Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Šesnaestog vanrednog zasedanja Narodne Skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 86 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 89 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik dr Ljiljana Kosorić. Izvolite.
Zahvaljujem. Upućujem pitanje i molbu ministru prosvete, gospodinu Srđanu Verbiću, u ime 130 dece učenika putnika i njihovih roditelja Osnovne škole „Mito Igumanović“ iz Kosjerića, kao i velikog dela zaposlenih u ovoj školi i svih onih kojima je bezbednost dece na prvom mestu u rešavanju problema u ovoj školi. Ministar je upoznat da je bilo problema u ovoj školi, prethodne školske godine, a odnosi se na tumačenje člana 32. Zakona o osnovnom obrazovanju i vaspitanju, organizovanje redovne poludnevne nastave je u dve smene, da svi učenici redovno pohađaju nastavu u obe smene, smenjujući se u jednakim vremenskim intervalima, ne dužim od jednog meseca. Gde je problem nastao? U Osnovnoj školi „Mito Igumanović“ u Kosjeriću, smenski rad je godinama unazad organizovan upravo u ove dve smene, gde učenici viših razreda od petog do osmog, koji imaju i veći broj časova idu pre podne, radi se o oko 130 učenika, putnika iz devet sela. Neka su i dosta udaljena, graniče se sa susednim opštinama, sela su neosvetljena, planinsko područje, odroni, klizišta, smetovi u toku zime. Ovi učenici imaju veći broj časova i posle nastave prepodnevne, mogu bezbedno stići svojim kućama u neko razumno vreme, a kada bi išli posle podne, stigli bi do svojih kuća tek oko 21.00 čas, a u zimsko vreme je već odavno mrak. Kuće su raštrkane, pa i pored prevoza od škole do centra sela, moraju da pešače i više od jednog časa u različitim pravcima. Svi roditelji nisu u mogućnosti da ih dočekuju i prate. Učenici nižih razreda, pohađaju nastavu posle podne, jer imaju manji broj časova, pa i ranije stižu kućama, a radi se i o deci iz gradskih ili prigradskih sredina, jer u selima već postoje škole za niže razrade, do četvrtog razreda osnovne škole. U prošloj godini, u prošloj školskoj godini, ministar prosvete, gospodin Srđan Verbić, bio je upoznat sa ovim problemom i škola je imala njegovu usmenu preporuku da nastavi po starom sistemu, jer je bezbednost učenika ugrožena. Međutim, stigao je i pismeni odgovor ministarstva školi, da se rešavanje ovog problema upućuje na školske uprave, što je izazvalo zabrinutost roditelja javnosti, jer nalog prosvetnog inspektora da je postupi po zakonu, shodno članu 32. Bliži se i početak školske godine i po rečima roditelja, ponoviće se njihov bojkot i obustava nastave. Zbog brige za decu, zahtevi su opravdani po njima, zato su i molbe upućene ministru prosvete gospodinu Verbiću, da pomogne u rešavanju nastalog problema. Roditelji se pozivaju i na Zakon o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, na član 42. koji se odnosi na odgovornost ustanove za bezbednost dece i učenika o kojoj brine ustanova, u saradnji sa lokalnom samoupravom, a bliže uslove oblike, mere, način, postupak i smernice za zaštitu bezbednosti dece i učenika propisuje ministar, tako da ministar svoju odluku može doneti koja će biti u skladu sa zakonom. Nadamo se povoljnom ishodu i još bih uputila jedno pitanje, drugo pitanje tiče se isplate štete od grada, Ministarstvu za vanredne situacije, gospodinu Velimiru Iliću, svi smo bili svedoci da početkom maja meseca,su gradonosni oblaci uništili veliki deo zasada u zapadnoj Srbiji, posebno Ariljske opštine, pa prosto, pošto ti ljudi i žive od maline, a ostali su zbog štete, zbog prihoda ove godine, interesuju se kad će početi isplata šteta od grada. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Pitanje upućujem predsedniku Vlade. Za vreme prošlogodišnjih poplava, moje prvo pitanje je ko je i na osnovu kog pravnog akta preuzeo nadležnosti štaba za vanredne situacije, grada Šapca, na čijem čelu je tada po odluci Skupštine Grada Šabac, bio tadašnji gradonačelnik Miloš Milošević? Drugo pitanje upućujem takođe, predsedniku Vlade, gospodinu Vučiću, kada će Vlada Srbije isplatiti dug od 66 miliona gradu Šapcu, jel to je jedini grad koji nije dobio refundaciju sredstava na ime naknade štete od prošlogodišnjih poplava. Sledeće pitanje upućujem ministru odbrane i predsedniku Vlade. O čemu se radi? Još za vreme prošle Vlade je donesen master plan koji reguliše otuđenje vojne imovine i u tom master planu je popisana sva vojna imovina koja nije potrebna Vojsci Srbije za normalno funkcionisanje. Ona se nalazi širom Republike Srbije i obično su to atraktivne lokacije gde su bile kasarne nekadašnje Vojske Jugoslavije. U Nišu tim planom se obuhvaćene, navešću par lokacija. To je kasarna „Bubanjski heroji“, zatim kasarna u naselju Crvena Zvezda, zatim kasarna „Filip Ljajić“, kasarna „Knez Mihajlo“, Dom vojske Srbije, koji je u centru grada. Od svega navedenog 2012. godine je realizovana prodaja kasarne „Bubanjski heroji“ i izgradnja objekata na toj lokaciji je u toku, lokacija je raščišćena i investitor je počeo da je privodi nameni. Ono što je meni poznato, da je Grad Niš, lokalna samouprava ušla u pregovore sa Ministarstvom odbrane i Vladom Republike Srbije oko Doma vojske, da je Grad Niš i raspisao konkurs za idejno rešenje, jer je predvideo da Dom vojske bude hotel i kongresni centar koji je vrlo potreban jednom gradu na takvoj lokaciji i te veličine. Pitanje je, dokle se stiglo sa tim i kada će biti završeni pregovori između Vlade Republike Srbije i lokalne samouprave Grada Niša. Ono što mi je takođe poznato, to je da je kompanija „Lidl“ bila zainteresovana i da je ušla u pregovore sa lokalnom samoupravom, Ministarstvom odbrane oko lokacije u naselju Crvena Zvezda, ne znam kako se tačno zove kasarna. Trebalo bi da se gradi tu jedan veliki poslovni objekat. Moje pitanje je dokle se stiglo sa tim i kada će biti okončani ti pregovori? Sledeće pitanje – kada će biti završeni pregovori između lokalne samouprave i Ministarstva odbrane i Vlade RS u vezi ostalih lokacija? Govorimo o atraktivnim lokacijama u Gradu Nišu, koje se nalaze u centralnim zonama opština Grada Niša i vrlo je bitno za dalji razvoj Grada, pokretanje građevinske industrije da te lokacije budu privedene nameni. Ono što je Grad radio, to je planska dokumentacija. Grad jeste završio plansku dokumentaciju za sve ono što se iskazala kao potreba. Znači, pitanje je kada će se ta konverzija zemljišta završiti, tj. privođenje nameni tih kasarni koje nisu potrebne sada Vojsci Srbije? Još jedno pitanje. U ulici Marka Oreškovića nalazi se vojni objekat koji je sklon padu, govorim o centralnoj zoni Grada. Sramota je i bruka da u centru Grada jedan vojni objekat bude ograđen trakama, jer je sklon padu i opasan za prolaznike? Ono što je interesantno jeste da postoje zainteresovani investitori koji žele na toj lokaciji da grade stambeno poslovni objekat, pa pitam Ministarstvo vojske - kada će tu lokaciju ili privesti nameni, tj. revitalizovati objekat, ili prepustiti, tj. napraviti dogovor sa investitorima kako bi se prvo priveo nameni, a drugo otklonila opasnost za prolaznike? Ja vam se zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski. DUBRAVKA FILIPOVSKI: Zahvaljujem, predsedavajući. Moje pitanje biće upućeno Regulatornom telu za elektronske medije. Naime, grupa domaćih emitera već duže vremena ukazuje na problem sa sivom ekonomijom i sa neravnopravnim statusom i položajem domaćih emitera u odnosu na prekogranične emitere. Domaći emiteri su se u više navrata zbog ovog problema obraćali i Ministarstvu kulture i Regulatornom telu za elektronske medije, poreskoj upravi, Ministarstvu finansija, Sektoru tržišne inspekcije, ukazujući na neovlašćeno i protivzakonito prekrajanje izvornog programa na prekograničnim kanalima koji je reemituju u mrežama domaćeg operatera. Prema saznanjima koje ja imam ceo ovaj materijal na diskovima su dostavili kao dokaz Ministarstvu kulture. Ministarstvo kulture je 17.10.2014. godine ceo taj materijal prosledilo REM-u, a Regulatorno telo za elektronske medije 3.12.2014. godine obaveštava o svemu tome Sektor tržišne inspekcije. Znači, godinu i po dana su nadležne institucije upoznate sa ovim problemom, međutim ništa se u toj oblasti ne rešava. Moram da podsetim da je Zakon o elektronskim medijima, koji smo usvojili u Narodnoj skupštini RS, vrlo jasan i u članu 100. stav 2. Zakona o elektronskim medijima operater je dužan da distribuira medijske usluge radija ili usluge televizijskog emitovanja istovremeno i u potpunosti bez promena, a u skladu sa pribavljenom pisanom saglasnošću. U stavu 14. ovog člana regulator za elektronske medije vrši nadzor i stara se o izvršavanju obaveza operatera propisanih odredbama ovog člana u saradnji sa regulatornim telom nadležnim za oblast elektronskih komunikacija. Zakon utvrđuje i sankcije za one koji ga krše. Prema članu 111. stav 1. tačka 7. ovog zakona, novčanom kaznom od 500.000 dinara do 1.000.000 dinara kazniće se za prekršaj pravno lice ako ne postupi u skladu sa odredbama ovog zakona u vezi sa posebnim obavezama operatera elektronskih komunikacionih mreža za distribuciju medijskog sadržaja. Dakle, tražim od Regulatornog tela za elektronske medije ko je po Zakonu o elektronskim medijima nadležan za ovu oblast, šta je uradila i šta namerava da preduzme, s obzirom na flagrantno kršenje zakona, na veliki problem sive ekonomije i na jasne dokaze koji domaći operateri ukazuju u ovoj oblasti? Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika želi reč? Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Prvo pitanje ministru Aleksandru Vulinu postavljam u ime Udruženja za zaštitu penzionera, registrovanih u APR, koji su pokušali da stignu do ministra. Stigli su do državnog sekretara, tako da sam zamoljena da u njihovo ime postavim pitanje. Ja bih imala i svoja lična pitanja ministru Vulinu, ali, nažalost po mene, a na sreću po njega, poslovničke odredbe mi zabranjuju da postavljam takva pitanja, te postavljam pitanje u ime problema koje ima oko 6.000 penzionera u Srbiji. O čemu se radi? Uglavnom se radi o licima koja su otišla u penziju, odnosno na tržište rada 2011, 2012, 2013. godine kao tehnološki višak do napunjenih 40 godina staža sa ili bez napunjenih godina života. U međuvremenu je Narodna skupština odlučila o zakonu kojim se otimaju penzije i sva ta lica su, kada su stigli do uslova da dobiju rešenje o penziji, dobila rešenje u kojima stoji, samo jedan slučaj ću navesti, da je ostvarena penzija 32.000 dinara, ali da je umanjena za 20,4%. Oni su pokušali da od nadležnih u Ministarstvu dobiju objašnjenje i osnov zašto je takvo rešenje i kada će dobiti ostvarenu penziju koja je navedena u rešenju. Da ne pominjem da je, bez ikakvih najava o tome, 2012. godine bilo da će biti promena u penzionom sistemu ili smanjenja penzija, oni ne bi preduzimali odluke o svom životu. Naprotiv, predizborne najave su bile – nema smanjenja penzija, nema promena uslova i ljudi su navikli da veruju ljudima koji se kandiduju za mesta u Vladi, u Skupštini, gde god već. Državni sekretar kome su se obratili je odgovorio to vam je što vam je, to je privremeno. To je moje pitanje. Na osnovu čega je, ministra Vulina pitam, da li je on ovlastio ili je državni sekretar sam rekao da je reč o privremenom smanjenju od 20,4%, ako se poziva, a nema podatka, jer nema odgovora od Ministarstva na zakon? Reč „privremeno“ postoji samo u imenu tog zakona, ne postoji ni u jednom članu, jer je Narodna skupština odredbu o tome do kada će biti umanjivanje penzija izbrisala amandmanom. Dakle, na osnovu čega ljudima, koji su bili tehnološki višak, pa onda stekli uslov, se daje rešenje o ostvarenoj penziji sa umanjenjem od 20,4%? Potpuno sam sigurna da će sve otete penzije morati biti vraćene, ali ovo je sada prioritet za šest hiljada ljudi koji hoće da im se objasni zakonski osnov po kojem su dobili svoja rešenja, verujući ljudima koji su tvrdili da neće biti smanjenja penzija i da neće biti izmena o uslovima za penziju. Drugo pitanje postavljam ministru finansija Dušanu Vujoviću. On je peti ili četvrti ministar kome postavljam to pitanje. Dakle, i ministarki Diani Dragutinović, i ministru Mlađanu Dinkiću, i ministru Lazaru Krstiću i sada ministru Dušanu Vujoviću zbog njegove izjave da će do kraja jula 2015. godine biti pripremljen Zakon o finansiranju nadležnosti AP Vojvodine. S obzirom da ima još jedan dan jula, ja pitanje postavljam na vreme. Dakle, da li će ministar održati obećanje i da li ćemo sutra imati informaciju o nacrtu ili predlogu zakona o finansiranju nadležnosti AP Vojvodine? Iako nam se već obratio neistinom, kada, u kom roku misli i smatra da će biti sposoban da Narodnoj skupštini predloži zakon o finansiranju nadležnosti AP Vojvodine. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miodrag Linta.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, dana 4. avgusta ove godine obeležićemo 20 godina od stradanja i progona Srba u Hrvatskoj u akciji „Oluja“. Tih dana hrvatske oružane snage proterale su preko 250 hiljada Srba, stradalo je preko dve hiljade Srba, a uništeno, popaljeno ili opljačkano preko 40 hiljada stambenih, privrednih i pomoćnih objekata. U nastavku, posle akcije „Oluja“, hrvatsko-muslimansko-bošnjačke snage su sa područja zapadno krajiških opština proterale još 125 hiljada Srba, a 655 Srba je ubijeno. Posebno ističem masovnu grobnicu u Mrkonjić Gradu gde je ubijen 181 Srbin. Ne smemo zaboraviti stradanja Srba i na drugim područjima bivše Jugoslavije. Podsećam na druge hrvatske vojno-policijske akcije, akcija „Otkos“ 1991. godine, kada je desetine hiljada Srba proterano sa područja zapadne Slavonije, većeg dela zapadne Slavonije, zatim operacija, odnosno akcije „Miljevački plato, Maslenica, Meljački džep“, akcija „Bljesak“ kojom su proterani Srbi 1. maja 1995. godine sa preostalog dela zapadne Slavonije koji je bio pod srpskom kontrolom. Takođe, ne smemo zaboraviti stradanja Srba na području Bosne i Hercegovine. Pored stradanja Srba u zapadno krajiškim opštinama, imamo stradanja Srba u drugim delovima federacije BiH u Mostaru, Sarajevu, Bugojnu, Tuzli, Travniku i drugim gradovima. Prema podacima Saveza logoraša Republike Srpske na području Bosne i Hercegovine, pre svega federacije BiH, bilo je 526 logora za Srbe. Takođe, ne smemo zaboraviti stradanje Srba na području Kosova i Metohije odakle je proterane preko 200 hiljada Srba i drugih nealbanaca. Takođe, imamo nekoliko hiljada stradalih Srba na području Kosova i Metohije. Zbog tih svi činjenica Vlada Republike Srbije na zajedničkoj sednici sa Vladom Republike Srpske je donela odluku da se 5. avgust proglasi danom sećanja nastradale i prognane Srbe. Ja zaista želim u ime izbegličkih udruženja, u ime prognanih Srba da se zahvalim Vladi Republike Srbije, premijeru Vučiću koja je, to je prva Vlada, odnosno je toprvi put da jedna Vlada Republike Srbije na takav način odlučila da pokaže odnos prema stradalim i prognanim Srbima. Želim da postavim dva pitanja. Prvo pitanje postavljam Tužilaštvu za ratne zločine Republike Srbije, tužiocu Vladimiru Vukčeviću - koje konkretne mere aktivnosti Tužilaštvo za ratne zločine je preduzelo i preduzima da konačno počne kažnjavanje, procesiranje zločina nad Srbima? Na žalost, činjenice pokazuju da hrvatsko pravosuđe i pravosuđe BiH, odnosno tužilaštvo i sud BiH imaju dvostruke standarde u suđenjima za ratne zločine, daleko strože za Srbe, daleko blaže za Hrvate i Bošnjake. Ista situacija jeste i na području Kosova i Metohije od tzv. prištinskih vlasti. Mi velike nade polažemo u Tužilaštvo za ratne zločine i očekujemo da jednim aktivnim pristupom prema tužilaštvu Hrvatske, tužilaštvu Bosne i Hercegovine pokrene pitanje brojnih ratnih zločina nad Srbima u hrvatskih gradovima. Pomenuću samo velike zločine na području BiH nad Srbija - Tuzlanska kolona, Sarajevska kolona, veliki zločini u Sarajevu. Veliki zločini pripadnika Petog korpusa armije BiH u zapadno krajiškim opštinama. Svi ti zločini su do danas ostali nekažnjeni i tužilaštvo za ratne zločine ima veliku odgovornost da ta pitanja konačno pokrene. Postavljam takođe i pitanje Komisiji za nestala lica - koje je mere preduzela vezano za rešavanje pitanja nestalih lica? Na kraju, želim da pozovem sve građane Republike Srbije da 5. avgusta dođu na parastos koji će se održati u crkvi Svetog Marka na Tašmajdanu. Parastos će služiti njegova svetost patrijarh Irinej. To je u 11 časova.
Vreme.
U 14 časova istog dana, evo završavam, dakle 5. avgusta, u sredu, biće održana Velika memorijalna akademija u velikoj dvorani Sava Centra gde ćemo se prisetiti stradanja i progona srpskog naroda sa područja Hrvatske, Bosne i Hercegovine, Kosova i Metohije. Na toj će akademiji biti prikazan jedan petnaestominutni film o stradanju Srba i biće jedan kratak umetnički program. Hvala.
Pošto se više niko ne javlja od predsednika odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici – prof. dr Branko Đurović, prof. dr Vesna Besarević, Branka Bošnjak, Đorđe Čabarkapa, Branko Ružić. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima 10. tačke dnevnog reda – PREDLOGA ZAKONA O PREVOZU TERETA U DRUMSKOM SAOBRAĆAJU Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da današnjoj sednici prisustvuju prof. dr Zoran Mihajlović, potpredsednik Vlade i ministar građevinarstva, saobraćaja, infrastrukture, Miodrag Poledica i Dejan Trifunović, državni sekretari u Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja, infrastrukture, Saša Stojanović, vršilac dužnosti pomoćnika ministra građevinarstva, saobraćaja, infrastrukture, Danijela Đikanović, Tatjana Rašeta, Mira Marinković Aleksić i Damir Ledenčan, samostalni savetnici u Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja, infrastrukture. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici prof. dr Janko Veselinović, Zoran Živković, Vladimir Pavićević, Zoran Babić, Ivana Stojiljković, Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Balša Božović, Jovan Marković, Ivan Jovanović, Jovana Jovanović, Dragan Šutanovac, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i dr Blagoje Bradić, kao i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 3. amandman, sa ispravkom, su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Balša Božović, Jovan Marković, Ivan Jovanović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije, Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Hvala lepo. I gospodin Pavićević i ja smo se već izjasnili o ovom zakonu, o ova dva zakona i rekli da su to dobri zakoni na osnovu naših konsultacija sa ljudima koji su duboko u toj materiji i zato ćemo podržati te zakone, kao što smo i rekli i dali smo 18 amandmana. Većina njih je prihvaćena. To su amandmani koji su nastavak naše borbe za očuvanje srpskog jezika, gramatike i pravopisa i mislim da je to dobro i mislim da je dobro što je ministarstvo imalo i ministarka razumevanja prema tome i nadam se da ćemo iz tog ministarstva i dalje, odnosno da će ova dva zakona biti primer kakvi zakoni treba da dolaze u Skupštinu po suštini, a oko leksike tu morate malo da se potrudite ili ćemo mi da nastavimo taj deo. To nije nama teško. Ali, gospođa ministarka je u načelnoj raspravi rekla da ako imam nove dokaze o tome da nije izvršena konzervacija bazilike, da ih dostavim i ja ću ih sada dostaviti ministarki, a pozivam i nju i kolege poslanike i srpsku javnost da odu na sajt Nove stranke i da pogledaju film o tome šta je sve tamo nakaradno urađeno. Film je uznemiravajući. Tamo imate scene koje su nepristojne u normalnom životu, a kamoli kada se dešavaju oko bazilike. Sada ću dati ministarki. Prići ću ako nije zabranjeno.
Reč ima potpredsednik i ministar u Vladi dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Dakle, ovaj zakon o kojem danas raspravljamo i amandmani koji se tiču prevoza tereta u drumskom saobraćaju, zahvaljujem svim poslanicima koji su dali svoje mišljenje i svoje amandmane. Mi smo se potrudili da sve ono što je moglo da se uklopi u zakon i da poboljša zakon da bude još efikasniji, da to prihvatimo. Što se tiče bazilike, ona je konzervirana u skladu sa zakonom i u skladu s svim onim što su rekle institucije. Sada bih ja mogla da ustanem, ali se nalazim kao gost ovde u Skupštini, i da vama dam sve ove dokaze koje sam donela, a koje neću uraditi ovako na ovaj način, nego ću vam ih danas kada budu poslanička pitanja takođe predati da vidite da mi kada radimo, onda radimo u skladu sa zakonom i u skladu sa svom dokumentacijom koju imamo da bismo sproveli konzerviranje bazilike.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Samo par reči. Poštovani predsedavajući i uvažena gospođo ministarko, poštovane koleginice i kolege, mi smo predložili samo da u članu 3. stav 13. tačka 2), gde se traži u dokumentaciji koju treba da imaju preduzetnici, vaš je predlog bio da se traži overena fotokopija, pošto je to zvaničan dokument, a mi smo predložili da ide bez overe fotokopije, da ne bi komplikovali administraciju ljudima koji se bave ovim poslom. Vi ste to prihvatili. To je jedna jezička redakcija, tako da se zahvaljujem što ste prihvatili i mislim da je bolje ovakvo tumačenje i ovakav postupak dobijanja svih onih potrebnih dokumenata od prevoznika koji se bave prevozom tereta. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Balša Božović, Jovan Marković, Ivan Jovanović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Balša Božović, Jovan Marković, Ivan Jovanović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Moje kolege i ja smo pokušali amandmanom da, pod jedan, preciziramo i, pod dva, malo napravimo dijaloga o izdavanju licenci. Dakle, naš predlog je da se licenca za prevoz izdaje sa rokom važenja do 10 godina, uz redovne kontrole na svake dve godine. Mi smo pročitali obrazloženje i, kao što rekoh, naše je ubeđenje da je ovo moguće i toliko bi trebalo da bude i povod za dijalog, jer smatramo da izdavanje licenci i te kako ima veze sa bezbednošću saobraćaja i sa bezbednosnim uslovima pod kojima se privredno društvo, pravno lice ili preduzetnik bavi nakon što dobija licencu. U karikiranom obliku, da bih objasnila zašto smatramo da su redovne kontrole na osnovu zakona potrebne, ponavljam, u karikiranom obliku mi takođe smatramo da npr. kada se licu koje ima i službenu potrebu da ima oružje, ali i ono koje nema, da je potrebno kad mu se da dozvola da se rade redovne provere. Ne nailazimo na razumevanje ni u jednom slučaju, zato što nam se govori da naš zakon ne poznaje šta su to redovne provere, nego on će nešto da zgreši, pa će onda da bude utvrđeno da je napravio grešku i prekršaj na osnovu kojeg se licenca oduzima. Razlika je u gledanju na ideju pravljenja zakona. Mi gledamo na pravljenje zakona kao na nešto što bi trebalo da uredi prostor bez kazni, bez pretnji. Naravno da mora da bude kazne, nema zakona ukoliko nije predviđeno šta će biti sa onim ko ne poštuje, ali da se uvede, bar u nekom zakonu, ideja da kad jednom utvrdimo, kao u ovom slučaju za prevoz izdavanja licence, da onda ne bude da niko nikad i nigde tu licencu, osim u registru, nema. Šta bi značila redovna kontrola? Značila bi, naravno, dodatni posao za one koji izdaju, ali za to su plaćeni iz budžeta. Mnogo bismo uradili na kredibilitetu svih koji rade na izdavanju licenci i na podizanju poverenja u punu bezbednost saobraćaja za sve izdate licence, bez obzira da li su u pitanju privredna društva, preduzetnici, pravna lica ili ko god. Dakle, nadam se da sam vam objasnila. Nije u pitanju insistiranje da prihvatite amandman, nego tema koju mi smatramo izuzetno važnom.
Zahvaljujem. Reč ima ministar dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Da se samo ne bi pomislilo da nema redovnih kontrola i da nema kontrola licenci, i te kako ih ima i inspekcija je tu da stalno kontroliše i da kontinuirano prati sve uslove koje neko mora da ispuni da bi imao licencu. Plus smo mi dodatno stavili da rok kada obavezno mora da se uradi ne može biti, kako već piše, duži od pet godina. Razumem i vaše razmišljanje da to treba da bude na dve godine, ali to ne znači da niko, recimo, u ovih pet godina, koliko smo stavili, neće iskontrolisati licencu i uslove kako je neko dobio licencu. Dakle, zato postoji inspekcija koja radi svoj posao. To je bilo razmišljanje nas koji smo ovakav član zakona predložili.
Zahvaljujem. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dakle, član 7. govori o uslovima za izdavanje licence. Vi ste predložili da član glasi – Licenca za prevoz može se izdati domaćem privrednom društvu, drugom pravnom licu ili preduzetniku, ako podnese dokaze da ispunjava sledeće uslove: 1) poslovni ugled; 2) finansijsku sposobnost; 3) profesionalnu osposobljenost; 4) stvarno i stalno sedište; 5) odgovarajući vozni park; 6) odgovarajući broj radno angažovanih vozača. Mi smo smatrali da u tački 2) pored reči „finansijske“ treba dodati i reč „operativna sposobnost“. Smatramo da je neophodno da prevoznik raspolaže i operativnom sposobnošću, da u skladu sa uobičajenim poslovnim standardima organizuje i obavljanje prevoza tereta. Operativna sposobnost podrazumeva znanje o propisima za prevoz tereta, manipulaciju različitih vrsta tereta, uključujući i specifičnosti carinskog postupka u međunarodnom prevozu i slično. Molim vas da još jednom razmislite, mislim da nije zgoreg da se pojasni ovaj član i da bude malo detaljnije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Samo bih skrenuo kratko pažnju predlagaču amandmana, ukoliko je ovde namera bila da se potencira znanje, a biće da jeste, s obzirom da tako stoji u pisanom obrazloženju amandmana, već je ovim Predlogom zakona obuhvaćena potreba da se tako nešto obezbedi. To stoji u obrazloženju koje smo dobili od Vlade i ja ću ga kratko dopuniti samo još jednim podatkom kao smernicom. U članu 10. je precizirano sve što se tiče neophodnog sertifikata kao odgovarajućeg garanta znanja. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Balša Božović, Jovan Marković, Ivan Jovanović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Član 7. u tekstu Predloga zakona definiše kome se može izdati licenca i to su domaće i privredno društvo, drugo pravno lice ili preduzetnik, i to u slučaju ako podnese dokaze o neophodnih šest uslova, a to je da ima poslovni ugled, da ima finansijsku sposobnost, profesionalnu osposobljenost, stvarno i stalno sedište, odgovarajući vozni park i odgovarajući broj radno angažovanih vozača. U 2. stavu kaže se da domaće privredno društvo, drugo pravno lice ili preduzetnik mora neprekidno ispunjavati uslove iz stava 1. tačke 1) do 5) ovog člana. Ako je namerno izuzeta, nismo ni intervenisali tu, pošto smo razgovarali, što iz tog odgovarajućeg broja radno angažovanih vozača, zašto to ne mora neprekidno ispunjavati, pa smo našli dovoljno objašnjenje. Naša intervencija je u skladu sa predlog da Ministarstvo na dve godine vrši kontrolu i to stavljamo u nadležnost Ministarstva, da je dužno da na svake dve godine vrši kontrolu da bi se utvrdilo da li domaće privredno društvo, drugo pravno lice ili preduzetnik ispunjava sve uslove iz stava 1. ovog člana, dakle, ne od 1. do 5. Zašto govorimo o Ministarstvu, a ne posebno inspekcijama? Zato što smatramo da ovakva rešenja treba da stvore ambijent više međusobnog poverenja, da je to od zajedničke koristi predstavnika Ministarstva koji izdaju licence, kao i onih koji licence koriste. Da nije u pitanju - sad ću da te uhvatim kako radiš bez stvarnog i stalnog sedišta ili radiš bez dovoljno vozača, nego nam je zajednički interes da se jedan ogroman deo života u društvu, na teritoriji naše države obavlja bezbedno i na sigurnost svih. Da bi se to dogodilo, treba da budu upućene neke poruke da nije inspekcija tu da hvata, pa da prekršajno ili krivično goni ili da proverava, nego da taj posao prosto, nismo mogli da napišemo „nadzora“, poštone možete da nadzor nad izdatom licencom, ali želimo da doprinesemo i ovim dijalogom i odredbama promeni stava u našem društvu, koje nije samo ovde u saobraćaju nego i u mnogim sektorima, to je da zakoni služe da nekom naude, što nije tačno. Zakoni treba da služe da kaznenim odredbama naude ako uradiš prekršaj, ali generalno zakoni treba da svima nama služe na dobro i da nam omogućavaju da uredimo bilo koji segment života. Odatle je naša želja da Ministarstvo bude dužno da na svake dve godine vrši kontrolu. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Babić i Ivana Stojiljković. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Ivana Stojiljković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Vrlo kratko ću da se vežem za ovaj član, odnosno za izmene predložene amandmanom i zahvaljujem se što će ovaj amandman postati deo zakona. Znači, članom 8. se uređuje uslov u pogledu poslovnog ugleda. To smo pričali u zakonu u načelu, kada smo rekli da osoba koja bude i privredno društvo koje se bude bavilo transportom ne bi trebalo da ima i ne sme da ima krivične i prekršajne prijave. Međutim, ovde je postojala reč „teret“, znači da se osoba koja se samo bavi prevozom tereta ograničava. Znači, trebalo je izbrisati ovu reč, kako bi se odredbe predvidele na privredne prestupe i prekršaje za sve vrste javnog prevoza. Dakle, prevoznik može da prevozi i teret i robu i u tom smislu da se objedini ovaj član zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Balša Božović, Jovan Marković, Ivan Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv iznad člana 9. i član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Gospođo ministarka, uvažene koleginice i kolege, znači, član 9. govori o finansijskoj sposobnosti i mi tu imamo amandman iz dva dela. Prvi je amandman na član 7, gde smo dodali da uz naslov koji je glasio, kako ste vi dali, finansijska sposobnost bude i operativna, jer smo tražili izmenu ovog što niste prihvatili u članu 7. Drugi se odnosi na stav 1. tačku 1), pročitaću radi gledalaca. „Uslov u pogledu finansijske sposobnosti ispunjava privredno društvo, drugo pravno lice ili preduzetnik koji izmiruje svoje poreske i poslovne obaveze i raspolaže kapitalom i rezervama u iznosu od 2.000 evra za prvo teretno vozilo ili skup vozila i 1.000 evra za svako sledeće teretno vozilo ili skup vozila u dinarskoj protivvrednosti, po zvaničnom srednjem kursu dinara, koji utvrđuje Narodna banka Srbije, na dan podnošenja zahteva za izdavanje licence za prevoz za javni prevoz tereta u domaćem drumskom saobraćaju.“ Mi smo predložili da se cifre 2.000 i 1.000 zamene ciframa 2.500 i 1.500. Posle stava 1. dodali smo novi stav koji glasi:„Ministar bliže propisuje način dokazivanja finansijske sposobnosti.“ Vi ste nama odgovorili u obrazloženju da se amandman ne prihvata iz razloga navedenih u obrazloženju za neprihvatanje amandmana pod rednim brojem 5. Misli se na član 7. Dobro, to je u redu. Nastaviću kako ste odgovorili. Takođe, predlagač je procenio da je visina novčanog iznosa koja je potrebna da bi bio ispunjen uslov u pogledu finansijske sposobnosti za izdavanje licence za prevoz u javnom prevozu tereta u domaćem drumskom saobraćaju primeren za privredne subjekte u Republici Srbiji. Sada ja vas pitam – na osnovu čega? Na osnovu čega ste izračunali da treba da bude 2.000 evra i 1.000 evra, a nije 2.500 i 1.500 evra? Kako se došlo do te matematike? Znam da to nije pitanje za vas, gospođo Mihajlović, nego je za vaše saradnike. Kako se došlo do toga? Zašto nije 1.500, zašto nije 800? Šta je to opredelilo da bude 2.000 evra i 1.000 evra? Hvala.
Reč ima, kao podnosilac amandmana, narodni poslanik Branka Karavidić. Izvolite.
Zahvaljujem. Koristiću vreme ovlašćenog predstavnika. Samo ću da dopunim kolegu Bradića. Ovaj vaš odgovor u stvari kaže da je cifra koja je data koju je moj kolega naveo, 2.000 i 1.000, u stvari primerena privrednim subjektima u Republici Srbiji. Ja to mogu da razumem. Međutim, imajući u vidu da neka privredna društva koja su registrovana za domaći saobraćaj imaju mogućnost bilateralnog prevoza sa susednim državama, znači, rizik je veći. Zašto je razlika između onih koji su registrovani samo za domaći drumski saobraćaj, a omogućeno im je da imaju bilateralni prevoz sa susednim državama, toliko velika u odnosu na ovih 9.000, koliko je potrebno za registraciju, odnosno izdavanje licenci onih koji teret prevoze i u domaćem i u međunarodnom saobraćaju. Nekako nam je ta razlika isuviše velika. Razumem vašu brigu za privredne subjekte koji rade na teritoriji Srbije, odnosno rade u domaćem saobraćaju, ali mislim da je naš predlog da ove cifre budu veće svrsishodan i celishodan, kao što bi neko rekao na jučerašnjoj sednici. Zahvaljujem.
Reč ima ministar dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Vezano za iznose koje pominjete. Tamo gde su međunarodne dozvole, tamo su iznosi utvrđeni prema direktivama. Tamo gde su domaće dozvole, u skladu i dogovoru sa našim udruženjima koja su registrovana i koja su verifikovana kao naša udruženja transportnih prevoznika. Dakle, u zajedničkom dogovoru i razgovoru napravili smo ove iznose koje smo stavili u zakon, imajući u vidu upravo ono što piše u obrazloženju amandmana, stanje naše transportne privrede i stanje privrednih subjekata. Smatramo da, kada govorimo o domaćem prevozu, dakle, unutar zemlje, da je to jednostavno najadekvatniji iznos u ovom trenutku. Takođe ste me pitali za bilateralne. Treba voditi računa i o tome da se najveći deo tih prevoza radi u pograničnim predelima, dakle, treba imati u vidu i interese u tom smislu, dakle, mogućnosti koje mogu da se vezano za transport u tom smislu sprovedu. Dakle, nekoliko stvari je bilo i zato je ta, kad kažete, disproporcija. Jeste, deluje razlika velika, ali postoji razlika ovde u odnosu na međunarodne, ovde u odnosu na stanje u našoj zemlji, i to u dogovoru sa našim transportnim preduzećima, podvlačim.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Ljubiša Stojmirović.
Poštovane koleginice i kolege, ovde smo došli u malo nezgodnu situaciju, obično je i najnormalnije da opozicija daje kriterijume koji su blaži, odnosno više odgovaraju onima koji trebaju da plate neki novčani iznos. Ovde je suprotno, predlagač je dao manji iznos i ja mislim da je to dobro, pogotovo za one koji će morati da plaćaju te nadoknade i iz tog razloga ne vidim mogućnost da se prihvati ovaj amandman. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Gospođo ministarko potpuno se razumemo i ja potpuno razumem nameru Ministarstva, da ovim sredstvima, a pročitaću još jedanput - uslovi u pogledu finansijske sposobnosti ispunjava privredno društvo, drugo pravno lice ili preduzetnik koji izmiruje svoje poreske i poslovne obaveze. To je uredu i to je nešto se dokumentuje kroz neki vremenski period, je da raspolaže kapitalom i rezervama u iznosu od, pa ste rekli dve hiljade i hiljadu evra itd. - po zvaničnom srednjem kursu koji utvrđuje Narodna banka Srbije, na dan podnošenja zahteva za izdavanje licence. Sada se obraćam i ostalim poslanicima, znači onoga trenutka kada dobije licencu, on sutradan ne mora da ima ta više sredstva. Samo želim da kažem da ja ovo rešenje potpuno razumem. Ministarstvo je želelo ovime da obezbedi stabilno poslovanje privrednog subjekta koji dobije određenu licencu, da on može da ispuni određene obaveze, da ne bi doveo druge privredne subjekte u problem. Ali, ovakvim rešenjem, on je u obavezi, kolege, da ima taj novac samo kada dobije licencu, ne piše da sutradan mora da ima. A suština je predloga bila da ima deponovan novac i da raspolaže kapitalom i rezervama u iznosu, ali se onda u razradi člana piše da to treba da ima na dan podnošenja zahteva za izdavanje licence. Možda vi mislite drugačije, možda drugačije sprovodite, ali ovde piše da samo na dan podnošenja treba da ima taj novac. Ne piše da mora da ima stalno na računu taj novac. Zahvaljujem.
Reč ima ministar dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Izvinjavam se, ali niste upravu. On u kontinuitetu ispunjava svoje uslove, a na taj dana kada se gleda, gleda se samo kurs, visina kursa na taj dan koji može biti različita. Dakle, piše, pogledajte ceo Zakon i sve što piše, zaista smo vodili, posebno smo vodili računa o tome, upravo zbog kursa i zbog svega što može da bude različito. Dakle, u kontinuitetu mora da ispunjava svoje obaveze.
Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Dakle, samo jedna rečenica. Potpuno verujem i ubeđen sam da vi imate dobru nameru da zakon bude kvalitetan, ali ja čitam ono što piše, ja ne mogu da pretpostavim. U ovom članu, na osnovu koga će neko da dobije licencu, vi tražite, sada ne želim da polemišem dalje, vi tražite da na dan i piše da na dan podnošenja zahteva ima novac po kursu Narodne banke, dve hiljade i hiljadu evra. Zahvaljujem.
Pravo na repliku, ministar dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Ipak mi se čini da niste videli sve. Da ponovimo, uslovi za izdavanje licence, u članu 7. da ne nabrajamo, poslovni ugled, finansijska sposobnost, profesionalna itd. Poslednji stav kaže - domaće privredno društvo, drugo pravno lice, ili preduzetnik mora neprekidno ispunjavati uslove iz člana 1. tačka od 1. do 5. ovog člana. Znači, neprekidno ispunjava sve ove uslove, pa ispunjava i taj uslov o kojem smo sada rekli, a samo smo kurs uzima na taj dan kada se vrši. Znači, vrlo jasno piše, neprekidno ispunjava. Neprekidno. Mislim da je jasno šta znači reč neprekidno.
Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Zahvaljujem još jednom. Dame i gospodo, verujemda je ovo otklonilo nedoumice i u eventualnom različitom pristupu, čitanju istovetnog teksta, ali samo jedna napomena, ne bi trebalo da dužimo u ovoj raspravi, zato što, razumeli se mi ili ne oko pojedinačnih cifri, koje se ovde pominju, postoji samo jedan način da postupimo ispravno kada je reč o ovom amandmanu. To je da ga ne usvojimo, jer kao što je poznato ne postoji delimično usvajanje. Ovde je predloženo više stvari, ona prva na koju sam ukazivao i malo pre, odnosi se na promenu naslova ovaj put i opet se pominje ona operativna sposobnost. Dakle, ako je ono što je predlagač amandmana precizirao u prvom pominjanju termina, još jedno to se reguliše na drugi način i već je pokriveno Zakonom, ali ovde situacija u nekoliko i lošija. Predlagač je izmenio naslov, a ni jedan jedini put se posle nije bavio tom izmenom dalje je kroz razradu člana, gde je predložena bilo kakva definicija, uvođenje, ma bilo šta što se odnosi na operativnu sposobnost u predlogu amandmana. Nije nigde. Dakle, ovo zaista i nema neki, da kažem, smisao kroz upotrebnu vrednost i mislim da se sa tim slaže i predlagača amandmana, s obzirom da je svoje izlaganje, podsetiću, počeo rečima – da, ovo obrazloženje je u ovom delu apsolutno u redu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Koristim vreme poslaničke grupe DS. Razumela sam čitanje i kolege Bradića i ministarki, i tako smo čitali i sa pitanjem kada smo podnosili naš amandman koji se ticao naše želje da se svake dve godine vrši kontrola. Ali, iz ovog dijaloga se pojavljuje jedno pitanje, dakle, ako su iznosi koji su dati, da li su 2.000 evra, 1.000 evra, 8.000, 5.000 ili su neke druge brojke u pitanju, takve da neprekidno ispunjavaju, on praktično deponuje sredstva. Mi smo to zanemarili zbog toga što je prirodno da neko ko prevozi ima neke te sume novca na poslovnim računima i nismo podnosili amandman zato što je pitanje volje predlagača da li će dati tumačenje koje smo čuli od ministarke ili će se čitati kao što je čitao kolega Bradić, da se provera za iznose vrši na taj dan, a da teško možemo da povežemo da se on neprekidno ispunjava taj uslov, podrazumevajući da je taj uslov i da ima sume novca kao finansijsku sposobnost. S druge strane, razlog za nepodnošenje amandmana bio je, pa ako nema 2.000 evra za poslove kako se onda bavi prevozom tereta. Tako da samo da bi odložila sumnju da je jednoznačno čitanje, ipak nije, ali može kroz dijalog da se utvrde razlozi zbog predloženog rešenja.
