Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Prvu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 129 narodnih poslanika. Podsećam da je članom 96. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom usvajanja zapisnika i utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutno najmanje 126 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja poslanika prisutnih u sali, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da su u sali sada 142 narodna poslanika, pa ima uslova za rad. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu s članom 235. Poslovnika? (Da.) Reč ima gospodin Čedomir Jovanović.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, imam pitanje za ministra unutrašnjih poslova gospodina Dačića. To pitanje sam mu postavio prvo u pisanoj formi, a želim da učinim to i ovako javno, računajući, pre svega, na podršku čitavog parlamenta u osudi neprihvatljivog oblika političkog delovanja sa, za nas, a verujem i za svakog normalnog čoveka, zaista tragičnim posledicama. Naime, svi znamo da je u toku izborna kampanja u Negotinu. Svako od nas ima pravo na politički prostor u Negotinu i borbu za taj prostor, ali mislimo da je neprihvatljivo ne birati sredstva u toj političkoj borbi. Želim da vam kažem da je naš nosilac liste u Negotinu gospođa Radmila Gerov žrtva kampanje sa kojom ne možemo da se pomirimo i na koju ne možemo da pristanemo, kampanje koja je za nas neprihvatljiva ne samo zbog toga što je vulgarna i anticivilizacijska, nego i zbog toga što je direktna žrtva te kampanje majka gospođe Gerov, koja je preminula pošto je videla letke koji se anonimno dele po Negotinu, u kojima se kompromituje njena ćerka kroz fotomontaže. Svako od nas je bio žrtva neke prljave kampanje, ali mislim da nikada nismo zajedno delovali kako bi se tako nešto zaustavilo. Majka gospođe Gerov je, inače, bila teško bolesna i taj propagandni materijal, kriminalni, koji je distribuiran po Negotinu, ona je zatekla na vratima stana u kojem živi. Pozvala je policiju, potom hitnu pomoć i preminula. Tražili smo od ministra unutrašnjih poslova da pokrene istragu kako bi se uhapsili oni koji su, koristeći se na takav način materijalom koji je za nas neprihvatljiv, koji je zloupotrebljen (ne želim da ga pokazujem ovde, to nije za Skupštinu), konačno odgovarali za tako nešto. Setite se izbora 2008. godine, predsednika Republike koji je crtan na vešalima, setite se svega kroz šta je svako od nas prošao i pronađite u sebi snagu za osudu jednog takvog dela. Svi mi imamo porodice, supruge, decu, roditelje i mislim da ne možemo preći preko životinjske, animalne potrebe nekog ko je navodno politički protivnik, a zapravo nije ljudsko biće, da nam uništi život da bi on zauzeo mesto na kojem smo se mi do tog trenutka nalazili. Tražimo od gospodina Dačića da pokrene istragu, da nam kaže šta je učinio s onima koji su prekršili čitav niz članova Krivičnog zakonika - 128, 145, 152. i 172. Želimo da te ljude vidimo na sudu, na optuženičkoj klupi, želimo da vidimo efikasno tužilaštvo i sankcije za takvo političko delovanje. Ako je u političkoj kampanji dozvoljeno nekome uništiti život, onda će ta politika, koja na takav način osvaja prostor za sebe, sutra uništavati tuđe živote, druge, neće se zaustaviti na nosiocu izborne liste LDP-a. Ovo sada nije inicijativa koja je usmerena na korist koju LDP traži u razrešenju ovog problema, mislim da je ovo naša zajednička potreba. Voleo bih da danas možemo druga pitanja da postavimo, ali se s tim nije prestalo. Majka gospođe Gerov je sahranjena pre nedelju dana, od tada do danas to se nastavlja i policija to mora da zaustavi tako što će primeniti zakon. Mora se čuvati integritet ličnosti, bez obzira da li se radi o političaru, lokalnom odborniku, svešteniku, profesoru, policajcu, sudiji... Svako od nas ima integritet i nemamo pravo da ignorišemo sistem koji nije efikasan u zaštiti tog integriteta. Koji je drugi put kojim se tako nešto može činiti, ako to nije poziv policiji da primeni zakon? Juče je ko zna ko od nas bio u toj poziciji, danas je gospođa Gerov. Želim da na to stavimo tačku, da bi sutra svako od nas mogao da radi svoj posao onako kako misli da treba da ga radi, ne dovodeći pri tom u pitanje ni sebe kao ličnost, niti ugrožavajući članove svoje porodice. Ponavljam još jedanput, ono što je tragično je sudbina Rose Stevanović, koja je preminula s tim letkom u ruci. Očekujemo od ministra unutrašnjih poslova da podseti negotinsku policiju na ažurnost i obavezu poštovanja zakona, pošto mislim da to ne sme biti ovog puta samo jedna inicijativa koja je pokrenuta i koju će prekriti zaborav.
Zahvaljujem. U svoje ime, a pretpostavljam i u ime svih poslanika, ocenjujem da je degradacija ličnosti, posebno sa posledicama za koje se ustanovi da jesu posledica toga, zaista nedopustiva i sve institucije našeg sistema treba da, u okviru svojih ingerencija, preduzmu odgovarajuće mere. Biće prosleđeno ministru unutrašnjih poslova i kao pitanje i kao sugestija. Reč ima gospodin Slobodan Samardžić, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica. Izvolite.
Hvala. Poštovani narodni poslanici, poštovani članovi predsedništva Skupštine, ova skupština raspravljala je o KiM poslednji put 17. decembra 2008. godine. Od tada su se mnoge stvari dogodile u južnoj srpskoj pokrajini. Prošlo je 15 meseci, a ta tema nije bila na dnevnom redu. Ova skupština doticala se tog pitanja samo preko instituta poslaničkih pitanja, i to kada bi članovi opozicije koristili tri ili pet minuta da o tome nešto kažu. Mnoge su se stvari dogodile. Došao je Euleks bez pravnog osnova na KiM. Potpisan je Protokol o policijskoj saradnji sa Euleksom, koji treba, sa kosovske strane, da sprovodi Kosovska policijska služba. Usvojena je vizna liberalizacija za Srbiju, uz žrtvovanje građana na KiM. U međuvremenu su mnogi parlamenti - i Evropski parlament i nacionalni evropski parlamenti i mnoge vlade, Evropska komisija, Savet ministara, Stejt department - raspravljali o KiM. Samo Skupština Srbije tom pitanju nije posvetila gotovo nikakvu pažnju. Mislimo da to ne može da se dopusti. Pogotovo u poslednje vreme postoji jako puno povoda da Skupština ozbiljno uzme u razmatranje ovo pitanje. Mnogi predstavnici evropskih država govore da je uslov evropskih integracija Srbije uspostavljanje dobrosusedskih odnosa sa Kosovom. Juče je francuski ministar spoljnih poslova Bernar Kušner izjavio da je otvaranje dijaloga Beograda i Prištine uslov evropskih integracija Srbije i Kosova kao dve države. Nije bilo adekvatnog odgovora, bar ne u javnosti, od strane naših zvaničnika. Potom je pošao u Prištinu i rekao da je za Francusku to pitanje zatvoreno, da je Kosovo nezavisna država. Evropska komisija vodi ambivalentnu politiku prema našoj državi povodom KiM. S jedne strane ohrabruje naše organe da učestvuju u evropskim integracijama, da što više na tome rade, a s druge strane praktično tretira Kosovo kao nezavisnu državu. I suviše je povoda i razloga da i ova skupština, kao najviši predstavnički dom Srbije, naroda Srbije, Srbije koja zvanično kaže da je KiM deo Srbije, stavi na dnevni red ovo pitanje. Zaista je za svaku kritiku da tokom 15 meseci to nije bio slučaj i da je, kako bi se o tome nešto govorilo i u ovoj skupštini, opozicija morala da koristi poslanička pitanja. U čemu je problem? Poslanički klub DSS zahteva ne jednokratno saopštenje ili obaveštenje, mi zahtevamo da predsednik Vlade Srbije podnese izveštaj o situaciji na KiM u 2009. godini. Na to, kao Skupština, imamo pravo. Dakle, da u tom izveštaju vidimo šta je sve Vlada radila na tom planu, ali i više od toga, da otvorimo raspravu o tom pitanju. Verovatno bi ovaj predstavnički organ imao šta da kaže i pomogne Vladi u ovoj neprilici i situaciji u kojoj se nalazimo. Ona je raspeta između obećanja i ucene od strane Vašingtona i Brisela i svakako joj nije lako, ali, po našem mišljenju, ona ne pliva dobro ovim vodama. I zašto da Skupština ne razgovara o tome? Prema tome, smatramo da je ovo potrebno vrlo hitno učiniti. Ako je taj izveštaj za 2009. godinu potreban i ako je on povod, on bi trebalo da se nađe u najskorije vreme na dnevnom redu ovog doma, da se otvori rasprava, da se donesu zaključci i da onda zaista država, kao celina, na čelu sa Skupštinom, vodi ovu politiku. Razumemo da Vlada sprovodi politiku, ali sprovodi svoju politiku, a ne politiku Skupštine, jer Skupština o ovome nije ni raspravljala, makar ne davala neke smenice Vladi. Krajnje je vreme i zahtevamo, još jednom kažem, od predsednika Vlade da podnese izveštaj Skupštini i da se sazove sednica na kojoj bi se raspravljalo o situaciji na KiM.
Reč ima narodni poslanik Velimir Ilić.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih da postavim vrlo interesantno pitanje. Firmi "Justid" je Ministarstvo zdravlja uplatilo milion evra za vozila hitne pomoći. Još mnogi su joj uplatili. Ta firma je blokirana. Ima osnivački kapital 26.000 evra i pet osnivača, koji su anonimni. Registrovana je uredno u sudskom registru. Ne nalazi se na spisku stečajnih firmi jer je odavno u stečaju. Duguje državi pet i po miliona evra. Tomica Milosavljević je uplatio milion evra i od toga nema ništa. Prema tome, ko je ta firma? Ko su vlasnici firme? Kako će se država obeštetiti u ovoj situaciji? Ministar zdravlja se toliko razbacuje sredstvima da je to prosto neobjašnjivo. Želeo bih da ponovim još jedno pitanje koje je vrlo interesantno. Prošli put sam ga postavio i još nisam dobio nikakav odgovor, niti je bilo ko zainteresovan da odgovori na to pitanje. Da li postoji neko ko može da prekine radove na Koridoru 10, gde se postavlja optički kabl? U razgovoru sa resornim ministrom za infrastrukturu rekao mi je da prvi put u životu čuje da je neko dao odobrenje da se to radi. Ko je firma i da li je tačno da je jedan od suvlasnika firme brat Olivera Dulića, a drugi jedan slovenački tajkun? Firma nema direktora, nema nikoga. Osnovana je sa tri hiljade evra u Beogradu. Dobila je posao bez tendera i već se radovi uveliko izvode na relaciji granica Hrvatske prema Beogradu. Isplativost investicije je 25 miliona evra za devet meseci. Čist godišnji profit samo tog parčeta od Hrvatske granice do Beograda je 45 miliona evra godišnje. Šta je sa tom firmom? Da li mogu ti radovi da se urade? Ko je izvršio pritisak na javna preduzeća da u roku od dva dana daju sve saglasnosti i da se daju papiri i građevinska dozvola po kratkom postupku? Kako je moguće da ceo posao ide bez tendera? Sećam se odlično da je nekada, na nekoj od sednica Vlade, donesena odluka da se taj optički kabl uradi, ali da to bude prihod JP "Putevi Srbije" ili "Telekoma" i da se kompletno finansira sredstvima ovih javnih preduzeća i da oni ubiraju prihod koji je će biti izuzetno veliki. Sada se kreće u drugu fazu na Koridoru 10 da se postavi optički kabl, koji je, igrom slučaja... Znate kako je ušla na mala vrata kablovska televizija u Srbiju, u svako domaćinstvo, a sada se i optičkim kablovima ulazi u državu i to će biti potpuno besplatan sistem, dat tajkunima da rade van sistema države i van bilo kakvih obeštećenja državi Srbiji. Sada se priprema još jedan veliki projekat, koji nosi isto ministar Dulić. To je zaštita, ovo što radi UN sada, od ugljen-monoksida, ugljen-dioksida itd. Priprema se privatno preduzeće, tajkunsko, koje će i tu raditi određene poslove. O tome postoji određena dokumentacija. Znači, za sve ovo postoji dokumentacija, postoje rokovi. Da li je moguće da se saglasnosti dobiju u jednom danu, da lično ministar Dulić obiđe preduzeća i naloži da se to ispotpisuje i da se daju svi papiri, a znamo da u Beogradu građevinske dozvole pojedina javna preduzeća čekaju i godinama? Stvarno vas molim da dobijem odgovore na ova pitanja.
Deo vaših pitanja je, zapravo, ponovljen, a mi smo odmah posle sednice kada je Vlada bila ovde, sutradan, prosledili ta pitanja i očekujemo odgovor. Ovaj drugi deo pitanja će takođe biti prosleđen Vladi. Reč ima narodni poslanik gospođa Jorgovanka Tabaković.
Moje pitanje se odnosi na zaduženost četiri opštine, slučajno izabrane, i molim Ministarstvo finansija da dostavi odgovor u pisanoj formi, nadam se svim poslanicima jer nije reč ni o kakvoj tajni, o odnosu zaduženosti i budžetskih prihoda za period 1.1.2008-31.12.2009. godine za opštine: Kragujevac, Jagodina, Zrenjanin i Odžaci. Da nam se dostavi precizna informacija kada su i po kojim zahtevima date saglasnosti o dozvoljenoj visini zaduživanja u skladu sa Zakonom o javnom dugu, da ta informacija sadrži podatke o zaduženosti opštine prema izvođačima za izvedene fakturisane radove i da li je nekim izvođačima uplaćen avans za radove koji nisu do sada izvedeni. Razlog zašto postavljam ovakvo pitanje je vezan za pitanje izdavanja državnog zemljišta u zakup pod promenjenim okolnostima za Kragujevac, između ostalog, ali je razlog za to i vrlo neujednačeno davanje sredstava iz NIP-a po opštinama. Ne možemo se oteti utisku da politički razlozi usmeravaju odluke ovakve ili onakve vrste, ali da bismo o tome mogli da razgovaramo precizno, znajući da Ministarstvo finansija i daje saglasnosti, ali i raspolaže pouzdanim podacima, zato što im lokalne samouprave dostavljaju završne račune i izveštaje o tome, očekujem da u najkraćem roku dobijemo ovaj odgovor. Imam jedno pitanje za gospodina Mlađana Dinkića, koje nismo stigli da postavimo zbog onako obesmišljenog načina ispitivanja Vlade poslednjeg četvrtka u mesecu, a tiče se nečeg što je suprotstavljeno svim našim javno izraženim zalaganjima za porodicu, natalitet i borbu protiv bele kuge, a u praksi gospodin Dinkić ima na spisku za otpuštanje u Agenciji za privatizaciju tri trudnice, od kojih je jedna u devetom mesecu, a dve su u sedmom. Jedna od tih trudnica ima tu nesreću da ponovo doživljava dosovsku pravdu, na isti način kao kada je, kao jedini pripravnik u tada Direkciji za procenu vrednosti kapitala, ostala bez posla, da bi sada, kada je uspela da ostane u drugom stanju i rodi drugo dete, u devetom mesecu trudnoće videla svoje ime na spisku onih koji su za otpuštanje. Prema ocenama za rad tih trudnica, koje nikakve veze sa tim spiskom nemaju, nadam se da će odgovorni preduzeti mere, ali se ipak još pre nadam da u ovoj državi postoji još neki zakon i da se ne može trudnicama u takvim okolnostima, u poodmakloj trudnoći, davati otkaz, a istovremeno pričati o borbi za porodicu, državu i buduće generacije. I poslednje, za uvažavanje možda jesu bitni i formalni razlozi, i garda i hor i himna i sve ono što nas je jutros dočekalo, ali suština poštovanja ovog parlamenta je da na pitanja koja ovde postavljamo dobijamo odgovor. Suštinsko uvažavanje koje očekujemo je ono koje izvršna vlast mora prema nama da pokaže ne samo čineći nam usluge ovakve vrste, u usvajanju zakona o Narodnoj skupštini, gde se status poslanika ničim nije povećao u smislu ugleda, kojem mi sami lično doprinosimo, ali molim Vladu da na ova i ovakva pitanja dostavlja odgovore u zakonom propisanim rokovima. Hvala.
Narodni poslanik Jovan Damjanović ima reč.
Dame i gospodo, poštovano predsedništvo, u ime Demokratske levice Roma apelujem na određene institucije i ministarstva da omoguće električnu energiju interno raseljenim licima širom Srbije i najsiromašnijem, socijalno ugroženom stanovništvu romske zajednice. Unazad nekoliko dana iz mnogih gradova Srbije su dolazile grupe građana romske nacionalnosti i zamolili da apelujem na Skupštinu i određena ministarstva da nešto učine da bi se omogućila električna energija interno raseljenim licima i najsiromašnijem sloju. Imamo u zemlji gde dve godine Romi nemaju struju zato što nemaju finansijsku mogućnost da plate ono što treba - utrošak električne energije. Smatram da je kod nas Međunarodna dekada Roma, imamo strategiju koja je usvojena u Vladi Srbije i očekujem i apelujem da se nešto učini da se ovom najnižem i najsiromašnijem sloju omogući bar struja, ako ne druge potrebe i normalan život. Očekujem to od Ministarstva za rad i socijalnu politiku i određenih relevantnih društvenih institucija. Još jednom apelujem da se učini i da se omogući struja, ali ne jednoj porodici, to mora da se donese odluka na nivou države kako će se otpisati ti dugovi, jer stvarno romska zajednica nije u mogućnosti da plati ono što treba. Nadamo se da će institucije i država učiniti ono što treba da bi omogućila električnu energiju ovim građanima koji žive tako kako žive. Hvala.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Dragan Todorović ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ovom svečanom trenutku, posle mnogo godina, moram da postavim pitanje sekretaru Skupštine, da mi dostavi neke odgovore, jer će mi biti lakše da razumem neke postupke i neke stranke. Mislim da je to bilo 2005. godine kada je DS izašao iz Skupštine Republike Srbije i nekoliko meseci se nisu vraćali u skupštinske klupe, ali su zato od kompletne institucije kao skupštine jedino uvažavali blagajnu, pa me interesuje - koliko su poslanici DS-a podigli na ime plata, koliko na ime paušala i koliko na ime dnevnica? Postavlja se jednostavno pitanje - kako mi da procenimo kada DS stvarno govori istinu ili kada postupa onako kako veruje ili postupa samo onako kako joj je interes? Jer, evo, mi smo sada svesni činjenice da DS po svaku cenu želi, navodno, da podigne ugled ove institucije, a meni je ovo danas najviše ličilo na one nekadašnje akcije - ''I posle Tita Tito''. Garda, himna, navodno sve je lepo, uvažavamo se, a u suštini je iza toga obična farsa. Vi koji od Skupštine pravite preduzeće, poslanike hoćete da uvedete u najamni odnos, da ih kažnjavate ukoliko vam ne daju kvorum (jer niste u stanju da obezbedite kvorum ni za himnu), hoćete da nas ubedite da se, navodno, borite za neke nove vrednosti. Mislim da ćemo, kada se dobiju ti podaci, na najbolji način moći da procenimo kako se vi ponašate. Siguran sam da je vaš jedini moto vaša korist, lična, politička i ništa više. Drugo pitanje bih postavio Vladi, Ministarstvu unutrašnjih poslova, da nam odgovori do kada ćemo mi, kao država, da trpimo poniženje. Mi smo članica Interpola dugi niz godina. Međutim, postavlja se pitanje zbog čega mi treba i dalje da ostanemo članica Interpola. Ako mi jednostrano treba da ispunjavamo obaveze iz tog članstva, postavlja se pitanje zbog čega mi tu i dalje da ostajemo. Ovaj poslednji događaj, vezan za Ejupa Ganića, na najbolji način pokazuje odnos prema našoj državi kada je u pitanju ta institucija. Setite se Agima Čekua, Stanka Subotića Caneta i mnogih drugih. Postavlja se pitanje zbog čega da mi i dalje ostajemo član te institucije. U pitanju su ratni zločinci, kojima na duši leže nevine srpske žrtve, posebno kada je u pitanju Ejup Ganić. Setite se onog filma i pokolja vojnika JNA u koloni u Tuzli, za šta je on lično odgovoran. Setite se Agima Čekua. Svi oni su uhapšeni i posle određenog vremena pušteni. Šta će onda naša država u takvoj instituciji, šta mi tamo tražimo? Molio bih da nam MUP dostavi sve informacije – ko je sve po našim poternicama bio uhapšen, pa posle toga pušten i da na osnovu toga procenimo da li i dalje treba da ostanemo u toj instituciji ili ne. Hvala.
Zahvaljujem. Saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, pored predstavnika predlagača dr Diane Dragutinović, ministra finansija, pozvala da sednici prisustvuju i Vesna Hreljac-Ivanović, pomoćnik ministra finansija, Nataša Kovačević, pomoćnik ministra finansija, Višnja Kuzmanović iz Uprave za javni dug Ministarstva finansija i Dragiša Martinović iz Javnog preduzeća "Srbijagas". Dostavljeni su vam zapisnici Prve, Druge, Četvrte, Pete, Šeste i Sedme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini i Treće posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Pošto današnjoj sednici prisustvuje više od 126 narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika za prethodne sednice. Obaveštavam vas da je proverom u službi za poslove Administrativnog odbora utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku bilo kakvu primedbu na navedene zapisnike. Prelazimo na odlučivanje o zapisnicima. Stavljam na glasanje Zapisnik Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini, održane 6, 7, 8, 9, 13, 14, 15, 16, 21, 22. i 26. oktobra 2009. godine. Molim da se izjasnimo. Od 154 narodnih poslanika, za je 125. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj zapisnik. Stavljam na glasanje Zapisnik Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini, održane 26, 27. i 28. oktobra, 2, 3, 4, 5, 9, 10, 11, 12, 16, 17, 18, 20. i 23. novembra i 1, 2, 3, 4, 8, 9, 10, i 11. decembra 2009. godine. Molim da se izjasnimo. Od 135 narodnih poslanika, za je 124. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj zapisnik. Stavljam na glasanje Zapisnik Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini, održane 24, 25, 26, 27, 28. i 30. novembra 2009. godine. Molim da se izjasnimo. Od 128 narodnih poslanika, za je 126. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj zapisnik. Stavljam na glasanje Zapisnik Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini, održane 30. novembra 2009. godine. Molim da se izjasnimo. Od 128 narodnih poslanika, za je 125. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj zapisnik. Stavljam na glasanje Zapisnik Treće posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini, održane 8. decembra 2009. godine. Molim da se izjasnimo. Od 128 narodnih poslanika, za je 127. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj zapisnik. Stavljam na glasanje Zapisnik Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini, održane 11, 12, 14, 15, 16, 17, 18, i 21. decembra 2009. godine. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, za je 124. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj zapisnik. Stavljam na glasanje Zapisnik Sedme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini, održane 21, 22, 23, 24, 28, i 29. decembra 2009. godine. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, za je 124. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila ovaj zapisnik. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 90. stav 5. i članu 92. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, za proširenje dnevnog reda, za spajanje rasprave i promenu redosleda tačaka dnevnog reda. Narodna banka Srbije predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o platnom prometu, koji je podnela Narodnoj skupštini 16. decembra 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Od 128 narodnih poslanika, za je glasalo 30. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Vladan Batić predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika, koji je podneo Narodnoj skupštini 30. decembra 2009. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Od 128 narodnih poslanika, niko nije za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Vladan Batić predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o dopunama Zakona o izvršenju krivičnih sankcija. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Od 127 narodnih poslanika, niko nije za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. ` Grupa od 24 narodna poslanika poslaničke grupe G17 plus predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o javnoj svojini, svojini i drugim imovinskim pravima Republike Srbije, autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave. Molim da se izjasnite. Od 127 narodnih poslanika, za je 22. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu i finansiranju između KFW, Frankfurt na Majni, i Republike Srbije – Program vodosnabdevanja i kanalizacije u opštinama srednje veličine u Srbiji I – faza 2, koji je podnet 22. januara 2010. godine. Stavljam predlog na glasanje. Od 128 narodnih poslanika, za je glasalo 125. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist "Banca Intesa" a.d. Beograd po zaduženju Javnog preduzeća "Srbijagas" Novi Sad, koji je podnela Narodnoj skupštini 5. februara 2010. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Od 127 poslanika, za ovaj predlog su glasala 123. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnom premeru i katastru, koji je podnela Narodnoj skupštini 19. februara 2010. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Od 127 poslanika, za ovaj predlog su glasala 124. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog. Predsednik narodne skupštine prof. Dr Slavica Đukić-Dejanović predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o utvrđivanju sastava stalne delegacije Narodne skupštine Republike Srbije pri Parlamentarnoj skupštini Frankofonije, od 24. februara 2010. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Od 127 poslanika, za ovaj predlog glasala su 124. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o Srpskoj akademiji nauka i umetnosti, koji je podnela Narodnoj skupštini 29. januara 2010. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Od 127 poslanika, za ovaj predlog glasalo je 125. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji (Refinansiranje kratkoročnog duga, izgradnja podzemnog skladišta gasa i održavanje mreža za prenos i distribuciju gasa) između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, koji je podnela Narodnoj skupštini 25. februara 2010. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Od 127 poslanika, za ovaj predlog glasalo je 120. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru predsednika i članova Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, koji je podnela Narodnoj skupštini 25. februara 2010. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Od 127 poslanika, za ovaj predlog glasalo je 126. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o naučnoistraživačkoj delatnosti, koji je podnela Narodnoj skupštini 26. februara 2010. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Od 126 poslanika, za ovaj predlog glasalo je 125. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o inovacionoj delatnosti, koji je podnela Narodnoj skupštini 26. februara 2010. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za ovaj predlog je glasalo svih 126 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog. Poslanička grupa SPS-JS podnela je 23. decembra 2009. godine Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, sa predlogom da se donese po hitnom postupku. Podsećam da je odredbom člana 42. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine utvrđeno da Narodna skupština odlučuje o razrešenju i izboru novog člana odbora na prvoj narednoj sednici posle dostavljanja predloga poslaničke grupe, pa nema potrebe da se o ovom predlogu posebno izjašnjavamo jer je uvršten u predlog dnevnog reda ove sednice po samom slovu Poslovnika, a to je 32. tačka predloženog dnevnog reda. Idemo na predloge za proširenje dnevnog reda. Narodni poslanik Radojko Obradović predložio je da se dnevni red proširi tačkom - Izveštaj o reviziji završnog računa budžeta Republike Srbije za 2008. godinu, koji je Narodnoj skupštini podnela Državna revizorska institucija 27. novembra 2009. godine, kao i da se navedeni izveštaj uvrsti u dnevni red kao prva tačka dnevnog reda. Molim da se izjasnimo. Da li poslanik želi reč? (Da.) Izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, Srbija je poslednja u Evropi dobila državnu reviziju i poslednja u Evropi dobila izveštaj DRI. Zakon je usvojen još u novembru 2005. godine. Državna revizija je izabrana u jesen 2007. godine, a uslovi za rad su se praktično stekli tek kada je na zahtev opozicije u ovoj Skupštini usvojen Poslovnik o radu državne revizije 23. januara 2009. godine. Državna revizija je Skupštini Srbije dostavili 27.11.2009. godine izveštaj o završnom računu budžeta za 2008. godinu. Treba posebno istaći da je Odbor za finansije Narodne skupštine, a što je inače obaveza po zakonu, razmatrao taj izveštaj i još 7. decembra 2009. godine jednoglasno predložio Skupštini da se o tome raspravlja. Rasprava o ovom izveštaju je zakonska obaveza Narodne skupštine, jer to predviđa nekoliko članova Zakona o DRI, članove 35, 43, 47. i 48. predviđaju da je to izuzetno važna stvar o kojoj ovaj parlament mora da se izjasni. Narodna skupština ima zakonodavnu, ali i izuzetno važnu kontrolnu funkciju. Izveštaj DRI i rasprava je najvažnija stvar u sprovođenju te kontrolne funkcije. Više puta je najavljivano da će to biti na Prvoj sednici redovnog zasedanja, a među 32 tačke nema izveštaja o DRI. Pravo svake vladajuće većine i predsednika parlamenta je da kreira dnevni red, ali potrebno je još jednom dokazati da je parlamentu to toliko važno da među 32 tačke dnevnog reda se ne nalazi jedna tako važna stvar.
Zahvaljujem i molim narodne poslanike da se izjasne o ovom predlogu. Od 187 poslanika, 60 je glasalo za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Radojko Obradović predložio je da se dnevni red proširi tačkom - Predlog zakona o završnom računu budžeta Republike Srbije za 2008. godinu, koji je Narodnoj skupštini podnela Vlada 3. decembra 2009. godine, kao i da se navedeni predlog zakona uvrsti u dnevni red kao druga tačka dnevnog reda. Da li želite reč? (Da.) Izvolite.
Prošla tačka je izveštaj Državne revizije, a slično je i sa zakonom o završnom računu budžeta i rasprava o svim stvarima koje se tiču finansija i način na koje se troše državne pare imaju smisla samo ako se raspravlja o završnom računu. Tek izveštajem Državne revizije su se stekli uslovi da uopšte raspravljao i usvajamo završni račun budžeta. Meni je prilično iznenađujuće bilo kada ni ova tačka nije bila u dnevnom redu. Predložio sam da se dnevni red proširi. To je mnogo važnije od bilo koje odredbe i Zakona o Narodnoj skupštini, važnije od bilo koje odredbe Poslovnika o radu Narodne skupštine, da Skupština sprovodi svoju kontrolnu funkciju. Hvala.
Zahvaljujem. Molim da se izjasnimo. Od 188 poslanika, za je glasalo 56 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nenad Konstantinović je, na osnovu člana 90. stav 3, člana 142. stav 2. i člana 152. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, predložio da se obave zajednički načelni pretres, zajednički načelni i jedinstveni pretres i zajednički jedinstveni pretres o predlozima akata iz predloženog dnevnog reda i kojima je dopunjen dnevni red. Predlog narodnog poslanika Nenada Konstantinovića dostavljen vam je 1. marta 2010. godine. Da li gospodin Konstantinović želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Od 147 poslanika, za je glasalo 126 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Predlog za promenu redosleda tačaka dnevnog reda. Narodni poslanik Nenad Konstantinović je, na osnovu člana 90. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, predložio promenu redosleda tačaka dnevnog reda. Predlog narodnog poslanika Nenada Konstantinovića dostavljen vam je 1. marta 2010. godine. Molim da se izjasnimo o ovom predlogu. Od 138 poslanika, za je glasalo 126 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku, za proširenje dnevnog reda, za spajanje rasprave i za promenu redosleda tačaka dnevnog reda, na osnovu člana 92. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim da se izjasnimo o predlogu dnevnog reda u celini. Od 136 poslanika, za je glasalo 126 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini, u celini. Molim službu da pripremi prečišćeni tekst dnevnog reda. D n e v n i r e d: 1. Predlog carinskog zakona; 2. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća; 3. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana; 4. Predlog zakona o zaduživanju Republike Srbijekod Erste GCIB Finance I. B.V. Amsterdam, sa Erste Bank a.d. Novi Sad kao agentom, Marfin Bank a.d. Beograd i Vojvođanske banke a.d. Novi Sad; 5. Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist „Banca Intesa“ a.d. Beograd po zaduženju Javnog preduzeća „Srbijagas“ Novi Sad; 6. Predlog zakona o predškolskom vaspitanju i obrazovanju; 7. Predlog zakona o učeničkom i studentskom standardu; 8. Predlog zakona o divljači i lovstvu; 9. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o naučnoistraživačkoj delatnosti; 10. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o inovacionoj delatnosti; 11. Predlog zakona o Srpskoj akademiji nauka i umetnosti; 12. Predlog zakona o oznakama geografskog porekla; 13. Predlog zakona o amnestiji; 14. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnom premeru i katastru; 15. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o međunarodnom prevozu u drumskom saobraćaju; 16. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o patentnom pravu; 17. Predlog zakona o potvrđivanju Ničanskog sporazuma o međunarodnoj klasifikaciji roba i usluga radi registrovanja žigova od 15. juna 1957. godine, revidiranog u Stokholmu 14. jula 1967. godine i Ženevi 13. maja 1977. godine i izmenjenog 28. septembra 1979. godine; 18. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Francuske o policijskoj saradnji; 19. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Švajcarske Konfederacije o policijskoj saradnji u borbi protiv kriminala; 20. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Države Izrael o saradnji u borbi protiv ilegalne trgovine i zloupotrebe narkotika i psihotropnih supstanci, terorizma i drugih teških krivičnih dela; 21. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Švajcarske Konfederacije o readmisiji lica koja nezakonito borave sa Protokolom o primeni Sporazuma; 22. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Hrvatske o policijskoj saradnji; 23. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Hrvatske o predaji i prihvatu lica čiji je ulazak ili boravak nelegalan, sa Protokolom o sprovođenju Sporazuma; 24. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Kraljevine Norveške o readmisiji lica koja nezakonito borave; 25. Predlog zakona o potvrđivanju Protokola između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Italije o sprovođenju Sporazuma između Republike Srbije i Evropske zajednice o readmisiji lica koja nezakonito borave; 26. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Kraljevine Španije o recipročnom priznavanju i zameni nacionalnih vozačkih dozvola; 27. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Srbije i Crne Gore i Bosne i Hercegovine o pograničnom saobraćaju; 28. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o određivanju graničnih prelaza između Srbije i Crne Gore i Bosne i Hercegovine; 29. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji (Refinansiranje kratkoročnog duga, izgradnja podzemnog skladišta gasa i održavanje mreža za prenos i distribuciju gasa) između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj; 30. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu i finansiranju između KfW, Frankfurt na Majni i Republike Srbije – Program vodosnabdevanja i kanalizacije u opštinama srednje veličine u Srbiji I – Faza 2; 31. Predlog zakona o potvrđivanju Međunarodne konvencije o zaštiti novih biljnih sorti; 32. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Srbije i Crne Gore i Sjedinjenih Američkih Država o statusu internacionalne škole u Beogradu; 33. Lista kandidata za izbor jednog člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije; 34. Predlog odluke o izboru predsednika i članova Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki; 35. Predlog za izbor zamenika Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, koji je podneo Poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti; 36. Zahtev za razrešenje funkcije člana Zdravstvenog saveta Republike Srbije, koju je podneo prof. dr Slobodan Janković (broj 118-40/10 od 13. januara 2010. godine); 37. Predlog odluke o utvrđivanju sastava stalne delegacije Narodne skupštine Republike Srbije pri Parlamentarnoj skupštini Frankofonije, koji je podnela predsednica Narodne skupštine Republike Srbije (broj 02-510/10 od 24. februara 2010. godine); 38. Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Socijalistička partija Srbije (SPS) – Jedinstvena Srbija (JS) (broj 02-3868/09 od 23. decembra 2009. godine). Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda – PREDLOG CARINSKOG ZAKONA (zajednički načelni pretres tačaka 1-5) Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona po tačkama 1-5. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova i da se ono raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe, i to: Poslanička grupa ''Za evropsku Srbiju'' - jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS - jedan sat, sedam minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa G17 plus - 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa DSS – Vojislav Koštunica - 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa "Napred, Srbijo" - 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa SPS-JS - 18 minuta; Poslanička grupa LDP - 14 minuta i 24 sekundi; Poslanička grupa ''Nova Srbija'' - 10 minuta i 48 sekundi;Poslanička grupa manjina - osam minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS - šest minuta. Saglasno članu 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom, do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih predstavljaju: narodni poslanik Milan Nikolić poslaničku grupu SPS-JS, narodni poslanik Arsen Đurić poslaničku grupu DSS – Vojislav Koštunica, narodni poslanik Dragan Stevanović poslaničku grupu SRS. Saglasno članu 142. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o: Predlogu carinskog zakona, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, Predlogu zakona o zaduživanju Republike Srbije kod Erste GCIB Finance I.B.V. Amsterdam, sa Erste Bank a.d. Novi Sad kao agentom, Marfin Bank a.d. Beograd i Vojvođanske banke a.d. Novi Sad i Predlogu zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist "Banca Intesa" a.d. Beograd po zaduženju Javnog preduzeća "Srbijagas" Novi Sad. Da li predstavnik predlagača dr Diana Dragutinović, ministar finansija, želi reč? Po Poslovniku se javio gospodin Čedomir Jovanović.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, moram se pozvati na član 27. Poslovnika, koji na neki način definiše obaveze predsednika Skupštine. Između ostalog, propisuje da se predsednik stara o blagovremenom i usklađenom radu radnih tela Narodne skupštine i vrši druge poslove predviđene zakonom i ovim poslovnikom. S obzirom na to da su ovde objedinjene tačke dnevnog reda koje su veoma obimne (pomenuću samo, kao što ste vi pomenuli, carinski zakon, pa izmene i dopune Zakona o porezu na dobit građana, izmene i dopune Zakona o porezu na dohodak građana i dva kredita - u iznosu od 170 i 160 miliona evra, znači ukupno 330), gospođo predsednice, mi nemamo elementarne informacije na osnovu kojih bismo mogli da vodimo jednu normalnu raspravu o svemu ovome. Prvo što nas interesuje je da li je, a na to je bio obavezan po Zakonu o Agenciji za borbu protiv korupcije, poslanik SPS-a Dušan Bajatović, vas obavestio da je u sukobu interesa, u klasičnom sukobu interesa, jer je on istovremeno i poslanik i direktor "Srbijagasa"? Ovde se u okviru prve tačke dnevnog reda vodi rasprava o kreditu koji parlament treba da odobri "Srbijagasu". (Predsednik: Molim vas, omogućite poslaniku da ga čujemo.) Ovde je ministarka finansija. Ne znam da li bilo koji normalan čovek u ovoj zemlji ili neko ko sebe smatra normalnim može da ode u banku i uzme kredit pod ovakvim okolnostima? Zaista smo zainteresovani da pomognemo ovom društvu. Smatramo da je kreditiranje države jedan normalan posao. Na osnovu čega očekujete da mi učestvujemo u ovoj raspravi? Nijedan podatak nemamo, apsolutno nijedan. Noćas u ponoć je istekao rok za "Srbijagas". Interesuje nas izveštaj o poslovanju te kompanije za prethodnu godinu. Koliko je ta kompanija dužna - 170 miliona, 100 miliona? Da li posluje pozitivno? Ako želimo da vodimo raspravu o ovome, moramo da imamo informacije na osnovu kojih možemo tu raspravu da vodimo kao normalni ljudi. Prvo je bila obaveza poslanika SPS-a da vas obavesti da je u sukobu interesa i da se izuzme iz ove rasprave i svakako da se izuzme iz glasanja, ako poštujemo zakon. A nakon toga dajte nam informacije na osnovu kojih možemo argumentovano da razgovaramo. Nijednu informaciju nemamo.
