastaću, evo, ja predlažem da radimo nešto drugo kroz povredu Poslovnika. Pustite Bastaća. Hajdemo o kriminalu naprednjaka u Požegi, hajdemo o „Krušiku“, hajdemo o malom šengenu, o nečemu od čega zavisi život građana Srbije. Pustite te trivijalne stvari. Ako dozvoljavate, morate to dozvoliti apsolutno svima. Naravno, tražim da se u danu za glasanje izjasnite i o ovoj povredi. Hvala.
Zahvaljujem. koleginice Radeta. Pomenuli ste član 32. potpredsednik Narodne skupštine pomaže predsedniku Narodne skupštine u vršenju poslova iz njenog delokruga, što ja trenutno činim i radim. Pomenuli ste parlamentarnu demokratiju. Lično mislim da to što svako ima mogućnost da iskaže svoj stav, u ovom trenutku, na moju veliku žalost kroz povrede Poslovnika, to jeste parlamentarna demokratija. Želite li da se Narodna skupština izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? Zahvaljujem. Dobićete reč, ali pre vas se javio kolega Arsić. (Vjerica Radeta: Hajde molim vas, moram da govorim da li želim da se izjasnim.) Rekli ste da želite, to sam shvatio. (Vjerica Radeta: Pitali ste me da li želim da se izjasnim, ja sam već rekla da želim.) Izvolite.
Upravo to sam htela. Ne znam kome je to sada smešno. Ako ja kažem da želim da se izjasnite, a predsedavajući me posle toga pita da li želim, pokazuje da ne sluša šta narodni poslanik priča. Vama je to smešno. Ali vi ste zaista smešni.
Koleginice Radeta, ja sam rekao da želite. Moram prvo postaviti pitanje da bi konstatovao da ste na početku rekli. Moram zbog stenograma, koleginice Radeta jer ste to rekli onog trenutka kada nije bio uključen mikrofon. (Vjerica Radeta: Ne morate ako sam ja već rekla.) Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik kolega Arsić. Povreda Poslovnika. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, član 106. Poslovnika, evo, neka ga ja prekršim dok sam predsedavao sednicom Narodne skupštine, ali da bih pokazao razliku između mene i spominjanih kolega poslanika Nataše Mićić, Gordane Čomić, evo ja ću da povučem opomenu izrečenu narodnom poslaniku Nemanji Šaroviću. Evo, pokazao sam jednu razliku, a sad ću da pokažem i drugu razliku. Meni nije zaista stalo kada su meni izricane opomene, za tih 7.000 dinara, da zbog toga blokiram rad Skupštine i idem u neprestanu povredu Poslovnika, dok predsedavajući ne povuče opomenu. To je razlika između mene i kolege Šarovića. On je bio spreman da blokira rad Narodne skupštine dok mu se opomena ne povuče. Kolega Milićeviću, molim da iskoristite poziciju predsedavajućeg, da kažete generalnom sekretaru da mi služba Narodne skupštine pripremi akt koji ću da potpišem i kojim povlačim opomenu izrečenu Nemanji Šaroviću, zato što nisam dozvolio da se krši Poslovnik, član 106.
Zahvaljujem, kolega Arsiću. I to je, između ostalog deo parlamentarne demokratije, zahvaljujem na doprinosu. Narodna skupština će pripremiti, odnosno sekretar je čuo i pripremiće ono što je neophodno da bi formalno bilo povučena opomena koju ste izrekli kolegi Šaroviću. Da li želite da se Narodna skupština izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika, obzirom da ste na početku istakli član 106? (Veroljub Arsić: Ne.) Ne. Zahvaljujem. Reč ima kolega Nemanja Šarović. Izvolite.
Po Poslovniku, gospodine Milićeviću. Znate, svako kada govori o nečemu kreće od sebe. Neki uvek kreću od novca i oni kažu kako je za njih trivijalno reći ako je član, član je 107. kako je za njih trivijalno 6.000 ili 7.000 dinara. Za njih jeste, za građane Srbije nije i to je ozbiljan pokazatelj. Druga stvar, kakva ste vi to sila i kakva ste vi Skupština kad jedan čovek, jedan poslanik može da blokira rad Narodne skupštine? Vi da ste u pravu vi biste gazili dalje, nego ima i onih kojih su malo pametniji od vas, ako i gledaju prenos sednica Narodne skupštine, pa vas onda pozovu da izađete napolje, pa dobijete packe, pa vam kažu šta morate da uradite. Nije meni, gospodine Arsiću, ovo ni prva, ni poslednja opomena, ni u ovom, ni u prethodnim režimima, a siguran sam da će me kažnjavati neki drugi. Kao što vidite, ja nisam odustao i to pokazuje da kod mene osećaj časti, osećaj pravičnosti igra veću ulogu od tih 6.000, 7.000 ili 100.000 dinara, jer mnogo je više kazni koje sam ja platio. To ne znači da to što ste vi sad kao povukli tu opomenu, vi mislite da to utiče na moje mišljenje o vama. Mislite li da ste se time distancirali principijelno od Nataše Micić, ili od Gordane Čomić? Da li ćete vi povući Poslovnik koji koristite? Vi mislite da je ovde neko dete, pa da možete sa njim da se igrate? Pa sad ću primenjivati, sad neću primenjivati. To pokazuje osionost. To pokazuje bahatost. To pokazuje da ne razumete šta je parlamentarna demokratija. Nije parlamentarna demokratija igračka koja zavisi od vaše dobre volje. Ili postoje principi, ili postoji poštovanje političkog protivnika, ili ga nema. Koliko ste vi meni tokom prethodnih tri godine, gospodine Arsiću, uputili uvreda kao predsedavajući? Vi ste meni, kao predsedavajući, rekli da nisam normalan ako ne mislim kao vi. I to je u stenogramu. To je nezapamćeno u parlamentarnom životu. Vi meni, gospodine Arsiću, 40 minuta, 45 minuta, niste hteli da date reč u skladu sa Poslovnikom. Pa je umesto vas došla Maja Gojković, pa mi je ona dala. Ne zato što je ona bolja od vas, nego zato što ste imali posle toga stranu delegaciju, pa je bilo bitno da ne gleda neko sa balkona kako poslanik opozicije sat i kusur vremena pokušava da dobije reč u skladu s Poslovnikom ali je ne dobija. Ne može se od trenutka do trenutka čas dozvoljavati demokratija, čas dozvoljavati diskusija, čas ne. Ili se dozvoljava ili se ne dozvoljava. Sve drugo je farsa. Vi ste naterani da sednete za sto sa onima za koje ste rekli da nikada nećete sesti. Čitavu Srbiju ste vratili decenijama unazad, da pred strancima, pod stranim patronatom, razgovarate o demokratiji i izborima.
Zahvaljujem.
Razgovarajte sa onima koji poštuju Narodnu skupštinu, sa nama koji sedimo tu, koji zastupamo stavove građana koji su nas izabrali. E, vi nas ne poštujete, al kad dođu stranci, e onda ste mirni ko bubice. Tamo pokažite koliko ste jaki, koliko ste silni. A ovde, gospodine Arsiću, ovde treba drugačije da se ponašate.
Zahvaljujem. Kolega Šaroviću, ne vidim da je blokiran rad Narodne skupštine Republike Srbije i ukazivanja na povrede Poslovnika su sastavni deo rada Narodne skupštine. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Da) Zahvaljujem, kolega Šaroviću. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Član 27, stav 1. Ovo što je malo pre uradio Veroljub Arsić, tako mali Perica zamišlja Narodnu skupštinu. Ne može Veroljub Arsić sa mesta poslanika da vama kao predsedavajućem naređuje šta ćete vi da radite. On je izrekao opomenu i on opomenu može da povuče samo ili na Administrativnom odboru ili tu, sedeći na mestu predsedavajućeg. A to da se igra, da bi sad javnost čula kako je on veliki i velikodušan pa je on povukao opomenu da Nemanji Šaroviću ne bi uzeo sedam hiljada dinara, kao da je tih sedam hiljada dinara nekome bitno i kao da neko interveniše zbog tih sedam hiljada dinara. Dakle, uozbiljite više rad ove Narodne skupštine. Zaista sam iznenađena da vi niste, gospodine Milićeviću, reagovali na ovo kada je gospodin Arsić sa mesta narodnog poslanika, gde može da se javi i po Poslovniku, da replicira, da govori, itd, ali sa mesta narodnog poslanika ne može da glumi predsedavajućeg. Predsedavajući ste sada vi. Ali, vi dozvoljavate da se od ove Narodne skupštine stvarno pravi više nego dečija igraonica. Ozbiljnija su deca u igraonici kad slave rođendan, nego vi iz vlasti u Narodnoj skupštini. Vi se i dalje uporno ponašate po sistemu - može mi se. Verujte, može se trenutno. Setite se vi onih sa kojih ste bili - može mi se, do pre nekoliko godina, a ovi koji su bili opozicija do pre nekoliko godina, pa vidite kako se kolo sreće u politici okreće. Mora narodni poslanik i predsedavajući, pre svega, da čuva dostojanstvo Narodne skupštine. I ne može neko da pokazuje svoju silu zato što vi sa tog mesta dozvoljavate poslanicima vlasti da govore kad god hoće, da govore šta god hoće, da zloupotrebljavaju Poslovnik, da zloupotrebljavaju replike, da zloupotrebljavaju redovnu raspravu. Oni mogu sve da zloupotrebljavaju, a narodne poslanike opozicije, poslanike SRS, najveće opozicione političke partije u Narodnoj skupštini, pokušavate da ugušite svaku reč koju mi želimo da kažemo. Završavate replike tako što se replika završava završnom rečju poslanika vlasti. Da li je nekada neko od predsedavajućih učinio taj presedan, koji nije presedan, nego bi bilo zaista u skladu sa parlamentarnom demokratijom, da repliku završi poslanik opozicije? Ili da vi, pošto, ima već, kako čujem, nagoveštaja i šaputanja da prekinete ponovo sednicu, da vidim da li ćete to uraditi nakon ukazivanja na povredu Poslovnika od strane poslanika opozicije, ili ćete to uraditi da kajmak pokupi poslanik vlasti. Hvala.
Koleginice Radeta, nisam shvatio da je kolega Arsić naredbodavno nastupio kao poslanik iz skupštinskih klupa, već sam to shvatio kao njegovu molbu da sekretar Narodne skupštine, uz molbu gospodina Arsića, da pripremi neophodnu dokumentaciju da bi, naravno, ispoštovao procedure i da bi povukao opomenu koju je izrekao. Ne vidim u tome zaista ništa loše. Vi jako dobro znate da se, bar u ovom delu sednica i tokom prethodnog vremenskog perioda, sa mesta predsedavajućeg ne ponašam u kontekstu - može mi se. A jako dobro znate, čak ste mi vi to jednom prilikom i rekli, da je nemoguće da se desilo da poslanik opozicije, setite se, završi sa replikom, na šta ja zaista ne obraćam pažnju, već onako kako stoji u elektronskom sistemu. I naravno, nisam želeo, niti ko od predsedavajućeg, da uguši pravo, kako ste rekli, Srpske radikalne stranke da govori. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika?
Želim da se izjasnite o povredi Poslovnika. Radite nešto u danu za glasanje.
Radićemo, koleginice Radeta. Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, član 107. stav 2 - na sednici Narodne skupštine nije dozvoljeno neposredno obraćanje narodnog poslanika drugom narodnom poslaniku. Evo, moj cenjeni kolega, ne koleginica, ne možete ni da izbrojite koliko je uvreda izneo na moj račun. (Nemanja Šarović: Nije uvreda ako je istina.) Pre nego što sam zamolio generalnog sekretara da mi stručna služba Narodne skupštine pripremi potrebnu dokumentaciju da bih povukao tu famoznu opomenu, dao sam izvinjenje svim narodnim poslanicima što ću povlačenjem opomene koju sam izrekao kolegi Šaroviću da prekršim član 106. stav 1. Poslovnika i član 109. Poslovnika. Svim poslanicima sam se izvinio, da bi na kraju bilo rečeno da ovde ulazi predsednik Narodne skupštine, gospođa Maja Gojković da zavede red na sednici Narodne skupštine zato što dolaze stranci pred kojima mi drhtimo, a gospođa Gojković je samo htela da se primenjuje striktno odredba člana 107, da je svaki narodni poslanik, pa i onaj koji govori, dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine i da bi bilo jako ružno da uđe strana delegacija ovde u Narodnu skupštinu, vidi jednog cirkusanta, pa pomisli da je Narodna skupština cirkus. Ne želim da se u danu za glasanje izjašnjavamo o ovoj povredi Poslovnika.
Kolega Arsiću, maločas sam rekao da sam shvatio izvinjenje i molbu koju ste uputili, da bi se pripremila neophodna dokumentacija kako bi se proceduralno sprovelo u delo ono na čemu ste insistirali. Što se tiče člana 107. stav 2, više puta sam uputio molbu narodnim poslanicima da kroz ukazivanja na povredu Poslovnika pokušaju da se ne obraćaju direktno narodnim poslanicima i da to obraćanje upute ka predsedavajućem. Zahvaljujem, kolega Arsiću. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, povreda Poslovnika. Izvolite.
Član 109. stav 1. alineja 8. Gospodine predsedavajući, malopre ste se ishvalili kako vi vodite sednice i u principu mi do sada nismo imali nekih preteranih primedbi na taj deo vašeg posla, ali malopre ste morali da reagujete, još uvek vam nije kasno. Dakle, ako Veroljub Arsić, predsedavajući pre vas i potpredsednik Narodne skupštine, sada javno kaže da je on pogrešio, da je on, zapravo, prekršio Poslovnik, da je on, zapravo, koristio svoju silu, bahatost i na najgrublji mogući način prekršio Poslovnik tako što je izrekao opomenu Nemanji Šaroviću, vi zbog toga morate, u skladu sa članom, stavom i alinejom koju sam rekla, izreći opomenu njemu. Ne može on da prođe tek tako. Malopre mu se, eto, htelo da kaže – izričem opomenu, posle toga mu se htelo da kaže – šalio sam se, izvinjavam se, povlačim opomenu. To, tako ne može. Vrlo je precizno određeno na koji način. Koliko god je ovaj nakaradan Poslovnik, on mora da se poštuje i vi morate da ga poštujete i vi morate Veroljubu Arsiću da izreknete opomenu zbog onoga što je on malopre ovde, pred celokupnom javnosti, rekao. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Nije mi bila namera da se hvalim, niti sam govorio na taj način. Što se tiče kolege Arsića, ne smatram da je to simbol sile, bahatosti i snage ako uputite izvinjenje i molbu. On je samo uputio molbu da se pripremi sve ono što je neophodno da bi mogao proceduralno da povuče opomenu. Da li želite da se Narodna skupština u Danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika?
Želim, a želim ponovo povredu Poslovnika, novu.
Samo pre vas imamo prijavljene. Dobićete reč.
Dobro, strpljiva sam.
Naravno. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite, koleginice.
Gospodine Milićeviću, evo, baš je dobro što dolazi predsednik Skupštine, verovatno da je pratila. Tražim da u skladu sa članom 108. izreknete meru opomene narodnom poslaniku Veroljubu Arsiću, jer je on grubo narušio red na sednici Narodne skupštine Republike Srbije time što je sa mesta narodnog poslanika, zloupotrebljavajući to što je potpredsednik Narodne skupštine, vama govorio, kao predsedavajućem, u toku ovog dela sednice, dok nije došla gospođa Gojković, šta, kako treba da radite, ne samo vama, već i generalnom sekretaru Narodne skupštine. Sve je počelo, pošto je sad tu i gospođa Gojković, kao predsednik Narodne skupštine, i verujemo da će ona da nas zaštiti svojim integritetom od bahatosti Veroljuba Arsića, kada je kolega Šarović, koristeći vreme poslaničke grupe SRS, napravio uvod. Najpre je govorio o dosadašnjem radu Komisije za zaštitu konkurencije, a onda ilustrujući pojedinim primerima onih koje ste vi imenovali na određene funkcije ili koji vam koriste kao nekakva, tobož, opozicija, pominju imena i Radulovića i Čanka i Čedomira Jovanovića. U tom trenutku Veroljub Arsić je, bez ikakvog osnova, kao predsedavajući, prekinuo kolegu Šarovića. Naravno, pošto on, mi tada nismo, on je bio u funkciji predsedavajućeg, mogli da tražimo od tog trenutka opomenu za Arsića. Mi sada tražimo, evo, sada je tu gospođa Gojković, da se njemu izrekne mera opomene, jer je on protivno Poslovniku, zaista remeteći normalan tok i red i rad ove sednice grubo narušio i u skladu sa članom, kako je malopre reče koleginica 109, a ja sada 108, da mu se izrekne opomena.
Dobro. Dva sata ukupno rasprave. (Nataša Sp. Jovanović: Da znamo od čega je počelo.) Da, znam, gledala sam sve. Ne brinite ništa. Pomno sam pratila. Predsedavajući Veroljub Arsić, koliko sam upoznata, je zamolio generalnog sekretara da pripremi papire, dokumentaciju, da povuče opomenu koju je izrekao pre dva, dva i po sata. Izmerićemo. Ako niste zadovoljni sa tim, evo, kao predsednik Parlamenta, ja to mogu da uradim. Ali, stvarno, građani Srbije zaista više nemaju ništa od ta dva i po sata kojima pričamo o izrečenoj opomeni jednom od poslanika ovde. (Nemanja Šarović: Izreknite Arsiću.) Nema osnova da se izrekne opomena potpredsedniku Parlamenta, Veroljubu Arsiću. Nema osnova da mu bilo ko izrekne opomenu, tako da dva i po sata ubeđena sam da je bilo dovoljno da raščistimo slučaj Arsić vs Nemanja Šarović, u današnjoj sednici. Veroljub Arsić će povući opomenu kada dobije ovu dokumentaciju. Mogu da je povučem i ja, ako je tako lakše. Ovaj incident i ovaj nesporazum između predsedavajućeg i jednog od poslanika da privedemo kraju i da dozvolimo meni da nastavim sa vođenjem sednice. Ja ću potpisati povlačenje, tako da bude, mirovno veće je tako odlučilo, da bude sve u redu i da nastavimo da radimo, raspravljamo. Reč ima Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Govoriću o predlogu tačaka dnevnog reda, konkretno vezano za izbor kandidata Komisije za zaštitu konkurencije, za predsednika i tri člana Komisije, onda za izbor člana Komisije za hartije od vrednosti i izbor člana Komisije Saveta guvernera NBS. Mislim, predlozi koji su dostavljeni, koje je malo pre koleginica Snežana pročitala, to su sve korektni, pozitivni, odlični kandidati. Ja ću, normalno, podržati predlog. Mislim da je za sve nas koji smo tu vrlo bitno da Komisija za zaštitu konkurentnosti bude kompletna, da ima ljude koji zaslužuju tu da budu i da svi zajedno imamo mogućnost da u svakom trenutku, u svakom delu naše Srbije, Svrljigu, Gadžinom Hanu, Beloj Palanci, u svim tim opštinama na jugoistoku Srbije, celoj Srbiji, da imamo mogućnost da se obezbedi kvalitetna zdrava konkurencija gde se mogu kvalitetni, najkvalitetniji proizvodi kupiti i obezbediti da to budu proizvodi iz našeg kraja. Proizvodi iz Svrljiga – svrljiška jagnjad, svrljiški sir, svrljiški belmuž, sve ono što se proizvodi kod nas u našem kraju, da u svakom trenutku može biti konkurentno, da može doći do svakog kupca i normalno, tu nema šanse da pobedi i da bude neko drugi, zato što su to proizvodi kod nas najkvalitetniji. Ja mislim da mi ovde kao ljudi u Skupštini govorimo o svim ovim stvarima, govorimo o problemima koji se dešavaju na teritoriji tih malih sredina na jugoistoku Srbije, gde ja uvek govorim da moramo obezbediti konkurenciju, da ta konkurencija bude zdrava, da to budu domaći proizvodi, da to budu proizvodi sa naših njiva, da ti proizvodi mogu u svakom trenutku da dođu tu i do Beograda i do Novog Sada i da ti proizvodi mogu da budu na najbolji način kvalifikovani, a kvalifikacija jeste to što su iz zdrave sredine, iz tih naših opština, kao što je Svrljig, kao što je Bela Palanka, Gadžin Han, Sokobanja, Babušnica, Boljevac i veliki broj takvih opština na jugoistoku Srbije, normalno, i u ostalim delovima Srbije. Ti naši proizvodi su stvarno nešto najbolje što imamo. Evo, današnjeg dana je i ariljska malina stavljena u red najboljih, najkvalitetnijih proizvoda, što znači da se svuda može pojaviti zato što je to nešto najlepše i najbolje što imamo kod nas. U Arilju malina, u Svrljigu svrljiško jagnje, u Svrljigu svrljiški sir, u Svrljigu svrljiški belmuž, u Beloj Palanci gibanica, u Pirotu kobasica itd, itd. Znači, naša Srbija ima mnogo lepih proizvoda i zbog toga je nama konkurencija bitna, zato što proizvodi iz drugih sredina koji dolaze kod nas u Srbiju nikad ne mogu biti kao što su naši kvalitetni, dobri, organski čisti. Može na papiru da piše šta hoće – zeleno, čisto, ako je došlo sa strane, došlo iz neke druge zemlje, ja sam siguran, siguran sam hiljadu posto, da će iz Svrljiga takav proizvod biti kvalitetniji, bolji, možda neće biti konkurentan u ceni, ali zato će sigurno biti zdraviji. Zato mislim da izglasavanjem ovih predloga i predsednika i članova komisije, za nas će to biti vrlo bitno, zato što moramo u svakom trenutku i na svakom mestu imati mogućnost da pokažemo naše proizvode. Uvek se dičim kad kažem da sam iz Svrljiga, da je to najlepša opština u Srbiji, da dolazim iz područja gde se poštuje red, rad, poštenje, gde se poštuje pravoslavlje, gde se poštuje domaćinska kuća i gde se poštuju ljudi. Prema tome, to ću uvek govoriti dok sam u Skupštini i u narednom periodu, mislim da Srbiji treba još ljudi koji poštuju našu tradiciju, našu veru, naše pravoslavlje i mislim da je potrebno da se mnogo više poštuje naš seljak, čovek domaćin, čovek koji u svakom trenutku može proizvesti nešto što je najbolje u Srbiji i svuda to može biti konkurentno. Prema tome, drage moje kolege, ja ću kao poslanik i predsednik Ujedinjene seljačke stranke glasati za predloge svih ovih članova i predsednika članova i članova komisija, zato što mislim da je to najbolje. S druge strane, iskoristio bih priliku, nadam se da mi neće niko zameriti, pošto vi znate da ja uvek kada govorim kažem nešto što možda nekom bude smešno, ali jeste bitno. Evo, današnjeg dana, 13. novembar 1813. godine, rođen je veliki Srbin, rođen je veliki čovek, Petar Petrović Njegoš. To je nešto za sve nas vrlo bitno. O njemu sve znamo i svi znamo ko je Njegoš. Na ovaj današnji dan rođena je i Katarina Karađorđević, 1943. godine, žena, princeza prestolonaslednika Aleksandra, osoba koja u svakom trenutku svojim angažovanjem, svojim humanitarnim radom pomaže veliki broj opština, kao što je opština Svrljig, gde svojim angažovanjem pomaže sve one ljude kojima je to potrebno. Ja bih je pozvao da dođe i u Svrljig, da dođe u Belu Palanku, da dođe u Gadžin Han, da obiđe male opštine, da svojom organizacijom pomogne tim našim ljudima. Nije sramota pomagati. Onaj ko ima treba da pomaže. Još jednom, uvažene kolege, dragi kolege poslanici i građani Srbije, ja ću kao predsednik Ujedinjene seljačke stranke, kao čovek koji poštuje našu tradiciju, naše selo, našu poljoprivredu, koji poštuje našu zemlju Srbiju, glasati za predloge ovih komisija, jer mislim da je to ono što vredi. Hvala još jednom.
Hvala. Reč ima Nemanja Šarović. Izvolite, završite svoje izlaganje.
Gospođo Gojković, pošto sam obavešten u međuvremenu da je Veroljub Arsić, koji me je osam puta prekinuo, osam i po minuta već oduzeo poslaničkoj grupi, to je vreme koje ja otprilike imam na raspolaganju, samo ću zaključiti da mi ne verujemo u vaše kadrove, u vaša kadrovska rešenja i da nećemo glasati ni za jedan od ovih predloga.