Pravo na repliku, ministar dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Biću vrlo kratka, prvo kontrola može da se vrši svaki dan, svake nedelje, svake godine, a ne vrši se samo isključivo na dve godine. Drugo, ta vrednost može da bude i u kamionu, vozilu, objektu, sve je to kapital. Prema tome, vraćam se ponovo na član 7. poslednji stav, reč neprekidno ispunjava uslove.
Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem. Ministarka je već dala odgovor, ali bih još jednom navela osnovne razloge neprihvatanja ovog amandmana, a to je član 7. stav 2. koji precizno i jasno definiše da privredno društvo mora neprekidno da ispunjava sve uslove iz stava 1. od tačke 1. do 5. kako bi poslovalo. Prema tome, amandmani i te kako su svrsishodni kada se tiču, kada se odnose na poboljšanje teksta zakona, ali radi se o tome da zakon funkcioniše u svojoj celini i da amandmane, odnosno članove zakona ne možemo razdvojeno tumačiti i razdvojeno čitati, već treba da pročitamo celokupan zakon i da zakon posmatramo u svom sveobuhvatnom kontekstu. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Želeo sam da prekinemo diskusiju oko ovoga. Poštovane kolege, da se mi nešto razumemo, mi predlažemo naše viđenje rešenja problema. Vi kao skupštinska većina, normalno usvajate ono za šta odgovarate politički kako god. Ono što sam vam rekao juče, autoritet Vlade nije istina. Ovim što sada govori gospođa Mihajlović, koju ja poštujem i verujem kada razgovaram i diskutujem o zakonima o dobrim namerama, taman posla, verujem da je loša namera uopšte ne bih ni sedeo ovde. Ali sada da li treba da bude na dan deponovan novac, da li mora non stop da ima ili to može da bude i u vrednosti voznog parka. Hajde da se dogovorimo. Nije problem to što ćete vi da preglasate, problem je kako će to da dožive ljudi koji od toga žive, jel će morati da ima, ako ima deset kamiona, da ima 11.000 evra non stop na računu ili samo na dan kada dobiju licencu ili tih 11.000 evra, može da ima 3.000 evra, a za ostalo da kaže, evo vredi mi kamion 8.000. Znači, hajde da prevedemo to u realan život. Znam da vas 200 imate mene da nadgovorite deset puta i ja sam svestan toga, ali želim da u saradnji sa vama kažem šta ja mislim o tome. Vi nećete to da prihvatite, vaša volja. Ono što smo se dogovorili, o onome kako ovde radimo i donosimo zakone, rezultat se vidi kada budu izbori. Ili ćete vi da budete u pravu, pa ja opet da sedim sam ili ću ja da sedim sa 200 oko mene, a vi da sedite kao ja, sami. Eto toliko, hvala.
Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić.
Zahvaljujem. Koristim vreme ovlašćenog. Nisam imala nameru da se javljam, ali vidim da je kolega Bradić, uz pomoć koleginice Čomić branio amandman, ali šta je mene sada ponukalo da se ponovo javim. Deo rečenice koju je izgovorila ministarka, a to je deponovanje u kamionima. Ja bih htela da budemo potpuno jasni, na šta je mislila ministarka kada je deo rečenice koji sam ja uspela da zapišem, a glasi – deponovanje u kamionima. Da li se deponuju sredstva ili kao što je rekao kolega Bradić, za deo kamiona će sredstva biti deponovana, a za tri kamiona 3.000, a za ostalih pet će biti u voznom parku ili šta? Molim vas da budemo jasni kada je ovo u pitanju.
Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Hvala. Još jednom i pretpostavljam poslednji put po ovom amandmanu, jer verovatno nema potrebe da se zadržavamo na ovome dalje. Dakle, sve ono što je pomenuto danas, svakako spada u ono što je precizirano članom 7. Uslovi koji treba da budu zadovoljeni da bi se garantovala neka sigurnost i koji mogu biti finansijski o kojima raspravljamo sada mogu se odnositi i na tehničke uslove koji se odnose na vozila, što je takođe precizirano u članu 7. Samo bih zamolio da se razumemo i da ne insistiramo na raspravi gde mesta definitivno nema. Ako je jedina dilema koja je preostala, kako će ljudi, ako sam dobro razumeo, predlagača, koji čitaju ovaj zakon razumeti ovo što mi sada ovde raspravljamo, ja sam uveren da ljudi koji čitaju ovaj zakon neće tada prvi put doći u priliku da se susretnu sa sintagmom srednji kurs NBS na dan taj i taj i u tom smislu da neće imati problema.
Hvala još jednom. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo Mihajlović, poštovane gošće i gosti iz ministarstva, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjom sednicom, gospodine Arsiću. Četiri su napomene koje želim da saopštim povodom ovog amandmana koji smo na član 9. Predloga zakona podneli narodni poslanik Zoran Živković i ja. Najpre obaveštavam narodne poslanike budući da sam siguran da naši gosti i gošće iz ministarstva i ministarka Mihajlović znaju da smo mi na ova dva predloga zakona, poštovana gospodo, podneli ukupno 19 amandmana i da je poštovana gospodo, narodni poslanici, od tih 19 amandmana, prihvaćeno je 15 amandmana. To je za mene razlog da proglasim ovde još jednu malu pobedu opozicije. Mi smo doprineli tome da predlozi zakona o kojima se raspravlja ovde budu još bolji. Još jedna stvar, povodom prve napomene ovde da dodam, mi smo ukupno gospodine Arsiću podneli za ovih godinu i tri meseca, narodni poslanik Zoran Živković i ja samo, 1.450 amandmana, okrugli su brojevi, poštovana gospodo, a od ovih 1.450 amandmana, prihvaćeno je, gospodine Arsiću, da proslavimo i to, tačno 100 amandmana. Kada se to prenese u procente, poštovana gospodo …
Gospodine Pavićeviću, ja bih vas zamolio da se vratite na amandman na član 9. i samo bih vas zamolio, kada spominjete te cifre, razmislite o tome koliko je moralo drva da se poseče i napravi hartija za vaše amandmane.
Evo ovde je hrast sa Savinca, gospodine Arsiću. Biće vremena o tome danas da razgovaramo. Doneo sam jedno parče zdravo i fino, ali dobro, imamo 19 amandmana pa ćemo razgovarati. Razumeo sam ovu vašu napomenu kao sugestiju da malo i o tome popričamo. Poštovana gospodo, 6,9% prihvaćenih, što po analogijama koje ja pravim, po nekoj logici koju ja sledim, znači 6,9% podrške u biračkom telu, poštovana gospodo. Samo da kažem, samo jedan dan nakon što je gospodin Babić ovde saopštio da imamo pad podrške Nove stranke, jedan nastup, jedan govor gospodina Babića je bio dovoljan da Nova stranka poraste za 1% kada govorimo o podršci o biračkom telu. Gospodine Arsiću, ja predlažem da gospodin Babić što više govori i gospodin Stojmirović i ostala gospoda iz SNS. To je jedna napomena. Druga napomena, nije mi jasno zašto nije prihvaćen amandman na član 9. gospođo Mihajlović. Dozvolite gospodine Arsiću da pojasnim ovu svoju dilemu. U Predlogu zakona, u članu 9. u stavu 1. Vlada je fino napisala – u uslovu pogledu finansijske sposobnosti, a to je i naslov člana, ispunjava privredno društvo, drugo pravno lice ili preduzetnik koji izmiruje svoje poreske i poslovne obaveze i raspolaže kapitalom i rezervama u iznosu od, pa se navodi. Nama se učinilo poštovana gospodo da ova kovanica kada kaže – koji izmiruje svoje poreske obaveze, gospođo Mihajlović, zaslužuje dodatno preciziranje i jedini naš predlog izmene tiče se toga da dodajemo jednu reč kojom se precizira to što ovde piše i mi predlažemo da se doda reč – redovno izmiruje. Dakle, da nema sada neke dileme kada bi moglo to da se izmiri, nego da, ili preduzetnik koji redovno izmiruje svoje poreske, poslovne obaveze. U obrazloženju zašto se ne prihvata ovaj amandman, ovako piše – amandman se ne prihvata iz razloga što ugovor predstavlja saglasnost volja dve strane, gde kao obligacioni odnos nije predmet uređivanja ovog Predloga zakona. Znači, ja ovako zaključujem gospodine Arsiću, termin – redovno je dovoljan da predstavnici Vlade saopšte da to redovno znači da to nije predmet ovog Predloga zakona. Ako ja nešto nisam dobro razumeo, a to je moguće i ja prihvatam, ja nisam jedan od narodnih poslanika koji smatra da je sto posto u pravu za sve što kaže, ali oko ovoga imam jednu razumnu osnovanu dilemu. Molim ministarku samo da objasni kako to da termin „redovno“, kojim mi samo dodatno preciziramo ono što je poruka u ovom stavu, ovog člana, Predloga zakona, ne može nikako da postane deo zakona. Znači, precizirane obaveze u pogledu finansijske sposobnosti ne može. To je gospodine Arsiću, bila druga napomena. Treća napomena, vezana za amandman na član 9, a tiče se i ovoga što je malo pre rekao gospodin Stojmirović, gospodine Arsiću. Gospodine Stojmirović kaže, nije to primereno da opozicija predlaže i povodom ovog amandmana na ovaj član Predloga zakona, da predlaže oštrije kazne. Zašto, gospodine Arsiću? Gospodin Stojmirović je rekao – očekuje se da opozicija uvek malo ublaži. Zašto, gospodo? Nije pitanje oštrije kaznene politike, stvar pozicije i opozicije, jer pozicija je trenutna. Kada Nova stranka bude na vlasti, mi dosledno zagovaramo oštriju kaznenu politiku i naravno da ćemo predlozima zakona, ali mi sada kao opozicija trenutna, gospodo, zagovaramo oštriju kaznenu politiku. Vlast može blažu kaznenu politiku i molim vas da ovde uvažavamo izvesnu vrstu argumenata. Gospodine Stojmiroviću, da se to uvaži. Mi ovde dosledno, od predloga zakona do predloga zakona zagovaramo oštriju kaznenu politiku kao opozicija i to je legitimno dok ne osvojimo vlast. Kada osvojimo vlast, nastavljamo dosledno da sprovodimo svoju politiku. Gospodine Arsiću, poslednja napomena, nužna kada imamo kao gošću u našoj Narodnoj skupštini ministarku Mihajlović, gospodin Živković je to već pomenuo, mi smo se dogovorili pre dva dana, gospođo Mihajlović, da ćemo da vam donesemo dokaze za onaj, kako se to zove, prevoz tereta u domaćem drumskom saobraćaju, pa kada se dođe do onog lokaliteta Bele Palanke, koji se nalazi na nekadašnjem povezivanju istočnog i zapadnog Rimskog carstva, naravno, ranohrišćanska bazilika. Podneli smo dokaze da je to zatrpano. Ponudite vi sada dokaze, gospođo Mihajlović, da nije. Hajde da vidimo to. Gospodin Živković je vama to uručio. Kada ćete vi nama da pokažete crno na belo da nije zatrpano? Hvala.
Zahvaljujem, kolega Pavićeviću. Samo vas molim da ubuduće u Skupštine ne donosite cepanice, molim vas. Reč ima ministar dr Zorana Mihajlović.
Kao da ste znali, jeste crno je na belo. Crno na belo. Znači, ovo je konzervacija bazilike rađena po svim standardima kako se radi konzerviranje i po svim fazama kako se radi konzerviranje bazilike, jedna, druga, ima ovde jedno 10 slika. To što ste mi dostavili, kao Nova stranka, i rekli mi, naravno, za određene stvari, koje su se dešavale, i šta su radila određena fizička lica, to je stvar kulture i sramotno je, ali ne može se staviti u kontekst toga da država nije uradila ono što je po zakonu mogla, što je bilo celishodno, što je bilo najjefikasnije, što je bilo jedino moguće. To su dve različite stvari u odnosu na ovo što sam mogla da vidim. Dakle, ovi dokazi o tome kako je konzervirana bazilika su dostupni, javni su i nisu urađeni niti protivzakonito, niti je bazilika zatrpana, kako kažete, nego konzervirana i to je moj odgovor. Dostaviću vam ove papire nakon sednice. (Zoran Živković, s mesta: Replika.)
Na osnovu čega vi na repliku? (Zoran Živković, s mesta: Pominjanje Nove stranke.) Vi niste poslanička grupa. (Zoran Živković, s mesta: Ja sam predsednik Nove stranke i pominjanje stranke je osnov za repliku.) Izvolite.
Hvala lepo. Ja znam da ovo nije tema, ali pošto je ministarka pristala da o tome pričamo, ja nemam ništa protiv. Mislim da jeste tema u javnosti Srbije. Dakle, nije izvršena nikakva konzervacija. Te fotografije imamo i mi, one ne dokazuju ništa. Ako bolje pogledate na tim fotografijama, vidi se geotekstil kojim je Zavod za zaštitu spomenika iz Niša prekrio tu lokaciju pre nekoliko nedelja. Od tad to nije pomereno. To znači da nije došao niko da pomeri taj geotekstil, da uradi konzervaciju. Konzervacija se vrši tako što se u zidovima pukotine oštećenja saniraju, to ne može da traje manje od nekoliko meseci. Da budem potpuno jasan, Niški zavod je predložio tri rešenja. Prvo rešenje je pasarela, nadvožnjak koji bi išao preko te bazilike, što se inače radilo. Ima puno primera po Srbiji gde je to urađeno u proteklom periodu, i to je bilo moguće, ne tako skupo. Druga varijanta je da se pomeri malo lokacija, odnosno trasa, i to je bilo moguće i najskuplja varijanta je bila da se cela bazilika izmesti u Crvenu Reku, to je mesto blizu, bila je tu i dozvola Niške eparhije, to je koštalo 250 hiljada evra. Znači, daleko od ovih 40 miliona. Prema tome, to su podaci, a ja pozivam sve da pogledaju film o tome i dokumentaciju koju smo mi okačili na sajt. Nije mi jasno da li iz neke prošlosti, šta li, potpredsednika Arsića uzbuđuje cepanje drva. To mi nije jasno.
Reč ima narodni poslanik dr Ljubiša Stojmirović.
Poštovane koleginice i kolege, mene raduje činjenica da je prihvaćeno dosta amandmana naših kolega iz opozicije, posebno amandmani koje daje kolega Pavićević, jer ja onda smatram da je opozicija konstruktivna i da radi na poboljšanju zakonskih predloga, što je i normalno. S druge strane, ja nisam govorio o kaznenoj politici, nego sam rekao da je normalno da budu blaži kriterijumi za ostvarivanje uslova koji su postavljeni za dobijanje licence, ali nema nikakve veze to. Što se tiče podrške u biračkom telu i vaše želje da uskoro dođete na 20% i da budete pozicija, jedini način na koji ja mogu da vidim, da zamislim da vi budete u toj situaciji je da imate više od 20, odnosno 40%, da pređete u SNS.
Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Hvala, gospodine predsedavajući. Kratko ću i svakako po amandmanu. Neću izlaziti iz okvira teme, a pogotovo neću da pričam o stvarima koje se neće desiti nikad, a to ima veze sa onim kad ko dolazi na vlast. Pošto predlagač amandmana ima određene rezerve prema obrazloženju koje je dobio od Vlade, mogu samo da zaključim da ne zna šta je predložio. Dakle, ne stoji da je predlog amandmana isključivo da se doda reč „redovno“. Predlagač amandmana je predložio da se uvedu i reči „ugovorne obaveze“, pa kada to utvrdi pozivam ga da ponovo pogleda obrazloženje. Možda ovo baci novo svetlo na njega.
Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Hvala. To je jedan dobar običaj, što je prihvaćen amandman koji je tehnički i tu nema nikakve dvojbe. Ministarka mi je ostala dužna za odgovor na prethodni amandman. Zašto je reč „redovno“, u kontekstu „redovno izmiruje svoje poreske, poslovne i ugovorne obaveze“, ne prihvatljiva u amandmanu na član 9? Ako mogu da dobijem odgovor na to pitanje, bilo bi dobro.
Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvažena gospođo Mihajlović, koleginice i kolege, član 30. govori o godišnjem planu raspodele dozvola domaćim prevoznicima i kaže: „Raspodelu godišnjih kontigenata stranih dozvola vrši Ministarstvo na osnovu godišnjeg plana raspodela dozvola (u daljem tekstu: plan raspodele).“ Sledeći stav: „Plan raspodele utvrđuje se na osnovu posebnih kriterijuma i sastoji se od opšteg i posebnog dela.“ Sledeći stav: „Opšti deo plana raspodele sadrži osnovne podatke o godišnjim kontigentima dozvola, kao i podatke od značaja za utvrđivanje posebnog dela plana raspodele.“ „Posebni deo plana raspodele utvrđuje se za svakog domaćeg prevoznika koji poseduje licencu za prevoz iz člana 6. stav 1. tačka 2) ovog zakona, u daljem tekstu - pojedinačni plan.“ Mi predlažemo da se ovaj stav menja i da glasi: „Posebni deo plana raspodele utvrđuje se za svakog domaćeg prevoznika koji poseduje licencu za prevoz iz člana 6. stav 1. tačka 2) ovog zakona, u daljem tekstu – pojedinačni plan, uvažavajući broj ranije dodeljenih i pravilno iskorišćenih dozvola, broj vozača, kvalitet voznog parka i ostvareni promet po osnovu pružanja usluga prevoza tereta u međunarodnom drumskom saobraćaju.“ Posle stava 4. dodaju se novi st. 5. do 7. koji glase: „Posebnim planom raspodele domaćem prevozniku se samo izuzetno može dodeliti manji broj dozvola po kontigentima od onog koji je poštujući propise i standarde poslovanja iskoristio u prethodnom periodu, odnosno u slučajevima kada dođe do smanjenja godišnjeg kontingenta dozvola ili kada kod domaćeg prevoznika dođe do smanjenja broja vozača ili opadanja kvaliteta voznog parka, odnosno prometa po osnovu pružanja usluga prevoza tereta u međunarodnom drumskom saobraćaju. Na osnovu pojedinačnog plana raspodele, Ministarstvo odlukom dodeljuje dozvole domaćem prevozniku. Ministarstvo obavezno objavljuje na svojoj zvaničnoj internet stranici odluku o dodeli dozvole.“ Dali smo sledeće objašnjenje. Amandmanska intervencija u stavu 4. odnosi se na preciziranje kriterijuma za posebni deo plana raspodele dozvola. Ovo je važno kako bi se zadržao kvalitet voznog parka srpskih prevoznika koji je iznad evropskog proseka. Tako na primer prema podacima nemačkih kontrolnih organa kvalitetniji vozni park od našeg prevoznika imaju jedino još švajcarski prevoznici. Jedini način da u prekograničnom saobraćaju sa drugim zemljama ostvarimo i veći broj dozvola od sadašnjeg broja je da se kvalitet voznog parka još poboljša. Neselektivnim dodeljivanjem dozvola smanjuju se i investicione performanse domaćih prevoznika, investiranje u nova i kvalitetnija vozila, moguće je samo kada prevoznici mogu da planiraju svoje poslovanje na održivi način. Neizvesnost u pogledu broja dozvola može dovesti do toga da upravo najkonkurentniji prevoznici odustanu od planiranih investicija i da trenutno visoka konkurentnost naših prevoznika bude za kratko vreme narušena. Već sada je sve veći broj inostranih prevoznika koji osnivaju ćerke firme u Srbiji koji preuzimaju tržište preduzećima sa domaćim kapitalom. Pročitao sam celo obrazloženje da ne bih nešto propustio. Mislim da je dobro da prihvatite ovaj naš amandman, mimo obrazloženja koje će verovatno, da ja ne bi gubio vreme poslaničke grupe, neko od vas da pročita. Mislim da je dobro da ovako glasi ovaj član, jer time dajemo sigurnost prevoznicima da imaju izvesnost, budućnost investiranja u vozni park i poboljšavanje kvalitetnog prevoza, da ne zavise od volje pojedinaca ili, kao pretpostavku, ne kažem da je to pravilo, ali moguće zloupotrebe od strane onih koji izdaju te licence. Zahvaljujem.
Reč ima ministar dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Kada smo radili na Predlogu ovog zakona nismo ga radili sa, nego smo ga upravo radili u saradnji sa svim udruženjima, odnosno predstavnicima transportnih preduzeća i izdavanje dozvola uređeno je uredbom iz nekoliko razloga, pri tome je vrlo jasno definisano kako se daju, odnosno kako se dolazi do određenih dozvola, koje su naravno, pre svega, kritične dozvole. Moram prvo da priznam da dozvola nije bilo uopšte, a praktično avgusta prošle godine nije mogla da se dobije ni jedna dozvola, zato što sama uredba nije bila dobra, i tu ste u pravu, nije bila na najbolji način niti definisana, niti su iz nje mogli zaista da budu zaštićena transportna preduzeća. Redefinisana je uredba i tom uredbom i novim pravilima, praktično, koja smo uspostavili prošle godine, ja sam to rekla kada smo razmatrali zakon u načelu, mi smo došli u situaciju kada nam je vraćeno preko 60 hiljada neiskorišćenih dozvola. Znači, uveli smo red, uveli smo jasna pravila, jasne kriterijume, a kriterijumi po uredbi, između ostalog, naravno da jeste i dugogodišnji rad samih transportnih preduzeća, njihova istorija, kvalitet njihovog voznog parka, broj njihovih vozila, koeficijent iskorišćenja i njihovih dozvola, a i samog rada. Prema tome, dovoljno je uredbom to urediti. Sa druge strane, takođe je činjenica da sama delatnost transporta je dinamičan i ukoliko bismo tako nešto stavili u zakon, sami sebe bi na neki način vezali zbog samog perioda, odnosno zbog budućnosti, odnosno od budućeg rada transportnih preduzeća. Verujte, dovoljno su zaštićeni, baš zato smo uradili ovaj zakon da bismo omogućili i transportnim preduzećima da rade, a sa druge strane i da država od toga ima korist kakvu treba da ima i u razvoju transporta, ali i u onim drugim delovima. Nažalost ne možemo da prihvatimo vaš amandman.
Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić. Izvolite.
Koristiću vreme ovlašćenog. Zahvaljujem. Upravo ono što piše u obrazloženju i ovo što ste sada rekli, mene uverava da naš amandman treba da prihvatite. Rekli ste da je prethodna uredba bila loša. Zato smo mi hteli da priznamo ili ne, suštinu ovog zakona u smislu interesovanja privrednih društava se upravo nalazi u tome ko će dobiti dozvolu, koliko će dozvola biti. Znači, to je osnovna stvar koja interesuje privredna društva i preduzetnike, na koji će način i kako dobiti dozvolu. Da ne bi bilo loših uredbi, neiskorišćenih dozvola, mi smo pokušali na ovaj način samo da u zakon uvedemo neke parametre na osnovu kojih bi bilo izvesno za one koji traže dozvole na šta moraju da vode računa. Još nešto, vi ste rekli u obrazloženju, kaže – navedenom uredbom uspostavljen je mehanizam raspodele koji uvažava sve predložene kriterijume iz amandmana kroz parametre instituta kojima se itd, itd. Mislim da je trebalo da prihvatite amandman, ali na vama je. Hvala.
Pravo na repliku, ministar dr Mihajlović. Izvolite.
Još jednom kažem, apsolutno mislim da je nedopustivo da se prihvati amandman, uredba je sasvim dovoljna za takav način raspodele stranih međunarodnih dozvola, zbog još jedne vrlo značajne stvari, ona vam takođe piše u obrazloženju, ali vrlo jasno piše da zakonom ne možete da garantujete istovetni obim posla svake naredne godine niti u jednoj delatnosti, pa ni u delatnosti transporta. Šta bi to značilo da u svakoj delatnosti zakonom garantujete da će neko da obavlja taj posao u određenom iznosu? Što je prosto nedopustivo. Sa druge strane, u uredbi koja je postojala ranije nije bilo rokova. Mogle su dozvole da se uzimaju, da se drže godinama, da se ne iskorišćavaju. Promenjena uredba je vrlo efikasna. Dakle, dozvole se dobijaju i moraju efikasno da se koriste. Znači, poštuje se mogućnost stečene dozvole. Ona mora da se koristi. Da ne govorim o tome da smo naravno promenili pravilnikom i način dodele 3% dozvola. Ja uopšte sada više čak i hajde da ne govorimo više o periodu do prošle godine, do avgusta meseca, nego o jednoj jasnoj uredbi koja ima jasne kriterijume i ovo što ste vi predložili razumem razlog zašto se predložili, ali sa druge strane sve je sadržano u uredbi, vrlo je jasno i ono kako poslujemo sada kada govorimo o izdavanju međunarodnih dozvola ne govorimo o vraćenim dozvolama nego o načinu kako se sada dozvole koriste i vraćaju. Govorim i u prilog da je uredba ne samo dobra, nego da je sasvim dovoljna kada govorimo sa stanovišta i samih transportnih preduzeća.
Reč ima narodni poslanik Ivana Stojiljković.
Zahvaljujem predsedavajući. Ja sam se malo ranije pre rasprave javila pa će se možda desiti da se ponove neke stvari, ali mislim da je to dobro upravo zbog javnosti i svih onih koje ova tema zanima. Dakle, ono što piše u izveštaju, pre svega da kažem da ne bi mogli da prihvatimo ovaj amandman, jer u izveštaju od ranije što se tiče dodele dozvola piše da je bio nasleđen sistem netransparentne krajnje pristrasne raspodele dozvola i da se to radilo u korist pojedinaca i njihovih preduzeća, u principu da su se tokom godina u računima nalazio veliki broj neiskorišćenih dozvola koje su se držale u fiokama i na taj način su se onemogućili manji prevoznici da na tu neku prosto tržišnu konkurenciju. Upravo cilj ovog zakona i jeste podržavanje tržišne konkurencije, a mnogo je veći cilj suzbijanje sive ekonomije i ono što je već uvažena ministarka rekla jeste da neće moći sada da se desi taj periodu neiskorišćenih dozvola zato što postoje rokovi već od 30 dana gde će se proveravati da li se oni regularno koriste i postoje jasni parametri i instituti koji su matematički merljivi, koji će jednako važiti za sve. Ono što jeste cilj zakona, jeste da prosto da tržišna konkurencija oživi, da i manji prevoznici dobiju mogućnosti, a sigurni smo da samim tim neće propasti ni oni koji su se već plasirali na tom tržištu. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Zahvaljujem. Još jedan razlog koji se ne nalazi među onima navedenim u odgovoru Vlade, a na koji ukazujemo, znate to već, kada god je potrebno. Amandman ne treba da se prihvati zbog pravopisnih nedostataka.
Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Gospodine predsedavajući, uvažena ministarko, ja se izvinjavam što se ponovo javljam i ponoviću neke moje rečenice od malopre. Poštovani građani Srbije ono što sam rekao juče, što sam rekao malopre, autoritet vlasti je istina, to je dokaz. Celo ovo sporenje oko ovog našeg amandmana na ovaj član zakona se svodi na to da ovo što je rekla gospođa ministarka da ono što smo predložili našim amandmanom se nalazi u uredbi i da nema potrebe da bude u zakonu, a kolege iz pozicije pričaju da je predlog loš i da ga treba odbiti. Predlog je dobar i nalazi se u uredbi, kolege, i zato da ne bi bilo ponavljanja pošto uz zakon ide i uredba, gospođa ministarka je rekla da zbog toga ne prihvata amandman. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić.
Koristim vreme ovlašćenog predstavnika. Zaista ne mogu da shvatim šta je loše u tome da se izvrši preciziranje kriterijuma za poslednji deo plana raspodele dozvola? Meni uopšte nije jasno zašto poslanici pozicije imaju bilo šta protiv preciziranja ovakvih parametara? Ne bih da ponavljam ono što je rekao kolega Bradić – vi možete da izglasate šta god hoćete, ali naša je namera bila da upravo najosetljiviju stvar u ovom zakonu što više preciziramo i da je detaljno obrazložimo. Upravo je to bio cilj. Ako vi imate nešto protiv toga, ako verujete uredbama, ništa, vaša stvar, izglasajte.
Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Verovatno se nismo do kraja razumeli, da li je ili nije nastupanje sa stanovišta autoriteta vlasti, kako smo čuli, ako kažem da je u pretposlednjoj rečenici amandmana došlo do nekih pravopisnih nedostataka.
Reč ima narodni poslanik Ivana Stojiljković.
Vrlo ću kratko. Predlog je dobar i sa dobrom namerom, i mi stojimo iza toga, ali, upravo sam navela zašto ne može da se uzima neki presek stanja prevoza prethodnih godina, da se vrati u neko vreme unazad, zato što su se upravo netransparentno dozvole davale i to nije bilo realno stanje. Znači, neki prevoznici nisu imali mogućnost da dobiju dozvolu zato što su dozvole stajale po fijokama. Zahvaljujem.
Na član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvažena ministarko, koleginice i kolege, dakle, član 37. govori o posebnim odredbama o domaćem prevozniku i mi smo predložili da se u članu 37. stav 4. briše, sa obrazloženjem da smatramo da pri obavljanju prevoza tereta u međunarodnom saobraćaju u vozilu treba da bude dostupna ona dokumentacija koja je propisana međunarodnim pravilima. Zahvaljujem.
Na član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče, gospodine Arsiću, poštovana gospođo Mihajlović, uvažene gošće i gosti iz ministarstva, amandman koji smo na član 38. podneli narodni poslanik Zoran Živković i ja je jedan od 15 naših prihvaćenih amandmana na ova dva predloga zakona, poštovana gospodo. Ovde samo želim da podsetim, pre svega narodne poslanike, da je prihvatanjem amandmana jedan dobar predlog zakona, što smo mi i rekli u načelnoj raspravi, postao još malo bolji, poštovana gospodo. Ali, povodom ovog amandmana moram da uputim jednu intervenciju, jednu napomenu da saopštim našem predsedavajućem današnjom sednicom, gospodinu Arsiću, koji je mene pitao ovde šta je ova cepanica koju držim ovde. Gospodine Arsiću…. [[Isključen mikrofon]]
Molim vas, povodom amandmana. (Vladimir Pavićević, s mesta: Dozvolite da vam odgovorim povodom amandmana.) Povodom amandmana? Zatražite reč.
Amandman je prihvaćen, gospodine Arsiću, a vama povodom Predloga zakona o prevozu tereta u drumskom saobraćaju, a podsećam vas da se tu kod Savinca pravi jedan drum, a da je to inače jedan od…. [[Isključen mikrofon]]
Molim vas po amandmanu, gospodine Pavićeviću. (Vladimir Pavićević, s mesta: To je jedan od dodataka argumentaciji, da je to jedan od šest vekova starih hrastova.) Ne vidim da hrast piše u amandmanu. (Vladimir Pavićević, s mesta: Vi kažete hrast, a ja kažem dobro.) Na član 40. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjom sednicom, gospodine Arsiću, poštovana gospođo Mihajlović, uvažene gošće i uvaženi gosti iz Ministarstva, amandman na član 40, gospodine Arsiću, koji smo podneli narodni poslanik Zoran Živković i ja, gospodine Arsiću, na Predlog zakona o prevozu tereta u drumskom saobraćaju je jedan od 15 prihvaćenih amandmana, gospodine Arsiću, na dva predloga zakona koja u ime Vlade danas u amandmanskoj raspravi brani ministarka Mihajlović. Ja bih želeo da nastavim tamo gde sam stao povodom prethodnog amandmana, gospodine Arsiću, na član 38. Vidim da se vi spremate da mi isključite mikrofon. Sada govorim o amandmanu na član 40, ali, kažem, nadovezujem se na prethodni amandman i koristim tu zabranjenu reč, gospodine Arsiću, hrast. [[Isključen mikrofon]]
Pročitaću vaš amandman: „U članu 40. stav 5. nakon reči: „u Republici Srbiji“ dodaje se zapeta“. Ako želite da razgovarate o zapetama, nemam ništa protiv. Izvolite.
Ta zapeta je kao hrast, gospodine Arsiću. I ja se nadam da ćete mi dozvoliti da obrazložim ovde taj jedan svoj stav, gospodine Arsiću. Pazite, tu nam je u gostima gospođa Mihajlović. Razgovaramo o Predlogu zakona. Neki amandmani su prihvaćeni. Neki nisu. Ali kako, gospodine Arsiću, kao narodni poslanik, da ne postavim jedno pitanje povodom ovog amandmana na ovaj Predlog zakona ministarki koja je nadležna i za ovo pitanje hrasta, gospodine Arsiću? Ja sam vas pitao zato što ste vi ovo proglasili cepanicom. A ja vama kažem, i gospođi Mihajlović, da je ovo dobro šest vekova star hrast. Nije mogao da bude sačuvan. Vekovima stara rimohrišćanska bazilika nije mogla da bude sačuvana. Pa, šta mi radimo sa kulturnim dobrima, poštovana gospodo? Jel ovde u Skupštini to treba da zavredi našu pažnju, gospodine Arsiću, ili ne? Nego, kada se pomene kulturno dobro, vi isključite mikrofon. Kao što to povremeno radi i gospodin Bečić, gospodine Arsiću. Ja vas molim da se uključite u raspravu povodom ovog amandmana, da branite ministarku Mihajlović ako smatrate da treba, a ako ne, da ministarka kaže ne samo zašto je zatrpana bazilika, jer fotografije, gospođo Mihajlović, koje ste pokazali, nisu dokaz. Mi smo vama predali dokaze da je zatrpana, a ovde ja imam dokaz da je uništen šest vekova star hrast. Pa kako, poštovana gospodo, taj koji je projektovao taj drum nije mogao tokom projektovanja, pripreme glavnog projekta, da predvidi da se to nalazi, da se zaštiti ono što je vredno, da se napravi neka vrsta revizije, što ne mora mnogo ni da košta, poštovani gospodine Babiću. Pa zar ne možemo da se dogovorimo, makar u Skupštini, da štitimo naša kulturna dobra? Sva kulturna dobra, a ne da ih sečemo, zatrpavamo, urušavamo, a onda da pričamo kao da smo ih konzervirali, gospodine Arsiću. Nismo. To moramo da čuvamo. Hvala.
Gospodine Pavićeviću, nemam ja potrebe da branim ministra dr Zoranu Mihajlović, zato što ona ume sama da se brani. Ono o čemu moram da se staram jeste primena Poslovnika. Član 106. kaže: „Govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres“. Imate Predlog zakona, imate amandman na član 40, kojim se dodaje zapeta. „Niko ne može da prekida govornika niti da ga opominje, osim predsednika Narodne skupštine, u slučajevima predviđenim ovim Poslovnikom“. Ništa od svega toga nisam prekršio. Dalje: „Za vreme govora narodnih poslanika ili drugih učesnika u pretresu, nije dozvoljeno dobacivanje, odnosno ometanje govornika na drugi način, kao i svaki drugi postupak koji ugrožava slobodu govora“. Niko vam od poslanika nije dobacivao. Ja sam vas pustio, čak sam i svesno kršio Poslovnik, pa ste umesto dva minuta govorili četiri. A sada bih vas podsetio i na član 109, koji kaže: „Opomena se izriče narodnom poslaniku koji je prišao govornici bez dozvole predsednika Narodne skupštine, koji govori pre nego što je zatražio i dobio reč, koji i pored upozorenja predsednika odnosno predsedavajućeg Skupštine govori o pitanju koje nije na dnevnom redu“. Gospodine Pavićeviću, bio sam izuzetno tolerantan i neću sada da vam izreknem opomenu. Čak, štaviše, smatram da sam ja zaslužio opomenu, ali to će morati neki drugi predsedavajući da uradi, što sam vas pustio da govorite četiri minuta, umesto dva. Ali vas molim zato, ubuduće, da se pridržavate Poslovnika u onim okvirima. Ja prihvatam i vašu političku borbu i temu dnevnog reda, ali, nekako to uskladite, molim vas. Reč ima po Poslovniku narodni poslanik dr Aleksandar Martinović.
Zahvaljujem se, gospodine Arsiću Povređen je član 107, koji govori o dostojanstvu Narodne skupštine. Vi ste lepo obrazložili da su povređeni članovi 106. i 109. Ja govorim o povredi člana 107. Prvo, hrast, sam po sebi, je drvo, biljka ne može da bude kulturno dobro. Drugo, ministarka Mihajlović je ponudila validne dokaze da ta famozna bazilika je konzervirana i da je zaštićena od svih građevinskih radova koji se na toj deonici puta izvode. Želim da podsetim uvaženu gospodu Pavićevića i njegovog stranačkog šefa Živkovića da je i ova Skupština takođe jedno kulturno dobro. Petog oktobra 2000. godine, ovo što se sada zove Dom Narodne skupštine zvalo se Savezna skupština. E, u tu Saveznu skupštinu, ne znam da li ste vi tada bili gospodine Pavićeviću, ali gospodin Zoran Živković je sigurno bio, upala je masa ljudi, zapalila je, odnela je mnoga kulturna dobra iz ovog zdanja koje je podignuto 1936. godine. Gradnja je počela još za vreme života kralja Aleksandra Karađorđevića. Nažalost, zbog toga što su ga ustaše ubile u Marseju 1934. godine, nije uspeo da doživi da vidi završeno zdanje, ali su zato gospoda iz DOS-a uspela 5. oktobra 2000. godine da temeljno spale i da opljačkaju vrlo značajnu kulturnu baštinu iz perioda Kraljevine Jugoslavije, tako da, kada pokazujete to malo drvce…
Vreme, kolega Martinoviću.
…tog hrasta, verujte mi, mnogo značajnija kulturna dobra je odneo vaš šef stranke, nego što je to parče hrasta.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, po Poslovniku.
Član 103. ste povredili, predsedavajući, što ste dopustili prethodnom govorniku da zloupotrebljava institut povrede Poslovnika, čak nije to ni zloupotrebio kao repliku, nego kao jednu malu neuku tribinu za iznošenje apsolutnih neistina. Tako da je trebalo da ga prekinete i da ga vratite u red, tamo gde je i mesto. (Zoran Babić, s mesta: A nije paljena Skupština?) Par objašnjenja, sada kad sam već dobio reč. Gospodin Pavićević je za ovaj hrast rekao da je dobro, a ne kulturno dobro. To treba razlikovati i to se iz poznavanja prirode i društva uči, znači to je osnovna škola. (Aleksandar Martinović, s mesta: Rekao je – kulturno dobro.) Druga stvar, kulturno dobro, naravno, jeste i ovo zdanje i treba ga poštovati, 5. oktobra 2000. godine, na koji sam ponosan, bio sam, naravno, prisutan ovde, niko iz DOS-a nije spaljivao ovo zdanje, niti je krao, primećeni su neki ljudi, neki debeli, neki sa izraženim atributima na licu, koji su palili, odnosili džakove i ne znam šta, ali to nisu bili ljudi koji su pripadali DOS-u. To je istorijska istina koju svi znaju. (Aleksandar Martinović, s mesta: Kome su pripadali?) Nakon toga, donacijom grčke Vlade pre svega, ali i donacijama sa drugih mesta, ovom zdanju je vraćen sjaj koji je imao odavno. Prema tome, niko nije imao program niti ideju da spaljuje ovo zdanje, niti će to ikad biti i po tome se razlikuju demokratske snage od kvazi naprednih radikala.
Gospodine Živkoviću i gospodine Martinoviću, pokušavam da ovu sednicu održim u onim okvirima Poslovnika, i kada je član 103. i kada je član 107, koji ste i jedan i drugi, kolege poslanici, istakli kao da sam povredio predsedavanjem, tako da bih ja zamolio i kolegu narodnog poslanika Zorana Babića, kao šefa poslaničkog kluba, i kolegu Zorana Živkovića, kao predsednika Nove stranke, da disciplinuju svoje poslanike, inače ću morati da primenim odredbe člana 112. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Reč ima ministar dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Vezano za amandman, pre svega zbog građana Srbije a i zbog svih ostalih poslanika. Jeste ovo jedan od amandmana koji je prihvaćen, a ono što je prihvaćeno i promenjeno u članu 40. zakona, a u odnosu na amandman koji ste vi stavili, jeste upravo u članu 40. stav 5. nakon reči: „u Republici Srbiji“ dodaje se zapeta. Dakle, mi smo dodali tu zapetu i to je razlog zašto je ovaj amandman prihvaćen. Nije jedini ove vrste. Većina amandmana koja je došla od narodnih poslanika su tehničke prirode. Hvala lepo, ali da se samo zna šta je bila priroda amandmana. Što se tiče i hrasta i bazilike, ja snosim potpunu odgovornost i zadovoljna sam što su ti problemi rešeni, nakon više od dve godine nerešavanja. Drago mi je što se nastavlja rad na autoputevima, drago mi je što ćemo rešiti pitanje kamenorezačke radnje i drago mi je što ćemo imati i Koridor 10 i Koridor 11. To jeste u interesu razvoja ove zemlje.
