Juče oko sedam i trideset grupa ljudi bliskih Muameru Zukorliću upala je na gradilište Islamskog centra. Islamski centar se radi na parceli gospodina Dževada Aljovića koji je poklonio, uvakufio šest ari zemljišta Islamskoj zajednici Srbije. Na toj parceli se gradi Islamsi centar „Džamija“. Pomenuta grupa je oterala radnike sa gradilišta pod pretnjom oružjem, kako tvrde radnici na gradilištu. Zatim su blokirali put koji postoji više od 50 godina. Tim putem se služi celo jedno naselje. Sličnu situaciju smo imali prošle godine kada su isti ljudi upali u centralnu džamiju u Prijepolju, srušili berbernicu u centru Novog Pazara, uzurpirali trg Isa bega Isakovića u centru Novog Pazara. Takođe su isključili grejanje u sultan Validinoj džamiji u Sjenici. Kod nas u Sandžaku uvek je postojao jedan dobar običaj, ako neko gradi kuću komšije mu dođu na mobu, priteknu u pomoć, a naročito ako bi se gradila džamija i crkva svi bi donosili priloge. Ovako nikada nije bilo, da se dođe sa oružjem i zabrani gradnja džamije. Zato, svoje pitanje upućujem ministru unutrašnjih poslova i ministarki pravde. Kako je moguće da u sred bela dana dođu na tuđi posed i pregrade put, a da policija i Tužilaštvo daju saopštenje da nema elemenata krivičnog dela, niti prekršaja? Na osnovu čega je Policijska uprava u Novom Pazaru izdala jučerašnje saopštenje? Da li su legitimisani ljudi koji su bespravno upali na gradilište? Da li su ih pretresli i tako utvrdili da nisu bili naoružani, kako tvrde u saopštenju? Da li su uzeli izjave od radnika i svedoka kojima je prećeno? Na osnovu ovog saopštenja, može se zaključiti da policija pokušava da zataška ovo bezakonje i ostavi otvoreni sukob među građanima u Novom Pazaru. Dokle će policija da pruža zaštitu i omogućava siledžijsko uzurpiranje tuđe imovine od jedne te iste grupe nasilnika? Da li je to cena koju građani moraju da plaćaju zarad političkih pozicija pojedinaca iz ove političke grupe? Hvala.
Zahvaljujem. Dajem pauzu od pet minuta, da bi službe videle o čemu je reč. [[Posle pauze]] Zamolio bih vas, dame i gospodo, ako je sada sve u redu, da ponovo utvrdimo kvorum. Molim vas da ponovo ubacite kartice u poslaničke jedinice. Zahvaljujem. Trenutno je 129 narodnih poslanika. Mora ponovo da se prijavite za reč, po članu 287. Ko želi reč? Reč ima Jelena Mihajlović. Izvolite.
Poštovani predsedniče, poštovani poslanici, u kontekstu dnevnog reda tekuće sednice na kojoj ćemo izabrati i članove REM-a, danas bih upravo postavila pitanje u vezi sprovođenja Zakona o elektronskim medijima, koji se odnosi na ulogu REM kao nezavisnog regulatora u sektoru elektronskih medija. Uloga REM je definisana zakonom a tiče se sprovođenja utvrđene medijske politike u oblasti informisanja. Značajna uloga poverena mu je i novom medijskom strategijom. Značaj REM daleko prevazilazi ulogu kontrolora i tela koje sankcioniše sadržaje, već REM ima ulogu i katalaizatora, jednog od važnih kreatora zdrave kulturne sredine i objektivnog informisanja javnosti, na koju građani Republike Srbije imaju svako pravo. Sva javna ovlašćenja su od izuzetnog značaja za naše društvo koje REM ima, jer smo zasigurno svesni koju moć i snagu svi elektronski mediji imaju, kada govorimo uopšte o kolektivnoj društvenoj svesti, tačnije određivanju kulturnog nivo cele nacije. Imajući u vidu da je REM funkcionalno nezavisna organizacija, tako smatram da i mediji treba i moraju biti slobodni i nezavisni, ali da svoje programe organizuju u skladu sa poštovanjem ljudskih prava i sloboda i da zaštite, kako korisnike medijskih usluga, tako i interes javnosti. Moramo obogatiti našu svakodnevnicu, tako što bismo naše operatere, produkcije i kreatore sadržaja, kroz dijaloge i konkretne mere podrške podstakli i pomogli da kreiraju više edukativnih programa za decu i mlade, više sportskih programa koji bi isticali značaj bavljenja sportom, ali i umetničko-obrazovnih sadržaja koji bi obogatili i usmerili u pravom smeru klince koji su naša budućnost. Imamo sjajne primere, kao što su recimo, format koji se emitovao, „Pinkove zvezdice“, koji je promovisao talenat dece, i bio jedan od najgledanijih programa, ili recimo, program „Virtuozi“, koji se trenutno emituje na javnom medijskom servisu i takođe, jedan sjajan način približava klasičnu muziku i decu klasičnoj muzici. Takve i slične vrste programa bi sami trebali ponovo da proizvodimo i da istovremeno pomognemo operaterima da opstanu na izuzetno surovom tržištu, ali tako što će biti slobodni kada se radi o uređivačkoj politici, ali podržani i podsticani da stvaraju kreativnije i kvalitetnije sadržaje. Kao primer kvalitetnog medijskog sadržaja pohvalila bih i „Kulturni dnevnik“, koji se emituje na RTS, ali bih recimo, što se tog programa tiče, sugerisala možda drugi udarniji termin koji bi dao veću pristupačnost sadržaja auditorijumu i proširivanje tema i sadržaja iz oblasti kulture. Ovakve sadržaje bismo sigurno svi voleli više da gledamo na svim emiterima sa nacionalnom frekvencijom. Smatram da bi kreiranje više takvih sadržaja bilo na zadovoljstvo svih i države i građana koji bi ponovo krenuli u veću konzumaciju kulturnih sadržaja. Operateri bi pokrili vreme za kulturu i sport koji na osnovu dobijenih licenci i moraju da imaju dnevno na svojim programima, kulturni poslanici, sportski i naučno-obrazovni pregaoci bi napokon mogli da prorade i počnu da vrše svoje misije i možda u jednom momentu počnu i bolje da žive od svog rada. Ovom prilikom želim da pohvalim opredeljena budžetska sredstva za sektor kulture u celini, ali i povećana sredstva za određene grane koje se tiču stvaralaštva. To je sjajan pomak ka napred, ka razumevanju značaja kulture i umetnosti i ako opet verujem da budžetska sredstva za sektor kulture koja u ovom trenutku iznose 15 evra po glavi stanovnika, možemo i moramo da podignemo i približimo se našim evropskim partnerima po odvajanjima za kulturu, ali i susedskim zemljama, kao što su recimo, Hrvatska i Mađarska, koje odvajaju 43, odnosno 35 evra. Samo ilustracije radi, samo jedna prečica od pet ili šest kilometara u izgradnji planiranih auto-puteva, ako bi se tako ušteđena sredstva usmerila ka kulturi kvalitetnim medijskim sadržajima dovela Srbiju na čelo regiona po pomoći kulturi i vraćanja iste na pijedestal koji bi ona trebala da uživa kod naših građana. Svaki korak ka promovisanju znanja, obrazovanja, kulture, sporta, socijalne pravde, jednakosti dobijenim šansama je neopisivo važan jer na taj način ćemo u nekom budućem periodu ako budemo skoncentrisani upravo na te vrednosti, kao što smo ojačali u ekonomskom domenu, biti identifikovani kao društvo koje neguje i izuzetno ulaže u svoj identitet, nasleđe i stvaralaštvo. Postavila bih, u vezi sa svim navedenim, pitanje ministarki kulture i informisanja, gospođi Maji Gojković, u poslednje vreme govori se o potrebi i izmeni Zakona o elektronskim medijima, i to u delu koji se odnosi na REM, kako bi se otklonile nejasnoće, posebno u primeni odredbi ovog zakona, koje se tiču izricanja mera pružaocima medijskih usluga za nepoštovanje zakona. Tu mislim na izricanje opomena, usluga, upozorenja i privremene zabrane objavljivanja programskog sadržaja. Ovde bih posebno istakla potrebu preciznijeg regulisanja kaznenih odredbi kojima bi se obezbedilo odgovorno poštovanje opštih obaveza, emitera iz člana 47. Zakona o elektronskim medijima, a koji se odnose na programske sadržaje kojih emiteri moraju da se pridržavaju. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem, potpredsedniče Narodne skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, pre nekoliko dana, tačnije u ponedeljak, 14. decembra 2020. godine, navršilo se 25 godina od potpisivanja Dejtonskog sporazuma. Pregovori su vršeni tokom novembra meseca 1995. godine, u vazduhoplovnoj bazi kod Dejtona u Ohaju, ali su zvanično potpisani, odnosno Sporazum je zvanično potpisan 14. decembra u Parizu, čim je okončan rat u Bosni i Hercegovini. Izgleda da je baš ta godišnjica bila povod da otpočne jedan opšti, vrlo sinhronizovani napad i na Srbiju, i na Republiku Srpsku, i na predsednika Srbije, Aleksandra Vučića, kako iz inostranstva, tako iz regiona, ali iz same Srbije. Mi iz iskustva već znamo da svaka značajna godišnjica iz naše novije istorije teško da može da prođe bez napada iz regiona, dakle, Tirane, Zagreba, Sarajeva, Podgorice, do skoro, videćemo kako će od sada situacija biti, neretko i Skoplja i na to smo već navikli. Ali ono što je poražavajuće, to je da su se mnogi iz Srbije pridružili toj kampanji i hajci protiv Srbije i Aleksandra Vučića, koji im je inače svakodnevna meta, a samo zato što žestoko brani sprske nacionalne interese. Decenijama slušamo optužbe i napade da je Srbija jedina kriva za sve što se dešavalo u prošlosti, da su Srbi jedini krivci za sve ratove devedesetih, kako je Srbija jedina odgovorna i čitav niz monstruoznih optužbi koje dolaze iz regiona, ali ne mogu da razumem potrebu da se toj orkestriranoj kampanji priključe i mnogi iz Srbije. Jedan od portala, i gle čuda, po Đilasovom kontrolom, objavio je niz, najblaže rečeno, problematičnih naslova, i to u jednom danu. U jednom tekstu kaže – veoma opasno svojatanje Republike Srpske od Srbije. Ko svojata? Na koji način se vrši to svojatanje? Zašto lažete, zašto lansirate tako opasne teze? Kad ste čuli od bilo kog predstavnika države Srbije da ne poštuje Dejtonski sporazum, da negira Dejtonski sporazum, principe i tekovine Dejtonskog sporazuma? Kad je neko iz Srbije dao izjavu kojom se negira Dejtonski sporazum? Dajte samo jedan primer, navedite jednu izjavu. Srbija je garant Dejtonskog sporazuma. I, sada mi koji smo garant Dejtonskog sporazuma, mi narušavamo, odnosno destabilizujemo Dejtonski sporazum, a oni koji otvoreno prete da će Republiku Srpsku preseći na dva dela kod Brčkog, šta su oni? Mirotvorci. Oni su demokrate. Pa, ima neki Visković, koji kaže da se u Srbiji među intelektualnom elitom stvara osećaj koji je veoma opasan, a to je da Srbija zaslužuje kompenzaciju za Kosovo kroz pripajanje Republike Srpske. Zašto lažete? Zašto izmišljate? Zašto lansirate tako opasne teze? Pa, ima onaj Milan Antonijević, koji kaže – Srbija da se ne meša u zbivanja u BiH. Kopredsednik Igmanske inicijative za Srbiju, izjavio je danas da Srbija treba da prestane da se meša na destruktivan način u zbivanja u BiH. Sram ga bilo! Kako ga nije sramota? Kako te nije sramota, Milane Antonijeviću da ovako nešto izjaviš? Ako ti i tvoji sponzori koji ti daju novac da govoriš ovakve gadosti, ako vi ne volite Srbiju i Republiku Srpsku, pa to je vaš problem. Nećete nas sprečiti da volimo svoj narod i da pomažemo na svakom mestu, da radimo na dobrobiti Srbije i Republike Srpske i da pomažemo svom narodu gde god da živi. Kad Srbija da novac za konkretne projekte u opštinama, i u Republici Srpskoj i u Federaciji Bosne i Hercegovine, to je onda destruktivno mešanje u unutrašnje stvari BiH. Kako ga nije sramota? I dokle više sa autošovinizmom? Dokle više taj mazohizam kod tih ljudi? Ima li granice? Istog dana su izvukli iz naftalina onog Sašu Jankovića, koji je u nekom autorskom tekstu, opet za jedan dnevni list pod kontrolom Dragana Đilasa, rekao: „Vučić Srbiju gurnuo na pogrešnu stranu istorije“. Da ne pominjem razne albanske lobiste, Violu fon Kramon, Danijela Servera, pa najavu da će Medlin Olbrajt aktivno se uključiti u proces pregovora Beograda i Prištine i sve ostale pritiske koji će se pojačavati u narednom periodu. Isto tako, imamo onog hrvatskog pisca i novinara Dežulovića, koji nam poručuje da je Beograd prestao da bude grad a postao prljava kasaba, blatnjava kasaba, pa napada i spomenik Stefanu Nemanji i „Beograd na vodi“ itd. Nije problem taj nesrećni Dežulović, problem je u domaćim autošovinistima i drugosrbijancima koji su brže-bolje preuzeli i podržali taj narativ. E, sa takvima mi imamo posla. Sasvim je jasno da će se u narednim danima pojačavati pritisak, i na Srbiju i na Aleksandra Vučića kao žestokog i najsnažnijeg zaštitnika srpskih nacionalnih interesa. Ne odgovara im da Srbija bude jaka, snažna, svoja i samostalna i zato će nastaviti sa pokušajima da se sruši Aleksandar Vučić. Zahvaljujem, predsedavajući.
Zahvaljujem, gospodine Markoviću. Pošto se više niko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa, ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Dragan M. Marković i Vesna Ivković. Nastavljamo sa radom i prelazimo na pretres u pojedinostima o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju predstavnici Vlade. Pozdravljam ministra finansija, Sinišu Malog, sa saradnicima. Saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Prelazimo na pretres u pojedinostima. Primili ste amandman koji je na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma podnela narodni poslanik dr Aleksandra Tomić, kao i Izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava i mišljenje Vlade o podnetom amandmanu. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, započinjemo pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 20. amandman narodnog poslanika dr Aleksandre Tomić, Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima predlagač, dr Aleksandra Tomić.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministri, kolege poslanici, prvo da se zahvalim na prihvaćenom amandmanu. Amandman se odnosi na produženje roka kada je u pitanju primena zakona o digitalnoj imovini, a u vezi sa izmenama i dopunama Zakona koji govore o sprečavanju pranja novca i finansiranju terorizma. Odlaganje tog roka od šest meseci u stvari daje šansu da puna primena zakona o digitalnoj imovini započne za godinu dana i da mi kao društvo treba da se pripremimo na tako nešto. Ali, evo, danas, rekla sam mojim kolegama, Gardijan je objavio da na današnji dan bitkoin kao kriptovaluta ima istorijski najveću vrednost – 21.380 evra, što je za gotovo 30 puta više nego što je imala u martu mesecu, kad je iznosila oko tri i po hiljade evra. Znači, država je kod nas prepoznala rastuće privredne aktivnosti koje se odnose uopšte na digitalnu imovinu i na sve transakcije koje se obavljaju kada je u pitanju kriptovaluta. Nije samo bitkoin, ona zauzima 66% od ostalih, a ima preko 2.000 valuta. To vam je kao neka trgovina hartijama od vrednosti, samo što ovde imamo virtuelne valute, s tim što ona do sada nije imala posrednika i nije imala ime i prezime. Mi smo ovim zakonom ukinuli anonimnost, uveli učesnike na tom tržištu i jednostavno država se pozabavila time da nađe način koji najviše odgovara i onima koji trguju da jednostavno investiraju kroz određenu trgovinu kriptovalutama, da se prijave na portal države, da jednostavno prijave svoje aktivnosti i samim tim ulaze u legalne tokove investiranja u malu privredu. Još nešto ću da kažem, što se tiče uopšte ovog zakona, ako mi dozvolite, predsedavajući, možda koji minut produžim. Kada pričamo uopšte o IT sektoru, imamo danas 116 hiljada malih i srednjih preduzeća, ukupno kad govorimo o paušalcima. Vi ste kao ministar predložili, a prošle godine smo usvojili, podršku IT kompanijama koje otvaraju upravo po sistemu paušalnih poreskih obveznika i vi ste tada dali predlog koji smo mi ovde prihvatili, a to je da subvencionišete plaćanje poreza i doprinosa u 2020. godini 70% za novozaposlene, u sledećoj godini 65% i 2022. godine 60%. Zašto ovo govorim? Zato što je ovo brzo rastuća industrija i zato što kad pogledate te blokčejn tehnologije koje u stvari predstavljaju jednu veliku skalameriju, koju radi relativno mali broj ljudi, u stvari predstavljaju jednu industriju, kao jedne proizvodne aktivnosti koje se dešavaju sa određenim mašinama. Taj mali broj ljudi upravo plaća poreze i doprinose. Mi time u stvari otvaramo mogućnost mladim ljudima da rade i da otvaraju ovde kompanije, da ne moraju to da rade u inostranstvu, niti da rade na potpuno nekontrolisan način, već, jednostavno, ovde na poznatom tržištu i da plaćaju te poreze. S druge strane, mi smo ušli sada u jedan period pandemije korona, koji zaista pogađa malu privredu. Kada govorimo o maloj privredi, govorimo upravo o paušalcima, o poreskim obveznicima, kojima ste na predlog ovde omogućili da porez u 2020. godini plaćaju u sledećoj godini na 24 rate. Ono što je dobro, to je da će taj porez biti odložen na više rata. Ali, ono gde se oni osećaju, mislim u odnosu na ovaj IT sektor, koji neće imati problema da plaća poreze i doprinose, je negde da je njima onemogućeno pravo na rad, s obzirom da imamo zatvaranje u pet časova popodne i nemaju prava da rade ni za vikend. Sad treba naći načina, ne samo vi kao Ministarstvo finansija, nego i Ministarstvo privrede i, naravno, sa Kriznim štabom, da se omogući tim ljudima da zaista mogu da zarade onoliko koliko su u mogućnosti da plate paušalni porez od sledeće godine. I to je negde vapaj svih tih malih i kozmetičara i frizera i prevoznika i krojača i obućara. Kada upoređujete njihovu malu privredu usluga i odnos IT sektora, koji mi privlačimo ovim dobrim merama, onda negde imamo jednu neravnotežu i s jedne strane, ljude koji se zaista razvijaju u tom delu i mi kao država se radujemo zbog toga, kada je u pitanju digitalna imovina, a s druge strane, imamo stvarno veliku muku malih privrednika, paušalaca, kojima treba da izađemo u susret. Tako da, u sledećoj godini, ja se nadam, da ćemo mi naći rešenje da podržimo i ovaj deo privrede. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nebojša Bakarec, po amandmanu.
Poštovani kolege poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, dakle, ja ću ukazati na izuzetnu važnost, naravno, i ovog zakona na koji je podnet ovaj amandman, ali ću ukazati na izuzetnu važnost ovog amandmana upravo zbog toga što je jako važno da ovaj zakon ili delovi ovog zakona što pre počinju da se primenjuju zbog sprečavanja zloupotreba, svih onih zloupotreba koje sprovodi poreska, digitalna ili ofšor mafija, jer i ofšor mafija posluje u ovoj digitalnoj oblasti. Znači, ja ću navesti tri primera zloupotreba u digitalnoj oblasti kroz jednu bajku ili basnu o tri praseta koja nisu ništa gradila, nisu gradila nikakve kuće, nego tri praseta koja su pljačkala. Prvi primer digitalne zloupotrebe vam je pljačka od 70 miliona dolara koja se vršila devet godina u Nišu. Vršilo je 11 lica, ali oni nisu opljačkali Srbiju. Pljačka je vršena u inostranstvu, opljačkani su, mislim, američki investitori putem lažnih platformi i ipak je pozitivno u svemu tome što ta lica nisu pljačkala Srbiju. To je jedan primer. Naravoučenije je da se zločin u ovom slučaju ne isplati, jer su svi uhapšeni, ali verovatno nije uhapšen nalogodavac. Preći ću na treće prase. To je najpoznatiji primer svetske zloupotrebe u digitalnoj oblasti. Autor te pljačke je čuvena oksfordska doktorka, bugarska biznismenka Ruža Ignjatova, dakle, zaista doktor prava sa oksfordskom diplomom koja je sprovela prodaju lažne valute koju je ona nazvala onecoin. Prodavala ju je tokom četiri godine. Opljačkano je širom sveta i što je dobro nije opljačkana Srbija, ali je opljačkano širom sveta između četiri do 15 milijardi evra. Tako da vidite kako su opasne zloupotrebe u ovoj oblasti i ovde je značajno opet… Naravoučenije je to da je Ruža Ignjatova 2017. godine nestala. Sumnja se da je promenila identitet. Međutim, zato što je opljačkala ovoliku količinu novca koja još nije ni utvrđena, da li je četiri do 15 milijardi evra, ja mogu osnovno da pretpostavim da je ona likvidirana zato što je opljačkala neke mnogo opasne i nezgodne igrače u tom periodu. Vratiću se na to i, dakle, strašna je zloupotreba, prodavala je lažnu kripto valutu. Sad dolazimo do drugog praseta. Drugo prase je svima nama jako poznato, žuto je i opljačkalo je 619 miliona evra, ali nije pljačkalo u svetu, nego ovo drugo prase je pljačkalo isključivo u Srbiji. Pljačkalo je isključivo grad Beograd i pljačkalo je isključivo našu zemlju Srbiju. To prase je, da kažemo, poslovalo u virtuelnoj oblasti. To prase izmislilo je jednu kripto valutu pre nego što su uopšte izmišljene ostale kripto valute. To je šitkoin kripto valuta, izmislio ga je, naravno, Dragan Đilas i njegov rođeni brat. Šitkoin označava vrednost sekundi reklamnog vremena izražen u evrima i ta valuta je bila beskorisna i medijima koji su prodavali sekunde i ogromnim svetskim kućama koje su kupovale sekunde. Bila je vredna jedino Draganu Đilasu koji je od te kripto valute zaradio 619 miliona evra. Kada govorimo o tih 619 miliona evra, svima nama je to potpuno apstraktno pitanje. To su mnogi govorili, ali da bi razumeli, evo da razložimo to, da građanin razume šta je to 619 miliona evra. Đilas je taj novac stekao, pod znacima navoda, tokom 10 godina. Deset godina vam je 3.650 dana. Znači, svakoga dana od 3.650 dana Dragan Đilas je sticao 167.000 evra dnevno, puta 3.650 dana, znači pet miliona i nešto evra mesečno, preko 61 milion evra godišnje i tako 10 godina, a bio je direktor Narodne kancelarije predsednika Republike, ministar i gradonačelnik. Tada je stekao 619 miliona evra. Pazite, samo ovih 167 hiljada evra jednog dana je više nego što svi mi zaradimo poštenim radom za ceo svoj život, a poruka Dragana Đilasa je ono što pokušavam, ti nećeš za ceo svoj život. To su rekli Partibrejkersi. Dakle, to su te apstrakcije, ali sada razumemo šta znači svaki dan i tako je on jednog dana, kada je trpao Rome u kontejnere, krajnje nehumano, a o čemu postoji izveštaj organizacije Amnesty International koji će ostati za vjek i vjekov, ali tog dana kada je Đilas, kao neki u Nemačkoj u neko mračno doba, on je trpao Rome u kontejnere i smeštao ih tamo u neku mračnu šumu na obodu Beograda, i tog dana je Dragan Đilas zaradio 167 hiljada evra. Zaradio je 167 hiljada evra i onog dana kada je otišao kod bivše supruge i bivšeg tasta, napao ih, naneo bivšem tastu od 70 godina telesne povrede, i tog dana je Dragan Đilas zaradio 167 hiljada evra i tako 10 godina, 3.650 dana i sada razumete kolike su to cifre. Da ne govorimo posebno da li je Dragan Đilas, kada govorimo o sprečavanju pranja novca, a ovde su bili zakoni koji se tiču i naplate poreza iz ove oblasti, digitalne, koja se uvodi u red, da li je on platio porez na dobit, na svih tih 619 miliona evra? Ja tvrdim da nije zato što Dragan Đilas i dan danas posluje u ofšor oblasti. Njegov brat posluje u ofšor oblasti. Digitalno posluju u ofšor oblastima i njih dvojica su izmislili jednu novu igru, znate, to su veliki inovatori. U Vojvodini imate onu igru koja se zove šore, a ovde su braća Đilas i gospodin Šolak izmislili novu igru koja se zove ofšore i ona se igra u ofšor oblastima. Dakle, veliki inovatori. Kada govorim o ovih 619 miliona evra, daću vam jednu ekskluzivnu i fantastičnu informaciju, dobro je što mi imamo prenos RTS-a. Znači, čvorište RTS-a se nalazi iza ovih vrata, a ja ću posle govora dati predstavnicima RTS, i to je značajna informacija, odgovor koji sam dobio od Tužilaštva za organizovani kriminal na poslaničko pitanje koje sam postavio, a tiče se i ove digitalne oblasti, tiče se i RTS-a. Pitanje se tiče pljačke RTS-a, a koja je teška 688 miliona evra i Tužilaštvo za organizovani kriminal kaže da se vode tri postupka, dva protiv pravnih lica, protiv četiri fizička lica i jedan postupak protiv pravnog lica zbog sumnje da su izvršili krivična dela. Osumnjičeno je četvoro fizičkih lica, jedno pravno lice, dok je, to je jako interesantno i o tome ću nešto reći, jedno osumnjičeno lice nedostupno. Naravno, Tužilaštvo ne kaže imena, jer je to korektno, ali je ova informacija fantastična i moram da pohvalim kako rade institucije, kako radi Skupština. Dostavi Tužilaštvu moje pitanje, Tužilaštvo uredno odgovori. Za pet godina, kao gradski odbornik sam postavljao na svakoj sednici jedno pitanje Draganu Đilasu i još druga pitanja koja su se ticala mosta, svega i nikad za pet godina nisam dobio odgovor ni na jedno pitanje. Vidite ovde, za dve nedelje sam dobio odgovor na poslaničko pitanje. Dakle, ja ću sad izraziti zabrinutost. Jedna od optuženih, mogućih, osumnjičenih je to lice koje je nedostupno, a ja ću reći ko je to, to je Jadranka Drinić, Đilasova direktorka, suvlasnica sa njim je bila u „Dajrekt mediji“. Od avgusta 2019. godine nije dostupna našim organima. Znači, to je 16 meseci, nije bila korona. Naši organi su preduzeli postupke pred nadležnim organima Italije, ali još uvek nisu u stanju da je pronađu. Sada da se vratimo na Ružu Ignjatovu zato što sam zabrinut za bezbednost ove Đilasove direktorke, Jadranke Drinić, pitanje je da li je ona nevina, ako je nevina i živa, što se ne javi nadležnim organima? Međutim, kao što je nestala Ruža Ignjatova, pitanje je šta je sa Jadrankom Drinić i ko ima najveću korist da Jadranka Drinić nestane? Da stavim tačku – nestane. Mislim da je jasan odgovor ko ima najveću korist da Jadranka Drinić nestane, a lice koje ima najveću korist da ona nestane ima dug istorijat nasilja, bilo verbalnog, bilo porodičnog, te sam ja ozbiljno zabrinut za sudbinu Jadranke Drinić. Takođe, što se tiče gospodina Šolaka i gospodina, znači, prvo, Dragan Đilas, rekli smo ima niz firmi ne utvrđen broj, ogroman broj firmi u zemljama šest zemalja okruženja. Ima niz ofšor firmi. A da je tačno ovo što govorim, govorim vam samo jedan primer gde je uhvaćen njegov brat da je bio direktor jedne ofšor firme, odnosno predsedništva kada su prodavali jednu vilu vrednu milion i njegov brat Gojko Đilas je bio direktor predstavništva. A zašto je bilo potrebno otvarati predstavništvo jedne ofšor firme čiji je vlasnik očigledno bio Dragan Đilas? Zato što su opran novac hteli nekako da unesu u Srbiju da kupe tu vilu, pa su to i uradili. Time su naravno otkrili da ofšor firma postoji, ali kao što postoji ta, postoje i mnoge druge. I brat Dragana Đilasa, takođe ima dve, najmanje, firme sada čiji je vlasnik, koje se bave digitalnim poslovanjem, "digital veil", "web fest" i "Martech industry" u Crnoj Gori. Šolak, takođe koji je vlasnik sada "Dajrekt medije" od 2018, kada mu je Đilas to prodao nizom mahinacija koje je teško bilo ustanoviti čak i njima prijateljskom kriku. Ima takođe niz ofšor kompanija, njegove kompanije posluju ovde i on šta je prodavao, nije prodavao N1, "Junajted grupa", "Junajted medija". Pazite, to su vam kao one "ruške", "matruške" ili "babuške", jedna u drugoj, pa ko pohvata, ima ih 100 "matruški" jedna u drugoj. I završiću sa ovim, sa jednom kratkom porukom Draganu Đilasu i opet ću citirati, pošto ovde ne smemo da citiramo divne pesnike, evo citiraću grupu "Psihomodopop", iz njihove pesme, koja je inače omiljena pesma Dragana Đilasa, zove se "Ja volim samo sebe", pa kaže: "Tamne mrlje prošlosti na Đilasovoj beloj košulji, veš mašina budućnosti nikad neće oprati". Živela Srbija. E, sada idemo da predamo RTS-u, kopiju odgovora.
