Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, javljam se po članu 77. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije i citiraću taj član, pa molim predsednika Narodne skupštine da mi odbije od vremena. "Predsednik odbora dužan je da sazove sednicu odbora na zahtev najmanje trećine od ukupnog broja članova odbora, odnosno trećine punog sastava odbora u smislu člana 24. i 42. ovog poslovnika, kao i na zahtev predsednika Narodne skupštine. Ako to ne učini u zahtevanom roku, sednicu odbora saziva zamenik predsednika odbora ili predsednik Narodne skupštine Republike Srbije." Gospođo predsedniče, moramo otprilike da se vratimo na 14. ili 15. jun, kada ste vi sazvali konstitutivnu sednicu Odbora za Kosovo i Metohiju. Tada je konstituisan Odbor za Kosovo i Metohiju i sednica potom nikada nije održana. U međuvremenu gospodin Pelević, koji je na toj konstitutivnoj sednici izabran za predsednika Odbora za Kosovo i Metohiju, podneo je ostavku. Gospodin Milan Nikolić, koji je izabran za potpredsednika Odbora za Kosovo i Metohiju, takođe je podneo ostavku. Sada, za pola godine, da li namerno ili slučajno, Odbor za Kosovo i Metohiju nije bio u prilici da raspravlja o svemu... Molio bih za tišinu jer je tema ozbiljna. (Predsednik: Gospodo poslanici, ometate narodnog poslanika Milentijevića i zaista vas molim da budete tiši.) Pošto Odbor za Kosovo i Metohiju nije bio u prilici za pola godine da raspravlja sve ono što boli nas koji živimo na Kosovu i Metohiji i poslanike u Narodnoj skupštini, molim vas da odmah zakažete konstitutivnu sednicu Odbora za Kosovo i Metohiju, gde bismo mogli da raspravljamo o svemu onome što treba taj odbor da raspravlja, posebno rasprava o predlogu budžeta Republike Srbije za 2009. godinu. Hvala.
Zahvaljujem. Odbor je konstituisan. Dakle, treba ponovo da se izabere predsednik i molim jednu trećinu poslanika da pokrenu inicijativu kako bih ga ponovo sazvala. Znači, Odbor je konstituisan i ne možemo ponovo konstitutivnu sednicu, a izbor predsednika je nešto što je zaista potrebno. Mada, pošto je broj poslanika već određen od poslaničkih grupa i završena je konstitutivna sednica, sednicom treba da predsedava najstariji poslanik dok se ne izabere predsednik. Tako je poslovnički, ali za slučaj da je ne sazovete na predlog jedne trećine članova Odbora, zakazaću sednicu. Dakle, otkad je konstituisan, gospodin Pelević, bez obzira što je podneo ostavku, on je u obavezi da sazove sednicu, ili ako on to ne učini, pa ne učini ni zamenik, koji je takođe u ostavci, na predlog jedne trećine ja ću sazvati, ali to mora da bude u pismenoj formi iz proceduralnih razloga. Možemo je danas već u pauzi zakazati u 14.00 časova. Gospođica Nataša Jovanović, po Poslovniku, potpredsednik Skupštine.
Gospođo predsednik, dame i gospodo narodni poslanici, malopre sam obišla radnike Robnih kuća "Beograd", koji su celu noć proveli pod šatorima ispred zgrade Predsedništva. Boris Tadić ih nije obišao i niko im se nije obratio. Oni su stari, nemoćni i oronuli. Jedan njihov kolega iz Niša je nažalost tragično izgubio život. Oni traže, gospođo Malović, da se i vi danas sa govornice oglasite zato što ste mi juče, prilikom jednog od mojih obraćanja i iznošenja problema pljačke stečajne mase koja se bespovratno i nemilice otima od Robnih kuća "Beograd", rekli kako su oni, to ste mi, doduše, rekli iz klupe, bili maltene nepismeni, pa nisu znali kome da se obraćaju i onda su se žalili, umesto Vrhovnom sudu, Nadzornom odboru Ustavnog suda. Radi se o tome da su se oni žalili svima, i vama u više navrata, i Republičkom javnom tužiocu, i Borisu Tadiću, Mlađanu Dinkiću, Upravi za borbu protiv organizovanog kriminala i na kraju, kad niko nije uslišio njihove molbe, ni apele, oni su se žalili Nadzornom odboru Ustavnog suda sa svom pratećom dokumentacijom. Ako za vas nije dovoljno to što ljudi imaju nepobitne i neoborive dokaze da neko, odnosno izvesni Karan, koji je stečajni upravnik sada dela kompanije Robnih kuća, u dogovoru sa vrhom državne vlasti pljačkao stečajnu masu, onda ne znam šta više vama da kažem. Nama je ovde lepo, toplo je, jeste da se ova sala nalazi tako ukopana ispod zemlje, ali zamislite vi da su vaše majke, vaše sestre i vaši rođaci sada na ovoj košavi u šatorima i da provode celu noć u takvim uslovima. Nije to smešno, gospođo Malović, to je žalosno. Žalosno je da ne vidite da vaši, odnosno sudovi u državi Srbiji, trgovinski sudovi i sudovi opšte nadležnosti, koji će sada biti ustrojeni na drugačiji način, ne rade svoj posao i da ljudi nemaju kome da se žale. Za vas nije dovoljno 3.700 tužbi da nešto preduzmete. To što oni neće da odustanu od svojih zahteva, zar vi mislite da je lako da provedete i sat vremena po ovoj zimi i na beogradskoj košavi pod šatorom. Borisa Tadića nije sramota što je onaj pokretni toalet instalisan ispred zgrade Predsedništva i što su to šatori u kojima spavaju radnici. Ako to nije bruka i sramota, onda ne znam šta je. Kako vi mislite dalje da opstajete na vlasti, a ne rešavate goruća pitanja u državi. Radnici opljačkani, ljudi gladni, nemaju pravnu zaštitu, nemaju nikakvu sigurnost. (Predsednik: Vreme.) Šta ćemo mi, da se igramo Narodne skupštine? Sada kada počnemo da pričamo o javnim nabavkama, videćete kako sistematski pljačkaju državnu kasu upravo čelnici DS i G17 i u vrhu vlasti i, pre svega, u lokalnim samoupravama. Narod će i do kraja ovog zasedanja, a i u narednom periodu, da vidi da je jedina alternativa da glasaju za poštene i odgovorne ljude, kao što su srpski radikali, koji se jedini danas u Srbiji bore za prava osiromašenih radnika, poljoprivrednika, penzionera i nezaposlenih. Potpuno podržavamo sve zahteve radnika RK "Beograd". Kao što sam ih malopre obilazila, obilazićemo ih sve vreme, ali nemojte da taj štrajk dugo traje, preduzmite nešto, primite pregovarački tim i počnite da rešavate problem koji traje u državi sedam godina. Hvala. Izvinite što sam prekoračila vreme.
Gospodine Peleviću, izvolite, imate reč.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na član 77. koji govori o sednicama odbora. Stav 2: "Predsednik odbora dužan je da sazove sednicu odbora na zahtev najmanje trećine od ukupnog broja članova odbora, odnosno trećine punog sastava odbora, u smislu čl. 24. i 42. ovog poslovnika, kao i na zahtev predsednika Narodne skupštine. Ako to ne učini u zahtevanom roku, sednicu odbora saziva zamenik predsednika odbora ili predsednik Narodne skupštine". Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da su predsednici poslaničkih grupa, prilikom formiranja ove skupštine, dogovorili da mesto predsednika Odbora za KiM pripada SRS, u skladu s tim i mojim moralnim shvatanjima podneo sam ostavku na funkciju predsednika Odbora za KiM i to mesto prepustio SRS, s obzirom da je tako dogovoreno. Takođe sam to uradio i na funkciju člana Odbora za prosvetu, s obzirom da i ta funkcija pripada SRS. Mislim da sam postupio korektno. Ne možete mi spočitavati, gospođo predsedniče, da sam dužan da sazovem sednicu. Ostavku sam podneo u oktobru ove godine, pre mesec i po dana, i to u korist SRS, kojoj taj mandat i ta funkcija pripada, i mislim da je to sasvim u redu. Gospođo predsedniče, vi ste dužni da sazovete novu sednicu i da ga konstituišete, da se izabere predsednik i zamenik Odbora za KiM, ili trećina poslanika koji sačinjavaju taj odbor. Drage kolege iz SRS, nikada nikome od vas neću reći ni jednu ružnu reč. Među vama zaista ima divnih ljudi, mojih prijatelja, i nikada od mene nećete čuti ni jednu ružnu reč o srpskim radikalima. Iskreno želim da se vaš šef, dr Vojislav Šešelj, što pre vrati iz Haga, pre svega svojoj porodici i vašoj stranci. Vaše lupanje mene ne može... (Predsednik: Vreme.) izvinjavam se, samo da završim rečenicu. (Predsednik: Privedite kraju, nema problema.) Vaše lupanje ne može da me dekoncentriše. Zaista, ne. Prema tome, ponavljam, ostavku sam dao samo zbog toga što to pripada SRS, i ostavku na funkciju predsednika Odbora za KiM, i ostavku na funkciju člana Odbora za prosvetu. Hvala lepo. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Gospodin Dragan Todorović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 103, povodom izlaganja prethodnog građanina. Pretpostavljam da se i kod vas postavlja jedno logično pitanje. Pre svega, dotični gospodin kaže da je u skladu sa njegovim poimanjem morala podneo ostavku na mesto predsednika Odbora za KiM. Prvo, postavlja se pitanje uopšte poimanja njegovog morala, jer i poslanički mandat pripada SRS. Ne možete da budete nemoralni kada je u pitanju mandat, a moralni kada je u pitanju mesto predsednika Odbora za KiM. Onda se postavlja još jedno pitanje i to mnogo ozbiljnije - šta je sa predsednikom Administrativnog odbora? Znači, nema morala. Zahvalan sam vam što imate bar malo morala, a predsednik Administrativnog odbora nimalo morala, jer vi ste ovde rekli, u skladu sa dogovorom, što je potpuno tačno. Kada je konstituisana ova skupština, odbori su podeljeni u skladu sa dogovorima koji važe od 2004. godine i ti dogovori su doveli do toga da je Skupština od 2004. godine koliko-toliko mogla da radi u skladu sazadacima koje ima, da obavlja svoj posao, jer je i opozicija, posle skoro četiri godine, došla do mogućnosti da u parlamentu može ravnopravno da se nosi sa pozicijom, tako što je dobijala određene odbore. Po tom dogovoru je 2004. godine i 2007. godine Administrativni odbor pripadao najjačoj opozicionoj stranci, SRS. I sve je to funkcionisalo dok žuti nisu rešili da imaju ovde rezervnu stranku, jer su pretpostavljali, i to vrlo opravdano, da neće moći da reše ni jedan jedini ozbiljan problem sa kojim se građani Srbije susreću, sa kojim se susreće država i zato im je jedino ostalo da imaju neke na koje će moći da računaju ili će morati da raspišu vanredne izbore. Kako se meni čini, ići ćemo mi na vanredne izbore.
Gospodin Tomislav Nikolić, imate prednost, vi ste šef poslaničke grupe. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Nemam, mi smo ovde svi jednaki.) Gospodine Peleviću, izvolite.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, uvaženi gospodine Todoroviću, zaista sam, iz moralnih razloga, podneo ostavku na mesto predsednika Odbora za KiM i na funkciju člana Odbora za prosvetu, jer ta mesta, te funkcije pripadaju SRS. Što se tiče mog mandata poslanika, taj mandat sam dobio zahvaljujući ugledu gospodina Tomislava Nikolića, gospodina Aleksandra Vučića i zahvaljujući samom sebi. Lupajte koliko god hoćete, to mene ne može da dekoncentriše, to mene može samo da stimuliše. Hoću da kažem još nekoliko stvari. Zaista želim da se Odbor za KiM što pre sastane i zato molim predsednika Skupštine da što pre zakaže sednicu odbora, da se odbor konstituiše, da se izabere predsednik, zamenik i da u ovoj situaciji kada je Euleks, zaista bespravno, ušao na KiM i kada mi se čini da se situacija na KiM sve više zaoštrava, da se taj odbor konstituiše i da počne rad. Ovo nije bilo po Poslovniku, već je replika na izlaganje prethodnog govornika. Još jednom kažem, želim da se dr Vojislav Šešelj što pre vrati u Srbiju, pre svega svojoj deci, svojoj porodici, a onda i vama, da bi vas izvukao iz krize koja je za vas zaista veoma, veoma velika. Meni je žao zbog toga i kažem ponovo, među vama ima mnogo dobrih ljudi, poštenih, mojih prijatelja i želim vam sve najlepše u životu i u radu. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Gospodin Tomislav Nikolić, po Poslovniku.
Povređeno je dostojanstvo Narodne skupštine. Mene je jedan odlazeći funkcioner SRS ovde optužio da nemam morala, da nemam ugleda. Meni ste prokleli unuke zato što sam vas obavestio da sam razgovarao sa Borisom Tadićem, a preksinoć je Tadićev izaslanik u kući Vojislava Šešelja dogovarao s vama strategiju i taktiku, koja je juče bila evidentna u vašem nastupu. Šešeljevim unucima sam kum, njima ne mogu ni da pomislim ono što ste vi rekli meni za moje unuke. Dakle, tačno je da su žuti došli pred zid i da nisu mogli više da donose odluke zbog vaše opstrukcije, ali tu im ne pomaže da im pomogne SNS, tu im je trebala pomoć SRS. Juče su tu pomoć imali. Ostaje da vidimo kako će da izgleda ta pomoć. Jednu stvar da shvatite, niko više od nas ne želi izbore, niko se više od vas ne boji izbora, jer ti izbori predstavljaju kraj drndanja u Narodnoj skupštini i predstavljaju kraj opstrukcije Srbije koju vršite. U životu vam želim sve najbolje, ali neću da se smirim dok vaša stranka ne nestane sa političke scene Srbije. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Gospodin Dragan Todorović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, potpuno se slažem sa iznetom činjenicom da vas je pripadnik vaše grupe posredno optužio da nemate morala, jer ako je on imao morala da da ostavku na ono što pripada SRS, očigledno je da vi nemate morala pošto to ne vraćate SRS. Što se tiče ostavke govornika koji je dao ostavku na mesto predsednika Odbora za KiM, ni to nije u skladu sa moralom. To je samo pokušaj da se obmanu i poslanici Skupštine Srbije i građani Srbije, na dva odbora da se da ostavka, da bi se na dva odbora ostavili predsednici kako bi to u skladu sa brojem poslanika trebalo da pripadne ovoj novoj grupi. To je činjenica, ništa drugo. Što se tiče nestajanja, moj Tomislave Nikoliću, zapamti ovo. Kada ti bude došao Dimitrije prvi put iz škole, kad bude porastao i kada te bude upitao - deda, šta se to stvarno desilo s tobom i Vojislavom Šešeljem, jer mi deca u školi pričaju da si izdao Vojislava Šešelja, i kada budeš to prvi put čuo, znaj da si učinio nešto najgore svojim potomcima, da će greh koji si ti učinio i to što si učinio preći na njih. I ti si toga svestan, bez obzira koliko god pokušavaš da potisneš to u sebi, ti si svestan daće taj dan doći. Što se tiče emisara kod Vojislava Šešelja i odlazećih funkcionera, izgleda da je vaš štab koji se bavi jedino plasiranjem laži i neistina, shvatio da više pretnje za ubistvo, pretnje porodici itd, da su već otrcane, da nam to više niko ne reaguje, a onda po starim izlizanim trikovima, daj da prebacimo loptu u tuđe dvorište, kako bi oni morali da se brane, a mi ćemo da ih napadamo. Nema od toga, Tomislave, ništa. Što se tiče izbora, kakvi god da budu, biće volja naroda, ali ćemo se potruditi da u izbornoj kampanji sve stranke budu pod okom nekoga ko će voditi računa koliko novca troše i odakle im taj novac.
Gospodin Tomislav Nikolić, replika.
Gospodine Todoroviću, kad ideš kod žutih i tražiš novac, znaj da te snimaju. Tako si prošle nedelje snimljen kad si tražio novac da izađeš iz politike i da se baviš biznisom. Što se morala tiče, konačno je u tu glavu ušla taktika SNS. A šta tu ima nemoralno - pripadaju nam mesta u dva odbora, predsednika, imali smo četiri predsednička mesta, na dva smo podneli ostavke. Šta tu ima nemoralno? Pripadaju nam dva, imamo dva. Mi smo izabrali ova dva, a vi, skupštinska većina, možete da razdužite i naše predsednike u ta dva odbora. Dakle, biću predsednik Administrativnog odbora dok me ne razrešite, a kada me razrešite biće neko drugi. Ne vidim da li je moralno kada neko podnese ostavku ili kad neko ne podnese ostavku, zavisi kako se to sviđa SRS. Nemojte da pominjete moje unuke, dosta mi je više da slušam radikale kako govore o mojim unucima, okrenite se sebi. Nema smisla, Todoroviću, vrlo dobro znaš koliko sam vezan, kao i ti, za svoju porodicu, pusti, bre, moje unuke na miru, neka oni svoj život razvijaju kako oni hoće, neka saznaju u školi šta oni hoće, a od radikala o meni ništa dobro ne mogu da saznaju. To što radikali trenutno u Srbiji imaju, to se pokazuje. Ako se oslanjate na predizbornu kampanju da ponovo budete poslanici i vi drndadžije, a šta ćete da kažete u predizbornoj kampanji, a ko će od vas da kaže neštou predizbornoj kampanji, ko će da vam nosi kampanju - ovi što su nosili u Vrnjačkoj Banji. Na ponovljenim izborima imali ste nula glasova. Gde vam je predsednik mesnog odbora na čijoj su se teritoriji obavljali ti izbori u Vrnjačkoj Banji. Ovi što su nosili u Knjaževcu kampanju, koliko ste procenata glasova osvojili? Vrh stranke ste uključili u dve opštine i nemate nijednog odbornika. Preporučujem vam da sada pronađete nove ljude, mlade ljude. Vi da se sklonite, jer vi te upropastili svoju stranku podaničkim odnosom prema Vojislavu Šešelju. Vi ni sada ne smete nijednu reč protiv njegove strategije da kažete. On vam je doveo usvoju kuću Ivicu Dačića, onoga koga optužujemo da je ubio Ranka Panića. Vi s njim pregovarate o novcu, o mandatima, o vlasti u Zemunu.
Gospodine Nikoliću, vodite računa o kvalifikacijama i sadržini.
Gospođo Slavice, nastavite vi...
Vodite računa o tome šta govorite. Vodite računa, nemate pravo da vređate ljude na taj način.
Samo sam rekao da radikali optužuju Ivicu Dačića da je odgovoran za smrt Ranka Panića, i to je tema valjda jedne skupštinske rasprave koju će radikali ponovo da zatraže. Vi, gospođo Đukić-Dejanović, nastavite da razmenjujete srdačni osmeh sa svojom koleginicom dok govorim i recepte, verovatno, baš sad prepisujete dok govorim.
Prekoračili ste vreme. Nemate više reč. [[Isključen mikrofon.]] (Nataša Jovanović: Nemate reč, nema.) Zakazujem sednicu Odbora za KiM u 14.00 časova, u Plavom salonu će biti sednica, sa jednom tačkom dnevnog reda - Izbor predsednika i potpredsednika. Gospodin Todorović ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo ovde javno pristajem, ako Tomislav Nikolić dokaže to što je rekao, a predstavnici žutih valjda bi jedva dočekali da potvrde te reči Tomislava Nikolića, dajem ostavku, odnosno podnosim ostavku na mesto poslanika u ovoj skupštini i podnosim ostavku na sve funkcije u SRS. Ali, gospodine Nikoliću, nemojte meriti druge sopstvenim aršinima. To je kod vas problem. Sada moram još jednu stvar iskreno da vam kažem, teško je s nekim provesti toliko godina i doći u ovu situaciju. To mislim da svaki normalan čovek na takav način doživljava i to teško doživljavam. Ali, nažalost, Tomislave, izgleda da sam do 9. septembra poznavao nekog drugog. Ovo od 9. septembra nije taj čovek i meni je iskreno žao. Postoji, izgleda, nešto što nisam nikada verovao, da se približavaš onoj oceni koju si dao za Vuka Draškovića.
Po Poslovniku, gospodin Nikolić.
Zaista nemam dostojnog suparnika ovde, pa i ne mislim da se upuštam. Samo jednu stvar da vam kažem - zaista više nisam onaj čovek, od 9. septembra naovamo sam veoma slobodan čovek. Potpuno slobodan da razvijam svoju političku ideju, da utičem koliko mogu, a mogu mnogo, da Srbija bude normalna zemlja, da se u njoj svako bavi svojim poslom, da u njoj ljudi budu slobodni, da nema komande u političkim strankama, da nema ovakve besmislene opstrukcije koju vršite samo dok ne stigne naređenje da se to promeni zato što je stigao ili novac ili neki dogovor. Dakle, zaista se osećam normalno, slobodno i zdravo od 9. septembra. Veoma sam srećan što više ne moram da trpim vaše društvo. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Gospodin Dragan Todorović ima reč.
Evo, samo kratko. Problem je što bi trebalo da potražite savet da vidite šta je normalno, a šta je nenormalno. Ovo što sada radite ne samo da je nenormalno, nego je i nemoralno.
Tomislav Nikolić, po Poslovniku.
Nisam mislio ovo da vam kažem, ali reći ću vam, moja najveća radost je što više neću morati za neke od vas da zarađujem mandate.
Vlada je podnela amandman kojim predlaže da se posle člana 25. doda novi član 25a. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavi deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača, gospođa Snežana Malović, ministar pravde, želi završnu reč? (Da.) Izvolite, gospođo ministar.
Poštovana predsednice, dame i gospodo uvaženi narodni poslanici, na kraju rasprave u pojedinostima o paketu pravosudnih zakona koji se odnose na organizaciju pravosuđa ukratko bih se osvrnula na primedbe pojedinih narodnih poslanika koji su to istakli u raspravi. U Predlogu zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava, ističem da smo prilikom izrade ovog teksta prethodno izvršili analizu rada svih pravosudnih organa i njihove opterećenosti u odnosu na broj predmeta i nosilaca pravosudnih funkcija. Analiza je obuhvatila trogodišnji priliv predmeta, kako prema sudovima, tako i prema sudijama pojedinačno. Takođe, napravljena je i analiza priliva predmeta u odnosu na izmenjene nadležnosti sudova. Prilikom sagledavanja potrebnog broja sudova prvostepene nadležnosti poštovana je odluka, odnosno zaključak Visokog saveta pravosuđa da se uzmu u obzir samo one materije u kojima se sudi, a ne i materije koje rade sudijski pomoćnici pod nadzorom sudija. Imali smo u vidu i evropska iskustva u ovoj oblasti, pa smo se zbog svega navedenog opredelili za ovaj koncept, jer smatramo da će se na ovaj način mnogo ujednačenije opteretiti sudovi, ali i sudije, s obzirom da je planirano da svakom sudiji u radu pomaže jedan sudijski pomoćnik i jedan zaposleni na administrativnim poslovima, jer je potrebno da se sudije rasterete svih poslova koji ne predstavljaju suđenje. Što se tiče mreže prekršajnih sudova, pošlo se od analize broja predmeta i u svakom mestu u kome je, prema prikupljenim podacima, godišnji priliv predmeta zahtevao da se obrazuje sud, odnosno odeljenje suda, to je u Predlogu zakona i predviđeno. U vezi sa tim istakla bih da će se u odeljenjima prekršajnih sudova obavljati sve radnje predviđene za sprovođenje prekršajnog postupka, a takođe u ovim odeljenjima će stalno sudije suditi koje su birane za to odeljenje, što je u skladu sa Predlogom zakona o uređenju sudova. Što se tiče mreže osnovnih sudova, glavna ideja koja nas je rukovodila za predloženo rešenje sadržana je u tome da nije racionalno postojanje velikog broja malih sudova, sa malim brojem sudija i malim godišnjim prilivom predmeta. Iz navedenog je zaključno da je racionalnije da dođe do koncentrisanja sudova, kako bi se postigla ravnomerna opterećenost sudija u odnosu na broj predmeta, a zadovoljilo pravo na prirodnog sudiju, koje nije bilo moguće sprovesti u sudu koji ima mali broj sudija. U vezi sa tim istakla bih da će u narednom periodu biti izvršena kompjuterizacija svih sudova u Srbiji, tako da će se predmeti deliti na osnovu kompjuterskog programa, što je do sada urađeno u odnosu na trgovinske sudove. Da građanima ne bi bilo uskraćeno pravo na pristup pravdi, u svim gradovima i mestima u kojima su, prema važećem zakonu, postojali sudovi i odeljenja tih sudova, predviđeno je postojanje sudijskih jedinica u kojima će se obavljati sve sudske radnje, uključujući i suđenja. Nisu tačne primedbe narodnih poslanika koje su se odnosile na to da će u slučaju usvajanja ovog zakona građani morati da putuju da bi ostvarili svoja prava pred sudovima. Naprotiv, prema predloženom rešenju, građani će svoja prava na pristup pravdi obaviti u svim onim mestima gde su to i do sada činili, budući da su, kao što sam rekla, predviđene sudske jedinice u svim mestima u kojima su do sada postojali opštinski sudovi. Isto se odnosi i na advokate, veštake i sudijske porotnike u tim mestima, kao i vršenje poslova sudske uprave u sudskim jedinicama. Što se tiče rešenja koje se odnosi na nadležnost osnovnih sudova za grad Beograd, predloženo rešenje je mnogo racionalnije, iz razloga što će se moći sprovesti specijalizacija prema sudskim odeljenjima unutar Prvog osnovnog suda u Beogradu. Umesto četiri opštinska suda koja postupaju prema važećem zakonu u svim materijama, na predloženi način ćemo imati jedan sud u kome će se izvršiti preraspodela postojećih sudskih zgrada, kao što će se u jednoj zgradi, na primer Palati pravde ili Petom opštinskom sudu u Beogradu, biti smešteno samo krivično odeljenje, a u drugim zgradama sadašnjih opštinskih sudova u Beogradu biće smešteno parnično, odnosno vanparnično odeljenje. Stvaranje manjeg broja većih sudova u odnosu na postojeće stanje doći će i do ujednačavanja sudske prakse unutar jednog suda, a takođe će se kroz postojanje apelacionih sudova doći do ujednačavanja sudske prakse i u drugostepenom postupku. U vezi sa zastupljenošću nacionalnih manjina u pravosuđu, posebno ističem da je predlozima zakona o sudijama i javnom tužilaštvu propisano da se prilikom izbora nosilaca pravosudnih funkcija mora voditi računa o ravnopravnoj zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina. Takođe, što se tiče službene upotrebe jezika nacionalnih manjina, ističemo da je Predlogom zakona o uređenju sudova predviđeno da je u sudskim jedinicama i odeljenjima izvan sedišta sudova u službenoj upotrebi jezik nacionalne manjine u skladu sa Zakonom o službenoj upotrebi jezika i pisma. U vezi sa rešenjima iz Predloga zakona o uređenju sudova koja se odnose na nadležnost određene vrste i stepena suda, ističem da smo se prilikom utvrđivanja Predloga zakona u potpunosti rukovodili predlogom koji su izradile same sudije, odnosno Vrhovni sud Srbije. Potpuno se slažem sa primedbom koja je datada bi trebalo izvršiti reformu zakonodavstva, kako bi se sudovi oslobodili dela nadležnosti koje sada imaju, a koje se odnose na predmete koji nisu u užem smislu reči vezanih za samo suđenje. U vezi sa tim želela bih da vas obavestim da će u toku sledeće godine Ministarstvo pravde pripremiti zakon o javnim beležnicima, zakon o advokaturi, kao i izmeni i dopuni Zakona o izvršnom postupku, Zakona o parničnom postupku i Zakon o medijaciji. U vezi sa pitanjem opšteg izbora sudija koje predviđa Zakon o sudijama, ističem da se u ovom slučaju ne radi ni o kakvoj lustraciji, niti politizaciji njihovog izbora. Naime, prema Ustavnom zakonu za sprovođenje Ustava Republike Srbije, kao i prema Predlogu zakona o uređenju sudova, koji predviđa potpuno nove sudove sa novim nadležnostima u odnosu na postojeće, neophodno je izvršiti izbor svih sudija u Republici Srbiji. Posebno ističem da će ovaj izbor sudija izvršiti Visoki savet sudstva, u kojem od 11 članova čak sedam su sudije. Prilikom izbora najvažnije pitanje se odnosi na kriterijume i merila koja će Visoki savet sudstva primenjivati. U vezi sa tim treba istaći da će se o kriterijumima i merilima Visokog saveta sudstva pribaviti mišljenje Venecijanske komisije Saveta Evrope, a sve u cilju kako bi bili ispunjeni najviši evropski standardi. Na bazi takvih kriterijuma i merila, po mom mišljenju, izabraće se najbolje sudije u Republici Srbiji. Ponovo bih još jednom istakla da se u ovom slučaju ne radi o reizboru sudija, nego o opštem izboru u Republici Srbiji, iz razloga što je Predlogom zakona o uređenju sudova predviđena potpuno drugačija organizacija sudova u odnosu na važeći zakon. Istakla bih da je u Predlogu zakona o budžetu o kojem će se raspravljati na sledećoj sednici Narodne skupštine u pogledu sredstava obezbeđenih za rad pravosudnih organa učinjeno sve da, u skladu sa mogućnostima Republike Srbije, bude obezbeđeno dovoljno sredstava za normalan rad pravosudnih organa, kao i za sprovođenje reforme pravosuđa. Na kraju bih se zahvalila svim narodnim poslanicima koji su učestvovali u raspravi i istakla da je Vlada Republike Srbije prihvatila sve amandmane narodnih poslanika koji su doprinosili svrsishodnosti tekstova predloženih zakona. Nadam se da ćete u danu za glasanje predložene zakone i usvojiti i na taj način stvoriti okvir za reformu, sveobuhvatnu reformu pravosuđa u Republici Srbiji. Zahvaljujem.
Zahvaljujemo gospođi Malović, zaista, na izuzetnom angažmanu, na stručnosti koju je ovde ispoljila i posebno na naporu koji je uložila da sarađujemo i da ovaj set zakona, evo i kroz ovo njeno obraćanje, privedemo kraju. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu i u celini. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O JAVNIM NABAVKAMA (pojedinosti) Prelazimo na osmu tačku dnevnog reda, pošto je i ministar za finansije stigla. Dok napravim uvod, ona će se već i pojaviti, tako da ćemo moći da radimo. Dakle, radi se o Predlogu zakona o javnim nabavkama. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Vjerica Radeta, Gordana Pop-Lazić, Milorad Buha, Ognjen Mihajlović, Vesna Marić, Dragan Aćimović, Nataša Jovanović, Marina Raguš, Zoran Krasić, Milan Avramović, Boris Aleksić, Dejan Mirović, Filip Stojanović, Mirko Munjić, Marina Toman, Paja Momčilov, Ljubomir Kragović, Sreto Perić, Petar Jojić, Lidija Dimitrijević, Radica Jocić, Dragan Stevanović, Milan Veselinović, Milan M. Nikolić, Milovan Radovanović, Tomislav Ljubenović, Goran Mihajlović, Igor Bečić, Momir Marković, Momčilo Duvnjak, Bojan Mladenović, Vladan Jeremić, Nikola Savić, Radiša Ilić, Aleksandar Martinović, Dobrislav Prelić, Dušanka Plećević, Milorad Krstin, Branimir Đokić, Marko Milenković, Milan Škrbić, Vitomir Plužarević, Nikola Žutić, Srboljub Živanović, Slađan Mijaljević, Vlada Milojković, Dušan Marić, Gorica Mojović, Nebojša Ćeran, Đura Mučenski, Pavel Marčok, Gordana Rajkov, Miletić Mihajlović, Zoran Kasalović, Đorđe Milićević, Milisav Petronijević, Dejan Radenković, Saša Dujović, Zoran Bortić i Milan J. Nikolić. Primili ste amandmane Odbora za finansije. Pisanim putem amandmane su povukli narodni poslanici: Gordana Rajkov na čl. 11. i 28, Momir Marković na član 28. i Gordana Pop-Lazić na član 44. Primili ste mišljenje Vlade i izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Dajem pauzu od pet minuta, dok nam ne pristignu predstavnici Ministarstva, odnosno ministar za finansije. [[Posle pauze – 11.05]] Dame i gospodo, nastavljamo rad. Na član 1. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospođa Vjerica Radeta, kao predlagač amandmana.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo sad posle ovog, kako vi volite da kažete, seta pravosudnih zakona, ode gospođa ministar, nisam htela da joj repliciram, osta pravosuđe u haosu, ali govorili smo ovih dana o tome. Predlog zakona o javnim nabavkama i amandmani koji su podneli narodni poslanici, očigledno to je bio haos za Vladu Republike Srbije. U četiri navrata Vlada nam je dostavljala svoje mišljenje, pa je najpre odlučivala o članu 9. pa o članu 7, recimo. Čini mi se da ćemo i povodom ovog zakona i ovih amandmana imati značajnih, da ne kažem, problema, ali u svakom slučaju neslaganja sa predstavnikom Vlade Republike Srbije. Ovaj zakon je, po mišljenju Vlade, kako stoji u obrazloženju, potrebno doneti po hitnom postupku kako bi se antikorupcijskim organima omogućio efikasan rad u obavljanju poslova kontrole trošenja javnih sredstava i obezbeđivanja finansijske discipline državnih organa, organizacija i drugih pravnih lica koja su u obavezi da primenjuju propisane procedure. Ovo lepo zvuči, ali, naravno, nema veze sa stvarnošću. Imali smo mi Zakon o javnim nabavkama, podsećam, donet 2002. godine, pa menjan 2003. godine, pa 2004, pa 2005. Znači, ovo je peti pokušaj da se uvede red u javne nabavke. Šta ovo, zapravo, govori? Da problem nije u zakonu, i nikada nije problem u zakonu, osim ako su zakoni poput ovih pravosudnih, koji zaista prave takav haos da ih je nemoguće ispraviti. Ali, ako imamo i ako smo imali Zakon o javnim nabavkama, koji je donet 2002. godine i tada se, podsećam narodne poslanike, govorilo i pisalo, dosta je ovde kolega koji su sedeli svih ovih godina, maltene svake godine od 2000. godine je menjan Zakon o javnim nabavkama, i svaki put su ti tekstovi zakona ovde predstavljali nešto što će apsolutno staviti tačku na korupciju u Srbiji. Ali, ponavljamo, nije problem u zakonima, problem je u onima koji vrše vlast, problem je u onima koji sprovode javne nabavke i problem je u činjenici da je vrh vlasti u Srbiji korumpiran. Ovo vam ne kažemo samo mi srpski radikali, to vam govore svakodnevno mediji u Srbiji, bez obzira koliko imate uticaja na njih, to vam govore izveštaji Evropske komisije, to vam je jedan od najvažnijih problema zbog čega u EU neće da čuju za Srbiju, jer ovoliko korupcije na jednom mestu, koliko je sada ima u samoj Vladi Republike Srbije, to verovatno ne da nema u Evropi, već nema na zemaljskoj kugli. Mi ovde pričamo o korumpiranosti državnih organa danima, uspemo, kao u slučaju Bojana Krišta, da ubedimo one sa aerodroma da mu plate odlaznu kartu u jednom pravcu i tu se sve završava. Znate, ne možete vi da pričate da imate korupciju i razne afere, od carinske, stečajne, "indeks" afere, afere "aerodrom", teško je setiti se svih afera koje su u Srbiji začačkane, pa stavljene pod tepih, a da niko iz Vlade ne odgovara. Barem moralno i barem da kaže: Hvala, podnosim ostavku, ništa nisam ukrao ili ukrala, nisam korumpiran ili korumpirana, ali ako to rade moji saradnici, ako to rade ljudi čiji sam na neki način šef (onda je moralno da se taj neko skloni jer iako nije korumpiran, a nije u stanju da spreči korupciju u svom okruženju), to je dovoljan razlog da te poslove više ne obavljam. Juče sam govorila i danas ću da ponovim o jednoj instituciji o kojoj se mnogo govori i koja je bila aktuelna svih ovih godina, koju predstavlja Verica Barać, koja kao da je predstavnik neke nevladine organizacije i to od onih iz reda Sonje Biserko, Nataše Kandić i ostalih. Lepo žena kaže da, kada bi se ona pitala, ona bi priznala Kosovo i povukla bi sve tužbe i kontratužbe protiv suseda, kako kaže. Tu se ništa ne dešava. Verujete, to je veći kriminal od svog onog kriminala sa kojim ona pokušava da upozna, pre nekih medija koji su joj dostupni, građane Srbije. To što je ona pokušavala i što pokušavaju svi drugi - da se razotkriju korupcionaške grupe u vrhu vlasti, ne mislimo da to ne treba da se radi, ali u Srbiji treba da rade svi organi. Uvek se nekako namesti, kad mi ovde imamo neki zakon, onda se iz okvira, iz delokruga tog zakona pojavi u medijima nešto što treba valjda da skrene pažnju, a opet jeste iz ove oblasti. Imamo juče i danas tenderska mafija, policiji podvalili loše uniforme. Imamo neke interesantne napise, naravno, ne želim da tvrdim da je ovo tačno. Ovo jeste u nadležnosti državnih organa, pre svega pravosudnih i organa gonjenja. Očekujem da vi, gospođo ministar, znate o čemu se radi i kada ste već tu da bi bilo dobro da informišete narodne poslanike i javnost Srbije šta je ovde zaista tačno, jer mi ovde čitamo o kriminalnim nabavkama u MUP-u, koje traju godinama. Pa se kaže, npr. za 70.000 košulja treba oko 100.000 metara tkanina. Zahtevana tkanina vredi tri evra po metru, a isporučena dva ili čak i manje, pa se samo na toj razlici zaradi 100.000 evra. Mnogi ponuđači ne mogu da dođu ni do bodovanja, jer im tkaninu, u saradnji sa laboratorijama, proglase neispravnom, a neretko se dešava i da se uzorci zamene u MUP i da se lošiji pošalju na analizu. Taj izvor iz MUP-a, koji je sve ovo dao za jedne dnevne novine, ističe da je nedavno, pod sumnjivim okolnostima, nabavljeno 120.000 košulja sa dugim i kratkim rukavima, 25.000 pantalona i oko 5.000 komada interventnih uniformi i 10.000 do 12.000 komada jakni. Kaže, nedavno je bio tender za košulje. "Niteks", čiji ljudi štrajkuju jer nemaju plate, bio je jeftiniji za oko 100 dinara po košulji, a nije prošao na tenderu. Dešava se da neke firme budu jeftinije i do 50%. Pre dve godine je firma s jednim zaposlenim dobila da isporuči 70.000 košulja, a o kvalitetu da se ne priča. Kada se u ovakvim slučajevima rade ovakve kriminalne radnje, treba videti kako se dodeljuju male nabavke do 2,5 miliona dinara. To se, praktično, obavi telefonskim pozivom. O poverljivim nabavkama suvišno je bilo šta reći, kaže insajder iz MUP za ove dnevne novine. Naravno, ne prihvata se sve zdravo za gotovo što se objavi u medijima. Zaista je malo ili gotovo neverovatno, ako je tačno ovo što je ovde navedeno, da odgovorni ljudi imaju najmanje veze sa tim. Pravo pitanje jeste, ne samo u ovom slučaju, nego inače u slučajevima malih nabavki, šta je u slučajevima poverljivih nabavki. Kada govorimo o poverljivim nabavkama, to su pre svega one iz delokruga Ministarstva vojske. Imaćemo u toku dana ili ovih dana dok budemo raspravljali o ovom zakonu dosta konkretnih primera. Očekujemo i bilo bi normalno da ministar ima konkretne odgovore, jer ovo što mi iznosimo je uglavnom javna tajna i verovatno ste se, gospođo Dragutinović, pripremili za sva pitanja vezana za ovaj zakon. Mi mnogo volimo da, kada govorimo o amandmanima, to ilustrujemo ovim ponekim konkretnim primerom. Amandman koji sam podnela na član 1, a član 1, kao i inače što je uobičajeno kada su u pitanju zakoni, jeste član koji govori šta je to predmet ovog zakona. Vi kažete da se ovim zakonom uređuju uslovi, način i postupak nabavke dobara i usluga i ustupanja izvođenja radova u slučajevima kada je naručilac tih nabavki državni organ, organizacija, ustanova ili drugo pravno lice određeno ovim zakonom; određuje način evidentiranja ugovora i drugih podataka o javnim nabavkama; određuju poslovi i oblik organizovanja Uprave za javne nabavke. Naša primedba je da treba da se briše postojanje ove uprave za javne nabavke, koja je apsolutno nepotrebna. Ovih dana se govori o smanjenju javne potrošnje. Pretite da ćete u raznim delovima u administraciji da delite otkaze. Naravno, ministarstva ne dirate, ne vi lično gospođo Dragutinović, jer nećete ni vi vaše ministarstvo, niti bilo koji ministar. Vi u ministarstvima okupljate svoje partijske kadrove, vi tamo formirate agencije, uprave, direktorate itd. Da bi još neko ko će biti u toj upravi imao veliku platu, pa onda ta uprava neće imati uslova za rad, pa neće imati prostoriju, pa onda će tamo da se okupe neki ljudi, kao što smo pre neko veče imali priliku da gledamo jedan od tih dobro plaćenih odbora, agencija, kako li se već zove, kako se žale da njih 6-7 tamo sedi, svi u jednoj kancelariji i ne mogu da rade, ali plate uredno primaju. Ovo nije način, ne samo gospođo Dragutinović u ovoj godini, odnosno u narednoj godini, za koju nam predsednik Vlade kaže da nećemo živeti bolje nego što živimo sada, nego je ovo, pre svega, principijelni stav SRS: ako postoji ministarstvo, onda je ministarstvo to koje mora u okviru svojih službi da formira da li neke odseke, odeljenja itd. i da ministarstvo radi svoj posao. Sada kada bismo mogli da nabrojimo u okviru vašeg ministarstva koja sve kvaziministarstva postoje, a i ova uprava je jedno od njih, onda se postavlja logično pitanje: šta ćete vi, šta će nam ministarstvo ako imamo toliko agencija, uprava, direktorata i kako se sve ne zovete. Kažete da se amandman ne prihvata iz razloga što uprava, kao stručna organizacija koja obavlja poslove u oblasti javnih nabavki, daje svoj doprinos razvoju sistema javnih nabavki u Republici Srbiji. Ovo je neozbiljno obrazloženje zato što ne znači ništa. Apsolutno ništa. Šta znači uprava kao stručna organizacija. Da li vi nemate u Ministarstvu stručne ljude? Koliko imate zaposlenih u Ministarstvu? Ako je u Vladi Srbije 2000. godine, kada je uletela demokratija kroz zapaljena vrata Savezne skupštine i uopšte zapaljenu Skupštinu, tada bilo negde oko 2.800 zaposlenih u ministarstvima i uopšte u državnoj administraciji, danas je ta brojka, koliko se zna, preko 30.000. Znači, vi ste više od deset puta povećali broj zaposlenih, nagomilali ste administraciju, koja očigledno nije sposobna da radi, jer da jeste, onda vam ne bi trebala neka nova stručna organizacija. Vi na ovaj način priznajete da vi nemate dovoljno stručnosti da obavljate ovaj posao. Pošto je 15. minut istekao, čućemo se još u toku dana.