Zahvaljujem. Reč ima poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem. Drago mi je što smo se vratili na dnevni red i na listu govornika nakon malo duže, da kažem, pauze. Dame i gospodo narodni poslanici, danas je 317. dan kako poslanici dela opozicije ne dolaze na posao za koji uredno primaju platu i na taj način jasno pokazuju svoj odnos i prema Narodnoj skupštini Republike Srbije, prema Komisiji za zaštitu konkurencije i Komisiji za zaštitu hartije od vrednosti, ali i prema građanima Srbije. Ja sam očekivao da bar danas dođu na sednicu kada govorimo o ovim samostalnim i nezavisnim institucijama. Složićete se da su im usta bila puna godinama unazad o samostalnim i nezavisnim institucijama, pa su nas i optuživali kako ne želimo da stavljamo na dnevni red izveštaje ovih samostalnih nezavisnih tela, a kada smo organizovali sednicu Narodne skupštine sa dnevnim redom izveštaj o radu tih tela, opet nisu došli na tu sednicu. Ali, ako se pitate zašto ih nema danas kada govorimo o ovim institucijama, odgovor je vrlo jednostavan – pa, ne da im Dragan Đilas. Ne da im Dragan Đilas, koji je šef svima njima, ne da im da dođu na sednicu. Znate kako, Komisija za zaštitu konkurencije je po prirodi stvari antimonopolsko telo, dakle, po prirodi stvari antikorupcijsko telo. Ako uzmemo to u obzir, onda i ne čudi zašto Dragan Đilas ne da svojim poslanicima da dođu na današnju sednicu. Kako očekivati od Đilasa da podrži antimonopolsko telo kada je on svo svoje bogatstvo zaradio upravo na monopolu, upravo pomoću monopola? Kako očekivati od Đilasa da podrži antikorupcijsko telo kada je on sav svoj imetak stekao upravo pomoću korupcije? Dakle, svi znaju da je on imao apsolutni monopol nad medijskim oglašavanjem u Srbiji, i to monopol koji je ostvaren isključivo političkim sredstvima, političkim uticajem i one „Dajrekt medije“ i svih ostalih povezanih firmi i da je na taj način stekao desetine miliona evra. Svi znaju da je za vreme dok je bio gradonačelnik Beograda, upravo zahvaljujući koruptivnim radnjama, stekao taj čuveni imetak koji se danas meri sa desetinama miliona evra, 25 miliona evra, ako se ne varam, a sam kaže, i to je javno dostupan podatak, a sam kaže da u periodu dok se nije bavio politikom, dok je bio navodno u Češkoj, zaradio 74.000 evra. Onda se nameće pitanje – odakle tolika razlika, odakle toliki novac? Ako uzmemo u obzir to da je za to vreme obavljao isključivo javne funkcije, kao npr. direktor one nepostojeće kancelarije, narodne kancelarije predsednika Republike, pa onda ministar u Vladi, pa onda gradonačelnik Beograda, pa zamenik predsednika DS itd, onda dobijamo jedan odgovor na to pitanje odakle ta razlika i odakle toliki milioni. Sad, problem je u tome što sad kad je kasa ponovo puna, sad kad je državni budžet, da kažem, pun, sad kad ima para u budžetu, e, sada bi da se vrate na vlast, pa da nastave sa ličnim bogaćenjem. Iskoristio bih priliku, zarad građana Srbije, samo da kažem jednu stvar vezanu za obraćanje prethodnog govornika. Pa, pomešao je neke godine i neke mandate kada je govorio o tome da je SNS zaslužna za to što je Šabić obavljao funkciju Poverenika za javne informacije. Dakle, nije u pitanju SNS, nije uopšte ta godina. To je bilo godinu dana ranije, pre nego što je SNS, da kažem, preuzela odgovornost za vršenje vlasti. Kada je reč o onom Raduloviću, kako ste vi rekli „ludi Radule“ ili ne znam već kako ste ga nazvali, dakle, to je delimično istina, ali tada premijer nije bio iz redova SNS, već iz druge stranke. Ta Vlada jeste imenovala, ali posle par meseci, kada su ljudi videli s kim imaju posla, odmah su ga oterali iz Vlade i to je završena priča. To samo zarad građana Srbije. Dakle, Srpska napredna stranka, poslanička grupa Srpske napredne stranke snažno podržava predloge koji su danas na dnevnom redu. Naš ovlašćeni predstavnik je istakao sve one razloge zbog kojih ćemo glasati za kadrovska rešenja koja su danas na dnevnom redu, a tiču se Komisije za zaštitu konkurencije i Komisije za hartije od vrednosti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kandidat za predsednika Komisije za zaštitu konkurencije je Nebojša Perić. Lepo prezime. Sve do sada sam mislio da je čovek rođen i da sada živi u Svrljigu, a on je rođen u Loznici, direktor je jednog komunalnog preduzeća u Vrbasu ili Vršcu, možda grešim, ali to sada toliko nije ni bitno. Nemamo mi ovde dovoljno pokazatelja kakvi su ovi kandidati, koji će obavljati funkciju predsednika i članova Saveta Komisije za zaštitu konkurencije, ali gospođa Snežana Petrović vrlo detaljno je informisala kako je tekla procedura prilikom izbora. To je nešto što ukazuje da su određene stvari propisane i da se poštuju. Za nas srpske radikale je veoma važna i 24. sednica na kojoj smo mi razmatrali Izveštaj o radu ove Komisije. Održana je u junu mesecu i onda nije bilo mnogo zamerki na rad, odnosno na Izveštaj o radu Komisije i njenog predsednika za 2018. godinu. Ja sam i tada izneo neke argumente vezano za nedovoljno činjenje od strane te Komisije, čini mi se da je i još jedan kolega, koji je i danas govorio, da nije bilo dovoljno posvećeno pažnje tome, ali od drugih govornika, pre svega članova SNS, nismo mogli da čujemo te zamerke. Sada se nešto desilo vrlo interesantno. Nakon usvajanja tog Izveštaja, a u toku sprovođenja ove procedure, jedan dnevni list je počeo da objavljuje kako radi predsednik te komisije. Da li su to bili naručeni tekstovi ili nisu, to je pitanje drugima, da se oni bave tim, da analiziraju, a mi ćemo ovde suštinu rada ove Komisije. Ovo je jedno od regulatornih tela koje bi moglo da ima vrlo ozbiljnu ulogu na tržištu, pre svega, Srbije. To je možda jedno od retkih regulatornih tela za koje mi u SRS smatramo da bi mogli dati doprinos razvoju dobrih finansijskih odnosa, povećanju životnog standarda građana Srbije i zato bi to možda trebalo da se ispoštuje, da se obrati tu veća pažnja. Smatramo da se nije dovoljno ova Komisija bavila sa nekoliko značajnih kategorija, što ne znači da nije uopšte. Vođen je postupak protiv EPS. Možda ovo nije potpuno precizan podatak, negde oko 20 ili blizu 20 prometnika električne energije koji postoje i oni nisu svi u istom položaju, kada je u pitanju odnos EPS-a prema njima. Vođen je postupak, mislim da su tu određene finansijske mere izrečene. U toku je postupak protiv „Masterkard“, protiv „Vize“, protiv „Frikoma“ i još nekih drugih privrednih učesnika. Šta je najveća mogućnost povrede konkurencije? Ona je nama ovde jako neophodna. Tu je velika koncentracija, odnosno koncentracija tog kapitala. Ona može da nastane udruživanjem, može pripajanjem, može na neke druge načine i velike zloupotrebe prilikom javnih nabavki. Iako postoji Zakon o javnim nabavkama, svi smo mi očekivali da će on da da dobre rezultate. Međutim, vrlo često on je svoja sušta suprotnost u odnosu na ono što je u to vreme neko očekivao. Da bi ova Komisija i sam njen predsednik mogao da radi dobro svoj posao i da se konkurencija ojača, šta je potrebno tu uraditi? Potrebno je da imamo dva jaka segmenta. Prvi je svakako ta zakonodavna delatnost, odnosno zakonski propisi i mi imamo prvi put 2005. godine, drugi put 2009. godine donet Zakon o zaštiti konkurencije, sa izmenama. Imaju tu i neki podzakonski akti, ali u ovoj oblasti, pored same Komisije, ko još treba da učestvuje i da da svoj vrlo ozbiljan doprinos da bi konkurencija u Srbiji jačala, odnosno bila zaštićena? To su, pre svega, naravno, kada se iz tih dela, odnosno vršenjem tih privrednih aktivnosti prave krivična dela, javni tužilac i upravni sudovi, koji treba da intervenišu nakon donetog akta od strane Komisije. Mi već imamo veliku pretrpanost upravnih sudova, oni nisu efikasni. Ne znam da li smem ovo naglas i javno da govorim, zato što može ministar pravde da kaže – sad ćemo taj upravni sud da poverimo privatnim upravnim sudijama, kao što smo ovo uradili sa javnim privatnim izvršiteljima. Kolega Mirčiću, onda ću ovu diskusiju vezanu za taj sud da malo smanjim. Zbog čega su oni toliko pretrpani? Oni su toliko pretrpani zato što mi u državnoj upravi imamo veliki broj ljudi na određenim mestima koja imaju javna ovlašćenja, a nisu stručni i nisu kompetentni. Šta je dovelo do toga? Dovelo je to partijsko zapošljavanje, zasigurno, nema druge. Ljudi misle da mogu sve da rade, ali u suštini to nije tako. Ova Komisija, naravno, ima veliku svoju, sada je to moderno, popularno reći, misiju, a misija je da jača konkurenciju, da je zaštiti. Vizija je valjda da sprovodi ono što jeste po zakonu u njenoj nadležnosti i tako treba da nastavi da radi. Gde su takođe velike zloupotrebe i gde Komisija nije odreagovala? Trebala je možda ova radna grupa, možda Odbor koji je nama predložio ove kandidate, da vidi koliko je trenutno zaposlenih tamo, odnosno zna se da je, po Izveštaju, govorim iz Izveštaja, zaposleno 33 čoveka u ovoj Komisiji. Po sistematizaciji, koja je odobrena, treba 65. Da li je ono intervencija gde nije bilo? Mi očekujemo, građani Srbije očekuju, a očekuju i kod Đilasa i kod Šolaka, očekujemo i kod dogovora hladnjačara koji se svake godine pre početka otkupa sezone tzv. crvenog zlata, a ono nije strateški proizvod, nego je samo jedan veoma važan proizvod u Srbiji… Naravno, imamo i sada proizvodnju merkantilne borovnice koja u poslednje vreme sve više neke pionirske korake doživljava u određenim oblastima, a upravo tamo gde se najviše proizvodi malina. Nema tu intervencije od strane Komisije ili je nema u meri u kojoj proizvođači i građani Srbije i svi oni koji se malo ozbiljnije bave ovom problematikom žele to i očekuju. Nema nje ni kod uvoznika koji prilikom dalje distribucije roba, gde su povlašćeni uvoznici zasigurno, proučavali smo i znamo da jeste tako, pokušavaju da nametnu, da odrede krajnje prodajnu cenu. Preporučena prodajna cena nije toliko problematična, koliko je ova, da ne kažem, naređena cena, gde se ona uslovljava da mora da bude takva. To onda narušava tu tržišnu konkurenciju, a nema tržišne konkurencije, odnosno nema tržišnog proizvoda, a on je sloboda prometa, roba i usluga ukoliko postoje neka ograničenja, a ona postoje ako monopolisti pokušavaju svoje ideje da sprovedu, a Komisija u tom slučaju ostane nema ili ne reaguje. Ne mogu da kažem i neću unapred da očekujem da Nebojša Perić neće biti sposoban čovek da ovo organizuje i da radi bolje, nego što je radila do sada Komisija, ali ono čime se do sada bavio je, uglavnom na početku njegove karijere, rad u oblasti pravosuđa, tužilaštva, kasnije u komunalnim preduzećima Parking servis, javno preduzeće, što ne znači, kada je dobio šansu ovde, da neće moći da odgovori tom zadatku, ali nisam siguran da ponekad prethodni predsednik nije imao poziv kada je želeo negde da interveniše. Ja to ne znam, niti tvrdim da je tako, ali ostalo je dosta oblasti u kojima nije bilo intervencije od strane ni predsednika, ni Saveta. Nije možda dobio signal da tamo ne treba da se meša. Da li je to tako ili nije, ne znam, ali ovaj predsednik i ovaj sadašnji Savet, koji je sa 3/4 u promenjenom sastavu i jedan zbog toga što mu još nije istekao mandat, ostao je u starom sastavu, ako ne budu ometani od strane izvršne vlasti i od strane drugih moćnih pojedinaca koji možda nisu politički moćni, ali jesu finansijski, oni će svoj zadatak moći da obave možda na dobar način. Mi to očekujemo. Nećemo glasati za ovaj predlog, ali smatramo da će imati odrešene ruke da svoj posao rade u skladu sa zakonom i očekivanjima od strane građana. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovana predsednice, mi danas diskutujemo o članovima Komisije za hartije od vrednosti, gde nam je poslat predlog gospođe Marije Đorđević, zatim tri člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije, Danijela Bokan, Tošić Miroslav i dr Siniša Milošević. Ako smo dobro pogledali, svi kandidati imaju zavidne biografije i tu nema dileme. Pogotovo su bogate njihove radne karakteristike koje krase stručnost u prvom redu, odgovornost, bar tako stoji, u izvršavanju poslova i radnih zadataka i karijerno napredovanje. Kod svih kandidata to zaista izvanredno stoji. Međutim, ono o čemu ja želim posebno akcenat da stavim, ono o čemu je gospodin, naš predstavnik, gospodin Goran Kovačević govorio - nema konkurencije ako nema ekonomskih sloboda unutar države i van naše države. Ako se vrši pritisak politički na tržište bilo unutra, bilo vani, onda zaista ne možemo govoriti o konkurenciji. Jedan primer ću vam vrlo aktuelan danas izneti, a imajte toliko strpljenja, prvi put, mislim, u našoj javnosti, jer sam to istraživao, kako ovih dana vrši se iz jedne nama prekomorske zemlje na našu zemlju pritisak i normalno je da ne možemo govoriti o ekonomskim slobodama, a ukopčani su da tako kažem i neki naši domaći novinari u tom slučaju, a to je povodom slučaja braće Bitići gde je Kongres SAD jednoglasno usvojio rezoluciju o kojoj se od države Srbije zahteva da pod hitno reši taj slučaj. Poštovana predsednice, poštovani narodni poslanici, ja sam istraživao taj slučaj jedno tri četiri godine kao čovek struke i došao do podataka vrlo interesantnih za našu javnost, ali i za našu državu da zaštitimo naše državne i nacionalne interese. Vi znate novinara Sejdimovića. Čuli ste za njega. Inače, to je veliki srbomrezac, taj Sejdimović novinar i jedan od najvećih separatista. Ovih dana tvrdi da su, citiram – naši pravosudni ograni impotentni, a političari licemeri kada su u pitanju braća Bitići i da Srbija nije spremna da se suoči sa svojim zločinima, završen citat. Nadalje tvrdi da neće država da utvrdi ništa povodom toga i iznosi tvrdnju da nisu braća Bitići likvidirali bez odobravanja nekog visokopozicionog policijskog ili vojnog i državnog službenika. Nadalje tvrdi da su braća Bitići ilegalno ušla u SRJ, odnosno Srbiju sa namerom, obratite pažnju, da pomognu dvema romskim porodicama da odu sa Kosova. Zaustavlja ih, kako on tvrdi, patrola koja je konstatovala da nemaju vizu za ulazak u SRJ. Sprovedeni su u Prokuplje i kažnjeni 15 dana zatvora. Pušteni su pre isteka roka, vi znate koji ste pratili, pet dana. Ponovo su uhapšeni, i kako on tvrdi, i zvanično ne zna se ko ih je preuzeo iz zatvora za oslobođenje KiM i likvidirani. Poštovani i uvaženi narodni poslanici, Sejdimović i Nataša Kandić rone krokodilske suze nad braćom Bitići. Tvrde da su u masovnoj grobnici naknadno ukopani. Nikada gospodin novinar, čini mi se da je i predsednik novinara Vojvodine, i Nataša Kandić nisu se zapitali ko su imena i prezimena zločinaca koji su poubijali naše sprske žrtve u RTS ili u vozu u Grdeličkoj klisuri 12. aprila 1999. godine i ko je taj, imenom i prezimenom, ko je pucao na malu Milicu Rakić koja se nalazila na noši u to vreme. Sada pogledajte šta je istina, poštovani narodni poslanici i građani Srbije. Ovo što ću vam reći govore američki istoričari, da vidite koliko je DOS bivši sarađivao sa Bilom Klintonom i vrši demonizaciju naše zemlje i laži čije posledice mi danas, ovih dana vidimo i u donošenju rezolucije od strane SAD i njihovog Kongresa. Istina je sasvim druga nego što gospodin novinar i Nataša Kandić kažu kada su u pitanju braća Bitići. Neka im objasni to, pa čak i Kongresu SAD Amerikanac Justin Rajmond koji je inače, da znate o kome se radi, izraziti aktikomunista i oštar kritičar bio Miloševićeve socijalističke prošlosti kao predsednika SRJ. On vidi ovaj slučaj u sasvim drugom svetlu nego što su ga videli Bil Klinton i naši DOS-ovski prvaci. Rajmond kaže da su braća, obratite pažnju, Bitići pripadali atlantskoj brigadi, a ne da su išli da izvuku dve romske familije na Kosovo, formiranoj u SAD koja je skupa sa NATO, ja ih zovem prašinari, NATO prašinari, učestvovala u zločinačkoj agresiji na našu zemlju SRJ i Srbiju. Dakle, radi se o takvim slučajevima. Amerikanac Justin Rajmond tvrdi da sve ukazuje da su braća Bitići nakon što su prestala neprijateljstva, obratite pažnju na ovu rečenicu Rajmonda, ilegalno kao teroristi, naglašava Rajmond, upali u južnu Srbiju, ne na KiM, nego u južnu Srbiju, kako bi nastavili borbu za oslobođenje Preševa i Medveđe. Vidite, poštovani građani, pošto su uhvaćeni kao teroristi, kaže Rajmond, mogu kao takvi biti egzekuirani jer ih ne štiti niti jedan međunarodni zakon. Tvrdi dalje – braća Bitići su dobili ono što su zaslužili. Njihova smrt nije ratni zločin, ovo je jako važno, već zaslužna kazna za njihove zločine. Evo šta kaže čestiti Amerikanac. Justin Rajmond se sa podsmehom u jednom tekstu osvrće na činjenicu što su tela imala pri sebi neke američke dokumente i povrh svega otpusnicu iz srpskog zatvora. Po njemu, Rajmondu, ako su Srbi hteli izvršiti zločin sasvim bi sigurno uništili ono što je moglo identifikovati žrtve. Tadašnje, kaže Rajmond, ali valjda i mi znamo, srpske vlasti DOS-a pravili su od terorista braće Bitići žrtve, a od ondašnjih srpskih službi kojima je bila dužnost antiterorističke aktivnosti pravili su zločince i to ne na KiM, nego u južnom delu Srbije. Ko ih je slao tamo, a pušteni su da odu na KiM. Vi se vrlo sećate, dame i gospodo, da je tu učestovao i bivši ministar unutrašnjih poslova Dušan Mihajlović i Nataša Kandić jer je Milošević bio u zatvoru i vikali su – trebaju na žrtve, i Klinton koji je vršio tada pritisak iz Amerike. To neće proći. Gospoda u Kongresu američkom neka pitaju svoga sugrađanina Justina Rajmonda, a Bitići su bili i ranije i sada se pokušavaju upotrebiti na pritisak naše zemlje u momentu kada tražimo kompromisno, dugotrajno i pravedno rešenje za našu južnu srpsku pokrajinu i pokušavaju na našeg predsednika Republike, Aleksandra Vučića da na neki način vrše pritisak na to. Poštovani građani Srbije, nikada i nikada jedan deo čestitih srpskih istoričara neće pokleknuti kao i američkih pred ovim nasrtajima, pred naučnom istinom i bez pravde. Ovo je još jedan pokušaj da se vidi da i danas oni koji pokušavaju vršiti pritisak ne samo na predsednika države, nego i Vladu Republike Srbije, kao i 1999. godine povezane su sa istim snagama sa kojima su i u ono vreme bili povezani. Evo ih šetaju po ulicama. To su tzv. ja ih zovem – ulični cirkuzanti jer njima nije stalo ni do izbora. Njima je stalo da vlast uzmu ulicom kao što su to radili i 2000. godine. Izneo sam primer šta znači konkurencija kada je politički pritisak na jednu zemlju. Normalno da kao i moje kolege, SNS će glasati za sve ove predložene kandidate. Hvala vam lepo.
Zahvaljujem prof. Atlagiću. Poštovani narodni poslanici, saglasno čl. 27. i čl. 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Poštovani narodni poslanici, sada u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15,00 časova. Zahvaljujem.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Reč ima Nataša Sp. Jovanović. Izvolite, gospođo Jovanović.
Gospodine Marinkoviću, dame i gospodo narodni poslanici, evo imamo danas na dnevnom redu Predlog skupštinskog nadležnog odbora, za izbor predsednika Komisije za zaštitu konkurencije i člana Komisije. S obzirom na to da je u ovom mandatu, ovaj saziv Narodne skupštine, već imao izmenu i dopunu postojećeg zakona, kao i jedan Izveštaj nedavno u junu mesecu, Komisija na čijem čelu je bio gospodin Obradović, napraviću jednu malu digresiju, kako bih vam pokazala, a to je stav SRS da ovaj paradržavni organ, koji ima upravnu nadležnost za vršenje poslova zaštite konkurencije, nije u stanju da se suoči sa ovim problemom u Srbiji. Naime, još kada je SRS i tada bila opozicija i najveća opoziciona stranka, kada je prvi put izabran saziv ove Komisije, mi smo rekli da je skandalozno to, što Komisija preuzima na sebe određene nadležnosti kao paradržavni organ, koje treba da rade određena ministarstva, odlukom i po zakonu koji je mogao na taj način da bude izmenjen, Zakon o ministarstvima, a i već postojeća ministarstva, pre svega Ministarstvo za trgovinu, kao i Ministarstvo za privredu, imaju nadležnosti iz ove oblasti. Ovako se stvara jedan utisak kako u Srbiji postoji nekakva Komisija čije članove nove i predsednika danas biramo, koja će tobož da reši i da spreči nelojalnu konkurenciju i da zaštiti privredne subjekte. U praksi se pokazalo da to uopšte nije tako. Bilo je nekoliko spektakularnih primera, jedan od tih je danas pominjao i kolega Sreto Perić. Međutim, bilo je i slučajeva kada je Komisija za zaštitu konkurencije, donoseći rešenje sa ogromnom taksom, koju je trebala jedna kompanija koja je, uzgred i državno preduzeće, da plati, kasnije odlukom Upravnog suda, dobila je ta kompanija rešenje da se poništava odluka Komisije, koja je brzopleto doneta, jer je taj proces trebao da traje najmanje godinu dana, da se ispituju sve okolnosti, nego je to urađeno iz političkih razloga brzopotezno, i onda su građani Srbije platili štetu. Kako? Jer ta kompanija je sa svim kamatama, koje su iznosile preko 50 miliona evra, tražila odštetu od države. Ova Komisija preuzima na sebe nadležnost, evo tu ima i advokata i diplomiranih pravnika upravnog postupka, pred redovnim Upravnim sudom. Ona ni svojim kapacitetom, što se pokazalo u praksi, a i sam dosadašnji predsednik Komisije je priznao da oni nemaju ni dovoljno kadra, da nemaju osposobljene ljude koji bi na kvalitetan način radili taj posao da mogu kao takve da ih prime i zaposle, da nemaju sredstva, koja još potražuju, a pri tome ovi koji sada rade imaju astronomske plate, od 250 do 300 hiljada dinara, vidite kakav je to paradoks, dakle, oni nisu svojim kapacitetom, kako stručnim, tako i tehničkim, u stanju da sprovode ovaj posao. Ovaj posao je veoma ozbiljan i umesto da ste u okviru Vlade, kao što je to bio slučaj do 2000. godine, kada je postojala SR Jugoslavija, kasnije državna zajednica SCG, imali antimonopolsku komisiju, kao jedno telo koje radi pri Vladi, sada je formirana jedna posebna komisija koja preuzima nadležnosti sudova, u dosta sumnjivim postupcima koje ona sprovodi, najčešće po nahođenju i po odluci predsednika i članova Komisije. Da li su oni, dame i gospodo, u stanju da to rade na jedan kvalitetan način? Mi odgovornog tvrdimo da nisu, jer da jesu, do sada bi preuzeli određene aktivnosti kada su u pitanju karteli, pre svega karteli koji uništavaju malinare, koji uništavaju voćare. Zašto se Komisija do sada nije oglasila povodom tvrdnji SRS i naših javno izrečenih primedbi, na kraju krajeva postoje za to i dokazi, jer je bila jedna takva ponuda, da je „Behtel“ prečicom, odnosno lobiranjem Zorane Mihajlović kod bivšeg ambasadora Amerike, Kajla Skota dobio posao koji je 300 miliona evra skuplji za građane Srbije i za budžet Srbije, od kineske kompanije „Čajna roud and bridžis“. Dakle, mi dolazimo u situaciju, a da vam ne pominjem slučaj kolika je to farsa, da vam ilustrujem i tim podatkom, da je član Komisije jedno vreme kada je ona osnovana bio jedan bivši zaposlenik iz kompanije Miroslava Miškovića „Delta holdinga“. Da li mislite da će oni nepristrasno, savesno i odgovorno da sprovode proceduru kao što bi to radili pripadnici posebne, nezavisne grane vlasti, kao što je sudska vlast, nosioci tužilačkih i pravosudnih funkcija, sudije i tužioci, koji bi mogli u redovnim postupcima pred sudovima to da rade? Ne samo da su preuzeli funkciju Upravnog suda, oni čak sprovode i određene krivično-kaznene postupke, jer šta je to drugo u tom pravnom smislu, evo nisam pravnik, ali sam dosta dugo u zakonodavnoj oblasti da mogu to realno da sagledam i da uporedim sa postojećim zakonima iz oblasti pravosuđa, da oni na sebe, Komisija, ovaj budući izabrani predsednik, može da se zove Pera Perić, Mika Lazić, nebitno je uopšte ko je on, da se ne bavi sada time, neka pompezna biografija, šta nas to briga, bitno je šta će da rade oni? Oni sada na sebe da preuzmu jednu takvu ulogu, verujte da to nije dobro. Nije dobro jer se stvara, pravo da vam kažem, pravna nesigurnost na tržištu Srbije za kompanije koje treba da posluju, koje neće da se bave nekim špekulativnim i mutnim radnjama, da se udružuju u određene kartele pa time da se dogovaraju oko ponuda u procesu javnih nabavki itd. ili ovi koji imaju hladnjače pa uništavaju naše malinare kao da su malinari nesposobni i veliki posedi i ljudi koji imaju svoje preduzetničke firme da oni rade kvalitetnije taj posao, ali ne mogu od njih niti da se udruže, niti da oni kupe tu hladnjaču, prinuđeni su, a onda na kraju ljudi hektare zasade jednostavno iseku, jer neće da daju budzašto. Isti vam je slučaj i kod sprečavanja poslovanja, o tome je govorio kolega Mirčić, uvozničkog lobija. Molim vas, kako će te vi, evo nije tu Milija Miletić, nekome je možda simpatično zbog načina na koji on to govori, ali zaista je u pravu, kako ćete vi da sprečite sada da se zaštiti roba koja ima i geografsko poreklo, da vam kažem da to nije lako ni da se dobije. Vi mislite da je to on pričao o Svrljiškom belmužu. Na kraju, ako imate vremena i put vas nanese, pa idite i probajte taj čuveni specijalitet. Ništa to nije lako, znate, ni da se zaštiti, ni da se dobije za određene proizvode i određen standard kvaliteta, zelena jabuka, geografsko poreklo. To je jedan mukotrpan proces. Onda vam dođe neki tamo tajkun koji je predstavnik uvozničkog lobija, uveze neku robu koja je u najmanju ruku sumnjivog kvaliteta, ali vidite kakav je standard u zemlji, nešto je malo možda jeftinije, a i pitanje je, dakle, da država pomaže ove koji proizvode našu kvalitetnu hranu, naravno da bi ona bila povoljna za građane, i taj se pozicionira na tržištu Srbije, besomučno reklame, njihovi proizvodi, a sve naše nije dobro. Onda jednostavno vi navikavate i ljude i buduće generacije da kupuju neke druge proizvode umesto domaće, umesto da forsiramo to što mi treba da radimo. Mi imamo zaista situaciju da se niko ozbiljno ne bavi problemima koje imaju domaće velike firme koje se bave proizvodnjom, pre svega, hrane. Ali, na kraju krajeva, da odemo i u sektor građevine, u bilo koji sektor naše privrede, industrije, to su sve problemi za njih. Komisija je do sada u svojim procesima rada donosila neke odluke na prečac, neke odluke da bi se izrekla astronomske kazne da bi oni napunili svoju kasu i da imaju visoke plate. Jel to poenta i suština rada komisije? Zar članovi i predsednik komisije trebaju da imaju platu koja je 100.000, najmanje, dinara veća od ministarske plate ili dva ili tri puta veća od predstavnika građana? Ne radi se o tome da je to zbog novca samo, nego zbog činjenice da tako postavljene stvari i taj red veličina i način na koji oni postupaju nije dobar i neće doprineti da se nelojalna konkurencija ovde suzbije i da se zaštite, pre svega, mi na tome insistiramo, naše domaće kompanije od uvozničkog lobija, od svih onih koji žele da mešetare na srpskom tržištu, jer znate mi svi jesmo za slobodan protok robe, kapitala i svega, ali dajte da zaštitimo ono što je naše, gde ljudi mukotrpno rade na tome i generacijama, da očuvaju to i da proizvode nešto što je kvalitetno i što treba da bude naša srpska roba, da izvozimo pre svega. Evo, sada imamo i ugovor koji je za Srbiju dobar, za Evroazijsku uniju, ali znate i sami da naši privrednici i te kako imaju problema i kod izvoza, evo to ću vam otvoreno reći, robe za široko rusko tržište zato što se time, i baš da dođem do ove vaše ljubimice, zato što u Ministarstvu Zorane Mihajlović, blago rečeno mešetare sa dozvolama za prevoznike koji treba kvalitetno srpsko voće da izvoze na tržište Rusije gde imaju ugovorene poslove.
Hvala, gospođo Jovanović. Sada reč ima Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala vam, predsedavajući gospodine Marinkoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, mi danas govorimo o kandidatima za predsednika i članove Komisije za zaštitu konkurencije. Ja sam sigurna da je nadležni Odbor za privredu posle razgovora sa njima uputio Narodnoj skupštini na razmatranje kvalitetan predlog, odnosno najbolje kandidate. Kao nezavisna i samostalna organizacija, ova Komisija vrši svoja ovlašćenja u skladu sa Zakonom o zaštiti konkurencije i tu je da štiti potrošače, ali sa druge strane, iako ekonomski napredak naše zemlje na različite načine. Kada smo raspravljali ovde u parlamentu o izveštaju o radu, o njihovom izveštaju o radu, pokazali smo dobar odnos prema svim tim nezavisnim telima i zaključili da se Skupština kao deo jednog velikog sistema, zajedno sa Vladom i zajedno sa svim tim nezavisnim telima, nalazi na zajedničkom zadatku, a to je omogućavanje pravilnog sprovođenja zakona, pre svega, u različitim oblastima. Osvrnula bih se na kratko na jednu situaciju, a na tom primeru želim da vam dočaram odnos parlamentarne većine prema ovim nezavisnim telima. Dakle, osvrnula bih se na još jednu samostalnu i nezavisnu organizaciju, a to je Regulatorno telo za elektronske medije, koje vrši ovlašćenja u cilju sprovođenja određene politike u oblasti pružanja medijskih usluga u Srbiji. Juče je u ovoj oblasti održano jedno javno slušanje u organizaciji Odbora za kulturu, nadležnog odbora. Srpska napredna stranka je ponovo pokazala da želi da uzme aktivno učešće u ovim važnim pitanjima i da smo zapravo u svakom trenutku spremni za dijalog. Mi smo juče pokazali, a to vam navodim kao dobar primer, mi smo juče pokazali da smo spremni za primenu mera koje donose Vladine komisije u smislu zabrane zloupotrebe javnih resursa u političke svrhe, u smislu potpune transparentnosti biračkog spiska, u smislu obuke lica koja će učestvovati sutradan u izbornom procesu. Ono što je u nadležnosti Narodne skupštine, na šta je takođe spremna poslanička grupa SNS, jeste da ovde raspravljamo potpuno po principima demokratije i parlamentarnog dijaloga o svim eventualnim izmenama i dopunama zakona koji se odnose na izborni. Takođe, juče smo mogli da čujemo da se zalažemo i za apsolutno sprovođenje Zakona o elektronskim medijima i da zaista na javnom servisu u predizbornoj kampanji budu jednako zastupljene sve izborne liste. Dakle, i sada kada se govori o ovom pitanju i o mnogim drugim pitanjima, kada govorimo u Skupštini, postavlja se pitanje zašto se to nije na taj način radilo do 2012. godine, ali i ne samo to, već sada se dešava da ti isti traže neke stvari i od parlamentarne većine i od SNS konkretno, i da insistiraju da se govori o nekim stvarima, a onda naravno kasnije u tome ne učestvuju. Želela sam da ovo navedem samo kao jedan dobar primer odnosa i SNS i vladajuće koalicije prema ovim nezavisnim i samostalnim telima. Jasno je da je SNS spremna na parlamentarni i na dijalog uopšte o svim pitanjima koja se stavljaju pred nas i o svim pitanjima koja su važna za Republiku Srbiju i za njene građane. Za razliku od nas, oni koji ni danas nisu na sednici, a radi se uglavnom o strankama ili poslanicima koji su pristupili Savezu za Srbiju, oni nam jasno stavljaju do znanja kakav je njihov odnos prema ovim važnim temama, ali nam isto tako to sve govori o tome kakvi su njihovi prigovori, da nisu zasnovani na činjenicama, da su proizvoljni i da su neozbiljni. U tom smislu, želim da kažem da će poslanička grupa SNS podržati ove kandidate koji se danas nalaze pred nama. Zahvaljujem.
Hvala, gospođo Žarić Kovačević. Sada reč ima Olivera Pešić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Govoriću o izboru kandidata za člana Komisije za hartije od vrednosti, koji je predlog poslaničke grupe SNS. Kandidat koji pre svega ima iskustvo više od deset godina u brokersko-dilerskim poslovima, iz biografije koja nam je dostavljena, odnosno koja je dostavljena svim poslanicima na uvid, vidimo da je zaposlena u "Erste banci" na poziciji stručnog saradnika - ekspert brokera-dilera, dakle u struci koja je i potrebna za ovaj posao. Na sednici Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, koja je po Poslovniku o radu prethodila ovoj raspravi danas u plenumu, članovi Odbora za finansije imali su priliku da čuju predstavljanje kandidata, da postave pitanja kandidatu. Svi smo negde stekli utisak da je kandidat Marija Đorđević, neko ko zaista uliva poverenje, neko ko je zaista od struke i da može dati veliki doprinos unapređenju rada ove institucije. Mišljenje kandidata za člana Komisije za hartije od vrednosti je da hitno treba preduzeti korake u pravcu razvoja tržišta hartija od vrednosti, obzirom na to da se ukupni razvoj čitave zemlje odvija mnogo brže od razvoja tržišta hartija od vrednosti. Takođe, čuli smo i mišljenje da strategija rasta i razvoja Komisije za hartije od vrednosti, između ostalog, treba da se bazira i na iskustvu zemalja iz okruženja, koja su do sada na većem nivou od nas. Kandidat je bila i član radnog tima za izradu Nacrta zakona o robnim berzama i za izradu Nacrta zakona o alternativnim investicionim fondovima, zakona koji će uticati na unapređenje tržišta hartija od vrednosti, ali i na sam rad Komisije za hartije od vrednosti. Kandidat će raditi na tome da institucija, odnosno Komisija za hartije od vrednosti preduzme određene korake u smeru razvoja, tako što će se na prvom mestu više otvarati prema tržištu i prema tržišnim učesnicima kako bi mogla da dobije povratnu informaciju od relevantnih učesnika i da na taj način unapredi svoj rad. Kao što sam rekla na početku, mišljenje svih članova Odbora za finansije je da predloženi kandidat uliva veliko poverenje da će poboljšati rad Komisije za hartije vrednosti. Naravno, u danu za glasanje podržaću ovaj predlog. Hvala.