Po amandmanu, narodni poslanik prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, doktore Orliću, dobro je što je Vlada Republike Srbije prihvatila ovaj amandman iz razloga što se odredbe članova 6, 7. i 8. Zakona primenjuju sa danom stupanja na snagu ovog Zakona, a ne po isteku šest meseci od dana njegovog donošenja i to ide u prilog trenutnoj epidemiološkoj situaciji izazvanom korona virusom, kako je to i uvažena narodna poslanica, dr Aleksandra Tomić i naglasila, a i Vlada Republike Srbije u svom obrazloženju. Kada smo kod Kovida – 19, moram napomenuti, gospodine potpredsedniče, da su se za vreme ove pandemije javile iz dela opozicionih stranaka određeni korona lešinari u vidu prof. dr Mile Alečković, dr Nade Kostić, dr Jovane Stojković i Srđana Noga, bivšeg narodnog poslanika u ovom visokom domu. I ne samo oni, pored ostalih, ova četvorka svakodnevno šire lažne vesti o vakcinama, o maskama, o distanci, o korona virusu, o PCR testu, o Kriznom štabu, o Vladi Republike Srbije i o predsedniku Republike Srbije, Aleksandru Vučiću, kao i uvaženim narodnim poslanicima. Naši heroji, lekari, medicinske sestre im poručuju, citiram: "Urazumite se. Dođite da vidite kako se ljudi guše, ne lupetajte", završen citat. Dakle, Srđan Nogo, bivši narodni poslanik u ovom visokom domu, prof. dr Mila Alečković, dr Jovana Stojković, dr Nada Kostić svakodnevno nagovaraju građane Republike Srbije putem raznih portala da ne nose maske, da ne prave distancu, da se ne vakcinišu i da ne postoji korona virus. Oni bezočno vređaju Krizni štab, posebno dr Kona, Vladu Republike Srbije, a posebno predsednika Republike Srbije, Aleksandra Vučića. Kada smo kod širenja lažnih vesti, uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, dr Orliću, napominjem da drugi deo opozicije u liku Đilasovog Balše Božovića, nekih nevladinih organizacija u liku Milana Antonijevića i Sonje Biserko, šire neistine o aktuelnoj vlasti, a posebno o predsedniku Republike Srbije, gospodinu Aleksandru Vučiću. Tako je Đilasov i Jeremićev Balša Božović lažno optužio aktuelnu vlast u Srbiji, a posebno predsednika Republike, gospodina Aleksandra Vučića da stvara srpski nekakav svet na relaciji Beograd-Podgorica-Banjaluka, optužuje aktuelnu vlast da vodi velikosrpsku politiku, žestoko je napao SPC, čak i mrtvog patrijarha Irineja. Đilasov Balša Božović je formirao, kako ste informisani, Akademiju za demokratiju na zapadnom Balkanu, a sedište joj je u Novom Sadu. Prvi predavač na toj akademiji biće Bogić Bogićević, razbijač bivše zajedničke nam države. Poštovani građani Republike Srbije, uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, ovih dana evropska je zajednica objavila studiju koja se zove "Mapiranje lažnih vesti na zapadnom Balkanu", koja je napravljena za Spoljnopolitički odbor Evropskog parlamenta. Gle čuda, studija Evropskog parlamenta je utvrdila da je najveći distributer lažnih vesti ne mediji u Srbiji, nego upravo Đilasov Balša Božović, opozicionar. Pošto je studija Evropskog parlamenta utvrdila da je Đilasov Balša Božović, najveći lažov u Srbiji, pozivam ga, javno, da ako ima bar minimum civilizacijske ili ti demokratske kulture da se javno izvini za sve laži i bljuvotine koje je izgovorio zadnjih pet godina u ovom visokom domu, i ne samo ovde, nego i u sredstvima javnog informisanja o predsedniku Republike Srbije, gospodinu Aleksandru Vučiću, o predsednikovom bratu, o predsednikovoj porodici, o ministrima Veliboru Lončaru, dr Nebojši Stefanoviću i Aleksandru Vulinu, narodnim poslanicima dr Aleksandru Martinoviću i dr Vladi, čestitom, Orliću. Naravno, i građanima Republike Srbije. Poštovani građani Republike Srbije, Đilasov Balša Božović je ovih dana, kako sam rekao, formirao Akademiju za demokratiju na zapadnom Balkanu, sa centrom u Novom Sadu. Nije bez razloga baš u Novom Sadu, zapamtite dobro šta kažem. Prvi predavač, kako sam i rekao, biće Bogić Bogićević. To će biti akademija, poštovani narodni poslanici, za širenje lažnih vesti na zapadnom Balkanu, pošto je Spoljnopolitički odbor Evropskog parlamenta utvrdio da je Đilasov Balša Božović najveći lažov u Srbiji. U tekstu punom laži i neosnovanih optužbi na račun Srbije, a posebno na račun predsednika Vučića, Sonja Biserko sugeriše da međunarodna zajednica mora da ukloni maligni uticaj srpskih pretenzija u Bosni i Hercegovini, napominjući da politika Srbije deluje kao destabilizirajući faktor. Navodi da je Republika Srpska ratni plen i da Srbija neće od nje odustati. Gospođo Biserko, naravno da neće i da će štititi priznavajući BiH u skladu sa Dejtonskim sporazumom. U antisrpsku kampanju uključio se i propali predsednički kandidat, gle čuda, verovatno će biti i na ovim sledećim izborima, Saša Janković poznat pod nazivom Sale prangija, inače stari poslovni partner Dragana Đilasa, akter u aferi „Pištolj“ u kojoj je Predrag Gojković navodno izvršio samoubistvo u njegovom stanu, o čemu sam ja više puta govorio u prošlom mandatu u ovom visokom domu, a moram da napomenem da sam dobio odgovor na postavljeno poslaničko pitanje da je sva dokumentacija u Arhivu grada Beograda uništena, a direktorka arhiva je bila, gle čuda, Branka Prpa. Inače, Janković je imao pištolj bez dozvole sa kojim ne navodno počinjeno samoubistvo. Tu je iz njega i gospodin Milan Antonijević, direktor Fonda za otvoreno društvo Antonijević kaže, citiram – Srbija treba da prestane da se meša na destruktivan način u zbivanja u BiH, završen citat. Poštovani građani Republike Srbije, čista izmišljotina. Uvaženi narodni poslanici, da li je iko u ovom visokom domu od narodnih poslanika i jednu ružnu reč izgovorio za parlament ili za BiH ili bilo koju susednu državu? Da li je to iko od ministara u Vladi Republike Srbije učinio ili eventualno predsednik Republike? Dabome da nije. Evo, poštovani građani, vidite kako se on uključio u direktnu hajku na Aleksandra Vučića započetu tekstom Sonje Biserko objavljene na portalu Dojče Vele. U satanizaciju Srba uključio se i jedan Hrvat, Dežulović, navodno pisac, koji je rekao citiram – da Beograd više nije grad, tek malo veća kasaba, blatnjava, tužna selendra, završen citat. Poštovani građani, naravno i Slobodan Georgijev se uključio, podržao ga dodajući, citiram – još gore od toga. To je taj Slobodan Georgijev koji stalno napada Aleksandra Vučića i državu Srbiju bez argumenata, ali bogami i bez stida. Poštovani građani Republike Srbije, poštovane dame i gospodo, Srbija na čelu sa Aleksandrom Vučićem će i dalje kao i do sada voditi miroljubivu politiku sa našim susedima i širom sveta bez obzira na laži koje se svakodnevno šire okrenuta ka ekonomskom napretku kako bi bila još ekonomski jača i bolja, svesna da će to smetati mnogim faktorima kako unutra, tako i spolja. Razobličićemo satanizaciju naše zemlje, građana Republike Srbije, naše Vlade i našeg predsednika ma od koga to dolazilo. To je naša, dame i gospodo uvaženi narodni poslanici, obaveza koju smo građanima Republike Srbije dali u ovom visokom domu polagajući zakletvu da ćemo služiti istini slobodi i narodu. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Atlagiću. Po amandmanu narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Zahvaljujem se. Ne brinite gospodine Atlagiću, mada meni samo nije jasno zašto smo mi kao narod doživeli da moramo da se stalno branimo i da budemo u nekoj defanzivi. Znate kako, moj otac i sva familija po ocu je iz Republike Srpske i vrlo sam ponosan zbog toga, i ono što mogu da kažem koliko god da se tamo neko upinje, a opet ću ponoviti, nama u Srbiji pričaju kako je mnogo dobro da se izdelimo na više delova, kako je decentralizacija, a kada je u pitanju BiH gde ima tri konstitutivna naroda tamo kažu da je najbolje da imamo centralističku vlast i da Republika Srpska ukine ko entitet. Naravno da je to nešto što je nedopušteno. Ja sam vrlo ponosan što mi je sva očeva familija iz Republike Srpske i za njih će uvek biti Beograd glavni grad, a ne Sarajevo, a Sarajevo će poštovati u onom smislu što je to bio drugi srpski grad po broju stanovnika u bivšoj Jugoslaviji u kome danas nažalost nema Srba. Toliko o multietničkoj Bosni i o tim njihovim tricama i kučinama i o tom besmislu tih ljudi iz te nekakve ili kako se zove to Igmanska inicijativa. Strašno je što takvih u Srbiji ima puno i nikada ni jednu jedinu reč nisu rekli zato što je kompletno gotovo srpsko stanovništvo iz Sarajeva otišlo. Nikada nijednu jedinu reč nisu prozborili o zastrašujućem zločinu prema srpskom narodu koji je u Sarajevu živeo, ali su znali uvek da pričaju kako je Sarajevo bilo okruženo, kako su ga šumski ljudi bombardovali i tom slično, iako svi dobro znaju, ko god je poznavao konfiguraciju terena tokom rata u BiH da su baš srpski položaji bili okruženi oko Sarajeva, imali su samo jedan izlaz preko Trebevića i to je notorna laž koja se stalno ovde forsira. Srpskog naroda, još jednom ću ponoviti, u Sarajevu ima samo u tragovima, ali zato razno raznih iz Kuvajta, iz Emirata, odakle već sve ne, koji grade rizortove po nekadašnjim srpskim naseljima ima koliko hoćete. Ne bih dalje o tome, ali eto gospodine Atlagiću, u svakom slučaju tu možemo da se složimo, Srbija nikada neće napustiti svoj narod zapadno od Drine. Srbi zapadno od Drine uvek će pre shvatati Srbiju kao svoju zemlju, što je potpuno prirodno, kao svoju maticu, poštovaće administrativno što moraju da poštuju, BiH, jer ona postoji kao država u nekim granicama i mi to poštujemo. Svakako ne mogu da lažem ni sebe, niti bilo šta. Ako svaki Hrvat u BiH može da glasa na hrvatskim izborima i sanja jednog dana da se ujedini sa Hrvatskom, a što bi to Srbinu iz Republike Srpske bilo zabranjeno, makar da ima san pa da jednog dana živi ujedinjen sa Srbijom, a ako Bog da nada se da ćemo im ikada omogućiti da mogu da glasaju na našim izborima zato što je to nešto što je potpuno prirodno i normalno. No, ne bih dalje da ulazim u to. Vezano za sam amandman što se tiče kriptovaluta, to je, gospodine Mali, jedna veoma veoma ozbiljna oblast. Plašim se da ne shvatamo to dovoljno ozbiljno. Mi smo se ovde orijentisali na bitkoin. Međutim, što se tiče bitkoina to je samo jedna od kriptovaluta. Imate ih sada sve više i više u svetu. Recimo, imao sam prilike da upoznam jednu austrijsku kompaniju, njihove predstavnike. Oni prave specijalnu kriptovalutu isključivo za fudbal i mnogi svetski fudbaleri promovišu tzv. sokerkoin, nije ni važno. Imaju u planu u budućnosti da gotovo svi iz fudbalskog sveta koriste tu valutu. Ubuduće će se sva trgovina i uopšte plaćanje seli na internet i ja se plašim da mi tu nemamo dovoljno obučen kadar koji može da tu prepozna razne malverzacije. Drugo, možete da vidite danas da ogroman broj, da kažemo kolokvijalno, klinaca trguje tim kriptovalutama. Imao sam čak jednom priliku da upoznam momka, studenta. Od čega živiš, kaže – trgujem kriptovalutama. Pravo da vam kažem tek sam tada upoznao šta bi to značilo. Kaže – imam mesečni džeparac oko 750, 800 evra. Pazite, on je neko ko trguje na nekom malom nivou, a možete da zamislite ovi što imaju ogromne firme koliki novac može da se zaradi preko kriptovaluta, a da se sakrije porez, da se ne plati ništa. To je ozbiljan problem gde se plašim da mi nemamo dovoljno adekvatno obučen kadar koji će to da prati. Moram da izrazim i sumnju što se tiče same te internet trgovine, ne mislim samo kriptovalute, nego generalno nemamo tu adekvatnu zaštitu. Prilično smo tu nezaštićeni. Mi ne štitimo naše interaktivno nebo, iako je to budućnost što se tiče ekonomije i morali bi tu više da poradimo. Da ne govorimo o pravosudnim organima gde zaista smatram da nemamo ni dovoljno ljudi, niti dovoljno obučenog kadra koji može da uvidi kakva se krivična dela izvršavaju preko interneta u smislu te internet trgovine. Kada smo već kod pravosuđa ja mogu da vidim da mi za neka druga razna krivična dela ovde očigledno ili nemamo tužioce koji žele da rade ili imamo gledanje, odnosno žmurenje na oba oka, a da ne govorimo o zastrašujućim pritiscima na pravosuđe. Evo, moram da priznam, jutros sam video jednu zastrašujuću laž koja je izašla, a to je da navodno na jučerašnjoj sednici VSS, namerno su pustili određeni mediji tu informaciju, da su navodno dvoje sudija napustili tu sednicu VSS, što je notorna laž, niko nije napustio sednicu. Ali, zašto su izmislili tu laž? Pa, zato što je neko zahtevao da jedan predsednik suda, odnosno, zapravo da VSS na neki način svojim saopštenjem se ogradi od datog intervjua koji je taj predsednik suda davao za jedan portal, opskurni portal, ali očigledno ciljano datog za njih, kako bi ga svi posle citirali. Sada taj intervju koji je on dao je više politički. Nemam ništa protiv, svako ko želi da se bavi politikom, neka fino onda izađe na izbore i kandiduje se, pa koliko glasova dobiješ. To je poruka i ovom Majiću i ovim ostalima, ljudi izađite na izbore, pa koliko dobijete glasova, uđite u Skupštinu ili se kandidujte za predsednika. Ne možete da koristite i da zloupotrebljavate vašu funkciju sudije ili predsednika suda, a da dajete političke izjave, a onda dobijate podršku određenih medija i ako neko vrši pritisak na pravosuđe, pa baš vrše ti mediji, N1, Nova S, KRIK, Direktno rs, itd. Znači, najveći pritisak na pravosuđe dolazi od strane tih medija, oni kreiraju afere, oni unapred osuđuju nekoga, oni izmišljaju afere i preko tog izmišljanja vrše pritisak i na tužilaštvo i na sudije kako moraju da presude i to konstantno rade, a žale se kako postoji nekakav drugačiji pritisak na pravosuđe. Ne, oni su jedini ti koji vrše pritisak na pravosuđe. I tu moramo da se usaglasimo, najveći pritisak na pravosuđe uopšte ne dolazi iz političkih krugova, nego dolazi iz privrednih krugova. Oni koji imaju najveći interes da se presudi u njihovu korist itd, razni ti tajkuni, itd, oni vrše najveći pritisak na pravosuđe. To je 95% pritisaka isključivo iz privrednih krugova, političkih pritisaka to može da se dogodi eventualno ako neki predsednik negde ili neki u lokalnoj samoupravi to radi, ali suštinski nemate nikakav pritisak od strane izvršne vlasti, a postoji ovaj medijski, koji je zastrašujući, gde mi imamo konstantno insistiranje na određenim aferama gde se izmišljaju događaji, kako bi tužilac ili sudija morao da postupi, jer u slučaju da ne postupi kako taj mediji zahteva doživeće u tom mediju medijski linč. E, tako se to, nažalost, danas radi u praksi. Ja sam prosto morao ovde da reagujem zato što moramo javnosti da naglasimo da nikakvog napuštanja sednice VSS nije bilo od strane sudija, ali, kažem, ciljano je puštena takva informacija, ciljano je smišljena takva laž kako bi se kontinuirano vršio pritisak na naše pravosuđe. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres po amandmanu, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona. Prelazimo na – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZU NA DOHODAK GRAĐANA Primili ste amandman koji je na Predlog zakona podnela Vlada. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava o podnetom amandmanu. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 5. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatio je amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Adam Šukalo.
Zahvaljujem, potpredsedniče. Pošto je moja intencija bila da govorim pre svega o prethodnom amandmanu, u svakom slučaju, na samom početku želim da pohvalim predstavnike Vlade, Ministarstva finansija koji su imali dovoljno sluha da sve ove diskusije koje smo imali protekla dva dana u smislu amandmana i svega onoga što se tiče tematike koju smo imali u prethodna dva dana uvrste i da idemo sa daljim unapređenjima. Na samom početku, jednu bih stvar tehničku želeo ovde da istaknem. Naime, i kad imamo ove rasprave o amandmanima, s obzirom da imamo ovakav kakav imamo informacioni sistem, mi kao narodni poslanici, a i javnost Republike Srbije ne može videti tok te rasprave, moram da primetim kao neko ko je dugogodišnji parlamentarac, mislim na Narodnu skupštinu Republike Srpske, da ovaj informacioni sistem ne samo da je zastareo, već pokazuje još jednu tezu, a to je da svega onog što su se dotakli ovi iz prethodne vlasti, žuti, da su upropastili. Pa i ovaj informacioni sistem ukazuje upravo na to. Ja vas molim kao predsedavajući i sve da u narednom vremenskom periodu unapred vidimo ovaj informacioni sistem, ne samo zbog poslanika, već i zbog javnosti da bismo mogli na jedan transparentniji način učestvovati u svemu onome što možemo raspravljati na ovakvim sednicama. Očigledno je da je ovo bila nečija dobra kombinacija i da ovaj informacioni sistem kada je ugrađivan ovde u rad Narodne skupštine Republike Srbije imao za cilj da rad Narodne skupštine bude što ne transparentniji. Sad, s obzirom da se mi nalazimo u procesu opšte digitalizacije, elektronske uprave i svega ostalog, da je sva zakonska regulativa koju danas usvajamo, ide u pravcu koju Srbiju etablira na širem planu kao zemlju digitalizacije. Srpski softver postaje brend na tržištu softvera širom sveta. Zaista je neupitno da je i ovaj proces, koji treba ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije da se završi, da treba biti unapređen. Iz tog razloga ja sam hoću da primetim da svega čega su se oni dotakli su bukvalno upropastili. Mi želimo da budemo transparentni, želimo da budemo efikasniji u ovoj vrsti priče i prema tome i sama Narodna skupština Republike Srbije treba da ide u tom pravcu. Nadam se da to nisu velika sredstva, i sam predsednik Narodne skupštine Republike Srbije je zamolio gospođu Brnabić prilikom iznošenja ekspozea, da se pronađu određena sredstva koja bi bila, ne u korist narodnih poslanika samo, već pre svega javnosti Republike Srbije u smislu praćenja svega onoga što mi imamo na dnevnom redu. Iz tog razloga ja bih se referisao malo i na prethodni amandman i rekao da sve ovo što se tiče sigurnosti u smislu, da kažem, borbe protiv ovih novih pošasti, novih kriminalnih dela, novih organizovanih kriminalnih grupa koje na različite i sofisticirane načine praktično traže načina kako da operu novac, kako da se bave određenim krivičnim delima, da je izuzetno važno da i samo Ministarstvo unutrašnjih poslova, o tome smo juče pričali, bude što bolje osposobljeno kako tehnički, tako i kadrovski. Vrlo je teško pratiti te trendove i načine kako se sve može oprati novac i kako određene kriminalne grupe preko izvršenja drugih krivičnih dela, gde stiču određena protivzakonita sredstva, ulažu preko ovog elektronskog novca, digitalnog novca i praktično uspevaju da zaobiđu određene zakonske procedure i mi moramo osposobljavati naše resurse, pre svega u MUP-u, ali i u tužilaštvima da bi se mogli boriti protiv ovakvih vidova kriminala. Iz tog razloga ja bih nekoliko stvari samo istakao koliko je važna digitalizacija u srpskom društvu i koliko su ti trendovi izuzeto važne za prihodovne stavke u budžetu. Samo ću izvući jedan podatak koji je i te kako važan, koliko naš srpski softver, naši ljudi koji se bave tim poslom, koliko su važni, koliko doprinose izvozu srpske privrede. Samo jedan podatak Narodne banke Srbije da je u periodu od 2012. do 2019. godine prosečni godišnji rast izvoza IT tehnologija bio 21%. Recimo, poređenja radi, 312 miliona izvoza smo imali u 2011. godini, a 1,42 milijarde evra u 2019. godini. Ako govorimo o 2020. godini i trendovima koje imamo u ovoj godini, koju je obeležila pandemija korona virusa, vidimo da u prvih šest meseci tu granu nije dotakla pandemija, jer je izuzetno važno istaknuti, evo i ovi ljudi koji su frilenseri, koji rade od kuće, kao i svi drugi koji rade u IT kompanijama širom Srbije, kojih ima bezbroj u Novom Sadu, Beogradu, Kragujevcu, Nišu. Ogroman broj mladih ljudi radi u tom sektoru, oni doprinose. Država Srbija ulažući praktično u digitalnu infrastrukturu, u elektronsku upravu, u sve ove modelitete koje imamo danas, omogućava da se taj proces sve više i više razvija. Kakve su perspektive po procenama stručnjaka? Kažu da bi Srbija mogla u idućih deset godina da porast, u smislu izvoza IT usluga na čak 20 milijardi evra godišnje. Perspektive su ogromne, zato svaki vid ulaganja, svaki vid odricanja u smislu i ove legislative koju usvajamo ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije ukazuje upravo na tu činjenicu da je sve ovo što radimo izuzetno dobro i ne samo da je dobro već daje efekat u ovim prihodovnim stavkama. Daje ono što je možda najvažnije, mogućnost, ako možemo da pričamo o tome ne samo danas već u idućim godinama gde će se taj izvoz povećavati, da ćemo mi ovde imati sve veću i veću potrošnju tih stavki jer zarada koja dolazi iz tog sektora, ljudi koji se bave tim poslom troše novac u Srbiji, povećavamo PDV, povećavamo prostor za druge investicije, povećamo prostor za zarade, za plate. Prema tome ovo je izuzetno plodotvorna grana privrede i u nju Srbija i u narednom vremenskom periodu treba sve više i više da ulaže. S obzirom da ja dolazim u Republike Srpske i da je ovde bilo dosta tema i BiH i Republika Srpska i o tome što smo mogli ovih dana da čujemo kako Republika Srbija ima određene pretenzije iz tih sarajevskih kvazi intelektualnih krugova koji u jednom zajedničkom tonalitetu sa zagrebačkim krugovima, sa krugovima ovde iz Beograda iz kruga dvojke, građanske kvazi elite, praktično da duvaju u istu trubu. Vi ako pročitate različite vesti različitih portala, da kažem iz regiona, praktično vidite da je kontekst potpuno isti. Kao da imaju jedno uredništvo. Evo, ja ću u kontekstu ove rasprave da pitam da li je pretenzija Republike Srbije prema Republici Srpskoj to što je Srbija najavila što će isporučiti 500 digitalnih učionica u obrazovnom sektoru Republike Srpske. Da li je to doprinos ne samo Republici Srpskoj, već i BiH? Jel to ta pretenzija u koje država Srbija ulaže u obdaništa, u škole, u mostove, u kojem se voze i Bošnjaci, Hrvati i Srbi i svi ostali koji žive u BiH, koji se ne izjašnjavaju kao jedan od tri konstitutivna naroda? Jel to ta pretenzija u kojoj mi dajemo, a s druge strane iz Sarajeva dobijamo takvu poruku, dobijamo u političkom smislu, retoričkom smislu samo šamare i uvrede. Naša ruka, ruka iz Beograda, ruka iz Banja Luke i pružena prema Sarajevu u tom smislu priče saradnje. Ljudi koji su, evo i u ovom sektoru digitalne industrije i svega ostalog trebaju biti pokretači tih promena, priča ljudi koji dolaze iz privrede trebaju upravu biti oni ljudi koji će pokrenuti nove procese, a zastarele politike, retrogradne politike, politike stranke Demokratske akcije, sina od Alije Izetbegovića, Bakira Izetbegovića, i na ovim izborima u BiH poražena. Prema tome, budućnost jeste orjentisana na stvaranje nove vrednosti, budućnost jeste orjentisana u tom pravcu koja podrazumeva da stvaramo nove unije, carinske unije, unije u kojim će tržišta i kapitala i radne snage i tržište obrazovanja, priznavanja diploma i svega ostalog, radnog staža, na ovim prostorima, praktično dati mogućnost bez obzira ko gde živeo na prostorima zapadnog Balkana od Hrvatske pa skroz dole do Albanije, da će imati prostor da na jedinstvenom tržištu, praktično konkurentskom tržišnom utakmicom nametne sebe. Ovde nema pretenzija koje mogu jednu državu staviti u bolji položaj, ovde je jednostavno jedna utakmica u kojoj će tržište koje će na ovom prostoru biti značajno veće doprineti svakoj državi pojedinačno i nema pretenzija Srbije prema bilo kome. Iz tog razloga ja se još jednom Ministarstvu finansija zahvaljujem na svemu ovome što su ovih dana izneli. Smatram da smo stvorili ozbiljne preduslove da Srbija zaštiti svoje interese i da svi oni koji su u proteklom vremenskom periodu govorili da mi nemamo planove, da ih mi svaki dan demantujemo i da će Srbija u narednom vremenskom periodu biti sve snažnija i snažnija. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Šukalo. Uveren sam da su vaše reči transparentno prenete građanima Srbije u direktnom prenosu. Reč ima narodna poslanica gospođa Jelena Obradović.
Uvaženi potpredsedniče Skupštine, gospodine Orliću, uvaženi ministre, gospodine Mali sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije. Danas je pred nama podnet amandman od strane Vlade Republike Srbije, a koji se odnosi na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana u kome se predlaže produžavanje mera koje su sprovedene u 2020. godini, a odnose se na poreske olakšice za novoosnovana preduzeća i privredna društva u Republici Srbiji i to poreske olakšice na osnovu zarade novozaposlenih radnika. Ovakve mere podsticaja su dale rezultate u prethodnoj godini i samim tim ovaj amandman Vlade u kome se ovakav vid podsticaja privredi kontinuirano nastavlja apsolutno podržavam. Novoosnovana preduzeća imaju mogućnost da poreske olakšice ostvare u periodu do 31. decembra 2020. godine, odnosno ako su osnovana u tom periodu i za period od 36 meseci, a svakako zarade zaposlenih se odnose na visinu plate do 150.000 dinara, a ukoliko su zarade veće od 150.000 dinara, onda se poreske olakšice odnose na maksimalan iznos zarade do 150.000 dinara. Obzirom da su ovakve pomenute mere u prethodnom periodu dale rezultate i u ovoj godini će se sprovoditi. Država Srbija ima jasan cilj da podstiče na ovakav način povećavanje zaposlenosti svojih građana, a sa druge strane i smanjivanje sive ekonomije, odnosno da svi građani Srbije koji se u ovom trenutku nalaze u tzv. sivoj zoni budu prevedeni u status formalno zaposlenih. Ovo je samo jedan seta mera koji je Vlada Republike Srbije sprovodila u prethodnom periodu, a za koji planira kontinuirano da sprovode i u 2021. godini. Uprkos svetskoj ekonomskoj krizi izazvanoj pandemijom korona virusa, ja drage kolege moram da vas podsetim da je Vlada Republike Srbije do sad izdvojila šest milijardi evra pomoći svojim građanima i privredi u Republici Srbiji. Obzirom da su u svakom javnom budžetu Republike Srbije osnovni i glavni prihodi porezi, vi kada danas imate poreska oslobađanja podsticaja ovakvih mera, možemo reći da samo zdrava, stabilna i jaka ekonomija to može da podnese. Takvu zdravu, stabilnu i jaku ekonomiju ima država Srbija, zahvaljujući politici SNS i predsedniku Aleksandru Vučiću koji je sproveo reformu i obezbedio ovakvu zdravu ekonomiju. Sve javne investicije koje se ulažu u Republiku Srbije, a moram istaći da je za javne investicije, odnosno kapitalne investicije u budžetu za 2021. godinu opredeljeno 330 milijardi dinara, sve te investicije u Republici Srbiji sa jedne strane podstiču kao što je i sam ministar Mali rekao, podstiču i privatni sektor da ulaže i da se razvija u našoj zemlji. Ako izgradimo i kao što gradimo nove autoputeve, nove škole, bolnice, železnicu, industrijske parkove, sa jedne strane podstičemo rast ekonomije, a samim tim zapošljavamo nove ljude, a sa druge strane podstičemo i privredu da značajno ulaže u Republiku Srbiju. Kao dokaz dosadašnjeg rada i rezultata Republike Srbije svakako možemo istaći i spoljno trgovinski rast čitavog regiona Šumadije, gde je za poslednjih 10 meseci ostvarena spoljno trgovinska razmena u iznosu od 1,6 milijardi dinara, što predstavlja najveći ostvareni regionalni suficit u Srbiji od 350 miliona evra u regionu Šumadije. To je samo još jedan dokaz da se odgovornom politikom SNS koju predvodi predsednik Aleksandar Vučić svakako Srbija regionalno razvija. Ako dublje uđemo u region Šumadije, primera radi opština Knić, odakle dolazim, to je opština od 36 sela koja se nalazi u samom scru Šumadije, okružena je sa četiri grada Kragujevac, Kraljevo, Čačak i Milanovac, ova opština je za posledenje četiri godine, odgovornom politikom SNS i kontinuiranom podrškom Vlade Republike Srbije uspela da izgradi 93,3 kilometara asfaltnih puteva. Ova opština Knić je uspela da renovira gotovo sve bolnice i ambulante na svojoj teritoriji, da rekonstruiše gotovo sve škole, da proširi mrežu predškolske ustanove u još šest sela na svojoj teritoriji, da sprovede kompletnu reformu i strategiju obrazovanja u Republici Srbiji. Ako vam kažem da 2016. godine je opština Knić prvi put u 21. veku u 10 svojih škola uvela pijaću vodu, a da danas, nakon četiri godine, odgovornom politikom SNS i predsednika Aleksandra Vučića i ogromnom podrškom Vlade Republike Srbije, danas sve te škole imaju fonolaboratorije, imaju savremeno opremljene kuhinje sa nutricionistom, imaju programe koji se finansiraju iz budžeta Republike Srbije, kroz logopeda, sometopeda, engleski jezik od treće godine se u našim selima uči u našim vrtićima. Na ovakav način politika SNS pokazuje, ne samo da doprinosi regionalnom razvoju naše zemlje, već misli o svim svojim građanima i misli, pre svega, o našoj deci i o našoj budućnosti. Ovakva ulaganja u sela, naša sela, kao što je i poljoprivreda, gde je za poslednje četiri godine opština Knić obezbedila značajne subvencije za svoja poljoprivredna gazdinstva. Daću vam i podatak da u čitavom regionu Šumadije se nalazi oko 6.000 registrovanih poljoprivrednih gazdinstava, od toga je 4.000 u opštini Knić i da je opština Knić za sprovođenje mera populacione politike, kroz svoju poljoprivredu i značajnim subvencijama za mlade i ostanak mladih na selu, uspela da za 800 subvencija obezbedi sredstva za razvoj poljoprivrede svojim sugrađanima. Samim tim, kao i davanju prednosti ženama koje su nosioci poljoprivrednih gazdinstava za 30% povećala broj žena nosilaca poljoprivrednih gazdinstava. Kao nagradu svojih rezultata, opština Knić je i pre nekoliko dana dobila, i ovim putem bih se zahvalila Vladi Republike Srbije, nagradu za najveći podsticaj u razvoju rodne ravnopravnosti na lokalnom nivou u opštini Knić. Opština Knić je samo jedna od pet opština koja je dobila ovakvu nagradu, ali svakako da za jednu ruralnu sredinu, koja je u trećoj kategoriji razvijenosti, ovakvi iskoraci su značajni pomaci da Srbija ide napred. Ono što bih posebno istakla je da će buduće investicije koje će se desiti u našem regionu Šumadije značajno popraviti i poboljšati ovakvu sliku kao što imamo danas. Izgradnja autoputa koji se najvećim delom proteže kroz opštinu Kinić, a koji spaja Koridor 10 sa Moravskim koridorom, kao i blizina aerodroma Lađevci u kojem je planirano otvaranje kargo centra, svakako će pospešiti nove investicije u opštini Knić, a samim tim i položaj i razvoj naše opštine će se staviti na mapu budućih investitora. Ono što bih posebno istakla je da zahvaljujući ovakvoj politici Aleksandra Vučića i SNS, gde se Srbija regionalno razvija, gde Srbija misli o svojim selima, gde Srbija kontinuirano ulaže u obrazovanje, u svoje najmlađe, svakako je pravi put SNS i put kojim Srbija ide napred. Živeo Knić, živela Šumadija, živela Srbija!