Gospođa Milica Vojić-Marković, po amandmanu, izvolite
Poštovana gospođo predsednice, gospođo ministar, dame i gospodo poslanici, isto tako bih volela da kažem nekoliko reči o prvom amandmanu na Predlog zakona o javnim nabavkama, koji je podnela gospođa Vjerica Radeta i koja u članu 1. posle reči "o javnim nabavkama" kaže da treba brisati reči "određuje poslove i oblik organizovanja Uprave za javne nabavke". Prosto, mislim da je Uprava za javne nabavke i te kako važan deo ovog zakona, iako se zakon zapravo u članu 99. potpuno osvrće na ovu upravu za javne nabavke i kaže da je to posebna organizacija koja obavlja stručne poslove u oblasti javnih nabavki, obezbeđuje uslove za ekonomičnu, efikasnu i transparentnu upotrebu javnih finansijskih sredstava za javne nabavke i podsticanje konkurentnosti i ravnopravnosti ponuđača u postupku javnih nabavki. Na rad i organizaciju ove uprave primenjuju se propisi o državnoj upravi. Dalje, u Predlogu zakona član 100. opisani su i propisani precizno poslovi ove uprave za javne nabavke. Prosto, mislim da je i te kako važan segment procesa javnih nabavki ova uprava za javne nabavke i zbog toga mislim da joj je konačno potrebno dati jedno novo, dodatno svetlo, jer je ona prosto nekako ostala u senci, čak i u ovom predlogu zakona. Mislim da je Uprava za javne nabavke upravo onaj element koji može da rasvetli mnoge mutne poslove, da tako kažem, oko procesa javnih nabavki i upravo ako se bude pojavila mogućnost da građani imaju mogućnost da se ta transparentnost konačno i ostvari, znači da prate proces javnih nabavki, na bilo koji način i da se upoznaju, oni će imati mogućnost da korupciju uoče i da na taj način nešto što je skriveno postane jasno, javno i društveno osuđeno. Korupcije i te kako ima u Upravi za javne nabavke i o njoj je govorio čak i trenutni direktor ove uprave, gospodin Predrag Jovanović, koji sasvim mirno izjavljuje da korupcija u javnim nabavkama odnese godišnje 800 miliona evra i da je indirektna šteta da od loše izvedenih radova ili nabavki neodgovarajuće opreme daleko veća. Srbija, naime, troši godišnje na javne nabavke najmanje četiri milijarde evra, a najveće učešće u tim nabavkama imaju javna preduzeća, republička ili komunalna. Hoću da kažem da ako direktor Uprave za javne nabavke ovako mirno može da izjavi da 800 miliona evra sredstava građana Srbije ode u vatru, jer praktično odu tako što se urade jako loši radovi, a to građani i te kako osećaju na svojoj koži, ili se nabavlja lošeg kvaliteta oprema ili potpuno neadekvatna oprema. Ovde ću apostrofirati more opreme koju koriste bolnice, zdravstveni centri i ostalo, jer prosto građani kažu - kupljen je aparat takav i takav u nekom zdravstvenom centru, a oni ne mogu da ga koriste nego se upućuju na neko drugo mesto, o čemu jako mnogo podataka imamo kao poslanici jer su nas građani upozoravali na to, ali može da se pročita i u istraživanjima koje je uradila Međunarodna banka, koja kaže da u zdravstvu u Srbiji ima najviše korupcije. Uz tako visok stepen korupcije koji evidentno postoji u Srbiji, a podsetiću vas, recimo, na izveštaj organizacije "Greko", koji je toliko dugo bio skrivan od javnosti u Srbiji, koji se pojavio u jednom momentu kada je Vlada procenila da više ne može da se sakrije, a i upozoriću na istraživanje percepcije korupcije stranih poslovnih ljudi, analitičara rizika. Iovako nesrećna i osiromašena Srbija i njeni građani, koji ionako imaju toliko nizak standard da to ne može ni da se podvede pod ono što je Vlada obećavala dok je u predizbornoj kampanji pokušavala da animira građane da glasaju za nju, dakle, uz sve to, uz takav stepen korupcije i osiromašenje, gubljenje sredstava građana Srbije, Srbija će biti još više na crnoj listi onih zemalja koje imaju vrlo visok stepen korupcije. Nijedan normalan i ozbiljan poslovni čovek neće doći ovde da investira niti da koristi kapital za korist građana Srbije ako u tom poslovanju mora da računa na to - koliko ja tebi dođem i gde ću se ja tu ugraditi. To se naročito odnosi na one nabavke koje nisu javne, tzv. poverljive nabavke, koje u jednom delu razumemo zbog čega su poverljive, jer se odnose na Ministarstvo unutrašnjih poslova ili Ministarstvo vojske, ali s druge strane moraju biti proverljive, ako to ne može biti od običnih građana, onda sigurno može od revizorske kuće ozvaničene ili može od poslanika u ovoj skupštini, specijalnih komisija itd.Znači, one moraju biti evidentno kontrolisane jer su upravo one onaj prostor u kome je moguće da se takve zloupotrebe vrše. Takođe, mislim na tzv. male nabavke, gde se vrlo elegantno zaobilazi zakon i gde se u nizu malih kratkih postupaka u stvari dovede do istog efekta, nabavi se neka silna oprema npr, uz jako mnogo sredstava, a potpuno se izbegne Zakon o javnim nabavkama, koji bi na neki način mogao da prati trag novca. Dakle, problem korupcije su prepoznali građani i mislim da građani Srbije o korupciji mogu da nam ispričaju mnogo više nego što mi ovde možemo da govorimo i vrlo je važno da čujemo to što govore građani, naročito oni koji su učestvovali na neki način sa svojim preduzećima u postupcima i u tenderima, gde su na takve smešne načine odbijani, da kada bismo čitali obrazloženja zbog čega se sve oni na taj način žale, bilo bi zaista malo vremena da možemo da govorimo koliko je to veliki problem. Političke stranke su prepoznale problem korupcije. U svim svojim predizbornim obećanjima nema stranke koja nije govorila o borbi protiv korupcije, ali ono što je interesantno, stranke koje su sada došle na vlast, borbu protiv korupcije su završile otprilike na tome da su uhapsile Gorana Kneževića, kao gradonačelnika Zrenjanina, i na tome se slomila borba protiv korupcije. Otprilike, više korupcije u zemlji nema. S druge strane, ovih dana se u medijima otvara pitanje ovih u uniformi za policajce kao jedna od varijanti korupcije, ali mislim da kao poslanik DSS-a, koja je u prethodne dve vlade i te kako pokazala da zna, ume i hoće da vodi borbu protiv korupcije, moram da podsetim na stečajnu mafiju, drumsku mafiju, mafiju koja je zloupotrebljavala penzione fondove, carinsku mafiju, fudbalsku mafiju i da ne nabrajam dalje. Prosto kao neko ko je iz stranke koja je pokazala da može da se bori protiv korupcije, hoću da kažem ministrima i Vladi Srbije da je i te kako važno da se bore protiv ove pošasti Srbije i da je i te kako važno za građane Srbije da na nekoj budućoj listi korumpiranih zemalja Srbija ne bude baš na 85. mestu sa onolikim visokim nivoom korupcije. Vidimo da otprilike budžet u 2009. godini, koji je ovih dana stigao pred poslanike, ima problem sa punjenjem budžeta i vrlo je važno da Vlada shvati mogućnost da, ako se bori protiv korupcije, barem ovih 800 miliona evra koje navodi direktor Uprave za javne nabavke mogu da se sliju u budžet Srbije i da budu na korist građana Srbije, a da se ne odlivaju u privatne džepove prijatelja, kumova i poslovnih partnera naših ministara i direktora javnih preduzeća. I da je i te kako važno da se namet za punjenje budžeta ne stavlja više na građane i da se ne stavlja više na dnevni red priča o registracijama koje će da koštaju građane kao tromesečna ili četvoromesečna plata svakog prosečnog Srbina, nego prosto da se ova budžetska sredstva štede, čuvaju i na najbolji mogući način troše. Kada sam već ovde pričala o zloupotrebama javnih nabavki, iskoristiću svoje pravo da postavim još jedno pitanje koje se odnosi na Ministarstvo zaštite životne sredine, odnosno Ministarstvo životne sredine i prostornog planiranja, tako se sada zove. Pitanje glasi: Od koje firme je ovo Ministarstvo nabavilo dži-pi-es uređaje, koliko je za to novca platilo i da li je postupak javnih nabavki sproveden prilikom ove nabavke? Moja informacija je da je ovde došlo do klasične zloupotrebe Zakona o javnim nabavkama i da se pod plaštom potrebe da se zaštite automobili Ministarstva, da prosto ne budu ukradeni, da mogu da se prate, došlo do velike nabavke, koja ničim nije bila izazvana, i da su se na taj način potrošila velika sredstva građana Srbije, a da se razlog zbog koga su nabavljeni pokazao kao potpuno promašen, jer je jedno od tih vozila ukradeno. Mislim da ste zabeležili moje pitanje i da ću dobiti odgovor na to pitanje. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miletić Mihajlović i Zoran Kasalović. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 2. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Gospođa Vjerica Radeta.
Kada sam malopre govorila o ovom amandmanu na član 1, zašto mislimo da ne treba da postoji Uprava za javne nabavke, između ostalog, pored svega onoga što sam rekla o nagomilanoj administraciji i zbog toga što će, pretpostavka je i s obzirom na iskustva, njena jedina svrha biti da sve što se u ovoj državi radi bude pod potpunom kontrolom nekog lobija. Naravno, na čelu tog lobija mora da bude ministar finansija, do sada je tako bilo, gospođo Dragutinović, ne znam da li ćete vi da prekidate tu praksu. Na član 2. imamo dva amandman, najpre na stav 1. tačka 21. Iznad člana 2. postoji naslov - Pojmovi i Značenje izraza, što je takođe novina koju ste doneli iz EU i uvek smo vas pitali - šta vam to zapravo znači - da li samo zato da bi bio deblji, da vam zakon izgleda ozbiljniji. Nepotrebno je da u zakonu stoji šta koji pojam znači, ali smo odustali od takvih amandmana, da predlažemo brisanje tih članova, mada bi to uvek moglo da se kaže, jer vi ovde nama objašnjavate šta je javna nabavka, šta je ugovor, šta je ponuđač, kandidat, postupci javne nabavke, konkursi itd. To je nešto čemu nema mesta u ovom zakonu, niti u bilo kojem drugom zakonu. Ali, kad već objašnjavate, u stavu 1. tačka 21, kažete - dobra su pokretne stvari, proizvodi i oprema, električna energija, sirovine i reprodukcioni materijal u čvrstom, tečnom i gasovitom obliku. Amandmanom smo intervenisali da, pored pokretnih stvari, treba da stoje i nepokretne stvari. Jeste da se u okviru javnih nabavki i nabavki pokretnih stvari uzimaju u Srbiji velike provizije, da je to osnovni izvor korupcije, ali je neverovatno da vi ne prihvatate da predmet ovog zakona bude i nabavka nepokretnih stvari. Nepokretnosti imaju često veću vrednost ili uglavnom veću vrednost od pokretnih stvari i nije nam prihvatljivo obrazloženje koje je Vlada rekla, da se to ne prihvata iz razloga što je, kao opšti standard u uporednom pravu javnih nabavki, da se na nabavku nepokretnih stvari ne primenjuju pravila javnih nabavki. Alal vam vera na ovom evropskom standardu. Zato se i dešavaju sve ove stvari kada je u pitanju korupcija i kriminal koji se dešavaju. Zato može da se desi da vi dodeljujete vile po Dedinju, da se ne zna izvor nabavke tih vila, da ih dodeljujete za određene zasluge, samo vama znane, ali brzo se to sazna i u celoj Srbiji. Nažalost, mala smo zemlja, pa se sve sazna i ne postoji ni jedna tajna koja duži period može da bude tajna. Kažete - u dosadašnjoj praksi primene važećeg Zakona o javnim nabavkama se takođe pokazalo da je gotovo nemoguće sprovesti postupak za nabavku nepokretnih stvari. Ovo je stvarno vrhunac bezobrazluka kada je u pitanju Vlada u odnosu na narodne poslanike. Još nam objašnjavate iz kojih razloga. Kažete - nemoguće je odustati od nabavke određenog objekta ili zemljišta koje je jedino odgovarajuće naručiocu, samo iz razloga što je ponuda određenog ponuđača, često fizičkog lica, neispravna, zbog nedostavljanja nekog od dokaza o ispunjenju uslova iz Zakona o javnim nabavkama. Molim vas da nam objasnite kako je to nemoguće odustati od nabavke ovakve nepokretnosti. Dalje kažete - gotovo je nemoguće obezbediti uporedivost ponuda, kako kod objekata, tako i kod zemljišta, jer na njihovu cenu utiče niz različitih faktora, spratnost, lokacija, starost itd. Gospođo Dragutinović, kada kupujete sebi stan, da li obilazite, saznajete, upoređujete cene? Da li vam je tada moguće da obezbedite uporedivost ponuda? Kad za državne pare kupujete, onda vam je nemoguće obezbediti uporedivost ponuda. Ovo je zaista strašno. Kažete - striktnom primenom pravila javnih nabavki naručilac, čak i kad bi hteo da sprovede otvoreni postupak, ne bi smeo da navede lokaciju, jer bi bilo očigledno da ukazuje na određenog ponuđača, iako mu je samo određena lokacija odgovarajuća. Šta ovo znači? Ne smete da objavite u javnost ponuđača. Kako dođete do ponuđača? Trange-frange aktivnostima. To je suština. Zato smo vam još na početku rekli u načelnoj raspravi, džabe vam zakon kad nemate volje da ga sprovodite. Ovo je zaista, gospođo Dragutinović, neverovatno. Moraćete da nam objasnite kako vi nabavljate nepokretnosti, ako ne sprovodite otvoreni, odnosno javni postupak. Zašto biste vi štitili informaciju da neko želi nešto da proda? Ako prodaje Vladi, on je spreman da proda i kolegi Vlatku Ratkoviću. Još bolje da se sazna da postoji konkurencija, da postoji nepokretnost, da je nepokretnost predmet prodaje i zaista vam je obrazloženje neverovatno. Kažetedalje - pored navedenog treba imati u vidu da se pribavljanje nepokretnosti u državnu svojinu reguliše propisima kojima se uređuje oblast imovinsko-pravnih odnosa (Zakon o sredstvima u svojini Republike Srbije). Moraćete i ovo, gospođo Dragutinović, da nam objasnite, da nam pročitate koji to član ovog zakona predviđa sticanje, odnosno javnu nabavku nepokretnih stvari u državnu svojinu. Ovaj zakon reguliše nešto potpuno drugo i na potpuno drugačiji način i uopšte ne govori ni o kakvim nabavkama. U istom ovom članu 2. stav 1. tačka 25. kažete - elektronska licitacija je vrsta licitacije koju naručilac može da sprovede u postupku javne nabavke jednom ili više puta u elektronskom obliku. Licitacijom se dolazi do izmena ponuda: nova niža cena ili poboljšanje ponude u okviru unapred određenih merila. Mi smo predložili da se ove reči ''u postupku javnih nabavki'' zamene rečima "u pregovaračkom postupku javne nabavke bez objavljivanja javnog poziva". U obrazloženju stoji da se amandmanom određuje postupak javne nabavke u kome je jedino izvodljivo sprovesti elektronsku licitaciju, i to na način kako je odredbom člana 2. tačkom 25. predvideo zakonodavac, da se licitacijom dolazi do izmene ponude, a to znači nova niža cena ili poboljšana ponuda u okviru već unapred utvrđenih merila. Dakle, isključivo u predloženom postupku se postiže željeni cilj elektronske licitacije, a to je niža cena za naručioca, to je država, državni organ, dok u drugim postupcima nema licitacije, jer zbog rangiranja ponuda cena iz ponude ostaje fiksna. Vi kažete da ovaj amandman ne možete da prihvatite i to ste rekli tek kada ste u Vladi razmotrili amandmane, to moram ceo dan da vas podsećam da nam treba za pripremu da izađemo po svakom amandmanu bar minut dok se snađemo, jer vi najpre govorite o amandmanu na član 7, pa onda opet član 7, pa član 2, pa opet član 2, pa član 17, pa onda tamo na drugom papiru član 9. Da li ste želeli namerno da nas zbunite i da nas dovedete u situaciju da ne možemo da se snađemo po ovim vašim stavovima, odnosno mišljenju Vlade. Ali, evo zašto niste prihvatili amandman Milorada Buhe. Kažete - amandman se ne prihvata iz razloga što je pregovaranje moguće i u pregovaračkom postupku sa objavljivanjem javnog poziva, a svi postupci u kojima će biti moguća primena elektronske licitacije biće predviđeni u podzakonskom aktu koji donosi ministar finansija na osnovu člana 54. stav 3. Predloga zakona. Dakle, opet imamo nepotpun zakon, opet imamo zakon koji ćemo iduće godine da menjamo, to će biti šesti pokušaj da se uvede red u javne nabavke i opet neuspešan. Nije trebalo, gospođo Dragutinović, da predlažete da ćete donositi podzakonske akte, nego je trebalo sve što je vezano za javne nabavke da bude regulisano ovim zakonom. Kada govorim na ovaj način svakako ne mislim na vas lično, mislim na Vladu Republike Srbije i verujem da to tako i razumete. Ako vam je iskrena namera, vama u Vladi Republike Srbije, da uvedete red u javne nabavke, onda morate ovim zakonom sve do detalja da regulišete. Ako je ovo peti pokušaj da se ovaj zakon uredi, sada imamo nov predlog, nisu više izmene i dopune, ali smo se zaista svake godine, maltene od 2002. godine, bavili po nekoliko dana predlozima Vladinim o javnim nabavkama, odnosno o Zakonu o javnim nabavkama i svaki put u međuvremenu su se dešavale najveće korupcionaške i kriminalne afere, upravo vezano za primenu ili neprimenu Zakona o javnim nabavkama. I onda kada to najavljujete i kada po medijima se priča kako poslanici opozicije, pre svega, zato što žele da govore o Vladinim predlozima, zapravo opstruišu rad parlamenta, što naravno nema veze sa zdravim razumom, onda nemojte da nas na ovaj način zamajavate, jer vi u stvari opstruišete rad parlamenta, najpre zato što nam niste blagovremeno predstavili, odnosno u proceduru dali zakon o budžetu za narednu godinu, ali o tome ćemo toliko dugo da ću verovatno sledećeg ministra osloviti vašim prezimenom, kao vas malopre prezimenom gospođe Malović. Šutanovac će, gospodine Vlatko Ratkoviću, hvala na podsećanju, biti više puta pomenut upravo zbog Zakona o javnim nabavkama, zbog izigravanja tog zakona i zbog svih kriminalnih i korupcionaških afera u okviru Ministarstva. Vidite kako vi znate ko je u vašoj stranci, koji ministar se najviše ogrešio o Zakon o javnim nabavkama. Hvala na podsećanju, ali setili bismo se mi gospodina Šutanovca u ovom kontekstu i da nam niste napomenuli, ali videla sam, čim Vlada nije prihvatila vaš amandman na zakon o mreži sudova, da postoji neki problem između vas i nekih u Vladi. Morali ste da nam kažete da je to problem sa Draganom Šutanovcem. Cela Srbija ima problem sa Draganom Šutanovcem i nemojte, niste usamljeni, samo da znate. Ovo obrazloženje zašto sam namerno govorila o ova dva amandmana istovremeno. Gospođo Dragutinović, vaše obrazloženje za tačku 21. i tačku 25, ako ste slučajno to gledali, pošto znam da to rade službe, izvinjavam se, vreme je isteklo, pogledajte, vaša objašnjenja su u koliziji. Zaista opet imamo slučaj da ministri ne vode računa o onome što predstavljaju narodnim poslanicima. Imali ste priliku u komunikaciji s nama da vidite da mi dobro pratimo ovo što nam vi pišete i ovo što predlažete.
Da li se još neko javlja za reč? Ako ne, na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Kasalović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Ognjen Mihajlović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Narodni poslanik Mileta Poskurica.
Dame i gospodo, amandman kako je sročen podnosilac je sasvim u pravu, jer se neuvažavanjem amandmana otvara široka mogućnost da u uslovima predviđenim zakonom, koji se odnose na nabavke na koje se zakon ne primenjuje, mogu događati različita kriminalna dela. Zaista se može dogoditi, kao što imam pred sobom materijale oko tendera, čija je službena oznaka TSASG/MOH01 koji se odnosi na jednu veoma važnu nabavku, koja je gotovo pri kraju svoje realizacije, a odnosi se na nabavku mašine za dijalizu za Republiku Srbiju, za dijalizne centre, kojima one gotovo i da nisu potrebne. To je samo deo jedne priče, a suština priče bi trebalo verovatno da se razvije onda kada i ministar finansija i zdravlja budu polagali račune o tome šta Vlada radi i zašto je ovaj projekat, ovako kako je urađen, i koncipiran. Da se vratimo na početak priče. Negde februara, Ministarstvo finansija i Ministarstvo zdravlja raspisuju tender za nabavku mašina za dijalizu. Naravno, po ustaljenoj proceduri koja se tiče ponašanja Evropske investicione banke, po jednom modelu koji je prilično šabloniziran i do koga može doći svako ko želi na tenderu da aplicira. Uslovi koji su tada postavljeni bivaju firmi "Fresenius medical care" dostupni onda kada je participirala, platila i otkupila tendersku dokumentaciju i kao potencijalno zainteresovani učesnik u tenderu mogla je odmah da vidi elemente tendera na osnovu kojih je odmah podnela zahtev, neposredno pre otvaranja dokumentacije za poništenje tenderskog postupka. Tada, ne znajući još tačan sadržaj onoga čija jeponuda kasnije prihvaćena, išli su po osnovi po kojoj je trebalo da se vidi efekat tzv. više sile - force mayor, ili ekonomski i tehnički promenjene okolnosti u odnosu na onošto se u tenderu nalazi. Budući da je finansijer tendera italijanska Vlada, koja je u kontinuitetu zaista dala nekoliko stotina, možda 200 miliona evra do sada, donacija različitih, i to radi i u ovoj godini, namerava i dalje da radi, sasvim je jasno da treba izraziti zahvalnost Vladi države koja je takođe obuhvaćena recesijom, kojoj nije nimalo mala količina novca koju treba da izdvoji za ovaj tender. Ali, ostajemo pod upitom - da li je zaista situacija snimljena 2002. godine, kada je Srbiji odista bilo potrebno nekoliko stotina mašina za dijalizu, sada jednako isto stanje i da li je još uvek potrebno, i to ne mala količina, nego 355 mašina za dijalizu? Trenutno ovih dana ih u Srbiji ima negde oko 860 ili koliko, uključujući i one koji se nalaze u tzv. privatnim dijalizama, koje dobijaju sami bolesnici da rade tzv. kućnu dijalizu. To je gotovo 40% tržišta jednim tenderom promeniti. Pitanje je da li je i to postupak koji je u skladu sa dobrom evropskom tenderskom praksom? Šta biva? Trećeg aprila zainteresovana strana ovlašćenog "Medikal kera" iz Italije podnosi zahtev za obustavu tenderske procedure i potpisuje, niko manje nego Srđan Lalić, "pe-mu" direktor, tako ga zovu skraćeno, ne znam šta znači, ali je član evaluacionog komiteta i član tenderske komisije, potpis, datum, sat prijema, sve stoji u dokumentaciji. Sutradan je 4. april, otvara se tenderska dokumentacija, primljeno pismo otvara i kvalifikuje kao nepotpunu ponudu. Iako je bilo jasno u uslovima tendera da može na tenderu da konkuriše kao ponuđač onaj ko ostvaruje proizvodnju u Italiji, čista italijanska firma. Dakle, oni su bili samo zainteresovana strana i nisu konkurisali za tender. Da li su, jer su po uslovima tendera iz tačke 24. stav A mogli i imali pravo i nisu bili ograničeni činjenicom da nisu učesnici tendera direktni, da podnesu zahtev za njegovu obustavu, tada iz dva osnovna razloga - ta viša sila je zaista činjenica da je pitanje da li je potrebno Srbiji 355 novih mašina i da li su ekonomske i tehničke okolnosti iste kao što su bile 2002. godine, kada je takva pomoć i dogovorena, koncipirana. Mnogo pitanja u međuvremenu može da se postavi. Gde je tu bila komunikacija ministra zdravlja sa odgovarajućim resornim ministrom u Italiji? Nama to nije potrebno. Ako želite da pomognete zdravstvo imate drugih načina, drugih mogućnosti. Možda imamo potrebu da se uradi jedan dom zdravlja, to otprilike toliko vredi, kompletno opremljen, da kupimo 160 vozila italijanske marke, da pomognemo i "Zastavu" time. Imalo je načina, verovatno će to neko nekada objasniti. Da li se uopšte išlo u pokušaj te vrste? Moguće da nije. To otvara, naravno, set drugih pitanja. Tender se otvara 4. aprila, uredan zapisnik, prolazi samo italijanska firma "Hospal", druga italijanska otpada, a naravno "Frezenijus medikal ker" nije ni konkurisao. No, ono što je on priložio kao zahtev za obustavu ocenjeno je kao nepotpuna tenderska dokumentacija. Sva njihova nastojanja dalje, kada su uspeli tada i kasnije da vide šta još ne valja u tenderskoj dokumentaciji, zbog čega tender može da bude ili neispravan, ili tehnički neusaglašen, ili proceduralne greške na koje su naišli, nisu dobili odgovore, iako su imali razgovore i sa gospodinom Zoranom Ćirovićem, državnim sekretarom, i predali su ovakav dopis i ministarki finansija. Ćirović im nije odgovorio, a Lalić je pokazao niz propusta, učestvujući gotovo navijački u ovom postupku tendera. Gde se tomože videti? U našem zakonu poznajemo, govorili smo o tome, tzv. ponderiranje, kada se vrednuje, po kriterijumima koji su unapred dati, i vrednost im data, vrednujete nabavku ponuđača, kako je on nastupio u tenderu u ponudi.Ovde se, međutim, pravi jedna rešetka koja bi trebalo da bude nešto što se po uslovima tendera ocenjuje sa passed-failed – prošao ili pao, zadovoljio ili nije zadovoljio uslov. Kreiranjem takve rešetke, na čemu je kao član komisije radio ovaj gospodin koji se zove Srđan Lalić, učinjeno je da ta jedina ponuda koja je prihvaćena, uprkos tehničkim nedostacima, bude ocenjena kao valjana, da se krene u potpisivanje ugovora, i evo uvoz, uvoz je tu sada već gotov, ide se u naredni korak, koji će biti naredni prekršaj, jer moraju da se obrate Agenciji za lekove, da se sada distribuira to medicinsko sredstvo, za koje jednostavno ne postoji upotrebna dozvola na teritoriji Srbije. Sada da oni to rade po kraćem i ubrzanom postupku, ima mogućnosti u pravilniku i za to, ali zašto ubrzan postupak, zašto skraćen, kada u Srbiji ima dovoljno mašina za dijalizu, kada niko nije iskazao naročite potrebe. Ne bih ovo govorio u smislu nekakvog promoterskog govora za Frezenijus, nego sam se baš raspitivao i okrenuo mnoge dijalizne centre i dobio mnoga pisma udruženja, konkretno Udruženje Vojvodine, Sekretarijat za zdravstvo. Mnogi dijalizni centri su rekli - nama to nije potrebno, to će završiti pod čaršafom, to će završiti u nekom magacinu, možda nekoliko takvih mašina uzmemo da zanovimo rezervne mašine. Jer je u Srbiji oko 700 mašina za dijalizu zanovljeno od 2002. do 2008. godine. Masa njih je bila, i ogromna većina, upravo ove firme "Frezenijus", nemačka firma koja investira i kod nas. I nije beznačajna i ta činjenica, zašto uvođenjem gotovo polovine mašina za dijalizu mi remetimo ustaljene odnose. U kontekstu primena, primedbi koje su kasnije našli, zainteresovana strana "Frezenijus medikal ker", videlo se da postoje brojni tehnički nedostaci. Recimo, u tender su, i kao kvalifikaciona rešetka prošli, uvedeni bili tzv. podizvođačka izjava i tzv. pomoćni servis. Tender ne poznaje takve termine. U "glosaru" takvi termini nisu nađeni. To treba da prikrije nešto što ponuđač nije imao i nije mogao da pokaže, a to je taj post-prodajni servis. Oni su ponudili sebi nekog kooperanta u Srbiji, "Medikon" firmu, koja je čisto privatna firma, ima sa "Hospalom" nekakve poslovno-tehničke ugovore o saradnji, ali nema kvalifikovan servis, koji po ovom programu traži vrednosti robe od 150 hiljada evra, traži vozila, opremu, traži mnogo toga što ta firma nije u stanju da uradi. To je jedna stvar od onoga što je otkriveno kada je tenderska dokumentacija otvorena, gde je kvalifikaciona rešetka potpuno unapred prilagođena, kao da je onaj ko je kreirao znao kakva ponuda stiže iz italijanske firme "Hospal". Dakle, potrošni materijal, jedan od tehničkih nedostataka je i to. Za 355 mašina treba kupovati potrošni materijal u Italiji. Sada ćemo iz budžeta pare, mašina je donatorstvo, ali potrošni materijal morate da platite. Uslov tendera je bio da mora biti kompatibilna sa drugim brendom. Neki drugi proizvođač potrošnog materijala može da bude stavljen, upotrebljen na toj mašini. Pa je onda distributivna lista pravljena gde će ići mašine. Zahtev Ministarstva zdravlja, jer su tu oba ministarstva sudelovala, nije to priča samo vezana za jedno, ide korisnicima 14. jula, a odgovor 16. jula mora da se vrati. To je faksovano, to je brzinom išlo. Centri koje sam pitao, rekli su da su morali da urade, jer im je sugerisano po principu - ako je džabe i sirće je slatko, ili nema veze, princip je - uzmi ili ostavi. Da li to može baš tako? Da li ima smisla prema onome koji je te pare dao, to su tri i po miliona evra? Da li ima smisla da to ne bude upotrebljeno? Zašto smo onda devalvirali poklon koji smo dobili? A kako da upotrebimo, da izbacimo 355 ispravnih mašina da upotrebimo to? Na stranu priča, što se moglo u normalnim komunikacijama Vlade i ministara, ostati dobra volja onoga koji nam daje u teškim vremenima donaciju, ali da se stvar uzme ozbiljnije i da se iskoristi u pametnije svrhe,možda pet skenera, tri magnetne rezonance, možda 1.500 veštačkih oplodnji, pa da bude 400-500 dece. Mnogo toga je za te pare moglo da se uradi, ako je onaj ko je nama dao pomoć želeo iskreno da nama pomogne. A zašto da se ostavlja upit da li je to intervencija na tržištu koja je dampinškog karaktera ili nešto drugo. Dakle, hoćemo da pokažemo još jednom da intervencija po ovom amandmanu znači da niste u prilici, ako je u pitanju tender, javna nabavka izuzeta iz ovoga zakona, da ostvarite svoje pravo, ako se žalite nema ko da vas zaštiti. Evo i konkretnog primera, kada je firma Fresenius Medical care zatražila zaštitu i da neko i odgovori na podneti zahtev, dobili su odgovor od Uprave za javne nabavke, Komisije za zaštitu prava, da pomenuta nabavka nema karakter javne nabavke i prema tome ne može da interveniše. Kome da se žalite? Ostaje da to plasirate javnosti ili da amandmanom menjate zakone, da se uvede red, pa da se onda zna da se kod tako velikih obrta kakav je ovaj ne unose mnoge druge nepogodnosti. Na stranu, ono što je ustanovljeno takođe kao jedna tehnička osobina, koja je potpuno mimo tenderske dokumentacije, ne odgovara tenderskoj dokumentaciji, četiri bitna nedostatka, uključujući, ajde manje je bitan, prevod na srpski jezik softvera, a mi znamo, odavno smo zakon doneli po kome to mora biti urađeno. To su tehnički detalji, da ne zamaram građane Srbije, ali bitni za sigurnost pacijenta. Sada je počela priča da Solarević da dozvolu da se te mašine distribuiraju po Srbiji. Budući da s ovim mašinama nemamo iskustva, mora sigurno proći neko vreme njihove primene, provere efikasnosti i videti šta i kako one mogu da se distribuiraju. Centri koji su dobili, kao recimo ovi u Kragujevcu, 19 mašina, pa nemaju gde da ih smeste, moraju da zidaju magacin da to sklone ili da sklone dobre, očuvane mašine, koje imaju vek rada nijedna više od 20.000 sati, to je besmisleno malo za takve uređaje. Ni jedan centar ne radi u tri smene. Količina aparata daje šanse rada u dve smene. Znači, nije bilo nužnih pretpostavki da se uđe u ovakvu investiciju i da se 3,5 miliona evra upravo potroše za ovo. Dakle, šta je suština? Šta je osnov? Koliko je italijanski partner znao da ovo nama nije u ovoj meri potrebno? Koliko je to vešto prećutano? Ostavljaju se mnogi upiti za ovo. Zato mislimo da svaka intervencija u pogledu poboljšanja uslova i kontrole tenderskog postupka za one koji ne podležu principima ovoga zakona je dobrodošla, makar se stvarali i posebni zakoni, posebni aneksi ili posebni regulatorni mehanizmi, pravilnici kojima bi mogla procedura da se kontroliše. Vidite da oštećena strana, i kad se žali na najvišem nivou, ne dobija odgovor, makar po informacijama koje imam do 1. decembra takav odgovor nisu dobili. Hvala. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Reč ima poslanica Vjerica Radeta.
Gospođo Čomić, najpre moram da vas podsetim da ste prekršili član 27, koji vas obavezuje na poštovanje Ustava, član 102. stav 2, i zakona. Znam da ćete vi da kažete da to nije tačno, da nema povrede Poslovnika i zato neka se u danu za glasanje Skupština izjasni o tome da li je bilo povrede Poslovnika. Sada bih vas nešto zaista zamolila, jer ova mišljenja Vlade, o kojima sam već dva puta govorila, zaista prave veliki haos i nemogućnost da se blagovremeno javljamo po amandmanima, pa vas najlepše molim da po tom sinopsisu koji vi imate da, kažete koji je amandman sada aktuelan, da najavite čiji je amandman i na koji član sledeći. Ovo nije uobičajeno i ovo sasvim ozbiljno molim, jer je nemoguće, mi imamo jedno mišljenje Vlade od 10.12, drugo od 14. novembra, neko od 7. novembra i nigde nisu amandmani složeni po redosledu. Jednostavno ne možemo da reagujemo i jedini način je da nam vi najavite sledeći amandman, da bi onaj ko planira da govori o amandmanu mogao da pripremi i amandman i mišljenje Vlade. Nadam se da vam to neće biti neki veliki problem. Član 7, ali ne samo član 7, nego uopšte ovaj zakon je u svakom slučaju, i to je opšte mišljenje, sigurna sam, zapravo same javne nabavke, same po sebi su izvor najvećeg kriminala i korupcije u državi Srbiji. Koliko god vi to uređivali ili ne uređivali zakonom, dokle god se ne promeni svest onih koji čine Vladu Republike Srbije ili bar jednog dela onih u Vladi, za koje postoje i krivične prijave zbog raznih malverzacija, mnogo činjenica iznetih u javnosti i mnogo priča o tenderima, o provizijama, o parama ukradenim na taj način od građana Srbije, dokle god se to ne promeni, džabe vam zakoni, ne možete samo zakonom. Zapravo, i dosad ste mogli zakonima mnogo toga da sprečite, ali nažalost nema volje u samoj Vladi Republike Srbije da se na pravi način suoči sa korupcijom i kriminalom. Vi ove zakone predlažete parlamentu i ovde ih usvajate zato što su oni vama uslov za nešto, a zapravo nisu vama uslov za to nešto zakoni, nego ozbiljna borba sa korupcijom i kriminalom, iskorenjivanje korupcije i kriminala iz vrha vlasti, iz javnih preduzeća čiji je osnivač Vlada Republike Srbije i, naravno, i dalje na nižim nivoima. Dokle god se taj problem ne prevaziđe, dokle god ozbiljno ne počne da se primenjuje Krivični zakonik, dokle god se zbog kriminala ne bude išlo u zatvor, nema ništa od ovih zakona, oni ostaju samo mrtvo slovo na papiru. Sve ono što je regulisano i ovim zakonom, ovim vašim predlogom i ono što je regulisano Zakonom o javnim nabavkama iz 2002. godine, pa dopunjavano i menjano tri puta u međuvremenu, kršenje tih zakona je moglo da se podvede pod Krivični zakonik. I moglo je i te kako da se odgovara zbog raznih zloupotreba, od tenderskih prodaja i kriminalnih privatizacija do kriminala u oblasti javnih nabavki, kada su u pitanju pokretna dobra, pošto ste vi onemogućili da se i nepokretna dobra nađu pod udarom i primenom ovog zakona. Podsetiću vas samo, kada je, beše to valjda prošle godine, bivši predsednik parlamenta Oliver Dulić je najpre najavio da ćemo da idemo nekim podzemnim tunelom koji će on da kopa od ove zgrade do zgrade bivše Savezne skupštine, sada Doma Narodne skupštine, kako se zove. Neposredno posle toga je rekao da će, negde u medijima, narodnim poslanicima da nabavi laptopove radi lakšeg rada, ekonomičnosti kada je u pitanju ušteda papira itd. i povodom nekog zakona, a posle toga je bilo objavljeno da gospodin Dulić ima firmu koja se bavi nabavkom kompjutera i kompjuterske opreme, i samo sam ga pitala da li je tačno da on ima tu firmu i da li to ima neke veze sa tom najavom nabavke laptopova za narodne poslanike i odmah posle toga je prekinuta priča. Dakle, niti sam ga optužila, niti sam pretpostavila, samo sam ga pitala, čovek je prekinuo priču na temu nabavke laptopova za narodne poslanike. Naravno, ovo podsećanje nije zato što mislim da narodnim poslanicima Skupština treba da nabavlja laptopove, jer svaki narodni poslanik, ukoliko ima potrebu, može da nabavi i laptop i kompjuter. A to što je, i tada smo o tome govorili, bilo planirano za narodne poslanike, svakako je bilo bolje da se pošalje školama po Srbiji itd. To sada nije tema, ali je zaista interesantan primer i govori o tome kako je gotovo nemoguće da se u Srbiji sprovede bilo koja javna nabavka, a da tu nema onog čuvenog "gde sam tu ja". Zato je, između ostalog, ovaj amandman na član 7. stav 1. tačka 2) Ognjena Mihajlovića. Taj član 7. govori o nabavkama na koje se zakon ne primenjuje. Ovaj član je posebno interesantan kada je u pitanju mogućnost korupcije i kriminala. Čak i da je precizan, on u ovakvom stanju, u kakvom smo, jeste velika opasnost, ali pogotovo je velika opasnost kada nije dovoljnoprecizan i kada vi ne želite da prihvatite amandmansko rešenje radi preciziranja ovog člana. U članu 7. stav 1. tačka 2) u Vladinom predlogu stoji da se odredbe ovog zakona ne primenjuju na nabavke za koje važe drugačija pravila nabavke, a koja se sprovode: a) po osnovu međunarodnog sporazuma koji se odnosi na isporuke dobara, izvođenje radova, pružanje usluga ili javne konkurse za nacrte; b) iz sredstava stranih kredita (zajmova) u skladu sa posebnim postupcima međunarodnih organizacija. Kakva je naša intervencija amandmanom? Da brišete ove reči da se odredbe ovog zakona ne primenjuju za nabavke za koje važe drugačija pravila, nego da se kaže "za koje su posebnim zakonima propisana drugačija pravila". Ovo je amandman koji ne znam zašto niste prihvatili, osim ako ne želite svesno da doprinesete mogućnosti zloupotrebe ovog zakona i samih javnih nabavki. Amandmanom se jasno predviđa kada se može isključiti primena ovog zakona, i to u situacijama u kojima državni organi ili ustanove, kao naručilac dobara, usluga ili radova, nabavke finansiraju sredstvima dobijenim od strane međunarodnih organizacija i oni su izuzeti od primene ovog zakona, ali samo ako je to propisano posebnim zakonom, i tako je i napisano u obrazloženju ovog amandmana. Zaista, gospođo Dragutinović, svako drugačije rešenje ostavlja prostor, ostavlja mogućnost, pre svega, za subjektivno tumačenje zakona. Sada pitamo: čije subjektivno tumačenje zakona? Koja su to drugačija pravila koja nisu unapred predviđena? Ta drugačija pravila moraju biti jasno i glasno unapred navedena i tačno da se kaže u tom zakonu, ili bar da se kaže koja su predviđena posebnim zakonskim propisima, pa onda možemo da računamo na to da već imamo to u zakonu regulisano ili da će biti regulisano nekim drugim zakonom. Ovo što vi niste prihvatili ovaj amandman, može da navede i navodi nas na tendenciozno zaobilaženje procedure javne nabavke, a to je ono što otvara mogućnost malverzacija, otvara mogućnost zloupotreba i pokazuje suštinu, o kojoj govorim već treći put danas, a suština je da u Vladi Republike Srbije ne postoji volja, ne postoji namera da se ozbiljno suočite sa korupcijom i kriminalom. Dokle god je to tako, ovi zakoni nemaju svrhu, a vi čak nećete ni da pokažete da imate takvu nameru tako što biste prihvatili, recimo, ovakav amandman, koji bi zaista značio da bar vi, kao predstavnik Vlade, imate volju i nameru da se suočite sa korupcijom i kriminalom, jer se tako predstavljate u javnosti. Umesto toga, vi kažete da se amandman ne prihvata iz razloga što ako se za realizaciju određene nabavke zaključi međunarodni sporazum i tim sporazumom se predvidi primena određenih pravila nabavki, neće se primenjivati odredbe Zakona o javnim nabavkama. Ovim zaista ništa niste rekli ili nisam dovoljno pametna da ovo razumem, ali zaista ovo ne znači ništa. Dalje kažete: "Nije potrebno da takav izuzetak propisuje neki poseban zakon, osim Zakona o javnim nabavkama (mi vam kažemo da, Zakon o javnim nabavkama, ali da usmeri na neki drugi zakon, a ne da ostavlja na dobru volju ili lošu nameru nekoga ko primenjuje ovaj zakon), jer takvo rešenje ima uporište u članu 16. stav 2. Ustava Republike Srbije, kojim se određuje da su međunarodni ugovori sastavni deo pravnog poretka Republike Srbije i neposredno se primenjuju, naravno, pod uslovom da moraju biti u skladu sa Ustavom i da budu potvrđeni u Narodnoj skupštini, što će važiti i u ovom slučaju". Kakve veze Ustav Srbije ima sa predloženim amandmanom i sa vašim odbijanjem amandmana? Gospođo Dragutinović, ako uspete da mi objasnite, onda svaka čast. Kažete dalje: "Takođe, na osnovu navedene odredbe Ustava, i pravila međunarodnih organizacija se kao opšteprihvaćena pravila međunarodnog prava tretiraju kao sastavni deo pravnog poretka Republike Srbije i neposredno se primenjuju. Samim tim, ni izuzetak koji predviđa da se na nabavke koje se finansiraju iz sredstava stranih kredita, u skladu sa posebnim postupcima međunarodnih organizacija, ne primenjuje Zakon o javnim nabavkama, nije potrebno da bude propisan nekim drugim posebnim zakonom, pored Zakona o javnim nabavkama i Ustava. U tom pogledu je vrlo važno napomenuti da će selekcija tih pravila biti utvrđena u podzakonskom aktu koji će, na osnovu člana 7. stav 2. Zakona o javnim nabavkama, doneti ministar finansija i u okviru kojeg će biti određen spisak organizacija čija pravila se mogu primenjivati umesto Zakona o javnom nabavkama. Cilj ovog podzakonskog akta biće da se njime odrede pravila međunarodnih organizacija" itd. Dakle, gospođo Dragutinović, pošto vidim da ističe 15. minut, vi ste veoma hrabra žena kada ste sebi predvideli zakonom mogućnost da vi, mimo zakona, donosite određeni spisak, utvrđujete spisak organizacija na koje se neće primenjivati Zakon o javnim nabavkama. Od momenta kada ovaj zakon bude usvojen u ovom parlamentu, građani Srbije treba da znaju da će jedina odgovorna za sve malverzacije u okviru javnih nabavki, ma ko ih uradio, biti gospođa Dragutinović, jer je ona sebi ostavila mogućnost da ona propisuje organizacije za koje neće važiti Zakon o javnim nabavkama, umesto da prihvati amandman, da kaže da se to reguliše određenim zakonima.
Da li se još neko javlja za reč? Po Poslovniku, za reč se javio narodni poslanik Vladan Batić, dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, čl. 225. i 226. Poslovnika. Pitanje za Vladu, a koristim i vaše prisustvo. Moje pitanje se odnosi na to šta će država uraditi u pogledu naknade dnevnica vojnih rezervista? Zašto to pitanje postavljam? Zato što je prošle godine Vlada pod pritiskom protesta, da bi na neki način amortizovala zloupotrebe u sudovima sa juga Srbije, isplatila za oko 10 hiljada rezervista Topličkog okruga 25 miliona evra, odnosno oko dve milijarde dinara po tadašnjem kursu od osam dinara za evro, a što opet u prevodu znači dve i po hiljade evra po čoveku, odnosno 200 hiljada dinara svakom vojnom rezervisti Topličkog regiona. Na sastanku u Vladi, kao punomoćnik tih rezervista, odmah sam tadašnjem ministru finansija, a današnjem premijeru, gospodinu Cvetkoviću, rekao da je otvorio Pandorinu kutiju, jer nisu to svi ljudi ili svi rezervisti koji polažu pravo da im se nadoknadi ono vreme provedeno za vreme mobilizacije u vreme intervencije NATO pakta 1999. godine. Naravno, to se ponavlja, već su mnogi rezervisti širom Srbije počeli da podnose tužbe. Posle toga je Vlada, da bi amortizovala to nezadovoljstvo ljudi iz Leskovca, Kruševca, Niša, Babušnice, iz čitave Treće armijske oblasti i iz drugih delova Srbije, započela neke pregovore. Bio sam prisutan na par tih sastanaka, a rečeno je da treba da bude donet neki propis, drugim rečima zakon ili podzakonski akt koji bi uredio tu materiju. Bilo je nekih trojanskih konja u redovima predstavnika rezervista. Bilo kako bilo, ništa od toga se nije dogodilo. Govorim o prethodnoj vladi. Međutim, taj problem se nastavlja. Država mora da zauzme jasan stav, ili da javno, glasno i jasno, kaže, nećemo da isplatimo nikom više nikakvu nadoknadu ili ćemo isplatiti, možemo toliko ili toliko i da jednostavno ti ljudi ne budu kao oni likovi iz pripovetke Laze Lazarevića "Sve će to narod pozlatiti". Dakle, ne može se kršiti ustavni princip, odnosno pravo zabrane diskriminacije iz člana 21. Ustava koji kaže da su svi građani pred zakonom i Ustavom jednaki. Ovde ispada da nisu jednaki. Država Srbija za neke je majka, a za neke je maćeha. Dakle, tražim odgovor na to pitanje, kako će se rešiti problem dnevnica vojnih rezervista, imajući u vidu da je isplaćeno već jednom delu tih ljudi... (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) 25 miliona evra? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ljubiša Petković, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Po Poslovniku, čl. 225. i 226. Dame i gospodo narodni poslanici, danas sam imao prilike da se uverim da su gospodin Aleksandar Vučić i gospodin Tomislav Nikolić na neki način izvojevali i svoju prvu pobedu, a vezano oko razbijanja SRS i umanjivanja i sprečavanja odbrane gospodina Vojislava Šešelja pred Međunarodnim sudom u Hagu. Naime, danas je sud u Hagu doneo odluku da se ubuduće više ne mogu poverljiva dokumenta i informacije stavljati na raspolaganje izvesnim članovima pravnog tima, kao što su gospodin Zoran Krasić i gospodin Slavko Jerković. Time smatram da su ih oni indirektno isključili iz rada pravnog tima, ljude koji su čitavo vreme radili intenzivno na pripremi njegove odbrane. Smatramo u SRS da je ovo prva pobeda, da gospodin Vučić i Tomislav Nikolić vode sa 1:0, a mi ćemo naći načina i vremena da taj rezultat izjednačimo. Hvala.