Hvala, gospođo Pešić. Sada reč ima narodni poslanik Zoran Bojanić. Izvolite, kolega Bojaniću.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući, koleginice i kolege. Čuli smo dosta toga danas, i ja kao član Odbora za privredu, a i član Odbora za finansije učestvovao sam u radu i u sastavljanju ove liste kandidata i za jednu i za drugu komisiju. Mogu vam reći, ne bih se ponavljao, sve ono što je bilo bitno za samu proceduru i za sam postupak izbora, o tome su govorile i jedna i druga predsednica, a o onome šta znači konkurencija, šta znači slobodno tržište sa ekonomskog aspekta za našu zemlju govorio je ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SNS gospodin Kovačević. Da je u nekom vremenu, a ja ću reći u vremenu prvobitne akumulacije kapitala, to je kod nas bilo otprilike od 2000. do 2007. godine, dešavalo se sve i svašta i da nije bilo zaštite konkurencije govori vam i to kad pročitate deklaracije različitih proizvođača da iza njih stoji jedan vlasnik. Neko tada nije vodio računa o zaštiti konkurencije. Ovde je danas bilo govora i o SBB-u, o telekomunikacijama, o „Telekomu“. Da, ne samo Komisija za zaštitu konkurencije, nego i neke druge komisije i druge agencije nisu svojevremeno vodile računa o tome, ali ne samo o tome, nego stvorile su jednu veliku kompaniju koja je pokrivala preko 51% tržišta bez konkurencije, a za to vreme je ograničavala „Telekom“ i „Telekom“ nikako nije mogao godinama da ponudi uslugu za jedan dinar, što najzad u zadnjih par godina možete ostvariti i kod nas, a možete i kod konkurencije. Sada nešto više reči o samim kandidatima, pre svega kada se radi o Komisiji za zaštitu konkurencije. Mi koji smo članovi Odbora i na Odboru smo istakli da je Komisija radila i u prethodnom mandatu kako treba i nismo imali neke konkretne primedbe na njihov rad, ali pošto SNS i naši koalicioni partneri žele da radimo bolje, da budu još bolji rezultati, u ovom trenutku od 24 ili 25 odličnih kandidata, kandidata sa imenom i prezimenom, sa radom iza sebe, odlučili smo se da izaberemo i novog predsednika Komisije, čoveka koji nije bio ni član Komisije, kao i tri nova člana Komisije i svi oni imaju perfektne biografije i siguran sam da će raditi još bolje no što je radila prethodna Komisija. Kada govorimo o gospođi koja je izabrana za člana Komisije za hartije od vrednosti, ona je bila jedan jedini kandidat, znači, kod prethodne komisije tu je bilo, mogu vam reći, baš onako dobro glasanje, bilo je dobrih kandidata i samo najbolji kandidati su prošli, odnosno kandidati koji su dobili najviše glasova. U ovom slučaju, kod Komisije za hartije od vrednosti bio je jedan kandidat sa dobrom biografijom, sa dobrim radnim iskustvom, sa dobrim utiskom koji je ostavila u razgovoru sa Odborom i siguran sam da će ona raditi pre svega za interes ove države i da će polagati račune kao i svi ostali onome ko je i postavio i izabrao, a to je ova Narodna skupština, jer mi smo oni koji rukovodimo tim komisijama. One jesu nezavisne, ali zavisne su od Narodne skupštine Republike Srbije. U danu za glasanje, u svakom slučaju, uradiću ono što sam uradio i na komisijama, glasaću za. Hvala.
Hvala, gospodine Bojaniću. Sada reč ima narodni poslanik Žarko Bogatinović. Izvolite, gospodine Bogatinoviću.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, pred nama je lista kandidata za predsednika Komisije za zaštitu konkurencije. Imenovanje predsednika ove komisije je značajan korak u pravcu punog kapaciteta delovanja i rada Komisije za zaštitu konkurencije, korak koji predstavlja dalje uređenje privrednog ambijenta u Republici Srbiji i još jedan dokaz posvećenosti Vlade Republike Srbije u dostizanju punih performansi državnih institucija, a sve u korist građana Srbije koji osećaju benefite ovakve politike. Sam Zakon o zaštiti konkurencije predstavlja uređenu oblast konkurencije za tržištu Republike Srbije, sa ciljem ekonomskog napretka i dobrobiti društva, posebno koristi potrošača. Osnivanje, položaj, organizacija i ovlašćenja Komisije za zaštitu potrošača su najvažniji elementi u smislu sprovođenja i kontrole ovog zakona. S obzirom na to da se odredbe ovog zakona odnose na sva pravna i fizička lica koja neposredno ili posredno učestvuju u prometu robe, odnosno usluga na teritoriji Republike Srbije, postaje jasno koliki je značaj Komisije čijeg predsednika ćemo izabrati sutra. Vlada Republike Srbije određivanjem relevantnog tržišta stvara okvire za delovanje Komisije. Relevantno tržište je od ogromnog značaja jer predstavlja referentno tržište, cene roba i usluga na tom tržištu predstavljaju meritum za Komisiju da utvrdi da li na našem tržištu postoje eventualna udruživanja ili ugovaranja koja utiču na to da cene i uslovi poslovanja odstupaju od uslova na relevantnom tržištu i na taj način stavljaju naše potrošače u neravnopravan položaj u vidu plaćanja veće cene za isti proizvod, što je najčešći oblik kršenja prava konkurencije. Imajući u vidu odredbu, potpuno je jasno da je smisao imenovanja predsednika ove komisije sa ovako izuzetnom biografijom namera Vlade Republike Srbije da na još jedan način zaštiti potrošače u našoj zemlji, kao i da poboljša poslovni ambijent na dobrobit naših građana. Zadatak predsednika Komisije je da predstavlja i zastupa Komisiju, rukovodi radom Saveta, donosi odluke i obavlja druge dužnosti u skladu sa Statutom Komisije za zaštitu konkurencije. Zbog značaja ove institucije zakon je predvideo vrlo visoke kriterijume za predsednika i članove Komisije i Saveta. Predsednik Komisije i članovi Saveta biraju se iz reda uglednih stručnjaka iz oblasti prava i ekonomije, sa najmanje 10 godina relevantnog radnog odnosa, stručnog iskustva, koji su ostvarili značajne i priznate radove ili praksu u relevantnoj oblasti, naročito u oblasti zaštite konkurencije i evropskog prava i koji uživaju ugled objektivne i nepristrasne ličnosti. Sa zadovoljstvom na kraju mogu da kažem da je predloženi kandidat više nego stručan i kvalifikovan za obavljanje ove dužnosti. Njegova lična i radna biografija su primer visokih poslovnih, stručnih i moralnih kvaliteta kadrova koje Vlada Republike Srbije bira na odgovorne državne funkcije. Očekujem da doprinese, naravno, ukoliko bude izabran, na najbolji mogući način politici Vlade Republike Srbije, politici stalnog unapređenja uslova života i rada naših sugrađana. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Bogatinoviću. Reč ima Milan Ljubić. Nije prisutan. Sada reč ima Studenka Stojanović. Izvolite, gospođo Stojanović.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, čuli smo detalje o proceduri izbora predsednika i članova Komisije za zaštitu konkurencije od ovlašćenog predstavnika Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku, odnosno od koleginice Petrović, i kao član ovog odbora bih istakla da je Odbor vrlo pažljivo razmatrao prijave kandidata i da smo na osnovu razgovora koji smo obavili sa kandidatima, po mom mišljenju, doneli dobru odluku. Nesporno je da su kandidati bili vrlo kvalitetni, a ono što je bilo presudno prilikom izjašnjavanja o izboru kandidata, osim dobrih kvalifikacija prijavljenih bila je vizija kandidata za unapređenje rada same Komisije za zaštitu konkurencije. Dakle, kod većine članova Odbora, što se i pokazalo prilikom izglasavanja, preovladali su kandidati koji su prilikom intervjua pokazali odlično poznavanje delokruga rada same komisije, njenog funkcionisanja, ali pre svega su izneli jako dobre intencije i smernice za jačanje i unapređenje rada Komisije za zaštitu konkurencije. Predsednik i članovi Komisije biraju se, kao što smo čuli i od kolege Bogatinovića, iz redova uglednih stručnjaka iz oblasti prava i ekonomije koji iza sebe imaju minimum 10 godina relevantnog radnog i stručnog iskustva, imaju ostvarene značajne i priznate radove ili praksu u ovoj oblasti. Moram reći u svoje lično ime da sam jako prijatno iznenađena kompetencijama izabranih članova Komisije, kao i predsednika ove Komisije, jer njihove biografije su zaista impozantne i zaista očekujem od ovog sastava da nadmaši prethodni koji jeste dobro radio, bio je uspešan u svom radu. Utoliko će ovom sastavu biti teže da napravi vidljiv napredak u ovoj oblasti. Međutim, zato smo i birali najbolje među njima, one koje su dorasli izazovu da sa jednom novom energijom uđu u sprovođenje aktivnosti komisije. Konkurencija kao jedan od osnovnih principa tržišne ekonomije podrazumeva nadmetanje poslovnih subjekata radi boljeg pozicioniranja na tržištu i uvećanja sopstvene ekonomske efikasnosti. Zaštita konkurencije i stvaranje tzv. fer tržišne utakmice je višestruko korisna kako za privredu tako i za građane kao korisnike određenih usluga, odnosno dobara. Kompanije često nisu svesne da određenim antikonkurentskim odlukama i potezima na tržištu krše Zakon o zaštiti konkurencije. U tim slučajevima se protiv njih pokreće postupak pred Komisijom za zaštitu konkurencije. Delovanjem ove komisije obezbeđuje se unapređenje ekonomske efikasnosti tržišnih aktera čime se blagotvorno deluje na privredni rast i produktivnost samih učesnika na tržištu. Takmičenje ponuđača na tržištu pak generalno utiče na formiranje nižih cena, kvalitetnih i raznovrsnijih dobara i usluga, što predstavlja, naravno, veće zadovoljstvo za krajnje potrošače a utiče i na povećanje proizvodnje, odnosno stvaranje održivih radnih mesta. Zbog važnosti ove oblasti od kandidata koje smo kao Odbor predložili Narodnoj skupštini, a koje će kolege u danu za glasanje, nadam se, podržati očekujemo vidljiv pomak u sprovođenju politike konkurentnosti naravno u onom delu koji je u nadležnosti ove komisije. Zahvaljujem na pažnji.
Hvala gospođo Stojanović. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Snežana Petrović. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Drage koleginice i kolege, evo nas na kraju današnje rasprave i dozvolite mi da izrazim jedno zadovoljstvo zbog konstruktivne, a opet različite, rasprave koja je doprinela da danas potvrdimo mogu reći, sve u svemu, potvrđuju se odluke Odbora. Zahvaljujem i koleginicama i kolegama članovima Odbora koji su uzeli učešća u današnjoj raspravi i time potvrdili svoju aktivnu ulogu i rad u Odboru tokom sprovođenja ove procedure javnog konkursa. Čuli ste da smo birali i da nam nije bilo lako da od velikog broja dobrih kandidata izaberemo najbolje ali, eto, pojedinačnim glasanjem, skupom broja glasova utvrdili smo listu. Duboko verujem da će predloženi kandidati dati dobre rezultate. Oni imaju stvorene temelje, imaju doduše i visok standard i biće im dosta teško da lestvicu kvaliteta rada i vrednosti dignu, ali s obzirom da su sveža krv, neopterećena a da su stručni ljudi verujem da će to moći. Moram da vam kažem da je Komisija za zaštitu konkurencije relativno mlado telo, osnovana 2005, počela sa radom 2006. godine, upravo je trećem predsedniku i članovima treći mandat se upravo završio i mogu reći da im nije bilo lako da u svom delovanju postignu najbolje moguće rezultate, jer kada imate jedno mlado telo treba da stvorite sve potrebne okvire, to su institucionalni, zakonodavni, kadrovski, da pokrijete sve sektore na tržištu, učesnike na tržištu, to prosto, kako da vam kažem, nije moguće sve odjednom. Moraju da se postave određeni prioriteti i mislim da je dosadašnja komisija to solidno radila i svodila te stvari na jedan dobar nivo da ostavi dobre rezultate i dobar temelj budućem sazivu, odnosno novopredloženom predsedniku i članovima Saveta. Moram da vam kažem da je ova naša Komisija za zaštitu konkurencije, iako postoji svega 13 godina, stekla veliki međunarodni ugled i priznanje i u tom smislu mislim da to treba da poštujemo i da utičemo mi kao narodni poslanici da taj njen kvalitet u radu raste i dalje. Ovo je dobra prilika da se zahvalim na saradnji dosadašnjem predsedniku i članovima Saveta komisije za konkurenciju i da ujedno pred predložene kandidate još jednom stavim činjenicu da je naša država opredeljena na tržišnu privredu i modernu ekonomsku politiku i da razvoj politike zaštite konkurencije predstavlja jedan od važnih stubova ekonomske reforme. Pojave na našem tržištu ukazuju da rad na zaštiti konkurencije mora biti konstantan, a stvaranje i zaštita fer tržišnih uslova mora se unapređivati. Da prostora za unapređivanje ima vidi se iz izveštaja Udruženja za zaštitu potrošača, posebno kada je reč o kvalitetu, cenama i asortimanu proizvoda i usluga na domaćem tržištu. Prema statističkim podacima o kretanju cena u poslednjih deset godina imamo segment proizvoda i usluga čije su cene u opadanju, što su pokazatelji zdrave konkurencije koja je dovela do relativnog porasta standarda stanovništva, odnosno do porasta kupovne moći u Srbiji i mi dajemo snažnu podršku komisiji da nastavi sa aktivnostima u tom pravcu kako bi cene i u drugim segmentima opale. Ovo naročito ističem uoči izbora predloženih kandidata i skoro donošenje novog Zakona o zaštiti konkurencije. Ohrabrujemo Komisiju da u skladu sa svojim kapacitetima i instrumentima kojima raspolaže nastavi neumorno da radi na unapređenju konkurencije i stvaranju uslova za fer tržišnu utakmicu beskompromisnom borbom protiv kartela i svake zloupotrebe dominantnog položaja kao i zloupotrebe monopola. Dakle, monopol nije zabranjen, ali su zabranjene zloupotrebe monopola i svih drugih oblika povrede konkurencije. Komisija za zaštitu konkurencije može biti sigurna da u Narodnoj skupštini ima partnera i podrška aktivnostima koje doprinose podizanju nivoa znanja i razumevanja značaja konkurencije i prava i politike zaštite konkurencije. Pored toga Odbor stoji Komisiji na raspolaganju kada su u pitanju aktivnosti na unapređenju saradnji i komplementarnog delovanja sa svim drugim relevantnim institucijama u državi, privrednim i organizacijama civilnog društva kao i akademskom zajednicom, u nastojanjima da visokom stručnošću, transparentnim radom i posvećenošću svojim postupanjima utiče na stvaranje što pozitivnijeg privrednog ambijenta u kome ima mesta za sve ozbiljne vredne i efikasne privrednike investitore. U segmentu svojih nadležnosti komisija treba da gradi tu instituciju na način koji će obezbediti što pravednije uslove u svim sektorima, na celokupnom tržištu Republike Srbije i bolji život svih građana naše zemlje. Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, pozivam vas da u danu za glasanje usvojimo ove predloge i damo novu šansu predloženim kandidatima da unaprede položaj Komisije za zaštitu konkurencije, odnosno da kao dobri regulatori tržišta omoguće zdravu konkurenciju, pad cena proizvoda i usluga na našem tržištu, a našim građanima bolji standard, bolji život i niže cene. Hvala vam.
Hvala, gospođo Petrović. Saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima akata iz tačka od 8. do 10. dnevnog reda. Prelazimo na 11. tačku dnevnog reda – Predlog odluke o izboru člana Saveta guvernera NBS. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika u skladu sa članom 96. stav 4. Poslovnika. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izboru člana Saveta guvernera NBS. Da li predstavnik predlagača potpredsednik Narodne skupštine, Veroljub Arsić, želi reč? Izvolite.
Zahvaljujem, kolega Marinkoviću. Imao pred nama jedan predlog Odbora za finansije, tiče se izborne nadležnosti Narodne skupštine na predlog nadležnog radnog tela Skupštine Srbije, Narodne skupštine Republike Srbije zaduženog za poslove finansija, reč je o izboru jednog člana Saveta NBS. Uvek kada se postavi pitanje oko same NBS pravi se jedna, mogu da kažem, misterija oko toga šta u svari radi NBS. Najveći broj naših građana smatra da NBS jedinu nadležnost koju ima jeste da određuje kurs dinara. Međutim, ja se sa tim ne bi nikako mogao složiti. Nadležnosti NBS i njen značaj u ekonomskom sistemu Republike Srbije u skladu sa našim Ustavom i drugim zakonima mnogo je značajniji i bitniji. Sam posao Saveta, između ostalog, sad dolazimo i do nadležnosti samoga Saveta, utvrđuje režim kursa dinara na predlog izvršnog odbora uz saglasnost Vlade. Mi smo se odlučili da nemamo fiksni kurs dinara, već da imamo tzv. plivajući ili fruktualni kurs, što se pokazalo u proteklih nekoliko godina kao jako dobro za našu privredu. Donosi strategiju upravljanja deviznim rezervama na predlog izvršnog odbora. Takođe, jako je bitno gde NBS drži svoje devizne rezerve, koje uslove moraju da ispunjavaju banke kod kojih se deponuju naše devizne rezerve i kakav je način aktiviranja tih deviznih rezervi, ukoliko NBS proceni da su nam potrebne, odlučuje o članstvu međunarodne i finansijske organizacije ili instituciji, donosi finansijski plan NBS, usvaja godišnji finansijski izveštaj NBS, o tome čak i mi na Odboru za finansije raspravljamo. Odbor za finansije doneo je odluku da predloži, odnosno da obnovi mandat gospodinu Nikoli Martinoviću. Jedan od razloga jeste i što je NBS u proteklih nekoliko godina imala jako dobre rezultate. Prvo moram da skrenem pažnju da sve one mere fiskalne konsolidacije koje je sprovodila Vlada Republike Srbije na čelu sa Aleksandrom Vučićem, bile bi znatno otežane da nije bilo Centralne banke, odnosno NBS koja je na određen način podržavala mere fiskalne konsolidacije koje je Vlada Republike Srbije sprovodila i to u nekoliko pravaca. Jedan od pravaca je kontrola finansijskog tržišta, određivanje vrednosti kapitala na finansijskom tržištu, procene NBS kakva će biti inflacija i naravno ono što najviše interesuje naše građane i privredu, kakav bi bio kurs dinara. Narodna banka je zajedno sa Vladom Republike Srbije pronašla tu, mogu da kažem, jednu meru kako treba da se ponaša u tim okolnostima i na taj način je podržala i skratila na određen način same mere fiskalne konsolidacije i sada imamo jednu situaciju da možemo da kažemo da Republike Srbija svoje tekuće troškove pokriva iz realnih prihoda, onih koji su ostvarivi, ne od kredita na međunarodnom ili domaćem tržištu, i svakako da Narodna banka i njen Savet imaju zaslugu u tome pa je to bio razlog i odlučujući razlog zašto je Odbor za finansije doneo odluku da predloži Narodnoj skupštini starog, odnosno kandidata Nikolu Martinovića za člana Saveta, odnosno da nastavi da obavlja ovu funkciju. Imajući sve to u vidu, poslanička grupa SNS u danu za glasanje podržaće ovaj predlog Odbora za finansije zato što onu ekipu i one rezultate koje ima NBS iza sebe ne želimo da zaboravimo, već naprotiv nadamo se još boljim rezultatima u budućnosti i sigurno je da će gospodin Nikola Martinović zajedno sa guvernerom i ostalim članovima Saveta NBS da da svoj doprinos.
Hvala gospodine Arsiću. Da li se neko od predstavnika, odnosno predsednika poslaničkih grupa javlja za reč. Reč ima gospodin Milorad Mirčić. Izvolite.
Dame i gospodo mi ovde imamo predlog za izbor člana Saveta guvernera NBS i to u svakom slučaju na neki način može se svrstati pod rutinski posao koji treba da uradi Narodna skupština, jer to je predlog koji potiče od poslaničke grupe SNS, a bio je na Odboru za finansije, dobio je većinu, tako da Skupština na osnovu sastava i broja poslanika bi trebala da potvrdi ono što je i izglasano na Odboru za finansije. Ima jedan detalj koji treba javnost da zna kada je u pitanju kandidatura, svaka poslanička grupa ima pravo da kandiduje za ovo mesto konkretno govorim o članu Saveta guvernera NBS i mi koji smo članovi Odbora za finansije, u jednom trenutku smo se našli zatečeni. Naime, kako je to u zvaničnom predlogu stajalo, poslanička grupa SNS je predložila dotičnog kandidata koji je do tada vršio istu tu funkciju i bio je član Saveta guvernera, a u ranijem periodu je bio član Saveta guvernera i kao što priroda stvari nalaže da se razgovara sa kandidatima, postavljana su pitanja šta je bilo interesantno. Interesantno je bilo što je u prethodnom periodu taj član bio predložen od strane SPS, a sada dolazi od poslaničke grupe, od poslaničke grupe SPS u prethodnom mandatu govorim da bi bio jasan, a sada tog istog kandidata predlaže SNS. Na pitanje kako sam kandidat gleda na takve stvari da dve različite političke opcije kako se to predstavlja u javnosti, ideološki i u svakom pogledu, da predlože istog kandidata ili da se slože oko toga, on je rekao, njega je predložila kabinet guvernera Narodne banke, što je prosto za neverovati. Zašto ovo govorim do detalja, ne iz razloga da bi ulazili u bilo kakvu raspravu, nego da javnost zna da postoji još jedna institucija, uslovno rečeno, koja može da predloži, a da je zvanično potpisana jedna poslanička grupa, što je malo čudno. Da li se slažete? Ipak je poslanička grupa nešto što bi trebalo logikom stvari da bude iznad kabineta guvernera ili kabineta predsednika Vlade ili bilo kog šefa kabineta. Mi srpski radikali govorimo sve ono što je bitno za javnost da zna, iz prostog razloga što ovo mesto i funkcija člana Saveta guvernera nije ni malo za potcenjivanje, veoma je značajna ta funkcija. Znate, na tim mestima, uvek su se nalazili ljudi koji imaju ogromno iskustvo, ogromno znanje, što ne umanjuje i jedno i drugo kod dotičnog kandidata, ali je dosta čudno, imajući u vidu da i ovlašćenja Saveta guvernera nisu tako mala. Naravno, najvećim delom oni na predlog izvršnog odbora i guvernera donose odluke, ali ima jedna veoma bitna odredba o ovom zakonu, gde Savet guvernera može da pokrene inicijativu za smenu guvernera, što je veoma značajno. Zašto ovo navodim kao primer? Da bi ljudi shvatili. Ako kabinet guvernera predloži nekoga za člana Saveta guvernera, a taj bi sutra trebalo da dođe na osnovu zakonskih odredbi u situaciju da raspravi ili da pokrene inicijativu za smenu guvernera, zamislite kakav će to odnos da bude i kako će se ponašati taj čovek koga je kabinet guvernera predložio. To je malo u suprotnosti sa samostalnošću u odlučivanju člana Saveta guvernera, bez obzira ko šta mislio. Za nas srpske radikale malo je čudno, ponovo vam kažem, ne ulazeći u kvalitete i sve ono što poseduje i jedan i drugi kandidat koji su bili pred Odborom. Bilo je tu, istine radi nekih primedbi, ali one su bile, što bi se to moderno reklo, modernim jezikom u ofu, pa je bilo i nekih drugih kandidata, koje da se znalo da predlaže kabinet guvernera, mogli smo da predložimo čoveka koji ima ogromno iskustvo, čovek koji se dokazao, potvrdio se u bankarskim poslovima, poslovima finansija, a to je Života Mihajlović, bivši generalni direktor već pomenute Vojvođanske banke i to je kolega, član Odbora iz PUPS, rekao što je po meni potpuno racionalan predlog, jer godine života, trenutni status nije prepreka da bude član Saveta guvernera i ovaj kandidat je u više navrata biran, bili su različiti predlagači, ali moglo se, da se znalo da se ide ka tome da može i kabinet guvernera, mogla je poslanička grupa da predloži još jednog kandidata, da razgovaramo i da imamo kvalitetnog kandidata. Ne znam kako bi mi iz SRS u tom slučaju postupili, ali to je sada nebitno za ovu raspravu. Ovde imamo jednu instituciju koja je najznačajnija u ovom trenutku za Srbiju, a to je NBS. I sve ovo što je rečeno malopre, to stoji kao nepobitna činjenica. Ali, mi to gledamo iz drugog ugla. Mi gledamo iz ugla da je nama NBS postala najprofitabilnija firma u Srbiji, što je malo, morate se složiti čudno. Kada pogledate budžet za ovu godinu, videćete da najveći iznos na ime budžetskih sredstava, uplatila je NBS. Postoje tu podaci koji su tačni, da je najveća devizna rezerva, da je najstabilniji dinar, da su cene stabilne, inflacija, ne menja se, i to je tačno. Najveće su devizne rezerve, ali pri tome nemojte gubiti iz vida da su te devizne rezerve dobrim delom nastale iz tzv. doznaka. Te devizne rezerve su nastale iz svih ovih ulaganja investitora koji donose devize, menjaju ih za dinare i to se koristi tako što se povećavaju devizne rezerve. Ima tu logike stvari. Kada je stabilna privreda, kada je stabilna ekonomija i finansije, onda nije zgoreg da se povećavaju devizne rezerve. Devizne rezerve inače, na osnovu zakona, kako je to i malo pre rekao kolega, one mogu da se, po preporuci, to radi Savet guvernera Narodne banke, one mogu da se deponuju ili čuvaju u nekim bankama za koje se odluči izvršni odbor, odnosno guverner Narodne banke, uz saglasnost, naravno, sa Vladom, a u tome učestvuje i Savet guvernera. Imali smo situaciju da je to bilo deponovano u Nemačkoj, u nemačkoj banci. Posle toga, kada je obelodanjeno da je ta banka u ne malim finansijskim problemima, nemamo neku informaciju šta je sa tim deviznim rezervama, osim nekog opšteg mesta - nemojte vi da brinete, misleći na nas iz opozicije, jer to valjda nije naš posao, nisu to naše pare, to je neka privatna imovina ili neko preče pravo da vlast samo brine o tome gde su devizne rezerve i niko više ne može da zna o tome. Kao da je to najveća državna tajna gde su devizne rezerve deponovane i kakva je sudbina. Niko to ne zna. Javnost nije obaveštena. Samo je rečeno - nemojte da brinete. Što bi rekli - koga su zmije, taj se i guštera boji. Imamo mi ta iskustva još od ranije, pogotovo kada su u pitanju devizne rezerve. Setite se kad dođe ona "buldožer revolucija", oni proevropski finansijski stručnjaci, pa se naknadno saznalo da su devizne rezerve ove države Srbije korišćene u ono vreme u privatne svrhe. Onda se spomenu neki Vojin Lazarević, Vuk Hamović, Miroljub Labus, Mlađan Dinkić, itd, itd. Ali, to je sve naknadno. O tome se radi. Mora javnost, to što vi smatrate da mi ne bi trebali da znamo, mora javnost da zna potpunu istinu. Drugo, gospodo, na ime doznaka godišnje u proseku u Srbiju se sliva oko četiri milijarde evra, u protivrednosti. To nije zanemarljivo, imajući u vidu da je ukupan fond devizne štednje devet milijardi evra, plus četiri milijarde, to je 13 milijardi, plus 13 milijardi devizne rezerve, to je 26 milijarde, i obavezne devizne rezerve koje su oko dve i po milijarde, to je, bogami, pozamašan kapital. Ali, priroda i suština nastanka tog kapitala mora ipak malo da zasluži pažnju. Nije to kapital koji je većim delom steknut tako što se razvila privreda, pa od profita koji privreda zaradi, to se uplaćuje ili na račun onoga što se izvozi, pa se onda ostvaruje devizni priliv, pa taj devizni priliv, po prirodi stvari, on se prodaje bankama odnosno Narodnoj banci Srbije, a Narodna banka Srbije daje protivdinarsku vrednost. To bi bila logika stvari i ekonomska zakonitost. Ali, ovde mi imamo zabeležen manji izvoz nego što je uvoz. I kako to onda da tumačite? Znači, moglo bi se improvizovati i reći da je to sve veštački, stvara se slika da je država veoma stabilna zato što su devizne rezerve 13 milijardi. To može da znači. Može da znači da je to dovoljno sredstava da država može otprilike godinu dana da funkcioniše ako dođe do, ne daj bože, nekih nepredvidivih okolnosti. Te nepredvidive okolnosti, ako dođe, ne daj bože, to tek neće niko moći da raspolaže sa tim. Ne daj bože da dođe do toga. To objašnjenje može da služi da bi narod imao neki imperativ kako to može biti mnogo komplikovanija situacija nego što je sad. Ali, ova nacija ima iskustva kada se uvode sankcije. To je trenutak ili potez kada se blokiraju sva raspoloživa sredstva koja se nalaze u inostranstvu. I to smo videli kako se to radi. Valjda je svakom jasno da ne bi niko normalan poželeo ponovo da bude sistem Kipra itd, itd. Mi imamo potpuno ogoljenu situaciju i mi koristimo ovu priliku kada govorimo o jednom delu, jednom segmentu Narodne banke Srbije, da govorimo upravo o stanju, o našem viđenju funkcionisanja Narodne banke Srbije i šta ona sad u ovom trenutku predstavlja. To je tačno. Dinar je stabilan. Mala su odstupanja. Čak, zabeležen je jedan nonsens. Kod nas je zabeležen pad evra u odnosu na dinar. Svugde u Evropi, u svetu, dolazi do obrnutih procesa, da domaća valuta pada u odnosu na evro. Kod nas samo evro pada u odnosu na domaću valutu. Šta običan čovek, prosečan, razmišlja? Kakav je onda problem da uzmemo dinar, da odemo u inostranstvo i taj dinar zamenimo za taj slab evro? Kakav je tu problem? Ima jedan problem. Nije tehničke prirode, jer je suštinske prirode. To je za domaću upotrebu. Kad se pojavite u Austriji, u Nemačkoj, pa i u Grčkoj, i u Bugarskoj, vama će reći - sigurno je toliki kurs, ali, žao nam je, mi nismo usvojili tu monetarnu politiku vaše Vlade, odnosno vaše banke. Tako da se to brzo isproverava. Da je to toliko stabilno, da je to toliko jako, da su te liste nešto što je pouzdano, najmanji problem bi bio da stavite dinare, domaću valutu, idete pevajući, jer svakog dana, ako ne pada kurs evra u odnosu na dinar, onda su tu negde, izjednačeni. Podsećanja radi, što se kaže - za nauk pametnima, imali smo mi to kada je došao Avramović i rekao - odnos dinara i marke je jedan naprema jedan. To je bio period kada je bilo opšte nacionalno oduševljenje. Koliko je trajalo? Trajalo je taman onoliko koliko se trebalo isprazniti slamarice tamo gde su ljudi ostavljali pare, ostavljali devize za ne daj Bože, za najgore dane. U Srbiji je to tradicija, a i u mnogim drugim zemljama - ostavi, skloni, bez obzira koliko je stabilna valuta, bez obzira koliko treba verovati tim bankama, pogotovo kad su strane, uvek se u Srbiji to odvoji za ne daj Bože. Avramović je znao, i oni koji su tada uvodili koliko se nalazi deviza unutar Srbije kod domaćinstava. Procena, i dan danas je da je najmanje tri milijarde evra u Srbiji smešteno na taj način. Lako se to proveri, pogotovo kada je došlo do zamene marke u evro. To se lako proverilo gde se nalazi svaka novčanica. Novčanica ima svoj serijski broj. On se stavlja zato da bi mogli na osnovu tog broja da utvrde gde se nalazi ta novčanica. Oko tri milijarde. I, šta je najbolji recept? Najbolji recept je stabilan kurs, a u međuvremenu počinjete da menjate cene. Evo, sad je najava, pored ovih svih povećanja, da će se menjati cena nafte. Ne širim priču, nego samo slikovito prikazujemo da bi ljudima bilo jasno. Šta to podrazumeva? To podrazumeva lančanu reakciju. Naravno, ima onih ekonomista, onih stručnjaka, eksperata koji kažu da cena energenta ne može uopšte da utiče na ostale cene, koji kažu da pri povećanju cene energenata ne može da dođe do inflacije, ne može da dođe do značajnijih pomeranja. Ima takvih ekonomista. Ne kažemo mi da nema. Naravno, mi to ne osporavamo. Njihovo ubeđenje, njihovu teoriju i tezu ne osporavamo. Malo imaju problema kada ju u pitanju utvrđivanje tih kriterijuma na nekom svetskom ili evropskom nivou, ali ja se nadam da će oni to lično prevazići, jer njihovo znanje i pamet prevazilazi okvire Srbije, pogotovo prostora u kojima se mi nalazimo. Oni će brzo ubediti da povećanje cene energenata ne utiče uopšte na povećanje ostalih cena. To je njihova logika. Međutim, mi srpski radikali ne želimo se ubeđivati, ali ne prihvatamo tu logiku stvari, jer je ona protiv svake logike i onda ćete videti kako se to polako pomeraju i sve cene, pomeranje cena uz održavanje plate, neću da kažem na najnižem nivou, ali tačno na nivou za preživljavanje. Da bi platili dažbine, obaveze prema državi, moraće ljudi iz slamarica da izvlače. Pogotovo kada dođe kraj godine, plaćaju se porezi, izvlači se ono što je ostavljane u slamarici, popularno rečeno, da bi se izmirilo prema državi. U slučaju da se ne izmiri, znate kako ta ide priča? Na kraju se završava sa izvršiteljima. Osećam da je ovde nekima ovo malo i neprijatno zato što bi oni najradije da mi srpski radikali, kao opozicija, počnemo da hvalimo tu samoubilačku ekonomsku politiku koja se vodi u Srbiji, a zasniva se na tome da je to šarena laža. Uđete u cirkus, u šatru i kad vidite sve one mađioničare, vama je lepo. Međutim, morate izaći iz te šatre. Mi ne želimo da doživimo tu surovu realnost. Razumem te kolege koji na ovaj ili na onaj način, artikulisano ili neartikulisano reaguju. Njih boli briga. Najviše bih voleo da se konkretno sa pojedincima menjam za glavu, pa da stavim njihovu glavu, da se odmorim od svega ovoga. Na neki način možda bih imao i perspektivu da budem eksponat na Medicinskom fakultetu, jer to je život čoveka u poznim godinama bez grama mozga. Ali, da se mi ne bavimo drugima, da pričamo o onome što je suština. Suština je da moramo ozbiljno da shvatimo sva ova upozorenja koja u poslednje vreme stižu, gde nas ubeđuju da je nemoguće da se Srbiji uvedu sankcije. Nemojte da se igramo sa tim. Veoma, veoma je moguće, jer oni koji dovode na vlast, oni koji vas finansiraju, oni određuju kako će da funkcioniše ta vlast. Oni imaju svoje ciljeve. To što vi mislite, to slikovito izgleda kao kad uđe amater, običan čovek u ring sa bokserom teške kategorije, profesionalcem. Tuče ga onoliko koliko mu taj profesionalac dozvoljava. Kada će doživeti nokaut? Pa, kada profesionalcu i tome ko je po prirodi stvari jači, kada mu prekipi, što bi se reklo, i onda završi taj meč. Tako je i igra sa Amerikancima. Isto će tako da bude. Prema tome, sve ove priče koje su vezane za velike devizne rezerve, one mogu da služe kao primer, ali da se većim delom zasnivaju na realnosti.