Zahvaljujem, gospođo Obradović, i čestitam na vašem prvom izlaganju u Narodnoj skupštini. Naravno, i sve čestitke opštini Knić na ostvarenim rezultatima i osvojenim nagradama. Reč ima narodni poslanik Uglješa Mrdić, po amandmanu.
Zahvaljujem, potpredsedniče. Uvaženi ministre sa saradnicom, uvaženi narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, jedan od najvećih oblika patriotizma je redovno plaćanje poreza. Imali smo prilike ovih dana da čujemo i sjajna izlaganja predstavnika Vlade Srbije, prvenstveno ministra finansija Siniše Malog i mojih kolega narodnih poslanika, koliko su bitni svi ovi zakoni, o kojima ćemo glasati u Danu za glasanje. Ali, s jedne strane, imamo situaciju gde se aktuelno držano rukovodstvo predvođeno Aleksandrom Vučićem i Vlada Republike Srbije zalaže za poštovanje zakona, za poštovanje poreza, za dobru poresku politiku, a s druge strane imali smo situaciju gde pojedinci, poput Dragana Đilasa i njegovi saradnici, nisu bili za poštovanje zakona. Tako sam dobio u oči ove sednice odgovor od Republičkog javnog tužilaštva povodom krivične prijave koju je gradska opština Vračar podnela pre četiri godine protiv čelnika gradske opštine Vračar i poslovnog prostora opštine Vračar do 2016. godine. Samo da vas podsetim, mi ovde govorimo o čuvanju imovine, plaćanju poreza, dobroj finansijskoj politici, a to bivše rukovodstvo opštine i poslovnog prostora je zaslužno što je nenaplaćeno pet i po miliona evra iz poslovnog prostora, što se ne zna trag preko 5000 kvadrata poslovnog prostora u centru Beograda na Vračaru i što imamo sporna i nestala 172 stana i još oko 100 stanova, što se i dan danas istražuje šta je sa njima. Prema tome, ovom prilikom želim da pohvalim odgovor Tužilaštva, koje je saopštilo da je Više javno tužilaštvo u Beogradu pokrenulo istragu protiv bivših čelnika poslovnog prostora opštine Vračar, Mihajla Samofalova, Aleksandra Đurašinovića, Vladimira Medakovića i Svetlane Trijudić, zbog krivičnog dela zloupotrebe službenog položaja. Istraga je u toku. Takođe, kako je Tužilaštvo saopštilo, u odnosu na lica Branimira Kuzmanovića, Tijanu Blagojević, Aleksandra Ivanovića i Mirjanu Đorđević, u toku je predistražni postupak po zahtevu za prikupljanje potrebnih obaveštenja Višeg javnog tužilaštva u Beogradu, po kome postupa Prvo odeljenje Uprave kriminalističke policije. Inače, pomenuti Kuzmanović, Tijana Blagojević, Ivanović i Đorđević su ljudi koji su, u vreme dok je Dragan Đilas bio gradonačelnik Beograda i šef Gradskog odbora DS u Beogradu, bili na čelu opštine Vračar. Ne želim da vršim pritisak ni na sudstvo ni na Tužilaštvo, ali se iskreno nadam da neće samo ostati na ovome da je istraga u toku, da će doći do sudskog procesa, pa nek se na suđenju utvrdi ko je kriv, a ko nije. Isto tako, ovom prilikom zahtevam da Tužilaštvo, kao što je ovako odlično odreagovalo zajedno sa kriminalističkom policijom u slučaju ovih čelnika opštine Vračar i poslovnog prostora, koji se sumnjiče za ozbiljne malverzacije, dakle, ovde govorimo o desetinama miliona evra, isto tako se nadam da će isto to Tužilaštvo reagovati i u slučaju Dragana Đilasa, da će reagovati i u slučaju Mlađana Đorđevića, da će reagovati u slučaju Vuka Jeremića. Tužilaštvo treba da bude nezavisno, ali Tužilaštvo isto tako treba da čuva imovinu države Srbije. Džaba nama ovde da mi usvojimo ove zakone, ako se ti zakoni ne primenjuju i ako nisu jednaki za sve. Predsednik Aleksandar Vučić je u više navrata rekao da što se tiče plaćanja poreza nema zaštićenih. Moraju svi da plate porez. Isto tako, svi moraju da odgovaraju u skladu sa zakonom, i ovi bivši čelnici opštine Vračar i poslovnog prostora, ali isto tako i Dragan Đilas. Nadam se da ćemo jednog dana dobiti ovakav odgovor od Tužilaštva, da je u toku istraga i istražne radnje što se tiče poslovanja Dragana Đilasa, 619 miliona evra i mnogih drugih stvari koje je on radio zajedno sa svojim saradnicima. Evo, sad čujemo da je tu uključio i brata Gojka. Isto tako, očekujem da ćemo od Tužilaštva dobiti odgovor šta je Tužilaštvo uradilo po pitanju navoda koje je rekao Čaba Der, o čemu je Milenko Jovanov govorio u više navrata i kolega Aleksandar Martinović, koji je rekao istražnim organima da su mu dva kriminalna klana nudila novac da likvidira predsednika Aleksandra Vučića. I tu Tužilaštvo treba da reaguje, da sasluša i Čabu i da sasluša sve one koji javno priznaju da pripadaju kriminalnim klanovima i da su dobijali ogroman novac da likvidiraju prvog čoveka države. Na kraju, moram da se osvrnem na ovu temu vezanu za Republiku Srpsku. Kao neko ko je rođen u Republici Srpskoj, a kao dečak došao u Beograd, srpsku prestonicu, prestonicu Srbije, prestonicu svih Srba gde god živeli, moram da istaknem da javno osuđujem sve ove postupke koje rade i razne Igmanske inicijative, Mlađan Đorđević, Đilas i Balša Božović i mnogi drugi, kako u Srbiji, tako i u Bosni i Hercegovini i u regionu, koji žele da sruše Republiku Srpsku, koji žele da Kosovo i Metohija ne bude u sastavu Srbije. Jaka je Republika Srpska samo ako je jaka Srbija, a jaka je Srbija samo ako se poštuju zakoni, i ako Srbiju vodi predsednik Aleksandar Vučić. Srbija sad dokazuje i dokazala je da u Srbiji svi fino žive, da u Srbiji složno žive i Srbi i Bošnjaci i Mađari i sve druge nacionalne manjine. Isto je tako i u Republici Srpskoj. Ne smemo da dozvolimo da bude uništena Republika Srpska, sada kada je 25 godina Dejtonskog sporazuma. Moramo da čuvamo mir u regionu. Zato je odličan ovaj sporazum između Vlade Srbije i Saveta ministara Albanije o Mini Šengenu, slobodnom putovanju državljana. Dakle, Vlada Republike Srbije i predsednik Vučić poslednjim postupcima još jednom su dokazali da su za mir u regionu. Ali, nemojte da dođemo u situaciju da smo mi jedini mir u regionu, a nama žele da ukinu Republiku Srpsku, oduzmu Kosmet i uruše Srbiju. Mi smo za mir u regionu, ali mi smo i za opstanak Republike Srpske i za jačanje veze Srbije i Republike Srpske, i za jačanje interesa srpske države i na KiM i pomoć Srbima gde god živeli. Da bi Srbija mogla da pomogne i Republiku Srpsku, i južnu srpsku pokrajinu KiM, i srpski narod gde god živeo, moramo da imamo budžet za to, a da bi imali budžet moramo da plaćamo porez. To je patriotizam. Hvala. Živela Srbija.
Zahvaljujem, gospodine Mrdiću. Hvala što ste sa nama podelili važne informacije. Uvek je dobro znati kada na pitanje koje postavljaju narodni poslanici i čine to na formalan način, onako kako je to propisano, dobijamo odgovarajuće reakcije ili odgovore od institucija. Vezano za ta pitanja o kojima ste govorili danas vi, i odgovorima koje ste dobili i vi i gospodin Bakarec, za ovo poslednje, juče je gospodin Mirković, govorio o odgovoru koje je dobio na svoje poslaničko pitanje, a tiče se neposrednog iskaza Čabe Dera, u kome saopštava da je od strane dva kriminalna klana dobio, praktično, porudžbine da izvrši fizičku likvidaciju Aleksandra Vučića. Upravo o tome je govorio poslanik Mirković, juče u kasnim popodnevnim časovima, to se doduše dogodilo kada mi nismo bili u direktnom prenosu, zato jeste pitanje koliko je javnost upoznata sa tim odgovorom. Hvala što ponovo podvlačite važnost tih pitanja. Gospodine Mirkoviću vidim da ste vi u sistemu prijavljenih za reč, dobićete reč, samo pre toga reč ima narodni poslanik Samir Tandir. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani ministre, javljam se po amandmanu. Plaćanje poreza jeste zakonska obaveza, temelj ekonomske stabilnosti, i svake druge stabilnosti bilo kog društva i države. Ono što želim da istaknem da, nažalost, još uvek imamo sivu ekonomiju i gde imamo ljude koji su radili u kompanijama po nekoliko godina i nemaju uplaćen radni staž, imaju problem da ostvare svoje zakonsko pravo na penziju. Znači, tu očekujemo od države jednu još restriktivniju politiku, jer je o pravima radnika vrlo često govorio lider naše stranke, akademik Muamer Zukorlić. Takođe, želim da istaknem, pošto sam se sada javio i da uputim ministru pitanje zašto paket ekonomske pomoći nije obuhvatio verske zajednice, jer verske zajednice osim eksplicitno, verskih službenika imaju i druge sisteme u svom portfoliju, kao što su i obrazovni sistem, medijski sistem i bave se nekim drugim delatnostima. Tu veliki broj ljudi radi i ostvaruje lične dohotke. Mislim da bi ovaj paket pomoći trebao da obuhvati i njih. To je važan segment našeg društva i mislim da treba na taj način da pošaljemo jednu pozitivnu poruku prema njima. Želim da se osvrnem na javni servis i da iskoristim ovo javljanje. Ono što moram da istaknem jeste da mi kao najjača bošnjačka stranka, kao parlamentarna stranka, kao druga manjinska stranka po snazi, vrlo retko gostujemo u njihovim emisijama, iskoristio bih ovu priliku da im postavim pitanje na koji način oni vrše odabir gostiju, znači, po kojoj to snazi mi kao parlamentarna stranka koja ima potpredsednika parlamenta u zadnjih par godina, možda smo gostovali dva, tri puta? Takođe, ono što hoću da istaknem, jeste da je neprihvatljivo da nemamo redakciju na bosanskom jeziku i obrazloženje koje su oni dali, dovodeći u pitanje naš identitet, a između ostalog, deo našeg identiteta jeste i naš bosanski jezik, kroz odgovor programskog saveta je apsolutno neprihvatljivo. Sada vi tražite od 150.000 ljudi koji su se na popisu izjasnili da govore i bosanskim jezikom da vam plaćaju pretplatu, a vi im ne dozvoljavate ono što im Ustav i Zakon Republike Srbije garantuje. Znači, apsolutno nam je neophodan javni servis, apsolutno je neophodno da taj javni servis se prvenstveno iznutra reformiše. Kako? Tako što će svoju programsku šemu prilagoditi svim građankama i građanima koji u Republici Srbiji žive, a podsećam da jednu trećinu građanki i građana koji u Republici žive su manjinske zajednice, manjinski narod i da treba kroz program, kroz tu programsku šemu to prilagoditi kulturi, običajima, tradiciji, verskom identitetu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Mirković. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, poštovane koleginice narodne poslanice i kolege narodni poslanici. Pre nego što počnem sa svojim izlaganjem, gospodine Orliću, želim da vam se zahvalim što ste imali uvid za ozbiljnost situacije i odgovora koji smo dobili od Tužilaštva i što ste napomenuli da stvar o kojoj sam ja juče pričao i govorio, nažalost, nije išla uživo u prenos RTS. Smatram da tako ozbiljne stvari moraju da se čuju, ne samo u ovoj sali, već moraju da čuju i svi građani i da taj trag ostane, jer neke stvari koje se dešavaju u poslednjih nekoliko meseci, a posebno izraženo poslednjih dva meseca ili tri, moraju da dođu do svakog građana Srbije, jer to predstavlja situaciju koju su iskreirali ljudi koji danas po svaku cenu, pa po cenu i ljudskih života žele da se vrate na vlast. Atmosferu u kojoj se danas nalazimo, gde se gotovo smatra normalnim da na svakodnevnom nivou se preti Aleksandru Vučiću, iskreirali su i Dragan Đilas, i Vuk Jeremić, i Boško Obradović i cela ta klika koja je do juče bila u nekakvom Savezu za Srbiju. Posle toga su se pretvorili, čini mi se, u ujedinjenu opoziciju Srbije, a kako ne mogu da se dogovore oko već imaginarnih fotelja koje dele između sebe, vidim da su se i danas ponovo posvađali, pa tako Vuk Jeremić naslućuje kraj stranke Slobode i pravde Dragana i Đilasa, sad zahteva nekakvo izvinjenje, a čini mi se da je, Demokratsku stranku njegovu, do skoro stranku nazvao i političkim lešom, mislim da je takav termin upotrebljen. To oslikava, dragi građani, koliko je bolesna njihova želja da se dočepaju vlasti, ali atmosfera koju su iskreirali gde se preti i sinu Aleksandra Vučića, pokazuje samo kolika je bolesna mržnja prema svim ljudima koji ne misle kao oni i koji su uspeli da Srbiju izvuku iz najmračnije ekonomske krize koja nas je zahvatila u periodu dok su oni bili na vlasti. Što se tiče svih amandmana, i onoga o čemu smo juče diskutovali, finansije su nešto što je najosnovnije, ali finansije jasno pokazuju da nije bilo odgovorne politike Srpske napredne stranke i da nije bilo bolnih reformi koje smo preuzeli pre sedam godina, pitanje je danas kako bi dočekali ovu korona krizu, ali pitanje je i da li bi imali odakle da isplatimo plate i penzije. Za to su, direktno, odgovorni ljudi koje sam malo pre pomenuo, za to je direktno odgovoran Dragan Đilas, koji je to vreme iskoristio da sebi i svojim firmama obezbedi 619 miliona evra prihoda, da od sebe napravi najbogatijeg čoveka u ovom delu Evrope, koji je u politiku uneo 74.000 evra, ženinu kuću i stari auto, a kada je 2016. godine, prijavljivao svoju imovinu samo u nekretninama je prijavio 25 miliona evra. Ako uzmete u obzir da je plata na njegovim funkcijama koje su bile mnogobrojne u tom periodu i režimu Demokratske stranke bila negde oko 100 hiljada dinara na mesečnom nivou, postavlja se pitanje i svaki građanin u Srbiji se pita – kako i na koji način je mogao da stekne to bogatstvo? Da ne ulazimo u to da smo sada poslednjih nedelja svedoci da i njegov brat ima više od 35 nekretnina koje se procenjuju na pet i po miliona evra, da ne ulazimo u to koliko su se najbliži njihovi saradnici obogatili, i od nekih neuspelih političara, propalih preduzetnika postali sve i svja u našoj zemlji. Ono na šta moramo da obratimo pažnju, ono o čemu moramo da pričamo kada govorimo o svim ovim stvarima, jeste činjenica da ljudi koji imaju toliko novca, koji imaju toliku moć, kreiraju atmosferu u društvu gde se više niko ni ne zapita, ne začudi ili se osvrne na to kada se po društvenim mrežama ili u pojedinim emisijama sasvim normalno komentariše da Aleksandar Vučić treba da doživi tragičan kraj, da će to sačekati ne samo njega, već njegovu porodicu, njegove roditelje, pa i sina Vukana koji, čini mi se, ima tri i po godine. E, to su stvari protiv kojih moramo da se borimo. Nema veze da li je to Aleksandar Vučić, takve stvari ne smemo da dozvolimo da postanu normalne i da se upute bilo kom građaninu Srbije. Nije normalno da se takve stvari izgovaraju, upućuju i takve pretnje da doživljavaju ljudi samo zato što ne misle kao najbogatiji ljudi u našoj zemlji. U skladu sa tim, moram priznati, kao što sam i juče rekao, iznenađen sam, prijatno sam iznenađen brzom reakcijom tužilaštva koje je na moje pitanje koje sam uputio 8. decembra odreagovalo i poslalo odgovor koji želim da čuju svi narodni poslanici, ali pre svega građani Srbije. Dakle: „U vezi zahteva za obaveštenje i objašnjenje na koje je narodni poslanik Aleksandar Mirković izneo na sednici Narodne skupštine 8. decembra 2020. godine, obaveštavamo vas da Tužilaštvo za organizovani kriminal preduzima određene radnje u cilju dobijanja informacija o iskazu koji je dao Čaba Der.“ Poštovani građani Srbije, nije Aleksandar Mirković, Aleksandar Martinović ili bilo ko drugi od mojih kolega, nije izmislio, nije ništa slagao, kada smo iz ove sale apelovali na nadležne institucije da nam daju odgovor da li su ispitali navode Čaba Dera koji je sam priznao mađarskim istražnim organima da je od čak dve mafijaške organizacije dobio ponudu da ubije Aleksandra Vučića. Dakle, niko ove stvari nije izmislio. Danima su pokušavali od toga da naprave neku šalu, da naprave komiku. Dve televizije pod direktnom komandom Dragana Đilasa su na svaki mogući način pokušale da diskredituju pitanje bezbednosti predsednika Aleksandra Vučića. Postavlja se pitanje zašto su to želeli da urade? I ako ne dobijemo odgovor na pitanje, građani Srbije to znaju. Ali, sada se postavlja pitanje svima nama kao društvu, ne samo kao narodnim poslanicima – do kada ćemo ćutati na ovakve pojave u našoj zemlji? Do kada ćemo ćutati na to što ljudi smatraju da je normalno da nekome treba oduzeti život samo zato što pripada jednoj ili drugoj političkoj stranci? I vidite, moj odgovor, tj. odgovor koji sam ja dobio, a moje pitanje koje sam postavio, ni jedan od ta dva medija pod direktnim uticajem Dragana Đilasa nisu preneli. Ni njegov portal nije to preneo, već je iskoristio to za svoju nekakvu tiradu i pokušaj diskreditovanja svakog pitanja bezbednosti predsednika Aleksandra Vučića. Evo, sada, sa ovog mesta, drago mi je da smo uživo u prenosu, što će ovo pitanje i odgovor doći do velikog broja građana Srbije, postavljam pitanje i tim medijima – da li ćete preneti na svojim medijima ovo što je tužilaštvo dalo kao svoj odgovor? Da li ćete sada, ako ne verujete nama, poverovati nadležnim organima i tužilaštvu koje je ovo prepoznalo kao ozbiljnu pretnju i ozbiljan problem? Ako neko ima kritike i zamerke na rad tužilaštva, to sam pre svega ja, pa i moje kolege iz poslaničke grupe SNS, zato što smatramo da imaju još mnogo posla da obave kada je u pitanju Dragan Đilas i njegovo enormno bogaćenje. Ali, ovde vidite da iako ih često kritikujem, shvatajući ozbiljnost situacije u kojoj se nalazimo i u kojoj se nalazi bezbednost predsednika Aleksandra Vučića kao glavno pitanje, oni reaguju. Ja se nadam da u narednom periodu više nikada neću biti u prilici da sa ovog mesta ili bilo kog drugog nadležnim institucijama postavljam pitanje da li se bave pretnjama koje stižu na račun predsednika Aleksandra Vučića i njegove porodice, ali se isto tako nadam da nikada neću biti u prilici da postavljam pitanje da li će se neko okrenuti i osvrnuti na pretnje koje dobija bilo ko od građana Srbije samo zato što radi, misli ili politički deluje suprotno od onoga što samoproklamovana elita ili najbogatiji ljudi u Srbiji smatraju normalnim ili ispravnim. Ovo pitanje je pitanje svih pitanja. Jer, u Srbiji su prava svima zagarantovana i svi građani su jednaki. Ali, izgleda da jedino ko nije jednak i čija se prava kao građanina nemilosrdno krše iz dana u dan jeste Aleksandar Vučić. Tako nešto je apsolutno nedopustivo i takve stvari u našoj zemlji su nezamislive. Ako neko misli da će na ovaj način zastrašiti ili Aleksandra Vučića ili nas koji predstavljamo Srpsku naprednu stranku, grdno se varaju. Istina, pravda i borba za bolje sutra naše dece, generacija koje dolaze i za bolje sutra Srbije, nemaju cenu i naš su glavni prioritet. Zato pozivam sve ljude u našoj zemlji, pre svega ovaj deo opozicije koji pretenduje da dođe na vlast bez podrške građana, da se okrenu argumentima, da se okrenu rezultatima, planu i programu, ako bilo kakav plan i program imaju. Kad kažem – rezultate, nemaju čime da se pohvale, ali makar neka sada svoje nastupe svedu na to da ponude nešto bolje građanima, pa neka građani sami odluče da li su za propast, uništavanje Srbije, što su im oni pružili do 2012. godine, ili su za program napretka, konstantnog poboljšanja životnog standarda i boljih uslova života u Srbiji i kompletnog razvoja naše zemlje, što nudi Srpska napredna stranka. Pa neka na izborima koji će biti za dve godine, neka građani sami odluče kakvu budućnost žele. Još jednom apelujem na sve da poštuju jedni druge, da uvažavamo jedni druge i da se okrenemo zajedničkom cilju, a to je bolji život naše dece i generacija koje dolaze. A to iz mog ugla, a iz ugla građana koji su na proteklim izborima dali nedvosmislenu podršku SNS, jeste politika Aleksandra Vučića i Vlade Srbije. Hvala vam i živela Srbija!
Hvala, gospodine Mirkoviću. Dakle, u pravu ste, nije uopšte ili nije jedino pitanje ignorantskog odnosa prema ovakvoj temi, već i prema pokušajima, reč je o pokušajima da se otvoreno diskredituje ozbiljna tema kao što je pitanje lične bezbednosti predsednika države i članova njegove porodice. Vi ste to sigurno primetili. Mediji o kojima ste govorili, činili su to u istom trenutku ili na istom mestu na kom su iznosili i one najprizemnije, najpogrdnije moguće reći na račun Narodne skupštine. Isti ljudi su to radili na istom mestu. I da ne vole nas ili Narodnu skupštinu, to je samo mali deo problema ili baš nikakav problem u odnosu na ovo drugo, mnogo važnije pitanje. Dakle, nečija želja da diskredituje, da omalovaži temu lične bezbednosti predsednika svoje države, lične bezbednosti članova njegove porodice, nije ništa manje ozbiljno pitanje od same činjenice da su kriminalne organizacije naručile nečije ubistvo, naručile ubistvo predsednika države. Kakvi su motivi da nešto tako želite da omalovažite kao temu? Ozbiljno je pitanje i mislim da ste ga osvetlali na pravi način. Hvala vam što ste o tome govorili otvoreno u Narodnoj skupštini. Reč ima narodni poslanik Srbislav Filipović, po amandmanu.
Hvala vam, potpredsedniče Orliću. Uvaženi ministre sa saradnicom, dame i gospodo narodni poslanici, Dragan Đilas je najveće zlo koje je zadesilo Srbiju u poslednjih 50 godina, većeg lopova Srbija nije videla, većeg kriminalca grad Beograd nije video, ponoviću onu reč koju ne vole da čuju predsedavajući, veći ološ i bitangu građani Srbije i Beograda nisu upoznali na nekom rukovodećem mestu, a pogotovo na mestu gradonačelnika Beograda. Dragan Đilas da može kojim slučajem, na nesreću građana, da bude ponovo na čelu bilo čega u Srbiji on bi najviše voleo da bude Neron, novi Neron. Kao što je Neron zapalio Rim, tako bi ovaj zapalio Beograd, pa da pobije sve one koji su neistomišljenici njegovi. Većina je takva, ubedljiva većina, da ostane nekih jedan ili dva procenta onih koji se sa njim slažu i da može sa njima nesmetano da nastavi tamo gde je stao onda kada je oteran na izborima sa vlasti, da nastavi da prazni punu kasu koju su napunili ti zli, nepismeni, odvratni naprednjaci, ti ružni i nepismeni građani, te neznalice u Vladi, ti neobrazovani, ti sa kupljenim diplomama, a oni tako elitni, tako obrazovani, tako pametni, tako prepametni napunili svoje džepove sa 619 miliona. Ako pogledate da je danas plata gradonačelnika Beograda 120 hiljada dinara, onda razmislite o tome šta je Draganu Đilasu i njegovom bratu bila omiljena igračka kada je bio mali i šta je još želeo da dobije od Deda Mraza. Evo ide Nova godina. Dragan Đilas i bata Gojko su najviše želeli da dobiju digitron, pa da pomnože koliko je to neka rukovodeća plata na nekoj funkciji, recimo gradonačelnika Beograda, koliko njima treba godina na vlasti da bi oni stekli 619 miliona evra. Naravno, oni bi to danas pravdali, da su na njihovu sreću na vlasti, pa bi rekli – pa nama treba ceo život. Treba ceo život bata Gojka i tajkuna Dragana Đilasa, znači, 120 godina treba njima da primaju platu od hiljadu evra da bi zaradili tolike pare. Na našu sreću nisu dugo bili na vlasti, ali su dovoljno bili da ti ožiljci traju i danas, da taj smrdljiv trag lopovluka, a vidimo i kriminalnih veza… Znači, ne samo da se tu kralo, da su se nameštali tenderi, kombinacije, da su se pravili pazl gradovi, da su se pravile razne gluposti koje su građani Beograda i Srbije morali da plaćaju godinama nakon njihovog odlaska sa vlasti plaćaće i dalje dugove koji su oni ostavili, nego bi oni ponovo da sednu i ponovo da se vrate, pa je njima sada jedan od najboljih prijatelja i saveznika upravo taj Čaba. Nismo zadovoljni, ja nisam zadovoljan samo odgovorom da se istražuje, ne mogu time da budem zadovoljan. Hoću da čujem kao i građani koji gledaju ovaj prenos ko su ti klanovi, ko su te bitange, ko su ti koji iza paravana, iza zavesa u mraku, negde zajedno sa Đilasom, Jeremićem, Boškom, Nogom i nekakvim nepoznatim tviterašima kuju planove o svrgavanju Aleksandra Vučića tj. ubistvo Aleksandra Vučića i njegove dece i njegove porodice? Ko su ti monstrumi? Nije dovoljno reći vodi se istraga. Ma kakva istraga, bre. Hoćemo da ti ljudi koji pozivaju na ubistvo Aleksandra Vučića, predsednika države budu pohapšeni, budu saslušani, budu u pritvoru, da propevaju bitange ko im je dao pare da to rade. Nećemo doživotno da slušamo priče kako se vodi istraga. Kakva istraga? Rezultat zanima građane, onih 62% koji su glasali za Aleksandra Vučića. Rezultat zanima našu decu koja hoće da ostanu da žive u ovoj zemlji. Ta deca imaju pravo na istinu. Ta deca imaju pravo da čuju ko hoće ponovo da im otme budućnost, ko hoće da im otvori granicu, ali u jednom pravcu, ne da budu turisti, nego da budu avanturisti, da krenu u nepoznato, da krenu negde drugde i da misle da ih neko više voli, zato što na vlasti nemaju u svojoj zemlji ljude koji ih vole i koji žele da njihova budućnost bude sigurna, bezbedna i mirna. Ta deca žele da čitaju nešto u novinama edukativno, a ne čitulje, ne najave ubistava, ne najava likvidacija, ne o tome ko je koga razneo bombom gde i da se vodi istraga. Šta radi Zagorka Dolovac? Sedi na kanabetu ujutru kod Dragana Đilasa i dogovara do kad treba da ćuti ili će da radi svoj posao ili ćemo da čujemo kako je moguće sa 120 hiljada dinara mesečno napraviti 619 miliona. Privatne firme? Važi. Kako su baš tad napravili kad su toliko sposobni? Što nisu dok nisu bili na vlasti, što nisi nakon odlaska sa vlasti napravio sve te milione kad si toliko pametan? Jesmo li svi mi ovde blesavi, pa nemamo ni desetine hiljada, a ne stotine miliona? Da li u Vladi sede ljudi koji ne znaju ništa, pa nemaju vile, desetine stanova i besne automobile? Da li su građani Srbije toliko neobrazovani da ne mogu da kupe stan za 50 godina? Ne, nego ih je neko opljačkao, krao, otimao od njih. Kako normalan čovek da se ne iznervira zbog toga? Kako da ostanete prisebni? Kako da svom detetu objasnite da je normalno da imate platu hiljadu evra, a da ne možete da mu kupite stan tako lako kao što može Dragan Đilas i njegov bata Gojko, nesrećni, jadan on? Četrdeset nekretnina u najužem centru grada, pa uzurpira garažu, čovek je uzurpirao sve što je stigao, uzurpirao nam je živote i sad se zavitlava sa svima nama preko svojih portala. On u njegovim, nazovi, humorističkim emisijama ismeva mlade poslanike SNS. Zbog čega? Zato je jedan od njih rekao istinu - da naše škole nisu imale toalet urađen kako treba da imaju za vreme tog koji brine o besplatnim udžbenicima i besplatnim školama. Što deci nije sapun omogućio u školi? Što im nije omogućio klupe, računare? Ne, nego je svojoj deci omogućio, svojim ženama, svojim šuracima da diluju drogu, da prodaju deci po školskim dvorištima, pa im ona zasmeta Nebojša Stefanović sa rekordnim zaplenama droge dok je vodio MUP, pa im smetaju rijaliti programi. On je najveći rijaliti, rijaliti bitanga. On je doveo "Velikog brata" u Srbiju, pa je poželeo da bude veliki brat. Građani Srbije su rekli dosta na izborima, aman, bre, čoveče, više. Da li ti je malo 619 miliona? Šest stotina devetnaest godina robije za njega nije dovoljno da opravda tih 619 miliona, da odleži to. Zašto nismo imali autoputeve u Srbiji? Što se sada u rekordnom broju, u kilometrima mereno, stotinama kilometara, grade autoputevi, mostovi? Što se obnavljaju bolnice, zidaju nove bolnice, škole? Infektivnu kliniku nisu mogli da obnove. Niko dinara nije uložio od kada je napravljena. Stajala je 80 godina i urušavala se. Nije dovoljno nešto da napravite, nego to morate da negujete, da obnavljate, da čuvate. Ne, čuvali ste da, kada odu sa vlasti, mogu da kažu - šta ste uradili sa Infektivnom klinikom? Smetala im fontana u Beogradu. Smeta im Stefan Nemanja. Što im smeta? Njima sve služi za ismejavanje. Napravite bolnicu, šta će im bolnica? Uradite školu, šta će vam škola? Njima nije potrebno, naravno. Šta će njima škola? Njima je digitron bio dovoljan. Svu pamet koju imaju stane u taj jedan digitron. Minus, plus, podeljeno i puta. To je dovoljno, četiri računarske operacije i njima više od toga ne treba. Njima ni banke ne trebaju, ništa im nije potrebno. Menjačnica da zamene to što imaju i kraj priče. Odakle te pare, ljudi? Kako se to stekne 619 miliona? Zašto Tužilaštvo na te stvari ćuti? Šta, mi ovde ponavljamo kao papagaji neku priču, pevamo godinama unazad, govorimo o Đilasu šta je ukrao? A tužilaštvo, šta radi - vodimo istragu. Dokle je stigla istraga? Probudite se ljudi. On organizuje kriminalne bande i grupe u regionu da ubiju predsednika Republike, Aleksandra Vučića, jer je to jedina šansa i prilika za njih da ponovo zasednu na vlast u Srbiji. Ruše i SPC, mitropolite, sveštenstvo SPC, svakog dana je na udaru, sve u Srbiji je na udaru, vojska, sve ove institucije u koje narod u Srbiji ima najviše poverenja, u crkvu, u vojsku, u policiju, u predsednika Republike, sve to treba srušiti, to nam ništa nije potrebno. Njemu to ne treba, ima svoje privatne vojnike sa puškama i bombama, rade oni šta hoće i to pokazuju i rekordna zaplena droge i oružja i svega i to što je rekao taj Čaba Der, a hoćemo da čujemo ko je taj, ko je ta glava koja stoji iza planova da se ubije Aleksandar Vučić? Da li je to Dragan Đilas ili zajedno sa Gojkom ili još i neko treći zajedno sa njima, jer i spolja mnogima smeta jaka Srbija, jer i spolja smeta nekima da se pomaže Srbima u regionu? Jedan deo porodice sa Glamoča, deo sa Kosova i ne mogu ne emotivno da govorim o svemu tome. Deo porodice je proteran iz Prištine, deo iz Bosne. Kada su mog pradedu pitali iz Bosne kako je u Bosni, kaže kako da bude u Bosni, u Bosni je najteže da budeš Srbin. Šezdesetih godina prošlog veka, tada je Srbima teško bilo, a zamislite kako Srbima danas u Bosni, Hercegovini, Republici Srpskoj. Kako je ljudima u Banjaluci kada slušaju, čitaju novine svakog dana i vide da im neko preti ratom, kada ne smeju da sa svojom braćom preko Drine održavaju najbolje moguće odnose. Potrebno je Srbiju izolovati.? E, neće moći, Srbija ima predsednika Aleksandra Vučića i to je danas problem. Srbija ima problem sa tim nekim velikim silama koje bi da ukinu Republiku Srpsku, da Srbiju proteraju sa Kosova i Metohije, ali u tome neće uspeti, jer u Srbiji nema uporišta za to. Slabo je uporište koje imaju takvi u Srbiji, imaju Dragana Đilasa, nije dovoljno, ali Aleksandar Vučić ima narod, narod ima Aleksandra Vučića i Srbija će dok je tako nastaviti da pobeđuje. Hvala vam.