Narodni poslaniče, ako se pozivate na članove 225. i 226, a po dogovoru da se ti članovi koriste, onda morate primereno zahtevu iz tog člana postaviti zahtev za objašnjenjem od organa i organizacija. Inače, ne ostavljate mi prostor nego da vas upozorim da se radi o kršenju Poslovnika i da je to podložno članu 106. Poslovnika Narodne skupštine. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 7. amandman je, na osnovu člana 140. Poslovnika Narodne skupštine, podneo Odbor za finansije. Vlada je prihvatila amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 7. amandman je podnela poslanica Gorica Mojović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podnela poslanica Vesna Marić. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 7. amandman je podneo poslanik Dragan Aćimović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji je podneo narodni poslanik Dragan Aćimović treba prihvatiti, s obzirom da on unapređuje tekst ovog zakona i, s druge strane, uređuje na bolji način primenu ovog zakona i sprečava brojne moguće zloupotrebe. Dame i gospodo, predlažem da se ovaj amandman usvoji. Ali, ako mi dozvolite, u okviru ovih tema koje su se danas, a i prethodnih dana, nalazile i nalaze se u ovom parlamentu, skrenuo bih vašu pažnju i ujedno upitao ministra finansija, gospođu Dragutinović: kada će se radnicima "Robnih kuća" isplatiti ono što je obaveza, a obzirom da ih ima jako puno, da su brojne porodice ugrožene, da su oštećene i da su mnogi ostali na ulici? S druge strane, postavljam pitanje ministru, gospođi Dragutinović, da li ste upoznati sa rešenjem Trgovinskog suda u Beogradu br. St. 802/97, od 5. 2. 2008. godine? Da li vam je poznato i da li je tačno da je stečajni upravnik, po osnovu stečajnog postupka u kome je učestvovao, u "Robnim kućama" primio 460.402.571,00 dinar? Da li Vlada ima nameru i da li želi da spreči opštu narodnu pljačku? Da li je taj stečajni upravnik na slobodi? Da li sudije koji donose takve odluke još uvek sude u ovoj državi? Dakle, da li je ministar za privredu ili koji ministar je doneo onaj nakaradni i, moram reći, kriminalni pravilnik za naknadu i nagradu stečajnim upravnicima? Ovo je veoma opasno i podriva budžetski sistem naše države. Ako je to tačno, da je 460 miliona primio stečajni upravnik, ne znam da li je ministru, koji je doneo takav pravilnik o naknadama i nagradama stečajnih upravnika, mesto na slobodi ili u zatvoru. Ovo je neshvatljivo. Verujem, dame i gospodo i vi narodni poslanici iz pozicije da se nećete složiti da ovakva naknada ili nagrada bude isplaćena pojedinim stečajnim upravnicima. Ovo je stečajna mafija koja krade i pljačka. Taj pojedinac je opljačkao sam 460 miliona dinara radnika Robnih kuća "Beograd". Koliko li je njih koji su učestvovali u stečajevima u Republici Srbiji takvih? Koliko je njih koji su imali i po 10, i 20 stečajeva, gde su bili stečajni upravnici u tim poslovima i ko može ovo više da toleriše? Na primer, po važećem pravilniku za naknadu stečajnih upravnika, ako je vrednost stečajne mase 2.001 evro, stečajnom upravniku treba da se još uveća i on treba da primi naknadu i nagradu za njegov rad u iznosu od 2.400 evra. A da ne govorimo ako je u pitanju 100.000 evra, 200.000 evra, 1.000.000 evra ili više miliona evra. Napominjem, juče sam, gospođo ministre, napomenuo ovde i poslanici SRS su zgranuti jednom činjenicom, da je u stečajnom postupku "Agroživa" u Pančevu stečajnom upravniku namenjeno i predviđeno za njegovu naknadu i nagradu 650.000 evra, a da taj stečajni upravnik ima privilegije i uspostavio je monopol u Srbiji, a posebno u Vojvodini, Subotica, Sombor, Novi Sad, Zrenjanin i da ne nabrajam. Ovo je neprihvatljivo. Ovo nije shvatljivo. Ovo narod nije zaslužio. Ovakvu vlast narod nije zaslužio. Taj pravilnik, jedan je donet 2005. godine od strane prethodnog ministra, a ovaj važeći sada je donet od strane ministra Dinkića. Tražim da se da odgovor od Vlade: da li će taj pravilnik da se menja, da se ukinu ovakve privilegije i da se spreči pljačka? Jer stečajni upravnici pljačkaju radnike. Kako? Jer iz stečajne mase njima treba da bude isplaćen iznos koji je enorman, to nema ni na Divljem zapadu. Ovo je strašno. Gospodo narodni poslanici, da ste u prilici da ostvarite uvid u brojne odluke sudova, i sami bi vi gospodo iz DS-a i G17 bili u prilici da to osudite. Ali, evo, dajem vam informacije, a vi te informacije proverite, pribavite izveštaje trgovinskih sudova u Srbiji. Videćete, utvrdićete da je to jedna organizovana banda koja krade i pljačka građane Srbije. Dakle, iz mase stečajne se uzima i nagrađuje. Umesto da bude naknada, u pravilniku kaže nagrada. Zamislite, dame i gospodo narodni poslanici, kada se iz kase i iz te stečajne mase Robnih kuća "Beograd" nagradi stečajni upravnik sa četiri i po miliona evra, odnosno 460.000.000 dinara. Za to može da se isplati jednokratna pomoć invalidima, siromašnim građanima Srbije, socijalno ugroženim, bar za jedno 10.000. Dame i gospodo, ovo nije domaćinsko ponašanje. Mi koji sedimo u ovom parlamentu imamo pravo da tražimo odgovore na ovakva veoma važna i ozbiljna pitanja, a imamo i obavezu. Posebno skrećem pažnju DS-u, hoće li DS konačno da izvrši reviziju ovakvih slučajeva, da spreči ovu pljačku i da onemogući da ova država propada. Uvode se stečajevi, u tim stečajevima se neko obogati, ali ono što je tragično za građane Srbije i za radnike u tim preduzećima u kojima se odvijaju i obavljaju stečajevi jeste tragedija i propast po radnike, koji nisu zaslužili da im dođu mafijaši i da mafijaši opljačkaju njihovu imovinu, tu imovinu koju su od 45. neki do današnjih dana stvarali, gradili i da se to sve sada polako konačno uništava i konačno izvrši obračun sa radnicima. Ovakva kapitalistička politika ovoj Srbiji nanosi veliku štetu. Zašto Slovenci nisu pristupili ovakvoj pljačkaškoj i sramnoj privatizaciji? Nisu, vode računa, ono što su građani i radnici Slovenije gradili i stvarali ne daju da lopovi opljačkaju i da uzmu na štetu radnika. Gospođo ministre, ako mi dozvolite, imao bih jedno pitanje za vas. Gospođo ministre, tri godine je kako je donet Zakon o državnom revizoru. Državni revizor skoro da ne postoji u ovoj državi. Godinu dana ima otkako je državni revizor, a njih ima dvoje-troje u jednoj kancelariji, dostavio Narodnoj skupštini svoj poslovnik na saglasnost i za godinu dana taj poslovnik državnog revizora nije imao mesta da bude predstavljen narodnim poslanicima i da ga Narodna skupština kao takvog razmotri i da da eventualnu saglasnost. Dame i gospodo, kada je u pitanju državni revizor, u zemljama u okruženju, a posebno u zemljama Evrope, državni revizori imaju zasebnu zgradu, državni revizori imaju obezbeđenje, državni revizori imaju takav sistem obaveštavanja da jedan državni revizor ne može da kontaktira sa drugim državnim revizorom u drugoj kancelariji; može, ali mora da se prijavi da je kontaktirao kolegu u drugoj kancelariji. Svaki državni revizor koji radi kao državni revizor, koji je licenciran, radi u posebnoj prostoriji. Fizičko obezbeđenje policijsko ima, ali ti ljudi kao državni revizori su pre svega materijalno nagrađeni. Kod nas je državni revizor plaćen, da li je tačno gospođo ministre da državni revizor kod nas ima 93.000 dinara, a da ovaj mafijaš, koga nema ko da kontroliše, uze 460.000.000 sa grbače i iz džepa radnika Robnih kuća? Da li očekujete da će državni revizor biti nepodmitljiv, da neće biti korupcije? Varate se, vi pogrešno vodite politiku. Državni revizor mora biti plaćen. Po Pravilniku o sistematizaciji 129 državnih revizora je predviđeno u Republici Srbiji. Nudili ste im neke dve-tri prostorije kod Železničke stanice, gde se okupljaju drogeri. Da li mislite da to bude institucija, tamo gde je nemoguće obavljati ove poslove? Šta se Vlada odlučila? Ne treba im revizor. Hajde sada da im damo jednu kancelariju u bivšoj Saveznoj skupštini i tamo da ih smestimo, pa neka se tamo okupljaju i neka vide šta će raditi. Gospođo ministre, tražim od vas izveštaj državnog revizora unazad tri godine, izveštaj budžetske inspekcije, da vidimo šta se radi, da li neko radi ili ne radi. Takav odnos prema državnom revizoru ne možete imati. Onda nećemo imati ovu situaciju oko javnih preduzeća, nećemo imati tolike plate, nećemo imati ove nabavke, ovako kako vi paušalno i odoka predlažete da parlament usvoji. Da li ste videli da je vama ostavljeno pravo da pišete novi zakon u vidu podzakonskog akta koje će to međunarodne organizacije biti oslobođene i ne podležu ovom zakonu? Zato mi imamo ovakvo stanje što nemamo zakon o stranim nevladinim organizacijama. Dati ministru pravo da on odlučuje, to treba da odluči parlament. Nema druge. Najveći je problem što je ministrima dato i provlače se od zakona do zakona, od politike do politike, od vlade do vlade, da oni sami podzakonskim aktima uređuju pravni sistem naše države. Tu se događa kriminal. Ministar u tome nekada sa namerom, nekada i bez namere, zna da napravi štetu na račun radnika ili građana. Ministar finansije je i te kako odgovoran za rad budžetske inspekcije. (Predsedavajuća: Petnaest minuta i 30 sekundi.) Zahvaljujem.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela poslanica Nataša Jovanović. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 9. amandman je podnela poslanica Marina Raguš. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 11. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta.
Ubeđena sam, gospođo ministar, da vam kolega stavlja primedbe na zakon zato što je on dobar ekonomista i što zna kad nešto nije dobro. Ali, šta će čovek, mora da glasa u skladu sa partijskim stavovima, makar to bilo i na štetu građana Srbije. Nije dobro, ali je tako. Ovaj zakon o javnim nabavkama, ne samo ovaj, nego inače i uopšte ta tema javnih nabavki je veoma inspirativna za narodne poslanike. To je tema o kojoj se raspravlja mnogo i u medijima, o kojoj raspravljaju i građani Srbije. Dobro je kolega Jojić malopre pokrenuo pitanje državnog revizora i to sam u prvom javljanju napomenula i bilo je stvarno strašno, tamo četvoro-petoro ljudi sedi u jednoj kancelariji, kažu nemaju uslove za rad, ne znaju ni što su tu, ni šta treba da rade. Država ih je oformila da bi mogli da kažemo - eto, imamo tu instituciju. A to što ništa ne radi, to što mi prozivamo ovde danima da se državni revizor pozabavi izveštajem RIK, to ne dopire nikom do svesti. To što se u Srbiji bez javne nabavke može nabaviti svašta, što kod normalnih ljudi nema cenu, ovde se bez javne nabavke kupuju i poslanici, izglasavaju zakoni, ovde se dešava nešto što je u normalnom svetu neviđeno, ali šta ćete, valjda je to cena nekih karaktera, nekih nemoralnih ličnosti itd. Jednostavno, mora ta pojava da se poveže sa ovim zakonom. Ovo je dopuna onoga što je rekao kolega Ljubiša Petković kada se javio po Poslovniku, kada je pomenuo odluku Pretresnog veća Haškog tribunala, da Vojislavu Šešelju više ne dozvoljava komunikaciju sa pravnim savetnicima, odnosno dostavljanje poverljivih dokumenata između njega i njegovih pravnih savetnika, Zorana Krasića i Slavka Jerkovića. Nije to ni pobeda onih koji su se prodali za pare sa zapada, nije to pobeda ni Haškog tribunala, to je još jedna od moralnih pobeda Vojislava Šešelja. On je čovek koji se drži svojih principa, koji tamo brani Srbiju i srpske nacionalne interese i ne pita koliko će lično to njega da košta. Neki drugi su pitali - koliko bi koštalo da se iznesu neki lažni stenogrami, da bi se desilo ovo što se desilo, da Vojislav Šešelj više ne može da komunicira sa svojim pravnim savetnicima. Ali, snaći će se on. Hvala bogu, u njegovoj glavi ima dovoljno podataka, dovoljno činjenica, a ima i dovoljno dobrih svedoka, koji tamo takođe odlaze da govore istinu. Mada mnogi od njih, odnosno svi do sada, osim dvojice koji su bili svedoci suda, ostali su svi bili svedoci optužbe, ali ih je Vojislav Šešelj u unakrsnom ispitivanju sve naveo da, govoreći istinu, na izvestan način postanu svedoci odbrane. To jeste problem Haškog tribunala i onih koji su Haškom tribunalu obećali mnogo više, i ne samo Haškom tribunalu, nego i ostalima koji žele zlo Srbiji i srpskom narodu. Danas je završeno unakrsno ispitivanje, Vojislav Šešelj je završio unakrsno ispitivanje svedoka sudskog veća, gospodina Jovana Glamočanina, i biće interesantno večeras od 22.00 časa, kad počne taj odloženi prenos, videćete, poštovani građani Srbije, koliko šta košta u Srbiji, pošto obraz, pošto moral i kako se ponašaju nemoralni ljudi. Naravno, gospodin Glamočanin je moralan čovek i sve je to jutros izneo. Rekla sam da je ovaj zakon vrlo inspirativan jer zaista može da se poveže sa svakim kriminalom koji se dešava u Srbiji. Podseti me kolega Jojić, kada je pominjao državnog revizora, usput reče i budžetsku inspekciju, gospođo Dragutinović, taman da iskoristimo priliku što ste ovde, jer mislim da je prošlo već desetak dana otkad smo insistirali da budžetska inspekcija i UBPOK posete Aerodrom u Beogradu, da vidimo kako je to Bojan Krišto trošio državne pare. Nećemo da dozvolimo da se ta priča završi na tome, zgražavao se narod, zgražavali se građani Srbije tri-četiri dana, pisale novine kako je taj Bojan Krišto mesečno sebi isplaćivao 11.500 evra. On otišao čovek, i to o trošku Aerodroma, napustio Srbiju, u Vladi se malo komešali šta će biti sa Dinkićem, ko će umesto njega da uleti. I to leglo, opet zahvaljujući nekim parama i opet treba da bude tresla se gora, rodio se miš. Gospođo Dragutinović, moraćete danas, a najdalje sutra da nam kažete da li je bila budžetska finansijska inspekcija na Aerodromu Beograd, šta je uradila, prošlo je dovoljno dana, i da nas informišete o tome šta se to stvarno dešavalo na Aerodromu Beograd, ko će da odgovara za toliko otetih para od ovog naroda? Koji, kako kaže predsednik Vlade, u 2009. godini neće živeti bolje, a već sada živi dovoljno loše da se zaista postavlja pitanje kako će građani Srbije preživeti ove ekonomske udare, ovu socijalnu bedu, ovo što neke vaše kolege iz ministarstva kažu - to što je ekonomska kriza u Evropi, to je odlično za Srbiju, sada će da pohrle strani investitori u Srbiju da ulažu ovde. Neki govore, pre svega premijer, njegačekamo kada bude ovde rasprava o budžetu, ali svakako da postoji mnogo pitanja i sigurno ćemo ih postaviti i tada, i kada budemo govorili o predlogu o nepoverenju Vladi Republike Srbije, ali na ovo pitanje, gospođo Dragutinović, morate zaista hitno da nam odgovorite. Ne možete naći opravdanje i nemojte da nas terate da mi ponovo čačkamo i da se mi sa ovog mesta bavimo time. Ako hoćete da mi govorimo o javnim nabavkama, onda vi nas lepo obavestite šta se desilo sa finansijskom inspekcijom na Aerodromu Beograd, da li je Mlađa uspeo da vas ubedi, kako su pisale neke novine, da nema šanse da će iko otići da kontroliše kriminal Bojana Krišta i onog njegovog prethodnog Nedeljkovića, ili ste vi ipak uspeli da se izborite za ono za šta ste se zakleli pred ovom Narodnom skupštinom. Zašto pominjem i zakletvu i interese Srbije? Zato što član 11, iznad kojeg stoji naslov - Načelo jednakosti ponuđača, u svom 4. stavu predviđa da naručilac ne može da odbije ponude samo zbog toga što ponuđač ima sedište u državi sa kojom Republika Srbija nema zaključen sporazum o jednakom tretmanu domaćih i stranih ponuđača, ako faktički postoji jednak položaj utvrđen od strane ministarstva nadležnog za ekonomske odnose sa inostranstvom. Evo nas kod Mlađe, evo nas kod zloupotreba. Mi smo lepo amandmanom predložili da se umesto ovakvog teksta napiše da naručilac mora da odbije ponude koje dostavi ponuđač koji ima sedište u državi s kojom Republika Srbija nema zaključen sporazum o jednakom tretmanudomaćih i stranih ponuđača. Ovim amandmanom i ovim stavom, gospođo Dragutinović, štite se interesi građana Srbije, štite se nacionalni interesi države Srbije, i to ekonomski i politički nacionalni interesi. Ova Vlada, kao i vlada u svim normalnim zemljama, trebalo bi da ima prevashodan zadatak i cilj da štiti pravne i privredne subjekte svoje zemlje, a ne zemalja koje su ih još 2000. godine, sa onom gomilom para dodeljenom samo članovima Vlade, a ne i građanima Srbije, doveli na vlast. Očigledno je da se vi ovim zakonom i dalje odužujete onima koji su vas doveli na vlast, gospođo Dragutinović, jer kažete da se amandman ne prihvata iz razloga što nepostojanje zaključenog ugovora o jednakom tretmanu domaćih i stranih ponuđača ne može biti razlog za odbijanje ponude stranog ponuđača, ako uprkos nepostojanju ugovora postoji faktički reciprocitet, to jest domaće preduzeće kao ponuđač u postupku javne nabavke u stranoj državi tretira se kao i preduzeće te države. Vi ostavljate da nam ovo tvrdi ministar za ekonomske odnose sa inostranstvom. Gde smo mi to postigli reciprocitet, gospođo Dragutinović? Jesmo li možda sa Slovenijom, Hrvatskom, gde to ponuđači iz Srbije imaju jednak tretman kao što imaju ponuđači iz njihovih zemalja? Vi ovde dajete prednost, evo i ovim zakonom to potvrđujete. Juče je kolega Jojić dobio pet kilograma materijala od Vlade Republike Srbije, odgovor na njegova pitanja koja je u više navrata postavljao, kako se to prodaje srpska zemlja, odnosno poljoprivredno zemljište u Srbiji, i firme, kako se prodaju hrvatskim firmama, slovenačkim firmama, a srpske firme nemaju mogućnosti da uđu u Sloveniju, da uđu u Hrvatsku. Isto je i sa javnim nabavkama, vi ste otvorili ovde široko vrata i Hrvatima i Slovencima, a oni nama ne dozvoljavaju da pristupimo na njihovo tržište. Naravno, mi imamo problem koji je takođe u obavezi da reši Vlada Republike Srbije. To je problem što mi osim poljoprivrednih proizvoda nemamo šta ni da izvezemo. Sve ste uništili, gospodo iz DOS-a, ništa više ne funkcioniše u Srbiji, nema privrede, nema industrijske proizvodnje. Jedino što ostaje, što možemo da ponudimo jesu poljoprivredni proizvodi, a vi i u toj oblasti pravite ovakve zakone, koji se konkretno ne odnose na to, nego ostavljate mogućnost, zamislite, da ministar za ekonomske odnose sa inostranstvom, i to stoji u zakonu, da on bude garant da kaže - nema veze što mi nemamo ugovor o reciprocitetu sa Hrvatskom, sa Slovenijom, garantujem da mi tamo imamo prođu i da mogu tamo da se nude naši proizvodi, da u okviru javnih nabavki mi imamo prioritet kao što oni imaju ovde u Srbiji. Dakle, gospođo Dragutinović, gospodo iz Vlade Republike Srbije, vi ste Vlada Republike Srbije, vi ste pred ovim parlamentom položili zakletvu, vi ste u obavezi da vodite računa o interesima države Srbije, interesima građana Srbije, kao što rekoh, o političkim i o ekonomskim interesima. Ako dugujete nešto ovima što su vas doveli na vlast, onda to platite od onih para koje ste dobili, pet miliona, šta beše, ili milijardu maraka za glavu Slobodana Miloševića, pet miliona evra za glavu Radovana Karadžića. Bilo je tu, bez javnih nabavki, mnogo toga što ste vi prodali i mnogo toga što ste kupili, a što nije smelo da bude predmet trgovine, gospođo Diana Dragutinović.
Da li se još neko javlja za reč? Ako ne, na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 17. amandman je podneo poslanik Boris Aleksić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Boris Aleksić.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista posle ove najnovije odluke Tribunala u Hagu teško je govoriti o amandmanima. Kao što vam je verovatno poznato, upoznale su vas naše kolege, Tribunal u Hagu je doneo usmenu odluku da se uskrate dalja prava pravnim savetnicima koji su najviše doprineli odbrani dr Vojislava Šešelja, gospodinu Krasiću i gospodinu Slavku Jerkoviću. U više navrata sam govorio da se prava odbrane pred Tribunalom u Hagu uskraćuju, dok tužilaštvo ima sve mogućnosti koje mu pružaju određena Pravila, a i nešto drugo što ne može da se podvede pod Pravila. Govorio sam takođe o finansijskoj potpori koju Tribunal u Hagu ima ovde, pa iskoristiću priliku što je ministarka prisutna da kažem da Tribunal u Hagu tj. tužilaštvo kao organ tog suda ima apsolutnu podršku ove države. Maksimalna sredstva se izdvajaju, uzimaju od građana Srbije da bi se pomogao Tribunal u Hagu, dok se ista ta prava uskraćuju odbrani. Kao što znate, po najznačajnijim konvencijama o ljudskim pravima, da ih ne navodim ovde, Ujedinjenih nacija, Evropske unije itd, pa i po našem Ustavu, tj. zakonu neophodno je da u svakom procesu postoji jednakost oružja, jedno pravila koje garantuje da optužba i odbrana imaju jednaka prava. Vi ste nama sami uputili ovde informaciju vezano za finansiranje Kancelarije za saradnju sa Tribunalom u Hagu, gde ste između ostalog naveli da tužilaštvo Tribunala u Hagu ima pun i direktan pristup svim državnim arhivima u Republici Srbiji. Dakle, ima šira ovlašćenja od MUP i BIA-e. Odbrana nema te mogućnosti. Isto tako ste dali informaciju, Vlada Srbije, da je 97% zahteva tužilaštva obrađeno, dok kada je u pitanju odbrana preko 50% nije obrađeno. Sačekaćemo pismenu odluku pa ćemo videti kakva će dalja reakcija biti. Što se tiče samog Predloga zakona o javnim nabavkama, podnet je jedan amandman na član 17, gde se predlaže da se u članu 17. stav 2. reč "započeto" zamenjuje se rečju "izvršeno". Vlada je dala jedno obrazloženje zbog čega ne prihvata amandman. Ukratko da kažem koji su naši motivi bili. Kao što znate, član 17. Predloga zakona o javnim nabavkama, nadnaslov 7. Valuta, stav 1: ''Vrednosti u konkursnoj dokumentaciji i u ponudi iskazuju se u dinarima'', nije sporno. Stav 2: ''Naručilac može da dozvoli ponuđaču da cenu u ponudi iskaže u jednoj stranoj valuti i u tom slučaju će u konkursnoj dokumentaciji navesti da će se za preračun u dinare koristiti odgovarajući srednji devizni kurs Narodne banke Srbije na dan kada je započeto otvaranje ponuda.'' Iz obrazloženja Predloga zakona o javnim nabavkama vidi se sledeći tekst, možemo da pročitamo: ''Naručilac može dozvoliti ponuđačima da vrednosti iskažu u stranoj valuti, koja mora biti ista za sve ponuđače, u kom slučaju će u konkursnoj dokumentaciji navesti da će se za preračun u dinare koristiti odgovarajući srednji devizni kurs Narodne banke Srbije na dan otvaranja ponuda, čime se obezbeđuje uporedivost cena iz dostavljenih ponuda.'' Oba teksta su pisali predstavnici Vlade, ali vidimo razliku, jer u stavu 2. člana 17. navodi se u delu rečenice - na dan kada je započeto otvaranje ponude, a u obrazloženju - na dan otvaranja ponuda. Što se tiče naših teza kojima mi želimo da odbranimo ovaj amandman, mi smo predložili da se u članu 17. stav 2. reč "započeto", kao što sam rekao, menja rečju "izvršeno". Postavlja se pitanje zašto predlagač u članu 17. stav 2, zašto je propisao - na dan kada je započeto otvaranje ponuda, a u obrazloženju Predloga zakona o javnim nabavkama ovaj član je obrazložio rečima - na dan otvaranja ponude. Do sada se u praksi dešavalo da naručilac u prisustvu ponuđača ili ovlašćenih predstavnika izvrši otvaranje prispelih ponuda na unapred utvrđenom mestu, datumu i času. Dakle, ceo postupak otvaranja i pregleda prispelih ponuda se okončava u toku jednog dana, u okviru jednog radnog vremena. Da li zakonodavac ovakvom formulacijom koju sam pročitao, pravne norme u članu 17. stav 2, dakle, na dan kada je započeto otvaranje ponude, ima nameru da otvaranje ponuda koje su iskazane u stranoj valuti ubuduće traju dva ili više dana? Ako postoji takva namera, postavlja se pitanje zašto, naravno, to su ove razlike u kursu, pošto je reč o stranoj valuti. Našim amandmanom mi želimo da motivišemo učesnike da sve završe u jednom danu. To je očigledno. Očigledno je da je smisao člana 17. stav 2. da se obezbedi uporedivost cena iz dostavljenih ponuda. Međutim, gde su garancije da u međuvremenu do narednog dana, kada će se nastaviti otvaranje ostalih ponuda, neko neće promeniti cenu iz ponude koja je ostala neotvorena, znači u zatvorenoj koverti. Ovo su već problemi koji se tiču korupcije u javnim nabavkama. Moram da skrenem pažnju da je jedan od najvažnijih uslova za proces javnih nabavki da bude pošteno otvaranje ponuda u tačno određeno vreme, na određenom mestu i u prisustvu svih učesnika tendera ili njihovih predstavnika. Potrebno je javno otvaranje ponuda, gde svako zainteresovan može da čuje ko je sve podneo ponude i koje su cene u pitanju. Upravo ovakav metod smanjuje rizik da se poverljive informacije i službene tajne jedne strane proslede drugoj, preko neke veze, da se neka ponuda i ne uzme u razmatranje, da se ponude menjaju ili da se na drugi način manipuliše samim postupkom. Praksa u nekim zemljama da ponude otvara komisija koju zvanično imenuje kupac, kao što znate, ali bez prisustva ponuđača, nije dobra, pogotovo ako uzmemo u obzir činjenicu da je u javnosti dominantno mišljenje prema kojem su naručioci često podložni korupciji. Sa druge strane, nadmetanje ponuđača je jedino moguće ukoliko se sačuva tajnost prispelih ponuda, do isteka roka koji je određen za njihovo otvaranje. Prost primer korupcije i mogućnost da se unapred odredi rezultat tendera je da naručilac prekrši ovo važno pravilo jednostavnim otvaranjem ponuda pre isteka roka za njihovo podnošenje i da dojavi prezentovane cene nekom dobavljaču, kako bi ovaj podneo najmanje. To je još jedan od razloga zbog kojih otvaranje ponuda ne bi trebalo da traje duže od na primer jednog dana, već da bi sve trebalo završiti vrlo brzo. Ovaj mehanizam korupcije i kriminala funkcioniše odlično ukoliko svim ponuđačima nije omogućeno da prisustvuju otvaranju ponuda. Želeo bih da podsetim da najšira mogućnost fingiranja tendera postoji u fazi procene prispelih ponuda. Tako na primer članovi komisije mogu da izmaštaju čitavu seriju novih uslova i kriterijuma za odlučivanje o najboljoj ponudi. Isto tako oni mogu arbitrarnim postupcima da primene te kriterijume na način koji bi obezbedio određenom licu, koje one podržavaju, da pobedi. U tom nečasnom poslu često su im od pomoći nedovoljno precizno određeni pojmovi u zakonu. Ovde svi pojmovi u zakonu moraju da budu precizno određeni i važećim propisima, kao i sami propisani uslovi za pobedu najboljeg ponuđača. S tim u vezi najjednostavniji metod za korupciju u međunarodnim, recimo, javnim nabavkama je provizija koja se plaća lokalnom zastupniku, koji treba da realizuje posao. Velike korporacije su, poslujući u malim zemljama ili u zemljama u razvoju, često spremne da daju pozamašnu proviziju, kako bi posao za njih bio uspešno priveden kraju. To neretko maskirajući podatke o proviziji kao nešto drugo i obavezno sa naznakom tajnosti ili poverljivosti. Naravno, odrešene ruke ili samostalnost u delovanju omogućuju lokalnom zastupniku da, po realizaciji posla, zadrži deo provizije za sebe. Zanimljivo je, da se podsetimo, da su upravo, recimo, američki finansijeri, uslovno rečeno srpskih nevladinih organizacija, u svojim projektima predvideli, zvaničnim projektima, imamo to na papiru, da negde do 60% njihove pomoći nevladinim organizacijama završava u privatnim džepovima, da otpada na korupciju, ali da je ipak i ta žrtva isplativa za ostvarenje njihovih interesa u Srbiji. Postavlja se pitanjeko sme proviziju u međunarodnim nabavkama roba i usluga da učini transparentnom, a ko ne? Kao što vidite, mogućnostza korupciju i kriminal, prilikom javnih nabavki, gotovo su neograničene. Upravo zbog toga ni jedan pojam u zakonu ne sme da ostane neprecizan ili nedovoljno dobro objašnjen. U ovom zakonu ne bi smele da postoje rupe, jer će korupcija i kriminal naći svoj put i kroz najmanju pukotinu. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta. Vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi SRS je šest minuta.
Mislim da se kolega Jojić javio po amandmanu, a ja sam se javila na osnovu člana 226. Poslovnika Narodne skupštine. Već smo govorili o ovoj skandaloznoj odluci Haškog tribunala, odnosno Pretresnog veća koje vodi postupak u slučaju našeg predsednika Vojislava Šešelja, ali želim da kažem da se Vojislav Šešelj već skoro šest godina uspešno bori sa Haškim tribunalom i sasvim izvesno da će se izboriti u interesu svih građana Srbije i u srpskom nacionalnom interesu. Mi iz njegovog stručnog tima sve te godine pokušavamo da se, onoliko koliko je to moguće, probijemo u javnost, odnosno da obaveštavamo javnost o onome što se zapravo tamo dešava. Naravno da je skandalozna odluka da se Vojislavu Šešelju na taj način krše ljudska prava što se onemogućava njegovih pravnim saradnicima da imaju komunikaciju s njim i da mogu da razmenjuju poverljiva dokumenta, ali to se dešava zato što je vlast u Srbiji snishodljiva kada je u pitanju Haški tribunal. Više puta sam pitala ministre, i pre gospodina Jočića, i sada gospodina Dačića, i dobijala sam slične odgovore, a pitanje se odnosi na ono što se dešava u kancelariji u Jevrema Grujića, gde se ''obrađuju'' svedoci, gde se svedoci odbrane pokušavaju ucenama, pretnjama i lažnim obećanjima, na ko zna sve koje načine, obrnuti u svedoke optužbe. Odgovor koji sam dobila od ministra Dačića, on kaže, objašnjava mi kako je članom 10. predviđeno, govori o Zakonu o saradnji sa Haškim tribunalom, da predstavnici Međunarodnog krivičnog tribunala, kaže, ne smeju zloupotrebljavati svoja ovlašćenja, kao i da ne smeju postupati suprotno standardima međunarodnog prava i suprotno propisima Republike Srbije. Mi tvrdimo da oni to rade suprotno standardima međunarodnog prava i suprotno zakonima Republike Srbije, tvrdimo to šest godina i onda dobijamo ovako nebulozan odgovor koji u nastavku kaže da Ministarstvo unutrašnjih poslova ne raspolaže saznanjima da predstavnici Međunarodnog krivičnog tribunala sprovode torturu nad licima s kojima obavljaju razgovore u prostorijama u Jevrema Grujića, izvinjavam se zbog vremena. A mi pravili nekoliko naučnih skupova, Vojislav Šešelj objavljivao knjige, pričamo na svakom mestu, gde god nam je u javnosti omogućeno, o tome da se to dešava i umesto da neko ispita šta se dešava, nas Ministarstvo obaveštava da nema saznanja. Izvinjavam se, evo, u stvari, koristiću ovo vreme predviđeno za amandman, ako nije problem, da ne moram da navrat-nanos završavam ovu rečenicu jer je vrlo bitno, kolega Jojić neće da se ljuti. Je li mogu, gospođo Čomić? Dakle, Ministarstvo umesto da proveri ono što mi tvrdimo, Ministarstvo nama šalje neke odgovore, kao da smo mi mala deca, sada kao dobila sam ovaj papirić i biću srećna, evo potpisala su ga trojica, prvi potpredsednik Vlade, zamenik predsednika Vlade i ministar unutrašnjih poslova. Dakle, mi insistiramo da se država Srbija brine i da vodi računa o svojim građanima, o svakom građaninu. Kaže gospodin Ivica Dačić, u vezi sa ovim za eventualne dodatne informacije po ovom pitanju nadležno je Ministarstvo spoljnih poslova i Kancelarija Nacionalnog saveta za saradnju sa Međunarodnim krivičnim tribunalom za bivšu Jugoslaviju Vlade Republike Srbije. Nisam pitala, ljudi, Marka Kraljevića da mi odgovori na ovo pitanje. Pitala sam Vladu Republike Srbije, tada prisutnog predstavnika Vlade i on mene sada upućuje, i evo sada ponovo pitam, tražim da me sada Ministarstvo spoljnih poslova i Kancelarija Nacionalnog saveta za saradnju sa Međunarodnim krivičnim tribunalom obavesti o svemu onome što sam pitala na sednici održanoj 20. oktobra 2008. godine. Naravno, ne pada mi na pamet da sada to ponavljam, moraćete to da nađete i da dostavite u ove dve institucije, da vidimo da li postoji iko u zemlji Srbiji ko vodi računa o interesima svojih građana, ko vodi računa o zaštiti ljudskih prava građana Srbije, da vidimo da li postoji iko ko će da proveri šta se to radilo i radi u Ulici Jevrema Grujića 11 u Beogradu, na koji način se najbrutalnije maltretiraju, vređaju, ponižavaju, pokušavaju da potkupe itd, ljudi koji žele da budu svedoci odbrane u predmetu Vojislava Šešelja. Zato je Haški tribunal u haosu, zato što je Vojislav Šešelj pobedio sve dosadašnje svedoke koji su se pojavili kao svedoci optužbe. Večeras će biti vrlo interesantno da građani Srbije gledaju svedoka Jovana Glamočanina, kojeg su zvali da tamo svedoči kao svedok suda, iako je insistirao čovek da bude svedok odbrane Vojislava Šešelja. Čućete, građani Srbije, ko je uzeo pare, koliko je uzeto para, zašto se pokušala razbiti Srpska radikalna stranka, ali niti se u tome uspelo, niti će se uspeti, niti će uspeti Haški tribunal da pobedi Vojislava Šešelja, jer će Vojislav Šešelj, kako je i obećao, rasturiti Haški tribunal, to je već do sada uradio. Treba samo formalno to da priznaju, a ne da mu na ovaj način krše ljudska prava što mu ne dozvoljavaju da komunicira sa pravnim savetnicima, pa ima on u svojoj glavi toliko dokumenata skeniranih, toliko podataka da može još 150 njihovih svedoka da prevede žedne preko vode i da ih pobedi pravničkim znanjem, činjenicama, hrabrošću, junačkim ponašanjem, srcem i idejom čoveka koji je spreman i život svoj, i to je pokazao, da žrtvuje za Srbiju i srpske nacionalne interese.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Ako ne, na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 22. amandman je podneo poslanik Filip Stojanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče amandmana koji je podneo narodni poslanik Filip Stojanović, u svakom slučaju da ovaj amandman treba prihvatiti, mada Vlada ovaj amandman apriori ne prihvata. Međutim, kada se izvrši dublja analiza ovog predloženog člana u ovom zakonu videćete da tu ima brojnih mogućnosti koje će u svakom slučaju biti prepreka za pravilnu primenu ove odredbe ovog zakona u budućem periodu. Dame i gospodo, kada sam govorio malopre o državnom revizoru, želim opet da skrenem pažnju vašu i da vas podsetim, verujem da ima narodnih poslanika koji su možda bili u prilici da se upoznaju sa ovom institucijom u drugim državama. U Norveškoj vam je slučaj takav da je ovo posebna institucija koja je dislocirana od drugih organa i ostalih pravnih subjekata. To znači da imaju posebnu zgradu, posebno policijsko obezbeđenje, da imaju vozila, da imaju pristojne plate i da, u svakom slučaju, ti ljudi neće biti izloženi korupciji niti primanju mita. Napomenuo sam da svaki revizor ima svoju kancelariju. Ne može revizor u drugu kancelariju ući bez kartice, da se registruje da je tog dana u toliko i toliko časova bio u kancelariji kod drugog kolege revizora. Zašto? To nije slučajno, to je potrebno radi uticaja i pritisaka na državne revizore. Mi imamo Zakon o državnom revizoru, ali nemamo državne revizore. To je problem. Po poslovniku i sistematizaciji radnih mesta u ovoj instituciji treba da radi 129 revizora. Dame i gospodo poslanici, treba izvršiti kontrolu 8.300 korisnika budžetskih sredstava, kako i na koji način se koriste i troše sredstva iz budžeta. Uvezanih u ovom sistemu ima tri puta više nego što je ovih 8.300 budžetskih korisnika. Zakon o državnom revizoru je donet pre tri godine. Opet da ponovim, državni revizori nemaju uslove rada. U Palati federacije, bivšem SIV-u, tamo je useljeno i što treba i što ne treba. Prošle godine bio sam u mom bivšem kabinetu saveznog ministra pravde i video sam jednog činovnika sedi, a taj kabinet je oko 50-60 m2, a juče sam imao priliku da obiđem u bivšoj Saveznoj skupštini tu prostoriju gde sede državni revizori, jer sam bio motivisan prethodne večeri jednom emisijom na televiziji, gde je državni revizor objašnjavao i davao odgovore na postavljena pitanja novinara kako funkcioniše ova revizorska kuća. Sada se postavlja pitanje: ako smo pre tri godine doneli zakon, što se ne primenjuje taj zakon? Ako je neko primenio taj zakon, dajte o tome dokaze, da znamo da li su državni revizori ušli u tu instituciju, koju su po zakonu ovlašćeni da kontrolišu, kako i na koji način se koriste budžetska sredstva? Ne mogu trojica ljudi da obave kontrolu 8.300 budžetskih korisnika i još tri puta toliko uvezanih korisnika. U jednoj prostoriji sam našao troje-četvoro ljudi koji sede, trude se i pokušavaju da nešto urade. Međutim, to nije moguće. Prvo, nemaju uslove, drugo, Skupština nije stavila na dnevni red njihov poslovnik o radu, a oni moraju da rade po poslovniku, mora Skupština da da saglasnost na njihov poslovnik i, konačno, gospođo ministre Dragutinović, vi ste odgovorni u ovom trenutku i imate obavezu da pronađete posebnu zgradu. Ima zgrada i bivših saveznih organa veoma veliki broj u Beogradu. Imate mogućnost da ih smestite u bivšu Palatu federacije i da im obezbedite jedan sprat, da tamo ne sede činovnici koji uopšte nemaju razloga da sede u jednoj takvoj instituciji, kao što je ta institucija. I da se obezbedi 120 revizora, koliko je predviđeno. Državni revizori su po Ustavu, ustavna kategorija. Ustav Republike Srbije predviđa državnog revizora i to u članu 96. Koja su njena prava i obaveze? Državna revizorska institucija je najviši državni organ revizije javnih sredstava u Republici Srbiji. Za tri godine unazad da li ima dokaza da su ovi ljudi i da je ova institucija otpočela da funkcioniše, i koji su joj rezultati? Kaže se da je ona samostalna i podleže nadzoru Narodne skupštine Republike Srbije, kojoj odgovara. Hajde da pozovemo toga revizora, čoveka koji je tamo usamljen, bori se koliko god može, traži pomoć Vlade, neka on dođe u Narodnu skupštinu i da obavesti narodne poslanike, i da bude obaveštena javnost, pa se neće desiti da 25 ministarstava i 111 republičkih organa budu van kontrole. Dakle, imamo 25 ministarstava i 111 organa, i to imamo 17 uprava, 14 agencija, 11 fondova, 5 direkcija, 9 zavoda, 6 službi, četiri inspektorata, tri kancelarije, tri saveta. Da ne govorimo sada koliko koji ministar ima savetnika i da li su naša ministarstva preglomazna. Na svetu nema manje države, a da ima toliko ministarstava i da su pojedinačno toliko ministarstva prebukirana i prenatrpana. Samo je to slučaj u Srbiji. To vam odgovorno tvrdim. Uporedite 2000. godinu sa današnjim danom, pa vidite koliko je činovnika radilo u kom ministarstvu, koliko je bilo savetnika, koliko je bilo zamenika i pomoćnika, pa ćete doći do zaključka da smo mi činovnička država. Kad treba nekoga zaposliti, pozicija zapošljava upravo u organe uprave. Zašto ne zapošljava u privredi, u preduzećima? Nema, preduzeća su prestala da rade, mnoga su uništena, mnoga su bombardovana od strane naših neprijatelja. Drugo, mnoga preduzeća su uzeli profiteri i belosvetski mangupi koji su zaključili ugovore kao kolektivne ugovore, preuzeli obaveze, Agencija za privatizaciju, ranije Ministarstvo za privatizaciju prodalo je tu narodnu imovinu. Šta se događa? Oni preprodaju tu imovinu, radnike otpuštaju i radnici ostadoše na ulici, sirotinja ostade na ulici. Slučaj Azotare "Pančevo", prva azotara u bivšoj SFRJ. Došli su suvlasnici, kupili Azotaru i šta smo doživeli? Kupiše pančevačku Azotaru koja je proizvodila jeftinije đubrivo nego ono iz uvoza, ali se predomislio taj vlasnik, uvozi đubrivo, prestala fabrika da radi, zatvorio fabriku, demontirao novu fabriku koju su radnici i država pravili "Karbamid", Azotaru kupio za 13 miliona, "Karbamid" nov, koji je bio u sastavu Azotare u momentu zaključenja ugovora, prodao je za 32 miliona evra. Agencija za privatizaciju je zaključila jedan vrlo štetan ugovor ponovo i donosi odluku da od tih 32 miliona uplate u Azotaru 10 miliona evra, a onih 23 da stave u džep. Ljudi, ovo nema u normalnoj državi. Neko za to treba da odgovara. Šta je još grđe? Agencija za privatizaciju njima odlaže ulaganje tih 10 miliona i kaže: "Za tri godine vi ćete po 3.300.000 evra uplaćivati u fond Azotare." To su veliki i ozbiljni problemi. Da imamo kontrolu sada, da neko uđe u Agenciju za privatizaciju, utvrdi li nepravilnosti da je stavio neko paraf i potpis na ovakvu odluku, štetnu po radnike, a u prošli petak 650 je otpušteno iz Azotare, kako sam saznao. Problem je ozbiljan, državni problem, država mora da vidi šta će da radi sa tim porodicama. Nije ovo samo Azotara. Govorio sam kada je u pitanju Pančevo, dame i gospodo narodni poslanici, verujem da vi mnogi znate taj grad. Pančevo je imalo prvu pivaru, prvu staklaru, prvu azotaru, prvu rafineriju, prvu petrohemiju, prvu fabriku sijalica, sada nema ništa. To je mrtav grad. To je mrtav grad sada. Znači, 30.000 ljudi je ostalo bez posla, to je strašno. Nema kontrole. Kod privatizacije je najveća pljačka u državi. Gospodo, dolazite iz sredina u kojima živite, kao i ja što živim u Pančevu, i znate kako diše taj narod i znate koje muke i probleme imaju. Ne može jedna agencija ili Ministarstvo za privatizaciju da bude bez kontrole. E da je državni revizor, e da je budžetska inspekcija krenula i protekla malo noge da ode do Šapca, Pančeva, Užica, Valjeva, Subotice, Novog Sad, Zrenjanina i utvrdi stanje, i onaj ko je odgovoran, prekršio zakon, dozvolio lopovima da dođu do narodne imovine, odmah u apsanu, odmah u zatvor bez odlaganja i da vrati imovinu. Ovaj što je uzeo 460 miliona, molim vas, stečajni upravnik, ponavljam 460 miliona je uzeo od radnika iz mase Robnih kuća Beograd. Ljudi, ovo ne mogu da shvatim, posedujem tu odluku, rešenje gde je Trgovinski sud u Beogradu utvrdio naknadu, tj. nagradu. Ne valja ovo, ljudi. Uzmite samo budžet koji će doći na dnevni red ovih dana. Videćete koliko je odvojeno sredstava za pomoć poljoprivredi. To je sramota. To je za svaku kritiku. To je apsolutno neprihvatljivo. Kaže, krešemo ovim budžetom, ko kaže da krešemo budžet? Smanjite administraciju i resore, nemojte da uveravamo prividno i sami sebe ovde, a drugo, uveravamo lažno naše građane kako će Vlada, usled svetske krize, da preduzme sve mere da se u Srbiji uspostavi neko bolje blagostanje. Nećemo mi biti ti koji ćemo da gladujemo, ako smo gladovali toliko kako jesmo, a da nećemo gladovati ubuduće gore nego što mnogi gladuju. Ne, dame i gospodo, kada su u pitanju javne nabavke, to je cirkus, to je kriminal. Gospodo demokrate, da se stavite u ulogu sada da budete budžetski inspektori, nema mesne kancelarije, ni veterinarske stanice u kojoj vi ne bi našli organizovani i težak kriminal. Najiskrenije vam kažem. Kako može da se dogodi, radovi za deo puta, za ulicu... (Predsednik: Vreme.) završiću, koštaju osnovnim ugovorom 350.000, a aneksom ugovora 550 miliona dinara. To je ono gde nema kontrole, gde nema mačke miševi kolo vode. Hvala vam.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li gospodin Munjić želi reč? Da, izvolite.