Zahvaljujem. Na član 43. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Balša Božović, Jovan Marković, Ivan Jovanović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Koristiću i vreme poslaničke grupe Demokratske stranke, jer se radi o vrlo zanimljivom članu i o amandmanu čije prihvatanje će iziskivati posledične amandmane. Evo o čemu je reč. Član 43. u svoja tri stava govori o inspekcijskom nadzoru. U drugom stavu, koji se menja amandmanom koji smo podneli moje kolege i ja kaže se: „Inspekcijski nadzor se vrši nad propisanom dokumentacijom domaćeg i stranog prevoznika, korisnika prevoza, domaćeg i stranog privrednog društva, drugog pravnog lica, preduzetnika ili fizičkog lica (u daljem tekstu: objekat inspekcijskog nadzora).“ Šta je objekat inspekcijskog nadzora? Dokumentacija. Tu se slažemo u ovom stavu, jer objekat inspekcijskog nadzora ne može biti nijedno od nabrojanog koje ima neku dokumentaciju, nad kojom se vrši inspekcijski nadzor, kako piše početkom rečenice u stavu 2. Dakle, inspekcijski nadzor se vrši nad propisanom dokumentacijom. Šta je naš amandman? Da umesto u delu u zagradi – u daljem tekstu: objekat inspekcijskog nadzora stoji: „(privredni subjekat nadzora)“. To je najbolje što smo smislili. Nije idealno, i sada ću kazati zašto. Deo rečenice u zagradi – objekat inspekcijskog nadzora, javlja se kao rubrum iznad člana 49. i taj član 49. je vezan sa članom 43. i zato bi, ja mislim, neminovno prihvatanje ovog amandmana, sa ispravkom ili bez, iziskivalo posledične amandmane. U rubrumu kaže – obaveze objekta inspekcijskog nadzora prema inspektoru. Kako dokumentacija može da ima obaveze prema inspektoru? Ako nije dokumentacija, kako su ljudi objekt inspekcijskog nadzora, bez obzira da li su ovlašćena lica u ime privrednog društva, da li su ovlašćena lica u ime stranog prevoznika, kako ti ljudi mogu da budu objekt, i ako su ljudi objekt, zašto se u stavu 2. govori o inspekcijskom nadzoru koji se vrši nad propisanom dokumentacijom? Ne može oba. Ja sam razumela da se članovi odnose na ljude, naravno, koji su u obavezi da inspektoru podnesu dokumentaciju zarad nadzora, ali to tako u zakonu ne piše. U zakonu, u ovom stavu na član 43. na koji smo podneli amandman, se kaže da se inspekcijski nadzor vrši nad propisanom dokumentacijom. U članu 49. u prvom stavu kaže se – objekat inspekcijskog nadzora dužan je da inspektoru omogući neometano vršenje inspekcijskog nadzora. Kako, ako je objekat dokumentacija, kako dokumentacija može da spreči inspektora? Nije ovo prvi zakon gde se jedno misli a drugo napiše. Smatram da će biti najgore, ako ostavimo da se jedno mislilo,drugo napisalo, a da se treće primenjuje na dokumentaciju ili postupke domaćeg stranog prevoznika, korisnika prevoza, domaćeg stranog privrednog društva, drugog pravnog lica, preduzetnika ili fizičkog lica. Ili ćemo ovde razjasniti da su oni objekt inspekcijskog nadzora. Ali, onda imamo pitanje kako da lica mogu da budu objekti inspekcijskog nadzora? Mogu da budu ono što su ili mogu da budu objekt zbog onoga što rade, ali ne mogu sama po sebi da budu. Da se bilo gde još pojavljuje, ja bih pokušala da napravimo amandmane koji bi sasvim nedvosmisleno pojasnili da se radi o dokumentaciji koja je propisana ovim zakonom, da se radi o propisivanju obaveze, da svi oni koji pred inspekcijskim nazorom postupaju u ime domaćeg stranog prevoznika, korisnika prevoznika, domaćeg stranog privrednog društva, drugog pravnog lica, preduzetnika ili fizičkog lica, jer su oni dužni da omoguće inspekcijski nadzor sve propisane dokumentacije. Ali ja to znam da čitam, zato što mi nije ovo prvi, a verovatno ni poslednji, propis u kojem se susrećem sa nejasnoćama. Još je nejasniji drugi stav u članu 49. koji je posledični od reči, u zagradi, u članu 43. stav 2, u daljem tekstu, objekat inspekcijskog nadzora, koji kaže da je objekt inspekcijskog nadzora dužan da postupa po nalogu inspektora i izvrši naložene inspekcijske mere, pri čemu, ponovo vas vraćam na definiciju šta je, nad čim se vrši inspekcijski nadzor, nad propisanom dokumentacijom. Dakle, da li ćemo prihvatiti amandman koji smo predložili ili ćete reći da samo ja imam dilemu o tome šta je objekat inspekcijskog nadzora. Kako god bilo, u jednom ili u drugom slučaju, meni će biti drago da ovde ni jedan upravni spor, nijedan advokat, nijedan inspektor nema problem pri primeni zakona, jer je to suština. Može se jezički rešiti i u danu za glasanje, može se intervenisati i ostaviti nedvosmisleno da su objekt inspekcijskog nadzora privredni subjekti ili, pošto se pojavljuje i fizičko lice, zato sam rekla, ja nisam našla idealnu, apsolutno idealnu formu, ali ja bolju ne znam, a nešto je moralo da bi se otvorio dijalog o ovom. Dakle, vi imate potpuno pravo da mi kažete, kad kažem i fizičko lice da ne može da stoji privredni subjekat ali može ako fizičko lice podrazumeva isto što i preduzetnik ili da se rade izmene člana 49. iz kog je očito da se objektom inspekcijskog nadzora smatraju ljudi. Što isto ne može. Može samo ono što ljudi rade. To je potrebno negde pojasniti i ostaviti bez mogućnosti sa se stvara bilo kakva zabuna. Ovo nije samo jezička zabuna. To je te vrste nejasnoća u tekstovima su u mnogim drugim zakonima proizvodile mnoge loše posledice nepotrebno, samo da smo se malo potrudili da pojasnimo ono što se smatra nedovoljno jasnim. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 46. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Babić i Ivana Stojiljković. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa ustavnim i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 52. amandman je podneo Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije. Pitam ovlašćenog predstavnika predlagača da se izjasni o ovom amandmanu?
Mi smo saglasni sa ovim amandmanom.
Zahvaljujem. Pošto se Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo izjasnio da je amandman u skladu sa ustavnim i pravnim sistemom Republike Srbije, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na naziv iznad člana 57. i član 57. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić i akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slbododan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Podneli smo amandman poštovani predsedavajući, uvažena ministarko, na naziv i na član 57. Naziv glasi – saradnja sa privrednim komorama i reprezentativnim udruženjima prevoznika. Pa, onda kaže – član u procesu donošenja odluka iz svoje nadležnosti koje utiču na obavljanje prevoza tereta u domaćem i međunarodnom drumskom saobraćaju. Ministarstvo će sarađivati sa privrednim komorama i reprezentativnim udruženjima poslodavaca prevoznika. Mi smo predložili da se u nazivu iznad člana 57. reč „reprezentativni“ briše, i u članu 57. reč „reprezentativni“ i reč „poslodavac“ da se briše. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 57. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 58. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 59. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 60. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 61. amandman je podneo narodni poslanikprofesor dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 62. amandman je podneo narodni poslanikprofesor dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 63. amandman je podneo narodni poslanikprofesor dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 64. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Babić i Ivana Stojiljković. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Ivana Stojiljković. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Javila sam se pošto će i kasnije biti nekih izmena ovakvog tipa, pa prosto, da za prvi put kažem, ovim amandmanom menja se član 64. koji se odnosi na rok za punu primenu ovog zakona. To je jako bitno reći da je Zakon o prevozu terete i prevozu putnika bio regulisan sa dva zakona koja su stara iz 1995. godine i 1998. godine. Ona jesu trpela neke vrste izmena ali su svakako da se prevoz značajno izmenio, naročito prevoz tereta. Zato je jako bitno da ovaj zakon što pre stupi na snagu. Takođe Republika Srbija je preuzela obavezu predviđenu poveljom kvaliteta za međunarodne drumski prevoz tereta, potpisanove godine 28. maja, gde je uslov za licenciranje prevoznika i nesmetano odvijanje prevoza, moraju da se obave te dozvole multilateralne do 1. januara 2018. godine. Iz tog razloga ovaj zakon će sa punom primenom već nakon 18 meseci da stupi na snagu.
Zahvaljujem. Na član 70. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Babić i Ivana Stojiljković. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsedavajući. Gospođo Mihajlović, zahvaljujem se što ste prihvatili amandmane moje uvažene koleginice Ivane Stojiljković i moje amandmane. Ujedno bih u stilu uvaženog kolege obavestio i narodne poslanike i Narodnu skupštinu, obavestio i građane Republike Srbije, da nisam bio baš toliko vredan kao neki drugi narodni poslanici, bar ne, po brutu i po broju predatih i podnetih amandmana, ali da sam bio mnogo kvalitetniji i efikasniji. Zato što sam u ovom desetom sazivu Narodne skupštine, do ove sednice Narodne skupštine podneo 84 amandmana, od čega je Vlada Republike Srbije prihvatila 78, što čini, dame i gospodo narodni poslanici, 92,8%. Procenata 92,8 podrške, ne moje, meni je najvažnije ono gde pripadam, a pripadam jednoj velikoj, najvećoj porodici, porodici SNS i ta je podrška SNS, ali to nije sve. Za ovu sednicu koji polako privodimo kraju, podneo sam četiri amandmana na ovaj zakonski predlog, kao i dva amandmana na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim nabavkama. Predao sam još šest amandmana i dame i gospodo narodni poslanici, svih amandmana je prihvaćeno. Tako da ja mogu da saopštim da u ovom trenutku mojim skromnim delanjem u Narodnoj skupštini Republike Srbije, da sam u prethodnih godinu i nešto dana podneo 90 amandmana, a da od tih 90 amandmana je prihvaćeno 84, što znači 93,34% podrške. To samo, dame i gospodo narodni poslanici, znači da ovakvim delanjem opozicije, za samo nekoliko dana ove sednice, podrška SNS je porasla za više od pola procenta, samo za nekoliko dana. Sada bih naravno bio ozbiljniji. Mnogo se pričalo, gospođo Mihajlović, i pre nekoliko dana u raspravi u načelu i danas u pojedinostima. Neki ljudi su uneli, kako reče uvaženi kolega Arsić, i neke cepanke ovde, a ja ih pitam, da li su znali i da li su čuli za mesta Savinac, do pre nekoliko dana? Nisu. Da li su obišli baziliku? Nisu. Nisu ni znali da postoji. Znali su i čuli su za hrast, siguran sam kao i svi građani i građanke Republike Srbije, siguran sam da su znali i šta je bazilika, ali da su znali da su je obilazili i da su je čuvali i negovali i onda kada su bili na vlasti, onda kada su bili predsednici vlada, pa su mogli da ograde taj hrast, pa su mogli da tu baziliku da srede, pa je ta bazilika možda mogla u tom periodu kada su bili na vlasti, a nisu znali ni gde je bazilika, ni gde je hrast, ni šta on znači. Možda bi to do sada bila turistička atrakcija. Možda bi oni koji su projektovali put do sada i pomerili ga negde na neku drugu stranu. Ne, nisu. Ali, zbog dnevno političkih razloga slikaće se pored hrasta za koji nisu znali ni gde je, ni šta je. Slikaće se pored bazilike za koju nisu ni znali da postoji samo i isključivo zbog dnevno političkih razloga. Čuvanje dobara, najveće dobro, dame i gospodo, i ovo je moje skromno mišljenje, najveće dobro koje mi moramo da čuvamo i da sačuvamo je život u Srbiji. Džaba nam hrast, džaba nam bazilika ako ne sačuvamo ljude, a čuvaćemo ljude samo time što ćemo im omogućiti radna mesta, što ćemo omogućiti da mogu da rade, da žive, da stvaraju svoje porodice, da vaspitavaju svoju decu, da njihova deca uče škole, da se edukuju i obrazuju, da ostanu ovde, a ne da gledaju put granica i put van granica naše zemlje. A kako to možemo da uradimo? Samo ako našu zemlju premrežimo dobrom infrastrukturom. Da uradimo ono što radi Vlada Republike Srbije, a obavestiću vas da samo na Koridoru -10 se u ovom trenutku rade deonice od 85 i od 80 kilometara što sa drugih 138 kilometara na drugim deonicama i drugim koridorima sada iznosi skoro 300 kilometara koji se završavaju. Tim putevima će ići ljudi..(čuje se šuštanje u sali) Šta ćemo sada predsedavajući?
Pošto ne mogu da uključim mikrofon, dajem pauzu od pet minuta. Izvinjavam se, molim za malo pažnje da me svi narodni poslanici čuju, pošto ne mogu da uključim mikrofon, određujem pauzu u trajanju do 13.00 časova.
Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 11. tačku dnevnog reda. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici, kao i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije. Primili ste izveštaj nadležnih odbora, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Jovan Marković, Balša Božović, Vesna Marjanović, Aleksandra Jerkov, Ivan Jovanović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem. Dakle, podneli smo amandman na član 20. koji kaže: „Licenca za prevoz izdaje se privrednom društvu, drugom pravnom licu ili preduzetniku, koji ispunjava uslove u pogledu poslovnog ugleda, finansijske sposobnosti, profesionalne osposobljenosti, voznog parka, vozača, stvarnog i stabilnog sedišta“. Mi smo predložili da se pod tačkom 2) „finansijske sposobnosti“, doda „operativna i finansijska sposobnost“, a u tački 6) reč: „stabilan“ se zamenjuje rečju „stalnog“. Amandmansko rešenje polazi od toga da nije dovoljno da prevoznik raspolaže samo finansijskom sposobnošću. Neophodno je da raspolaže i operativnom sposobnošću, da u skladu sa uobičajenim poslovnim standardima, organizuje obavljanje prevoza putnika. Operativnu sposobnost podrazumeva i znanje o propisima za prevoz putnika, posebno u međunarodnom linijskom i vanlinijskom saobraćaju, što uključuje i poznavanje međunarodnih propisa i pravila u vezi sa prevozom putnika. U drugom delu amandmana se predstavlja ovo što smo predložili kao terminološku korekciju.
Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice gospođo Gojković, poštovana gospođo Mihajlović, poštovane gošće i gosti iz Ministarstva, amandman na član 21. koji smo podneli narodni poslanik Zoran Živković i ja nije prihvaćen. Ja smatram da treba da bude prihvaćen i imamo jednu neobičnu situaciju i mislim da moramo nekako da je razrešimo. Prihvaćen je amandman na član 21. koji su podneli gospodin Babić i gospođa Stojiljković, ali amandmanom gospodina Babića i gospođe Stojiljković ne popravlja se ono što je bilo nužno da se popravi. Šta je bilo nužno da se popravi? Dakle, imamo u stavu 1. tačka 1) sve podtačke. Neophodnost izmene radi prilagođavanja odgovarajućem padežu. Na primer, ako ostane ovako kako jeste, ali i ako se prihvati amandman gospodina Babića i gospođe Stojiljković imaćemo u zakonu formulaciju sledeću: „Licu koje je radno angažovano, nije pravosnažno osuđivano“. Ne može. Znači, ne može „licu koje je pravosnažno osuđivano“, može lice. Naš predlog je upravo taj da koristim odgovarajući padež i onda smo mi ovoj izmeni „licu“ u „lic“ prilagodili sadržinu sve četiri podtačke u okviru tačke 1. stava 1. člana 21. Smatram, gospođo Mihajlović, da je neophodno da se prihvati ovaj amandman i ukoliko se to desi, onda bi želeo da obavestim narodne poslanike koji su prisutni ovde sada, da bi to bio 16 prihvaćeni amandman poslanika Nove stranke, od 19, koliko smo ih podneli. Ako se ne prihvati, imamo jednu strašnu grešku u sadržini Predloga zakona u članu 21. i ne znam kako će to moći tako da ostane, čak i uz izmenu koju je predložio gospodin Babić i gospođa Stojiljković.
Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Babić i Ivana Stojiljković. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Član 22. glasi: „Uslov u pogledu finansijske sposobnosti ispunjava privredno društvo, drugo pravno lice ili preduzetnik ako raspolaže kapitalom i rezervama u iznosu od: 1) najmanje 9.000 evra za prvi autobus i 5.000 evra za svaki sledeći autobus u dinarskoj protivvrednosti po srednjem kursu Narodne banke Srbije na dan podnošenja zahteva za izdavanje licence za međunarodni prevoz i 2) najmanje 2.000 evra za prvi autobus i 1.000 evra za svaki sledeći autobus u dinarskoj protivvrednosti po srednjem kursu Narodne banke Srbije na dan podnošenja zahteva za izdavanje licence za domaći prevoz“. Da ne bih ponavljao ono što smo pričali o drumskom prevozu, dodali smo novi član koji kaže: „Ministarstvo bliže propisuje način dokazivanja finansijske sposobnosti“, a vi ste nam odgovorili gospođo ministarka, tj. vaši saradnici – amandman se ne prihvata jer postoje verodostojna dokazana sredstva u poslovanju privrednih subjekata za utvrđivanje te činjenice, pa je stoga nepotrebno bliže propisivati način dokazivanja finansijske sposobnosti.
Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić.
Upoređujući prethodni zakon i ovaj zakon, u delu koji se odnosi na uslove za izdavanje licence, vaši argumenti u odbijanju našeg amandmana na sličan član je bilo da u Zakonu o prevozu tereta postoji u članu 7. zadnji stav koji kaže – domaće privredno društvo, drugo pravno lice ili preduzetnik mora neprekidno ispunjavati uslove iz svih ovih tačaka. U ovom zakonu, u zakonu koji trenutno razmatramo, takva klauzula ne postoji. Ponoviću pitanje koje je postavio moj kolega Blagoje Bradić u prethodnom izlaganju – da li su sume koje su određene kao depozit ili zalog za broj autobusa za domaći i međunarodni saobraćaj one koje se trenutno deponuju, odnosno poseduju kada se izdaje licenca i one više ne važe ili je kao što je rekla ministarka da deo tih sredstava može da se računa u autobusima? Interesuje me šta je garant da će finansijska sposobnost jednog privrednog društva biti u kontinuitetu? Zahvaljujem.
Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Član 25. govori o uslovima u pogledu voznog parka koje treba da ispunjava privredno društvo, drugo pravno lice ili preduzetnik ako u vlasništvu ili u lizingu ima: 1) najmanje jedan registrovan autobus za obavljanje domaćeg vanlinijskog prevoza, 2) najmanje tri registrovana autobusa za obavljanje domaćeg linijskog prevoza, 3) najmanje dva registrovana autobusa za obavljanje međunarodnog vanlinijskog prevoza proizvedeno posle 1. oktobra 1993. godine, 4) najmanje tri registrovana autobusa za obavljanje međunarodnog linijskog prevoza proizvedena posle 1. oktobra 1993. godine. Privredno društvo, drugo pravno lice ili preduzetnik može autobuse uzeti u zakup na period od najmanje šest mesec, ako ispunjava uslove iz stava 1. ovog člana. Znači, ako ima najmanje jedan registrovan autobus u vlasništvu, pretpostavljam. Ugovor o zakupu iz stava 3. ovog člana mora biti overen kod organa nadležnog za overu ako je jedna od ugovornih strana fizičko lice. Dali smo amandman na tačku 3) i 4), gde kažemo – što se tiče međunarodnog prevoza najmanje dva registrovana autobusa za obavljanje međunarodnog vanlinijskog prevoza za koje od godine proizvodnje do godine izdavanja licence za prevoz nije proteklo više od 15 godina i 4) najmanje tri registrovana autobusa za obavljanje međunarodnog linijskog prevoza za koje od godine proizvodnje do godine izdavanja licence nije proteklo više od 15 godina. Ovo smo dali iz razloga što smatramo, mada ste vi u načelnoj raspravi rekli da su to međunarodni normativi, standardi, da ćemo ovako 25% prevoznika, ako sam ja dobro zapamtio da dovedemo u problem, jer imaju starija vozila. Ali, ako pođemo sa druge strane o bezbednosti, mada postoji i ono da pri registraciji vozila moraju da se ispune rigorozni uslovi tehničkog pregleda da bi ona bila registrovana, ali složićete se samnom, ako su mlađa vozila, ona su sigurnija i bolja za prevoz putnika.Ako imamo apriori želju i nameru da prvo gledamo korisnike usluga, a da oni koji pružaju usluge moraju da ispunjavaju rigorozne uslove da bi korisnici usluga, tj. putnici bili bezbedni u tom saobraćaju, mislim da je logično da mimo toga koje su okvirne vrednosti koje propisuje EU mi možemo da imamo zahtev da vozila budu mlađa i nije mi jasno ako ste ovde precizirali za međunarodni saobraćaj da vozila imaju po dvadeset dve, tri godine šta je sa domaćim saobraćajem? To znači da u gradskom prevozu može da se vozi sve ono što može da prođe tehnički pregled. Ponavljam, moguće je da prođe vozilo tehnički pregled. Drugo pitanje je koje se nameće - da li mi želimo da uslovi prevoza budu kvalitetni ili idemo na to da gledamo da zadovoljimo potrebe prevoznika u pogledu investicija, ako sam se ja lepo izrazio, kod kupovine autobusa. Ja mislim da nam je cilj da podižemo standard usluga, a usluge pružaju, pošto zagovaramo tržišnu privredu oni koji mogu da konkurišu na tržištu. Rekli smo, dogovorili smo se da je prevoz putnika i robe ekonomska kategorija da nije socijalna kategorija, pa molim da još jedanput razmislite i eventualno prihvatite naš amandman. hvala.
Reč ima potpredsednica Vlade Zorana Mihajlović.
Moram da ponovim nekoliko stvari iz načelne rasprave, ali i dodam još nekoliko stvari. Kada smo stavljali ovakav član u zakon, odnosno kada smo ga predlagali i stavili godinu 1993, jeste ja sam govorila da je to naravno iz Međunarodnog sporazuma Interbus i već sada ovim članom zakona mi ćemo isključiti iz saobraćaja 25%. Kad sa predlogom amandmana, odnosno ukoliko bi prihvatili vaš amandman mi bi isključili, mislim da ste vi to dobili u obrazloženju, mi bi isključili preko 50% od ukupnog broja autobusa u Srbiji. Znači, ukoliko bi prihvatili vaš amandman i naravno da jeste na prvom mestu bezbednost, ali naravno i uslovi privrede i druga stvar niko ne može, pogotovo autobusi, toliko je rigorozna kontrola što se tiče ispravnosti autobusa, to je u nadležnosti MUP, ali kao što znate tehnički pregled mora da se prođe i to je ono što je najvažnije da bi pričali o samoj bezbednosti. Nisam sigurna da bi vaš amandman pomogao niti povećanoj bezbednosti, niti bi povećao mogućnost da se razvija transportna privreda u oblasti drumskog saobraćaja i nadam se da bi se tu razumeli, i ovde mi dodaju, ali ja sam to već rekla u načelnoj raspravi, da ne govorimo o tome koliko bismo onda otvorili tržište, znači, za ulaza nekih drugih stranih kompanija, ali, priznajte zašto ne bismo dozvolili da naše transportne kompanije rade ovde koliko god je to moguće, ukoliko su tehnički ispravni. Dakle, već ovim članom zakona isključujemo 25%, prihvatanjem vašeg amandmana 50% transportnih preduzeća, odnosno autobusa bi bilo isključeno iz saobraćaja. Pedeset posto.
Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem. Mislim da se dobro razumemo i drago mi je što polemišemo, na ja mislim ovu vrlo bitnu temu. Lepo ste rekli isključili bi 50% autobusa iz saobraćaja, ne bi ugasili privredna društva. Znate, ja dolazim iz privatnog sektora. Znači, ja moram u svom poslu da se prilagodim propisima koji važe u mom poslu. Ako zakonodavac kaže da mogu autobusi da budu stari preko 20 godina normalno ja koji investiram gledaću da prođem jeftino u investiciji, jer mi je bitna eksploatacija. To je sredstvo za rad. Sredstvo za rad. Kvalitet sredstva za rad zavisi od normi koje propisujemo. Ja kažem, u redu je. Ako želimo da imamo putnika na prvom mestu, udobnost, klimatizovan autobus, ne znam, šta god da taj posao nosi kao sastavni svoj deo, onda dajmo da tražimo da autobusi budu mlađi. Znači da će biti normalno, i jedni i drugi su tehnički ispravni, a ovi će biti savremeniji, bezbedniji, imaće vazdušne jastuke u sedištima, šta god, da je nešto što nosi savremeniji autobus i moderniji autobus, hajde da prihvatimo ovo, a to što će neko biti primoran da investira da bi se bavio poslom, pa svako od onih koji se bavi poslom mora da ispuni određene uslove i mora da investira da bi se bavio tim poslom. Kažem, pod uslovom ako nam je u interesu putnik i ako želimo da on ima bezbedniji, lagodniji, kvalitetniji prevoz preko te firme koju koristi kod prebacivanja iz tačke A u tačku B. Zahvaljujem.
Reč ima Branka Karavidić. Ministar je govorila po amandmanu, samo da saslušamo poslanicu.
Hvala gospođo predsednice. Koristiću vreme ovlašćenog predstavnika. Ja ću još jednom napomenuti neke činjenice iz načelne rasprave. Zaista mislim da je ovaj zakon sveobuhvatan, i zaista mislim da ovaj član prosto ne prati trend ovog zakona. pretpostavljam da je vrlo teško naći pravu meru između sigurnosti putnika i broja privrednih društava koji će se baviti transportom putnika. Međutim, ne mogu nikako da se složim sa vama da u ovom slučaju trebamo staviti bezbednost putnika u drugi plan. Prosto ne mogu da se otmem tom utisku. Ponavljam, zakon je sveobuhvatan, precizan, nema puno mesta primedbama. Međutim, ovo rešenje ruži ovaj zakon. Složila bih se takođe sa kolegom Bradićem da onaj ko želi da se bavi prevozom putnika mora da bude ozbiljan, a ne bilo ko jer su u pitanju životi ljudi, je li tako, pogotovo na međunarodnim linijama, složićete se. Ne voze sto, 200 kilometara, nego voze nekoliko hiljada kilometara, te vas još jednommolim da razmislite i prihvatite ovaj naš amandman. Zahvaljujem.
Ministar, kratko, replika.
Da, vrlo kratka. Molim vas samo da ne mešamo pitanje bezbednosti i da ne govorimo o bezbednosti u drumskom saobraćaju, da će ona biti ugrožena ukoliko je stavljena granica 1993. godine zato što se bezbednost pogotovo autobusa utvrđuje samo i isključivo i jedino na osnovu tehničkog pregleda koji je veoma, veoma strog, da ne kažem restriktivan. Dakle, ako je nešto u ovom zakonu vrlo važno, to jeste bezbednost na prvom mestu.
Hvala. Reč ima Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Gospođo ministarka, mislim da smo se lepo razumeli u dosadašnjoj diskusiji i polemici koju vodimo i mislim da od ovoga može samo dobro da bude. Normalno je da tehnički pregled za prevoznike je rigorozan i mora da se ispune određeni standardi radi bezbednosti vozila koje je u saobraćaju. Govorio sam o tome da kvalitet prevoza pored bezbednosti koju ispunjavaju svi oni koji prođu tehnički pregled je svakako bolji, kvalitetniji kada je vozilo mlađe tj. ne starije od 15 godina kao što smo mi rekli nego da ima 23 godine, ne govoreći da bezbednost ugrožena. Ja govorimo o kvalitetu prevoza ako gledamo da putnik bude na prvom mestu i da njegov komoditet kod prevoza budebolji i kvalitetniji. Znači, to je bila suština moje priče računajući da saobraćajna policija i ljudi koji rade tehničke preglede, sve što se tiče bezbednosti rade u okviru zakona, ali sa druge strane mi i propisujemo te zakone. Mi propisujemo da li će vozilo da bude do 23 godine ili će biti 15 godina, kao što smo mi predložili. Ja kažem iz mog posla. U mom poslu ja ću se truditi kao neko ko investira u tu delatnost koju radim da oprema bude u granicama onoga što propisuje zakon. Normalno, gledaću da oprema bude kvalitetna i da bude ako mogu da kupim jeftinije kupiću jeftinije da bih pružio istu uslugu. Ako me zakonodavac obaveže da moram da imam nešto savremenije i modernije, ja moram to da ispunim da bih mogao da se bavim, a onda je klijent u boljem položaju ako ima komotniju stolicu ili šta god da to podrazumeva.
Reč ima narodni poslanik Branka Karavdidić.
Koristiću vreme ovlašćenog predstavnika, samo jednu rečenicu. Tehnički pregled jeste bitna stvar i svi prevoznici, odnosno sva vozila prolaze tehnički pregled, ali ne možete da me ubedite nikako da je sigurnije i tehnički ispravnije vozilo koje ima 22 godine starosti od onoga koje ima 15 godina. Koja je verovatnoća da vozilo od 15 godina starosti bude neispravnije u odnosu na ovo drugo?
Hvala. Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Jovan Marković, Balša Božović, Vesna Marjanović, Aleksandra Jerkov, Ivan Jovanović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 26. amandman su zajedno podneli poslanici Aleksandar Senić, Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem. Član 26. kaže - Uslove u pogledu vozača ispunjava privredno društvo, drugo pravno lice ili preduzetnik ako ima u radnom odnosu broj vozača koji nije manji od broja autobusa unetih u pismeni zahtev za izdavanje licence za domaći i međunarodni linijski prevoz. Mi smo predložili, da ne čitam ceo član, da se u ovom prvom stavu reči: „nije manji“ zamenjuju rečima: „za najmanje 10% veći“. Stav bi onda glasio - Uslove u pogledu vozača ispunjava privredno društvo, drugo pravno lice ili preduzetnik ako ima u radnom odnosu broj vozača koji je za najmanje 10% veći od broja autobusa unetih u pismeni zahtev itd. Smatramo da broj vozača u radnom odnosu mora biti veći od broja autobusa. Imajući u vidu ograničenja u pogledu obaveznog odmaranja vozača, smatramo nerealnim da prevoznik zapošljava samo jednog vozača po autobusu. Veći broj vozača u radno odnosu po autobusu obezbeđuje kvalitetniji i bezbedniji prevoz putnika i ovim isključujemo mogućnost da zbog neimanja vozač, godišnjeg odmora, bolovanja, šta god, prevoznik bude u situacija da tera vozače da rade preko zakonom propisanog vremena u toku dana. Mislim da bi trebali da prihvatite naš predlog da se ima više vozača nego što ima vozila, iako je vaša priča u danu kada smo pričali u načelu bila da oni koji idu međunarodnim prevozom ispunjavaju dodatne uslove, da moraju da imaju dva vozača koji voze šest sati, pa spavaju, šta god da kaže zakon, ali i tada imamo kršenje zakona ako se neko od vozača razboli ili je na godišnjem odmoru, a prevoznik ima obavezu. Mislim da je bolje da ima više vozača nego što ima autobusa i da je naš predlog smislen. Imajući u vidu, evo, pogledajte samo broj vozača, recimo, dok su bile državne firme prevoznici, koliko je bilo vozača, a koliko su imali autobusa. Pa, to je neko iskustvo koje bi trebali da primenimo i da ipak gledamo bezbednost, pre svega putnika, koja neće biti ugrožena i ovako, ali je sigurnija ako ima više vozača u firmi koji mogu da zamene one koji su odsutni. Hvala.
Hvala. Inače, potrošili ste vreme od grupe, da vas obavestim. Na član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Koristiću vreme ovlašćenog predstavnika, ako ga ima. U članu 28. stav 4, inače, član 28. predviđa način na koji se dobija licenca u odnosu na Ministarstvo i u stavu 3. se kaže - Ministarstvo donosi rešenje kojim se odbija zahtev za izdavanje licence za prevoz, ako se utvrdi da podnosilac zahteva ne ispunjava uslove iz člana 20. ovog zakona, a zadnji stav ovoga člana kaže - Rešenje iz stava 2. i 3. ovoga člana je konačno. Naša ideja je bila da se na kraju rečenice dodaju reči: „i protiv njega se može pokrenuti upravni spor“. Mi u stvari mislimo da je neophodno da zainteresovana strana koja nije zadovoljna odlukom može da pokrene upravni spor. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Jovan Marković, Balša Božović, Vesna Marjanović, Aleksandra Jerkov, Ivan Jovanović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Izvolite.
Zahvaljujem. Član teksta Predloga zakona na koji smo kolege i ja podneli amandman definiše šta se dešava kada dođe do promene podataka o uslovima na osnovu kojih je izdata licenca i šta su onda obaveze onog kome je licenca izdata, kao i Ministarstva. Prvi stav tog člana u tekstu Predloga zakona glasi – Prevoznik je dužan da o promeni podataka o uslovima na osnovu kojih je izdata licenca za prevoz u roku od 15 dana od dana nastale promene obavesti Ministarstvo. Mi smo predložili da se posle reči: „od dana nastale promene“ doda zapeta i reči: „pisanim putem“, jer obaveštenje Ministarstva o promeni podataka podrazumeva nekakve sadržinski važne podatke koji će proizvesti posledice, da li će se smanjiti pravo na broj izdatih izvoda, da li će biti vraćanja licence itd. Dakle, sva komunikacija između Ministarstva i prevoznika koji dobija licencu obavlja se, naravno, pisanim putem, ako bude elektronski, to se isto podrazumeva da je, naravno, pisanim putem, ali smo hteli samo da bude potpuno jasno da je u tih 15 dana od dana nastale promene prevozni dužan da pisanim putem obavesti Ministarstvo, da bi Ministarstvo moglo da postupa dalje po stavovima 2, 3. i 4.
Hvala. Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Jovan Marković, Balša Božović, Vesna Marjanović, Aleksandra Jerkov, Ivan Jovanović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Izvolite.
Zahvaljujem. Član 30. govori o tome šta se dešava ako prevoznik ima problem sa izgubljenom, ukradenom ili uništenom licencom. Dosledno smo ponovo intervenisali, zato što u ovom slučaju stav 1. člana 30. gasi – Prevoznik je dužan da izgubljenu, ukradenu ili uništenu licencu za prevoz, odnosno izvod licence oglasi nevažećom u „Službenom glasniku Republike Srbije“ u roku od osam dana od dana kada je licenca za prevoz, odnosno izvod licence izgubljen, ukraden ili uništen, kao i da u istom roku pismenim putem obavesti Ministarstvo. Znači, u prethodnom slučaju imali smo samo da se obavesti Ministarstvo, telefonom, SMS-om, mejlom, kako on već hoće da obavesti Ministarstvo, i na koji način se to obaveštenje Ministarstvo dostavlja, a u ovom slučaju pismenim putem. Reči: „pismenim putem“ smo ispravljali nebrojeno puta u zakonima, tako da i ovde, kao i u prethodnom članu, tražimo da se u istom roku pisanim putem obavesti Ministarstvo, pošto je to jedini način. Ne možete pismenim putem obavestiti Ministarstvo, nego pisanim. Pošto se u ovom slučaju pisanim putem, ako prihvatite amandman, obaveštava Ministarstvo o licenci koja je izgubljena, ukradena ili uništena, smatramo neophodnim da se i u prethodnom članu dodaju reči - pisanim putem da obaveštava o promeni podataka o uslovima za koje je licencu dobio, da izostavimo svaku dvoumicu oko toga kakva je komunikacija između Ministarstva i prevoznika.
Hvala. Na član 41. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Jovan Marković, Balša Božović, Vesna Marjanović, Aleksandra Jerkov, Ivan Jovanović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Izvolite.
Amandman na član 41. podneli smo kolege i ja zbog stava da u celom zakonu treba da se govori o vlasništvu i o zakupu. Deo rasprave o tome da li zakup ili ne i kako, bio je razmenjen u načelnoj raspravi i neke su teme razjašnjenje, a neke su ostale. U predloženom tekstu Predloga zakona član 41. u prvom stavu kaže – Licenca za pružanje staničnih usluga izdaje se sa rokom važenja od pet godina. Mi smo saglasni sa tim stavom. U istom članu u stavu 2. i tačka 3. kaže, stav 2. u celini glasi – Licenca za pružanje staničnih usluga izdaje se privrednom društvu, drugom pravnom licu ili preduzetniku ako ima: 1. poslovni ugled, 2. sedište na teritoriji Republike Srbije, 3. u vlasništvu autobusku stanicu koja ispunjava uslove propisane ovim zakonom i propisima donetim na osnovu ovog zakona i 4. izmirene novčane obaveze prema domaćim prevoznicima na način propisan zakonom kojim se uređuju rokovi izmirenja novčanih obaveza u komercijalnim transakcijama. Amandman se odnosi na tačku 3, gde posle reči: „u vlasništvu“ mi dodajemo: „ ili zakupu“, dakle, autobusku stanicu koja ispunjava uslove propisane ovim zakonom. Predlagač je čvrsto na stanovištu da zakupa nema, međutim, biće problema sa primenom tog čvrstog stanovišta u lokalnim samoupravama gde lokalne samouprave imaju vlasništvo autobuske stanice, a imaju ugovore o zakupu. S naše tačke gledišta, potpuno je ravnopravno imati čvrst stav da nikakav zakon ne dolazi u obzir zbog iskustva sa zakupcima za pružanje staničnih usluga kod kojih je bilo neplaćanja, lošeg poslovanja, tužbi, ali to nije predmet ovog zakona. Dakle, nije garancija dobre usluge ako neko ima u vlasništvu autobusku stanicu da će biti i kvalitetna stanična usluga. Ovim ćemo sprečiti lokalne samouprave da ista obavljaju prevoz na način kako je to do sada činjeno ili ćemo morati otvoriti rešavanje problema šta sa lokalnim samoupravama koje autobuske stanice imaju u vlasništvu sada. Verovatno se mnogi od nas više i ne sećaju, davnih dana je donet zakon kojim su svi, dakle, i državni organi, lokalne samouprave, autonomne pokrajine bile u obavezi da prijave šta je njihova svojina. To nije vezano sa ovim članom. Tako se videlo da ima lokalnih samouprava koje imaju autobusku stanicu u vlasništvu. Mislim da će ovaj čvrst stav da nema zakupa u zakonu proizvesti probleme u funkcionisanju u nekim lokalnim samoupravama.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Mislila sam da je dovoljno obrazloženje, ali onda kada ste pomenuli pre svega lokalne samouprave, jer ja se slažem sa vama da mora da se održi pre svega kontinuitet pružanja usluga, pogotovo kada govorimo o uslugama prevoza, to je ono što jeste najvažnije. Realnost je pokazala ozbiljne probleme kada imamo zakup. Mislim u obrazloženju svi to imate. Ali, ono što treba da znate kao informaciju, od ukupnog broja autobuskih stanica njih je 127, 8% je u zakupu. Kako će rešiti sad tih 8%? Rešiće tako što mogu da osnuju svoje društvo kapitala, odnosno društvo sa ograničenom odgovornošću jer verujte da je to mnogo bolji i efikasniji način da se obezbedi kontinuitet usluga nego da ostane zakup, zbog toga što sporovi koji su postojali između vlasnika i zakupaca su na kraju dovodili do toga da usluge nisu izvršene i da su na kraju krajnji korisnici u stvari najviše trpeli. To je bio razlog zašto nismo dozvolili zakup, a sa druge strane po ovom procentu je jasno da to nije pretežno u lokalnim samoupravama, nego da govorimo o 8% autobuskih stanica koje su u zakupu.
Zahvaljujem, gospođo Mihajlović. Na član 42. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i dr Vladimir Pavićević. Izvolite, gospodine Pavićeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče gospodine Bečiću, dobrodošli, jutros je predsedavao gospodin Arsić, poštovana gospođo Mihajlović, uvažene gošće i gosti iz ministarstva, mislim, gospođo Mihajlović, da je neophodno da prihvatite i naš amandman na član 42. Pokušaću u dva minuta da argumentujem zašto treba da se prihvati. Ne može, poštovana gospođo Mihajlović, da ostane sledeća formulacija u jednom stavu jedne tačke sa nekoliko podtački ovog Predloga zakona. Evo kako ide formulacija. Kaže – uslov u pogledu poslovnog ugleda iz člana tog i tog stav 2. tačka 1) ispunjava privredno društvo, drugo pravno lice ili preduzetnik, ako odgovornom licu u privrednom društvu nije pravosnažno osuđivano. Pa ne može, poštovana gospodo. Ne može – odgovornom licu u privrednom društvu nije pravosnažno osuđivano. Može – odgovorno lice nije pravosnažno osuđivano. Mi smo dobili obrazloženje, gospođo Mihajlović – amandman se ne prihvata jer su u kontekstu odredaba ispravno korišćene reči, u skladu sa pravopisom i gramatikom srpskog jezika. Gospođo Mihajlović, očigledno je da nisu. Molim vas, kao što ste uradili u 15 slučajeva naših 15 amandmana koji su prihvaćeni na ova dva predloga zakona, da se prihvati i ovaj, gospođo Mihajlović, kao šesnaesti i da vam ne smeta to što će kada se prihvati ovaj amandman to značiti da je Nova stranka izašla na 7% prihvaćenih amandmana, odnosno 7% podrške u biračkom telu. To je sve u redu, poštovana gospođo Mihajlović, poštovani gospodine Bečiću, a evo i gospodin Babić da čuje, koji ima mnogo protiv toga, ali nam svojim delanjem jednim delom i doprinosi, ja mislim, ovde. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću. Na član 42. amandman je podneo Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Gospođo Mihajlović, da li želite da se izjasnite? Izvolite, prof. dr Zorana Mihajlović, potpredsednik Vlade.
Hvala lepo. Mi prihvatamo ovaj amandman.
Zahvaljujem. Konstatujem da je predstavnik predlagača prihvatio amandman. Na član 48. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i dr Blagoje Bradić. Reč ima dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem. Član 48. kaže – Privredna komora Srbije propisuje opšte uslove poslovanja autobuskih stanica. Mi smo predložili da se Privredna komora Srbije briše iz ovog člana i da to radi Ministarstvo. Vi ste odgovorili da se amandman ne prihvata jer je zakonom kojim se uređuje državna uprava predviđeno da je imalac javnih ovlašćenja dužan da pre objavljivanja propisa pribavi od nadležnog ministarstva mišljenje o ustavnosti i zakonitosti propisa. Mišljenja sam da ovo nije posao Privredne komore, mada ste vi u ovom zakonu njoj prepustili da propisuje opšte uslove poslovanja autobuskih stanica, da propisuje opšte uslove međumesnog prevoza, da vodi evidenciju autobuskih stajališta za međumesni saobraćaj, da ima nadležnost u pogledu usaglašavanja redova vožnje. To je u skladu sa članom 11, koji kaže o Privrednoj komori Srbije da vrši određena javna ovlašćenja koja su joj poverena zakonom. Mislim da je potrebno da radi Ministarstvo, da to nije posao Privredne komore, ja to mislim, i bolje je da to uređuje Ministarstvo jer Privredna komora nema obaveznost da svi moraju da budu članovi te Privredne komore imalo ovakva ovlašćenja. Pričaćemo posle o sudu časti i gubitku licence, to mislim da ne pripada Privrednoj komori, ponajmanje. Sugerišem vam da još razmislite i da ovo o čemu se donose odluke, da to radi Ministarstvo, da to radi država, a ne Privredna komora, koja nema ni obaveznost članstva. Hvala.
Zahvaljujem se. Na član 48. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije,pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo Mihajlović, uvažene gošće i uvaženi gosti iz Ministarstva, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine gospodine Bečiću, narodni poslanik Zoran Živković i ja podneli smo amandman i na član 48, obrazložili naš amandman i ministarka Mihajlović, pretpostavljam uz sugestiju svojih saradnica i saradnika u Ministarstvu, prihvatila amandman i saopštila da se amandman prihvata iz razloga koji su navedeni u obrazloženju podnetog amandmana. U obrazloženju amandmana, ovo želim da čuju sada i narodni poslanici svih poslaničkih grupa, piše da smatramo da je potrebno ispravno korišćenje reči u skladu sa pravopisom i gramatikom srpskog jezika. Imam samo dva dodatka sada ovde, kao što je potrebno ispravno korišćenje reči u skladu sa pravopisom i gramatikom srpskog jezika u članu 48, poštovana gospodo, isto to je moralo da važi i za članove 21. i 42. Dalje, bih hteo još jednom ovde da podsetim i ministarku Mihajlović i njene saradnice i saradnike da još jednom razmisle, nije kasno da promenim onu odluku oko članova 21. i 42. A, gospodina Bečića samo da informišem, pošto vidim da malo upitno posmatra, ovo je jedno malo drvo, ovo je hrast, gospodine Bečiću. Vi niste bili jutros ovde, sa Savinca, koji je sasečen, gospodine Bečiću, šest vekova star. Mi smatrao neprimereno. Kada je ministarka tu, bilo je neophodno da pokažem ovaj deo posečenog hrasta, da podsetim i na baziliku kod Bele Palanke, ne smemo tako da radimo, ja mislim, poštovana gospodo.