Vrlo kompetentan predstavnik predlagača je ovde i nadam se da ćemo sve nejasnoće moći da otklonimo tokom rasprave, i u načelu i u pojedinostima, uzimajući u obzir i sve vaše sugestije, ali mislim da nema povrede Poslovnika. Da li želite da se u Danu za glasanje izjasnimo o povredi Poslovnika? (Da.) U redu, Skupština će se u Danu za glasanje izjasniti o povredi Poslovnika. Gospodin Čedomir Jovanović želi ponovo da reklamira Poslovnik. Izvolite.
Gospođo predsednice, bojim se da me niste razumeli. U parlamentu imate dva poslanika koji su direktno u sukobu interesa i koje zakon, koji smo mi, kao parlament, usvojili, obavezuje na blagovremeno informisanje vas, kao predsednice parlamenta, o postojanju sukoba interesa, a potom ih izuzima iz odlučivanja po ovim tačkama dnevnog reda. Interesuje me da li su vas poslanik Vlahović, kao član Upravnog odbora "Erste banke" i poslanik Bajatović, kao direktor "Srbijagasa", obavestili o tome da su u sukobu interesa? Ovde se sada ne radi o mom zahtevu da se u Danu za glasanje izjašnjavamo o tome. Mi ne možemo da arbitriramo o tome da li je danas utorak ili ne. Ako smo postavili gardu, ako je ovde bio hor koji peva himnu, ako želimo da podignemo dostojanstvo ovog parlamenta i pred građanima izgradimo kredibilitet, onda moramo razgovarati na drugačiji način. Nema informacija na osnovu kojih mi možemo... Tačno je, ministarka finansija je ovde, može da nam kaže bilo šta, ali nas interesuje finansijski izveštaj, a njega nema. Drugo, da li su vas obavestili poslanici da su u klasičnom sukobu interesa? Vi ste bili predmet kampanje u medijima zbog toga što ste honorarno sarađivali sa jednom farmaceutskom kompanijom, pa ste morali da se pravdate pred građanima zašto to radite i na kraju da se odreknete te druge funkcije i tog drugog posla. Nas interesuje da li su i drugi poslanici spremni da se ponašaju kao vi. Znači, ovde nemaju šta da traže ni Bajatović ni Vlahović, pogotovo ne u glasanju.
Kao član ekspertskog tima, nisam sarađivala nego sam dostavljala stručna mišljenja, ali u redu. Htela bih da vam kažem da jesmo u obavezi da poštujemo zakon, čija odredba stupa na snagu 1. aprila. Ta odredba stupa na snagu 1. aprila, tako smo odlučili. Da li predstavnik predlagača gospođa Diana Dragutinović želi reč? (Da.) Izvolite, gospođo ministar.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred vama se nalazi set od pet finansijskih zakona. Prva tri se odnose na prihodnu stranu budžeta i tiču se carina, poreza na dohodak građana i poreza na dobit preduzeća. Druga dva zakona se odnose na finansijsku stranu, na finansiranje budžeta Republike Srbije, i radi se o zaduživanju Republike Srbije zbog deficita budžeta, odnosno davanja garancije Republike Srbije JP "Srbijagas". Iskoristiću ovu priliku da vas upoznam, u najkraćem, sa svih pet zakona. Prvi zakon koji je pred nama jeste carinski zakon. Podsetila bih na to da su se poslednje promene na carinskom zakonu desile 2003. godine. Od 2003. godine do danas bilo je dosta promena i kada je u pitanju međunarodna regulativa, a i kada su u pitanju domaći zakoni. Zbog svega toga nastala je potreba da se izmeni ovaj zakon. Svi znamo da je cilj Republike Srbije da postane punopravan član i EU, ali i Svetske trgovinske organizacije. Zato je, pre svega, trebalo da se carinski zakon Republike Srbije usaglasi sa zakonodavnom regulativom EU i pravilima Svetske trgovinske organizacije. Dodatno postoji vrlo važna konvencija, koja je ratifikovana, Kjoto konvencija, sa kojom je takođe usaglašen ovaj zakon. Cilj novog carinskog zakona jeste da usaglasi svoje zakonodavstvo, standardizuje carinske procedure i modernizuje carinsku administraciju. Radi se o veoma tehničkom zakonu i zato ću veoma kratko o njemu govoriti. Napisan je na 110 strana, sa jasnom strukturom, koja obuhvata: opšta pravila, procedure, dažbine, carinski dug, zaštitu prava intelektualne svojine, prodaju robe i prekršajne odredbe. U prvom delu, koji opisuje definicije, definicije su date, rekla bih, udžbenički precizno. Kada govorim o definicijama, mislim na definicije šta je to carinski organ, carinski status robe, carinski dug, carinska kontrola, carinski nadzor, carinski postupak, carinske formalnosti, deklaracija, definicija domaće i strane robe, pravo zastupanja statusa ovlašćenih lica. Ono što je novo u ovom carinskom zakonu jeste uvođenje prethodne deklaracije, kao i da su pojednostavljeni carinski postupci. Dakle, u okviru carinskih postupaka koji su poznati, pojednostavljene su procedure. Samo bih taksativno navela da su pojednostavljene procedure koje se tiču: tranzitnog postupka, postupka skladištenja, aktivnog oplemenjivanja, postupka prerade pod carinskom kontrolom, privremenog uvoza, pasivnog oplemenjivanja i postupka izvoza. Dozvoljen je beneficirani uvoz, dakle kontingent za sirovine i opremu. U delu sedmom precizno je definisano šta je to carinski dug, šta je obezbeđenje za plaćanje carinskog duga, kako je nastao carinski dug, kompenzatorna kamata, plaćanje duga i otpust duga. Konačno, carinski prekršaj je određen u maksimalnoj visini, četiri puta vrednost robe. Rekla sam da se radi o potpuno tehničkom zakonu i zato bih prešla na druga dva zakona, koji su u osnovi bitna za fiskalni kapacitet srpske privrede. Drugi zakon koji se nalazi pred vama jeste Zakon o porezu na dobit preduzeća. Izložila bih samo najvažnije promene u ovom zakonu i mislim da su ove promene, mislim da ćete i sami to proceniti, zaista u dobrom pravcu. Jedna grupa promena je, u suštini, u vezi sa usklađivanjem ovog zakona saZakonom o računovodstvu i reviziji, odnosno Međunarodnim računovodstvenim standardima. Takve promene su mogućnost da se poreski period razlikuje od kalendarske godine. Sledeća promena koja je u vezi sa Međunarodnim računovodstvenim standardima, članom 40, jeste uvođenje mogućnosti da se, za svrhu određivanja kapitalnog dobitka, nabavna cena imovina, odnosno nepokretnosti, može korigovati na procenjenu fer vrednost. Sledeća promena, koja se, u suštini, odnosi na proširenje obuhvata, jeste širi obuhvat prihoda nerezidentnog obveznika, uključivanjem prihoda po osnovu izvođenja estradnog, zabavnog, umetničkog, sportskog ili sličnog programa, ukoliko ovi prihodi nisu oporezovani porezom na dohodak fizičkih lica. Dodatno, ogranak, kao stalna poslovna jedinica nerezidentnog obveznika, podleže primeni ovog zakona. Postoji druga grupa promena i ona se, praktično, tiče izbacivanja nekih članova postojećeg zakona. Koji se članovi izbacuju? To su, pre svega, članovi 42. i 43. Oni koji znaju sadržinu ovog zakona, znaju da se članovi 42. i 43. odnose na obračun amortizacije, dakle na ubrzanu amortizaciju. Izbacuju se zato što u realnom životu nisu proizvodili nikakvo dejstvo. Na ovaj način zakon će biti jednostavniji. Takođe važna odredba zakona koja se u potpunosti briše jeste član 49. On se, praktično, odnosi na mogućnost korišćenja poreskog kredita po osnovu zapošljavanja radnika na neodređeno vreme. Zašto je izbrisan član koji se odnosi na mogućnost korišćenja poreskog kredita? Zato što nije uobičajeno da veći broj zakona nudi mogućnost poreskih kredita po istoj osnovi. Dakle, moguće je dobiti poreski kredit na osnovu zapošljavanja radnika na neodređeno vreme drugim zakonom. Samo da vas podsetim, to je zakon kojim se oporezuju dohodak građana i doprinosi obaveznog socijalnog osiguranja. Pored izbacivanja nekih članova zakona, došlo je do vrednosnog usklađivanja iznosa na osnovicu na osnovu koje se stiče pravo ostvarivanja poreskih podsticaja. Dakle, ovde se samo radi o održavanju realne vrednosti ulaganja. Sledeća grupa promena u okviru ovog zakona jeste, u stvari, promena koja usaglašava ovaj zakon sa prethodnim promenama Zakona o porezu na dohodak građana i Zakona o porezu na imovinu, a cilj je podsticanje razvoja tržišta hartija od vrednosti. Dakle, promena kaže da se kapitalni dobitak ne ostvaruje prodajom dužničkih hartija od vrednosti čiji je izdavalac Republika Srbija, autonomna pokrajina, jedinica lokalne samouprave ili Narodna banka Srbije, čime se izjednačava poreska stimulacija sa rešenjima iz Zakona o porezu na dohodak građana. Takođe, promena koju ne bih želela da propustim ovom prilikom, odnosi se na skraćenje roka za prenošenje poslovnih gubitaka na račun dobiti u narednom periodu i kapitalnih gubitaka na račun budućih kapitalnih dobitaka. Taj period je bio deset godina, ovim promenama se skraćuje na pet godina i to je u saglasnosti sa najboljom međunarodnom praksom. Delimično je prihvaćena inicijativa Američke privredne komore i priznati su rashodi na ime reklame i propagande kao troškovi, ali je njihov iznos ograničen na 5% ukupnih prihoda, kao i troškovi reprezentacije, čija je vrednost takođe ograničena, ali na 0,5% ukupnih prihoda. Konačno, drugačiji je način sprečavanja utanjene kapitalizacije, što će omogućiti realnije iskazivanje profita, pre svega u finansijskom sektoru. Treći zakon koji se nalazi pred vama jeste zakon o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana. Ovde su izvršene, rekla bih, uglavnom kozmetičke izmene. Podsetila bih vas da ovaj zakon, u stvari, cedularno oporezuje različite izvore prihoda, da se u okviru zakona razlikuju četiri zakonske stope na dohodak, a to su 10, 12, 14 i 20, a da samo postojanje normiranih troškova, u stvari, duplira ovaj broj stopa sa četiri na osam. Šta se želelo ovim zakonom? Harmonizovati visinu stope prihoda na kapital sa visinom poreske stope na dobit. U svakom slučaju, tri su osnovna cilja promene ovog zakona: potreba za stimulisanjem razvoja tržišta kapitala, uvođenje jednakog poreskog tretmana obveznika godišnjeg poreza na dohodak građana i poresko stimulisanje razvoja oblasti osiguranja lica. Najznačajnije promene, nema ih mnogo, jesu: snižena je stopa poreza na prihod od kapitala sa 20 na 10 posto; snižena je stopa poreza na kapitalne dobitke sa 20 na 10 posto; izjednačena je visina neoporezivog iznosa za sve obveznike godišnjeg poreza na dohodak, znači rezidente i nerezidente; snižena je stopa poreza na prihode od osiguranja lica sa 20 na 10 posto; proširen je pojam obveznika poreza na prihod od samostalne delatnosti na fizička lica i u 2011. godini se ne utvrđuje i ne plaća porez na prihode od poljoprivrede i šumarstva na katastarski prihod. Sledeći zakon koji je pred vama omogućuje finansiranje deficita budžeta Republike Srbije zaduživanjem. Radi se o zaduživanju Republike Srbije kod "Erste banke", "Marfin banke" i "Vojvođanske banke". Ovim zakonom je predviđeno zaduživanje Republike Srbije, opet podvlačim - radi se o zaduživanju Republike Srbije za potrebe finansiranja deficita, u iznosu od 160 miliona evra, pri čemu je iznos zaduživanja podeljen u 16 partija po 10 miliona evra. Zaduživanje će se izvršiti zaključivanjem ugovora o dugoročnom zaduživanju. Sproveden je postupak javne nabavke finansijskih usluga i tokom sprovođenja postupka javne nabavke utvrđeno je da je "Erste banka", sa "Erste bankom" a.d. Novi Sad, kao agentom, podnela najpovoljniju ponudu za četiri partije za koje je konkurisala, u iznosu od 40 miliona evra; "Marfin banka" je podnela najpovoljniju ponudu za 10 partija za koje je konkurisala, u iznosu od 100 miliona evra i "Vojvođanska banka" je podnela najpovoljniju ponudu za dve partije za koje je konkurisala, u iznosu od 20 miliona evra. Kada je u pitanju zaduživanje Republike Srbije kod "Erste banke", kamatna stopa je jednaka zbiru jednomesečne referentne kamatne stope (euribor) i fiksne kamatne marže od 4,25%. Kada se radi o zaduživanju Republike Srbije kod "Marfin banke", uslovi zaduživanja su nešto drugačiji - kamatna stopa je jednaka zbiru jednomesečne referentne kamatne stope, plus kamatna marža od 4,35%. Kod "Vojvođanske banke" su potpuno isti uslovi zadužinjava. Radi se o kreditu koji se vraća u periodu od pet godina, pri čemu je period mirovanja jedna godina. Konačno, poslednji zakon koji se nalazi pred vama, jeste Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist ''Banke Inteza" a.d. Beograd, po osnovu zaduživanja JP "Srbijagas" iz Novog Sada. Radi se o zaduživanju u iznosu od 170 miliona evra, pri čemu je to zaduživanje podeljeno u tri dela: 120 miliona evra je zaduživanje za refinansiranje kratkoročnih obaveza koje "Srbijagas" ima prema komercijalnim bankama; 30 miliona evra je zaduživanje za finansiranje tekuće likvidnosti i 20 miliona evra je zaduživanje za finansiranje dodatnih investicija. Uslovi pod kojim se JP "Srbijagas" zadužuje jesu nominalna kamatna stopa, koja je jednaka zbiru tromesečnog euribora, plus 4,8% marže. Period za koji se zadužuje jeste osam godina, pri čemu je tri godine period mirovanja. Poštovani narodni poslanici, ovo su bili finansijski zakoni koji se nalaze pred vama. Molim vas da u Danu za glasanje podržite finansijske zakone i hvala vam na pažnji.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Povreda Poslovnika, narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo Čomić, predsednica parlamenta je povredila Poslovnik. Naime, član 104. kaže da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Obrazloženje koje je ona ponudila meni je neprihvatljivo ne zato što se ja ne slažem s tim što je rekla, nego zato što je to direktno pogrešno tumačenje zakona. Postavio sam vrlo jasno pitanje da li je ona, kao predsednica parlamenta, obaveštena, u skladu sa Zakonom o Agenciji za borbu protiv korupcije, da su dva poslanika parlamentarne većine u klasičnom sukobu interesa. Umesto odgovora da li je obaveštena ili ne, meni je predsednica parlamenta rekla da se zakon primenjuje od 1. aprila. Do 1. aprila, gospođo Čomić, poslanici koji su u sukobu interesa treba da se opredele za jednu od funkcija, a zakon se primenjuje od 1. januara. Znači, već tri meseca je na snazi zakon koji obavezuje dva poslanika parlamentarne većine da se obrate predsednici parlamenta pre početka rasprave sa informacijom da su u sukobu interesa i da zbog toga ne mogu da učestvuju u odlučivanju, a do 1. aprila oni treba da odluče da li će da sede na mestu direktora "Srbijagasa" ili poslanika u Skupštini Srbije, da li će biti u upravnom odboru jedne banke ili će biti poslanici. Ako predsednica parlamenta mora da se pravda za sukob interesa, ako to treba da radi svako od nas, onda mislim da su dužni to da učine i poslanici koji učestvuju ovde u raspravi i koji će glasati, koji su već glasali, a to nemaju pravo da čine po Zakonu o Agenciji za borbu protiv korupcije. Mislim da je moje pitanje bilo veoma jasno i da je predsednica parlamenta prekršila Poslovnik, član 104. stav. 1.
Narodni poslaniče, mislim da nema povrede Poslovnika. Možda je jezička formulacija ono što unosi zabunu. Svako lice koje je predmet Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije ima obavezu do 1. aprila da se opredeli za jednu od funkcija ako ih ima dve tako da predstavljaju sukob interesa. Kraće rečeno je da ta odredba 1. aprila stupa na snagu, tako da nema povrede Poslovnika. Što se tiče vašeg stava da lice koje je narodni poslanik ne može da glasa, to, nažalost, nikako nije tačno. Dokle god traje mandat narodnog poslanika, on ima sva prava i dužnosti koja iz tog mandata proizlaze. Svi narodni poslanici i svi drugi koji su po funkcijama predmet Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije su u obavezi da do 1. aprila donesu odluku. To je zakon koji se odnosi na pojedinca, ne na instituciju i tu je bilo zabune, tu se s vama slažem. Da li želite da se Skupština izjasni u Danu za glasanje? Druga povreda Poslovnika, izvolite.
Gospođo Čomić, niste me razumeli. Apsolutno mogu da se složim s vašim obrazloženjem, ali to nije odgovor na pitanje koje sam postavio predsednici parlamenta. Opet ću vam reći, pošto ste pogrešno interpretirali. Vaš doživljaj narodnog poslanika može da bude vaš lični stav, može da bude izraz političkog opredeljenja vaše partije, ali član 32. Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije, koji smo zajedno usvojili, kaže da odredbe ovog člana ne isključuju primenu odredbi izuzeća propisane zakonima kojima je uređen sudski ili upravni postupak. Pojedinačni akt u čijem donošenju je učestvovao funkcioner koji se zbog sukoba interesa morao izuzeti, ništavan je. Znači, ovde postoji sukob interesa, a poslanici koji su u sukobu interesa imaju pravo do 1. aprila da se opredele koju će funkciju da vrše. Međutim, oni su dužni da obaveste predsednicu parlamenta da su u sukobu interesa. Mene interesuje da li su je obavestili ili ne. To je vrlo jasno, evo ga zakon ovde. Ne mislim da imate neku zlu volju, ali (očigledno vam sekretar pomaže u tumačenju) to nije tako. Obaveza je prijavljivanje postojanja sukoba interesa, poslanici su dužni to da urade. Kažem vam zato što će svako ko se pozove na ovaj zakon moći da sruši glasanje parlamenta.
Saglasni smo mi u primeni zakona i mogu samo da vam ponovim da Poslovnik nije povređen. Do 1. aprila, kada se utvrdi sukob interesa, Zakon o Agenciji je odredio da svako ko je u sukobu interesa ima obavezu da se opredeli za jednu funkciju, odnosno da svojom odlukom o ostavci, razrešenju, prestanku imenovanja, štagod, ukine status sukoba interesa. O tome Skupština nema nikakve informacije. Prema tome, svi narodni poslanici, od kojih neki od nas mogu biti u sukobu interesa, neki ne, do 1. aprila ćemo videti, imaju sva prava koja im proističu iz mandata. Da li narodi poslanik Milan J. Nikolić, kao izvestilac nadležnog odbora, želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Po Poslovniku, pravo da po redu dobiju reč su izvestioci nadležnih odbora. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li žele reč narodni poslanici koji su izdvojili mišljenje - narodni poslanik Slobodan Maraš, na sednici Odbora za finansije, o Predlogu zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist "Banca Intesa" a.d. Beograd po zaduženju JP "Srbijagas" Novi Sad i narodni poslanik Petar Jojić, na sednici Zakonodavnog odbora, o Predlogu carinskog zakona i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća? (Da.) Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, ova rasprava koju je predsednik LDP-a malopre sa vama pokušao da vodi, odnosno da vam objasni da opet kršite zakon, nije prvi put. Kršili ste i Zakon o eksproprijaciji, kada ste dozvolili ''Jugorosgasu'' da ekspropriše zemlju. Interesantno je da je predsednica Skupštine, kada je čitala tačke dnevnog reda, napravila slučajno jedan lapsus, ali mislim da je odličan šlagvort za ovu priču. Ona je rekla – granica koju dajemo "Erste banci", odnosno Evropskoj banci za obnovu i razvoj. Trebalo je da bude "garancija". Ali, mislim da je suština u tome - gde je granica u davanju garancija gubitašima? Železnica, EPS, ''Srbijagas''... Gospođo ministarka, danas je drugi mart, vi ste došli ovde u Skupštinu da nam predložite ovaj zakon, da Skupština prihvati da država Srbija da garanciju ''Srbijagasu'', a niste nam rekli koliki je dug ''Srbijagasa''. Dug je 170 miliona, koliko uzimamo iz "Erste banke". Gospođo ministarka, moram da vam kažem, ovde u obrazloženju stoji da će sredstva ovog kredita biti upotrebljena za refinansiranje kratkoročnih obaveza prema komercijalnim bankama i finansiranju održavanja tekuće likvidnosti. Samo da napomenem da naknada za odobrenje kredita iznosi 1,2% od ukupnog iznosa, odnosno dva miliona evra. Mi ćemo 170 miliona evra uzeti od "Erste banke". Ne znamo koliki je dug ''Srbijagasa''. Završni račun je morao biti predat. Pitam vas samo – dokle će država da ne rešava uzroke, nego da se bavi posledicama? Kako je ''Srbijagas'' napravio toliki dug? Da li je to zato što mu privreda, što mu ''Beogradske elektrane'' ili ne znam ko ne plaća gas ni za prošlu sezonu? Koliko smo u javnosti saznali, dug ''Beogradskih elektrana'' ''Srbijagasu'' je četiri milijarde. Što niste dali garancije za ''Beogradske elektrane'', da oni uzmu kredit? Ovde će sada ''Srbijagas'' da refinansira svoje postojeće kredite, odnosno da kupuje ruski gas da bi mogao da obezbedi grejanje ovoj državi i funkcionisanje privrede. Ponosan sam što sam, zajedno sa kolegama iz poslaničke grupe i još malim brojem poslanika, bio protiv naftno-gasnog aranžmana kojim ste dali 51% vlasništva, odnosno 100% upravljanja nad NIS-om. To ste sada uradili sa Banatskim dvorom, evo ga čovek iz ''Srbijagasa'', pa neka kaže - Banatski dvor više nije srpski. Banatski dvor je 51% ruski, sa 100% upravljanja. Zašto gradimo novo skladište gasa? Gospođo ministarka, ja ću vam objasniti zašto gradimo novo skladište gasa. Svugde u svetu se skladišta gasa grade na razdaljini od najmanje hiljadu kilometara. Mi ćemo graditi u Itebeju. Zašto? Zato što više nemamo svoje skladište, zato što će cenu gasa da određuju Rusi. A novo skladište u Itebeju nam treba zato što to Evropa traži. Vi to dobro znate, Evropa traži da svaka zemlja ima zalihe gasa koje skladišti. Gde ćemo mi držati zalihe? U Banatskom dvoru očito nećemo, jer će zakupljivanje biti najskuplje moguće. To je komercijalna priča. Rusi su gazde i kraj priče. Samo hoću da kažem koliko je obmana u ovoj skupštini izrečeno, a pre svega od Vlade i nekih poslanika čuvenih rusofila, da će Srbija zarađivati 200 miliona evra od taksi kada bude izgrađen ''Južni tok''. To je najveća laž koja je ovde izgovorena. Ne postoje takse koje država dobija, država može samo poreze da ubire, i to ako se prikaže dobit od strane kompanije, a kompanija će opet biti u većinskom vlasništvu Rusije. Dokle više tolike laži? Očekivao sam od vas da ćete nam ovde reći – dug ''Srbijagasa'' je toliki, nastao je zato i zato, moramo da damo garancije da bi privreda mogla da funkcioniše i da bi građani mogli da se greju kada je zima. Ali, da dođete ovde bez jedne jedine reči koja ozbiljno opravdava ovoliku garanciju koju Srbija daje, od 170 miliona evra? Posle će nam doći garancija vezana za Evropsku banku za obnovu i razvoj, gde će biti priče o gradnji novog skladišta. Zato moram da vas pitam... Izvinjavam se, gospođo predsedavajuća, na Odboru smo imali objedinjene sve tačke, gde su i ova tačka o garanciji što dajemo Evropskoj banci za obnovu i razvoj i "Banci Inteza" bile objedinjene. Izdvojio sam mišljenje, a sada vidim da je to razdvojeno. Samo vas pitam da li ću moći da koristim pet minuta kada bude bila ta tačka dnevnog reda, zato što je na Odboru bilo sve objedinjeno. Izdvojio sam mišljenje o ta dva pitanja, ali ne znam da li je to tako... Kada je u pitanju to skladište, moramo mnogo pričati i želim pet minuta da iskoristim kada dođe taj zakon na red.
Koji nije u okviru ove tačke? Da, imaćete prava na pet minuta.
Tamo je bilo objedinjeno, ovde je razdvojeno.
Razumem. Mislila sam da hoćete dva puta sada da koristite vreme, što je nemoguće. U redu, kada bude na dnevnom redu, naravno, imaćete pravo da koristite pet minuta pošto je objedinjena rasprava. Narodni poslanik Petar Jojić? Nije tu. Da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa, od najmanje ka najvećoj? PUPS, predsednik ili ovlašćeni predstavnik? (Ne.) Hvala. Poslanička grupa manjina? (Ne.) Hvala. Poslanička grupa ''Nova Srbija''? (Ne.) U tom slučaju, reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe LPD.
Gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, raduje nas početak redovnog zasedanja Skupštine. Želimo svima uspešan rad, a mi ćemo se truditi da nastavimo sa onom politikom koja je obeležila i dosadašnje aktivnosti naše partije u ovoj skupštini. Dobro je što ste vi, gospođo Dragutinović, prvi predstavnik Vlade s kojim ćemo se sresti u ovom redovnom zasedanju, ali je loše što nastavljate sa starom praksom. Zato želim da vas podsetim još jednom da ne postoji nijedan čovek u ovoj zemlji koji traži novac, a da pri tom nije spreman da napravi analizu razloga zbog kojih se zadužuje, da predvidi efekte tog zaduženja i da ponudine formalne garancije u papirima, nego argumente koje onog koji odlučuje o tom zaduženju treba da ubede da je on sposoban da reši probleme sa kojima se suočava, a mi se suočavamo očigledno s nedostatkom sredstava, nelikvidni smo. Zato, gospođo Dragutinović, ne znam kako mi možemo da razgovaramo ravnopravno. Zabrinut sam za raspravu u kojoj predstavnici vladajuće većine ne žele da učestvuju. Predstavnik koalicije koja ima ministra energetike i koja je izabrala direktora ''Srbijagasa'' ne želi da učestvuje u ovoj raspravi, nema predsednika Vlade, u diskusiji ne čujemo nijedan argument. Sve ono što ste nam rekli je apsolutno okej, ali je nedovoljno. Koliki je dug ''Srbijagasa''? Kako je taj dug stvoren? Kako će to biti rešeno? Šta nam garantuje da će ovih 170 miliona, plus tamo onih 160, to je 330 miliona evra… Jeste da mi to ostavljamo za nekih 36 meseci i da će o tome razmišljati neko 2013. ili 2014. godine, ali šta nama garantuje da će ovog puta epilog biti pozitivan, s obzirom na to da su sve prethodne odluke, nažalost, završile sa vrlo lošim posledicama po ovu zemlju, a mi smo ih odobrili, kao parlament? Mi smo ovde u Skupštini ratifikovali državni sporazum između Republike Srbije i Ruske Federacije o privatizaciji naftno-energetskog sektora Srbije. Monopol naše države preneli smo ruskoj državi, uz obrazloženje da će Rusi bolje da se staraju o energetskim potrebama Srbije nego mi sami i da je drugačiji put nemoguć. Pristali smo na potcenjenu privatizaciju NIS-a, koja se na kraju završila kompromitacijom i na jednoj i na drugoj strani. Vi ste kompromitovani tom odlukom u našim očima, a naknadno ste kompromitovani i u očima onih koji su sa vama sklopili taj posao, a to su Rusi, pa je dobit od sedam-osam milijardi na kraju knjižena kao minus od 30 miliona evra. Danas plaćamo najskuplji gas i naftne derivate u regionu, a kada smo ušli u taj posao, ušli smo uz garancije koje smo pružali građanima Srbije da će se on konkretno i najbrže osetiti kroz najpovoljniju cenu energenata, a potom i kroz prihode o kojima je govorio gospodin Maraš, prihode koje će ubirati država naplaćujući taksu za ''Južni tok'' na teritoriji Republike Srbije. Videli smo da kompanija koja treba da upravlja tim ''Južnim tokom'' na teritoriji Republike Srbije, prvo, nije u većinskom vlasništvu Republike Srbije nego Rusije, a potom je sedište te kompanije u Švajcarskoj, pa će tamo plaćati poreze, a ne ovde u Beogradu. Sada vas pitam, gospođo Dragutinović, koliko duguje ''Srbijagas''. Noćas, u ponoć, svako preduzeće u Srbiji je bilo dužno da završi finansijske izveštaje. Prvi mart je, mora se predati finansijski izveštaj. Do 15. marta mi, kao građani, predajemo svoje Poreskoj upravi, pa plaćamo porez. Pošto plaćam porez, interesuje me kako posluje ta država kojoj taj porez plaćam. Koliki je dug ''Srbijagasa''? Kako je on nastao? Kako nastaje taj dug? Zašto smo mi jedina zemlja koja vodi takvu energetsku politiku da praktično uništava sopstvenu budućnost? Nas interesuje kada će se Vlada pojaviti pred parlamentom sa drugačijom vrstom ambicije. Niska cena gasa na kraju, kod potrošača, pravda se socijalnom brigom države za njega, a potom ovo što ne uzmete od svakoga od nas kao potrošača koji plaća grejanje, recimo, na kraju svakog meseca, uzmete kroz ove kredite i garancije koje pružamo. Zašto cena energije u Srbiji nije ekonomska – imamo li pravo da dobijemo odgovor na takvo pitanje? Kada će biti ekonomska? Šta su prepreke za uspostavljanje takve cene? Kako je moguće da vodimo takvu energetsku politiku da gas koji se vadi ovde u Srbiji plaćamo...? Malo je, to je 8%. To je 220.000 puta 8%. To što je malo, to je za nekoga sasvim dovoljno za uočavanje paradoksa. Koliko je to kubnih metara godišnje? Evo, reći ću vam koliko – od 2,3 do 2,4 miliona kubnih metara. Osam posto, oko 200.000 kubnih metara, pa to pomnožite sa 450 dolara. Koliko je hiljadu kubika? To nije malo. To je paradoks, da mi plaćamo svoj gas po ceni uvoznog gasa. Znači, gas koji nam stiže ko zna odakle, iz Rusije, građane Srbije košta kao gas koji se vadi u Vojvodini. Da li postoji još neka zemlja u svetu u kojoj je to tako? Kakvo je obrazloženje? Da ne možemo ništa. Znači, to je tako, Rusi mogu da odluče kome će da prodaju i po kojoj ceni. Ako nećemo mi, kupiće neko drugi. Kako smo došli do te pozicije? Da li Vlada i dalje misli da nas drži kao taoce te velike zablude, koja je u međuvremenu osporena tamo gde je i kreirana? Pa, sama Rusija menja svoju energetsku orijentaciju. ''Južni tok'' je bio posledica nesporazuma u energetskoj politici između Rusije i Ukrajine. U međuvremenu su političke promene u Ukrajini deblokirale te procese i danas Rusija može nesmetano ne samo da transportuje svoj gas preko teritorije Ukrajine, nego da učestvuje u vlasništvu nad tim gasovodom. Državna politika Ukrajine danas unosi u taj energetski prostor novu ideju - trećina Evropskoj uniji, trećina Ukrajini i trećina Rusiji. Kroz te kapacitete Rusija može sledećih 30 godina da transportuje kompletan gas koji proizvede. Nemačka je deblokirala moratorijum o izgradnji nuklearnih elektrana. To radi i Italija. Tečni gas je energent koji je veoma cenjen i koji se više transportuje gasovodom. Gas je postao berzanska roba. Sve to relativizuje brzinu kojom će biti urađen ''Južni tok''. Da li je to problem za druge države? Nije. Ako ga bude, biće super. Ako ga ne bude, nikom ništa, jer ništa nisu ni uložili u to. Jedina zemlja koja je unela nešto konkretno u ''Južni tok'' je Srbija. Bugarska nije dala svoju naftnu industriju. Mađarska nije dala svoju naftnu industriju. Italija nije dala svoju naftnu industriju. Potpuno ravnopravno, 50-50%, učestvuju u realizaciji posla koji je danas više nego neizvestan. Ako ga bude, biće ga za 10 ili 15 godina. U međuvremenu će građani Srbije plaćati najskuplji gas i najskuplje naftne derivate, a monopol Srbije biće zamenjen monopolom Rusije. Pa, Putin je Putin zbog toga što tako nešto nije bilo moguće u Rusiji kada je on došao na vlast.A ono što više nije moguće u Rusiji, postalo je pravilo života u Srbiji. Interesuje me da li ste, kada ste došli ovde kao ministar finansija (vi ste prvi čovek javnih finansija, ''Srbijagas'' je javno preduzeće), dobili izveštaj. Pitam vas – koliko je na sponzorstvo potrošio ''Srbijagas'', koji ima navodni gubitak od 170 miliona evra, a niko ne zna zapravo koliki je? Koliko je novca na sponzorstvo potrošio? Kojim novcem je ''Srbijagas'' učestvovao u privatizaciji ''Informatike''? Vi ste ministar finansija, vi se time bavite. Kakvi su efekti preuzimanja čitavog niza propalih kompanija u Srbiji? Da li se kroz to preuzimanje preuzimaju i obaveze tih kompanija prema zaposlenima, prema onima prema kojima postoje dugovi od strane tih kompanija? Kakva je to politika koju vodi ''Srbijagas''? Kakve veze ima ''Srbijagas'' sa osiguravajućim društvima? ''Srbijagas'' učestvuje sa jednom ruskom osiguravajućom kućom u poslovima osiguranja. Da li postoji još neka kompanija u svetu koja se bavi gasom, a koja istovremeno želi da vodi politiku u Staklari, Azotari, u Kikindi, u nekom osiguravajućem društvu, ''Informatici''? To je javašluk. Kada govorimo o ovom carinskom zakonu, onda je za nas mnogo važnija, gospođo Dragutinović, carinska politika. Podržavamo pojednostavljivanje procedure, to je apsolutno prihvatljivo za nas, i treba voditi računa o deblokiranom trgovinskom sporazumu sa EU, ali nas interesuje carinska politika. Prihodi na koje država računa kroz carinske stope koje su utvrđene jesu značajni, ali istovremeno proizvode veliku štetu sa druge strane. Toga građani najčešće nisu svesni. Često štitimo delove naše privrede tako što previše opterećenja prenosimo na društvo. Interesuje nas reforma carinske politike. To je nešto što stoji pred nama i za nas je mnogo značajniji taj zakon o carinskim stopama od ovog. Ali, u redu, ako se donosi, podržavamo ga i nemamo ništa protiv toga. Ako govorimo o Svetskoj trgovinskoj organizaciji, o GAT, o "" koji su potpisali ovde sa državama u regionu, potom sa Turskom, onda je to nešto što ne može dati puni efekat bez drugačije politike. Znači, nova ekonomija, pa, recimo, i nova carinska politika, pojednostavljivanje procedure, mogu dati puni efekat tek ukoliko budu oslobođeni balasta jedne loše politike. Kakva je carinska politika koju vodimo prema zemljama u regionu? Kakva je carinska politika koju vodimo prema Kosovu, na kom imamo dvaput veće tržište nego u Rusiji? Dva puta više izvozimo sada na Kosovo nego u Rusiju. Žrtve te naše orijentacije su Srbi koji žive na Kosovu. Kakva je naša carinska politika prema Bosni? Orijentacija, opredeljenje prema Hrvatskoj? To želimo od vas, kao ministra finansija, da čujemo. Slovenija je u EU, i tu je drugačija obaveza pred nama. To je ono što nam niste rekli, a veoma smo zainteresovani za nešto tako. Kada mislite da menjate carinske stope? Mi smo 2003. godine definisali jednu politiku, kroz proces usaglašavanja i harmonizovanja ekonomskih odnosa Srbije i Crne Gore, i vrlo dobro znam koliko tu problema postoji i kako treba biti pažljiv. Ali, to smo radili pre sedam godina i tada smo proizvođačima u Srbiji, kompanijama koje je država štitila carinskom politikom, najavili vremenske okvire u kojima će se liberalizovati carinska politika, zbog toga što je država dužna da štiti i građane, a ne samo proizvođače koji nisu spremni da izdrže konkurenciju. I, ako se postavlja stalno pitanje monopola u Srbiji, onda su, između ostalog, ti monopoli dobili legitimitet kroz carinsku politiku koja čini neravnopravnim položaj onih koji bi da se pojave na tržištima u Srbiji. Nas interesuje ta vrsta ekonomske slobode koja je preduslov stvaranja jednog normalnog tržišta, koje će onda vama omogućiti da imate zdravije finansije. Vratio bih se na ''Srbijagas''. Videli ste kakav je paradoks obeležio sam početak ove rasprave. Mislimo da nije normalno da direktor preduzeća koje ima tako velike gubitke, iako je poslanik, učestvuje u raspravi a da pre toga ne obavesti predsednicu parlamenta, što je njegova zakonska obaveza, o tome da je u sukobu interesa, koji još ne zna kako će rešiti pošto ima još mesec dana pred sobom do 1. aprila. Ali, vi ste ministarka finansija. Znači, uzimamo ukupno 330 miliona evra za ''Srbijagas'' i vi to od nas tražite. U obrazloženju koje ste nam ponudili govori se o kreditu koji će se iskoristiti za refinansiranje prispelih obaveza po kreditnim zaduženjima koja su prethodno uzeta. Zašto ''Srbijagas'' mora da uzima novi kredit da bi refinansirao kredite koji je prethodno uzeo? Da li to znači da ćemo za šest meseci ili godinu dana uzimati kredit za refinansiranje refinansiranja kredita koji smo uzeli pre dve godine? Želeli bismo da nam o tome vrlo konkretno kažete nešto ovde u parlamentu, da bismo nakon toga mogli da se izjasnimo. Da li svi koji se bave poslovima u gasnoj privredi beleže gubitke kao ''Srbijagas''? Ne beleže. ''Srbijagas'' ima gubitak od 170 miliona evra, a ''Jugorosgas'', posrednik, beleži pozitivno poslovanje od gotovo 30 miliona evra. Zašto mi ne smanjimo gubitak javnog preduzeća ove države za tih 30 miliona evra koje uzima posrednik, a poslovi posrednika su apsolutno nepotrebni? Da li ste vi ikada, kao ministar finansija, tražili od Vlade da u direktnim kontaktima sa Ruskom Federacijom reguliše taj odnos? Nije tačno da to tako mora da bude, jer smo od oktobra 2000. pa do 2005. godine te poslove obavljali bez posrednika. Dakle, bez posrednika sve dok nije promenjen vlasnički odnos unutar te kompanije. Država je svesno, tj. pojedinci koji su zloupotrebili svoj položaj u njoj, zanemarila javni interes, pretpostavljajući mu privatni interes. Tako je izgubila 50% vlasništva u ''Jugorosgasu'', prepustivši 25% svojih akcija drugoj strani. Tog trenutka kada je ruski partner postao većinski vlasnik, to preduzeće je počelo da beleži pozitivno poslovanje. Danas 30 miliona evra završava kod posrednika, a mi ovde treba da kreditiramo ''Srbijagas'', koji je tih 30 miliona evra morao da plati. Zašto je to tako? Sam direktor ''Srbijagasa'' je rekao da je to neodrživa situacija, da će se povesti istraga i utvrditi odgovornost za nešto tako. Da li ste insistirali kod ''Srbijagasa'', kada se pojavio sa ovim zahtevom pred vama, da eliminiše posrednika iz tog posla? Znate li koliko zaposlenih ima ''Jugorosgas''? Prema informacijama koje smo mi pronašli - petoro. To je fantomska kompanija. Poljaci i mnoge druge zemlje nemaju posrednika kada kupuju gas od Rusa. Postoje posrednici u zemljama kao što je Srbija, postoje slični primeri, ali oni samo govore o stepenu korupcije. Ako se borimo protiv korupcije, onda hajde da ukažemo na te sistemske probleme. Nema posrednika u poslovima između dve države, to je nemoguće. Ne dolazi u obzir energetska politika koja zavisi od posrednika u odnosu između Rusije i Srbije. Ovde nije bilo posrednika između nas i predsednika Ruske Federacije u Skupštini. On je govorio, a mi smo slušali. Nije nam niko prevodio i tumačio njegove reči. Tako treba da bude i u tom energetskom sporazumu između Rusije i Srbije. Ako želite podršku LDP-a, prvo eliminišite "Jugorosgas" iz posla u kome se sada nalazi i uzima 30 miliona evra godišnje od posredovanja a ništa ne radi, prekinite sa javašlukom u toj firmi, raskinite sve štetne ugovore koje je ta firma napravila a koji su korisni isključivo na nivou političke korupcije, suprotstavite se praksi gasifikacije Srbije koja prati lokalne izborne kampanje (jer je to najskuplje) i napravite analizu (kao što se to radi u svakoj ozbiljnoj kompaniji) efekata određene politike i suočite sa tom analizom rukovodstvo "Srbijagasa", pa nađite bolje ako oni ne mogu bolje da rade, jer su ovi rezultati poražavajući. Taj privid socijalnog staranja, na kojem Vlada tako puno insistira i kojim se pravda ovaj gubitak jer smo mi, navodno, društvo nesposobnih da zaradi novac da bi platilo sopstvene potrebe, posebno osuđujemo jer se građanima ono što se ne naplati kroz račun na kraju meseca naplaćuje kroz ovakve odluke koje se donose u njihovo ime. Mislimo da svako ko radi ima pravo na punu cenu svoga rada. Ako je to "Srbijagas", neka se u Srbiji plaća gas onoliko koliko košta. Ako je to struja, nek se plaća koliko košta. Omogućite ljudima da zarade novac za svoje troškove i napustite ideju države koja će živeti život umesto svojih građana. Vi niste dužni tako nešto da sledite. Teške su ekonomske prilike. Mi imamo pravo da vas kritikujemo zbog toga što smo u svakom trenutku predlagali jasnu alternativu. Rekli smo - nema problema, onog trenutka kada prva cev gasovoda uđe u Srbiju, realizovaće se sporazum sa Ruskom Federacijom na ravnopravnim osnovama, kao što je to bio slučaj, recimo, 1996. godine, kada je SRJ sklopio identičan sporazum sa Ruskom Federacijom, ali na potpuno ravnopravnim osnovama. Kada uđe gasovod, onda Rusi mogu da imaju korist od energetskog tržišta Srbije. (Predsedavajuća: Dvadeset minuta.) Ako nema, nema ni koristi za njih. Vi to niste hteli da razumete i sada se suočavamo sa posledicama.
Reč ima narodni poslanik Milan J. Nikolić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Poštovano predsedništvo, uvažena gospođo ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, danas na dnevnom redu imamo, između ostalog, jedan predlog zakona, dva predloga za izmenu i dopunu zakona i dva predloga za zaduženje. Radi se o Predlogu carinskog zakona, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana. Može se iz naznaka zaključiti da se radi o fiskalnim zakonima, što u suštini i jesu, međutim, iz tekstova zakona se vidi da se radi o strateškim ekonomskim podsticajima, predlozima koji podstiču, pre svega, potencijalne investitore da pronađu ekonomski interes za ulaganje u Srbiju kroz povoljnost u pojednostavljenoj carinskoj proceduri, ali i oslobađanju od plaćanja poreza na dobit i drugih poreskih davanja, poreskim izdvajanjima koja su niža u odnosu na zemlje u okruženju, izbegavanju dvostrukog oporezivanja i slobodnom raspolaganju ostvarenom dobiti. Zajednička karakteristika svih zakonskih projekata je pojednostavljenje procedure u postupcima i približavanje evropskom zakonodavstvu. Predlogom carinskog zakona u stvari se nastavlja put za punopravno članstvo Srbije u Svetskoj trgovinskoj organizaciji i EU, jer se vrši usaglašavanje sa zakonodavnom regulativom EU, pre svega, ali ćemo i u vremenu ekspanzije međunarodne trgovine, saobraćaja, kao i najrazličitijih oblika međunarodne ekonomske saradnje, pre svega u raznorodnim oblicima uvoza, dorade, prerade, aktivnog i pasivnog oplemenjivanja robe, učiniti zakonsku regulativu primerenom stepenu razvoja trgovine. Ovim predlogom zakona zapravo obezbeđujemo efikasno praćenje tokova roba i kapitala u uslovima otvorene tržišne ekonomije i sve veće liberalizacije prometa roba. U isto vreme, zakon obezbeđuje zaštitu finansijskih interesa Srbije, zaštitu zemlje od nezakonite i ilegalne trgovine, bezbednost i zaštitu ljudi i životne sredine i povećanje konkurentnosti domaće privrede kroz modernizaciju carinske administracije i stvara mogućnost za olakšavanje međunarodne trgovine. Pred nama je, zapravo, predlog savremenog zakona pojednostavljenih carinskih procedura i bržeg i efikasnijeg carinjenja sa mogućnošću korišćenja elektronske korespondencije, tako da će sprovođenje ovog zakona ubrzati postupke carinjenja i smanjiti troškove spoljnotrgovinskog poslovanja. Predlog zakona, takođe, pruža mogućnost za sticanje statusa ovlašćenog privrednog subjekta za privredne subjekte koji takav status traže, a carinarnice i Uprava carine će u postupku preispitivanja i pribavljanja mišljenja takvo ovlašćenje privrednom subjektu dodeliti. Nosioci ovakvih ovlašćenja uživaju niz olakšica, vezanih za pojednostavljenje carinskog postupka i carinske kontrole. Predlog zakona, takođe, predviđa obavezu carinskih organa davanja tzv. obavezujućih obaveštenja, posebno u delu svrstavanja robe, ali i drugih obaveštenja vezanih za primenu carinskih propisa. Predlog reguliše iznos uvoznih i izvoznih dažbina na osnovu carinske tarife koja se propisuje posebnim zakonom. Tarifnim sistemom se utvrđuju stope carine po vrstama roba, koje su, u stvari, poluge Vlade za intervenciju na području robne razmene sa drugim zemljama. Time se direktno realizuje politika zaštite domaće proizvodnje i politika razvoja zemlje. Posebno je razrađen sistem doradnih poslova, uvoza radi oplemenjivanja i ponovnog izvoza, prerada određenih proizvoda itd. Mislim da je ovo veoma važan segment Predloga zakona. Privreda Srbije je, posebno prerađivački deo, uvozno izuzetno zavisna, tako da se kroz institucije doradnih poslova stvaraju uslovi za konkurentnost, pre svega finalnih proizvođača, gde se na uvoz materijala na doradu ili proizvode ne plaća carina. Još važnije, ako je dorada proizvoda u carinskim zonama, ne obračunava se i ne plaća PDV, koji se, doduše, vraća u roku od 45 dana, ali ako je plaćen, sredstva su angažovana i veoma je važno da se on uopšte ne plati za proizvodnju u tim carinskim zonama, s obzirom da je naša privreda poslovično nelikvidna. Rekao bih da zakon motiviše privredne subjekte iz zemlje, ali i iz inostranstva, da organizuju proizvodnju u tim carinskim zonama, čime čine ogromne uštede i pojeftinjuju proizvodnju, što im prilikom izvoza otvara konkurentsku šansu, a carinski postupak se svodi na puko evidentiranje. Dakle, Predlog zakona sadrži osnovne principe na kojima se zasniva Carinski zakon EU i u skladu je sa stavovima Svetske trgovinske organizacije i Svetske carinske organizacije. Poslanička grupa SPS-JS će u Danu za glasanje podržati donošenje ovakvog zakona. Predlagač zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća se opredelio za izmene i dopune osnovnog zakona iz 2004. godine, iako smatram da je osnovni zakon već pretrpeo više izmena i dopuna. S obzirom da je skoro svaki član osnovnog zakona dopunjen ili izmenjen, a neki izbrisani, bilo je možda svrsishodnije da se donese, odnosno Skupštini ponudi novi predlog zakona na usvajanje, čime bi se postigla racionalnost, da se cela zakonska materija nađe na jednom mestu, što bi za sve privredne subjekte bilo od koristi. Inače, Vlada Srbije je svoju ekonomsku politiku bazirala na suštinskom sprovođenju fiskalne reforme i izgradnji olakšanog sistema oporezivanja u primeni, ali i izgradnji podsticajnog sistema oporezivanja. Ovaj predlog zakona zapravo ima za cilj da kroz fiskalnu politiku pospeši razvoj i konkurentsku sposobnost privrednih subjekata, pre svega kroz stvaranje motiva za investiciona ulaganja i zapošljavanje. Stimulativna poreska stopa vrši direktan ekonomski uticaj na potrebu razvoja privrednih subjekata. Inače, da podsetim da je Narodna skupština Republike Srbije već usvojila više ekonomskih zakona, Zakon o računovodstvu i reviziji, Zakon o privrednim društvima, Zakon o bankama, Zakon o deviznom poslovanju, Zakon o tržištu hartija od vrednosti itd., tako da se neminovno nameće potreba za usaglašavanjem pojedinih normi iz donetih zakona sa Zakonom o porezu na dobit preduzeća. Oporezivanjem dobiti i utvrđivanjem poreske osnovice za sve obveznike, kao što su strana pravna lica, mala pravna lica, proširuje se broj poreskih obveznika i, uz direktnu primenu Međunarodnih računovodstvenih standarda, obezbeđuje se oporezivanje i naplata kapitalnih dobitaka nerezidentnih obveznika i obveznika iz inostranstva koji imaju poslovne jedinice u Srbiji. Precizno se utvrđuje poreska politika u primeni stimulativne poreske stope od 10% i stimuliše razvoj kroz poreske kredite i poreska oslobađanja. Ostvaruje se stabilnost sistema oporezivanja dobiti u smislu dugoročnosti osnovnih postavki i rešenja, čime se obezbeđuje pravna sigurnost investicionih ulagača, posebno onih ih inostranstva. Predlogom se takođe vrši usklađivanje propisa sa rešenjima i uputstvima Evropske unije u ovoj oblasti. Jasno se preciziraju načini pokrivanja gubitaka na teret dobitaka u budućim obračunskim periodima. Stvara se mogućnost grupnog, tzv. konsolidovanog oporezivanja tamo gde imamo više poslovnih jedinica i matično preduzeće. Dalje se dograđuje sistem otklanjanja dvostrukog oporezivanja, posebno kod onih koja su ostvarena u drugim državama. Usklađuje se poreski i računovodstveni sistem. Uvodi se novina da se u bilansu rashoda prikazuje obračunati iznos otpremnina i novčanih naknada zaposlenima po osnovu prestanka radnog odnosa ili odlaska u penziju. Povećava se procenat neoporezivog dela koji se izdvaja za reklame i propagandu i povećava se procenat za potrebe reprezentacije. Priznaju se troškovi za izvršena obavezna dugoročna rezervisanja za izdate garancije i druga jemstva koja su proizašla iz poslovnih, odnosno u visini iskorišćenih iznosa rezervisanja. Pruža se mogućnost da se poreski period razlikuje od kalendarske godine. U Predlogu izmene i dopuna Zakona su i terminološke ispravke, tako da se umesto preduzeća uvodi naziv pojma koji je širi - privredno društvo, i umesto računovodstva se uvodi termin - računovodstvo i revizija. Uvodi se finansijska disciplina u delu, bar ja to tako vidim, smanjenja perioda prenosa kapitalnog gubitka na račun budućih kapitalnih dobitaka, sa deset na pet godina. Propisuje se način podnošenja poreske prijave u slučaju stečaja i likvidacije privrednog subjekta. Predviđaju se veoma stimulativna oslobađanja za investicije u osnovna sredstva i zaposlene radnike na neodređeno vreme, posebno iznad sto radnika, sa tržišta rada, ali i konkretne mere ako se poslovna ulaganja imobilišu ili broj radnika smanji. Mislim da je ovaj zakon u pravcu usaglašavanja, pojednostavljenja, i zbog toga će poslanička grupa SPS-JS u Danu za glasanje i ovaj zakon podržati. Donošenje Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana je u cilju realizacije ekonomske i socijalne politike Vlade Republike Srbije. Predlogom se poreski stimuliše razvoj tržišta kapitala, i to smanjenjem poreske stope kojom se oporezuju prihodi od kapitala sa 20% na 10%, smanjenjem stope poreza na kapitalni dobitak sa 20% na 10%, kao i smanjenjem stope poreza na prihode od osiguranja lica sa 20% na 10%. Takođe, izjednačava se visina neoporezivog iznosa za sva fizička lica koja su obveznici godišnjeg poreza na dohodak građana, i to za sva domaća lica i strance rezidente. Osnovna intencija predlagača je da se ostvari širi poreski obuhvat fizičkih lica čiji se prihodi oporezuju godišnjim porezom na dohodak građana poreskim obuhvatom fizičkih lica koja su obveznici poreza na dodatu vrednost kao preduzetnici. Uvođenjem jedinstvenog neoporezivog iznosa za sve obveznike godišnjeg poreza na dohodak građana stvaraju se uslovi za jednak poreski tretman svih građana. Takođe, pojednostavljuje se sistem obračuna godišnjeg poreza na dohodak građana. Zadržava se princip da onaj ko ima više mora da plati veću stopu poreza na dohodak, i to stopom od 10% oporezuje se dohodak građana čiji je iznos šestostruko veći od prosečne zarade, stopom od 15% oporezuje se dohodak građana čiji je iznos preko šestostruke prosečne godišnje zarade. Od značaja su odredbe zakona da se omogućava pravo na poresko oslobađanje na dohodak lica koja nisu u redovnom radnom odnosu, odnosno lica koja obavljaju povremene i privremene poslove, i to za primanja po osnovu naknade troškova putovanja javnim saobraćajem i naknade za obavljena službena putovanja. Poslanička grupa SPS-JS će u Danu za glasanje i ovaj zakon podržati. Što se tiče zakona o zaduživanju Republike Srbije i davanju garancije za zaduživanje "Srbijagasa", mislim da je uobičajena praksa da se deficit pokriva na ovaj način i Skupština treba da donese ovakav zakon. Mislim da su, na bazi ponuda koje su date, uslovi ovog kredita dosta povoljni sa aspekta počeka, cene i vremena otplate tog kredita. Što se tiče "Srbijagasa", tehnički je dobar deo tih 120 miliona evra kojima se, praktično, zanavljaju krediti pod povoljnijim uslovima nego što je bilo ugovoreno kreditiranje kod drugih banaka. Mislim da je takav potez refinansiranja u redu. Jedan deo je za tekuću likvidnost i 20 miliona se odnosi na investicije pod uslovima koji su u ovakvim davanjima kredita realni. I ovaj zakon će SPS-JS podržati u Danu za glasanje. Hvala.
Reč ima gospođa Jorgovanka Tabaković.
Kao što imate prilike da se uverite, drage kolege i poštovani građani, ništa se nije promenilo – 38 tačaka dnevnog reda, sa objedinjenim raspravama o predlozima podnetim u vreme dok raspravljamo o Zakonu o Narodnoj skupštini, mnogi od njih podneti u zadnjem trenutku, za neke je skinut hitan postupak, ali mi to nismo imali prilike da saznamo i spremali smo amandmane na određene zakone koji neće moći da uđu u proceduru. Znači, sve se nešto menja da bi u stvari sve ostalo isto. Nije drugačiji slučaj ni sa zakonima o kojima raspravljamo. Predlog carinskog zakona, dve promene zakona, o porezu na dohodak građana i dobit preduzeća, i jedno zaduženje i jedna garancija - po meni nisu baš spojive stvari. Recimo da je carinski zakon zaista tehnički i hajde da zaboravimo da smo svojevremeno uzeli dva i po miliona... Ne znam da li se sećate, gospođo ministre, dva i po miliona je 2001. godine dobijeno kao međunarodna pomoć, od čega je 27% dobijenih sredstava za modernizaciju carinskih organa otišlo na konsultantske usluge, o čemu se u onoj poslerevolucionarnoj skupštini razgovaralo istim tonom gotovo svih učesnika, da to zaista jeste premnogo, da gotovo trećina namenjenih sredstava za modernizaciju carinskih službi i poslova jeste previše, ali recimo da smo carinsku službu doveli na neki nivo. Ovaj zakon zaista jeste tehnički i, rekla bih, jedini na kom nije ni trebalo intervenisati. Ova druga dva zakona, o porezu na dobit preduzeća i dohodak građana, pokazuju svu različitost pristupa koji imaju SNS i trenutno vladajuća koalicija. Poreskim kreditima i olakšicama i dalje se podstiče finansijsko tržište i nijednim potezom i nijednim rešenjem se ne šalje signal da očekujemo da nam je zapošljavanje cilj, a industrijska proizvodnja, koja treba da donese devize koje će omogućiti stabilne devizne rezerve i sve manju uvoznu zavisnost i poboljšanje platno-bilansne situacije, ovim predlozima rešenja se apsolutno ne menja. To što se smanjuju stope sa 20 na 10 posto jeste pozitivno, ali mi i dalje smanjujemo poresko opterećenje onih koji prihoduju od kapitala i ne šaljemo im poruku da kapital ne treba da služi za izdavanje, preprodaju i trgovinu akcijama, nego da štednja i novac kojim građani raspolažu kao viškovima, ti zdravi viškovi, treba da budu uloženi u banke koje će finansirati proizvodnju ili čak da sami građani budu stimulisani da te svoje likvidnosne viškove ulažu u proizvodnju. Osnovne poruke koje šaljete ovim zakonima govore o neizmenjenom kursu stvaranja iluzije da se od finansijskih transakcija, izvinjavam se na izrazu, ali ono što je nekada narod zvao ''trange-frange trgovina'', može živeti dugoročno, stabilno i razvijati država. To prosto nije moguće. Sa tim je suočena jedna velika zemlja sa velikim tržištem od Amerike do Evrope, gde, videćete i sami kada budemo raspravljali o kreditu nemačke razvojne banke KFW, imamo potpunu drugačiju sliku, gde jedna ozbiljna država, a to je Nemačka, vrši plasman svojih roba i prodaje nama svoje usluge, zadužujući nas kreditom pod uslovima o kojima ćemo pričati. Ova vlada ne menja kurs, ne ulaže u proizvodnju, ne zapošljava nove ljude. Naprotiv, čak ono što su bili poreski podsticaji, ukidanjem člana 49, vrlo pošteno ste rekli i sami, više nemamo takvu vrstu olakšanja za zapošljavanje, s obrazloženjem da ne može više zakona da rešava iste podsticaje. Kada god vam se da neka ozbiljna i argumentovana primedba, vi odgovarate ili metodologijom ili toga nema nigde u svetu ili je to rešeno drugim zakonima. Hajde da kažemo otvoreno, vas taj deo posla, kao fiskalne podsticajne politike proizvodnje, mnogo i ne zanima. Primedba koju ću izneti, na koju ću se najviše fokusirati, jeste da u vašem kratkom i sadržajnom izlaganju ipak neke stvari nisu rečene, a morale su biti. Na primer, kad govorite o kreditu, odnosno davanju garancije Republike Srbije u korist "Banke Inteza" za zaduženje JP "Srbijagas", vi kažete da je grejs period 36 meseci (ja dopunjujem - od plaćanja prve rate), kažete da je rok osam godina, kažete i kolika je kamata, ali ne kažete da će, ako se pre ugovorenog roka kredit vrati pozajmljivanjem novca od neke druge banke, pa isplatom ove, to "Srbijagas" koštati 1% kaznene kamate, odnosno dopunskog troška. Metod da se ne govori istina prećutkivanjem onog dela istine koja baš nije zgodna za glasače i građane, nije dobar način, a ja, kao poslanik koji je imao priliku da sluša hvalospeve o usvajanju Zakona o Narodnoj skupštini, gde će se metodologija za donošenje zakona sad kao posebno razrađivati, imam primedbu. Kako mogu da se izjašnjavam o saglasnosti na garanciju za ugovor o kreditu koji nisam imala prilike da vidim? Ili, da li neko od pravnika misli da ono što u obrazloženju piše kao tromesečni euribor, kao rata koja pristiže tromesečno, jeste dovoljno obavezujuća ili informativna kada se objavi u "Službenom glasniku", gde obrazloženje ne piše? U ime čega ste bitne elemente za odlučivanje izbacili iz samog zakona o garanciji, niste nam stavili kao prilog ugovor o kreditu po kom dajemo garanciju, koja je neopoziva, plativa, jednom ako se zakasni sve mora odmah da se isplati, nego nam u obrazloženju samo navodite ono što sam već, na primer, kao pitanje postavila u osnovnom tekstu, da se kredit dobija u dinarskom iznosu iako je zaduženje u evrima. Ne kaže se po kom kursu, ali se to u obrazloženju vidi. Kada zadužuju kreditom, to je kupovni kurs, kada vraćate kredit, to može sada da bude i srednji kurs. Volela bih da neko jednom izađe sa poštenom i preciznom računicom i kaže - kredit otprilike ovog iznosa, tih 170 miliona evra, ako se bude koristio na predviđen način, sa povlačenjem, kako je napisano ovde, koštaće otprilike toliko i toliko. Ne, vi ste samo stavili da će se u budžetu morati obezbeđivati sredstva za sprovođenje ovog zakona. To uopšte nije tačno. Mora stajati jedan zarez, čak i u obrazloženju, i nastavak - samo u slučaju da osnovni dužnik, a to je "Srbijagas", ne izmiruje svoje obaveze. Vi dovodite u pitanje osnovni smisao garancije kao instrumenta time što kažete da će budžet sigurno morati da vraća dugove koje mi, evo ovde, garantujemo za slučaj refinansiranja "Srbijagasa". Ove moje primedbe uopšte nisu neosnovane sumnje. Podsetiću vas da smo imali nedavno čak zakazan i Odbor za saobraćaj, kada se postavilo pitanje usvojene garancije na kredit za Obilaznicu, a problem je nastao kada je Gazela prestala da bude upotrebljiva za saobraćaj i kada je svađa oko toga da li je raseljavanje Roma, što je bio uslov za realizaciju tog dela projekta, na strani gradonačelnika koji kaže - ne, nisu ugovorene kuće od tvrdog materijala, a neko drugi kaže - mogu kontejneri. Lično sam se, kao poslanik, osetila povređenom. Ne povređenom u smislu - sada je to moj utisak, onemogućeno mi je da se svojevremeno upoznam sa elementima ugovora u kom se nije postavljao takav uslov, da bi onda to bio uslov bez koga je nemoguće povući pare od međunarodnih kreditora. Zašto? Zato što nam uz tada zakon o garanciji niste dostavili ugovor. Šta je pisalo u jednom delu, na koji se sada neko može pozivati? To da se mi, kao Skupština, bez obzira što ja kao član SNS i opozicije nisam za to glasala, ipak jesmo saglasili s tim. U tom ugovoru o garanciji ''Beogradski autoput i obilaznica'', u članu 2 - garancije i ostale obaveze, u odeljku 2.3.d) pisalo je - "garant će preduzeti", a to smo mi, Republika Srbija, tj. budžet Republike Srbije, odnosno svi građani Srbije koji uplaćuju novac u budžet, "sve neophodne aktivnosti da se projekat realizuje u skladu sa promenljivim", čujte sada - "ekološkim i socijalnim propisima i standardima koji su povremeno na snazi". Čujte, povremeno su na snazi, ali mi moramo da ih garantujemo. I kaže se da se projekat nalazi u toj vrsti obaveznosti za nas da smo mi, čak i ako u Evropskoj uniji (čiji član još uvek nismo, pa nemamo privilegije, ali nemamo ni obaveze) ne postoje zakonski propisi koji nas na to obavezuju, dužni da uradimo ono što je utvrđeno u relevantnim smernicama za zaštitu životne sredine, grupacije Svetske banke i zaštitnim politikama. Građani Srbije, ovo je srpski jezik, koji preveden znači da je raseljavanje Roma i obnova radova na Gazeli zavisilo od međunarodnih sredstava koja su ovako, rekao bi Vuk - zakukuljeno i zamumuljeno ovde doneta pred poslanike, a kad se pojavi problem, nezavisno od toga kako je ko glasao, bude zaglavljen ili mu bude zabranjen prolazak preko Gazele. I ko za to snosi odgovornost? Mi, površni ili neuki poslanici, ili vi koji ste nam dostavili ovakav materijal i dalje nastavljate da nam dostavljate takav materijal? Kako je to bilo definisano? Znači, ako o tome ne postoji propis u EU, kolega Đurišiću, kaže se da grupacija Svetske bankei Međunarodne finansijske korporacije možda ima propis o starosedeocima, prinudnom raseljavanju i kulturnoj imovini, koji se pominje u politici zaštite životne sredine koju Banka sprovodi. Poštovani građani, zato što je Vlada Republike Srbije dostavila ovakvu garanciju na usvajanje, mi nismo znali na vreme o čemu glasamo. Ne bismo mogli da sprečimo, ali bismo makar mogli reći. Ovakva praksa traje i u onim najživotnijim stvarima. Na primer, ja se od kolege Čedomira Jovanovića potpuno razlikujem u pristupu kada kritikujem ove stvari. Mene zanima ne jedno preduzeće, mene zanima princip na kojem Vlada vara (bez ikakvog eufemizma za reč varanje) sve nas, na najvažnijim stvarima koje znače poboljšanje života i naš životni standard. Hteli vi to ili ne, životni standard se meri onim što je primljena plata i šta za nju može da se kupi. Zove se odlazak na posao sa zatvorenim mostom ili ne. Varate nas kad nam kažete da ne zavisi od stvari koje su, u stvari, prikriveno prikazane ovakvim papirima. Tu praksu primenjuje i Narodna banka. Ne znam da li je još neko, izgleda dokon kao ja, pa imao prilike da pročita izveštaj Narodne banke Srbije koji nam je dostavio Savet Narodne banke 18. februara 2010. godine, gde sam bila oduševljena jednim od saveta, koji je održan 15. juna 2009. godine, sa 35. redovne sednice Saveta, gde su predstavnici političkih stranaka koje su, u stvari, u koaliciji članice Vlade, znači, imaju svoje ministre. Neposredno pre sednicu, sve lepo piše, stoji dnevni red sa zapisnikom, ne razgovara se o tome koliki su gubici Narodne banke, kakva je monetarna politika, šta se već dešava sa kursom, šta će to značiti za sve oni koji su već uzeli kredite, već se Savet bavi formulacijom kako da ono što naziva svojom dobiti, a ne može da dokumentuje da je dobit, predstavi javnosti, pa to naziva nerealizovanim dobicima. Na savet gospodina Milojka Arsića, pročitaću vam deo teksta, kaže se - ako nas budu pitali zašto mi te nerealizovane prihode nismo realizovali prodajom sopstvenih deviznih rezervi i uplatili u budžet, mi ćemo imati ovakvu formulaciju. Sad ću vam je pročitati, biće isto onako zakukuljena i zamumuljena kao ova garancija iseljavanja Roma. Narodna banka tvrdi da je uspešna, samo nam to ne može dokumentovati ni svojim izveštajima ni našim životnim standardom,ratom za kredit. Iz meni nepoznatih razloga, a verujem i ostalim građanima, političke partije koje su tamo delegirale svoje predstavnike prikazuju uspešnim članove Saveta, monetarnu politiku i samog guvernera, kao i dobar Zakon o Narodnoj banci, a sve ono što je ružno pada na teret Vlade, koja, evo, zbog deficita uzima novi kredit od 160 miliona evra. Vi, gospođo Dragutinović, kao ministar finansija, imate prihod u Narodnoj banci, koji ovde nije sporan, prikazan je u ovom izveštaju sa Saveta, ali nekako ne mogu da ga materijalizuju. Znači, nemaju tu alhemičarsku snagu, veštinu i znanje kojim će svoje neuspele i loše poteze, od kojih trpimo svi, da vama valorizuju kao prihod. Gospodin Dejan Šoškić savetuje ovako - napisaćemo sledeću formulaciju (strana 38. izveštaja koji sam dobila kao poslanik nema oznaku državne tajne, čitam javni dokument) – kao takvi, nerealizovani prihodi predstavljaju nelikvidni prirast u dinarskom iskazivanju vrednosti imovine Narodne banke Srbije po trenutnim tržišnim cenama. Šta ova rečenica znači i kome? Saglašava se gospodin Milojko Arsić i kaže – ovo je odgovor na eventualno pitanje zašto Narodna banka Srbije ne bi prodala deo sopstvenih deviznih rezervi i tako nerealizovane dobitke pretvorila u realizovane i uplatila u budžet. Narodna banka uspešna, budžet u dugovima, u jednoj državi gde se pod formom nezavisnosti može sve, gde se članovi Saveta identifikuju sa interesom grupe u kojoj su se našli, Savetom gde imaju svoja primanja i privilegije, i zato su svi, nezavisno od toga kojoj partiji pripadaju, na jednom fonu, na istoj rečenici, na najboljoj formulaciji kako da prikriju neuspešnu politiku Narodne banke. Takvo jedinstvo na najboljim formulacijama zakona koji ovom narodu treba da donesu razvoj nemamo u ovom domu, u kojem se usvajaju zakoni, a tu bi ga moralo biti. Jer, različiti interesi političkih partija nisu i različiti interesi građana koji treba da žive u državi u kojoj su cene stabilne, ali najveći broj građana ima posao i ima izvesnost uzetog kredita kome kurs neće rasti ovako kako raste, a odlično znamo, gospođo Diana, i vi i ja, da je to rezultat prerano primenjene i neadekvatne monetarne politike koja je stvarala višak novca, pa ga onda povlačila na najskuplji mogući način, stvarajući gubitke. Palili ste vatru da biste je gasili. Imamo nacionalnu valutu kojom ne upravljamo, a danas smo se setili da pričamo da su nam male sopstvene devizne rezerve, o čemu smo govorili još 2008. godine. Od ukupnog iznosa deviznih rezervi, od 11,4 milijarde, svega dve su bile devizne rezerve naše zemlje. Ne mogu se ovako varati građani i ne možete sa ovakvim zakonima izlaziti pred nas. (Predsednik: Vreme.) Vreme mi ističe i zato moram da skratim. Hvala.