Dame i gospodo, gospođo ministar, zbog sramne odluke Haškog tribunala, kojom se zabranjuje da savetnici dr Vojislava Šešelja, gospodin Krasić i gospodin Jerković, imaju pristup više u njegovom predmetu, likuju danas neprijatelji dr Vojislava Šešelja. Likuju neprijatelji iako znaju da je on otišao tamo ne da brani sebe, već da brani interese srpskog naroda, da brani interese srpskog naroda od onih koji žele da mu prikače večitu anatemu da je to genocidan narod. Likujući trebalo bi da znaju da je onaj točak istorije neumitan i da se zaista okreće po jednoj neumitnoj zakonomernosti i preciznosti. Okreće se tako da onaj koji je danas u blatu, eto ga sutra na suncu, a onaj koji misli da nikada tamo neće biti, eto ga sutra u blatu. Još ćemo videti o tome. Gospođo ministre, ovaj amandman odnosi se na pregovarački postupak bez objavljivanja javnog poziva. Član 24. tačka 5) kaže - kod dodatnih isporuka dobara od prvobitnog dobavljača namenjenih za delimičnu zamenu proizvoda, materijala ili instalacija, koja bi zbog promene dobavljača obavezivala naručioca da nabavlja materijal koji ima drugačije tehničke karakteristike, što bi prouzrokovao nesrazmerno velike tehničke teškoće u poslovanju i održavanju, pri čemu ukupna vrednost svih dodatnih isporuka dobara ne može da bude veća od 25% od ukupne vrednosti prvobitno zaključenog ugovora. Amandman na ovaj član kaže da se dodaje zarez i da se posle ovih reči, dakle da "ova vrednost ne može da bude veća od 25% od ukupne vrednosti prvobitno zaključenog ugovora" dodaje - do 20 miliona dinara, 15% od ukupne vrednosti prvobitno zaključenog ugovora od 20 do 50 miliona dinara, 10% od ukupne vrednosti prvobitno zaključenog ugovora od 50 do 100 miliona dinara, odnosno 5% od ukupne vrednosti prvobitno zaključenog ugovora preko 100 miliona dinara. Uprošćeno rečeno, tačkom 5) određeno je da limit kod dodatnih isporuka dobara ne bude preko 25% od ukupne vrednosti prvobitne, ali bez obzira kolika je bila vrednost prethodne nabavke. Na primer, ako je prvobitna vrednost nabavke bila 200 miliona dodatna isporuka bi mogla da ide na 50 miliona. Šta se amandmanom traži? Da se procenat vrednosti druge, odnosno dodatne nabavke ograniči shodno novčanoj vrednosti prvobitne nabavke. Dakle, primer, ako je prvobitna nabavka bila 20 miliona, vrednost druge nabavke bi bila 25%, dakle pet miliona. Ako bi prvobitna nabavka bila 50 miliona vrednost druge nabavke je 15%. Ako bi prvobitna nabavka bila 100 miliona, vrednost druge nabavke 10% i ako bi bila preko 100 miliona vrednost druge nabavke bi bila 5%. Ako bi se prihvatila situacija, kako je to predviđeno predlogom ovog člana zakona, dakle član 24. tačka 5), da za sve dodatne nabavke procenat bude jedinstven i da iznosi 25% bez obzira na vrednost prvobitne nabavke, to zaista daje mnogo veću mogućnost zloupotrebe. Ako je prvobitna nabavka npr. 300 miliona puta 25%, dodatna nabavka bez javnog oglašavanja mogla bi da bude 75 miliona dinara. To zaista pruža veliku mogućnost za svaku moguću zloupotrebu. U razlozima za neprihvatanje predlagač kaže, pod jedan, amandman bi bio u suprotnosti sa direktivom EU. Pod dva, to bi stvaralo probleme u primeni zakona. Kratko ću se osvrnuti na obe ove situacije. Dakle, amandman bi bio u suprotnosti sa direktivom EU. Zaista, čim se čuje reč direktiva EU, to nas asocira na onu okolnost o kojoj smo govorili i povodom predloga zakona iz oblasti pravosuđa, a to je da su ovi zakoni na neki način nametnuti vama. Vi ih namećete poslanicima Skupštine, a kada ih usvojite i kada usvojite ove zakone, oni će kao loše rešenje biti nametnuti građanima Srbije. Tako je izgleda i sa ovim zakonom i vi ovim to i priznajete. Drugo, zaista ne razumem zašto bi primena ovog amandmana predstavljala problem kada se jasno i decidirano određuju procenti kojima se limitira dodatna nabavka, a time se i smanjuje mogućnost za svaku zloupotrebu prilikom javnih nabavki bez oglašavanja. Svedoci smo zaista velikih zloupotreba koje se događaju u javnim nabavkama. Evo nekih primera. Tokom prethodne godine Uprava za zajedničke poslove republičkih organa nabavljala je juneće meso za 350 dinara po jednom kilogramu, a KBC Zvezdara je to isto plaćala 410 dinara. Sledeći primer - svinjsko meso dečija ustanova iz Sremske Kamenice plaćala je u istoj godini 210 dinara po jednom kilogramu, a predškolska ustanova iz Novog Sada 300 dinara po kilogramu. Bojenje poludisperzivnom bojom bolnica u Leskovcu plaćala je 95 dinara po metru kvadratnom, a za isti takav posao Klinički centar u Nišu je plaćao 140 dinara po jednom kvadratnom metru. Ovo su zvanični podaci i iz njih se vidi kolika je razlika u ovim nabavkama, dakle, kolika je mogućnost za zloupotrebu u svakoj od ovih pojedinačnih nabavki. Epilog ovakve nabavke jeste npr. da je u Novom Sadu deci priušteno 40% manje mesa nego što su mogli da imaju da je to urađeno na drugačiji način. Dakle, za isti procenat je neko mogao da manipuliše, može da stavi sebi u džep ili da omogući to nekom drugom, što je ovoj deci sasvim svejedno, oni su ostali bez dela svog obroka. Ovde samo treba postaviti prosto i logično pitanje - prilikom sopstvenih nabavki, privatnih nabavki da li ovako postupamo kao što se nabavlja u ovim slučajevima koje sam izložio, a hiljade i hiljade je takvih slučajeva širom Srbije. Da li na ovaj način nabavljamo kada vršimo nabavke sopstvenim novcem, a ne državnim? Kada uđemo u mesaru i vidimo da je tamo meso 400 dinara, pa prošetamo do druge, pa vidimo da je u njoj 310, gde ćemo da kupimo? Jasno je da se logičan zaključak iz ovog izvodi. Svako ko kupuje svojim novcem zna ovaj odgovor, ne treba mu pričati. Ako znamo da je vrednost javnih nabavki u Srbiji godišnje oko dve milijarde evra i da je prosečna razlika u cenama za pojedine nabavke oko 15%, ispada da po osnovu javnih nabavki za jednu godinu mogućnost zloupotrebe je 300 miliona evra, tolika je i mogućnost uštede. Srpska policija bi uskoro trebalo, posle otkrivanja nezakonitih javnih nabavki u svojim redovima, takva je bar najava iz policije, da ispita i pročešlja neke javne nabavke u nekim drugim velikim javnim preduzećima, u Upravi carina ili u Naftnoj industriji Srbije. U Naftnoj industriji Srbije već tri godine se ne primenjuje Zakon o javnim nabavkama. Da li je to tačno, verovatno će istraga utvrditi. Ima nekih indicija da je tamo godišnja vrednost javnih nabavki oko 100 miliona evra. Vidite sad kolika je mogućnost tamo za zloupotrebu. U evropskim zemljama učešće javnih nabavki od bruto domaćih proizvoda je negde oko 15%. Ako uzmemo da je toliki procenat i u Srbiji, kad bismo uštedeli samo 10% od nabavne cene, ne bi bilo šatora preko puta Predsedništva, ne bi radnici došli da protestuju zbog svojih zarada, koje su mukotrpno i krvavo znojem stekli, a koje im još nisu isplaćene, ne bi bilo ni stotine drugih slučajeva sličnih ovim slučajevima, ali ko zna da li je uopšte predlagaču u interesu i da li mu je uopšte stalo da dođe do ovih ušteda. Ako je, npr, direktiva da do njih ne dođe, onda neće ni doći i to je jasno. Amandmanom se, dakle, predlaže da se u deo javnih nabavki koji se obavlja bez oglašavanja unese bar malo reda i kontrole. Ukoliko je Vladi i ukoliko je vaša želja da se tako i uradi, onda ćete vi prihvatiti ovaj amandman. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Maraš po Poslovniku.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, koliko smo dobili informaciju, a sad sam i potvrdio sa predsednikom Odbora za privatizaciju, stigao je primerak predloga ugovora koji je srpska strana ponudila ruskoj strani vezano za naftno-gasni sporazum. Međutim, to je veoma obiman dokument i bilo bi neophodno da se što pre kopira. Čujem od predsednika Odbora, koji je naravno izašao u susret u tom smislu da svi članovi Odbora, i Odbora za finansije, dobiju po jedan primerak, međutim, smatram da je neophodno da svaki šef poslaničke grupe dobije po jedan primerak da bismo mogli da se upoznamo s tim. Takođe, interesuje me da li će sutra biti objedinjena sednica Odbora za privatizaciju i Odbora za industriju, na koju će doći ministar Škundrić i ministar Dinkić, koji su uneli pometnju među poslanike i među građane, pošto je svaki izneo iz svog viđenja ono što se događa u pregovorima vezano za naftno-gasni sporazum. Molim vas, predsednice, da izvestite sada poslanike dokle se stiglo, odnosno da li će sutra biti zakazana objedinjena sednica ta dva odbora na kojima će moći i drugi poslanici da prisustvuju. Hvala.
Kao što sam juče rekla, pokrenula sam inicijativu, predsednici odbora su se dogovarali i molim predsednika jednog od odbora koji je ovde da iznese dokle su oni stigli. Naravno da će biti umnožen materijal. Gospodin Nikolić.
Poštovana predsednice, uvažena ministarko, poštovani narodni poslanici, mi smo juče dogovorili, na bazi dopisa predsednika Skupštine sa predsednikom Odbora za industriju, koji je odsutan, da pripremimo materijal i podelimo svim članovima Odbora za industriju i Odbora za privatizaciju. Takođe, obezbedićemo materijal za sve šefove poslaničkih grupa. Molim da se ne dobacuje dok govorim. Takođe, usaglasili smo sa predsednikom Odbora za industriju da se, posle sednice Vlade i dogovora sa ministrima, sastanak održi u utorak, u 13,00 časova, ova dva odbora. Toliko.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, uvažavam ovo što je rekao gospodin Nikolić, i smatram da postoji dobra volja da se organizuju ta dva odbora i da dođu ministri na ta dva odbora da bismo mogli da saznamo punu istinu oko tih pregovora. Saglasni smo da taj odbor može da se pomeri za utorak, ukoliko imamo čvrsto obećanje da će oba ministra doći na zakazani odbor. Samo sam hteo još tri reči. Molim vas da samo to kopiranje za šefove poslaničkih grupa bude na prvom mestu, iz prostog razloga da bi mogli što pre da se upoznamo s tim, veoma je obiman materijal. Hvala.
Zahvaljujem. Nema nikakvih problema da se materijali pripreme. Imala sam kontakt sa gospodinom Škundrićem, ali sada pošto znamo termin kontaktiraćemo i gospodina Dinkića, verujem da neće biti problema, tako da ćete tokom dana imati definitivnu informaciju. Gospodin Živanović, po amandmanu.
Samo ću kratko, da bih istakao jedan veliki problem, jer ovi ljudi koji su oštećeni od ove firme, da je nazovem Majstorović, gde su jedino mogli da potraže pravdu ovde u Skupštini preko svog predstavnika, narodnog poslanika, mene, niste mi juče dozvolili da bih mogao da završim ono što je vrlo bitno, a to je - na koji način bi mogli da se obeštete, već dve godine tražeći pravdu za ono za šta su se borili i mučili svojim velikim radom, da bi mogli za utovljene svinje da naplate od ove firme? Na kraju moram reći za ovom govornicom, kada sam govorio o ovim problemima, rekao sam da revizorska institucija koja je verovatno još pre tri-četiri godine oživela, oživela je samo na papiru i to je dobro govorio moj stranački kolega Petar Jojić. Ona nije našla svoju implementaciju ni u sistemu budžetske inspekcije, kako na državnom nivou, tako verovatno ni na lokalnom nivou. Verujem da ona neće dugo vremena oživeti zato što vi morate da prikrijete vaše lopovske tragove. Ono što je vrlo bitno, vezano za javne nabavke, jesu robne rezerve. Država za svoje robne rezerve nabavi određene proizvode, naročito poljoprivredne proizvode od seljaka, po jednoj ceni, a kada dođe vreme da ona profitira, onda ona te svoje robne rezerve može da izveze po drugoj ceni. Kao što vidite, država ni u jednom momentu ne vodi računa o ljudima, o onima koji svoj znoj i svoj trud daju za ovo što mi danas ovde sedimo i raspravljamo, ali nažalost, raspravljamo o njihovoj sudbini, o njihovom radu, o onome što je država već odavno trebalo da je raspravila. Dobro vidite kakav je taj trend bio prisutan u samom toku te privatizacije. Juče je vaša koleginica iz Šapca reče kolike su investicije bile u Šapcu. Jesu bile investicije. Ne bi bilo dobro kad to ne bih rekao, slagao bih, ali one su bile investicije u behaton ploče, u pločnike, u sređivanje i lepotu grada, a ne u traženje određenih investicija da se obezbedi budućnost građana. Budućnost građana jeste u fabrikama, u preduzećima, ali vi ste uništili sve to. Ta kriminalna privatizacija koja se desila u celoj Srbiji i tamo gde se obično pojedinci hvale da je to najbolje urađeno, ali ta je privatizacija, nažalost, najkriminalnije urađena baš u opštini Šabac, tamo gde je bila velika privreda, kao što i u opštini Pančevo, što reče moj kolega Pera, uništen je jedan veliki hemijski kompleks, to je Hemijska industrija "Zorka" iz Šapca, koja je zapošljavala 12.000 radnika. Fabrika u kojoj sam radio imala je preko dve i po hiljade radnika, a danas ima 63. Pitam vas - gde je taj učinak... (Predsednik: Vreme.) proizvodnog ciklusnog rada, na osnovu koga se vi ovih osam godina možete pohvaliti da ste učinili. Da ste vi sve to regenerisali, i da ste vi to prodali i da je to bila kriminalna privatizacija, ali da su u njoj radili radnici, odnosno da fabrike služe svojim namenama, za šta su do sada i bile, onda bih za ovom govornicom rekao - to je vaš uspeh... (Predsednik: Vreme.) vaše osmogodišnje vladavine. Završavam. Nažalost, pravde nema u ovoj zemlji, u Srbiji. Ona je uništena verovatno dolaskom, dobro pogledajte, završavam, ove knjižice govore dobro o vašem kriminalu, ali ono što moram da kažem...(Predsednik: Molim vas, privedite kraju.) Kerovi ili psi laju, ali karavani lopovski prolaze. Hvala vam.
Nastavljamo rad u 15.00 časova. Tada ćemo razgovarati o amandmanu gospođe Marine Toman.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad u popodnevnom delu. Na član 24. amandman je podnela poslanik Marina Toman. Vlada iOdbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Marina Toman.
Dame i gospodo poslanici, ovaj amandman je sličan amandmanu kolege Munjića, jedino što se on odnosi na usluge i radove. U članu 24. Predloga zakona o javnim nabavkama predlagač zakona je propisao u kojim sve slučajevima naručilac može sprovesti pregovarački postupak za javnu nabavku i to bez objavljivanja javnog poziva. Tako je u stavu 1. tačka 7) propisao da ''u slučaju dodatnih usluga ili radova koji nisu bili uključeni u prvobitni projekat ili prvu javnu nabavku, a koji su zbog nepredvidljivih okolnosti postali neophodni za izvršenje ugovora o javnoj nabavci, pod uslovom da se ugovor zaključi sa prvobitnim pružaocem usluga, odnosno izvođačem radova i da ukupna vrednost svih dodatnih usluga ili radova nije veća od 25% od ukupne vrednosti prvobitno zaključenog ugovora.'' Poslanička grupa SRS na ovaj član podnela je amandman s predlogom da se posle reči "da ukupna vrednost svih dodatnih usluga ili radova nije veća od 25% od ukupne vrednosti prvobitno zaključenog ugovora" doda "do 20 miliona dinara, 15% od ukupne vrednosti prvobitno zaključenog ugovora od 20 miliona dinara do 50 miliona dinara, 10% od ukupne vrednosti prvobitno zaključenog ugovora od 50 miliona do 100 miliona dinara, odnosno 5% od ukupne vrednosti prvobitno zaključenog ugovora preko 100 miliona dinara.'' Vlada Srbije je ovaj amandman odbila uz prilično šturo i konfuzno obrazloženje. Tako Vlada u svom obrazloženju, kao razlog zbog koga ne prihvata amandman, navodi da je on u suprotnosti sa direktivom EU. Tu se priča o daljem obrazloženju za Vladu završava. Međutim, ako se Vlada rukovodila direktivom EU, onda ni rešenje Vlade nije u istoj ravni sa direktivom EU. Znači, Vladino rešenje je u suprotnosti sa ovom direktivom. Zapravo, Evropski parlament i veće EU su 2004. godine usvojili Direktivu o koordinaciji postupka za dodelu ugovora o javnim nabavkama. Tako su članom 31. ove direktive regulisane situacije u kojima je opravdano korišćenje postupka sa pogađanjem bez prethodnog objavljivanja. Prema tom rešenju, svi dodatni radovi i usluge mogu se ugovoriti u postupku sa pogađanjem, dakle, bez raspisivanja novog tendera, s tim da vrednost svih dodatnih radova i usluga ne može biti veća od 50% vrednosti osnovnog ugovora. Dakle, iz ovog jasno proizilazi da rešenje u ovom predlogu zakona ionako nije u skladu sa direktivom EU, ali Vlada ovaj amandman ne prihvata uz očiglednu zamenu teza. Međutim, moram da istaknem da, dok se ovaj zakon nalazio na javnoj raspravi u formi nacrta, njegovi autori su predlagali da naručioci mogu sprovesti pregovarački postupak za javnu nabavku i to bez objavljivanja javnog poziva za naknadno pružanje usluga ili izvođenje radova do čak 50% ukupnevrednosti prvobitno zaključenog ugovora. Jasno je da je postojala namera da se izbegne suočavanje sa realnošću i korupcijom ogromnih razmera, koju gotovo svi aneksi osnovnog ugovora obezbeđuju. Ovo rešenje je promenjeno uz intervenciju Privredne komore Srbije, koja je uspela da ubedi autore zakona da na snazi i dalje ostane trenutno važeće rešenja od 25%. Smisao predloženog amandmana je namera da se spreči ili bar u nekoj meri ograniči dosadašnje korupcionaško ponašanje i nenamensko i nezakonito trošenje budžetskihsredstava kroz virtuelne radove i usluge koji se ugovaraju putem izmišljenog jednog ili više aneksa osnovnih ugovora. Svako ko je u Srbiji upoznat sa dosadašnjom procedurom sprovođenja postupka javnih nabavki, odnosno svako ko direktno ili indirektno učestvuje u postupku, odnosno procesu javnih nabavki zna da se korupcija u javnim nabavkama najviše reflektuje u većini slučajeva kroz izmišljene naknadne ili bolje rečeno dodatne radove i usluge, koji nisu bili predmet osnovnog ugovora. Iako skoro sva dosadašnja iskustva koja se odnose na ovu odredbu zakona svedoče da se na ovaj način najlakše, najbrže i najperfidnije pljačkao budžet, Vlada isto rešenje ostavlja i u ovom predlogu zakona, uprkos praksi koja je pokazala da se aneks ugovori zloupotrebljavaju. Znači, znamo da postoji očigledan problem, ali se ništa ne preduzima da se taj problem reši, odnosno suzbije korupcija. Pri tom, da ne dođe do zamene teze, SRS nije protiv aneksa, pogotovo zato što znamo da su oni neophodni u nekim slučajevima, pogotovo kada su u pitanju građevinski radovi. Mi njih ne osporavamo. Da razjasnimo našu nameru. Poslanička grupa SRS u izradi amandmana na ovaj zakon morala je da vodi računa o nekim njegovim odredbama i njihovoj primeni u praksi, odnosno u kojoj meri one ostavljaju prostor za korupciju i malverzacije. Zbog toga su neka naša predložena rešenja možda restriktivna na neki način, ali u konsultacijama sa onima koji u praksi sprovode javne nabavke došli smo do zaključka da su ona neophodna, jer moramo da se suočimo sa realnošću da se postojeći zakon i te kako kršio i zloupotrebljavao, otvarajući širom vrata korupciji. SRS smatra da predloženo Vladino rešenje nije dobro, jer predstavlja kontinuitet sa dosadašnjom korupcionaškom politikom sprovođenja javnih nabavki u Srbiji. Zbog toga smo ovim amandmanom pokušali da, na konstruktivan način, utičemo na iskorenjivanje ili bar ograničenje korupcije putem aneksa ugovora, koji se sklapa bez sprovođenja tendera. Predlažemo da sadašnje rešenje od 25% ostane na snazi, ali ne za sve vrednosti javnih nabavki, već samo za one radove čija je prvobitna vrednost osnovnim ugovorom definisana do 20 miliona dinara. To praktično znači da aneks osnovnog ugovora, koji će se eventualno zbog nepredviđenih ili novonastalih okolnosti zaključiti bez tendera, ne može, odnosno ne sme biti veći od pet miliona dinara. To je sasvim dovoljno za sve naknadne i nepredviđene radove za kojima se eventualno ukaže potreba. Takođe, za svaki dinar više mora da se sprovede potpuno nova procedura javne nabavke. SRS ovim amandmanom dalje predviđa da kako se definisana vrednost rada iz osnovnog ugovora uvećava, isto tako da se vrši procentualno sužavanje prostora za aneksiranje bez tendera. Predložili smo da aneksi osnovnih ugovora za sve dodatne radove ne mogu biti veći od 15 % za radove koji su ugovoreni u rasponu od 20 do 50 miliona dinara, 10% za radove koji su ugovoreni u rasponu od 50 do 100 miliona dinara i 5% za radove koji premašuju 100 miliona dinara. Želimo da napravimo jasnu razliku između radova čije je vrednost ugovorena do 20 miliona dinara i radova koji premašuju tu vrednost, a naročito je važno suziti prostor za aneksiranje ugovora čija vrednost premašuje 100 miliona dinara. Da vas još jednom podsetim, upravo se korupcija, odnosno sticanje protivpravne imovinske koristi najviše razvila kroz zloupotrebu aneksa. Tu surovu realnosto nenamenskom trošenju budžetskih sredstava potvrđuju i mnogobrojni izveštaji budžetske inspekcije. Najčešća konstatacija budžetskih inspektora o nenamenskom i nezakonitom trošenju budžetskih sredstava budžetskih korisnika odnosi se na anekse osnovnih ugovora. Da zaključim na kraju, racionalnost javnih nabavki mora da se posmatra kao sastavni deo efikasnosti trošenja budžetskih sredstava, a propisi se najčešće krše kroz anekse ugovora ili naknadne izmene. Zbog toga apelujem da usvojite ovaj naš amandman.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 25. amandman je podneo poslanik Paja Momčilov. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandmanpravno moguć. Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović.
Gospođo potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, kao čovek iz struke, doduše iz medicinske oblasti, koji je više puta u proteklih osam godina pokretao pitanje javnih nabavki u našim zdravstvenim centrima, a naročito činjenica da u Srbiji farmaceutska mafija radi šta želi, da je tesno povezana sa određenim glavešinama, pre svega iz strukture G 17 i DS u pojedinim bolnicama i zdravstvenim ustanovama, što je više puta dokumentovao i sa čime se načelno složio i ministar Tomica Milosavljević, koji je rekao da je i to strategija u borbi protiv kriminala u oblasti zdravstva, ali mi imamo, videli ste i sami, kao i celokupna javnost, ove nove primere beogradskih gradskih bolnica. Doktor Momčilo je obratio pažnju na ovaj član zakona koji reguliše šta to treba da radi žiri koji će da odlučuje o nacrtima na konkursu. Mi u Srbiji imamo, zaista, naročito u lokalnim sredinama, u oblasti urbanističkog planiranja, arhitektonskih novih zdanja, izgradnje novih objekata, veliki kriminal i korupciju. Novi zakon o lokalnoj samoupravi, koji je dao mogućnost gradskog menadžera i glavnog arhitekte, samo je pospešio kriminal i korupciju na nivou lokalnih organa vlasti. Sada je nemoguće, ako se ne prihvati ovaj amandman gospodina Momčilova, koji će, eto, da da neke smernice i da bude putokaz kako zaista treba da se radi i odlučuje, pogotovo kada je u pitanju izgradnja novih objekata, jer taj urbanistički haos i to što se istorijska zdanja u mnogim gradovima, kao što je slučaj u Kragujevcu, urušavaju sa nekim potpuno neuklopivim objektima, u gradu koji ima takvu tradiciju i zgrade od posebne važnosti. Više sam puta pominjala staro zdanje u Aranđelovcu, to je jedna od najlepših zgrada u našoj zemlji iz obrenovićevskog doba, koje se urušava. Ne znamkako će ono uopšte da opstane sada kada krenu kiše i snegovi. Gospodin Momčilov je insistirao na tom amandmanu, koji je podneo u ime poslaničke grupe SRS, da to budu stručna lica. Jer, predlagač je rekao – članovi žirija, znači konkurs za nacrte, za projekte, šta treba da se izgradi u nekom gradu, odnosno u nekom mestu. Članovi žirija mogu biti samo fizička lica koja nisu povezana sa učesnicima na konkursu. To je besmisleno. Mi smo predložili, u stvari doktor Momčilov, da se ovo sa učesnicima na konkursu briše, da se stavi zapeta i da ostatak teksta bude taj da su to lica koja imaju kvalifikaciju i ispunjavaju uslove za članove žirija. U sledećem stavu predlagač kaže – samo ako naručilac posle insistira to može da bude neko ko je kvalifikovan iz te struke. Mi imamo nagrđene gradove i opštine. Da vam kažem primer Kragujevca. Oni su se prvi hvalili, Stevanović i gradska vlast još u onom prošlom mandatu, bez ovih iz G 17 i DS, kako su među prvim gradovima u Srbiji, odnosno naš grad Kragujevac je izabrao gradskog arhitektu. Izglasali smo generalni urbanistički plan, tu su potočići, žubori voda, i akvaparkovi i šta sve ne je tu ucrtano od strane tog dotičnog arhitekte. Ali, može da se desi hipotetička stvar, pošto su i gospodin i gospođa iz iste branše, gospodin je glavni arhitekta, njegova supruga je inače zaista pravi arhitekta, on joj tu dođe kao šegrt. To već svi u Kragujevcu znaju i naručioci posla, što privatno, što neke kompanije. Sad se kaže, lica povezana sa učesnicima. Ako sam ta koja treba da izabere ili da predloži da se izabere konkursna komisija, uvek ću pre da predložim suprugu kragujevačkog gradskog arhitekte nego njega. On za to nije sposoban. Čak je i jedan njegov prijatelj iz struke, povezani su i u nekim drugim relacijama, što mi Srbi tretiramo kao rođačke, istu konstataciju dao. Prema tome, ne možemo da ostavimo ovo ovako i za neke od važnih projekata, i za izgradnju nečega što treba da ostane i za taj grad, i da je simbol toggrada, mi u konkursnu komisiju za nacrte izaberemo ljude koje veze nemaju. Kakve sada veze ima neki predavač ili profesor biologije sa nečim što je vezano za oblast arhitekture, ili lekar, neko iz medicinske struke. To moraju da budu zaista stručna i kvalifikovana lica, jer kako će da izaberu. Veoma je važno da kažemo da preko svih tih organizovanih lobija, naročito u Beogradu i naročito pod Đilasovom šapom, velike firme i kompanije koje zaista imaju projekte i nacrte sa kojima konkurišu u celom svetu, ne mogu da dođu do izražaja. Tipičan slučaj za to vam je stadion Partizana ili kao ga neko zove JNA, koji treba da se rekonstruiše i koji je u takvom stanju još od vremena ovog kriminalca Zečevića i cele te klike, ali sada ćemo ući verovatno i u proces usvajanja zakona o privatizaciji sportskih društava i moraće da dođe taj dan, je l' tako, da se izvrši izgradnja novog stadiona i da se to sve reši. Sada je konkurisala jedna od poznatih švajcarskih kompanija, sa odličnim nacrtom koji zadovoljava i standarde koje traži UEFA, i pre svega to da bude jedna lepa slika grada Beograda, ali šta to vredi kada to ne da Đilas i ova gradska slika, i to po izjavi samog gospodina Stepanovića, koji je direktor Partizanovog stadiona. U Kladovu nam se desilo da ono što je bio simbol grada, eto to je nastavak Karađorđeve ulice, pored hotela „Zelengora“, i to je zaistajedan lep plato i tu je taj tržni centar „ Šumadija“, koji je obeležje te stare gradske arhitekture, najužeg gradskog jezgra, kragujevačka gradska vlast, pazite, uz odobrenje, čak i nalog tog pomenutog malopre gradskogarhitekture, poseče sva stabla. Stabla koja su bila više decenija, a neka preko 100 godina stara, počupana su, i ne samo stabla, nego i kaldrma, dakle, taj deo koji je bio pod kaldrmom, koji je takođe obeležje jedne epohe grada Kragujevca i naše sredine. Ono što nikome ne bi palo na pamet da izvadi to što je simbol grada, eventualno da to sa nekom novom presvlakom vrati tamo gde mu je mesto, kao što su svi veliki trgovi u svetu, u svim gradovima gde god da krenete, njima je kao neka lepa ideja, a u stvari to je katastrofa, to je sad jedan običan asfalt, plato na kome nema ni jednog jedinog stabla nego neko pruće ostalo kao takvo. Da bih ostavila vremena i kolegi Periću da priča, verovatno iz iskustva iz svoje sredine, iz takođe jednog od lepših gradova u Srbiji na obali Drine, Ljubovije, ovim ću završiti, ali zaista nemoguće je da konkursna komisija nacrte ovako važne za izgradnju svih ovih objekata bude tek tako sastavljena od nekih ljudi, koji samo nisu povezani sa učesnicima konkursa, a nemaju nikakvu kvalifikaciju. Mi na tome insistiramo i predlažemo vam da usvojite ovaj amandman dr Paje Momčilova. Budite sigurni da je on na osnovu iskustva koje je imao, opet ponavljam iz svoje struke, video da je to neophodno i da je potrebno da se i u ovom delu i u ovom članu zakon promeni. Hvala vam.
Pre nego što dam reč narodnom poslaniku Sretu Periću, obaveštavam vas da ćemo na osnovu člana 85. stav 5. danas raditi posle 18,00 časova, a raspravom po tački dnevnog rada koja u tom trenutku bude razmatrana na sednici, a ne duže od 21.00 čas. Vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi SRS je 6 minuta i 30 sekundi.
Dame i gospodo narodni poslanici, zadovoljstvo mi je da iznesem nekoliko argumenata u prilog amandmana koji je podneo narodni poslanik dr Paja Momčilov. Vama je svima poznato da je dr Paja Momčilov dugogodišnji vrstan lekar i da je podredio svoj radni vek i primarnoj i sekundarnoj zaštiti zdravlja, posebno pripadnicama lepšeg pola. Istina da dolazim iz jednog od najlepših gradova u Srbiji, kao što je gospođica Nataša Jovanović rekla, neću govoriti o problemima iz ove oblasti iz mog mesta, ali hoću da ukažem i gospođo ministre, za vas imam jednu sugestiju, gospodine Iliću, možete i vi da obratite pažnju, kad vam stignu amandmani, nemojte čitati ovo Republika Srbija Narodna skupština, a posebno nemojte čitati od koje poslaničke grupe dolazi. Jedino je to za mene postalo razumljivo da je moglo samo to da bude prepreka zbog čega ovaj amandman nije prihvaćen. Videćete da nema nijednog razloga i nema nijednog narodnog poslanika u ovoj sali, a naravno da će to javnost Srbije shvatiti, da bi ovaj amandman mogao samo vama da pomogne. Poštovani građani, u ovoj knjizi se nalaze sva sredstva koja ćete vi predati, odnosno uplatiti na budžet Republike Srbije. Ona se odavde dalje raspoređuju i vi nemate boljeg saveznika u Vladi od ovog zakona da vam pomogne, kako vi kažete, verujem da je tako, da ste vi jedini u Vladi, naravno sa svojim saradnicima iz Ministarstva, koji se zalažete da ta sredstva budu što racionalnije raspoređena i da se ova finansijska kriza što manje oseti. Ukoliko to zaista mislite, onda skoro sve amandmane koji su podneti na ovaj zakon, a bez izuzetka amandmane SRS, treba prihvatiti. Evo šta je dr Paja Momčilov predložio da se menja, odnosno da se doda u članu 25. stav 3. Da bi mogli da shvatite i da pratite o čemu se tu radi, stav 1. člana 25.kaže - naručilac može sprovoditi postupak javne nabavke usluga putem konkursa u oblastima urbanističkog planiranja, arhitekture, građevinarstva, inženjerstva, dizajna i informatike. Nacrt plana ili dizajna bira nezavisni žiri. Stav 3. na koji se podnosi amandman glasi - članovi žirija mogu biti samo fizička lica koja nisu povezana sa učesnicima na konkursu. Dakle, jedan objektivan razlog koji predlagač predlaže da bi neko mogao da bude u žiriju, naravno prihvatljiv, i dr Momčilov predlaže da se posle tačke stavi zarez, a onda da se doda - koja ispunjavaju, dakle, fizička lica ''koja ispunjavaju profesionalne kvalifikacije iz oblasti koja je predmet javnih nabavki''. Sada postoji stav 4. i naravno još nekoliko stavova, ali Vlada prilikom odbijanja, potpuno sam siguran, gospodine Iliću, da ni vi ni gospođa ministar niste razmatrali ove amandmane, kaže - amandman se ne prihvata iz razloga što je zahtev u pogledu profesionalnih kvalifikacija članova žirija sadržan u članu 25. stav 4. Kakve veze ima stav 4, komplementarnost postoji, ali ovde se kaže u stavu 4 - na zahtev naručioca, a dr Paja Momčilov je želeo da ovaj žiri bude sastavljen od stručnih lica prilikom svih razmatranja ovih ponuda koje jesu tu. Naručilac, ovo je veoma važno, postaje definisan stavom 3. ovog predloga zakona. Videli ste da mogu da budu državni organi, organizacije, javna preduzeća i svi drugi, i to je otprilike na direktan način obuhvaćeno negde 260.000 direktnih budžetskih korisnika, a ukupno ih je i sa lokalnom upravom, i iz javnih preduzeća oko 460.000. Na direktan način se to primenjuje na 460.000 građana Srbije i zbog toga je ovde veoma bitno da se obrati pažnja i da budu u žiriju stručni ljudi koji mogu na dobar i kvalitetan način da procene šta treba prihvatiti i šta je u redu. U 80% zakona koje predlažete Narodnoj skupštini kažete da ih treba usvojiti, da su neophodno zbog želje pridruživanju EU. Ne osporavamo, to je vaš stav, to je vaš put, vaša politika, ali mi vodimo računa o građanima Srbije, koji su na direktan način pogođeni javnim nabavkama. Nije najveći problem bio visoke plate na Aerodromu, u drugim javnim preduzećima, mada se mi zalažemo da se i te plate stave pod kontrolu. Da li je neko od vas nekad pitao koliku je platu proizvođač kupine ove godine mogao da ostvari? On i ne traži platu, nego traži da država interveniše u pogledu zaštitne cene, u pogledu subvencioniranja poljoprivrednih proizvoda, pa se desilo da je ove godine cena kupine bila 10 dinara i mi ne kažemo i ne predlažemo u SRS da svi zaposleni u javnim preduzećima imaju neku uravnilovku, istu platu, nego da se to stavi pod kontrolu. Jedan od najvećih generatora za korupciju i kriminal jesu i javne nabavke, pored privatizacije, takva kakva je sprovedena, i mi smo našim amandmanima predložili i pokušali da to razrešimo da, ne mnogo vama, ali građanima Srbije, pomognemo da se to reši na jedan dobar i kvalitetan način. Ovaj amandman treba prihvatiti, gospođo ministre, i onda ćete, još jednom ponavljam, imati u ovom zakonu najboljeg saveznika, boljeg i od samog premijera, jer ste vi rekli da vas dvoje najviše vodite računa o tome kako će se sredstva trošiti, jer javne nabavke se sprovode i u Ljuboviji, i u Valjevu, i u Trgovištu, i u svim drugim mestima i treba ih staviti pod kontrolu, ali doslovno sprovođenje ovog zakona, uz prihvatanje amandmana SRS, imaćete jednu veliku pomoć. Hvala vam.
Reč ima poslanica Vjerica Radeta, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo Čomić, javljam se na osnovu člana 27. i vaše obaveze da, u ime svih nas i sa svima nama, poštujete član 104. odnosno dostojanstvo Narodne skupštine, a sve ovo u vezi sa članom 113. koji glasi da se odredbe ovog poslovnika o redu na sednici Narodne skupštine primenjuju i na sve druge učesnike na sednici, pored narodnih poslanika, a shodno se primenjuju na sednicama odbora i drugih radnih tela Narodne skupštine. Ne verujem da niste primetili da se gospođa ministar ponaša neprimereno i suprotno članu 104. Poslovnika Narodne skupštine. Gospođo ministar, nije lepo, a pogotovo nije dobro, gospođo Čomić, što to niste primetili, da gospođa ministar ovde ulazi i u jednom ruci nosi Predlog zakona, a u drugoj veliku šolju kafe, i da ovde sedi i pijucka kafu. Gospođo ministar, ako imate problem sa niskim pritiskom, nemamo ništa protiv, zamolite i reći ćemo: izađite i popijte kafu. Ali, vi vidite kako se narodni poslanici ovde ponašaju. Ovo je Narodna skupština, ovde mora da se vodi računa o dostojanstvu, ovde se govori o ozbiljnim stvarima, ovde se govori o Zakonu o javnim nabavkama, koji je izvor korupcije i kriminala, i ovaj koji je sada na snazi, a tako će biti i sa ovim koji će tek stupiti na snagu. Vi morate da se ponašate u skladu sa funkcijom koju obavljate. To vaše ponašanje pokazuje bahatost i drskost. Koliko god vi pokušavate da se predstavite kao fina dama, vi ovde hoćete da pokažete nešto drugo. Verovatno to i jeste privatno, nemam ništa protiv i nemam primedbi, ali vi ovde hoćete da pokažete da vas u Vladi Srbije baš briga za narodne poslanike, da vas baš briga za stav ovog parlamenta. To je pokazala i vaša koleginica pre vas, koja nije pila kafu kao vi ovde, ali je bilo baš briga za 122 amandmana na 19 članova zakona. Vi, očigledno, niti slušate narodne poslanike, niti pokazujete pažnju na ono o čemu mi govorimo, a vrhunac je zaista, to se dosada nije desilo, da ministar dođe sa velikom šoljom od pola litre kafe i da ovde sedi i da pijucka kafu. Gospođo Čomić, molim vas da zaštitite dostojanstvo ovog parlamenta. Sigurna sam da ste to videli. Nisam mislila da govorim po Poslovniku. Skrenula sam pažnju gospođi Kolundžiji, a i rekla joj da skrene pažnju gospođi Dragutinović da se to tako ne radi, da ovo nije kafić, već Narodna skupština. Gospođa Kolundžija je valjda mislila da se šalim i zato sam morala javno, jer ružno je, pretpostavljam da je gospodin sa kamerom bar jedanput uhvatio veliku šolju kafe i gospođu Dragutinović kako ispija kafu u parlamentu.
Nema povrede Poslovnika, ali mi je drago da narodni poslanici žele striktno poštovanje odredbi Poslovnika Narodne skupštine. To uključuje i dobacivanje narodnih poslanika, narodni poslaniče Momire Markoviću. Dakle, to uključuje dobacivanje. Sugestiju o izricanju opomena ostavićete predsedavajućem. Ne možemo voditi Skupštinu nas 81, koliko nas je u sali, nego mora jedan ili jedna. Da je Narodna skupština ugrožena ponašanjem ministarke Diane Dragutinović, reagovala bih, izrekla joj upozorenje ili opomenu, ali mi je drago da insistirate na striktnoj primeni Poslovnika, pozivajući se i na član 113, i na član 104. Prihvatam vašu sugestiju o striktnoj primeni Poslovnika, tako da molim narodne poslanike da zajedno poštujemo zahtev narodne poslanice Vjerice Radete o tome šta je sve ono što ugrožava dostojanstvo Narodne skupštine. Spomenuta je kafa, dodaću mobilne telefone, dodaću telefoniranje za vreme sednice, dodaću da je nedopustivo da se svako korišćenje vremena prekoračuje uz izvinjenje, dodaću dobacivanje. Dakle, sve ono što već piše u Poslovniku, a što smo smatrali da se može tolerisati. Ponavljam, niko od pozvanih predstavnika Vlade, bili oni ministri ili državni sekretari, neće biti u poziciji da mu bude dozvoljeno da na bilo koji način ugrožava dostojanstvo Narodne skupštine. U ovom slučaju se to nije dogodilo, ali ne može biti dozvoljeno ni izricanje uvreda za govornicom od strane narodnih poslanika, bez obzira koliko se slagala da svih nas 250 treba vrlo strogo da kontroliše predstavnike Vlade. Narodni poslanik Momir Marković želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, grubo je povređen član 104. i grubo je povređeno dostojanstvo Narodne skupštine. Podsećam vas da su ministri i do sada imali običaj da se tako ponašaju prema narodnim poslanicima i prema ovom visokom domu. Podsećam vas da su pojedini ministri dolazili u farmerkama i patikama, i da smo ih ovde izbacivali iz sale dok se pristojno ne obuku i dođu. Ovo je, takođe, nipodaštavanje i Narodne skupštine i narodnih poslanika, jer ne vidim, gospođo Čomić, ako ovo nije povreda člana 104, da li će biti povreda ako nastavimo tako? Neće me iznenaditi da neko od ministara donese burek ili pile, pa da raščereči i da jede ovde dok narodni poslanici iznose amandmane. Mislim, krajnje je nekorektno. Nisam dobacio sa mesta nego sam samo rekao da to jeste povreda člana 104. Vi uvek nađete razloga da me opomenete. I kada ćutim, vi onda kažete "gospodin Momir Marković ćuti". Molim vas, ovo ne može da se toleriše, jer ćemo pretvoriti ovaj visoki dom, pretvorićemo Narodnu skupštinu u bife, u trpezariju. To se ne može tolerisati, pa taman da je ne ministar, nego i predsednik Vlade Cvetković da dođe. Obezbedite bar i pikslu, jer možda zapale uz kafu.
Gospodin Šormaz, po Poslovniku.
Najavio sam to pre nekoliko dana, pa sam dao par dana prostora Vladi, međutim, nisam dobio odgovor od predsednika Vlade još uvek, pa ću danas ponoviti pitanje, u skladu sa članovima 225. i 226. Poslovnika. Naime, čuli smo od ministara u Vladi da u 2009. godini nećemo biti goli, nećemo biti bosi, nećemo biti gladni i da nećemo živeti lošije nego 2008. godine. Ali, još nisam čuo odgovor na pitanje koje sam postavio: koliko će novih radnih mesta u 2009. godini, shodno obećanih 200.000, biti realizovano, na osnovu svih ovih mera koje Vlada radi i priprema za 2009. godinu? Znači, postavio sam konkretno pitanje predsedniku Vlade Cvetkoviću i još nisam dobio odgovor. Nadam se da će uskoro stići. Evo, u tri minuta ću postaviti i drugo pitanje ministru inostranih poslova, koji je danas bio u zgradi Narodne skupštine i izjavio na Odboru, svi mediji to prenose, da će Srbija odustati od evropskih integracija ako Evropska unija Srbiji kao uslov da obavezu da mora da prizna Kosovo kao nezavisnu državu da bi postala deo EU. Postavljam ministru Jeremiću, pošto je on izrazio nevericu da će se to dogoditi, pošto još uvek pet država nije priznalo Kosovo, a EU donosi odluke konsenzusom, sledeće pitanje: da li će za njega i za Vladu Republike Srbije predstavljati čin priznanja Kosova kao nezavisne države to što će 2009. godine i kada 2009. godine EU uradi i potpiše sa Vladom Kosova Studiju o izvodljivosti za Kosovo? Zna se da samo države kandidati za ulazak, oni koji žele da postanu deo EU, počinju od studije izvodljivosti? Da li će to biti čin priznanja cele EU za Vladu Republike Srbije i da li će tada reći da EU zaista radi na tome, pošto to ne žele da priznaju vezano za Euleks... (Predsednik: Vreme) Završavam, izvinjavam se... i da li će u tom trenutku smatrati da EU zaista stoji iza projekta nezavisno Kosovo? Zahvaljujem.
Ponovićemo vaše pitanje Vladi. Dva pitanja imate. Međutim, mislim da je moguće da ćete dobiti i usmene odgovore na sednici o poverenju Vladi, koju bi trebalo nekako da ubrzamo, da dođemo do te sednice. Gospođa Radeta ima reč, po Poslovniku. Izvolite.
Gospođo predsedniče, bili ste svedok dela monologa gospođe Čomić, koja je na najgrublji način povredila član 104, dostojanstvo Narodne skupštine, u nameri da se dodvori gospođi ministru. Zaista neverovatno da neko sebi dozvoli ono što je malopre gospođa Čomić dozvolila sebi. Ne znam kome prebacujete, gospođo Čomić, nepoštovanje Poslovnika. Poslovnik je dobar deo dana u vašim rukama. Vi ste ti koji izričete opomene, vi ste ti koji izričete upozorenja, koja doduše nigde nisu predviđena Poslovnikom. Vi kažnjavate narodne poslanike. Vi uzimate pare narodnim poslanicima. Vi određujete kada je ko prekršio Poslovnik, kada nije. Vi pozivate vašeg kolegu Srđana Milivojevića, ovako, dođi Srđane i izvini se. Vi ste ponašate potpuno neprimereno odredbama ovog poslovnika. Vrhunac je to što ste pokušali da zaštite gospođu Dragutinović od zaista nikakvog napada, jednostavno, naše želje da se poštuje Poslovnik i da se u ovom parlamentu radi u skladu sa Poslovnikom. Ako vi mislite da prebacujete nešto poslanicima SRS, nemojte to da radite, gospođo Čomić, slobodno primenjujte Poslovnik. Mi tvrdimo da Poslovnik ne kršimo. Mi tvrdimo da se ponašamo onako kako se pravi parlamentarci i predstavnici naroda i građana ponašaju u ovom parlamentu. Vi ste u situaciji da nas kažnjavate. Vi ste u situaciji, bili ste i u vreme kada ste nam izricali opomene, kada ste nas izbacivali iz Skupštine, kada ste dovodili obezbeđenje da nas izbacuje. Da li hoćete opet? Sve što vi mislite da vam je nadležnost radite, ali se ponašajte prema svima sa istim aršinom. Vi, gospođo Đukić-Dejanović, pošto niste čuli moju intervenciju po Poslovniku, niste čuli višeminutni monolog gospođe Čomić, najlepše vas molim, pročitajte taj deo stenograma i uverena sam da posle toga nikada više gospođi Čomić nećete prepustiti da umesto vas vodi parlament. Zaista je dosta takvog ponašanja i vređanja dostojanstva Narodne skupštine od strane potpredsednika Narodne skupštine. Ako vi mislite da je primereno da gospođa ministar pije kafu iz šolje od pola litre ovde u parlamentu, gospođo Čomić, vi ste stalno nešto hvalite nekim iskustvima iz parlamenata širom Evrope i širom sveta, koliko znam ... (Predsednik: Vreme.) završavam, jedino je u meksičkom parlamentu dozvoljeno da se u klupama pije kafa.
Gospodin Maraš. Prosto bih htela da kažem da je ministar u poziciji da ceo dan bude ovde, za razliku od svih poslanika koji mogu da izađu. Samo dozvolite, verovatno da gospođa Čomić nije imala nameru da štiti gospođu ministar. Pročitaću. Samo hoću da kažem, gospođa ministar je u obavezi da gotovo ceo dan sedi ovde. Svi poslanici mogu da izađu, da naprave pauzu. Ne mislim da je greh i da treba da joj zamerimo ako je popila kafu. Zaista. U krajnjem slučaju, to činimo i potpredsednici ostali i ja, pa onda ako se dogovorimo da je to nedozvoljeno, mora biti nedozvoljeno i za nas. Izvolite, gospodine Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, član 104, povreda dostojanstva Skupštine. Danas u toku prepodnevne rasprave pitao sam kada će biti zajednička sednica dva odbora da bismo saznali da li ministar Dinkić ili ministar Škundrić nisu govorili istinu. Gospodin Nikolić je nažalost obmanuo sve poslanike. Vi, gospodine Nikolić i gospođo predsednice Skupštine, morate sada da objasnite, kako to gospodin Buha nije ovde do ponedeljka? Kako to gospodin Buha nije u ovoj sali, kada je gospodin Buha u sali, gore piše amandmane i njemu je javljeno da je dogovoreno da u utorak budu sednice odbora. Vi ste nas obmanuli, jer ste rekli da zbog toga što gospodin Buha nije u Skupštini ne možemo da imamo sutra zajedničku sednicu dva odbora. Moram ovo zbog javnosti da kažem. To što jedan brod tone i što neki pokušavaju sada da pobegnu, podnoseći ostavke na mesto šefa pregovaračkog tima sa Gaspromom, to što neko hoće da kupi nekoliko dana, da bi možda isto pobegao ili da bi možda neke druge stvari uradio, to nije razlog da vi obmanjujete Skupštinu, da obmanjujete sve poslanike ovde. Gospodin Buha je u sali. Tražimo da se nađete s njim i da dogovorite sa njim sednicu za sutra. Sutra zajednička sednica dva odbora, da dođuministar Škundrić i ministar Dinkić, 20. decembar se bliži, vi hoćete da kupite vreme, da neko potpiše taj sporazum. Tražimo moratorijum. Dok Ustavni sud ne odgovori na inicijativu LDP za zaštitu ustavnosti i zakonitosti zbog tog sporazuma tražimo moratorijum da niko ne može više da pregovara. Dok Skupština se ne izjasni da li je Skupština za to da se potpiše samo ugovor o prodaji 51% NIS-a, pošto se ova Skupština izjasnila da idu sva tri ugovora, NIS, Banatski Dvor, Južni tok. Čuli smo od ministra Dinkića, šefa pregovaračkog tima, da Rusi ne žele da potpišu sva tri ugovora, da Rusi ne znaju da li će biti Južnog toka, da Rusi ne znaju da li imaju pare. Oni imaju volju, ali nemaju pare za Južni tok. Rusi žele samo da kupe NIS. Još nekom je ovde stalo da proda taj NIS. Skupština nije o tome glasala ovde. Mi smo i tada bili protiv i sada smo protiv. Ne možete da nas obmanjujete. Gospodin Buha je u ovoj zgradi i gospodin Buha kaže, još jednom podvlačim, on će to doći da potvrdi, da je on obavešten da je sednica zakazana za utorak, a vi ste rekli da zbog toga što gospodin Buha nije u mogućnosti da bude do ponedeljka ovde, da je zato zakazana za utorak. Gospodine Nikoliću, to je veliko kršenje i dostojanstva ove skupštine i morala. Tražimo da se nađete s gospodinom Buhom i da za sutra zakažete sednicu ova dva odbora, pošto vremena nema. To što vi pokušavate, ne mislim konkretno vi, oni kojima je stalo da se potpiše ovaj sporazum, što pokušavaju da kupe vreme i u ovom vakuumu, i oni koji beže sa broda koji tone, moram da podvlačim, ne želite da dođete ovde sutra. To je već druga stvar. Imate tu obavezu, ministri iz jedne Vlade, dva različita ministarstva i potpuno različite stvari pričaju. Obmanjuju Skupštinu, obmanjuju građane. Zbog toga gospodine Nikoliću i gospođo predsednice,molim vas, veruj da ste vi obmanuti bili u tom slučaju. Zakažite za sutra. Vi imate tu mogućnost. Gospodin Buha je saglasan da bude sutra. Pozivam ga, ako ovo gleda, neka siđe dole u salu i neka kaže to. Hvala.