Hvala, gospodine Mirčiću. Sada reč ima gospodin Veroljub Arsić. Izvolite. (Milorad Mirčić: Po kom osnovu?)
Pa, glasali ste da budem predlagač, kolega Mirčiću. Kolega Mirčiću, 2012. godine bile su izmene i dopune Zakona o Narodnoj banci. Voleo bih da ste tada bili ovde u Narodnoj skupštini… (Milorad Mirčić: Nisam zbog tebe bio.) Da ste prisustvovali donošenju tog zakona, verovatno neke stavove i neka mišljenja koja danas imate, da ste bili prisutni, ne bi ih danas iznosili, verovatno ste sa tim ne bi ni slagali, jer kada je menjan Zakon o Narodnoj banci, prva stvar od ovih iz bivšeg režima bila je da će Republici Srbiji biti uvedene sankcije, a druga stvar je bila da će Narodna banka čim se usvoji Zakon da počne da štampa dinare i napravi hiperinflaciju u Republici Srbiji. To je bilo 2012. godine. Možete to da proverite uvidom u stenografske beleške. Sada upravo dolazimo do one suštine problema, da vas razuverim u vezi vaših strahova. Imate pravo da brinete gde su devizne rezerve, imate pravo da brinete o svakom dinaru koji građani Republike Srbije daju na raspolaganje Vladi Republike Srbije, ali ajmo da malo izađemo iz oblasti isključive politike, pa nekako da napravimo neku, ako je moguće, simbiozu politike i struke. Prvo ste spomenuli da je NBS jedno od najprofitabilnijih preduzeća. Bili ste poslanik i tada kada je ovde gomila iz bivšeg režima skakala po klupama zato što je po nekom knjigovodstvenom računu, u skladu sa Zakonom o međunarodnom računovodstvu i standardima, Narodna banka iskazala gubitak. Kad kažem knjigovodstveni gubitak, to znači da su obračunske jedinice kojima raspolaže Narodna banka isključivo dinarske i da se devizne rezerve kojima raspolaže Naroda banka prilikom sastavljanja završnog računa menjaju u dinare, pa ako ste imali 13, 14 milijardi evra deviznih rezervi, pa evro u odnosu na dinar padne samo jedan dinar, vi automatski imate 13, 14 milijardi dinara gubitka. Oni su tada skakutali tu, radujući se tome zato što Narodna banka, eto, ima gubitak. A da li znate kako bi bila pozitivna? Da evro skoči u odnosu na dinar, dinar ili dva po jednom evru, pa imate od 13 do 26 milijardi evra pozitivan račun Narodne banke. E takve su rezultate oni pravili do 2012. godine. Narodna banka ne zarađuje na kursu dinara, to odmah da raščistimo. Ona ima svoje prihode koji su utvrđeni Zakonom o Narodnoj banci, baš po ovom istom zakonu po kome i biramo člana Saveta i postoji više prihoda. Jedan je i taj što pruža bankama određene usluge po pitanju platnog prometa, deponovanjem sredstava banaka, zaduženje domaćih banaka kod NBS. To je ta čuvena referentna kamatna stopa itd. Dakle, sve su to prihodi Narodne banke, ali u jednom moramo da se složimo – Narodna banka nije korisnik budžeta Republike Srbije i budžetskih sredstava Republike Srbije i tu se potpuno slažem i ne bi bilo dobro da jeste. Ali, da biste znali šta su ovi iz bivšeg režima radili do 2012. godine dok smo se mi bavili sami sobom kao opozicija, sećate se tog perioda, u to sam potpuno siguran, oni su štampali novac na dva načina i to je taj Savet guvernera odobravao. Na sličan način bira Narodna skupština i ovaj Savet guvernera, samo sada nije 2008, 2009, 2010, 2011. godina, sada je 2019. godina. Šta su napravili tada kao situaciju? Napravili su jedan svojevrstan „perpetum mobile“ sa poslovnim bankama, to su sve ove i domaće i strane. Možemo da ih nazovemo „zlim bankama“. Sećate se najobičnijeg dinarskog kredita koji je koštao između 35 i 45% na godišnjem nivou? Voleo bih da mi neko od kolega poslanika kaže, nema ovih iz bivšeg režima, evo pitam vas, kolega Mirčiću – gde je završavalo tih 35 do 45% kamate na godišnjem nivou po kojima su se zaduživali privreda i stanovništvo? Mislite da je završavalo u deviznim rezervama? Evo ja tvrdim da nije. Završavalo je po egzotičnim destinacijama, to je sada onaj mali deo što vraća ovaj Bastać, što su ga uhvatili na aerodromu, to je samo mali deo, a devizne rezerve su se smanjivale. Da vas podsetim ili da vas pitam – slažete li se da je to red veličine oko 4,5 milijarde evra za četiri godine da je prodato deviznih rezervi da bi se stabilizovao kurs dinara, koji je sa 78 dinara avgusta meseca 2008. godine narastao do 5. avgusta 2012. godine na 119,80 dinara? Toliko je narastao. Ko je za to najviše kriv? Možemo da kažemo poslovne banke, a zašto? Pa, dozvolila im Narodna banka tada, zašto su oni krivi? Da krivimo Narodnu banku? Zašto, bila je samo na politici ovih iz bivšeg režima? Šta smo dobili kao posledicu? Potpuni raspad sistema. Prvo, stanovništvo više nije moglo da vraća te kredite. Kad stanovništvo ne može da vraća kredite sledeća je privreda. Kad privreda ne može da vraća kredite sledeća je država. E, tim putem su nas vodili. E sad, ako više nismo na tom putu koji je išao u jednu potpunu propast i kada je Srbija sada, što se tiče njenih i javnih finansija i makroekonomske i monetarne sigurnosti, na daleko zavidnijem nivou, ja vas ubeđujem da vaša briga treba da bude manja nego što je bila 2011, 2012. godine kada ste se bavili Tomislavom Nikolićem i Aleksandrom Vučićem. (Milorad Mirčić: Jel to važnije, pitam?) To što dobacujete, u svakom slučaju nije lepo, ali dobro. Time ste se bavili a sadašnji guverner se bavi ovim problemima koji je čekao Republiku Srbiju ili SNS, kada dođe na vlast. Još uvek postoji jedna velika nepoznanica, gde su završavali tako enormni iznosi koji su poslovne banke naplaćivale po osnovu raznih kredita? Imali ste sledeću situaciju da možete da uzmete i devizni kredit sa nešto nižom kamatom, ali onda nekako Narodna banka naštampa dovoljno dinara da padne kurs dinara u odnosu na evro, pa vratite više. Ja pričam sve o činjenicama, samo podsećam građane kako je to izgledalo do 2012. godine, pa u jednom danu nacionalna valuta je gubila dinar i po-dva od svoje vrednosti, pa su prodavane devizne rezerve i tad nije bilo pitanje gde su deponovane devizne rezerve, nego da li ih imamo dovoljno da izdržimo špekulacije koje je doneo bivši režim, sada već na čelu sa Draganom Đilasom, a tada se švrćkao po celom svetu opet od tih istih deviza Vuk Jeremić plaćao najskuplje hotele, a u međuvremenu je blizu 400.000 ljudi ostalo bez posla. Ja i volim da se dotaknemo oko te priče kako se to naše devizne rezerve uvećavaju i koliko je učešće doznaka u njima. Priznajem, kreće se iz godine u godinu od tri i po do četiri i po milijarde evra, ali kolega Mirčiću, pa to je bilo i 2010. godine i 2011. godine. Zašto tada kurs dinara nije bio stabilan? Zašto je tada bila inflacija veća, ja mislim sedam ili osam puta veća nego danas? Zato što se nije rukovodilo državom na odgovoran način. To je bio problem. Možemo i oko toga da polemišemo šta je naš bruto uvoz, šta je naš bruto izvoz ili neto, sve jedno mi je, možemo da polemišemo, ali ono što je činjenica jeste da se u nominalnom smislu razlika između izvoza i uvoza smanjuje iz godine u godinu zato što kao i svaka odgovorna vlast znamo da te devizne rezerve dobijene po osnovu doznaka neće večito da traju. Hoćemo da zasnivamo poslovanje svoje države na ekonomskim, tačnim politikama i na duge staze. E sad, možemo i oko toga da polemišemo šta su to naši, da kažem, strani investitori koji eto poboljšavaju stanje u našim deviznim rezervama zato što dolaze ovde, kupuju opremu u inostranstvu, pa tu istu opremu uvoze u Srbiju, pa otpočinju neku delatnost, pa zar ti strani investitori nisu bili zli do pre nekih par sati? Sada od jednom su dobri. E sad, ako kupuju opremu, pa to je ranije bio zločin. Sada kada kupuju, dovoze u Srbiju, znate to su rezultati koji uopšte ne treba da se pripišu ni Vladi Republike Srbije, ni predsedniku Republike Srbije Aleksandru Vučiću, ni NBS. To su, eto, slučajno napravljene sve te okolnosti na osnovu kojih imamo jednu danas ovakvu ekonomsku situaciju koju imamo. Ja ne mogu da se složim sa tim i samo pokazuje koliko je vođenje države, vođenje ekonomske politike države, vođenje politike koja ima i nadležnosti koje ima Centralna banka su jako značajni, jako komplikovani. Oni koji o tome nemaju pojma, oni se bave sledećim stvarima – bave se kakva je frizura guverneru, kolika mu je plata, kako je ovo, kako je ono. Niko neće da pogleda istini u oči koji su rezultati tih organa. Znate šta? Narod je već pokazao i na izborima i 2014, 2016, 2017. godine, pokazaće i 2020. godine da njih briga oko frizure za njih nije bitna, briga oko plate drugih nije bitna. Njima je bitno da vide da se u Republici Srbiji danas živi malo bolje nego juče i znaju da će sutra malo bolje da se živi nego danas. Oni koji na to zatvaraju oči, imaju veliki problem zato što će proći vreme dok konačno shvate da sve ovo što radi i Aleksandar Vučić, Jorgovanka Tabaković i Ana Brnabić u krajnjem slučaju je dobro i za njih i za njihove porodice.
Hvala, gospodine Arsiću. Reč ima Milorad Mirčić. Pravo na repliku. Izvolite.
Ne bih da raspravljamo o nekim detaljima koje je naveo kolega, ali samo istine radi, često se ovde spominje prošli period kada su kamate bile enormno visoke u odnosu na sadašnju kamatu. Nemojte gubiti iz vida, gospodo, da su recimo sredstva koja je angažovala grčka Vlada 2009. godine, bile su i po kamati od 30 i preko 30%, jer su takvi uslovi bili na tržištu. To su bile visoke kamate, enormno visoke kamate, iz niza razloga. Jedan od razloga jeste, tačno, zbog nesigurnosti i, na kraju krajeva, nepoverenja prema ekonomskom stanju u određenim državama, i to je potpuno bilo jasno. Sada su kamate na 1,5%. Negde su i negativne. Na zapadu su negativne. Na godišnjem nivou su 2%. Ali, šta je suština? Suština je da se ovi povoljni ekonomski uslovi iskoriste za oživljavanje domaće privrede, da se privreda diže. To je jedina garancija. Sve su ovo priče. Pa, mi smo svedoci, zašto sam rekao da je Narodna banka Srbije najprofitabilnija firma? Pa, sada smo imali u rebalansu da je Narodna banka uplatila oko 10 miliona evra nekih dodatnih vanrednih prihoda koji su ostvarili na ime investicija, stranih investicija, kako je to rečeno, uplatila je u budžet. Pogledajte koliko je Elektroprivreda uplatila, pogledajte koliko je uplatio Telekom, pogledajte koliko su uplatila javna preduzeća na nivou Srbije u odnosu na Narodnu banku Srbije, zanemarljivo ili gotovo ništa. Telekom tu ima opravdanje zato što je donesena odluka da se ta sredstva iskoriste na neki drugi način, ali Elektroprivreda, ona je generator, ona je pokretač, u odnosu na Narodnu banku, maltene ono zanatska radinost. Jednu stvar, dragi kolega, treba da shvatite. Javnost može da komentariše sve kada su u pitanju javne ličnosti i kada je u pitanju frizura i kada je u pitanju način ponašanja i vašeg i mog i bilo čijeg, a pogotovu najistaknutije političke ličnosti i to nemojte da uzimate kao neki kontra-argument, da li je to pozitivno ili negativno, ali je neprimereno, morate se složiti, da bilo koji funkcioner, pa taman on bio i guverner Narodne banke Srbije, u vreme kada je prosečna plata, kako i sami ističete, bori se da bude 500 evra, ima pet hiljada evra mesečno. Kao što sam duboko protiv toga da direktori javnih preduzeća primaju toliko para koliko nemaju časova provedenih od osnovne škole do današnjeg dana.
Hvala. Pravo na repliku ima gospodin Veroljub Arsić. Izvolite.
Kolega Marinkoviću, koristio bih svoje vreme kao predlagač.
Izvolite, imate obe opcije. Ja sam samo predložio jednu. Izvolite, kao predlagač.
Prvo, kolega Mirčiću, nemojte više, ja vas molim, oko te priče da je kapital bio jeftiniji 2009. i 2010. godine nego, odnosno da je bio skuplji 2009. i 2010. godine na svetskom tržištu nego što je danas. Nije. Znači, pred izbijanje svetske ekonomske krize, to je, znači, pričamo o kasnom letu 2008. godine, euribor se kretao negde oko 3,45%, kada je izbila svetska ekonomska kriza pao je negde na oko 1,25%, sa izbijanjem grčke krize bio je oko 0,5%, 0,25%. To je bilo 2010 godine. Danas je toliko. Ne pričam ja o tome. Nemojte da pričamo da su cene zaduživanja na svetskom tržištu bile opravdanje da se banke ovde u Srbiji ponašaju na način kao što su se ponašale, a da je Narodna banka na sve to klimala glavom i ne samo to, nego im je još i pomagala. U tome i jeste problem. Pričamo o 35%, 45% na godišnjem nivou kamate. Pa, toliko se naše stanovništvo zaduživalo. Sada zamislite sa referentnom kamatnom stopom, pa znate kolika je bila referentna kamatna stopa tada? Od 14% do 16%. Danas je ispod 3%. A, referentna kamatna stopa određuje kolike će kamate da budu za stanovništvo i privredu, znači, referentna kamatna stopa uvećana za maržu kod banaka. Pa, samo to što su smanjene kamatne stope tri, četiri, pa i više puta, pa gde završava taj novac od razlike? Završava kod naših građana, ne ide više na reket kod banke. To im je poboljšalo životni standard. Pa, i naša preduzeća, samim tim, imaju više sredstava za investicije, za nova radna mesta. Sve su to upropašćavali do perioda 2012. godine, jer je bilo bitno da jedan sektor samo živi. Nisam siguran da su to radili baš džabe, apsolutno ne, samo izgleda mi. Pa, setite se kako je Šoškić došao da bude guverner. Pa nije samo bez veze. On je jedini koji je podržao ovu Danicu Popović, i on i onaj Milojko Arsić, zato što ih je ona učila da valjda treba da štampaju dinare kad je kriza. Pa, nema veza, to će najviše da nastradaju oni koji su se zadužili u kreditima koji su indeksirani u stranim valutama, ali to će da poboljša naš izvoz. Ma, pazi bogati. A koji su imputi za izvoz, ulazni? Spominjali ste vi sami cenu energenata. Mi naftinih derivata u Srbiji, odnosno sirove nafte nemamo dovoljno, moramo da uvozimo. Ja se ne slažem s tim da cena energenata ne utiče na inflaciju, odmah da raščistimo. Utiče, još kako utiče. Sad, zamislite, ako štampate dinare, obarate svoju nacionalnu valutu, poskupljuje vam energent. Hoće li vaš izvoz da bude skuplji? Pa, naravno da hoće. Pa, svaka sirovina koja se koristi za izvoz, a uvozi se, takođe, poskupljuje. To su priče šarlatana koju Danica Popović piše. Ali, ona je učila Milojka Arsića i Šoškića. Ona ih je učila. Vidite i sami da je to pogrešno radila. Bilo je tu i majstora, nećemo da grešimo dušu. Recimo, spominjali ste i vi sami tog Labusa. Znali su oni dobro da urade. Onaj Jelašić, što je bio guverner, i on je, pa je na kraju pobegao u „Hipo-alpe Adria banku“ itd. Da ne spominjem sve šta su radili. Sad imate, s druge strane, odgovornije rukovodstvo u Narodnoj banci, odgovornije rukovodstvo u Republici Srbiji. Nemojte toliko da brinete. Kritikujte, budite spremni. Na svaki naš loš potez, uvek smo spremni da trpimo kritiku itd. Ali, opustite se malo. Lepša vremena idu za Srbiju, lepša vremena idu za svakog člana naše porodice, otkad su ovi otišli sa vlasti i otkad se Republika Srbija vodi na odgovoran način, a to je prvi imao hrabrosti da započne i da dokaže da je to moguće Aleksandar Vučić.
Hvala. Pravo na repliku ima Milorad Mirčić.
Hvala vam kolega za ovaj savet da se opustim. Mislim da je dobronamerno. Što kaže – sigurna ruka me vodi u propast. Interesantno je da uvek se govori, vraća se i poredi se sa prošlim vremenima, što nije neuobičajeno, ali se navode neka imena. Ali ste zaboravili dva imena, imena dva guvernera koji su bili aktuelni kod vas u vlasti. Jedan je čuveni Mlađan Dinkić, koji je bio guverner, ušao sa dugim cevima u Narodnu banku i do dana današnjeg ne zna se koliko je opljačkao para, a drugo je Kori Udovički. Bila vam je ministar u Vladi za lokalnu samoupravu. Šta je još interesantno? Kako se niste setili u tom poređenju da možda na neki način ne iritirate sadašnjeg predsednika Saveta guvernera, profesora Stanića? Kako se niste setili, da li slučajno ili namerno, u to ne ulazim? Nije loše ponekad i praviti poređenja, ali ovde se razgovara šta će da bude sutra, šta možemo da očekujemo. Mi ovde imamo nešto što ne možemo da tvrdimo da je dugovečno. Ako se ne okrenemo ulaganju ovog novca, potencijala, kapitala, koji je na ime deviza sa kojima raspolaže, da ih ulažemo u našu privredu, nema od toga ništa, verujte mi, od toga nema ništa. Mi moramo povećati investicije, moramo povećati, da pomognemo našim domaćim firmama, pa vi ste svesni činjenica, svaki dan razgovarate sa tim ljudima, oni više nemaju ni akumulaciju, nemaju sredstava da vraćaju obaveze. Kako da rade? Pa, ne mogu da rade. Kako da izvoze? Pa, nemoguće je. Nemoguće je izvoziti, a treba koristiti sve te devize koje se slivaju, kao što smo vam rekli, iz doznaka koje su četiri milijarde. Šta vi mislite da bi ove strane banke ovde boravile da nema toliko priliva u ovu Srbiju? Svakom zahvalno. Šta ih boli briga? Izbacuju napolje zaradu. Ne ulažu toliko u privredu. Vi ih hvalite kao da su domaće banke, hvalite vi njih i dalje, ali uvek argumentacija ista ili slična - kako su radili ovi? Kako je radio Dinkić? Da li vam je bio koalicioni partner? Jeste. Da li vam je on vodio finansije? Da li vam je on određivao kako se to radi? Da li vam je određivao monetarnu politiku? Da li je Dinkić žario i palio? To vi meni pričate o sadašnjem guverneru? Nemojte meni, ne želim da se upuštam u tu raspravu, jer bi bilo neprijatno da kažem kako je i na koji način je razmišljala, neprijatno za mnoge. Naravno u dogovoru sa Vladom se vodi politika i sad vi optužujete Šoškića koji ima i te kako i znanje i dokazao je. Na kraju krajeva, profesor je na Ekonomskom fakultetu. Nemojte, pa cenite tog čoveka. (Veroljub Arsić: Šta je dokazao?) Ne, ja vam govorim, ja najmanje cenim njegovo političko opredeljenje, najmanje cenim njegovo političko opredeljenje. Nemojte tako da ponižavate. Nemojte, kolega, nije dobro. Vi sve negirate, sve bacate pod noge, što bi se reklo. Nemojte, gospodine Arsiću, nemojte, ostavite se tih manira. Može kolega Atlagić da vam pomogne. On je, recimo, perspektiva. On kada bi otišao na more, samo da ga iznajmljuju, zaradio bi pare.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Odmah da raščistimo, Mlađan Dinkić nije vodio monetarnu politiku od kada je SNS na vlasti, to da raščistimo, prva stvar. Druga stvar, kakav je bio ministar, toliko je i dugo bio u toj Vladi, i to da raščistimo. Mislim da nije sastavio dve godine, ma kakvi dve godine, godinu dana, 12, 13, meseci. Toliko je sastavio Dinkić, što se njega tiče. Što se tiče Šoškića, znate, govorili smo o rezultatima, mene rezultati interesuju. Dok je Šoškić bio guverner Narodne banke prodavane su devizne rezerve i kurs evra je u odnosu na dinar rastao. Znači, to je nešto što meni daje za pravo da on, osim teoretskog znanja ekonomije, ništa drugo nije znao, a ako je znao i dozvolio da se to dešava, onda je to ozbiljan problem sa moralne strane. Znači, pomažete drugima da kradu da biste stavili recku u svojoj karijeri bio guverner, a to što je upropastio sedam, osam miliona ljudi, to nema veze. To se ne računa, bitno je da je on bio guverner, pa je posle podnosio ostavku. Zbog čega? Što nije kontrolisao, recimo, Agrobanku kako treba, pa je isti taj Savet usvojio Izveštaj o likvidnosti bankarskog sektora, između ostalog i reviziju poslovanja Agrobanke za 2011. godinu. Pazite ovo, mangupi, kako izgleda kada se igraju, od negativnog izveštaja pretvore ga u pozitivan, a onda, da ne bi ispala još veća bruka zbog izborne kampanje, emituju državne hartije od vrednosti sa kamatom od 22% da pokriju gubitak koji je napravila Agrobanka. Izvinite, stvarno je dobar stručnjak. Svako na taj način može da bude dobar stručnjak, i on i svi oni koji su bili u tom trenutku oko njega. Zašto treba pričati o tome šta su radili ovi pre, ovaj bivši režim na čelu sa Draganom Đilasom, Bastaćem, Vukom Jeremićem, Borisom Tadićem, koji nije ni znao da je predsednik Republike? Mislio sam da je Koštunica neobavešten, ali ispada da je Boris ipak najneobavešteniji. Zato što građani trebaju da imaju nešto što će da porede kada se odlučuju kome će da daju poverenje za sledeće četiri godine ili neki period na koji se bira neki novi skupštinski saziv, odnosno neka nova Vlada. Zašto imam pravo da budem optimista? Bez uvrede vam kažem da se opustite. Godine 2012. inflacija je bila preko 14, 15%. Danas je ona u planiranim okvirima oko 2%. Da li je to dobar rezultat? Jeste. Da li je kurs dinara skoro identičan onom istom kursu dinara koji je bio 5. avgusta 2012. godine, čak nešto malo bolji? Da li je 2012. godine bilo 27% nezaposlenih građana Republike Srbije? Bilo je. Da li je danas oko 10%? Jeste. Da li je konačno završen Koridor 10? Jeste. Da li ćemo da pričamo koliko puta su ga započinjali još od vremena Miloševića, pa smo sada započeli nove koridore, pa se završava jedan deo obilaznice oko Beograda itd? Kolega Mirčiću, znate, Narodna banka podnosi izveštaj o svom finansijskom poslovanju Odboru za finansije, podnosi izveštaj i guverner, ali to je da bismo mi samo utvrdili zakonitosti u trošenju, raspolaganju novca i ekonomskim pravilima kako su vodili Narodnu banku. Ako hoćete da Republika Srbija izgubi bonitet koji danas ima, možete slobodno da aktivirate devizne rezerve, bilo za javne radove, bilo za kredite, bilo za podsticajna sredstva, videćete, kreditni bonitet ili rejting Republike Srbije će značajno da propadne, zato što uopšte za zaduženja koja mi imamo jednim delom garantuju devizne rezerve, garantuju, a mora da vrati Vlada iz budžeta ili onaj ko podiže kredit, da ne određujemo sad kakva namena tih kredita može da bude. Nemojte da se igrate sa… To je moglo, zaista je moglo u vreme Saveza komunista. Malo smo se šalili na ta vremena, ali to je bilo vreme kada podignete kredit i kada dođe vreme posle dve ili tri godine da ga vratite, ne iznosi vam taj kredit koliko i jedna kafa koju ćete da platite na poslu. Ta vremena više ne mogu da se vrate. Izađimo konačno iz tih vremena. Devizne rezerve imaju svoju namenu, budžet Republike Srbije ima svoju namenu, a što se tiče privrede, izneo sam samo nekoliko podataka. Trebaće mi mnogo više vremena kada bih samo malo detaljnije pričao o rezultatima koje Republika Srbija ima od kada Republiku Srbiju predvodi Aleksandar Vučić i SNS.
Hvala, kolega Arsiću. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić, pravo na repliku. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, nemam nameru da vodim polemiku, ali na uvrede iz čista mira neću da odgovaram. To govori o onima koji vređaju. Ali, kad smo već kog guvernera Šoškića i onima koji ga brane, samo da ih upozorim, da kada je bio guverner Narodne banke, odgovoran je bio za 460 miliona dinara zajedno sa bivšim ministrom Draganom Šutanovcem, Državna revizorska institucija, ja sam to govorio ovde nekoliko puta u prošlom i sadašnjem mandatu. Neka ih brane, jer nisu ni bolji od njega. To govori o njima i njihovim vrednostima i to će građani reći na sledećim izborima. Ako uhvate cenzus, meni bi bilo drago.
Hvala, profesore Atlagiću. Pravo na repliku ima Milorad Mirčić.