Reč ima gospodin Arsen Đurić. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, kao i u ranijim slučajevima kada je predlagač nekog zakona bilo Ministarstvo finansija, i sada se susrećemo sa potpunom vremenskom neusklađenošću predloženih zakona. To što su predlozi zakona o budžetu prethodne dve godine kasnili, govori o tome da Ministarstvo finansija očigledno ima problem sa kalendarom, odnosno, što je verovatnije, ima problem sa kompetentnošću i odgovornošću prema ovom domu. U 2008. godini budžet je kasnio više od mesec dana. U 2009. godini kašnjenje je skraćeno na 20 dana, ali, bez obzira na to, radi se o gruboj povredi budžetske procedure i konstantnom pritisku na poslanike, ne samo opozicije, već i pozicije, da donose ishitrene i nepripremljene zakone, sa neispitanim posledicama po privredu Srbije, po građane Srbije, pa čak i po sam budžet. Tom maniru kašnjenja u predlaganju i usvajanju zakona možemo dodati dva nova primera. To su Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća. To su dva najznačajnija zakona, moglo bi se čak reći dva ključna zakona za budžet svake države s obzirom na prihode koji se ostvaruju po tom osnovu, i potpuno je nelogično da se tek danas nalaze na dnevnom redu Skupštine i da će biti usvojeni krajem marta, iako je budžetska i poslovna godina odavno počela. Podsetio bih vas da prihodi u budžetu po osnovu ta dva zakona čine preko 15% ukupnih prihoda budžeta. Ono što je još opasnije u ova dva zakona, naročito u Zakonu o porezu na dobit preduzeća, jeste da tu ne postoji nikakav poreski podsticaj, poreske stimulacije za privrednike i investitore, čak se, naprotiv, tim izmenama otežava investitorima, odnosno podiže se iznos sredstava koji oni treba da investiraju da bi ostvarili određene poreske podsticaje i olakšice, što je nedopustivo, posebno u uslovima svetske ekonomske krize. Pošto se danas na dnevnom redu, u ovoj objedinjenoj raspravi, nalazi i novi carinski zakon, podsetio bih vas na činjenicu da smo vas mi, poslanici DSS-a, upozoravali, kada ste doneli odluku o jednostranoj primeni SSP-a, da će to znatno smanjiti priliv sredstava od carina u budžet Srbije i smanjiti konkurentnost srpske privrede, naročito poljoprivrede, jer naše kompanije nisu spremne za tržišnu utakmicu i žestoku konkurenciju sa kompanijama iz zemalja EU. Tada ste govorili da SSP otvara vrata Evropske unije, da će kompanije iz Evrope pohrliti u Srbiju da investiraju ovde, da proizvode i te svoje proizvode izvoze u Evropu. Nažalost, od toga nije bilo ništa. No, dobro, mi ih i dalje čekamo, kao što strpljivo čekamo da ispunite barem jedno svoje predizborno obećanje. Umesto da prihodi od carina u 2009. godini budu oko 70 milijardi, koliko su bili u 2008. godini, oni su spali na 40 milijardi, tačno onoliko koliko smo mi govorili da će biti, odnosno da nas je ta jednostrana primena SSP-a na godišnjem nivou koštala preko 200 miliona evra. Vi sad predlažete novi carinski zakon. Bojim se da li je izvršena prava analiza ili paušalna, kako ste i do sada radili u medijskojpripremi za donošenje zakona, da li ste napravili projekciju kakvi će u budućnosti biti prilivi od carina, da li će biti manji ili veći, ko će i koliko plaćati carine. Imam utisak da se više od polovine zakona koji se usvajaju ovde u Skupštini donose zato što je neko rekao da oni treba da se donesu, a ne zato da bi doneli neko dobro građanima Srbije i srpskoj privredi. Mera očuvanja domaće privrede i podizanje njene konkurentnosti se meri visinom naplate poreza na dobit preduzeća. Upozoravali smo vas i govorimo da je izuzetno teška situacija, da se preko 70.000 preduzeća u Srbiji nalazi pred stečajem, da su prihodi znatno smanjeni i da nas očekuje izuzetno teška, možda čak i najteža godina za srpsku privredu. U 2008. godini privreda Srbije je zabeležila gubitak od 37 milijardi dinara, za razliku od 2006. i 2007. godine, za vreme vlade Vojislava Koštunice, kada je privredna aktivnost bila pozitivna. Ono što najviše utiče na gubitke srpske privrede svakako su troškovi finansiranja, kamate i kursne razlike. Ovih dana je potpuno jasno da ste nesposobni da kontrolišete uslove poslovanja, s obzirom da dinar u odnosu na evro pada već danima, odnosno mesecima, da su kamate izuzetno visoke i da nikada nije bilo teže dobiti kredit. Ovako drastične kursne razlike će mnoga preduzeća u Srbiji, pa čak i ona koja su poslovala pozitivno, oterati u gubitke, a da ne govorim o građanima Srbije koji imaju kredite vezane za evro. Rata kredita građanima raste iz dana u dan zbog kursnih razlika, a plate i penzije su zamrznute. Podsetio bih vas da je kurs evra za vreme mandata prethodne vlade bio 75 dinara, a da je danas preko 100 dinara. Danas više niko ozbiljan u Srbiji ne očekuje da ćete vi napraviti neke radikalne pomake u smislu ekonomskog oporavka države, ali barem se potrudite da stabilizujete kurs i time ćete učiniti dosta i za privredu Srbije, ali i za građane Srbije. Prilikom donošenja budžeta za 2009. godinu uveravali ste nas u to kako je ekonomska kriza razvojna šansa za Srbiju, kako će kompanije iz čitavog sveta promeniti svoje sedište, doći u Srbiju da investiraju i proizvode, i tada ste projektovali prihode od poreza na dobit preduzeća na 44 milijarde. Mi smo vas tada upozoravali da je ta projekcija nerealna, da se neće ostvariti, a vi ste nas proglašavali defetistima, ljudima koji šire paniku i uveravali nas da je to realno jer ste preduzeli mere za očuvanje privrede. Kakve ste mere preduzeli, vidi se iz toga da je ove godine planiran prihod od poreza na dobit preduzeća 22 milijarde, odnosno duplo manje nego za 2009. godinu. Pitam se da li je to ta iskorišćena razvojna šansa i da li je politika koju ste vodili dala rezultate. Dala je, ali, nažalost, katastrofalne za privredu Srbije. U vreme ekonomske krize gotovo sve zemlje su pribegle korigovanju svojih poreskih politika u cilju rasterećenja privrede i građana. Cilj tih mera svakako je pokretanje investicija na svim nivoima, radi zadržavanja privredne aktivnosti. Stoga poreski sistem mora da bude zasnovan na proširenju broja poreskih obveznika, a na smanjenju poreskih stopa, kao i na poreskim podsticajima svima čija delatnost dovodi do otvaranja novih radnih mesta i onima koji su zahvaćeni negativnim efektima ekonomske krize, a bore se sa njenim posledicama održavajući zaposlenost, izvoznu i svaku drugu poslovnu aktivnost. Kakva je vaša ekonomska politika, kada ukidate poreske kredite za poslodavce koji otvaraju nova radna mesta? Malopre ste objasnili da je to regulisano nekim drugim zakonima. Ne vidim šta je sporno u tome da to stoji i u ovom zakonu, s obzirom na to da je ovo Zakon o porezu na dobit preduzeća. Takođe, ovim izmenama Zakona predložili ste ukidanje podsticaja za investiranje u zaštitu životne sredine. To je potpuno nelogično. Sve države stimulišu ulaganja u tzv. zelene tehnologije, osnivaju se posebni fondovi za te namene, u direktivama EU o energetici postoji obaveza ulaganja u obnovljive izvore energije, a mi ukidamo podsticaje za ulaganja u zaštitu životne sredine. To je, svakako, kontraproduktivno. Najnelogičnije u ovom zakonu, što ste obrazložili kao usklađivanje iznosa, jeste da predlažete povećanje iznosa koje je investitor obavezan da uloži da bi iskoristio određene poreske podsticaje. Podsetio bih vas da je još pre ekonomske krize investicioni ciklus u Srbiji ušao u fazu opadanja, a da je početkom krize gotovo potpuno zaustavljen. O tome svedoči činjenica u izveštaju banaka za 2009. godinu, da je od 950 miliona evra kredita privredi samo dva i po posto iskorišćeno za nove investicije, a sva ostala sredstva su iskorišćena za očuvanje likvidnosti. U 2009. godini su direktne strane investicije bile tri puta manje nego 2007. godine, tako da je to što ste predložili da se iznos sredstava koje investitor treba da uloži u određenu privrednu aktivnost poveća sa 600 na 800 miliona, najblaže rečeno, neprihvatljivo. Podneli smo amandman na taj član Zakona i predložili da se taj iznos smanji na 400 miliona, jer smatramo da onaj ko uloži 400 miliona dinara i zaposli sto novih radnika treba da uživa maksimalne poreske podsticaje. Ono što je potpuno neprihvatljivo, daću sebi za pravo da kažem i skandalozno, jeste da ste predložili ovim izmenama Zakona da se povećaju iznosi sredstava koje investitor treba da uloži u nedovoljno razvijenim područjima. Puna su vam usta priče o ravnomernom regionalnom razvoju, o nejednakosti u razvijenosti određenih regiona, naročito opština, a ovim zakonom predlažete da se povećaju iznosi koje investitori treba da ulože da bi koristili određene poreske podsticaje. Podsetio bih vas da su razlike u Srbiji toliko drastične da se prosečan lični dohodak kreće od 14 do 57 hiljada dinara, da u ceni zemljišta ima razlike 300 puta u zavisnosti od dela Srbije u kom se ono nalazi, da se u Beogradu siromašnim smatra 4,2% građana, a jugoistočnoj Srbiji čak 23,5%, i u uslovima tako nejednake razvijenosti i socijalnih razlika vi predlažete ovu izmenu Zakona o porezu na dobit preduzeća. Moj kolega Lapčević će govoriti više o problemima na jugu Srbije, a ja ću se osvrnuti na prostor odakle dolazim. To je Zlatiborski okrug, odnosno zapadna Srbija. Želim samo da vas pitam da li znate kako se živi u Priboju, Novoj Varoši, Prijepolju, Sjenici, koliko firmi tamo ne radi, koliko ljudi nema posao i nalazi se na ivici egzistencije. Sada otežavate investitorima koji bi, eventualno, mogli tamo nešto da investiraju, podižete im granicu za visinu ulaganja da bi mogli da koriste poreske podsticaje. (Smejala se ministarka i prošli put, pa se ispostavilo da sam bio u pravu.) Ono što je bitno, mi u zapadnoj Srbiji nemamo razvijenu ni saobraćajnu infrastrukturu, koja je, takođe, bitna za privredni razvoj i investiranje. U prethodne dve godine 80% investicija u Srbiji je u krugu od 50 kilometara oko Beograda. Znači, mi nemamo ni autoput, čiju koncesiju ste poništili kada ste došli na vlast. Od tada obećavate početak izgradnje autoputa, a u budžetu za ovu godinu su planirana sredstva za izgradnju 2-3 kilometra tog puta, tako da pretpostavljam da ćemo, tom dinamikom, u narednih 50 godina uspeti da izgradimo autoput. Jedino što je ostalo, to su poreski podsticaji kako bismo stimulisali nekoga da ulaže u te manjerazvijene opštine, a vi ovim zakonom predlažete da se ti uslovi investitorima otežaju. Mi smo na ove zakone podneli veliki broj amandmana. Pozivam vas da razmotrite te amandmane, da ih prihvatite, kako bi se tekst zakona popravio, ili da povučete ove zakone i napravite neke bolje, koji će biti u interesu građana Srbije i srpske privrede.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS smatra da možemo da se složimo sa konstatacijom predstavnika Vlade da carinski zakon, po svojoj suštini, jeste tehnički zakon. Međutim, to što je on tehnički zakon, ne znači da ne otvara neka bitna politička pitanja, na koja je, čini mi se, nekako izbegnut odgovor. Mislim da je to bio razlog zbog čega se onako ovlaš prošlo kroz njega. Na neki način, pitanja političke prirode su i malopre bila ovde otvorena. Istina, za SRS ona treba da imaju potpuno drugačiji smer. Koristeći ovoliko vremena koliko imamo, pokušaću da ih otvorim i eventualno zatražim odgovor od gospođe Diane Dragutinović. Ali, ono što u vezi s ovim zakonom, pre svega, treba prokomentarisati, jeste činjenica da je on u proceduri od marta prošle godine. Zamislite, u martu 2009. godine je traženo da se usvoji po hitnom postupku, a o njemu raspravljamo godinu dana kasnije. Zašto na ovome insistiramo? Slažemo se i niko neće dovesti u pitanje izmene u oblasti carina kada je u pitanju tranzit, kada je u pitanju analiza rizika, unapređenje carinske procedure, dovođenje na neke razumne mere ovlašćenja carinskih službenika, jačanje te naknadne carinske kontrole, afirmacija ljudskih resursa u carinama. Ali, postavlja se pitanje da li će ovim zakonom, s obzirom da je napisan pre godinu dana, biti obuhvaćeno i nešto što se u međuvremenu desilo. Desilo se i u ovoj državi, odmrznut vam je taj prelazni sporazum. Da li će neke definicije biti rešene na adekvatan način? Nameće se zaključak da ćemo vrlo brzo raditi ili izmene i dopune ovog zakona ili ćemo, eventualno, usvajati neki novi zakon. Sve ovo, kao što ste i vi, gospođo Dragutinović, malopre rekli, što se tiče tehničkog karaktera ovog zakona, da se ispraviti. Nas interesuju neke stvari koje su političke prirode, a otvaraju se u ovom zakonu i voleli bismo da dobijemo odgovor. Podsetiću vas da u članu 2. stav 1. piše da je cilj ovog zakona zaštita interesa Republike Srbije. U članu 3. ovog zakona se definiše carinsko područje Republike Srbije. Koliko smo mogli da pročitamo, a onda i da čujemo od vas, ovaj zakon se usklađuje s evropskim direktivama, s evropskom carinskom praksom, odnosno sa preporukama Svetske trgovinske organizacije. Pokušavam da kažem da i ovaj zakon, koliko god apolitično izgledao, može da otvori pitanje o nemogućnosti usklađivanja zvanične politike Republike Srbije, kada je u pitanju teritorijalna celovitost, sa nekim standardima koje nameću Svetska trgovinska organizacija, odnosno Evropska unija. Vi kažete u članu 3. da će se na neki način štititi carinsko područje Republike Srbije u skladu sa standardima koje nameće STO, a STO je pod svoje okrilje primila tzv. državu Kosovo. Sa druge strane, Evropska komisija vam šalje vrlo jasnu poruku, znate kakve prirode – kontrola granične linije sa Kosovom je slaba, odnosno pokazuje slabosti. Nas sada interesuje kako ćete odredbe ovog zakona, sa kojima smo mi potpuno saglasni, primeniti na delu teritorije, a opstrukciju za primenu ovog zakona na delu teritorije Republike Srbije upravo inspirišu i STO i EU i njihovi standardi sa kojima usklađujete zakonodavstvo iz oblasti carina u Republici Srbiji. Mislim da bismo mogli da dobijemo taj odgovor i odgovor da li će ovim zakonom biti obuhvaćena ta dijagonalna akumulacija porekla ili ćemo morati ponovo da se bavimo time kroz neke nove izmene i dopune zakona u nekom bliskom vremenu. Takođe bismo hteli da zamerimo, znate, mi smo pre nekoliko dana ovde raspravljali o Zakonu o Narodnoj skupštini i SRS je insistirala da će suštinski sve ostati isto. Evo, danas opet imate, neko je to pomenuo malopre, objedinjavanje tačaka u okviru dnevnog reda. Ono što je greška i što je možda trebalo da uradite, jeste i ova konvencija o privremenom uvozu, koja je stigla u skupštinsku proceduru, a nije na dnevnom redu. Čini mi se da smo mogli i time da se pozabavimo i da to, zajedno s ovim novim carinskim zakonom, usvojite. Što se tiče druge dve tačke dnevnog reda, izmena i dopuna zakona o porezu na dohodak građana i na dobit preduzeća, činjenica jeste da subvencije i poreske olakšice zaista treba da budu u funkciji stvaranja pozitivnog poslovnog ambijenta. Danas u svetu nije samo konkurencija na tržištu. Znate, nismo samo mi pametni. Mnoge države su napravile konkurenciju u stvaranju upravo tog pozitivnog poslovnog ambijenta. U tom smislu ću vas podsetiti da smo mi, iako se deklarišemo kao lider u regionu, država čiji je poslovni ambijent na toj lestvici ispod onog i u Albaniji i u Makedoniji. Čini nam se da država mora mnogo ozbiljnije da rešava stvari da bi svoju poziciju u tom smislu menjala i unapređivala i da ovo što se predlaže kroz ove zakone po svojoj suštini predstavlja, to ste vi na neki način i rekli, samo kozmetiku. Lepo je stvarati neke pozitivne ambijente u startu kako bi investitori bili zainteresovani, ali je suština stvaranje takvog ambijenta kako bi Srbija kroz adekvatnu poslovnu aktivnost izvlačila benefite ne samo kroz ova dva poreza, nego kroz sve ostale prinadležnosti koje onima koji obavljaju posao stoje kao obaveza. Naravno, mi živimo u državi u kojoj su vaše službe konstatovale da je poslednjih nekoliko godina utajeno 85 milijardi dinara poreza na dodatu vrednost. Ko zna koliko je ljudi zbog toga procesuirano i koliko njih je dobilo adekvatne kazne, ako mogu tako da kažem, odnosno pozvano na odgovornost na adekvatan način. Mi se danas bavimo izmenama i dopunama zakona koji se odnose na direktna oporezivanja i to su porezi koji u poreskim prihodima učestvuju sa svega 14 ili 15 procenata. Jedan je 3,3% i to je, nažalost, porez na dobit preduzeća i, naravno, porez na dohodak građana sa svega 11 zarez nešto procenata. Ovo su porezi koji isključivo zavise od aktivnosti i broja zaposlenih, odnosno politike zapošljavanja i stvaranja prostora i mogućnosti da ljudi rade i žive od svog rada. Koliko neko sada ove kozmetičke promene može da shvati ozbiljno, govori i činjenica da država nema mehanizme da natera 20 ljudi u Srbiji da izmire plate koje godinama ne isplaćuju, poreze,doprinose na zdravstveno i socijalno osiguranje itd. I sada smatramo da ćemo nešto uraditi ovim izmenama i da će to unaprediti naš poslovni ambijent. Kada je tehnički karakter ovih usaglašavanja u pitanju, ne možemo da vam zamerimo puno. Nije sporno da ste uskladili zakon sa Zakonom o računovodstvu i reviziji, ali Evropska komisija, koja vas ocenjuje kako radite, opet kaže da ni taj zakon nije dovoljno dobar. Ali, izmene koje ovde predviđate ne možemo da osporimo i dovedemo u pitanje u celosti. Postoji nešto što je za nas sporno, dotaći ću se toga kroz svoju priču i vreme koje mi je opredeljeno, ali suštinski, ono što se tehničkog karaktera zakona tiče, tu, objektivno, ne može puno toga da se zameri. SRS smatra da nije loše uraditi modernizaciju propisa u oblasti oporezivanja. Ali sada, pazite, opet vaša poruka od strane Vlade. Vi na Vladi dogovorite i usvojite preporuku o sveobuhvatnoj reformi propisa, ministri je izglasaju, a onda tu odluku i preporuku neće da sprovode. Zamislite apsurda. Uopšte neću ulaziti u prirodu i suštinu tih reformi propisa koja se propisuje, ali ako se Vlada obaveže kroz preporuku da će je sprovoditi, u čemu je problem da se to onda sprovodi? Mi danas govorimo o izmenama i dopunama zakona koji će obezbeđivati, na neki način, subvencije, poreske olakšice, ali Vlada nema nameru da stavi u funkciju Komisiju za kontrolu državne pomoći. I kao što je probleme imala Državna revizorska institucija, sada ta komisija ima problem da radi. Ovo je vezano čak i za druge dve tačke dnevnog reda. Danas treba da se izjasnimo o porezima, kojima ćemo dodatno opteretiti državu. Nije pitanje da li su krediti uzeti po povoljnim cenama, nego u šta će ti krediti suštinski biti ''upumpani''. Zbog činjenice da vam ne radi Komisija za kontrolu državne pomoći, na raspolaganju u EU vam stoji 50 miliona evra koje ne možete da povučete. To su apsurdi na koje želimo da ukažemo i koji zaista, po mišljenju SRS, obesmisle svaki vaš možda pozitivan napor da se nečim bavite. Ono što nam je promaklo, što kroz amandman nismo uspeli, nismo videli ili nismo uradili, jeste da reagujemo na taj član 36, gde ste promenili stav i rekli da ćete se pozivati na propise o regionalnom razvoju kada su u pitanju poreske olakšice za preduzeća. Pre nekoliko meseci smo usvajali Zakon o regionalnom razvoju. Kada je SRS pokušao da ukaže na to kakvu Pandorinu kutiju u političkom smislu taj zakon otvara, ovde su nam se podsmevali. Zamislite apsurd, ponovo apsurd, ljudi koji su glasali za taj zakon, ubeđivali nas da je u skladu s evropskim standardima - statistički regioni, ekonomski regioni - danas otvoreno šalju poruke da Srbiji takvi regioni ne trebaju, da su Srbiji potrebni politički regioni, nažalost - nacionalni regioni. Hoću da vam kažem kakvi će instituti kroz zakon biti povereni nekim ljudima koji, nažalost, danas definišu naš politički i svaki drugi vid života. To će otvoriti mogućnost za zloupotrebe. Zašto bi neko, zbog političkog položaja koji ima, bio u prilici i stvarao sebi prostor da koristi beneficije, odnosno subvencije koje država želi, hajde da kažem, da omogući onima koji su zainteresovani da investiraju? Gospođo Dragutinović, ja dolazim s juga Srbije, iz Pčinjskog okruga. Podsetiću vas samo da su (to je vaš podatak) u 2008. godini u budžetu subvencije na konto ulaganja sredstava po osnovu nerazvijenih područja – nula. Pogledajte u budžetu koji ste nam dali i usvajali za 2010. godinu, to tamo piše. Znači, subvencije u 2008. godini su nula, za 2009. nismo..., ali mislim da može da bude negativnije, jer je 2009. u poslovnom smislu bila gora nego 2008. Možete misliti kakvi su podaci tu. Kada sam se toga dotakao, znate li šta nas interesuje kada su ovi zakoni u pitanju? Svaka subvencija i poreska olakšica predviđa, po svojoj suštini, određeno odricanje. Kada ste projektovali budžet za 2010. godinu, na jednom mestu ste rekli da ste uzeli u obzir činjenicu da ćete izmenama i dopunama zakona povećati poresku osnovicu. Mene sad interesuje da li ste u projekciji budžeta uzimali samo činjenicu da ćete povećati poresku osnovicu ili i činjenicu da ćete poreske stope oboriti kroz ove izmene i dopune zakona i kako će se to reflektovati na budžet za 2010. godinu. Možete vi da se hvalite da zakon usklađujete sa direktivama EU. Porez na dobit preduzeća definiše se, rekli ste lepo malopre - kapitalni dobitak, kapitalni gubitak, dobro je što ste izbacuje dvostruko oporezivanje, predviđa takva mogućnost itd. Vidite sada, u zakonu razvijate poreski tretman pravnih lica u stečaju likvidacije. I sad mi to usklađujemo sa zakonodavstvom EU, u kojoj je prosek sprovođenja postupka stečaja svega 12 meseci. U Srbiji je taj prosek tri godine, i to za stečaje koji se privedu kraju. A kakva su nam iskustva sa stečajima, postupcima privatizacije i svega ostalog što je povezano na direktan ili indirektan način, to vi znate mnogo bolje nego mi ovde. Znači, neki poreski tretman vi možete da podignete na nivo savršenstva, ali ambijent u kome treba da ga primenjujete je poražavajući i činjenica je da se postavlja pitanje da li će i pozitivne izmene i dopune zakona, ukoliko ih ima, naći prostor za primenu u praksi, odnosno u našoj ekonomskoj stvarnosti. Ono što postavljamo kao pitanje možda nije toliko problematično, ali, eto, pokušali smo svojim amandmanom da intervenišemo. Znate, sad je mart, a mi usvajamo zakon koji će se primenjivati od 1. januara. Tako piše u zakonu - primenjivaće se od 1. januara 2010. godine. Čak ni to nije sporno, s obzirom na to da ćete obračunavati poreze na kraju godine, ali ste takođe sebi dali zakonom za pravo da podzakonske akte donesete u roku od 12 meseci. Može se desiti slučajno da neki podzakonski akt, koji bi trebalo da reguliše neke stvari koje ovde predviđate, donesete u martu 2011. godine (ajde da ne bude u martu, neka bude u februaru), što će eventualno obesmisliti vaše napore da ovo stavite u funkciju i primenu. Zato smo amandmanom predložili da to bude 180 dana. Smatramo da je to racionalno i da nije nešto što vi objektivno ne možete da prihvatite. Evo, samo ću još malo prokomentarisati, kada je ovaj dohodak građana u pitanju. Znate, lepo je to što obarate poreske stope, ali tržište kapitala je, nažalost, u Srbiji na jako niskom nivou i ova država ili vlast u poslednjih deset godina ništa nije uradila da to promeni. U ovoj državi, najozbiljnije, hartijama od vrednosti, nažalost, trguju banke. Umesto da stimulišu, sa državom zajedno, uz državne garancije, privredu, naš realni izvozni sektor, što nam daje garanciju da sva kreditna zaduženja koja povlačite i vraćamo, trguju hartijama od vrednosti, zato što im se to više isplati nego da plasiraju kredite, zbog povoljnih kamata koje banka daje. Da ne otvaramo pitanja, nemamo vremena, recimo, šta je i kakav je odnos... Evo, pogledajte banalnu stvar, kakav je odnos i koliko je podignuta svest građana Srbije u vezi s privatnim penzionim fondovima, tim trećim stubom penzionog sistema. I to je na neki način nešto što se tiče tržišta kapitala. Tako da su ovo neke kozmetičke stvari koje suštinske efekte zaista neće doneti. Na samom kraju dotakao bih se i ova dva kredita. Malopre ste obrazložili sve aspekte ugovora, kamatnu stopu itd. Sprovedena je javna nabavka, tender, izabrani su najbolji ponuđači... Da, nećemo to sporiti, ali osporavamo suštinu, za šta će se trošiti ovi krediti. Možemo da prihvatimo ambiciju države da se zadužuje i da svi zajedno to vraćamo, ali da novac koji se povlači ide u realni sektor, u stimulisanje našeg izvoza, da bi ova država mogla početi da diše. Naš izvoz mora da učestvuje u BDP sa skoro 60%. Danas je to na nivou od svega 20%. Dajemo garanciju JP ''Srbijagas''. Nije za nas problem da i njima date kredit i novac, garanciju, ali znamo na šta se novac troši. Između ostalog, smeta nam što će se ovim novcem pokrivati troškovi te firme na izborima u Vrbasu, na izborima u Odžacima, jer je bilo angažovano više vozila tog javnog preduzeća, osnovanog od strane Republike Srbije, nego svih ostalih političkih stranaka koje su učestvovale na tim izborima. To su apsurdi, za koje zaista verujemo da Vlada Republike Srbije više nema snage niti volje niti opredeljenja da ih se otarasi ili da svoje sklonosti i manire promeni. Zato smatramo da ovo suštinski neće doneti, u ekonomskom smislu, ništa novo, ništa bolje i ništa drugačije od onoga što smo imali do sada. Hvala.