Daću reč gospodinu Nikoliću, ali vam moram reći da nisam uspela sa gospodinom Dinkićem da dogovorim ni utorak. Ako menjamo termin, to ćemo učiniti sada, vidimo da su se promenile neke okolnosti. Vi ste prihvatili da to bude u utorak i da obezbedimo oba ministra. Bila sam vrlo aktivna na tom planu. Razumela sam. Izvolite, gospodine Nikoliću.
Radi istine, da ponovim da smo posle pisma koje smo kao predsednici Odbora dobili od predsednika Skupštine, juče sam pokušao da stupim u vezu sa gospodinom Buhom. Njega juče nije bilo, pa sam zamolio sekretara Odbora za industriju da stupi u vezu sa njim i da dva sekretara odbora dogovore termin kada je to najpogodnije da se završi, imajući u vidu i obavezu predsednika da dva ministra obavezno prisustvuju tom sastanku. Tada smo u isto vreme i dogovorili da ovaj izveštaj o toku pregovora imaju svi članovi odbora, i jednog i drugog, i svi šefovi poslaničkih grupa. Takođe, tačno je da sam se čuo sa gospodinom Buhom, tačno je da je on u Skupštini, da piše amandmane na Predlog zakona o budžetu, i dogovorili smo se da se u 17,30 vidimo, da siđe u Skupštinu i da pokušamo, što se odbora tiče, nije problem da se i sutra zakaže. Ali, to ništa ne znači ako nemamo zajedničku sednicu sa ministrima, te prema tome onog trenutka kada usaglase stavove ministri, odbori su spremni. Da li je to sutra, ponedeljak ili utorak, meni je saopšteno da je moguće da se ta sednica održi u utorak, u 13 časova.
Ako mogu da zamolim predsednike odbora dok traje popodnevni rad, što pre to bolje, da naprave definitivni dogovor. Dakle, apsolutno smo ispoštovali sve inicijative. Mislim da je svejedno, moramo videti kada su ministri tu. Zamolila bih i gospođu Grubješić da napravi kontakt sa gospodinom Dinkićem, ministrom, da vidimo i termin kada on može biti ovde. Dakle, gospodin Škundrić je za sada prihvatio onaj termin koji smo ponudili, 13 časova u utorak, ali biće u prilici da se prilagodi i novom terminu ako bude trebalo. Gospođa Radeta.
Zaista bih zamolila sve narodne poslanike da se ponašaju u skladu sa članom 104. Poslovnika. Pri tome, ne mislim da su ovde svi poslanici bili zlonamerni, ali bojim se da može i tako da se razume, možda ne mi ovde, ali neko ko prati rad ovog parlamenta. Ovo je već drugi put da se gospodin Buha pominje kao neko ko ne može da se pronađe, kao da je negde van ove planete i opet, i prvi put i sada kada je u pitanju ovaj gasni sporazum srpski radikali su glasali za taj sporazum, srpski radikali su za razvijanje svih oblika saradnje sa Ruskom Federacijom, ali srpski radikali i jesu za to da treba sve da se raščisti što je eventualno sporno bilo koji odnosi da su u pitanju. Kada ste prvi put insistirali pre nekoliko dana da se zakaže Odbor za industriju, tada ste vi, gospođo Đukić-Dejanović, zakazali Odbor, a lepo sam vam tada rekla da je to bio petak, dan po Poslovniku predviđen kao neradni za parlament i da je gospodin Buha za taj dan već imao zakazanu sednicu Vlade Republike Srpske Krajine u progonstvu, jer je on predsednik te vlade. Vi to niste uvažili, bez njegove saglasnosti ste zakazali tu sednicu. Šta se sad danas opet dešava? Kada ste malopre, kada je gospodin Maraš takođe pokrenuo to pitanje i tražio da se sastanu ova dva odbora i da budu prisutna dva ministra – što svakako i jeste u redu, da vidimo, nelogično je da jedan ministar priča jednu priču, drugi drugu, i treba da budu skupa i da kažu šta je prava istina – gospođo Đukić-Dejanović, iz klupe sam, kada ste rekli da gospodin Buha nije u sali, dovoljno glasno rekla - gore je, priprema amandmane. Dakle, gospodin Buha jeste ovde ceo dan, od 10 sati je u Skupštini, gore je u kancelariji, sedi sa kolegama, priprema amandmane. Juče nije bio tu zato što je bio u Apatinu na sahrani oca našeg narodnog poslanika Milana Škrbića. Jedna grupa naših poslanika je išla na tu sahranu, išao je i gospodin Buha, i zaista je ružno da se već nekoliko puta pominje ime gospodina Milorada Buhe kao da je u pitanju neko ko ne učestvuje u radu ovog parlamenta ili ko izbegava da učestvuje u radu ovog parlamenta. Zato vas molim, pitajte, reći ćemo vam. Mi u svakom momentu znamo gde se nalazi svaki poslanik SRS.
Zahvaljujem. Dakle, još jedanput molim predsednike odbora, gospodina Buhu i gospodina Milana Nikolića, da se dogovore eventualno o promeni termina, da me obaveste kako bih ponovo stupila u kontakt sa ministrima, mada je obaveza predsednika odbora da u pismenoj formi pozovu ministre i da ih obaveste o terminu kada će biti odbor. Idemo dalje. Reč ima gospodin Slobodan Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođe ministarke, u jednoj stvari sam zadovoljan delom objašnjenja, a to je da postoji namera i ne sporim to da je do sada pokazana namera i od strane poslanika Buhe i s vaše strane, predsednice, da se svaki put zakažu odbori kada je u pitanju neka stvar koja je veoma urgentna, kada je neka stvar koja je veoma bitna za građane i za samu Skupštinu. Međutim, moram istine radi da kažem da kada je gospodin Nikolić ovde bio nije odgovorio na deo pitanja kako je moguće da je rečeno da Buha nije tu do ponedeljka, pa zbog toga imamo utorak. Potpuno je nejasno. Gospodin Buha je tu i dogovorili ste se danas da razgovarate u 17,30 časova. Ta priča da ne možete da usaglasite ministre itd, to je nešto sasvim drugo. Znači, suština je da se niste konsultovali sa Buhom da to bude sutra, kakav je i bio naš zahtev. Gospođo predsednice, mi smo danas rekli da smo saglasni da bude utorak, zato što su objektivne okolnosti ukazivale da je to tako, mada smo mislili da i vi možete kao predsednik Skupštine da učestvujete. Suština je u tome da ste mogli da iskoristite i član 77. i da zakažete, ukoliko gospodin Buha nije tu, pošto je stvar zaista urgentna, 20. decembar je za nekoliko dana, tačnije devet dana. Tada bi trebalo da se potpiše ugovor o prodaji NIS-a, kojim se predviđa da 51% za 400 miliona pređe u ruske ruke, s tim što 500 miliona, koji su predviđeni da budu investicije, čuli smo od ministra Dinkića juče, da neće biti direktne investicije, već su Rusi tražili da se NIS zaduži kod jedne banke za 500 miliona evra, po kamati prvo 9%, pa su uspeli da se dogovore da bude 6%. Izveštaj koji je stigao je strahovito obiman. Izveštaj koji je stigao moramo da vidimo, da bi mogli o svemu da govorimo na pravi način, ali mislim da ćemo imati vremena da do sutra pregledamo izveštaj koji je Ministarstvo ekonomije dalo o pregovorima koji se vode. Ali, da čekamo utorak, da prođe četiri dana, da tada, kao što ste rekli, gospodin Dinkić tada neće biti tu, verovatno u sredu neće biti gospodin Škundrić i tako će to da se razvija sve do 20, a 20. će Skupština biti dovedena pred svršen čin, odnosno ovlašćeno lice će potpisati ugovor sa Rusima, mimo toga da je Skupština dala saglasnost da se samo potpiše ugovor o prodaji NIS-a; Južni tok, Banatski Dvor, ako bog da lepe sreće, i ako ekonomska kriza mnogo ne pogodi "Gasprom" itd. O tome se ova skupština nije izjašnjavala, zbog toga insistiramo da bude sutra i zbog toga insistiramo da se ovde ipak iznesu činjenice. Nijednom nisam spomenuo gospodina Buhu u negativnom kontekstu, gospodin Buha je, ponavljam, uvek imao dragu volju da zakaže sutra Odbor, kao i vi, predsednice, i samo u tom kontekstu sam se ponovo javio, da raščlanim neke stvari. Hvala.
Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Gospodine Prokiću, izvolite, povreda Poslovnika.
Uvažena predsednice, drage kolege, danas na Odboru za međunarodne odnose je gostovao ministar spoljnih poslova i tamo je konačno pred nekim rekao šta je uradio, glasao je protiv rezolucije o ljudskim pravima u Iranu, kao jedina evropska zemlja koja je to uradila. Ne znam da li ova vlada i njen ministar žele da postanemo lideri trećeg sveta ili da budemo deo EU? To je bila jedina evropska zemlja koja je glasala protiv te rezolucije. Ako vidimo koliko je pokvario odnose svojim neumerenim nastupima sa susedima, s kojima smo tako teško poboljšali odnose, i ako sada vidimo da smo u opasnosti da postanemo ruska gubernija i da budemo lider trećeg sveta na neki način, onda je to znak jedne veoma konfuzne spoljne politike. Mislim da bi Vlada trebalo da u parlamentu objasni kakva je zapravo njena spoljna politika i šta to zapravo radi ministar spoljnih poslova ove države? Mislim da je ona toliko konfuzna da bi morala da bude preispitana na najvišim organima.
Na član 30. amandman, sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Gordana Rajkov. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman, sa ispravkom, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkom, pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman, sa ispravkom, postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 28. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman, sa ispravkom, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkom, pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman, sa ispravkom, postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za finansije prihvatili nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Jojić želi reč. Gospodine Markoviću, da li želite po Poslovniku ili po amandmanu? Po amandmanu, izvolite. Vaš amandman je prihvaćen i postao je sastavni deo teksta. Vi ne možete verovati, ali je prihvaćen. Stručna služba će vam, ako treba, malo pojasniti. Gospodine Jojiću, imate reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, izuzetna je prilika da Narodna skupština Republike Srbije konačno otpočne da raspravlja i da donosi zakone i propise kojima se regulišu javne nabavke. Sve ovo do sada što je bilo vezano za javne nabavke, i ovaj kriminal koji se godinama u našoj državi, sa dubokim korenima, razvija, zapravo ovaj parlament i narodni poslanici moraju dati veći doprinos da se prekine sa kriminalom što se tiče javnih nabavki. Nema većeg kriminala u našoj državi kao što je kriminala kod privatizacije i kriminal kod javnih nabavki. Želeo bih danas ako mogu predstavnici Vlade da nam bar daju informaciju ili da pokažu bilo koji izveštaj budžetske inspekcije, kontrole ili bilo kog revizora koji je izvršio kontrolu utroška budžetskih sredstava od mesne zajednice do Vlade Republike Srbije i ostalih republičkih institucija. Nažalost, unapred sam uveren da do toga neće doći i da takvih argumenata predstavnici Vlade nemaju. Kako može da se dogodi da stotine i stotine milijardi dinara poreskih obveznika, građana Republike Srbije, ne kontroliše niko? Državni revizor, kao što smo danas o tome govorili, zakon o toj instituciji donet je pre tri godine, još uvek nema prostorije u kojima treba da radi. Njih četvoro radi, a po sistematizaciji predviđeno je 129 izvršilaca. Ne ide nekome u prilog da ima kontrolu. Ministarstva i organi Republike Srbije, dakle 25 ministarstava i 111 organa, nema ko da kontroliše. Oni kontrolišu sami sebe. Oni sami sebi podnose izveštaje. Ali, verifikacije i revizije tih izveštaja nema. Oko 11.000 je poreskih referenata koji naplaćuju porez od poreskih obveznika u Republici Srbiji, a samo je 12 budžetskih inspektora. Zašto je ovakvo stanje? Zato da ne bi bili kontrolisani, jer ako bi ušla jedna kontrola, kao što je nekada bila SDK, to bi bilo jasno i vidljivo građanima Srbije i poreskim obveznicima. Dame i gospodo, ne znam da li znate, Slovenija nije ukinula SDK. Dakle, SDK u Sloveniji je organizovana, i ona nije ukinuta. Ali, kada su kontrole utroška budžetskih sredstava u našoj državi nedostaje kontrola. Imate opštine koje imaju budžet sa više milijardi. Imate javna preduzeća koja sa više milijardi dinara poreskih obveznika raspolažu. Niko ne kontroliše. Cene nabavki, kako sitnih nabavki, tako i onih najkrupnijih, koje se kreću i na desetine i desetine miliona dinara, tu niko nema da kontroliše. Ko kontroliše donacije? Niko. Ko kontroliše Narodnu banku Srbije, koja ne saopštava građanima Srbije gde su devizne rezerve, u kojoj su državi devizne rezerve Republike Srbije? Ko o tome treba da podnese izveštaj parlamentu i građanima Srbije? Vlada. Vlada ćuti, pa zato nazivam ovu vladu, dame i gospodo, mini vlada: malo pokriva, ali ništa ne otkriva. U tome je problem. Ponavljam - malo pokriva, ali ništa ne otkriva. Dame i gospodo narodni poslanici, zašto su neki radovi preplaćeni po nekoliko puta. Zaključi se osnovni ugovor, gde u ugovoru imate jednu cenu, da bi aneksom ugovora, posle kraćeg vremena, ta cena bila utrostručena. Zašto? Zato što nije imao niko da kontroliše da li je taj ugovor realan, da li taj ugovor odgovara tržišnim cenama. Ako ne odgovara tržišnim cenama, taj ugovor mora biti poništen, ukoliko su prekoračene tržišne cene. Kod izvođenja radova, evo sada imamo izgradnju puteva. Pre rata, kada su građeni putevi u Srbiji, svakih 100 metara određeni stručnjaci proveravali su i primali deonicu puta. To pogledajte između Inđije i Stare Pazove kada je 1936. godine građen put. U saobraćaj nijedan dužni metar nije mogao da bude pušten dok ga nadležna državna komisija nije primila i proverila da li su radovi izvedeni u skladu sa standardima i merilima. Dalje, od običnih cena nabavke potrošnog materijala, gde su privilegovani oni koji prodaju? Kolika je cena određenih proizvoda kada su pokretne stvari u pitanju, a kolika je tržišna? Konačno, šta treba kupac, odnosno državni organ da plati? Dame i gospodo, od mesne zajednice do Vlade Republike i svakog resora, kada bi se sada uključila budžetska inspekcija, finansijska inspekcija, poreznici, videli bi da nema institucije u kojoj nema grubog kršenja zakona. Vidite, kada je u pitanju izdavanje u zakup državnog poljoprivrednog zemljišta, to državno poljoprivredno zemljište, koje se kreće u Srbiji na stotine hiljada hektara, država posmatra kao alajbegovu slamu. Šta to znači? Dajemo u bescenje, pogotovo ako se pojavi neki tajkun iz Hrvatske, iz Slovenije, kao gospodin Todorić, on može da kupi na stotine hiljada hektara, i u zakup, i u vlasništvo u Republici Srbiji, a građanin Srbije u Hrvatskoj ne može da kupi ni stopu zemlje. Da li se Ministarstvo za poljoprivredu upustilo koja je cena poljoprivrednog zemljišta od regije do regije, od opštine do opštine? Ne upušta se u to. Cene se kreću od 60 do 120 evra. U Banatu, odakle dolazim, velika je jagma ko će koje poljoprivredno zemljišta u bescenje da uzme na dugogodišnji zakup. Postavlja se pitanje: gde je inspekcija da utvrdi da li se i ona minimalna, bedna cena koja je ugovorena, na vreme naplaćuje? Ne naplaćuje se. Veliku štetu u Srbiji danas država trpi, trpe građani. Dame i gospodo, na stotine miliona dinara samo kada je u pitanju zakup poljoprivrednog zemljišta naša država trpi štetu, jer mnogi ne plaćaju, a ušli su u posed, a Ministarstvo za poljoprivredu zaključuje ugovor, ali ne kaže za koje vreme je taj ugovor zaključen i kada je zakupac dužan da preda u posed zakupodavcu određeno poljoprivredno zemljište. Vlada glumi i Vlada prividno stvara sliku u Srbiji da vodi borbu protiv korupcije. Naime, vlast u Srbiji samo pokušava da simulira borbu protiv korupcije i kriminala. Sve dosadašnje mafije koje su otkrivene u Srbiji, otkrivene su na način koji podseća više na političku kampanju nego reakciju državnih organa. Postavljam pitanje - zašto se neki slučajevi korupcije otkrivaju, a neki ne? Zašto je sada samo onaj slučaj u Zrenjaninu otkriven, a da mnogo ozbiljnijih povreda zakona ima u mnogim gradovima i opštinama? Šta se zna o uticaju tajkuna na političke i ekonomske prilike u Srbiji? Na ovo ne reaguju državni organi, a javnost nema o tome odgovarajuća saznanja. Kod nas se simulira borba protiv korupcije, što se vidi kroz osnivanje brojnih institucija za borbu protiv korupcije i kriminala. Kada je u pitanju korupcija, treba nešto reći o Upravi za javne nabavke koja je osnovana 2002. godine. Njena nadležnost je propisana da kontroliše postupak javnih nabavki, dok je za druge dve podjednako važne materije, planiranje nabavki i kontrolu izvršavanja ugovora zaključenih u nabavkama, povereno, ali paušalno. Ovde je rečeno da će se to regulisati i zakonom o državnoj reviziji. Međutim, iako je prošlo šest godina od osnivanja te institucije, nema nikakvih rezultata. Danas pre podne sam rekao da u toj instituciji državnoj radi samo četvoro ljudi i pomoćnog osoblja šest, ukupno deset, od 129 izvršilaca i državnih revizora. Da podsetim ponovo, pošto su novi predstavnici Vlade u popodnevnom radu prisutni, da u zemljama zapadne Evrope posebno državne revizije imaju izuzetno važan i poseban tretman. To je institucija koja ima svoju zasebnu zgradu, posebno obezbeđenje, svoj poslovnik, koja je izuzetno nagrađena i na taj način niko ne može da uđe u tu zgradu bez dozvole i da vrši uticaj na državne revizije. Kako se vrši upravo kod nas neki eventualni pregled? Jedino ako policija iznenada upadne u neku instituciju i na prečac zatekne izvršioce na delu i na taj način preduzme odgovarajuće mere. Dame i gospodo narodni poslanici, javne nabavke nisu obična stvar. Dok god država Srbija ne bude državnog revizora i budžetsku inspekciju digla na najviši mogući nivo za suzbijanje kriminaliteta i korupcije, džaba je to što mi donosimo neke propise. Od toga nema ništa. Zbog toga je potrebno da ove institucije, posle Vlade, budu prve koje će se boriti protiv korupcije i kriminaliteta, ali da se ne dogodi u budućnosti da neko okrene telefon i kaže – sutra vam dolazi kontrola, pripremite se, ovaj što dolazi je dobar čovek, s njim sam se dogovorio, konsultovao, napisaće on zapisnik i mislim da će to biti sve u redu. Dok ne bude nezavisne kontrole, nepristrasne, na koju niko ne može da vrši uticaj po bilo kom osnovu, ni po vertikali, ni pobočno, nema ništa od toga da ćemo se izboriti protiv korupcije i kriminala. Jedan ugovor osnovni, da ponovim, iznosi 153 miliona dinara, da bi aneks ugovora za kratko vreme bio, za iznos istih radova, povećan na iznos od 530 miliona. Ako mislite vi, gospodo iz Vlade, da ste toliko vešti i umešni, pametni i spremni da preuzmete odgovornost, ali bez kontrole, to dugo ne može da traje. Novi izbori i nova vlast, oni će ipak izvršiti promene i ovu Srbiju okrenuti u pravcu u kome ona i zaslužuje i mora. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 31. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospođo Dimitrijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe SRS podnela sam amandman na član 31. Predloga zakona o javnim nabavkama. U članu 31. stav 1. kaže se: Naručilac će od dana objavljivanja javnog poziva omogućiti zainteresovanim licima neposredan uvid u konkursnu dokumentaciju, preuzimanje konkursne dokumentacije ili će u roku od dva dana od dana prijema zahteva za dostavljanje konkursne dokumentacije, konkursnu dokumentaciju dostaviti poštom, telefaksom ili putem elektronske pošte, a može i objaviti na Portalu javnih nabavki.'' Stav 2: ''U slučaju preuzimanja ili dostavljanja konkursne dokumentacije naručilac naplaćuje samo troškove umnožavanja i dostavljanja konkursne dokumentacije.'' Amandmanom je predloženo da se posle stava 2. doda stav 3. koji će glasiti: ''Kada se realizacija javne nabavke finansira budžetskim sredstvima, prihodi koje naručilac ostvaruje na način propisan stavom 2. ovog člana uplaćuju se u budžet Republike Srbije.'' Vlada je odlučila da odbije ovaj amandman. U obrazloženju je napisano - Vlada ne prihvata amandman ''iz razloga što bi se predloženom regulativom stvorila obaveza da naručioci sa lokalnog nivoa, koji se finansiraju iz budžeta opštine, ne mogu da naplate svoje troškove koje su imali u vezi sa umnožavanjem i dostavljanjem konkursne dokumentacije, kako je to utvrđeno Predlogom zakona, već bi se ta sredstva uplaćivala u budžet Republike.'' Dužnost je naručioca javne nabavke da pripremi konkursnu dokumentaciju. Na osnovu te dokumentacije ponuđači će pripremiti ispravnu ponudu. Konkursna dokumentacija različita je u svakom postupku javne nabavke, jer se svaki postupak razlikuje od drugih. Prilikom svakog postupka izrađuje se dokumentacija potrebna za konkretni slučaj. Konkursna dokumentacija sadrži: 1) poziv za podnošenje ponude; 2) uputstvo ponuđačima kako da sačine ponudu; 3) obrazac ponude; 4) obrazac za ocenu ispunjenosti uslova; 5) model ugovora; 6) vrstu, tehničke karakteristike (specifikacije), kvalitet, količinu i opis dobara, radova ili usluga, način sprovođenja kontrole i obezbeđivanje garancije kvaliteta, rok izvršenja, mesto izvršenja ili isporuke dobara, eventualne dodatne usluge; 7) tehničku dokumentaciju i planove, odnosno dokumentaciju o kreditnoj sposobnosti naručioca, u slučaju javne nabavke finansijske usluge kredita; 8) obrazac strukture cene, sa uputstvom kako se popunjava. U pripremi dokumentacije učestvuju lica koja izrađuju tu dokumentaciju, tehnički uređuju, štampaju, umnožavaju. U zavisnosti od konkretnog slučaja, dokumentacija može biti obimnija ili manje obimna. U nekim slučajevima ponuda se može pripremiti tek po neposrednom pregledu mesta gde će se javna nabavka izvesti. To naručiocu stvara određene troškove, a pored toga nastaju troškovi dostavljanja dokumentacije poštom, telefaksom, putem elektronske pošte ili objavljivanjem na Portalu javnih nabavki. Naknadu tih svih troškova naručilac naplaćuje od zainteresovanih ponuđača. Zakonodavac koji je izradio ovaj predlog zakona o javnim nabavkama nije eksplicitno propisao kome pripadaju prihodi koje naručioci ostvaruju od ponuđača po osnovu naknade troškova za umnožavanje i dostavljanje konkursne dokumentacije kada se realizacija javne nabavke finansira budžetskim sredstvima. Rešenje koje je predloženo od strane SRS podnošenjem ovog amandmana donelo bi dvostruku korist. Prvo, na ovaj način bi bilo sprečeno da se prihodi po ovom osnovu uplaćuju na račun sopstvenih prihoda naručioca, kao što se sada u praksi dešava, a sa druge strane, uplatom na budžetski račun Republike Srbije bi na godišnjem nivou ostvario znatne prihode koji bi bili usmereni za finansiranje javnih rashoda. Ovo je argument više za prihvatanje ovog amandmana. Zakon o javnim nabavkama donet je u julu 2002. godine i predstavljen je kao prvi sistemski zakon antikorupcijskog karaktera. Ciljevi donošenja ovog zakona, kako su demokratski vlastodršci tada rekli, bili su ušteda i racionalna upotreba budžetskih sredstava, jačanje antikorupcijskih mehanizama, jačanje konkurencije, jačanje privatnog sektora i brže pristupanje EU. Međutim, u praksi se pokazalo da postoji mnogo problema postojećeg sistema javnih nabavki. Ispostavilo se da su osnovni problemi sledeći: cene za iste vrste proizvoda, usluga i radova značajno variraju od naručioca do naručioca; cena se najčešće uzima kao glavni kriterijum, zato što se može lako definisati i braniti prilikom ocenjivanja, dok se kvalitetu pridaje znatno manji značaj; nema preciznih podataka o tome koliko su nabavljena dobra, usluge i radovi zadovoljili potrebe naručioca, definisane u konkursnoj dokumentaciji i u ugovoru. Ocena relevantnog broja naručilaca je da kvalitet nabavljenih dobara, usluga i radova nije zadovoljavajući. Veliki broj sitnih naručilaca nameće značajne probleme u pogledu efikasne koordinacije uvođenja dobre prakse, standardizacije, izgradnje kapaciteta zasnovane na profesionalizaciji. Poslovi javnih nabavki su shvaćeni od strane rukovodilaca državnih organa naručilaca na pojednostavljen način, bez sagledavanja njihovog pravog značaja, sadržaja i kompleksnosti, što je rezultiralo time da su znatno potcenjeni. Poslovi javnih nabavki su odvojeni od planiranja i praćenja izvršenja ugovornih obaveza i imaju tretman čisto administrativnog posla, što se negativno odražava, kako na efikasnost poslova javnih nabavki, tako i na mogućnost njihove efektivne kontrole. Mali broj službenika se specijalizovao za javne nabavke, dok u većini slučajeva službenici ove poslove obavljaju povremeno, uz druge glavne poslove, uz odsustvo profesionalizacije u javnim nabavkama, značajan utrošak vremena i novca za realizaciju tendera. Vrlo nizak nivo standardizacije u javnim nabavkama, neadekvatna provera postupka javnih nabavki, uz potpuno odsustvo eksterne provere Državne revizorske institucije još uvek ne funkcionišu, zatim neefikasna interna provera kod naručilaca, s obzirom da jedinica interne revizije postoji kod veoma malog broja naručilaca, sa procedurama koje se tek stvaraju. Potom visok rizik od korupcije, posebno u fazi planiranja i pripreme za postupak javne nabavke, kao i u fazi realizacije ugovora, koje su nedovoljno kontrolisane od strane nadležnih organa, eksterne i interne revizije. Slabljenje discipline u primeni zakona, uz odsustvo sankcionisanja kršenja propisa. Postojećim Zakonom o javnim nabavkama trebalo bi da budu sankcionisane nepravilnosti koje utvrdi Komisija za zaštitu prava u postupku po žalbi učesnika na tenderu. Odlukom Komisije javna nabavka može biti potpuno ili delimično poništena, a moguće je pokrenuti postupak za utvrđivanje prekršajne odgovornosti. Odluke Komisije uglavnom se ne poštuju. Režim omogućava da se, kao i drugi zakoni, i ovaj zakon ne poštuje. Prekršajne kazne za pravna lica naručioce su od 100 hiljada do milion dinara, a za odgovorna lica u pravnom licu od 20 hiljada do 50 hiljada dinara. Međutim, kada Uprava za javne nabavke podnese prekršajnu prijavu zbog nepravilnosti u postupku javnih nabavki, odgovorna lica budu kažnjena samo opomenom ili nekom najblažom novčanom kaznom. Glavni problem je u tome što se u Srbiji zakoni krše, kaznene odredbe ne primenjuju, pa korupcija cveta. Milioni budžetskih sredstava tj. novac poreskih obveznika, građana Srbije, završava tamo gde mu nije mesto. Hvala.
Zahvaljujem. Po ovom amandmanu želi gospođa Vjerica Radeta, izvolite. Imate 5,5 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, koleginica Lidija Dimitrijević je zaista odlično i stručno objasnila zbog čega je neophodno da se ovaj njen amandman usvoji, ali javila sam se da vam skrenem pažnju na neke konkretne stvari koje dokazuju i zbog čega se, zapravo, vi u Vladi Republike Srbije bojite zakona. Predlažete zakone, odnosno skupštinska većina ih usvaja, zato što morate da ispunite neku formu, da donesete neki zakon koji se nekako zove, tačno onako kako vam je propisano i kada mi želimo amandmanima da vam pomognemo da zakoni budu precizni i jasni, da zakoni ne dozvoljavaju malverzacije, da zakoni ne dozvoljavaju zloupotrebu, onda vi imate veliki otpor prema tome i vi zapravo to ne želite. Podsećam vas na period iz septembra 2007. godine, dobro poznata i čuvena afera "Univerzijada Beograd" - Siniša Jasnić,koji je tada izjavio da je raspisivanje tendera za nabavku opreme za srpske predstavnike na toj manifestaciji bilo nemoguće i dodao da bi ono predstavljalo bespotrebno bacanje para. Zamislite da li je nekada neko čuo veću glupost. Kaže - niko na svetu, to kaže gospodin Jasnić, niko u svetu ne raspisuje tender za sklapanje sponzorskih ugovora. Zašto trošiti novac? Menadžer snosi odgovornost za eventualnu lošu procenu tržišne vrednosti, rekao je Jasnić, ali naravno nije rekao da je menadžer kriminalac. To je suština i to je osnovni problem. Radilo se o ugovoru o nabavci odeće i obuće, podsećam vas, vrednih 250 hiljada evra, "Univerzijada u Beogradu", organizator tog takmičenja za 2009. godinu, potpisala je taj ugovor sa hrvatskim "Varteksom", koji je srpske sportiste oblačio i na prošlogodišnjoj Univerzijadi u Bangkoku. Protiv tog i takvog ugovora sa "Varteksom", čiju su moguću dobit u Univerzijadi Beograd procenili na tri miliona evra, a hrvatski mediji na pet milion evra. Naravno, pobunila se Unija tekstilni proizvođača Srbije, ali ko njih pita, pita se onaj ko je uzeo proviziju, to je ono što smo govorili u onom prethodnom amandmanu da treba zaštititi naše proizvođače, odnosno naše ponuđače u javnim nabavkama, ali o tome se pogotovo u DS, stranci G17 plus ne vodi računa. Evo, malopre sam dobila vest, agencijska vest da je sinoć na RTS-u gostovala gospođa Snežana Lakićević-Stojačić, da je pričala o borbi protiv kriminala. Ona je, inače, državni sekretar u Ministarstvu za rad, za one koji ne znaju. Dok je ona na RTS-u pričala protiv korupcije i kriminala, njen suprug Zoran Stojačić, inače direktor zrenjaninske hale sportova u izgradnji, uhapšen je zbog umešanosti u malverzacije sa Goranom Kneževićem , takođe funkcionerom DS. Ogradila sam se i rekla sam da je ovo agencijska vest, ali teško je verovati da bi se neka agencija poigrala na taj način da ovako nešto stavi kao vest, a da to nije tačno. Dakle, ovi detalji, dame i gospodo, iz vladajuće koalicije, gospođo Kalanović, govore o tome kakav je odnos Vlada Republike Srbije prema Zakonu o javnim nabavkama, prema poštenim javnim nabavkama. Vama da je stalo do toga primenjivali biste zakon koji je sada na snazi, koji je, jutros sam govorila, četiri puta menjan, a 444 puta nije primenjivan. To će biti isto i sa ovim zakonom. Džabe vam zakoni dok ne promenite svest o tome da morate da se suočite sa kriminalom, da morate da se oslobodite korumpiranih ljudi u Vladi Republike Srbije, u javnim preduzećima. Dokle god se s tim ne raščisti, džabe mi ovde donosimo zakone, vi ih ne primenjujete, niko ne odgovara. Evo, i u slučaju gospodina Jasnića, Ministarstvo finansija najavilo je u septembru 2007. godine da će budžetska inspekcija razmotriti to sponzorstvo, jer je posao sklopljen mimo tendera. Da li je iko ikada saznao da li je bilo te budžetske inspekcije i šta je uradila? Nije. Da li znamo šta je uradila budžetska inspekcija na aerodromu sa Krištom - ne znamo. Dakle, sve probleme gurate pod tepih, iz dana u dan sve više kriminala, sve više korupcije, narod sve gladniji, ovi u vlasti sve bogatiji.
Na član 38. amandman, sa ispravkom, podnela je narodna poslanica Gordana Rajkov. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman, sa ispravkom, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkom, pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman, sa ispravkom, postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 43. amandman je podnela poslanica Radica Jocić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Radica Jocić.
Dame i gospodo narodni poslanici, predstavnici Vlade, u ime poslaničke grupe SRS podnela sam amandman na član 43. Predloga zakona o javnim nabavkama koji glasi - u članu 43. stav 2. reči "naručilac može" zamenjuju se rečima " naručilac mora". Vlada nije prihvatila ovaj amandman, a u svom obrazloženju navodi da je oblast zaštićenih prava, intelektualne svojine i korišćenje patenata uređena propisima iz tih oblasti, zbog čega se naručiocu u smislu Zakona o javnim nabavkama ostavlja mogućnost, a ne i obaveza, da u konkursnoj dokumentaciji navede da naknadu za korišćenje patenata, kao i odgovornost za povredu zaštićenih prava intelektualne svojine trećih lica snosi ponuđač. Pre nego što pređem na konkretan zakon, kratko bih se osvrnula na oblast za koju Vlada u svom obrazloženju kaže da je uređena posebnim zakonima. To je oblast intelektualne svojine koja se i ovde pominje. Samo jedan primer. Inovator Dragiša Mladenović iz Pirota, koji je za svoj izum veka, višenamenski mlin za mlevenje žitarica, proizvodnju integralnog brašna i mlevenje lekovitog bilja, uredno prijavljen u Saveznom zavodu za intelektualnu svojinu pod brojem P471/03 i nagrađen na takmičenju za najbolju tehnološku inovaciju 2007. godine, pod šifrom PP1039K19, izgubio pravo, jer je samo sa danom zakašnjenja uplatio potrebnu sitnu taksu. Ne možemo se tako odnositi prema ljudima koji daju izuzetne doprinose poboljšanju kvaliteta proizvodnje u granama privrede koje su za ovu državu od velike važnosti, a da mi uvozimo mnoge artikle iz ove oblasti. Što se oblasti javnih nabavki i privatizacije tiče, mislim da je vlast ovakve zakone u ovoj oblasti napravila, da bi svojim ljudima omogućila što više malverzacija i što više procenata kojima se oni ograđuju od tendera do tendera. Jedan od primera velikih pronevera je i firma "Agroprodukt" iz Pirota. Radnici ove firme koji 14 godina nisu primili ni dinara na ime svojih izvršnih presuda, kupuju klanicu ove firme po rešenju izvršnog sudije Rančić Jovice broj 496/97 od 2008. godine, od 28.12.2007. godine, da bi on 9.06.2008. godine poništio to svoje rešenje i doneo rešenje da klanicu stavi na slobodnu prodaju. Na sličan način je i bivši direktor "Agroprodukta" Jovica Grgurović sebi stvorio prihod od, prema nalazu veštaka, 60 miliona dinara, a njega štiti, kažu Piroćanci, i presudu ne donosi, sudija Jelisaveta Manić, koja takođe ne pokreće postupak protiv Ratka Petrovića, vlasnika Zemljoradničke zadruge "Klas" iz Pirota i v.d. istog "Agroprodukta" po predmetu K19/03. Iz ovo malo primera vidi se da je oblast javnih nabavki veoma pogodna za zloupotrebu i da je neophodno veoma je precizno urediti. Mnoge firme, kao na primer u Beloj Palanci "Vesna", "Budućnost'', ''Ukras" i zemljoradničke zadruge, zahvaljujući ovako nepreciznim zakonima, rastočene su unedogled i propale od vlasnika do vlasnika, a radnici su ostali na ulici bez igde ičega. Zato bi trebalo, radi preciznijeg regulisanja oblasti tih javnih nabavki, prihvatiti i ovaj amandman SRS i izbegavati u pravnoj regulativi reč "može", koja inače uvek ostavlja veliki prostor za slobodno tumačenje i zloupotrebe. U danu za glasanje trebalo bi prihvatiti ovaj amandman i prisiliti naručioce da jasno i precizno traže u konkursnoj dokumentaciji da naknadu za korišćenje patenata, kao i odgovornost za povredu zaštićenih prava intelektualne svojine trećih lica snosi ponuđač. Time bi se suzio prostor da ljudi od nauke budu oštećeni i doprinelo da ovo bude preciznije formulisano.
Narodni poslanik Velimir Ilić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram kršenje Poslovnika, član 104. Danas na sednici Vlade dostojanstvo ove skupštine je pogaženo. Danas se raspravlja i glasa o našoj odluci o gasnom sporazumu, koju smo mi ovde doneli sa 214 glasova "za". Posle ratifikacije ugovora sa 214 glasova, taj ugovor je postao zakon Republike Srbije, donesen u parlamentu. Da li Vlada može ili ministar u Vladi da traži da se raspravlja o zakonu koji je donela Skupština? Naravno, rasprava teče i uporno se insistira da se prekrši zakon. Hajde sada da počnemo o svakom zakonu da raspravljamo pojedinačno i da glasamo - šta valja, šta ne valja. Demokratija kaže - zakon se poštuje koji je donela većina u parlamentu. Molim vas da se to više ne događa i da ovo pitanje - da li ćemo poštovati zakon ili ne - više niko ne sme na Vladi da uslovljava. Zamolio bih premijera Cvetkovića da se pojavi u parlamentu, da objasni da li on može da obuzda svog ministra, da se ovaj smiri i da prekine više polemiku - da li je dobar zakon koji je ovde izglasan u parlamentu? Mi znamo kako se ruši zakon. Ako je prekršen Ustav, ako ima nekih osnova, zna se metodologija i tehnologija. Molim vas da ne zamajavamo ovaj narod gasnim sporazumom. Ako neko ima naredbe bilo koga spolja da to mora da ruši i uporno ga ruši, o tome ne treba dalje da raspravljamo. I zato da sačuvamo dostojanstvo ovog parlamenta. Isto tako je nekim savetom srušen Zakon o koncesiji koji je izglasan ovde u parlamentu. Ako tako počnemo da rušimo zakone, šta smo mi - banana država. Koji smo mi parlament? O čemu mi ovde raspravljamo? Ako donosimo zakon o javnim nabavkama, mora da se poštuje. Kada ga donesemo, on je sveto pismo za svakog ministra u Vladi, koja je izabrana isto tako od ovog parlamenta. Molim vas lepo, da zamolimo premijera Cvetkovića da se izjasni. Ako je Dinkić premijer, neka se to kaže, a da zamolimo predsednika Srbije da urazumi svog ministra, da ovde već pola godine ne raspravljamo da li je nešto dobro ili nije dobro. Rasprava je bila. Glasalo se.Većinom glasova je izglasano. Ono što je izglasano mora da se poštuje i na tome ćemo uvek insistirati kao narodni poslanici. Hvala vam.
Nema povrede člana 104. Tema koju ste kao obrazloženje dali biće predmet zajedničke sednice Odbora za industriju i Odbora za privatizaciju. Poslednje što znam je utorak, zajedno sa prisustvom oba ministra. Povreda člana 104. se odnosi na tok sednice koja se odvija sada, a ne na događaje van ove sale. Ministarka Verica Kalanović želi reč.
Gospodine Iliću, to što vi tražite upravo je zastupao gospodin Dinkić. Pročitajte, molim vas, zakon koji ste potpisali o gasnom sporazumu. Želim da vam kažem da se danas ministar Dinkić u Vladi zalagao za poštovanje zakona koji je donela ova skupština sa 214 glasova "za". A taj zakon, da vas podsetim, podrazumeva poštovanje istovremeno tri obaveze Republike Srbije i Rusije. To znači - (žao mi je ako sam malo glasnija, prosto to temperament nalaže) pod 1) izgradnju gasnog toka koji se dovodi u pitanje; pod 2) izgradnju skladišta u Banatskom Dvoru; i pod 3) privatizaciju NIS-a. Molim vas da se kao deo neobaveštene koalicije informišete ispravno pre nego što izađete i donesete pogrešne informacije u ovu skupštinu. Obzirom da dolazim sa Vlade znam za šta se zalagao gospodin Dinkić, a to je ono što je ova skupština izglasala velikom većinom.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, neshvatljivo je šta se dešava u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ako je na sednici Vlade ministar Dinkić štitio zakon, a Vlada ga gazila, šta ćete vi u toj Vladi? Šta li vas sad još drži u toj Vladi koja krši zakon? Ako ste sada optužili drugi deo Vlade da je kršio zakon, a da ga je ministar Dinkić štitio, kako to da vam aplaudiraju ovi žuti. Ljudi, vi ste potpuno podeljeni kao ličnosti. Jedino što vas vezuje je da budete Vlada i da dođete ''sa Vlade'' pravo u Narodnu skupštinu Republike Srbije. Vas ništa drugo ne vezuje. Recite nam ovde iskreno, je li to Vlada danas odlučila protiv zakona? Ako je tako, biće sednica o nepoverenju Vladi, ajde i vi se priključite nama koji ćemo da glasamo protiv Vlada da Vlada padne. Biće mi teško, jer smatram da ste vi uneli mnogo kriminala u ovu zemlju, i imaćemo posla da to raščistimo kada preuzmemo vlast. Ali, ako treba da se sruši ova loša Vlada glasaćemo zajedno kao i vi. Ali, da vi mene ubedite da je ministar Dinkić štitio zakon, a da su svi ostali bili protiv zakona, apsolutno je nemoguće. Dakle, vi znate koliko ste zla vi iz G 17 plus naneli ovoj zemlji. Kada sam vas optuživao doživeo sam da me neko od kolega optuži kako samo jedan deo Vlade optužujem, a još sam čuo i gore optužbe na vaš račun posle svega toga. Ali, ne verujem vam da je Mlađan Dinkić štitio zakon, jer to ne lični ni na vas, ni na njega, niti na mnoge članove G 17 plus koji su u Vladi. Ličilo bi mi na neke članove G 17 plus koji su u Skupštini, jer su oni žrtve. Vi ste tamo odveli one što mlate pare. Na primer, koliko ima direktor Komercijalne banke platu? Dvadeset hiljada evra. Oni mlate lovu, a ovi ovde trpe kritike od nas poslanika koji znamo kolika su njihova mesečna primanja. Mlađan Dinkić i vaša grupacija su zlo za Srbiju, ne za ovu Vladu, i dok to Srbija ne shvati i dok vas ne pusti Boris Tadić da idete sami na izbore, a ne da to zlo uvlači u Vladu da sve pare potroši državne, situacija u Srbiji neće biti dobra. Pre mislim da je Mlađan Dinkić toliko protiv Rusije da je u stanju sve da uradi da se taj aranžman sa Ruskom Federacijom ne ostvari. Taj aranžman će biti ostvaren. To je bila želja Narodne skupštine. To je bila želja Mlađana Dinkića kada se slikao sa Putinom u predizbornoj kampanji. Kada nešto potpišete sa Putinom, sa Obamom, od toga se ne beži.
Podsećam narodne poslanike da su u obavezi da, ako dobiju reč na osnovu člana 100. stav 1, da kažu koji član Poslovnika smatraju da je povređen. Narodni poslanik Velimir Ilić želi reč i dobija je na osnovu člana 100. stav 1.
Gospodo narodni poslanici, prosto ne mogu da verujem, gospođa ministarka se osetila prozvanom da izađe da replicira. Nisam pomenuo koji ministar. Rekao sam da se na Vladi krši zakon i hoćemo da znamo ko je taj da krši zakon. Ona je dala, gospođa ministar, optužbu da Vlada krši zakon, a gospodin Mlađan Dinkić traži da se poštuje zakon. Zakon ne sme da krši niko u Vladi. Zato i tražimo nepoverenje Vladi, zato što kršite zakon. Evo, vi ste rekli, čudim se da gospodin Cvetković, ministarka pravde, krše zakon. Nemojte kršiti zakone, nemojte se igrati, nemojte kršiti Ustav, igrate se izuzetno puno, gospođo ministarka. Uzeli ste je kao da je to privatna Vlada. Ne može to tako da se radi. Onošto se donese u parlamentu mora da se poštuje i mi tražimo da se vrati dostojanstvo parlamenta. Da li je zakon dobar ili nije, to je diskutabilno, ovde je izglasano da je dobio 214 glasova i morate da ga poštujete, i Dinkić, i premijer i čitava Vlada. Nemojte se svađati na Vladi, urazumite se, nemojte jedni druge optuživati, mi smo videli da vi ne valjate i zato tražimo nepoverenje. Nama je jasno da vi ne valjate i da radite ne na ravnomernom razvijanju i da radite onako kako ne valja. Pogledaćemo budžet, videćemo kolika je administracija, koliko je para povećano u vašim ministarstvima, gospođo. Kolike su plate u vašim, a u kolike u drugim ministarstvima? Kolika su sredstva za lične dohotke? Vi razvijate infrastrukturu, vi ravnomerni regionalni razvoj razvijate u svakom gradu kancelariju, to sve košta ovu državu. Ona nema para za bacanje. Kažemo finansijska kriza, štednja, morate svi da štedite. Ovde nema, budžetskim sredstvima se pravi stranačka infrastruktura, da se ulaže u određene opštine, da se nekim opštinama ne da ništa. Kako vas nije sramota da skinete projekat brane Svračkovo?Celo leto pet opština nema kap vode da pije. Vi ste skinuli, nema dinar tamo. Jeste li rekli koridore? Jeste li rekli iz NIP-a, iz budžeta? Dinar niste izdvojili, ni za eksproprijaciju, ni za projekte, a kamoli za izgradnju. O čemu se radi ovde? Gde su sredstava od Mobtela koja je ona prethodna Vlada ostavila ovoj Vladi? Rečeno je da to ide za Koridor 10. Gde su ta sredstava u ovom budžetu? Gde su sredstva od trećeg operatera VIP koji je prodat, 300 miliona evra, i ovih milijardu i 600, milijardu i 900? Gde su sredstva? Prema tome, skijajte se vi koliko hoćete, radite šta hoćete… (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, navedite član Poslovnika koji je povređen.) … ali, iznesite nam gde su sredstva i gde su obećanja koja su data? Rekli ste Čačak-Beograd se radi iz budžeta, a ne koncesijom. U budžetu nema dinar za to. Nemojte nas lagati i recite istinu.