Zahvaljujem. Pošto su narodni poslanici postavljali pitanja, preostalo vreme za raspravu poslaničke grupe „Aleksandar Vučić – Za našu decu“ je nešto preko 120 minuta, tako da imate više nego dovoljno vremena za nastavak rasprave. Pošto smo završili raspravu po amandmanu, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona. Prelazimo na Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Primili ste amandman koji je na Predlog zakona podnela Vlada. Primili ste izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava u podnetom amandmanu. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 3. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatio je amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Stefan Srbljanović.
Zahvaljujem, gospodine Orliću. Poštovane kolege narodni poslanici, poštovani ministre, poštovani građani Srbije, pre dva dana je u Inđiji položen kamen temeljac za izgradnju fabrike „Tojo Tajers“, japanskog investitora i to je najveća japanska investicija u Srbiji. To je investicija čija je vrednost 382 miliona evra i koja će u Inđiji zaposliti preko 560 radnika i predsednik Vučić je izjavio da smo zaista u žestokoj konkurenciji uspeli da pobedimo i da dovedemo tu fabriku u Srbiju. Konkurenciji Poljske, grada Gdanjska i još nekih država. I to nije ništa čudno što smo pobedili, bar po mom nekom sudu, zato što smo u prethodnom periodu navikli da pobeđujemo. Navikli smo da pobeđujemo što se tiče privlačenja stranih direktnih investicija. Navikli smo da pobeđujemo što se tiče stanja naših javnih finansija, našeg budžeta. Što se tiče smanjene nezaposlenosti, privrednog rasta, gde smo prvi u Evropi po prognozama za sledeću godinu, sve su to pobede i sve je to rezultat jedne odgovorne i ozbiljne politike koju državni vrh vodi. Mislim da smo juče čuli dosta toga kada je reč o Sporazumu koji Srbija potpisuje sa Albanijom, a tiče se slobodnog prolaska građana obe države na graničnim prelazima. Ko je želeo da čuje, čuo je suštinu celog tog Sporazuma. Ja sada ovde pitam sve vas, pitam sve građane Srbije, šta je to toliko čudno u tom Sporazumu i šta je to što toliko smeta svima, koja je to tačka tog sporazuma u kojoj se govori da Srbija ima težnje ka nekakvom imperijalizmu, da Srbija ima težnje ka stvaranju „velike Srbije“ ili Jugoslavije? Tim Sporazumom se samo omogućava slobodan protok roba, usluga, kapitala i građana pomenutih zemalja. Zar to nije osnov i stub i onoga na čemu počiva EU? U čemu je tu problem? U čemu je problem „malog šengena“? U tome što želimo da sa našim komšijama iz regiona gradimo još bolje dobrosusedske odnose i da zajedno učestvujemo u rešavanju nekih problema, da se zajedno borimo, ako hoćete, i protiv korona virusa. Mislim da nema tu nikakvih problema, suštinskih. Mislim da je tu najveći problem što jedna takva inicijativa i jedan takav predlog potiče od Srbije i konkretno predsednika, Aleksandra Vučića. Mislim da je to najveći problem. Mislim da je najveći problem svih njih što Srbija se tu ističe kao stožer regionalne saradnje, što je i logično, s obzirom da smo po broju stanovnika najmnogoljudnija država na prostoru bivše Jugoslavije i da svojim ekonomskim i finansijskim rezultatima pokazujemo da trebamo i moramo biti stožer. Na tom putu primene tog „mini šengena“, pozvali smo i Crnu Goru i Bosnu i Hercegovinu. Crna Gora, država koja je u prethodnom periodu promenila vlast koja je između ostalog zahvaljujući glasovima Srba iznedrila tu svoju slobodu i dovela novu vlast u Crnoj Gori. Moram samo da podsetim sve one koji zaboravljaju da su tada predstavnici Srba u tom periodu koji je iza nas, predstavnici Srba hapšeni, da su njihove porodice hapšene, da su njihovi najbliži hapšeni, da su njihovi stanovi pretresani. Tada su bili dobri. Kada su trebali da okupe srpski narod oko sebe i da iznedre tu pobedu, tada su bili dobri. Sada se nazivaju svakakvim imenima i to je zaista nešto što je neprihvatljivo i nedopustivo. Mi želimo najbolje moguće odnose sa Crnom Gorom i nadam se da će nova Vlada imati razumevanja i da će raditi u tom pravcu. Smeta mnogima i to što pomažemo naše sunarodnike širom regiona. Znate, kada je Srbija jaka, svakako su stanovništvo koje živi u Srbiji, koje živi van granica Srbije svakako da je i ono jako. Znate, kada Srbija investira u Republiku Srpsku, kada investira u neke delove Federacije BiH, kao što su Drvar, Grahovo i Glamoč, kada pravi Srpsku kuću u Crnoj Gori, kada izdvaja nikad veća finansijska sredstva za svoje stanovništvo i za svoje sunarodnike na KiM, to nekome smeta. Smeta im iz razloga što Srbija na taj način pokazuje svoju snagu, pokazuje da je spremna, da je sposobna i da više nije na kolenima, da je jednostavno država koja je uspela da u okviru svojih granica najpre reši neke svoje probleme, a da samim tim nakon toga pomogne i svoje sunarodnike u regionu. Tačno je da se sve promenilo. Promenili smo se mi pre svega i od paradigme neuspeha napravili smo paradigmu uspeha i nade da možemo da budemo još snažniji i bolji u budućnosti. I to je suština naše politike. Ovih dana vidimo da se određeni delovi opozicije ujedinjuju oko nekih platformi i oko nekih predloga da će zajednički nastupiti na predstojećem dijalogu između vlasti i opozicije, što za mene nije ništa čudno, i ne treba nikog od nas da čudi, jer će se oni na kraju svi ujediniti, dogovoriti. Dogovoriće se i ujediniti samo sa jednim ciljem, jednom željom, a to je da pobede SNS i Aleksandra Vučića. Imaće na tom putu podršku i nekih evroparlamentaraca, imaće na tom putu podršku i svojih medija, imaće na tom putu podršku i regiona, ali neće imati samo jednu podršku, samo će im jedna podrška hvaliti, a to je podrška građana Srbije. Građana Srbije koji su rekli još 2012. godine šta misle o njima i poslali su ih u politički zaborav i istoriju, jer pamti ovaj narod kako je živeo do 2012. godine, kako se živelo, kolika je nezaposlenost bila, u kom stanju su nam bile javne finansije, kakav smo međunarodni ugled tada imali i još mnogo, mnogo stvari. Gospodine ministre, zaista želeo vama da se zahvalim što ste svih ovih dana bili ovde sa nama, što ste predstavili na najbolji mogući način i budžet koji smo doneli i sve ove zakone i što se imali sluha da nas saslušate, da čujete sva naša pitanja i da nam odgovorite. Zaista ste pokazali jedan odgovoran i pravi odnos prema narodnim poslanicima ovde i prema ovom visokom domu uopšte. Želeo bih takođe da vam čestitam još jednom na svim rezultatima koje ste ostvarili u prethodnom periodu, jer znate ova kriza koja je globalna kriza, koja je izazvana pandemijom korona virusa u celom svetu je ostavila posledice. Mi smo već za ovo godinu dana isplatiti četiri minimalne zarade svim privrednicima na taj način smo sačuvali radna mesta, pet. Danas, sutra će biti isplaćena pomoć penzionerima u vidu od 5.000 dinara. Nema potrebe da pričamo koliko to njima znači i zbog predstojećih praznika i svega. Očekuje nas i povećanje plata i penzija u narednoj godini. To su stvarno rezultati koji moraju biti poštovani i kojima se mora odati priznanje. Želim da i u narednom periodu imate dovoljno znanja, energije i želje da Ministarstvo finansija vodite na najbolji mogući način i da nas sve zajedno očekuje mnogo uspeha u narednim godinama koje su pred nama. Hvala.
Hvala gospodine Srbljanoviću. Vezano upravo za ove teme o kojima ste govorili vi sada, juče je u Narodnoj skupštini održana jedna, rekao bih, jako dobra sednica Odbora za dijasporu i Srbe u regionu na kojoj je bilo upravo reči o ovim pitanjima i učestvovali su autentični politički predstavnici Srba iz regiona. Učestvovao je direktor Srpske kuće u Podgorici, o tome ste govorili i maločas u svom izlaganju, gospodin Mile Labudović, kao i predsednik Zajedničkog vijeća opština, gospodin Jeremić iz Vukovara, šef predstavništva Republike Srpske u Beogradu, gospodin Mlađen Cicović i svi oni su rekli, čini mi se, važne i vredne stvari koje nažalost, kako to obično biva sa onim sadržajima koji su afirmativni za našu državu i koji su pozitivni, nisu dobili previše prostora u mejnstrim medijima, jer ovde su izgleda dobri sadržaji, dobre vesti za medije nedovoljno atraktivni i nezanimljivi. Šteta što je tako jer bilo je prilike da se čuje šta sve danas uspešno finansira Republika Srbija za potrebe našeg naroda u čitavom regionu. Ko zna, možda je medijima zasmetalo najviše što su sva trojica važnih prijatelja i kako je to rekao juče predsednik Odbora, suvišno je reći gostiju, jer i oni su ovde na svom terenu i u svojoj kući, naveli ta razlika odnosa zvanično je Srbija prema svojim sunarodnicima primetila se i osetila trenutkom kada je staranje o našoj državi preuzeo Aleksandar Vučić, odnosno kada je njegova politika dobila prostor da pokaže rezultat. To se i dogodilo. Možda je to medijima smetalo i zbog toga se o tome nije juče previše čulo. Vidim da je u sali i predsednik Odbora. Možda i on danas bude želeo da neku reč podeli sa nama na tu temu. Sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Dragomir Karić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, profesore Orliću, dragi ministre, poštovani građani i drage kolege i koleginice, drago mi je da ovaj treći dan prolazi u jednoj korisnoj raspravi i da smo konačno među zemljama koje će koristiti kriptovalute u sledećim vremenima koja dolaze i koja su ispred nas. I lično sam čestitao ministru, gospodinu Siniši, zato jer recimo zemlja kao što je Belorusija to već ima pet godina i zašto bi i mi bili neki izuzetak kada je to korisno i vuče napred čitavu privredu, ekonomiju, a pospešiće i ulaganja. Što se tiče rasprava koja je bila o tom Malom Šengenu i potpisivanja sporazuma sa Albanijom, ja to u potpunosti podržavam jer je to izuzetno korisno i taj strah koji postoji od toga da će Srbija da dominira, pa Srbija mora da dominira, uvek je i dominirala i Srbija je bila jedina država na celom tom prostranstvu pre mnogo nego se pojavile nove države poput Slovenije, Hrvatske, BiH, Makedonije, čak i Albanije itd. Ne treba zaboraviti da je Srbija država iz 623. godine, iz Sedmog veka i Srbija moda da bude lokomotiva razvoja čitavog ovog regiona. Da li to nekome liči na onu bivšu Jugoslaviju to je druga stvar, ali mogu samo da kažem nešto – daj Bože da sve te države u ovom regionu postignu taj standard i taj život i prosperitet koji je bio nekada u onoj Jugoslaviji. Ja ću sa radošću dočekati jedan takav dan ako se to ostvari. Velika prednost Srbije u odnosu na druge države u okruženju je njen lider, predsednik Srbije, gospodin Aleksandar Vučić, od njega sve to počinje. Kako god da gledaju tzv. opozicionari koje spominjemo ovde svaki dan, ja ih praktično i ne vidim, a i kada razgovaram sa njima imam za njih uvek jedno isto pitanje – šta vi predlažete, šta vi imate novo da ponudite Srbiji. Nismo mi kao vladajuća većina ovde protiv bilo kojeg vašeg korisnog predloga. To samo nenormalan čovek bi odbio nešto korisno, pametno i nešto dobro za građane Republike Srbije. Znači, nema ništa, osim što se traži smena predsednika Vučića i smena Vlade. To se može desiti i dogoditi samo isključivo voljom naroda, voljom birača, ne na ulici. Ako se malo samo vratimo unazad, ne treba mnogo, da vidimo, reče pre moj uvaženi kolega Srba Filipović, kako su oni, eto, bili malo na vlasti i naneli su mnogo štete. Srba je mlad i ovde su svi poslanici, takoreći većinom mladi, ali ne treba zaboraviti 12 godina njihove vladavine, 12 godina opstrukcije, pljačke, kriminala, otimačine, drage kolege ne zaboravite, 12 godina, to je ogromno vreme. Nama treba ovde 24 godine da ispravimo to što su oni za 12 godina uradili. Prvo, uništavanje finansijske infrastrukture, prodaja svih banaka u bescenje, prodaja svih nekretnina, najvećih preduzeća. Pazite, oni su se hvalili u to vreme, ministri i premijeri i Demokratske stranke i Demokratske stranke Srbije i to G17, svi oni, hvalili su se da su prodali 5.000 preduzeća za 2.000.000.000 evra. Pet hiljada preduzeća! Samo jedan „Mobtel“ kojeg je stvorio Bogoljub Karić, predsednik Pokreta snaga Srbije je prodat za 1.830.000.000 evra i, normalno, danas se ne zna gde su te pare, ko je s tim raspolagao, kako je raspolagao i neću nikada zaboraviti oglase ministra finansija u to vreme, gospodina Dinkića, da se svi prijave da dobiju po 1.000 evra. Zamislite kako je to bilo drsko sa strane te tadašnje vlasti. I ako je neko opljačkao ovu državu, nisu je opljačkali nikakvi oligarsi, nego je opljačkala dvanaestogodišnja vlast, tzv. demokratska vlast. Znači, tu nije bilo nikakve demokratije. O njima se piše i mogu da se napišu čitavi romani, jer takvu pljačku, surovu privatizaciju niko nije sproveo nigde ni u jednoj zemlji kao što su oni to uradili u ovoj našoj Srbiji. Srbija je danas otvorena zemlja. Imamo svakodnevno istupanje našeg predsednika i pružanje ruke svim partnerima, svim susedima. Normalno, ja mislim da predsednik Vučić izgleda će morati da njima traži i investitore. Jer, recimo, Bosna je smatrala, Bosna i Hercegovina, da je dovoljno što njihova vodeća partija u bošnjačkom establišmentu ima odlične odnose sa Turskom i Turci će pohrliti po toj nekoj verskoj osnovi da tamo ulažu. Zaboravljaju da novac i pare idu tamo gde mogu da se oplode i da je to najvažnije, da je najvažnije to što je ovde stvorena takva investiciona klima da svi rado dolaze i svi ulažu. Ima još nešto mnogo važnije, u Srbiji, pored investicione klime ne treba zaboraviti da Srbija ima ljude, ima ljudske resurse, ima obrazovane ljude, ima sposobnu radničku klasu i ljudi dolaze tamo gde će neko moći da to i implementira, ne samo da uloži novac. Druga stvar, kako je moguće da za 12 godina, 12 godina vlasti njihove, od 2000. do 2012. godine nije izgrađen jedan tunel, jedan most, jedan kilometar autoputeva. Mi danas imamo od 2012. godine do danas 360km autoputeva, mostova, tunela i da ne kažem stotine, stotine fabrika. Ja ne smem da zamislim da je na čelu ove države neko drugi, neko iz tog vremena. Moram iskreno da pohvalim i predsednika koji je tako brzo ušao u suštinu svih privredno-ekonomskih finansijskih problema i da je napravio odličan tim. Dovoljno je samo kad imamo u vidu kakve su kamate bile na te kredite, a kakve danas imamo kamate na te kredite, tako da sam tu izuzetno zahvalan i ministru finansija i uopšte vašem timu i delu Vlade. Normalno, ne treba da se uljuljkate, da se uspavate, uvek može bolje. Uvek može bolje, uvek može više i mi smo tu upravo zbog toga da vas napomenemo da sve ovo što radite je dosta dobro, ali može, normalno, i mnogo bolje. Kad je u pitanju saradnja sa Kinom, sa Rusijom i primedbe Evropske unije, partnera iz EU, partnera preko okeana, pa, izvinite, mi smo spremni sa vama da radimo. Mi smo spremni da prihvatimo vaše milijarde ovde i da ih realizujemo vrlo transparentno i korisno na dobrobit čitavog ovog okruženja. Jer ako Srbija ima dobru železnicu, dobre autoputeve, dobre fabrike, pa, molim vas, onda to više nije nikakav problem. Ako mi rastemo, ako mi napredujemo, čitav ovaj region će da napreduje i neminovno je da će doći do formiranja tog Malog Šengena. Lično, što se tiče EU, voleo bih da smo tamo, jer smo vrlo sposoban narod i mi bi podigli nivo privrednog razvoja, ekonomskog razvoja čitave EU. To bi bila jedna utakmica gde bi Srbija bila kotirana vrlo visoko, bez obzira na prednosti koje su oni stekli za ovih 25 godina. U svakom slučaju, tu sam pesimista što se tiče našeg primanja u EU. Nešto u to ne verujem i zato pozdravljam ideju predsednika Republike Srbije, gospodina Aleksandra Vučića za stvaranje Mini Šengena. Kazaćemo da smo mi ovde balkanski tigar u svim pravcima, ne samo u ekonomskim, finansijskim, naprotiv imamo šta da kažemo, imamo šta da preporučimo, jer ako mi imamo takav broj turista to je dokaz da je zemlja Srbija, zemlja koju žele da posete i zemlja u kojoj se ulaže i u ovoj pandemiji. Rusija i Kina kao strateški partneri Srbije su izuzetno važni za razvoj čitavog dela Evropa, ne samo Srbije. Ako se u Srbiji grade takve fabrike, ako se grade takvi mostovi, železničke pruge, brze pruge. To je sve korisno za čitavu Evropu. Sutra, prekosutra ćemo nam iz Budimpešte iz Soluna trebali pet sati železnicom. To je fenomenalno. To je ono što Srbiju vuče napred. I normalno, zapošljavanje. Srbija dolazi u jednu fazu kada joj nedostaju radnici. Nasledili smo 27% nazaposlenosti, to je došlo sada do 7,8%. Znači, praktično u Srbiji se dešava sledeća situacija. Ne radi samo onaj ko bira posao i ko smatra da mu treba nešto bolje i to će vreme proći. Optimista sam. Pozdravljam odluku Vlade da se da pravo svim javnim preduzećima, ministarstvima, svima da od tih vremenom zaposlenih ljudi koji su na određeno vreme, da mogu sami da odluče da 70% prime ljudi. To je neophodno, verujte mi. Odlaze ti kadrovi, a stvoriti nove to nije lako. Prema tome, ta odluka je vrlo dobra i verujem da ćete znati da je iskoristite i prepoznate one ljude koji su tamo već po seda, osam, deset godina kao privremeno zaposleni ljudi po ugovoru da dobiju konačno stalni radni odnos, da mogu da planiraju dugoročno razvoj svojih porodica i svojih karijera. Što se tiče diskriminacije, smatra da nigde niko nema veća prava u oblasti i manjina i obrazovanju i u zapošljavanju i u svemu nego što to Srbija ima. U Srbiji su ravnopravni. Šest jezika je u upotrebi ravnopravno. Meni lično ovde ništa ne smeta kada moje kolege Albanci, možete da pričate na albanskom i to je dobro, pričajte, zašto da ne. Ovde koji ne znaju imaju slušalice. Ja sam imao tu sreću da završim srednju školu Ali Keljmendi učiteljsku u Peći na albanskom jeziku, na albanskom jeziku sam završio srednju školu. Nije bilo nikakve diskriminacije. Imali smo i gimnaziju i učiteljsku školu i srednju ekonomsku školu i školu učenika u privredi i višu komercijalnu školu na albanskom jeziku. Meni će biti drago kada god se vi obratite na svom jeziku, gospodine Šaip Kamberi. Imaćete aplauz uvek. Ne treba da se ustručavate, uvek govorite na svom jeziku. Znate, kako kada vi govorite na albanskom jeziku, to je za mene isto kao kada slušam ovde naše Srbe iz Krajine ili iz ne znam odakle koji govore jednim svojim akcentom. Meni je to simpatično. Koji govore ijekavski, ekavski, ikavski itd. To se odnosi i na braću Bošnjake. Nema diskriminacije. Meni ne smeta kada ti kažeš Sandžak. Možeš da govoriš to je tvoja stvar. Imamo to sve što se tiče toga u Ustavu, imamo rešeno. Znači sve što je u okviru Ustava, sve što je Ustav Srbije dozvolio, to podržavam kao narodni poslanik i to podržava i naš predsednik Aleksandar Vučić. Svi smo ovde dobrodošli, svi imamo pravo da se obratimo građanima Srbije na svom jeziku i da iznesemo svoje mišljenje. Ja se zahvaljujem. Glasaću i podržaću sve ovo što je Vlada predložila. Hvala vam.
Zahvaljujem. Pozdravljam ministra Ružića i narodnog poslanika Marijana Rističevića koji nam se upravo pridružio u sali. Čujete sve gospodine Rističeviću. Nedostajali ste nam. Dobrodošli nazad i čestitke na još jednoj važnoj pobedi. Pravo na repliku narodni poslanik Šaip Kamberi.
Nije replika, samo jedno objašnjenje. Da li manjine uživaju prava ne zavisi od toga da li oni mogu da pričaju na svom jeziku, već da li ih neko sluša tamo gde pričaju? Primedbe koje mi iznosimo, na žalost do sada nisu naišle na odjek s druge strane i ne može biti kriterijum moja sloboda govora na mom jeziku, odnosno uopšte moja sloboda govora ovde kriterijum za demokratiju. Hvala.
Hvala vama, gospodine Kamberi. Pošto gospodin Kamberi nije koristio pravo na repliku, po amandmanu gospodine Kariću, izvolite.
Normalno, ja sam rukovodeći se time da je dragi moj kolega Šaip Kamberi pre neki dan rekao u Skupštini da je jezik osnovno pravo svakog građanina i svake nacije i da se tim jezikom, ja sam vodeći se time dragi kolega, rekao da možete i da je to jedno veliko pravo, a i zadovoljstvo je u mnogonacionalnoj Srbiji čuti nekoliko jezika svojih sunarodnika, ništa drugo. Pozdravljam vas.
Hvala svima. Preostalo vreme za raspravu poslaničke grupe 94 minuta, a naredni prijavljeni, narodni poslanik Mladen Bošković. Imate reč.
Hvala. Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine gospodine Orliću, poštovani ministre Ružiću, poštovani ministri Siniša Mali, sa saradnicom Savičić, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, javljam se po amandmanu Predlogu zakona o izmenama i dopuni Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. U članu 3. kojim se menja član 40. i 50. Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje dodaje se stav 2. koji glasi – u stavu 6. reči – 2020. godine, zamenjuje se rečima – 2021. godine. To bih obrazložio. U cilju daljeg podsticanja zapošljavanja i smanjivanja broja zaposlenih u tzv. sivoj zoni i njihovog prevođenja u status formalno zaposlenih, predlaže se dodatno produženje mere koja se odnosi na olakšicu od plaćanja doprinosa za obavezno socijalno osiguranje po osnovu zarade novozaposlenih lica koji su istovremeno i osnivači privrednog društva sa kojim zasnivaju radni odnos, ako je društvo kao poslodavac je novoosnovano društvo koje obavlja inovacionu delatnost. Kako oslobođenje od plaćanja doprinosa za obavezno socijalno osiguranje može da ostvari poslodavac koji je osnovan zaključno sa 31. decembrom 2020. godine, predlaže se produženje perioda primene olakšice za poslodavce koji su osnovani zaključno sa 31. decembrom 2021. godine. Što znači da se produžavaju olakšice za još jednu godinu. Pored ovog predloga zakona i amandmana na isti, sve ostale predloge zakona koje smo razmatrali na 7. sednici Drugog redovnog zasedanja, a njih je ukupno 17, svi su odlični i sve treba usvojiti u danu za glasanje, kao i predloge kandidata za člana Fiskalnog saveta, liste kandidata za člana Saveta regulatornog tela za elektronske medije i Predlog odluke o izboru člana Saveta guvernera Narodne banke Srbije. Čestitam na odličnoj oceni kreditnog rejtinga Republike Srbije na nivou BB plus, koji je objavila Agencija „Standard i Purs“ 14. decembra ove godine i time smo zadržali stabilne izglede za njegovo dalje povećanje. Sve je to zahvaljujući doslednosti u sprovođenju odgovorne ekonomske politike koju vode predsednica Vlade, gospođa Ana Brnabić sa svojim timom i naravno na čelu sa predsednikom Republike Srbije, Aleksandrom Vučićem. Agencija je navela da je Republika Srbija dobre osnove za održiv privredni rast i da je ušla u krizu sa pandemijom spremna i sa stabilnim javnim finansijama. Takođe, moram da se osvrnem i na postavljanje kamena temeljca, nove investicije u našoj zemlji u Inđiji i to u sred trećeg talasa pandemije, kada nam je najteže i kada se borimo za svaki život naših građana. To je investicija od 382 miliona evra i to je najveća japanska investicija u našoj zemlji. To su ogromni podsticaji za razvoj srpske ekonomije, a što je još važnije stvaramo uslove za još investitora iz Japana. Ovde će raditi oko 560 radnika i ova investicija donosi sa sobom novu tehnologiju. Ali, ne mogu, a da se ne osvrnem na tzv. opoziciju Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Boška Obradovića zato što svi oni zajedno da imaju 3% podrške birača, a možda nemaju ni toliko. Zato se trude da budu opet na vlasti i da rade ono što najbolje znaju, a to je da pljačkaju Srbiju i njene građane. Malo je gospodinu Vuku Jeremiću dok je bio na vlasti i kobajagi obavljao funkciju ministra inostranih poslova, a zapravo je samo svojim činjenjem ili ne činjenjem toliku štetu naneo na spoljno političkom položaju Republike Srbije. Njemu to nije problem, jer on sa istinom i činjenicama nema problem, jer za njega, kao i ostale spomenute, nisu istina i činjenice napredak Srbije na svim poljima, već se upravo oni bave samo lažima, uvredama i pretnjama koje svakodnevno i uporno ponavljaju kako prema predsedniku Aleksandru Vučiću i njegovoj porodici, tako i prema članovima SNS, pa i iz opštine iz koje ja dolazim. Poštovani građani Republike Srbije oni neće uspeti u tome, pobediće Srbija. Na kraju, moram da kažem da ću podržati sve predloge zakona u danu za glasanje, što pozivam i svoje kolege da učine. Živeo Negotin, živela Srbija. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Žarko Bogatinović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicom, na izmaku je jedna vrlo izazovna i teška godina, godina u kojoj su naš narod i naša državna vlast bili na teškim iskušenjima. Svedoci smo novog velikog talasa epidemije, ali smo svedoci i pravovremene i efikasne reakcije države i njenog zdravstvenog sistema, koji kao rezultat ima zbrinjavanje i lečenje svake građanke i građanina Republike Srbije kojima je ta pomoć bila potrebna. Katastrofičan scenario jednog dela našeg društva, dela takozvane opozicije i malog broja onih ljudi koji im veruju nije se ostvario. Naš zdravstveni sistem funkcioniše kao jedan od najboljih u Evropi. Dokaze za to imamo svakodnevno. Dolazim iz sredine koja je na vreme stvorila uslove da se sa ovom pandemijom bori na najbolji mogući način. Lokalna samouprava u Leskovcu, na čelu sa gradonačelnikom dr Goranom Cvetanovićem, učinili su sve da dođe do rekonstrukcije Opšte bolnice u Leskovcu, projekat vredan 21 milion evra. Inicijativa je došla pre pandemije i bila je meta kritike dela opozicije. Nerazumevanje za važnost projekta koji započinje i završava lokalna samouprava grada Leskovca, naravno, uz svesrdnu podršku Vlade Republike Srbije je nešto sa čim se susrećemo svakodnevno. Ipak, ogromna većina građanki i građana Leskovca ima veliko poverenje u vršenje vlasti SNS na lokalu, kao i na republičkom nivou. Koliko je značajno pravovremeno reagovanje i efikasnost zdravstvenog sistema, to su najbolje zaključili oni koji su kritikovali, jer tek sada vide značaj organizovanog sistema. Zdravstveni radnici su kroz višestruka povećanja zarada dobili dodatni motiv da nastave da ulažu nadljudske napore da se pobedi ova teška pandemija i hvala im na tome. Sa druge strane, privreda u Leskovcu je i dalje u usponu. Imali smo jednu vrstu paradoksa, da kad je svugde u svetu očekivano smanjenje broja radnika u Leskovcu je broj zaposlenih porastao. Velika zasluga za ovo ide Vladi Republike Srbije i, naravno, predsedniku Aleksandru Vučiću, koji su pravovremeno, efikasnim i optimalnim merama značajno pomogli privredu Leskovca i uverili privrednike, kako domaće, tako i strane, da posluju u visoko organizovanoj državi sa izuzetno povoljnim ambijentom koji brine o onima koji donose dohodak i plaćaju poreze. Danas sa ponosom ističem da je neslavna stopa nezaposlenosti, o čemu je govorio i moj kolega gospodin Dragomir Karić, od skoro 25% za ovih osam godina smanjena u Leskovcu na 13%. Svakog jutra, kao u zlatno doba našeg grada kada je Leskovac smatran srpskim Mančesterom, na desetine hiljada Leskovčana se uputi ka industrijskim zonama u neku od fabrika „Džinsi“, „Juru“, „Falki“, „Autu stop“, „Rutek“, „Kniting“, „Leskobeg“, „Sterastil“, „Aptiv“ i mnoge druge. Otvaranje novih radnih mesta je povećalo kupovnu moć građana, što su prepoznali trgovinski lanci poput „Lidla“, „Rode“, „Kapitol parka“, „Ideje“, „Maksija“, koji su danas svim Leskovčanima dostupni. Zahvaljujući jasnoj i doslednoj politici Vlade i predsednika Republike Srbije Aleksandra Vučića, privatni sektor i privlačenje stranih investitora je u poslednjih nekoliko godina u procvatu. Podsetiću vas da je Leskovac prvi grad u Srbiji koji je četvrti put zaredom dobio BFC sertifikat za grad sa povoljnim poslovnim okruženjem, sa procenom ispunjenosti od 96,33%. To u stvarnosti znači da grad sa takvim standardima ima tri puta više direktnih stranih investicija od ostalih opština koje to nemaju. Nastavak preduzetih mera podrški privredi, koje imaju za cilj i povećanje likvidnosti privrednih subjekata za ublažavanje posledica nastalih pandemijom Kovid – 19 je jedna od izuzetno važnih mera. Uredbom o utvrđivanju garantne šeme, između ostalog, kao mera podrške omogućeno je bankama da od 31. decembra 2020. godine odobre do dve milijarde evra povoljnih kredita u privredi. Imajući u vidu neizvesnosti sa kojima se susrećemo u 2021. godini, produženje važenja ovih mera za još šest meseci je dodatni mehanizam koji će pomoći našoj privredi da iz ove pandemije izađe sa što manje posledica po proizvodnju i, naravno, sa sačuvanim radnim mestima. Predsednik Republike Aleksandar Vučić je najavio da će Republika Srbija biti među prvima koja će obezbediti vakcinu za svoje građane. Očekujemo da u 2021. godini mi budemo privreda koja će rastom biti ispred mnogih evropskih zemalja. Prosto sam siguran da će ove mere usmerene na privredu, kao i zdravstvene mere, dati rezultat, kao što je slučaj bio više puta u toku ove godine. Na kraju, da napomenem da je usled epidemije nekoliko važnih projekta u Leskovcu u fazi realizacije. Naravno, ključni je završetak Centralnog postrojenja za prečišćavanje otpadnih voda u Leskovcu, projekat vredan 22,4 miliona evra, a od toga sam prečistač vredi 10,2 miliona evra. To su bespovratna sredstva delegacije EU. Takođe, radi se proširenje kanalizacione mreže u 16 mesta koje gravitiraju oko samog centralnog postrojenja i to je kanalizaciona mreža u dužini od 80km. To finansira holandska Vlada. Bespovratna sredstva takođe. Naravno, i kolektor koji će snabdevati centralno postrojenje, u koji je Vlada Republike Srbije uložila milijardu dinara. Sa skoro milijardu i 600 miliona dinara, grad Leskovac, naravno uz podršku Vlade Republike Srbije, obnovio je putnu infrastrukturu. Sa 750 miliona dinara obnovljena je vodna infrastruktura i kanalizaciona mreža sa 45 miliona dinara. Ovo su bili višedecenijski probleme koje je trpeo grad Leskovac, a koji se sada u poslednjih osam godina rešavaju. Na kraju, ponovio bih da su smanjenje stope nezaposlenosti sa 25 na ispod 13%, poslovni ambijent koji je kreiran u saradnji sa Vladom Srbije i predsednikom Republike Aleksandrom Vučićem, pomoći koju je Vlada već obezbeđivala za privredne subjekte, kao i produženja važenja ove garantske šeme, garant su daljeg bržeg razvoja grada Leskovca. Razvoja koji je konačno pokrenut 2012. godine i koji najveći oponenti i destruktivci zaostatka tzv. opozicije neće moći da zaustave. Naravno, politika prosperiteta i boljeg života, politika sigurnosti je trajno opredeljenje građana Srbije, koji to jasno pokazuju na izborima i svoje apsolutno poverenje daju Aleksandru Vučiću i SNS. Hvala.