Reč ima gospodin Velimir Ilić.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, pažljivo smo slušali ministarku i onaj ko posmatra prenos misli da će se u Srbiji bolje živeti od danas, kada se donesu neke olakšice i smanje neke dažbine tamo gde ih gotovo i nema i tamo gde neće mnogo uticati i dotaći građane Srbije. U ovoj eri poskupljenja struje, koja je ovih dana poskupela 10%, a očekuje se još jedno poskupljenje, najavljeno je i poskupljenje gasa, koje će svakog građanina Srbije debelo udariti po džepu, a najavljuje se i poskupljenje niza proizvoda posle poskupljenja struje, doći ćemo u veoma tešku situaciju. Ova kozmetika treba da kaže kako Vlada tobože nešto radi, pa nešto umanjuje, a umanjuje nešto od čega mi, kao građani Srbije, nećemo imati nikakve posebne koristi. To je sve čista kozmetika, da bi se stvorio privid da će nešto biti bolje. U Srbiji će biti mnogo teško. Evo, od juče, posle poskupljenja struje, biće izuzetno teško. A da ne pričam o selu, o seljacima. Videli ste danas, cena žive vage svinjskog mesa je 80-90 dinara. Pre četiri godine bila je 140 dinara, pre dve godine 130 dinara, a sada je 80-90 dinara. U međuvremenu, nafta je poskupela 36 dinara po litru. Čuli smo jutros, proizvođači prerađevina od mesa, zbog novih dažbina koje su dobili, neće smanjiti svoje cene i ono što će doći do građanina ostaće, jednostavno, što se suhomesnatih proizvoda tiče, na istom nivou. Kako će selo da preživi posle svega ovoga, kada struja poskupi, kada je nafta poskupela u 2009. godini 36 dinara, kada je sve poskupelo, repromaterijal i koncentrati, a cena kukuruza i pšenice je najniža u poslednjih nekoliko godina? To su sve apsurdi koje vi ovde, gospođo ministarka, niste uspeli da rešite i koji će znatno pogoršati život u Srbiji. Posebno, evo, videli ste, poskupljuju suhomesnati proizvodi ili ostaju na istoj ceni. Mleko je skuplje, a otkupna cena mleka sa 34 dinara danas je dovedena na 15 dinara. Objasnite mi molim vas kakvom tehnikom selo da preživi i na koji način, posle svega ovoga što će se dogoditi. Tačno je da pričamo o carini, ali tačno je, isto tako, da su na carini najveći problemi, da je nekad neko načeo pitanje carinske mafije i to je brzo zataškano, nije došlo do kraja, nigde se mrdnulo sa tog dela nije. Tačno je da se u Srbiju preko Kosova ubacuje hiljade tona mesa iz Argentine, Brazila, iz mnogih zemalja. Srpski narod, građani Srbije jedu meso izrazito lošeg kvaliteta, što se odražava na povećanje kancerogenih oboljenja, obolevanja od leukemije itd. I niko neće da zatvori te čepove. To je sve izuzetno organizovano. Više puta sam reagovao u ovom parlamentu i rekao da je apsurdna situacija u opštini Medveđa, da na lokalnim izborima Albanci dolaze autobusima i glasaju za kandidata Draškovića, koji je sad gradonačelnik tamo. On je njima ventil za taj prolaz i javno za njega glasaju. Bio sam prisutan i tražio da se to zaustavi, jer nešto nije u redu. Međutim, mnogi koji su bili dole i vodili brigu o jugu Srbije su to podržavali i rekli da je to dobra saradnja. Jeste dobra saradnja, ali pogledajte gde smo doveli pojedine proizvođače u Srbiji i u kakvoj su oni sada situaciji. Najavljuje se poskupljenje gasa. Kažu ne plaća se gas. Ne plaćaju Beogradske elektrane, a građani plaćaju. U čemu je problem? Zašto se ne plaća? I sad se traži poskupljenje. I kako u Srbiji preživeti ako su plate zamrznute, ako su penzije zamrznute, ako lekovi drastično poskupljuju, ako su mnogi osnovni proizvodi, koji su neophodni za život, komunalije...? Sve je u fazi poskupljenja, ili će biti ili je bilo. Znači, Srbija dolazi u izuzetno tešku poziciju. Evo, samo posmatrajte ovo što se tiče svinjskog mesa, da ne pričam o ostalim proizvodima, o kojima sigurno treba govoriti. U ovoj objedinjenoj raspravi ponovo mešate i carinu i kredite i sve trpate na gomilu, da čovek prosto ne zna u ovom bućkurišu kako da se snađe i o čemu da razgovara. Krediti - gde odlazi 160 miliona evra? Ovde su to, koliko vidim, komercijalni krediti, kod komercijalnih banaka, i prvenstveno odlaze u Vojvodinu. Opet neki dil, da bi Vlada opstala, da bi se produžila vlast itd. Šta se kreditira u ovom momentu? Gospođo ministarka, za vreme vašeg mandata zaustavljena je koncesija za izgradnju autoputa kroz Srbiju, koja je bila velika investicija i trebalo je da proizvede veliko zapošljavanje. Sada se pod vašim patronatom vrši kreditno zaduživanje da bi se radili autoputevi, da bi oni koji su kočili koncesiju vršili naplatu, a Srbija cela, kao država, treba da se zaduži kreditnim linijama i omogući nekima tamo da naplaćuju. Onima koji su govorili - mi ne damo naše novce. Sad će biti - vi nama da podignete kredit, da nam sve završite, a onda ćemo mi umeti da naplaćujemo, a vi ne možete da koristite, jer to su sada naši novci, naša naplata. Vi to sve tolerišete. Da li je normalno da vi, kao ministar finansija, odobrite da skoro sve kreditne linije kojima Srbija sada raspolaže odlaze u infrastrukturu, koridore i ove krupne kapitalne objekte, koji su mogli koncesiono da se rade, a ne odlaze u privredu, da podstaknu izvoz, da podstaknu realno punjenje budžeta, da podstaknu zapošljavanje građana? To ste, kao ministar finansija, morali da uradite. Svaka normalna država danas u Evropi, u svetu, koristi koncesije za izgradnju velikih objekata kao što su koridori, posebno se koridori i autoputevi rade koncesijama, a kolika je kreditna sposobnost Srbije, to se, naravno, ubrizgava u privredu, nova zapošljavanja, u podsticaj izvoza. Koliki je danas izvoz Srbije, šta Srbija danas može da izveze (zato je ovde carina veoma bitna)? Ništa. Vi se veoma lako, kao ministar finansija, odričete prihoda ove države, koji su izuzetno važni za državu. Olako se odričete prirodnih resursa koje ima ova država i dajete ih tajkunima. Voleo bih da vidim da li ste stavili veto, vi, kao ministar finansija, na projekat Olivera Dulića da se dozvoli da optički kabl u putnom koridoru 10 prođe besplatno, bez tendera, i da se dodeli jednom od najvećih slovenačkih mafijaša, a sa njim je učesnik u toj firmi brat Olivera Dulića. Da li je moguće da neko bez tendera dobije posao sa firmom koja ima na računu 3.000 evra, osnovana je u Srbiji, nema direktora, nema nikakvog rukovodioca, nema ničega? Zove se "Nuba invest". Da li je to moguće negde u svetu? Da li je moguće, gospođo ministarka, da vaš ministar zdravlja uplati sanitete u firmi koja je blokirana pet godina? Da li je moguće da uplati sanitetska vozila firmi koja ne postoji više u registru? Ukinuta je. Nema je u stečaju, a duguje pet i po miliona evra državnih para koje su uplaćene. Da li znate da je Tomica Milosavljević uplatio milion evra firmi koja ne postoji? Nema je nigde. Mogu vam dati sve podatke. Da li ste vi, kao ministar finansija, preduzeli nešto i da li ćete preduzeti? Da li će Tomica Milosavljević dobiti krivičnu prijavu? Da li će ovaj parlament smeniti Olivera Dulića što je zloupotrebio svoj službeni položaj, što je za dva-tri dana napravio građevinsku dozvolu firmi koja izvodi radove, što je lično otišao u javna preduzeća i naložio da se daju pozitivna mišljenja i dobio pozitivna mišljenja? Koliko se čeka građevinska dozvola u Srbiji? Da li je Vlada dala saglasnost na to da posao bude dodeljen bez tendera? Milutin Mrkonjić, ministar za infrastrukturu, rekao je ovde u parlamentu da prvi put čuje za to. Kako može resorni ministar da ne zna da su na Koridoru 10 radovi u toku? Da li znate da ta investicija, samo od hrvatske granice do Beograda, košta 25 miliona evra i da je isplativa za devet meseci, po projektu, a da će donositi godišnji prihod, samo to jedno parče, 45 miliona evra? Da li vi olako bacate 45 miliona evra i gde će otići tih 45 miliona evra? A mi ćemo ovde samo da se zadužujemo, zadužujemo i zadužujemo. Gospođo ministarka, isto tako je neko, a zna se ko, potpisao da Soroš uđe ovde sa kablovskom televizijom, da koristi infrastrukturu i kanalizaciju "Telekoma" i da u svaki naš dom, u svim gradovima, uđe sa optičkim kablovima. Sada će da dođe i ovaj u Srbiju i da prođe sa svojim optičkim kablovima. I šta smo mi onda u telekomunikacijama? Nula. Šta je naše? Ništa. To je najveći prirodni resurs, telekomunikacije. Sve smo dali džabe. A znate li ko je bio predsednik Upravnog odbora kada se to potpisalo, znate li ko je bio ministar za telekomunikacije? Predsednik Srbije gospodin Tadić. Da li vi sve to znate i da li sve to prolazi mimo vas i da li sada ima neko snage da zaustavi ovo na Koridoru 10, da se kaže Oliveru Duliću - gospodine, ti moraš krivično da odgovaraš zbog ovoga? Jurite tamo za neke vagone za dva i po miliona evra pet godina. Vodite istrage, šta sve ne radite, a milione evra bacate kroz prozor. I niko to ne pomišlja da prekine i niko o tome ne razmišlja. Prema tome, molim vas da, kao ministar finansija, to zaustavite, da stavite veto na tu investiciju i da je potpuno sredite i zaustavite. Da li vi znate da je osnivač "Zagrebačke banke" "Jugobanka" iz Srbije, da je osnivački ulog "Jugobanke" bio 2.200.000.000 evra? Da li znate da je zamenik državnog pravobranioca potpisao rešenje, kada je banka otišla u privatizaciju, da Srbija nije zainteresovana za ta sredstva? Da li znate da su ta sredstva prelivena na privatne, šifrovane račune? Na čije račune? Gospođo ministarka, daću vam kompletnu dokumentaciju. Biće mi drago. To sam pitanje više puta postavio i vašem prethodniku, koji mi nije odgovorio. Da li je tačno da se sve to tako završilo i da niko nije odgovarao i niko ne zna? Niko ne zna. Vi znate možda, a možda ne znate (ja sam bio šef tima za kiparske pare) da smo mi našli te pare i doneli sve papire ovde i ti su papiri predati pokojnom premijeru i Mlađanu Dinkiću. On je otišao na Kipar, raspuštena je ekipa i rečeno je - više se o tome ne razgovara. I od toga nema ništa. On je napravio dil, dogovorio se, sve je rešeno kako je rešeno i tu je i ostalo. Iz tima u kome sam bio jedino je gospodin Kole, koji je radio u Narodnoj banci, dobio otkaz, smenjen je zato što nije bio kooperativan u Narodnoj banci, a predstavnik MUP-a Spasić je avanzovao, postao je direktor UBPOK-a. Pokojna Borka Vučić je imala sve te papire i više puta je kod mene dolazila s tom dokumentacijom. I to je sve ostalo. Da li se mi, kao pijani milijarderi, lako razbacujemo – 2,2 milijarde, tamo tri milijarde, ovo sa Dulićem milijarde, sa kablovskom televizijom milijarde, a onda trčimo da uzimamo kredite? Možda uzimamo kredite onih naših što su šifrovani, pa nam oni rentaju njihove pare. Nije isključeno, je l' tako? Ljudi našli plasman, olako daju kredite, plasiraju itd. Molim vas da, kao ministar finansija, odgovorite na ova pitanja i da pripremite pismeni odgovor. Ovo me jako interesuje, to sam više puta postavljao na Vladi, a mogu vam doneti kompletnu dokumentaciju što se svega ovoga tiče. Da li mogu u Srbiji da se poštuju institucije ove države, prvenstveno parlament? Da li može ovde da dođe jednom guverner da podnese neki izveštaj? Nemojte misliti da mi želimo onu kozmetiku. Mislite da ste završili veliki posao što ste nam jutros odsvirali himnu i poređali nam gardu? Nismo mi mala deca. Mi hoćemo u Srbiji da se živi bolje, da se investira, da se zapošljava, da se radi i da se zaradi, da zaradi seljak koji tovi svinje, da zaradi proizvođač mleka, da zarade i oni koji odlaze na posao u preduzeća, a ne samo kozmetiku. Evo, jedino šta se dogodilo u ovoj godini, prošloj godini, poređali ste nam gardiste, da nas kao jutros prime i da čujemo himnu. I o tome se priča, to je hit dana. A što Dulić napravi tamo da prođe kroz koridor optički kabl, to nikoga posebno ne interesuje. Da li ćete dati neku inspekciju da to pogleda i proveri? Da li će tužilaštvo da preduzme određene radnje? Da li će ekipa koja vodi javne nabavke da da krivičnu prijavu zbog netenderisanja ovog posla? Neće. Mnoge stvari su se na ovaj način zataškale. Prošli put sam pitao ko je napravio kliniku za kardiovaskularne bolesti ovde u Beogradu. Ko je vlasnik? Kako je moguće da se na televiziji pri otvaranju kaže - vlasnik želi da ostane anoniman? Da li je tačno da u Ruzveltovoj ulici kliniku pravi gradonačelnik Beograda? Ako nije tačno, neka me demantuje, a ja kažem da je tačno. Ko je kupio Trepču, čuvenu atomsku banju? Ko je kupio Sokobanju? Da li je Đelić kupio Sokobanju preko holandske firme? Pet puta sam postavio to pitanje. Tu ima mnogo ušteda od kojih ova Srbija može mnogo bolje da živi i da svima nama bude bolje i da se osećamo u svojoj državi bolje, da bude viši standard, da živimo bolje, što i jeste naš cilj. Videli ste neki dan anketu. Šta je 33% mlađih od 30 godina izjavilo, gospodo iz vladajuće koalicije? Da želi da napusti Srbiju. Da li je to budućnost Srbije? Dobili su ''beli šengen''. Srećan vam put, omladino, gurajte, a mi ćemo se ovde sa PUPS-om boriti da zadržimo vlast. Imamo mi sada našu ekipu i hvalićemo se da je MMF rekao da su zakon i uređenje penzionog osiguranja vrhunski urađeni. Kako žive penzioneri? Kako će da prihvate ovo poskupljenje lekova, struje...? Struja povlači lanac poskupljenja. Naravno, za neki mesec biće još jedno poskupljenje struje, poskupljenje gasa itd. Molim vas da se, kao ministar finansija, veoma ozbiljno pozabavite ovim poslovima i ovim problemima. Da li su ''Skijališta'', gospođo ministarka, opravdana? Da li su to promašene investicije i koja skijališta su promašene investicije? Ko je uzeo provizije od ski-opreme za ''Skijališta'' i ona sad leže mrtva i trule tamo po kojekakvim šumama i kojekuda? Umalo i u Jagodini da napravite skijalište. (Predsednik: Vreme.) Svi su se smejali. Ne postoji nikakva mogućnost itd. Da li će neko da odgovara za vakcinu, gospođo ministarka? (Predsednik: Zahvaljujem.)Da li će neko odgovarati za nabavljenu vakcinu koju ni deca neće da prime? (Predsednik: Gospodine Iliću, hoćete li, molim vas, da privedete kraju? Završite rečenicu, molim vas.) Hvala vam puno, gospođo predsednice.
Primili ste, poštovani narodni poslanici, ostavku Momčila Spasića na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i Izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije povodom razmatranja ove ostavke, koji je utvrdio da je podnošenjem ostavke nastupio slučaj iz člana 88. stav 1. tačka 2) Zakona o izboru narodnih poslanika i predlaže da Narodna skupština, u smislu člana 88. st. 2. i 3. istog zakona, konstatuje prestanak mandata ovom narodnom poslaniku. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 2) i st. 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština, na predlog Administrativnog odbora, konstatuje da je prestao mandat, pre isteka vremena na koje je izabran, narodnom poslaniku Momčilu Spasiću, izabranom sa izborne liste ''Za evropsku Srbiju - Boris Tadić'', danom podnošenja ostavke. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog načelnog pretresa prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslaničke grupe: SPS-JS, ''Nova Srbija'', LDP, DSS - Vojislav Koštunica, ''Napred, Srbijo'' i SRS. Dajem reč narodnom poslaniku Đorđu Milićeviću. Izvolite.
Uvažena gospođo predsedavajuća, poštovani predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je set od pet zakonskih predloga u objedinjenoj raspravi u načelu. Na samom početku želim da kažem da ću u svom izlaganju akcenat staviti na dva zakonska predloga – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana. Sa donošenjem predložena dva poreska zakona smo, čini mi se, malo zakasnili. Moje mišljenje je da ih je trebalo doneti u paketu sa ostalim fiskalnim instrumentima koji prate donošenje budžeta za 2010. godinu. Pored toga, pojedine odredbe ovih zakona imaju retroaktivno dejstvo od početka ove godine, što se može prihvatiti samo u izuzetnim slučajevima, kada to nalaže opšti interes. Posebno negativne efekte može imati povratno dejstvo na nerezidentne obveznike koji obavljaju delatnost na teritoriji Republike Srbije preko samostalne poslovne jedinice, koji su naknadno obuhvaćeni poreskim tretmanom. Takva poreska politika, sa čestim izmenama (ili u toku godine) poreskih zahvatanja, može stvoriti, moje je lično viđenje, nesigurnost za strane investitore već postojeće poslovne jedinice, a još više može uticati na potencijalne poslodavce i preduzetnike iz inostranstva. Pored navedenih konstatacija, još bih mogao dodati da su se od donošenja ovih zakona, čini mi se da je to bila 2001. godine, oni skoro svake godine menjali, ponekad i dva i više puta u toku godine. Zaključak koji se može izvući, između ostalog, jeste da još nismo stvorili konzistentnu i sveobuhvatnu poresku politiku i da je ad hok menjamo iz godine u godinu. Možda će izmene ovih poreskih zakona i njihovo usklađivanje sa odredbama ostalih sistemskih zakona takvu politiku, između ostalog, ispraviti i stvoriti stabilnost fiskalnih instrumenata, što će imati pozitivne efekte na poslodavce i ekonomski ambijent, a takođe i na efekte budžetskih prihoda. Što se tiče konkretno Zakona o porezu na dohodak građana, smatram da ga treba podržati i poslanička grupa SPS-JS u načelu podržava ovaj zakonski predlog, polazeći, pre svega, od ciljeva koje ovaj zakon proklamuje i sadrži. Prvo, smatramo da treba podržati izjednačavanje poreskih stopa, jer šarolikost stopa ne odražava prave efekte poreske politike. Takođe, snižavanje stope poreza na prihode od kapitala sa 20% na 10% treba da stimuliše tržište kapitala, koje je u ovom trenutku, a i u prethodnom periodu, rekao bih, svedeno na minimum. Stimulativna mera je i prepolovljena stopa po osnovu ostvarenog kapitalnog dobitka. Posebno ovde treba potencirati stimulativne mere koje se odnose na oporezivanje prihoda od osiguranja lica, a koje su usmerene u dva pravca. Najpre, snižavanje stope poreza na prihode osiguranja lica sa 20% na 10% i novi način utvrđivanja poreske osnovice, gde se u troškove priznaju, koliko sam mogao da shvatim, uplaćene premije osiguranja, odnosno kod povučenih akumuliranih sredstava po osnovu udela člana dobrovoljnog penzijskog fonda uložena u kupovinu društva, gde se poreska osnovica utvrđuje kao razlika iznosa isplaćenog po osnovu osiguranja lica i iznosa povučenih akumuliranih sredstava uloženih u kupovinu anuiteta. Takođe smatram da treba podržati, bez obzira na otpore koji će se javiti, i uvođenje jedinstvenog neoporezivog iznosa za sve obveznike godišnjeg poreza na dohodak građana, pošto se ovom merom stvara jednak poreski tretman svih poreskih obveznika po ovom osnovu, a takođe proširuje i broj poreskih obveznika, kako na domaća lica i preduzetnike tako i na strance. Zakon treba podržati i zbog stimulativnih mera za poljoprivrednike, koji u narednoj godini neće plaćati porez na prihode od poljoprivrede i šumarstva. Mera jeste stimulativna, ali imajući u vidu konkretne iznose zaduženja, mislim da neće imati velike finansijske efekte. Izmene i dopune Zakona o porezu na dobit preduzeća, sada pravnih lica, znatno su opsežnija i nastavak su aktivnosti na sprovođenju fiskalne reforme u cilju izgradnje podsticajnog i, rekao bih, lako primenljivog sistema oporezivanja. Porez na dobit preduzeća je fiskalni instrument kojim se ostvaruju ciljevi stabilizacione fiskalne i ekonomske politike, razvojni aspekt privređivanja, podsticanje tržišta i konkurentske sposobnosti privrede. Navedeni ciljevi se mogu ostvariti samo stimulativnom poreskom stopom i ciljnim investiciono-razvojnim podsticajima. Pored toga, stvara se pravna sigurnost investitora, posebno inopartnera investitora, na dugoročnim osnovama koje ne podležu kratkoročnim promenama. U tom cilju treba istaći samo neke mere i ovom prilikom ću ih pomenuti: poreski podsticaji za sva ulaganja u osnovna sredstva koja se odnose samo na nova sredstva, na nekorišćena sredstva, čime se stimuliše nabavka savremene profitabilne opreme, čime se sprečava sukcesivno korišćenje poreskog kredita za istu, odnosno korišćenu opremu; proširenje određenih kategorija rashoda u poreskom bilansu rashoda; realno, odnosno tržišno određivanje nabavne cene imovine fer vrednosti u skladu sa Međunarodnim računovodstvenim standardima, sadržanim i usklađenim u Zakonu o računovodstvu i reviziji i, na kraju, jedinstvena primena uslova za otpis potraživanja kada je prošao rok za naplatu, čime se ona priznaju u rashode u poreskom bilansu. Pored već postignute visoke usklađenosti odredaba ovog zakona sa rešenjima u zemljama EU, novim pozitivnim iskustvima razvijenih zemalja, ovim izmenama nastavljeno je i usaglašavanje sa poreskim propisima u pogledu utvrđivanja oporezive dobiti. Prvi put se kod utvrđivanja oporezive dobiti priznaju prihodi i rashodi iz godišnjih finansijskih izveštaja i stimulisanja razvoja finansijskog tržišta u funkciji opšteg privrednog razvoja. Takođe, odredbe ovog zakona se odnose i na ogranke i poslovne jedinice stranih pravnih lica sa sedištem u drugoj državi, a koja obavljaju privrednu delatnost u Srbiji. Sledeći cilj predstavlja usaglašavanje postojećih zakonskih normi sa pojedinim sistemskim zakonima koji su u međuvremenu doneti. Taksativno ću ih navesti: Zakon o računovodstvu i reviziji, Zakon o privrednim društvima, Zakon o tržištu hartija od vrednosti i drugih finansijskih instrumenata, Zakon o deviznom poslovanju, Zakon o bankama i drugi. Usaglašavanje ovog poreskog zakona je u funkcionalnoj vezi sa novodonetim zakonima, čime se vrši dalja dogradnja sistema oporezivanja dobiti pravnih lica. Na samom kraju, još jednom želim potpuno jasno i precizno da istaknem da će poslanička grupa SPS u načelu podržati svih pet zakonskih predloga. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Mladen Grujić.
Poštovana gospođo predsednice, poštovane kolege, poštovana gospođo ministarka, pročitao sam vaš zakon o porezu na dobit preduzeća i zakon o porezu na dohodak građana. Verujte mi, baš sam se lepo osećao kada sam ih pročitao. U ovim zakonima, koje ste napisali, ima puno lepih i dobrih elemenata – smanjivanje poreske stope na isplatu dividendi, smanjivanje poreza na kapitalnu dobit, ukidanje poreza na prihod stečen u poljoprivredi i šumarstvu. Jedina stvar koju niste uzeli u obzir je okruženje u kome se nalazimo. Kakva crna dividenda? Pa, pola zemlje je prošle nedelje falsifikovalo završne račune da bi prikazali da su jedan dinar u pozitivnom, da bi mogli dalje da se zadužuju kod banaka. Ne znam da li se sećate, sedeo sam na ovom istom mestu prošle godine, a i vi ste takođe tu sedeli, kada smo pričali u ovoj istoj sali, ubeđivali ste nas da je povećanje poreza na dividendu sa 10 na 16 posto prošle godine dobro za zemlju, a ove godine, kada je istekla ta mera, ubeđujete nas u obrnuto. Prošle godine sam vam govorio da grešite, a ove godine vam kažem da je potpuno svejedno kolika je stopa poreza na dividendu, jer je malo preduzeća u Srbiji pozitivno u 2009. godini, a još će ih manje biti u 2010. godini. Ove godine godišnji porez na dohodak građana će plaćati svi koji imaju prihod veći od tri prosečne godišnje zarade, po vašem predlogu. To je pogrešno. Proširujete broj ljudi koji plaćaju porez, umesto da one sa većim prihodima oporezujete po većoj osnovi. To bi bilo logičnije, pravičnije i, iznad svega, korisnije. Stalno razmatrate smanjenje kapitalne dobiti na trgovinu akcijama na Beogradskoj berzi. Prošle godine ste je sveli na 0%, kao privremenu meru, a ove godine nam smanjujete sa 20% na 10%.Molim vas da mi objasnite koliko je velika ta grupa ljudi u Srbiji kojoj će biti bolje od ove mere. Da li ih ima 100.000, 200.000 ili 500.000? Hoće li onim nesretnim ljudima na pruzi u Lapovu biti bolje jer sada imaju manji porez da plate na svu tu kapitalnu dobit kada trguju akcijama na berzi, kada nisu na pruzi? Ovo što vi radite je kao kada čovek ima rak, a vi mu prepišete uput da ode kod frizera. Poreza oslobađate samo šaku ljudi koja u ovom trenutku trguje na berzi i par inostranih brokera koji valjda nemaju šta drugo da rade, jer u Evropi je kriza, pa se još uvek zamajavaju kod nas na berzi. Podneli smo nekoliko amandmana, koji su tehničke prirode i koji su bazirani na mišljenju Ministarstva finansija na Zakon o porezu na dohodak građana. Očekujemo da budu prihvaćeni, zato što su tehničke prirode i radi se o unapređenju ovog zakona. Ali, ono što treba menjati nije samo ovaj zakon, već generalno politika Vlade. Privredu ćete oživeti angažovanjem para iz budžeta, a ne ovim, svakako simpatičnim, ali beskorisnim izmenama zakona. Ovim predlogom zakona ste sigurno stekli simpatije par bogatih Srba i sigurno ste zaslužili da vas barem pozovu na ručak u Šekspirovu, ali ako ova vlada nastavi ovako, ni tih par bogatih Srba neće imati od čega da isplati dividendu, koju im ove godine manje oporezujete. Onda može da se desi da vas pitaju šta radite i gde vodite ovu zemlju, a znamo da je ovoj vladi više stalo do mišljenja nekolicine bogatih, nego do mišljenja miliona Srba. Na kraju da ponovim, lepo je sročen ovaj zakon, dobro ste se potrudili, stvarno ima simpatičnih mera, ali bojim se da nikakve koristi od njega neće biti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ivan Andrić.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, nažalost, vreme nam ne dozvoljava da se posvetimo svim temama, pa smo mi odabrali, kao osnovnu temu, ovaj skandalozni kredit, za koji tražite garanciju od nas, za "Srbijagas" od ''Banke Inteza''. Kažem skandalozan jer stvarno tako mislim. Najbolji dokaz je, s obzirom da su u ovoj tački dnevnog reda spojena dva kredita koja država uzima, da uporedite ovaj drugi kredit, koji se uzima od ''Erste banke'', i ovaj kredit za koji garancije traži "Srbijagas", pa da vidite razliku. Prvo pitanje za vas je da li je "Srbijagas" sproveo postupak javnih nabavki i da li je ovo najpovoljnije što je mogao da dobije. Dakle, sa druge strane, samo poslovanje "Srbijagasa" bi trebalo da uveri sve nas poslanike da ni po koju cenu ne treba da damo garancije za ovaj kredit. Takav poslovni gubitak je prosto, ne znam da li je reč o rekorderu, ali osim "Železnica Srbije" i ostalih gubitaških preduzeća nije nam jasno kako uspeva da za tako kratko vreme napravi tolike gubitke. Možda razlog leži u činjenici da "Srbijagas" manje ili više redovno odstupa od onih aktivnosti zbog kojih je osnovan kao javno preduzeće i sve se više bavi nekim drugim aktivnostima. Drugo pitanje glasi – koliko košta oglašavanje "Srbijagasa" i zašto se "Srbijagas" oglašava? Kolika je stavka u budžetu trošak za to oglašavanje? Koji je razlog jednog monopoliste na našem tržištu da se oglašava, na kojim televizijama, na koji način dođe do tog izbora i šta je cilj takvog oglašavanja, da li je taj cilj ispunjen? Treće pitanje. Mi smo ga, naravno, postavili gospodinu Škundriću, ali nekako ne da nije bilo jasnog odgovora, nego je odgovor bio više nego jasan - ćutanje. Ako imamo u vidu da se oko 8% potrošnje gasa u Srbiji dobija iz domaćih izvora, zašto Srbija plaća taj gas kao da je reč o gasu iz Rusije, odnosno gasu iz uvoza? Osam posto vrednosti tog gasa koji se potroši je vrednosti oko 25 miliona evra. Ako saberemo to i proviziju "Jugorosgasa", doći ćemo do 50 miliona evra. Ne znam koliki su troškovi u pitanju, ali mislim da bi ovaj kredit mogao da bude znatno manji, da ne kažem za 30%, kad bi se samo ove dve stavke isključile iz poslovanja ili uzele u obzir u poslovanju "Srbijagasa". Sledeće pitanje. Reč je o enormno velikom kreditu. Taj kredit ima vrednost od 270 i nešto hiljada evra dnevno, kada se podeli na jednu godinu. Troškovi same finansijske transakcije u "Banci Inteza" su preko dva miliona evra. Pitamo vas – u koliko je kompanija preuzeo ili stekao udeo "Srbijagas" u protekloj godini? Koje su tačno to kompanije? Koliki je tačno trošak tog preuzimanja? Po kojim osnovama, u skladu sa kojim ciljevima poslovne politike, na bazi kojih kriterijuma je učinjeno to preuzimanje? Sledeće. Da li će i koliki iznos ovog kredita biti korišćen za pokrivanje gubitaka tih povezanih, a preuzetih firmi od strane "Srbijagasa", koliki je to iznos i zbog čega? Da li je "Srbijagas" jedan od tih kredita od poslovnih banaka, čije se refinansiranje sada traži, uzeo za kupovinu akcija "Informatike"? Zašto "Srbijagas" planira da se bavi poslovima osiguranja i finansijskih transakcija? Želimo da vidimo na osnovu koje se to odluke Vlade Srbije, kao osnivača JP "Srbijagas", osniva osiguravajuća kompanija. Mislim na Srbiju, a mislim i na Bosnu, gde se "Srbijagas", bar u medijima, predstavlja kao osnivač nekog novog osiguravajućeg društva ili firme koja će se baviti finansijskim transakcijama. Da li neki deo ovog kredita i koliki ide na finansiranje i otvaranje tog novog preduzeća - to nas takođe zanima. Da li je Vlada osnovala "Srbijagas" da bi se bavio osiguranjem, proizvodnjom i prodajom stakla, kompjutera, informacionih sistema, organizacijom trubačkih koncerata? Podsetiću vas na Novu godinu, to smo imali priliku, nažalost, da gledamo u reprizama nekoliko puta, tako da je jako teško zaboraviti taj trošak. Ako mi dobro razumemo, firma koja organizuje koncert sto trubača i zatim plaća njegovo emitovanje na TV traži sad od nas garancije da se zaduži sto miliona evra. To je, iz mog ugla, prosto neverovatno. Stvarno je neverovatno. Ono što nas, u stvari, najviše zanima, jeste da li će, kao što nam je obećano još prilikom potpisivanja naftno-gasnog sporazuma, Srbija povratiti svoj udeo u ''Jugorosgasu'' i time sebi obezbediti minimum 20 miliona evra godišnje i time osloboditi poslanike, ali i sve građane ovakvih suludih zahteva u budućnosti. Molim vas da mi odgovorite na ova pitanja. Ne znam da li su ona u vašoj nadležnosti ili ne, ali je od toga da li su i na koji način obezbeđena sredstva za "Srbijagas" mnogo važnije da nam se pruži, ako već traže garancije u ovom parlamentu za takvo jedno novo zaduživanje, uverenje da je "Srbijagas" sposoban da to i vrati. Vi ste pomenuli da je euribor, jedan tromesečni, ako se ne varam, plus četiri i nešto posto godišnje fiksno. Da, ali mi moramo imati u vidu da je to firma koja posluje sa neverovatnim gubitkom i neko od mojih kolega je već postavio pitanje - ako građani plaćaju grejanje, a toplane duguju za gas, gde nestaje taj novac. To je, takođe, jedno od pitanja. Dakle, ili građani ostaju bez grejanja. Tu postoji problem. S druge strane, ako ta kompanija ima toliki gubitak, a možemo da pretpostavimo da će euribor rasti (složićete se da je danas on veoma nizak, a ovo je zaduženje na osam godina, ako se ne varam), dakle kamata će biti znatno veća, kakav je plan "Srbijagasa" da ga vraća? Ili možemo da očekujemo već početkom sledeće godine nove garancije za neki novi kredit o refinansiranju dugova? Hvala.
Narodni poslanik Milan Lapčević ima reč.