Podsećam narodne poslanike da, ako dobijaju reč na osnovu člana 100, da su u obavezi da navedu koji je član Poslovnika povređen. Reč ima narodna poslanica Snežana Stojanović-Plavšić. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Reklamiram povredu Poslovnika, jer je povređeno dostojanstvo Skupštine. Dostojanstvo Skupštine je povređeno tako što je iz jedne parlamentarne stranke, čiji poslanici sede ovde ravnopravno sa ostalima, za našu stranku rečeno da je ona najveće zlo. Znači, smatram da je to dovoljan razlog da se javim za povredu Poslovnika. Dame i gospodo, potpuno mi je jasno da neki imaju posebno zanimljive razloge da se ovako obraćaju stranci G 17 plus. Međutim, ne vidim razloga da se diže pritisak u ovoj Skupštini na tu temu. Pozivam da se lagano vratimo današnjem radu. O ovome o čemu se sada govorilo imam da kažem sledeće: nema nikakvih problema što se tiče funkcionisanja Vlade, stranka G 17 nijednog trenutka neće ugroziti funkcionisanje Vlade, nit je to spremna da radi. Mislim da je ministar Dinkić juče vrlo jasno rekao ovde u Skupštini, i poslanici koji su prisustvovalimogli su to da čuju iz prve ruke, da je ono što on predlaže upravo poštovanje odluka koje su donesene u Skupštini ovde. Ono što ministar Dinkić predlaže, to je da se poštuje ono što je Skupština izglasala i što je Skupština donela, a to je potpisivanje sva tri sporazuma istovremeno. Ukoliko postoje pokušaji da se to uradi drugačije, onda Narodna Skupština treba ponovo da da mandat Vladi da o tome raspravlja ili da o tome donese odluku. To je ono što je stav G 17 plus po ovom pitanju. Ne verujem da ima poslanika koji će se sada zalagati za nešto suprotno. Podsetiću vas da smo u Skupštini Srbije više puta raspravljali i više puta donosili rezolucije, recimo, o Kosovu, svaki put kada bi se situacija promenila ili bivala drugačijom. Ukoliko se sada nešto menja u sporazumu koji treba da se potpiše, onda je potpuno jasno da Skupština o tome treba da bude obaveštena. Takođe je predloženo da svi poslanici budu adekvatno obavešteni o tome kako su tekli pregovori i mi mislimo da je pravno na javnost rada i pravo građana da budu informisani o tome kako teku pregovori o ovim jako važnim pitanjima nešto što mi kao poslanici sigurno ne možemo da osporimo. Dakle, hajte da pustimo da budemo informisani o tome šta se događalo na Vladi, sutra će najverovatnije biti sastanak dva odbora gde će prisustvovati oba ministra, poslanici će imati punu priliku da o tome budu informisani i da nakon toga eventualno ponovo razgovaramo o ovim sporazumima. Nemojte, molim vas, da vičemo jedni na druge i da jedni druge optužujemo da neko potpisuje štetne sporazume. Na kraju ćemo videti ko je šta potpisivao. U svakom slučaju, ministar Dinkić nije spreman da potpiše nijedan štetan sporazum i nijedan sporazum državni koji izlazi iz mandata koji mu je dala Narodna Skupština. Da li ima poslanika u ovoj Skupštini koji će se usprotiviti tako nečemu i da li ima poslanika koji će osporiti pravo Narodnoj Skupštini da daje mandat Vladi… (Predsedavajuća:Tri minuta i trideset sekundi.) … da u njeno ime potpisuje državne sporazume? PREDSEDAVAJUĆA. Narodni poslanik Ivan Andrić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Molim narodne poslanike da se jedni drugima obraćaju uz poštovanje odredbi Poslovnika, koji propisuje način i vrstu jezika i stila kojim se jedni drugima obraćamo.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo kolege narodni poslanici, član 103. i 104 – povreda dostojanstva Narodne Skupštine. Moram da kažem da meni nešto nije jasno. Sada molim sve prisutne, ukoliko se već ova tema javila sama od sebe, da pokušaju to da nam objasne. Dakle, prvo je Skupština Srbija usvojila gasni sporazum. U obrazloženju toga ili traženju podrške od narodnih poslanika bilo je rečeno, jedna loša stvar koju mi moramo da preuzmemo, a to je da damo NIS bez tendera, pogodbom, da bi zauzvrat dobili dve dobre stvari, to je rekonstrukcija Banatskog dvora i magistralni gasovod Južni tok. Za to se dobila podrška, zatim se ušlo u pregovore. Magistralnog toka nema, rekonstrukcije Banatskog dvora biće verovatno, možda, nadamo se itd, ali NIS moramo da damo do kraja godine. Ministar Škundrić nije odgovorio na jedno pitanje na sednici odbora koje je bilo možda i najvažnije – zašto ne može da sačeka ugovor o prodaji NIS-a da se steknu uslovi da se potpišu ugovori i za dve druge stvari. On nije imao odgovor na to pitanje. Zatim izlazi Mlađan Dinkić. Dakle, moram vama da postavim jedno jako važno pitanje i to je razlog zbog koga sam se javio po Poslovniku i to je stvarno uvreda parlamenta. Ako je stvarni razlog toga da Mlađan Dinkić da ostavku na mesto u pregovaračkom timu zato što će Vlada da prekrši zakon tim ugovorom, pa zašto vi ostajete u toj Vladi? Koji je vaš motiv da učestvujete u Vladi za koju znate da će da uradi nešto protivzakonito? Mi to stvarno ne razumemo i zbog toga mi kažemo, LDP kaže – nije to razlog, razlog je da je Mlađan Dinkić shvatio da će na kraju on biti odgovoran za kršenje Ustava, za kršenje zakona i najlošiji mogući ugovor po Srbiju. I sada pokušava da iz tog broda koji tone, kako je rekao kolega Maraš, da izađe i da kaže to nema veze sa mnom. Znate šta, stvarno je vređanje parlamenta da kao razlog za prestanak te funkcije poslanici G 17 i gospođa ministar, izvinite, ali navode razlog da je razlog za njegovu ostavku bio to što svi ostali krše zakon, kako je gospodin Ilić rekao. Ako premijer krši zakon, kako možete da budete u toj Vladi? Valjda treba da ide u zatvor taj premijer koji krši zakon, a ne da ima podršku vaše parlamentarne grupe. To je suština. Mi smo i tražili da se sastanu dva odbora. Onda je bilo u utorak, u utorak će da padne sneg, pa će da bude 21. i biće kasno. Sutra moda bude ta sednica odbora, moraju obojica da dođu i da kažu. Kada utvrde poslanici ko je lagao, drugi ministar ne može da ostane ministar u toj Vladi, zato što je lagao poslanike Narodne skupštine. Najmanje što očekujemo je ostavka ministra koji je lagao, jednog od njih dvojice. Naša moć se završava na tome da možemo da postavljamo pitanja, ali i tek kako možemo da tražimo odgovornost za to ako neko na pitanja koja mi postavljamo daje lažne odgovore. Izvinite za prekoračenje.
Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Uvažena potpredsednice, gospođo ministarko, koleginice i kolege narodne poslanice i poslanici, mislim da je narušeno dostojanstvo Skupštine. Znate, ako o kršenju zakona govore poslanici koji su bili ministri i dok su bili ministri govorili su kako neće da poštuju Zakon o javnim nabavkama jer je glup i da mora nešto hitno da se nabavi, to je kršenje dostojanstva Skupštine. Šta se desilo sa ovim gasno-naftnim sporazumom sa Rusijom?Usvojila ga je tehnička Vlada Vojislava Koštunice. Ko je sedeo u toj vladi? Oni koji su sada prilično na suprotnim stranama, a zajedno su ga usvojili. Da li je taj sporazum ratifikovan u ovoj skupštini? Jeste. Ko je glasao za ratifikaciju: 214 poslanika. Ko je među tih 214? I sa ove i sa one strane, osim nas iz LDP-a, koji smo odmah rekli da je to loš posao. Šta se sada desilo? Desilo se da ćemo deo tog završiti sledeće nedelje, prodati NIS za 400.000.000. Šta je sa onim drugim? To će biti kad bude. Kada smo ratifikovali ovde i kada smo diskutovali, setite se da je i tada bila poznata činjenica da će "Gasprom" praviti studiju o izvodljivosti 2009. ili 2010. godine. Nije to nova činjenica od pre neki dan. Ni oni ne znaju da li će praviti. Ovde se manipuliše pričom, eto, rekao je Putin, rekao je Obama itd, pa je valjda to dovoljna garancija. Ne sporimo mi da postoji politička želja Ruske Federacije da napravi taj gasovod, ali želja nije dovoljna, potrebne su i mogućnosti. Setite se filma Rajka Grlića i Bate Živojinovića i videćete da želja nije dovoljna. Zato mi kažemo, ako je moguće, to ste vi izglasali, vi nas iz LDP dovodite u apsurdne situacije, mi smo bili protiv Ustava, vi ste svi za Ustav. Onda vi kršite Ustav, po našem mišljenju, ali Ustavni sud je jedini koji treba da kaže da li je to. Mi kažemo da je ovaj sporazum protivustavan. To što su ga potpisali i iza njega stali predsednik i premijer, to nije garancija da to nije protivustavno. Mi branimo Ustav od vas. Sada mi branimo ono protiv čega smo glasali, a taj sporazum ste vi izglasali. Ako je sve to paket, dobro, proći će paket. Sada čujemo da nije paket. Mi želimo zbog građana da kažemo da je ovo apsurdno. Ovde se svađaju oni koji su zajedno u tehničkoj Vladi, čak su bili, ako se sećam, prilično u dobrim odnosima i jedan drugog hvalili da su super drugovi, super ministri itd. Ne može vlast, što je neko ostao u vlasti, a neko otišao u opoziciju, da bude razlog za licemerje, za bilo šta drugo, za političku borbu koja nije principijelna. (Predsedavajuća: Tri i po minuta.) Ako je sporazum paket i ako taj paket ne dobijemo u decembru, onda ste vi prekršili sve ono što ste izglasali. To treba da se utvrdi. Mi iz LDP-a vas zaista molimo da se vi dogovorite da li je to to što ste glasali. Po nama, nije. To smo rekli još onda - da će biti NIS odmah, a gasovod na "dođem ti", ako bude mogućnosti, a politička volja zaista nije sporna, ali od nje se ne može napraviti gasovod.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, član 104, povreda dostojanstva ove skupštine, iz prostog razloga što smo čuli da neki ministri, odnosno jedan deo Vlade krši zakon. Kao poslanici moramo da reagujemo na to. Hteo sam da istaknem drugu stvar, koja mislim da je mnogo važnija. U našu skupštinu je od gospodina Nebojše Ćirića, državnog sekretara, jednog od onih koji učestvuju u pregovaračkom timu sa Rusima, stigao dokument koji se zove "Informacija o toku pregovora o realizaciji sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije u oblasti nafte i gasa". Gospodo, to je dokument ove debljine i ovaj dokument je najveći dokaz da je sporazum bio promašaj, da ste obmanuti. Gospodo poslanici, obmanuti ste. Ponuđeno vam je da glasate i da podržite sporazum, gde se NIS prodaje 51% zbog toga što ćemo dobiti magistralni gasovod i Banatski Dvor koji će biti u funkciji skladišta gasa. Od toga nema ništa. Jedina situacija u kojoj jesmo, to je da potpisujemo NIS. Ovde ne bih optužio ni gospodina Škundrića, koji je pre neki dan izneo jedne činjenice na odboru, niti gospodina Dinkića, koji je juče izneo druge činjenice na odboru. Boris Tadić će ovo potpisati. Boris Tadić se obavezao Putinu, svi se sećamo čestitke za rođendan pred izbore, slikanja pred izbore se sećamo. Ovo je obaveza koju Boris Tadić ima prema Putinu. Činjenica je da se vaš predsednik i predsednik Srbije obavezao, pod bilo kakvih uslovima, da će prodati NIS "Gaspromu", Ruskoj Federaciji 51% za 400.000.000 evra. To što je gospodin Dinkić rekao, istina je - Rusi neće da investiraju u NIS, nego traže da se NIS zaduži. Ruse baš briga za zaštitu životne sredine, Srbija će snositi troškove. Sve to smo vam govorili kada je bio ovde sporazum, bili smo ubeđivani od strane onih koji ga podržavaju, da to ne piše u sporazumu, ali to će ugovorima biti doterano. Ugovor koji treba da potpišemo, gde se prodaje 51% NIS-a, govori sve ono što smo i mi govorili. Rusi će dobiti za 400.000.000 evra biser Srbije koji će eksploatisati, imaće monopol do 2014. godine, neće ulagati svoja sredstva i gasovod - Južni tok visi, odnosno nalazi se u situaciji da ne znamo da li će ga biti, ne znamo da li će se ulagati u Banatski Dvor. To je ono što treba sve vas da brine. Gospodin Dinkić u jednoj stvari jeste u pravu, bez obzira što očekujemo da on podnese ostavku ukoliko smatra da je kršen zakon. Znači, da sruši Vladu, u krajnjoj liniji. Neka izađe iz Vlade G17, ako ovi krše zakon, ali gospodin Dinkić je u jednoj stvari u pravu - prodali smo NIS da bi dobili gasovod, da bi dobili Banatski Dvor, toga ovde nema, obmanuti ste i treba svi da tražite i da dođete na odbore koji će biti zakazani, a ne samo da poslanici LDP postavljaju pitanja, a da je svima vama očito sve jasno.
Narodni poslanik Zoran Nikolić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovani narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, na osnovu člana 225. tražim od premijera da mi dostavi izveštaj sa današnje očigledno dramatične sednice Vlade Republike Srbije. Mislim da imamo pravo da znamo šta se desilo. Nije dobro kada Vlada širi paniku među građanima. Vi to činite u kontinuitetu poslednjih mesec, ako ne i dva meseca, a uporno medijski pokušavate da odgovornost prebacite na opoziciju. Vrlo kratko, 8. oktobra smo predložili izmene Zakona o osiguranju depozita. Vi ste to odbili, da bismo još uvek raspravljali o tome, odnosno tek treba da raspravljamo o tome. Ko kasni? Kasni Vlada.Bar poslanici DSS, odnosno poslanički klub je vrlo konstruktivan po tom pitanju. Pre više od mesec dana smo predložili da se formira zajednički odbor, komisija parlamenta, Vlade, Narodne banke, kako bismo pratili efekte finansijske krize koja je i nas zadesila i koja će nas zadesiti. Vi ste se oglušili o taj zahtev. Mi smo ovde krajnje konstruktivni, ali danas, da podsetim narodne poslanike, raspravljamo o Zakonu o javnim nabavkama, i to smo hteli da radimo, da raspravljamo o amandmani, ali očigledno smo sada svedoci da u Vladi postoje bitne razlike i sada bih podsetio na još jedan bitan segment. Pre 15 dana, i premijer Cvetković i ministarka finansija, gospođa Dragutinović, rekli su da valja razmisliti o jednostranoj primeni Trgovinskog sporazuma. Podsetiću vas da samo po tom osnovu budžet će ostati uskraćen oko 250 miliona evra. Očigledno je postojala neka dramatična sednica Vlade, na kojoj je opet izgleda gospodin Dinkić izvršio ne znam kakav uticaj, pa je napravljen salto mortale, pa se reklo da se u to ulazi. Ne znam da li su poslanici G-17 i gospodin Dinkić svesni da posledica otvaranja ovog pitanja može da izazove manja sredstva u budžetu. Koliko sam imao prilike da u ova dva dana pogledam budžet, oko 50 milijardi je planirano na osnovu privatizacionih sredstava koji će napuniti budžet. Tu je svakako ukalkulisan NIS. To je skoro 20-25 miliona. Dakle, da je po gospodinu Dinkiću, mi bismo imali 250 miliona evra manje od jednostrane primene Trgovinskog sporazuma. Vidimo da je to uspešno završio, ali o tome ćemo pričati kada dođe budžet na dnevni red. Sada se dovodi u pitanje i 400-450 miliona od privatizacije NIS-a. Pazite, to je 600-700 miliona. Dakle, vi s jedne strane pozivate građane i govorite kako će ova godina biti teška, kako mora da se štedi, dali ste predlog budžeta koji je takav kakav je i, kažem, o njemu ćemo pričati kada bude na dnevnom redu, vi sami pre dolaska te sednice i predloga budžeta na dnevni red ovde otvarate takva pitanja da vi upravo ugrožavate budžet i dovodite u pitanje sprovođenje tog budžeta i pre nego što bude donet. Zato vam kažem nemojte više optuživati opoziciju. Nastavite ovde, izlazite za ovu govornicu i optužujte se međusobno, ali neka ostane upamćeno da, i pre nego što je budžet stigao na dnevni red, vladajuće stranke, stranke vladajuće koalicije ugrožavaju taj budžet. To je jedna velika opomena građanima i onda kada mi na to upozoravamo ne širimo ni paniku, nego upravo vi iz vladajuće stranke činite da u ovoj zemlji panike ima. Zahvaljujem.
Reč ima narodna poslanica Suzana Grubješić, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Čomić, istine radi, pošto je ova informacija o toku pregovora o realizaciji Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske federacije u oblasti naftne i gasne privrede stigla u pisarnicu i pošto je data na umnožavanje, članovi Odbora za industriju, članovi Odbora za privredu i privatizaciju i šefovi poslaničkih klubova će dobiti, pa pretpostavljam da je dragi moj kolega koji je govorio pre mene bio neobavešten da je ovaj izveštaj svojim potpisom overilo 12 članova koje je imenovala Vlada Republike Srbije. Pročitaću njihova imena, to su: Nebojša Ćirić, državni sekretar u Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja; Biserka Jeftimijević-Drinjaković, predsednik Upravnog odbora NIS-a; Tatjana Isaković, savetnik predsednika Vlade; Dušan Nikezić, savetnik predsednika Vlade; Dušan Mrakić, državni sekretar u Ministarstvu rudarstva i energetike; Janko Guzijan, državni sekretar u Ministarstvu finansija; Milutin Prodanović, pomoćnik ministra rudarstva i energetike; Branislav Zec, izvršni direktor Agencije za privatizaciju; Milenko Ristivojević, predstavnik Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja; Borko Stefanović, šef kabineta i politički direktor u Ministarstvu spoljnih poslova; Miloš Saramandić, direktor NIS-a i Dušan Bajatović, generalni direktor Javnog preduzeća "Srbijagas". Znači, 12 stručnjaka koje je Vlada Republike Srbije angažovala za ove pregovore je sastavilo ovaj izveštaj. Samo ću vam pročitati nekoliko delova iz rezimea koja su napravili, čisto informisanosti radi, jer ne znam da li su sve kopije stigle do svih narodnih poslanika. Znači ovako, pozicija "Gasproma" i "Gaspromnjefta", pa evo, zaključite sami, ne pristaju na krovni ugovor, uz obrazloženje da je sporazum dovoljna garancija i da "Gaspromnjeft" ne može da preuzme obaveze za treću stranu. "Gasprom" je eksplicitno saopštio da će odluku u pogledu izgradnje gasovoda "Južni tok" doneti do juna 2010. godine. Drugo, za NIS prihvataju, ali uz dodatni ugovor po engleskom pravu, koji bi se pre svega odnosio na garancije koje zahtevaju od Republike Srbije. Za gasovod i Banatski dvor "Gasprom" predlaže primenu engleskog prava, nadležnost arbitraže u Londonu. Ne prihvataju uzajamnu povezanost projekata, kao ni garancije za izvršenje obaveza u ugovoru za NIS, pri čemu insistiraju da se eksplicitno odreknemo primene Zakona o privatizaciji u vezi raskida ugovora. Petsto miliona evra putem zajma od strane kupca na komercijalnoj osnovi, po kojem kupac vuče kredite, sa grejs periodom do 2013. godine, sa rokom otplate od 10 godina. Ne žele program investicija, već samo neke orijentacione ciljeve, što je proizvodnja sa euro 5 standardima, zadovoljenje potreba Srbije. "Gaspromnjeft" formalno predlaže da do 2012. godine samo obezbede finansiranje za investicije, tj. da zaduže NIS itd. Ovo je samo rezime. Nadam se da kada dobijete svi kopije ovog izveštaja da ćemo moći onda i o njemu da raspravljamo, ali vas molim da dok ne stignu kopije uzmete sporazum koji smo ovde ratifikovali, uzmite sporazum i uporedite šta smo mi ovde ratifikovali, a šta je pregovarački tim dostavio kao izveštaj, pa ćete videti ko je bio u pravu. Hvala.
Narodna poslanica Judita Popović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo predsedavajuća, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici i poslanice, na početku priče, podsećam vas, bio je naftno-gasni sporazum, dakle, nafta i gas. Rečeno nam je možda naftni deo nije jako povoljan, ali molim lepo zbog gasnog dela, eto, mi ćemo prihvatiti i naftni deo. Dakle, tako je krenula priča i na taj način su i narodni poslanici ovaj sporazum prihvatili i ratifikovali, 214 narodnih poslanika je tada obmanuto. Na početku priče Rusi su insistirali, mi hoćemo naftno-gasni sporazum, Banatski dvor, magistralni Južni tok i NIS. Na kraju priče mi smo se sveli na naftni deo priče, samo na naftni. Dakle, mi smo se sveli na najslabiju kariku, najslabija karika koja je najnepovoljniji deo sporazuma za Srbiju kao državu i za njenu firmu NIS. Kada smo došli do ovoga rečeno nam je možda će biti i gasni deo, ali nemojte tražiti garanciju, bože moj, mi smo ozbiljni pregovarači, mi smo ozbiljna država. I to bi bilo u redu. Međutim, kod ozbiljnih poslovnih partnera poslovi se ne sklapaju na dođem ti i dođeš mi. A posebno bih vas podsetila 1996. godine, jedan energetski veoma sličan energetski sporazum sa ruskom državom sklopila je tadašnja Miloševićeva SRJ. Šta se desilo unazad 10 godina? Podsetila bih vas, po tom sporazumu bilo je predviđeno da se uradi gasifikacija centralnog dela Srbije i da se uradi povezni deo kraka gasnog sa Bugarskom. Šta se od svega toga realizovalo? Ništa. Da li je bilo garancije? Bilo je, obećavamo. Šta se desilo za 10 godina? Ništa. Da li mi, na osnovu toga, možemo sada da prihvatimo, kao ozbiljni parlamentarci, kao ozbiljna Skupština, da se naša reč, naš pristanak, naša ratifikacija tog sporazuma mimoiđe i samo se fokusira na naftni deo sporazuma? Ako smo krenuli sa naftno.... (Predsedavajuća: Molim vas, narodna poslanice, kažite član Poslovnika koji je povređen.) ... gasnim, zašto smo stigli samo do naftnog?
Narodni poslanik Dragan Šormaz želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Molim vas, narodni poslanici, da ne zaboravimo da nam je obaveza da pri izricanju povrede Poslovnika navedemo član, a drugi narodni poslanici dobacuju da Evropa čeka.
Član 104, mada ste pustili da teče vreme, pre nego što ste mi dali reč. Bilo da se zove Mirko Cvetković, Boris Tadić, Mlađan Dinkić, nikome ko je vezan za Vladu Republike Srbije ne verujem. Tako da šta priča jedan ili drugi ministar mene ne interesuje. Bitno je ono što je izglasala ova skupština - sporazum. On je dovoljna garancija i za Rusiju i za Srbiju, jer je izglasao i naš parlament to. To je dovoljna garancija. Ali, kakve su se stvari radile i zašto su se radile, pokušaću u par minuta da iznesem moj stav. Na primer, procena Deloitte & touche, čuvene firme koja je inače procenjivala i "Sartid", pa ga je procenila da vredi 470 miliona dolara, a prodat je za 23, za 5% vrednosti. Oni su koristili metodologiju gde su procenjivali da će na osnovu njihove procene, a vidite kakva im je procena, koliko su dobro radili posao, cena nafte biti 130 dolara po barelu i onda su izračunali da je tolika vrednost NIS-a o kojoj se priča. Danas je pala cena ispod 50 dolara po barelu. Kada bi izračunali po toj metodologiji koliko danas vredi NIS, to bi bilo daleko ispod ove cene od 400 miliona dolara. U slučaju da ne završimo ovu privatizaciju, NIS bi mogao da dođe u situaciju u kakvoj je JAT, za koga niko ne daje nikakvu ponudu, a svojevremeno su Rusi želeli da kupe JAT, da ga privatizuju. Inače, posao nam je, ako hoćemo u Evropu, da privatizujemo javna preduzeća, a ne da se bavimo njihovim aferama i rukovodiocima tih preduzeća. Inače, Mađarima plaćamo sedam puta više nego što je tržišna cena za transport gasa, sedam puta više. Niko ne postavlja pitanje Južnog toka, čak ni Severnog. Nemačka ne postavlja pitanje nego na tome radi sa Rusijom. Bugarska ne postavlja pitanje, Grčka ne postavlja pitanje, Italija ne postavlja pitanje. Samo mi u Srbiji postavljamo pitanje tj. neki iz vlasti. Zašto? Da li možda zbog ovih sedam puta što se više plaća Mađarima, da li možda zbog "Nabuko" gasovoda? On ne postoji, po ko zna koji put ponavljam. Čak ni kao ideja, čak ni kao studija izvodljivosti, on uopšte ne postoji. Južni tok postoji. Sada kada je potpisan sporazum, pravi se studija izvodljivosti. Kako Grci i Bugari ne postavljaju pitanje? Kako Italijani, kao konačna firma koja pravi sa "Gaspromom", ne postavlja pitanje? Samo mi ovde postavljamo pitanje. "Nabuko" ne postoji, ne postoji čak ni izvorište za "Nabuko". Prema tome, vratimo se, da kažem i ja kao poslanik opozicije, na dnevni red. Evropa ne može da čeka, da radimo ove zakone i amandmane koje imamo. Treba da dođemo na budžet. Treba da dođemo na raspravu o poverenju Vladi, gde ćemo... (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) ...dokazati još jednom da je ova vlada nesposobna.
Narodni poslanici, obaveštenje o potvrđivanju mandata narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini Republike Srbije za upražnjeno poslaničko mesto, kako bismo omogućili njegovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručen vam je izveštaj RIK o izboru narodnog poslanika radi popune upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Takođe, uručen vam je izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnom poslaniku, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Milanu Uroševiću, izabranom sa izborne liste Za evropsku Srbiju-Boris Tadić. Na osnovu izveštaja RIK i izveštaja i predloga Administrativnog odbora, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Milanu Uroševiću. Čestitam narodnom poslaniku na izboru i pozivam ga da uđe u salu. Narodni poslanik Slobodan Maraš želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, dosta prethodnika je iznelo neke stvari na koje bi trebalo odgovoriti. Pre toga, hoću da se pozovem na član 226. Tražim obaveštenje od vas, potpredsednice, da li će sutra biti zakazana ova dva odbora, odnosno da li je gospodin Škundrić potvrdio da će doći, pošto je gospodin Mlađan Dinkić potvrdio da bi došao sutra na zajedničku sednicu dva odbora. Interesuje me da li imate informaciju da li je gospodin Škundrić potvrdio dolazak? Ono što mene interesuje da dobijem, odnosno želim da ponudim izlaz iz celog ovog rešenja. Sačekajmo da Ustavni sud odluči po zahtevu za ocenu ustavnosti i zakonitosti ovog sporazuma, koji je LDP podnela 16. septembra. Sačekajmo. To je častan izlaz za sve. Gde žurimo? Zašto mora 20. da se potpiše? Zašto Ustavni sud ćuti kada vidi, iz javnosti i iz svega što se dešava, da je urgentno da se odgovori i da kaže da li je povređen Ustav ili ne? Naravno, Ustav je povređen. Potvrđuje se monopolski položaj druge države na našem tržištu. Povređen je član Ustava. Zaštita životne sredine, konkurencija, sve je to pogaženo ovim sporazumom. Zbog toga smo podneli inicijativu i čekamo da Ustavni sud odgovori. Eto časnog izlaza za sve. Sačekajmo. Možda mi nismo u pravu, možda taj sporazum jeste u skladu sa Ustavom. Ali, zašto Ustavni sud onda ćuti? Bilo bi mu mnogo lako da kaže - vi ste pogrešili, ovo je u skladu sa Ustavom i može da se sklapa sporazum. Mogu da razumem većinu, pogotovo DS zašto ćuti, ali ne mogu vas da razumem zašto ćutite. Vi niste za ovo glasali. To je suština. Ako toliko volite Ruse, na ovaj način ako ne dozvolite da oni sada potpišu, i njih ćete zaštititi, ne samo srpske građane i srpsku državu. Ustavni sud će kad-tad morati da kaže da je ovo protivustavno. Gospodine Šormaz, razumem vašu potrebu da branite gospodina Nikitovića, gospodina Mihajlova i sve one koji su ovako štetan sporazum ugovorili. To su osobe koje su pregovarale u ime Srbije. Razumem tu potrebu. Ali, gospodine Šormaz, vi kažete - nema "Nabuka", nema studije izvodljivosti. To me uopšte ne interesuje. Nema Južnog toka, o kome ste vi glasali. Nema studije o izvodljivosti. Pa, to - biće, to mogu vama da verujem ili ne verujem. Ali, gospodine Šormaz, vi ste pokazali da imate različite aršine. To je žalosno. Nudim vam svima častan izlaz. Sačekajte odluku Ustavnog suda. Ako bude da je u skladu sa Ustavom, nikome ništa, ali ako bude - da nije u skladu sa Ustavom, bićemo u velikom problemu. Odgovornost je bila namerno prebačena na parlament. Namerno je i sada bio pokušaj da se prebaci na parlament odgovornost, da potvrdi samo prodaju NIS-a. To je štetno. O tome niste glasali. Jednog dana ćete videti, biće problem za sve vas koji ste ćutali o ovoj temi. A vas, gospođo potpredsednice, molim samo da odgovorite da li će gospodin Škundrić sutra biti prisutan na odboru.
Narodni poslaniče, predsednici odbora za industriju i privatizaciju, gospodin Nikolić i gospodin Buha sa sekretarima se upravo trenutno dogovaraju o satnici, to je informacija koju sam pribavila za vreme vašeg izlaganja u pokušaju da obrazložite da je došlo do povrede Poslovnika. Dakle, zajednička sednica Odbora, po zahtevu poslanika Narodne skupštine, sa prisustvom ministra Mlađana Dinkića i ministra Petra Škundrića biće održana sutra. O satnici ćete biti obavešteni na vreme i to je izvršena kontrolna funkcija Skupštine. Ima reč narodni poslanik Dragan Todorović želi da govori po povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče SRS, ali pre svega da kažem član 103, nema nikakvih problema, mislim da smo juče bili dovoljno jasni, jednostavno ne uključujemo se u ovu raspravu zato što ste vi pokrenuli pitanje naftno-gasnog sporazuma, odnosno problema koji se pojavio u Vladi vezano za tvrdnje koje iznosi Mlađan Dinkić, tvrdnje koje iznosi ministar Škundrić. Vi izlazite sa nekim informacijama, odnosno materijalom koji ste dobili. Što se tiče SRS, mi još nismo dobili taj izveštaj, nemamo nijednu drugu informaciju sem one informacije koja je bila vezana kada je naftno-gasni sporazum bio na dnevnom redu i kada smo glasali za njega. Glasali smo za gasno-naftni sporazum u paketu, znači NIS, Južni tok i Banatski Dvor. Ovde se postavlja pitanje uopšte kredibiliteta jednog od ministara u Vladi Republike Srbije, a to je Mlađan Dinkić. To je notorna istina, da on otkako je posle 5. oktobra ušao u Vladu procenjuje kad i u kom momentu će iz Vlade da izađe. To je nesporna činjenica i mislim da se vi svi sećate i vlade Zorana Đinđića, čuvene rečenice "Laki je malo nervozan", kada je on krenuo kao da nikada nije sedeo u toj vladi, odnosno njegovi ministri, kao da nikad nije bio guverner Narodne banke. Pa je posle toga izašao iz vlade Vojislava Koštunice, zato što je put u EU bio zaustavljen, po njegovoj oceni, zbog nesaradnje sa Haškim tribunalom. Ali ga nikad nije sprečavalo da, čim se pojavi mogućnost on glavačke uskoči ponovo u Vladu, da se rasporedi u ministarstvima koja su vezana za finansije i da sve vreme radi kako bi on lično i svi članovi G17 imali što veće koristi od toga. Da skratimo priču, što se tiče Milorada Buhe kao predsednika Odbora za industriju, bili smo spremni i danas da zakažemo taj sastanak. Međutim, rekli su da treba da se usaglase ova dva ministra, ne možemo mi da usaglašavamo ministre, ne može ni Skupštine, to može predsednik Vlade. Ako je njima u interesu da se usaglase, što se tiče jednog odbora, Odbora za industriju, nema nikakvih problema. Čim bude rečeno ministri mogu tad i tad, Milorad Buha će zakazati. Ako vi insistirate, Milorad Buha će zakazati tu sednicu, pa ćemo da vidimo i bez ministara, sa činjenicama, informacijama kojima vi raspolažete, ali mislim da ne bi bilo svrsishodno da se ta sednica održava bez prisustva ove dvojice ministara. Hvala.
Obaveštenje o materijalu, za koji je postojala nedoumica da li su dobili svi, u poslaničkim klubovima, po informaciji sekretara, nalazi se materijal, a članovi odbora za privatizaciju i za industriju će materijal dobiti uz saziv odbora u toku dana za sutrašnju sednicu onog trenutka kad se dogovore ministar Škundrić i ministar Dinkić. Narodni poslanik Nenad Popović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo državni sekretar, želim prije svega da kažem zbog javnosti da ugovor između Republike Srbije i Ruske Federacije je najviši pravni akt koji može da postoji. Ne postoji ništa veće i nikakva druga garancija nije potrebna jer to je najviši pravni akt. To je broj jedan. Broj dva, ratifikacijom u Skupštini ovaj sporazum je postao zakon, a zakon moraju da poštuju svi, a prije svega ministri u Vladi Republike Srbije. Ne bih analizirao zašto je neko sada izašao iz pregovaračkog tima, to je odluka Vlade Republike Srbije ili pojedinca, ali mislim da se ovde zamagljuju dvije stvari. Da se ovim razgovorom i stalnim spominjanjem najboljeg ekonomskog sporazuma Republike Srbije u poslednjih 40 godina žele da zamagle dvije stvari. Prva stvar je odluka Vlade Republike Srbije, odnosno jednog ministra u junu, ako se ne varam, donesena je odluka da Dilojt tuš uradi procenu vrednosti NIS-a. Bez ikakvog razloga u sporazumu potpisanom u januaru jedan ministar donosi odluku da se potroši 500.000 evra da bi se dobila procena koja danas ne vredi ništa. Možete da je bacite u korpu za otpatke jer procena bilo kog preduzeća u naftnoj industriji je različita svaki dan. Ako se cena nafte mijenja, mijenja se i procena. Ponoviću, tada su rekli vredi NIS 51%, vredi jednu milijardu. Danas, po istoj metodici, ako bi se koristili isti ulazni podaci i ako bi se koristilo bukvalno sve isto kao u toj metodici Dilojt i tuša, NIS bi danas vredeo 51% samo 118 miliona evra, ni cent više. Procene ne treba da se radi svaki dan po nahođenju nekog ministra. Tu pokušava da se prikrije zašto je bačeno 500.000 evra. Drugo pitanje - toliko se analizira ovaj gasni sporazum, svaki zarez u njemu. Najbolji ekonomski sporazum koji je potpisala Italija, Austrija, Mađarska, Bugarska, Grčka, verovatno Slovenija i Francuska, sve zemlje EU. Ali, čini mi se niko nije postavio nijedno pitanje zašto mi ulažemo u "Fijat". Ovde bih postavio pitanje, tu je državni sekretar, može da izađe za govornicu i da nam kaže koje automobile će to novo zajedničko preduzeće da proizvodi. Ne zna se. Da li postoji biznis plan. Mi ćemo u budžetu vrlo brzo, tu je predstavnik Ministarstva... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče navedite član Poslovnika koji je povređen.) član 104. i 226. Znači, tu je i predstavnik Ministarstva finansija, gospodin Ilić, pa da nam odgovori, kad su već predvideli u budžetu ulaganje u "Fijat", kada ulažete u biznis, a ovde se država javlja preduzetniku, a gospodin Ilić je izvrstan stručnjak, to znam, nisam siguran da je on baš za ovaj ugovor sa "Fijatom", ali molio bih ga da nam objasni, da nam pokažete biznis plan. Tog biznis plana nema, ne postoji. Svako ulaganje mora da ima tačne cifre, kada će biti povraćaj investicije, u kom roku, kolika su ulaganja, to ne postoji. Mi ne znamo čak koji automobil će da se proizvodi. Sada, ovim napadanjem ponovo gasno-naftnog sporazuma želimo da zamaglimo ovo što se dešava sa "Fijatom". Gasno-naftni sporazum je ratifikovan, nadam se da će sledeće nedelje biti potpisan. Mi ćemo sa velikim zadovoljstvom pozdraviti to potpisivanje. Zahvaljujem.
Narodna poslanica Suzana Grubješić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Podsećam narodne poslanike na obavezu da navedu član Poslovnika koji je povređen, da bi mogli da obrazlože u čemu se povreda sastoji.
Zahvaljujem na podsećanju. Gospođo Čomić, drage kolege narodni poslanici, javljam se po članu 104, pošto dostojanstvo Skupštine je upravo narušeno, to je učinio i govornik koji je govorio pre gospodina Popovića i ovaj sledeći. Naprosto, zamagljuju se neke činjenice. Gospodine Popoviću, verujem vam isto koliko i Vladimiru Putinu da će Južni tok biti sagrađen, ali činjenice govore drugačije. Jedini način zašto smo pristali na ratifikaciju naftno-gasnog sporazuma jeste onaj gasni deo, da će Srbija dobiti gasovod, da će se ovde, kako ste vi nadahnuto govorili sa govornice, otvoriti nekoliko stotina hiljada radnih mesta, pohrliće investicije, ali pre svega da Srbija dobije energetsku sigurnost i bezbednost. Mislim da niko nije sumnjao u to da će se početi sa gradnjom Južnog toka, ali činjenice govore drugačije. Evo, za podsećanje pročitaću još nekoliko delova iz ovog izveštaja. Kaže - pozicija Gasproma i Gaspromnjefta, ne pristaju na krovni ugovor, uz obrazloženje da je sporazum dovoljna garancija i da Gaspromnjeft ne može da preuzme obaveze za treću stranu, a Gasprom je eksplicitno saopštio da će odluku u pogledu izgradnje gasovoda Južni tok doneti do juna 2010. godine. Ne prihvataju, spremni da razmotre u paketu sa socijalnim programom, ali pod tržišnim uslovima. Za NIS ne prihvataju ni ekološke standarde, ništa. Ali, ono što je najbitnije, što ćete svi dobiti, ne želim da prepričavam šta je ovde, samo citiram u roku koji mi je dat, jeste da garancije nema da će početi sa izgradnjom Južnog toka i to ne zbog Srbije, nego Gasprom će tek 2010. godine proceniti da li mu se isplati da počinje sa izgradnjom toga. To što vi garantujete, zahvaljujem vam na tome, imate posebne odnose i sa Ruskom federacijom i sa Jedinstvenom Rusijom, bilo bi jako dobro da mogu da vam verujem da će Južnog toka biti u skorije vreme, a to skorije vreme, kao što vidimo, se pomera, nije 2013. godina, 2015. Politička volja - da, ali gde je studija izvodljivosti i gde je novac za otpočinjanje izgradnje južnog toka? Što se tiče Fijata, mislim da posle svih kritika koje se čuju na račun Fijata, najbolje bi bilo da se "Zastava" vrati u pređašnje stanje, pa da se nađe neko novo rešenje. Ovo očigledno, ovakav ugovor, nije po volji mnogima. Da nisu dali podsticaje, da nije Srbija dala podsticaje, Fijat bi otišao u Rumuniju, zato što je Rumunija dala bolje uslove. Dva tendera su propala, za osam godina je 500 miliona evra subvencija uplaćeno u "Zastavu". Molim vas da, kao uspešan poslovni čovek, izađete sa novim predlogom- kako rešiti problem "Zastave". Hvala.
Gospodin Dragan Todorović, po Poslovniku. Mogu da vas obavestim, pošto smo napravili dogovor, da sednica oba odbora bude sutra u 13.00 časova i ministri su potvrdili svoj dolazak.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo jedno dobro obaveštenje. Nadam se da neće biti kao i ona informacija, da će Ministarstvo finansija poslati budžetsku inspekciju na Aerodrom "Nikola Tesla" i da će MUP poslati UBPOK. Prošlo je desetak dana, čak se i Krišto vratio u državu, ko veli - nema više ništa od toga, evo nove afere na pomolu, sada ćemo mi da guslamo o tome, svi će zaboraviti na Aerodrom i na sve ono što se dešavalo pre desetak dana. Ovde se, dame i gospodo narodni poslanici, postavlja ozbiljno pitanje, bez obzira na sve ove činjenice koje izlaze - da li mi, kao narodni poslanici, možemo da poverujemo bilo kome iz Vlade bilo šta? Da li stvarno ovaj sporazum, odnosno ova informacija o toku pregovora o realizaciji Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije u oblasti naftne i gasne privrede uopšte može biti kredibilna, da mi verujemo da je to stvarno tako? Uzmete i pogledate ko je učestvovao u timu. Nebojša Ćirić, državni sekretar u Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja - G17. Neću da ulazim, ali on, po logici stvari, mora da bude na strani ministra Mlađana Dinkića. Biserka Jeftimijević-Drinjaković, predsednik Upravnog odbora NIS-a Novi Sad. Molim vas, kako njoj možete da verujete? Ko može, iole normalan u ovoj državi Srbiji, da veruje ovoj ženi? Ona prvi dan kada je došla, pretpostavljam da je iz DS, jeste, nemojte Nado, kako bi došla tamo, na preporuku mesne zajednice, ostavite se toga, prvi dan kada je došla ona je odmah uzela zlatnu viza karticu i krenula po svetu da arči pare NIS-A. Tu je i Miloš Saramandić, direktor NIS-a, takođe iz DS. Još uvek imamo embargo na iznos njegove plate zato što je Biserka tu informaciju proglasila za tajnu i da to ne može da se saopšti poslanicima Skupštine Srbije, odnosno građanima Srbije. Milenko Ristivojević, predstavnik Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja, takođe G17. Ajte molim vas, ko može da poveruje i da bude siguran da je ovaj izveštaj koji se pravi stvarno na osnovu činjenica, da je istinit i da vodi računa o interesima ove države. Uopšte ne govorim, možda jeste, možda nije, ali kada pogledate ko je u ovome učestvovao, kod mene postoji ozbiljna sumnja da je ovaj izveštaj stvarno na osnovu činjenica, nego na osnovu nekih drugih razloga. A razlozi su, najverovatnije, ogroman problem pred kojim se država Srbija nalazi. Pogledajte samo Skupštinu Srbije... (Predsednik: Vreme.) izvinjavam se, završavam, pa se neću više javljati po ovom pitanju. Ogroman problem u samoj Skupštini zato što Skupština apsolutno ne može da radi, i to zbog želje većine, zbog želje DS, jer joj je to bio cilj. Vlada potpuno sada u blokadi zato što jedan deo Vlade, i u principu tamo svako vuče na svoju stranu, ali je sad očito da je problem u Vladi ogroman, da dobar deo Vlade, na čelu sa Mlađanom Dinkićem, pokušava da u ovom momentu vuče poteze koji ni u kom slučaju ne vode jedinstvu... (Predsednik: Gospodine Todoroviću, molim vas.) završavam. Nas tek očekuje najveći problem koji dolazi, a to je da s motkama moramo da branimo naša radna mesta. To je problem s kojim se država Srbija suočava, a vi sprečavate da se nađu izlazi zato što te izlaze ne možete da nađete.
Gospodin Tomislav Nikolić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da ovu sednicu treba prekinuti zato što me zaista zbunjuje šizofreno ponašanje predstavnika vlasti, a u tome i mi, kao opozicija, priznajem, učestvujemo. Naime, retko ćete naći parlament... (Predsednik: Gospodine Nikoliću, molim vas, vodite računa o terminima koje koristite.) u kome predstavnici vlasti napadaju neku odluku Vlade, a predstavnici opozicije je brane. Znam da ste vi stručnjak za bolesti čoveka, a ovde pričam o bolestima društva, pa se ne mešajte u ono što ne znate baš najbolje. Ne mogu da shvatim da moram da branim zakon od jednog dela Vlade, ili da učestvujem u nekom napadu na Skupštinu, koji vrši jedan deo Vlade. Ovo najpre mora da se raščisti, moramo tačno da znamo o čemu se radi. Najlakše je vama, gospodo ministri, da provedete jednu sednicu na kojoj se ne slažete, na sledeću sednicu dođe dnevni red sa kojim se slažete i vi idete dalje, a mi ovde ostajemo potpuno zbunjeni, da li učestvujemo u propasti Srbije, u izgradnji Srbije, da li smo vam poslužili samo da izglasate nešto što nikada nećete da provedete ili nešto što želite da sprovedete iako se polovina od vas sa tim ne slaže. Zaista nam dugujete da ovde izađete kao Vlada sa jedinstvenim stavom. Dobar je sporazum ili nije dobar sporazum. Ponavljam, onaj deo Vlade koji smatra da je ovo propast Srbije ne treba da bude u vlasti. Nije ta vlast po svaku cenu, nije ta vlast, a da ne smete ljudima da pogledate u oči. Ali, kada ste već takvi branioci Srbije, da vas pitam - kako je to Mlađan Dinkić 28. marta 2003. godine, kao član Komisije za sanaciju i stečaj, prihvatio Labusov predlog da se Sartid proda za 35 puta manju cenu nego što je stvarno vredeo. Šta se to od onda desilo sa našim Mlađom? Kako to Mlađan Dinkić sada optužuje drugi deo Vlade, pomognut jednim delom opozicije, da želi saradnju sa Ruskom Federacijom da upropasti Srbiju. Bilo je lepo da se slika u kampanji i da ovom predsedniku Srbije, Vlade i Skupštine donese odlučujuće poene, kojima je zaseo na ova tri mesta o kojima sada govorimo. Razmislite dobro vi iz G17. Uvek ste imali dobar tajming za napuštanje Vlade, uvek ste posle toga nalazili koga možete da prevarite da sa njim pravite vladu. Znam da vi posle ovih izbora, baš kao i neke drndadžije i kletvenici, kojima to nikada neću da oprostim, nećete više biti u ovom parlamentu. Ali, šta to ima veze, neki od vas su se nakrali dovoljno, a neki od vas imaju svoje profesije, mnogo je časnije baviti se tom profesijom, nego pomagati Mlađanu Dinkiću da upropasti Srbiju. (Tokom ovog govora radikali lupali o klupe.)
Gospođa Nada Kolundžija.
Poštovana predsednice, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na čl. 103. i 104. S obzirom na činjenicu da je za sutra zakazan sednica dva odbora na kojima će tema biti ovo što je ovde danas tema razgovora, molim vas da pređemo na dnevni red. Istovremeno, želim da kažem da se ipak ovde radi o jednom za državu vrlo važnom pitanju i da stranačka prepucavanja ne doprinose onome što jeste interes zemlje. Ovo jeste tema koja je važna za sve političke partije, ali i za sve građane Srbije. Nije dobro da se jednostrano posmatra ceo ovaj državni aranžman i da se na osnovu jednostranog osvetljavanja ovog pitanja izvlače zaključci koji mogu da štete interesima države. Ovo jeste strateški važno pitanje za Srbiju i potpuno sam ubeđena da Vlada radi u skladu sa interesima države, i da će Vlada u svim pregovorima doslovno zastupati interese Srbije i da će poštovati i ono što je ovaj parlament usvojio. Još jednom vas molim, sutra imamo priliku da postavimo sva pitanja, da dobijemo odgovore koje tražimo i da na osnovu toga prosto otklonimo ovu situaciju u kojoj svako iz određenog ugla posmatra ovo pitanje. Mislim da je za sve najvažnije da u celini sagledamo ovo što je gasno-naftni aranžman i da iz celine interesa Srbije zaključujemo u kojoj meri je on važan za Srbiju.