Ja bih vas zamolio …
Prema kulturnim dobrima, tako da se odnosimo. Ja mislim da to nije u redu i da treba da reaguju.
Uvaženi doktore, ja bih vas zamolio, znate pravila u Narodnoj skupštini, ja bih vas zamolio da to sklonite u klupu.
Ali, i vi znate, znači hrast Savinac …
Ali, ja bih vas zamolio da sklonite sada u klupu.
Dobro, jel ministarka isto videla?
Jeste. Izvolite sklonite to u klupu.
Videla, videla ministarka, dobro.
Hoćete li mi učiniti to, gospodine Pavićeviću?
Podseća ćemo ministarku i dalje i vas gospodine Bečiću, ako treba i na hrast i na baziliku …
Ja vrlo dobro pamtim, ali vas molim da sklonite u klupu.
I na zemljištu na Zlatiboru, sad ćemo malo. Hvala.
Na član 56. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje i saobraćajnu infrastruktur i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima dr Blagoje Bradić.
Dakle, samo radi gledaoca, ovaj amandman je redakcijske prirode. Reč „internet“ su napisali velikim slovom u predlogu zakona, mi smo rekli da to ide malim slovom, tako da ljudi ne misle da je nešto bitno promenjeno, čisto pravopisna greška je ispravljena. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 58. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i dr Blagoje Bradić. Reč ima dr Blagoje Bradić.
Da, zahvaljujem. Ovaj amandman je suštinske prirode i on je odbijen, normalno. Ovde smo predložili da u delu – međumesni prevoz član 58, u 2. stavu kaže – Privredna komora Srbije propisuje opšte uslove međumesnog prevoza. Mi smo rekli da, predložili da se „Privredna komora“ briše iz ovog člana i da tu stoji reč „ministarstvo“. Smatramo da ne može Privredna komora Srbije propisivati uslove međumesnog prevoza, to je osetljiva materija. Naše mišljenje je u oblasti od javnog interesa i ne može uslove propisivati interesno udruženje prevoznika. Znači, vlasnika kapitala, kako god hoćete. Tu ko štiti javne interes, pitamo se? Ko obezbeđuje da se prevoz obavlja u skladu sa potrebama građana? Mislimo da to treba da radi ministarstvo, to je naš stav, a ne Privredna komora koja to radi po članu 11. koji kaže da ona može da vrši određena javna ovlašćenja koja su joj poverena zakonom. Znači, to nisu njena izvorna ovlašćenja i smatramo da ta poverena ovlašćenja onaj ko je poverio treba da vrati sebi, tj. da to radi ministarstvo. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić. Izvolite.
Zahvaljujem. Koristim vreme ovlašćenog. Samo ću ponoviti neka od pitanja koje kolega Bradić malopre izneo. Mene interesuje zašto se ministarstvo odriče mehanizama uticaja na ovako značajnu delatnost. Ona je prenela javna ovlašćenja Privrednoj komori i ja ću ponoviti, to su opšti uslovi poslovanja autobuskih stanica, znači to sad radi Privredna komora. Ona propisuje opšte uslove međumesnog prevoza, vodi evidenciju autobuskih stajališta za međumesni prevoz, propisuje daljinar za međumesni prevoz, ima nadležnostu pogledu usaglašavanja predloga redova vožnje. Međutim, u ovom članu 58. stav 2 se kaže – Privredna komora popisuje opšte uslove međumesnog prevoza. Obzirom da je ovo jako značajna delatnost, znači, prevoz putnika, mislim da bi celokupnu delatnost i sve ono što je prenešeno Privrednoj komori, ministarstvo trebalo da vrati u svoju ingerenciju. Na taj način jedino možemo da postignemo da se štiti javni interes. Gotovo sam sigurna da će Ministarstvo bolje štiti javni interes od Privredne komore Srbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima doktor Vladimir Orlić, po amandmanu. Izvolite.
Kao i ranije danas, gospodine predsedavajući, ukazujem predlagaču da opet imamo tehničku grešku u tekstu amandmana.
Zahvaljujem. Na član 60. amandman su zajedno podneli narodne poslanice Nada Lazić i Olena Papuga. Reč ima narodna poslanica Nada Lazić.
Poštovani predsedavajući, poštovana gospođo ministarka, poštovane kolege narodni poslanici, mi smo sve amandmane koje smo dali odnose se na pitanje nadležnosti pa tako i ovaj amandman, odnosno član 60. Zakona u poglavlju međumesnog prevoza koji se odnosi na definisanje stajališta autobuskih. Naime, u članu 60. se kaže da organ jedinice lokalne samouprave svojom odlukom određuje stajališta koja mogu da se koriste za određenu vrstu linijskog prevoza, koja se objavljuju u „Službenom glasniku “ jedinice lokalne samouprave i u sledećem stavu se kaže – odluka iz stava 1. ovog člana kojom se određuju stajališta za međumesni prevoz donosi se po prethodno pribavljenoj saglasnosti ministarstva. Mi smo dali upravo amandman na ovaj stav 2. i predložili smo da uz reč „ministarstva“ doda reč „a za teritoriju AP Vojvodine, odnosno – za teritoriju autonomne pokrajine nadležan pokrajinski organ“. Obrazloženje za odbijanje našeg amandmana, u obrazloženju je rečeno – da se amandman ne prihvata iz razloga jer je u suprotnosti sa koncepciskim uređenjem međumesnog prevoza koje polazi od definisanja međumesnog prevoza kao prevoza koji se obavlja između naseljenih mesta, koja se nalaze na teritoriji dve ili više jedinica lokalne samouprave bez obzira da li se nalaze na teritoriji AP Vojvodine. Međutim, ono što stvara dilemu za ovo odbijanje, je naime, u istom ovom zakonu u poglavlju o inspekcijskom nadzoru, AP se daju ovlašćenja, odnosno prenete nadležnosti u sprovođenju inspekcijskog nadzora, pa se u članu 154. kaže – poverava se autonomnoj pokrajini vršenje poslova inspekcijskog nadzora nad primenom ovog zakona i propisa donetih na osnovu ovog Zakona o obavljanju linijskog, posebno linijskog, vanlinijskog prevoza u domaćem prevozu i prevozu za sopstven potrebe u domaćem prevozu koji otpočinje i završava na teritoriji autonomne pokrajine kao i pregledu autobuske stanice i autobuskog stajališta koji se nalazi na teritoriji autonomne pokrajine i u pregledu dokumentacije pružaoca staničnih usluga u vezi sa obavljanjem delatnosti pružanja staničnih usluga. Znači, pokrajina nema nadležnosti kada treba da da saglasnost na autobuska stajališta, ali sa druge strane u inspekcijskom delu ima i te kako prenete nadležnosti, što će reći, nema se poverenja u pokrajinu kad treba da da saglasnost na ovakvu jednu delatnost, ali postoji poverenje kada treba da obavlja inspekcijski nadzor. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Koristim vreme poslaničke grupe DS, za glas, za amandman koji su podnele koleginice Nada Lazić i Olena Papuga. Bilo bi dobro da se ovaj amandman prihvati, jer je u skladu sa Zakonom o prenosu određenih nadležnosti autonomnih pokrajina, a veliki deo posla i ovako i onako se realno obavlja na način na koji bi u zakonu bio potpuno jasan. Za nadležnost inspekcijskog nadzora nema se šta dodati i to se već obavlja. Da bi zaista bilo dobrog i efikasnog, bezbednog, dobro uređenog i zadovoljstvo putnika konstruisanog međumesnog prevoza, mislim da bi bilo mnogo bolje da se ovaj amandman usvoji. Moj glas za u danu za glasanje.
Zahvaljujem. Na član 60. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Ivan Marković, Balša Božović, Vesna Marjanović, Aleksandra Jerkov, Ivan Jovanović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Vlada i Odbor za prostorno planiranje i saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo Smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. konstatujem da je ovaj amandman posatao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Dobra odluka predlagača. Ukratko samo da prokomentarišem zašto je dobra odluka. U prvobitnom predlogu, sada izmenjenim amandmanom koji smo podneli kolege poslanici i ja, u stavu 3. je stajalo da organ jedinice lokalne samouprave ne može menjati namenu stajališta koja su važećim odlukama određena za međumesni prevoz i koja su na dan stupanja na snagu ovog zakona uneta registrovane redove vožnje. Naš amandman je bio može uz saglasnost Ministarstva, jer smatramo da će tako zakon, i drago mi je što je amandman prihvaćen, zaista doživeti dobru primenu, a ne biti prepreka za međumesni prevoz na lokalnom nivou.
Zahvaljujem. Na član 61. amandmana su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i dr Blagoje Bradić. Reč ima dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Gospođo ministarko, uvažene koleginice i kolege, znači, ovde je još jedan koncepcijski sasvim drugačiji amandman od onoga što je predložila Vlada. Član 61. govori o tome da odluku iz člana 60, a koji govori o stajalištima, o lokalnoj samoupravi koja određuje na koju se dobija saglasnost Ministarstva, dužan je da dostavi PKS u roku od osam dana od dana objavljivanja u Službenom glasniku jedinica lokalne samouprave, PKS, vodi evidenciju autobuskih stajališta za međumesni prevoz. Mi predlažemo da to bude Ministarstvo. Vrlo je osetljiva materija, to je posao države i to, po nama, treba da radi ministarstvo, a ne PKS, jer ona ima sasvim drugu namenu, druge obaveze, a ovo su joj poverene nadležnosti na nešto što povereno može biti dato, a može biti i oduzeto. Ja razumem da je ovo izvorna nadležnost PKS, ali u tom slučaju PKS ne bi imala premisu dobrovoljnosti, nego bi bila obavezna. Pošto ona nije obavezna za privredne subjekte u Republici Srbiji, ne vidim zašto joj dajete ovakvo ovlašćenje. Kolegi se zahvaljujem na redakciji, na ispravci, normalno, greši Ministarstvo, a gde neću ja da pogrešim, taman posla.
Zahvaljujem. Reč ima dr. Vladimir Orlić.
Zahvaljujem na lepim rečima, i kako bismo održali saradnju na nivou koji smo već uspostavili, danas i ovde imamo pravopisnu grešku.
Zahvaljujem se. Na član 63. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić. Izvolite.
Član 63. smo, znači sličan amandman, gde se pominje PKS, on kaže da vreme polaska iz početne i krajnje autobuske stanice, odnosno autobusko stajalište i vreme dolaska i polaska na svim autobuskim stanicama i autobuskim stajalištima u redu vožnje mora biti usklađen sa vremenom vožnje primerenim za bezbedno odvijanje saobraćaja. Red vožnje u međumesnom saobraćaju mora biti u skladu sa daljinarom. Privredna komora Srbije propisuje daljinar za međumesni prevoz. Mi predlažemo da se PKS briše iz ovog člana, i da stoji Ministarstvo, da Ministarstvo propisuje daljinar za međumesni prevoz. Još jednom ponavljam poverena ovlašćenja Privredne komore, mislim da je mnogo bezbednije, mnogo bolje da to radi država, tj. Ministarstvo, nego da radi Privredna komora. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na 64. amandman sa ispravkom su zajedno podneli narodni poslanici Nada Lazi i Olena Papuga. Reč ima narodna poslanica Nada Lazić. Izvolite.
U članu 64. koji se odnosi na red vožnje, naime, red vožnje u međumesnom prevozu, kaže se u ovom članu, može da se registruje samo na jednog prevoznika i kaže se – red vožnje u međumesnom prevozu registruje i overava Ministarstvo. Mi smo predložili da se doda nastavak u ovom članu, odnosno ovom stavu, „a za teritoriju AP nadležan pokrajinski organ“. Dalje, u istom članu Ministarstvo, onda smo rekli, „a za teritoriju AP vodi registar overenih redova vožnje u međumesnom prevozu koji sadrži naročito redni broj, poslovno ime prevoznika itd.“ U sledećem stavu isto, rekli smo da ministar, a za teriotoriju AP Vojvodine nadležan pokrajinski organ propisuje sadržinu obrasca, reda vožnje, sadržinu i način vođenja registra itd. Podsetiću da je članom 148. ovog zakona, koji se odnosi na inspekcijski nadzor upravo definisano da ovlašćeno lice APV, odnosno AP, izvinjavam se, u vršenju posla inspekcijskog nadzora nad obavljenim prevozom i vršenja pregleda autobuskih stanica i autobuskih stajališta iz stava 1. ovog člana odnosi se, ima dužnosti i ovlašćenja iz člana 148, 147, i 149, upravo sam spomenula ovaj 148. u kome se kaže da on kontroliše i produžavanje važećeg reda vožnje, što je logično da onda vodi i registar. Nažalost vi ste ovo odbili, sa istim obrazloženjem da zbog organizovanog međumesnog saobraćaja to nije izvodljivo. Ja ću samo podsetiti da od prvih najava za donošenje ovog novog zakona o prevoz putnika iz Pokrajinskog sekretarijata zaduženog za saobraćaj u više navrata su upućeni predlozi i sugestije za izmenu ovog zakona, odnosno koji tek treba da se usvoji, pre svega sa težnjom da se pojedini poslovi uređivanja prevoza mogu vršiti, kontrolu mogu vršiti organi APV, da se u toj oblasti napravi poboljšanje, pogotovo ako se uzme u obzir ovi članovi koji se odnose na inspekcijiski nadzor. Nažalost, to niste prihvatili, tako da vas pozivam da ponovo razmislite i da se ove sugestije prihvate kada su u pitanju nadležnosti, ako su one već dobrim delom definisane kroz inspekcijski nadzor. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Lazić. Reč ima dr. Vladimir Orlić. Izvolite. Izvinjavam se gospodine Orliću, kasno je ovde registrovano, pretpostavljam da je prijava bila za prethodni amandman. Na član 64. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić. Izvolite.
Mi smo pokušali da prvi stav člana 64. pojasnimo. Naime, on glasi ovako – Red vožnje u međumesnom prevozu može da se registruje samo na jednog prevoznika. Nama se činilo nejasnim i nama se činilo da iz toga proizilazi da celokupni red vožnje u međumesnom prevozu može biti registrovan samo na jednog prevoznika, umesto da jedan prevoznik može imati, registrovati, samo jedan red vožnje u međumesnom prevozu, te smo taj isti stav preformulisali,i onda bi trebalo da glasi – jedan prevoznik može imati samo jedan registrovani red vožnje u međumesnom prevozu. Ja prosto ne mogu da verujem da Ministarstvo nije prihvatilo ovaj naškristalno jasan stav ovog člana.
Na član 65. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Nada Lazić i Olena Papuga. Izvolite.
Poštovani predsedavajući i ministre, rekla sam već i u najavi da ovih nekoliko amandmana svi se odnose na nadležnosti pa tako i ovaj član 65. koji se odnosi na registraciju i overu reda vožnje za linijski prevoz, gde se kaže da za međumesni prevoz vrši Ministarstvo, a mi smo dodali – a za teritorije AP nadležni pokrajinski organ, pogotovo ako se uzme u obzir, da u članu 149. u vršenju inspekcijskog nadzora, nad obavljanjem domaćeg prevoza, inspektor je dužan i ovlašćen, pa se kaže – podnosi zahtev za brisanje reda vožnje, odnosno polaska iz reda vožnje, kada utvrdi da prevoznik ne obavlja linijski prevoz, jer je to nešto što je po ovom zakonu u nadležnosti, preneta nadležnost AP, pa ne vidim razlog zašto i overu i registraciju reda vožnje, ne može da radi nadležni organ AP. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Uz ponovljenu podršku amandmanu koji su podnele koleginice Nada Lazić i Olena Papuga, jer smatramo da dodavanje nadležnog pokrajinskog organa za teritoriju autonomne pokrajine samo podiže kvalitet zakona. Ali, ono što je moje pitanje, koje nisam stigla u načelnoj raspravi, tiče se člana 65, koji je predmet pretresa, 4. stav, koji glasi: „Ministarstvo donosi rešenje o registraciji i overi reda vožnje za međumesni prevoz ako prevoznik ima licencu za domaći linijski prevoz putnika, odnosno licencu za međunarodni linijski prevoz putnika i red vožnje koji je registrovan u Ministarstvu, a čiji rok važenja ističe, odnosno red vožnje koji je usaglašen u Privrednoj komori Srbije“. Ja sam čitala ovaj stav i probala da stavim amandman i da rasporedim koji deo ide posle koje zapete i na šta i nije mi uspelo. Dakle, razumem da ministarstvo donosi rešenje i overu reda vožnje za međumesnu, pa sad ako, prevoznik ima licencu za domaći linijski prevoz putnika, odnosno, znači ili, licencu za međunarodni linijski prevoz putnika i red vožnje koji je registrovan u Ministarstvu, a čiji rok važenja ističe, odnosno red vožnje koji je usaglašen u Privrednoj komori Srbije. Ova dva ne razumem da li je eliminatorno jedan i drugi, ili nije? Dakle, kad ćete mu izdati rešenje? Kad će mu biti doneto rešenje? Da li ako ima rad vožnje koji je usaglašen u Privrednoj komori Srbije ili red vožnje koji je registrovan u Ministarstvu, čiji rok važenja ističe ili ima oba?
Zahvaljujem. Na član 65. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče, gospodine Bečiću, poštovana gospođo Mihajlović, uvažene gošće i uvaženi gosti iz ministarstva, mislim da je važno da pre svega zbog narodnih poslanika Srpske napredne stranke koji veoma precizno evidentiraju neke tehničke, slovne i jezičke greške, evo, na primer, u amandmanima nekih narodnih poslanika opozicije, saopštim ovde da je prihvaćen jedan amandman zbog toga što je bilo potrebno ispravno korišćenje reči u skladu sa pravopisom i gramatikom srpskog jezika u odnosu na predlog koji je došao u ime Vlade Republike Srbije. Gospodine Bečiću, meni je neophodno da ovde saopštim samo jednu napomenu. Čudi me kako narodni poslanici, bez obzira što su deo vladajuće većine, evo, gospodin Orlić na primer sada nije tu, imaju primedbe na to a ne bave se primarnim usmerenjem. Primarno usmerenje je da kontrolišemo rad Vlade, dla popravljamo ono što su neke omaške ili nekada velike greške u delanju Vlade. Mi smo se ovde svi saglasili da ovi predlozi zakona jesu dobri, da zaslužuju neke izmene ali čudi me onda kako narodni poslanici, SNS-a na primer, nisu podneli amandmane na ove jezičke omaške, nego se bave pedantnim merenjem i ispravkama slovnih grešaka u amandmanima opozicije. Nikada ne smemo da izgubimo iz vida, poštovana gospodo, da je naša primarna uloga ovde zakonodavna, a odmah uz nju kontrolna u odnosu na ono što je delanje izvršne vlasti, a ne da ovde poslanik kontroliše drugog poslanika, a da nikako ne kontroliše ministarku, ministre, predsednika Vlade itd.
Molim vas, malo po amandmanu.
Ovo je sve bilo, gospodine Bečiću, po amandmanu na član 65. Predloga zakona o prevozu putnika u, gospodine Bečiću, drumskom saobraćaju.
Zahvaljujem. A amandman glasi: „U članu 65. stav 1. tačka 2) prazna slovna mesta ispred reči: „za gradski“ i reči: „opštinska“ brišu se.
Tako je i prihvaćen amandman.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, šef poslaničke grupe SNS.
Zbog preciznosti, ja bih pročitao član 65. stav 1. tačku 2) koja je u Predlogu zakona i glasi: „Za gradski i prigradski prevoz opštinska odnosno gradska uprava, odnosno uprava nadležna za poslove saobraćaja“. Sada ću vam pročitati sa prihvaćenim amandmanom član 65. stav 1. tačku 2): „Za gradski i prigradski prevoz opštinska odnosno gradska uprava odnosno uprava nadležna za poslove saobraćaja“. Isto. Izbrisana dva prazna slovna mesta. Oprostite, jedno prazno slovno mesto. I gde je tu suština? Suština oko koje vodimo računa, zaista. Vodimo računa i kada su predlozi zakona koje predlaže i Vlada Republike Srbije, ali i kada su predlozi drugih narodnih poslanika. Ne vidim ništa loše u tome što će mene neko u predloženom amandmanu ili izgovorenoj reči opomenuti, ispraviti. Ja sam spreman da učim. U tome ne vidim nikakav problem, već posvećenost poslu gospodina Orlića, narodnog poslanika SNS. Što se tiče kontrolne uloge, nemojte mnogo plakati za tom kontrolnom ulogom. Evo, za dva sata će ovde biti Vlada Republike Srbije i moći ćete da pitate, ali, plašim se da od tih odgovora brzo napustite salu, kao što je bilo i do sada.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Na član 65. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Poštovane koleginice i kolege, predložili smo da se stav 2. menja, a on glasi izvorno: „uz zahtev za registraciju i overu reda vožnje u međumesnom prevozu putnika je dužan da dostavi fotokopiju licence za domaći ili međunarodni linijski prevoz i fotokopiju reda vožnja koje je registrovano u Ministarstvu, čiji rok važenja ističe, odnosno original reda vožnje koji je usaglašen u Privrednoj komori Srbije“. Aposolutno nerazumljivo. Suština našeg amandmana je da se ovaj deo, odnosno original reda vožnje koji je usaglašen u privrednoj komori Srbije briše, jer smatramo da Privredna komora ne treba time da se bavi. To je njoj poverena delatnost. Ona treba da se bavi svojom izvornom delatnošću, a koje je pružanje i organizovanje stručne pomoći svojim članovima, proučavanje pitanja koji se odnose na privredne grane zastupljene u komori, unapređivanje i uspostavljanje ekonomske saradnje sa inostranstvom, predstavljanje domaće privrede u zemlji i inostranstvu, pružanje pravovremenih i kvalitetnih informacija svojih članova radi pronalaženje potencijalnih partnera i njihovog međusobnog povezivanja, itd, itd. Kolege narodni poslanici, nije posao Privredne komore da se bavi poslovima države. Time se bavi Ministarstvo u ime Vlade, u ime Skupštine i u ime naroda, a ne nešto što je na dobrovoljnoj bazi. Privredna komora nema obaveznost članstva. To je dobrovoljno članstvo i ne može da ima funkcije koje smo joj dali, a dali smo joj da propisuje opšte uslove poslovanja autobuskih stanica, da propisuje opšte uslove međumesnog prevoza, da vodi evidenciju autobuskih stajališta za međumesni saobraćaj, da ima nadležnost u pogledu usaglašavanja redova vožnje. To nije posao Privredne komore. Zahvaljujem.
Na član 66. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Jovan Marković, Balša Božović, Vesna Marjanović, Aleksandra Jerkov, Ivan Jovanović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 66. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Još jedan član koji kaže – prevoznik dostavlja Privrednoj komori Srbije predlog reda vožnje sa zahtevom da se predloženi red vožnje usaglasi sa registrovanim redovima vožnje međumesnom prevozu. Tražimo da se ovaj deo – Privredna komora Srbije, briše i član 66. u stavu 3. predlažemo da se menja i da glasi – ministarstvo propisuje uslove i sprovodi postupak usaglašavanja predloga reda voženje sa registrovanim redom vožnje u međumesnom prevozu jednom u toku kalendarske godine. Predlažemo da se stav 4. briše, a on kaže – Privredna komora Srbije sprovodi postupak usaglašavanja predloga redova vožnje sa registrovanim redovima vožnje u međumesnom prevozu jednom u toku kalendarske godine, a podsećam posao Privredne komore je pružanje i organizovanje stručne pomoći svojim članovima radi poboljšanja i unapređenja njihovog poslovanja. Napominjem da Privredna komora nema obaveznost članstva. Proučavanje pitanja koja se odnose na privredne grane zastupljene u Komori predstavlja domaću privredu u zemlji i inostranstvu i uključuje istu međunarodnu razmenu roba, usluga na način kojim će se svojim članovima olakšati pristup svetskom tržištu. Poslovno povezuje informisanje i informiše članove Komore. Davanje predloga nadležnim državnim organima za razvoj i uvođenje različitih instrumenata zaštite domaće privrede, pokretanje inicijative o antidampingu u vezi nekorektnog ponašanja stranih proizvođača na domaćem tržištu. To je posao Privredne komore, a ne određivanje i petljanje u javni gradski prevoz i međumesni prevoz što je posao ministarstva i države. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 67. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Nada Lazić i Olena Papuga. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Nada Lazić. Izvolite.
Hvala lepo. Ponovo je u pitanju nadležnost. Naime, kaže se u članu 67. – prevoznik može podneti zahtev za izmenu registrovanog reda vožnje u roku važenja reda vožnje, pa se u sledećem stavu kaže – ministarstvo i mi smo tu dodali – a za teritoriju autonomne pokrajine nadležan pokrajinski organ donosi rešenje kojim odobrava prevozniku izmenu registrovanog reda vožnje do isteka roka važenja registrovanog reda vožnje ako, pa se onda ređaju aktivnosti. Pretposlednji stav u kome kažemo da ministarstvo, a za teritoriju autonomne pokrajine nadležan pokrajinski organ donosi rešenje kojim se odbija zahtev iz stava 1. ovog člana ako prevoznik zahteva izmenu registrovanog reda vožnje koja nije propisana u stavu 2. ovog člana. Ponavljam da smatramo da bi bilo jako korisno usvojiti ove naše amandmane kada su u pitanju nadležnosti, jer ovo može samo da poboljša njegovo sprovođenje na teritoriji Vojvodine, pogotovo ako se uzme u obzir da je po istom zakonu na osnovu člana 147, 148, 149. i 154. u ovlasti inspekcijskog nadzora, to su prenete nadležnosti date pokrajinskom organu. Zato vas molim da još jednom razmislite i da se ovi amandmani usvoje. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Na član 67. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče, gospodine Bečiću, poštovana gospođo Mihajlović, uvažene gošće i uvaženi gosti iz ministarstva, ovo je jedan od 15 prihvaćenih amandmana narodnih poslanika Nove stranke, a od ukupno podnetih 19 amandmana na ova dva predloga zakona. Moram ovde da kažem, to je neophodno da mi je jedno posebno zadovoljstvo, naravno kada se prihvati amandman, naročito kada se popravlja jedan inače dobar predlog zakona. To je veoma dobra stvar. Imam još jedan razlog za posebno zadovoljstvo, a ono se tiče jedne izvesnosti, da će i narodni poslanici SNS u Danu za glasanje glasajući za ovaj predlog zakona u celosti, glasati i za jedno slovno mesto manje koje je prazno, a unutar ovog predloga zakona, poštovana gospodo, budući da je to prazno slovno mesto suvišno. Naravno da se to tiče, poštovana gospodo, i gospodine Bečiću, kontrolne uloge koju treba da vrše svi narodni poslanici, a ne samo narodni poslanici opozicije. Gospodin Babić je u pravu u jednoj stvari. Kontrolna funkcija Skupštine vrši se preko instituta poslaničkih pitanja koja ćemo da imamo danas od četiri do sedam. Narodni poslanik Zoran Živković i ja smo se još juče prijavili da postavimo pitanja predsedniku Vlade danas u četiri sata, čekamo predsednika Vlade da postavimo ta pitanja, da nam odgovori na ta pitanja, da raspravimo malo o pitanjima i odgovorima… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem gospodine Pavićeviću. Nemam odgovor na ta pitanja. Pretpostavljam da su poslanici podelili posao, pa su jedni poslanici za ozbiljne stvari, a vi za slovne greške, tako da čestitam još jednom na prihvaćenom amandmanu. Na član 68. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Nada Lazić i Olena Papuga. Da li neko želi reč? (Da) Narodna poslanica Gordana Čomić ima reč.
Obrazloženju koje je dato za neprihvatanje amandmana ja moram da pridružim pitanje – da li kvalifikujete ovaj amandman kao ozbiljan ili neozbiljan, tako da znam kako da koncipiram svoju diskusiju. Ako je to u okviru poslovničkih obaveza predsedavanja kada je davanje reči narodnim poslanicima, ja bih volela da me obavestite da ne bih kršila tu praksu, očigledno, pošto je nema u Poslovniku. Dakle, da li sam ozbiljna narodna poslanica ili neozbiljna? Da bih mogla da se postupam. Izvolite – pretpostavljam da računate da sam ozbiljna ili da sam neozbiljna kod podnošenja amandmana. Zahvaljujem. Dosledno, koleginice Nada Lazić i Olena Papuga predlažu da se ministarstvo za teritoriju AP, nadležan pokrajinski organ uključi u primenu ovog zakona i kao što sam rekla da ću da podržim amandmane koji su predložile i koji su se ticali svakog pojedinačnog člana gde se spominje obaveza ministarstva tako ću to i za ovaj amandman. Mislim da neće proći dugo vremena a da ćemo izmene i dopune ovog zakona upravo u cilju da se podele nadležnosti jer su jednim dobrim delom nadležnosti za oblast saobraćaja već u zakonu o prenosu određenih nadležnosti AP sa nadom da kada kao Skupština zajedno budemo usvajali zakon o finansiranju nadležnosti AP da će se pri usvajanju tog zakona videti da je bilo pragmatično, da je bilo korisno i da je bilo u duhu ovog zakona da se ovaj amandman prihvati. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 68. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, dr Blagoje Bradić.
Dakle, član 68. pročitaću da bi bilo jasnije šta radimo našim amandmanom, šta smo predložili. U slučaju prestanka obavljanja međumesnog prevoza po registrovanom redu vožnje zbog prestanka važenja licence za prevoz ili brisanja reda vožnje iz registra, pod uslovom da na toj relaciji drugi prevoznici ne obavljaju međumesni prevoz, ministarstvo donosi rešenje kojim se drugom prevozniku dozvoljava privremeno obavljanje međumesnog prevoza po registrovanom redu vožnje po kome je prestalo bavljenje međumesnog prevoza najkasnije do 1. oktobra sledeće kalendarske godine i tu se apsolutno slažemo, to je i posao ministarstva. Sada kaže sledeći stav – u postupku usaglašavanja predloga redova vožnje, pa vi kažete – u Privrednoj komori Srbije, a mi kažemo – u ministarstvu i insistiramo na tome, red vožnje iz stava 1. ovog člana ne smatra se registrovanim redom vožnje i sledeći stav kaže – ministar propisuje uslove i postupak određivanja prevoznika za privremeno obavljanje međumesnog prevoza po registrovanom redu vožnje po kome je prestalo bavljenje međumesnog prevoza. Ja vas podsećam, Privredna komora treba da radi sledeće: da daje predloge nadležnim državnim organima za razvoj i uvođenje različitih instrumenata zaštite domaće privrede, treba da vrši pokretanje inicijative o antidampinguu vezi nekorektnog ponašanja stranih proizvođača na domaćem tržištu, treba da pruži pomoć svojim članovima u vezi finansiranja i kreditiranja proizvodnje i saradnje sa poslovnim bankama, treba da neguje dobre poslovne običaje i poslovni moral, treba da pruži i organizuje stručnu pomoć svojim članovima radi poboljšanja i unapređenja njihovog poslovanja, a ne da se stara o javnom prevozu. Ja vas molim da prihvatite naše sugestije, da prihvatite amandmane i preuzmete odgovornost. To vi i radite, to radi i Ministarstvo, a ne Privredna komora Srbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 73. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i dr Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik, gospodine Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo Mihajlović, uvažene gošće i uvaženi gosti iz Ministarstva, poštovani potpredsedniče Bečiću, sada ovaj amandman usmeravam isključivo ka vama, zato što ja smatram, poštovana gospodo, da je pitanje jezika pitanje suštine. Moramo da poštujemo utvrđena pravopisna i gramatička pravila, jer kada to ne bi važilo, onda bi smo mogli da u članu 73. ovog predloga zakona imamo sledeću formulaciju. Pazite kako bi to bilo – U toku važenja reda vožnje linijski prevoz može se privremeno obustaviti ili izmeniti u slučajevima zbog mera nadležnog republičkog i tako dalje. Pa ne može, poštovana gospodo. Znači, bilo je neophodno da ovde podnesemo amandman, gospodine Bečiću, koji je suštinski, koji se tiče jezika. Kada se tiče jezika, to ne znači da je neozbiljan, poštovana gospodo, već upravo suprotno. Pa, pravila postoje oko jezika, oko gramatike, oko pravopisa, da bismo mogli primereno da komuniciramo, da postoji neki red, da bismo mogli da se razumemo, poštovana gospodo. Mi smo bili prinuđeni ovde, ja mislim kao narodni poslanici koji su veoma posvećeni radu u Narodnoj skupštini, da podnesemo amandman na član 73. kao bi se prilagodio tekst zakona onome što su pravila pravopisna i gramatička srpskog jezika i Vlada je prihvatila. Gospodine Bečiću, evo vama da kažem, veliko mi je zadovoljstvo što ćete i vi u Danu za glasanje, kada budete glasali, gospodine Bečiću, za ovaj Predlog zakona, a vi sada kažite ako ćete glasati protiv, što ćete glasati i za ovaj amandman koji se tiče pravopisa, gramatike i poštovanja pravila srpskog jezika i time pokazali da je to ozbiljna stvar, poštovana gospodo. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Pavićeviću. Ja sam upravo to i rekao. Zato smo vama poverili ovaj važan zadatak, zato što smatram da je gramatika srpskog jezika veoma važna, a ostali rade na nekim drugim važnim temama. Zahvaljujem. Na član 74. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Nada Lazić i Olena Papuga. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 74. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem. Evo jedan tipičan član zbog čega Privredna komora ne treba da radi ovo što joj daje ovaj zakon. Kaže – Registrovani red vožnje, odnosno polazak iz registrovanog reda vožnje Ministarstvo će brisati iz registra ako prevoznik ne otpočne da obavlja prevoz po registrovanom redu voženje, ako prestane da obavlja prevoz po registrovanom redu vožnje, ako povremeno ne obavi prevoz po registrovanom redu vožnje, odnosno ne obavi prevoz na relaciji od početka do krajnje autobuske stanice, ako ne vrši ukrcavanje i iskrcavanje putnika u istom naselju, odnosno u istom naseljenom mestu kojeg nema upisanog u registrovani red voženje. I vrlo interesantan stav, obratite pažnju kolege- Ministarstvo donosi rešenje o brisanju registrovanog reda voženje, odnosno polaska iz reda voženje, iz registra i u slučaju kada Sud časti Privredne komore Srbije utvrdi da je prevoznik povredio dobre poslovne običaje u prevozu. Opet ponavljam, Privredna komora Srbije nema obavezno članstvo. Moja komora ima obavezno članstvo i sud časti moje komore može da mi uskrati licencu i bavljenje delatnošću. Advokatska komora ima obaveznost pripadanja članstva, ali Privredna komora Srbije nema obaveznost. Pa, kako će sud časti da rešava firmu koja nije član Privredne komore? Po kom osnovu? I da ga briše i da mu uzme pravo za rad? Pa to ne može. Dakle, ja vas molim da uvažite naš amandman, da zakon bude kvalitetan i dobar. Uostalom, ja molim, ovde ima puno pravnika, vrsnih pravnika, dajte ljudi kažite i vi nešto u prilog ovog mog amandmana. Amandman je ispravan, kvalitetan i treba ga primeniti. Napravićemo cirkus.
Zahvaljujem. Na član 75. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Nada Lazić i Olena Papuga. Reč ima narodna poslanica Nada Lazić. Izvolite.
Ovaj naš amandman je u članu koji kaže – Prevoznik koji namerava da prestane da obavlja međumesni prevoz po registrovanom redu vožnje dužan je da, najmanje 10 dana pre nameravanog datuma prestanka obavljanja prevoza, podnese zahtev za odjavu registrovanog reda vožnje i u istom roku obavesti pružaoca usluga i korisnike prevoza putem sredstava javnog informisanja ili na drugi odgovarajući način. U sledećem stavu se kaže da Ministarstvo donosi rešenje, a mi smo tu dodali pored Ministarstva: „a za teritoriju autonomne pokrajine nadležan pokrajinski organ donosi rešenje o brisanju registrovanog reda vožnje iz registra sa datumom prestanka obavljanja međumesnog prevoza navedenim u zahtevu iz stava 1. ovog člana.“ Opet ponavljam, iz istih onih razloga koje sam i ranije pominjala kada su nadležnosti u pitanju, može samo da bude veoma korisno da ovaj deo posla za teritoriju Vojvodine obavlja nadležan pokrajinski organ, a ne samo Ministarstvo, s obzirom da su, kao što sam već do sada govorila, u oblasti inspekcijskog nadzora prenete nadležnosti pokrajinskom organu. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Na član 76. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo Mihajlović, naravno, uvažene gošće i uvaženi gosti iz Ministarstva, posebno vi koji ste se sigurno najviše i potrudili oko sadržine ovog predloga zakona, njegovog teksta za koji smo mi ovde više puta rekli da je veoma dobar, i poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, gospodine Bečiću, drago mi je da je prihvaćen ovaj amandman, jer je time jedan dobar predlog zakona postao još bolji. Hteo bih samo povodom jednog principa, koji takođe nas vodi ovde u političkom delanju i u Narodnoj skupštini kao našoj centralnoj političkoj instituciju, uz vašu dozvolu gospodine Bečiću, samo da podsetim ministarku Mihajlović na jedno obećanje od pre dva dana. Gospođa Gojković se takođe bila saglasila sa time kada smo raspravljali, da će gospođa Mihajlović da nam da dodatna obaveštenja oko zemljišta na Zlatiboru… [[isključen mikrofon.]]
Gospodine Pavićeviću… (Vladimir Pavićević, s mesta: To nije tema, ali uz vašu dozvolu…) Gospodine Pavićeviću, sami ste rekli da ovo nije tema, a danas imamo posebnu sednicu pitanja Vladi i ja bih vas zamolio, čak bi bio veoma zadovoljan kada biste vi to pitanje postavili u tom trenutku. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući. Iako izuzetno cenim trud svakog narodnog poslanika da što bolje prouči predloge zakona i da da odgovarajuće amandmane, mislim da je to posao svakog narodnog poslanika, ali ja ću vam sada pročitati Predlog zakona, član 76. stav 1. tačka 1): „Registrovani red vožnje, odnosno fotokopija registrovanog reda vožnje overena pečatom i potpisom ovlašćenog lica prevoznika.“ Ovako piše u Predlogu zakona, a ovako piše u Predlogu zakona sa usvojenim amandmanom: „Registrovani red vožnje, odnosno fotokopija registrovanog reda vožnje overena pečatom i potpisom ovlašćenog lica prevoznika.“ Isto, suštinski isto. Jedan kvadratni mikrometar praznog prostora je izbrisan i to je jedina tema ovog amandmana. Dobro je, zato što postoji poštovanje. Kao što narodni poslanici čitaju predloge zakona, ovim se pokazuje i da Vlada čita predloge amandmana i da nije problem usvojiti amandman i da nikome neće pasti kruna sa glave ako usvoji amandman i da neće pasti kruna sa glave nijednom narodnom poslaniku i nijednoj narodnoj poslanici SNS zato što će, glasajući za zakon u celini, glasati i za amandmane kolege Pavićevića i kolege Živkovića. Ali, jeste problem što će sastavni deo ovog predloga zakona, prilikom glasanja u celini, biti i amandmani uvažene gospođe Stojiljković i moje. Suštinski bitni, četiri izuzetno bitna amandmana, ali gospodin Pavićević neće glasati za to, neće glasati ni za svoje čak amandmane, ni za taj zakon u celini jer će verovatno u nekoliko sati glasanja koje ćemo imati sutra tokom dana on imati pametnija posla po beogradskim kafićima i kafanama ili bilo gde. To je njegova slobodna volja, ili bilo gde, samo ne u Narodnoj skupštini Republike Srbije.
Molim vas, gospodine Babiću, samo se vratite na amandman.
Ja bih voleo da svako ima dovoljno jedne poslaničke časti, pa da kaže – da, prihvatamo amandman i glasaćemo za njega, ali da se sa druge strane, vođen istom tom čašću poslaničkom i na takve amandmane, jako kvalitetne, i sa druge strane odgovori istom merom, disciplinovanim ostankom u sali Narodne skupštine, pa makar i prilikom glasanja za zakone.
Zahvaljujem se. (Vladimir Pavićević, s mesta: Poslovnik.) Zašto Poslovnik, kada imate pravo na repliku jer ste pomenuti? (Vladimir Pavićević, s mesta: Zato što je povređeno dostojanstvo Narodne skupštine.) Pa, nije povređeno zato što sam ja opomenuo gospodina Babića da se vrati na temu. Tako da, ako želite da replicirate, imate pravo na repliku. (Vladimir Pavićević, s mesta: Želim, naravno.) Izvolite. Replika, dva minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, gospodine Bečiću, poštovana gospođo Mihajlović, naravno, uvažene gošće i uvaženi gosti iz Ministarstva, za svaki svoj govor ovde, poštovana gospodo, pažljivo biram reči. Trudim se da apsolutno poštujem ono što je sadržina člana 107. Poslovnika naše Narodne skupštine, koji se tiče dostojanstva narodnih poslanika i dostojanstva Narodne skupštine, kao centralne političke institucije u našem ustavnom sistemu. Smatram, poštovani gospodine Bečiću, da nije bilo primereno, naročito zbog ovakvog mog usmerenja u radu u Narodnoj skupštini, zbog jedne, ja mislim, očigledne posvećenosti tom radu, pažljivom čitanju svih predloga zakona, predlaganju zakona koji se nalaze u proceduri u Narodnoj skupštini, da gospodin Babić sada ovde saopšti da ja vreme, umesto da ga provodim ovde u Narodnoj skupštini, u velikoj sali, to vreme provodim po beogradskim kafićima, po beogradskim kafanama itd, poštovana gospodo. Ja mislim, gospodine Bečiću, da bi sada bilo primereno da gospodin Babić uputi reči izvinjenja jer nisam svestan toga da je mene gospodin Babić mogao da primećuje po nekakvim kafićima, po nekim kafanama. Ja se ovde u Velikoj sali Doma Narodne skupštine srećem sa gospodinom Babićem, mi raspravljamo o predlozima zakona, o politikama koje sprovodi ova Vlada. Te politike su često loše i ja mislim da zaista nije bilo primereno da gospodin Babić na ovaj način diskutuje i sudi o mom delanju u Narodnoj skupštini za ovih godinu i tri meseca, poštovana gospodo. Hvala.