Hvala, gospodine Bogatinoviću, i sve čestitke na najnovijim uspesima u Leskovcu. Pošto smo završili raspravu o amandmanu, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona. Prelazimo na Predlog zakona o izmenama Zakona o privremenom uređivanju načina naplate takse za Javni medijski servis. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Katarina Rakić, Šaip Kamberi, Enis Imamović, Selma Kučević, Nadije Bećiri, Mirsad Hodžić i Arđend Bajrami. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za kulturu i informisanje, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Katarina Rakića. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za kulturu i informisanje, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, postoji jedna izreka koja kaže: „Zdravlje nije sve, ali bez zdravlja sve je ništa“. Zdravlje je najlepše odelo koje samo mi kad obolimo, mi koji smo oboleli možemo da vidimo. Želim da zahvalim svima koji su me podržavali ovih 40 i nešto dana, posebno lekarskoj ekipi i medicinskoj ekipi iz bolnice Zemun. Zahvaljujući njima, ja sam danas među vama. Zahvaljujući maskama, sa nama je i kolega Matić. Niko ko je sedeo pored mene i ko se družio sa mnom nije oboleo od korone. Kinezi su sabili koronu i razbili sa tri stvari, maskama, bez kontakta i disciplinom. Naš narod nema disciplinu i otuda mere. Otuda zameram narodnim poslanicima koji zameraju na merama koje sprovodi Krizni štab i preporučuje zato što treba da znaju da mi imamo manjak discipline. Zbog manjka discipline imamo mere koje su često rigorozne. Da svi nosimo maske i da se svi ponašamo prema osobama koje idu prema nama, kao da će nas one udariti, nama ne bi trebale tako rigorozne mere. Nedisciplina je ono što kvari naš divan narod. Da se vratimo medijima. Mediji u Srbiji su slobodni. Šta znači sloboda medija? Sloboda medija je da se mi kao vlast, ni na koji način ne mešamo u uređivačku politiku medija koji emituju ili reemituju program sem ukoliko to ne prouzrokuje nacionalnu mržnju, rasnu mržnju itd. To je zakonom jasno definisano. Znači, niko od nas ne želi da se meša na ovaj ili onaj način u uređivačku politiku bilo kog medija. Šta znači osloboditi neki medij, kad to govore političari? To znači, u stvari, zauzeti ga, i njegove informacije, ili dezinformacije prilagoditi svojoj političkoj opciji. Dame i gospodo, ne želeći da se mešam u uređivačku politiku tajkunskih medija, a moram radi gledalaca da nabrojim da su te "N1", "Nova", "Cinemania", da postoji 30 njihovih kanala, što zabavnih, što sportskih, što političkih, to su tzv. prekogranični kanali. Šta znače prekogranični kanali? To su kanali koji reemituju program iz inostranstva i u Srbiji ne plaćaju ništa. Zamislite da imate dve obućarske radnje koje vrše usluge u Beogradu. Jedna je registrovana u Beogradu i plaća sve poreze i doprinose. Druga pored nje vrši te iste usluge, ali je fiktivno registrovana u Luksemburgu, i na sve, ne plaća nikakve poreze i doprinose. Jedino što se brani time i kaže – evo, mi smo registrovani u Luksemburgu, jeste da tamo ne obavljamo delatnost, ovde obavljamo, ovde ne plaćamo ništa, a tamo ne plaćamo ništa jer tamo ne radimo ništa, tamo smo samo registrovani. Dakle, mediji koji su registrovani u Luksemburgu, REM-u, SOKOJ-u, ne plaćaju ništa. Ti mediji ne mogu da budu tuženi kad se svojom uređivačkom politikom ogreše. Da se odmah razumemo, nemam ništa protiv da emituju šta god žele, ali moraju da se registruju. Mediji koji prave program u Beogradu, moraju da budu registrovani u Beogradu, a mediji koji reemituju program koji se emituje negde u inostranstvu kao "Rai Uno" "Rai Due", itd. Dakale, to su klasični prekogranični mediji koji ovde program reemituju koji se negde napolju emituje za širu javnost, odnosno za gledaoce, recimo kanali Crne Gore, BiH, to su klasični prekogranični mediji. Mi imamo medijsku mafiju. Imamo udruženi medijski kriminal u ovoj grup medija. Imamo 30 lažnih prekograničnih kanala, i kad vam kažem, da recimo, "N1" televizija nema PIB, da vas pitam kako oni plaćaju poreze? Oni koriste PIB Adria njuz, d.o.o. Beograd, koji nije čak ni osnivač. I da jeste osnivač "N1" televizije, "N1" televizija, kad osnujete novo pravno lice, mora takođe da ima PIB. Ne možete da imate pravno lice bez PIB-a. Oni koriste tuđi PIB i to je već jedan poreski prekršaj. Oni su zbir privrednih, ne samo medijskih, neka emituju informacije kakve žele, ali da se registruju u Beogradu, oni su zbir povreda Zakona o elektronskim medijima, Zakona o potvrđivanju Konvencije o prekograničnim kanalima, koji kaže da je reemitovanje istovremeno preuzimanje programa spolja, koji se napolju emituje, bez emitovanja nema reemitovanja, bez ikakog prekrajanja, ometanja itd. Oni ubacuju gomilu reklama, uzimaju gomilu novca, REM koji treba to da uradi je slep i nem da uredi to, jer REM ima ovlašćenja, da naloži operatoru, a to je u ovom slučaju SBB, iz Junajted medije, svi su oni Junajted medija, Junajted grupa, svi su oni registrovani u Švajcarskoj, Holandiji itd, samo da bi izbegli obaveze prema ovoj državi. Ogroman novac se odliva. Regulatorno telo za elektronske medije se izdržava od naknada koje plaćaju domaći kanali, kao onaj … Ovi prekgranični ne plaćaju ništa. Belog dinara ne plaćaju, ni za autorska prava, ni za šta ne plaćaju. Pri tome, reemituju, navodno, reklame koje se ne emituju u Luksenburgu. To je to prekrajanje. Nigde oni nemaju svoj izvorni program. Ja kada postavim to pitanje dobijem odgovor, verovali ili ne, pitam REM, a dobijem odgovor od Junajted medije, dobijem odgovor od koze da nije jela kupus. Takve odgovore sam dobijao, a iz Luksenburga dobijem odgovor da jesu tamo fiktivno registrovani, ali tamo ne emituju program. Nema reemitovanja bez emitovanja. To je jedan veliki prekršaj. Nema ih u APR. Nema ih u poreskim. Nemaju PIB. Kako oni mogu da plaćaju bilo šta? Kako mogu da naplaćuju reklame? Kako naplaćuju svoje usluge ako nemaju PIB? Još nešto da vam kažem, od pretplate koju plaćaju građani, dakle mala je razlika između "Telekoma" i SBB. I jedni i drugi se izdržavaju javnim novcem, od pretplate, samo u "Telekomu" imate učešće državnog kapitala, ali i jedni i drugi se održavaju i izdržavaju od pretplate koju plaćaju građani Republike Srbije. Na ovaj ili onaj način, to je javni novac. Oni ispumpavaju te pare i idu u gubitke, tako što plaćaju reemitovanje u Luksenburg, iako se tamo ne emituje nikakav program. Znači, da bi se reemitovao, on se odavde emituje i oni plaćaju emitovanje programa u Luksenburgu koji se tamo ne emituju. Te plaćanje fiktivnih usluga, te težak poreski prekršaj. Niz prekršaja su napravili elektronskih medija. Zakon o oglašavanju kaže da prekogranični kanali ne mogu da emituju domaće reklame, ukoliko se te reklame ne emituju u zemlji odakle se emituje taj program, pa se ovde reemituje. Recite mi kakve veze ima Luksenburg, objasniću vam na "Fox Movies" kanalima, kakve veze oni imaju sa "Dijamantom", sa "Jelen" pivom? Hoćete da mi kažete da u Luksenburgu idu reklame o "Jelen" pivu, "Zaječarskom" pivu, "Dijamantom" itd? Naravno da ne idu, a navodno se ovde reemituju. Uzimanjem reklamnog tržišta oni ugrožavaju domaće medije koje koje plaćaju sve poreze. To je jedan prekršaj, drugi prekršaj, a sad su ušli u treći. Da li neko prati ove druge kanale, koji su nekada bili normalni, prekogranični, izuzimajući ono "Raj Uno", "CNN", itd, pogledajte "Fox". "Discovery" i druge kanale, da li ste primetili da u njima ima ima domaćih reklama? Ko to prati zna. Ja sam gledao u jednom filmu imaju 1.000 sekundi za dva sata, 1.000 sekundi reklama. Da li hoćete da mi kažete da su te srpske reklame deo izvornog programa u Americi? Naravno da nisu. Na takav način se krade novac. Na takav način se izbegavaju poreske obaveze. Mi pri tome posmatramo REM koji je nem. Znači, u REM ne možeš, kao u svetu kravu. Tamo je neki gospodin Todorević i neka gospođa Rajka, oni su takve nesuvisle odgovore meni slali da to nema veze sa zdravim mozgom. Recimo, napišu mi ovako: "Jeste, program se pravi u Beogradu, pa se šalje kablom u Luksenburg, iz Luksemburga u Sloveniju, iz Slovenije dolazi u Srbiju, i to se smatra reemitovanjem." Zakon kaže da je reemitovanje istovremeno preuzimanje programa, izvornog programa spolja bez prekrajanja, ometanja, itd. Medijska mafija krade ogroman novac. Ako 1.000 sekundi u jednom filmu, da uzmete samo reklame su jako skupe, da uzmete po 10 evra, to je 10.000 u jednom filmu za dva sata, puta 30 dana, to je 300.000, puta na jednom kanalu, puta 12 meseci, 3.600.000 na jednom filmu, a ide više filmova u toku dana. Pljačka koju oni vrše sad kroz reklamni prostor, ubacivajući reklame, a to bez SBB, Junajted medije i ovih tajkunskih medija ne može da ide, ne može da ubace reklame niko drugi nego oni. Dakle, u izvorni program prekroje, ubace reklame i to naplate. Ko je na gubitku? Na gubitku su mediji koji izdržavaju REM, 307 miliona imaju za plate. Sve to uplate domaći kanali. Što se domaći kanali ne bune? Što se RTS ne buni? Ne bune se zato što bi ih SBB prebacio na 155, 355. mesto u kablu. Zato moraju da ćute. I zato, iako trpe štetu, ćute. Ja tvrdim da taj reklamni prostor koji kradu od domaćih medija vredi više od 50 miliona evra godišnje i pri tome ispumpavaju pretplatu. Tim novcem oni finansiraju ne samo rušenje Vlade Republike Srbije, s tim novcem će finansirati i rušenje ove države. Oni će se udružiti sa ovima, znači, oni koji su nas potkradali su i vlasnici tih tajkunskih medija, koji su nas iznutra potkradali deset godina, sad će se udružiti oni koji su nas 10 godina spolja ugrožavali, ujediniće se sa ovim i ovi medijski tajkuni će ovim novcem i svojim medijima pokušati naredne godine da kroz beogradske izbore, zapamtite, pokušaju da sruše ne vlast već da sruše državu Srbiju. Ja mislim da je vreme da Ministarstvo finansija i Poreska uprava detaljno pročešlja ovo o čemu sam govorio, da vide da li ima poreskih prekršaja, da li ima organizovanog kriminala, ali nikako ne treba da utičemo na njihovu uređivačku politiku, jer sloboda medija podrazumeva da oni mogu slobodno da emituju informacije koje žele. Ali, pri tome, moraju da budu registrovani ovde ili da takav isti program koji ovde reemituju emituju u Luksemburgu. Dosta su nas lagali, dosta su nas varali. To je ogromna šteta koju trpimo. Sada su prešli, reklame idu i na Sinestar, i ne znam koje sve kanale, proverite. To je prekrajanje izvornih kanala. To je jedan veliki kriminal. Neka su mediji slobodni, ali nemaju pravo da vrše privredne i poreske prekršaje jer tako oštećuju budžet Republike Srbije i što je još gore – na takav način oštećuju domaće medije koje finansiraju Regulatorno telo za elektronske medije. Hvala.
Hvala vam, gospodine Rističeviću. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, usklađivanjem iznosa pretplate koja se plaća javnom servisu RTS i RTV obezbeđujemo nezavisnost u radu javnih servisa. Sve ovo što je rekao moj kolega Marijan Rističević, što se tiče nekakve izmišljene televizije N1, Šolaka i Đilasa, potpuno se slažem sa njim, ne verujem da se oni baš nešto raduju što je kolega Marijan Rističević danas ponovo sa nama i što je spreman da nastavi svoj rad u Narodnoj skupštini. Jer, znate, njima je bitno da na svaki način bilo koga ućutkaju. Isto tako, javnog servisa nema ni u budžetu Republike Srbije, nema više potrebe. Nije više na kičmi javnih servisa Dragan Đilas da otima novac. Tako da, u sve u svemu, u toj slobodni govora nezavisnosti javnog servisa, Srbija, mogu da kažem da je daleko ispred mnogih zemalja u regionu. Mi možemo da se slažemo ili ne slažemo sa politikom koju vodi javni servis. Naravno, oni imaju pravo da kritikuju i narodne poslanike, da iznose svoja gledišta, viđenja, na određenu problematiku, a i mi, narodni poslanici, imamo pravo da odgovorimo i da kažemo u čemu se ne slažemo sa našim javnim servisom, da iznesemo neka svoja viđenja, neke svoje ocene itd. Svima je poznato da je danas epidemija kovida i da, osim života koji su ugroženi naših građana, država Srbija, na čelu sa njenim predsednikom Aleksandrom Vučićem, ulaže zaista velike napore prvo da sačuva javno zdravlje našeg stanovništva i živote naših građana. Ulaže takođe velike napore da održi nivo privredne aktivnosti koje su na teritoriji Republike Srbije i da održi životni standard naših građana na onom istom nivou kakav je bio pre izbijanja pandemije, kao što znamo, upravo smo izglasali budžet, neka povećanja plata, pre svega za zdravstvene radnike, kasnije i za pripadnike Ministarstva unutrašnjih poslova i Ministarstva odbrane, nešto i za državnu upravu, čemu se naravno protivio Fiskalni savet. Čini mi se da neki smatraju da to sve nije dovoljno i da bi trebalo još više nekim granama ili delatnostima da se da, da bi oni mogli da nastave da rade. Čini mi se da u toj jednoj galami u kojoj čak i učestvuje RTS i vrši pritisak ne na Vladu ali stvara jednu lažnu sliku o tome šta je sve urađeno za sve grane privrede, tako da smo imali, mislim da je bilo prekjuče, jednu emisiju koja je baš govorila i o krizi koja je u oblasti usluga, i o krizi koja je u oblasti ugostiteljstva, i o krizi koja je u oblasti turizma. Ja moram da postavim pitanje – a u kojoj to grani nije kriza? U kojoj to danas grani delatnosti nije kriza? Svi bi mahom, masovno, da ne plate porez na dohodak. To je prvi uslov koji ćete da čujete. Evo, metaforički, da pristanem, ali onda moram da postavim ja drugo pitanje – a odakle ćemo da obezbedimo sredstva za zdravstvenu zaštitu i očuvanje života i zdravlja naših građana ako ne iz poreza? Ali, to niko u RTS-u nije hteo da komentariše. Druga stvar, zašto kažem metaforički – ako imate da platite porez na dohodak, znači da ste nešto zaradili, znači da niste poslovali sa gubitkom i da jedan deo zarade trebate kao i svi ostali da uplatite državi, kao i svi ostali. Takođe, nije bilo reakcije nikoga od novinara, voditelja, urednika, ne interesuje me. Bilo je bitno da se tobože predstavi kako država o njima ne vodi računa i kako je ta pomoć koja je data od strane države, a data je od onih ljudi koji plaćaju porez, nije dovoljna. Ljudi, kriza je, zdravstvena kriza, ekonomska kriza. Pa, ne možete da zarađujete koliko ste zarađivali pre vremena izbijanja krize. Pa, strpite se malo. Proći će ovo. Pa, moći ćete ponovo da zarađujete. Ali, nemojte da pretite i nemojte da govorite kako ništa nije učinjeno za vas. Nije korektno. Evo, ja ću jedan primer da dam kako se ponašaju korektno ljudi, ne verujem da bi čak pristao da da bilo kakav intervju, bilo kojoj novinarskoj kući. Goša, ne iz Smederevske Palanke, nego iz Simićeve, ima blizu 200 radnika. Proizvodni program – 95% izvozni, porudžbine pale na 15% nego iz vremena krize. Vlasnik ne otpušta radnike, već zadužuje svoje preduzeće da sačuva te radnike i ta radna mesta za vreme kada prođe kriza. On plaća poreze, koristi i ove povlastice, ali plaća poreze. Bavi se proizvodnjom, to su čitavi sistemi i procesi, gleda da sačuva i svoje radnike i svoju firmu. Naslušao sam se mnogih priča, 485 hiljada nerealizovanih turističkih putovanja zaključenih do marta meseca 2020. godine. Pa čekajte, da li Srbija ima sedam, osam miliona stanovnika ili 25 miliona stanovnika? Sada mene interesuje - koliko je zaista po Zakonu o deviznom poslovanju uplaćeno inopartnerima? Hajde i to da proverimo. Te podatke ima Narodna banka. Hajde tu da vidimo o čemu se radi. Da li je to zaista toliko? Da li je zaista u skladu sa deviznim poslovanjem taj novac prebačen inopartnerima ili je nošen u kešu? Ako je nošen u kešu, tog mangupa odmah u zatvor, jer je obračunao porez svom klijentu, naplatio taj porez, uzeo novac, odneo u inostranstvo i nije evidentirao porez i on očekuje od te iste države, koju vara, novac da preživi, jelte, dok traje krza. Ne možeš da varaš državu i da očekuješ pomoć od nje. To nije normalno. Da li je nekome danas zabranjena delatnost? Nije. Dobro, prihvatam da turističke organizacije zaista imaju velikih poteškoća i onima koji rade u skladu sa zakonom zaista treba da se pomogne koliko je god to u moći države, ali nećemo prevarantima. Da li je zabranjeno ugostiteljima da rade? Nije. Samo im je malo, u poslednjih dve nedelje, skraćeno vreme. Oni to predstavljaju, kao da ne rade ništa, na našem javnom servisu, kao da nemaju nikakav posao, nikakav promet, kao da samo plaćaju radnike, pa traže da ne plate porez na dobit ili dohodak. Ako nisi ništa radio, kakav to onda porez treba da platiš, nisi ništa zaradio? Onda bi svako ko ima teškoće u funkcionisanju, u obavljanju svoje delatnosti, a imaju je svi, verujte mi, od poljoprivrednih proizvođača, industrije, saobraćaja, pa evo ograničen je broj mesta u javnom prevozu, pa znači sada svi koji se bave javnim prevozom zato što imaju prepolovljen broj putnika da bi zaštitili naše građane treba da traže - država da mi nadoknadi onu drugu polovinu. Ne ide to tako. Država pomaže koliko može. Nije tu ministar, ali voleo bih da mi kaže kada bude ušao u salu, kada se radila kontrola primene fiskalnih kasa, u kojoj delatnosti je najviše bilo nepravilnosti? Neka ministar kaže da ne kažem ja ili ću možda da ispadnem subjektivan. Kladim se da oni koji su najglasniji sada da mere koje sprovodi Vlada Republike Srbije nisu dovoljni da oni ne mogu da rade pod takvim uslovima, kladim se u šta god hoćete da su bili najveći prekršioci Zakona o fiskalnim kasama, pa eto nezavisnosti javnom servisu. Ne mogu da kažu da im nisu obezbeđena sredstva, ne može da im se kaže da ne mogu da rade šta god hoće, da prenose kako god hoće, da kritikuju koliko god hoće, ali isto tako neka novinari, urednici, voditelji, šta god, krenu na neku temu, ako ne znaju detalje te teme ili namerno neće da ih govore, neka očekuju odgovor onda ovde u Narodnoj skupštini.
Hvala vam, gospodine Arsiću. Reč ima narodni poslanik Milimir Vujadinović.