Poštovano predsedništvo, poštovana gospođo ministar, današnja sednica je počela na interesantan način, ubacivanjem desetak novih tačaka dnevnog reda, koje su stavljene na početak. Dakle, imaćemo jedva jedan dan da ih pogledamo i pokušamo da napišemo neki amandman, što nije korektno u parlamentarnom radu. Ovih pet zakona, koji uređuju materiju poreza na dobit preduzeća i dohodak građana, carinski zakon i zaduživanje kod poslovnih banaka, nisu baš slična materija da bismo o njima mogli da raspravljamo u okviru objedinjene rasprave. U svakom slučaju, osvrnuću se na ono što je u ovom trenutku za Srbiju najvažnije, a to je izmena Zakona o porezu na dobit preduzeća, odnosno pravnih lica, kako se ovde sada menja. U uvodnom izlaganju ste rekli da ima puno poboljšanja u ovom zakonu, da se oporeziva stopa smanjuje sa 20 na 10 posto i za osiguranje depozita i za kapitalni prihod. Međutim, kao što reče i gospodin Grujić, teško da ćete imati šta da oporezujete. Jer, dok se dođe do dobiti, država na razne načine sve ispumpa iz preduzeća, pa imamo situaciju da je preko 70.000 firmi u blokadi i preti im stečaj, što znači potpuni kolaps srpske privrede. Očekivao sam da ću u ovom zakonu videti ono što se dugo najavljivalo u politici Vlade Srbije kroz javne nastupe, a to su instrumenti za ubrzani razvoj nedovoljno razvijenih područja u Srbiji. Međutim, u članu 41. ste jasno rekli da oni koji posluju na nedovoljno razvijenom području moraju da ispune nekoliko bitnih uslova da bi mogli da budu oslobođeni poreza na dobit. Ti uslovi će dodatno opteretiti ta pravna lica, tako da neće ni moći da steknu uslov da budu oslobođeni poreza na dobit. Na primer, u stavu 1. se kaže da pravno lice mora da ispuni uslov da ima najmanje osam miliona dinara uloga u osnovna sredstva. Šta ćemo sa onim pravnim licima koji nemaju osam miliona dinara uloženih u osnovna sredstva? Na primer, kako će jedna vulkanizerska radnja ostvariti tu mogućnost ako je uložila manja sredstva iako možda zapošljava mnogo veći broj ljudi ili ispunjava i druge uslove? Očekivao sam da će u ovom zakonu biti mnogo liberalniji pristup i da će svi koji posluju u nedovoljno razvijenim područjima da imaju određene poreske olakšice kako bi bili stimulisani da tamo više rade, više zarađuju, naravno, i da po tom osnovu šire posao i zapošljavaju veći broj ljudi. Najveći problem svake zemlje u tranziciji svakako jeste njena privreda, likvidnost te privrede i, u skladu s tim, broj nezaposlenih ljudi, odnosno standard stanovništva. Kako je Srbija zemlja mnogih protivurečnosti, naročito ekonomskih, imamo situaciju da najveća plata u Srbiji, na području glavnog grada, iznosi 56.000, a najmanja u Beloj Palanci - 14.000, što je četiri puta manje. Ili, po nekim drugim parametrima, recimo, kao što reče prethodni govornik, 80% investicija koje su pristigle zadnjih godina u Srbiju su realizovane na području 50 kilometara oko glavnog grada, što jasno govori o tome da nema nikakvih ulaganja u najnerazvijenija područja. Ulaganja u najnerazvijenija područja nema iz prostog razloga što onaj koji bi ulagao i bilo koji posao započinjao u ovoj zemlji nema za to određene podsticaje, pa će ulagati tamo gde mu je najisplativije, odnosno gde neće imati velike troškove transporta i gde će moći da plasira svoje proizvode ukoliko se radi o određenoj proizvodnji. Ulaganja i jesu najveća u Beogradu i okolini, a skoro niko ne želi da ulaže u nerazvijene delove Srbije, zato što ne postoji infrastruktura i ne postoje poreske olakšice i podsticaji značajni da bi se tamo ulagalo. To je, prosto, činjenica, ma koliko vi vrteli glavom. Jer, zašto bi neko otvorio bilo koju proizvodnju u Beloj Palanci, da proizvodi bilo koji proizvod, da ga transportuje odatle do glavnih potrošačkih centara, u Beograd i razvijene delove Srbije, ako za podsticaj za zapošljavanje novog radnika ima isto pet hiljada evra u Beloj Palanci kao što ima i u Beogradu? Bolje će to raditi ovde, jer će ovde odmah plasirati proizvod, a od države će dobiti potpuno isti podsticaj i iste olakšice kao što ima u nerazvijenim područjima. Suština ovog zakona je morala da bude u tome da poreski podsticaji, poreske olakšice i subvencije od strane države budu mnogo veći u nerazvijenim područjima u odnosu na razvijena, ili da bar budu proporcionalno srazmerni stepenu razvoja određenog područja. Dakle, porez na dobit ne treba da postoji ni za jedno preduzeće ili pravno lice koje radi u nedovoljno razvijenim područjima. Zna se tačno, po metodologiji, koje se opštine kvalifikuju kao nedovoljno razvijena područja, odnosno devastirana područja, i svi koji tamo rade treba da budu potpuno oslobođeni poreza na dobit. Jer, od tih pravnih lica, koja dolaze iz Vladičinog Hana ili Kuršumlije, država nema nikakvu korist, odnosno budžet ima vrlo simboličnu korist od toga, ali bi te opštine imale višestruku korist ukoliko bi ti ljudi imali mnogo veću dobit, imali veće poreske olakšice i na taj način širili svoj posao. Naravno, država može kroz druge zakone da ih obaveže da svu tu dobit koju imaju ulože opet u isto područje koje je nerazvijeno, da bi imali dalje poreske olakšice. Ne treba valjda da vas podsećam da je, recimo, po statistici (koja je, ma kako je definisali, skup brojki koji može da kaže mnogo toga, ali ne mora da bude uvek egzaktan), u Srbiji zaposleno 1.860.000 ljudi. Na tih 1.860.000 ljudi, imamo 1.600.000 penzionera i 760.000 nezaposlenih. To u ukupnom zbiru kaže da na 100 zaposlenih u Srbiji imamo 126 izdržavanih lica - penzionera i nezaposlenih. Ti isti parametri za Beograd su ovakvi - na 100 zaposlenih lica imamo 60 penzionera i 16 nezaposlenih. Dakle, samo je 76,6 izdržavanih lica na 100 zaposlenih u glavnom gradu. U Novom Sadu je taj odnos nešto manje povoljan - 48 penzionera i 21 nezaposleno lice. U Nišavskom okrugu, bez grada Niša, te brojke su sledeće - 16.000 ljudi radi, penzionera ima 29.000 i 16.000 ljudi traži posao, dakle odnos je jedan prema jedan. Za Toplički, Jablanički i Pčinjski okrug su te brojke katastrofalne - na 100 zaposlenih ljudi imate 185 penzionera i 94 nezaposlena čoveka. Onda, naravno, ne može nikoga da začudi činjenica da se svake godine preko 40.000 ljudi, po zvaničnoj statistici, iseli iz ovog područja, što se na desetine sela gasi, što i područja koja važe kao univerzitetski centri, poput Niša, ostaju bez svojih kadrova, jer tamo ne mogu da nađu posao, jer ne postoji privreda, a ne postoje ni podsticaji u poreskoj politici, koji jeste osnovni instrument da bi se nerazvijena područja razvijala. Da bi se jedna toliko asimetrično razvijena država kakva je Srbija koliko-toliko ravnomernije razvila i smanjila te ogromne, pre svega ekonomske razlike u razvijenosti, mora da postoji mnogo konkretnija, jasnija i stimulativnija poreska politika nego što je danas. U Švajcarskoj, na primer, ukoliko živite u centru velikog grada, imate stopu poreza koja je vrlo visoka, ali ako živite 20 kilometara od grada, na periferiji, onda je ona duplo manja, a ako živite u nekom selu 40 kilometara od Ciriha, ona je simbolična. Zato je Švajcarska ravnomerno naseljena zemlja, koja nema velike ekonomske razlike između najsiromašnijih i najbogatijih, zato što je poreska politika klizna i uvažava sve parametre koji doprinose migraciji stanovništva, zaposlenosti itd. Neću da kažem da nema baš nikakvih ulaganja u privredu Srbije zadnje dve godine, ali ona su tri puta manja nego što su bila 2007. godine, a ulaganja unerazvijena područja su gotovo simbolična. Pre nekoliko meseci ste imali veliki štrajk u Kuršumliji, ne zato što su ljudi tamo obesni pa nemaju šta da rade, već ih je muka naterala, ali smo imali jednu skandaloznu izjavu ministra privrede i ekonomije koji je rekao da država nema interesa da razvija određenu proizvodnju u tom području jer to nije strateški interes Srbije. To je prosto nezamislivo ako se ima u vidu da je država Srbija uložila silne pare u pokretanje proizvodnje u fabrici automobila "Zastava" u Kragujevcu, protiv koje nemam ništa, naravno, ali nemoguće je da se koriste drugačiji parametri kada se radi o najnerazvijenijim područjima, o sirotinji, koja se, uzgred rečeno, nalazi u području koje je vrlo trusno i koje zovemo administrativnom linijom sa KiM. Kako je država mogla da nađe pare i uloži ih u pančevačku "Petrohemiju", u "Zastavu elektro", a nema da uloži u pokretanje proizvodnje u "Kopaonik" u Kuršumliji? To je jedina firma koja tamo može da zaposli ljude. Ako ih zaposli, oni će ostati da žive tamo. U protivnom će svi pokupiti to malo što imaju pa će se doseliti u Beograd. A onda ćemo morati da pravimo nove mostove, jer će i ovi koji su predviđeni da se grade, kao ovaj između Borče i Zemuna, iz državnih kredita koje ćemo svi plaćati, neće biti dovoljni za sve one koji će se doseliti u Beograd. To je jedna pogubna politika, koja ovu zemlju vuče nazad. Najžalosnija priča je od juče, gde je veliki mag, veliki baron don Tijanić svojom odlukom ugasio prvi radio koji je imao celodnevni program, prvu radio stanicu izvan Beograda, to je Radio Niš, posle 61 godine poslovanja, koja je emitovala regionalni program za čitavo područje. Preti se gašenjem i drugih medija regionalnog karaktera, pa će onda svi građani Srbije svake večeri gledati u kom delu Beograda je pukla cev i kao da mene ili nekog ko živi u Vlasotincu živo interesuje da li je neki autobus u Rakovici skratio liniju ili nije. Na ovaj način ova zemlja može samo da tone sve dublje i dublje, a vi, gospođo ministarka, pogledajte malo više kako su ozbiljnije zemlje rešile poresku politiku i na koji način su uticale na to da se u nedovoljno razvijenim područjima pokrene privreda, da tamo oživi nekakva aktivnost kako bi ljudi ostali da žive tamo. Ovakvom destimulativnom politikom teško da ćemo uspeti da očuvamo i ovo malo teritorije što nam je ostalo. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Lapčeviću. Nastavićemo u 15.05 časova. Prvi naredni govornik je gospodin Veroljub Arsić. Želim da vas obavestim, u skladu sa članom 85, da ćemo danas raditi do završetka tačke dnevnog reda koja bude u 18.00 časova na dnevnom redu, odnosno ove tačke. [[Posle pauze – 15.05]] Nastavljamo rad. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je što predstavnik predlagača, odnosno Vlade Republike Srbije, ministar finansija trenutno nije u sali. Nadam se da će tokom mog izlaganja stići. Voleo bih da mi odgovori na neka pitanja, makar i kasnije, kada budemo završavali ovu raspravu. Danas imamo na dnevnom redu i poreske zakone. Nažalost, u takvom vremenu danas i živimo, kada neprestano moramo da prilagođavamo naše zakone trenutnoj političkoj i ekonomskoj situaciji u državi. Kao što je već poznato, DS i koalicija koju su oni okupili pred ove izbore odustali su od 200.000 radnih mesta za vreme njihove vlasti, odnosno mandata koji traje četiri godine, odustali su i od 1.000 evra po glavi stanovnika sa biračkim pravom koji imaju pravo na besplatne akcije stečene u postupku privatizacije, pa zašto ne bismo onda menjali i pojedine zakone? Čini mi se da ova vlada ne zna kako da se izbori sa postojećim problemima. Ili zna, a nama, narodnim poslanicima i građanima Srbije, to ne želi da kaže. Mislim da je u pitanju ovo drugo. To se već vidi u predlogu ovog zakona. Ne može za jedan zakon da se kaže da on smanjuje poreske osnovice, da rasterećuje poreske obveznike, kada poreske olakšice koje su predviđene ovim zakonom prenosi tim istim zakonom na poreska opterećenja drugih poreskih obveznika ili ukida beneficije poreskih obveznika koje su prema postojećem zakonu postojale. Znači, poreske olakšice predviđene ovim zakonima odnose se samo na određene učesnike u privrednom životu Republike Srbije. Za neke druge su to neka nova poreska opterećenja. Hajde da pogledamo, prvo, koga to oslobađamo poreza, a kome stavljamo novi poreski teret. Prvo što me je iznenadilo jeste da su banke te koje će ovim zakonom biti povlašćene. To se već vidi, mislim u članu 14. Predloga zakona. Po tom predlogu banke mogu da vrše ispravku svojih bilansa, ali ne na osnovu propisa od strane Narodne banke, nego u skladu sa svojim unutrašnjim aktima, do iznosa koji odredi Narodna banka. Sad pitam predstavnika Vlade – šta su to banke uradile za domaću privredu i građane, da ih stavljamo u ovakav povlašćen položaj? Za državu mogu da razumem, neprestano se kod banaka zadužujemo. Ako je to cena da bi država mogla da dobije kredit od pojedinih poslovnih banaka, ipak ne mogu da se složim s tim da joj treba davati ovakvu poresku povlasticu. Kada su u pitanju krediti koji idu privredi i građanima, mogu da kažem da su to najskuplji krediti u regionu, zahvaljujući aroganciji i monopolu koji banke imaju na domaćem tržištu. Izgovor bankarskog sektora jeste da u Srbiji postoji veliki rizik od nenaplativosti kredita, a prema svim zvaničnim podacima, Srbi su, i privreda i građani, najurednije platiše kredita u regionu. Znači, ovde nešto nije u redu. Očigledno država nema hrabrosti, zajedno sa Narodnom bankom, da se upusti u rešavanje ovog problema i na prvom mestu zaštiti građane i privredu, od koje i građani i država žive. Davanje subvencionisanih kredita od strane države svakako ne može biti na dugoročnom planu podsticaj za privredu. S druge strane, mislim da se ovakvom izmenom, gde banka može da ispravlja svoje bilanse, i to na povlašćen način (znači, gubitak može da iskaže tako što neće da dokazuje da li je pokušala taj gubitak da naplati pred nadležnim sudom, nego samo svojim unutrašnjim aktom), otvara kanal za pranje novca. Ovaj zakon je pisan kada određena grupa nije još bila na međunarodnim poternicama i poternicama Interpola. Ovaj zakon je pisan u vremenu kada je otkriveno da je jedna banka koja posluje na teritoriji Republike Srbije zaobilazila i NBS i domaći zakon kojim se reguliše devizni platni promet. Pričam o "Hipo banci". Znači, ovakvom odredbom u zakonu ostavlja se mogućnost da banka prikazuje gubitak, od sredstava koje je usmerila u fantomske firme koje ne postoje, da prikaže to kao poresku olakšicu, a sa druge strane će, preko neke od filijala te iste banke, deponovana sredstava, pravo korisnika kredita, da iskoristi da naplati svoje potraživanje. Na taj način se novac, u stvari, pere. Davanjem ove poreske povlastice banci je dovoljno samo onoliko za koliko je oslobođena plaćanja poreza na dobit, a to je 10%. Hajde neka budu troškovi 5%, ali onaj koji je oprao novac na ovaj način imaće maltene isto onoliko koliko je i hteo da opere legalnog novca u daljem postupku. Moram da pitam ministra čemu onda Poreska uprava, kada su u pitanju ovakve fantomske firme, i čemu onda Agencija za sprečavanje pranja novca, kada banke, na određeni način, kroz poreske olakšice, stimulišemo da rade ovakve stvari. Član 10. Predloga je takođe izuzetno zanimljiv. U njemu se kaže da se sredstva koja jedno preduzeće ostvari kao prihod u iznosu do 5% mogu opredeliti u troškove za reklamu i propagandu. E sad, voleo bih da pitam ministra ko od ovoga ima koristi. Država svakako nema. Ko još može da ima koristi? Javni servis svakako ima koristi, ali već ima i pretplatu, siguran i stabilan izvor prihoda. Ko još može da ima koristi? Zakupci medijskog prostora na teritoriji Republike Srbije, pogotovo medijskog prostora koji je određen nacionalnim frekvencijama. A ko su najveći zakupci medijskog prostora u Republici Srbiji? Aktuelni gradonačelnik Beograda Dragan Đilas i savetnik predsednika Republike, ''gospodin Čokolada'', Srđan Šaper. Oni su najveći su zakupci medijskog prostora. Ovo od 0,5% za reprezentaciju bi možda i moglo da se primeni, gospođo ministre, za vaše kolege ministre, pošto su njima napisane prekršajne prijave za način kako su trošili sredstva predviđena za reprezentaciju. Voleo bih da se to odnosi i na sve direktore javnih preduzeća i ustanova. Voleo bih da se to odnosi i na izvođače radova koji su poslove dobili u skladu sa Zakonom o javnim nabavkama. Zašto to kažem? Pa, zato što treba samo da prošetate gradom Beogradom pa ćete videti da izvođači javnih radova često čašćavaju i ministre i direktore javnih preduzeća za koje se izvode radovi, a čak sam imao prilike da vidim da direktori javnih preduzeća potpisuju reprezentaciju u ime izvođača radova. Zbog toga se ne bih iznenadio ukoliko sutra pronađem i da je neki ministar potpisao reprezentaciju za izvođača radova. Kada je u pitanju realni sektor, ovo poresko ograničenje nema realnog osnova. Teško ćete bilo kog privrednika koji poseduje privatno preduzeće da naterate da uludo troši novac na ime reprezentacije. Iznenađen sam i članom 39. Predloga zakona, odnosno članom 49. osnovnog zakona. Predložili ste brisanje člana zakona po kojem bi poslodavac za svako novo radno mesto imao pravo da umanji svoju poresku osnovicu, a na ime isplaćenih plata i doprinosa za svakog novog radnika. To ukidate zbog banaka, zbog Srđana Šapera, zbog Dragana Đilasa. A kako to izgleda u obrazloženju koje je Vlada dala u vezi s članom 39. Predloga zakona? Kaže se - predlaže se brisanje člana 49, s obzirom na već postojeće vrlo stimulativne podsticaje koji se priznaju poslodavcu po osnovu zapošljavanja novih radnika u skladu sa propisima koji uređuju oporezivanje dohotka građana i doprinose za obavezno socijalno osiguranje. Gospođo ministre, pitam vas sada – jesu li svi ti podsticaji pomogli da se smanji broj nezaposlenih i poveća broj zaposlenih u Republici Srbiji? Mislim da je i u vreme pisanja ovog zakona, novembra ili decembra prošle godine, broj nezaposlenih, odnosno smanjen broj zaposlenih, stalno rastao. Tako da mogu da kažem da brisanje ovog člana u vremenu ekonomske krize, kada broj nezaposlenih raste, kada se produktivnost smanjuje, država zadužuje da bi obezbedila sredstva za PIO fondove, može da predloži i napiše samo neko ko je neozbiljan, neodgovoran i nedorastao situaciji. Vidim da odmahujete glavom, ali voleo bih da su oni koji pišu zakone makar malo radili u privredi, promenili bi svoje stavove. Zato što jedan radnik, osim što ćete poslodavcu da otmete 10% na osnovu njegovih zarada i doprinosa, mnogo više daje državi. Svako novo radno mesto, prvo, smanjuje pritisak, makar malo, na fondove. Pod dva, imate socijalnu kategoriju, da obezbeđuje makar deo prihoda potrebnih za izdržavanje njegove porodice. Pod tri, radnik vam potrošnjom za koju koristi svoju zaradu takođe puni budžet. Pod četiri, barem deo tog novca biće upotrebljen za domaće proizvode, pa će takođe dolaziti do stvaranja nove vrednosti na tržištu. A to ste ukinuli zbog Šapera, Đilasa i banaka. Još jedno pitanje. Zašto stalno država hoće da koristi svoj monopolski položaj na tržištu? Ili, zašto država uređuje zakone da sve one koji posluju sa državom, a to je jedan mali uski krug povlašćenih, oslobađa poreza? Ovde je reč o hartijama od vrednosti koje emituje država, Narodna banka, jedinica lokalne samouprave ili pokrajina. Porez na kapitalnu dobit se ne plaća po osnovu tih hartija. Sad opet moram da postavim pitanje – kakvu korist država ima od toga? Da li jedinu korist treba da ima zato što će lakše da se zadužuje, zato što je Vlada nesposobna da obezbedi realne izvore finansiranja za budžet Republike Srbije? To je jedina povlastica, jedina pogodnost. A šta je sa građanima, šta je sa privredom? Na taj način bi onaj novac koji bi banke bile primorane da usmeravaju u privredu i građanima bio po daleko nižim kamatama nego što je to danas. Ovako imate situaciju da zbog svoje poreske politike razvijate samo finansijski sektor, pogotovo kada su u pitanju hartije od vrednosti koje emituje lokalna samouprava, jer po Zakonu o javnom dugu takve hartije od vrednosti mogu da kupe samo banke i finansijske institucije. I država, naravno, samo što to nikad neće uraditi, jer nema dovoljno novca ni za sebe. Da se vratim na član 10. Predloga zakona. Kada je u pitanju ta famozna propaganda i reklama, moram da postavim pitanje – da li se to radi zbog javnih preduzeća, koja se i te kako reklamiraju preko sredstava javnog informisanja, da li se to radi da bi korist, osim Srđana Šapera i Dragana Đilasa, imao i DS, jer će na ovaj način moći više sredstava da lansira za predstojeće izbore? Izgleda mi, pošto predlažete ovakve izmene, da vam nije svejedno što je ovakvom brzinom SNS sakupio milion potpisa i da su izbori mnogo bliži nego što to hoće da kažu i ministri i predsednik Vlade i predsednik Republike, i da imate razloga da se plašite SNS-a. Nećete moći da plašite građane ni sankcijama, ni ratovima, ni neulaskom u EU, ali u slučaju raspisivanja tih izbora, od onih reklama koje bude uplatila ''Elektroprivreda Srbije'' kampanju će da finansira SPS, od sredstava koja budu platili ''Pošta'' ili ''Telekom'' kampanju će finansirati DS, od reklama što uplate lokalne samouprave i javna preduzeća - svi iz te koalicije ''Zajedno''. Samo, mislim da sve to neće biti dovoljno da nas pobedite na narednim izborima.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, pred nama je pet zakonskih propisa, od kojih tri predstavljaju određeni vid smanjenja budžetskih prihoda, dok nam ostala dva zakona, kojima ratifikujemo određene zajmove, kazuju način kako aktuelna vlast popunjava neadekvatne i nedostatne prihode u budžetu. Možda to na prvi pogled nema nikakvu vezu, međutim ima. Apsolutno ima direktnu vezu. Upravo ovih pet zakona pokazuje način kako se aktuelna vlast snalazi u uslovima nedostatka sredstava i deficita u budžetu, a s druge strane, ovaj poslednji zakonski propis, kojim se daje garancija na kreditnu liniju jednog javnog preduzeća, govori o načinu kako aktuelna vlast, bez prethodne kontrole, bez analize, daje garancije javnom sistemu i time podriva finansijski, ekonomski sistem, a i fiskalni sistem Republike Srbije. Gospođo Dragutinović, vi ste u obrazloženju prvog predloga zakona, carinskog zakona, govoreći o kompleksnosti ovog zakona, rekli, između ostalog, da je to zakon koji rešava tehnička pitanja, da je objavljen na 110 stranica i da on u osnovi znači liberalizaciju roba i usluga, omogućava ubrzane tokove u oblasti prometa roba, usluga i kapitala itd. Međutim, moram naglasiti da ovo nije samo tehničko pitanje. Carinski zakon predstavlja i fiskalno i ekonomsko i finansijsko i privredno i socijalno i političko i pravno i demografsko pitanje itd. Jedan zakon kakav je carinski zakon, obuhvata sva ova pitanja zajedno. To ne može biti samo tehničko pitanje. Zašto je to fiskalno i finansijsko pitanje? Prevashodno zato što država limitira deo prihoda iz carina. Mi smo (kada kažem - mi, mislim na aktuelnu vlast, državu, budžet) inaugurisali smanjenje budžetskih prihoda po osnovi carina. Godina 2008. je završena sa 70-ak milijardi u budžetu, koje su došle po osnovu prihoda od carina. U 2009. godini taj prihod je smanjen za gotovo 30-ak milijardi. Prošle godine je naplaćeno oko 43 milijarde dinara, što je smanjenje za nekih 28-29 milijardi. Kako nadomestiti razliku ovih prihoda, najbolje pokazuje tačka 4. ovog dnevnog reda – zajmovima, zaduživanjem i novim kreditima. Prelazni trgovinski sporazum i Sporazum o pridruživanju su takođe zakonski propisi koji direktno utiču na carinski sistem. Ratifikacijom i jednog i drugog dokumenta, mi direktno kreiramo carinsku politiku. Znači, jeste da je ovaj carinski zakon kompleksan, da rešava mnoga pitanja u oblasti prometa roba, usluga i kapitala, ali je druga zakonska regulativa, međunarodni sporazum, koji ratifikuje ova skupština, daleko bitnija i vitalnija, zato što ona direktno postaje pravni sistem Republike Srbije, koji u određenim stvarima derogira carinski zakon, derogira stope, osnovice itd. Ono što je bitno naglasiti, to je da je Republika Srbija, prihvatajući Prelazni trgovinski sporazum, izgubila 300 milijardi evra sredstava po osnovi prihoda koje smo dobijali od carine. Kojim načinom, kojim vidom nadomestiti prihode koji su dolazili po ovom osnovu? Nema osnova, vi ih ne stvarate. Gospođo Dragutinović, u četvrtak, kada ste odgovarali na poslaničko pitanje Vladana Jeremića o spoljnotrgovinskom poslovanju, naglasili ste da smo postigli veliki uspeh zato što je smanjen deficit. Recite mi jednu meru kojom ste vi uticali na smanjenje uvoza, odnosno povećanje izvoza. U 2009. godini smanjen je uvoz za 35%, spontano, nikakvom aktivnošću Vlade. Pročitaću vam podatke o spoljnotrgovinskom bilansu zemlje za poslednjih sedam-osam godina: 2003. godine – 1.890.000.000, 2005 – 4.831.000.000, 2007 – 7.75.000.000 evra, 2008 – 8.152.000.000 evra, 2009. godine – oko 4.800.000.000 i nešto više, zavisi koji kurs uzimamo u obzir. Ovo smanjenje nije rezultat nijedne aktivnosti Vlade. Kada govorimo o izvozu, izvoz je takođe smanjen. Ne smemo se hvaliti time da smo smanjili deficit. Objektivno jesmo, ali to je rezultat sporednih aktivnosti, koje nisu rezultat aktivnosti Vlade. Nijedna aktivnost Vlade nije išla u pravcu smanjenja uvoza i povećanja izvoza. Da je to bilo, onda bi deficit bio daleko manji. Izvoz koji smo imali u 2009. godini odgovara izvozu iz 90-ih godina, daleko je manji od izvoza koji smo imali 70-ih i 80-ih godina. Za koje aktivnosti se možemo pohvaliti da smo ostvarili uspeh, da smo povećali izvoz ili smanjili uvoz? Nema tih aktivnosti. Evo, pročitaću vam jedan podatak, koji govori o tome kolika je nebriga u oblasti izvoza. U 2009. godini je izvezeno 580 tona svinjetine, a s druge strane, uvezeno je 4.208 tona svinjetine. Ne govorimo sada o kvaliteti uvoza, ne govorimo o sredstvima koja su uvoznici dali za uvoz svinjetine, govorimo o klasičnom podatku, o tome koliko malo izvozimo, koje su prednosti ovoga područja, naše države, da unapredimo izvoz. U 19. i početkom 20. veka Srbija je bila perjanica u izvozu svinja, a sada imamo situaciju da mi uvozimo. I to koliko puta? Sedam puta više uvozimo nego što izvozimo. Gde je tu mera Vlade? Nema je. Da se vratimo na politiku koja proizlazi iz Prelaznog trgovinskog sporazuma. Smanjene su carinske stope, smanjene su osnovice, država je po osnovu tog smanjenja izgubila 300 miliona evra, ali su drugi neposredni efekti daleko nepovoljniji po državne interese Republike Srbije. Koji su to efekti? Smanjenjem carinske stope, smanjenjem osnovice, dobili smo daleko manje prihode od carine i manje prihode od PDV-a. S druge strane, u prometu smo dobili daleko više uvoznih proizvoda. Time smo direktno izvršili nelojalnu konkurenciju prema domaćim proizvođačima. Time smo učinili loš potez po interese proizvođača iz Republike Srbije. Proizvođači iz Republike Srbije su, u nelojalnoj konkurenciji, zbog izvoza subvencija iz Zapadne Evrope i ostalih država, došli u poziciju da imaju ogromne zalihe, da imaju nelikvidno poslovanje, da se zadužuju po nepovoljnim kamatama i došli su u stanje nesolventnosti, gašenja preduzeća, otpuštanja radnika i svih drugih negativnih pojava. Ovakvim uvozom i odsustvom intervencije države stvorili smo preduslove gašenja domaće privrede. Zato nam je i industrijska proizvodnja smanjena u toku 2009. godine za 12 zarez nešto posto. Daleko je više. Vaši statistički podaci sigurno tome ne odgovaraju. Podaci koje ste naveli na sajtu Ministarstva finansija, Zavoda za statistiku i drugih državnih organa su frizirani. Oni nisu takvi. Pad industrijske proizvodnje je daleko veći. Pad građevinarstva, trgovine itd. je daleko veći nego što vi to navodite. To nam govore podaci iz privrednih komora i drugih asocijacija koje okupljaju proizvođače, koji ukazuju da u ovim uslovima ne mogu raditi i privređivati. Gde je tu država? Nema je. Koje su to kreditne linije koje ste vi omogućili privrednim subjektima, da mogu preživeti ovo teško vreme? Ekonomska kriza je bila prisutna u svetu, prisutna je i danas, ali svi su na određeni način zaokružili svoje kreditne sisteme, pomogli svojoj privredi, omogućili preživljavanje. Međutim, naša privreda ne preživljava, ona je na izdisaju. Da je to činjenica, govori nam podatak da je ovoga trenutka 67.000-68.000 privrednih subjekata blokirano. S njima je blokirana i ogromna aktiva u budžetskom sistemu, koja dolazi do iznosa 270-280 milijardi dinara, koja bi bila prava injekcija da imamo mogućnosti da je uberemo. Poreska uprava je blokirala 60 i nešto hiljada privrednih subjekata, ali su blokirana i ona sredstva koja su ta preduzeća bila dužna da uplate u budžet Republike Srbije. Oštećen je i budžet, oštećeni su svi korisnici budžeta, i penzioni i zdravstveni fond, kao i sve druge državne institucije koje se alimentiraju po tom osnovu iz tih sredstava. Navešću vam podatak iz 2008. godine o učešću prihoda u budžetu Republike Srbije. Učešće prihoda od carina u 2008. godini bilo je 11%, 2008. godine 7%, u 2010. godini će, po ovoj projekciji, biti 6%, i daj bože da se i to naplati. Ono što treba da zabrine vas i građane Srbije, a posebno aktuelnu vlast, koja ne čini ništa po pitanju svih ovih negativnosti na koje ukazuju SRS i opozicija u ovom parlamentu, a morate preduzimati mere, jeste sledeće. Vrlo je opasno da radnici koji gube posao odlaze na ulicu i snalaze se tako što prelaze u sivu ekonomiju. Prema podacima ekonomskih stručnjaka, siva ekonomija je u 2008. godini pokrivala otprilike 12-13% svih finansijskih tokova. Oko četiri milijardi evra se kretalo u toj sivoj zoni. Za 2009. godinu isti ti stručnjaci kažu da je to negde oko 10 milijardi evra. To je jedna trećina. Ovih dana su se na ulicama pojavili preprodavci deviza. Vi danas možete u manjim gradovima, ne znam za Beograd, verovatno i ovde, dobiti gorivo na crno. U manjim gradovima, to vam odgovorno tvrdim, to je krenulo. Nema još kanistera na ulicama, ali vrlo brzo će doći. To sve treba da vas zabrine, da vam ukaže na to da morate preduzimati radnje da se otklone svi oni problemi koji su kulminirali u ovih nekoliko godina. S obzirom na vreme, moram ukazati na još jednu negativnu pojavu. To je da ste vi kroz ovaj drugi zakon, o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, brisali kamate po osnovi devizne štednje. Jeste da ste time pomogli građanima, neće izdvojiti kamatu, ali niste pomogli državi. Kome ste najviše pomogli? Pomogli ste bankama. Banke su u privilegovanom položaju. Cela privreda i celo društvo grca u deficitu, u gubicima, u dugovima. Jedino banke ostvaruju prihode, ostvaruju dobit i razbacuju se sredstvima. Evo načina kako vi pomažete bankarski sistem. Ovo je način kako banke stvaraju akumulaciju. Ona sredstva koja građani treba da plate državi, neće doći u budžet, završiće ponovo kod banaka i banke će doći jeftino do kreditnih sredstava. Vi i sami kažete, to konstatuje vaše ministarstvo, to konstatuje i predsednik Vlade, da su pasivne i aktivne kamate u bankarskom poslovanju vrlo negativne pojave. Odnos između aktivne i pasivne je između tri i 18 puta. Ne posto, nego puta. Tolika sredstva se ulivaju u bankarski sistem. I, normalno, vi ta sredstva dobijate (kada kažem vi, mislim na budžet Republike Srbije) kroz prodaju trezorskih zapisa po vrlo povoljnim uslovima, pokrivate deficit budžeta, a banke, umesto da plasiraju u privredu, plasiraju u budžet, jer je to daleko sigurnije. Šta od toga imaju građani? Nemaju ništa. Imaju samo obavezu da kroz poreski sistem izdvoje 95% prihoda ovoga budžeta. To je žalosna činjenica, ali je činjenica. Na restriktivnoj politici države, na restriktivnim zakonima, na porezima i na sili državnog aparata, živi ova država. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima gospodinZoran Ostojić.