Vreme. Zahvaljujem. Radi javnosti, gospodine Pavićeviću, gospodin Babić je govorio samo o glasanju, ne o vašem delanju, kako vi to kažete, u Narodnoj skupštini, i obrazlaganju zakona, nego samo o glasanju. A za vreme glasanja smo mi ovde i glasamo, tako da ja ne mogu znati gde ste vi i zato nisam mogao da reagujem. Izvolite, gospodin Babić ima reč.
Zahvaljujem se, gospodine Bečiću, što ste mi dali šlagvort za odgovor. Ne znam kada je potrebno uputiti izvinjenje zato što radite svoj posao. I ja, kao i moj uvaženi prethodnik, i čitam predloge zakona i upućujem amandmane, ali ne zaboravljam jedan jako bitan segment poslaničkog delanja, a taj bitan segment poslaničkog delanja je glasanje, bez obzira bilo ono podrška ili nepodrška ili uzdržan. Ali, sve je to deo glasanja i time se pokazuje političko mišljenje i politički stav. Otvoreni parlament je jedan odličan alat gde može da se vidi prisustvo, gde mogu da se vide govori, gde ćemo u godinama ispred nas, neko će nas podsećati na ono šta smo govorili i šta smo zastupali i koji su efekti toga što smo govorili i zastupali, ali će i reći o tome koliko smo i za koje i amandmane, ali i zakonske predloge glasali. Činjenica je da su uvažene kolege veoma nemotivisane da ostanu na glasanju, da li zbog manjka koji imaju, da li zbog toga što ne mogu da svoje predloge iskažu i da dobiju većinu za svoje predloge, ne znam, ali je činjenica da, osim retkih pojedinaca, u danima za glasanje, slobodno mogu da kažem i u satima za glasanje, nema narodnih poslanika iz opozicije i to je činjenica.
Vreme.
Da li ja sada moram da se izvinim zato što oni nisu tu kada bi morali da budu tu ili da se izvinim zbog toga što sam ja tu onda kada moramo svi da budemo tu?
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Mislim da je ovo bilo dovoljno, da smo razjasnili ovu situaciju i svi sa nestrpljenjem čekamo posebnu sednicu, tako da bih krenuo ponovo na amandmane. Na član 91. amandman je podneo Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima potpredsednik Vlade dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Da, prihvatam.
Zahvaljujem. Konstatujem da je predstavnik Vlade prihvatio amandman Odbora. Na član 94. amandman je podneo Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije. Gospođo Mihajlović, izvolite, izjasnite se.
Zahvaljujem. Prihvatamo amandman.
Zahvaljujem. Takođe konstatujem da je predstavnik predlagač gospođa Mihajlović prihvatila amandman Odbora na član 94. Gospođo Čomić, da li vi želite po ovom članu da govorite? Izvolite.
Zahvaljujem. Amandman koji je upravo prihvaćen moraće da prođe redakciju, ako ja imam dobar prepis amandmana u materijalu. Odnosi se na stav 4. člana 94. koji glasi: „Jedinica lokalne samouprave svojom odlukom uređuje posebne uslove koje treba da ispuni prevoznik, karakteristike i obeležja taksi vozila i način obavljanja taksi prevoza koji nisu definisani ovim zakonom. To je rečenica koja je u redu.“ Amandman se odnosi na drugu rečenicu istog stava: „Jedinica lokalne samouprave svojom odlukom utvrđuje i usklađuje“, pisalo - maksimalnu, brisano amandmanom, cenu u okviru taksi tarife po kojoj se taksi prevoz“, pa reč: „može“ se menja rečju: „mora“. U prepisu koji ja imam ima cifra 4, da se briše, dakle, kada ste prihvatali, da se redakcijom skloni, pošto reč: „mor4a“ ne znači ništa, očigledno je u pitanju greška. Ono što je moje pitanje, pošto će sada glasiti – utvrđuje i usklađuje cenu u okviru taksi tarife po kojoj se taksi prevoz mora obavljati na njenoj teritoriji, sa čime je usklađuje? Jer, kada je bila maksimalna cena, onda je imalo smisla, ali kada smo izbrisali maksimalnu, onda ako vi kažete da je to jasno, u redu, samo uz ovu redakciju, pošto taksi prevoz jeste delimično pokriven odredbama ovog zakona, ali najvećim delom su to jedinice lokalne samouprave. To je važan rad preduzetnika uglavnom ili privrednih društava. Zato je važno da i oni znaju tačno, ako ima utvrđena cena u okviru taksi tarife, sa čime se onda ta cena usklađuje.
Zahvaljujem, gospođo Čomić. Potpuno ste u pravu, ali moramo imati razumevanja za naše službe jer su oni u jednom danu morali sedam, osam stotina amandmana da prekucaju, tako da je tu samo višak broj 4 u reči: „mora“. To će biti tehničkom redakcijom korigovano. Zahvaljujem se. Na član 112. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije,pa konstatujem da je i ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Zahvaljujem se. Gospodine Pavićeviću, da li želite reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo Mihajlović, uvažene gošće i uvaženi gosti iz Ministarstva, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, gospodine Bečiću, želeo bih posebno da ovih nekoliko rečenica koje sam pripremio kao deo argumentacije za prihvatanje ovog amandmana da čuje narodni poslanik, gospodin Zoran Babić. Dakle, mi smo podneli amandman na član 112. Predloga zakona koji se tiče stava 1. tačke 5) i da gospodine Babić, gospodine Bečiću, čuje još jednom, neće biti na odmet ja mislim, da je to još jedan poštovana gospodo, gospodine Babiću, prihvaćeni amandman narodnih poslanika Nove stranke. Gospodine Bečiću, u jednoj…
Ja bih vas molio još jednom samo da se direktno ne obraćate gospodinu Babiću.
U redu, izvinjavam se, pogrešio sam. Prema Poslovniku nije dozvoljeno direktno obraćanje drugom narodnom poslaniku, ali evo ja vas onda molim gospodine Bečiću, da vi još jednom kada ja završim sada ovo svoje izlaganje podsetite narodnog poslanika Zorana Babića, da je ovo još jedan prihvaćeni amandman narodnih poslanika Nove stranke. Još jednu informaciju, da prenesete narodnom poslaniku gospodinu Babiću, da smo mi narodni poslanici Nove stranke podneli najveći broj amandmana, kako na ove predloge zakona, tako i u ovih godinu i tri meseca, poštovani gospodine Bečiću, koliko radim u ovom sazivu, i ne samo to, nego da mi imamo najveći broj prihvaćenih amandmana. Jutros sam podsetio, okruglo gospodine Bečiću, 100, a kada dođemo do Zakona o udžbenicima sutra, imaćemo još sedam prihvaćenih amandmana, to će biti 107. Samo hoću da gospodin Babić čuje i prosto da prihvati to da smo mi ovde angažovaniji, posvećeniji, marljiviji od bilo kog poslanika Srpske napredne stranke, uključujući i vas gospodine Bečiću. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Pavićeviću. Ja razumem da je vama veoma stalo do mišljenja gospodina Babića, ali sam siguran da gospodin Babić vas sve uvažava i da je zahvalan što ispravljate slovne greške. Zahvaljujem se. Na član 122. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Jovan Marković, Balša Božović, Vesna Marjanović, Aleksandra Jerkov, Ivan Jovanović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Član 122. bavi šta sa situacijom kad domaći prevoznik hoće da prestane da obavlja linijski prevoz i naš amandman se odnosi na 1. stav. Prvi stav u Predlogu zakona glasi: „Domaći prevoznik koji namerava da prestane da obavlja linijski prevoz za koji mu je izdata dozvola za linijski prevoz, dužan je da najmanje 30 dana pre nameravanog datuma prestanka obavljanja prevoza podnese obrazloženi zahtev za prestanak obavljanja linijskog prevoza Ministarstvu i u istom roku obavesti korisnike prevoza putem sredstava javnog informisanja ili na drugi odgovarajući način“. Mi smo tražili da taj rok bude 90 dana iz logičnog razloga koliko vam treba vremena da izdate novu dozvolu. On će ako dobije rešenje kojim se prestaje da obavlja linijski prevoz, on ima rokove, ili ona svejedno, ima rokove za koje vraća dozvolu, itd. Čini nam se da je 30 dana zbog rokova za izdavanje dozvola za linijski prevoz prekratko i da je 30 dana prekratko i za obaveštavanje. Pretpostavka za 90 dana jeste da je u pitanju isključivo poslovna odluka domaćeg prevoznika. On ima prava da gleda svoje poslovanje, da vidi da li je dobro izračunao svoj plan, da li mu se isplati. Nije nam bila pretpostavka da on iz potpuno nepredviđenih razloga treba da obavesti Ministarstvo da želi da prestane da obavlja linijski prevoz, a ako je u pitanju poslovna odluka onda to podrazumeva i da on to zna duže od 30 dana i ostavlja vreme Ministarstvu, odnosno Privrednoj komori da za taj linijski prevoz obezbedi drugog domaćeg prevoznika rešenjem, a onda i dovoljno vremena da se obaveste i svi korisnici tog prevoza. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Čomić. Na član 123. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i dr Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima dr Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo Mihajlović, žao mi je što ste se sada jednim delom isključili iz ove rasprave, naravno, ja sam pokušavao malo da izađem i iz ovog okvira jezika, pravopisa, gramatike, da pomenem i neke druge teme, gospođo Mihajlović, ali gospodin Bečić to nikako ne dozvoljava. Poštovani gospodine Bečiću, potpredsedniče Narodne skupštine, amandman na član 123. je još jedan dokaz koliko je jezik suštinski važan, poštovana gospodo. Primetio sam i tokom današnje rasprave da gospodin Bečić to ne misli, da to ne misli ni gospodin Babić, ali jeste, poštovana gospodo. Prihvatanje ovog amandmana je znak da ljudi koji rade u Vladi bave se ovim pitanjima to takođe tako vide, jer su prihvatili ovaj amandman, poštovani gospodine Bečiću. Zamislite da je ostala rečenica koja ovako glasi – u toku važenja dozvole za linijski prevoz domaći, odnosno strani prevoznik može privremeno obustaviti ili izmeniti linijski prevoz u slučajevima zbog mera nadležnog republičkog … Pa, ne može, poštovana gospodo. I, gospodine Bečiću, ovo nije pitanje brisanja jednog praznog slovnog mesta, ovo je pitanje čitave rečenične konstrukcije i neophodno je bilo da se tu reaguje. Onda mene čudi posebno što jedan stručnjak za te tehničke i jezičke, stilske greške u SNS, kada treba da razmatra amandmane opozicije, a to je gospodin Orlić, na isti način ne reaguje kada naiđemo na pogreške koje dolaze od ljudi koji nastupaju u ime izvršne vlasti. Umesto da gospodin Orlić radi to, on čita amandmane opozicije i tu traži neke tehničke greške. Neka radi to, ali na prvom mestu neka analizira i kontroliše rad Vlade. To što podržava nekada neku politiku Vlade i neki predlog zakona, ne treba gospodine Bečiću da ga spreči u ovom primarnom njegovom delanju. Predlažem, da se malo razmisli o tome. Hvala.
Gospodine, uvaženi profesore, meni je žao što tako mislite, pa ja sam upravo rekao da smatram da je to veoma važno i zato smo poverili vama tako važan zadatak. Gospodine, nijednog trenutka, nemojte uvaženi profesore da sam rekao neozbiljno nego smatram da je veoma važno. Mi vas veoma uvažavamo i zato smo vama poverili taj važan zadatak. Zahvaljujem. Na član 126. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i dr Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima dr Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče gospodine Bečiću, poštovana gospođo Mihajlović i naravno uvažene gošće i uvaženi gosti iz Ministarstva koji ste se bavili ovim pitanjima, prihvaćen je naš amandman, deseti po redu, na ovaj predlog zakona koji se tiče sadržine člana 126. stava 2. tačka 1), poštovana gospodo. Tu smo zaista morali da intervenišemo, jer smo primetili da postoji jedno prazno slovno mesto viška. Budući da smo mi to primetili, mi smo reagovali ovde, podneli, kao što je to, ja mislim i red, poštovana gospodo, amandman koji je prihvaćen. Gospodine Bečiću, još jednom je neophodno ja vama ovde da kažem, veliko mi je zadovoljstvo što ćete i vi i gospodin Babić i Jovičić, Peranović, Orlić sada nije tu, u danu za glasanje, kada budete svi ovde glasali za ovaj predlog zakona glasati i za ovaj naš amandman koji postaje sastavni deo ovog predloga zakona. Žao mi je jedino što ovu priliku kada gospođa Mihajlović, gostuje u našoj Narodnoj skupštini ipak nismo mogli da iskoristimo, da postavimo i neka dodatna pitanja povodom kontrole rada… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću. Bićemo, verujte veoma, veoma srećni kada budemo glasali i kada budemo svesni da glasamo i za vaše amandmane. Na član 134. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 135. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 139. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Bečiću, poštovana gospođo Mihajlović, naravno, poštovane gošće i uvaženi gosti iz Ministarstva, ovo je poslednji amandman, amandman broj 13 koji smo narodni poslanik Zoran Živković i ja podneli na ovaj Predlog zakona. I ja smatram da je red da povodom rasprave po amandmanima zaokružim svoje učešće u raspravi time što ću podsetiti sve narodne poslanike da smo narodni poslanik Zoran Živković i ja na ova dva Predloga zakona podneli ukupno 19 amandmana. Prihvaćeno je 15, mislim da je napravljena greška što nisu prihvaćena još dva amandmana na član 21. i na član 42. ovog Predloga zakona o prevozu putnika u drumskom saobraćaju, ali se nadam da ako se naknadno utvrdi da to jeste bila greška da će biti načina da tu grešku ispravimo. Sada je naravno, ja mislim jedna prilika i vreme da se svi mi narodni poslanici malo pripremamo i za institut poslaničkih pitanja i u 16.00 časova imamo predsednika Vlade kao gosta ovde, ministre i ja sam pripremio gospodine Bečiću, kao deo svojih aktivnosti ovde, nekoliko pitanja za predsednika Vlade da raspravljamo od 16.00 do 19.00 časova, da se čuju ta pitanja, da se čuju odgovori i da imamo jednu dobru raspravu tim povodom.
Zahvaljujem se uvaženi profesore. Na član 143. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Uvažena gospođo Mihajlović, poštovane koleginice i kolege, član 143. kaže – domaće privredno društvo, drugo pravno lice ili preduzetnik može vršiti međunarodni prevoz za sopstvene potrebe, ako je upisan u registar privrednih društava, pa onda dalje kaže, da uz zahtev iz stava 2. ovog člana privrednog društvo, drugo pravno lice ili preduzetnik, dužan je da dostavi overenu fotokopiju važećeg izvoda o upisu u registar privrednih subjekata, overenu fotokopiju saobraćajne dozvole, ugovor o zakupu ili lizingu za autobus. Ministarstvo donosi rešenje o upisu u registar, ako su ispunjeni uslovi iz stava 3. ovog člana, ministarstvo donosi rešenje o odbijanju zakona, ako nije ispunjen neki od uslova iz stava 3. ovog člana. Mi smo predložili da se donosi samo fotokopija, da ona ne mora da bude overena, jer nju izdaje državni organ i bespotrebno opterećujemo podnosioce dokumenata da plaćaju nešto što je evidentno i proverljivo. Dodali smo novi stav, jer vi završavate član rečima – rešenje iz stava 4. i 5. i misli se na ova uverenja, rešenja, da su rešenja iz stava 4. i 5. konačna mi kažemo i protiv njega se može pokrenuti upravni spor, jer to je delatnost sudstva i čudi me da ovde niste stavili Privrednu komoru Srbije, jer izgleda da vi želite da od nečega što je dobrovoljno da pravite obavezno. Vi želite da svi oni koji žele da se bave prevozom u drumskom saobraćaju, budu obavezno članovi Privredne komore, rešite to zakonom, nemojte na mala vrata da gurate obaveznost članstva Privredne komore. To nije u redu i time ne treba da se bavi zakon.
Na član 152. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Babić i Ivana Stojiljković. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 153. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Babić i Ivana Stojiljković. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 158. amandman je podneo Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Molim gospođu ministarku da se izjasni o ovom amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem prihvatam amandman.
Konstatujem da je predstavnik Vlade prihvatio amandman Odbora i zahvaljujem gospođo Mihajlović. Na član 160. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Babić i Ivana Stojiljković. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 174. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Babić i Ivana Stojiljković. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 179. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvažena gospođo ministarko, poštovane koleginice i kolege, poštovani građani Srbije, ovo je poslednji amandman koji smo mi podneli na ovaj zakon i on se odnosi na to, kako kaže predlagač zakona, da je Privredna komora dužna da na zahtev prevoznika sprovede postupak provere usklađenosti važećih redova vožnje sa Daljinarom za međumesni saobraćaj. Mi predlažemo da to ne bude Privredna komora i tražimo da to bude Ministarstvo, jer to je obaveza države, a ne Privredne komore. Na kraju, da rezimiram sve ovo što sam do sada pričao, izgleda da na mala vrata uvodimo obaveznost članstva Privredne komore. To vi kao vlast možete, gospođo ministar. Voleo bih da me demantujete. Uzmite reč i kažite da Blagoje Bradić greši, ali apsolutno ne moraju prevoznici da budu članovi Privredne komore, da će Privredna komora suditi svojim sudom časti samo članove Privredne komore, a oni koji nisu članovi neće biti suđeni, nego će normalno ići u redovni postupak, da će redovi vožnje članova, tj. prevoznika koji nisu članovi moći da budu overavani i moći da se registruju, jer po ovome ispada obaveznost članstva Privredne komore, što ne negiram, ali kažite da je to. Privredna komora Srbije je dobrovoljna asocijacija privrednika. To nema obaveznost. Ne može sud časti nečega što je dobrovoljno da uskrati pravo, a šta ako neko nije član toga. Kako će da ga kazne? Lekarska komora ima tu moć zato što lekari moraju da budu članovi Lekarske komore da bi mogli da se bave delatnošću. Advokatska komora ima tu moć zato što advokati moraju da budu članovi Advokatske komore. Sud časti ima težinu odluke. Kako će neko da presudi nekome ko nije član te organizacije? Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Bradiću. Na član 182. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Babić i Ivana Stojiljković. Vlada i Odbor za poslovno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republika Srbija, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima predlagač amandmana narodni poslanik Zoran Babić.
Gospodine predsedavajući, gospođo Mihajlović, dame i gospodo narodni poslanici, evo na kraju današnje rasprave želeo bih da saopštim da sa ovih pet prihvaćenih amandmana, od 95 koliko sam ukupno podneo, da je Vlada Republika Srbija prihvatila 89, tako da je SNS na procentu efikasnosti, procentu podrške od 93,68% i da smo za jedno pre podne, za jedno evo radno vreme, sada je tri sata, ovakvim delanje opozicije, da je SNS samo za jedno radno vreme taj procenat poboljšala za pola procenta. Želim da na ovaj način nastavi opozicija sa delanjem u Narodnoj skupštini, svako radno vreme pola procenta na tasu SNS i Vlade Aleksandra Vučića. Ovo jeste pobeda, ali prvenstveno pobeda Vlade Aleksandra Vučića i SNS, zato što ćemo mi sutra glasovima narodnih poslanika i narodnih poslanica SNS, ali i naših koalicionih partnera dobiti, između ovih 14 zakonskih predloga, i dva odlična zakona iz oblasti saobraćaja. Zbog toga sam zahvalan i gospođi Mihajlović, ali i njenim saradnicama i saradnicima iz Ministarstva. Zahvaljujem se na radu i zahvaljujem se što ste podržali i doprineli da procenat SNS dođe do procenta od 93,68%, naravno po logici uvaženog kolege.
Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Sada je pauza do 16 časova, kada nastavljamo sa radom sa poslaničkim pitanjima. Zahvaljujem se potpredsednici Vlade prof. dr Zorani Mihajlović i njenim saradnicima na učešću na današnjoj sednici. Zahvaljujem se.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pristupamo postavljanju poslanički pitanja saglasno članu 205. Poslovnika Narodne skupštine. U skladu sa tim, molim narodne poslanike, odnosno vas da podnesete prijave za postavljanje pitanja. Istovremeno vas podsećam da će redosled postavljanja poslaničkih pitanja biti utvrđen prema dosadašnjoj praksi rada Narodne skupštine, tako što će naizmenično najpre reč dobijati narodni poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, a zatim narodni poslanici od najmanje prema najvećoj poslaničkoj grupi. Ujedno, želim da vam prenesem izvinjenje predsednika Vlade, Aleksandra Vučića, što neće moći danas da prisustvuje na početku postavljanja poslaničkih pitanja zbog sastanaka koje ima u Beogradu i isključivo se odnose na ekonomske teme. Ne isključuje mogućnost ako se to završi do 19.00 časova da nam se svakako pridruži, jer on svakako poštuje to što vi postavljate pitanja u ime građana Srbije koji su nas birali. Ovlašćenje da ga zamenjuje danas ima svakako prvi potpredsednik Vlade, ministar spoljnih poslova Ivica Dačić, kao i svi ostali ministri koji su danas sa nama. Prelazimo na postavljanje poslaničkih pitanja. Dok ne dobijemo listu, mislim da je prvi poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Nesumnjivo je da sam ja prvi, tu možemo da kažemo da je to razlog za neke pojave, specifično današnje, ali da ostavimo to na stranu. Ja sam spremio, naravno, pitanja za predsednika Vlade i jako mi je žao što on nije tu i što neću moći da ih postavim njemu. Postaviću ih prvom potpredsedniku, a on na njih može da odgovori, bilo bi dobro ili može da ih prenese predsedniku Vlade, pa da predsednik Vlade da odgovor, ako dođe kasnije. Ne bih voleo da to što ja prvi postavljam pitanje bude razlog da predsednik Vlade kasni i nadam se da to nije to. Tri pitanja. Moje kolege iz opozicije su mi opravdano zamerile da postavljam previše pitanja i time dajem previše vremena predsedniku Vlade da onda troši vreme na odgovore. Sad ću postaviti samo tri pitanja. Prvo pitanje je lažno obećanje ili obećanja, koja se u narodu zovu lažnim. Svedoci smo za ove tri godine, koliko traje ova Vlada sa raznim predsednicima, da posebno gospodin Vučić je sklon tome da daje ogroman broj obećanja. Da ne navodim, ima ih preko 100 i nema potrebe da o tome govorim. Recimo, jedno je da 12.06.2013. rekao da će krajem te godine 10.000 fijata 500L da bude izvezeno za Rusiju, pa je onda rekao da ćemo da kupimo avione 2013. godine, da će 1. marta ove godine početi radovi na „Beogradu na vodi“ itd, itd, itd. Moje prvo pitanje je – da li predsednik Vlade, to sam hteo da pitam njega, daje ta obećanja i koja se ne ostvaruju i da li je to posledica neznanja, neobaveštenosti ili loših namera? Ja bih voleo da dobijem odgovor na to pitanje. Drugo pitanje je vezano za privilegije koje vlast sama sebi stvara u poslednjih nekoliko dana i nedelja posebno. Ekstremna privilegija je zakon koji sutra treba da se usvoji i ja sam mislio da apelujem na premijera da spreči usvajanje tog zakona, a to je sramni zakon o kupovini, odnosno prodaji nekretnina za ekskluzivnih 685 ljudi koji su i do sada imali privilegiju da budu zakupci nekih ekskluzivnih vila po bagatelnoj ceni. Sada samo oni mogu da učestvuju u kupovini tih vila po bagatelnoj ceni posebno.Druga situacija je vezana za Zlatibor, Čajetinu i te stvari. Treće pitanje, koje je pobedilo na konkursu javnosti, to je bilo pitanje za predsednika Vlade – koja će dobitna kombinacija biti izvučena na Lotou pri sledećem izvlačenju?
Ne znam kako ovo da shvatim, ovo oko izvlačenja, ali možda nećete biti izvučeni sledeći put nego ko se javlja? Kome ste postavili pitanje?
Prvom potpredsedniku.
Izvolite. Prijavite se za odgovor. Ivica Dačić ima reč.
Meni je žao što premijer nije tu da unese dodatnu energiju u ove odgovore, mada ću mu ja preneti tu vašu žalost što nije ovde prisutan. Mada ne znam da li bi trebalo da si ga previše zovete s obzirom kako ste prošli prošli put na sednici. Ali, dobro, ja za posledice ne odgovaram. Što se tiče obećanja, znate kako, sve se to provera na izborima. U međuvremenu, kao što znate 2012. godine su bili izbori, 2014. godine, i kao što je svima poznato samo dve koalicije su ostvarile rezultate koji su bolji nego što su bili na prethodnim ili su barem u ravni onih koji su bili na prethodnim izborima 2012. godine. Mnoge od ovih tema bih mogao da komentarišem, kao što je 10 hiljada vozila „Fijata“, imajući u vidu da to više nije sa naše strane problem nego je problem carinske unije Rusije, Belorusije i Kazahstana, ali se nadam da će to biti u redu. Vi ste pobrojali 100 obećanja. Sigurno da ih ima iviše i to je program rada ove Vlade. Prema tome, videćemo na kraju ko će biti u prilici da štiklira šta je urađeno, a šta nije urađeno, odnosno ko će se tome radovati a ko ne. Ubeđen sam da kada je reč o ovim nepravilnostima, o kojima ste govorili, ako ih ima, vezano za Državnu lutriju da je obaveza svih nas da se to pitanje istraži do kraja. Inače smo i premijer i ja više puta insistirali u prethodnom periodu na nekim statusnim pitanjima i pitanjima boljeg profita tog državnog preduzeća, ali ovo je sada već predmet rada policijskih organa i istražnih. Možda na ova druga pitanja može neko drugi od ministara koji su resorno vezani za ove pojedine oblasti, ali želim jednu generalnu poruku da dam – ova Vlada, mogu da kažem da je o tome bilo reči i u prethodnoj Vladi, mi nismo imali nameru, niti sada imamo nameru da dajemo bilo kakva lažna obećanja koja se neće ispuniti. Ja se sećam, gospodine Živkoviću, kada ste vi dali jedno obećanje da će Srbija ući u EU 2007. godine, a sada je 2015. godina. Prema tome, možemo govoriti o raznim vrstama obećanja, ali na kraju krajeva ko je taj koji o tome presuđuje – narod odnosno građani. Isto kao što sam rekao i na početku povodom prisustva premijera, nisam siguran ni da bi trebalo da se radujete pa čak i da se donese odluka da budu održani neki vanredni izbori, što inače nije apsolutno u planu. Ja sam ovde danas u ime premijera da odgovorim na ona pitanja na koja mogu. Na ona pitanja koja nisu političkog karaktera, nego su resorna, naravno da će pokušati da odgovore drugi ministri. Ukoliko ima potrebe za tim, dobićete i dodatne informacije, ukoliko neko pitanje nije obuhvaćeno. Hvala vam.
Hvala. Komentar ili dopunsko pitanje, izvolite.
Dobro ste zamenili predsednika Vlade u jednom delu, a to je da niste odgovorili ni na jedno pitanje. Tako i on kada je prisutan ima isti manir da ne odgovara. Rekli ste da hoćete da pošaljete jednu poruku odavde. To je jako lepo, ali današnji dan je predviđen za odgovore, a ne za poruke. Ja nisam pomenuo izbore, ne znam otkud to vama da mi odgovorite sa izborima. Možda to ima neke veze sa izborima u vašoj stranci, ali to je potpuno nevažna tema za srpski parlament. Generalno, sto obećanja koja su data ne mogu da se mere i karakter ljudi koji daju ta obećanja i etičnost i, što bi rekao moj kolega, etika odgovornosti koja mora da bude svojstvena svakom političaru nužno dovodi do toga da morate da kažete zašto nešto nije urađeno, možda postoje objektivni razlozi. Izbori sami po sebi su jedna globalna ocena građana o tome šta misle o jednoj vlasti. Ja sam siguran da to vama nema potrebe da objašnjavam. Tačno je da sam ja rekao 2003. godine da do 2007. godine možemo da postanemo članica EU ako svi, to je drugi deo rečenice, od sutra počnemo da radimo svoj posao. Neki su radili svoj posao, smenili su me, tako da moja odgovornost za period od 2004. godine do dana današnjeg ne postoji vezano za evropske integracije. Generalno, to preskakanje odgovornosti oko privilegija, sigurno da znate i vi i svi članovi Vlade da je juče ovde branjen zakon u kome, ponavljam, 680 i nekoliko ljudi koji su zakupci mahom kod DIPOS, a znamo da DIPOS nema svoje objekte u Kaluđerici, Ovči i Borči, nego da je to pre svega Dedinje i dobar deo Vračara, da će sada biti jedini u Srbiji u mogućnosti da kupe te nekretnine. Od 7,5 miliona ljudi, ili tu negde, koliko živi u Srbiji, samo njih 600 će biti u mogućnosti da kupe te nekretnine bez licitacije, nego po cenama koje će neko da proceni. Ja sam tražio od ministra koji danas nije tu, koji je branio zakon, a to je ministar Vujović, da objavi ko su zakupci, ko su ti povlašćeni ljudi koji mogu da kupe te nekretnine. To bi bilo dobro, možda tu vidimo neke ministre, a možda tu vidimo i neke bivše ministre. Možda tu vidimo neke ljude koji se raznim epitetima kite u ovom društvu, da vidimo za koga je pravljen taj zakon. Čekam odgovor od ministarke Mihajlović vezano za Zlatibor i za …
Hvala, prošlo je tri minuta. Sačekali smo da vi završite jer falilo nam je konkretno pitanje za konkretan odgovor. Samo ste rekli reč Zlatibor, pa zbog toga.
Nema nikakvih problema. Ono što je važno vezano za Zlatibor i PK „Zlatibor“ i Opštinu Čajetina i insinuacije da je došlo do povrede državnog, odnosno javnog interesa, dakle informacija koju sam dala, a sada ću da je ponovim, pre svega pred građanima Srbije. Dakle, šteta nije naneta i šteta nije ni mogla da bude naneta. Između ostalog, i pet predmeta koji se pominju još uvek nisu konačni predmeti i to je ono što jeste važno. Sa druge strane, određene informacije, nadzor nad katastrom je takođe učinjen i biće učinjen nadzor nad svim ostalim katastrima u Srbiji, zato što je potpuno jasno da postoje određeni problemi u katastrima u lokalnim samoupravama. Dodatne informacije do kojih smo došli prosleđene su tužilaštvu i policiji i verujem da će javnost biti obaveštena. Ono što takođe mislim da je ovog trenutka važno, a pošto ste pominjali obećanja, ja bih vam samo rekla da sve ono što je premijer u svom ekspozeu obećao pre godinu dana, to smo i realizovali i neke stvari čak i mnogo brže, čak ne očekujući da ćemo uspeti da zaista jedno posrnulo finansijsko stanje podignemo na noge, a mi smo to uradili. Dakle, kada bismo počeli da govorimo o resorima i o tome možemo, onda bismo videli da se deset puta više gradi, onda bismo videli da su doneti zakoni koji nisu godinama donošeni. Prema tome, spremni smo da razgovaramo o svakom obećanju ponaosob. Još jedna informacija za koju možda ne znate. Samo ove godine, od januara meseca mi smo usvojili 94 zakona i to su sve važni zakoni. Prošle godine smo usvojili 194 zakona i primenjujemo ih. Ti zakoni žive, što mislim da je najvažnije. Hvala.
Zahvaljujem. Izjašnjenje, samo dve minute. Izvolite.
Naravno da nisam zadovoljan odgovorima i ima tu neke logike, jer oni su bili spremni za premijera i ja sam siguran da bi on znao da nađe neki način da odgovor koji, naravno, ne bi bio pravi odgovor i ne bi sadržao činjenice, ali bi to bilo urađeno bolje. Žao mi je što drugi potpredsednici nisu u tom kapacitetu da mogu da daju ozbiljne odgovore. Nije tačno da je ostvareno sve iz uvodne besede koju je premijer dao kada je postao premijer, kada se kandidovao za mesto premijera. Masa stvari nije urađena i to javnost zna. To uopšte nije tema da ja sada o tome govorim. Sigurno da nisu ostvarena ni neka obećanja koja su jako važna, ne samo finansijski, ne samo razvojno, nego i etički. Jedno od tih pitanja je i pitanje helikoptera. Šta je sa tim? To je pitanje za potpredsednika …
Poslaniče, imate pravo na izjašnjenje, a nemate pravo na pitanje.
Ja se izjašnjavam da to jeste važno pitanje, to je moje izjašnjenje.
Ne, imate pravo na izjašnjenje na prva dva pitanja.
Znači, na odgovore na prva dva pitanja nemam šta da kažem pošto nije bilo odgovora …
Onda se suzdržite, jer na ovo nemate šansu.
Stvarno ne znam zašto to radite. Kada je tu premijer vi lepo pustite da ja postavim pitanje. Ne znam koga sada ovde branite.
Bili ste drugačiji, poštovali ste Poslovnik, zbog toga.
Hoćete da me kaznite sada? Nemojte molim vas, ja imam pravo, ovo je političko mesto najviše u ovoj državi. Ja govorim svoje političke stavove i očekujem odgovore od ljudi koji su ministri u Vladi Aleksandra Vučića. Mislim da je to potpuno racionalno očekivanje. Ponavljam pitanja iz prvog obraćanja prvom potpredsedniku …
Zahvaljujem. Znači, poslaniče, moram da vas edukujem, iako mi je jako žao što time remetim ovu sednicu. Član 207, imate vremena do sledećeg meseca, do poslednjeg četvrtka, dobro da ga proučite, zbog građana koji su eventualno glasali za vas. Samo zbog toga, ne zbog mene. Niste dobro čuli i početak, pa moram da ponovim zbog premijera koji me je zamolio da ponovim. Učiniće sve, zato što poštuje parlament i zato što poštuje građane koji su glasali za sve nas, da se pojavi danas, tako da vašu tu zebnju zadržite još malo za sebe. Eto, samo zbog njega sam ovo učinila, verujte mi. (Zoran Živković, s mesta: Ne sumnjam.) Hvala vam što ne sumnjate. Izvinjavam se svim poslanicima zbog ove upadice. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Izvolite.
Hvala predsednice. Ja ću ime građana koji nam se stalno obraćaju kao narodnim poslanicima, a između ostalog tamo gde stanujem okružen sam vojnim penzionerima i aktivnim vojnim licima, postaviti neka pitanja ministru odbrane. Ako je ministar spreman sada da odgovori, molio bih, a ako je potrebno dodatno vreme, neće biti problem. Ono što smo saznali iz medija i od Ministarstva odbrane, idu najave da će biti ponovno vraćanje srednjih vojnih škola u školskoj 2015/2016. godini, pa me interesuje šta će se tu konkretno uraditi i šta će biti sa dosadašnjim centrima za obuku i usavršavanje podoficira? Drugo pitanje. Budući da su zadnjih dvadesetak godina, a posebno zadnjih sedam-osam godina napuštene mnoge kasarne, što je svojevrsno ruglo i mi smo apsolutno sveni da su te kasarne pravljene u nekom drugom periodu, za neku veću zemlju, da su bili i brojni problemi i da je imalo i nekih svojih opravdanja, često nam se čini s obzirom na sređenu infrastrukturu u nekim kasarnama i na potreban novac koji nije veliki da se uloži u njihovo sređivanje, a opet s obzirom na veliku zainteresovanost građana da služe vojsku, kako dobrovoljno da služe vojsku, tako i profesionalno da se bave, interesuje me šta će biti sa kasarnama u Pirotu, Surdulici i Sjenici? Znam da su neke kasarne sređene, ali šta Ministarstvo odbrane po tom pitanju planira da uradi? Treće pitanje. Postoji dosta objekata koji se nalaze u kasarnama koji su srušeni ili oštećeni u NATO bombardovanju, uz najveći gubitak nekoliko hiljada ljudskih života i pet hiljada ranjenih. Srpski pokret obnove je još tada, 1999. godine, izneo svoj politički stav i učestvovao u odbrani zemlje i pokušao da šteta bude što manja. Taj odvratni naziv bombardovanja „Milosrdni anđeo“ je bio nešto što je sveža rana koja nas prati do današnjeg dana. Ali, ono što mi u potpunosti podržavamo, to je pretvaranje nekih neprijateljstava u prijateljstva i to radi ova Vlada i zbog toga, između ostalog, i politički podržavam ovu Vladu. Interesuje me šta će biti sa srušenim ili oštećenim objektima u kasarnama u NATO bombardovanju. Ono što je premijer najavio u svom ekspozeu i što je regionalni problem svih država u okruženju, to je ratna avijacija. Srbija, po svojim potencijalima, s obzirom da poseduje avione, neki su remontovani, neki će bitiremontovani, najavljuje se i kupovina MIG-ova 29, remontovani su i neki MIG-ovi 21. Interesuje me šta Ministarstvo planira oko obnavljanja vazduhoplovne plote. Šta to konkretno podrazumeva i koliko je novca potrebno za to izdvajanje, budući da je to, kažem, problem koji imaju sve zemlje u okruženju? Hvala.
Bratislav Gašić ima reč. Izvolite, ministre.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Zahvaljujem na ovim pitanjima. Prvo, Srednja vojna škola. Godine 1993. ukinuta je Srednja strukovna vojna škola za školovanje podoficira i, evo, sada posle 22 godine ponovo vraćamo prvu generaciju od 40 mladih ljudi, posle završene osnovne škole, u tu Srednju strukovnu vojnu školu i ove godine smo odabrali da to budu deca koja će sutra da budu podoficiri u avijaciji, upravo u avijaciji, gde nam je najviše potrebno tih mladih stručnih ljudi. Ono što mi očekujemo, konkurs se raspisuje 1. avgusta i očekujemo da bude veliko interesovanje, pre svega zato što u protekle dve i po godine na jednom mestu u Vojnoj gimnaziji imamo deset kandidata, a na jednom mestu u Vojnoj akademiji imamo preko 20 zainteresovanih. Tako da očekujemo da ćemo relativno lako i brzo, sa dobrim i kvalitetnim kandidatima, da popunimo ovih prvih 40 mesta. Drugo pitanje je pitanje napuštene vojne kasarne. Vi znate da kada se smenjivala Vojska Srbije, tada su i mnogi objekti Vojske Srbije napušteni sa namerom da sami od sebe propadnu i da više nikad Srbija ne može da izmogne snage i sredstava da može da vrati redovno služenje vojnog roka. Neka prvobitna procena naša jeste da otprilike oko dve milijarde evra je potrebno da bismo sredili objekte i vratili ih u stanje da možemo ponovo da uvedemo neko služenje vojnog roka. Rasprodata su sva materijalna sredstva koja su bila u njima, tako da je to u ovom trenutku nerealno očekivati. Ali, zato nas obavezuje sve veće interesovanje mladih ljudi za dobrovoljno služenje vojnog roka. Godine 2011. imali smo 1.100 mladih koji su dobrovoljno služili vojni rok, 2012. godine je ta cifra je došla na 1.300, 2014. godine 1.800 i, evo, 2015. godine, u ovom trenutku, očekujemo da oko 2.500 dobrovoljni odsluži vojni rok u 2015. godini. Očekujemo i razmišljamo, obzirom da je veliko interesovanje, da na jednom mestu za dobrovoljno služenje vojnog roka imamo dva kandidata, da otprilike u 2016. godini ili uvedemo šest uputnih rokova sa po 600 pripadnika ili da povećamo ova četiri ukupna roka, broj pripadnika koji će da odsluži dobrovoljno vojni rok. Tako da, sređujemo sve te objekte. Ja moram danas, i zbog vas narodnih poslanika i zbog javnosti Srbije, da se zahvalim svim lokalnim samoupravama koje maksimalno pomažu Vojsci Srbije da svoje objekte sredi. Ove godine smo zaposlili dva nova objekta. To je Požega i to Zrenjanin. Te kasarne su maksimalno sređene, uz podršku lokalne samouprave, za asfaltirane piste. Objekti su u stanju onako kako to zaslužuje Vojska Srbije i naši pripadnici, apsolutno uslovni za život, za obuku i za rad. Tu je takođe i grad Leskovac, koji je jako puno pomogao, tu nam je Bačka Palanka, koja nam je jako puno pomogla. Tu je grad Kruševac, takođe, koji je puno, puno donirao preko svojih javnih preduzeća da dobijemo jedan ABHO centar u Kruševcu koji je u rangu sa ABHO centrom za obuku nemačke vojske i jedan je od jedinstvenih na teritoriji Evrope. Što se tiče zaposedanja novih kasarni, da, rekli smo da ćemo u toku 2015. godine da pokrenemo proces povratka vojske u kasarnu u Pirotu, koja nije potpuno napuštena jer su nam tamo materijalna sredstva, kasarnu u Surdulici, koja je sređena 2011. godine, potpuno adaptirana u martu mesecu, u oktobru mesecu je napuštena, i nova kotlarnica koja je bila napravljena u Surdulici, u kasarni u Surdulici je izvađena i prebačena je na bazu juga. Takođe, u planu za 2016. godinu jeste i povratak na aerodrom Sjenica, pre svega zato što intenzivno radimo na tome da aerodrom Lađevci postane vojno-civilni aerodrom, tako da nam je želja da u Sjenici, koja, videli ste juče na sredstvima javnog informisanja, ima jako puno neeksplodiranih ubojnih sredstava koja su ostala iz 1999. godine i zajedno sa norveškom Vladom radimo na raščišćavanju i tog poteza. Što se tiče objekata u NATO bombardovanju, imamo u ovom trenutku 128 objekata koji su još uvek ostali neraščišćeni po našim kasarnama širom Srbije. Morate da znate da u ovih 128 postoje i oni koje smo mi fizički uklonili, ali je proces skidanja sa materijalnih sredstava još uvek u toku, tako da do kraja 2015. godine ostaće nekih 30-ak objekata nesređenih, tj. neuklonjenih. Videli ste Bubanj potok, koji je preko 16 godina stajao u stanju u kakvom je ostavljen 1999. godine. Danas je to samo sredstvima i željom, pre svega, komande za obuku raščišćen, sređen i u jednom korektnom stanju. U septembru mesecu nadam se završetku tendera za rušenje bloka starog Generalštaba. Naravno, to neće onima koji se sekiraju da li će ovo što radimo, ozelenjavanje ispred Generalštaba, da smeta – neće. Radićemo iz unutrašnjeg prostora starog Generalštaba, tako da ćemo taj blok A da raščistimo, ja se iskreno nadam, do Nove godine, posle toliko godina u onakvom stanju u kakvom jeste. Četvrto vaše pitanje je bilo – ratna avijacija. Vi znate da mi intenzivno vodimo pregovore sa Erbasom, pre svega o jednom strateški jako važnom projektu za državu Srbiju. U te pregovore je uključen i premijer Srbije Aleksandar Vučić. Radi se o modernizaciji aviona G-4, aviona sa kojim je nekadašnja Vojska stare Jugoslavije imala jako dobre rezultate, pre svega u izvozu naoružanja u zemlje trećeg sveta. Želimo da zajedno sa Erbasom krenemo u modernizaciju koja nije ni malo ni jeftina, ni laka, ni brza, ali ti pregovori podrazumevaju i Momu Stanojlovića, remont, Gazela, zapošljavanje novih radnika u našem remontnom zavodu. Razmišljamo i pregovaramo o tome da kupimo jedan transportni avion jer je naša transportna avijacija pri isteku resursa. Da li se više isplati da kupimo novi transportni avion ili da ova dva naša Antonova 26 i 2 produžimo resurse i da o tome razgovaramo sa našim partnerima i nadam se budućim strateškim partnerima? Takođe, razgovaramo o kupovini dva nova helikoptera „Superpuma“ Erbasova, iz njihove palete vojnih helikoptera, opremljene za službu za traganje i spasavanje, za noćno letenje i sa najsavremenijom tehnikom. Razgovaramo i sa našim ruskim partnerima iz Rosoboroneksporta o kupovini dva helikoptera MIG-117 i MIG-171 b5. Tako da je to, kad je transportna avijacija u pitanju, i helikopteri. Što se tiče MIG-ova koje ste spomenuli, nama resursi pojedinih MIG-21 ističu 2018. godine, takođe i MIG-29, i razmišljamo o tome da za devet MIG-ova 21 produžimo resurse sa određenim novčanim sredstvima koja imamo obezbeđena, tada bi njihov vek trajanja bio do 2025. godine, ili da ta sredstva upotrebimo da 2018. godine kupimo nove MIG-ove. To je neka cifra koja je u razgovorima koji su krenuli još 2012. godine, oko šest MIG-ova 29, modernizovanih, znači, najnovijih. Tako da, u ovom trenutku ratna avijacija sigurno da ima dovoljan broj letilica za obavljanje svojih zadataka. Hvala.