Hvala, potpredsedniče. Hvala vam na onoj lepoj najavi od pre par trenutaka kada ste sumirali utiske sa jučerašnje sednice Odbora za dijasporu i Srbe u regionu. Hvala vam što ste mi pružili priliku da se nadovežem na vašu priču, a ja ću pokušati ukratko da je sažmem i radi ljudi koji su ovde u ovoj sali i radi građana Republike Srbije. Naime, poštovane kolege, uvaženi građani Srbije, uvaženi ministre Ružiću, ako bi pokušali da utvrdimo, uvaženi ministre, koji je od nas dvojice veći u centimetrima ili teži u kilogramima, morali bismo prosto da stanemo na vagu ili da stanemo jedan pored drugoga. Naravno, to ne govori ništa o kvalitetu ličnosti, niti znači išta drugo do li poređenje koje je vezano za to, za te veličine same od sebe. Zašto vam ovo govorim? Da bi napravili poređenje u radu bilo koje Vlade, pa i ove vaše, i da bismo znali kako radite, morali bi da je poredimo sa nekim drugim vladama. Već dugo vremena mi rad vaše Vlade i predsednika države poredimo sa nekim ranijim vladama iz novije srpske istorije. Mislim da to nije adekvatno. Kako vreme odmiče, sve više sam mišljenja da je to možda pomalo i uvredljivo za današnje institucije Republike Srbije. Nije adekvatno porediti rezultate rada ove Vlade i ovog predsednika sa rezultatima i radom nekih ranijih vlada i nekih ranijih predsednika iz moderne srpske istorije, a pogotovo nije adekvatno porediti rad sa vladama u periodu od 2000. do 2012. godine. Mislim da rad srpske Vlade i srpskog predsednika u ovom momentu treba sve više početi porediti sa radom ozbiljnih evropskih vlada i razvijenih evropskih demokratija. Treba napraviti jedno poređenje u radu Vlade sa evropskim vladama iza kojih stoje ozbiljne ekonomije i samim tim ozbiljno ubiranje javnih prihoda o kojima, između ostalog, danas i govorimo. Te i takve vlade, te i takve prihode koriste za razvijanje sopstvene države, poboljšanje standarda sopstvenih građana, ali te i takve vlade javne prihode i budžetska sredstva koriste i za pomoć svojim sunarodnicima koji žive van matičnih zemalja. Mislim da Vladu Srbije i predsednika Srbije uveliko treba početi porediti sa vladama i predsednicima ozbiljnih zemalja unutar EU, a ne sa vladama iz nekog prethodnog perioda u Srbiji. Više ta poređenja nisu ni adekvatna. Možda bismo mogli napraviti poređenje sa našim severnim susedom koji taj posao dosta dobro radi, ali i sa nekim drugim unutar EU. Ponekad je dobro napraviti poređenje i sa samim sobom, da vidite šta je to što radite danas i da li ima napretka u odnosu na ono što ste radili ranije. Pošto danas govorimo i o javnim prihodima, između ostalog, porezu, samo ću vas podsetiti. U prvih devet meseci ove godine, po osnovu poreza, naplaćeno je 962 milijarde dinara. ako to poredimo sa periodom od prošle godine, istim tim periodom, shvatićemo da je to 81,5 milijarda više nego za isti period prošle godine. Ako li govorimo pak o indeksu naplate, on je ranije bio 99,2%, a danas je negde na 109,2%. E tu, upravo, poštovani potpredsedniče Orliću, dolazimo do one teme o kojoj ste vi malopre počeli, a o kojoj ću ja sada nastaviti. Izuzetno vam se zahvaljujem na tom vašem državotvornom osećaju, da govorite u ovome uvaženom domu o tome iako su mediji u Srbiji, čini mi se, to uveliko prećutali. To ne znači da ćemo i ja i vi gospodine Orliću, o tome ćutati i da nećemo obavestiti javnost u Srbiji. Izuzetno sam vam zahvalan što ste juče i prisustvovali sednici Odbora i time ukazali poštovanje našim sunarodnicima koji su juče bili, pa ne mogu reći gosti, nego ljudi u svojoj kući i prisustvovali su sednici Odbora za dijasporu i Srbe u regionu. A zašto poredim prihode sa ovim? Pa, upravo ovi prihodi o kojima sam malopre govorio su osnov za sve ono što radi srpska Vlada i srpski predsednik, kada da su naši sunarodnici u okruženju u pitanju. Ako imate ovakve prihode, ako imate odgovornu politiku, pre svega fiskalnu, onda ste u mogućnosti da pomognete našim sunarodnicima u okruženju. Ako bi o toj pomoći govorili mi ovde u ovom uvaženom domu, možda bi neko mogao da kaže, pre svega neko zlonameran, da je to subjektivno, da je to subjektivni osećaj i da možda ne odgovara nekom objektivnom stanju. Međutim, juče je bilo zadovoljstvo slušati upravo one na koje se ta pomoć odnosi i to je bilo jedino što je sigurno objektivno i sigurno tačno. Juče je zaista sednica odbora trajala dobrih dva i po sata. Niste čuli u medijima mnogo o tome. Dva i po sata zato što smo imali šta da kažemo jedni drugima, ljudi koji nemaju šta da kažu jedni drugima ne sede dva i po sata. To je samo u slučaju ako su to prijatelji kojima je i pomalo teško da se rastanu. Juče smo svi mi članovi odbora, potpredsednik Skupštine, a i naši prijatelji iz Crne Gore, iz Republike Srpske, iz Hrvatske, lideri Srba, imali jedan prijatan i dugačak razgovor. Reći će, predstavljajući šta radi srpska Vlada i srpski predsednik, Mlađan Cicović, šef predsedništva Republike Srpske u Beogradu, sledeće: „Saradnja Srbije i Republike Srpske poslednjih sedam godina bolja je nego ikada do sada, a doprinos Srbije u očuvanju Republike Srpske je nemerljiv“. Zasluga je to, odlična je saradnja predsednika Aleksandra Vučića sa institucijama Republike Srpske. Preneće ovo svi važni državni i privatni mediji u Republici Srpskoj, jeste li nešto čuli o ovome u medijima u Republici Srbiji? Niste. Ali, mi smo ti koji ćemo danas da govorimo o tome i otkrivamo istinu koja je objektivna, koji utvrđuju oni na koga se ona u stvari i odnosi. Međutim, da vam budem iskren, pored svega što smo čuli, a čuli smo dosta toga i o konkretnim projektima o kojima je takođe govorio gospodin Cicović, o kojima ja danas i neću govoriti, a tiču se aerodroma u Trebinju, vodovoda u selu Bajci, pa dalje preko izgradnje Sabornog hrama u Mostaru i puta Foča – Gacko i sve do vrtića i škola u Banjaluci i „Junko“ fabrike u Drvaru. Ja o konkretnim projektima neću puno danas da govorim, to je više i bolje radio od mene juče gospodin Mlađan Cicović. Međutim, jedan najupečatljiviji detalj koji sam juče poneo sa sednice odbora, a verovatno ću ga poneti kao jedan od najupečatljivijih detalja iz mandata ovog skupštinskog Saziva, kada je govoreći o teškom položaju srpskog naroda u Crnoj Gori, direktor „Srpske kuće“ Emilo Labudović iz Podgorice, govorio i o izgradnji „Srpske kuće“ i o pomoći od 3,7 miliona evra koju je uputila Srbija. Rekao je jednu veliku stvar, tačno ovako: „Niko za srpski narod u Crnoj Gori od vremena kralja Aleksandra pa na ovamo nije učinio koliko je to učinio današnji predsednik Srbije“. Verujte, ponos je juče bilo biti i poslanik SNS i poslanik ovog uvaženog doma. Kada takve jedne reči kaže neko koga se ta pomoć direktno tiče, jer je današnji predsednik Srbije i predsednik SNS, to je verovatno najvažniji utisak koji ću ponuditi sa jučerašnjeg dana, a možda, videćemo šta će vreme doneti i najupečatljiviji trenutak u ovom mandatu. Danas, uvažene kolege malo govorimo i o taksama RTS i svi se slažemo da treba čuvati Javni servis, ali imali su zahteve naši prijatelji, pre svega iz Podgorice i prema RTS, zatražili su da RTS i MTL, kao ćerka firma „Telekoma Srbije“ ostvari bolju saradnju sa njima. Ja ću danas iskoristiti ovaj trenutak i ovu skupštinsku govornicu da RTS i „Telekom Srbije“, čija ćerka firma MTL posluju u Crnoj Gori, zamolim da što je moguće više izađu u susret zahtevima i molbama naše zajednice koja živi u Crnoj Gori i da daju sve od sebe kako bi bili i dali doprinos njihovom boljem položaju. Nadam se da će ovo čuti čelnici RTS i čelnici Telekoma Srbije. Puno je stvari o kojima smo juče govorili. Nadam se da će i mediji malo tu stvar u Srbiji bolje da proprate, barem onoliko koliko je prate mediji u Podgorici i mediji u Banjaluci. Ja sam napravio nekoliko poređenja. Na osnovu ovog rečenog, ostavljam građanima Srbije da sami naprave poređenja u onome što radi i ova Vlada i ovaj predsednik i ovaj parlament na kraju krajeva u odnosu na neke druge parlamente i Vlade, a možda najbolje u odnosu na evropske parlamente, Vlade i predsednike, da naprave poređenje a odluku će lako doneti. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvinjavam se profesore, sad sam primetio pošto sam bio odsutan zbog Nacionalnog konventa da se Marijan Rističević se vratio, oporavio se, preživeo je. Sve najbolje. Izvolite profesore.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine, gospodine Dačiću, svakako da je dobro što je Vlada odbila ovaj amandman jer predloženo rešenje Vlade Republike Srbije da se u 2021. godini jedinstveni medijski servisi finansiraju iz budžeta Republike Srbije, a delimično iz takse za javne medijske servise, koje bi se naplaćivale preko računa za utvrđenu električnu energiju je prava stvar. Zašto? Zato što obezbeđuje visoki stepen naplate takse, jer sa tim smo imali u prošlosti malo problema. Predlaže se da se taksa uveća, kako smo videli, za 44 dinara, tako da ona bude 299 dinara, umesto 255. Višestruki su razlozi. Ja o njima neću govoriti, ali iskoristiću svoje ovo izlaganje za jednu drugu stvar, a to je da kažem da televizija ima ogromnu ulogu u vaspitanju i oblikovanju društvene svesti naših građana. To je jako bitno u sadašnje vreme, jer od 2000. godine zanemarili smo vaspitnu funkciju ne samo škole, porodice i društva u celini, nego, ako hoćemo, televizije kao masovnog medija. Vaspitanje je proces u kome se izgrađuju pozitivne osobine ličnosti. Stavovi, uverenja, ali i karakterne, moralne, radne i društvene vrednosti. Zato je televizija izuzetan faktor, da ne kažem jedan od najvažnijih od masovnih medija, ali i ukupno izuzetan faktor vaspitanja i obrazovanja. Još je filozof Kant rekao – čovek može postati čovekom samo vaspitanjem, a naš patrijarh Pavle je rekao – budimo ljudi. Jeste, ali čovek se postaje samo vaspitanjem. Zato televizija kao medij je prisutna u svakom domaćinstvu, a to je medij koji naša deca vole i smatraju ga svojim najboljim prijateljom. Zato treba iskoristi ljubav dece prema televiziji i dati im takve programe sa izrazito vaspitnim sadržajem u vidu dečijih programa. Ja ne kažem da javni servisi to ne daju, ali smatram da bi trebali više da daju, jer istraživanja govore da 70% naše dece gledaju dečije programe. Malo li je? Znači, kao faktor vaspitanja od izuzetne je važnosti. Poštovane dame i gospodo, u današnjem svetu vodi se teška bitka kako bi se putem ideologije informacija osvojio duh nekog naroda. Mi danas i u Evropi, a i u svetu imamo na delu proces uništavanja tradicionalnih, moralnih i duhovnih vrednosti. Na taj način omogućava se cvetanje neonacističkih organizacija, time i revizija nacističke prošlosti. Svedoci smo to u mnogim državama Evrope. Zato je jedinstveni medijski servis izuzetno pogodan za forsiranje sadržaja iz antifašističke prošlosti. Ja ne kažem da to Javni medijski servis ne radi. Zaista radi. Od privatnih televizija moram da istaknem da „Pink 3“ to izuzetno dobro radi, a ove pod kontrolom Dragana Đilasa ne rade nikako. Da li znate, dame i gospodo, da se Srbi poistovećuju sa fašistima kako bi se relativizovao nacizam i Nemci oslobodili krivice za svoju nacističku prošlost? Oni koji se bave prošlošću, a i sadašnjošću to vrlo dobro znaju. Za nemačku političku elitu, za novinarski esnaf i dominantni deo kulturne elite Srbi su postali novi zlikovci i u tom narativu se od Srbi od žrtava nacista pretvaraju u nacističke zločince. Vi ste to osetili, videli, poštovane dame i gospodo narodni poslanici. Zato se izuzetno zalažem da patriotizam u najširem i plemenitom smislu bude temelj srpske države. Drago mi je da je i ministar prosvete ovde u ovom visokom domu, a to možemo najbolje ostvariti preko vaspitanja i obrazovanja i moram da kažem od 2000. godine da su mnogi sadržaji vezani za patriotske osećaje i rodoljublje izbačeni iz mnogih programa, nešto se u zadnjih godina vraća, ali to još nije dovoljno. Patriotizam znači posvetiti se razvoju zemlje i njenom napretku. Patriotizam je ideja koja ujedinjuje sve Srbe. Izvorno, patriota je onaj koji voli svoju domovinu, naglašavam, koji voli svoju domovinu. U osnovi patriotizma je više ljubav nego interes. Poštovane dame i gospodo, uvaženi građani Republike Srbije, velika greška je liberalnih moralizatora, ali republikanskih patriota što otadžbinu kao složenu duhovnu, kulturnu zajednicu hoće da svedu samo na zajednicu jednog interesa, pa makar on bio moralni ili demokratski interes. Patriotizam nije zahvalnost zbog primljenih materijalnih blagodeti, to je tzv. materijalni patriotizam, ali nije ni zahvalnost zbog jamstva građanskih i političkih sloboda, to je tzv. republikanski patriotizam, a nije niti zahvalnost zbog …morala to je etički patriotizam. Zato za sva ti ova stanovišta zajedničko im je da zahtevaju da se otadžbina voli, na ovo bacam naglasak, da se otadžbina voli samo u jednom njenom najboljem obliku. Poštovani građani Republike Srbije, uvaženi narodni poslanici, to bi bilo isto kada bi pripisali detetu da voli svoju majku ako je bogata, ako je lepa i moralno besprekorna. Majka se voli i kada je nesavršena, baš kao i otadžbina. Zašto? Jer je naša. Zato je bio u pravu Seneka, podvlačim još jedanput, kada je rekao – ja volim svoju otadžbinu ne zato što je bogata, ne zato što je lepa i napredna nego zato što je moja, završen citat. Samo ljubav može biti trajan motiv da se podnete žrtva, a u nesavršenom svetu, kakav je naš, žrtvovanje za zajednicu osnovni je način da ona preživi jer bez ljubavi ne bi se mogla ostvariti jedna od glavnih funkcija patriotizma – spremnost na žrtvovanje radi opstanka čitave zajednice. Televizija ima izuzetnu moć u tom smislu i zato poseban akcenat bacam na to. Da li znate, poštovani građani Republike Srbije i uvaženi narodni poslanici, da jedno najnovije istraživanje studenata prve godine fakulteta u Srbiji 33% studenata prve godine ne zna šta znači patrija i patriotizam. Da uporedim, krajem 19. veka u četvrtom razredu osnovne škole đaci su znali šta je patrija i patriotizam. To su oni đaci koji su u Velikom ratu izvojevali pobedu jer su se vaspitavali na patriotskom duhu. Zato je, poštovani građani, hvale vredan poticaj predsednika Republike Aleksandra Vučića da se u Vojsku Srbije vrati moralno vaspitanje. Stranke bivšeg režima po nalogu nekog Mura ukinule su 2005. i 2006. godine u Vojsci Srbije je ukinuta, a kako znamo, vraćena je prošle godine u Vojsku Srbije. Citiram – vraćanje moralnog vaspitanja u Vojsku Srbije nije stranačka stvar. To je pitanje patriotizma, to ima veze sa ljubavi prema svojoj otadžbini, završen citat, rekao je predsednik Republike Srbije, gospodin Aleksandar Vučić, 1.12. gospodnje 2017. godine. Živela Srbija. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik profesor Ljubiša Stojmirović.
Hvala druže predsedniče. Krenuo bih prvo sa ovim amandmanom. Sasvim je normalno da imamo različita mišljenja i sasvim je normalno da neko ko nije zadovoljan sa uređivačkom politikom i uopšte politikom Javnog servisa da izrazi svoje nezadovoljstvo na način da se ne slaže sa povećanjem pretplate koja brojčano kada se pogleda i nije nešto velika. Dati je predlog da ta pretplata bude jedan dinar je, da ne upotrebim neku mnogo grubu reč, ponižavajuća, ali to je pravo onoga ko predlaže amandman.
Profesore, samo jedno upozorenje. To je sledeći amandman na koji još nismo prešli. Ako želite da diskutujete o tome, ja bih vas onda zamolio da sačekate, ako nije problem zato što imamo sad pauzu. Odmah bi dao pauzu do 15.00 časova pošto nema više prijavljenih, izvinjavam se, ako još neko ima da se prijavi. Ako nema više prijavljenih, imamo sledeću dinamiku – to znači da je pauza do 15.00 časova. Od 15.00 časova imamo još jedan amandman koji je na dnevnom redu po ovom zakonu. To je taj amandman o kojem ste vi počeli da govorite. Nakon toga bi bilo glasanje. To je to, ako se slažete. Dajem pauzu do 15.00 časova. [[Posle pauze]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Šaip Kamberi, Enis Imamović, Selma Kučević, Nadia Bećiri, Mirsad Hodžić i Arđen Bajrami. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za kulturu i informisanje, kao i Mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Ko želi reč neka se prijavi. Reč ima narodni poslanik Enis Imamović. Izvolite.
Hvala, uvaženi predsedniče. Amandman koji smo podneli upravo na Predlog zakona o privremenom uređivanju naplate takse za RTS predviđa da se taksa za javni medijski servis RTS umesto dosadašnjih 255 dinara smanji na jedan dinar. Mi smatramo da je ovo povećanje koje je predviđeno u ovom predlogu zakona apsolutno neopravdano. Šta više i dosadašnja taksa od 255 dinara smatramo da je ogromna, imajući u vidu da je način na koji javni servis obavlja svoj zadatak objektivnog informisanja svih građana i ovo – objektivnog – svakako je pod znacima navoda. Sa aspekta bošnjačkog naroda imamo još dodatnih razloga zbog kojih smo protiv ovog uvećanja. U nekoliko izveštaja o ostvarivosti prava pripadnika nacionalnih manjina na informisanje, nekoliko puta je navedena jedna neistina. Nije tačno da sve nacionalne manjine ostvaruju pravo na informisanje na maternjem jeziku. Na RTS nema nijedne jedine sekunde informativnog programa na bosanskom jeziku, a nije imalo čak ni nastave na daljinu na bosanskom jeziku. Zato se postavlja pitanje zbog čega bi građani, pripadnici bošnjačkog naroda plaćali taksu RTS-u, kad na tom javnom servisu ne mogu da dođu ni do jedne jedine informacije na svom maternjem bosanskom jeziku? Šta više, Programski odbor javnog servisa je otišao i korak dalje u negiranje bosanskog jezika i samim tim i u negiranje i postojanje bošnjačkog naroda u Sandžaku. Na zahtev Bošnjačkog nacionalnog veća da se na osnovu Zakona o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina osnuje redakcija na bosanskom jeziku, programski savet je, odbijajući taj zahtev, u obrazloženju odluke za odbijanje otišao toliko daleko sa diskriminacijom da čak negira, kao što sam rekao postojanje maternjeg jezika Bošnjaka. Ukoliko znamo da je negiranje jednog jezika kao osnovnog identitetskog elementa nekog naroda, to zapravo znači i da negirate jedan čitav narod. Onda vidimo koliko je RTS u ovom slučaju ne samo ušao u kršenje zakona i Ustava ove zemlje, nego i univerzalnih ljudskih prava. (Predsednik: Gospodine Imamoviću, samo pitanje jedno, pošto znate da je obrazlaganje amandmana dva minuta…) Koristiću vreme poslaničke grupe. (Predsednik: To sam hteo da vas pitam. Izvolite.) Programski odbor javnog servisa je na ovaj način jagrublje prekršio član 6. i član 24. Zakona o zabrani diskriminacije, a samim tim i takođe član 3. Zakona o ratifikaciji Evropske povelje o regionalnim i manjinskjim jezicima koji je Srbija usvojila u Narodnoj skupštini i kojim se između ostalog jasno i nedvosmisleno uređuje i korišćenje bosanskog jezika. Dakle, Srbija je 2005. godine ratifikovala Evropsku povelju o evropskim i manjinskim jezicima, donela taj zakon u Narodnoj skupštini, a sada vidimo da Programski odbor RTS-a te zakone na najgrublji način krši, pa vas pitam - zar takav servis koji krši zakone koje mi ovde donosimo u Narodnoj skupštini zaslužuje da mu se ovde da podrška za novi namet na teret građana? Ovu diskriminaciju je potvrdila i Poverenica za zaštitu ravnopravnosti koja je 6. novembra 2019. godine izdala mišljenje sa preporukom u kojem je nedvosmisleno utvrđeno da je RTS izvršio diskriminaciju bošnjaka u Srbiji. Sa druge strane, politički gledano stranka iz koje dolazim SDA Sandžaka je od svog osnivanja parlamentarna stranka. Mi na tom tzv. javnom servisu nemamo nijednu jedinu sekundu učešća, niti jednu jedinu sekundu korišćenja tog javnog prostora. Da stvar bude još jasnija, kakva je politika RTS prema SDA Sandžaka, izneću vam podatke iz istraživanja o praćenju ponašanja medija u predizbornoj kampanji, gde je RTS tzv. javni servis građana zloupotrebljen za brutalno i nesrazmerno rušenje SDA Sandžaka, pa je za 15 dana, koliko je praćeno izveštavanje u prethodnoj izbornoj kampanji, na RTS objavljeno 217 negativnih priloga o SDA Sandžaka. Dakle, za 15 dana je objavljeno 217 negativnih priloga i to u sred kampanje. Podsetiću vas da se ovde radi o manjinskoj parlamentarnoj stranci. Dakle, tih 217 priloga je više nego o svim ostalim strankama učesnicama na tim izborima zajedno, uključujući i ove nazovi velike stranke. U isto vreme, na RTS o jednoj članici vladajućeg režima iz Sandžaka, neću spominjati ime, jer za ovu raspravu nije ni bitno, objavljeno je 226 pozitivnih priloga, šest neutralnih i nijedan negativan prilog. Dakle, očigledno je da je cilj ove kampanje u kojoj je RTS imao više nego aktivnu ulogu, bilo izbacivanje SDA Sandžaka iz političkog života, izbacivanje SDA Sandžaka iz parlamenta i nametanje bošnjacima političkih predstavnika koji su po volji režima. Stoga SDA Sandžaka apsolutno ne podržava ovaj zakon i smatramo da ovom političkom instrumentu, kakav je danas RTS ne treba davati podršku. Zar da većom taksom koju namećemo građanima treba da se nagrađuje ovakav javni servis za ovakav rad. To sve u vreme kada Evropska komisija u svojim izveštajima posebno pocrtava ugroženu slobodu medija i gotovo apsolutnu pristrasnost kada su u pitanju stranke vladajućeg režima. Dakle, ovakvo povećanje u ovakvoj situaciji jeste kontraproduktivno. Da ponovim, naš predlog u ovom amandmanu jeste da se pretplata sa 255 dinara smanji na jedan dinar i to, ako mene pitate, ja bi najradije dao za kvizove poput „Slagalice“ i „Potere“. Mislim da je vreme da RTS, a naročito informativni program, da se izbori za poverenje gledalaca u jednoj fer medijskoj utakmici u kojoj neće biti povlašćenih u tom nadmetanju i u kome RTS neće imati povlašćen položaj u odnosu na druge medije. Ovako će biti uvek zavistan od onih koji im daju privilegije. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto je malopre narodni poslanik, Ljubiša Stojmirović počeo da govori, pa sam ga ja prekinuo, pošto je reč o ovom amandmanu, ja mu sada dajem reč. Izvolite.
Hvala druže predsedniče. Veoma interesantan amandman. Zašto? Zato što je na neki način ukazao menadžmentu RTS na velike propuste koje su napravili u prethodnom periodu. Da se smanji pretplata na jedan dinar, verovatno neće, premda je malo nezgodno i u ovom trenutno kada se nalazimo u jednoj izuzetnoj teškoj krizi. Po meni trebalo bi što manje novih nameta građanima jer ne znam ni kako će građani, a kako će i privreda da izdrži ovaj period koji je pred nama. Zašto kažem da je ovo jedna pouka, da ne kažem nešto drugo, za menadžment? Sada je RT u periodu kada se priprema za izbor novog menadžmenta, odnosno novog generalnog direktora. Mislim da bi upravni odbor trebalo dobro da razmisli koga će da stavi načelo RTS i onaj ko bude bio na tom mestu da napravi jedan dobar, kvalitetan, realan plan i na osnovu tog plana da ispuni one ciljeve koji su zacrtani u politici i strategiji RTS. Da li je to teško? Nije teško samo ako hoće neko da radi i ako je stručan za taj posao. Ako želite da vidite kako funkcioniše dobar menadžment u jednoj dobroj firmi moja vam je preporuka da odete u Dom zdravlja Zvezdara. Tamo je sve, što se kaže školski. Zadovoljni su pacijenti, odnosno kupci, zadovoljni su zaposleni, zadovoljno je i društvo, stanovništvo i mislim da to nije teško da tako funkcionišu i rade sve naše firme i sva naša preduzeća. Ali, ima tu i nečeg drugog. Nekako smo jako brzo odlučili da sve ono što je državno da ne valja, nego da valja samo ono što je privatno, pa smo tako upropastili mnogo dobrih i jakih firmi. Pre neki dan sam gledao i slušao na televiziji u Leskovcu se zatvara poslednja državna apoteka. Da li je moguće da u današnje vreme kada je stanovništvo izloženo i ovoj pandemiji i drugim bolestima i gde smo mi nacija koja ima veoma velike potrebe za zdravstvom, da li je moguće da ne može da funkcioniše državna apotekarska ustanova? Ja znam ranije dok sam bio student i dok sam se bavio kasnije u svojoj praksi tim projektima, Beogradska apotekarska ustanova je bila jedna od izuzetno dobrih i kvalitetnih institucija. Danas vidimo da sve to propada. Moramo da se potrudimo i da pomognemo. Mogu da pohvalim ministra Sinišu Malog iz dva razloga. Jedan razlog je kako vodi finansije u ovim teškim vremenima, a drugi razlog je, to je čovek koji jedino dolazi ovde kod nas u Skupštinu. Da li on ima neka antitela pa se ne plaši da se zarazi od nas za razliku od njegovih kolega? Ja nisam malopre bio, Ružić, i žao mi je što je otišao, hteo sam da mu postavim neko pitanje, ali ove druge ministre ne viđam. Ministri dođite slobodno nismo zaraženi. Bili su ovde doktori i proveravali su, testirali su nas. Uglavnom 90% nas nemamo koronu. Nadam se da ćemo se potruditi da u narednom periodu što više pomognemo kako Vladi, kako zdravstvu, tako i svima nama da preguramo ovu tešku situaciju, pa se nadam da će doći neko vreme gde ta taksa za televiziju se neće ni plaćati, nego će tada, iako je državna televizija da krene u neku utakmicu sa svojom konkurencijom i da ostvaruje svoje prihode. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Života Starčević.
Poštovani predsedniče, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici. Poslanici Jedinstvene Srbije neće podržati ovaj amandman na član 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o privremenom uređivanju načina naplate takse za javni medijski servis, zato što se ovim amandmanom obesmišljava sam Predlog zakona i želi se praktično ukinuti pretplata za javni medijski servis. Predlagač se ovim predlogom amandmana nije rukovodio principima nezavisnosti javnog servisa, pozitivnom demokratskom praksom drugih zemalja koje neguju nezavisnost svojih javnih medijskih servisa, već čine upravo suprotno. Predlogom ovog amandmana žele da umesto građana finansiranje javnog servisa pređe u potpunosti na državu ili možda žele da se ukine postojanje javnog medijskog servisa. Nisam sasvim siguran šta je namera, jer u obrazloženju stoji da javni servis ne ispunjava zakonsku obavezu objektivnog informisanja. Svi mi prisutni i iznosimo primedbe na rad javnog servisa. Prekjuče je moj kolega narodni poslanik Vojislav Vujić izneo primedbu da predsednik Jedinstvene Srbije, jedne parlamentarne stranke Dragan Marković Palma nije gostovao na RTS zadnjih par godina. Primedbe imaju i sve druge političke stranke, ali ni jedna nije iznela ovakav predlog kojim se ili onemogućava rad ili ograničava na način nezavisnost javnog medijskog servisa. To što svi imamo manje ili veće primedbe možda i jeste pokazatelj nezavisnosti javnog medijskog servisa. Naime, javni medijski servis je mnogo puta u svom radu pokazao da je potreba države i građana Srbije. U vreme epidemije korona virusom, javni servis je stavio svoje resurse za potrebe snimanja izvođenja i nastave na daljinu na svom trećem kanalu i na platformi RTS Planeta. Na hiljade nastavnih jedinica snimljeno je od početka epidemije do danas i od velike su koristi za sve učenice osnovnih i srednjih škola. Javni medijski servis razlikuje se od komercijalnih medija po tome što emituje i one sadržaje koji su od društvenog interesa, a ne izazivaju toliku medijsku pažnju da bi bili komercijalno isplativi, kao što su naučni program, obrazovni program, sadržaje od značaja za negovanje tradicije, kulture i jezika svih naroda i nacionalnih manjina i religijskih grupa. Nacionalni servis emituje na jezicima nacionalnih manjina emisije i vodi računa o negovanju nacionalnih, kulturnih i religijskih različitosti na način koji te različitosti tretira kao bogatstvo naše države. Takvi programi svakako nisu sfera interesovanja komercijalnih medija. Javni medijski servis putem svojih regionalnih centara širom Srbije omogućava građanima širom naše države, ne samo da čuju vesti iz različitih krajeva, već da plasiraju svoja privredna, sportska, kulturna i druga dostignuća. Upravo je to jedan od načina da se podsticaj, da se pruži, da tako kažem, podsticaj ravnomernom regionalnom razvoju za koji se svi zalažemo. Javni medijski servisi u svetu su tekovina modernih demokratskih država kakva je svakako i država Srbija. Jedinstvena Srbija se zalaže za očuvanje tih tekovina i zato smo protiv ovog i ovakvog amandmana. Hvala.