Gospodin Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 103, takođe i po članu 104, ali stvarno gospođo Kolundžija nema smisla da nam delite lekcije. Ovde se pozicija ponaša onako kako njima odgovara. Nemam ništa protiv toga. U jednom momentu njima odgovara da izlaze po Poslovniku, zato što hoće javnost da obaveste da oni zastupaju određene stavove i cilj je, koliko mogu da vidim iz ovoga šta zastupa Mlađan Dinkić, da direktno optuži Borisa Tadića da je rešio da prevari građane Srbije, zato što naftno-gasni sporazum, koji je ratifikovan u ovoj skupštini, uopšte nije ono što smo mi ovde usvojili, nego nešto drugo. Vi sada nama čitate lekcije, zakazana su dva odbora i sada mi treba da prestanemo da oko toga raspravljamo. Molim vas, trebalo je da to raspravite u Vladi. Da ste vi to rešili u Vladi i da je stvar potpuno čista, to ne bi ni došlo do Skupštine Republike Srbije, znalo bi se sve. Ali je problem u vama, ne u nama ovde u Skupštini Srbije, kao što je bio i budžet. Hoćete sada da optužite opoziciju da smo mi krivi zato što je budžet stigao juče ili prekjuče, a trebalo je da bude 1. decembra. Sada ćete da nas optužite da mi usporavamo rad, da usporavamo donošenje budžeta, a zbog toga ćemo morati da krenemo na privremeno finansiranje i opet kriva opozicija. Samo me čudi što niste pomenuli ove nove evropske vrednosti, put u Evropu, kako mi kasnimo i kako opet ove retrogradne snage to ne dozvoljavaju. Kako ne vidite da je srž problema u vama. Prvo vam je trebalo mnogo vremena da se dogovorite, ne zato što se nalazite na ideološki različitim stranama, manje-više većina vas je tu u evropskoj levici, doduše neke su primili, neki čekaju u redu, ali ideološki vi ste svi skoro na jednoj strani. Šta je onda bio problem? Bio je problem raspodela plena, ko će koje ministarstvo da dobije, ko će koje javno preduzeće i ko će od toga imati koristi. To je osnovni problem i osnovni motiv zbog čega se vi bavite vlašću. Ali, po vašoj staroj praksi i navici za to treba optužiti opoziciju, opozicija je kriva, jer ona unosi razdor u Vladu kada je u pitanju i gasni sporazum, i budžet, i zakoni, sve. Opozicija je kriva za sve, a vi jednostavno ne uspevate da ispunite obećanje građanima koje ste dali u predizbornoj kampanji, a siguran sam i da nećete uspeti da ga ispunite.
Po Poslovniku, Zoran Ostojić.
Predsedniče, uvažena ministarko, koleginice i kolege poslanice i poslanici, mi smo spremni da se ne javljamo više i da je taj sastanak prilika da razjasnimo neke stavove. Međutim, sada se javljaju ljudi koji ne kažu da treba da prodamo NIS zato što ćemo dobiti gasovod, nego kažu - pala cena NIS-u, pa je 400 miliona možda i premnogo. Time potvrđuju da nešto nije u redu sa realizacijom sporazuma. Sada kažu - ako ga ne prodamo i utrapimo Rusima za 400 miliona, proći će kao i Aerodrom. Ne kažu da dobijemo gasovod, nego slobodna pogodba. Ovde se po članu 104. narušava dostojanstvo Skupštine, jer se građani koji gledaju sada dovode u zabludu. Ovde je spor između Škundrića i Dinkića. Škundrić je rekao - tri ugovora će se potpisati. Mi znamo da će se potpisati jedan ugovor za prodaju NIS-a, jedan sporazum za gasovod, pa posle studije izvodljivosti videćemo šta, i za Banatski Dvor memorandum. Ugovor ima međunarodno-pravnu snagu. Tamo mora da piše ko je nadležan u slučaju spora. Sporazum i memorandum nisu obavezujući, i to je ono što mi kažemo, ako je to tako, da nisu tri ugovora, da se odstupa od onoga što ste vi, ne mi, zajedno izglasali. Nisam siguran da se to može rešiti na odboru, ali će to biti prilika da ih pitamo, da li je ugovor tri ili su sporazum i memorandum, koji su neobavezujući papiri. I pod dva, ovde se često od onih kojima je srce na istočnoj strani, gde god je ta strana, manipuliše sa tvrdnjom ruske strane da ne treba krovni sporazum to jest vezan posao sve tri stvari, zato što je potpisan međudržavni gasno-naftni sporazum između dve zemlje. Nije tačno, zbog toga što je taj sporazum ratifikovan samo u ovoj skupštini i time je postao zakon u ovoj zemlji, a u Ruskoj dumi nije ratifikovan i nije zakon. On se primenjuje i može se primenjivati, ali dok ne postane zakon za Rusiju, uvek ruska država iz njega može da odstupi i mi ne možemo da ih tužimo nikakvom sudu. Podsećam, ovo pričam više zbog gledalaca, da Ruska duma nije ratifikovala ni Sporazum o bescarinskoj trgovini sa Srbijom tj. sa SRJ, koje je Slobodan Milošević potpisao negde u proleće 2000. godine. Osam godina kasnije taj sporazum i to na šta se naslonio "Fijat" nije zakon. To je samo dobra volja države da primenjuje državni sporazum. Najmanji je argument, ako je "Fijat" loš posao, onda je dobar posao NIS, ili što napadate NIS kada je i "Fijat" loš posao, zašto moramo dva loša da zaključimo.
Hoćete li da privedete kraju? Hvala. Narodna poslanica Vjerica Radeta ima reč. Zamolila bih, obzirom da smo našli kompromis oko termina za sednicu u isto vreme oba odbora, da će doći i ministri koji će dati dodatna pojašnjenja, izvolite, gospođo Radeta, da pokušamo da možda malo usmerimo našu aktivnost i po dnevnom redu.
Evropa će izgleda morati još malo da se strpi, pošto očigledno nešto u Vladi Srbije škripi. Laki izgleda uzvraća udarac. Nije trebalo da mu dirate Bojana Krišta. Nije trebalo da slušate SRS. Pustite vi, Krišto je, kaže Laki, najbolji menadžer, jedino je pogrešio što nije baš u pravom momentu uzeo onih jedanaest i po hiljada evra za jedan mesec. Nije to prvi put. Sećate se kako su predstavnici G17 plus, sećate se one karte, pa štapova, kada su pokazivali kako su se krali glasovi ovde, afera Bodrum, pa ondapokazuju - ovde je sedela, ovde je Bodrum, a onda onaj dođe pa pokaže karte, prazne omote od avionskih karata. Pa onda Boris Tadić izađe u izbornoj kampanji i kaže - ja ću da rešim problem Bodrum, svi koji budu učestvovali u toj aferi neće više biti ni na kakvoj funkciji u DS. Afera Bodrum ni do danas nije rešena. Ni kriv ni dužan, onaj Alen Selimović je dobio uslovnu osudu, ali naravno ne zbog one kartice Nede Arnerić. Bili smo mi ovde, mnogi ovde prisutni i znamo šta se tada dešavalo. Onda kaže Boris Tadić i DS - afera Bodrum je završena na sudu, a nikada nije ni započeta. Akteri afere Bodrum, na primer, Bojan Pajtić, sada radi intezivno na pokušaju primene statuta Vojvodine, koji znači prvi korak otcepljenja Vojvodine od Srbije. Pitanje je, ovo što smo ovde dobili, zapravo još nismo svi dobili, ovo je neki veliki materijal. Gospodin Todorović je čitao neka imena. Kome mi tu možemo da verujemo? To nije dokument koji smo dobili od Vlade Republike Srbije. To je samo deo Vlade, a u Vladi očigledno postoji problem. Da li Dinkić mora da vrati neke pare, pisalo se nekada da je uzeo od "ONV"-a, pa da nije to u pitanju ili je zaista neki problem u ovome o čemu se ovde govori? Pre nekih sat vremena sam vas obavestila da se pojavilo, pošto je Tadić rekao da treba da se čuvaju radna mesta, slobodno radno mesto na mestu direktora zrenjaninske Hale sportova, Zorana Stojačića, ovog demokrate što je uhapšen (uhapšen, kriminalac, bre), a malopre dobih informaciju da je još jedno slobodno radno mesto - direktora Vojvodinavoda, neki Radovanović, perjanica demokrata u Zrenjaninu, takođe uhapšen. Građani Srbije, izgleda da će biti slobodnih radnih mesta, ne samo onih koje ćete morati da čuvate motkama i pendrecima, što reče Tadić, nego poneko se s vremena na vreme i uprazni. Ko zna, možda će na ovaj način biti slobodnih i u Vladi Srbije.
Gospodin Šormaz ima reč.
Nisam odustao, član 104, i to upravo zbog izlaganja poslanika, neki pripadaju vladajućoj većini, neki opoziciji. Rečeno je od strane G 17 plus, poslanice, pomeraju se rokovi za izgradnju gasovoda. Ponavljam još jednom, taj je sporazum sada zakon i mora da se poštuje. Tačka. On je dovoljna garancija za sve. Niko ne postavlja pitanje, ponavljam ponovo, ni u Bugarskoj se ne postavlja pitanje, ni u Grčkoj, ni u Italiji, ni u EU se ne postavlja pitanje izgradnje Južnog toka, samo se u Srbiji postavlja pitanje, bez obzira na eventualno pomeranje rokova. Šta je sa rokovima za ulazak u EU? Šta je sa rokovima za Trgovinski sporazum? Šta je sa SSP-om? Šta je sa kandidaturom za ulazak u EU? Šta je sa rokovima za vize? Šta je sa hiljadu evra za građane Srbije za akcije prodaje javnih preduzeća? Šta je sa 200 hiljada novozaposlenih u Srbiji? Znate li koliko pitanja možemo da vam postavimo? Postavljeno mi je pitanje, bar sam apostrofiran ovde, rečeno je da pravim izbor i da sam pristrasan. Ako sam dobro razumeo kolegu poslanika, da li treba da budem pristrasan između "Nabuka", koji ne postoji, i Južnog toka koji postoji, čak i da "Nabuko" postoji, a ne postoji – jer je planiran sa izvorištem u Iranu, ali ne mogu Amerikanci tek tako lako u Iran, ipak je država od 70 miliona stanovnika, a druga država po rezervama gasa u svetu – ako treba da biram između američkog "Nabuka" i Južnog toka, opet ću da biram, kao Dragan Šormaz, poslanik DSS-a, Južni tok, jer nas Rusi nisu bombardovali. Nisu nas bombardovali kasetnim bombama, bombama obogaćenim osiromašenim uranijumom, nisu nas ubijali, ne otimaju nam Kosovo i ne rade sve da se oduzme Kosovo od Srbije. Čak i da treba takav izbor da pravim, a hvala bogu ne treba, jer ponavljam "Nabuko" ne postoji, ne bi mi bilo teško da napravim izbor. Interesantno je da se ovde dva odbora sastaju svakodnevno po nekim pitanjima zato što neko insistira, dok se Euleks instalira na Kosovu i pravi Albancima državu uz pomoć EU šest meseci Odbor za KiM ne može da se sastane. To nije problem vladajućoj većini i poslanicima, a ovo je toliki problem da mora svakodnevno da se sastaju i da se ministri pojavljuju ovde. Mislim da svi treba dobro da razmislimo u kojoj situaciji se nalazimo. Očigledno je da ova Vlada ne može da reši probleme države i građana koji pritiskaju ovu zemlju.
Gospodin Dušan Bajatović ima reč.
Poštovane kolege, mogao bih u skladu sa ovim zahtevom da pričam i o tajkunima u ovoj priči, ali to nije cilj. Smatram da je korisno, na osnovu člana 225. i 226, da podelim nekoliko informacija sa vama. Sutra u 12.00 časova je zakazan nastavak pregovora o svemu. Biće promenjen srpski tim, ukoliko imam dobre informacije, novih šef tima će biti Mirko Cvetković, što znači da podižemo priču uvis. Biće, dakle, pošto su naše kolege iz G 17 povukle, da kažem, svoje pregovarače, znači biće i novi šefovi stručnog tima, sa ruske strane će biti takođe delom izmenjena delegacija. Očekujemo da i oni dobiju ljude sa širim ovlašćenjima i da u toku vikenda prosto pojačamo pregovore u dobroj nameri. Želeo bih da kažem i nekoliko političkih kvalifikacija. Najpre treba razumeti da je ovo projektni zadatak Vlade Republike Srbije, koji je dobijen na osnovu mandata koji je ovde ogromnom većinom glasova, pa i glasovima naših kolega iz G17, usvojen u ovoj skupštini. Međudržavnim sporazumom je, doduše, dosta, da kažem, lapidarno definisano šta treba da se uradi, ali suština je jasna. Realizacija naftno-gasnog aranžmana bi značila potpuno nove ekonomske mogućnosti, pa čak i spas u neku ruku, s obzirom da znamo kakva nam je industrijska proizvodnja, stanje budžeta, deficit, ugroženost radnih mesta i sve ono ostalo o čemu pričate. S druge strane, realizacija ovog naftno-gasnog aranžmana bi značila i potpuno drugu geopolitičku, pa i bezbednosnu poziciju Republike Srbije, za koju smatram apsolutno da je korisna i da unapređuje naš položaj, ne samo kada je u pitanju KiM, već i održanje, dakle, Dejtonskog sporazuma i ukupna pozicija Republike Srbije na putu ka EU, da se i oko toga razumemo. Što se tiče samog izlaska, dakle, kako se ovde kaže dela Vlade, to ne posmatram tako. Jednostavno u ovom momentu postoji ta jedna vrsta odnosa ili stepena solidarnosti od strane naših kolega iz G17 i potpuno sam siguran da to neće ugroziti opstanak Vlade Republike Srbije jer bi to generalno gledano bilo neodgovorno i izazvalo političku nestabilnost, i upravo dovelo do onoga što hoće oni koji su suštinski protivnici ovog naftno-gasnog aranžmana, a to je do političke nestabilnosti i socijalnih nemira u Srbiji. A vi znate da se vlast menja ne samo kada imate organizaciju, nego i kada imate uslove za promenu te vlasti. U tom smislu, u cilju dobre volje i političke odgovornosti koju bi trebalo svi da imamo, izjasnili smo se u političkom smislu i u Skupštini, a evo sada i na Vladi Republike Srbije. Pozivam sve vas da budemo odgovorni prema političko-ekonomskoj i socijalnojsituaciji koju imamo ovde u Srbiji i da se u skladu s tim svi ponašamo, i Vlada, i poslanici i svi oni drugi koji su učesnici na javnoj sceni. Hvala vam kolega.
Zahvaljujem. Gospodin Nenad Popović.
Poštovana predsednice, dame i gospodo, složiću se s jednim od prethodnih govornika i stvarno je čudna situacija da mi iz opozicije treba da branimo ovaj sporazum koji su svi ratifikovali praktično u Skupštini, osim jedne partije, a jedna partija koja je u vlasti i u Vladi protiv je ovog sporazuma. Vrlo čudna situacija, ali neću da komentarišem, idemo dalje. Za nas je ovaj sporazum praktično već završen, očekujemo od Vlade Republike Srbije da ga u što kraćem roku realizuje, jer stvarno NIS više ne može da čeka. U NIS-u je teška situacija, svuda u svetu je danas teška situacija i sigurno je da nam ovaj ugovor naftno-gasni, koji uključuje tri elementa, nikad nije bio potrebniji nego danas. Ulazak Gasprom nafte u NIS će doneti hiljade novih radnih mesta, doneće direktne investicije, doneće razvoj NIS-a, NIS će vrlo brzo postati regionalni lider, ako ne u celoj jugoistočnoj Evropi, onda sigurno na Balkanu, ali vrlo verovatno da će biti u celoj jugoistočnoj Evropi. Videćete kroz 4-5 godina od nekih srednjih naftnih kompanija u Evropi, kojih danas ima desetak ili 12 ili 15, ostaće samo 3-4 velike, jedna iz Engleske verovatno, jedna američka, jedna ruska ili možda dvije ruske. Ta situacija da će NIS kroz 5-6 godina biti zaista regionalni lider mnoge plaši, pretpostavljam najviše neke iz okruženja, koji će na taj način izgubiti svoje pozicije koje imaju danas. Siguran sam da je ovaj naftno-gasni sporazum najbolji ekonomski sporazum koji je Srbija potpisala u poslednjih 40 godina i siguran sam da ćemo prave rezultate tek da vidimo. Želeo bih samo da objasnim da gasovod, kao ni bilo koji veliki projekat, ne može da se gradi danas, odjednom, da postoje neki preduslovi. U tom gasovodu učestvuju Bugarska, Mađarska, Italija, Austrija, Slovenija, vrlo verovatno i Francuska. Postoji Sjeverni tok, koji je ugovor između Rusije i Nemačke. Spomenuću još jednom, to sam već govorio, predsednik Upravnog odbora Kompanije "Sjeverni tok", koja gradi gasovod između Rusije i Nemačke, jeste bivši kancelar Gerhard Šreder. Svi ti ugovori su potpisani na vrlo sličan način, svi ti ugovori su standardni i sve zemlje u Južnom toku su propisale praktično isti ugovor oko gasovoda. Zaista, smatram da je vreme da se pređe sa riječi na djela i da Vlada Republike Srbije što hitnije... (Predsednik: Vreme.) ako je moguće u toku sledeće nedelje, realizuje naftne sporazume na sreću svih građana Srbije i siguran sam radi stvaranja hiljade i hiljade novih mesta. Ponoviću još jednom, to je najbolji ekonomski sporazum u poslednjih 40 godina. Zahvaljujem.
Reč ima gospodin Jovan Palalić, a zatim Zoran Krasić.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na povredu člana 104. Zaista je vređanje dostojanstva ove Narodne skupštine kada se jedan međunarodni sporazum, ratifikovan u ovoj Narodnoj skupštini, a na osnovu međudržavnog sporazuma između vlada Ruske federacije i Srbije, sada dovodi u pitanje i smatra se i sumnja da će on proizvoditi pravno dejstvo. I to, kada se pogleda ceo plan Južnog toka, jedino u Srbiji, nijedna druga država kroz koju treba da prođe Južni tok nije postavila pitanje da li će se Južni tok graditi. Svi smo mi pratili u medijima kakvi su pritisci vršeni na pojedine države i pojedine vlade koje treba da budu deo ovog južnog toka i kako su se te ozbiljne i odgovorne vlade tih država tim pritiscima oduprle. Jedino u Srbiji pojavljuju se politički činioci koji treba da pokvare ovaj posao i da pokažu slabost države, slabost Srbije, koja treba da bude ta koja će da sruši Južni tok i jedan veliki strateški projekat važan za Srbiju i važan za čitav region. Znači, nema jače garancije od činjenice da su u obe države od ovog međunarodnog ugovora postali zakoni, da su njihovom potpisivanju prisustvovali najveći predstavnici države i niko ne može da sumnja u ozbiljnost jedne velike države, kao što je Rusija, da će taj sporazum samo na primeru Srbije da pokvari. Molim vas da, kao narodni poslanici, odavde pošaljemo poruku ozbiljnosti države Srbije i ove Narodne skupštine, poruku da poštujemo i verujemo u ono što smo ratifikovali, verujemo u naše ugovorne partnere, u Rusku federaciju, i da verujemo da će sve ono što je ovde definisano biti potpisano i realizovano kao i svaki ugovor međunarodni koji je u ovoj skupštini ratifikovan. Znači, nema jače garancije i ne trebaju nikakve druge garancije osim onoga što je postalo zakon u ovoj državi nakon ratifikacije velikog broja narodnih poslanika, pa i onih koji sada taj sporazum dovode u pitanje. Hvala vam.
Zahvaljujem. Gospodin Zoran Krasić ima reč.
Naravno, pozivam se na član 27. Gospođo Đukić-Dejanović, mislim da vi ovo vrlo loše vodite. Zašto loše vodite? Mislim da ova strana ovde nije shvatila subotički plenum. Tadić je rekao ovako rukom vama demokratama da imate kontrolne tačke. Ovo vam je neko sada podmetnuo kontrolnu tačku. Na prvom kontrolnoj tački prošli ste kao zumbuli, na drugoj kontrolnoj tački, videli ste i sami, on puni zatvore, a vi se igrate ovde i mi kasnimo u Evropu. Mi strašno kasnimo u Evropu. Prosto sam iznenađen, gospođo Đukić-Dejanović, da vi niste koknuli opomene Suzani Grubješić, koje nema trenutno u sali, Nadi Kolundžiji, koje takođe nema trenutno u sali, jer ako oni u Vladi ne mogu da se dogovore, šta mi treba da budemo ovde - Sveti Sava ovde, da ih mirimo? Ili možete ili ne možete. Zašto cela Srbija treba da pati zbog toga što Mlađan Dinkić misli da je u okviru ovog nafta-gas sporazuma otišao i Sartid Rusima? Mislim da je i Sartid otišao, jer Sartid mu dođe kao kusur. Ako uporedite vrednosti, Sartid je kusur, jer je prevaljen dug na Srbiju. Molim vas, dajte da izvezemo Mlađana Dinkića u Ameriku, da sredi njihov bankarski sistem, a ne da ovde trenira strogoću u trenucima kada zemlja strašno kasni. Prosto jedva čekam da ta svetska finansijska kriza dođe kod nas, jer ako je 3.000 evra u Evropi, pa kokne ova kriza, padne na dve hiljade, neka padne i kod nas na dve hiljade evra, svi će da budu zadovoljni. Tako ste najavili tu svetsku finansijsku krizu. Gospođo Đukić-Dejanović, s obzirom da sam po novinama najmanje u Skupštini, tako su napisali, izvinjavam se na ovom vremenu, ali mi nije jasno kako sam sa tako malo vremena popio najviše kazni u Narodnoj skupštini. To vam pričam zbog toga, građani, da ne čitate novine i da ne verujete novinama. Ako ste čitali novine, nisam bio u Beogradu, nisam ušao u Skupštinu. Ako gledate televiziju, i Bogu sam se smučio više. To je naše objektivno novinarstvo. Ko sada kuka o opstrukciji parlamenta? Suzana Grubješić, Nada Kolundžija. Ko vrši opstrukciju? Vlada Republike Srbije. Evo, bežim, odma’.
Gospodin Ivan Andrić ima reč.
Mislim da je član 104, izvinjavam se, nisam poneo Poslovnik sobom, pogrešno tumačenje. Mi smo odlučili da se više ne javljamo i nećemo se javljati više, ali postoje neke teze, koje su ovde rečene, koje nisu tačne. Na to moramo da odgovorimo. Pre svega, ne bune se ostali zbog naftno-gasnih sporazuma zato što su njihovi naftno-gasni sporazumi dobri i cela naša kritika nijednog trenutka nije išla u svrsishodnost izgradnje gasovoda u Srbiji. To je zamena teza kojom se pokušava sakriti odgovornost za ono što je tim sporazumom dogovoreno u ime naše strane. Mi kritikujemo od početka Vladu Vojislava Koštunice, zatim Vladu Mirka Cvetkovića, na tome šta je srpska strana postigla u tom sporazumu. Jedino kod nas u zemlji se postavlja pitanje mogućnosti izgradnje Južnog toka zato što niko drugi nije dao svoju naftnu industriju unapred, pa oni neće ni propasti ukoliko se Južni tok ne izgradi ili se ne izgradi dovoljno brzo, da tako kažem. Naše pitanje i danas nije protiv izgradnje Južnog toka u Srbiji, već je pitanje, kada se razmatrao sporazum mi smo rekli da je on loš, da ne liči ni na jedan sporazum koji su potpisale baš te zemlje koje ste spominjali: Bugarska, Grčka, Italija, svaka zemlja. Naša strana nije tražila dovoljno, pa nije ni dobila dovoljno, vodeći računa o interesima ruske strane. Nijedna od tih država nije poklonila svoju naftnu industriju, nijedna u zajedničkoj firmi koja se bavi izgradnjom gasovoda nema manjinski paket, nego jednak paket i utiče na odluke. Mi smo to kritikovali u sporazumu. Sam sporazum nije dobar i to se danas pokazuje. Da je vezana prodaja NIS-a ili da je odvojena od Južnog toka, danas mi ne bi mogli ništa da kažemo, zato što izgradnja Južnog toka u Srbiji jeste zajednička investicija. Predstavnici vlasti su dolazili ovde i rekli nam, banalizujem, ali suštinski - mi poklanjamo NIS da bi dobili Južni tok.Sada vas pitam, pošto nije izvesno da će Južnog toka biti, ili je sigurno da ga neće biti sada zbog svetske ekonomske krize, čak ni sada niko od nas ne dovodi u pitanje volju da se taj gasovod napravi, zato što postoji svrsishodnost za to, ali nema novca za to i rokovi će biti probijeni. To znaju svi u ovoj sali. Mi vas pitamo: dobro, iako ste izglasali da poklanjate NIS, da li morate da ga poklonite pet godina ranije nego što dođe gasovod? (Predsednik: Vreme.) Izvinite, nećemo se više javljati, ako možemo još par sekundi. To je suština naše kritike i mi se potpuno slažemo da sve te stvari raščistimo sutra. Još jednom hvala predsednicima odbora koji izlaze u susret, ali mora se tu situacija raščistiti. Nije ovde stvar u Rusiji, stvar je isključivo u Srbiji i Vladi Srbije. Sve naše kritike se odnose samo na Vladu Srbije.
Gospodin Zoran Šami ima reč.
Gospođo predsednice skupštine, dame i gospodo poslanici, gospođo ministar, poslednjih dva sata u ovoj skupštini se sve više dokazuje da smo mi, mislim na zemlju Srbiju, zemlja čuda. Nikada nisam čuo, kada se Vlada međusobno posvađa, da je deo opozicije miri. Nikada nisam čuo da, kada se Vlada međusobno posvađa, treba prvo da se raspravlja ovde dva sata, a onda treba da zakazujemo još neke odbore da se, bože moj, Vlada miri. Ovde jedni, zarad državnih interesa, mire Vladu, drugi nastupaju kako nastupaju. Moram da priznam, da ih ja finansiram, bio bih jako zadovoljan, ali bojim se, gospodo, da Vlada mora hitno da izađe pred Skupštinu i da kaže da li ona postoji ili ne postoji. Izgleda da i gospodin Todorović i gospođa Kolundžija imaju neke bliske veze. Dakle, sklon sam ovoga puta da kažem pred ovom skupštinom da nema ovde nikakvog spora. Vlada je od ove skupštine, odnosno glasovima 214 poslanika, dobila domaći zadatak da realizuje sporazum. Ona to ili treba da učini ili da kaže da to nije sposobna. Trećeg nema. Hajmo da prekinemo ovu raspravu sada... (Dragan Todorović, sa mesta: dok se ne zakažu odbori). Nema šta da se zakazuju odbori, gospodine Todoroviću, treba Vlada da izađe pred ovu skupštinu ako smatra da ima problem i da kaže da ima problem, pa da ili biramo drugu Vladu ili da idemo na izbore. Ovde se primećuje poslednjih dana kako se neke stranke tuku da zamene neke druge stranke. To se vidi. Ako pažljivo slušate, videće se. (Predsednik: Vreme.) Prema tome, sklon sam ovoga puta da podržim predlog gospođe Kolundžije da nastavimo po amandmanima.
Zahvaljujem, gospodine Šami. Po amandmanu se javio gospodin Milan Avramović. Izvolite. Imate još 11 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisu neki kvaziposlanici u sali, pa bih im odgovorio nešto, baviću se isključivo amandmanom, jer ne vredi davati pažnju nekome ko je poslanik na papiru, a ne i u praksi. Osvrnuo sam se na amandman koleginice Radice Jocić, koja traži da se u članu 43. posle stava 2. reči ''naručilac može'' zameni rečima ''naručilac mora''. Samo zarad javnosti i građana, pošto je ovaj amandman obrazlagan pre neka dva sata, da ponovim predlog ovog člana. Kaže član 43: Bitni zahtevi koji nisu uključeni u važeće tehničke norme i standarde, a koji se odnose na bezbednost i druge okolnosti od opšteg interesa, moraju da se primenjuju i da se izričito navedu u konkursnoj dokumentaciji. Onda se kaže, stav 2: ''Naručilac može da navede u konkursnoj dokumentaciji da naknadu za korišćenje patenata, kao i odgovornost za povredu zaštićenih prava intelektualne svojine trećih lica, snosi ponuđač.'' Dakle, ovo u drugom stavu - naručilac može, predviđeno je da se zameni rečima - naručilac mora. Ono što je veoma nejasno je obrazloženje Vlade zašto se amandman ne prihvata, pa se kaže ovako: ''Amandman se ne prihvata iz razloga što se oblast zaštićenih prava intelektualne svojine i korišćenje patenata uređuje propisima iz tih oblasti (postavlja se pitanje, zašto je predlagač ovog zakona stavio drugi član da naručilac nešto može, kada se ovim oblastima precizno uređuje kako se to radi, tj. i drugim zakonima; pazite sada intelektualni odgovor Vlade), zbog čega se naručiocu u smislu Zakona o javnim nabavkama ostavlja mogućnost, a ne i obaveza da u konkursnoj dokumentaciji navede da naknadu za korišćenje patenata, kao i odgovornost za povredu zaštićenih prava intelektualne svojine trećih lica snosi ponuđač.'' Dakle, ovde je jasno Vlada dala odgovor na pitanje zbog čega treba brisati ovaj drugi stav, ne zbog čega ga treba menjati. Podsećam vas na prvi stav ovog člana u kome se kaže - bitni zahtevi od opšteg interesa moraju da se primenjuju, a ovde naručilac može. Da bismo razrešili dilemu šta se može, a šta se mora, da bi zakon bio precizan, da ne bi bilo zloupotrebe, tj. da ne ostavite rupu u ovom zakonu, kao što ste ostavili u prvom Zakonu o javnim nabavkama koje ću vam sada pročitati, recimo, iz jedne opštine sa koje dolazim, to je opština Savski venac, koleginica je pisala amandman da se nešto mora, a ne može. Ono što se može zna se da se ne primenjuje, a i ono što se mora vi ste ovde već upisali, tako da ste ostavili rupu i prostor naručiocu za manipulaciju, koji su osnovno sredstvo finansiranja nekih vladajućih političkih stranaka. Dakle, sada ću pročitati da bi mi vreme bilo dovoljno, kako bih što pre upoznao građane sa osnovnim šablonima krađe, povodom zloupotrebe Zakona o javnim nabavkama. Pošto je opština sa koje dolazim rušilački nastrojena prema pojedinim građanima koji nisu raspoloženi da plate reket, dok prema drugim građanima sa Dedinja pokazuju izuzetne simpatije kada je reč o bespravnoj gradnji, tim povodom opštinske vlasti su u 2005. godini sprovele tender za javnu nabavku, rušenje bespravno podignutih objekata i izvedenih radova i uklanjanje kioska i drugih komunalnih objekata sa javnih površina. Zapamtite samo ovo - uklanjanje kioska, posle ću se nadovezati. Kao najpovoljniji ponuđač za potrebe rušenja izabrano je preduzeće Avangarda iz Beograda. To je žuto preduzeće koje funkcioniše u sve tri centralne opštine Stari grad, Savski venac, Vračar. Sa ovim preduzećem opština je zaključila ugovor sa planskom vrednošću usluga rušenja u neto iznosu od 5,7 miliona dinara. Međutim, budžetska inspekcija je utvrdila da je ovaj tender sproveden i ugovor zaključen na nezakonit način, u suprotnosti sa odredbama Zakona o javnim nabavkama i odredbama Zakona o budžetskom sistemu. Nepravilnosti se ogledaju u tome što su za ovu namenu budžetom bila predviđena i odobrena sredstva u visini od samo 500 hiljada dinara, a ne 5,7 miliona, dok godišnjim planom javnih nabavki ova nabavka usluga uopšte nije bila čak ni planirana. Takođe ću da vas obavestim, vreme me ne služi, da je u februaru 2005. godine predsednik opštine Savski venac Tomislav Đorđević pokrenuo tender sa procenjenom vrednošću od 39,7 miliona dinara, i to za isporuku i montažu privremenih objekata – kiosci, tip stari beogradski. Zato sam rekao da zapamtite o rušenju kioska, a sada se nabavljaju novi kiosci. Valjda vam je jasno kada se što više otvori proces za nabavku da se više para stavi u džep. Komisija za izbor najpovoljnijih ponuđača na ovom tenderu izabrala je, po kriterijumu ekonomski najpovoljnije ponude, najpovoljnijeg ponuđača firmu Termoinženjering iz Kragujevca i konačnu odluku o dodeli ugovora je doneo sam predsednik opštine, koji je u junu 2005. godine sklopio ugovor o isporuci i ispostavljanju kioska, tipa stari beogradski, sa preduzećem Termoinženjering. Prilikom kontrole ove nabavke inspekcija je otkrila da javni poziv iz ''Politike'' za učešće na tenderu nije bio isti kao i konkursna dokumentacija koja je bila na raspolaganju ponuđačima koji su uzeli učešće na tenderu. Pazite tu vrstu zloupotrebe i to je, takođe, rupa u ovom zakonu. Naime, otkriveno je da u javnom pozivu opština nije navela, opisala i vrednovala unapred svaki kriterijum koji namerava da primeni prilikom izbora najpovoljnije ponude. To je učinjeno u konkursnoj dokumentaciji koju su podigli ponuđači pre učešća na tenderu. Isto tako, utvrđeno je da opština Savski venac na objavljivanje u Službenom glasniku poslala obaveštenje o dodeli ugovora o javnoj nabavci 18 dana ranije pre nego što je ugovor uopšte i zaključen. To jasno govori da je i ova komisija znala kome će šta da ustupi i kome će šta da kupi. Prema propisima, to je trebalo da se učini u roku od 40 dana nakon zaključenja ugovora sa izabranim ponuđačem. Dakle, moram još par stvari da navedem, još tri minuta je ostalo. U junu 2005. godine predsednik opštine, ovaj famozni koji je izabran sada ponovo u novom mandatu, u ime opštine pokrenuo je tender za projektovanje i dogradnju pionirskog centra u Kozujačkoj ulici. To je ovaj čuveni kafe Majdan, gde ovi fensi omladinci sede iz ovih novih zapadnih stranaka. Procenjena vrednost ovih radova iznosila je 10,9 miliona. Ovog puta je otkriveno da javni poziv, objavljen u Službenom glasniku nije sadržao opis i vrednovanje unapred postavljenih kriterijuma, koje je opština nameravala da primeni prilikom izbora najpovoljnijeg ponuđača, dok je konkursna dokumentacija te kriterijume sadržala. Međutim, evo spleta okolnosti i velike slučajnosti, na ovaj tender niko se od ponuđača nije odazvao, pa je Komisija za javne nabavke predložila predsedniku Đorđeviću da se izvrši javna nabavka u postupku sa pogađanjem. To smo pričali u nastavku rasprave u načelu, pa smo dali više primera šta znači postupak sa pogađanjem, bez prethodnog objavljivanja tendera. Predsednik opštine Tomislav Đorđević je doneo odluku o pokretanju postupka nove, stare nabavke sa pogađanjem, bez prethodnog objavljivanja, nakon čega je Komisija odradila svoj deo posla, a presednik opštine zaključio ugovor sa preduzećem Paninženjering iz Beograda. Ovom izvođaču radova opština je u 2005. godini izvršila plaćanje u ukupnom iznosu 8,7 miliona dinara. Budžetska inspekcija je detaljnom kontrolom ovenabavke utvrdila da ista nije smela da se sprovede jer u godišnjem planu nabavki rashod po ovom osnovu predviđen je u visini od dva miliona dinara bez poreza. Dakle, vidite razliku, 8.700.000 i 2.000.000. Međutim, i pored činjenice da nije ostvarena osnovana pretpostavka za sprovođenje tendera, jer nije naznačeno da su u budžetu obezbeđena sredstva za ovu nabavku, predsednik opštine je ipak zaključio ugovor sa izvođačem radova, štoje suprotno sa Zakonom o javnim nabavkama. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, imam kod sebe izveštaj budžetske inspekcije za 2005. godinu, u kome se kaže kako je na osnovu ovog zakona i rupa iz ovog zakona uređen Hajd park, kako je sazidan Majdan, kako su primane plate 30% više nego što je to precizirano odlukom, kako su nabavljani kiosci, kako su rušeni objekti. Ako seovakve stvari dešavaju jednoj centralnoj opštini, u centru Beograda, u glavnom gradu ove Srbije, možete zamisliti kako ovo žuto preduzeće, zajedno sa koalicionim partnerima iz G 17 plus, posluje u lokalnim sredinama širom Srbije, gde su budžeti daleko, daleko veći, jer pogotovo sada novim statutom grada Beograda su predviđene određene rupe i definicije u kome drp-sistem može da se razradi na opšte zadovoljstvo i ovoga u gradu i ovoga u opštini. Građani Srbije, ne verujte u ovaj predlog zakona, jer ovo striktno služi za onu narodnu „i vuk sit i ovce na broju“.
Na član 44. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Milićević, Milisav Petronijević i Dejan Radenković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima gospođa Radeta.
Čujem komentare, plaše se ljudi čim izađem da se pojavilo još neko slobodno radno mesto. Nije, u međuvremenu još uvek niko uhapšen, ali tendencija postoji. Govorim o amandmanu na član 44. stav 2. Član 44. govori o uslovima za učešće u postupku javne nabavke, pa je onda pod obaveznim uslovima za učešće, to je neki nadnaslov, to je isto neka evropska moda u ovim zakonima, predviđeno da pravo učešće u postupku ima ponuđač ako ispuni određene uslove. Ti uslovisu da je registrovan kod nadležnog organa, da je osnovan za obavljanje delatnosti koja je predmet javne nabavke, da mu u roku od dve godine pre objavljivanja javnog poziva nije izrečena pravnosnažna sudska ili upravna mere zabrane obavljanja delatnosti, da je izmirio dospele poreze i druge javne dažbine u skladu sa propisima Republike Srbije, da ima važeću dozvolu nadležnog organa za obavljanje delatnosti koja je predmet javne nabavke, da raspolaže neophodnim finansijskim i poslovnim kapacitetom i da raspolaže dovoljnim tehničkim i kadrovskim kapacitetom. Predloženo je da se posle ove tačke 7) dodaju još tri nove tačke, i to tačka 8) koja kaže da pravo na učešće u postupku ima ponuđač koji pored ovih sedam uslova ispunjava i to da zaposlenima isplaćuje primanja, u skladu sa zakonom i kolektivnim ugovorom kojije na snazi; 9) da zaposlenima obezbeđuje bezbednost i zdravlje na radu, u skladu sa zakonom i kolektivnim ugovorom koji je na snazi; 10) da je zaposlene prijavio na obavezno socijalno osiguranje. Ovo je zaista odličan amandman, a zašto nije prihvaćen pročitaću i obrazloženje Vlade Republike Srbije, koje najmanje odgovara socijalno odgovornoj Vladi, a čini mi se da ste se tako predstavljali, gospodo iz Vlade Republike Srbije, ali nije ovo prvi slučaj gde smo utvrdili da niste ni socijalna, ni odgovorna, pa ni socijalno odgovorna Vlada. Kolege su u obrazloženju amandmana predložile da bi ''unošenje ovih odredbi u Predlog zakona imalo osnov pre svega u Konvenciji Međunarodne organizacije rada broj 94 o radnim klauzulama i javnim nabavkama, koja ima za cilj da troškovi rada ne budu element konkurentnosti ponuđača u procesu javnih nabavki. S druge strane, cilj ove konvencije jeste da postupak javnih nabavki ne vrši pritisak na zaposlene u pogledu zarade, odnosno da se izbegne takozvani socijalni damping, odnosno nelojalna konkurencija poslodavca na teret prava iz radnog odnosa i uslova rada. U skladu sa zakonom o bezbednosti i zdravljuna radu poslodavac je obavezan da zaposlenom obezbedi sve mere bezbednosti na radnom mestu. Takođe, poslodavac je dužan da u skladu sa Zakonom o radu zaposlenog prijavi na obavezno socijalno osiguranje. Amandmanom se predlaže dopuna člana 44. koja obezbeđuje sigurnost zaposlenih i onemogućava poslodavcu da, ukoliko nije obezbedio navedene uslove, može na zakonit način biti ponuđač kod javnih nabavki.'' Ovo je zaista i smisleno i logično, i u skladu sa Ustavom i Konvencijom Međunarodne organizacije rada broj 94. Dakle, ne postoji nijedan opravdan razlog zbog čega ovaj amandman ne bi bio prihvaćen, pogotovo, kažem, kada posebno jedan deo Vlade Republike Srbije tvrdi, koji se zaklinjao da će jedan od prvih zadataka biti izmena Zakona o radu ili donošenje novog zakona o radu, da će insistirati na primeni kolektivnog ugovora, da će se prava radnika podići na jedan viši nivo. U međuvremenu imamo, evo, već nekoliko dana, ne samo sad, nego i odranije, sve je veće nezadovoljstvo zaposlenih, pa se to odražava i okupljanjima ispred Predsedništva, ispred Vlade Republike Srbije, ispred Skupštine Srbije. Dakle, očigledno Vlada nije ispunila ono što je obećala građanima Republike Srbije. Kada se opravdavalo zašto se u tom obliku pravi Vlada, onda je glavno težište bilo bačeno upravo na to da je to socijalno odgovorna Vlada. Da ste vi stvarno socijalno odgovorna Vlada, onda bi sasvim sigurno prihvatili ovaj amandman, a vi kažete da se amandman ne prihvata iz razloga što je u članu 44. stav 8. i 9. Predloga zakona određeno da naručilac može da zahteva dokaze koji potvrđuju da ponuđač ispunjava zahteve iz važećih propisa o zaštiti na radu, zapošljavanju i uslovima rada. Dakle, ova reč „može“, znate, to je najobičnije zavaravanje i nikada niko ozbiljan neće doneti zakon u kojem će stajati reč „može“. Zakonska norma mora da bude jasna, koncizna, precizna i ne može u zakonu da stoji „nešto može“. Zakon ili obavezuje ili ne obavezuje. Ako zakon kaže da nešto može, pa kome, ljudi, može da se veruje da će da prihvati da to „može “ stvarno i da primeni. Koliko poslodavaca primenjuje kolektivni ugovor zato što to može? Koliko poslodavac isplaćuje naknade za topli obrok i regrese za godišnji odmor zato štou zakonu stoji „može“? Kada je donošen Zakon o radu upozoravali smo, nemojte da stavljate i nemojte da u zakonskim normama imate reč „može“. Ono što može ostavlja mogućnost da onome kome to nije u interesu kaže mogu, ali ne moram, znači neću. Kada je donošen Zakon o radu govorili smo vam i upozoravali da se Zakon o radu donosi za poslodavce, a ne za zaposlene, i vi sada tu negde gde možete da na ovaj ili na ovaj način doprinesete da se ono što je tamo propušteno nadoknadi ovim ili nekim drugim zakonom, vi to naravno i dalje prenebregavate, i dalje izbegavate Vi zapravo ovaj zakon o javnim nabavkama opet donosite samo da zamažete oči javnosti i ovih što vas čekaju u onom vagonu što je krenuo za Evropu. Već sam rekla i ponoviću, vi popunjavate samo spisak da možete da stavite crtice, ovaj zakon donet, ovaj donet, u suštini niti šta menjate, niti zakon primenjujete. Pročitaću vam samo jedan deo iz jednog članka koji je objavljen u "Velikoj Srbiji", listu SRS, vezan je za javne nabavke - javna korupcija. Naslov je "Tenderom do plena". Ovaj članak je napisao Ivan Ninić, svima vama poznat i poznat celokupnoj srpskoj javnosti po tome što je raskrinkao kriminal i korupciju u Domu učenika srednjih škola u Beogradu, još kao srednjoškolac. Evo koje podatke iznosi, između ostalog, naravno, ne mogu sve da pročitam, ali pre neki dan ste imali svi "Veliku Srbiju" u rukama, to je objavljeno u novembru ove godine. Videla sam da ste čitali, pretpostavljam da ste i ovo pročitali. Ali, radi šire javnosti pročitaću. "Na osnovu dostupnih podataka, vrednost javnih nabavki u prošloj godini iznosila je oko dve milijarde evra". Zašto ovo povezujem sa onim što vi niste prihvatili? Samo da se predstavi koliko bi to bilo sredstava koja ne bi otišla kojekuda, nego bi zaposleni imali koristi od toga. Dakle, dva miliona evra je vrednost javnih nabavki, ali kako stoji - na osnovu dostupnih podataka. "Međutim, procenjuje se da vrednost javnih nabavki premašuje dve milijarde evra i da je skoro dvostruko veća, jer veliki broj naručilaca javnih nabavki, njih oko 10 hiljada, prema podacima Uprave za javne nabavke (dakle, ništa napamet, sve na osnovu podataka i fakata) nije dostavio godišnji izveštaj''. To kaže Uprava za javne nabavke. Pitanje vama, koje proizilazi iz ovoga, koji su to pravni subjekti i kakve su posledice toga što oni nisu dostavili godišnji izveštaj Upravi za javne nabavke? Da li će imati neke posledice? Ako neće, da li to znači da niko ne mora da podnosi taj izveštaj i baš ih briga? "Javne nabavke finansirane sa preostalih dve milijarde evra izostavljene su iz regularne procedure koja je ustanovljena Zakonom o javnim nabavkama (ovim zakonom koji je još uvek na snazi dok ovaj ne bude usvojen). Razlog za tako nešto je očigledan, a krije se u činjenici da država nije u stanju da prekontroliše i evidentira celokupni promet finansijskih transakcija koje nastaju po osnovu više od hiljadu ugovora o javnim nabavkama, koliko se u Srbiji svakodnevno zaključi". Ljudi, ovo su tolike pare da je to prosto neverovatno. "Ovi podaci, kao i podaci iz kojih proizilazi da u Srbiji trenutno postoji 12 hiljada naručilaca i 80 hiljada ponuđača koji godišnje zaključe oko 250 hiljada ugovora o javnim nabavkama, nesumnjivo ukazuje na to da se korupcija najviše reflektuje upravo u sferi javne potrošnje novca poreskih obveznika kroz sistem javnih nabavki". Dobro je da ovo čuju građani Srbije. Dobro je da čujete i vi koji predstavljate Vladu Republike Srbije ovde. Ovo je dobro da čujete da biste preduzeli određene korake, da biste primenili Zakon o javnim nabavkama. To je ono što sam vam i jutros govorila, džabe vi donosite zakon. Slično smo vam govorili 2002. godine kada je donet Zakon o javnim nabavkama, pa 2003. godine kada je menjan, pa 2004, pa 2005. godine - svaki put kada ste menjali zakon skretali smo vam pažnju, primenjujte zakon koji imate. Nije problem u zakonu, problem je u primeni zakona. Problem je u tome što može sa zakonom, može i bez zakona, može javna nabavka bez zakona, nikome ne fali dlaka s glave. Neko se pridržava zakona, neko se ne pridržava. Razlika je samo u tome što onaj ko se ne pridržava zakona lično se obogati, onaj ko se pridržava zakona je verovatno bogat u nekoj normalnoj meri, koliko je to moguće. Ali, problem je u tome što država ne preduzima ništa da oni koji se ne pridržavaju zakona moraju da odgovaraju. Zakon o javnim nabavkama je, vi to dobro znate, izvor korupcije. Javne nabavke su najveći mogući izvor korupcije i kriminala, i to, videli smo i danas na osnovu ona dva upražnjena radna mesta u Zrenjaninu, zbog onih hapšenja, to se radi u vrhu vlasti, u vrhovima lokalnih samouprava, u javnim preduzećima, i to uglavnom tamo gde su, ne uglavnom, nego do sada u svim slučajevima, tamo gde su funkcioneri i predsednici, odnosno direktori javnih preduzeća iz DS, iz stranke G17 plus. I to je boljka države Srbije i dok se s tim ne raščisti, biće isto i kada bude ovaj zakon usvojen. Ništa manje korupcije i ništa manje kriminala neće biti i u okviru javnih... (Predsednik: Vreme.) nabavki samo zato što se donosi nov zakon.