Izvolite.
Hvala ministre. Vi ste se u vašem odgovoru dotakli i ovih pitanja, odnosno podpitanja koja sam hteo da postavim jer su građani pre svega zainteresovani, ne samo o bezbednosti, mi smo ovde usvojili procenu Nacionalne bezbednosti i Strategiju odbrane i znamo da u nekom skorijem periodu nama ne prete neki ratni sukobi, ali sigurno da je bezbednost našeg neba nešto što nas interesuje i ono što građane takođe interesuje, kakvi smo to u poređenju sa okruženjem i koliko to košta. Znamo, recimo, da su Mađari za kupovinu 30 aviona i modernizaciju svoje flote izdvojili negde oko milijardu evra, da Slovenci Italijanima koji su super vojna sila plaćaju negde oko 40 miliona evra za čuvanje njihovog neba, da BiH nema ni jedan avion, da Crna Gora nema ni jedan avion, čak su i neke helikoptere i avione prodali nešto Hrvatima, nešto nama, da su Makedonci četiri svoja Suhoja, prizemljili, da Hrvati od 10 MIG-ova 21 samo je šest u upotrebi, i oni isto vode raspravu po tim pitanjima i sve je, koliko vidim, prisutniji koncept kolektivne bezbednosti, odnosno regionalne bezbednosti. To je nešto što je Ministarstvo odbrane, i mi smo to podržavali, ne samo u vašem Ministarstvu, nego i kod prethodnih ministara, sve te sporazume sa NATO paktom, dobru saradnju sa vojskama Bugarske i Rumunije oko zajedničke bezbednosti i oko zajedničkih interesa. Sada ono što je glavno, to je novac. Koliko će to koštati i kakve su procene da li je isplativije dalje remontovati, pre svega MIG-ove 21, ili krenuti u nabavku nove flote? Hvala.
Reč ima ministar Bratislav Gašić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Gospodine Čikiriz, ni jednog trenutka ni u Ministarstvu odbrane ni u Vojsci Srbije nismo razmišljali o tome da poverimo čuvanje našeg neba nekoj stranoj avijaciji. Sva ova ulaganja koja u ovom trenutku činimo jesu upravo da bi pored ovih aviona, koji su u upotrebi u ovom trenutku mogli da imamo i veći broj te lovačke avijacije u narednom periodu do 2018. godine, tj. do 2025. godine. Sa ponosom mogu da vam kažem da u ovom trenutku Vojska Srbije, od svih tih zemalja koje ste nabrojali, osim Rumunije, je daleko, daleko, superiornija, i po broju tehničkih sredstava i lovačke avijacije i u kopnenoj vojsci i u rečnoj floti. Tako da, građani Srbije ne treba da brinu o svojoj bezbednosti. Hvala.
Hvala. Sledeći govornik Balint Pastor. Izvolite.
Imao sam nameru da postavim pitanje premijeru Vučiću, ali pošto ga je gospodin Dačić odlično zamenjuje, ja bi njemu postavio pitanje, pored gospodina Dačića možda je pitanje i gospodinu Vulinu, pošto spada u njegov resor, radi se o migrantima i o situaciji vezano za migrante. Sutra će se otvoriti novi granični prelaz Horgoš 2, ali, nažalost svi ljudi ne koriste granične prelaze nego koriste neke druge alternativne pravce zbog čega građani Republike Srbije imaju i te kako velike probleme, a ti građani nam se obraćaju i očekuju da postavimo ova pitanja. Pošto mi ne donosimo samo zakone nego je Narodna skupština i predstavnički dom građana Srbije onda je sasvim normalno da ja ova pitanja postavim. Mislimo da građani u Subotici i prevashodno na teritorij opštine Kanjiža ne mogu normalno da žive zbog toga što u Kanjižu dnevno dođe između 1000 i 1500 migranata. Pedeset metara od gradske kuće u parku se nalaze ti ljudi. Jednostavno ljudi, građani Kanjiže nisu u mogućnosti da izvedu svoju decu na igralište, ne mogu da koriste javne površine, ne mogu da žive normalnim života, zbog toga što, ponavljam još jedanput, između 1.000 i 1.500 ljudi dolazi na teritoriju Kanjiža. Kanjiža se naziva decenijama gradom tišine. Kanjiža ima 9.500 stanovnika, žitelja i u taj mali grad stiže između 1.000 i 1.500 migranata svakog dana. Gotovo svakodnevno ima manjih incidenata između migranata. Hvala Bogu tih incidenata nema između migranata i lokalnog stanovništva, ali iz malo pre nabrojanih razloga građani polako gube strpljenje. Postavio bih pitanje – šta Vlada Republike Srbije namerava da učini po ovom planu. Ja naravno znam da se radi o globalnom problemu da čak ni EU nema rešenje za ovaj problem, ali mislim da građani od Vlade Srbije očekuju problem i da li može očekivati, a i Subotica neku finansijsku podršku od Vlade Republike Srbije. Znam, gospodine Vulin, da vi sutra dolazite u Kanjižu, ali sam ja hteo da postavim pitanje premijeru i želeo bih kad bi on došao u Kanjižu i uverio se o kakvom se stanju radi. Hvala vam.
Reč ima ministar Vulin. Izvolite.
Da, kao što znate sa predsednikom Skupštine Vojvodine, gospodinom Pastorom ćemo obići Kanjižu i Suboticu. Naime, u Kanjiži otvaramo jedan prihvatni centar ali za ljude iz readmisije. Ono što smo uradili u Preševu gde prihvatamo ljude koji prelaze našu granicu, ulaze u Srbiju. U Kanjiži sada se prihvataju ljudi koji se vraćaju iz Republike Mađarske, po sporazumu o readmisiji. Problem je više nego kompleksan. Stanovništvo u Kanjiži kao i više manje u Subotici ili bilo kom drugom gradu, neće da ima centar, ne želi da ti ljudi budu smešteni na teritoriji njihove opštine. Po našim pozitivnim zakonskim rešenjima i ne samo našim, svaki tražilac azila ima pravo da se kreće po čitavoj teritoriji Republike Srbije bez ikakvog ograničenja dok se ne utvrdi njegovo pravo, odnosno odbije se ili se ne odbije njegov zahtevda traži azil. Dakle, mi te ljude da zaustavimo u tom smislu da im zabranimo kretanje, to je potpuno isključeno. Dakle, to su međunarodna pravila i to čitav svet bi bio na našoj glavi. Naravno, da ste u pravu i naravno da jeste problem za Kanjižu. Ja sam nekoliko puta razgovarao sa rukovodstvom opštine i ono što smo se dogovorili, mi smo sproveli. Dakle, obezbedićemo ipak jedna civilizovanije pristup, mogućnost da ljudi vrše svoje elementarne ljudske potrebe, to radimo sutra. To ćemo upravo uraditi sutra. Dakle, obezbedićemo prostro gde će oni moći da, hajde da kažemo, budu manje prisutni u centru grada, gde će moći da budu. Isto važi i za Suboticu, tamo ćemo na prostoru stare ciglane rešiti neku vrstu smeštaja za njih, zbrinuti koliko god je to moguće. Ali, opet vam kažem, mi nemamo pravo da te ljude zaustavimo. Mi njima damo uput da idu u neka od naših prihvatnih centara, oni mogu, a ne moraju da odu tamo. Nemate pravo da naredite nekome da se nalazi iza neke ograde ili iza neke žice. Jednostavno je tako. Što se tiče finansijske pomoći ona je već tu. Mi smo se dogovorili da ćemo mi preuzeti na sebe higijenu i to smo obezbedili. Obezbedićemo pomoć i Centru za socijalni rad, a kroz javne radove ćemo zaposliti veći broj ljudi koji će se brinuti o higijeni u Kanjiži, Subotici, Preševu, Zaječaru. Dakle, gde god je potrebno, u mestima koja su neposredno pogođena ovim problemom i radimo to što možemo da radimo. Samo da naši građani znaju koja je razmera problema, 2014. godine za celu Republiku Srbiju je evidentirano 16.500 tražilaca azila. Ove godine samo do 29. jula evidentirano je 64.022 tražioca azila. Dakle, pogledajte koliko ljudi traži azil na prostoru Srbije. Ti ljudi ne žele da ostanu u Srbiji, ti ljudi neće da ostanu u Srbiji, oni imaju neki svoj put. Mi se ponašamo u skladu sa najvišim svetskim standardima i moram da vam kažem da najveći deo svih troškova podnosi Vlada Republike Srbije. Evropska unija, drugi donatori, još uvek ne obraćaju pažnju na naš problem u meri u kojoj bi trebali i morali da obrate pažnju. Mi smo do sada dobili, sada ću vam reći, od raznih humanitarnih organizacija smo dobili oko 40 do 50 hiljada evra, od UNHCR u hrani šest miliona 350 hiljada dinara, i u neophodnoj opremi od UNHCR još 11 miliona 300 hiljada dinara. To je sve što je država Srbija dobila. Sve ostalo pokrivamo mi. To je neodrživa situacija, to ne može ni na duži ni na kraći rok tako da ide. Mi, zato apelujemo na međunarodnu zajednicu da razume da ovaj problem nije napravila Srbija, pa neće ni rešiti ovaj problem. Nama je pomoć neophodna i potrebna nam je odmah. Mi se nećemo obrukati ni kao narod, ni kao zemlja. Po mišljenju UNHCR i po mišljenju svih relevantnih međunarodnih organizacija, mi se ponašamo, kao najorganizovanija država na putu migracija. Ni jedna druga država se nije postavila ovako organizovano i ovako humano. Ali, pomoć nam je neophodna. Jednostavno mi sami ovo nećemo moći da uradimo, ne računajući plate policajaca, policijskih službenika koje morate da izmestite iz, recimo Vranja ili Bečeja, da bi otišli da rade u Preševu i da bi izdavali odgovarajuća dokumenta. Ne računajući plate vojnih lekara, ne računajući plate vojske koja dežura u centralnom Preševu, prekršajnih sudova, hvala, ne računajući koliko nas košta pojačano prisustvo naših snaga na našim granicama, ne računajući sve to, mi plaćamo od prilike oko 15 hiljada evra svakog dana potrošimo na migrante koji su ovde. Dakle, sve ovo ništa ne računamo, samo konkretno pomoć, ono što ovim ljudima kroz hranu, vodu, lekove, ono, eto, što nas neposredno košta. To ovako ne može da ide i možda čak i više od ekonomskih problema imamo politički problem. Evropska unija mora da formuliše stav šta će da radi sa ovim ljudima, ovi ljudi neće da dođu u Srbiju, hoće da uđe u EU. Po mom dubokom ubeđenju EU ima samo dve mogućnosti. Jedno je, da pomogne da na severu Afrike ratovi prestanu, da bi ovi ljudi imali gde da se vrate, da imaju nadu ponovo. Drugi je, da ih prime. Trećeg, da ostanu kod nas, nema. Jednostavno nije moguće. Tako da, evo i sutra ćemo se videti, razgovaraćemo i sutra, obići ćemo i Suboticu i Kanjižu, pomoći ćemo, kao što kažu, u svemu i u zapošljavanju ljudi, koji će brinuti o higijeni i to, da umirimo našu javnost, nema epidemiološka situacija je potpuno pod kontrolom, nema nikakvih bolesti, ni zaraznih, ni bilo kojih drugih, jedino što konstatujemo kod njih, jesu uboji, povrede, iscrpljenost, nema nikakvih bolesti, ljudi su sasvim, hajde da kažemo, zdravi. To je dobra vest, ali sve ovo što radimo, radimo da bi, naravno izbegli koliko je god je moguće mogućnost prevelikog mešanja, u smislu da može da dođe do nečega. Zato, vodimo računa upravo o tome da se briga o higijeni poveća, zato obezbeđujemo povećane količine higijenskih sredstava, povećan broj ljudi će biti zaposlen koji će se brinuti o higijeni, upravo da se ovo ne bi dešavalo. Zato, postavljamo toalete, tuševe i sve što ide. To je ono što mi možemo da uradimo. Mi ne možemo to tajno da rešimo. Evo, ovo je prilika da svi zajedno razmišljamo o tome i prilika da podsetimo naše partnere iz međunarodne zajednice, zima je na pragu, za 45 dana će početi kiše, za 80 dana u ovoj zemlji će temperatura biti ispod nule. Šta ćemo onda raditi, ako se ovo nastavi, a nastaviće se? Ali tu smo. Hvala vam.
Hvala. Dodatno? Da.
Zahvaljujem se na odgovorima. Mogu i ja da potvrdim da Kanjiža neće prihvatni Centar za migrante ili Centar za azil, mesto za odmor van grada, za migrante da, ništa izvan toga ne dolazi u obzir. Ti ljudi neće da ostanu u Srbiji i to je jasno, ali svakog dana dolazi 1000 do 1.500 ljudi. Ne znam, mislim da nije za pohvalu i nije dobra informacijada migranti Srbiju smatraju omiljenim mestom. Humanost, da. Ali, mislim da treba voditi računa pre svega o građanima Republike Srbije i onda se postavljaju određena pitanja, kako ti ljudi dolaze do Subotice i Kanjiže? Da li mi čuvamo naše južne granice? Kako ti ljudi dolaze? Sledeće pitanje, ti migranti idu kroz njive, voćnjake, pričinjavaju ogromnu štetu poljoprivrednim proizvođačima, i ko će da nadoknadi tu štetu našim građanima, poljoprivrednim proizvođačima? Kada sam govorio o finansijskog podršci, ja sam mislio na konkretnu podršku i za rad Javnog komunalnog preduzeća, npr. u Kanjiži, zbog toga što, zbog velikog broja migranata, oni imaju mnogo više posla, npr. dve velike traktorske prikolice, smeća dnevno odnose iz parka 50 metara od Gradske kuće u Kanjiži. U ugostiteljskim objektima, nema mesta, u poštama gde se podiže novac, puni su redovi migranata, a to je tako i ovde u Beogradu, 100 metara od nas u Glavnoj pošti, a tako je u Subotici, tako je u Kanjiži, tako je u još nekim mestima. U autobusima nema mesta za domaće državljane, za naše građane, pošto je prepun migranata. Ogromni su gubici u turizmu, evo npr. u Kanjiži, to će vam sutra govoriti, samo u avgustu će biti 4 velike manifestacije, sa po oko 3000 do 4000 gostiju, a ljudi otkazuju rezervaciju u hotelima, u Kanjiži u Banji Kanjiža. Ko će te štete da nadoknadi? Zbog toga sam rekao, naravno da Srbija nije izazvala ovu situaciju, naravno da se radi o globalnom problemu, ali mislim da Vlada ozbiljnije treba da pristupi rešavanju ovih problema. Hvala.
Vidite, kada bi napravili prihvatni Centar, bilo gde na severu, onda bi Mađarska država izašla i rekla – zato pravimo zid. E, zato pravimo zid, što ih vi skupljate tamo na severu i gurate ih preko naše granice. Zid je problem, veliki problem. Zid te ljude tera da se ubrzavaju i zid ih tera da se kreću na sever. Ja ću vam reći da smo mi u našim centrima pre vesti o tome da će se zid podignuti, imali oko 600 korisnika, da ih tako nazovem, a sada ih nemamo ni 200, projurili su. Mi ne možemo da zaustavimo nikoga da se kreće. I sada ovo što ste rekli da li čuvamo naše južne granice? Da, mi ih veoma čuvamo i zbog toga smo veoma kritikovani. Značajan deo Međunarodne zajednice, kaže, vi morate da omogućite svakome mogućnost da zadovolji svoja elementarna i ljudska prava i uđe na teritoriju vaše zemlje. Sa druge strane, naravno, dobijemo ovakvu kritiku i kažu, kako može bilo ko da uđe i izađe sa teritorije vaše zemlje? Jako je teško odgovoriti na oba ova zahteva. Sa jedne strane im zabraniti da ulaze, a sa druge strane poštovati ljudska prava i dopustiti im da uđu na teritoriju vaše zemlje. Rekao bih -nemoguće. Mi radimo ono što je moguće. Da zabranimo ljudima da se kreću, to jednostavno nije moguće i gde ćemo sa njima? Da im pravimo sabirne centre? Nije moguće jednostavno. Što se tiče ovog vašeg pitanja, potpuno ste u pravu, mi već pomažemo, i zato preko Nacionalne službe za zapošljavanje,kroz javne radove, zaposliće se značajan broj više ljudi i oni će biti plaćeni od strane Nacionalne službe za zapošljavanje. To je to i na taj način će svakako pomoći. Vidite, ja ne mogu da kažem da ti ljudi vrše krivična dela, ne vrše, mahom prekršaje. Mahom su to prekršaji, pri tom zbog prelaska granice, pa kad ih vrate u readmisiji pa se onda prekršajno gone. Ali mi nemamo do sada nijednu prijavljenu krađu. Nemamo nijedno nasilje. Bilo je nasilja između njih, ali nije bilo nasilja sa domaćim stanovništvom, nigde ni u Beogradu, Preševu, ni u Kanjiži, nigde. Dakle, ti ljudi idu nekom svojom mukom i nesrećom, niko nije srećan zbog ovoga, ali mi se ponašamo i postupamo na jedini mogući način. Nema drugog načina, da im zabranimo da se kreću, nije moguće. Da pravimo sabirne centre, ne bi nam dozvolili u krajnjoj liniji, ali i sabirni centar, ko će to da plati, ko će da bude u tome? Sve ovo što vi mene pitate, ja pitam neprekidno EU i pitam Međunarodnu zajednicu, i ko će da plati njihov prolazak? Ali oni su jednostavno tu i na nama je da se nosimo kako možemo i to je jedino što mogu da vam kažem.
Hvala. Komentar, izvolite.
Zahvaljujem se na odgovorima, gospodine Vulin i ja se nadam da vi shvatate da smo na istoj strani. Moje je samo da kandidujem ove probleme za razmišljanje i nema drugog državnog organa koji treba ovim pitanjima da se bavi, osim Vlade Republike Srbije. Verovatno ćete ove stvari čuti sutra u Kanjiži od građana Kanjiže. Ja vam preporučujem da ne razgovarate samo sa predsednikom opštine, na primer, i sa čelnicima Kanjiže, već porazgovarajte sa građanima, sa žiteljima Kanjiže i saslušajte šta oni kažu. Oni su tolerantni, saosećajni sa migrantima, ali jednostavno ne mogu da žive normalno u gradu u kojem su normalno živeli pre pola godine i u kojem su normalno živeli decenijama unazad. Što se tiče krivičnih dela, da, migranti ne prave krivična dela, da rade, izvršavaju određene prekršaje. Živo bi me interesovalo kako bi naša policija reagovala kada bi se naši građani ponašali u našim parkovima širom Srbije kako se ponašaju migranti. Mislim da bi dobijali prekršajne prijave. S druge strane, za kraj, što se zida tiče, kao što znate Mađarska ima ambasadora u Republici Srbiji, on se zove Atila Pinter. Ja verujem da vi njega poznajete, ova pitanja postavite njemu. Ja niti sam portparol Mađarske, niti mi o ovome treba da razgovaramo. Mi treba da razgovaramo o zadacima Vlade Republike Srbije. Moje je da pitam, vaše je da odgovorite i ja se zahvaljujem što ste odgovorili na ova pitanja. Nadam se da ćemo zajedničkim snagama uspeti da doprinesemo tome da naši građani u Subotici, u Kanjiži u Preševu i u još nekim lokalnim samoupravama mogu da žive normalnim životom. Trenutno, nažalost, ne mogu da žive normalnim životom ni 50 metara od gradske…
Vreme. Reč ima narodni poslanik Nenad Čanak. Izvolite.
Moje pitanje prvo je upućeno, želeo sam da ga uputim predsedniku Vlade, ali ću ga uputiti ministarki poljoprivrede i zaštite životne sredine. U opštinama u Vojvodini došlo je do masovnog pomora pčela, i to naročito u Kikindi i Zrenjaninu, kakvog nije bilo u proteklih 40 godina. Tri hiljade košnica je do sada potrovano i nastavlja se taj trend, s tim što je tu šteta procenjena na preko pola miliona evra. Pčelari su očajni, neće biti meda, a to im je izvor prihoda. Utvrđivanje uzroka tog trovanja je u toku, ali istraga tapka u mestu, a trovanje se i dalje nastavlja. Pčelari su mi rekli da inspekcija neće da odradi posao do kraja, da se otkrije ko je prouzrokovao ovaj masovni pomor, jer je za to prekršajna kazna drakonska, od jedan do tri miliona dinara. Sumnja se da je uzrok za sve ovo proizvoljno i neadekvatno korišćenje pesticida koje je dovelo do ove katastrofe. Kada je 2012. godine, mada je 2009. godine formirana Agencija za hemikalije za koju je opremu kupila EU i platila je 3,2 miliona evra, uključujući i obuku kadrova itd, u opštoj histeriji gašenja agencija ugašena i ta agencija, LSV je marta ove godine tražila da se ona ponovo osnuje da bi se kontrolisalo to kakve se hemikalije koriste u ovoj zemlji i kakvo se seme uvozi. Međutim, od toga nije bilo ništa i, nažalost, danas više niko ne radi poređenje, ne analizira štetne posledice ovakvih događaja. Posle ovoga što nam se dogodilo u vezi sa pčelama, mi ćemo biti u situaciji da se med uvozi iz inostranstva, uvoznici će zaraditi na proviziji, pčelari će ostati bez izvora prihoda, a mi nećemo znati šta se u tom medu nalazi. Dakle, pitanje za vas glasi – ko vodi brigu o vrsti i kvalitetu hemijskih sredstava iz semena koji se uvoze? Postoji indicija da je seme suncokreta pre setve bilo tretirano hemikalijama koje su otrovne. Ko o tome brine? Postavljam takođe pitanje – šta je Ministarstvo poljoprivrede i zaštite čovekove sredine preduzelo po tom pitanju, pošto je ono nadležno za kontrolu uvoza hemikalija i semena i da li će nadoknaditi štetu pričinjenu pčelarima? Naravno, da li će podržati inicijativu, ukoliko ne može s njim da se nosi, ukoliko ne može da se formira agencija na nivou Republike Srbije, da li može vojvođanska administracija da formira agenciju za hemikalije koja će se baviti time na teritoriji AP Vojvodine. To je bilo moje pitanje.
Reč ima ministarka.
Uvaženi poslaniče, zahvaljujem na pitanju. Zaista, vi ste u pravu. Pričinjena je šteta pčelarima. Nastupio je pomor pčela na pojedinim lokacijama. U potpunosti smo upoznati sa problemom, pratimo stanje i otkrivamo uzroke. Moram da kažem da je u prethodnom periodu održan niz sastanaka Uprave za veterinu, Uprave za zaštitu bilja, Zavoda za zaštitu prirode. Svi su analizirali stanje i tražili uzroke problema. Moram da kažem i to da sumnja na korišćenje pesticida je postojala, ali da su rezultati ispitivanja u laboratoriji pokazali da pesticidi nisu uzrok ovog pomora. Naravno, tražili smo i super analize i u narednom periodu će se uraditi i super analize. Što se tiče vašeg pitanja – ko kontroliše uvoz semena i sadnog materijala, moram da kažem da smo u prethodnoj godini načinili veliki pomak kada se govori o kontroli semena i sadnog materijala. Kao što znate, započela je sa radom Nacionalna referentna laboratorija i u okviru kompleksa ove laboratorije u Batajnici baš smo opremili fito-sanitarno odeljenje koje u potpunosti kontroliše semenski i sadni materijal. Dakle, nema nikakve sumnje da je uvezeno seme suncokreta, kako vi kažete da postoji sumnja, bilo dodatno zaraženo pesticidima i da ono može biti uzrok trovanja pčela. Moguće je da su uzroci i na drugim stranama. Ono što je važno to je da se aktivno analizira stanje, da ćemo u narednom periodu imati preciznije informacije i da ćemo o tome obavestiti javnost. Inače, naši ratari, kao i naši pčelari znaju šta je dobra poljoprivredna praksa i uvek im skrećemo pažnju na to da se maksimalno poštuje osetljivost pčele kada se radi o korišćenju sredstava za zaštitu bilja. Pomenuli ste i agenciju za hemikalije. Kažete da je ona ukinuta. Ona jeste ukinuta, ali samo je ukinuta kao jedno posebno telo koje je funkcionisalo kao nezavisno, ali sve obaveze, uključujući i opremu, kao što kažete, koju je donirala EU, i sve one poslove koja je imala u okviru agencije preuzeo je Odsek za zaštitu životne sredine i danas se, u okviru dela našeg Ministarstva, Odsek za zaštitu životne sredine Odeljenje za hemikalije bavi upravo svim ovi poslovima koje ste vi naveli. Sigurna sam da ćemo u narednom periodu imati preciznije informacije, a naravno, ukoliko je neko napravio propust u sistemu kontrolu, sasvim sigurno, moraće da snosi konsekvence, odnosno moraće da odgovara. Zahvaljujem.
Da li želite pitanje?
Jedino nisam dobio odgovore na pitanja ko je otrovao pčele i ko će to da plati. Drugo pitanje upućujem ministarki građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture u vezi Fruškogorskog koridora, koji je prema njenim izjavama datim u opštini Irig vraćen u prioritete obnove izgradnje puteva u Srbiji u naredne četiri godine. Dakle, pitanja glase – kako napreduje aktivnost u vezi izgradnje ovog koridora, pošto Pokrajina nema nadležnosti za ovu kategoriju puteva, ali će finansirati izradu idejnog projekta ovog koridora na kome se nalazi tunel kroz Frušku Goru? Kako će se dalje finansirati radovi vredni oko 100 miliona evra i kada se očekuje završetak radova? Prilikom usvajanja leks specijalisa za „Beograd na vodi“ postavili smo pitanje da li će se za izgradnju tunela kroz Frušku Goru doneti leks specijalis. Premijer je izjavio da za ovaj posao nije potreban leks specijalis, jer se radi o projektu male vrednosti u odnosu na „Beograd na vodi“ i da to možemo sami da finansiramo. Zato i pitam kako napreduju aktivnosti na ovom malom poslu? Takođe, šta je sa finansiranjem ukupne putne mreže u Vojvodini, obzirom da je održavanje puteva drugog reda preneto na Pokrajinu, ali ne i finansiranje? U mestu Laćarak, u opštini Sremska Mitrovica, Republika je imala nadležnost nad magistralnim putem kroz to mesto, ali radovi nikada nisu počeli. Učesnici u saobraćaju se žale da u toku kretanja tim putem imaju dentalnih problema, pošto im ispadnu plombe kada prođu tim putem, i amortizeri na vozilima trpe ozbiljna oštećenja. Situacija je složena i putnom pravcu između Rume i Novog Sada, gde kamioni prolaze kroz Irig, a ponekad i šleper uleti u dvorište. Na putu prema Zrenjaninu ljudi i dalje ginu. Trebalo je, dakle, da se sve to reši do sutra jer je ministar finansija, koliko sam iz presklipinga koji se bavi finansiranjem Vojvodine uspeo da saznam, ovo je preskliping o finansiranju Vojvodine. Dakle, ovo je sve što je objavljeno u medijima pisanim o finansiranju Vojvodine. Još jednom ću pokazati. Ovo je, dakle, sve što je u medijima objavljeno o finansiranju AP Vojvodine. Odakle vi mislite da se to plaća? Ko će to da plati i hoće li iko obratiti pažnju na ovakve budalaštine, a to je da se prenesu ingerencije, a ne i sredstva? Molio bih odgovor.
Izvolite.
Budući da nisu preneta sredstva, odnosno budući da nije formirano preduzeće za održavanje puteva u Vojvodini… (Nenad Čanak s mesta: Od kojih para?) … ja sam bila fina i sačekala sam da vi pitate, pa sada vi pustite mene da ja kažem, a vi posle slobodno me ponovo pitajte. Dakle, održavanje puteva u Vojvodini kao i u celoj Srbiji radiće javno preduzeće „Putevi Srbije“ iz sredstava javnog preduzeća „Puteva Srbije“. Da problema u bezbednosti, odnosno pre svega u ne održavanim putevima ima, tu ste potpuno u pravu, ne samo u Vojvodini nego i u celoj Srbiji. Da smo prethodnu godinu mnogo više novca potrošili na rehabilitacije i na popravke od poplava i to je tačno. Prema tome, sve što radimo u celoj Srbiji radimo, pre svega, i u Vojvodini. Što se tiče Fruškogorskog koridora, pre dve nedelje raspisan je javni poziv za projektno tehničku dokumentaciju. Mi očekujemo da dokumentacija bude gotova najkasnije do marta meseca sledeće godine. Sve što smo u pripremi radili, radili smo upravo sa pokrajinskim sekretarijatom oko projektno-tehničke dokumentacije i naše očekivanje da ćemo od naredne godine, sredinom godine početi rad na Fruškogorskom koridoru. Kako ćemo ga finansirati i koji model finansiranja će biti kod Fruškogorskog koridora, to je nešto o čemu tek sada treba da se razgovara. Sada tek radimo projektno tehničku dokumentaciju koju nemam kompletnu. Dakle, u toku narednih nekoliko meseci ili kako god, do kraja marta, pričaćemo i o modelu finansiranja i izgradnje. Za sada, model finansiranja nije još uvek definisan.
Želite komentar? Dve minute.
Ponoviću. Kako da se formira preduzeće u Vojvodini kada nisu prebačene pare? I ta priča o tome da nešto vojvođanska administracija nije uradila, a mogla je da uradi, u istovremenom stalnom izbegavanju da se prebace sredstva za sve to, jednostavno ne stoji. Upravo zbog toga mislim da bi trebalo da još jednom se razmisli o ovakvom odnosu prema građanima Vojvodine koji trpe recimo, kao građani Laćarka, situaciju u kojoj zbog ovakvog stanja, oni su bukvalno odsečeni od sveta lošim kvalitetom puteva. I ako imam vremena, samo još jednu malu opasku koja bi se odnosila, pošto već pričamo o putevima i ovim emigrantima koji idu tim putevima. Ova priča o tome da neko hoće, a neko neće emigrante na svojoj teritoriji da…
Moja greška, uključite se ponovo.
Ja se izvinjavam, gospođo predsedavajuća, jeste li rekli da ste vi napravili grešku? Ja moram da vam tapšem, bravo. Dakle, ta priča o tome da emigranti narušavaju normalan život građana Srbije to je sasvim logično, ali to hoće da se desi i kada se desi cunami ili kada se desi poplava takođe ugrozi normalan život, a naši susedi u EU, recimo u Republici Mađarskoj ih transportuju preko svoje teritorije u zaključanim vagonima. Znate šta, kraj šina na kojima idu zaključani vagoni obično voze do krematorijuma i to je ono zašta bih se ja ozbiljno stideo kada bi se u ovoj zemlji desilo. Hvala lepo.
Hvala. Sledeći poslanik je Dubravka Filipovski.
Imam nekoliko pitanja za ministra zdravlja Zlatibora Lončara. Prvo moje pitanje se odnosi na to zašto se i dalje organizuju humanitarne akcije u cilju sakupljanja sredstava za lečenje dece u inostranstvu, s obzirom da je Vlada Republike Srbije prošle godine osnovala budžetski fond za lečenje oboljenja stanja i povreda koje se ne mogu uspešno lečiti u Republici Srbiji? Drugo moje pitanje se odnosi na lečenje građana od kancera. Naime, 30 hiljada građana svake godine oboli od kancera, 50% njih ide na hemoterapije. Nedostaju nam aparati za zračenje i za njihovo lečenje. Čeka se negde dva i po meseca na zračenja. Prema podacima kojima ja raspolažem, na sedam miliona građana Srbije, sedam i nešto, ima nekih 13 aparata za zračenje, a svetski standard je da na 250 hiljada bude po jedan aparat za zračenje. S toga je moje pitanje za vas - kada će Institut u Kamenici dobiti te aparate za zračenje, s obzirom da mi preko dve godine čekamo na njihovu nabavku? Koliko je meni poznato, bilo je nekih pet, šest tendera koji su obarani. U čemu je problem i kada će Institut za Kamenicu dobiti aparate za zračenje?
Hvala. Reč ima dr Lončar.
Poštovana, što se tiče prvog pitanja, ja mislim da je znatno manji broj akcija za prikupljanje novca za lečenje dece u inostranstvu. Želeo bih da vam objasnim zbog čega se i organizuju te akcije. Mislim da je osnovna stvar ako nešto hoćete da radite i ono zbog čega smo organizovali ovaj fond, da bi pomogli toj deci, ali da bi pomogli bilo kome, da bi trošili bilo koji novac, mora da postoje određena pravila i ona moraju da se ispune da bi mogao da se da taj novac i da se uplati. Nije moguće i to svi treba da znaju da nije dovoljno da dođete i da podnesete zahtev sa nekom oskudnom dokumentacijom i da dobijete novac bez ikakve provere te dokumentacije i bez zasedanja komisije koja mora da opravda trošenje tog novca. Iz tog razloga ljudi neće da se jave ovom fondu jer moraju da skupe, da iscrpe sve mogućnosti koje postoje u Srbiji, da imamo zaključak lekara koji vodi to dete, koji je pregledao to dete da u Srbiji nemamo mogućnosti da pomognemo tom detetu i da imamo predlog gde može da se pomogne tom detetu, onda da iz inostranstva imamo odgovor, dopis da hoće da prime to dete i da postoje šanse da se poboljša stanje zdravlja ili da se izleči to dete i koliko to košta. Stvarno mislim da su to osnovna pravila po kojima mora da se funkcioniše jer je nemoguće, kao ostali fondovi što radi, na časnu reč da daju novac da neko ide da se leči i da posle toga nemate nikakav uvid u to. Želim da vas podsetim da u ovom fondu postoje dve komisije plus nadzorni odbor koji kontroliše sve to, da je sve javno dostupno, da je transparentno i da u svakom momentu možete da vidite koliko ima novca i koliko dece je otišlo na lečenje. Vezano za fond, ja ću vam reći do sada šta je urađeno. Bilo je 41 zahtev ukupno za lečenje u inostranstvu. Do sada je završeno 10 dece je lečeno u inostranstvu. Tri zahteva su odbijena zato što nije dostavljena adekvatna dokumentacija, a ostali zahtevi su u fazi razmatranja i veći deo njih će biti odobren. Da se ispoštuje samo procedura i deca će otići na lečenje. To je jedan deo. Drugi deo je da je od 15 zahteva za dijagnostiku njih 13 već poslato i urađena je dijagnostika u inostranstvu, odnosno 12, dok je jedan postupak za slanje u toku. Ovde imam i sredstva koja se trenutno, na dan 10.7.2015. godine koliko se nalazi u fondu. Nalazi se 3.782.003 plus imamo devizni račun na kome se nalazi isto 17. 341 evra na računu fonda koja su na raspolaganju za decu kojoj je neophodno lečenje. Tako da, mislim da je ovaj fond ispunio ono za šta je i organizovan. Jednostavno, mi sa tom decom i sa njihovim roditeljima ne želimo da izlazimo javno. To je njihov problem, to je njihova muka. Oni dolaze posle svakog tog lečenja i zahvale se. Veći deo ove dece je izlečen, sada je sasvim dobro i gledaju na sve načine da podrže ovaj fond i da se pomogne drugoj deci. Ono što još jednom želim da naglasim, jeste da ovde postoje tačne procedure koje moraju da se ispoštuju i koje se ispoštuju, da sutra ne bi pala bilo kakva sumnja, jer se ipak radi o jednom budžetskom fondu, a i da se ne radi o njemu, sredstva dolaze sa svih drugih strana i ta sredstva moraju da budu opravdana. Eto, to je razlog zašto se neko ne odluči da ide ovim putem, da ide na ovaj fond koji je apsolutno siguran, nego prave neke druge akcije jer jednostavno hoće da zaobiđu tu proceduru koja mora da se ispoštuje. Što se tiče vašeg drugog pitanja vezano za akceleratore, moram da vam kažem da je pre par dana konačno zaključen ugovor posle oko dve godine trajanja tendera za Kamenicu za akceleratore. Potpisan je ugovor za tri akceleratora i ja se nadam da su tu ostala sredstva da mogu da se potpišu ugovori i za četvrti akcelerator. Nadam se da će do Nove godine ti akceleratori da budu instalirani, spremni da rade i da pomažu ljudima. Da vas obavestim da je u toku nabavka još četiri akceleratora, a od toga dva za Niš, jedan za Kragujevac, a jedan za Beograd. Po dinamici koja je predviđena postupkom javne nabavke, mislim da bi do 15. avgusta trebali da se potpisuju ugovori, ako sve bude u redu, za ta četiri akceleratora. Takođe, da vas obavestim da je u toku sprovođenje kredita Svetske banke, gde se nadamo da će minimum biti osam ili devet akceleratora, opet kažem za Beograd, Niš, Kragujevac i eventualno Kladovo, s tim što je taj postupak malo duži, jer se radi po pravilima Svetske banke, oni vode celu tu proceduru. Mislim da ćemo onda sa ova tri komplet postupka imati rešene liste čekanja i da ih više neće biti za zračenje. Tako da, posle dugi niz godina gde se ništa nije radilo, učinili smo sve maksimalno da se to ubrza i mislim da to ljudi vide. Ne želim unapred pričam, ali čekam da se to instalira. Želim da vas podsetim da početkom septembra počinje i gama nož da radi, tako da mislim da ćemo do kraja ove godine imati dosta novih stvari vezanih za pacijente obolele od malignih bolesti.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski. Izvolite.
Što se tiče vašeg odgovora na prvo pitanje, složila bih se sa vama da je najvažnije da budžetski Fond, koji je osnovala Vlada Republike Srbije sa sredstvima kojima raspolaže, bude transparentan i dostupan. To je po mom mišljenju najvažnije. Negde mogu da se složim i sa roditeljima obolele dece kojima je u svoj toj muci teško da svu tu proceduru nekako zaokruže, ali razumem potpuno i lekare i Ministarstvo da određeni zaključci, mišljenja lekara i nalazi moraju da postoje da bi se ta sredstva opravdala i uložila i njihovo lečenje. Najbitnije je, kako ste i rekli, da je Fond opravdao svoje postojanje i da se preko njega leče naša deca u inostranstvu. Što se tiče odgovora na vaše drugo pitanje, raduje činjenica da će aparati za zračenje uskoro stići i za lečenje naših građana obolelih od kancera i u Institut za Vojvodinu i u Niš i u druge krajeve zemlje. Zaista je veliki problem što se na zračenje i na lečenje građana obolelih od karcinoma čeka po dva i po meseca, tako da je to dobra vest. Mislim da će im to olakšati i pomoći u izlečenju. Imala bih još jedno pitanje za vas. Nedavno ste najavili saradnju Ministarstva zdravlja sa Kubom u oblasti zdravstva, posebno kada je u pitanju vakcina protiv raka pluća i leka za lečenje dijabetičnog stopala. Kada će doći do te realizacije? Opšte je poznato da Kuba u oblasti zdravlja beleži veoma značajne rezultate u svetu, da njihovo Ministarstvo zdravlja zaista ima veliki priliv budžetskih sredstava zbog njihovog napretka u medicini. Mislim da i zbog tradicionalno dobrih odnosa sa Kubom možemo od njih mnogo da naučimo, ali bih i rekla da možemo i da razmenimo iskustva sa njima, s obzirom i da Srbija ima „Galeniku“ i „Torlak“ i mnogo stručnih lekara koji imaju znanje i iskustvo. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar. Izvolite.