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedniče. Kada je reč o amandmanu koji su podnele kolege iz poslaničke grupe Ujedinjena dolina SDA Sandžaka, moram da kažem da ću se po prvi put složiti u jednom delu izlaganja kolege Imamovića, verovali ili ne. Složiću se, naravno, i sa onim što je uvaženi profesor Stojimirović govorio, a mislim da je dosta toga i kolega i iz JS rekao. Dakle, u čemu su slaganja, a gde su neslaganja? Prva stvar, mislim da o programu RTS-a svakako možemo da razgovaramo i to jeste legitimno pravo svakog od nas. Legitimno je pravo da svako iskaže svoj stav. Znate, mi smo nakon međustranačkog dijaloga imali jedu otvorenu raspravu i debatu, javnu raspravu ovde u parlamentu sa predstavnicima medija nacionalne frekvencije. Tu je bio i RTS, tu su bili i ostali mediji. Naravno, sve one političke opcije koje su bile zainteresovane, i parlamentarne i vanparlamentarne, pa čak i predstavnici NGO sektora, i mi smo se tada zalagali za tri stvari. Prva stvar, da se definiše pravilnik, to je bilo neposredno pred izbore, da se definiše pravilnik kada je reč o javnom servisu, preporuke kada je reč o komercijalnim emiterima, jer ne možete vi privatnom sektoru nešto nametnuti. Druga stvar, da, ravnomerna zastupljenost parlamentarnih stranaka, u tom trenutku svih onih političkih opcija izbornih lista koje učestvuju na izborima, ali smo insistirali da to bude sučeljavanje, da to budu debate i da to bude prilika da svako ima mogućnost da izađe sa svojim programom i sa ljudima koji su garant za realizaciju programa, pa građani neka daju svoj sud na parlamentarnim izborima. Treća stvar na koju smo sugerisali, a mislimo da je to važno ne samo za javni servis, mislimo da je to važno i za komercijalne medije, to je jedan novi izazov sa kojim se suočavamo u 21. veku, a to je „fejk njuz“. Dakle, kada imamo takvu pojavu, onda imamo mogućnost i da na drugoj strani čujemo kontra argumentaciju i kontra činjenice. Mogu da se složim sa kolegom Imamović, zaista nemam problem sa tim, bez obzira što je to manjinska parlamentarna stranka, svaka parlamentarna stranka mora i treba da ima svoje pravo da bude predstavljena na javnom servisu. Nemojte misliti da smo i mi kao predstavnici većine i deo vladajuće koalicije zadovoljni. Još milion puta da gostujemo, evo, kolega Života je maločas govorio, još milion puta i Dragan Marković Palma i Ivica Dačić da govore, pa neće biti dovoljno koliko su govorili oni koji su vladali pre nas. Neće biti dovoljan broj puta. Ali, ne bavimo se time na taj način iz jednog prostog razloga, jer, ponoviću ono o čemu sam govorio tokom jučerašnje rasprave. Dakle, mislim da ne smemo i ne treba da se bavimo uređivačkom politikom, politikom medija. Cilj onoga što radimo jeste da obezbedimo nezavisnost javnog servisa. Ali, isto tako, tu ću se nadovezati na diskusiju kolege Stojimirovića, sada je prilika i sada je na potezu javni servis i sada je na potezu i upravni odbor i programski savet da odaberu menadžment koji će napraviti jednu ravnotežu između poštovanja prava pozicije i poštovanja prava opozicije i svih relevantnih političkih činilaca na političkoj sceni Srbije. Dakle, o svemu tome se da razgovarati, i kada je reč o zastupljenosti poslaničkih grupa i kada je reč o zastupljenosti nacionalnih manjina. Sam amandman, mislim da kada ga ovako pročitate, on ne govori ono o čemu je govorio kolega maločas. On, između ostalog, u obrazloženju kaže – zbog objektivnog informisanja svih građana. Nije baš najjasnije, rekao bih, precizirano, a pri tome je rečeno – po volji režima. E sad, ovde se postavlja pitanje – a šta je to po volji režima? Šta je ovaj režim konkretno uradio kada je reč o RTS-u? Da li je ovaj, da ne kažem režim, nego vladajuća koalicija, jer režim je nešto što je nametnuto, a vladajuća koalicija dobija podršku na parlamentarnim izborima, kao što smo to mi dobili na parlamentarnim izborima. Dakle, šta je to što je vladajuća koalicija u Srbiji nametnula? Da li je promenila jednog urednika RTS-a? Da li je nametnula bilo koje kadrovsko rešenje na RTS-u? Nije. Igrom slučaja, ja sam gledao jednu od emisija, mislim da je bila prošle nedelje, informativna emisija, neću navoditi naziv emisije, jer zaista ne želim nikoga da kritikujem, ali mi je drago da vidimo da u toj emisiji konkretno nije bilo predstavnika nikoga od vladajućih struktura, a bio je predstavnik vanparlamentarne opozicione stranke, predstavnik NGO sektora. Dakle, nije tačno da se ne pozivaju, ali ne treba i ne možemo mi na to da utičemo i ne treba da se bavimo uređivačkom politikom. To je posao za nekog drugog. S druge strane, loša je poruka koju šaljemo iz parlamenta, pri tome pominjemo izveštaje Evropskog parlamenta i o tome ću nešto reći. Loša je poruka da uvek nekako dolazimo do toga – sloboda medija. Sloboda mišljenja, sloboda izražavanja i sloboda govora su osnovni postulati jednog demokratskog društva, kakvo Srbija danas u potpunosti i jeste. Ako polazimo od teze da ako smo prisutni u medijima, onda je medijska slika dobra, a ako nismo prisutni u medijima, onda je medijska slika loša, ja mislim lično da to nije dobro. Onda bi ulazili i bavili se uređivačkom politikom medija, što nije cilj vladajuće koalicije. Dakle, mediji moraju da budu autonomni u odlučivanju. Nemojmo sve, kada je reč o RTS, da pratimo kroz prizmu informativnih emisija, kroz prizmu političkih emisija. Kolega je maločas govorio o jednom segmentu koji je važan kada govorimo o radu Javnog servisa. Nije RTS samo informativni program i nije RTS samo politika. Dakle, RTS je i naučni i obrazovni i kulturni i sportski program, ali i filmski, dokumentarni program. Na RTS-u su, između ostalog, i dopisništva. Mislim da RTS u ovom trenutku ima oko 25 dopisništava. Koliko redakcija ima RTS? Dopisnici u Americi, Briselu, Evropi. Dakle, oprema koja godinama nije obnavljana, a koja se konačno obnavlja i modernizuje. Zahvaljujući RTS-u, kao što je maločas kolega rekao, školski program se odvijao u periodu pandemije i to je poseban značaj. S druge strane, ako govorimo o nacionalnim manjinama, znate li šta je Lajmet? To je nešto što se tri puta emituje dnevno na RTS-u i mi lično iz poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije apsolutno nemamo ništa protiv. Nemamo ništa protiv ni da ostale nacionalne manjine budu zastupljene. Ali, da li je ovaj predlog, kada kažete da izdvajamo dinar za RTS, za to dovoljan? Ili želite da pošaljete neku drugačiju poruku? Bez obzira slagali se ili se ne slagali sa uređivačkom politikom RTS-a, ali ja mislim da je istorija države u RTS-u i da je nacionalno blago u toj Takovskoj 10. Slažem se što se tiče menadžmenta, ali ne podržavam to da na jedan perfidan način se pokušava izazvati makroekonomska nestabilnost. U kom smislu? Tako što ako vi prihvatite da dinar izdvajate za RTS, onda će teret pasti na budžet Republike Srbije. Automatski je jedan od načina da izazove makroekonomsku stabilnost u državi. Što se tiče izveštaja Evropske komisije, o tome ćemo govoriti, nadam se do 29. decembra, tokom jučerašnjeg dana sam postavio pitanje predsedniku parlamenta i drago mi je da sam dobio pozitivan odgovor, da ćemo imati i sednicu na kojoj će i parlamentarci, kao legitimno izabrani predstavnici građana, moći da kažu šta misle o izveštaju, da ćemo zauzeti određene stavove. Rekao sam da je to naša obaveza i odgovornost prema građanima, ne samo da slušamo šta nam govore u regionu, ne samo da slušamo evropske parlamentarce, koji zbog prefiksa izvestilac, imaju pravo da nešto kažu, a mi nemamo pravo da kažemo, već moramo da slušamo. To nije stav čitavog Evropskog parlamenta, to je stav samo jednog evropskog parlamentarca koji je izvestilac i koji je, ponavljam, rekla, neću izgovoriti ni prezime ni ime, ali je rekla da dobra vest što se u Srbiji neće otvoriti nova poglavlja. Što se tiče evropskih parlamentaraca, kada ih već pominjemo, o tome sam govorio i tokom jučerašnjeg dana, interesantno je, znate, tokom međustranačkog dijaloga smo uglavnom razgovarali oko 42 zahteva, to je bio ultimatum, ali, ključne stvari su bile REM, RTS, mediji. Regulatorno telo za elektronske medije, zato što je jedan deo opozicije po svaku cenu želeo da ima svoje ljude u REM, da bi mogao na taj način da kontroliše elektronske medije, RTS, da bi imali prisustvo na RTS-u. Mi smo im rekli - nemamo mi problem sa tim, što više budete prisustvovali na RTS, na javnom servisu, to je bolje za nas. Građani će videti koliko vredite, odnosno koliko ne vredite. Imao sam muzičku pratnju, pa sam zamolio da ugase (Predsednik: To možete još malo, dok se ne usvoji kodeks.) Ne nisam ja pustio muziku. (Predsednik: Ne mislim na vas. Martinović je pripremio, dostavio u proceduru.) Nije ni kolega Šaip Kamberi, znam. Dakle, nadam se da ćemo vrlo brzo i etički kodeks usvojiti i da će i on da definiše pravila i van parlamenta i u parlamentu, ali vraćam se na ono što je tema. Dakle, interesantno je da su to bile ključne teme. Nisu njih interesovali izbori, jer su unapred znali, na izborima neće učestvovati. Mogli smo da imamo i prirodni prag, kao što su imale nacionalne manjine, opet ne bi učestvovali na izborima. Ne mogu oni ni taj broj birača da sakupe, nemaju ni to poverenje. Njih je interesovalo samo jedno, ako može bez izbora da se dođe do vlasti, privilegija, kroz nekakvu prelaznu vladu, koja se i danas provlači kao jedna od tema, što naravno ne dolazi u obzir, ako misle da o tome razgovaramo tokom međustranačkog dijaloga, to odmah mogu da odbace. Mi iz poslaničke grupe SPS i pre nego što počne dijalog odmah to poručujemo, odmah mogu to da odbace, a za sve ostalo smo spremni, na sve ostale teme smo spremni da razgovaramo. Njih je interesovalo samo to i samo mediji. Kada smo završili, pošto su insistirali da u REM dozvolimo da opozicija ima svoje predstavnike, mi smo rekli, u redu, poštujemo evropske standarde, poštujemo evropsku praksu, ali, znate šta, mi u Narodnoj skupštini Republike Srbije imamo jasno i precizno definisane zakone, imamo zakonske okvire kako i na koji način se biraju članovi REM. Pošto ste vi u Srbiji, a ovo je Narodna skupština Republike Srbije, naša obaveza kao poslanika je da poštujemo te zakone, i da na taj način biramo sastav REM, uz dužno poštovanje. Kad smo sve to završili oni su tek onda našli za shodno da obiću REM i da se upoznaju sa radom REM. I onda su rekli, ponavljam, da postoje dve paralelne zemlje, dve paralelne institucije i paralelni mediji. Pa, kako nema slobode medija u Srbiji, ako postoje paralelni mediji u Srbiji? Kako nema onda slobode medija u Srbiji? Kako se čuje opozicija u Srbiji, pa i ona koja je vanparlamentarna ako nema slobode medija u Srbiji. Hajde danas pogledajte vesti, pa pogledajte jučerašnje vesti, da li ima predstavnika vanparlamentarnih stranaka? Ima. Kako onda nema slobode medija u Srbiji, nije mi jasno. Sa druge strane, kaže, zabrinuti za demokratiju, uz slobodu medija zabrinuti i za demokratiju. Vrlo je interesantno da o slobodi medija govore danas, a nisu govorili 2011. godine. Gospodine Dačiću, vi i ja smo jednom prilikom, ne znam da li se sećate, pravim digresiju, mislim da je bila jedna emisija upravo na javnom servisu, iako mene kao predsednika poslaničke grupe vrlo retko pozivaju, ali eto, desi se, bila je jedna emisija. Vi i ja smo analizirali koliko ste puta u vremenskom periodu, bio je kratak vremenski period, oko 2011. godine je bilo, koliko ste puta u negativnom kontekstu bili na naslovnim stranama određenih novina. Izračunali smo da je to bilo blizu 150 puta, a bili ste deo vladajuće koalicije. E, to je sloboda medija. Ali mi nismo, ni vi niste podizali optužbe, već ste pustili medije da rade svoj posao, jer ste znali šta je istina i znali ste da je istina interes svih nas. Postavljam pitanje, kako se ne setiše te 2011. godine, da govore u Evropskom parlamentu o slobodi medija? Baš te 2011. godine, Verica Barać je sačinila izveštaj i u tom izveštaju izrazila ozbiljnu zabrinutost o slobodi medija u Srbiji. Pitao sam ja to i Tanju Fajon, tokom međustranačkog dijaloga. Ona mi je rekla da tada nije bila izvestilac. Ja kažem - čekajte, onda ste mogli kao evropski parlamentarac, ako ste bili evropski parlamentarac, pa mogli ste bar da tada postavite pitanje. Nažalost, njihova uobičajena praksa je kada nemaju šta da vam odgovore onda obično nastane zatišje i prećute. Dakle, slažem se delimično sa izlaganjima koje sam maločas čuo od kolega, ali moram da kažem ko se danas bori za slobodu medija u Srbiji, ko danas govori o slobodi medija u Srbiji. Da li su to predstavnici onih političkih stranaka koji su fizički napali novinare, odnosno novinarke, što je još gore, i to ispred njihove medijske kuće. Da li su to predstavnici onih političkih stranaka koji su izbacivali novinare sa konferencije za štampu samo zato što im nisu odgovarala pitanja koja su im novinari postavljali. Da li su to oni koji su protivzakonito upravo bili vlasnici tabloida i preko svojih marketinških agencija ucenjivali medije, zarađivali na svakom sekundu nacionalne televizije, odnosno televizije sa nacionalnom frekvencijom. Da li su to isto oni koji su slali policiju, podsetiću vas i na taj period, kada god neki dnevni list nešto loše objavi o njima, isti oni u čije vreme je moglo da se čuje samo jedno mišljenje, a to je njihovo mišljenje. Znate, oni imaju taman toliko hrabrosti da ili isteraju novinare, ili da ne odgovore na pitanje, ili taman toliko hrabrosti da dođu pred Oliveru Zekić, odnosno, Olivera Zekić ima hrabrosti da dođe pred njih i da im objasni šta je zakon, i kako zakon treba da se poštuje, znači imaju taman toliko hrabrosti da dođu pred REM i da traže da se zatvori televizija "Pink", i da traže javno na konferencijama za štampu da se pogase pojedini dnevni listovi. Tragično je da lider opozicione političke opcije izađe na konferenciju za štampu i da predstavnicima televizije sa nacionalnom frekvencijom kaže da onog trenutka kada dođemo na vlast mi ćemo vas ugasiti. To su ljudi koji se danas zalažu za slobodu medija u Srbiji. Za razliku od njih, kažem, razgovaraćemo o tome kada dođe izveštaj Evropske komisije, važan segment, posvetićemo mu posebnu pažnju, ali za razliku od njih Srbija je danas zemlja u kojoj se poštuje i sloboda mišljenja i sloboda govora i sloboda izražavanja. U prilog tome, da ne bih prepričavao i govorio, govori između ostalog i izlaganje kolege Marijana Rističevića. Kolega Rističeviću, drago mi je da ste među nama, želim vam dobro zdravlje, i ja tu ne bih imao šta da dodam, već samo da napravim paralelu sa svim onim što je on govorio. Dakle, samo iz tog razloga ovaj amandman je za nas neprihvatljiv, ali se slažemo da treba razgovarati o pravcu na koji način nacionalne manjine treba da budu zastupljene na javnom servisu i na koji način predstavnici parlamentarnih stranaka, bez obzira što su nacionalne manjine i bez obzira koliko imaju poslanika moraju i trebaju da budu zastupljene, takođe, na javnom servisu. Zahvaljujem.
Hvala. Pre nego što nastavimo, želim samo da vas još jednom obavestim, kao što sam i rekao, da će glasanje biti posle rasprave o ovom amandmanu. Imajući u vidu vreme koje je preostalo i očekivanja, biće negde oko 17 sati. Nastavljamo dalje. Gospodine Imamoviću, vi ste se javili za repliku.
Hvala, uvaženi predsedniče. Pokušaću da se osvrnem na deo obraćanja koji se ticao amandmana, s obzirom da je tu i pored govora i obrazlaganja razloga za neslaganje sa amandmanom bilo još nekih dosta dodatnih tema. Dakle, ne polazimo od toga da je prisustvo u medijima nužno merilo da li je taj medij obavljao kvalitetno zadatak ili ne. Ja sam vam upravo izneo podatak. Vi ste rekli da je strašno to što je gospodin Dačić za godinu dana bio 150 puta pomenut u negativnom kontekstu u medijima, a ja sam izneo podatak gde je SDA Sandžaka za 15 dana na tom medijskom javnom servisu spomenuta 217 puta u negativnom kontekstu, i to usred izborne kampanje. Pa, to je za nas i te kako jak argument da mi ne podržimo ovakvu uređivačku politiku javnog servisa u ovom parlamentu. Takođe sam vam rekao da taj javni servis krši zakone koje mi ovde donosimo. Krši Zakon o zabrani diskriminacije, Zakon o slobodi i pravima nacionalnih manjina, Evropsku povelju o regionalnim i manjinskim jezicima, koju smo mi ovde ratifikovali. Dakle, ukoliko takav javni servis zaslužuje podršku u ovom domu, ja onda zaista ne razumem politiku koja želi da pomaže javnom servisu koji krši zakon. Ovde je rečeno takođe da mi ovim amandmanom dovodimo u pitanje opstanak javnog servisa. Dakle, ovaj amandman je upravo vraćanje na obećanje dato građanima iz 2012. godine da će pretplata na RTS i javni medijski servis biti ukinuta.
Gospodine Imamoviću, dva minuta je isteklo. Reč ima Đorđe Milićević. Po kom osnovu? (Đorđe Milićević: Replika.) Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedniče. Samo da pojasnim. Nije godinu dana, već manje od mesec dana, i to više od 150 negativnih, ali nije to tema, to je već vezano za dnevne listove. Rekao sam već da se ne bavimo uređivačkom politikom i da nijednog trenutka ni gospodin Dačić niti bilo ko iz SPS, pa ni kolega Zagrađanin koji je prolazio kroz jednu tiradu, dakle, niko iz SPS nikada nije podneo krivičnu prijavu ni protiv jednog medija. To je naša praksa. Dakle, mi dozvoljavamo, svako treba da radi svoj posao. Kako i na koji način je radio svoj posao, to neka odluče građani. Nije suština u tome da se mi kao parlament bavimo uređivačkom politikom javnog servisa. Ja to ponavljam. Dakle, ne želimo mi da se bavimo uređivačkom politikom javnog servisa, niti je to naš posao. Zna se ko se bavi uređivačkom politikom javnog servisa. Na nama je da kroz ovakve zakone obezbedimo nezavisnost u funkcionisanju javnog servisa i da javni servis može nesmetano da funkcioniše. Ali, takođe, na nama je da ukažemo na ono o čemu je govorio kolega Stojmirović, kada je reč o menadžmentu, da menadžment i da programski odbor, koji se konkretno bavi programom, upravo usmeri pažnju na ono o čemu ste vi govorili. Kolega Imamoviću, mogao bih ja da iznosim niz podataka. Vi ste naveli jedno istraživanje. Verujte, imam i ja mnogo. Ali se opet ne žalimo. Ne žalimo se jer smatramo da nije samo prisustvo u medijima jedino merodavno da bi dobili nečije poverenje. Jeste važno, ali nije jedino merodavno. Najvažniji je razgovor sa građanima i najvažnije je da vam građani veruju.
Gospodine Milićeviću, zahvaljujem, dva minuta je prošlo. Narodna poslanica Stanislava Janošević.
Hvala predsedniče na prilici da se obratim. Javljam se po osnovu prethodno iznetog amandmana, sa kojim se ne slažem, ne zato što nisam razumela šta je predlagač amandmana u jednom delu pokušao da pročita ili zato što sam pročitala mišljenje Vlade o tom amandmanu, već isključivo zbog subjektivnog stava koji se odnosi i pokušava na neki način da zameni teze. O čemu se radi? Mi danas imamo mogućnost da pratimo da pratimo više od stotinu kanala i možete posvetiti nekoj emisiji, programu minut, pet, 24 minuta, sat vremena. Zašto baš 24 minuta svog vremena ćete posvetiti nekoj emisiji? Zato što postoje danas izvesni komičari, voditelji koji vode emisiju i daju sebi za pravo da komentarišu narodne poslanike, pa tako i našeg kolegu Jovanovića iz PUPS-a za kog kaže da je on jedan od sedih deda na Kališu koji igraju šah, pa jednako tako kaže da je pripadnik onih koji su pipači hleba, pa zatim za kolegu kaže da je on jedan od onih koji zatvaraju prozor u autobusu. Da li je to objektivnost i demokratičnost izveštavanja za koje se vi zalažete? Da li je moguće da taj komičar, njegov nalogodavac ili televizija zastupa stav da su danas penzioneri pipači hlebova? I šta to uopšte znači? Da li može neko da mi objasni šta to uopšte znači i kakva je to objektivnost? Mi se za to ne zalažemo. Mi smo ponosni na građane Srbije koji su omogućili reformu, finansijsku reformu Srbije. Taj gospodin komičar je tim potezom uvredio milion i 717 hiljada građana Republike Srbije, među kojima su, naravno, i Albanci, i Mađari, i Srbi, i Romi, svi penzioneri. To nije jedina stvar koju u svoja „24 minuta“ skromna je u stanju da uradi. Našeg kolegu Tasovca nazvao je rakunom odžačarem, a potom i pokislim mišem. Da li slušate te sintakse i te epitete koji su upućeni narodnim poslanicima? Zašto? Samo zato što je u jutarnjem programu govorio o dehumanizaciji predsednika Republike, a nakon toga se obratio i premijerki sa pitanjem koja, naravno, nije bila u njegovom studiju i rekao ovako – da li premijerka želite da vam naseckamo još malo dehumanizacije i da li volite krvavo? Dok to pitanje postavlja u pozadini ide tekst sa naslovnim stranama, isečcima iz novina koji su instruisani od strane njihovog Dragana, a gde je na najgori mogući način satanizovan, dehumanizovan predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić. Da li je to objektivnost za koju se vi zalažete? Pa, mi apsolutno ne. I žao mi je što neki na taj način misle da dobro rade svoj posao. Možda se samo nadaju da će od svog Dragana dobiti stan, jer im je parola za koju se zalažu – što više nekretnina, to bolje, jer ni jedna nije na odmet. Hvala vam.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam za to da se ovaj amandman ne prihvati zato što zbog rukovodstva RTS-a ja im ne bih dao ni taj dinar. Dakle, po pitanju Bujoševića, Nenada Lj. Stefanovića, supruge Borka Stefanovića koja je tamo zaposlena, ja im ne bih dao ni taj dinar. Objasniću i zašto. Mislim da je RTS nezavisan od vlasti, sadašnje vlasti, ali od bivše svakako nije. I sada zamislite kada Borko Stefanović podigne dreku i kada podigne buku protiv RTS-a koji je navodno pristrastan u našu korist. Pa ne radi moja supruga u RTS-u, već njegova. Donedavno je i supruga Jeremića, koja je sama napustila RTS, dugo godina uređivala „Dnevnik“, najvažniju informativnu emisiju. Dame i gospodo narodni poslanici, treba razmisliti gde RTS sam može da napravi pare. Prvo, ja sam govorio o marketingu koji kradu lažne prekogranične televizije. Kao što ste videli, RTS se nikada nije bunio zbog toga, pa ako ovaj tajkunski mediji, lažni, prekogranični, suprotno Zakonu, 27, o oglašavanju, ukradu 50 miliona evra, najmanje petina tog marketinga bi otpala na RTS. Broj 2. Svakako vi koji gledate fudbal i košarku primetili ste da najvažnije sportske događaje ne prenosi RTS. Ja ovde na moje pitanje imam negde odgovor da je navodno to skupo da RTS kupi sportska prava. Po Zakonu o elektronskim medijima, te najvažnije događaje koje treba da utvrdi REM, koji to ne čini svake godine, mogu da prenose samo mediji koji pokrivaju celo tržište Republike Srbije, a to svakako nisu lažni prekogranični kanali tipa „Nova S“, N1 i tako dalje, koji prenose neovlašćeno, suprotno zakonu, najvažniji događaj, tako sa jedne strane stiču pretplatnike, a sa druge strane najskuplji komercijalni program marketinški je onaj koji se emituje pre utakmice i na poluvremenu. Recimo, za vreme jedne utakmice, ukoliko emituju 10 minuta na poluvremenu, RTS ima 600 sekundi, po njihovom cenovniku zaradili bi negde oko 60 hiljada evra. Zamislite da takvih događaja u košarci, odbojci, fudbalu, ima sigurno u toku godine 50, znači da na takav način RTS propusti priliku da zaradi tri miliona evra. Sportske programe, oni su čak kupovali i kažu skupo im je, ali su kupovali od „Dajrekt medije“. Ja ovde na moje pitanje imam odgovor Bujoševića, za koga kažem da mu ne bih dao ni dinar, ali montažerima, kamermanima, zaposlenima u RTS-u bih svakako dao ako treba i hiljadu, ali Bujoševiću ne bih dao ni dinar, jer on ima raznorazne tajne i druge ugovore, ja imam jedan ovde, da je imao ugovor sa „Dajrekt medijom“ oko košarkaških utakmica, ženskih i muških, evropskog prvenstva i tako dalje. I na kraju on meni kaže, pošto ja tražim informacije: „Prava su kupljena novcem iz komercijalnih prihoda“. Pazi, prvo kaže da nije imao para da kupi, ali je imao para da skuplje prekupi, onda ima komercijalne prihode, kaže: „Ugovorom o sticanju prava prenosa, ugovorene strane su se saglasile da uslovi, podaci, informacije u vezi sa realizacijom ugovora predstavljaju poslovnu tajnu, te da isti neće biti saopštavani trećim licima, osim u slučaju zahteva nadležnih državnih organa“. Na pitanje narodnog poslanika, Javni servis kaže da neće da da informacije kakav je to ugovor imao sa „Dajrekt medijom“ u vreme kada ih je vodio onaj kome je, sud je zabranio nama da spominjemo ime, odnosno medijima pa neću ni ja da mu spominjem ime. Dakle, RTS je mogao na sportskim pravima da zaradi određeni novac, mogao je da traži da REM preispita svoju ulogu i da od onog marketinškog kolača koji se protivzakonito oduzima domaćim medijima, zaradi najmanje 20% od onog što ta medijska mafija ukrade. Treća stvar, ako ste primetili, najvažnije serije i emisije RTS prenose, preuzimaju lažne prekogranične televizije, a da pri tome RTS koji zagreje sve te serije se uopšte ne buni što gotov njihov proizvod se emituje i preuzima na takvim televizijama. Dakle, RTS je imao rezerve, unutrašnje rezerve da sam zaradi taj novac, ali RTS je to odbio zato što verovatno postoje tajni ili polutajni dogovori između tajkunske medijske mafije i rukovodstva RTS. Zato kažem da rukovodstvu RTS ne bih dao ni dinar, ali ću glasati za zakonsko rešenje, zato što se to tiče kamermana, montažera, zaposlenih novinara, izveštača itd. S toga treba glasati, jer nije njihova krivica što je „Žuti Bujke“ prepustio novac tajkunskoj mafiji. Hvala.
Reč ima Aleksandar Martinović. Samo pitanje, gospodine Martinoviću, hoćete govoriti, trošiti vreme grupe ili ovlašćenog predstavnika?
Pošto ovlašćeni predstavnik nije u sali, govoriću kao predsednik poslaničke grupe. Zahvaljujem se gospodine Dačiću. Dame i gospodo narodni poslanici, u ovoj raspravi u pojedinostima želim da se nadovežem na diskusije mojih kolega iz poslaničke grupe „Aleksandar Vučić – Za našu decu“, pre svega mojih uvaženih mlađih kolega koji su zaista sjajno govorili o ovoj temi danas i kada smo imali načelnu raspravu. Kada već govorimo o medijima i o medijskoj kampanji koja se vodi protiv Aleksandra Vučića, pre svega, ali i protiv Republike Srbije, protiv srpskog naroda u Republici Srpskoj, u Crnoj Gori, želim da kažem da je u toku u stvari medijska kampanja protiv gradske vlasti u Beogradu i da smo svedoci neke vrste artiljerijske pripreme za beogradske izbore, koji će biti održani početkom 2022. godine. Zašto to kažem? Kao što je vama, cenjeni narodni poslanici, a i vama građani Srbije, verovatno poznato, pre nekoliko dana oglasio se jedan, navodno, slobodoumni hrvatski novinar, Boris Dežulović, koji je dao intervju za opet jedan Đilasov štampani medij, pošto je sud zabranio da mu spominjemo ime, evo ja neću reći o kom listu je reč, ali u svakom slučaju reč je o jednom nedeljniku koji je apsolutno pod kontrolom Dragana Đilasa. Tu gospodin Boris Dežulović, navodno slobodoumni hrvatski novinar, demokratski orijentisan isto kao i Dragan Đilas, građanski orijentisan isto kao i Dragan Đilas, evropski orijentisan isto kao i Dragan Đilas, kaže za našu prestonicu sledeće: „Beograd jednostavno više nije grad. To je malo veća kasaba, Dubai za siromašne ili Jagodina za bogate. Riječ je o tome da je u Beogradu sistematski poništena svaka pojedinačna ideja grada i to ne samo onim čudovišnim, lažnim baronom Stefanom Minhauzenom“, tu u stvari misli na Stefana Nemanju, pa kaže: „ na topovskom đuletu pred željezničkim kolodvorom, buđavim i ofrlje provincijskim „Beogradom na vodi“, te ostalom pseudourbanističkom, plastičnom bižuterijom, koja Beograd čini velegradom tačno onoliko koliko je Jagodinu velegradom učinila ona Palmina žirafa“. Ovo je samo deo iz njegovog intervjua za ovaj Đilasov medij. Dakle, potpuno je jasno da se ovaj tobože slobodoumnih hrvatski novinar uključio već sada u kampanju za beogradske izbore 2022. godine i to naravno na strani svog kolege i svog prijatelj, možda i poslovnog saradnika Dragana Đilasa. Zašto spominjem Dežulovića? Zato što je Dežulović, dame i gospodo narodni poslanici, iako se predstavljao da je slobodouman, da je za mir na prostorima bivše Jugoslavije, da je protiv politike Franje Tuđmana iz 90-ih godina, gospodin Boris Dežulović je, kao što vam je verovatno poznato bio jedan od osnivača čuvenih splitskih novina Feral Tribjun. Taj Feral Tribjun je 1999. godine u jeku NATO agresije na Saveznu Republiku Jugoslaviju, a Boris Dežulović je u to vreme, ako se ne varam, bio glavni urednik Ferala Tribjuna, na naslovnoj strani navodno podsmešljivo u odnosu na NATO pakt objavio fotografiju američkog bombardera koji bombarduje Srbiju i Crnu Goru sa naslovom „Dolje američke bombe“. Na prvi pogled izgleda da se Boris Dežulović protivio NATO bombardovanju, ali kada pročitate tekst koji se krije iza ove naslovne stranice onda u stvari vidite da je Boris Dežulović te 1999. godine ovakvom naslovnom stranicom Feral Tribjuna na kome se vidi američki, ja mislim da je ovo F16, i na kome piše „Dolje američke bombe“ u stvari svesrdno podržao bombardovanje Srbije i Crne Gore, pa između ostalog i ove naše, kako on kaže, kasabe ili Dubajia za siromašne, grada Beograda. Još jednu stvar želim da kažem, to ovi stariji poput Marka Atlagića i mene znaju, ali da kažem za ove mlađe narodne poslanike, te 1999. godine, kada se desilo, odnosno kada je NATO počeo da bombarduje Saveznu Republiku Jugoslaviju odmah na početku bombardovanja desila se jedna neverovatna stvar, iz ove perspektive sada neverovatno, ali ja ću vam reći kako je to zaista bilo pošto sam bio svedok tog vremena i sećam se dobro ko je davao kakve izjave i ko je podržavao, a ko se protivio bombardovanju Savezne Republike Jugoslavije, na početku NATO agresije na Saveznu Republiku Jugoslaviju tadašnji hrvatski ministar spoljnih poslova Mate Granić je podržao svesrdno NATO, kako su oni tada govorili, humanitarnu vazdušnu intervenciju u Saveznoj Republici Jugoslaviji. Možda se i vi sećate toga i sećate se sigurno, gospodine Dačiću. Onda se desila neverovatna stvar. Mate Granić podržava NATO agresiju na Saveznu Republiku Jugoslaviju. Boris Dežulović preko Feral Tribjuna sa ovim navodno podsmešljivim naslovom „Dolje američke bombe“, takođe podržava NATO agresiju na Saveznu Republiku Jugoslaviju i ona se oglašava tadašnji predsednik Hrvatske, već uveliko bolesni, te iste godine će i da umre, Franjo Tuđman, poziva na audijenciju tadašnjeg ambasadora Savezne Republike Jugoslavije u Zagrebu, gospodina Veljka Kneževića i kaže mu, pazite Franjo Tuđman, kaže, ambasadoru Savezne Republike Jugoslavije u Zagrebu da je zvaničan stav Hrvatske da Hrvatska ne podržava NATO intervenciju u Saveznoj Republici Jugoslavije. Dakle, Franjo Tuđman, taj Franjo Tuđman o kome svi znamo šta je radio Srbima u Hrvatskoj, ali i Srbima u BiH pošto je hrvatska vojska konstantno bila prisutna u BiH od 1991. odnosno 1992. godine do 1995. godine, taj i takav Franjo Tuđman ne podržava NATO intervenciju u Saveznoj Republici Jugoslaviji i NATO bombardovanje, ali zato tu intervenciju i to bombardovanje svesrdno podržava, pored naravno Mate Granića, i ovaj slobodoumni, građanski, mirotvorački, evropsko orjentisani, slobodoumni hrvatski novinar Boris Dežulović. Zašto ovo sve govorim? Zato što kada se pojavio intervju Borisa Dežulovića, gde je najgorim mogućim rečima opisao našu prestonicu, odmah se javio veliki broj, na stotine, možda i na hiljade mrzitelja Aleksandra Vučića, mrzitelja SNS, mrzitelja sopstvenog naroda, autošovinista, koji se raduju svakoj antisrpskoj izjavi koja dođe da li iz Srbije ili iz belog sveta. Njih želim da podsetim, njih koji su takođe preživeli NATO bombardovanje 1999. godine, da kada hvala Borisa Dežulovića, misleći da time nanose štetu Aleksandru Vučiću, misleći da time dobijaju dodatne argumente za sve ono što je Aleksandar Vučić i za sve ono što je SNS uradila za grad Beograd, od Projekta „Beograd na vodi“, krečenja fasada, izgradnje novih fabrika, dovođenja investitora, otvaranja novih radnih mesta itd, njih želim da podsetim da pre nego što podrže Borisa Dežulovića i razne Borise Dežuloviće koji će se, dame i gospodo narodni poslanici, do beogradskih izbora javljati gotovo svakodnevno naravno na strani Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Borisa Tadića, Boška Obradovića i njima sličnih, samo želim da ih podsetim dok su oni i njihova deca i članovi njihovih porodica bili izloženi pogibljenoj opasnosti te 1999. godine, dok su se sakrivali po beogradskim podrumima da bi sačuvali živu glavu od NATO bombardera, Boris Dežulović je pozivao iz svog slobodoumnog, demokratskog, evropskog Splita i preko svog Feral Tribjun „Dolje američke bombe“, dolje na glavu Beograđana, dolje na glavu srpskog naroda, dolje na Srbiju i dolje na Crnu Goru. Razmislite vi koji mrzite Aleksandra Vučića pre nego što preko Tvitera ili na neki drugi način budete podržavali razne Dežuloviće i njima slične šta mislite da li biste ga tako svesrdno podržavali da je neko iz vaše porodice ne daj Bože izgubio život, kao što se to dešavalo, nažalost, preko tri hiljade žrtva je NATO bombardovanja, da je neko iz vaše porodice, neko od vaših najmilijih izgubio život u NATO bombardovanju 1999. godine. Zato vam kažem, narodni poslanici, pre svega vi moje uvažene kolege iz Poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, budite spremni za jednu kampanju za beogradske izbore gde će pokušati da lome kičmu Srbije, da lome kičmu predsednika Republike, Vladi Republike i svih nas zajedno jer će pokušati preko beogradskih izbora, parlamentarne izbore ne mogu da dobiju, predsedničke izbore ne mogu da dobiju da kandiduju ne znam ni ja kakvog Majića, Dragana Bjelogrlića ili pitaj Boga koga, ali će pokušati na beogradskim izborima da slome kičmu svemu onome što je napredno i svemu onome što je Aleksandar Vučić i mi koji ga podržavamo dobro uradio i za grad Beograd i za državu Srbiju i za srpski narod i u Hrvatskoj i u BiH i u Crnoj Gori i svuda gde Srbi žive. Dakle, skrećem vam pažnju, nema uljuljkivanja, nema uspavljivanja, nema – lako ćemo, računajte da je kampanja za beogradske izbore počela i kao što vidite ovo što je uradio Boris Dežulović je samo priprema za ono što nas čeka. Očekujte svakoga dana i svakoga meseca neke nove Dežuloviće koji će da se smeju svemu onome dobrom i naprednom što smo uradili u Beogradu i u Srbiji, a vi koji podržavate te iste Dežuloviće stavite malo prst na čelo pa razmisliste da li mislite dobro ne Aleksandru Vučiću i SNS, nego pre svega sebi i svojoj deci.