Na član 45. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Milićević, Milisav Petronijević i Dejan Radenković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospodin Milisav Petronijević. Izvinite, nisam razumela da ste hteli po prethodnom amandmanu.
Hvala lepo. Uvažena gospođo predsednice, uvažena gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se, uvažena predsednice, pre toga da bih obrazložio amandman na član 44. Predloga zakona, s obzirom da ste vi već najavili 45, meni ne smeta da istovremeno, u okviru vremena koje imam, obrazložim i jedno i drugo i tako uštedim Skupštini vreme. Dame i gospodo narodni poslanici, kolege Dejan Radenković, Đorđe Milićević i ja podneli smo, u ime poslaničke grupe SPS-JS, amandman na član 44. Predloga zakona o javnim nabavkama, i sada ću reći i 45. Predloga zakona o javnim nabavkama, pogotovo što su ta dva člana o javnim nabavkama vezana na neki način. Da bi javnost razumela o čemu se radi, član 44. govori o obaveznim uslovima za učešće u postupku javne nabavke, a član 45. govori o dokazivanju ispunjenosti uslova. Članom 44. je predviđeno da pravo na učešće u postupku ima ponuđač ako je: registrovan kod nadležnog organa; ako je osnovan i za obavljanje delatnosti koja je predmet javne nabavke; ako u roku od dve godine pre objavljivanja javnog poziva nije izrečena pravosnažna sudska ili upravna mera zabrane obavljanja delatnosti; ako je izmirio dospele poreze i druge javne dažbine u skladu sa propisima; ima važeću dozvolu nadležnog organa za obavljanje delatnosti; raspolaže neophodnim finansijskim i poslovnim kapacitetom; raspolaže dovoljnim tehničkim i kadrovskim kapacitetom. Navedeno je sedam tačaka. U članu 45. Predloga zakona određuje se koja su sve dokumenta potrebna da bi se dokazalo da ponuđač ispunjava te uslove. U članu 44. kada se govori o obaveznim uslovima za učešće mi smo predložili da se dodaju tačke 8, 9. i 10, da i to bude uslov da bi neko mogao da učestvuje u postupku nabavke. Tačka 8) - može da učestvuje u postupku ako ponuđač zaposlenima isplaćuje primanja u skladu sa zakonom i kolektivnim ugovorom koji je na snazi. Tačka 9) - ako zaposlenima obezbeđuje bezbednost i zdravlje na radu, u skladu sa zakonom i kolektivnim ugovorom na snazi. Tačka 10) - zaposlene prijavi na obavezno socijalno osiguranje. Ove tri tačke su isključivo vezane za zaštitu prava zaposlenih. Želim javnosti radi da kažem da je ovo zahtev Samostalnog sindikata Srbije. Poslanička grupa SPS-JS je ocenila opravdanim ovaj zahtev, podržala i pretočila ga u amandman. Želim takođe da kažem da naša poslanička grupa apsolutno podržava načela Zakona o javnim nabavkama, i načelo ekonomičnosti i efikasnosti upotrebe javnih finansijskih sredstava, i načelo obezbeđivanja konkurencije među ponuđačima, da se u postupku ne može ograničavati konkurencija, i načelo transparentnosti, i načelo jednakosti ponuđača. Dakle, kao što zakon insistira na konkurentnosti ponuđača i kao što zakon insistira da nema nelojalne konkurencije, nema mogućnosti da se na neki način diskriminišu ponuđači, i ovaj amandman traži da ne bude nelojalne konkurencije kod ponuđača tako što će biti na teret umanjivanja prava iz radnog odnosa i uslova rada. Nijedno načelo se ne dovodi u pitanje, naprotiv, poboljšava se. Ovo je važno, pogotovo u ovom vremenu kada je veliki broj radnika, veliki broj zaposlenih inače zabrinut kako će proći u uslovima ekonomske krize u kojoj se nalazimo. Verujem da će se Vlada pod brojem jedan suočiti sa tim pitanjem i verujem u namere Vlade da će ta pitanja prioritetno rešavati. Jedan od načina rešavanja je i ovaj. Slažem se da drugi propisi koji se ovde mogu primenjivati kada su u pitanju i plate po kolektivnim ugovorima, i obavezno socijalno osiguranje, i bezbednost, i zdravlje na radu, da drugi treba to da prate i da sankcionišu, ali ne može da učestvuje u postupku nabavke ako ne poštuje ta pravila. Jeste u članu 44. zakona rečeno da može naručilac; ne, mora. Jeste u članu 57. zakona rečeno da ako je najniža cena sumnjiva itd, da može dodatno da zatraži. Zašto dodatno da zatraži? Na kraju krajeva, ponuda ne mora da ima neobičajeno nisku cenu. Moguće je jedna ponuda da ne bude neoubičajeno niska, konkurentnija u odnosu na druge, a da upravo njena konkurentnost bude zasnovana na nepoštovanju propisa iz oblasti rada. Još nešto da naglasim. Ovo ne košta, ovo ne usporava proces, da ne bismo imali problema sa načelom efikasnosti itd. Zašto? Pogledajte član 45. koji govori o dokazima koji su potrebni da bi neko mogao da dokaže da ispunjava uslove. Tu se nalazi pet tačaka, pa još jedna šesta, pa sedma tačka sa pet podtačaka. Mnogi od ovih dokaza se dobijaju od nadležnih organa. Ovo što mi, podržavajući Samostalni sindikat, tražimo, ne treba ni jedan dokument od bilo kod nadležnog organa sa strane. Zašto? Članom 122. Zakona o radu predviđena je obaveza mesečne evidencije o isplatama zarada u firmi koje potpisuje direktor, ovlašćeno lice itd. Jednostavno, neka priloži to kao dokaz i eto rešen problem. Zakonom je takođe predviđeno obavezno primarno osiguranje, čak mora i radniku da je da, u roku od 15 dana ili tako nešto. Neka prilože odgovarajući obrazac te vrste. Neka da potvrdu kojom potvrđuje da su preduzete sve mere zaštite, bezbednosti i zdravlja na radu i molim, ispunjava uslove. U suprotnom, stvaraju se mogućnosti da se pravi nelojalna konkurencija na teret i na račun zaposlenih. Mislim da i onaj ko je predložio taj zakon nije imao nikakvu nameru da prava zaposlenih dovede u pitanje i zato još jednom ponavljam, podržavamo Samostalni sindikat u ovom zahtevu. Tačno je malopre rečeno, to je inače i Konvencija Međunarodne organizacije rada broj 94. Jeste da još nije ratifikovana, ali težimo s pravom evropskim zakonima i evropskim konvencijama, dakle i toj konvenciji Međunarodne organizacije rada, i naravno na taj način samo omogućujemo da svi budu ravnopravni, ali da se ne pravi nelojalna konkurencija tako što će se to raditi na uštrb prava radnika. Kada su u pitanju plate i zarade da se ne pravi, kako kažu, onaj socijalni damping, i kada je u pitanju obavezno osiguranje, jer i ovoj državi je stalo da nema rada na crno i ne može da bude neko konkurentniji zato što ima rada na crno, i kada je u pitanju bezbednost i zaštita zdravlja na radu. Sve su to razlozi iza kojih mi apsolutno stojimo, apsolutno podržavamo i smatramo da mora da nađu mesta i u članu 44. koji govori o uslovima da neko može da učestvuje u postupku nabavki i u članu 45. koji govori o dokazima o ispunjenosti uslova, odnosno dokumentima koji su potrebni da se pribave. Ništa ne košta, nije sporije, nema dodatnog troška, ne treba od nekih drugih organa da se pribavlja, sve te papire je poslodavac obavezan da ima i da vodi u firmi, treba ih samo priložiti. A ne samo kad se utvrdi da je sumnjivo niska cena, pa tada da se zatraži. Tada se ne zna za one druge da li su konkurentniji zato što su to uradili upravo na teret prava radnika. Pozivam Vladu da još jednom razmotri ovaj amandman, uvaži zahteve sindikata i prihvati naš amandman. Biće ovaj zakon potpuniji i bolji. Hvala.
Još jednom molim da primite moje izvinjenje. Gospodin Markićević. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovani kolege poslanici, poštovani građani Srbije, podržavam amandman u ime poslaničke grupe NS kolega iz SPS i u danu za glasanje ćemo se izjasniti pozitivno o vašem amandmanu. Pošto su na dnevnom redu amandmani na zakon o javnim nabavkama, molim vas da svi budete strpljivi, pa ćete videti da su na neki način pravno i ovo o čemu želim da govorim u okviru ovih 15 minuta, na koje poslanička grupa NS ima pravo, povezani direktno sa ovim zakonom, a malo više sa obrazom. Poslanička grupa Nove Srbije je 31.10.2008. godine podnela amandman sledeće sadržine: "Predsedniku Narodne skupštine Republike Srbije. Na osnovu člana 145. i 163. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, podnosimo tehničku ispravku amandmana na član5. Predloga zakona o budžetu Republike Srbije, koji je zaveden dana 23.10.2008. godine, pod brojem 014 00-2428/08, tako da amandman glasi - brišu se stavovi 1, 2. i 3. podnetog amandmana, a stav 4. se menja i glasi: "U članu 5. Glava 22.1. Budžetski fond za finansiranje sporta, Ekonomska klasifikacija 511 - Zgrade i građevinski objekti, u koloni 6. uneti iznos od 12 miliona, a u koloni 8. iznos od 100 miliona zamenjuje se iznosom od 112 miliona itd." To vam je, gospodo poslanici, građani Srbije, novac koji je ministarka finansija kroz naš amandman prihvatila kao sastavni deo rebalansa budžeta, odnosno Zakona o budžetu. To je onaj novac koji je trebalo do sada da bude upotrebljen za izgradnju igrališta lica sa posebnim namenama, odnosno invalidima. Želim, i ako sam nekima dosadan zbog ovoga izvinjavam se, da vas podsetim da u Srbiji trenutno, nažalost, živi oko 800.000 ljudi koji su po raznoraznim osnovama i stepenima invalidi. Ovaj amandman, kao tehnička ispravka, napravljen je zajedno sa ministarkom finansija, i pristao sam da sam nešto pogrešio, da ne bih skidao sa vašeg kabineta, gospođo ministarko, gospođo državni sekretaru, pošto ste tamo naveli neke cifre, bilo mi je najvažnije da se ovo izgradi za invalide. Pošto danima, pokušavajući da preko ljudi koje poznajem u Vladi, čak i nekih ministara za koje mislim da su dobri i divni ljudi, nije bitno što se razlikujemo politički, da realizujem ovaj amandman, kao opozicioni poslanik. Kao odgovor na sve to dobio sam 4. decembra jedan papir gde stoji odštampano - služba Odbora za finansije, dakle, našeg Odbora za finansije u Skupštini, pa se kaže - u Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2008. godinu, "Službeni glasnik" br. taj i taj, Ministarstvo omladine i sporta, pa tako redom, pa kaže - sredstva koja su obezbeđena rebalansom budžeta za 2008. godinu mogu biti iskorišćena i za izgradnju novih sportskih terena za lica sa posebnim potrebama. U telefonskom razgovoru, to je neko anonimno razgovarao u ime Odbora za finansije, a ovaj papir sam dobio od koleginice iz DS, u telefonskom razgovoru od 4. decembra 2008. godine sa predstavnicima Ministarstva finansija zaduženim za budžet imamo saznanje da povlačenje, tj. korišćenje ovih sredstava, to piše krupnim slovima, zavisi od podnetih zahteva i projekata za izgradnju igrališta za lica sa posebnim potrebama Ministarstvu omladine i sporta. Ministarstvo omladine i sporta treba što pre da razmotri zahteve i projekte i da ih dostavi Trezoru Ministarstva finansija, uz zahtev za povlačenje sredstava, najkasnije do 12. decembra 2008. godine. Gospodo draga, to je sutra. Kao da mi ne znamo šta treba da rade ministarstva. Ovo je samo delić opisa posla njihovog. Dakle, sa ove govornice, čista obraza i čiste duše, s ponosom, prozivam Ministarstvo rada i socijalne politike - Sektor za osobe sa invaliditetom, pomoćnika ministra Vladu Pešića i državnog sekretara Ljiljanu Lučić, prozivam ministarku sporta Marković i prozivam ministarku finansija gospođu Dragutinović. Poslednji ili pretposlednji put sam postavio ovo pitanje 3. decembra, kada je predsedavala gospođa Gordana Čomić. Tog dana predsednica Skupštine gospođa Đukić-Dejanović nije bila i 4. decembra sam joj se isto obratio, kao što i vama sada govorim. Dobio sam odgovor, nadam se da mi gospođa predsednica neće zameriti, iz koga se vidi da je gospođa Čomić, kao predsedavajuća, savesno izvršila svoju dužnost i uputila ministru finansija Republike Srbije sledeće pitanje: "Na osnovu članova 225. i 226. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, dostavljamo vam deo stenograma sa Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije, održane 3. decembra 2008. godine, u kojem je istaknut zahtev za davanje obaveštenja narodnog poslanika Miroslava Markićevića, iznet u izlaganju na sednici. Molim da obaveštenje dostavite Narodnoj skupštini u toku dana." Obećao sam da ću da izlazim svaki sat. Zbog toga što smo svi u stisci s vremenom, zbog toga što ide budžet, što znam šta je budžet, iako sam opozicioni poslanik znam kolika je njegova važnost za sve građane Srbije. "Po ovlašćenju predsednika, sekretar Veljko Odalović" - na ovom papiru. Što se tiče našeg predsednika, naše predsedavajuće, potpredsednice i našeg sekretara, oni su svoju dužnost izvršili. Sutradan sam dobio pismo, korektno, samo mi se ne sviđa što je na latinici, gospođo predsednice, gde piše: "Poštovani gospodine Markićeviću, Skupština je juče dostavila ovaj zahtev. Danas ponavljamo zahtev i insistiramo na urgentnosti. Slavica Đukić-Dejanović." Do dana današnjeg nisam dobio nikakav odgovor iz Vlade Republike Srbije. Tu se sada otvara nekoliko pitanja. Prvo, da li amandman koji podnese opozicioni poslanik, odnosno opoziciona grupa, kao što je u ovom slučaju bila Nova Srbija, i postane deo zakonskog predloga, da li se on važi, da li je on pravno u istoj ravni kao i amandmani vladajućih poslanika, odnosno poslanika iz vladajuće koalicije, ili same Vlade. To je što se tiče prava. Ne bih o pravu, pošto nisam stručnjak, ali hoću o obrazu. Ovih dana sam dobio desetine poziva od raznoraznih udruženja invalida i građana koji podržavaju ovo što sam pokrenuo ovde i hoću da kažem da sam ovaj amandman shvatio kao amandman svih nas, svih 250 poslanika. Pročitaću vam samo jedno pismo Udruženja distrofičara Moravičkog okruga: "Poštovana gospodo, prateći medije i rad Skupštine, došli smo do saznanja da je rebalansom budžeta usvojen amandman po kome je odobreno 12 miliona dinara za izgradnju, odnosno rekonstrukciju sportskih terena za osobe sa invaliditetom na nivou Republike Srbije. Obraćamo vam se molbom da ispred poslaničke grupe Nove Srbije uputite zahteve Vladi ili resornom ministarstvu da deo sredstava, odnosno dva miliona, usmere gradu Čačku za izgradnju sportskog terena za osobe sa posebnim potrebama. Napominjemo da posedujemo svu prateću dokumentaciju. Na teritoriji opštine Čačak registrovano je 1.653 osobe sa invaliditetom, pa nam je izgradnja jednog sportskog terena neophodna za sprovođenje sportskih aktivnosti. U nadi da ćete razumeti našu problematiku, unapred vam zahvaljujemo. Predsednik Udruženja distrofičara Moravičkog okruga u Čačku, Mirjana Stanojević." Gledajte drugo pismo. Postoji sportski klub koji se specijalizovano bavi adaptiranjem sportskih terena za ljude sa posebnim potrebama, odnosno invalide. Oni čak imaju i svoje olimpijade. Moram da priznam sam da nisam bio dovoljno informisan o tome, iako sam se trudio svih ovih godina. Bio sam šokiran kada sam gledao Paraolimpijadu u Pekingu, u onom ptičijem gnezdu, gde takođe ima 100.000, i gde se ljudi takmiče i na 100 i na 200 metara, i igraju košarku, i znaju šta je zona i šta je kontranapad u invalidskim kolicima. Imamo li mi pravo koji smo zdravi, večeras niko ne zna šta ga čeka sutra, možda postane osamsto hiljada prvi. Imamo li pravo da se ovako ponašamo prema ovim ljudima? Što sam ponižen ovde kao opozicioni poslanik i moja poslanička grupa nema veze, nije greška, možda se tako i treba odnositi prema opoziciji, tako to mi radimo godinama, ali kako da odgovorim ovim ljudima na ovo pismo? To što niste mene udostojili odgovora, gde je intervenisala predsednica Skupštine, potpredsednica Skupštine, iz vladajuće koalicije, i nema odgovora, na šta to liči? Mogu danas da shvatim na šta liči, s obzirom kakva se sednica sutra sprema, kako ministri različito rezonuju o nekim stvarima i tumače neke međudržavne sporazume. Možemo da zaključimo da su se oni bezmalo tukli na Vladi. Gde su onda tu invalidi? Šta njih briga za to? Da li neko razmišlja, da li je neko primio ovaj dokument, to mene interesuje? Da li je ovo rebalans budžeta? Vas sam gospodine slušao u jednoj emisiji, gde ste govorili tri hiljade evra, da li će biti 50 hiljada evra, mislim da je to bilo na B92. Kako su neke kolege delovale, verujte mi da mi delujete vrlo savesno i stručno. Bilo je priče o depozitu, ako se sećate, pa ste ismejavali opoziciju, ne vi, nego neki da to ne treba povećavati, kao što su neki 92. rekli da će nama kriza da pomogne, da ćemo mi neke naše prednosti u finansijskoj krizi pokazati. Sada sumnjam posle ovoga u vašu stručnost. Da li ste vi pročitali ovaj rebalans budžeta? Voleo bih, vi nemate pravo kao državni sekretar, ali ima pravo gospođa ministarka ovde da izađe i da kaže šta je preduzeto, šta je Vlada preduzela i resorna ministarstva, nabrojao sam koja. Možda bi i vaše ministarstvo moglo, da li je u NIP-u predviđeno nešto za invalide uopšte u ovoj državi. Moj skroman predlog, koliko sam znao i umeo, dao sam ovde napismeno, i to je usvojeno, i to je postalo deo zakona. Da odgovorite lepo šta ste preduzeli, pošto je ovde nama javljeno, nisam znao da Trezor radi do 12. decembra, da dotle mogu da se povlače sredstva, a tu je moglo lepo. Zašto sam rekao na početku da ovo ima veze sa Zakonom o javnim nabavkama? Da se odredi nekih šest gradova, to igralište otprilike košta dva miliona, to je onda mala nabavka, može ubrzanim tokom da ide i da se ne brukamo svi zajedno pred ljudima. Verujte mi da najmanje 58 udruženja invalida očekuje, njima sam rekao da ću se obratiti između 17.00 i 18.00 časova, pošto je bila rasprava, znamo o čemu, to je top tema. Ali vam kažem, i ovo je top tema. Kada u Srbiji ministri, ministarstva, poslanici svi budemo i ovakvim temama posvetili veliku pažnju, iz srca i duše, to će značiti da mi napredujemo i kao ljudi i kao država.
Na član 45. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Zoran Krasić.
Pre nego što krenem sa ovim amandmanom, moram da upozorim gledaoce, nemojte za živu glavu da čitate novine, pogotovo nemojte "Večernje novosti", jer oni imaju nekog novinara D.M. Stevanović, on jadnik verovatno je plaćen da napada Skupštinu, pa je napisao neke stvari ovde. Kada sam bio mali, kada ukrademo kredu iz škole, pa krenemo kući, svratimo gde su one tarabe, pa tu svašta napišemo - imena luda nalaze se svuda, ali ovo je novinar koji nije imao tu fazu. Jeste, Srđane, moram da ti kažem, nije imao tu fazu, jer u ono vreme kad sam bio mali, pa se kaže - može svašta da piše na tarabi, ali niko tarabu ne nosi kući. Ali, sad je došlo ovo novo vreme, pa postoje novine. Nemojte slučajno novine da uzimate. Ovaj primerak je napisao da sam u sali bio jedan sat i 22 minuta, a smučio sam se i Bogu i ljudima sa ove govornice. Mislim da po tri sata sam dnevno pričao ovde. Očigledni primer, dokaz da novine lažu, zato gledajte RTS, Drugi kanal, večeras u 22.00 pogotovo, biće vrlo interesantno, da građani Republike Srbije saznaju istinu šta se sve to dešavalo na teritoriji bivše SFRJ od 1991. godine, pa i danas i šta će biti sutra. Pre nego što krenem sa ovim amandmanom, gospodine Batiću, na teškim sam mukama. Zašto kažem Batiću na teškim mukama? Na teškim sam mukama, jer stičem utisak da će gledaoci i uopšte oni kada sutra izveštavaju o ovom predlogu zakona i današnjoj raspravi da zaključe da sam antievropski tip, da sam evroskeptik. Moram da priznam da nisam evrofanatik, ali mi prosto deluje malo čudno, 2002. godine ovde je skakao Božidar Đelić, pa jeste, skakao tu, put u Evropu, ovaj zakon rešava sve...
Molim vas vodite računa o formulaciji kada govorite o potpredsedniku Vlade.
Ne, niste vi mene razumeli. Rekao sam Božidar Đelić, ništa nisam uvredljivo rekao, nisam pomenuo Ustav. Skakao je u euforiji, pričajući taj zakon rešava sve. Nema problema, 60% svakog dinara u ovoj zemlji je u sistemu javnih prihoda i javnih rashoda. O tome pričam. Država i oko nje i oko njenih poslova se vrte velike pare. Slušali ste podatke, ne želim sada da to ponavljam, dve milijarde evra se nalazi u sistemu javnih nabavki. Ovaj zakon reguliše postupak kako da se na što zakonitiji način potroši dve milijarde evra. To znači otprilike ovako, ovaj zakon garantuje da svi oni koji su naručioci, javna preduzeća, država, da ne idemo dalje, po ovom zakonu kada sprovedu ovaj postupak, onda je potpuna sigurnost da su kupili najkvalitetnije za približno najjeftinije pare i nisu dozvolili nikome da ukrade. To je svrha ovog zakona. Nema peti, šesti cilj. Bar tri cilja treba da se postignu. Godine 2002. nisam verovao Božidaru Đeliću, većina je verovala, moram da kažem, i tako je zakon izglasan. Da vam objasnim kakva je bila većina. Bilo je otprilike dve trećine leve strane i polovina ove desne strane. Međutim, kada je krenuo taj zakon ispostavilo se da članovi međusobno ne komuniciraju. Onda ljudi koji treba da primene zakon morali da idu u Ministarstvo finansija da vide o čemu se radi. Kad su otišli tamo, onda su videli pogrešan prevod. Bila je slovenačka verzija. Onaj kad je vadio, pobrkao fioke, izvadio slovenačku verziju koja je bila loše prevedena. Ova hrvatska je bila sa druge strane. Onda je krenulo kasnije da se nešto tu ispravlja, da se daju neka tumačenja, da se to nešto sredi. I sada, ako je to nešto evropsko, sada ne znam kakav je ovaj zakon. Uopšte mi nije jasno zašto mi donosimo ovaj zakon. Stičem utisak da ovim zakonom hoće da se unakazi dobar evropski zakon. Dobar evropski zakon jeste menjan i zbog stranaca, da bi se zaštitila naša privreda itd. Sve je to u redu, ali sada kada tako lep zakon, dobar zakon menjate ovim zakonom, nešto mi tu nije u redu. Ne znam kada je bila istina na dnevnom redu, da li kad je donet 2002. godine ili sada. Možda se tada varalo, ali ne znam koja je garancija da se danas ne vara. Ovaj zakon je isto kao i onaj prethodni, samo legalizacija dominacije onih koji imaju ručicu nad kasom gde se nalaze velike pare. Ovaj zakon samo legalizuje drp-sistem. Povodom ovog predloga zakona poslanička grupa SRS podnela je veliki broj amandmana i, moram da priznam, i veliki broj amandmana je usvojen. Zato što su amandmane radili ljudi koji poznaju ovu materiju, koji rade na ovim poslovima, i u državnim organima, i u lokalnoj samoupravi, javnim preduzećima, pa se skupili i da preurede ono što njima smeta u poslu svakodnevno. Imaju problema ljudi u sprovođenju ovog zakona. U stvari ovaj zakon je druga etapa drp-sistema. Vi koji ste na vlasti, sada ćete da shvatite o čemu se radi. U prethodnom zakonu su bile i nepokretnosti, kao dobro koje potpada pod ovaj zakon. Sada su nepokretnosti izbačene. Zašto su nepokretnosti izbačene? Zato što kad su prali pare ovi osam godina, oni su to najbolje mogli da urade preko nepokretnosti i postali su vlasnici velikog broja nepokretnosti, tu su čitavi spratovi. Znate, u Beogradu dozvola Pe plus četiri, na terenu Pe plus šest, dva sprata. I priča se, sad neću da pričam koja se imena navode obično, neću, Batiću, da kažem, mene kažnjavaju kad kažem, protiv tebe niko ne vodi postupak, protiv mene vode postupak i u Hagu i ovde zbog ovoga što kažem za govornicom, prosto sam uplašen čovek, pod stresom radim ovaj posao, trkaju se ko će da me uhapsi. E, onda sam siguran. Znači, pošto će sada nepokretnosti da budu izvan ovog sistema, javna preduzeća, državni organi mogu slobodno to da kupuju neposrednom pogodbom. Od koga? Od M.M, M.N, C.C iz okvira vladajućih stranaka koje su napravile Vladu, a to se naravno širi do kapilara, da ne kažem do mesne zajednice, ali i do jedinica lokalne samouprave. To je glavni posao koji je završen. Prihvatiće oni ove pravno-tehničke amandmane, ali one suštinske neće da prihvate. Samo da vas obavestim, gospodine Iliću, ovi vaši su već počeli da štampaju zakon. Inače, ovaj zakon je već štampan u obliku priručnika. Znači, nema nikakvog uticaja Skupština, šta će da usvoji od amandmana ili neće. Zakon je već izašao i oni prave već seminare. Ovaj zakon o javnim nabavkama. Koji održavaju predavanje? Pa možda ovi što štampaju, što daju stručna mišljenja itd, oni već znaju kakav je tekst. Ali, nemojte vi da se iznenađujete. Mi smo imali to kod zakona o finansiranju političkih stranaka. Tad je bio prvi veliki sukob između Živkovića i Đelića, jer je Đelić računao da je zakon prošao i štampao, krenuo sa tiražom, međutim, ovde se usvojio amandman, pa sa onog ode na Vrhovni sud i ljutio se kako je mogao da se usvoji taj amandman i da mu se pokvari ceo tiraž, o tome pričam. Rade oni bez javnih nabavki, ne pitaju oni vas, oni završavaju posao. Svaki dan se održavaju savetovanja o primeni novog zakona o javnim nabavkama. Pa nije valjda da to ne znate? Gledajte malo, uzmite ovaj internet. Nije valjda da kod vas nema struje kući? Kada odete na posao, uključite internet, pa gledajte ove koji daju savetovanje, videćete, novi zakon o javnim nabavkama, savetovanje, idite na to savetovanje, ima da padnete u nesvest, oni tačno znaju šta je usvojeno, a šta nije usvojeno. Vi malo glumite ovde predstavnika predlagača zakona. To je daleko tamo, oni su to već završili, da znate. Šta je ta sledeća operacija? Sledeća operacija je da je kod tih velikih naručilaca, u tom otvorenom postupku ili ako idu na ovaj drugi postupak, javiće se nekoliko odabranih firmi, zapamtite šta sam vam rekao, a firma koja bude izabrana dobiće ekskluzivno pravo da kad god se ona javi dobija posao, a ovi drugi pravi što treba da budu ponuđači, oni će biti podizvođači kod tog glavnog dobavljača. Unapred vam kažem, vi niste dužni da verujete, i ovima sam rekao da ono kamenče može da postane stena, i rekao sam - samo se vi smeškajte, videćete šta će da bude, i desilo se tako. Zapamtite ove dve stvari što vam je rekao Zoran Krasić. Veliki kriminal oko prometa nepokretnosti koje bude kupovala država, javna preduzeća, lokalna samouprava itd, znači svi oni koji potpadaju pod ovaj zakon, i računajte da će kod velikih preduzeća samo odabrane firme da dobijaju posao, čak i firme koje nemaju proizvodnju toga. Neko može da stavi uslov tamo da ima tu proizvodnju itd. Ne, on je ispunio uslove po članu 44, dokazao se članom 45, dobiće posao, a onda će da traži ove druge poddobavljače i da završava posao. I ovaj glavni dobavljač ne mora ni da ima proizvodnju, ne mora ništa, dovoljno mu je samo da ima papirologiju dobru i uvek ima nekoliko procenata provizije od toga što ustupa posao, ali mora da deli sa naručiocem. Problem nastupa kod naručioca kad ih u tom lancu ima više. Meni vreme ističe, ali moram da vam sada skrenem pažnju zašto vi niste prihvatili skoring, nego ste išli na ove bilanse. Pošto će sada da mi koknu opomenu, samo da vas sad lepo obavestim, svrha mog amandmana je bila da se u članu 45. stav 2. tačka 1) smanji, da od onog velikog teksta ostane samo tekst skoring, odnosno za novoosnovane proizvođače izveštaj Narodne banke Srbije. Da ne komplikujem sad bilans stanja, pa tamo izveštaj itd. Znači, sveli smo to samo na skoring. Evo da vam pokažem kako taj skoring izgleda. Evo ga skoring, neću sad da ulazim u detalje i na kraju ima nešto, molim vas, da vam kažem, čak ima tu verovatnoća bankrotstva, do 1,81 je velika verovatnoća, siva zona je od 1,81 do 3, iznad 3 je mala verovatnoća. Ovaj konkretni primer imao je bonitet, on je u okviru B, inače, njemu je za 2006. godinu bilo 4,91, dobra firma, ima i na kraju izveštaj itd. Oni to ne prihvataju i na taj način pokazuju da ne prihvataju i ne poštuju, u stvari, Narodnu banku Srbije i njihovu direkciju za registre i prinudnu naplatu Odeljenja za registre, i ovu ocenu boniteta. Ne znam zašto država ne bi prihvatila nešto što radi državni organ, a tiče se finansijskog poslovanja itd. Ne čitam ovaj skoring, tu ima i broj zaposlenih, izveštaj, ukupan prihod, sve, sve postoji. Oni to ne prihvataju. Ne prihvataju, nego u jednoj odredbi kažu da to ne isključuje mogućnost da oni mogu da i to predvide konkursnom dokumentacijom za ove koji učestvuju na konkursu za ovo. Sada sam ovde izgleda izgubio vaše obrazloženje, vaše obrazloženje koje ste dali povodom odbijanja ovog amandmana je stvarno smešno. Sada, pošto ovo vreme ističe, gospođo Đukić-Dejanović, naknadno ću da se javim, da dam jednu blagu sugestiju ljudima iz tužilaštva i drugih organa, da znaju unapred šta su pripremili, kako će sad da se legalizuje ono što ne bi smelo da se legalizuje u procesu javnih nabavki... (Predsednik: Vreme.) izvinjavam se. A od onih dve milijarde o kojima je pričala Vjerica da je ukupan obim prometa u javnim nabavkama, računajte 35% završi u nečijim džepovima.
Na član 45. amandman je podneo narodni poslanik Saša Dujović. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Po Poslovniku su se javili najpre gospodin Dragan Todorović, a zatim gospodin Vladan Batić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 225. i očigledno da se neke stvari razrešavaju kada je u pitanju ova kriza unutar Vlade. Bez obzira koliko su pokušavali da to sakriju, da prebace na opoziciju, kako je opozicija kriva za tu opstrukciju, očito je da su problemi toliko veliki da nas očekuju neke krupne političke promene kada je u pitanju Vlada, odnosno kada je u pitanju politička scena u Srbiji. Danas, 11. decembra 2008. godine, Mlađan Dinkić je poslao otvoreno pismo javnosti. U skladu sa članom 225. obaveštavam i poslanike i javnost da se potpredsednik Vlade Srbije i ministar ekonomije povukao danas sa mesta predsednika radne grupe za vođenje pregovora sa Gaspromom oko zaključenja ugovora kojima bi se realizovao energetski sporazum sa ruskom federacijom u oblasti gasne i naftne privrede. Državni sekretar Nebojša Ćirić povukao se sa mesta šefa tehničkog pregovaračkog tima, a Branislav Zec, izvršni direktor Agencije za privatizaciju, povukao se sa mesta člana tehničkog pregovaračkog tima. Suština ovog otvorenog pisma je najteža moguća optužba DS i Borisa Tadića. Nesporno iz ovog pisma proizilazi da Boris Tadić i DS žele da prevare građane Srbije. Piše, pročitajte. Zašto ste nervozni? Ni jednom jedinom rečju ne govorim da je tačno ovo što Mlađan Dinkić navodi, ali da vam ne bih čitao celo pismo, pošto je malo duže, iz ovoga nesporno proizilazi najteža moguća optužba Borisa Tadića i DS za pokušaj prevare građana Srbije. Očigledno je da ne postoji mogućnost da budete i vi u pravu i Mlađan Dinkić. Da li vi mislite da je ovo tačno? Gospodine Milivojeviću, mrdate glavom u znak odobravanja ili mislite da nije tačno? (Predsednik: Gospodine Todoroviću, privedite kraju.) Završavam. Prema tome, ovo što je izneto u otvorenom pismu ili je tačno ili nije tačno. Neću da budem arbitar. Ovde ste vi pozvani da date odgovor na ovo što je Mlađan Dinkić napisao. Imali ste prilike u današnjoj diskusiji, osnovne stvari su bile iznete, da čujete šta to Mlađan Dinkić tvrdi. Dame i gospodo, ne želeći da se svrstam ni na jednu ni na drugu stranu, samo hoću da znam šta je od ovoga tačno. Onda se dolazi do nekog normalnog i logičnog kraja - da jedna strana ne govori istinu. Ako jedna strana ne govori istinu, onda je logičan zaključak da će doći do nekih promena. (Predsednik: Gospodine Todoroviću, vreme.) Hvala. Molio bih vas, zbog javnosti, pošto je javnost ovim pismom izuzetno uznemirena, već u poslaničkoj grupi SRS non-stop zvone telefoni i pitaju "zbog čega je Laki nervozan", da dobijemo informaciju šta se dešava u Vladi. Hvala vam veliko.
Dajem reč ministarki Verici Kalanović.
Dame i gospodo, kao član Vlade moram da iznesem šta je otvoreno pismo javnosti njenog potpredsednika, ministra ekonomije i regionalnog razvoja. Nije prvi put da slušamo kvalifikacije i pozivamo Skupštinu da osudi ili ne osudi nešto što je sakriveno iza papira kojima se maše. Nije prvi put da vadimo iz džepa papire u kojima nešto piše. Zbog toga, kao član Vlade, moram da pročitam pismo, a ostavljam onima kojima je upućeno, tj. javnosti Srbije, da procene šta je od ovoga istina, a šta nije. Nema razloga da mi jednu i drugu stranu stavljamo kao sud za nešto što je upućeno javnosti Srbije. Dozvolite mi da pročitam celo pismo. "Kao veliki borac i optimista, trudim se da svaki državni zadatak koji sa svojim timom preuzmem uradim najbolje što mogu za Srbiju. Međutim, za uspeh bilo kog državnog projekta potrebna je, pre svega, podrška u zemlji. Primera radi, podsećam na uspešnu prodaju Mobtela norveškom Telenoru za iznos od preko 1,5 milijardi evra, koja je budžetu Srbije, uz još neke druge uspešne privatizacije, donela rekordan višak od dva milijarde evra, što je omogućilo pokretanje NIP, otplatu dela spoljnog duga i značajan rast plata u zdravstvu, prosveti i drugim delatnostima. To je rezultat koji je moj tim postigao kada smo imali punu političku podršku za profesionalni rad. Pregovore o ugovorima koji bi regulisali realizaciju energetskog sporazuma sa Rusijom prihvatio sam u veri da mogu da izvučem maksimum za svoju zemlju i da ću za to imati punu podršku kolega iz Vlade i javnosti. Međutim, tokom pregovora sam shvatio da mi je naša strana prva uskratila podršku. Svako moje insistiranje na zaštiti srpskih interesa prvo je dočekivano na nož u Srbiji. Umesto podrške, dobio sam prljavu kampanju u novinama. Što sam jače insistirao na odbrani interesa Srbije, to je medijski linč bio sve jači. Izlazilo je sve više negativnih i neistinitih tekstova o meni i mojim saradnicima. Ipak, svi ti napadi i uskraćivanje domaće podrške nisu me obeshrabrili. Naprotiv, dali su mi jači motiv da se još više borim za interese Srbije. Kao što je poznato, odlukom parlamenta Srbija je prihvatila ruski predlog da, radi izgradnje magistralnog gasovoda kroz Srbiju i modernizacije skladišta gasa u Banatskom Dvoru, proda NIS bez tendera, direktnom pogodbom. U tom smislu, srpski pregovarački tim je 31. oktobra 2008. godine jedinstveno predložio ruskoj strani model ugovora kojim bi se, u skladu sa energetskim sporazumom, istovremeno potpisali ugovori za sva tri projekta pojedinačno, uz pravne i finansijske garancije za njihovo izvršavanje u praksi. Međutim, Rusi danas prihvataju da potpišu samo jedan obavezujući ugovor o kupovini NIS-a, sa obrazloženjem da će tek za dve godine sigurno znati da li će se uopšte graditi gasovod Južni tok. Oni predlažu da se odmah potpiše samo ugovor za NIS i neobavezujući papiri za ostala dva projekta. Međutim, ako potpiše samo ugovor za NIS, Srbija gubi bilo kakve finansijske i pravne garancije da će ikada dobiti magistralni gasovod. Zabluda je da nam te garancije pruža samo energetski sporazum. On ne predviđa nikakve rokove za izgradnju gasovoda kroz Srbiju i modernizaciju Banatskog Dvora. U duhu je sporazuma da se, na primer, gasovod izgradi i 2152. godine, ukoliko se drugačije ne precizira obavezujućim ugovorom. Dakle, ruska strana želi NIS odmah, ali ne želi da potpiše obavezujući ugovor kojim se Srbiji garantuje izgradnja magistralnog gasovoda, zbog koga je, uostalom, potpisan čitav energetski sporazum. Najveći paradoks je što se, zapravo, ruska strana ne pridržava energetskog sporazuma, a da za to pokušava, uz svesrdnu pomoć dela naše javnosti, da okrivi Srbiju. Danas je Vlada Srbije odbila ranije utvrđeni predlog pregovaračkog tima da se u daljem toku pregovora insistira na istovremenom potpisivanju sva tri obavezujuća ugovora: za NIS, gasovod Južni tok i skladište Banatski Dvor. Istovremeno, 11 članova Vlade, dva su bila uzdržana, odbilo je i alternativni predlog Ministarstva ekonomije da se, u slučaju potpisivanja ugovora samo za NIS, insistira na tome da se "Gaspromu" odmah prenese u vlasništvo 25% akcija NIS-a, uz zadržavanje većinskih upravljačkih prava u rukama Srbije, dok bi mu preostalih 26% akcija bilo preneto tek nakon potpisivanja obavezujućeg ugovora o izgradnji gasovoda, dakle, za dve godine. Po mišljenju mog tima, samo u tom slučaju Srbija bi osigurala jedinstveni paket koji proizilazi iz energetskog sporazuma. S obzirom na to da su naši predlozi odbijeni, odlučio sam da se, zajedno sa svojim timom, povučem iz pregovora, jer nemamo podršku u zemlji da uradimo najbolje za Srbiju, a Srbija nema čvrste pravne i finansijske garancije da će dobiti magistralni gasovod. Odgovornost za ekonomske posledice nove pregovaračke platforme moraće da preuzme neko drugi. Mlađan Dinkić". Dame i gospodo,imala sam moralnu obavezu, i kao član Vlade, i kao član partije kojoj pripada Mlađan Dinkić, kao neko ko duboko veruje u istinitost svega ovoga i u ispravnost platforme koju zastupa Mlađan Dinkić, da vam pročitam pismo u celini.
Zahvaljujem, gospođo ministar. Gospođa Suzana Grubješić, mada sam u obavezi da vas informišem da nema direktnog prenosa od 19,55 časova. Nema direktnog prenosa, ima odloženog, biće odloženi prenos. Procenimo, ako nećemo raditi po dnevnom redu, evo samo javio se gospodin Batić i gospodin Todorović, i mislim da završimo za večeras ili ako želite da radimo po dnevnom redu uz odloženi prenos.
Dame i gospodo, poštovana gospođo predsednice, uvažena gospođo ministarko, povodom ove polemike zvučaće zaista paradoksalno, nekome možda i cinično, ali podržavam ono što je Mlađan Dinkić naveo u svom otvorenom pismu javnosti. Naime, sve vreme otkako je povedena rasprava u ovom parlamentu o ratifikaciji gasnog sporazuma bio sam protiv te ratifikacije. Dame i gospodo iz G17 plus, vi ste glasali za ratifikaciju gasnog sporazuma. Posle bitke, naš narod kaže, koplje u trnje. Zaista mislim da nemamo dovoljno garancija da je ponuđeni sporazum u interesu Srbije. Međutim, ako hoćete, ne samo etimološkom ili semantičkom analizom onoga što je navedeno u ovom tekstu, nego jednim običnim logičkim tumačenjem onoga što ovde piše, Mlađan Dinkić je rekao da nema podršku u zemlji u kojoj radi. Ima li pravo to da kaže jedan ministar? Ima li pravo da to kaže i da ostane na mestu ministra? On dalje kaže, takođe, odgovornost za ekonomske posledice moraće da preuzme neko drugi. Ali, da pojednostavim priču. Podržavajući ovaj gest, bez obzira što se uglavnom ne slažem sa svim onim što govori i radi Mlađan Dinkić, smatram da je njegova obaveza da, ako Vlada Republike Srbije ipak potpiše sporazum o prodaji NIS-a, onda podnese ostavku na mesto potpredsednika i ministra u toj Vladi. To je jedan jedini logički sled događaja ako analiziramo poruke iz ovog pisma. Hvala.
Zahvaljujem. Nastavljamo rad sutra u 10.00 časova. Samo još vi, izvolite, nema direktnog prenosa, ovo će biti preneto.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je moje prethodno izlaganje i informacija koju sam dao na osnovu člana 225. bila samo u jednom jedinom cilju, da kažem i obavestim javnost šta se desilo, ne ulazeći uopšte u to ko je u pravu, ko nije u pravu. Ovde postoje dve mogućnosti, da Mlađan Dinkić ostane u Vladi, a ovi da se povuku ili obrnuto. Ne vidim drugi razvoj. Naslov kaže - Vlada protiv Dinkića o NIS-u. Teško da možete bilo kome da objasnite da ovako teška optužba koju je izneo Mlađan Dinkić, na bilo koji način da možemo da pretpostavimo da ta Vlada može da opstane u istom sastavu. Prosto, nema logike. Ili vi možete da pređete preko svega. Danas se uhvatite u koštac, najteže optužbe jedni protiv drugih, ali onda se namirite preko nekih drugih stvari i sutra Jovo nanovo, kao da se ništa nije desilo. Ovo što tvrdi Mlađan Dinkić, ako je tačno, on ne može jedan jedini dan više da ostane, čudim se zašto on nije već podneo ostavku i izašao iz Vlade. Možda treba još neki poslanik da bi se dobila ta potrebna većina. Moguće, moguće, moguće, uopšte ne tvrdim, samo iznosim logičke pretpostavke. Zašto vi služite kao rezerva rezervi? Zašto vi ne povučete potez, a ne da sačekate dok se to ostvari, nego vi šakom o sto i nema više, gotovo, ajde ti sada Borise u Evropu sam, mi s tobom nećemo, jer varaš, obmanjuješ građane Srbije, zloupotrebljavaš poverenje koje su ti građani dali na izborima. Onda su stvari potpuno jasne. Ovako, meni može da izgleda, izvinite gospodine Batiću, bez obzira što vi, na moje iznenađenje, podržavate gospodina Dinkića, iskreno da vam kažem začudio sam se, ali dobro, možda mislite, došao je trenutak, prosvetlio se, pa je rekao par rečenica istine. Kako je moguće onda da je Mlađan Dinkić još uvek u toj Vladi? To je prosto neverovatno. Objasnite mi vi, gospodine Batiću, kako je moguće sa ovako teškim optužbama da čovek ostane još uvek u Vladi. (Predsednik: Vreme.) Znači, mi očekujemo od Vlade da nam dostavi stvarno istinitu informaciju, jer građani Srbije su uznemireni ovim, ne znaju šta se dešava. Imamo li mi Vladu ili nemamo? Šta se dešava sa gasnim sporazumom? Red je da nas u toku sutrašnjeg dana, do odbora ili na samoj sednici odbora, obavestite o svim činjenicama vezano za gasni sporazum. Hvala vam i oprostite na produženju.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto će u odloženom terminu biti prenos ovog dela koji je išao posle 19.55 časova, samo bih htela da vam kažem da smo mi inicijatori sazivanja zajedničke sednice Odbora za privatizaciju i Odbora za industriju. Ministri su potvrdili svoj dolazak, i gospodin Škundrić, i gospodin Dinkić. Tako da i javnost i vas obaveštavam da ćemo izvorne informacije imati sutra u 13.00 časova na zajedničkoj sednici ta dva odbora. Zahvaljujem vam na današnjoj saradnji u delu u kome smo bili konstruktivni. Nastavljamo sutra u 10.00 časova. Poštovane dame i gospodo, nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije, konstatujem da sednici prisustvuje 112 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje,utvrđeno da je u sali prisutno 100 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da sam, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala da današnjoj sednici prisustvuju gospodin dr SlobodanIlić, državni sekretar u Ministarstvu finansija, i gospođa Živana Bogatinčević, savetnik ministra finansija. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O JAVNIM NABAVKAMA (pojedinosti) Na član 45. amandman je podneo poslanik Dragan Stevanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospođa Radeta se najpre javila po Poslovniku, a onda ima reč gospodin Dragan Stevanović.