Moram da vam kažem da je posle moje posete otišla i naša delegacija tamo da direktno razgovara, naši stručnjaci da razgovaraju sa njima i to je prošlo uspešno. Reći ću vam na današnji dan kako stoje stvari. Moramo da potpišemo međudržavni sporazum. To je sada na njihovoj Vladi, ona razmatra da li nešto želi da promeni u tom delu ili ne želi. Nadam se, oni su u narednih nedelju-dve dana obećali da će se izjasniti oko tog sporazuma. Čim potpišemo taj sporazum, ulazimo u proceduru za dva leka. To je ta vakcina za karcinom pluća i lek za dijabetično stopalo. Oni su bili korektni i poslali su nam sve o ta dva leka. Čak su poslali i sve neophodne protokole da se mi na vreme spremimo, kako se oni primenjuju, kod koga se primenjuju i da imamo vremena ovde, jer smo već krenuli da formiramo mesta gde će se primenjivati ti lekovi. To ćete naravno znati, jer taj međudržavni sporazum potpisuje Vlada, a mislim da ga Skupština verifikuje. Dakle, to je ono što je neophodno da uradimo. Ako to sada bude u ovom narednom periodu, mislim da je septembar taj mesec kada možemo da očekujemo da ta vakcina i lek budu u Srbiji, ali, kažem, pod uslovom da ovo potpišemo u narednih par nedelja. Ministarstvo zdravlja je već spremilo tim, već je spremilo mesta, ljude koji će se baviti time, koji se već sada edukuju po onome što smo dobili, a bukvalno pre desetak dana smo dobili najopširnije informacije, zvanične informacije o tim lekovima i sve ono što je neophodno da se zna, ko su sve kandidatu za primenu tih lekova itd. Tako da, spremamo ne jedan, nego više centara gde će moći to da se radi i gde će naši ljudi moći da primenjuju ove lekove. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dragan Marković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministri, najpre želim da se zahvalim predsedniku Vlade za ambijent koji je stvorio u Srbiji za dolazak investitora i što je u poslednjih šest meseci mnogo veće interesovanje za dolazak investitora nego što je to bilo ranijih godina. Mogu slobodno da kažem da su gospodin Vučić i gospodin Dačić mirotvorci na Balkanu i da odlazak gospodina Vučića u Srebrenicu i dolazak u Srbiju visokih funkcionera BiH ima veoma veliko odjek i dobar, odnosno kako da se izrazim a da bi me svi razumeli, što bi naš narod rekao – dobra poruka na daleko se čuje. Pitanje prvo za ministra Dačića – zašto kosovski Albanci ne poštuju Briselski sporazum, i to samo u onim tačkama koje se tiču stabilnosti i onoga što je važno za Srbe i srpski narod koji živi na Kosovu i Metohiji? Pitanje za ministra prosvete – da li mogu da se promene pojedini smerovi u srednjim školama, ukoliko pojedini smerovi nemaju budućnost kada đaci završe srednju školu, kada nemaju gde da se zaposle? Pitanje za ministra poljoprivrede i predlog – po hitnom postupku trebate da informišete poljoprivredne proizvođače, što ranijih godina nije bilo, šta je to što bi dobro bilo poljoprivredni proizvođači da seju 2016. godine, da imaju neku sigurnu cenu i zagarantovanog kupca. Pitanje za ministra Vulina - da li razmišljate, posle ovih mera, da se napravi jedan takav predlog gde bi korist imali oni dobri menadžeri, dobri direktori u državnim, društvenim i javnim preduzećima i lokalnoj samoupravi? Nije dovoljno samo odrediti koeficijent i da neko ko ima visoku stručnu spremu celog dana sedi u nekoj kancelariji, a da njegov kolega mora da pripremi projekte, da ode na teren, da realizuje itd. Na taj način, ako bi to uradili, mi bi zaustavili odlazak mozgova u Evropu, a to je danas najveći problem. Dalje, ne postoji motivacija za mlade ljude da završe određene fakultete kada vide da sa tim smerom njihov kolega ima 50-60 hiljada dinara platu. Pitanje za ministra finansija – da li postoji finansijska mogućnost za tako nešto u 2016. godini? Možemo slobodno da kažemo da će ove mere dati određen rezultat i pominje se suficit u budžetu. Dalje, da pratite rad lokalnih samouprava i da lokalne samouprave u kojima postoji suficit, kao što je to u Jagodini i još desetak gradova, želim da postoji suficit u svakom gradu, ali državni suficit zavisi od punjenja budžeta lokalnih samouprava, ne da se ti gradovi pomažu, nego da ti gradovi daju savet onim gradovima u kojima postoji deficit. Želim samo da, kao poslanik i kao džentlmen, zaštitim gospođu Zoranu, ministarku čiji je resor na udaru svakog dana, a da oni koji je kritikuju nisu u pravu, jer je to najteži resor od svih resora u Ministarstvu koje ona vodi i da bi svako od nas hteo da pravi neku kuću, fabriku na nekoj raskrsnici, na nekoj dobroj lokaciji, a da vi, ministri, treba…
Vreme. Hvala. Samo vi završite rečenicu.
…ne da branite jedni druge, najveća žrtva je bio gospodin Dačić, na svim naslovnim stranama, sa lažima, evo, sada gospođa Zorana, pa, ne znam, ministar zdravlja, pa ministar vojni, i ako vi dozvolite i mi narodni poslanici da se laže o vama...
Vreme, moram da vas prekinem. Hvala. Reč ima ministar Ivica Dačić. Izvolite.
Gospodin Marković mi je postavio pitanje vezano za Briselski sporazum, za ponašanje kosovskih Albanaca. Svi ovi događaji vezano za implementaciju Briselskog sporazuma potvrđuju da albanska strana na Kosovu i Metohiji ima potrebu da, u cilju unutrašnjih političkih razloga, opstruira dolaženje na dogovor u cilju potpune implementacije Briselskog sporazuma. Podsetiću da najznačajniji deo Briselskog sporazuma koji nije implementiran jeste zajednica srpskih opština. Sa druge strane, pred kosovskim parlamentom se postavlja ultimatum da moraju da donesu odluku o Specijalnom sudu za ratne zločine, imajući u vidu da tu postoje određena neslaganja u vladajućim partijama. Uglavnom je žrtva svega toga dijalog u Briselu. Nažalost, taj dijalog u Briselu je, kad je reč o Srbiji, jedan od ključnih političkih kriterijuma za napredak u evropskim integracijama. U tom smislu je naše insistiranje na doslednoj primeni Briselskog sporazuma potpuno jasno. Srbija je poštovala i poštovaće sve ono što je potpisala. Osnovna snaga Briselskog sporazuma je upravo u formiranju Zajednica srpskih opština, prvom načinu i obliku organizovanja srpskog naroda koji živi na Kosovu i Metohiji i zato ćemo na tome insistirati do kraja. Videli ste da prištinska strana koristi svaku situaciju da ne poštuje taj sporazum, da van dogovora u Briselu se prijavljuje za članstvo u organizacijama koje nisu bile nikakav predmet bilo kakvih razgovora, kao što je UNESKO. Mi ćemo učiniti sve što možemo da svim zemljama članicama UNESKO-a stavimo do znanja da bi to bio politički, i ne samo politički, nego i sa aspekta svetske kulturne baštine,štetan potez. Pisao sam generalnom sekretaru Ujedinjenih nacija Ban Ki-Munu. Očekuje se na jesen sednica Izvršnog saveta UNESKO-a, generalna konferencija u novembru, ali pre toga Ujedinjene nacije treba da daju mišljenje o tome. Zato je, mislim, veoma važno da sve i kulturne institucije i Ministarstvo kulture i Srpska pravoslavna crkva i Srpska akademija nauka itd. učestvuju u zajedničkoj diplomatskoj borbi, kako bi smo sačuvali srpsku kulturnu baštinu, koja nije samo srpska jer četiri objekta, da tako kažem, se nalaze pod zaštitom UNESKO-a. Zato je važno da sprečimo da dođe, jednostavno, do istorijske revizije, jer osnovna namera predlagača takve inicijative jeste da srpska kulturna baština, u stvari, postane kosovska. Svi koji su učestvovali u dijalogu, neki od njih sede ovde, premijer sada vodi taj dijalog, svedoci smo da Priština dolazi veoma često na te sastanke sa željom da se ne dogovori, sa željom da, jednostavno, ne dođe do nikakvog dogovora. Mi smo u situaciji da i mi trpimo posledice jedne takve politike Prištine, ali zato smo, čini mi se, uspeli da međunarodnim faktorima jasno stavimo do znanja da je Srbija postala jedan konstruktivan faktor, znači, ne problem, nego faktor rešavanja problema, da se ponašamo kao predvidiv partner i da ono što se dogovorimo, da to i realizujemo. Srbija nije promenila svoju principijelnu poziciju i to ističemo stalno, a to je da smatramo da apsolutno ne priznajemo jednostrano proglašenu nezavisnost Kosova. Takav jednostrani čin ne može biti legalizovan zato što krši osnovne principe međunarodnog pravo. Zato, znate, kada američki predsednik kaže i kada poziva sve zemlje u svetu da ne priznaju Palestinu pre nego što se Palestina dogovori sa Izraelom, a SAD priznaju Kosovo, pre nego što se Priština dogovorila sa Beogradom i bez ikakvog dogovora. Ako u OEBS-u imate gotovo na svakom sastanku tvrdnje da su sada narušeni osnovni principi međunarodnog prava povodom Ukrajine, mi ne možemo da zaboravimo i da prenebregnemo činjenicu da je to prvo urađeno na primeru Srbije. Srbija svakako ne može više da brani teritorijalni integritet, a taj princip mi poštujemo, ne možemo braniti više teritorijalni integritet drugih zemalja nego što branimo teritorijalni integritet Srbije. Takvu politiku će ova Vlada nastaviti i dalje. Hvala vam.
Reč ima ministar Verbić. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, dragi poslanici, poštovani gospodine Markoviću, odgovor na pitanje da li mogu da se menjaju smerovi ili obrazovni profili jeste svakako – da. Oni se menjaju, već godinama se menjaju, svake godine se menjaju. Svake godine imamo nove profile. Evo, samo ove godine je 19 novih osavremenjenih programa prevedno iz pilot faze u redovni sistem. Dakle, mi imamo svake godine, naročito u srednjim stručnim školama, nove programe. Zašto na tim programima nema više đaka? Zašto se više njih ne prijavljuje za te profile je jedno potpuno drugačije pitanje. Mislim da pre svega tim pitanjem treba da se pozabavimo. Nije toliko teško napisati nov program. Ono što je mnogo teže jeste opremiti školu da ima opremu, da ima laboratorije, da ima nastavni kadar za određeni novi profil. To je ono našta treba da ukažemo više pažnje i gde treba više da investiramo. Dakle, nama nije dovoljno da napravimo novi profil. Moramo pre svega da demonstriramo da u tim školama ima kapaciteta da se time učenici bave. Međutim, ne završava se tu lista onih uslova koje treba da ispunimo. Važno je da obezbedimo praksu za te đake. Mi imamo, kao što verovatno znate, priličan broj srednjih stručnih škola, čak više nego druge zemlje u regionu, više nego bilo gde u Evropi. Sedamdeset i pet posto naših srednjih škola su srednje stručne škole. Dakle, naši đaci vole da idu u srednje stručne škole, oni ne vole gimnazije. Međutim, srednje stručne škole uglavnom biraju đaci zato što im je to lakši put do visokog obrazovanja, a ne zato što ih baš tačno određena oblast interesuje. Zbog toga, kada pričamo o srednjim stručnim školama, a ja pretpostavljam da je vaše pitanje bilo baš u tom pravcu, je pitanje zašto mi nemamo više učenika u zanatskim školama, koje predstavljaju samo jedan deo srednjih stručnih škola. E, pa, tu jeste najvažniji faktor pitanje da li đaci hoće da izaberu taj smer ili neće. Svedoci smo da je ove godine iako su bila otvorena odeljenja stolara, vinara, mašinbravara gde je prilično mali broj učenika odlučio da ide u te srednje stručne škole. Mi ne možemo silom da nateramo bilo koga da ide u neku školu. Ne treba potcenjivati ove mlade ljude, oni prilično dobre odluke donose na osnovu onoga što vide u svom okruženju. Dakle, ako neko procenjuje da sa zanimanjem tesara neće moći da napravi naročitu karijeru - neće ni upisati tu školu. Zato moramo da se vratimo na ono što smo prethodno rekli, moramo da imamo više prakse. Svaka škola, svaka srednja stručna škola mora da ima partnera u privredi. Mislim da ćemo u dogledno vreme morati da pooštrimo uslove za formiranje odeljenja i formiranje, uopšte, organizacije određenih profila u srednjim stručnim školama i da to vežemo sa tim da li zaista postoji ugovor sa nekom kompanijom u kojoj bi se izvodila praksa. To je ono što nam je potrebno. Dakle, ako škola nije u stanju da obezbedi sama sebi praksu u nekoj kompaniji, a pri tome se bavi srednjim stručnim obrazovanjem, onda je pitanje da li nam takva škola treba. Ono što još možemo da uradimo, i na tome radimo, jeste da završimo nacionalni okvir kvalifikacija. Nacionalni okvir kvalifikacija, pre svega, treba da da opise znanja i veština koje bilo ko trebao da ima kada završi određeni obrazovni profil, kada stekne neku diplomu. Tu pre svega treba da pitamo poslodavce šta o tome misle. U ovom trenutku traje formiranje sektorskih veća, gde će pre svega poslodavci opisivati koja su to znanja i veštine koje su nam potrebne na kraju određene srednje stručne škole. Nema potrebe da se time bave ljudi iz administracije. Ljudi koji su poslodavci mnogo bolje znaju šta očekuju od svojih budućih kolega. Zato polažemo velike nade u rad ovih stručnih veća, nakon čega, oko Nove godine, očekujemo konačno usvajanje nacionalnog okvira kvalifikacija i Zakona o nacionalnom okviru kvalifikacija koji bi konačno poslodavcima objasnio šta koja diploma znači išta neko sa određenom diplomom treba da zna, odnosno šta mora da zna i šta je ostvario kroz svoje obrazovanje. Hvala na pitanju.
Zahvaljujem ministre Verbiću. Gospodine Markoviću, da li želite dodatno pitanje? Izvolite, gospodine Markoviću.
Ja bih zamolio za odgovore ministra poljoprivrede, odnosno ministarku, ministra za rad i ministra finansija, pošto sam im postavio pitanja.
Izvolite. Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući, poštovani poslanici, uvaženi gospodine Markoviću, pitanje koje ste mi uputili samo na izgleda izgleda jednostavno, u suštini je jako složeno pitanje. Postavili ste mi pitanje, šta bih ja preporučila poljoprivrednicima da naredne godine seju i šta mogu da im obećam kada se radi o otkupu poljoprivrednih proizvoda i o cenama. To pitanje je izuzetno teško, posebno je teško za ministra poljoprivrede u Srbiji s obzirom na sve specifičnosti poljoprivrede naše zemlje. S jedne strane, imamo Vojvodinu, jedno veliko prostranstvo, na kome se može zasnovati intenzivna ratarska proizvodnja, a sa druge strane imamo brdsko-planinska područja južne, centralne i istočne Srbije. S obzirom na različite mogućnosti, s obzirom na različite agroekonomske prilike, tradiciju, na sve ono što prati poljoprivrednu proizvodnju nije moguće dati jedinstven odgovor. Mi u svakom slučaju kao Ministarstvo i ja kao ministar u svakom kraju Srbije prepoznajem određene specifičnosti, određene potencijale i mislim da, kao što ih ima Vojvodina kada se radi o ratarskoj proizvodnji koja bi u narednim godinama trebalo da bude sam stub i potpora za razvijanje stočarske proizvodnje, tako i naša područja na istoku, na jugu Srbije imaju potencijale za razvoj proizvodnje kao što je recimo proizvodnja proizvoda sa oznakom geografskog porekla, proizvodnja organskih proizvoda i tako dalje. U svakom slučaju, mi kao Ministarstvo, naše stručne službe, poljoprivredne stručne službe, savetodavne službe, a uključićemo i aktivno poljoprivredne fakultete, naučne institute da pomognu našim poljoprivrednicima kada im tu pomoć traže. Vi, vrlo dobro znate da naši poljoprivrednici misle da imaju dovoljno iskustva u tome šta da seju. Na nama je da im pomognemo da postignu veće prinose, da imaju rentabilniju proizvodnju. Naše računice kažu da samo kada bismo povećali prinose ratarskih kultura, industrijskog bilja, kada bismo povećali proizvodnju, recimo, muznoj kravi za 10%, kao i prinos ovih ovih kultura koje sam navela ovde, takođe za 10%, mi bismo mogli da obezbedimo veći prihod od poljoprivrede za oko 150 miliona evra. Dakle, na nama je da pomognemo našim poljoprivrednicima da budu rentabilniji. Na nama je da im prenosimo i stručna znanja, da im prenosimo i znanja potrebi udruživanja, jer naš posed sadašnji kakav je, veličini od 5,4 hektara po gazdinstvu u proseku, koji je kao takav još izdeljen na tri i više parcela, svakako ne pruža dovoljnu osnovu za razvoj moderne masovne proizvodnje koju zahteva ekonomija obima. Vi vrlo dobro znate da kada ste mali proizvođač i kada ste samostalni na tržištu, vi nemate mnogo šansi. Te šanse će biti sve manje u narednim godinama i zato smo intezivirali rad na objašnjavanju važnosti udruživanja kao što smo intezivirali rad na izradi Zakona o zadrugarstvu. Cilj nam je da male proizvođače organizujemo, da ih udružimo, da budu jači, da budu rentabilniji faktor na domaćem, a takođe i na inostranom tržištu. Mi smo usaglasili izvozne procedure sa mnogim zemljama iz okruženja i bližeg i dalje. Vi znate, da smo usaglasili izvozne procedure sa Rusijom, da smo usaglasili i sa Kinom, sa zemljama CEFTA, ali nažalost mi ne ostvarujemo rezultate koje bismo mogli da ostvarimo, s obzirom na sve ove mogućnosti, upravo iz razloga što nemamo dovoljne količine. Dobro je to što ove godine imamo bolji rezultat nego što je to rezultat u prethodnoj godini. Imamo veći izvoz, veći udeo suficita u odnosu na prošlu godinu kada se radi o poljoprivrednim i prehrambenim proizvodima. To je ono što nam uliva optimizam i što daje nadu da zaista poljoprivreda će vrlo brzo postati jedan zaista izuzetno važan sektor privrede Srbije, kao što je i danas, ali da će u narednom periodu taj njen udeo i njen značaj biti još veći. Što se tiče cena, na žalost, mi ne možemo da utičemo na cene poljoprivrednih proizvoda, vi to dobro znate. Država Srbija je davne 2002. godine napustila sistem uticaja na cene poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda, prosto naši proizvođači su sada na tržištu slobodnom. Cena zavisi od ponude i potražnje, ali mi zbog toga vidimo našu mogućnost da pomognemo poljoprivrednicima tako što, kao što sam rekla, ćemo im pomoći da proizvedu jeftinije, da imaju veći prinos i da kao udruženi, organizovani, sa specifičnim proizvodima iz pojedinih područja, ostvare bolje rezultate, nego što ih trenutno ostvaruju. Zahvaljujem se na pitanju.
Zahvaljujem gospođo Bošković. Da li još neko želi da odgovori na pitanje gospodina Markovića? Izvolite, ministar dr Dušan Vujović.
Zahvaljujem se na dva inspirativna pitanja koja se potpuno poklapaju sa onim delom rada Ministarstva finansija, a koje se odnosi na budućnost. Mi najčešće u ovom parlamentu govorimo o prošlosti i o tekućim problemima, a ovi se sada odnose na budućnost. Ne ulazeći u detalje projekata koje ste pomenuli, želim da kažem da se mi nalazimo u kritičnoj fazi ponovnog pokretanja prelaska na programsko budžetiranje. To je započeto 2005. godine u pet ili šest ministarstava, pošto su se spajala i teško je reći koji je broj i onda je ceo taj proces zaustavljen. Mi ćemo sigurno do pristupanja EU morati da imamo kompletno programsko budžetiranje i nameravamo da ove godine napravimo iskorak u tom pravcu. A šta to znači? Da nema programskog budžetiranja, odgovor na vaše pitanje bi bio u ovoj teškoj situaciji sigurno je da para ima jako malo i da je teško naći sredstva. Ako budemo napravili iskorak prema programskom budžetiranju, onda imamo šansu da projekte posmatramo na osnovu onoga što oni nude, na osnovu efikasnosti i na osnovu sadržaja programa i ne samo to, nego na osnovu svih elemenata programa. Želimo da prevaziđemo postojeće gledanje na investicije samo u fizička sredstva, samo u infrastrukturu, samo u zgrade, želimo to da proširimo na znanje, na inovacije i sve ostale ključne stvari koje opredeljuju uspešnost tih projekata u budućnost. Prema tome, predlog je da idemo korak dalje od vaših ideja i da ih zajedno sa ministrom Vulinom pogledamo i da vidimo da u svetlu ocene efikasnosti tih projekata tražimo mesto u budžetu. Vi vidite da postojećih 50 milijardi na nivou republičkog budžeta, i 123 milijarde kapitalnih izdataka, očekivanih na nivou budžeta opšte države, ne uspevamo da realizujemo, delom zato što ne planiramo dovoljno dobro, delom zato što ne evidentiramo sva ulaganja na pravi način, a delom i zato što nemamo pristup koji posmatra projekte i sve elemente. Istovremeno imamo 3,7 milijardi neiskorišćenih sredstava za projekte i slabo korišćenje sredstava, dela tih sredstava koja su planirana budžetom 2015. godine. Prema tome, očekujem značajan napor, ne samo na našoj strani, nego da zajedno sa donatorima i ostalima, podignemo nivo znanja i spremnosti da se pređe na programsko budžetiranje. Kratko rečeno, šta to znači? To znači, gospodin Lončar je govorio o stvarima u zdravstvu. Mi trenutno u budžetu Republike kada govorimo o zdravstvu, gledamo samo opremu koja se finansira iz republičkog budžeta, uopšte ne gledamo ostatak, domove zdravlja, bolnice gde će to biti sprovedeno, ljude koji će na tome raditi, a to je nešto što opredeljuje i potrebu i garantuje uspeh i daje performanse koje od tih projekata očekujemo. Prema tome, stvar je u principu, jednostavna, a u praksi je jako teška. Moramo da prevaziđemo ograničenja između Republičkog fonda zdravstvenog osiguranja i republičkog budžeta i da to posmatramo, tu sinergiju koja će nam dati ono što želimo. Vaše drugo pitanje, takođe je povezano sa inicijativom koja je u toku, znači, imamo već poslednja četiri meseca radnu grupu koja priprema konceptualnu osnovu u Zakonu o finansiranju lokalne samouprave. Taj projekat na nivou koncepta želi da izađe sa predlogom koji će napraviti korekcije u sistemu finansiranja lokalne samouprave i staviti na jednom mestu celinu i korigovati neke stvari koje su se iz političkih razloga dogodile poslednjih pet, šest godina. O čemu se radi? Vi znate da naš sistem finansiranja lokalne samouprave ima deo ustupljenih instrumenata poreskih i deo koji su izvorni prihodi lokalne samouprave. Mi želimo da sistem finansiranja prepozna i fiskalni napor i potrebu ujednačavanja među opštinama, zavisno od nivoa razvoja, ali i fiskalni napor opština. Znači, želimo da kažemo da one opštine koje su uspešnije u evidentiranju, u razrezu poreza i prikupljanju poreskih prihoda, budu nagrađene većim udelom u transferima zadržavanja svojih prihoda i svemu ostalom. Element koji vi pominjete da uspešne opštine budu, ne samo da dobiju odgovarajući tretman, nego i da budu izvor znanja, izvor načina upravljanja budžetom, izvor načina razrezivanja i prikupljanja poreza je za mene izuzetno značajan i treba da proširi taj pristup na celinu, znači da taj kvalitet fiskalnih odnosa, između Republike i lokala budu podignuti na jedan viši nivo, da prepoznajemo i kvalitet projekata, jer ovi projekti koje opštine rade, uglavnom nisu prepoznati na pravi način. Prema tome, ne samo što podržavam vašu ideju, nego želim da je uklopimo i u pripremu ovog zakona i povežemo sa programskim budžetiranjem. Biću slobodan da vam se obratimo čim budemo imali nacrt ovog teksta zakona, pre nego što ga pustimo na javnu raspravu da nam date svoje sugestije kako to možemo da proširimo i konkretizujemo. Hvala lepo.
Izvolite, komentar.
Veoma sam zadovoljan odgovorom gospodina Vujovića. Samo ima dva pitanja za ministra prosvete.
Izvinjavam se, nema više pitanja, samo komentar.
Ne pitanja, pošto je gospodin ministar konstatovao ono što je problem, kako mi možemo da rešimo problem da danas srednjoškolci upišu 94% fakultete i svi dođu sa fakultetskim diplomama i hoće da rade u struci, tamo gde se otvaraju fabrike, ne mogu da se zaposle svi u kancelarijama. Znači, to je jedan problem. Drugi problem koji ste vi rekli, da ne postoji praksa, treba da postoji volontiranje ili stručna praksa da dok studenti studiraju imaju i praksu. Samo da vas zamolim da probate da izvršite neku anketu, da 80% ko je završio ekonomski fakultet ima diplomu dpcc, i ne znaju šta je kalkulacija, da naprave kalkulaciju. Šta nama znače diplome, kada ti mladi ljudi nisu imali gde da nauče to? Ja vam to pričam zato što svakog dana imam kontakt, u Jagodini je otvoreno, odnosno napravljeno je deset ugovora za deset stranih investitora, šest fabrika se pravi u ovom trenutku, a četiri će početi da se prave narednih dana i mi nemamo koga da zaposlimo, ko će da radi u tim fabrikama? Taj problem će se javiti u drugim gradovima, u većim gradovima koji budu imali investitore. Kada je u pitanju odgovor ministarke poljoprivrede, zadovoljan sam odgovorom. Nisam mislio da država da zagarantovanu cenu, nego jednostavno kao informaciju, a država ne može da da zagarantovanu cenu u ovom trenutku poljoprivrednim proizvođačima, ali pošto se vi bavite statistikom i znate koliko je u Srbiji uveženo mesa, krompira, pasulja, onda da kažemo našim poljoprivrednim proizvođačima – sledeće godine proizvodite pasulj, krompir, telad itd.
Vreme, hvala. Reč ima Vladimir Marinković.
Zahvaljujem uvažena predsednice, poštovani prvi potpredsedniče Vlade, ministarke i ministri, dame i gospodo narodni poslanici, imam nekoliko pitanja za ministra rada, zapošljavanja, socijalnih i boračkih pitanja gospodina Vulina, potpredsednicu Vlade Kori Udovički, i ministarku Jadranku Joksimović. Prvo pitanje tiče se naravno efekata zakona koji suštinski najviše zanima partiju čiji sam član, dakle SDPS, a to je izmena i dopuna Zakona o radu, pa evo, ja mislim samo godinu dana je prošlo od glasanja za taj zakon u parlamentu. Smatramo da je ovaj zakon u stvari jedno označavanje početka teških reformi koje je premijer počeo kada je preuzeo mandat u Vladi Republike Srbije. Naravno, posle toga je usledilo donošenje ključnih zakona, kao što je Zakon o planiranju i izgradnji, Zakon o privatizaciji, Zakon o stečaju, jako važan Zakon o inspekcijskom nadzoru i o tome ću kasnije govoriti, ali i izmene i dopune Zakona o radu su bile ključne za ono što se u našoj zemlji dešava u prethodnih godinu dana, a tiče se novih investicija, podsticanja kako domaćih, tako i stranih investitora da ulažu u Srbiju i mogućnost da naša zemlja napreduje čak 30 mesta na Duing biznis listi Svetske banke. Ja bih vas molio da samo malo napravite jednu elaboraciju, koji su efekti Zakona o radu na mlade ljude, koji su bili nezaposleni, koji su stariji od 50 godina, na teško zapošljive ciljne grupe. Drugo pitanje odnosi se na problem migranata i ja vama, a posebno i ministru unutrašnjih poslova Nebojši Stefanoviću, čestitam na tome što ste imali ne farisejski, nego samarićanski odnos prema migrantima. Ti isti migranti su ljudi koji su pobegli od najvećeg zla koji se dešava na globalnoj seni u proteklih nekoliko decenija, a tiče se delovanja Islamske države Iraka i Levanta. Naravno da je Vlada Republike Srbije odnosom i tretmanom ovih ljudi pokazala da je država koja je visoko ceni i poštuje standarde ljudskih, manjinskih, verskih i svakih drugih prava. Ja vas molim da mi kažete i da mi odgovorite kakva će biti dalja strategija Vlade u tom smislu, kakva je komunikacija sa EU? Naravno, u tom smislu bih zamolio ministarku Jadranku Joksimović, imajući u vidu njene dobre pozicije i njenu komunikaciju sa predstavnicima institucija Evropske unije. Hvala.
Reč ima ministar Vulin.
Zahvaljujem. Zakon o radu davno smo usvojili, dame i gospodo narodni poslanici, sećate se one maratonske sednice, pre tačno godinu i jedan dan. Ovo jeste prava prilika da razgovaramo i o efektima Zakona o radu, odnosno o onome što je Zakon o radu pokazao. Ja bih odgovarajući na vaša pitanja pošao od najžešćih kritika koje su tada izgovorene na račun Zakona o radu. Jedna od njih je bila da će izazvati talas masovnog otpuštanja. Sećate se da je ovde bilo – biće masovno otpuštanje, Zakon će omogućiti da se privreda devastira, da ljudi budu izbačeni na ulicu, da započne masovno otpuštanje. Brojke su neumoljive kada je i otpuštanje u pitanju. Dakle, te 2014. godine bilo je zaposleno, na osnovu ankete o radnoj snazi, 1.623.317 zaposlenih. Naravno, molim vas, da ne bi opet, da odmah predupredimo bilo kakve rasprave, broj zaposlenih je veći. Ovde ulaze oni koji su zaposleni na određeno, neodređeno, sezonski i ugovorom o privremenim i povremenim poslovima, ali recimo ne uvodimo ovde samostalce. Dakle, ovde nemate poslodavce, na primer, njih ne upisujete, tako da znate da je to ta razlika. Nakon donošenja Zakona o radu, juče, u ovoj zemlji je zaposleno 1.734.585 ljudi. To je povećanje za 6,5%. Ne da nije došlo do masovnog otpuštanja, nego je došlo do značajnog povećanja zaposlenih. Možemo sada raspravljati u kojim je to granama, gde su se sve zaposlili, u kojoj meri su zaposleni iz sive zone, a kojoj meri su nova radna mesta, ali upravo je i to efekat Zakona o radu, jer smo promenili potpuno položaj i poziciju inspekcije rada, pa se inspekcija rada ponaša na drugačiji način, ima drugačija ovlašćenja, ima pristup, između ostalog, i registru, Centralnom registru obaveznog socijalno osiguranje i radi daleko efikasnije. Samo na osnovu rešenja inspekcije, neposredno, na devet hiljada i 572 radnika koja su u jednom periodu pronašli da rade na crno, zaposleno je šest hiljada 558, samo na osnovu rešenja, a gde je efekat ugledanja? Gde efekat kod poslodavaca zna da će se desiti, da će doći inspekcija rada, da su se stvari promenile? Na osnovu takvog efikasnog odnosa inspekcije rada mogu sa zadovoljstvom da vam kažem da su nesavesni poslodavci sve manje nesavesni, da imamo sve manje posla u tom smislu, ali da je u budžet Republike Srbije uplaćeno 119 miliona dinara na osnovu prekršajnih prijava koje po Zakonu o radu inspekcija rada sada može da donosi i sada izriče. To pre nije mogla da radi. I to je značajno poboljšano. Mi smo Zakonom o radu, kao potpuno nov institut, uveli mogućnost da se ne isplaćene zarade rešavaju na osnovu obračunskog listića koji se izdaje radniku i to se izdaje kao javna isprava. Dakle, nemate više advokata, nemate skupe sudske sporove, već je dovoljno da dođete na sud i da pokažete ispravu, i to je to. U osnovnim sudovima u Republici Srbiji primljeno je 1.317 predmeta, a od čega je u toku 678 predmeta, a već je okončano 639 predmeta koji su radnicima uplatili 79.090.000 neisplaćenih zarda. I to je efekat Zakona o radu, svakako da jeste. Pitali ste za teže zapošljive kategorije, samo da znate da je na evidenciji Nacionalne službe za zapošljavanje 6,9% manje mladih, nego što je bilo prošle godine. Dakle, u posebno teško zapošljivim kategorijama osećaju se pomaci. Kada smo uveli onoliko kritikovanu odredbu o isplati otpremnine samo kod poslednjeg poslodavca, bili smo napadani zbog toga, ali efekti su se pokazali i sada se lakše i češće zapošljavaju nezaposleni preko 50 godina, jer se poslodavac ne plaši da će morati da mu isplaćuje otpremninu za čitav radni staž, već za lojalnost kod poslednjeg poslodavca kada bude otišao u penziju, a on je u suštini pred penzijom. Dakle, Zakon o radu za ovih godinu dana je pokazao da nije bilo masovnog otpuštanja, da je povećao zaposlenost, da je poboljšao investicioni ambijent, da je poboljšao poslovnu klimu, da je bio na strani, kao što jeste na strani radnika, jer evo govorim vam o nekoliko konkretnih mera koje su značajno poboljšale položaj radnika. Odmah da vam kažem da je u Zakonu o radu po prvi put, i to su efekti, to su stvari koje se nikada neće promeni, jasno precizirano koji su uslovi za zaključenje, kako se dobija, kako se gubi radni odnos. Odmah to osetiti na manjem broju radnih sporova, jer ljudi unapred znaju kako treba da se ponašaju, i radnik, i poslodavac, i zaposleni i poslodavac. Zakon o radu je već u ovih godinu dana pokazao da ga je vredelo donositi, da je značajno popravio tržište u odnosu na prošli zakon o radu svakako. Ne mogu da ne podsetim da taj zakon, koji je bio toliko hvaljen i branjen u ovoj istoj Skupštini, je dobio onakvu kritiku upravo u Savetu Evrope kada su se neki vrlo obradovali, misleći da je ta kritika upućena ovom Zakonu o radu. Ne, ovaj Zakon o radu je pozdravljen. Ovo je dobar Zakon o radu. On je dao rezultate, što je najvažnije, on je pomogao da se poboljša zapošljavanje. Još jednom se zahvaljujem skupštinskoj većini koja je podržala Zakon o radu, uprkos onakvoj buci i besu. Buka i bes su prošli, ali ostali su efekti i bili ste u pravu. Hvala vam.
Reč ima ministarka Jadranka Joksimović.
Najpre, poštovani poslaniče Marinkoviću, hvala na tome što ste rekli da imam dobre pozicije u evropskim institucijama, ali verujte moje dobre pozicije su samo zahvaljujući tome što ova Vlada radi dobro i odgovorno i što ovaj parlament radi dobro i odgovorno, i to je ono što se uvek prepoznaje. Nama ministrima ostaje, između ostalog, kao odgovorni ljudi, pre svega, i na neki način odgovorni pred ovim parlamentom, ali odgovorni i pred međunarodnim partnerima u pogledu evropskih integracija, samo to dobro da reprezentujemo i dobro radimo. Što se tiče pitanja migranata, to zaista jeste pitanje koje je jedno od prioritetnih u EU. Naravno, mi smo zemlja kandidat i za nas je važna politika proširenja, ali ne možemo da izbegnemo i deo smo svih ovih tokova koji, na neki način, tangiraju čitavu Evropu. Mi smo tranzitna zemlja i zbog toga smo ponovo došli u fokus. Da li je to dobro ili loše? Ima to i svoje prednosti, ima i svoje mane, ali u svakom slučaju politika migracija jeste jedan dobar test na kojem se zemlja kandidat, a u ovom slučaju mi, kao zemlja, pokazujemo kao odgovoran partner i to svi u EU prepoznaju. Nema gotovih rešenja ni u EU. Nije dovoljan samo novac. Novac jeste važani on će da rešava akutne probleme i da pomogne da ljudi, koji traže utočište, koji beže iz ratom zahvaćenih područja, dobiju sve ono što im po međunarodnom pravu i po humanitarnom pravu pripada, ali sa druge strane suočavamo se, kao zemlja tranzita, sa onim što je najveći izazov Evrope danas, a to su lažni tražioci azila. Pored onih koji, iz Sirije, uglavnom opravdano traže azil, suočavamo se i sa velikim brojem onih koji iz naše zemlje i sa prostora zapadnog Balkana, zbog materijalnih potreba, traže azil u zemljama zapadne Evrope, EU i onda mi, kao odgovoran partner, moramo da sprovodimo jasnu šengensku politiku onoga što jesu standardi EU, jake kontrole granica i istovremeno jedne inkluzivne i informativne, ako tako mogu da kažem, aktivnosti kojom ćemo zapravo da objasnimo ljudima da im se možda ne isplati da na taj način traže azil, jer će kratkim postupkom u procesu readmisije biti vraćeni. To je vrlo važno i tu mora da se pokaže efikasnost koliko god to surovo zvučalo, ali to su prosto pravila i procedure i na tome radimo. Samo nešto oko pomoći koju EU daje Srbiji, pošto se o tome govorilo u pogledu evropske pomoći. Upravo zbog toga što postojeći mehanizmi nisu dovoljni, iako smo mi dobili sredstva iz nacionalne i to su ovi predpristupni fondovi o kojima često govorimo, dakle i za azilantski centar u vrednosti od 2,3 miliona evra za 2014. godinu, i šest miliona evra za one kategorije lica u postupku readmisije, istovremeno smo, baš nedavno, možda pre mesec, mesec i po dana, kolega Stefanović, ministar MUP i ja, tražili i dobili dodatnih 2,5, možda će biti i tri miliona evra, za terenska vozila, termovizijske kamere i uniforme za ono što jeste na neki način dodatna kontrola granica. Istovremeno postoje još neki mehanizmi koje u saradnji sa Crvenim Krstom mogu da budu pokrenuti. Naravno, ništa to neće rešiti apsolutno i neće to biti moguće rešenje. Na kraju krajeva, kako su moje kolege i rekle, znate, ti ljudi koji su se negde zaputili, teško će bilo ko zaustaviti, ali na nama je da pokažemo zaista da poštujemo standarde i da radimo ono što je do nas. Naši ljudi su pokazali visok nivo empatije i humanog odnosa i mi treba da budemo ponosni na to, ja to zaista mislim, a naravno da primenjujemo one standarde koje moramo. Još bih samo dodala, upravo zbog prepoznavanja EU, koliko je kopneni put, dakle 70% migranata dolazi kopnenim putem preko Turske, Grčke, pa čak delom i Bugarske i Makedonije, pa preko Srbije ide dalje, 70%, 30% iz zone Mediterana, a mediteranska zona je dobila mnogo više sredstava za jačanje kapaciteta nego zapadno-balkanska ruta. Zbog toga je evropski savet odlučio da negde, mislim da će biti polovina septembra, organizuje međunarodnu konferenciju na najvišem nivou o zapadno-balkanskoj ruti, mislim da će biti u Budimpešti održana i tada će se i neki konkretni mehanizmi finansijske dodatne pomoći zemljama iskristalisati. Dakle, ovo jeste izazov za celu Evropu, izazov je i za nas i za naše stanovništvo, na kraju govorimo i otporu lokalnog stanovništva. Dakle, brojne su to stvari, koje naravno, nisu ni malo lake za rešavanje, ali u svakom slučaju mi smo sada dodatno u fokusu naših evropskih partnera, na ovom putu evropskih integracija da pokažemo odgovornost i u ovom smislu. Ja mislim da ova zemlja i ova Vlada to zaista radi odgovorno. Hvala.
Hvala. Izvolite.
Zahvaljujem ministarki Jokić i ministru Aleksandru Vulinu. Sledeće pitanjeje potpredsednici Vlade Kori Udovički. Danas je jako bitan dan, pošto danas počinje sa primenom konačno zakon, počinje primena Zakona o inspekcijskom nadzoru. Počinje kada je u pitanju oblast konkurencije, kada je u pitanju veoma važna oblast razvoja tržišne ekonomije, bespogovorna i bespoštedna borba protiv sive ekonomije i upravo primena Zakona o inspekcijskom nadzoru će biti usmerena na one subjekte koji nisu bili kontrolisani decenijama, koji su jako negativno uticali na naše tržište, koji su pravili nelojalnu konkurenciju i koji su ugrožavali osnovna ljudska, a kao socijaldemokrata, moram da kažem, i radnička prava, a to su neregistrovani privredni subjekti. Danas će se, i nadam se da će Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave i te kako odmah početi sa svojim poslom, početi da kontrolišu i neregistrovani subjekti, gotovo posle 2,5 decenije. Svi znamo da po nekim analizama 30-ak procenata BDP se generiše kroz sivu ekonomiju. To je za Srbiju ogroman novac i smatram da radite veliki posao u pokušaju da napravite malu državu, da napravite efikasnu državu, efektivan i produktivan javni sektor i da, naravno, država radi svoj posao na najbolji mogući način, a njen jedini posao je da bude odličan servis građanima i naravno privredi i privrednim subjektima jer je privreda i privredni subjekti su oni koji stvaraju dodatnu vrednost koji upravo pune budžet i od kojih zavisi da li će Srbija ići dinamično putem ekonomskog razvoja. Ja bih molio da mi odgovorite na pitanje – koji će to privredni subjekti biti prvi na udaru i kako će teći ta bespoštedna i bezpogovorna borba protiv sive ekonomije?
Hvala. Izvolite.