Hvala, predsednice. Uvažena ministarko, koleginice i kolege, mislio da nešto vremena iskoristim i za zakon o izmeni Zakona o porezu na dobit preduzeća, zato što je ovim izmenama propuštena šansa da se da veći podsticaj razvoju civilnog sektora i ulaganju u kulturu, širenjem delatnosti iz člana 15, ali ću o tome govoriti neki drugi put. Prosto, ne mogu da izbegnem (opet ode gospođa predsednica) priču o ovom kreditu, za koji garanciju treba da damo danas, za "Srbijagas". Pre podne je predsednica Skupštine - oprostite na izrazu - ''odvalila'' da gospodin Bajatović nije u sukobu interesa. Ponoviću šta su kolege iz poslanike grupe LDP rekle. Zakon važi od 1. januara ove godine i Bajatović i još neki u ovoj sali su u sukobu interesa. Prvi april je samo rok kada treba da se opredele koju će od te dve funkcije obavljati. U ovom trenutku oni jesu u sukobu interesa i ne bi trebalo i oni ne bi smeli da učestvuju u raspravi koja se tiče njihove firme. Kada kažem njihove, u slučaju "Srbijagasa" možemo maltene bukvalno, prema ponašanju direktora, reći da je to njegova firma. Mi nismo čuli koliki je gubitak te firme, iako je završen završni račun (on je gotov i morao je biti predat), a od nas tražite da damo garanciju za kredit od 170 miliona evra. Sa onih 160, za pokrivanje budžetskog deficita, to je, samo na ovoj sednici, 300 i nešto miliona evra zaduživanja. Vidite, gospođo Dragutinović, ovaj kredit za "Srbijagas" počeće da se otplaćuje posle tri godine, 2013. godine. To će biti neka druga vlada. Otplaćivaće se do 2021. godine, osam godina. Znači, deca koja sada polaze u osnovnu školu postaće punoletna dok se isplati taj kredit, koji u ovom trenutku, po sadašnjim uslovima, košta oko 5,5%, a svakako će biti skuplji. Ne znamo nikakve cifre, podatke, ni kako je taj dug nastao ni šta su uzroci. Znamo jedino ono što vidimo, da ima duga. Bajatović je tvrdio ovih dana da je taj dug 170 miliona evra, baš koliki je ovaj kredit. Uzmimo da je dug 100 miliona evra. To znači da to javno preduzeće, naše preduzeće koje se finansira, između ostalog, kada je u pitanju gubitak, porezima koje plaćaju građani, sve građane, odnosno Srbiju, košta dnevno 250.000 evra, pod uslovom da je gubitak za prošlu godinu 100 miliona, a verovatno je i više. Mi sve vreme prisustvujemo predstavama, poput onih trubača u čast ruskog predsednika, velike sume novca se troše za medijsko oglašavanje, a ne možemo da dobijemo podatak koliko "Srbijagas" troši tog novca. Ne možemo da dobijemo čak ni prost odgovor na pitanje – šta će monopolisti tolika medijska promocija ili pažnja? Juče je Bajatović odneo pomoć ljudima ugroženim od poplava u Zaječaru u vrednosti od 15.000 evra, a to preduzeće pod upravom gospodina Bajatovića košta sve nas dnevno najmanje 250.000 evra, a možda i 450.000, ako je stvarno dug 170 miliona evra. Mnogo je to olako trošenje novca za nešto o čemu, jednostavno, nemamo činjenice da odlučujemo, a vi tu sedite, ćutite i verovatno ćete nam na kraju reći neke informacije. Vi ćete, gospodo iz DS-a, glasati za ovo, nećete razmišljati o tome da zadužujete decu koja će 2021. godine postati punoletna. Zaista moram da pitam – kako je moguće da takva firma postoji? Kako vi na Vladi dopustite da ta firma, koja ima toliki gubitak, kupuje akcije firmi koje se bave računarskom opremom, da kupuje staklare, da ulazi u poslove osiguranja sa ruskim partnerima? Prosto je neverovatno takvo arčenje. Razumem cenu koalicije, ali, nekako, morate se složiti, ta cena je mnogo skupa. Kada dodamo još i onih besmislenih 10% povećanja penzija (besmislenih zbog toga što je vrlo brzo, padom dinara, obezvređeno tih 10%), onda je zaista ova cena te koalicije preskupa. Kada saberemo te gubitaše koje kontroliše ta tročlana koalicija, vaši partneri, gospodo iz DS-a – SPS, PUPS i JS, i kada tu dodamo ''Železnice'', a ona je u nadležnosti ministra Mrkonjića, sa apsolutno fantastičnim gubitkom od milijarde evra, pa onda ovih 170 miliona, ili kol'ko već, "Srbijagasa", onda nam onaj ''Jat'' i njegovih 30-40 miliona izgledaju kao kikiriki. Zar je moguće da firma koja je monopolista pravi takve gubitke? Vi, gospođo Dragutinović, kažete da će od ovih 170 miliona, 120 biti upotrebljeno zarad finansiranja dospelih tekućih komercijalnih obaveza, tj. kredita, koje je ta firma već uzela, ali ne može da ih vrati. Dvadeset miliona su, kažete, dodatne investicije. To je valjda to novo skladište gasa, jer ovo smo, onako velikodušno, poklonili ruskom partneru. Ali, šokantno je da je 30 miliona namenjeno tekućoj likvidnosti. Nekako mi to izgleda kao da gospodin Bajatović ovde uđe, izađe i gotovo - dobije laki keš. A sa tim lakim kešom, pretpostavljam, hoće da ide u Madrid, sa svojom svitom, da gleda finale Lige šampiona. To mi treba da platimo kroz ovaj kredit. Koji poslovni interes nalaže direktoru "Srbijagasa" da ide da gleda tuutakmicu? Ili mu to plaćaju, što je još gore. Bolje da mu mi platimo, ako već hoće da gleda tu utakmicu. Ili to plaća neko drugi, recimo ruski partner? Pa i u tom slučaju on mora, po Zakonu o sukobu interesa, da taj poklon prijavi. Prosto je neverovatno ponašanje čelnika javnih preduzeća. Hajde sad da ne pričam samo o ovome, ali ovo je na dnevnom redu. I vi, gospođo, koja ste zadužena za javne finansije, tako dođete u Skupštinu i kažete – toliko treba, takva je odluka Vlade, a vi glasajte i idemo dalje. Naprosto, ne ide to tako, bar što se tiče nas iz LDP-a. Podatke zbog čega bismo mi zadužili one koji će 2021. godine postati punoletni nismo dobili (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, vreme koje je na raspolaganju poslaničkoj grupi je iskorišćeno.), ono što vidimo iz ponašanja čelnika te firme nam se ne dopada i, svakako, nismo spremni da takvu ludost učinimo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miloš Radulović, a posle njega narodni poslanik Zoran Antić.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Predmet današnje rasprave su i dva zakona o kreditnom zaduženju. Prvi je zakon o davanju garancija Republike Srbije u korist "Banke Inteza", po zaduživanju Javnog preduzeća "Srbijagas" Novi Sad, u iznosu od 170 miliona evra, za refinansiranje kratkoročnih obaveza prema komercijalnim bankama i finansiranje održavanja tekuće likvidnosti i dodatnih investicija. Drugi je zakon o zaduživanju Republike Srbije kod "Erste banke" a.d. Novi Sad, u iznosu od 40 miliona evra, kod "Marfin banke" a.d. Beograd, u iznosu od 100 miliona evra, i kod "Vojvođanske banke" a.d. Novi Sad, u iznosu od 20 miliona evra, za finansiranje budžetskog deficita i refinansiranje duga, što ukupno iznosi, po ovom zakonu, 160 miliona evra. Oba zakona su ''teška'' 330 miliona evra. Za toliko vi građane Srbije zadužujete po kreditima koji se refinansiraju u odnosu na već uzete kredite i pokrivaju budžetske rupe. Ove kredite, gospođo Dragutinović, uzimate kod komercijalnih banaka, sa kamatama koje ''debelo'' premašuju 5%. Podsetiću vas da je u Evropi praksa da se privrednim subjektima krediti odobravaju sa kamatom od 1,8 do 2 posto. Trošak za ove kredite je, znači, znatno veći, a pri tom njihova namena nije pokretanje proizvodnje, investicionog ciklusa, nego pokrivanje budžetskih rupa i deficita, odnosno za likvidnost pojedinih javnih preduzeća. Ratifikacijom ovih kredita ste uvećali i javni dug. Svedoci smo i različitih tumačenja koliki je taj javni dug. Vaša procena je bila da je javni dug negde oko 31 zarez nešto posto. Pre neki dan je predsednik države gospodin Tadić izjavio da je javni dug negde oko 35%. Plašim se da će, s ovom dinamikom povećanja kredita, javni dug u ovoj godini preći iznos od 50% društvenog proizvoda. U ovoj godini ste već uzeli kredit za pokrivanje budžetskog deficita, od 200 miliona dolara. To je tzv. ruski kredit. Činjenica je da sve kredite uzimate upravo za pokrivanje budžetskog deficita i za likvidnost, i bojimo se da će upravo ovi krediti i ova praksa uzimanja kredita za refinansiranje i da se nastavi. Ove godine nas već očekuje vraćanje kredita po osnovu zajmova koje smo uzeli, u iznosu od 2,6 miliona evra. Privredni subjekti duguju inostranstvu preko 10 milijardi evra, tačnije 10,9 milijardi, a izvoz je u 2009. godini bio 5,96 miliona evra, tako da polovina tih sredstava od izvoza, praktično, treba da ode na servisiranje ovih dugova. Još je obeshrabrujuće i to da je izvoz u odnosu na uvoz manji za 5,2 milijarde evra i da je u strukturi uvezene robe 53% roba široke potrošnje, a svega 7,8% su sredstva za rad, odnosno oprema. Najveće učešće u izvozu ima poljoprivreda, u ukupnom izvozu učestvuje sa 23%, a izdvajanja za poljoprivredu iz budžeta su veoma mala. Prošle godine su bila 2,2% od ukupnog budžeta, a ove godine je to nešto oko 3%. Inače, poljoprivreda je jedina u prošloj godini imala suficit, od 700 miliona dolara. Očigledno je da je najveća razvojna grana, kada je u pitanju izvoz, upravo poljoprivreda, prema kojoj se vi maćehinski odnosite. Država ništa ne čini za 700.000 domaćinstava koja se bave poljoprivredom. Svedoci smo da je u toku prošle godine veliki problem bio upravo cena i otkup poljoprivrednih proizvoda. Nebriga za građane i nesposobnost su glavna odlika ove vlade, što za sobom vuče nova zaduživanja, novi teret koji moraju da podnesu, a sada je već izvesno da obaveze, pored njih, i njihovi potomci moraju da vraćaju. Kako drugačije da tumačimo, gospođo Dragutinović, izjave članova Vlade da država izlazi iz krize, da već sada u januaru beležimo rast proizvodnje od 3,7%, kada u odnosu na prosečnu proizvodnju u toku 2009. godine imamo pad od 12,1%? Beležimo i pad direktnih investicija. Da vas podsetim, 2007. godine su direktne investicije bile četiri milijarde evra, a u 2009. godini su nešto više od jedne milijarde, tačnije 1.300.000.000 evra. Broj privrednih subjekata koji su u blokadi je sve veći. Preko 60.000 privrednih subjekata, tačnije 66.438 privrednih subjekata je u blokadi. Obećavali ste 200.000 novih radnih mesta. Umesto toga, u 2009. godini je 200.000 ljudi ostalo bez posla i, prema dinamici koja je uočljiva i svi parametri pokazuju da u 2010. godini praktično svakog meseca 14.000 ljudi ostane bez posla. Trenutno je na evidenciji Nacionalne službe za zapošljavanje 723.000 ljudi. Taj trendće samo da se povećava, a pitanje je i koliko je još ljudi bez posla koji se nisu prijavili Nacionalnoj službi za zapošljavanje. Sve je više i onih koji su siromašni i žive ispod granice siromaštva. Ministar Ljajić je pre neki dan izjavio da preko 700.000 ljudi živi ispod granice siromaštva. Štrajkovi i strah kod većine da će ostati bez posla karakterišu stanje u društvu. Prosečna plata pada u apsolutnom iznosu i već je ispod 300 evra. Podsetiću vas da imamo najmanje prosečne plate u okruženju, da je prosečna plata u Makedoniji 331 evro, u BiH 395 evra, Crnoj Gori 456 evra, u Hrvatskoj 724 evra, u Sloveniji 935 evra. Prosečna penzija je 21.700 dinara, a veliki broj penzionera, odnosno njih 356.000, prima penziju ispod 11.000 dinara. Za razliku od građana Srbije, koji ''debelo'' osećaju posledice krize i neodgovornosti ove vlade, premijer Cvetković, guverner Jelašić, ministar Dinkić i predsednik Tadić zdušno ponavljaju da Srbija izlazi iz krize i da ćemo ove godine imati rast BDP od 1,5%, a pri tom im mediji pomažu u pokušaju da građanima prikažu neku drugu Srbiju. Za vas nisu dovoljna upozorenja privrednika da je privreda Srbije daleko od izlaska iz krize, da su ključni razlozi za to prevelika javna potrošnja, kurs, nelikvidnost, pad izvoza i nezaposlenost. Ekonomisti upozoravaju da je rast privrede jedino moguć ako dođe do porasta izvoza, a da je u Srbiji malo toga izvozno orijentisano. Ovih dana se građani Srbije suočavaju s talasom poskupljenja koje će i te kako uticati na troškove života. Struja je poskupela 11%, benzin je sa 106,6 poskupeo na 111 dinara, kablovska televizija sa 745 na 820 dinara. Poskupeli su mleko i mlečni proizvodi. Od 1. marta poskupljuje telefonska pretplata sa 230 dinara na 458 dinara. Procena je da će povećanje cene energenata dovesti do povećanja cena osnovnih životnih namirnica za 5 do 7 posto. Standard građana će biti još niži. Kupovna moć će padati pod naletom novih poskupljenja i sa padom ionako malih zarada, uz povećanje broja onih koji će ostati bez posla. Vladajuća koalicija poručuje da se bolje živi, pokušavajući da zavara građane da žive u jednoj stabilnoj državi. A jedini ko bolje živi u ovoj zemlji ste vi, gospođo Dragutinović, i vladajuća koalicija, tajkuni koji stvaraju ekstraprofite zahvaljujući, pre svega, tome što im vraćate dugove proistekle iz zahvalnosti što su sastavili ovu vladu, od koje korist imaju samo oni i vi. Gospođo Dragutinović, proizvodnja je u odnosu na prošlu godinu manja za 12,1%, tražnja je opala za 14,3%, a prosečne zarade su manje od 300 evra. Sve je veći broj gladnih i onih koji su bez posla. To su rezultati vaše politike. Najbolje je da što pre raspišete izbore i da na njima građani ocene koliko vredi vaš rad i koliko ste uticali na njihov život.
Reč ima narodni poslanik Zoran Antić, posle njega narodni poslanik Vladan Jeremić.
Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom na stanje u privredi, standard građana i preko 120.000 otpuštenih radnika u toku prethodne godine, očekivao sam da na ovom redovnom zasedanju imamo znatno ozbiljniji dnevni red od ovog koji je predložila skupštinska većina. Smatram da je na dnevnom redu, pre svega, trebalo da budu zakoni koji bi pomogli privredi da prebrodi ovu tešku ekonomsku situaciju u kojoj se nalazi, a ne zakoni koji, kao što je carinski zakon, faktički nastavljaju s politikom liberalizacije trgovine, s carinskom politikom koja je započeta još 2000. godine. To, naravno, ne znači da SNS ima nešto protiv liberalizacije trgovine, potpuno smo svesni da je ona danas neizbežna, da je neophodno da se uključimo u međunarodnu podelu rada, ali je za SNS u ovom trenutku od nastavka liberalizacije trgovine bitnije da se, pre svega, prilagodi brzina kojom se krećemo ka liberalizaciji i da se sinhronizuje sa formiranjem novih institucija koje bi omogućile našoj privredi da, uz takvu liberalizaciju, i preživi. Znači, želeo bih da kažem da je, čini mi se, bilo mnogo važnije od ovog carinskog zakona da se ispravi sve ono što je do sada loše urađeno (ima toga dosta u procesu liberalizacije spoljnotrgovinskog režima) i da se sve ono na šta ukazuju ljudi od struke, a što se odnosi na propuste i loše strane što ekonomske politike, što same liberalizacije, analizira i s tim izađe pred poslanike. Jer, obrazloženje koje ste dali nakon ovog carinskog zakona je izuzetno šturo. Rekao bih da čak i ne sadrži neke ozbiljne razloge zbog čega se zakon koji smo usvojili 2003. godine u 2010. godini menja i rekao bih da je potrebna ozbiljna analiza dosadašnje politike liberalizacije spoljnotrgovinske razmene. Zahvaljujući toj politici, ali i, pre svega, politici kursa koja je vođena od 2000. godine naovamo, dobar deo izvozne privrede smo uništili. Danas nismo u situaciji da možemo da se pohvalimo da imamo ozbiljan izvozni sektor, da smo u procesu tranzicije faktički izvršili deindustrijalizaciju Srbije. Jako smo loše odradili posao kada je u pitanju struktura naše privrede i nivo razvoja srpske industrije nije ni približan onom koji smo svi očekivali, a pre svega onom koji ste vi obećavali kada ste dolazili 2000. godine. Imamo, a imali smo i pre ove ekonomske krize, jako malu industrijsku proizvodnju. Ta industrijska proizvodnja doživela je pad naročito u ovoj 2009. godini. Veliki je problem prerađivačka industrija. Tu imamo pad oko 17%, što znači da se vrši kontrakcija srpske privrede i da ulazimo u dosta neizvesnu 2010. godinu, bez obzira na sve optimističke prognoze koje stižu od strane Vlade. Mislim da broj izgubljenih radnih mesta treba, pre svega, da pokrene jednu ozbiljnu akciju, ozbiljnu izmenu ekonomske politike s kojom Vlada treba da izađe pred građane. Kao što rekoh, preko 120.000 radnih mesta je izgubljeno u 2009. godini. Samo u Pomoravlju smo u 2009. godini izgubili 4.782 radna mesta. To je oko 8% u odnosu na ukupan broj radnih mesta, što uopšte nije zanemarljivo. Kakvo je stanje u srpskoj privredi i kakva je ekonomska politika vođena u prethodnom periodu, mislim da najbolje možemo da vidimo kroz indeks konkurentnosti, koji je dat u 2009. godini i po kome se Srbija nalazi na 93. mestu od 133 zemlje koje su uzete u razmatranje, da u Evropi lošije mesto od nas ima Albanija, na 96. mestu, i Bosna i Hercegovina, na 109. mestu. Kada je u pitanju efikasnost tržišta, zauzeli smo katastrofalno 112. mesto, zahvaljujući, pre svega, ozbiljnim monopolima koji postoje na našem tržištu, zahvaljujući, dobrim delom, jednom uvozničkom lobiju, koji je i te kako krojio ekonomsku politiku i utiče na politiku i Narodne banke Srbije, znači na ukupnu monetarnu politiku, pre svega politikukursa, nastojeći da neke profite, neke rente koje je ostvarivao u nekom prethodnom periodu, od 2000. godine naovamo, i dalje zadrži. Kada su u pitanju problemi srpske privrede, možemo najbolje da vidimo kroz indeks konkurentnosti da to, pre svega, jesu korupcija, politička nestabilnost, pristup finansijskim sredstvima i neefikasnost državnog aparata. Iza svih tih problema, koji bitno utiču na ekonomsku situaciju u Srbiji, stoje država i neuspešne reforme. S obzirom na to da mi vreme ističe, dozvolite samo da kažem da mi se čini da ste ovim zakonom, koji ste predložili Narodnoj skupštini, faktički nastojali da se dodvorite delimično EU, delimično uvozničkom lobiju i da, nažalost, sam zakon neće ništa dobro i ništa bitno doneti privredi u nekom narednom periodu. Hvala.
Iskorišćeno je vreme poslaničke grupe "Napred, Srbijo". Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić, posle njega narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Dame i gospodo narodni poslanici, ono o čemu su se saglasili i predstavnici i Vlade i opozicije, barem ako je verovati izjavama ministra finansija Diane Dragutinović s kraja prošle godine, jeste činjenica da je postojeći sistem poreza na dohodak građana zaista komplikovan i neprimenjiv u ekonomskoj stvarnosti u kojoj se nalaze država i građani Srbije, te da je neophodna jedna zaista suštinska, a ne samo kozmetička, reforma ili promena. Evidentno je, dakle, da važeći sistem poreza na dohodak građana, praktično, ne ispunjava nijedan od onih bitnih parametara na osnovu kojih se i vrši vrednovanje modela oporezivanja dohotka građana. Takođe, siguran sam da delimo mišljenje i da je reforma poreskog sistema možda i najznačajniji segment sveobuhvatnih reformi ekonomskog sistema Republike Srbije. Ovim aktuelnim Zakonom o porezu na dohodak građana praktično nije izvršen nikakav suštinski ili radikalni zaokret u politici oporezivanja, već je, zapravo, na sceni prisutan nekakav kombinovani sistem oporezivanja, koji se danas, istini za volju, a to pokazuju i podaci, veoma retko sreće u savremenim poreskim sistemima u svetu. Ovde je možda jedino logično objašnjenje da je Srbija država u kojoj ništa nije logično. Mi u SRS ističemo da je za suštinsku reformu poreske politike neophodno uzeti u obzir nekoliko bitnih činjenica, a to je da se stvarni ekonomski i socijalni efekti primene određenog oblika oporezivanja mogu u značajnoj meri razlikovati od predviđanja koja se mogu naći u ekonomskim teorijama. Znači, neophodno je uvažiti, pre svega, karakteristike privrede Srbije, njene eventualne razvojne ambicije, performanse poreske administracije i neizbežan nivo poreskog morala. Kada je o slici privrede Srbije reč, tu je najvećem broju građana sve i te kako jasno i poznato. To pokazuju podaci o zaduženosti zemlje, o industrijskoj proizvodnji i svi ostali parametri koji ukazuju na to da je sveobuhvatna makroekonomska situacija u kojoj se nalazi država Srbija i te kako teška. Takođe, prilikom analize postojećeg poreza na dohodak građana, kao i prilikom planiranja ili projekcija poreskih reformi, neophodno je uzeti u obzir i podatke koji se tiču strukture poreskih prihoda po vrstama dohotka, a ti podaci kažu da prihodi od rada čine 90% registrovanog oporezivog prihoda građana u Srbiji, dok je nekih 10% prihoda po osnovu kapitala. Pri tom, zarade zaposlenih čine preko 80% registrovanog oporezivog dohotka i predstavljaju ujedno i najznačajniju i najvažniju kategoriju prihoda građana u Srbiji. Dakle, ono što je krucijalno pitanje bilo koje reforme poreza na dohodak građana, biće svakako taj poreski tretman koji će imati zarade zaposlenih u Srbiji, kojih je, istini za volju, iz dana u dan sve manje. Ti zvanični statistički podaci su i poražavajući i zabrinjavajući istovremeno, jer 63% zaposlenih ostvaruje zaradu manju od prosečne, polovina radnika prima manje od 75% prosečne zarade, svega 8% je zaposlenih koji primaju zaradu koja je viša od iznosa dvostruke prosečne zarade, a skoro petina ljudi danas u Srbiji prima onaj tzv. minimalac, odnosno minimalnu zaradu. Ako se, dame i gospodo narodni poslanici, zna da primena bilo kojeg poreza ima za posledicu i pojavu određenih troškova, pošto to uvek imamo u svakom predlogu zakona, dakle stavku koja se tiče svih poreskih obveznika, onda treba istaći da za poresku administraciju, kroz troškove naplate i kontrole, postoje troškovi ujedno i za poreske obveznike, kroz podnošenje poreskih prijava, prateće dokumentacije, vođenje evidencije itd. Ono sa čime se mi u Srbiji danas suočavamo jeste jedno opšte pravilo da su troškovi primene poreza veći što je poreski sistem komplikovaniji, a upravo je takav danas na sceni u Srbiji. Da razjasnimo stvari, poreski oblik u okviru kojeg se primenjuje veći broj poreskih stopa, iako postoje brojnija oslobađanja i olakšice, ujedno je i komplikovaniji. Pretpostavljam da je svima vama veoma dobro poznato da u uslovima visoke međunarodne mobilnosti kapitala i visina poreza na dohodak predstavlja jedan od faktora te međunarodne konkurentnosti zemlje, a očigledno da je i tu pozicija Srbije prilično loša. Naravno, pri tom je za sve one potencijalne investitore, bilo da je reč o domaćim ili stranim, kojih je sve manje i manje, bitno i ukupno fiskalno opterećenje određenog faktora proizvodnje, a ne samo to opterećenje koje nastaje porezom na dohodak. Bilansna izdašnost poreza na dohodak građana je u Srbiji relativno niska. Učešće poreza na dohodak u BDP Srbije iznosi oko 5%, što je čak i u poređenju sa zemljama članicama Evropske unije, koja nam je, inače, vodilja svih ovih zakonskih projekata i reformskih poduhvata, znatno niže. Jasno je da je to rezultat apsolutno nepovoljnog delovanja makroekonomskih činilaca, poreskih mera koje je vlast preduzimala u proteklom periodu, kao i stepena naplate, za koji znamo na kom je nivou. O činjenici da je još uvek prisutna i u priličnoj meri rasprostranjena siva ekonomija, već je govorio i kolega Milorad Buha. To je problem sa kojim se država mora suočavati, jer se prisustvom sive ekonomije umanjuju i prihodi od oporezivanja dohotka od rada, kao i prihodi od oporezivanja dohotka od kapitala. Nama je, gospođo Dragutinović, kao građanima države Srbije, potrebna temeljna reforma ne samo poreskih propisa, već i kompletne poreske uprave. Ono što smo mi u SRS isticali kao nužan korak, a na osnovu nekakvih dosadašnjih iskustava, pre svega vezano za zemlje u tranziciji, sa stanovišta te nekakve ekonomske efikasnosti jedan od najpogodnijih vidova bi u ovom trenutku bio taj tzv. proporcijalniporez na dohodak. To je porez koji su već primenjivale zemlje poput Rusije, Slovačke, Češke itd. Očigledno je, suočeni sa problemima kakvih Srbija evidentno danas ima, a sa željom da se koliko-toliko zadovolje neki od onih osnovnih parametara kada je reč o reformi poreza na dohodak građana, u ovom trenutku, kada se budete odlučili za zaista suštinsku reformu kompletnog poreskog sistema, barem kada je reč o porezu na dohodak, jasno da je upravo ovaj model najprihvatljiviji. Zahvaljujem.
Iskorišćeno je osam minuta i 50 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Dejan Mirović, a posle njega narodni poslanik Zoran Krasić, koji je ujedno i poslednji prijavljeni govornik na listi prijave za reč narodnih poslanika. Poslanička grupa SRS ima na raspolaganju 41 minut. Izvolite.
Dame i gospodo, već u uvodnim delovima Predloga carinskog zakona, koji je prvi na ovoj listi, jasno i iskreno se navode pravi ciljevi za donošenje ovog zakona. Tačnije, u drugom delu obrazloženja se kaže da su ciljevi olakšavanje međunarodne trgovine, usaglašavanje sa regulativom EU, da je zakon u funkciji otvorene tržišne ekonomije, liberalizacije prometa roba i usluga, kao i ekspanzije međunarodne trgovine. To je, svakako, tačno i mi ne sporimo da su to glavni ciljevi zakona. Međutim, trebalo je možda dodati i to da je zakon rađen ne samo u saglasnosti sa EU i uslovima koji su potrebni za Svetsku trgovinsku organizaciju, već i sa Pismom o namerama MMF-a. Vi ste rekli u uvodnom izlaganju da su ovih pet zakona, faktički, jedna vrsta dodatnih mera na prihodnoj strani budžeta, a u tom kontekstu, u Pismu o namerama, u petom pasusu, to je strana 2, doslovno se kaže da će se Vlada Republike Srbije konsultovati sa MMF-om pre usvajanja takvih dodatnih mera, u skladu sa politikom MMF-a. Dakle, nema nikakve sumnje, ako znamo da je Pismo o namerama upućeno 3.12.2009. godine, da su ovi zakoni doneti u tomkontekstu. Međutim, već u prvom pasusu tog famoznog Pisma o namerama faktički se demantuje obrazloženje carinskog zakona i iznosi da su u pojedinim sektorima efekti globalne finansijske krize na našu privredu bili veći od prognoziranih. Međutim, u carinskom zakonu se tvrdi da nije tako. Takođe, u carinskom zakonu se govori o nekakvom momentu ekspanzije međunarodne trgovine. Nisam ubeđen da je tako. Dovoljno je samo pogledati kako je pala naša spoljnotrgovinska razmena, da ne pričam dalje o globalnim okolnostima, i videćete da to nije tačno. To nas dovodi do zaključka da je ovaj carinski zakon ipak malo zastareo tekst, jer, kao što znate, Vlada ga je podnela 16. marta 2009. godine. U tom smislu, verujem da je MMFviše u pravu nego oni koji su pisali taj zakon. Međutim, postavlja se još jedna ekonomska dilema u smislu ovog i ovih zakona. Iskoristio bih priliku što ste vi ovde da izrazim jednu dilemu, u ime SRS i u svoje lično ime, koja glasi – da li je tačno da se Harod-Domarov model primenjuje od strane Međunarodnog monetarnog fonda, Svetske banke, Evropske banke za obnovu i razvoj, dakle svih ''naših partnera'', a u stvari poverilaca? To su upravo ovi poverioci koji u najvećoj meri utiču na našu ekonomsku politiku. Da li je to tačno? A tačno je, navešću vam i dokaz. To je udžbenik koji se primenjuje na Ekonomskom fakultetu u Beogradu, čiji ste vi autor i koju sam sa zadovoljstvom čitao, izvanredna je. Ako se ne varam, na 50 i nekoj strani unjoj piše da je taj Harod-Domarovmodel štetan i, parafraziram, vi iznosite primer Zambije, gde se tačno kaže da je upravo zbog primene tog modela, umesto da se ta afrička zemlja pretvori u visokorazvijenu zemlju, ona dovedena do toga da je jedna od najsiromašnijih. U tom kontekstu izražavam dilemu. Ako vi, kao uvaženi doktor ekonomskih nauka, predavač i profesor na Ekonomskom fakultetu, pišete u vašoj knjizi da to ne valja, a s druge strane MMF, Evropska banka za obnovu i razvoj i Svetska banka to primenjuju, onda se kod mene javlja jedna vrsta dileme šta je u stvari istina. Mislim da je istina ovo što piše u vašoj knjizi i da je upravo taj model, koji primenjuju MMF, Svetska banka i Evropska banka za obnovu i razvoj, katastrofalan za našu zemlju i da nas može dovesti na put kojim je krenula ova afrička zemlja. Inače, knjiga je izvanredna, nema nikakve sumnje. S druge strane, carinski zakon se, kao što je navedeno u obrazloženju Predloga zakona, donosi zbog usklađivanja sa regulativom EU. Međutim, kao što smo već rekli, tekst je donet 16. marta 2009. godine, a u međuvremenu se desilo to da je 7. decembra 2009. godine odmrznut Prelazni trgovinski sporazum od strane Saveta ministara EU. Znači, došlo je do jedne velike promene što se tiče našeg carinskog sistema, jer, kao što znate, taj Prelazni trgovinski sporazum, pre svega, reguliše ukidanje i smanjivanje carina u međusobnoj trgovini sa EU. Vi ste, ako se ne varam, izjavili u decembru 2008. godine da će gubici zbog te jednostrane primene biti negde oko 260 miliona evra. Naravno, u međuvremenu se, upravo zbog ovog pada spoljnotrgovinske razmene, došlo do mnogo manje cifre. Ako se ne varam, gospođa Milica Delević govori o 60 miliona evra. Međutim, kako god okrenete, to je gubitak, posebno u ovim teškim trenucima za našu ekonomiju. To, uostalom, priznaje i Piter Senfej, vodeći ekonomista Evropske banke za obnovu i razvoj, koji je u izveštaju koji se tiče Srbije izjavio da je to bila hrabra odluka, međutim da donosi gubitak. Dakle, nema nikakve koristi od Prelaznog trgovinskog sporazuma, osim političke, ali to se odnosi, pre svega, na vlast i ove kvaziopozicione partije. Da bi se pokušala prikriti ili zamaskirati ta štetna odluka, govori se o tome da ćemo navodno dobiti pristup tržištu EU od 500 miliona ljudi. Međutim, podsetiću vas da je taj pristup odobren još u novembru 2000. godine, ako se ne varam, ali od 2000. do 2008. godine spoljnotrgovinski deficit ne samo da se nije smanjio, a znate da nam je EU glavni spoljnotrgovinski partner, već se čak i povećao (2008. je iznosio oko 12 milijardi dolara). S druge strane, tvrdi se da smo za tih sedam-osam godina od ukidanja carina prema EU navodno dobili negde oko 1,2 milijardi evra. Dovoljno je samo uporediti tu cifru sa spoljnotrgovinskim deficitom za jednu godinu i podeliti je sa ovih 50 i nešto posto spoljnotrgovinske razmene koja ide sa EU i videćete da novac, u stvari, ide od Srbije ka EU, a ne u obrnutom pravcu. Možemo sada da fraziramo, možemo da pričamo da je EU naša budućnost, ali ekonomski podaci, neutralni, bez ikakve ideologije, pokazuju da EU faktički iskorišćava Republiku Srbiju. To se ne može demantovati nikakvim frazama, nikakvom ostrašćenošću, to je činjenica. S druge strane, prosto izražavam nevericu, da Vlada Republike Srbije, posebno taj ekonomski deo, s tolikim poverenjem razgovara sa šefom misije Albertom Jegerom, koji je imao katastrofalne rezultate u Ukrajini, u Rumuniji i u svim drugim zemljama gde je bio šef Misije. Daću vam samo jedan primer, da je najveći pad, ako se ne varam, izuzimajući baltičke zemlje, BDP-a bio u Ukrajini, oko 15%, a upravo je gospodin Jeger bio 2004-2007. godine šef Misije MMF-a u toj zemlji. Dakle, on nema nikakve rezultate u praksi, a ovde je dočekan maltene kao da je nobelovac, kao da je Štiglic. On je dve nedelje vodio nekakve razgovore. Ne znam kakvi su to razgovori koji traju dve nedelje. Videli smo da je posećivao i neke vinarije itd., ne bih sada ulazio u detalje, ali to je prosto neverovatno, posebno zato što on nikakve rezultate nije pokazao u svom dosadašnjem radu u Istočnoj Evropi. Videli ste šta je postigao u Rumuniji – 100.000 radnika u državnoj administraciji je otpušteno. Oni na površini koja se može uporediti s bivšom Jugoslavijom ima samo oko 200 kilometara autoputa. Kako je to moguće? Ogroman je spoljnotrgovinski dug. Vaš kolega iz rumunske vlade je čak predložio apsurdan i morbidan porez na sahrane, to ste verovatno pročitali u našoj štampi. Vidite kako je tamo ekonomsko očajanje, kako je tamo loša situacija, a to nije samo zbog loše politike tih vlasti, nego upravo zbog saveta gospodina Jegera, misije MMF-a i svih onih koji se ovde prikazuju kao neki, tobože, spasioci. Što se tiče drugih zakona koji predviđaju zaduživanja kod stranih banaka koje rade na teritoriji Srbije, opet tu vidim vezu sa Pismom o namerama, gde se doslovno, ako se ne varam, na 20. strani iznosi da treba, parafraziram, likvidirati državno vlasništvo u domaćim bankama. Prvo, to je za mene zastrašujući izraz. Drugo, to pokazuje šta čeka Komercijalnu banku i druge preostale domaće banke. U tom smislu mislim da je i ovaj carinski zakon daleko od samog problema, a problem je u tome što MMF, koji se pokazao kao neuspešan u Istočnoj Evropi, vodi ekonomsku politiku ove zemlje. Daću vam još jedan primer na kojem zasnivam ovu tezu. Pogledajte Grčku. Imaju negde oko 200-300 milijardi evra duga. Svi zvaničnici EU, od Žan-Klod Junkera pa do nemačkog ministra finansija, vašeg kolege, doslovno govore da ne dolazi u obzir da MMF pomaže Grčkoj. Ni pomoću saveta, a kamoli što se tiče kredita. Kako je to moguće? Grčka je zemlja koja se, po broju stanovnika, može upoređivati sa nama, bez obzira što je u EU. U slučaju Kalifornije, znate da je i tamo bio ogroman deficit u budžetu, Amerikanci nisu hteli koriste usluge MMF-a. Ni u SAD, ni u zapadnom delu EU se ne koristi MMF, čak se sa indignacijom odbacuje, ali se zato za Istočnu Evropu i zemlje koje planiraju da budu članovi EU koristi nešto što je neuspešno, nešto što je uništilo ekonomije zemalja kao što su Ukrajina i Rumunija. Prema tome, mislim da treba da se izvuku pouke iz toga. Ne možete reći da je Grčka u dobrom stanju i da joj ne treba pomoć, ali, ponavljam, MMF se ni u jednoj varijanti ne pominje. Što se tiče carina kao jedne vrste zaštite, za koju ste vi, ako se ne varam, rekli da su prevaziđene i da svetska trgovina ide ka globalizaciji, potpuno se slažem. Ali, s druge strane, vi imate mnogo savršenije metode delovanja od carine. To su razne administrativne zabrane, vancarinske metode. Znate ko najviše primenjuje te metode? Evropska unija. Evropska unija, faktički, primenjuje jednu novu vrstu protekcionizma, koja ne uključuje carine, a siromašne zemlje, kao što su Srbija, Bugarska i Rumunija, mogu se braniti samo pomoću starih metoda i carina. Pogledajte kakve standarde nameće Evropska unija. Pogledajte broj tih standarda. To je nekoliko hiljada, nekoliko desetina hiljada, i više. O tome je pisao vaš kolega Predrag Bjelić, ako se ne varam, sa Ekonomskog fakulteta. Objavio je odličnu knjigu, gde na argumentovan način pokazuje da su upravo te vancarinske metode osnovno sredstvo preko kojeg EU brani svoje tržište. Tako da ona fraza da ćemo mi, navodno, u nekoj slobodnoj trgovini, u nekoj slobodnoj ekonomskoj utakmici dobiti neke privilegije na tom tržištu od 500 miliona, nije realna i samo je pitanje vremena kada će to biti većinski stav u ekonomskom delu naše javnosti i među stanovništvom. Možemo da fraziramo, možemo da obmanjujemo narod (naravno, ne mislim na vas, nego na taj blok koji zastupa tezu - EU po svaku cenu, bez alternative), ali je činjenica da ljudi žive gore i da se od strane MMF-a, koji ide ruku pod ruku sa EU, vrši, i to ćemo otvoreno da kažemo, strahoviti udar. Ne na javnu potrošnju, nego na penzionere, zaposlene u državnim službama, sve ugrožene kategorije i, pre svega, na nezaposlene. U tom smislu, mislim da MMF radi protiv vas, bez obzira na lepe želje i lepe fraze gospodina Jegera. Mislim da radi, pre svega, protiv naših penzionera. Jer, zamrzavanje penzija nije tačan izraz. Zamrzavanje penzija pri inflaciji od 7% može da znači samo njihov pad. Mi nismo radosni što će vreme pokazati da smo u pravu, ali će ekonomska politika koju vodi MMF i EU zajedno sa MMF-om, pošto znate da prema Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju, član 117, Evropska unija uslovljava Srbiju da sluša savete MMF-a, dovesti do još gore situacije nego što je sada. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Miroviću. Reč ima gospodin Zoran Krasić. Izvolite.