Ko o čemu, vi kolega Arsiću o komunistima. Vi, o komunizmu i komunistima. Aktuelna vlast u Kini je ideološki i na drugi način komunistička. Jel tako? Da li je nepobitna činjenica da Kina sve više i više preuzima primat, kada je u pitanju svetska ekonomija i finansije? Jel tako? Kakve to veze ima sa društvenim uređenjem i sa ideološkim opredeljenjem onih koji su na vlasti? Kad koristite nešto da bi eventualno umanjili ili u krajnjem slučaju ponizili, što ne verujem da je vaša namera, nemojte da se baš uvek pozivate na to. Samo da vam kažem, najsposobniji kadrovi u oblasti bankarstva, a to vam može i sadašnji guverner da potvrdi, su upravo oni koji su u tom režimu bili na usavršavanju i u Americi i u Engleskoj. Jedan od imena, iz pieteta prema toj ženi je Borka Vučić. Neko je dobacio i Slobodan Milošević, jeste i Slobodan Milošević. Ali, su radili na zapadu i sve te sisteme znali. Gledajte, vi ovde kao argumentaciju navodite nešto što jeste tačno da je inflacija dva, 2,5%, ali nađite mi zemlju u regionu gde je veća. Nađite mi zemlju u regionu koja ima problema sa inflacijom, u Evropi koja ima problema sa inflacijom. Nema. Nema te zemlje, pa čak i ova nesrećna Severna Makedonija, ako smem tako da kažem, ni ona nema pošto je potpuno propala, bankrot, pa i Albanija, zato što je to politika koja se vodi van uticaja i našeg i onih koji su u drugim zemljama. To je monetarna politika u svetu koja se vodi. Vi govorite o kamatama, ali jednu stvar vi gubite iz vida. Vi želite zamenom teza da ovde nametnete nešto što mi srpski radikali zagovaramo, a to je sledeće. Da mi zagovaramo da se devizne rezerve upotrebe u privredi. Ne, gospodine Arsiću, sad ću polako probati edukativno da delujem na vas. Kada se na ime doznaka, na ime investicija sliju devizna sredstva, ta sredstva se najvećim delom, kako to ukazuju svi pokazatelji, koriste za povećanje deviznih rezervi. Mi kažemo – ne, treba ih iskoristiti za pospešivanje razvoja domaće privrede. To treba uraditi. Vi imate nešto, ako ste gledali budžet za sledeću godinu, imate nešto što je daleko od onoga što je ranije bilo upozoravajuće, sad je alarmantno. Vama ta priča koju vi pričate u kontinuitetu već nekoliko godina, da je uvoz povećan u odnosu na izvoz, na ime uvoza robe i opreme već sledeće godine u budžetu imate. Ta razlika se penje sa pet milijardi na preko šest milijardi. Ne možete to tako da objašnjavate. To je opasnost za čitavu državu, za društvo. Opasnost, ako vam raste uvoz. Ta oprema, to što vi pričate, to da se toliko uložilo to bi bio ekonomski bum. Shvatite jednom, pa ne možemo tako da verujemo u tu svetlu budućnost. Ta svetla budućnost ili svetlost na kraju tunela može da bude za neke druge prilike. Što se tiče ovih primedbi da li će neko preći cenzus ili ne, o tome odlučuju građani. Na svu sreću odlučuju građani. Oni će da kažu ko će koliko da ima na sledećim izborima. Da odlučuju pojedinci koji to često imaju u ustima, Bog te pita koja bi stranka, jer kod njih je širok spektar u strankama. To ne može nabrojati koliko su stranaka promenili. Tako da se mi oglušujemo od takve neke konstatacije. Mi idemo na izbore, kako će narod da glasa, to ne znamo. Pretpostavljamo da i vi ne znate. Da li će glasati da SRS bude vladajuća ili opozicija, to ćemo da vidimo, da li će neko preći cenzus ili neće i to, ali samo jedno nemojte zaboraviti, ovde u ovom parlamentu su iznesene najpogrdnije reči, najveće uvrede za najvećeg život pisca koga Srbija imaju, Matiću Bećkovića. Ja da sam na vašem mestu, našao bih za shodno da se izvinem toj živoj legendi, čoveku koji je tolika veličina, da vi nemate pojma šta sada govorite. Ovde vam stoji tabla kao znak i uspomena da je ovde sedeo veliki čovek, nobelovac Ivo Andrić, a vi perete pod, brišete sa imenom Matije Bećkovića. Neka vas je sramota.
Hvala gospodine Mirčiću. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. (Marko Atlagić: Replika.) Posle prof. Atlagić. Izvolite.
Zaista ne znam šta zajedničko imaju Matija Bećković i Ivo Andrić. To će moj kolega Atlagić da objasni, pretpostavljam. Kolega Mirčić bi trebao da zna da je NR Kina u svom ekonomskom razvoju pravila i greške. Oni to priznaju. Probali su da imaju oni sovjetski model, nije im išlo najbolje. Kasnije su probali neki sličan model koji je bio ovde u SFRJ, ni to im baš nije išlo kolega Mirčiću. Onda su napravili svoj model koji njima odgovara. Pokazali su da su sposobniji u mnogim stvarima od zapadne civilizacije i napravili su jednu uspešnu ekonomiju, ali su se učili na svojim greškama. Zato, ako ništa drugo, ajde da mi malo iskopiramo Kinu, pa i mi da ne ponavljamo greške koje smo imali za vreme, recimo te famozne SFRJ. Spomenuli ste inflaciju, evo otkad znam za sebe, stalno sam živeo u nekoj inflaciji, pa setite se kolega Mirčiću, osamdesetih godina, čini mi se da je bilo zamrzavanje cena, pa administrativno pokušavano da se zaustavi inflacija. Setite se onda, pred raspad te iste velike Jugoslavije, Ante Marković, pa nije on bio jedini koji je fiksirao kurs dinara, setite se, 1994. godine, pre njega je to radio Ante Marković, bio je jedan šiling jedan dinar, ako se ne varam. Tako nešto. Pa su bile zamrznute i plate. To su sve bile administrativne mere kada se država meša u ekonomiju i pokazalo se da to nije dobro. Država treba da bude regulator, a ne taj koji će da vodi ekonomiju. Amerikanci su imali svoje mišljenje pa su napravili finansijsku krizu 2008. godine, pa se i tamo pokazalo da FED mora da bude neki regulator između banaka i svega ostalog. Tako da nemojte da ulazimo u neka iskustva koja nisu tako daleka da ih se ne sećamo i njihovih posledica, ali da kažete da je povećanje deviznih rezervi jako opasno za Republiku Srbiju i da ne treba time da se hvalimo, prvo ne vidim ništa opasno. Opasno je bilo kada su ovi Tadići, Đilasovci, Bastaći i svi ostali štampali novac i prodavali devizne rezerve. To je opasno, a nije opasno kada kupujete devize sa tržišta. U jednom trenutku ste rekli da novac od doznaka, kako sam razumeo i od uvoza opreme, završava u deviznim rezervama, čini mi se da ste to rekli. Moram da vam kažem da to nije tačno, ne završava direktno. Prvo, jedan deo, dobar deo opreme koji se uvozi u Srbiju uopšte se ne plaća iz Srbije, nego onaj ko je investitor kupuje po svojim cenama u zemlji odakle dolazi, ali Narodna banka Republike Srbije ne radi više menjačke poslove. Narodna banka ne radi više menjačke poslove, to rade menjačnice i rade poslovne banke. Kako Narodna banka dolazi do deviznih rezervi? Pa, kada poslovnim bankama nedostaje dinara, a procene da nije dobro da podižu kredit od Narodne banke, devize koje imaju prodaju Narodnoj banci. Danas to tako funkcioniše. Nisu to baš osamdesete i devedesete godine kada je stajao po neko iza svakog ćoška, često i po više njih, i vikali - devize, devize. To vreme je prošlo. Dvadeset i prvi vek je. Znači, Narodna banka se ne bavi menjačkim poslovima, to rade menjačnice i poslovne banke. Poslovna banka kada nema dovoljno dinara prodaje svoje devizne rezerve Narodnoj banci i te devizne rezerve su naše. Ako ta ista banka hoće svoje devize nazad, moraće nama da vrati naše dinare, onda nema skoka, nema gubitka vrednosti nacionalne valute. To su neka pravila, hajde da ih usvojimo. Nemojte više, molim vas, ne možemo mi da se poredimo sa zemljama u okruženju. Nijedna od tih zemalja u okruženju, pa čak ste spomenuli i tu Makedoniju, nije imala najstrašnije ekonomske sankcije koje je doživela Srbija. Nisu doživeli zločinačku agresiju na Republiku Srbiju 1999. godine od strane NATO-a i ne možemo da se poredimo sa njima. Znate li koliko je veliki uspeh kada i pored toga što smo imali sankcije, što smo imali bombardovanje, imamo bolje rezultate od njih. Dajte malo pogledajte istini u oči, Srbija je danas lepše mesto i biće još lepše mesto na kome treba da ostanemo da živimo.
Hvala, kolega Arsiću. Reč ima narodni poslanik prof. Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, ja znam na koga se odnosilo i nema tu dileme i ponoviću sada. Kada je u pitanju Matija Bećković, dozvolite da kažem ono što sam rekao u ovom visokom Domu, čovek, pa makar se i akademik zvao, koji nije došao na proslavu 800 godina autokefalnosti SPC samo zato što je predsednik Republike Aleksandar Vučić dobio visoko priznanje, nije mu mesto tamo. Taj čovek je 1993. godine rekao, a to stoji u knjigama koje je napisao njegov šef partije i moj bivši šef, moje partije, citiram: „Narod koji je glasao za Slobodana Miloševića ništa drugo ne zaslužuje nego da se bombarduje“, završen citat, da mu ne citiram stranicu neka pogleda. E, sad, ako je to uzor, neka im bude uzor, meni nikada neće biti uzor. To je čovek koji je podržao opciju koja je moju otadžbinu razbila, a ne znam da li njegovu SRJ, a kasnije SCG. Je li tačno gospodo narodni poslanici ili ne? Taj čovek piše „ćeraćemo se još“. Koga će on ćerati? Da li Srbe ili neke druge? Kad je bilo zaštiti Crnu Goru kako se ponašao, hoćete li da vam ja citiram svaku rečenicu njegovu? Znate vi to vrlo dobro, nije u pitanju Matija Bećković, nego Aleksandar Vučić, recite to otvoreno, zato što je dobio priznanje na 800 godina autokefalnosti SPC, ali sprski se narod diči sa tim i mi članovi SNS. Hvala.
Hvala, kolega Atlagiću. Gospodin Mirčić, pravo na repliku, na izlaganje Veroljuba Arsića ili na izlaganje profesora Atlagića? Izvolite.
Ne želim više da polemišem, jer u narodu ima ona – s kim si, takav si. Ali, samo da kažem u čemu je sličnosti između Matije Bećkovića i Ive Andrića. Kada se Ivo Andrić vratio na nagovor mnogih u tadašnju Jugoslaviju, onda je tu bila jedna ličnost koji se zvao Miroslav Krleža. To čak i Branko Ćopić i drugi pišu, kako je Krleža bukvalno tretirao Ivu Andrića kao kera. Takav je odnos imao prema Ivi Andriću. Možda bi Krleža da je živ promenio sada svoj stav, ali teško je verovati. Možemo mi da se slažemo ili ne slažemo, kao što je to nekad bilo sa političkim stavovima i opredeljenjima i Crnjanskog i Andrića i Matije Bećkovića koji je najveći živi pisac, ali ne smemo sebi uzimati za pravo da čoveku nipodaštavamo ono što je uradio. To je veoma značajno za naciju. To što je on izrazio svoj politički stav da ne dolazi na jednu manifestaciju, to je njegov stav. Neko može da ga poštuje ili ne, ali on nema ništa protiv Srbije, protiv Srba, a to što mu se spočitava na neki način za Crnu Goru, malo ipak uozbiljite tu raspravu, tu vrstu rasprave. Znate, to su ljudi koji su večnost, oni obeležavaju i nas kao njihove savremenike. Nemojte bar toliko da idemo daleko u ovome uzvišenom domu, da čoveku kome je zabranjeno da ulazi u njegovu postojbinu, sada proglašavamo za nekog ko je protiv sprskog naroda i protiv Srbije. Nisu mu valjda zabranili što se tako preziva. Drugo, to se uklapa u sve one parole koje se sada pišu, kako to kažu, Mlada Vojvodina piše po Vojvodini – Matija vrati se kući. Ako se bude vraćao velikan kakav je Matija Bećković, on će morati da ode u Sentu, jer tamo je rođen. Imajte bar tu vrstu poštovanja. Naravno, nemam nameru da toliko idem daleko da branim bilo čije političke stavove, njihove procene, njegove procene i profesora Lompara su bile tad da ne prisustvuju. Da li je to iz razloga što je predsednik države dobio odlikovanje ili nije, to vi imate pravo da tumačite kako hoćete, ja vam tu ne opovrgavam ništa kada vaše razmišljanje, ali nemojte baš toliko daleko da idete, da ubijate nešto na šta treba da budemo ponosni, na stvaralaštva tog čoveka. Znate, ja sam jedan od tih čija je sudbina da imam u ličnom dokumentu mesto rođenja upisano, a da bogami sa velikim rizikom idem u to mesto rođenja.
Hvala, kolega Mirčiću. Udaljili smo se jako od teme. Pravo na repliku, prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, ove se imputira nešto što ja nisam rekao. Neću da govorim o njegovom stvaralaštvu, akademiku Matije Bećkovića, to će reći istorija, budućnost, oni koji dolaze iza nas i o njemu i o svim drugim. Ali, po čemu se on razlikuje od onoga kojeg ja često citiram, koji je isto govorio, isto te gospodnje 1993. godine, da Srbiju treba bombardovati zajedno sa Margaret Tačer i ostalim. Dakle, o tome se radi, o njegovoj, ne samo političkoj pripadnosti, nego odnosu prema otadžbini i njegovoj nadam se, i mojoj nadam se. Dakle, a ovo da li je on izrazio lični odnos prema predsedniku Republike, to je i rečeno zbog čega nije došao. Mene ne čudi što nije došao, baš zbog ovog stava iz 1993. godine koja se nalazi u jednoj knjizi prof. dr Vojislava Šešelja, da ne čitam stranicu izrečenu, dok je bio u DOS-u Matija Bećković. Njegovo pravo političkog opredeljenja nema pravo ni on, ni oni da otadžbinu diraju. Da kaže da treba bombardovati Srbiju zbog toga što su građani Republike dali političku opciju nekome, u to vreme Slobodanu Miloševiću ili ne znam kome. Da je bio pravi patriota, išao bi da ga brani tamo, jer zna se zbog čega Slobodan Milošević završio u Hagu zbog onoga zbog čega je i njegov šef partije završio u Hagu. To moramo reći radi istine, radi pravde i radi istorije i radi ove otadžbine. Hvala.
Hvala, profesore Atlagiću. Nastavljamo dalje sa radom. Da li se neko od ovlašćenih predstavnika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? Reč ima Ana Čarapić. Izvolite, gospođo Čarapić.
Zahvaljujem, gospodine Marinkoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je danas Predlog odluke o izboru člana Saveta guvernera NBS. Prošle godine u junu mesecu, tačnije 15. juna 2018. godine, izabrali smo guvernera i viceguvernere NBS. Da smo napravili odličan izbor svedoče rezultati rada NBS u protekloj godini. Gospođa Tabaković je reizabrana 2018. godine isključivo iz razloga što je u periodu od 6. avgusta 2012. godine do 15. juna 2018. godine svojim radom i načinom rukovođenja jednom od najvažnijih institucija u državi postigla ogromne rezultate i omogućila da se slika Srbije u potpunosti promeni u svetu kada je finansijska stabilnost u pitanju. Mi danas imamo ekonomski jaku i finansijski stabilnu državu koja je privlačna za strana ulaganja. Nama ekonomistima, ali i svim poslanicima vladajuće većine zaista je lako i čast nam je da govorimo o rezultatima rada NBS. Zaista imamo čime da se pohvalimo, a da građani Srbije savršeno razumeju o čemu govorimo zato što upravo rezultati rada NBS olakšavaju svakodnevni život svih nas građana. Posao NBS jeste uspostavljanje i očuvanje cenovne stabilnosti i očuvanje stabilnosti finansijskog sistema u celini. Upravo dolaskom gospođe Tabaković na čelo NBS građanima je postalo savršeno jasno šta znači cenovna stabilnost i stabilnost domaće valute u planiranju budućnosti i u donošenju važnih životnih odluka. Na čelu NBS do 2012. godine su bili neki neodgovorni ljudi, poput Dejana Šoškića, Mlađana Dinkića, Radovana Jelašića i drugih, koji su pokazali kako ne treba da se upravlja jednom ovako važnom institucijom i kako ne treba da se vodi monetarna politika. Upravo do 2012. godine stopa inflacije se kretala i 13%, a da ne govorimo o ogromnim fluktuacijama deviznog kursa. Stopa inflacije od 11, 12 i 13% na godišnjem nivou je rezultat neodgovorne politike prethodne vlasti. Prethodna vlast je podizala skupe kredite u inostranstvu kako bi isplaćivala penzije i plate, u nedostatku proizvodnje. Svaki rast tražnje se prelivao na rast cena. Dakle, povećanje penzija i plata iz nerealnih izvora finansiranja samo je guralo inflaciju napred, a građani u Srbiji su živeli sve teže i teže. Kada uporedimo srednji kurs dinara na dan 31.12.2004. godine koji je iznosio 78,89 dinara za jedan evro sa srednjim kursom dinara na dan 6.8.2012. godine koji je iznosio 118,57 dinara za jedan evro, jasno je da je u periodu od sedam i po godina dinar oslabio prema evru za čak preko 40 dinara. Kada je gospođa Tabaković preuzela funkciju guvernera NBS srednji kurs je iznosio 118,57 dinara za jedan evro. Danas, nakon više od sedam godina, nakon sedam i po godina, ne da nije došlo do devalvacije domaće valute, odnosno do slabljenja dinara, već je dinar ojačao prema evru za 1,1 dinar. O čemu mi govorimo? Devizni kurs je nikad stabilniji nego danas, a dinar nikada jači. Sada se javljaju neki ekonomski stručnjaci koji kažu da treba ići na devalvaciju domaće valute, da treba oslabiti našu domaću valutu, naš dinar, kako bi se podstakao izvoz, kako bi se podstakla proizvodnja. Prvo, ne znam gde su ti ekonomski stručnjaci bili do 2012. godine, a drugo, ni ja niti bilo ko od nas ovde prisutnih nije primetio da je prethodna vlast devalvacijom dinara, odnosno slabljenjem vrednosti domaće valute podsticala izvoz, podsticala širenje obima proizvodnje i zapošljavanje. Naprotiv, upravo do 2012. godine imali smo najveći broj zatvorenih, ali ipak opljačkanih fabrika i najveći broj otpuštenih radnika, da ne govorimo o njihovim intervencijama na deviznom tržištu. Oni su nenamenski trošili devizne rezerve i intervenisali su na deviznom tržištu samo ukoliko uspeju da prodaju neko javno preduzeće strancu ispod cene. Nakon takvih njihovih intervencija usledila bi kratkoročna revalvacija, zatim još veća devalvacija domaće valute i tako u krug do potpunog slabljenja našeg dinara. Privrednici su poslovali do 2012. godine u totalnom haosu, u nepredvidivim uslovima, gde bukvalno nisu mogli da odlučuju danas za sutra, već isključivo danas za danas, a da ne govorimo o planiranju i donošenju odluka na duži rok. To je bilo gotovo nezamislivo. Danas imamo domaću valutu koja je stabilna i situaciju gde slobodno mogu reći da je devizni kurs potpuno neutralan kada se donose investicione odluke. Danas niko ne govori o kursnim razlikama zato što kursnih razlika jednostavno više nema. Kada je u pitanju jaka domaća valuta, ona nikako ne može biti loša ni za privredu ni po građane Srbije, građani imaju veći životni standard zato što dinar danas više vredi nego pre sedam godina. Kada su privrednici u pitanju, ukoliko sirovinu i repromaterijal nabavljaju u inostranstvu, ostvaruju uštede zato što kupuju sirovine i repromaterijal po povoljnijem deviznom kursu, a ukoliko privrednici sirovine i repromaterijal nabavljaju na domaćem tržištu, a izvoze gotove proizvode u inostranstvo, ostvaruju prihod koji se zove povraćaj PDV. Sa druge strane, država stimuliše privrednike povoljnim kreditima da ulažu u savremene tehnologije i tako država utiče na rast produktivnosti proizvodnje, a samim tim i na smanjenje troškova, što za krajnji rezultat ima ili veće marže kod privrednika ili smanjenje cena gotovih proizvoda. Tako da hipoteze pojedinih ekonomskih analitičara i stručnjaka da treba ići na devalvaciju domaće valute kako bi se podstakao izvoz nikako ne piju vodu. Građani su platili izuzetno visoku cenu neodgovorne politike i Radovana Jelašića i Dejana Šoškića i Mlađana Dinkića i ostalih, a to smo najbolje videli na primeru prezaduženih građana po osnovu stambenih kredita indeksiranih u švajcarskim francima. Taj problem je uspela da reši naša vlast predvođena Aleksandrom Vučićem tako što je omogućila građanima da te skupe kredite konvertuje u evro uz otpis 38% preostalog duga. U avgustu 2015. godine usvojena je strategija za rešavanje problematičnih kredita gde se poslovne banke podstiču na rešavanje takvih kredita kroz smanjenje obaveznih rezervi i drugih mera koje sprovodi NBS. Postignuti su fantastični rezultati i učešće problematičnih kredita u ukupnim kreditima je drastično smanjeno. Godine 2012. godine učešće problematičnih kredita u ukupnim je bilo 18,63%, 2018. godine 5,7% i to sa tendencijom daljeg smanjenja i potpunog iskorenjivanja problematičnih kredita u ukupnim kreditima. Kakva je situacija danas u Srbiji i da li strani investitori imaju poverenja da ulažu kod nas, najbolje se može videti na primeru od prošle nedelje. Naime, 5. novembra Republika Srbija je ostvarila istorijski ekonomski uspeh na međunarodnom finansijskom tržištu u Londonu emitovanjem desetogodišnje evro-obveznice u iznosu od 550 miliona evra, i to po kamatnoj stopi od samo 1,25%. Ovako niska kamatna stopa rezultat je ogromnog interesovanja stranih banaka, osiguravajućih kompanija, inostranih investicionih fondova za naše, državne obveznice, i to isključivo zbog finansijske stabilnosti koju mi danas imamo u Republici Srbiji. Pre samo sedam godina emitovale su se hartije od vrednosti na međunarodnom finansijskom tržištu u Londonu po kamatnoj stopi od 12,99%. Na ovaj način Srbija je drugi put ove godine, prvi put u junu, drugi put u novembru, na Londonskoj berzi uspela da zameni deo skupog kredita u dolarima znatno jeftinijim kreditima u evrima. Koristi od ovakvih transakcija imaju zapravo svi u Srbiji, i građani i država i privreda, zato što su nam troškovi finansiranja danas najniži. Mnogo su nam niži troškovi finansiranja nego pre sedam godina. Građani Srbije danas imaju monetarno i fiskalno jaku i stabilnu državu. Premija rizika je danas deset puta manja nego pre sedam godina, a to znači da svaki privredni subjekat, svaka firma u Srbiji danas deset puta više vredi nego pre sedam godina. Kreditni rejting Srbije od strane FIČ-a ocenjen je ocenom BB plus, dakle višom ocenom nego prošle godine, i to sa stabilnim izgledom za dalje poboljšanje. Šta ova ocena zapravo znači? Znači da smo smanjili javni dug i da nam je danas javni dug blizu 50% BDP-a, a pre sedam godina javni dug je iznosio, odnosno išao je i do 76% BDP-a, što znači da smo poboljšali valutnu strukturu javnog duga i to pomoću prevremenog otkupa dolarskih obveznica u junu i novembru ove godine u ukupnom iznosu preko 1,5 milijarde evra. Znači da imamo nisku stopu inflacije. Naša stopa inflacije u avgustu mesecu je iznosila 1,3%. Na godišnjem nivou ona iznosi 2,2%, a stopa inflacije prethodnog režima se kretala i do 13%, kao što sam već navela. Takođe, imamo nisku referentnu kamatnu stopu koja danas iznosi 2,5%, a 2012. godine je iznosila 11,25%. Devizne rezerve Srbije nastavile su sa rastom i u avgustu mesecu devizne rezerve su nam bile 13,1 milijardu evra, a 2012. godine 6,3 milijarde evra. Dakle, uspeli smo više nego da udvostručimo devizne rezerve. Imamo rekordan priliv stranih direktnih investicija i apsolutni smo lider u regionu. Uspeli smo da više nego prepolovimo stopu nezaposlenosti. Suficit budžeta opšte države i u 2017. i u 2018. godini iznosio je 0,9% BDP-a, a 2012. godine imali smo deficit od 6,3% BDP-a. Dakle, rezultati koji su ostvareni odgovornom politikom, sprovođenjem strukturnih reformi i merama fiskalne konsolidacije su zaista za svaku pohvalu. Kao ponosan građanin Srbije želim da iskoristim priliku da se zahvalim gospođi Tabaković i njenom timu na uspostavljanju potpuno sigurnog elektronskog bankarstva u Srbiji. Znate, kada su nam profesori 2005, 2006, 2007. i 2008. godine držali predavanja na ekonomskom fakultetu i govorili nam o elektronskoj trgovini i elektronskom bankarstvu, nama studentima su to bile najteže lekcije iz ekonomske literature, zato što smo trebali da naučimo nešto što više podseća na dečiju maštu nego na realnost u Srbiji, bez obzira što je i elektronska trgovina i elektronsko bankarstvo uveliko bilo u primeni i u Americi i u zemljama zapadne Evrope. Danas, zahvaljujući predsedniku države, zahvaljujući članovi Vlade, Narodnoj banci Srbije, elektronska trgovina, elektronsko bankarstvo, mobilno bankarstvo, e-uprava, su postali sastavni deo života svih nas građana. Više niko od nas ne mora da čeka u dugim redovima na šalterima i da gubi svoje dragoceno vreme. Razlog tome jesu softverske aplikacije koje nas u potpunosti štite prilikom korišćenja i platnih i kreditnih kartica. U 2018. godini više od milion i 800 hiljada građana je kupovalo preko interneta. U 2019. godini svakako će ta cifra biti premašena. Takođe, primenom objedinjene naplate i uvođenjem objedinjene naplate od januara 2014. godine i ove godine smo uspeli da ostvarimo više prihoda u budžet od planiranog i to nam je upravo omogućilo da, počev od ovog meseca, od novembra, imamo povećane i plate i penzije. Dok je politika prethodne vlasti praćena brojnim aferama, ova vlast ima samo rezultate na kojima mogu da nam pozavide brojne razvijene zemlje. Setimo se samo kako su nam uništili Službu društvenog knjigovodstva, koja je osnovana davne 1962. godine. Imali smo najbolje organizovanu službu koja je kontrolisala platni promet i koja je štitila i građane i državu. Građane je štitila tako što je kontrolisala poslodavce u naplati doprinosa za penziono i zdravstveno osiguranje. Dakle, SDK vodila je računa da li su građani zdravstveno osigurani, da li imaju overene zdravstvene knjižice, a sa druge strane vodila je računa da li će građani Srbije nakon odlaska u penziju ostvariti iznos penzije u skladu sa primanjima iz radnog odnosa. Međutim, prethodnom režimu se nije dopadalo da ih bilo ko kontroliše i Službu su, kao što rekoh, 31. 12. 2002. godine na ponižavajući način ugasili. Od tog momenta, u našu državu, u Republici Srbiji kreću da se sprovode pljačkaške privatizacije, gde na jednoj strani imamo pojedince koji su se maksimalno bogatili, bahatili, a na drugoj strani imamo masu otpuštenih radnika i građana u Srbiji, koji su ostali na ulici, bez posla, bez overenih zdravstvenih knjižica, bez osnovnih uslova za život. Setimo se slučaja Nacionalne štedionice koja je osnovana decembra 2001. godine, pod čudnim okolnostima. Naziv - Nacionalna, dodeljen je mimo zakona, kako bi se stekao utisak da je reč o državnoj instituciji, bez obzira što su osnivači Nacionalne štedionice bili 13 privatnih pravnih lica. Tek novembra 2003. godine država je učešćem u sekundarnoj prodaji akcija, kupovinom 21 akcije od Jugoslovenske banke za međunarodnu ekonomsku saradnju, stekla čak nešto oko 13% udela u vlasništvu Nacionalne štedionice. Ali, to nikako nije sprečilo prethodni režim da dodeli na korišćenje protivpravno, suprotno Zakonu o sredstvima u svojini Republike Srbije, Nacionalnoj štedionici potpuno opremljene prostorije, potpuno besplatno, tada već uništenog SDK, odnosno Službe društvenog knjigovodstva. Zbog takvih afera i takvih neodgovornih odluka narod je ostao bez posla a državi je pretio bankrot. Znate, 20 minuta mi je jako malo da iznesem sve ono dobro što je Vlada Republike Srbije i Narodna banka učinila za građane i Srbiju u prethodnih sedam godina, ali 20 minuta mi je takođe jako malo da iznesem sve afere prethodne vlasti. Evo i danas, u nedostatku političkog programa, žele da izazovu nestabilnost kako bi se dočepali pune državne kase. Ovi iz Saveza sa Srbiju da misle o građanima u Srbiji ne bi vređali žene, ne bi pozivali na linč i vešanje, ne bi onemogućavali građane da obavljaju svoj posao, ne bi lomili saobraćajne znake u Srbiji. Jednostavno, ne bi trošili novac građana Srbije tako što bojkotuju rad parlamenta, a ne bojkotuju državnu kasu i ne bojkotuju plate i putovanja. Na taj način vređaju sve one koji podržavaju SNS, dakle, vređaju ogroman broj građana u Srbiji, a želeli bi da vladaju tim istim građanima. Pa, znate nije zabeležen slučaj u svetu da deo opozicije traži odlaganje redovnih izbora kako bi se pripremili da na te iste izbore i izađu. Mogu oni da traže šta god hoće građani Srbije ih jednostavno ne žele. Ono što građani Srbije žele i u narednom periodu jeste ekonomiju koja je apsolutno otporna na eksterne potrese, građani Srbije žele visok životni standard i kvalitetne uslove života, a to im upravo omogućava SNS. Hvala timu NBS što odgovorno brine o novcu svih nas građana. Za NBS se često kaže da je bankar države, a naša Narodna banka predvođena gospođom Tabaković je i te kako dobar bankar. O tome svedoče rezultati o kojima sam govorila. Poslanička grupa SNS podržaće reizbor gospodina Nikole Martinovića za člana Saveta guvernera NBS, zato što samo timskim radom, na čelu sa gospođom Tabaković, Narodna banka će nastaviti da obara sve rekorde po pitanju finansijske stabilnosti i u narednom periodu. Hvala.