Hvala gospodinu Marinkoviću na pitanju. Ja bih prvo samo da podsetim da je Zakon o inspekcijskom nadzoru krovni zakon koji unapređuje možda od svih zakona kao jedna jedinstvena mera najveći doprinos treba da napravi zaista unapređenju poslovanja državne uprave. Reč je o tome da će pomoću koordinacije koju on donosi između inspekcija, on traži da inspekcijom, zahteva da inspekcije počnu da postupaju po pravilima koja će da budu prepoznatljiva, čiji je cilj ne da nekoga kazne već da unaprede i usklade poslovanje svih i građana, ali pre svega privrede sa svim zakonima. Kada je to cilj onda ima objektivnih pravila kako da se to postigne. Naprimer, neće se u budućnosti više inspekcije raditi prema tome kako se nekome nahodi, već će se raditi analiza koji su to privredni subjekti koji najviše ugrožavaju privredni ambijenti ili građane, kod kojih je najveći rizik od npr. gubitka poreskih prihoda. Kod njih se vide češće, a kod onih malih ili kod onih koji su se ve pokazali kao lojalni subjekti koji su već pokazali da dobro rade može da se ide ređe. Zatim, cilj ovog zakona je i da smanji prostor za korupciju, samim tim što će se unapred najavljivati, što će postojati jasni kriterijumi kod koga se ide. Više neće moći da bude da se pet puta obilazi privredni subjekt koji nešto dobro radi i koji nije pokazao probleme, a hvatamo ga za neke sitnice, a da će da obilaze oni kod kojih postoji stvarno rizik. U tom kontekstu jako je važan upravo današnji dan kada je stupila na primenu odredba da od danas inspekcije moraju da takođe nadziru neregistrovane subjekte. Ja moram da kažem da činjenica da uopšte moguće bilo u Srbiji da imate inspekcije koje zaobilaze neregistrovane subjekte umesto da ih pogotovo obilaze, da je to naša osobenost, to je iz onog vremena kada nije bilo zamislivo da neko posluje a da se nije registrovao zato što je bila komunistička zemlja, zato što skoro da nije ni bilo privatnih slobodnih inicijativa. U drugim zemljama u svetu je to nezamislivo. Registracija je jedna stvar, a to da li neko posluje, ako već vrši neku delatnosti normalno je da čim inspekcija vidi da to postoji, čim građani prijave, on bude podložan inspekciji. Najvažnije je u prvom korak, bez obzira što je ovo vrlo važno za smanjivanje sive ekonomije, zaštita bezbednosti građana. Zakoni postoje zato da se zaštiti neki interes. U ovom slučaju to je najčešće u pitanju bezbednost hrane i bezbednost raznih drugih delatnosti koje mogu da na bilo koji način ugroze građane. Sada više neće moći da prolazimo, da npr. inspekcija za bezbednost hrane zaobiđe neregistrovane klanice. Sada imamo informaciju da su znajući da će ove odredbe stupiti na snagu neke klanice neregistrovane već preduzele sve mere koje su potrebne da u stvari formalizuju svoje poslovanje. Važno je i za zaštitu životne sredine. Šljunkare u Srbiji mnogo kamenoloma posluju vrlo često sasvim divlje, eksploatacija drva itd. Znači, opet umesto da se čeka da neko prijavi MUP inspekcija kada ide kod jednih videće i druge i dužna je da postupi. Uputstva su već, odnosno nisu uputstva, nego smernice su izdate na vreme. Inspekcije su pripremljene da intervenišu. Naravno, ipak na duži rok jako je važna ova koordinacija za smanjivanje sive ekonomije. Uspostavljeno je već koordinaciono telo Vlade koje će sada da radi na tome da se sve informacije o inspekcijama subjekata razmenjuju, da se planovi razvijaju na usklađeni način i to će, naravno, jako smanjiti prostor da cveta siva ekonomija. Naravno, Inspekcija neregistrovanih subjekata je jedna od ključnih elemenata. U tom kontekstu ja bih da naglasim, govori se o tome da će sada inspekcije moći i da vrše inspekciju u privatnim stambenim objektima kada postoji osnovana sumnja da se npr. tu vrši delatnost. Želim da naglasim da to neće biti moguće bez sudskog naloga. Znači, ovde sada ne treba da postoji neki strah građana da će, recimo, odjednom sada da bude neki lov na veštice, upadanje u stanove i jurenje ljudi koji su na rubu egzistencije, koji možda nekome sređuju frizure poluprijateljski. Nije to cilj. Sudski nalog se pribavlja kada je očekivanje da je ta delatnost dovoljno značajna da zavređuje trošak i pažnju da se toliki inspekcijski posao odradi. U tom smislu želim da ohrabrim inspektore i da pozovem takođe policiju, pa i sudske organe, da im u narednim danima izađu u susret, da budu naročito na raspolaganju, jer je moguće da će naići i na otpor onih koji su decenijama radili svoj neregistrovan posao bez da moraju da strahuju od inspekcija. Još da spomenem da će za još dva meseca stupiti na snagu i odredba, odnosno ući u primenu odredba na osnovu koje će inspekcije biti dužne da postupe i, kada vide postupanja koja je moguće da nisu u skladu sa zakonom, u oblastima koje nisu u njihovoj nadležnosti. Automatski moraju da prijave i Poreskoj upravi, ali i onoj inspekciji za koju misle da je nadležna za problem koji su uočili. Postoje sada i formulari i oblici kako da postupe i kako da te prijave čine. Verujemo da će sve zajedno to umnožiti snagu i kapacitet ljudi, službenika koji mogu da identifikuju nelegalne ili neregistrovane aktivnosti i da ih prijave odgovarajućim organima. Na kraju, ova koordinacija će značajno smanjiti ono nešto što sve nas izluđuje, i nas unutar državne uprave sigurno, a i građane, a to je kada nekome prijavite neki problem, a on vam kaže da nije za to nadležan. Sada će, kroz još dva meseca, sve inspekcije biti nadležne da postupe ukoliko saznaju za bilo kakav problem. Hvala.
Izvolite, imate pravo na komentar.
Zahvaljujem, uvažena predsednice. Zahvaljujem potpredsednici Vlade na njenom iscrpnom odgovoru. Komentar će biti veoma kratak, kako bih dao priliku i drugim kolegama da pitaju. Iskreno se nadam da će te kroz ove mere i kroz implementaciju ovog zakona da utičete jako na to da se crno tržište radne snage potpuno iskoreni. Nadam se da će zakon koji je u pripremi, a to je zakon o platama, da ćete na taj način uvesti princip - ista plata za isti rad, kako bi u našoj državnoj upravi i u celoj državi uveli princip nekih šansi. To ne znači egalitarizam, ali jednake šanse za sve i tržišna utakmica ljudskih znanja i sposobnosti. Iskreno se nadam da ćete uspeti u tom vašem naumu. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Pošto nema premijera u sali, ja bih da pitam nešto ministre koji do sada nisu odgovarali na pitanja. Dakle, moja pitanja će biti upućena ministru Vanji Udovičiću i ministru Ivanu Tasovcu. Mi ovih dana raspravljamo o Predlogu zakona o posebnim uslovima prodaje određenih nepokretnosti u svojini Republike Srbije. Stoga, prvo pitanje je da li ste, gospodo ministri, bili na sednici Vlade koja je održana 14. jula, pošto je tog dana Vlada utvrdila taj predlog i poslala ga u skupštinsku proceduru? Taj predlog zakona predviđa da se imovina Republike Srbije prodaje bez javnog nadmetanja, da proceduru za pokretanje prodaje, tj. kupovine te imovine mogu da pokrenu samo trenutni zakupci, da procenu vrednosti po kojoj će biti kupljena određena nepokretnost može vršiti samo Poreska uprava, a želim da vas podsetim da je pre deset dana Poreska uprava za jedan stan u Gospodar Jovanovoj rekla da vredi devet hiljada evra, a zahvaljujući javnom nadmetanju ta vrednost nepokretnosti ili vrednost te nepokretnosti je dostigla iznos od 39 hiljada evra. U koje svrhe će ići prihod od prodaje tih nepokretnosti? Zašto je zakonom predviđeno da samo Gradski zavod za veštačenje iz Beograda može da veštači vrednost prethodnih investicija? Dakle, pitam ministra Tasovca i ministra Udovičića koji su vam bili motivi, zašto ste glasali za takav predlog zakona, kojim kriterijumima ste se vodili, da li se iza ovoga krije prodaja nepokretnosti na Dedinju i na Vračaru po bagatelnoj ceni i da li je možda ovaj zakon napisan da bi određeni ljudi došli do skupih nepokretnosti po niskoj ceni? Zahvaljujem.
Zahvaljujem, poslaniče. Daću ministru Tasovcu reč, ali molim vas obratite pažnju da pitanje mora biti iz nadležnosti ministra resornog. Odgovoriće vam ministar Tasovac, nego samo da vam skrenem pažnju.
Zahvaljujem vam se na pitanju. Kao što je predsednica rekla, to nije iz direktne nadležnosti Ministarstva kulture i informisanja. Sa druge strane, skoro isto pitanje je bilo već postavljeno na samom početku sednice, ali niste bili u sali pa ste verovatno to propustili, ili ste imali poseban razlog da ga ponovite još jedanputa. Da, bio sam na toj sednici i prihod kompletan ide u budžet. Onog trenutka kada budžet bude bio puniji, samim time će i oblasti koje se nalaze u mojoj nadležnosti imati mnogo bolju poziciju. To je ono što mogu da vam kažem vezano za vaše pitanje. Zato što čitav set reformskih zakona koje donosi ova Vlada, oni se posle toga reflektuju konkretno i na kulturu i na sve druge oblasti.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Udovičić. Izvolite.
Samo da odgovorim. Bio sam prisutan na Vladi i glasao jesam. Taj zakon je došao na mišljenje u Ministarstvo omladine i sporta kao i svi drugi zakoni. Ono što ovaj zakon ne predviđa, jeste da će bilo šta uticati na oblast gde ja jesam ministar. Kao što je rekao moj kolega ministar Tasovac, nama jeste želja da prihodujemo što više, a onda da ta sredstva upotrebimo u one slučajeve gde smatramo da je najpotrebnije. Znamo koliko sport doprinosi, znamo koliko oblast omladine jeste zahtevna, velika i da je u suštini oblast svih ministara, ali trudimo se u onim stvarima koje možemo nadležnostima koje imamo da sprovedemo politiku Vlade i da doprinesemo poboljšanju napretka Republike Srbije.
Zahvaljujem. Samo njima ste postavili pitanje? (Aleksandar Senić, s mesta: Da.) Ako poslanik direktno postavi pitanje određenom ministru, on odgovara, ali vi ste promašili, nije nadležan ministar ni iz kulture, ni iz sporta. Želi da vam odgovori na vaša pitanja ministar Dušan Vujović. (Aleksandar Senić, s mesta: Nema potrebe.) Ne želite? (Aleksandar Senić, s mesta: Ne.) Ne želi poslanik da mu se odgovori na pitanje.
Dakle, ne možete da mi kažete da nije u nadležnosti ministra da glasa ili da ne glasa za zakon. Ja sam vrlo jasno pitao zašto su glasali za zakon, a kao članovi Vlade glasaju za svaki predlog zakona. Imao sam poseban razlog da ponovim to pitanje zato što taj zakon predstavlja pljačku imovine koja je u svojini Republike Srbije. Moj i dalje predlog je, pošto ste još uvek kao Vlada u mogućnosti da povučete taj Predlog zakona, upravo zbog razloga koji je naveo gospodin ministar Udovičić. Dakle, on je rekao da hoćemo da prihodujemo što više. Gospodine ministre, da biste vi imali dovoljno sredstava za razvoj sporta, imali smo sjajna dva meseca i da bi sledeći meseci bili još bolji, i da bismo imali više sredstava za kulturu, neophodno je da omogućimo transparentan proces kupovine, javno nadmetanje, da tržište odredi cenu određene nepokretnosti, a ne da se po nekoj procenjenoj ceni prodaju nepokretnosti u svojini Republike Srbije. Dakle, nisam zadovoljan odgovorima. Moja pitanja su bila - zašto je zakonom predviđeno da samo Gradski zavod za veštačenje iz Beograda može da veštači vrednost prethodnih investicija? Koji su vam motivi i zašto ste glasali za takav Predlog zakona? Kojim kriterijumima ste se vodili? Da li se iza ovoga krije prodaja skupih nekretnina na Vračaru, na Dedinju po bagatelnim cenama? Dakle, pitanja upućena direktno ministru Tasovcu i ministru Udovičiću, kojima upućujem i sledeća pitanja. Zašto ste glasali za Predlog zakona o načinu određivanja maksimalnog broja zaposlenih u javnom sektoru, kada on predviđa otpuštanje devet hiljada ljudi, kada nisu uzete u obzir institucije od nacionalnog značaja čiji su osnivači opštine? Ukoliko se ovaj zakon primeni, biće ugašeni npr. Resavska pećina u Despotovcu, Prevodilački centar u Svilajncu. Takođe,zakon podrazumeva statistički podatak, tako da po tom podatku Svilajnac npr. ima 23.000 stanovnika, a u stvari ima 31.000.
Hvala, poslaniče. Tri minuta. Dužna sam, po Poslovniku, član 204. stav 6. u kome piše – predsednik Narodne skupštine upozoriće narodnog poslanika, ako pitanje nije postavljeno u skladu sa odredbama ovog Poslovnika, odnosno ako nije upućena nadležnom organu, a nadležni organ po daljim stavovima je resorni ministar. Znači, ne zalazim u vaše motive zašto, pošto znam da niste slučajno postavili ministrima koji ne mogu da vam odgovore, te ne mogu da dozvolim da dalje postavljate pitanja, sa namerom da ne dobijete odgovor. Kako piše da se postavlja pitanje nadležnom ministru ili Vladi i želim da građani Srbije dobiju odgovor, daću da odgovori nadležni ministar Dušan Vujović i da ispravim ovo što ste sa nekom određenom namerom želeli da uradite. Izvolite, ministre Vujoviću, odgovorite poslaniku, da bi građani Srbije dobili adekvatan odgovor.
Hvala lepo. Ja sam bio zadužen da branim ove zakone. Opšta rasprava je bila u ponedeljak, rasprava o amandmanima je bila u sredu, očekuje se glasanje, nadam se, u petak ili u subotu. Zakon je imao jako mnogo amandmana, primedbi, pitanja itd. Mi smo u raspravi odgovorili na sve, a sada ću, pošto se ponavljaju ista pitanja, još jedanput, zbog naših građana, ponoviti odgovore. Znači, prva tvrdnja, po tzv. referentnoj ceni primera gde je Poreska uprava u jednom slučaju odredila početnu cenu od devet hiljada evra za prostor od deset kvadratnih metara, u Gospodar Jovanovoj ulici, cena od deset kvadratnih metara, što je u skladu sa cenom koja u ovom trenutku preovladava na tržištu. Svako ima pravo. Mi ćemo se truditi, kao što sam rekao, da Poreska uprava uvek to procenjuje. To je očigledno vrlo specijalno i aktipičan primer da se u Beogradu, u centru grada, pa makar bilo na najvažnijem mestu, kvadratni metar u licitaciji podigne na pet hiljada evra. Bilo bi jako dobro da sve možemo da prodamo po toj ceni. Slažem se sa vama. Međutim, kao što sam odgovorio nekoliko puta u raspravi povodom ovog zakona, licitacija, kao metod, u situaciji kada predmetna nepokretnost nije slobodna od ljudi i stvari, a to su stanovi, garaže, poslovni prostori i slični objekti koji se n nalaze pod dugoročnim ugovorom o korišćenju, to je mnogo sličnije pravno-ekonomski i na bilo koji drugi način situaciji privatizacije stanova koji su bili u društvenom vlasništvu ili u vlasništvu države. Da vas podsetim, to su stanovi, stotine hiljada stanova koji su privatizovani tokom 90-ih godina, koji su bili u društvenom vlasništvu ili stanova koji su bili u državnom vlasništvu, kao što su stanovi iz Vojnog fonda. To je bila procedura u kojoj se nisu sprovodile aukcije, određivale su cene. Isti su principi, a vi procenite koliko je to realno, bili primenjivani u dva zakona koja je donela ova Skupština 1999. i 2000. godine, gde je vršena privatizacija sličnog fonda stanova. Mi predlažemo ovaj zakon zato što država želi da izađe iz vlasništva stanova i pojedinačnih objekata koji ne služe funkciji države. To su stanovi koji su nasleđeni. Od ovoga su izuzeti stanovi koje koriste diplomatsko-konzularna predstavništva i koji će dalje nastaviti da se servisiraju i izdaju diplomatsko-konzularnim predstavništvima. Iz ovoga su izuzeti podzakupci i sve druge forme. Samo originalni nosioci dugoročnih ugovora i ugovora o zakupu će biti u poziciji da ponude otkup ovih stanova. Cena koja je predložena u zakonu, ja sam u načelnoj raspravi ponudio mogućnost da se to uradi na drugi način, nismo dobili nijedan validan predlog, pošto su svi predlozi predlagali neprihvatljive tehnički i pravno neprihvatljiva rešenja. Jedino što mogu da garantujem, to je da će Poreska uprava u svom radu koristiti sve, uključujući i impute veštaka, gde možete i vi lično da uzmete učešće, i svi drugi veštaci u Republici Srbiji, svako ko bude sporio bilo koji od tih procesa moći će da koristi, između ostalog, nalaze veštaka. Kao što znate, sud koristi mišljenja veštaka, ali ih uzima kao jedan od mogućih informacija u procesu procenjivanja vrednosti. Zašto bi pojedinačni veštak bio objektivniji izvor tržišne vrednosti nečega što ne može objektivno da se vrednuje na tržištu, zato što nije slobodno za prodaju, od institucije koja ima bazu podataka o svim nekretninama u Republici Srbiji, pošto se na osnovu toga plaćaju porezi za nekretnine? Moj cilj, moj interes, kao ministra finansija, jeste da se postigne najviša cena, u skladu sa onim što u datom trenutku daje tržište. Drugo, što se tiče prihoda, moram da kažem da korišćenje termina „pljačka“ je potpuno neprimereno ovoj Skupštini i ničem niste potkrepili to. Pljačka znači da neko nešto uzima. Ovde niko ništa ne uzima. Prihod od ovih prodaja, privatizacija, će biti opšti prihod budžeta koji će biti podložan istim onim ograničenjima trošenja kojima svaki dinar koji se nalazi u budžetu podleže. Prema tome, vi ćete moći, kao parlament, a mi kao Ministarstvo finansija, kao trezor, kao Vlada, da kontrolišemo i odgovaramo za namensko trošenje svih sredstava. Ova sredstva su opšti prihod budžeta. Prema tome, moći će da se koriste za sve. Mi smo opredelili da ćemo ih trošiti samo za strateške kapitalne rashode. Pošto je ovo jednokratan prihod, ne bi bilo korektno da se troši na bilo šta što nije jednokratan rashod. Da dopunim ovde, znači, gospodin Tasovac jako dobro zna i radimo zajedno da isfinansiramo otvaranje Narodnog muzeja i Muzeja savremene umetnosti. Jednokratna sredstva za to nam nedostaju. Ovo će biti idealna prilika da ona nedostajuća sredstva obezbedimo na ovaj način. Svi znaju jako dobro da na drugim mestima postoje isto tako nezatvorene konstrukcije finansiranja i moći ćemo da koristimo ova sredstava, ali ponavljam, pošto to nije predviđeno u budžetu, to će moćisamo da se predvidi rebalansom budžeta. Ovaj parlament će imati kompletan uvid i u predlog i u trošenje i u izvršenje budžeta. Znači, mislim da je neprihvatljivo da insinuirate da pravo države da odluči da ne želi da ima imovinu, a mi ćemo privatizovati ne samo ovo nego i kompletan stambeni fond koji se ne nalazi u funkciji onoga što država želi da radi, privatizovaćemo tamo gde su slobodni stanovi, tamo ćemo ih prodavati na aukciji, pa ćemo uporediti rezultate. Uostalom, rezultati ovog zakona će biti dostupni i parlamentu i javnosti i, prema tome, moći ćete da imate puni uvid. Jako je važno da niko neće moći da otuđi nijedan jedini dinar ostvaren ovim privatizacijama i oni će biti opšti prihod budžeta koji podleže istoj finansijskoj kontroli kao i svi ostali prihodi budžeta. Hvala lepo.
Hvala. Komentar, Aleksandar Senić.
Ja sam mislio da je nadležnost ministra da u Vladi glasa za određeni zakon, ali ako predsednica kaže da to nije njihova nadležnost, evo ja poštujem. Gospodine ministre Vujoviću, ja bih vama sve verovao što ste sada rekli, samo da ste usvojili amandman da se objavi na internet strani Direkcije za imovinu spisak kupaca koji su kupili te nepokretnosti i ugovori po kojim cenama su kupljeni. Dakle, da ste to dozvolili, sve bih vam verovao. Ovako, o kojoj transparentnosti pričamo? O kom uvidu pričamo? Dakle, jednostavno niste me ubedili da ste iskreni u vašim namerama i to je ono što jedino mogu da vam kažem. Pozivate se na nepokretnost u ulici Gospodara Jovana. Zbog javnosti, zbog ljudi koji nisu iz Beograda da znaju da je to centar Beograda. Poreska uprava, sami ste rekli, je nepokretnost od deset kvadratnih metara procenila na devet hiljada evra. Svako zna da je to 900 evra po kvadratu. Da li je to realna cena za centar Beograda? A mi smo tražili da se sve proda na javnom nadmetanju i da se na taj način obezbedi prihod i za sport, i za kulturu, i za muzej, i za ovaj prirodnjački centar u Svilajncu koji ćete da zatvorite ovakvim zakonom. Zahvaljujem.
Reč ima Borisav Kovačević. Ne, nema komentara više po Poslovniku. Izvinjavam se, ali moram da poštujem Poslovnik, znači Dušan Kovačević završili smo sa poslanikom Senićem do idućeg meseca.
Hvala, predsednice Skupštine. Moje pitanje bi bilo upućeno ministru poljoprivrede, gospođi Snežani Bošković Bogosavljević. Naime, mislim negde 2013. godine ovde smo u Skupštini u jednoj raspravi bili, ticala se poljoprivrede, tadašnji ministar gospodin Knežević je izjavio, odnosno najavio pripremu strategije o poljoprivredi. Znam da nju nije lako sačiniti jer traži pristup ekspertski, analitički, širokog broja problema, pitanja koji se ne tiču samo poljoprivrede itd, i stoga pravljenje takve strategije zahteva dosta vremena. Ali, mislim da je proteklo dosta vremena, da mi to daje za pravo da postavim pitanje aktuelnom ministru, da li se nastavilo na pripremanju te strategije ili se od nje odustalo? Pitanje koje ide uz to i da je ovde predsednik Vlade možda bi bilo i logičnije da njemu direktno postavim, ali svejedno. Da li je u percepciji Vlade poljoprivreda kao jedan od primarnih sektora razvoja? Od toga naravno zavisi i kakva će biti strategija. To je, molim ministarku da ovo pitanje prvo koje sam akcentirao, pruži odgovor. Druga stvar koja se tiče istog pitanja, ako smo odustali od strategije u poljoprivredi, želeo bih da čujem razloge zbog čega? Ako se nije odustalo, imamo li, odnosno Vlada, ministarstvo, ima li plan do kada treba da ponudi strategiju na usvajanje? Toliko za ovo prvo javljanje. Hvala.
Izvolite ministre.
Poštovani gospodine Kovačeviću, moram da kažem i da izrazim svoje zadovoljstvo što ste mi postavili ovo pitanje. Strategija poljoprivrede i ruralnog razvoja 2014/2024. godina je usvojena prošle godine. Ovo je Strategija za koju ste rekli da je najavio ministar Knežević što je tačno. Na izradi ove strategije učestvuje jako veliki broj naših naučnih radnika. Učestvovali su eksperti iz zemalja EU i Vlada je usvojila strategiju. Na nama je sada sprovođenje Strategije. Na bazi usvojene Strategije, još u avgustu prošle godine, mi smo u proteklom periodu izradili i nova dokumenta. Jedan od tih dokumenata jeste IPARD program, to je program za korišćenje, odnosno povlačenje sredstava iz predpristupnih fondova EU od strane naših poljoprivrednika. Ovaj program koji je izrađen na bazi usvojene strategije od strane Vlade Republike Srbije, usvojeni od strane Evropske komisije 20. januara i mi nakon toga smo imali i imamo i sada intenzivne pripreme kako bismo u ovoj godini uspostavili i administrativne kapacitete, odnosno operativnu strukturu za početak korišćenja ovih sredstava već od sledeće godine. Na bazi usvojene Strategije 2014. godine mi smo pripremili još dva vrlo važna programa. Nacionalni program ruralnog razvoja i Nacionalni program za poljoprivredu. Inače, ovo su dva konkretna programa koja će sadržati i sadrže komplementarne mere sa IPARD programom koji sada svi zajedno treba da budu objedinjeni u korist naših poljoprivrednika. Šta to praktično znači? To praktično znači da poljoprivrednici koji se budu opredelili i koji budu koristili sredstva iz IPARD programa neće više biti korisnici sredstava iz nacionalnog programa, odnosno nacionalnog budžeta. To za nas puno znači, zato što ćemo jedan deo korisnika sredstava za poljoprivredu preusmeriti na sredstva iz evropskih fondova, to će biti više sredstava za naše domaće korisnike i na taj način ćemo pokušati da obezbedimo dodatna sredstva za razvoj poljoprivrede. Uz ova dva programa koja sam sada pomenula mi u proteklom periodu, a i u narednom periodu ćemo intenzivno raditi sa lokalnim samoupravama, jer praktično i one su nam važne u implementaciji ciljeva zacrtanih nacionalnim programima, zacrtanih IPARD programom. Sve u svemu, dakle, Strategija je usvojena i ne samo Strategija već i konkretna druga dokumenta koja su rezultat usvojene Strategije. Rezultat očekujemo vrlo brzo, a naš cilj je kao što rekoh da bude više sredstava i više podrške za razvoj poljoprivrede u Republici Srbiji. Zahvaljuje.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Borisav Kovačević.
Veoma sam zahvalan na ovakvom odgovoru, a mislim da će to značiti kao informacija jako punom onim ljudima, odnosno znamo koliki broj našeg stanovništva u stvari svoju egzistenciju bazira na poljoprivredi. Hteo bih dodatno pitanje koje bi mi bilo veoma interesantno, odnosno za one koji slušaju od građana, a to je sledeće - da li je Strategijom predviđeno restrukturiranje proizvodnje primarne u poljoprivredi. Mislim na to da nam za račun do sada predominantne proizvodnje u ratarstvu, recimo, žitarica, da li smo predvideli veće podsticaje za razvoj ostalih grana poljoprivrede kao što je recimo, vrlo interesantno povrtarstvo, gde imamo situaciju neiskorišćenih prirodnih resursa, zato da bi u toj grani mogli da tom granom obezbedimo celogodišnju proizvodnju, a ne samo jednu berbu kada su žitarice u pitanju, a imamo te uslove kao recimo, navodim primer Mačvanskog regiona koji ima sve uslove prirodne za to. Ima kvalitetno zemljište i njegovu konfiguraciju, leži na toploj vodi već decenijama, dokazano i sa postojećim bušotinama, oivičen najvodonosnijim dvema rekama domaćim, Drinom i Savom. Šta se tu planira u takvim situacijama, da li se o tome dovoljno vodilo računa, da jednom prestanemo da strukturu u primarnoj proizvodnji i u poljoprivredi imamo maltene istu kakvu smo imali pre pola veka?
Zahvaljujem i na ovom dodatnom pitanju i na prilici da kažem svoja razmišljanja na temu koju ste postavili. Praktično, strategija znači da se Srbija opredelila da strateški pomaže poljoprivredu, kao jednu od izuzetno važnih delatnosti, delatnosti koja u dugom nizu godina obezbeđuje suficit u spoljnotrgovinskoj razmeni. Pitanja, kažete da se ništa nije promenilo u poslednjih 50 godina. Puno toga se promenilo. Nažalost promenilo se u smislu negativnom. Kao što znate i dugo smo pričali o tome i često pričamo, pominjemo koliko je stočarstvo smanjeno, koliko je smanjen Fond domaćih životinja, koliko je nivo, odnosno udeo stočarstva u ukupnoj poljoprivrednoj proizvodnji smanjen. Danas smo na nivou od tek nešto više od 30% od ukupne vrednosti poljoprivrede, da je praktično udeo stočarstva. Cilj Vlade Republike Srbije i Ministarstva poljoprivrede je da podrže svaki region, da podrže sva područja, da pomognu maksimalno, pri tom, posebno želim da istaknem da je naš cilj da podržimo razvoj stočarstva, zbog toga što je ovo zaista istorijski minimum, a što su upravo proizvodi gajenja domaćih životinja, proizvodi sa višom vrednošću. Očekujemo da sa podrškom razvoju stočarstva podstaknemo i veći izvoz ovih proizvoda, da podstaknemo ekonomski razvoj i samih poljoprivrednika, ali i države u celini. Naravno, malopre sam govorila i opet moram da istaknem u strukturi poljoprivrednih gazdinstava u Srbiji i svih onih subjekata koji se bave poljoprivredom pretežno su zastupljena fizička lica, privatan posed, dakle, oni se samostalno opredeljuju kada se radi o tome šta će da seju, koliko će da seju i da li će se baviti uzgojem životinja. Dakle, mi želimo svaki region, svaku oblast, svaku proizvodnju maksimalno da podržimo, pri tom, prioritet nam je da podržimo stočarsku proizvodnju iz razloga što je ovo proizvodnja koja se ne može tako brzo revitalizovati, ne može se tako brzo obnoviti. Mi znamo kada se smanji Fond krava, koliko je potrebno godina da se ponovo dođe na taj isti nivo, četiri ili pet godina, minimalno da se dođe na isti nivo, a tek onda da se obezbedi neki uzlazni trend. Dakle, strategija je stvorila dobre polazne osnove. Nacionalni program za poljoprivredu i ruralni razvoj, takođe. Obezbedili smo i program koji znači dodatna sredstva iz fondova EU. Obezbeđujemo i dalje ćemo raditi na pružanju maksimalne podrške poljoprivrednicima, kada se radi o stručnim savetima, kada se radi o konsultacijama. Maksimalno se trudimo da poštujemo obaveze prema poljoprivrednicima kada se radi o subvencijama. Stimulišemo i investicije u poljoprivredi. Dajemo sredstva koja znače povraćaj, recimo, investicija u primarnu proizvodnju, u preradne kapacitete, u hladnjače, itd. Dakle, sve ono što je u interesu poljoprivrede činimo, a pri tom uvek smo spremni da i na terenu i u razgovorima sa poljoprivrednicima čujemo i od njih konkretne predloge. Ja uvek kažem da najviše volim sa svima da razgovaram, jer ti predlozi koji se čuju od njih, su zapravo oni životni predlozi, životni problemi i maksimalno smo posvećeni rešavanju problema. Nadam se da će slika poljoprivrede biti vrlo brzo bolja i da će naši poljoprivrednici postizati bolje prinose i da ćemo imati bolje rezultate. Već sam rekla da smo ove godine u prvih šest meseci ostvarili značajno bolje rezultate, u odnosu na prošlogodišnjih prvih šest meseci i nadam se da će se tako nastaviti i do kraja ove godine. Pri tom, moram da kažem i to što znaju naši poljoprivredni i što svi znamo, nikada se nije bilo lako baviti poljoprivredom. Naša fabrika je fabrika pod otvorenim nebom. Mi zavisimo i od suša i od poplava i od grada i upravo sam na ovu sednicu zasedanja došla sa jednog sastanka sa poljoprivrednicima, a radi se o malinarima, našim malinarima iz Ivanjice i oni kažu, jeste, imali smo grad, ali smo imali i dobar prinos, ali nažalost, suša nam je sada presekla da ostvarimo bolje rezultate, mnogo bolje nego prošle godine. Kada sam ih pitala zašto nisu zalivali, zašto nisu navodnjavali, a oni kažu ono što ja znam i što znaju stručnjaci koji se bave pitanjima poljoprivrede, a jesmo zalivali, navodnjavali, ali ne pomaže, na ovako ekstremno visokim temperaturama ni zalivanje ne pomaže. Želim samo da kažem koliko je ovaj sektor osetljiv, koliko zavisi od jako puno faktora, ali ovo je najizdržljiviji sektor i ja sam zato uverena da ćemo mi u narednom periodu, naši poljoprivrednici, naše Ministarstvo i Vlada i dalje beležiti sve bolje i bolje rezultate u proizvodnji hrane, da obezbedimo prehrambenost i sigurnost domaćih građana, ali i itekako potrebnu robu za izvoz na inostrana tržišta. Zahvaljujem.
Hvala ministre. Borisav Kovačević, komentar.
Lepo je čuti ovako optimističku predstavu cele situacije na tako uverljiv način i ja vam stvarno verujem i nadam se da će se to ostvariti, pri čemu mislim da je jako bitno, a sada nemamo vremena da raspravljamo, jako bitno i mislim da ste na to bacili akcenat, a to je da što pre izradimo projekte specifikacije proizvodnje po određenim regionima, zavisno od klimatskih i svih drugih prirodnih uslova. To je jedna stvar. Druga stvar, ja vam toplo preporučujem da ne uradite nešto što je uradila, znate koja je bila pre vas ministarka poljoprivrede, gledao sam taj skup i jedan dogovor sa seljacima, kada su rekli da proizvode dosta, a da im treba pomoć, da ne mogu da plasiraju, a njen odgovor je bio – pobogu ljudi, ako ste sposobni da proizvedete, sposobni ste i da prodate. Ja na to komentarišem i sada – šta će onda proizvođačima u poljoprivredi država i Ministarstvo, ako im neće pomoći u plasmanu, posebno mislim kada se radi o stranim tržištima, pa vas molim, verovatno ste to predvideli, jako bi bilo bitno da tu imamo konkretne planove. Hvala lepo.
Molim vas samo malo tiše, jer poslanici viču kada govore. Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Uvaženi predstavnici Vlade Republike Srbije, ministre inostranih poslova i zameniče premijera, gospodine Dačiću, predsedavanje OEBS-om, kada je u pitanju, ne mogu a da se ne osvrnem na jako dobre komentare međunarodne javnosti, kada je u pitanju predsedavanje OEBS-om od strane Srbije. S tim u vezi biću potpuno iskren i otvoren, kada je o ovoj temi reč. Moram da kažem da je ugodno biti iz Srbije kada slušate pohvale na svoj račun i ovom prilikom, iako sam opozicija vašoj Vladi, želim da čestitam vama lično na dobro obavljenom poslu. Ali, isto tako bih želeo da vama kao zameniku premijera uputim pitanje kada je jedna veoma važna stvar u pitanju, a tiče se interesa Srbije i građana Srbije. Nadam se da se na dnevnom nivou konsultujete i komunicirate, i krivo mi je što lično predsednik Vlade nije danas u Skupštini, jer je ovo tema koja je uzdrmala u poslednjih nekoliko nedelja celu domaću javnost. Krajem prošle godine smo usvojili Zakon o planiranju i izgradnji. Na naše veliko iznenađenje konverzija zemljišta je tada izostala iz tog Predloga zakona. Dobili smo je, pre svega, nekoliko nedelja i naslov tog Predloga zakona bila je konverzija uz naknadu. Kada smo dobili taj predlog u članovima 8. i 18. smo videli da Republika Srbija, budžet Republike Srbije, budžet AP Vojvodine i lokalnih samouprava, kao i Fond za restituciju neće dobiti predviđenih milijardu 429 miliona, kao što to piše u samom Predlogu zakona, jer je u članu 8. omogućena konverzija bez naknade za izgrađeno zemljište, a u članu 18. na neizgrađenom zemljištu omogućen je dugoročni zakup na 99 godina. Nekoliko puta smo to i ministru unutrašnjih poslova u ovoj Skupštini govorili o tome da postoje indicije za nezapamćenu korupciju u Srbiji, da je to set nekoliko zakona…
Vreme. Sad dozvolite da vam odgovori neko. Morate reći kom ministru postavljate pitanje.
I zameniku premijera i gospođi Mihajlović.
Dozvolite da dobijete odgovor zbog vremena. Reč ima ministar Zorana Mihajlović. Izvolite.
Sa zadovoljstvom ću da odgovorim, mada pitanje niste postavili. Zakon o konverziji je zakon koji je ispravka zakona koji ste vi pravili pre nekoliko godina i koji su zaista potpuno zaustavili građevinsku industriju, naročito svih onih kupaca nakon privatizacije i stečaja. Znate da je to bio razlog zašto smo morali da popravljamo zakone i zbog čega svi oni koji, pogotovo kupci koji se bave proizvodnjom, nisu mogli da praktično nastave da grade na svom zemljištu, jer su jedino imali pravo korišćenja. Ispravkom vaših zakona i, dakle na osnovu i Odluke Ustavnog suda, donet je i napravljen, odnosno pripremljen Zakon o konverziji koji je skraćeno nazvan Zakon o konverziji, odnosno Zakon o pretvaranju prava korišćenja u pravu svojine ili pravo zakupa. Zakon je dugi niz meseci bio i u javnoj raspravi, dobio je sva pozitivna mišljenja svih institucija, ne samo Evropske komisije, kada govorimo o tome, nego i svih saveta stranih investitora, komora, naših investitora, naše domaće javnosti, usvojen na Vladi i na moje zadovoljstvo je usvojen i u parlamentu Srbije. Ovaj zakon treba da omogući, naravno, sa jedne strane i prihode budžetu. Polovina će ići, naravno, budžetu Srbije, druga polovina Agenciji za restituciju, ali svakako treba da omogući da počne da se gradi u Srbiji, da se ili plati naknada na zemljište, dakle kada ulazi u svojinu, ili da se ide u zakup. Često se pominje između ostalog jedan primer, a to je Luka Beograd, pa da odmah još jednom kažem platiće, naravno, tržišnu vrednost. Prvo će se odrediti lučko područje, to će uraditi ova Vlada, a nakon toga će se platiti tržišna vrednost naknade da bi se uopšte došlo u svojinu nad građevinskim zemljištem. Dakle, još jednom da ponovim, ovaj zakon samo treba da pomogne da pored Zakona o planiranju i izgradnji u Srbiji konačno počne još više da se gradi. Vaše insinuacije da se neće ostvariti prihodi jednaki su insinuacijama koje ste imali kada smo usvajali Zakon o planiranju i izgradnji kada ste takođe rekli da se nikada neće desiti da se građevinske dozvole daju za manje od mesec dana, a Bogami taj zakon i te kako živi i nema lokalne samouprave koja ne primenjuje Zakon o planiranju i izgradnji. To se odnosi i na ovaj Zakon o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine. Hvala.
Dopuna.
Samo u opštini Čajetina je omogućeno da četiri milijarde evra bude srpske imovine predato u ruke PK „Zlatibor“. Ko zna koliko u ostalim opštinama širom Srbije je omogućeno pojedincima da steknu enormno bogatstvo? Neki ne smeju, kao gospodin Stamatović, o tome da pričaju zato što su iz SNS, ali gospodin Milan Stamatović, kao predsednik opštine, koji se lavovski bori…
Pitanje. Molim vas, postavite pitanje. Ovo nisu objašnjenja.
Moram da uđem u pitanje, samo mi dozvolite.
Trošite vaše vreme.
…koji je postavio pitanje pred celom javnošću Srbije i ja danas ponavljam – zašto se dozvoljava i pre nego što je usvojen, odnosno stupio na snagu Zakon o konverziji uz naknadu, a u članovima 8. i 18. se to zaobilazi? Gospođa Zorana Mihajlović je požurila da imovinu Srbije preda u ruke privatnom licu. Mislimo da je u pitanju nezapamćena korupcija u istoriji ove zemlje. Smatramo da bi gospodin premijer, gospodin Aleksandar Vučić, morao da bude obavešten o ovom slučaju. Iz tog razloga sam zameniku premijera uputio molbu da ga o tome obavesti. Nekoliko puta smo govorili na ovu temu. U pitanju je stvaranje nove finansijske elite u Srbiji, novih tajkuna koji su pripadnici određenih političkih opcija. Smatram da se na ovaj način samo u opštini Čajetina predaje nekome u ruke, ne samo 2.213 hektara, već da li se na ovaj način omogućava jednom licu da postane vlasnik celog Zlatibora? Nažalost, to jeste tako. Gospodin Stamatović nije sam u ovoj borbi. Iako nismo stranačke kolege, čvrsto stojimo iza njegovih stavova i podržavamo ga u toj borbi da očuva interes Srbije i građana Srbije, a ne samo Čajetine.
Poslaniče, definišite pitanje, 19.00 je časova, a dužni smo da odgovorimo.
Razumem da vam ova tema ne ide u korist.
Meni je svejedno, nego definišite pitanje, pošto po Poslovniku moram da vas usmeravam. Šta da radim? Nije lepa uloga, ali pročitajte…
Da li se na ovaj način omogućava određenom broju tajkuna, novonastalih, u Srbiji da žive bolje nego svi ostali građani Srbije? Da. Da li vi mislite, kao predstavnici Vlade Republike Srbije ili eventualno vi kao zamenik premijera gospodine Dačiću, da ova stvar može da prođe Ustavni sud? Ne. Mi smo podneli inicijativu ustavnosti ovog zakona i sigurni smo da će Ustavni sud ovaj zakon oboriti i nameru gospođe Mihajlović da preda imovinu Srbije u ruke…
Hvala vam, poslaniče. Vrlo ste nekorektni, jer u skladu sa članom 204. nije ništa. Održali ste govor tri minuta ali, iako je 19.00 časova, zbog ovoga kako ste postavili pitanje, u stvari niste, dajem ministru Zorani Mihajlović da odgovori i time ćemo završiti sednicu, iako ćemo produžiti nekih pet minuta. Izvolite ministre.
Kada govorite o tajkunima i korupciji, pretpostavljam da pričate o Demokratskoj stranci, da nikako ne pričate o Srpskoj naprednoj stranci i ovoj Vladi, zato što ta korupcija i sve te privatizacije su bile, gospodo, kada ste vi bili na vlasti i držali Vladu. Što se tiče konkretno iz Zakona o konverziji, dakle plaća se tržišna cena. Što se tiče konkretnog slučaja Čajetine, odnosno velike borbe za javni interes predsednika opštine Čajetina, sa zadovoljstvom, znači, drago mi je što se bori za javni interes, ali odmah da znate da su ti predmeti, odnosno pet predmeta i pet rešenja još uvek nisu konačna rešenja. Ne znam na osnovu čega ste zaključili da vrede četiri milijarde evra, presrećna bih bila kada bi to zemljište vredelo četiri milijarde evra, to je zaista odlično za sve nas. Takođe želim da vam kažem da su predmeti u postupku. Ne možete da kažete, vaše pitanje – da li će određeni broj takuna na ovaj način bolje da živi, ako mislite na vaše tzv. tajkune, taj odgovor ne mogu da vam kažem, ali tajkuna u ovoj Vladi i tajkuna koje proizvodi ova Vlada nema. Mi se trudimo da poštujemo zakon i poštujemo ga i zaista štitimo ustavni poredak ove zemlje i javni interes.
Hvala. Pošto je sada 19 časova i tri minuta, završavamo rad u delu sednice koji se odnosi na poslanička pitanja i zahvaljujem svima na učešću. Izvinjavam se što sam i preko 19.00 časova produžila vreme da bi građani Srbije dobili odgovor na pitanje koje je postavljeno. Narodni poslanici, sa radom nastavljamo sutra u 10.00 časova. Hvala. Dobar dan. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Šesnaestog vanrednog zasedanja Narodne Skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 87 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 86 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su danas sprečeni da prisustvuju narodni poslanici Branko Đurović, Vesna Besarović, Branka Bošnjak, Đorđe Čabarkapa, Branko Ružić, Siniša Maksimović, Milena Ćorilić i Dragan Jovanović. Prelazimo na pretres u pojedinostima Predloga zakona o udžbenicima. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika obaveštavam vas da sam pozvala da današnjoj sednici prisustvuje ministar prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, dr Srđan Verbić i saradnici iz njegovog ministarstva, državni sekretar i vršioci dužnosti pomoćnika ministra prosvete, nauke i tehnološkog razvoja. Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici, kao i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo. Primili ste izveštaje nadležnih odbora i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naziv Predloga zakona amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.