Gospodine Novakoviću, napraviću jedan malo širi kontekst za ove zakone koji su objedinjena tačka dnevnog reda. Krenuću od 2001. godine i jednog zakona koji je bio na dnevnom redu, čini mi se, u ovoj prostoriji posle obnove, pošto znate da je to bilo zapaljeno i uništeno kad nas je zapljusnula demokratija. Jedan od prvih zakona koji je donet ovde bio je Zakon o sprečavanju pranja novca. Cilj usvajanja tog zakona jeste da se približimo jednoj konvenciji koja je ratifikovana i da, u to vreme SRJ, kasnije Državna zajednica, pa danas i Republika Srbija, ne bude perionica novca. Tada su se promovisala dva koncepta kako treba da izgleda naš zakon koji reguliše tu oblast i sprečava da se ''prljav'' novac, kako se to u žargonu kaže, pere preko naših banaka, finansijskih organizacija i na drugi način i ostaje ovde ili ide u inostranstvo. Tada je u to vreme guverner predložio jedan koncept koji je takođe bio predmet velike kritike. Rečeno je - biće sprečeno. Imali smo situaciju da je prošle godine takođe rađeno nešto na tom propisu. Toliko se daleko išlo da su čak i advokati bili u obavezi da, ako je u pitanju, čini mi se, 50.000 evra i veći iznos, garantuju za poreklo tog novca. Ovo pričam iz jednog prostog razloga, što gašenje naših banaka i činjenica da stečaj i likvidacija još nisu ni... Ne mogu da kažem završeni, jer verovatno još deset godina neće to ni da se završi, zato što su mnoga potraživanja neraščišćena, da ne kažem sporna. Prosto su nas napravili jednim privrednim i tržišnim područjem gde je moguće sve predstaviti potrebama realne politike. Recimo, moguće je da u Ustavu Republike Srbije postoji nešto zapisano, da se ljudi zaklinju u Ustav Republike Srbije, a onda prime Kušnera i on ode u Prištinu i tamo se srdačno poljubi s ljudima koji su dokazani teroristi. Mada, teško je i poljubiti se s nekim u toj njihovoj skupštini a da nije terorista, pošto je preslikana ta teroristička organizacija. Onda nas s vremena na vreme začudi nešto, kao neka afera ili ova afera što potresa državu i sada se priča ko je dao državljanstvo, ko je omogućio da se nešto desi da neko ne bude dostupan organima, s kakvim omalovažavanjem se Međunarodna policijska organizacija ophodi prema Srbiji, a nikako da se postavi pitanje ko je to sve prao pare u ovoj zemlji. Gde su banke, gde je Uprava za sprečavanje pranja novca, gde su institucije? Mi smo suočeni s organizovanim kriminalom koji ima svoju vertikalnu i horizontalnu organizaciju, suočeni smo s jednim sistemom, pa neki padaju u nesvest kako je neko mogao da kupi hiljade i hiljade hektara obradive zemlje. A od koga je on to kupio? Ko je bio prodavac? Ko je sprečavao pranje novca? Naravno, kada se kupi velika količina nekog narkotika u Južnoj Americi ispred nosa Amerikanaca onda nemojte da se čudite, možda budete sumnjivi i za saradnju sa Al Kaidom i ko zna koje druge stvari. E, to je ta politika koja se vodi. Šta je svrha carinskih propisa? Tačno je što kažu da carinski propisi gube na svom značaju u uslovima globalizma. Pa, u osnovi globalizma jeste ''gospodin dolar''. Imaš dolar - prelep si; imaš dolar - zdrav si; imaš dolar - možeš da dogradiš, možeš da smanjiš, možeš da ofarbaš, može da poraste, šta hoćeš možeš da radiš. Ali, taj sistem vrednosti vi promovišete i preko televizija i reklama, a sutra se čudite šta je sa omladinom, šta je sa nasiljem, šta je sa činjenicom da do dva posle podne deca spavaju. Gde su radna mesta? Obećali ste ih 200.000. Koliko ste otpustili do sada? I šta je poenta ovih propisa? Tržište kapitala. Kao da ne postoji nijedno drugo tržište u Republici Srbiji, samo postoji tržište kapitala, pa kada se desi neki problem na tržištu kapitala, onda krenete u akademsku raspravu da li je zadatak NBS da spasava kurs ili da diktira stabilnost cena. Zamislite nešto što jeste dobit, a to je kada neko kupi dužničke hartije od vrednosti, gde je izdavalac Republika Srbija... E, sada ste prošili, pa ste ubacili ovom izmenom i autonomne pokrajine i lokalnu samoupravu. Malo je što je izvlačena zarada preko budžeta Republike Srbije, sada će da se izvlači i iz budžeta lokalne samouprave i iz budžeta autonomne pokrajine. Zašto? Zato što postoji glad za parama, jer ovo društvo je pokazalo da nije sposobno da napravi, ovo društvo je sposobno da troši. Šta da troši? Šta dohvati, šta mu dođe do ruke. Kult rada ne postoji. Koja su to radna mesta otvorena? Otvorili ste neka radna mesta posredstvom države, 10.000, dali 20.000 dinara ljudima da odsede godinu dana u nekoj firmi, a šta sutra? I onda se svi zaprepastimo kada čujemo da trećina stanovništva jedva čeka da napusti ovu državu. Zašto? Zato što nema perspektive, ne vidi izlazak iz ove situacije. Videli ste i sami, ni vaša garda, koju ste na silu hteli da ubacite u Zakon o Narodnoj skupštini, nije vam omogućila da vaši poslanici sede u ovoj sali. ''Zapalili'' su odmah. Dali kvorum i idu ljudi, završavaju svoj posao. Šta je? Grabi, grabi. ''Za evropski Negotin''. Pa, Dunav teče kroz Negotin milijardama godina i pre nego što je postao pojam Evrope, ali ne, hajde da prevarimo, da opstanemo. Dokle? Dokle da se opstane? Ako uzmemo ova dva zakona, drugi i treći, koji su na dnevnom redu, moram da kažem da tu, pored tih terminoloških usaglašavanja, a neki put to ide i izvan okvira terminološkog usaglašavanja, ima i nekih detalja koje smo mi navodili u našim kritikama pre nekoliko godina. Ali, postavlja se pitanje šta s tom promenom ako mi nemamo sigurnost u primeni propisa i zakona. Naše tržište je kompletno rovito. Ako imamo potrebe da zapošljavamo naše građane, onda moramo carinski zakon i zakon o carinskim tarifama da prilagodimo našim interesima. Jer, nemoguće je da po damping cenama dolazi roba iz inostranstva, koja direktno konkuriše našoj proizvodnji. Šta radimo onda? Onda širimo naše tržište na štetu naših interesa i naših građana, u korist onih koji žele da osvoje tuđe tržište. Mada je danas pitanje pričati o svom i tuđem interesu, s obzirom da ta globalna ekonomija očigledno poništava granice, pa čak uništava suverenitet nekih država. Ali, u Evropskoj uniji imamo potpuno drugačiju praksu. Evropska unija štiti svoje tržište. Čime? Standardima kvaliteta i na drugi način, onemogućavajući da roba dođe sa drugih privrednih područja na tržište EU. Da li smo mi u mogućnosti da podignemo te standarde do tog kvaliteta da budu zatvoreni za robu iz EU? Nismo, ali smo u mogućnosti da tražimo ona tržišta gde važi sistem povlašćene nacije, da tražimo ona privredna područja gde možemo da realizujemo naše interese, a u ovom trenutku interes broj jedan, posle očuvanja teritorijalnog integriteta i suvereniteta Republike, jeste zapošljavanje. U svim ovim merama i promenama propisa koje predviđate ja ne vidim nijedno radno mesto. Vi se bavite tržištem kapitala. Naravno, vi ćete verovatno da odgovorite i kažete - pa da, tržište kapitala, ali ono ima svoj uzročno-posledični odnos, pa je u vezi sa tržištem rada i tržištem roba itd. Ma, pustite tu priču za neke druge lokacije. Ovi danas što prate prenos pitaju kada će da idu na svoja radna mesta, ne žele da zavise od socijalne pomoći. Da li vi znate s kojom uzbunom se ljudi ujutru bude? Da li ima za hleb, šta deci, šta porodici, šta da radi sa sobom? Nema posla, zatvorena mu firma. Da li razmišljate vi o tim građanima? Čiju vi politiku vodite, Evropske unije ili Republike Srbije? Čije vi interese zadovoljavate, građana Evrope ili građana Republike Srbije? Opredelite se. Ako je vaša parola - ''za evropsku Srbiju, zadovoljavajući interese Evropljana u Srbiji'', vi nam niste potrebni. Za to niko nije glasao, znate? Možete da tumačite kako god hoćete, ali za to niko nije glasao. Kakvi su to komercijalni aranžmani sa privatnim i privatizovanim bankama? Za neke naše javne poslove koriste se privatna sredstva. Država se zadužuje na komercijalnoj osnovi. Zašto? Pa, Svetska banka vam je rekla - kad ćete da podižete one pare što ste se zadužili? A saberite koliko ste se zadužili, pa kažite kako će da plate ovi građani, kako će da vrate to. Biće za 20 godina. A da li će biti Srbije za 20 godina, sa ovakvom vlašću? Izvršili ste maksimalnu monopolizaciju društvenog života. U svakom segmentu imate monopoliste. I bankari i osiguravajuća društva i trgovina i uvoz - svuda monopol do monopola. Gde čovek da usmeri svoju privrednu aktivnost, a da se ne susretne sa nekim ko je povlašćen? Ne po zakonu, nego po zloupotrebi zakona. Od koga? Od strane pojedinaca koji vrše vlast. U čiju korist oni vrše vlast? Da nije neki od ovih što je milijardu okrenuo? Naravno da bogataši i tajkuni, a sad imamo na delu šestu generaciju za proteklih 20 godina i naravno da ne želi da izgubi svoj kapital i svoju dominaciju, naravno da želi da utiče na to kako će da izgleda skupštinska većina, naravno da želi da ima svoje ljude u Vladi, naravno da želi da ima svoje ljude i na nižim mestima od ministra. To svi vide. To građani osećaju. I ne mire se s tim. To što ćute, gutaju knedle, tumačite na neki drugi način. Pre dve godine sam vam rekao da u Evropskoj uniji predstoje veliki problemi, samo sam napravio grešku u redosledu. Rekao sam da je prva na listi Italija, Grčka, pa onda Španija. Desilo se, ipak, da je prvo krenulo sa Grčkom. Gospođo Dragutinović, u ovom narodu važi stara izreka''dužan si ko Grčka''. Prošle godine ste nas učili da treba da prihvatimo standarde i da se ponašamo kao Grčka. Evo gde je došla Grčka. A ima još jedna druga izreka - ''pukli ste ko bugarska skupština''. To je stara izreka, znate? Stičem utisak da nam, posle onog ''dužni ste ko Grčka'', sledi - ''pukli ste ko bugarska skupština''. Ovo tumačite kao upozorenje. Mi ćemo u raspravi u pojedinostima da ukažemo na konkretne primedbe i iznećemo neke naše stavove povodom ovoga što se dešava, ali, gospođo Dragutinović, Odbor za finansije, otkad je ove skupštine, nikada nije razmatrao predstavke građana ili nekih institucija. Prošle godine smo napravili presedan. Svi članovi Odbora, to moram da kažem. Hteli smo da vidimo i čujemo kakve su to zamerke, šta se nalazi u tim predstavkama, pa smo sazvali jednu sednicu. Bili su predstavnici nekih banaka, neke piramidalne štednje ''Elite'', kako beše ono, navodno štedionica, i neka grupacija iz "Metals banke". Sada pričamo šta piše u novinama, ali, gospođo Dragutinović, nelikvidnost ili probleme likvidnosti te banke izazvala je AP Vojvodina, Bojan Pajtić. Povukao je depozit, a onda je brže-bolje, po nečijem nalogu, Jelašić poslao ekipu, uvedene su privremene mere, promenjeno rukovodstvo, pa kad se to završilo, AP povratila sredstva, drži depozit kod "Metals banke". Januara 2008. godine su najavljivali da će to biti nova razvojna banka buduće Vojvodine, kako god tumačili njen status. Pa smo čuli s kim je ta banka dobro poslovala, ko je sve držao depozite kod nje, kome je ona vršila platni promet, kakvi su potencijali te banke bili, i sad neko ubacuje ovu priču, koja je vrlo značajna. Opet vas podsećam, 2001. godine je donet propis kako da se spreči pranje novca. I tada je bila dilema kako možemo da kontrolišemo i sprečavamo pranje novca ako finansijsko tržište ili ceo naš bankarski sistem drže stranci. I danas jeste neizvesno, to mora da se kaže, ne smete da naljutite te bankare iz inostranstva. Prošle godine ste ih januara meseca molili da ostanu. Garantovali ste im istu dobit kao 2008. godine, oko 400 i nešto miliona evra. Pošto to nisu mogli da obezbede u poslovanju sa građanstvom i sa privredom, onda ste preko dužničkih hartija od vrednosti, a u jednom periodu je kamata bila o-ho-ho, svi su građani finansirali iznošenje dobiti stranih banaka u inostranstvo. Odlučite se čije interese zastupa Vlada Republike Srbije. Da li sve što radi, radi u interesu građana Republike Srbije ili su u pitanju neki tuđi interesi? Odlučite se da li ćete da raščistite sa organizovanim kriminalom. Razumem da sada baš i niste u mogućnosti da to efikasno uradite, jer se nalazi u svim porama. U vlasti se nalaze. Ne treba govoriti imena, ali budite uvereni, u svakom ministarstvu se nalazi nekoliko ljudi koji rade za organizovanu grupu. Da neko ''propere'', kako vi kažete, milijardu dolara ili evra na teritoriji Republike Srbije i da on ima samo jedno ime i jedno prezime, a da iza toga ne stoji organizacija po vertikali i horizontali, molim vas, to neće da vam poveruju ni deca u prvom razredu osnovne škole. Zašto u prvom razredu osnovne škole? Dovoljno je što gledaju ove kriminalne filmove na TV-u, pa im je jasno da iza toga stoji neka mnogo jača organizacija i ima svoju širinu. Zapošljavanje, borba protiv kriminala - to su osnovne stvari koje se traže od ove vlade. Ovim propisima koje mi danas donosimo, ovim izmenama i dopunama ovih zakona, ne otvara se nijedno mesto. Moguće je da se otvori neko mesto u Carini, moguće je da se otvori neko mesto za brokera, ali se ne otvara nijedno mesto koje treba da stvara novac, koje treba da stvara novu vrednost. A koliko ste vi zabrazdili, dovoljno govori činjenica što jutros niste glasali da se uvrsti izveštaj DRI i vaš predlog zakona o završnom računu budžeta za 2008. godinu. Samo da vas podsetim, ne postoji donet zakon o završnom računu budžeta za 2002, 2003, 2004, 2005, 2006. godinu, postoji predlog zakona o završnom računu za 2007. godinu i postoji predlog zakona, sa mišljenjem revizora, za 2008. godinu. Kako je to moguće? Kako je moguće da se donese budžet za neku godinu, a da za dve godine pre toga nije donet makar završni račun?Morate nekome da položite račun. Nemojte vi da mislite da se računi polažu samo na izborima, pa se dele kišobrani, pa za evropsko ovo, pa za evropsko ono, pa za evropski sokak, pa za evropsko brdo... Znate, ti kapaciteti su istrošeni. Istrošeni su, jer nema besplatnih akcija u vrednosti od hiljadu evra. I ovo sa "Fijatom" ljudi tumače svako na svoj način. I ovo zapošljavanje ljudi tumače na svoj način. Penzioneri danas žive drugu godinu bez usklađivanja penzija. Pitanje je još koliko će da traje to. Pitanje je. Uzeo sam samo ove markantne stvari, gde su bila potpuno drugačija obećanja biračima. Potpuno drugačija obećanja. Prosto, da vas molimo da ništa ne obećavate. Čim kažete - zaposlićemo sto hiljada ljudi, sto hiljada ima da otpustite. Čim kažemo - besplatne akcije po hiljadu evra, katastrofa. Znate, gospođo Dragutinović, postoji realna potreba da naša javna preduzeća od republičkog značaja preduzmu neke investicije u okviru svoje delatnosti. Verovatno to niko ne spori u ovoj sali i verovatno to građani osećaju. A apsolutno sam siguran da oni u Zaječaru, Negotinu i onom kraju osećaju, makar po mokrim nogama, da su potrebne investicije da bi se zaštitio život i imovina. Ali, ako se ta sredstva zloupotrebljavaju u druge namene, onda nemojte ništa da uzimate. Nemojte ništa da uzimate, nemojte ništa da nas zadužujete. Kakva je vajda od tog kredita ukoliko se ta sredstva usmere na nešto drugo i ne završe tamo gde su bila namenjena? Onda je dupla šteta. Zadovoljili ste neke svoje lične - pojedinačne, grupne, kolektivne, pa zašto ne reći, možda i neke partijske interese. Mada je sada sve manje tih partijskih interesa koji se zadovoljavaju. Prost princip - smanjila se bara, povećali se krokodili. Ostalo je samo da se ujedate još. Ali, ako se ujedate, radite to, molim vas, u tišini, nemojte preko medija. I prekinite više da celokupnu svoju političku silinu i snagu zasnivate na činjenici da možete da napravite 126 glasova. Tih 126 glasova mogu samo u nekom trenutku da garantuju stabilnost postojeće vlasti, ali to ne znači da se dobro živi. To ne znači da ste nešto dobro uradili. Dajte neki dobar rezultat napokon. Nemojte da računate na dobre rezultate koje postižu monopolisti. Monopolisti uvek postižu izuzetne rezultate, samo što su neki put nezadovoljni ako nešto nije 25 nego 24. Ali, oni uvek postižu izuzetne rezultate i oni su uvek sigurni u poslu. Oni nikada ne preuzimaju poslovni rizik. Zašto? Imaju pravilno raspoređene ljude i ono što plaćaju njima, to je trošak poslovanja, naravno.
Vreme predviđeno za izlaganje je isteklo. Molim vas da završite. Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? (Ne.) Reč ima gospođa ministar Diana Dragutinović.
Dame i gospodo poštovani narodni poslanici, evo, završena je rasprava u načelu o paketu pet finansijskih zakona. Kao i uvek, rasprava je bila prilično otvorena i dosta kritična. Nemam ništa protiv kritike i svima koji su danas diskutovali ovom prilikom želim da zahvalim. Takođe, uvek, uprkos ovoj hladnoći, u Narodnoj skupštini pažljivo slušam svakog narodnog poslanika i pokušaću jednim kratkim izlaganjem da pokrijem najčešće kritike ovog paketa zakona. Bio je poslanik koji je govorio da različiti predstavnici vlasti, pretpostavljam da misli na ministre, daju različite podatke o javnom dugu. Na ovom mestu bih htela da istaknem da postoje razlike između javnog i državnog duga, da je državni dug ono što nastaje kao akumulirani deficit iz prošlosti, a da javni dug uključuje i državni dug i dug javnih preduzeća, da se u svakom trenutku zna koliki je državni dug, koliki je javni dug i da zajedno taj dug iznosi, u evrima posmatrano, oko deset milijardi evra. Da li je to 31% ili 32% ili 33% društvenog proizvoda, to, pre svega, zavisi od procene društvenog proizvoda, koja se menja, i od kretanja kursa. Ali, ono što se uvek zna, u svakom trenutku, to je veličina duga, javnog, najšireg koncepta. To je otprilike deset milijardi evra. Imajući u vidu očekivano kretanje društvenog proizvoda u 2010. godini, nova zaduženja, ali i vraćanje postojećih dugova, verovatno ćemo 2010. godinu završiti sa učešćem javnog duga, dakle najšireg koncepta, od oko 35% društvenog proizvoda. Dosta vaših primedbi i kritika bilo je upućeno na račun zaduživanja JP "Srbijagas", odnosno davanja garancija od strane države Javnom preduzeću "Srbijagas". Ovde ne bih mogla da vam dam baš tehničke detalje o ovom javnom preduzeću, ali htela sam sa vama da podelim nekoliko neospornih činjenica. Prvo, 2009. godinu je JP "Srbijagas" završilo sa dobiti. Ta dobit je bila otprilike 950 miliona dinara i JP "Srbijagas" je 75% toga uplatilo u republički budžet u decembru 2009. godine. Što se tiče samog kredita JP "Srbijagas", oni iznose 263 miliona evra i, kada posmatrate stanje zaduženosti JP "Srbijagas" na jednoj strani, a na drugoj njihova potraživanja koja mogu da naplate (znači, ne mogu sva, ali ona potraživanja koja mogu da naplate), plus rezerve gasa koje imaju u Banatskom Dvoru, iz poređenja te dve stvari može se zaključiti da je zaduženost približno jednaka, ili manja, vrednosti rezervi gasa i naplativih potraživanja. Neko je dovodio u sumnju potrebu da postoji i drugo skladište gasa. Podsetila bih vas da je godišnja potrošnja gasa u Srbiji negde oko dve milijarde kubnih metara, da otprilike 40% može da se zadovolji iz Banatskog Dvora i da je sasvim normalno da jedna zemlja ima rezerve koje pokrivaju njenu godišnju potrošnju. Činjenica jeste da, kada govorimo o tome ko je vlasnik Banatskog Dvora, 51% to jeste ruska strana, 49% je Republika Srbija. Ali, ono što je možda mnogo važnije od same vlasničke strukture, jeste kako se donose odluke. Odluke se sve donose konsenzusom. Na kraju, ono što je možda najbitnije kada je Javno preduzeće "Srbijagas" u pitanju, to je da JP "Srbijagas" nije kupovalo preduzeće. Urađene su dve stvari. Prvo, izvršene su tri konverzije potraživanja u kapital, to nije kupovina, i drugo, dve dokapitalizacije. Kada govorimo o tome kolike su bile te dokapitalizacije, to je bilo jedva 0,5% ukupnih prihoda "Srbijagasa". Neko od poslanika je govorio, ili čak više njih, o carinskom zakonu kao potpuno tehničkom zakonu. Takođe su pominjali da carinski zakon radi nešto što nije njegov predmet, a to je da govori o liberalizaciji tokova roba ili novca. Da podsetim, carinski zakon se bavi, u suštini, samo carinskim postupcima i carinskom procedurom i on, kao takav, jeste tehnički zakon. Liberalizacijom se bave drugi zakoni, o spoljnotrgovinskom i deviznom poslovanju, a carinskom politikom, naravno, Zakon o carinskoj tarifi. Neko je pitao kada će Vlada predložiti i predati Skupštini novi zakon o carinskoj tarifi. Rekla bih da će onog trenutka kada Srbija postane član Svetske trgovinske organizacije, biti pripremljen novi zakon o carinskoj tarifi. S obzirom na to da je bilo dosta pitanja u vezi sa carinskom politikom, ipak bih nešto od toga spomenula. Prvo, u okviru CEFTA sporazuma, to su odnosi između Srbije i svih zemalja u regionu, kod spoljnotrgovinske razmene svih industrijskih proizvodacarinska stopa je, praktično, nula. Samo je ostavljena carinska stopa na veoma malom, ograničenom broju poljoprivrednih proizvoda. Prema Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju, to su odnosi između Srbije i EU, predviđen je period prilagođavanja carinskih stopa od pet godina. Čak će sledeće godine kod dosta proizvoda carinska stopa biti nula. Ovo je veoma važno zbog toga što je najveći deo spoljnotrgovinskog prometa, gotovo 80%, u suštini, spoljnotrgovinski promet sa zemljama EU i CEFTA zemljama. Takođe, postoji i nekoliko važnih sporazuma o slobodnoj trgovini. To je sporazum Srbije sa Rusijom, sa Belorusijom, gde je zaista lista proizvoda na koje se plaća carina veoma mala, ograničena. Konačno, očekuje se sporazum o slobodnoj trgovini sa Turskom, gde će, naravno, opet lista proizvoda sa carinskom stopom biti veoma mala i ograničena. Sve je pripremljeno, potrebno je samo da turski parlament to ratifikuje. Kosovo nije član Svetske trgovinske organizacije, kao što je to neko pomenuo. Dakle, jasnoće i istine radi, ne treba da budete država ako hoćete da budete član Svetske trgovinske organizacije, već tzv. (šta god to značilo, ali postoji definicija) - carinsko trgovačko područje. Rečenica o dijagonalnoj kumulaciji, znači, predviđa se isključivosporazumima o slobodnoj trgovini. Značajan broj diskusija bio je posvećen tzv. poreskim podsticajima i, kao što to obično jeste u raspravama u parlamentu, poreskih podsticaja nikada dovoljno. Pojedini poslanici kritikuju neke moje argumente, koji se pozivaju na najbolju ili dominantnu svetsku ili evropsku praksu, odnosno ekonomsku teoriju, međutim, ja ću i dalje nastaviti da je koristim. Kada bi trebalo da se u najkraćim opiše šta je to dobra ili najbolja poreska politika, moguće su dve definicije. Jedna - relativno niska poreska stopa bez poreskih oslobođenja, ili druga - standardna poreska stopa sa poreskim oslobođenjima. Često sam govorila i hoću još jednom da ponovim da je kod nas praksa - kombinacija jednog i drugog. Dakle, mi imamo i relativno niske poreske stope i relativno izdašna poreska oslobođenja. Svakodnevno u Ministarstvo finansija pristižu molbe, zahtevi, nove ideje šta bi sve trebalo podsticati poreskom politikom. Napravila sam listu preduzeća koja to traže i onda shvatila da je najbolje da uopšte nema poreske stope, odnosno da sve bude oslobođeno. Zašto? Neko je ovde pomenuo da li konsultujem ili, otprilike, da li se pita privreda kakve treba da budu poreske stope ili poreska politika. Ne mislim da je dobro da privreda i privrednici prave zakone, u smislu određivanja poreske stope i poreske osnove, jer privrednici zaista mnogo očekuju od države - i jeftinu energiju i jeftinu radnu snagu i da država plati višak zaposlenih i dobru infrastrukturu i efikasnu državu, a da pri tom veoma malo plaćaju ili budu oslobođeni plaćanja svakog poreza. Ono gde treba konsultovati privrednike jeste kada je u pitanju smanjenje njihovog radnog vremena da popune poresku prijavu, odnosno da plate poreska opterećenja. Ono što jeste standard jeste da poreska politika bude neutralna, a politika države ne treba da se vodi preko poreske politike, nego preko politike rashoda. Moje pitanje poslanicima jeste – da li zaista misle da poreska politika treba da utiče na isplativost i profit različitih ekonomskih aktera? Teorija, naravno, poznaje mnogo razloga protiv poreskih podsticaja. Navešću samo par - direktni gubitak poreskih prihoda, indirektan gubitak, zato što planirate kako da eskivirate plaćanje poreza, negativne efekte na administriranje poreza,netransparentnost, visoke troškove administriranja itd. A kada su investitore, one koji treba da ulažu, pitali šta je to što ih opredeljuje da li će uložiti u ovu ili onu zemlju, porezi su bili ubedljivo na poslednjem mestu. I ne poreske stope, već samo vreme koje vam treba da popunite poreske prijave, odnosno vreme koje vam treba da to sve platite. Što se tiče poreza na dobit, o kom je bilo najviše diskusija, podsetila bih koliko su brojni ovi poreski podsticaji. Svi znamo da je poreska stopa 10% i mislim da samo jedna zemlja ima nižu poresku stopu. Dakle, poreska stopa je izuzetno niska. Iako je izuzetno niska, zakon predviđa brojna poreska oslobođenja - poresko oslobođenje za neprofitne organizacije, investicione poreske kredite, olakšice za novozaposlene, za velike investicije, za ulaganja u nerazvijena područja itd. Kada sve to stavite na papir, ispada da je poreska stopa, ono što je efektivno u životu, svega 5%. Uprkos tome, investicije nisu bile visoke i to najbolje govori koliko su poreski stimulansi bitni za investiranje. Podsećam, investitori kažu 11 razloga pre, a porezi su, i to ne poreske stope, na poslednjem mestu. Takođe podsećam da je prema studiji "Duing biznis", koju radi Svetska banka, prema porezima, tako se kaže, plaćanjima poreza, Srbija tek na 126. mestu, pri čemu od većine zemalja Srbija ima mnogo niže poreske stope. U svakom slučaju, mislim da su promene Zakona o porezu na dobit preduzeća u dobrom pravcu. Manji je broj poreskih izuzeća i na toj osnovi zakon će biti uopšte transparentniji i troškovi administriranja boće niži. Na kraju, mogu da kažem da sam dobila i makar jednu pohvalu, na knjigu koju sam napisala. Iskoristila bih ovu priliku da zahvalim, a drugo, da kažem da možda nije dobro shvaćeno ono što sam htela ovom knjigom da kažem. Kada sam govorila o modelima, govorila sam o modelima u tehničkom smislu. Teorija rasta postavlja dva osnovna pitanja, a to je zašto su neke zemlje bogate a druge siromašne, odnosno zašto neke zemlje brže rastu od drugih. Na ta pitanja pokušavaju da daju odgovore modeli, kao skup jednačina. Pa imate različite modele i, kada kažem da neki model nije dobar, to znači da njegova jednostavnost, ili može da bude i komplikovanost, nije uspela dobro da objasni razlike u nivou razvoja između zemalja, odnosno razlike u stopama rasta. Kada govorimo o Harod-Domarovom modelu, odnosno modelima međunarodnih finansijskih institucija, i kada govorite o primeru koji sam dala u knjizi, Zambiji, samo hoću da kažem, na primeru Zambije, da samo investirati ne znači kao rezultat imati visok privredni rast, jer osim investicija postoji čitav niz drugih faktora koji se mogu nazvati efikasnost, a to je ekonomska politika, okruženje, korupcija itd., veliki broj različitih faktora, koji više utiču na rast od puke količine investicija. Vaša nezaobilazna tema jeste MMF. Ja zaista neću da budem ovde advokat. I sama sam rekla da se često ni ja ne slažem sa njima, ali opet hoću da kažem par rečenica, posebno zbog toga što ste spomenuli Grčku kao primer. Rekli ste da Grčka neće da koristi pomoć, ili podršku, MMF-a. Ja ne bih to tako rekla. Rekla bih da Grčka ne mora da koristi. Ona ne mora da koristi zato što je član EU. Vi ćete reći da ima još članova EU, pa ćete navesti baltičke zemlje i Mađarsku, koje su tu pomoć koristile. Da, ima, ali nemojte da zaboravite da je Grčka zemlja koja ima evro. I zato će Grčkoj da pomogne EU, a ne MMF. Dakle, nije to stvar njene odluke da nešto hoće ili neće, nego Evropska monetarna unija hoće da pomogne svojoj članici. Među nama rečeno, poslednje su vesti da zemlje EU, ali i Monetarne unije, to je manji broj zemalja, hoće da osnuju nešto što se zove ''evropski monetarni fond''. Isto tako, na kraju, jer sam rekla da neću da budem advokat MMF-a, kada navodite loše primere, pa kažete – Rumunija (mada Rumunija nije tako loš primer, ali recimo Ukrajina jeste), ne bi bilo loše da pogledate šta je pisalo u tom programu Ukrajine sa MMF-om, šta su bili osnovni elementi makroekonomske politike i da li je Ukrajina sprovela ono što je obećala programom. Reći ću vam da nije. Ukrajina je primer zemlje koja vodi vrlo neodgovornu makroekonomsku politiku. Ali, postoje i drugi primeri, čitav skup latinoameričkih zemalja. Znate kako su one dobro prošle kroz ovu krizu. Moj omiljeni primer je Čile, ali ne samo Čile, tu je i Brazil, tu je, nećete verovati, čak i Argentina, pa Meksiko, i Peru je odlično prošao. To su sve one zemlje kojima je MMF pomogao u krizi spoljnog duga i koje su naučile uz pomoć MMF-a da u suštini nećete pogrešiti ukoliko vodite konzervativnu politiku, odnosno makroekonomsku politiku koja se bazira na pravilima, a pravila su teorijski zasnovana. Takvu politiku su te zemlje vodile. U svakom slučaju, još jednom hvala na vašoj kritici, razumevanju i prijateljskoj atmosferi.
Zahvaljujem gospođi Diani Dragutinović. Za repliku, pretpostavljam, javio se gospodin Čedomir Jovanović. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Dragutinović, prvo, izražavam poštovanje i zahvalnost za to što ste ceo dan ovde sa nama i pažljivo slušate ono o čemu razgovaramo. Nažalost, mislim da raspravu završavamo u jednakoj konfuziji u kakvoj smo je i započeli, a za to ste delom i vi odgovorni. Zaista ne znam kome mi, kao narodni poslanici, treba da verujemo - direktoru "Srbijagasa", koji kaže da je njegova kompanija u minusu 107 miliona evra, ili vama, koji tvrdite da su godinu završili pozitivno, sa dobiti od 10 miliona evra? Pročitaću vam izjavu direktora: "Gubitak 'Srbijagasa' u 2009. godini je okvirno oko 107 miliona evra, i to zbog nepovoljnog kursa dolara, nenaplaćenih potraživanja i manje isporuke gasa. Realno gledano, gubici su 9,3 milijarde dinara, ali, ako uzmemo u obzir i vrednost kapitala, preuzimanje Fabrike stakla u Paraćinu, Fabrike metanola i sirćetne kiseline u Kikindi i Azotare u Pančevu, naš saldo je oko nule". Drugi problem, gospođo Dragutinović, vi ste ministar finansija i ne mogu da razumem zašto izbegavate pitanje tog nepotrebnog troška za jedno javno preduzeće, a to je trošak koji nastaje uvođenjem posrednika u poslove sa gasom, a to je "Jugorosgas". Bio sam potpredsednik vlade koja je kupovala gas kao što kupuje i vaša vlada, ali bez tog posrednika. "Jugorosgas" uzima 30 miliona evra od ove države zbog toga što posreduje u poslu sa gasom. Sledeće, vi ste rekli da "Srbijagas" ništa ne košta to što je preuzeo Azotaru, Metanolsko-sirćetni kombinat u Kikindi, Staklaru u Paraćinu, i da je to svega oko 0,5%, ako sam vas dobro razumeo, da je to dokapitalizacija itd. Ali, šta je posao "Srbijagasa"? Da li je "Srbijagas" neka socijalna ustanova ili kompanija koja treba da posluje sa profitom? I koliki su gubici tih preduzeća? Koliko vidim, oni se ovde računaju, praktično, kao deo "Srbijagasa", bar u izjavi direktora, a one to nisu. Sutra, valjda, treba da se privatizuju i prodaju, a pošto već znamo da su propala u procesu privatizacije, jasno je kakvi su tu ishodi. Hoću da vam kažem i nešto vezano za vaše poređenje skladišta gasa. Evropski kriterijum je četiri meseca, četvoromesečna potrošnja je kriterijum EU, toliko zemlja treba da ima uskladištenog gasa, a vi nam govorite da nam je potrebno godinu dana. Želimo da vas upozorimo da ste potpisali sporazum sa Ruskom Federacijom prema kojem nemamo pravo čak ni strateške rezerve da deponujemo u Banatskom Dvoru i da mi pravimo drugo skladište gasa da bismo imali gde to da ostavimo. (Predsedavajući: Zahvaljujem, vreme je isteklo.) Danas je Hrvatska potpisala Južni tok 50:50%…
Hvala vam. Reč ima gospođa Diana Dragutinović.
Mogu da vam kažem da znam šta je "Srbijagas" na ime dobiti uplatio republičkom budžetu krajem decembra 2009. godine. Dakle, on je završio godinu sa dobiti. Ali, ono što se meni čini da možda vi niste dobro shvatili, jeste razlika između dobiti kao rezultata razlike prihoda i rashoda, i keš floua (cash flow), razlike između priliva i odliva. Problem "Srbijagasa" nisu prihodi i rashodi, nego prilivi i odlivi i njihova neusklađenost, znači neravnomernost. Oni u određenom vremenskom periodu imaju daleko veće odlive nego prilive. To uslovljava potrebu za njihovim zaduživanjem i zato se uzimaju krediti za tekuću likvidnost. Dakle, prihodi i rashodi su jedna stvar, to je kao bilans uspeha, a keš flou je druga stvar, dakle kako idu prilivi i odlivi. "Srbijagas" ima problema sa prilivima i odlivima, a ne sa prihodima i rashodima. (Čedomir Jovanović: Po Poslovniku.)
Zahvaljujem. Ovim zaključujem zajednički načelni pretres. Nastavljamo rad sutra, u sredu, 3. marta 2010. godine u 10.00 sati. Gospodin Čedomir Jovanović je reklamirao povredu Poslovnika. Nisam to primetio, pa vam sa zakašnjenjem dajem reč, iako je zaključena rasprava.
Hvala vam, gospodine potpredsedniče. Biću kratak. Gospođo Dragutinović, govorimo o gubitku. Možemo da pričamo o keš flouu i da ulazimo u rasprave kakve god vi želite, ali hoću da vas podsetim da ste vi ministar finansija u vladi koja je tvrdila da je NIS završio godinu sa dobiti od sedam milijardi, a na kraju smo morali da angažujemo dva revizora. Posle tri revizije smo došli do podataka da smo vršili negativno, sa minusom od tri milijarde. Citiram vam izjavu direktora "Srbijagasa": ''Gubitak u 2009. godini je 107 miliona evra''.Takođe, druga rečenica: "Za to niko nije kriv". Znači, uz gubitak od 107 miliona evra, preuzimamo propale kompanije, ulazimo u poslove osiguranja, nemamo odgovor na pitanje kako se troši novac u okviru te kompanije i sada, konačno, dodatno uzimamo kredit da bismo finansirali tu kompaniju. O tome se radi.
Očigledno je da povrede Poslovnika nema. (Čedomir Jovanović: Član 104) Ako niste zadovoljni objašnjenjem..., ali nema ni povrede člana 104. Zahvaljujem. Dakle, sutra u 10.00 časova. Hvala svima.