Hvala, gospođo Čarapić. Sada prelazimo na listu, dakle, redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč u jedinstvenom pretresu prema Predlogu odluke iz tačke 11. dnevnog reda. Reč ima dr Muamer Zukorlić. Izvolite, dr Zukorliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, pitanje Saveta guvernera je veoma važno, kao i kvalitet njegovih članova. Za nas narodne poslanike Stranke pravde i pomirenje je opšte pitanje bankarstva od izuzetne važnosti, pogotovo za nas u Sandžaku, uopšte i za nas Muslimane. Kao što je poznato da Muslimani imaju problem sa kamatnim poslovanjem banaka, a s obzirom na činjenicu, a o čemu smo i ranije govorili, da je Srbija širom otvorila vrata Halal standardu u pogledu proizvodnje, u pogledu prehrane, u pogledu trgovine raznim proizvodima, što predstavlja veoma značajan iskorak Srbije u pogledu njenog otvaranja prema svim svojim građanima, uvažavajući posebnosti verskih i moralnih normi do kojih drže Muslimani, odnosno građani Republike Srbije, a sa druge strane i celokupno otvaranje Srbije prema muslimanskom svetu, koje je, takođe, kao što znate, dalo izuzetno dobre rezultate u pogledu novih investicija koje smo imale od strane Ujedinjenih Arapskih Emirata, od strane Republike Turske i investitora iz drugih muslimanskih zemalja. Uverenja sam da je Srbije sazrela da napravi još jedan iskorak u pogledu otvaranja prostora za islamsko bankarstvo, tj. za otvaranje bar jedne, za početak, islamske banke koja bi, siguran sam, bila veoma ozbiljan motiv za investiranje od strane Muslimana unutar same Srbije, ali isto tako od strane veoma brojne i veoma bogate muslimanske, odnosno sandžačke, odnosno bošnjačke dijaspore gde imamo više od milion ljudi izvan zemlje Srbije, među kojima su pojedinci ultra bogataši, multimilioneri veoma zainteresovani, a zbog svojih verskih uverenja traže prostor za investicije u skladu sa islamskim normama. Islamsko bankarstvo nije samo razvijeno u islamskom svetu, već je i zapadni svet, skoro svi veliki finansijski centri su prepoznali šansu u ovome i uglavnom otvorili ozbiljne islamske banke. Svakako da ovim ovu temu samo otvaramo. Znamo da nije guverner, niti njegov Savet taj koji može neposredno odgovoriti na ovu inicijativu, ali je ovo, pre svega, preporuka i Parlamentu da razmotri zakonsku regulativu, a zasigurno je od velike važnosti da Savet guvernera, odnosno i sam guverner, zapravo, shvati važnost ove inicijative i time omogući da se još jedan novi talas investicija u ovoj zemlji omogući. Ne samo to, već da prosto to bude još jedna poruka Muslimanima i u ovoj zemlji i u regionu, ali isto tako i širom islamskog sveta. Islamsko bankarstvo nije nikakav poseban bauk. Dakle, ovde imamo samo jednu ključnu, bitnu različitost, što islamski zakoni i propisi zabranjuju kamatno poslovanje i islamske banke iznalaze modus vankamatnog ili beskamatnog poslovanja koje se odvija na način sličan investicionim fondovima gde ulagač, dakle, ili vlasnik novca uloženog u određenoj, dakle, banci ne dobija profit po fiksnoj kamati, već snosi rizik zajedno sa bankom za novac i ishod profita, odnosno zarade u koji je uložen taj novac. Dakle, to je jedina razlika, ostalo se sve kreće po uobičajenim bankarskim pravilima. S obzirom da imamo vrlo uspešna iskustva i u zapadnim finansijskim centrima i brojnim islamskim bankama, mislim da bi ovo za Srbiju bilo od velike važnosti, zato uz podršku izbora člana Saveta guvernera i ostalim aktivnostima kojima se bavi guverner i njegov Savet, aktueliziranje ove teme smatram veoma važnom, čak i delim uverenje da kao i za do sada inicijative slične vrste će, i Parlament i guverner i Ministarstvo finansija i ostali, imati razumevanja. Hvala vam.
Hvala, gospodine Zukorliću. Sada reč ima prof. dr Miladin Ševarlić. On nije prisutan. Doktor Jahja Fehratović.
Zahvaljujem. Kao što ste imali prilike čuti, poslanici Stranke pravde i pomirenja takođe podržavaju i ovu odluku. Ono na šta ja želim ovom prilikom ukazati, odnosi se na malo veću pozornost koju bi trebala Narodna banka i guverner, Savet guverner obratiti prilikom edukacije građanstva o nekim opasnostima koje dolaze od banaka. Svedoci smo jednog kvalitetnog odnosa države i NBS i guvernera, kada su bili u pitanju krediti u švajcarskim francima, međutim to nisu jedini izazovi sa kojima se susreću građani. Nažalost, u manjim sredinama i sredinama gde bankarstvo nije toliko, nema takvu tradiciju kao u većim sredinama, prevare i ono što se odnosi na sistem bankarskog poslovanja po pitanju kredita jesu vrlo česte. To možda pravno formalno jeste prema Zakonu, međutim pravično sigurno nije. Zato smo imali slučajeve i tragične posledice konzumenata kredita koji nisu uspevali da do kraja proniknu u sve one sitne varke prilikom potpisivanja ugovora, a nisu bili kadri da isplate ili da iznesu te svoje rate, pa su nažalost neki od njih i okončali sebi život na zaista strašan način, zaista nemoguće da se izbore sa svim tim izazovima kojima su bili izloženi. Zato bi bilo jako važno da NBS i guverner, Savet guvernera možda malo više naprave edukativnog prostora i da običnom građaninu, običnom čoveku pojasne sve one stvari koje su u bankarstvu zanatski element, a koji se tiču toga da banke posebno, i to one koje dolaze sa strane, mogu vrlo lako uvesti običnog čoveka u neke nepovoljne situacije i na taj način mu oduzeti mogućnost da realno otplaćuje svoje rate i da na taj način može da ostvari neku svoju potrebu zbog koje je ušao u takav jedan aranžman sa bankom. Dakle, ovo je nešto što se jako često susreće na terenu, sa čime se veliki broj građana nosi. Neki uspevaju da se izbore, međutim, mislim da je tu ključni faktor malo veća edukacija i da Narodna banka tu može i te kako puno pomoći, kao što je i do sada u nekoliko slučajeva zaista puno uradila. Zato bi bilo važno da ekspoziture državnih banaka budu prisutnije u manjim sredinama, da ne ostavljaju građane samo da su jednostavno u prilici da sarađuju sa privatnim i stranim bankama, jer su vrlo često bili prevareni. Recimo, imali su nekoliko afera većeg obima kada su u pitanju privatne banke i strane banke, koje su nestale sa tržišta nakon što su ojadile veliki broj građana za životnu ušteđevinu, za ušteđevinu koja je bila vezana za možda školovanje dece, za lečenje dece, za neke posebne potrebe. Naravno da je danas situacija mnogo drugačija, da je Narodna banka i guverner, uradili velike napore da takvih stvari nema. Međutim, još uvek postoje u manjim sredinama takvi slučajevi, zato bi bilo izuzetno važno i jedan predlog konkretan, da se malo više podigne svest kod običnog građanstva na taj način da se možda nekim posebnim edukativnim i propagandnim merilima, pozornost građana usmeri i da budu obazriviji na ovakve izazove. Hvala.
Hvala, gospodine Fehratoviću. Reč ima Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala vam predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, kada govorimo o izboru člana Saveta guvernera moramo da znamo da je Narodna banka Srbije, kao centralna banka najvažnija institucija koja je u službi građana i privrede. Ono što je aktuelno ovih dana jeste informacija da su bruto devizne rezerve Narodne banke Srbije nastavile rast i dostigle iznos od 13,5 milijardi evra, što je za 203 miliona više u odnosu na 2000. godinu, od kada se i vode podaci o tome. Od početka ove godine do oktobra bruto devizne rezerve povećane su za 2,23 milijarde evra, što se pripisuje aktivnostima Narodne banke Srbije, putem intervencije kupovine devizna na domaćem deviznom tržištu. Centralna banka je ocenila da je to najbolji način povećanja rezervi jer se ne radi o zaduživanju. Takođe, država se uspešno razdužuje po osnovu kredita i hartija od vrednosti, što takođe, u mnogome utiče na bolji životni standard građana, jer više ne postoje problemi koji su nastali neodgovornom politikom vlasti do 2012. godine. Ono što je važno jeste da je vrednost dinara na mesečnom nivou nepromenjen u odnosu na evro, a Narodna banka Srbije je bila u mogućnosti da interveniše na međubankarskom deviznom tržištu kupovinom i prodajom deviza u cilju ublažavanja većih oscilacija kursa. Zbog važnih pitanja kao što je monetarna politika ili kao što je finansijska stabilnost, važno je da rukovodstvo Narodne banke Srbije i u smislu članova Saveta guvernera bude odgovarajuća kako bi Narodna banka Srbije svoja ovlašćenja koristila u punom kapacitetu. Sprovođenjem monetarne i devizne politike, upravljanje deviznim rezervama, obezbeđivanja stabilnosti finansijskog sistema i platnog prometa u zemlji, samo su neke aktivnosti Narodne banke Srbije koje se i na dalje moraju sprovoditi kvalitetno i efikasno. S tim u vezi podržaću predlog za člana Saveta guvernera Narodne banke Srbije u danu za glasanje. Hvala.
Hvala, gospođo Žarić Kovačević. Reč ima Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas imamo u ovoj drugoj raspravi predlog Odbora za člana Saveta guvernera Narodne banke Srbije i stav SRS je bio i kada je zakon donet o Narodnoj banci Srbije, da će to u delu upravljačke i nadzorne uloge biti samo neko slovo na papiru, a da Narodna banka Srbije, iako po Ustavu i po zakonu ima svoju funkcionalnu, institucionalnu, navodno nezavisnu ulogu, u pravom smislu reči to nije. Gospodine Marinkoviću, vi ste, takođe, kao i građani Srbije, kasnije i kao aktivan političar svedok toga da smo od 2000. godine do današnjeg dana mi u Srbiji promenili guvernera kao jedna zemlja, ja mislim u Evropi, i da je to nezabeležen slučaj od Dušana Vlatkovića 2000. godine do Jorgovanke Tabaković, sedam guvernera. Sad kad ste se vi rukovodili time da i u drugom mandatu Jorgovanka Tabaković bude guverner Narodne banke Srbije verovatno ste razmišljali kao u nekim državama sa stabilnom i zaista nezavisnom ulogom centralne banke, što u Srbiji nije slučaj, što je duže guverner, je li tako gospodine Marinkoviću, na toj funkciji, to je i kontrolna i nezavisna uloga Centralne banke jača, ali ne možemo mi da poredimo vreme Vajferta koji je bio guverner 26 godina i to vreme Srbije kao danas. Ovde, ne da je izražen taj zaista degutantni uticaj SNS na izbor guvernera i na sve ove rukovodeće funkcije, već je potpuno nejasno za nas srpske radikale, kako vi, kako vama uopšte kao predstavnicima zakonodavne vlasti, obraćam se i vama i najveće vladajuće stranke, i vama koji podržavate SNS, nije nenormalno, ako smo mi najviša zakonodavna vlast, da Narodna banka Srbije preko posrednika, a to su ovi članovi Saveta guvernera nama podnose izveštaj o svom radu, da li je po zakonu koji je izglasala Narodna skupština, da li je reagovala na vreme, da li vrši svoju nadzornu funkciju, kako radi guverner, jer Narodna banka Srbije, da znaju građani pored ovog Saveta, čijeg člana odnosno reizbor imamo na dnevnom redu ima i svoj izvršni organ kao upravljačku funkciju i guvernera? Umesto da mi imamo neprekidno komunikaciju kao Narodna skupština Republike Srbije, ne samo kroz one periodične izveštaje koji nam se podnose i da u svakom trenutku možemo da reagujemo i da tražimo da se u određenoj situaciji zaštite i banke, domaće, pre svega, koje su uništene potpuno, ostala je samo ova Poštanska štedionica, gospođo Petrović, a sve druge, evo od 2011. godine, još četiri su propale, koje su imale većinski državni kapital, odnosno, nisu više pod tim imenom i sa tim kapitalom. Građane Srbije je to koštalo 800 miliona evra. Da ne govorimo o uništenosti po Dinkićevom modelu, da se vratim u taj period, najvećih srpskih banaka koje su likvidirane i koje neke od njih imaju i dan danas osnova da rade, jer imaju i svoje račune i svoj kapital koji treba država da im omogući da koristi, o tome smo govorili pre petnaest dana po drugoj jednoj tački dnevnog reda, ali koga je to briga. E, sada da se vratimo upravo na ovo što je za nas, narodne poslanike, najznačajnije. To je ta nadzorna i kontrolna uloga Narodne banke Srbije, kao centralne banke nad radom banaka u Srbiji, jer mi polažemo račune građanima. Danas je ovde neko rekao – videćete vi ko će i kako da prođe na izborima. Znate šta? Vi ako ne slušate šta narod priča i ako niste svakoga dana među ljudima i ako ne čujete brigu običnih građana i ako je vama normalno da posle prikupljenih preko 100.000 potpisa i dalje ova mafija, ovi privatni izvršitelji mogu da rade šta hoće, da izbacuju ljude i da stiču ogromno bogatstvo, onda ja stvarno ne znam, sve i da u nekoj kampanji i na koji god način vi da delujete, mislite i stvarate privid o tome da činite dobru stvar, verujte da niste u pravu. Moram da vas podsetim na 2017. godinu, kada se ovako malo više i glasnije, prvi put oglasile guverner i Narodna banka Srbije po pitanju ovih kredita u švajcarskim francima. Sećate se onog famoznog predloga. Kako bi to moglo da se reši? Kažu oni - eto, da se zamrzne taj status, pa da vidimo da se zamrznu dalje otplate kredita, dok se ne nađe neki model. Koji model, iako je bilo mnogo dobrih slučajeva i u zemljama EU, videćemo da tek posle pretnje ljudi da će i sebi nauditi i onog štrajka ispred Vlade, dolazite sa jednim rešenjem za koje smo rekli da nije dobro. Upravo je uloga Narodne banke Srbije i svih ovih organa koji pripadaju Narodnoj banci Srbije, po Zakonu o Narodnoj banci, član 64, da ima takvu kontrolnu ulogu da u svakom trenutku treba da gleda šta radi bilo koja banka. Znači, nema tu nikakve simpatije, antipatije, odakle je i ko je. Ako ste vi, molim vas, izdali dozvolu za poslovanje jedne banke po zakonima Republike Srbije, oni moraju da poštuju niz zakona i Zakon o devizom poslovanju i tako dalje. Narodna banka Srbije u svakom trenutku treba da kontroliše njihov rad. Ne, Narodna banka Srbije dobija od banaka koje su ovde došle po Dinkićevom modelu pljačke građana Srbije i ostale da rade mnoge od njih, dakle, da zgrću ogroman kapital, dobije tipske ugovore koje te banke daju građanima prilikom zaduživanja. Imali smo takve fantastične izjave - pa, šta da radimo, građani su prihvatili taj rizik, svako je imao pravo i mogućnost da se opredeli da li će da se zaduži u švajcarskim francima. Nije država zaštitila građane, a nije se ni Narodna banka Srbije sa novoizabranim, pa kasnije reizabranim guvernerom oglasila po tom pitanju da kaže – mora da se poštuje princip ekvivalentnosti koji se poštuje svuda u svetu kada je u pitanju bankarsko poslovanje. Ne možete vi da uzmete pet puta više, tj. banke da oderu kožu građanima, a samim tim i da uzmu stan, kuću, da izbace ljude na ulicu, nego što je to propisano zakonom. Gospodo, mi imamo u Srbiji Zakon o obligacionim odnosima. Pa nećete valjda da očekujete da svi građani Srbije, bez obzira na zvanje i obrazovanje. To može da bude i doktor nauka, ali on ne zna, i iz neke druge oblasti. I među vama da budu takvi koji nisu ekonomske struke i ne znate da čitate taj ugovor, banka vam podmeće tamo sve i svašta, počev od raznih špekulativnih troškova, preko kamata koje vi prihvatate ili ne naravno potpisivanjem ugovora, ali i onog dela koje se tiče poštovanja principa da se, ako uzimate valutni kredit u evrima, a u ovom slučaju što je bilo najstrašnije švajcarskim francima, ta valuta štiti na štetu građana Srbije, jer niste vi dužni, odnosno ni jedan građanin Srbije, to takođe kažu druga dva zakona, nisu dužni da ako su dovedeni u zabludu, a u ovom slučaju jesu, jer naravno da će banka da kaže – evo, izvolite, opredelite se, ne da se opredelite tako što će da vas upozori da ova jedna valuta može da bude veoma rizična po vas, nego eto vi to uzmite ili ostavite, a za to vreme Narodna banka Srbije ćuti. Mi nismo uopšte zadovoljni poslovanjem Narodne banke Srbije, ni ovih članova Saveta guvernera, ni samog guvernera. Mislimo da oni apsolutno ne ispunjavaju ulogu koja im je data Ustavom i zakonom, a pre svega da se poštuje taj princip nezavisnosti. To što Narodna banka Srbije, koja je ove godine, uzgred rečeno, proslavila 165 godina svog postojanja, za sebe kaže da ima osnovni princip koji štiti, a time štiti građane, a to je stabilnost cena, politike cena, to jednostavno nije tačno. Govorili su danas ovde druge kolege o stopi inflacije. Stopa inflacije je jedna stvar, a cenovna politika je i ono što Vlada Srbije omogućava onima koji trguju određenim akciznim robama je druga stvar. Ispravio se kasnije kolega i rekao je u stvari da on nije tvrdio da energenti ne poskupljuju, život kako građana, tako i privrednika u Srbiji, ali vi, gospodo, o tome će biti reči kada bude Predlog budžeta za 2020. godinu, da biste napunili budžet i verujemo, ubeđeni smo da će 2020. godine, ako bude još, a verovatno ćete i morati da imate i tu sednicu Skupštine pre izbora, da menjate još Zakon o akcizama, mnogo više zahvatate od onoga što rade druge zemlje kada su u pitanju naftni derivati i to je veoma lako da se izračuna. E zato se bune domaći privrednici i kažu da im to smeta i da oni nisu dovoljno stimulisani politikom Vlade subvencija prema njima kao domaćim privrednicima da mogu da kapital koji imaju, pre svega njihov akumuliran, pa dodatno da im država da da razvijaju svoje poslovanje i ne osećaju se sigurno. Lako je sve to da se priča i da se govori o stranim investicijama koje su premašile do sada i davanjima za nova radna mesta preko tri milijarde, ali pogledajte na ona preduzeća koja su stabilna u svom poslovanju, koja nikada od države dinar nisu uzela, ali nisu ni dobili ništa. Prema tome, NBS je pala na ispitu kao i svaki član u Savetu guvernera Narodne banke kada su u pitanju ovi katastrofalni ugovori koji su građani imali sa ovim mafijaškim bankama, jer građani Srbije su prvo i najpre tražili, a kasnije su došli i zvali i nas, narodne poslanike, pisali i obraćali se svakoj poslaničkoj grupi, Vladi itd. Tražili su zaštitu od NBS koju nisu dobili. Mi smatramo da sveukupna finansijska stabilnost u Srbiji je kratkog roka zbog toga što NBS ne radi ono što bi trebala da radi kao centralna banka i koja radi svuda u svetu. Ona se rukovodi politikom Vlade. Vlada Srbije je izabrana na mandatni period od najviše četiri godine. On može da bude i kraći, kao što je bio slučaj sa mnogim Vladama od 2000. godine do današnjeg dana. Da bi građani imali u pravom smislu reči poverenje u NBS, a da je ona zaista nezavisna, ona bi morala da ima drugačiju viziju politiku, a ne da se samo rukovodi i da nam daje izveštaje o aktuelnom trenutku, već o onome šta može da usledi, kakve eventualne posledice drugih udara na finansijski sistem Srbije može da se desi od raznih dešavanja, ekonomije u svetu, u okruženju itd. Ne, ona prati i sledi politiku Vlade Republike Srbije, sa kojom se mi srpski radikali ne slažemo, a samim tim ni sa radom guvernera, ni članova Saveta, ni drugih orana koji su ustanovljeni Ustavom i Zakonom o NBS.
Hvala, gospođo Jovanović. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ne znam šta je to kratkoročna stabilnost, da li je to što evo već osma godina Srbija nema ozbiljnih poremećaja na deviznom tržištu? Ne znam koliko to treba da protekne vremena da bi možda neko rekao – ljudi, hajde da vidimo da li ste vi to uradili kako treba i na pravi način ili unapred da osuđujemo? Imajući u vidu sva ona vremena koja su bila u prošlosti, za godinu ili dve se vide određeni rezultati, a kamoli za period koji već traje više od sedam godina i uvek će kad god se spomene Narodna banka, prvo da se napadnu ugovori koji su naši građani, a i deo privrede zaključili sa poslovnim bankama sa deviznom klauzulom u švajcarskim francima i tu svi očekuju pomoć od Narodne banke, kao da je Narodna banka Narodna skupština, a povremeno i sud. Pa, ne može Narodna banka da ulazi u obligacione odnose do te mere da oglašava neki ugovor nezakonitim. Naš zakon o deviznom poslovanju tretira da se ugovori sa deviznom klauzulom mogući. E sad, što je bio jedan drugi nedostatak zakonske regulative gde su vrlo široko tumačena ovlašćenja po Zakonu o bankama i Zakonu o deviznom poslovanju, nekoliko puta je zbog toga i menjan Zakon o zaštiti korisnika finansijskih usluga. I tada smo konačno postavili banke u onoj meri u kojoj je to bilo moguće da Narodna banka može da funkcioniše. Ali, samo sud može neki ugovor da oglasi ne važećim. Druga stvar je, da li će to možda biti urađeno nekim opštim aktom, kao što su iskustva nekih drugih država, pogotovo iz našeg okruženja? Pa i to je moguće, ali tad rizikujemo da završimo na međunarodnim sudovima i da bankama platimo svu nastalu štetu. Da li bi neko smeo da prihvati odgovornost da napravi jedan takav korak? Treća stvar, kada su u pitanju ti famozni krediti u švajcarskim francima, treba napraviti jednakost između korisnika koji su podigli te kredite i korisnika koji su podigli kredite indeksirane u evrima. Ne možete reći da su jedni krediti nezakoniti, a drugi krediti zakoniti samo zato što je indeksacija valute urađena na drugačiji način. To je probao Vrhovni kasacioni sud, mogu da kažem vrlo nemušto, vrlo neuspešno i ostavio opet mogućnost zloupotreba i onda je kao rezultat svega toga zbog jedne jako loše urađene zakonske regulative iz perioda 2006, 2007, 2008, 2009, pa čak i 2010. godine, usledio Zakon o konverziji kredita, ali taj zakon su pre svega morala da prihvate Udruženje banaka, jer bez njihove saglasnosti opet Republika Srbija duguje, Republici Srbiji preti opasnost da na međunarodnim sudovima izgubi te sporove. I tu se u stvari pokazala kao odlučujuća uloga predsednika države, koji je svojim autoritetom koji ima i među građanima jednostavno inicirao donošenje jednog takvog zakona koji bi zaštitio interese i banaka, ali i građana koji su podigli te kredite i u tome ja ne vidim ništa loše. Međutim, kada se govori o nadzoru nad bankama imate više vrsta nadzora i zaštite. Samo jedan nemate i to je primarna uloga Centralne banke, odnosno Narodne banke Srbije. Građani u svim bankama, bez obzira ko je osnivač i odakle im je poreklo, deponuje određen novac. Sada možete da zamislite ako ne postoji nadzorna uloga Centralne banke da ti vlasnici budu neodgovorni, a skloni su raznim finansijskim špekulacijama i transakcijama, plasiraju novac naših građana i domaće privrede u nesigurne kredite sa njima povezanim licima. Onda izazovu stečaj banaka gde bi država morala da vrati svaki depozit do 50.000 evra, naravno, odakle, nego iz budžeta Republike Srbije, a to smo, nažalost, imali priliku da vidimo ne sa stranim bankama nego sa domaćim bankama. Samo da podsetim kada je u pitanju čuvena afera oko „Agrobanke“ i nenaplativih kredita koje je izdavala. E, tu je primarna uloga Centralne banke, da svojim nadzorom omogući nesmetano funkcionisanje finansijskog tržišta na teritoriji Republike Srbije i da prati poslovanje banaka u smislu da ostanu likvidne i da budu u situaciji da vrate novac svojim deponentima. Ja mislim da je tu naša Narodna banka u ovom periodu od 2012. godine funkcionisala besprekorno. Mi nismo imali više ni jedno pokretanje ni jednog postupka likvidacije banke ili oduzimanja dozvole za rad zbog okolnosti koje su nastale posle 2012. godine, a to se pre svega uspelo zbog toga što je Narodna banka svojom politikom i svojim nadzorom smanjila procenat NLP ili nenaplativih potraživanja kod poslovnih banaka, bez obzira odakle je poreklo. Sad, zamislite da samo jedna banka u Republici Srbiji može da napravi takve poremećaje na tržištu da sve ono što je urađeno pozitivno bude dovedeno u pitanje. Ja volim malo da pričam o stvarima koje su se dešavale u prošlosti i koje su opipljive. Setite se da je samo jedno preduzeće u doba neke mnogo ekonomski moćnije zemlje nego što je to danas Srbija, izdavalo menice bez pokrića i dovelo u pitanje funkcionisanje čitave države. Sad, zamislite da to uradi banka. Narodna banka je ta koja će da određuje depozite koje poslovne banke moraju da uplate Narodnoj banci radi plasiranja rizičnih ili neobezbeđenih kredita i svake godine da vrši reviziju poslovanja svake banke. To je primarna uloga Centralne banke kada je u pitanju finansijsko tržište. Sad možemo da pričamo o tome kakva je inflacija, da li je ona realna ili nije itd, ali činjenica jeste da je situacija ekonomski mnogo bolja nego što je to bila pre sedam ili osam godina. Još nešto, kada spominjete akciznu illi poresku politiku, prvo Republika Srbija kroz poreze ništa ne uzima, ništa ne otima od građana kao što to neki vole da prikažu, jer bez naplate poreskih potraživanja ne bi bilo ni zdravstvene zaštite, ne bi funkcionisao ni jedan deo penzionog fonda, ne bi bilo Ministarstva odbrane, ne bi bilo MUP, ne bi bilo pravosudnih organa, ništa od svega toga ne bi bilo. Još nešto, pošto volimo da se hvalimo kakvu akciznu politiku imaju zemlje u okruženju, ja mogu da kažem da su akcize poslednji put menjane 2010. ili 2011. godine. Od tad nisu više ni jednom. Isto tako moram da pitam, da li se u nekoj zemlji u okruženju, koja, evo, pristajem da bude i članica EU, izgradilo toliko puteva, rekonstruisalo toliko pruga, rekonstruisalo toliko regionalnih i lokalnih puteva, rekonstruisalo toliko bolnica, rekonstruisalo toliko škola? Kažite mi jednu zemlju u okruženju. Ja bih voleo da ima takvih. Nema. Odakle taj novac? Od poreza i akciza. Nemojte stalno da menjamo teze. Još nešto, bez saobraćajne infrastrukture nema ni razvoja. Dok ne izgradimo puteve, rekonstruišemo sve naše pruge, napravimo i nove, nećemo imati u punom obimu ekonomske reforme onako kako bi smo želeli, a to opet moramo da finansiramo isključivo ili velikim delom iz naših prihoda koje opet imamo iz poreza i akciza. Nemojte da menjamo te teze, nije to baš tako. Bilo je političkih stranaka koje su rekle – kad dođemo na vlast ukinućemo porez; pa znamo kako su prošli na izborima. Narodna banka je u skladu sa zakonom, Ustavom vršila maksimalno svoja ovlašćenja. Još nešto da vam kažem. Kada god pročitate u novinama neki članak da je napadnuta Narodna banka, guverner, član Saveta ili neko ko je visoko pozicioniran u narodnoj banci, da znate da je Narodna banka neku od poslovnih banaka zbog nezakonitog poslovanja jako dobro nagazila. Onda imate kao reakciju da se prikaže nešto ili napadne pojedinac ili državni organ kako ne radi svoj posao kako treba. Da znate da to uvek budu poslovne banke, zato što one mogu da finansiraju čitave novine, čitave tiraže pojedinih novina i na taj način da pokušaju da ostvare svoj ekonomski interes koji apsolutno nema nikakve veze sa politikom ni Vlade, ni Narodne banke, ni Narodne skupštine. E sad, ako želi neko da se tome pridruži, neka mu se pridruži od kolega narodnih poslanika, ja u tome ne želim da učestvujem i zato ne vidim ni jedan razlog da dovedemo rezultate Narodne banke pod znak pitanja.
Hvala, gospodine Arsiću. Reč ima Nataša Jovanović, pravo na repliku. Izvolite.
Gospodine Arsiću, vi ste ovaj model rešavanja pitanja u švajcarskim francima ustanovili. Vi sad to kažete kao neko najbolje rešenje i glasali ste, to je bio poseban zakon u Skupštini. Mi smatramo da to rešenje nije dobro i da su oni građani, eto, prinuđeni su, uzmi ili ostavi, koji su prihvatili to, neki će potražiti epilog svojih slučajeva na sudu, ipak oštećeni. Evo zbog čega. Narodna banka Srbije se ni posle svih tih dešavanja, ni u protekle dve godine i unazad, koliko je Jorgovanka Tabaković guverner, nije oglasila da kaže da su ti ugovori koji su potpisivani za kupovinu nekretnina, pre svega, u švajcarskim francima štetni zbog toga što NBS mora, guverner je rekla – to je bilo tako najpovoljnije u tom vreme. Ona je bila poslanik SRS kada je Parivodić, sa tadašnjim guvernerom promovisao te kredite. I, evo, poslušali je Despotović i Vesna, uzeli kredite u švajcarskim francima, ja nisam. Meni je isto rekla – ma to ti je najbolje. Nisam nasela na to, jer jednostavno, eto. Ta žena kao ekspert, sad je postala vaš kadar, bili politički, pa onda izabrana za guvernera. Znate šta, ne mora građanin Srbije to sve da zna. Zakon o obligacionim odnosima štiti kamatnu politiku. Znači, ugovor koji se sklapa da građanin ne bude nasamaren, da ne bude predmet nekih zelenaških i špekulativnih radnji. Onda mi jednostavno recite u kom zakonu postoji mogućnost da banke i dalje obračunavaju ove provizije i sve druge troškove? Neki čak, od banke do banke, ima ih i u stavkama za kredit od pet do ne znam koliko, a da NBS tu ne reaguje. Nemojte da odmahujete glavom, gospodine Arsiću. Možda vi niste neko ko mora da uzme bilo kakav kredit. Najveći problem je što su građani zaduživani i za kupovinu svega i svačega, pre svega za stambene objekte, a kasnije i za te keš kredite. Kada su u pitanju te valutne klauzule, druge zemlje u svetu, poput Španije, lepo su, i njihove vlade, i pre svega sudovi, zauzeli stav i rekli da to nisu obični krediti sa kamatnom stopom i da ne mogu uopšte ti špekulativni krediti u švajcarskim francima. Oni su lepo rekli - sve što nije obračunato u evru, nego je u nekoj drugoj valuti, su tzv. finansijski derivati sa kojima se trguje na tržištu kapitala. Polazi se od toga, a to je uloga Narodne banke i to stoji u Zakonu o deviznom poslovanju, da ona mora da štiti građane da ne bude prilikom uzimanja nekog kredita koji se konvertuje, odnosno koji ima valutnu klauzulu, ni potcenjivanja, ni precenjivanja te valute. Vi ako ne znate i niste upućeni u to, vi onda ne reagujete jasnom voljom. Ne mora svaki građanin da zna šta je za njega povoljno u tom trenutku, ali onda mora da se oglasi Narodna banka i da kaže – to nije dobro, kontroliše rad tih banaka, pogledao kod svake banke svaki ugovor za sve vrste kredita, to, to, to i to nije u skladu sa pozitivnim zakonima u Republici Srbiji, banka vam to naplaćuje zato što pronalazi, kako bi naš narod rekao, rupu u zakonu.