Zahvaljujem, gospodine Martinoviću. Zahvaljujem mu i zato što je pokrenuo ovu temu, zato što ja o tome često pričam i govorim da mislim da na jedan frontalni napad koji će sigurno uslediti 2022. godine treba mi odgovorimo na takav način da ujedinjena Srbija ne može da se pobedi, a to podrazumeva i jedinstvo svih nas koji se nalazimo u vladajućoj koaliciji, bez obzira kojim poslaničkim grupama pripadamo. Zahvaljujem još jednog gospodine Martinoviću. Idemo dalje sa listom poslanika. Ne znam da li je Zoran Tomić u sali? Izvolite.
Hvala predsedniče. Poštovani ministre sa saradnicom…
Ja se izvinjavam, samo da vas još jednom podsetim, 17 minuta još ima vremena.
Hvala. Uvaženi ministre sa saradnicom, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, građani Srbije, pred nama je diskusija o amandmanu koji je podnesen na član 2. vezano za Predlog zakona o izmenama Zakona o privremenom uređivanju načina naplate takse za javni medijski servis. Kao čovek koji se bavi naukom uvek kada iznosim određene stavove trudim da to potkrepim argumentima. Ovde je konkretno rečeno da je predlog da se reči „255 dinara“ izmeni u „jedan dinar“, odnosno da ovim činom žele da ugroze poslovanje i rad javnog servisa, koji je zapravo javni servis svih građana Srbije. Njihovo obrazloženje koje je dato ovim amandmanom mogu smatrati paušalnim i subjektivnim, nije potkrepljeno nikakvim posebnim argumentima i činjenicama, a i ono što je interesantno, ne samo ovde, već i kod ove krnje vanparlamentarne opozicije kada kritikuje rad RTS-a, odnosno javnih servisa, da se uvek vežu za politiku i zašto njih nema u onoj meri u kojoj su oni navikli da budu u tim servisima. Znate kako, prošlo je vreme kada su Dragan Đilas i njegovi saradnici bili glavni odgovorni urednici tih javnih servisa, kada su oni odlučivali ko će moći da gostuje u njima, koje su emisije adekvatne da se emituju, a koje ne. Ovaj Predlog zakona zapravo omogućava da se podigne stepen nezavisnosti javnih medija, jer zapravo se ovde pokazuje da građani Srbije su ti koji direktno finansiraju rad javnih medija, odnosno RTS-a i RTV, a nije zapravo Republika Srbija koja bi izdvajala sredstva iz budžeta. Ono što još hoću da kažem nije RTS samo politička emisija, RTS ima mnogo širi spektar sadržaja koji se nude i obrazovni i kulturni i sportski sadržaj, posebno emisiju, odnosno veliki broj dopisništva koji funkcionišu po Srbiji zahvaljujući kojima i čijim radom mi možemo da znamo šta se u svakom kutku naše zemlje dešava i da zapravo i sami upoznamo lepote naše Republike Srbije, za koju nisam siguran, i dobar deo građana, svesni šta je to što posedujemo, pa se često odlučujemo da letujemo van Srbije, a ne da ostajemo u Srbiji. Meni je posebno drago zato što RTS sada pored kanala jedan, dva i tri ima i posebne kanale vezane za nauku, vezane za kulturu, za druge segmente, rade svoje naučne emisije, pa nije Diskaveri jedini taj koji može ekskluzivno da se bavi naučnim emisijama i da sad svi moraju da kupuju njihove emisije i da se one puštaju. Imamo mi talentovane mlade ljude, mlade naučnike, mlade petničare, koji upravo preko RTS-a mogu te svoje ideje o promociji nauke i kroz takve emisije da pruže, a upravo ovakav način dobijanja sredstava i osiguravanje rada tih servisa omogućiće da mi pored lepota naše Srbije upoznamo i lepote naših građana i mladih ljudi koji imaju divne umove i koji nas na najbolji način predstavljaju svuda u svetu. Ja, kao i kolege iz poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu nećemo podržati ovaj amandman, jer smo apsolutno uz stanovište sa onim što je i Vlada Republike Srbije rekla da prihvatanje ovog amandmana ugrožava rad ovog javnog servisa, a apsolutno nisam za to da se njihov rad ugrozi, već kao što su prethodne kolege rekle da se stimulišu radnici RTS-a, da budu što kreativniji i da sadržaj koji će plasirati putem RTS-a bude još bolji, a poruka Đilasovoj krnjoj opoziciji, pa ljudi kreirajte program, budite na terenu, budite sa građanima, radite kao Aleksandar Vučić, imajte rezultate kao Aleksandar Vučić, doći ćete i vi na medijsku scenu nije nikakav problem, ali nemojte samo da kritikujete i nemojte samo da se politika svodi na to da mi sklonimo Vučića pa ćemo sve lako. Pa, vidimo kako ćete lako. Formirate nekakvu ujedinjenu opoziciju, niste stigli ni da je registrujete kako treba, već ste počeli da se razjedinjavate, već ste je upropastili, i čisto me interesuje, jedva čekam da vidim reakcije Dragana Đilasa, glavnog urednika njegovih medija, kako će reagovati na gostovanje Mike Aleksića, Jeremićevog pulena večeras u emisiji na RTS, jer očigledno da ukoliko ne dobiju saglasnost svog glavnog urednika da će trpeti posledice. Hvala.
Zahvaljujem. Samo da još jednom podsetim koliko ima vremena do kraja, oko 14 minuta. Ima još dvojica prijavljenih narodnih poslanika, tako da želim da vas upozorim da poštujete vreme, da bi i drugi poslanik pričao, Vladimir Đukanović. Reč ima Adam Šukalo.
Hvala predsedniče. Biću kratak i ostaviti kolegi Đukanoviću da da završnu reč na diskusiju vezano za ovaj amandman koji je poslanička grupa SDA podnela. Odmah na samom startu da kažem da zaista kao čovek pre svega ne mogu da podržim vaš amandman iz prostog razloga zato što vi iako imate puno pravo da pišete ovaj amandamn se pozivate na objektivnost javnog servisa, niste bili objektivni kada ste taj argument objektivnosti uzeli, kao razlog zašto tražite da se smanji na jedan dinar taksa koju treba građani da plaćaju. Poređenja radi, daću samo jedan mali parametar ovoj vrsti priče. U BiH, na koju se takođe referišete se plaća svim javnim servisima taksa još od 2013. godine, 7,5 KM. To je otprilike oko 400 dinara. Znači, sa ovim uvećanjem na 299 dinara još 100 dinara je razlika u odnosu na BiH. To se odnosi na federalnu televiziju, na zajedničku televiziju i na RTVRS. Prema tome, to je samo jedan od argumenata koji bi u ovom slučaju trebalo uvažiti, a smeštajući ovu diskusiju isključivo u politički fokus, u fokus informativne delatnosti javnog servisa, mi nismo sigurni objektivni kada govorimo o tome, jer znamo šta RTS predstavlja i koliko je važan kao simbol našeg društva i koliko je važan i u regionu, koliko se taj isti RTS gleda i u Banjaluci, ali i u Sarajevu, Mostaru, besplatno na ovim različitim kablovskim operaterima itd. i doprinosi povezivanju i poverenju i različitim aspektima i vrednostima koje ima svaki narod koji živi na ovim prostorima. To bi trebalo znati, a ne samo iz neke usko stranačko čaršijske Sarajevsko političke potrebe komentarisati i napadati RTS zato što je RTS simbol ne samo države Srbije, već jednog ozbiljnog i profesionalnog načina rada gde ogroman broj ljudi profesionalaca radi. Ja ću samo kao jednu malu digresiju navesti primer kako niste u pravu. Subotom i nedeljom, odmah posle centralno informativne emisije imamo igrani program, imamo uvek serije. Ne znam da li ste primetili, sada se emituje serija "Kosti", scenarista je poznati glumac, banjalučki, beogradski, naš Nikola Pejaković. Ne znam da li ste gledali poslednju seriju u nedelju. Pošto imate opciju i mogućnost da premotate kanal, toplo bih vam savetovao da pogledate scenu pa ću sada opisati kako Goran Sultanović, koji igra ulogu lika Dide, komšije koji je čuvao Mešu za vreme sukoba u Banjaluci u BiH. Meša, koji je Musliman ili bošnjak, kako se izjašnjavaju Muslimani u BiH i čuvao je njegovu kuću u kojoj stanuje u podrumu i održava i čekaju Mešu da dođe negde sa zapada u svoju kuću, koju su sačuvali. U podrumu te kuće pod kirijom je Kosta Govoruša, glumac je Jovo Maksić, dečak koji je iz Knina traktorom dovezao svoju porodicu ili samo sestru, pošto su mu otac i majka stradali na petrovačkoj cesti. Šta je završna scena u seriji, u nedelju, za koju je naš Nikola Pejaković napisao scenario? Meša dolazi u Banjaluku i Kosta Govoruša je, okrečio mu kuću i dočekuju ga i on mu kaže da pređe na sprat, ne da živi u podrumu. Međutim, Meša je došao u svoju Banjaluku i nažalost je preminuo u tih par dana i njemu na postelju dolazi Dida (Goran Sultanović) i čita njegovo pismo, poslednje pismo koje je napisao. U tom pismu Meša (glumac Bora Nenić) oprašta se i na kraju kaže da kuću ostavlja Kosti Govoruši i kaže svom prijatelju Didi – to je njegova kuća, ja njemu hoću da ostavim, zato što je on doživeo, smo krivi ti i ja, jer nismo znali da vodimo nekadašnju zajedničku državu. Toliko. Hvala.
Gospodine Imamoviću po kom osnovu? Repliku. Izvolite.
Hvala, uvaženi predsedniče. Zaista ne znam na osnovu čega je prethodni kolega, prethodni govornik zaključio da sam ja govorio po nekom, kako je rekao, sarajevskom, nisam siguran da sam shvatio, ali ja sam se ovde u svom obrazloženju amandmana pozvao na kršenje zakona Republike Srbije od strane RTS-a i od strane programskog odbora RTS-a i da ukoliko taj programski odbor krši zakone Srbije, ne znam kako ste našli motivaciju, gde ste videli motivaciju koju ste povezali sa Sarajevom ili je možda vaša želja bila samo da govorite o Sarajevu. Dakle, amandman, citiraću vam još jednu vrlo interesantnu izjavu: „Televizijska pretplata, kao što sam i obećao građanima Srbije biće ukinuta, jer ne pripadam onom tipu ljudi koji je 12 godina obmanjivao građane i bavio se marketinškim trikovima. To je naša obaveza i od nje nećemo odustati.“ Rekao je predsednik vaše stranke, Aleksandar Vučić, a preneo upravo RTS 23. maja 2013. godine. Dakle, ne vidim razlog zbog čega vi ovde nas optužujete da mi ugrožavamo RTS, kad je ovo što je najavio vaš predsednik stranke, i RTS ne živi samo od pretplate, da se razumemo, živi od dotacija iz budžeta, siguran sam da će ih biti i ove godine, RTS takođe i naplaćuje i pretplatu preko kablovskih operatera. Dakle, ovde niko ne ugrožava postojanje RTS-a, ali jednostavno hoćemo da RTS navedemo da u jednoj fer i demokratskoj medijskoj utakmici se bori za naklonost gledalaca i za veću pretplatu. Onda kada RTS bude odrađivao svoj zadatak javnog medijskog servisa, siguran sam da će mu onda građani sa punim poverenjem i sami ukazivati, kao što to rade Britanci BBS, poverenje sa povećanjem pretplate. O tome se radi.
Hvala, gospodine Imamoviću. Isteklo je vreme. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, replika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam najbolje shvatio prethodnog kolegu koji je govorio, a kako je to Aleksandar Vučić uništio RTS? Pominjete njegovu izjavu iz 2013. godine da mu je namera da, navodno, kako vi kažete, što ja mislim da apsolutno nije tačno, ukidanjem pretplate za RTS uništi tu medijsku kuću. Pa, jel uništen RTS? Koliko ja znam – nije. Šta je to na kraju krajeva uništio Aleksandar Vučić? Nije uništio apsolutno ništa. Vi ga optužujete da hoće da uništi RTS isto kao što ga neki drugi optužuju da, evo, samo što nije izdao Kosovo i Metohiju, pa, samo što nije izdao Srbe u Republici Srpskoj, pa, samo što nije izdao Srbe u Crnoj Gori. Ja sad postavljam jedno, ne vama, jedno retoričko pitanje, a šta je to uništeno za vreme vladavine Aleksandra Vučića? Koji je to deo teritorije Republike Srbije ili srpskih zemalja izgubio Aleksandar Vučić? Šta je to loše uradio za Srbiju Aleksandar Vučić, sem što je Srbiju preporodio i u političkom, i u ekonomskom, i u finansijskom, i u naučno-tehnološkom, i u kulturnom smislu? Kako može biti uništitelj neko ko svakoga dana, čak i u vreme pandemije, ali bukvalno svakoga dana otvara nove fabrike, otvara nova radna mesta i dovodi investitore, kako domaće, tako i strane? Samo dana i juče, znači bukvalno za 48 sati otvorene su dve praktično nadomak Beograda dve nove fabrike, upravo zahvaljujući Aleksandru Vučiću. Jedna je u Inđiji, a druga je u Sremskoj Mitrovici. O svim drugim fabrikama, o stotinama drugih fabrika, o stotinama hiljada radnih mesta nema potrebe ni da govorim zato što to narodni poslanici i građani Srbije veoma dobro znaju. Hoću da kažem da pokušaj svih oni koji se protive politici Aleksandra Vučića da ga predstave kao neko strašilo koje hoće nešto da uništi, da upropasti, da proda, da izda, itd, jednostavno padaju u vodu pred činjenicom da je Aleksandar Vučić sve suprotno od onoga što mu vi stavljate na teret. Nije ništa uništio, nije ništa izdao, omogućio je građanima Srbije jedan bolji život. Naravno, svi smo mi svesni da građani Srbije i dalje teško žive, ali je uložio ogroman napor da Srbiju izvuče iz kaljuge i blata u kojoj se ona nalazila i 2012, pa i te 2013. godine o kojoj je prethodni govornik maločas spominjao. Sve ovo čemu svedočimo i danas u ovoj raspravi u pojedinostima, opet nije ništa drugo nego priprema za ono što treba da se desi 2022. godine. Dakle, mudri ljudi na vreme osluškuju poruke vremena. Jasno je da sve ovo što se danas govori i u Narodnoj skupštini i sve ovo što se emituje ili piše po Đilasovim i Šolakovim medijima je u stvari jedna velika artiljerijska, medijsko politička priprema za ono što treba da nam se desi 2022. godine, odnosno ono što priželjkuju da se Srbiji desi te 2022. godine. To je da se na vlast vrate isti oni koji su Srbiju i doveli u to blato i u tu kaljugu u kojoj se ona nalazila do 2012. godine. Zbog toga će poslanička grupa Aleksandar Vučić – Za našu decu svom snagom da se bori protiv onih koji bi hteli da vrate točak istorije unazad, da u Srbiji sve bude uništeno, da nema novih radnih mesta, da više nema života, da niko ne može da radi sem Dragana Đilasa i njegovih poslovnih partnera. Takva Srbija je prošlost. Mi se zalažemo za jednu novu, lepšu, srećniju, napredniju Srbiju i uveren sam da oni koji bi hteli da tu Srbiju zaustave 2022. godine apsolutno u tome neće uspeti bez obzira da li su ovde u Srbiji ili nam dolaze iz demokratskog i evropskog Splita, kao ovaj maločas spominjani Boris Dežulović ili iz bilo koje druge evropske ili svetske destinacije. Jednostavno, građani Srbije takvu politiku više ne prihvataju.
Zahvaljujem. Gospodine Imamoviću, pretpostavljam da tražite repliku? Ja bih vas zamolio da završavamo polako. Izvolite.
Ja nisam spomenuo, niti sam optužio u svom govoru. Ne znam kako ste to čuli i da li ste mogli da čujete, ali ja sam siguran da niste Aleksandra Vučića da je uništio RTS u ovom slučaju. Možemo da vratimo steno beleške i da vidimo šta sam tačno rekao kada je u pitanju Aleksandar Vučić. Citirao sam njegovu izjavu koju je preneo upravo RTS i citirao sam je od reči do reči i koja se tiče ukidanja TV pretplate na RTS. Prema tome, s obzirom da je nama spočitano da želimo da uništimo RTS, da želimo da ugasimo RTS isto toliko može da se kaže da je to uništenje i najava koju je dao predsednik s obzirom da smo mi dali amandman kojim se vraćamo na obećanje koje je dato građanima 2012. godine, podsećano na njega 23. maja 2013. godine. Dakle, ovde se radi o citatu predsednika vaše stranke. To da li ste vi mogli da čujete da smo mi optužili Aleksandra Vučića za uništavate, to ste mogli da čujete samo možda u podsvesti. Rekao sam da RTS ovakav kakav jeste danas ne zaslužuje podršku Narodne skupštine da se poveća pretplata na teret građana s obzirom da RTS ne odigrava svoju ulogu javnog medijskog servisa na način na koji bi to trebalo da radi i na način na koji to predviđaju zakoni Ustav ove države. Sada ispada da ja ovde branim Ustav i zakone ove države od vas, da ja branim zakonitost poslovanja RTS i ustavnost poslovanja RTS od vas. Ja nisam prozvao vas ja sam prozvao RTS.
Gospodine Imamoviću, dva minuta je isteklo. Hvala. Ja se izvinjavam, pošto je isteklo dva minuta zato sam vas isključio. Aleksandar Martinović, replika. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine Dačiću. Vi ste gospodine Imamoviću rekli da je Aleksandar Vučić svojom izjavom iz 2013. godine o ukidanju takse za RTS u stvari hteo da uništi RTS. Želim da kažem nešto drugo. Bez obzira što se vi i ja razlikujemo u interpretacijama ove izjave, ja vas duboko cenim i poštujem, ako ništa drugo onda zbog toga što ste zajedno sa svojom partijom i zajedno sa svojim koalicionim partnerima sa kojima sedite u poslaničkoj grupi izašli na parlamentarne izbore, koji su održani 21. juna ove godine i time ste pokazali da poštujete državu u kojoj živite i da ste izlaskom na izbore dali legitimitet i tim izborima i ovom sazivu Narodne skupštine. Želim da vam kažem da nema potrebe da ovde usijavamo međunacionalnu ili međuversku atmosferu. Mislim da to ne treba ni vama ni nama. Ne treba to ni Srbima ni Bošnjacima. Ono od čega i Srbi i Bošnjaci treba da strepe, a to je da se na vlast ne daj bože vrate isti oni koji su i nas Srbe i vas Bošnjake nemilice pljačkali do 2012. godine i kojima je sve bilo malo, i 25 i 100 i 200 i 500 i 600 i 800 i pitaj boga više koliko miliona evra. Nismo mi iz SNS neprijatelji Bošnjaka i vas kao narodnih poslanika, niti vi treba da doživljavate poslanike SNS kao svoje političke protivnike i kao neprijatelje. Ako malo uđete u suštinu stvari videćete da svi mi u stvari imamo, neću da kažem neprijatelje, ali nekoga ko je ozbiljno ugrožavao pre svega ekonomske i finansijske interese i srpskog i bošnjačkog naroda i da svi zajedno treba da se potrudimo, između ostalog i stvaranjem jedne konstruktivne atmosfere i dijaloga u ovom parlamentu, da pošaljemo poruku građanima da je jako važno da učinimo sve što je do nas, da oni koji su bezočno pljačkali i Srbe i Bošnjake i Albance i Mađare i sve druge građane Srbije ne dobiju priliku da ponovo urade 2022. godine.
Zahvaljujem gospodine Martinoviću. Ovim smo iscrpeli listu prijavljenih govornika. Ovim smo završili pretres o svim amandmanima. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Kao što sam i malopre najavio saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika, određujem četvrtak, 17. decembar 2020. godine sa početkom u 17,00 časova kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Sedme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2020. godini. Isto tako dozvolite mi samo da vas obavestim da sam shodno našim dogovorima koje imamo na Kolegijumu, malopre sazvao Drugu posebnu sednicu Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu za 26. decembar 2020. godine u subotu. Ja se izvinjavam, ali moramo da radimo kao što smo najavili da bismo stigli sve da dođe na dnevni red do 29. decembra, kada nam ističe redovno zasedanje. Znači, za sednicu 26. decembra je razmatranje izveštaja o radu nezavisnih institucija. Tu se misli na Zaštitnika građana, Poverenika za informacije o javnog značaja, Poverenika za ravnopravnost i DRI. Samo sa tim tačkama dnevnog reda. Onda ćemo od 27. imati sa nekim dodatnim, a kao što znate 22. imamo već zakazanu sednicu. Zato sam vam i najavio ovo da biste mogli da planirate. U svakom slučaju 24. popodne, odnosno uveče i 25. ne radimo zbog katoličkog Božića. U 17,00 časova je glasanje. [[Posle pauze]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno trenutno 170 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslove za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu, a s obzirom na to da na predloge zakona nisu podneti amandmani, odnosno da su podneti amandmani postali sastavni deo Predloga zakona, Narodna skupština će o ovim predlozima zakona odlučivati samo u celini. Imajući to u vidu, prelazimo na odlučivanje. Tačka 1. – PREDLOG ZAKONA O DIGITALNOJ IMOVINI Stavljam na glasanje Predlog zakona o digitalnoj imovini, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 181, za – 179, nije glasalo – dvoje narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o digitalnoj imovini. Tačka 2. – PREDLOG ZAKONA O FISKALIZACIJI Stavljam na glasanje Predlog zakona o fiskalizaciji, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 181, za – 181. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona o fiskalizaciji. Tačka 3. – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O VRAĆANjU ODUZETE IMOVINE I OBEŠTEĆENjU Stavljam na glasanje Predlog zakona, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 184, za – 181, nisu glasala tri narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o vraćanju oduzete imovine i obeštećenju. Četvrta tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 186, za – 182, nisu glasala četiri narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma. Peta tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 187, za – 182, nije glasalo pet narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama. Šesta tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 187, za – 182, nije glasalo pet narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica. Sedma tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 188, za – 183, nije glasalo pet narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana. Osma tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dodatu vrednost, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 188, za – 182, nije glasalo šest narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dodatu vrednost. Deveta tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 188, za – 183, nije glasalo pet narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Deseta tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o tržištu kapitala, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 188, za – 183, nije glasalo pet narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o tržištu kapitala. Jedanaesta tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o javnoj svojini, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 188, za – 183, nije glasalo pet narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o javnoj svojini. 12. tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O PRIVREMENOM UREĐIVANjU NAČINA NAPLATE TAKSE ZA JAVNI MEDIJSKI SERVIS Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o privremenom uređivanju načina naplate takse za javni medijski servis, u načelu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 188, za – 177, protiv – pet, nije glasalo šest narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Katarina Rakić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 188, za – 15, nisu glasala 173 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Šaip Kamberi, Enis Imamović, Selma Kučević, Nadije Bećiri, Mirsad Hodžić i Arđend Bajrami. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 188, za – pet, protiv – tri, nije glasalo 180 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o privremenom uređivanju načina naplate takse za javni medijski servis, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno je glasalo 188, za – 177, protiv – pet, nije glasalo – šestoro narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, usvojila Predlog zakona o izmenama Zakona o privremenom uređivanju načina naplate takse za javni medijski servis. 13. tačka dnevnog reda. Pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6) Ustava Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuje zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajedničkim nabavkama medicinskih sredstava, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zahvaljujem. Ukupno je glasalo 188, za – 188 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona. 14. tačka dnevnog reda. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o utvrđivanju javnog interesa i posebnim postupcima eksproprijacije i izdavanja građevinske dozvole radi realizacije projekta „Beograd na vodi“, u načelu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno je glasalo 188, za – 182, nije glasalo – šestoro narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila Predlog zakona u načelu. Podsećam vas da je članom 2. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“ Republike Srbije. Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, zakoni i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi, utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno je glasalo 188, za – 183, nije glasalo – pet narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o utvrđivanju javnog interesa i posebnim postupcima eksproprijacije i izdavanja građevinske dozvole radi realizacije projekta „Beograd na vodi“, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno je glasalo 188, za – 183, nije glasalo – pet narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, usvojila Predlog zakona o izmeni Zakona o utvrđivanju javnog interesa i posebnim postupcima eksproprijacije i izdavanja građevinske dozvole radi realizacije projekta „Beograd na vodi“. 15. tačka dnevnog reda. Pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tač. 4) i 6) Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju javno zaduživanje i zaključivanje i potraživanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o izmenama i dopunama Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Republike Albanije o uzajamnom putovanju državljana, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno je glasalo 188, za – 188 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o izmenama i dopunama Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Republike Albanije o uzajamnom putovanju državljana. 16. tačka dnevnog reda. Podsećam vas da je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu, a s obzirom na to da na Predlog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika, odlučivati samo o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o utvrđivanju garantne šeme kao mera podrške privredi za ublažavanje posledica pandemije bolesti Kovid - 19 izazvane virusom SARS-CoV-2, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno je glasalo 187, za – 183, nije glasalo – četiri narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, usvojila Predlog zakona o utvrđivanju garantne šeme kao mera podrške privredi za ublažavanje posledica pandemije bolesti Kovid - 19 izazvane virusom SARS-CoV-2. 17. tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora „Povezane škole u Srbiji“ između Republike Srbije i Evropske investicione banke, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaustavljam glasanje. Ukupno je glasalo 187, za – 182, nije glasalo pet narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora „Povezane škole u Srbiji“ između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Pošto je Narodna skupština obavila zajednički jedinstveni pretres, pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da prema članu 105. stav 2. tačka 15. Ustava Srbije, Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika vrši izborne nadležnosti. Imajući to u vidu, prelazimo na odlučivanje. Prelazimo na 18. tačku dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog da se za člana Fiskalnog saveta izabere dr Bojan Dimitrijević. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno je glasalo 187, za – 182, nije glasalo - pet narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, izabrala dr Bojana Dimitrijevića za člana Fiskalnog saveta. Dozvolite mi da u ime narodnih poslanika i u svoje ime čestitam dr Bojanu Dimitrijeviću na izboru za člana Fiskalnog saveta i da mu poželim puno uspeha u radu. Prelazimo na 19. tačku dnevnog reda. Podsećam vas da je Zakonom o elektronskim medijima utvrđeno da svaki ovlašćeni predlagač kandidata za članove Saveta predlaže listu na kojoj se nalaze dva kandidata, a Narodna skupština bira jednog člana sa svake liste. Prelazimo na odlučivanje. Pristupamo glasanju o kandidatima za izbor jednog člana Saveta REM, na predlog nadležnog odbora Narodne skupštine. Kandidati za izbor jednog člana Saveta na predlog nadležnog odbora narodne skupštine su Olivera Zekić i Miloš Gajović. Pošto se od dva predložena kandidata bira jedan, napominjem da svaki narodni poslanik može da glasa samo za jednog kandidata. Za člana Saveta izabran je kandidat koji dobije većinu glasova svih narodnih poslanika. Pod jedan, stavljam na glasanje Predlog da se za člana Saveta REM izabere Olivera Zekić. Zaustavljam glasanje. Ukupno je glasalo 187, za – 176, nije glasalo - 11 narodnih poslanika. Stavljam na glasanje da se za člana Saveta regulatornog tela za elektronske medije izabere Miloš Gajević. Molim narodne poslenike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 187, za – troje, nije glasalo 184. Konstatujem da je Narodna skupština, polazeći od broja dobijenih glasova, za člana Saveta Regulatornog tela za elektronske medije na predlog nadležnog odbora Narodne skupštine izabrala Oliveru Zekić. Pristupamo glasanju o kandidatima za izbor jednog člana Saveta Regulatornog tela za elektronske medije na predlog crkava i verskih zajednica. Kandidati za izbor jednog člana Saveta na predlog crkava i verskih zajednica su Aleksandra Janković i Snežana Miljković. Pošto se od dva predložena kandidata bira jedan, napominjem da svaki narodni poslanik može da glasa samo za jednog kandidata. Za člana Saveta izabran je kandidat koji dobije većinu glasova svih narodnih poslanika. Pod 1. – Stavljam na glasanje Predlog da se za člana Saveta Regulatornog tela za elektronske medije izabere Aleksandra Janković. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno je glasalo 187, za – 179, nije glasalo – osam. Pod 2. – Stavljam na glasanje Predlog da se za člana Saveta Regulatornog tela za elektronske medije izabere Snežana Miljković. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno je glasalo 187, za – jedan, nije glasalo – 186. Konstatujem da je Narodna skupština, polazeći od broja dobijenih glasova za člana Saveta Regulatornog tela za elektronske medije na predlog crkava i verskih zajednica izabrala Aleksandru Janković. Dozvolite mi da, u vaše i u svoje ime, čestitam Oliveri Zekić i Aleksandri Janković na izboru za članove Saveta Regulatornog tela za elektronske medije i poželim im uspeha u radu. Dvadeseta tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru člana Saveta guvernera Narodne banke Srbije, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno je glasalo 187, za – 182, nije glasalo – petoro. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke o izboru člana Saveta guvernera Narodne banke Srbije. Dozvolite mi da, u ime narodnih poslanika i u svoje ime, čestitam dr Miladinu Kovačeviću na izboru za člana Saveta guvernera Narodne banke Srbije i da mu poželim puno uspeha u radu. Poštovani narodni poslanici, podsećam vas da članovi Fiskalnog saveta, saglasno članu 926. stav 4. Zakona o budžetskom sistemu, polažu zakletvu pred Narodnom skupštinom, čime preuzimaju dužnost. Pozivam dr Bojana Dimitrijevića, izabranog člana Fiskalnog saveta, da pristupi radi polaganja zakletve. (Predsednik čita tekst zakletve, a član Fiskalnog saveta ponavlja.) „ZAKLINjEM SE NA ODANOST REPUBLICI SRBIJI. OBEĆAVAM DA ĆU POŠTOVATI USTAV I ZAKONE. ZAKLINjEM SE ČAŠĆU DA ĆU SVOJU DUŽNOST OBAVLjATI NEZAVISNO, POŠTENO I NA DOBROBIT SADAŠNjIH I BUDUĆIH GENERACIJA.“ Molim izabranog člana Fiskalnog saveta da potpiše tekst zakletve. Dozvolite mi da Vam, u ime Narodne skupštine i u svoje ime, čestitam na izboru za člana Fiskalnog saveta i poželim Vam puno uspeha u radu. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem Sedmu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2020. godini.