Hvala, gospođo Jovanović. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Pa, hajde, ne znam više kako da objasnim. Evo, ovako. Znači, sadašnji guverner Narodne banke, gospođa Tabaković, kriva je za kredite koji su građani podizali 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011. godine. (Nataša Sp. Jovanović: Ona je imala takav stav.) Pa, to je bio njen privatan stav, nije bila guverner. (Nataša Sp. Jovanović: Nema veze.) Pa, ima veze. E sad, jedno pitanje. Ako neko kaže, odnosno Narodna banka kaže da nije vršila svoju nadzornu ulogu kako treba, ko će da plati odštetu građanima? Pa, Narodna banka. Nemojte da se igramo sad, da izmišljamo stvari i događaje da bismo našli neki bilo kakav osnov da nekog napadnemo. Da li banka ima pravo da zaračunava troškove obrade kredita? Evo, i sudovi su rekli da ima, ali mora da ih dokaže. Mora da ih dokaže. U obračunu mora tačno da bude navedeno šta, koliko koji trošak iznosi. Možda je angažovao nekog svog procenitelja koji će da proceni vrednost nekretnine koja treba da bude predmet kupovine. (Nataša Sp. Jovanović: Pa, sve zakonske odredbe Narodna banka mora da kontroliše.) Narodna banka nije sud. Počnite jednom, izađite iz tog jednopartijskog sistema. Znači, sudovi imaju svoju funkciju, Narodna banka ima svoju funkciju, Narodna skupština ima svoju funkciju, Vlada ima svoju funkciju i svoje nadležnosti. Sad, kad već napadate te kredite, jel neko od vas probao da napravi simulaciju kredita koji je u istoj vrednosti bio indeksiran u evrima i indeksiran u švajcarskom franku? Jel probao neko da napravi? Ali, pod onim uslovima koji su bili tada na tržištu. Da biste neke podatke iznosili, morate prvo da uradite određene simulacije nečega što se dešava. Evo, sad vam kažem da je po građane ovaj zakon koji je donet o konverziji stambenih kredita bio daleko povoljniji nego što bi izašlo po toj simulaciji. Jedina prednost koju su imali građani koji su podizali kredite u evrima jeste da kako se menjala kamatna politika banke, da su mogli te ugovore da preoročavaju i menjaju aneksima, što ovima u švajcarskom franku nije bilo moguće zato što bi samim tim prihvatili veći deo glavnice nego što su podigli zaista kredit. I to je na određen način ovim zakonom izjednačeno, otprilike u dinar, možda nešto malo više vratiće onaj ko je podigao kredit u švajcarskom franku nego onaj što je podigao u evrima. Znači, zakon je išao do tih detalja. E, sad, da li je Narodna banka mogla da natera poslovne banke da se odreknu svoje dobiti? Pa, nije, nije mogla. Nesrazmeru u zaradi, promenu tržišnih uslova itd. ne utvrđuje Narodna banka, nego sudovi, gde je svaki slučaj pojedinačan. Ne možete opštim aktom da rešavate pojedinačne slučajeve, ne možete. Možete da dobacujete, ali to je samo odraz ili neznanja ili nedostatka političke argumentacije, ali zaista jeste tako. Znači, mogli smo da probamo neke druge modele, ali znate šta, rizikujemo da izgubimo sporove pred međunarodnim sudovima i da opet štetu platimo tim bankama. Nije baš sve tako crno belo i nije baš sve tako kako bismo mi svaki put hteli. Postoje razna ograničenja kojima mi ne doprinosimo. Još nešto. Kad je ovde bila priča oko španskog metoda itd, da li neko uopšte može da mi kaže zašto danas imamo stabilnu situaciju, ekonomsku, zašto krediti koji su u dinarima imaju još uvek veću kamatu nego krediti koji su indeksirani u evrima, a da znate da je marža banaka ista? Ako uspete taj matematički obrazac da mi pokažete, ja vam priznajem, a zaista je tako. Ali, morate malo više da uđete u monetarnu politiku šta su to referentne kamatne stope centralnih banaka, šta su bankarske marže, koji je način zaduživanja banaka na međubankarskom tržištu, koji je način zaduživanja banaka kod centralne banke, pa onda možemo nešto malo ozbiljnije da pričamo o Narodnoj banci. Ovako, moram da priznam, meni neke priče oko jednog jako ozbiljnog državnog organa više liče na političke nego na stručne.
Hvala, gospodine Arsiću. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Dame i gospodo poslanici, danas na dnevnom redu – Predlog odluke o izboru člana Saveta guvernera Narodne banke Srbije. Naime, radi se o gospodinu Martinović Nikoli. Ja bih rekla da je on gospodin sa vrlo impresivnom biografijom. Radi od 1975. godine, tako da ga mi nismo negde pronašli pa ga ubacili u ovaj Savet nego se kvalifikovao, ima izuzetne reference. Prvo je bio direktor prestižnih kompanija, pa generalni direktor, pa onda savetnik u raznoraznim izuzetno jakim kompanijama u Srbiji, tako da su mu izuzetno dobre kvalifikacije. Ja više ne bih o njemu, postoji biografija. Doduše, moram reći da danas apsolutno niko ništa nije loše rekao o ovom čoveku. Naravno da ću podržati ovaj predlog za gospodina Martinovića. Ja bih nešto konkretnije o tome, o njegovom radu a i radu gospođe Tabaković, koja je na čelu Narodne banke Srbije, srećom. Setimo se samo 2012. godine kada je inflacija bila 13%. Danas je na istorijskom minimumu 1,5%, kreće se od 1,5 do 2%. Šta to znači? Pa, direktne strane investicije. Danas je Republike Srbija najrespektabilnija zemlja u regionu, ima najveći procenat direktnih stranih investicija. Šta to opet znači? Da je sa 400.000 nezaposlenih ljudi 2008. godine došla na nezaposlenost, odnosno od 27% te 2008. godine, ne ponovila se nikada, danas nezaposlenost 10,5%. Zaposlili smo preko 200.000 ljudi. Zašto? Lančana reakcija, zato što je stabilan kurs dinara, zato što se iz te Narodne banke uplaćuje u budžet Republike Srbije. Minimalac 2012. godine je bio 16.000 dinara, danas 30.022 dinara. Prosečna plata bila 360 evra, danas, do kraja godine 500 evra. Pa, tako se radi! O gospođi Tabaković, samo najbolje. Reći ću vam sa sajta šta je to sve Narodna banka ostvarila. Narodna banka Srbije ostvarila je u protekloj godini ukupnu dobit, znači, misli se na 2018. godinu, posle oporezivanja, u iznosu od 30,66 milijardi dinara. Kako je objavljeno na sajtu Narodne banke Srbije, dobit iz operativnog poslovanja, koja nije proistekla iz kursnih razlika i revalorizacionih rezervi od ukupno 13,24 milijarde dinara, raspoređena je tako da je 70%, odnosno 9,27 milijardi, preneto u republički budžet. Zato mi, između ostalog, imamo i odvojeni živi novac, 760 miliona evra za Koridor moravski, znači ide i deo iz Narodne banke Srbije. Nemoj neko da priča da se loše radi. Nikad se u životu nije bolje radilo. Gradimo bolnice, gradimo škole. Zašto? Zato što imamo suficit u budžetu. Povećali smo penzije, povećavamo plate, dajemo jednokratne pomoći. Nije idealno ali je mnogo, mnogo bolje. Idemo dalje. Kako to radi Narodna banka Srbije? Obezbeđujući cenovnu i finansijsku stabilnost monetarnom politikom nastavili smo da podržavamo kreditnu aktivnost i privredni rast, živa istina. Zahvaljujući tome, kao i odgovornoj fiskalnoj politici, Srbija je mogla da napravi ogroman napredak, kao što je i napravila, ostvari najviši rast ekonomske aktivnosti u poslednjoj deceniji i učini povoljnim svoje izglede za rast u narednom periodu. To je živa istina. Ne treba prenebregnuti istinu. Mi danas živimo mnogo bolje, nije idealno, ali sam ja zadovoljna, što je žena poput gospođe Tabaković imala reizbor pre dve godine, što je takođe reizbor gospodina Martinovića, jer kažem nije, ja ga ne poznajem, ali impresivna biografija samo govori o tome da ću ja sa zadovoljstvom glasati za ovog gospodina. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Hvala, gospođo Malušić. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Moram da se obratim prvo koleginici Malušić, nadam se da mi neće zameriti, i ja sam do malopre mislio da mi ovde sad razgovaramo o izboru jednog člana Saveta guvernera, gospodina Nikole Martinovića, magistra. Međutim, ja imam osećaj da mi treba da izaberemo advokata Narodne banke Srbije ili možda slušamo kandidaturu budućeg guvernera. Sve je to dozvoljeno, nije uopšte problem, nego možda sam ja malo bio u zabludi samo. Da se mi vratimo sad na ono što bismo trebali da razgovaramo na ovu temu. Narodna banka Republike Srbije je centralna banka. Ona je 135 godina obeležila. Drugog jula 1884. godine je počela sa radom. Njen prvi guverner je bio Aleksandar Spasić i, pre nego što budem nabrojao one koji su bili u ovom veku, moramo da pomenemo i Đorđa Vajferta, kao guvernera Narodne banke. Činjenica da joj je sedište bilo, ovo su istorijski podaci, ali nije loše da se podsetimo, činjenica da je toj centralnoj, tada nazvanoj Privilegovana banka, u ulici Kneza Mihajla govori da se sa pažnjom gledalo na to, a zaista jeste ustavna kategorija Narodna banka. Ona nije uspostavljena Zakonom o Narodnoj banci, nego Ustavom Republike Srbije, koji kaže – između nekih organa postoji Narodna banka Republike Srbije. Ona sada ima svoja velika zaduženja i ona na tom polju ostvaruje ono što je zamisao i Ustava i Zakona o Narodnoj banci Republike Srbije. Sada postoje tu neki organi koji su definisani članom 12. tog Predloga zakona, a to su Izvršni odbor banke, guverner Narodne banke i ovaj Savet guvernera Narodne banke. Lepo je uočio kolega Milorad Mirčić, vezano za ovaj predlog, i ovamo je opisano da poslaničke grupe imaju pravo da to predlože. Sada imaju dve činjenice koje mene ovako malo dovode, nije zabluda, nego dovode me ili me vode na jedan put koji možda nije ispravan, ali da podelim sa vama to. Prvo, predložio ga Kabinet guvernera Narodne banke. Meni nije poznata ta procedura, sa jedne strane, a ovo, o čemu je kolega Mirčić već govorio, da je isti ovaj kandidat bio predložen od poslaničke grupe SPS, a sada od SNS. Meni to ukazuje da je nemoguće više u Srbiji biti nosilac neke javne funkcije, a da pre toga niste član SNS. Ako neko hoće, ne možemo, mi nikome ne branimo da se učlani. Možda to nije baš najbolje za neku samostalnost tih organa o kojima pričamo, da su oni samostalni, da imaju veliku slobodu u svom poslovanju. Ovo je ovako prošlo i on će biti izglasan, i to nije sporno, koliko god mi iznosili neke argumente da to možda nije u redu i uostalom, personalno, možda ovaj čovek ispunjava te uslove. Gledali smo njegovu biografiju. Ima on tih zapaženih funkcija na kojima se nalazio, pretpostavljamo, a on po drugi put sada treba da bude reizabran. Istina, prvi mandat mu je trajao kraće zato što je zakonom definisano da, ako je umesto nekog kome je prestao mandat, da li podneo ostavku, smenjen, nije ni važno, izabran, njegov mandat će trajati do isteka mandata tog umesto koga je izabran. To je bilo prvi put, pa je posle imao mandat i sada on treba da bude reizabran. Podatak da je Narodna banka Republike Srbije uplatila u prošloj godini, da li je tako, kolega Mirčiću, 10 miliona evra je dobra stvar. Isto, kao i Komisija za zaštitu konkurencije, ona nije u jednoj godini, nego od svog postojanja, u prvoj deceniji se bavila ta Komisija svojim uslovima, stvaranjem uslova da bi mogla početi da deluje, a tek početkom druge decenije, u poslednjih pet godina, je malo više radila svoj posao za koji je bila izabrana. Tu postoji mnogo novca i sada da pokušam jednu paralelu. Tamo je neko kažnjen kod te Komisije. Ovde su verovatno privredne aktivnosti dovele do toga da Narodna banka, kao profitabilna ustanova, zaradi neki novac i može da ga uplati u budžet Republike Srbije. Da li je neko razmišljao da su ti iznosi nešto manji da li bi privredna aktivnost u tom slučaju bila dinamičnija? Ovaj iznos koji je Komisija uplatila nije novac koji je ona donela iz inostranstva. To je opet novac od nekih naših privrednih subjekata koji su kažnjeni zbog toga što su otprilike oglobili potrošače u Srbiji ili ne konkurentno se ponašali na tržištu. Sve su to činjenice koje treba imati u vidu i povremeno napraviti neku analizu. Znate, nije uvek najviše uplaćeno, najbolje i po građane Republike Srbije. Vi ste danas govorili, ali ponekad stičem utisak da te slike o kojima vi ovde pričate i koje mi možemo da vidimo u stvarnom životu ne gledamo istim naočarima. Dosta vi govorili o stanju koje jeste, koje se svakako, tu smo saglasni, menjali na bolje. Mi danas imamo manjak stanovništva u Srbiji. Prvo je bio problem, kolega Arsiću saglasni smo vi i ja da je u nekom periodu iz Srbije odlazila, teško je to sada reći, ali ne kvalifikovana radna snaga, sada odlaze i stručni ljudi. Međutim, ponovo smo došli u situaciju da ljude sa onako niskim stepenom zanimanja ne možemo da angažujemo za neke potrebe u našim firmama, sada sa privatnim kapitalom ili lično ako je potrebno da se uradi. Kuda odlaze ti ljudi? Zapita li te se vi? Vrlo često kaže čovek, da radim na tom poslu ali dok ne odem u Nemačku, dok ne odem u Francusku ili u neku drugu državu. Ako je to tako lepo, zašto nemamo povratak? Da se napreduje, napreduje se, ali nemojte to da predimenzionirate. (Aleksandar Martinović: Jel si se pitao što ne idu u Rusiju?) Idu i u Rusiju, ali naravno kada je bila olimpijada, gde su tad najviše odlazili. Idu ljudi gde mogu da obezbede na najbrži način papire. Ne idu oni uvek tamo gde su im najbolji finansijski uslovi ponuđeni. Naravno, nastoje da odu, ali nije uvek moguće, duže se čeka. Ovde je postala situacija malo teža, da ne kažem nepodnošljiva, nije. Neki u Srbiji izuzetno lepo žive. Prosečan dohodak koji se kaže da je u Srbiji, po podacima Zavoda za statistiku, on omogućava uslovno rečeno pristojan život. Postoje ljudi koji imaju malo veće potrebe, njihove intelektualne i neke druge sposobnosti, i ne samo sposobnosti, nego i navike, su veće u odnosu na one koji žive i u nekim sredinama koje nemaju sve ponude koje imaju veliki gradovi. To nije zanemarljivo. Sve to utiče na ljude gde će da odu, gde da žive i kakve uslove da pokušaju da pronađu. Da li je NBS razmišljala o tome da se iznos sredstava za obradu kredita, on negde iznosi zavisno od banke do banke od 1 do 2% smanji, da se ukine. Znate da Vrhovni kasacioni sud, ovo možda nisu zvanični podaci, Vrhovni kasacioni sud je nekoliko odluka, odnosno presuda doneo u korist klijenata. Narodna banka povremeno vrši kontrolu poslovanja poslovnih banaka. Videla je i može to da vidi. Da li je upozorila banke da ne smeju i da ne mogu to da rade? Sprečavanje pranja novca zbog finansiranja terorizma, izgubilo je svoj smisao. Prolaze nekažnjeno, prolaze oni koji zaista čije bi se poreklo imovine moglo dovesti pod znak pitanja u smislu poštenog rada. Ali uglavnom ako neko treba da uplati svom detetu, koje se negde školuje mora da potanko onako objasni gde on, gde supruga, gde svi drugi rade, da bi pokazao odakle mu poreklo za nekih 200 evra. Gospodine i kolega Arsiću tako je to, tako je, upišite pa možete posle da odgovorite. Ako je sve tako dobro najviše harača su napravili izvršitelji upravo po osnovu obaveza građana Srbije prema bankama. Odmah posle toga su njihove obaveze, obaveze građana Srbije prema komunalnim preduzećima, ali velika potraživanja su i od strane banaka po osnovu kredita. Veliki broj građana Srbije uzima jedan kredit da bi vratio drugi ili kako se to u bankarstvu kaže refinansiranje. Da li NBS po tom pitanju preduzima nešto? Uostalom Jorgovanka Tabaković kao guverner NBS, mi nikada nismo sporili njenu stručnost, ali kada je u pitanju neki moralni kredibilitet, e tu bi moglo malo da se i analizira i da se progovori i kaže odnos prvo plata, za koju je ona sama rekla da su, ako se ne varam i dobro citiram enormno visoke ili bezobrazne. Sada tu nije velika razlika, nešto malo smanjila, a onda ponovo veliki broj. Nije normalno da guverner NBS ima veću platu nego predsednik republike, predsednik Vlade i možda najplaćeniji ministar ili zamenik predsednika Vlade. To nije normalno, a jedan je od retkih guvernera Narodne banke, odnosno banke koja nije uspela da reši problem sa švajcarskim francima. Reći ćete sada kolega Arsiću – to je rešeno. Ministar finansija je rekao da je to rešeno na predlog predsednika države. Dakle, na predlog Aleksandra Vučića, a ne bilo kakvim aktivnim činjenjem guvernera Narodne banke. To nije dobro i to nije u redu, ali kada se setimo, kada se građani Srbije sete ko je sve bio guverner NBS, onda, da ne kažem, i ovo zlo može da se trpi. Setite se Mlađana Dinkića koji je upao sa oružjem i on je tada sebe samopostavio, nije bio izabran. On se pominje tamo u analima kao čovek koji je bio u dva navrata guverner Narodne banke Republike Srbije, prvi put se samopostavio i drugi put, ali kratko vreme je bio postavljen. Zatim, Kori Udovički, žena koja izjavi – ako su vam velike obaveze za stanove koje imate negde u okolini Terazija, Slavije ili slično, prodajte, kupite manje da možete svoje obaveze da izmirujete kako valja. Gospodin Jelašić, gde je on sada? Napravićemo neku malu vezu između gospođe Tabaković i gospodina Jelašića. Doktor Dejan Šoškić, on je bio od 2010. godine do 2012. godine. Da li se vi gospodine Martinoviću sećate koju snisishodljivost tada kao narodni poslanik, gospođa Tabaković je pokazivala prema guverneru Šoškiću? (Veroljub Arsić: Što bre lažeš?) Vrlo lepe reče koristite, nemam ništa protiv toga. To je vaš stav, ali to je istina. (Veroljub Arsić: Ne, nego laž. Sve što si rekao.) Mi isključivo govorimo ono što je bilo, ne što odgovara. Sada, šta bi to moglo da bude zajedničko? Sećate li se jedne gospođe Dijane Dragutinović koja je bila ministar finansija, pa i viceguverner, ali nije samo to. Bila je ona i savetnik u MMF. Mi lično mislimo da Jorgovanka Tabaković svoju poziciju posle ovoga, jer joj je vrlo ozbiljna konkurencija kolega Arsić, možda bih za njega mogao i da glasa, za guvernera Narodne banke, pa kada sve to bude isteklo njoj, ona će da nađe svoju poziciju možda u MMF ili negde. Sa jednom rečenicom, MMF je u nekom periodu svoje aktivnosti u Srbiji vodio samo računa da država Srbija može da bude solventna i likvidna, da izmiruje obaveze prema i MMF i prema drugim međunarodnim organizacijama koje su davale kredite državi Srbiji, smanjio se privredni potencijal Srbije, nešto povećan sada u odnosu na neko ranije vreme. Ali kolega Arsiću, kada ste rekli pitanje deviznih rezervi, da li moraju i treba da budu takve, u svemu treba da postoji neki optimum, višak ponekad može i da škodi. Rekli ste – kada bi se smanjile devizne rezerve, propašće nam rejting. Ako smo mi toliko sposobni… (Veroljub Arsić: Nisam to rekao.) To ste izjavili vi kolega Arsiću. Stenogram ima, pa ćemo videti da li ste rekli ili niste. Ako nam tako dobro ide, zašto moramo da vodimo računa o nekim zaduženjima? (Veroljub Arsić: Ako trošimo devizne rezerve za tekuću potrošnju.) Vi vrlo često kažete da su sada kamatne stope, odnosno da ova Vlada, država Srbija uzima kredite po znatno nižim kamatnim stopama, pa prosto na svetskom tržištu kapital ima nižu cenu. I kod nas je takva situacija. (Veroljub Arsić: Ajde!) Ma nemojte. Vidite, mogao bih bilo koji dan da izostanem sa sednice Narodne skupštine, ali bi me neko morao ubediti da tog dana gospodin Arsić neće govoriti, a bilo bi mi mnogo žao da on govori, a da ja ne budem tu. Gospodine Arsiću, ja boljeg profesora od vas nisam sreo i zato ćete moju podršku za guvernera Narodne banke, ne znam koje države imati. Hvala puno.
Hvala kolega Periću. Gospodin Veroljub Arsić ima reč. Izvolite.
Hvala na toj podršci, kolega Periću, ali, za sad, guverner, gospođa Jorgovanka Tabaković, odlično radi svoj posao. Ali ste zaista u kratkom vremenskom periodu uspeli… Znači, uspeo sam vrlo brzo da popunim ovaj papirić, da pokušam da zabeležim šta ste sve rekli. Prvo ste rekli da je Narodna banka uplatila nekih sedam-osam miliona evra na ime kazni koje je izrekla poslovnim bankama i drugim privrednim finansijskim subjektima. Evo, ovako. Ukupno je 70% dobiti Narodne banke koja iznosi 13 milijardi i 240 miliona dinara, devet milijardi i 270 miliona uplaćeno u budžet Republike Srbije. Uzmite digitron pa izračunajte, nije to sedam-osam miliona, to je malo više, jedno desetak puta više. Ali, dobro, tu se i Milan Brkić zbuni oko nula. Dobit je iskazana iz operativnog poslovanja, a upravo sam u svojoj diskusiji rekao da Narodna banka nema osnovni prihod zbog menjačkih poslova nego što daje tehničku podršku bankama u vezi platnog prometa, ima i nekih drugih stvari, itd, itd, da ne ponavljam tu priču. Odakle tih 13 milijardi dinara dobiti, od kojih je devet milijardi i 270 miliona uplaćeno u budžet Republike Srbije? Ništa nisam izmislio, to sve možete da pročitate na sajtu Narodne banke. Poreklo za 200 evra? Znate šta, Narodna banka ne kontroliše novac u smislu finansiranja terorizma i sprečavanje pranja. To radi poseban državni organ i zove se Agencija za sprečavanje pranja para i finansiranje terorizma. Iznos koji se kontroliše, evo, i to ću da vam otkrijem, je iznos preko 15 hiljada evra, a ne 200 evra. E, sad, ako vama neko uplaćuje iz inostranstva, a bilo je situacija, čak jedan premijer je zbog toga mogao da nastrada, bivši, iz vremena vlasti Srpske radikalne stranke, da budemo jasni, može da vam neko uplati novac na tekući račun iz inostranstva i da budete u grdnim problemima ovde sa zakonom, zato što ne znate ni da vam je novac uplaćen. E, zato je potrebno da potpišete saglasnost da je taj novac zaista vama uplaćen. I to jeste propis koji je donela Narodna banka. Odmah to da raščistimo. Mislim da su Mirku Marjanoviću to uradili u Švajcarskoj, koliko se ja sećam. Idemo dalje. Sudski izvršitelji. Pazite sad, Jorgovanka Tabaković treba da raspusti sudske izvršitelje. Mi smo ih ustanovili zakonom, Skupština, nekad. Nije čak ni ovaj saziv. Pokušavamo već duži vremenski period da ih ukolotečimo u neki normalan način funkcionisanja. A sad ja postavljam pitanje - ako se građani zadužuju kod banaka, a te iste banke se zadužuju kod građana kad građanin položi novac na štednju ili ga ima, po tekućoj potrošnji, privreda isto tako, pa sad, ako taj neki drugi građanin ne vrati kredit koji je podigao od banke, posredno, to je novac drugog građanina ili privrednog subjekta u Srbiji. Šta ćemo onda? Ko će da vrati te pare onda? Poslovna banka koja ne može da naplati svoje potraživanje, zato što nemamo dobar sistem naplate potraživanja, a novac potiče od naših građana i naše privrede? Hajde sad, kako god se okrenemo, leđa pozadi. Uvek bilo i biće. Šta je sad tu problem? Znači, vidite kako sad populistički možemo da zamenimo odmah teze. Banke vrlo malo rade sa svojim novcem. Uglavnom rade sa depozitima po viđenju ili kreditima koji su povučeni od investicionih fondova. Idemo dalje. Krediti u francima. Evo, ovde sa nama su kolege, ja ni u jednom trenutku nisam rekao da je Zakon o konverziji kredita u švajcarskim francima zasluga Narodne banke, nego sam rekao da je zasluga Aleksandra Vučića kao predsednika Republike Srbije i njegovog autoriteta. Provirite u stenogramu. Raščlaniću svaki deo vaše diskusije. Snishodljivo prema guverneru Šoškiću - jesam vas lepo razumeo? Odlično. Sa ovog mesta ovde, između ovog prolaza, tu je sedela Jorgovanka Tabaković kada je napadala Šoškića. Nećete mi valjda reći gde sam sedeo? Neko kuca na vrata, možda Alchajmer? Evo, u ovoj sali, sadašnji guverner je kritikovao Šoškića prilikom njegovog izbora, zato što ne postoji knjiga vođenje evidencija izdatih državnih hartija od vrednosti, jer su emitovali Vlada, Ministarstvo finansija i Narodna banka. Pa smo imali nekih 11 milijardi evra u nekim kreditima koji su bili na tzv. rolovanju, dinarski ali u evrima. Kakva je to snishodljivost? Idemo dalje. Međunarodni monetarni fond. On ima svoj interes. Ja ga ne sporim. Možda to da kredite koje je podizala Republika Srbija ili čak Socijalistička Federativna Republika Jugoslavija budu vraćeni, ali, ljudi, to je njihovo pravo, to je njihov novac. Ne znam šta očekujete? Nema besplatnog novca više, nigde na svetu nema. Nema. Naš interes je bio da dobijemo pozitivne ocene za sprovođenje naših ekonomskih reformi, da bismo privukli investitore, i domaće, koji su pobegli glavom bez obzira iz Srbije do 2012. i strane, da je Srbija sigurna i pogodna zemlja za investicije. Nama je ta ocena trebala, nisu oni nama govorili šta da radimo. Idemo dalje. Devizne rezerve. Nisam to rekao - ako se nama smanjuju devizne rezerve, rekao sam nešto drugo: "ako devizne rezerve počnemo da trošimo kao tekuću budžetsku potrošnju". To se nigde u svetu ne radi. Eto, toliko sam uspeo, za kratko vreme. Čini mi se da je još bilo diskusije, nisam zapisao, gospodine Periću, možete da me podsetite, ali nema veze. Mislim da je ovo bilo dovoljno. Znači, nije sistem kontrole finansijskog tržišta, makroekonomske, monetarne sigurnosti i svega čega se dotiče Narodna banka tako jednostavan da bismo to mogli da stavimo u jednu političku diskusiju, pet ili 10 minuta. Narodna banka ima svoje rezultate. Da, zaboravih da spomenem, ima tu i odliv radne snage. I zato je kriva Jorgovanka Tabaković? Kao da se on ne dešava još od 1960, 1970. godine. Od tad se to dešava. Od tad nama ljudi odlaze. Ali je činjenica da se sada neki i vraćaju, ne baš tako mali broj. Znate, ima uvek, dolazi, vraća se, fluktuiše. Radimo na tome da se to zaustavi. Ali, nađite mi čaroban štapić i formulu. Jedino da građanima uzmemo pasoše. Jel to rešenje? Ja mislim da nije. Ljudi, živimo u 21. veku. Administrativno zadržavamo naše građane. Danas je tako. Mi radimo na tome da Srbija bude mnogo bolje mesto za život nego što je bila, nego što je sada. Radimo da bude. I to će biti motiv da se naši ljudi vrate. Možda neki drugi i dođu. Ali, pravimo takvo društvo. Ako mislite da to može preko noći, ja zaista s tim ne mogu da se složim, pa čak i onaj koga mnogi ovde veličaju, Josip Broz, pa i njemu je trebalo 30 godina da napravi kakvu-takvu državu. A posle ovih dosmanlija, bivšeg režima, verujte, opustošenija je država nego što su je opustošili sankcije i ratovi.
Hvala, gospodine Arsiću. Pravo na repliku ima Sreto Perić. Izvolite.
Gospodine Arsiću, vi ste u jednoj prednosti u odnosu na mene, vremenskoj. Pokušaću brzo da se osvrnem na ono što ste vi izneli, ali se nadam da će gospodin Marinković biti malo tolerantniji. Prvo, rekao sam za Narodnu banku 10 miliona evra, za Komisiju za zaštitu konkurencije sam rekao 8,2 miliona i ne za godinu, nego od svog postojanja. Komisija za zaštitu od konkurencije, onda je to govorio. To je jedna stvar. Druga stvar, vi ste gospođi Jorgovanki Tabaković stavili više tereta na leđa nego što sam ja. Vi ste rekli da je ona oterala ljude da traže posao u inostranstvu, ja to uopšte nisam rekao. Ja sam pričao o slici koju mi u Srbiji vidimo, to nema veze sa Jorgovankom Tabaković. Samo da se razumemo oko toga. Drugo, sedela žena i vezano za izbor guvernera rekla – ukoliko se ova sala ne ugreje, ona će doneti ćebe. Znate, obaveza nam je ako se bavimo ozbiljno ovim poslom da se sećamo svega što je izrečeno, što smo mi radili, što su radili drugi. Neke stvari ako želite možemo da vidimo u stenogramu šta ste rekli to vi, a šta niste. Nisam rekao da se za 200 evra traži poreklo, nego se moraju popunjavati obrasci koji ukazuju da ako je neko biran za odbornika, a zna se to, da se rade povremene uplate zbog školovanja dece i slično. Dalje, banka se ne zadužuje kod građana, građani se zadužuju kod banke. Građanin može da štedi novac, građanin može. Jel to banka uzima kredite od građana? (Veroljub Arsić: Da.) Od građana uzima kredite? Od fizičkih lica? (Veroljub Arsić: Kada položiš pare u banku, šta je to neko kredit?) Dobro, vi odlazite u banku da bi uzeli kredit, to nije isto kao kad odlazite u banku da ostavite i banka će vam primiti novac na štednju, a ne znači da će vam banka uvek dati traženi kredit i da će dati u iznosu koji vi želite. To su neke razlike. To bi vi trebalo da znate i tu ne treba da govorimo. Niste vi prvi, gospodine Arsiću, koji je rekao da je svojim autoritetom gospodin Aleksandar Vučić rešio problem sa švajcarskim francima. To je rekao Siniša Mali kao ministar kad je taj zakon bio na dnevnom redu. Naravno, to je tako bilo, nije rešio guverner Narodne banke. Hvala.
Hvala, gospodine Periću. Gospodine Arsiću, hoćete li repliku ili kao ovlašćeni predstavnik? (Veroljub Arsić: Kao ovlašćeni predstavnik.) Izvolite.
Prvo, kolega Periću, kada idete da deponujete novac u banku postoji više vrsta deponovanja. Jedan način deponovanja je po viđenju. Znači, možete da ga podignete kad god želite. Banka može, ali ne mora da vam da kamatu. Drugi je oročena štednja. Koliko znam, tad se potpisuje ugovor. Baš tako, ugovor se potpisuje sa bankom. Tad vi kreditirate banku. Baš tako. Znate valjda, to rade ljudi, to ne mogu ja da izmislim. Znači, vi kreditirate banku. Nego šta drugo? Dali ste novac na štednju, zbog čega? Da dobijete kamatu. Pa jel to kredit koji banka uzima od vas? Jeste. Hoćete li vi to svakoj banci da date? Nećete. Ako se ozbiljno bavite biznisom, vi ćete da proverite kreditni bonitet te banke. Gde? Na sajtu Narodne banke, nigde više. Tako da, dolazimo do toga polako da nije to baš tako jednostavno. Idemo dalje. Krediti, recimo, sredstva po viđenju, ranije su to bili blagajnički zapisi. Imate preduzeće koje obavlja svoje poslovanje preko neke banke i na računu mu se zatekne, primera radi, 100.000 dinara na kraju radnog dana, odnosno platnog prometa, Narodna banka oduzme dozvolu za rad toj banci. Šta je sa vaših 100.000 dinara? Ko će da vam vrati vaš novac? Biće vraćen iz budžeta ili iz Agencije za osiguranje depozita, koja se takođe puni iz budžeta. Ali banka je potrošila vaš novac. Zato je svrha Narodne banke, da vodi računa da banka kad plasira novac ti krediti budu naplativi, da ne bi bili na udaru štediše i deponenti banke i u krajnjem slučaju država, koja garantuje za uloge do 50.000 evra, jer je dala toj banci dozvolu da radi. Tako funkcioniše bankarski sistem, ne samo kod nas, nego svuda u svetu. Znate, postoji više načina da se opozicija ometa u svom radu. Uvek sam bio protiv toga. Kad god bilo ko od kolega poslanika dođe ovde i požali se da mu je toplo ili hladno, gledamo da mu regulišemo temperaturu koja mu najviše odgovara, jer to je verovatno i svim ostalima najpribližnija, odgovarajuća temperatura, a jedan od načina je bio da se opozicija onemogući taj da se ova sala rashladi. Tada vama nije do diskusije, jer morate da sedite satima dok vam je hladno. Ako je to snishodljivo prilikom izbora Šoškića, ja zaista nemam šta drugo da zamerim.
Hvala, gospodine Arsiću. Sreto Perić ima pravo na repliku. Izvolite.
Gospodine Arsiću, neke stvari ne bi trebalo banalizovati. Pod snishodljivost se ne može ni u kom slučaju podvoditi nešto što je vezano za da li je niska ili povišena temperatura, to nema nikakve veze. Ti razgovori su se završavali kad on kao guverner kaže šta ima da kaže, pa prilasci. Uostalom, da ne govorimo o tome šta je dalje bilo. Ko garantuje depozite? Pa nije Narodna banka rekla ko će biti. Zakon postoji, agencija postoji, 50.000 dinara. Znate li kada je donet taj zakon, gospodine Arsiću? Tada smo sedeli u istoj poslaničkoj grupi. Iznosi su se menjali, a agencija je ranije uspostavljena i od ranije postoji. Tako da, nemojte neke stvari svoditi na minimum i potcenjivati ih. To su životi ljudi u pitanju. Nikad se mi nismo zalagali da dužnik ne izmiri svoju obavezu, nego uslovi koji su se promenili, promenjene okolnosti. Vi kažete da ne mogu da utiču na promenu iz samog ugovora. Evo, neka vam objasni kolega Martinović. Neka vam objasni kolega Martinović da li mogu ili ne mogu. U ovom slučaju nije se radilo o pojedinačnom slučaju, nego se radilo o velikom broju građana Republike Srbije, i kada je bilo u pitanju veliko zaduživanje i danas kada imamo bahato ponašanje izvršitelja. To je signal i za predsednika države, to nije signal samo za guvernera Narodne banke. Ne može ona da promeni, ne može ona da oslobodi, niti to mi, ni bilo koji građanin traži da guverner Narodne banke Srbije oslobodi građane od svojih obaveza. Ali ako se to pojavljuje kao vrlo čest slučaj, onda ispitati kako i na koji način je došlo do toga i kako i na koji način se to može rešiti, kao što je predsednik Republike Srbije rekao da je nepodnošljivo više. Bilo je najava i oduzimanja sopstvenih života vezano za kredite u švajcarskim francima, pa je onda predsednik države možda malo i sam inicirao taj problem, napravio ga malo većim nego što jeste, a onda ga rešio. Uostalom, nije ni bitno ni šta vi i ja mislimo o tome, nego je bitno ti koji su bili dužnici da sada imaju jednu lagodniju situaciju.
Hvala, gospodine Periću. Reč ima Veroljub Arsić. Izvolite, gospodine Arsiću.
Prvo, depoziti, da idemo redom. Do 2008. godine država je garantovala za depozite do 10.000 evra. Godine 2008. kada je izbila svetska ekonomska kriza, u novembru ili decembru 2008. godine, mi smo podigli taj iznos na 50.000 evra. Zašto? Da građani ne bi povlačili svoja sredstva iz banaka i da se ne bi dovela u pitanje likvidnost čitavog sektora. Zato je država prihvatila da garantuje za veći ulog. Nijedan drugi razlog nije bio. E, sada koja je uloga Narodne banke? Da vrši nadzor nad poslovnom bankom da ne proćerda taj novac koji pripada građanima i privredi preko nenaplativih kredita. To je jedna od osnovnih uloga Narodne banke kada je u pitanju kontrola finansijskog tržišta. To, znači, da kontroliše banke da ne plasiraju novac u nesigurne kredite. Kolega Periću, mislim da ste vi pravnik, je li tako? Znam da jeste. Narodna banka ne može, niti ima kapacitet, niti zakonska ovlašćenja da svaki ugovor koji je zaključen ulazi u njegove detalje koji su zasnovani na osnovu Zakona o obligacionim odnosima. Da li su promenjene okolnosti? Ne ceni Narodna banka, ona može da da svoje mišljenje sudovima, koje oni opet, pa ne moraju da prihvate kao obavezujuće. Sudovi su ti koji cene promenjene okolnosti i za svaki ugovor pojedinačno, svaku pojedinačnu okolnost moraju da mere, zato što nije isto za ugovore koji su potpisani 2006, nije isto za 2007, 2008. pa čak i 2009. godine. Znači, ne može to Narodna banka da radi, to rade sudovi. Prihvatite to jednom. Ono što je meni u celoj ovoj priči, najviše me čudi, jeste da nešto što je opipljivo, što je vidljivo, što građani osećaju pokušavate da ih ubedite da se ne dešava, e to je za mene nešto slično što je Mirko Cvetković izjavio 2011. godine, statistički mi smo izašli iz krize a građani to ne osećaju. Sada znamo da nije inflacija velika, znamo da građani imaju više novca, znamo da je nacionalna valuta stabilna, vidimo da se u čitavoj Srbiji gradi, da se nešto poboljšava i kažemo – ne, to nije dobro, to se slučajno desilo. Da, zaboravih da kažem, pogledajte cenu kapitala na svetskom tržištu određuju referentne kamatne stope centralnih banaka. Pogledajte referentnu kamatnu stopu Evropske centralne banke u Frankfurtu 2010. godine, pogledajte danas, pa ćete da vidite da je vrlo slična. Tako da cena kapitala na međunarodnom tržištu 2010. godine i danas je takođe vrlo slična, nego imamo neke rezultate zbog kojih možemo da dođemo do jeftinijih sredstava, da otplaćujemo skupe kredite i da izgrađujemo Srbiju. Pogledajte, to su statistički podaci, nemojte napamet više da pričate, ja sam to jednog vašeg kolegu opomenuo. Nemojte napamet da iznosite podatke.
Hvala, gospodine Arsiću. Sreto Perić ima pravo na repliku. Izvolite.
Kolega Arsiću, neke stvari koje ste vi sad izgovorili, danas kao ovlašćeni predstavnik SRS na ovu temu, na ovu tačku dnevnog reda je izneo kolega Milorad Mirčić i mi nemamo potrebu uopšte da ponavljamo. Ako je on rekao da nema inflacije, da je dinar stabilan, da su neke aktivnosti drugačije u odnosu na neko ranije vreme, zašto bih ja sad to ponavljao? A vi to sada o tome govorite, nisam to ja pričao. Ja sam rekao kada je ta agencija i od kada država garantuje štedne uloge i da je to dobro i da je država uradila da ne bi došlo do bankrot finansijskog i bankarskog sistema. Ako bi sad neko rekao za vrlo bogatog čoveka da je propao, njegovi poslovni partneri, poverioci ako ih ima, dobavljači, odmah bi došli da potražuju sva dugovanja, koja čak nisu ni dospela. To je bila opasnost da bi se zaštitili od toga taj iznos je još i povećan. Čemu to da ponavljamo kad znamo da je to tako bilo. Sada vi meni objašnjavate da je sve isto tamo negde, samo mi imamo nešto, neku povoljnost. Setite se reči pokojnog kolege Zorana Krasića, koji je rekao – sir je samo besplatan na mišolovci, sve ostalo ima cenu. Hvala.
Hvala kolega Periću. Idemo dalje. Reč ima Olivera Ognjanović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Pred nama je predlog odluke za izbor člana Saveta guvernera Narodne banke Srbije. Imali smo priliku da se upoznamo sa biografijom predloženog kandidata gospodina Martinovića iz koje se vidi da je kroz karijeru pokazao svoju izuzetnu stručnost i kvalifikovanost. Sigurana sam da će svoje poslove i dalje obavljati odgovorno i uspešno. Ono što želim da naglasim jeste moje veliko zadovoljstvo što smo zahvaljujući reformama i odličnom radu rukovodstva Narodne banke Srbije i guvernerke Tabaković, na kraju oktobra ove godine imali bruto devizne rezerve na najvišem nivou od 2000. godine, što znači nakon 19 godina i iznosile su 13,49 milijardi evra. Narodna banka Srbije je putem intervencija kupovine deviza na domaćem deviznom tržištu za 10 meseci 2019. godine, povećala bruto devizne rezerve za 2,23 milijarde evra, što je najzdraviji način povećanja rezervi jer ne podrazumeva bilo kakvo zaduživanje niti druge obaveze. Takođe, ono što je jako važno jeste da se na ovaj način dodatno jača otpornost domaćeg finansijskog sistema i time se podstiče razvoj finansijskog tržišta i finansijskog sistema u celini. Mi danas imamo stabilan kurs dinara, smanjuje se kreditni rizik učesnika na finansijskom tržištu. Niska, stabilna i u potpunosti kontrolisana inflacija u prethodnim godinama omogućila je veća ulaganja, povećala je potrošnju i štednju i u celini promenila preduzetničku inicijativnost građana. Inflacija u Srbiji u oktobru 2019. godine bila je za 0,1% viša nego u septembru dok u poređenju sa istim mesecom prošle godine iznosi 1%, a pre sedam, osam godina inflacija je bila na nivou od 10% do 14% i prilično je oscilirala. Kamatne stope na dinarske kredite konstantno su u padu. Na ovaj način je Narodna banka Srbije podstakla kreditnu aktivnost, podstakla je investicije i naše preduzetnike da ulažu u privredu. Dakle, povećano investiranje i prošireno poslovanje, što doprinosi održivom privrednom rastu uz rast BDP koji je do sada iznosio 3,49%. Dinarska štednja sada je četiri puta veća u odnosu na 2012. godinu i raste ubrzano. U julu mesecu ove godine je registrovano više od 71 milijarde dinarske štednje. Raste ulaganje stranih investitora u državne hartije od vrednosti, što je pre sedam godina bila misaona imenica za domaće tržište. Da podsetim, da na osnovu odluke Narodne banke Srbije građani imaju pravo da im banke obračunavaju rate po istoj vrsti kursa po kojoj im je odobren kredit i da je kurs dinara 117,47 za jedan evro, odnosno niži danas, odnosno niži nego 2012. godine. Takođe, zahvaljujući odluke Vlade Republike Srbije i predsednika Vučića rešeno je nasleđe velikog problema u Srbiji koji su predstavljali stambeni krediti u švajcarskim francima, za leks specijalis Zakon o švajcarcima i rešenje ovog problema država je izdvojila 11,7 milijardi dinara iz državnog budžeta da bi se bankama namirile obaveze 15.785 građana zaduženih u švajcarcima. Podsetiću da je to bilo u aprilu ove godine. Deset milijardi evra priliva direktnih stranih investicija tokom 2015. godine do 2018. godine koji se i dalje nastavlja ubrzanom dinamikom predstavlja znak poverenja. Konkretno potvrda poverenja jeste i emisija desetogodišnje evroobveznice na međunarodnom tržištu po kamatnoj stopi od 1,6%. Ovo je samo mali deo velikog broja dobrih rezultata i reformi koje je sprovela Narodna banka Srbije, koji doprinose daljem razvoju privrede Republike Srbije. Dakle, vođenjem dobre monetarne politike kroz održavanje stabilnosti deviznog kursa dobijena je mogućnost da Vlada Republike Srbije pažljivim planiranjem pronađe način da ponovo podigne privredu koja je predugo bila na izdisaju i podigne životni standard građana. Srbija je sada zemlja u kojoj se sve više ulaže, dugoročno i u kojoj se državna imovina ne prodaje u bescenje. Ponovo je priznata i ugledna zemlja u svetu. Jasno je naš predsednik Aleksandar Vučić i naša Vlada se ne bave skandalima i spletkarenjem već samo i isključivo našom Republikom Srbijom. Iza nas ne stoje nelegalne gradnje i bez obzira što trpimo posledice i milionske štete zbog lošeg smera i izdajničke politike kojom nas je vodila žuta vlast. Iza nas ne stoje pozivi na nasilje i mržnju, nerad i izdaju, napuštene fabrike i otpušteni radnici. Iza nas su isključivo i sa ponosom ću reći rezultati. Stotine kilometara novih puteva, nove fabrike, radna mesta. Na svakom koraku se obnavlja i gradi, od Beograda na vodi i predivnih kula do škola, bolnica, parkova i svega onoga što čini jedno novo i lepše okruženje za bolji i sigurniji život građana Srbije. Iza nas su sigurne plate i penzije koje su u stalnom porastu, smanjeni izdaci prema državi i moderniji život. Zato pozivam sve kolege i koleginice da u danu za glasanje podrže sve predložene zakona i tačke iz dnevnog reda. Zahvaljujem.
Hvala koleginice Ognjanović. Reč ima Olivera Pešić. Izvolite gospođo Pešić.
Zahvaljujem predsedavajući. Pre svega želim da kažem da je kandidat za člana Saveta guvernera Narodne banke Srbije deo tima koji ima rezultate rada i to rezultate rada koji su priznati i od međunarodnih institucija. Mi danas zahvaljujući Narodnoj banci Srbije imamo najstabilniji kurs dinara svih vremena. Prestižna agencija je prošle godine BLOMBERG proglasila dinar drugom najstabilnijom valutom na svetu. Dinar je danas prema evru u odnosu na 2012. godinu, gotovo u istom nivou kada je za guvernera Narodne banke Srbije izabrana Jorgovanka Tabaković. Stabilan kurs dinara doprineo je tome da naša preduzeća posluju u stabilnijem okruženju, a stabilan kurs dinara je posebno značajan za ona preduzeća koja su izvozno orjentisana, zbog toga što preduzeća izvoznici više nemaju gubitke na osnovu kursnih razlika koje su godinama unazad imali. Narodna banka Srbije je u 2019. godini očuvala nisku i stabilnu inflaciju uporedivu sa onom u najrazvijenijim zemljama i taj nivo je uspela da održi punih šest godina. Narodna banka Srbije uvećala je i devizne rezerve i one su u odnosu na 2000. godinu na najvišem nivou, od 2000. godine do danas na najnižem nivou. Takođe, dinarska štednja dostigla je najviše iznose do sada, rešavanjem pitanja problematičnih kredita, smanjeno je njihovo učešće u ukupnim kreditima bankarskog sektora na najniži nivo. Takođe, kreditna aktivnost je porasla i svi ovi rezultati NBS doprineli su održivom privrednom rastu i boljem životnom standardu svih građana Srbije. Danas Srbija ima više direktnih stranih investicija, nego ceo zapadni Balkan zajedno i to je takođe rezultat rada NBS ili bolje rečeno timski rad NBS, naporan rad predsednika Srbije Aleksandra Vučića i Vlade Republike Srbije. Kao što sam na početku rekla, kandidata za člana Saveta guvernera NBS, kandidat za člana Saveta guvernera NBS je deo tima koji ima rezultate i smatram da ono što je dobro, svakako treba da ima i kontinuitet.
Hvala, gospođo Pešić. Reč ima narodni poslanik Dragana Kostić.
Zahvaljujem. Republika Srbija sarađuje sa rejting agencijama, a jedna od njih je „Fič“ koja ocenjuje njen kreditni rejting sa dugoročnim i kratkoročnim zaduživanjem u domaćoj i stranoj valuti. Svedoci smo da je pre dva meseca upravo ova agencija povećala kreditni rejting Srbije sa BB na BB plus, ali sa ishodom da se i dalje poboljšava. Ovo je rezultat stabilne ekonomske politike koju vodi naša Vlada i naš predsednik Aleksandar Vučić, koji je posvećen fiskalnoj konsolidaciji. Kontinuirani suficit budžeta već je tri godine za redom, u proseku od 0,9% BDP u odnosu na deficit od 6,2% BDP koliko je iznosio 2014. godine. Čvrsta kontrola tekućih rashoda, rast ekonomskih aktivnosti, uvećanje direktnih inostranih investicija, stalan rast poreskih prihoda, ukazuje da će se fiskalna stabilnost očekivati u narednom periodu. Učešće javnog duga u BDP beleži konstantan pad od 71,2% u 2015. godini, na 51,3% u 2019. godini. Značajno je reći da se i valutna struktura javnog duga poboljšava, smanjenje učešća dolarskog duga na koji je u velikoj meri uticala transakcija pre vremena otkupa dolarskih obveznica u junu ove godine u ukupnom iznosu od 1,1 milijardu dolara i ostvareni povoljni uslovi na međunarodnom tržištu kapitala po najnižoj kamatnoj stopi od 1,5%, sa rokom dospeća od 10 godina. Niska i stabilna inflacija koja se kreće oko 1,3% godišnje uz istovremeno stabilnost deviznog kursa, doprinela je da NBS dodatno smanji referentnu kamatnu stopu na nivou 2,5%. Devizne rezerve NBS stalno rastu i danas iznose preko 13 milijardi evra. Jačanje bankarskog sektora podržava rast kreditne aktivnosti, a udeo NPL tzv. problematičnih kredita, smanjeni na 5% u 2019. godini u odnosu na 2015. godinu kada je iznosio 21,6%. Posvećenost naše Vlade i predsednika Aleksandra Vučića, imaju za cilj da se smanji nezaposlenost, da dođe veći broj kompanija, da građani Srbije kvalitetnije i srećnije žive u svojoj zemlji. Povećanje zarada kao i penzija, prosečna zarada preko 500 evra, najavljeno povećanje roditeljskog dodatka za prvo rođeno dete, 200 miliona evra za poboljšanje demografske slike Srbije, samo je jedna u nizu pogodnosti koje očekuju građane Srbije, izuzimajući sve infrastrukturne projekte, kojih je danas na svakom koraku u Srbiji i vidljivi su. U danu za glasanje, svakako da ću da podržim i glasam za predlog odlike o izboru člana Saveta guvernera NBS, kao i članovi SNS.
Hvala gospođo Kostić. Reč ima dr Ljubica Mrdaković Todorović.
Hvala predsedavajući, poštovane kolege i koleginice, želim da kažem da su nadležnosti NBS brojne. Kada govorimo o NBS, želim da istaknem da ona učestvuje u izradi relevantnih zakona i propisa, koji između ostalog, imaju za cilj da smanje mogućnost pranja novca i finansiranja terorizma putem finansijskih institucija koje kontroliše. U oblasti sprečavanja pranja novca i finansiranja terorizma, Narodna banka Srbije ima dvostruku ulogu - kao regulator i kao supervizor. Kada se saseku izvori finansiranja teroristima, onda im se suštinski umanjuje kapacitet za nasilno delovanje, odnosno za regrutovanje, obuku, nabavku naoružanja, eksploziva, dronova, najsavremenije opreme. Zato je sprečavanje pranja novca temeljni stub uspešne borbe protiv svakog terorizma i ekstremizma. Zato je bitno da svaka država ima precizne, detaljne zakone, kojima se onemogućava dotok prljavog, tj. opranog novca teroristima. Srbija je kao aktivni učesnik globalne borbe protiv terorizma u potpunosti posvećena tome da snažnim zakonima i njihovom primenom i realizacijom da svoj doprinos međunarodnoj borbi protiv terorizma. U tome je i uloga Narodne banke Srbije nezaobilazna i izuzetno, izuzetno važna. Zašto govorim o terorizmu? Želim da podsetim još na par stvari. Naime, ne prođe ni dan a da preko mas-medija ne dobijamo informacije o aktivnostima raznih grupa, pokreta ili pojedinaca koji preuzimaju odgovornost za žrtve koje se često broje desetinama, pa i stotinama. Jako je bolesno, drage kolege, da nazivi tih grupa često u sebi sadrže "oslobodilački" ili tome slično, tobože afirmativno, ali je činjenica da se radi o teškim i ogoljenim zločincima, koji pod raznim izgovorima, objašnjenjima i opravdanjima ubijaju nedužne ljude i predstavljaju rak-ranu moderne civilizacije. Pod geslom da cilj opravdava sredstva, ali i da su im ljudske žrtve nebitne prilikom ostvarivanja viših političkih ciljeva. Moderno društvo je primorano da strepi i očekuje napade, uglavnom u urbanim sredinama, na javnim mestima, u tržnim centrima, školama, verskim objektima, velikim autobuskim i železničkim stanicama, uglavnom pred velike praznike kada ima puno civila i uglavnom tamo gde nema onih koji bi na napad odgovorili protiv napadom. Znači, terorizam. Posledice njihovih aktivnosti su vidljive i svima nama dobro poznate, posebno nama na ovom delu Balkana, nažalost. Setimo se samo brojnih pripadnika vojske i policije, koji su mučno ubijani na dužnosti širom Kosova i Metohije. Setimo se diskoteke „Pande“ u Peći 1998. godine, kada je stradalo pet srpskih mladića od zlikovaca. Setimo se brojnih civilnih žrtava i dece koja su stradali na kućnom pragu na žetvi i na ulici. Bez obzira koliko država ulagala sredstva i napore da se adekvatno suprotstavi ovom zlu činjenica je da je terorizam postao panplanetarni problem, tako da država kao pojedinac često nije u mogućnosti da se suprotstavi na pravi način. Zato je neophodna saradnja među državama i to dobro svakodnevna, sveobuhvatna saradnja. Svi dobro znamo da teroristi međusobno se solidarišu, pomažu, shodno tome Vlade država moraju međusobno da sarađuju kako bi se uspešno borili protiv ovog zla. Naravno, to je nužnost i neophodnost. Razmena podataka o kretanju pojedinaca i kretanju novca, praćenja aktivnosti grupa i pokreta i razmena podataka, kao i preventivno delovanje su neophodni kako bi se ovom zlu stalo na put i u tom kontekstu Narodna banka Srbije daje veliki, veliki značaj. U danu za glasanje, poslanici SNS podržaće sve predloge zakona, sve predloge sporazuma, kao i reizbor za člana Saveta guvernera Narodne banke Srbije.
Hvala, gospođo Mrdaković Todorović. Reč ima profesor doktor Marko Atlagić. Profesore, izvolite.
Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, odmah da kažem na početku da ću, kao i kolege ostali narodni poslanici iz naše stranke glasati za člana Saveta guvernera Narodne banke Srbije. Pošto smo danas čuli kontradiktorne neke izjave od nekih narodnih poslanika kada je u pitanju doktor Jorgovanka Tabaković, dozvolite da kažem da uz predsednika Republike Srbije Aleksandra Vučića, kao idejnog tvorca i motora zamajca modernizacije Republike Srbije, guverner dr Jorgovanka Tabaković, kao guverner Narodne banke Srbije pripada jednoj od istaknutih mesta u tom procesu koji Republika Srbija provodi. Mi koji je vrlo dobro znamo, a znamo da će dati i da daje sve svoje umne i fizičke sposobnosti i umeće da se finansijski konsoliduje naša zemlja koja je bila dovedena od stranke bivšeg režima na ivicu finansijskog i svakog drugog ambisa. Bivši guverner, Šoškić, o kojem je danas bilo reči, jedan je od odgovornih za to finansijsko i ekonomsko posrnuće naše zemlje, ja o tome neću da govorim jer smo već u prethodnom delu sednice rekli. Međutim, mi danas imamo jedan deo profesora ekonomije koji kritikuju i negativno se izražavaju o ovom finansijskom poboljšanju i modernizaciji Republike Srbije. Jedan od njih je profesor dr Ognjen Radonjić na Filozofskom fakultetu koji predaje osnove ekonomije, inače poznati pod nazivom profesor tortura. Zašto tortura? Zato što to vrši nad svojim studentima na Filozofskom fakultetu, koji svakodnevno iznosi laži o predsedniku Republike Srbije, Aleksandru Vučiću, SNS, narodnim poslanicima, o ovom visokom Domu. To je jedna inače od profesora kukavica koji nastupa sa Savezom za Srbiju na uličnim protestima kao ulični cirkusant, umesto da politički deluje kao profesor, još na katedri za sociologiju predaje kroz političke stranke, ali to verovatno daje primer svojim studentima. Uvaženi narodni poslanici, ja ću sada izneti nekoliko istinitih teza o ovom profesoru na Filozofskom fakultetu. Po oceni studenata Filozofskog fakulteta, to je jedan od najlošijih profesora po svojim pedagoškim karakteristikama i postupcima i didaktičkim vrednotama, a po mom mišljenju, to je jedan od najgorih profesora u istoriji Filozofskog fakulteta. On nema nijednu osobinu koja treba da krase profesora u celini, a pogotovo profesora na univerzitetima. Kod tog profesora podaci o prolaznosti studenata na ispitu iz osnove ekonomije čuvaju se kao državna tajna, verovali ili ne, u 21. veku. Da li možete, profesori srednjih i osnovnih škola i univerziteta, zamisliti da on čuva ocene o prolaznosti na Filozofskom fakultetu kao državnu tajnu? Tako kažu njegovi studenti. Prolaznost na ispitu kod ovog profesora Radonjića, inače zvanog „Tortura“, jer vrši torturu nad studentima, veoma je niska, što govori o njegovoj pedagoškoj nespremnosti da obavlja svetu funkciju profesora. Prolaznost mu je negde ispod 15%, što je najniža u Republici Srbiji, a po Bolonjskom procesu, ona mora biti najniža preko 30%. E sada vidite ko sve predaje na Filozofskom fakultetu. E sad, vidite ko sve predaje na Filozofskom fakultetu. Taj profesor provodi torturu na studentima. Citiraću izjave studenata. Kada odgovoriš previše tačno, citiram, onda ti kaže – naučio si napamet. Završen citat. Na pitanje koje glasi – geneza ekonomske misli, nikada niti jedan student nije položio, jer on uvek izmisli nešto čega nema u pitanju, što naravno nije u skladu sa zakonom, niti teoriji o ocenjivanju. Poštovani narodni poslanici, na celu jednu grupu pitanja, od 18 pitanja uopšte nema literaturu, a kad ga studenti pitaju, on kaže – snađite se. Da li možete verovati da u 21. veku postoji takav profesor kao što je profesor Radonjić na Filozofskom fakultetu u Beogradu? To je nezamislivo, iako po zakonu mora da navede literaturu. Citiram jednog bivšeg studenta, inače zove se Luka Šakić, koji kaže –kod profesora Radonjića postoji patološka potreba da ponizi studenta. Završen citat. Ja ga upućujem, zaista, i Upravu Fakulteta da ga upute na lekarske preglede pre nego što dođe na Filozofski fakultet. Nikada na primedbe nije reagovala ni Uprava Fakulteta, niti Rektorat, iako su primedbe studenta bile, takoreći, svakodnevne. Čak je pokušao Poverenik o zaštiti informacija. Naravno, ostalo je to uzaludno. To je taj profesor koji svakodnevno blati predsednika Republike, Vladu Republike Srbije, SNS, narodne poslanike i sve ono što se gradi u Srbiji. Na koncu, verovatno on praktično pokazuje kako treba kao profesor osnova ekonomije na Katedri za sociologiju. Umesto da se učlani u političku stranku, on ide sa ovim uličnim cirkuzantima i blati svoje studente. Zaista bi Uprava Fakulteta trebala povesti računa da li osoba u liku profesora Ognjena Radonjića zaslužuje da radi sa studentima. Po ni jednom zakonu o Univerzitetu, niti pedagoškim principima, a pogotovo po moralnim osobinama koje treba da krase svakog profesora on zaista to ne zaslužuje. Hvala.
Hvala, profesore Atlagiću. Pošto na listama poslaničkih grupa nema više prijavljenih za reč, pre zaključivanja jedinstvenog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne.) Pošto se niko ne javlja, zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, u Danu za glasanje ćemo odlučivati o Predlogu odluke. Nastavljamo sa radom sutra u 10,00 časova. Dakle, četvrtak, 14. novembar u 10,00 časova. Hvala. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 71 narodni poslanik. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 93 narodna poslanika, odnosno da imamo kvorum i da imamo mogućnost da nastavimo naš rad. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika Narodne skupštine. (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Đurić. Izvolite.