Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Pre nego što počnemo rad molim vas da minutom ćutanja odamo poštu preminulom narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini Republike Srbije Draganu Tasiću. Slava mu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 171 narodni poslanik. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 127 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Po Poslovniku, gospodin Tomislav Nikolić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista, taj jedan uslov koji traži prisutnost od najmanje 126 poslanika ispunjen je i po tome bi Narodna skupština mogla da radi. Moram da upozorim predsednika Narodne skupštine da ponovi upozorenje iz diskusije kada je gospođa Đukić-Dejanović birana, da predsednik Narodne skupštine mora da se izdigne iznad dnevnih političkih potreba. Rekao sam da ćete vi morati mnogo toga da progutate da biste vodili Narodnu skupštinu tako kako to zahteva Boris Tadić. Dakle, gospođo Đukić-Dejanović, u petak su sekretarice u poslaničkim klubovima dobile obaveštenje da čekaju, da ne idu kući, zato što će dobiti predloge zakona i saziv neke sednice, nekog vanrednog zasedanja Narodne skupštine. Sišao sam, vas nije bilo, gospodina sekretara nije bilo, sede sekretarice i čekaju. Piše se, kaže, negde na petom spratu, nešto što sekretarice moraju da čekaju. Sada vas upozoravam da ste vi bili dužni pisanim putem, po članu 84. Poslovnika, da odredite dan i čas održavanja sednice Narodne skupštine sa predlogom dnevnog reda, najmanje sedam dana pre održavanja te sednice. Postoje odredbe o hitnom postupku, na koje bi, verovatno, mogao neko iz službe da vas upozori; ne znam da li je sekretar još uvek spreman da tako brzo reaguje i da vas informiše o lošim tumačenjima ovog našeg poslovnika. Zaista bi moglo da se tumači, ali pre toga da vas još upozorim da predlog zakona ne može da se nađe u proceduri 15 dana pre podnošenja i 60 dana posle podnošenja. To je ta normalna procedura koju traži Narodna skupština. Postoji samo još jedan izuzetak, a to je hitni postupak. Sada vas upozoravam da po tom izuzetku vi niste mogli da zakažete ovo vanredno zasedanje. Naime, Poslovnik Narodne skupštine Republike Srbije predvideo je izvesne okolnosti pod kojima bi neki zakon mogao da se nađe na dnevnom redu zakazane sednice. I tamo se kaže da zakon čije nedonošenje bi izazvalo štetne posledice, zakon koji se predlaže zato što su se pojavile okolnosti koje nisu do tada mogle da budu predviđene, izuzetno, može da se uvrsti u dnevni red zakazane sednice, najkasnije 24 sata pre početka održavanja te sednice. Znači, ova dva zakona koja su osnov vanrednog zasedanja mogla su, ukoliko vi ovde usvojite hitan postupak u kasnijem delu sednice, da se nađu na dnevnom redu neke sednice koja je bila zakazana. Nisu mogla uopšte da se nađu na dnevnom redu vanrednog zasedanja koje je već bilo zakazano. Za njih se traži vanredno zasedanje, a nema vanrednog zasedanja po hitnom postupku. Tu onda postoje opšti uslovi iz Poslovnika. I naravno, u toku same sednice, kad ona već počne, neki zakoni iz oblasti odbrane mogu da se nađu u dnevnom redu, iako su predloženi na samoj sednici. U ovom slučaju, gospođo Đukić-Dejanović, vi ste nastavili lošu praksu svih dosadašnjih predsednika Narodne skupštine, izuzev mene koji nisam imao prilike da zakazujem sednice, a ne bih, ne bi ih nikakva vlast od mene dobila pod uslovima koji nisu predviđeni Poslovnikom. To su znali, pa je to i bio osnov za moju smenu. Narodnu skupštinu Republike Srbije pretvarate u sluškinju Vlade Republike Srbije, čak u sluškinju buduće vlade koja je angažovala svoje poslanike iz parlamentarne većine da joj zatraže zasedanje, da joj zatraže dnevni red, da predlože zakone koje je sročila Vlada, ili ste to možda vi, gospodo poslanici, odlučili, koliko će ministarstava biti i kako ćete da natrukujete onom veselom Dinkiću tri stranice opisa radnog mesta, a ministru spoljnih poslova četiri reda. Dakle, gospođo Đukić-Dejanović, ovog časa u očima poslaničke grupe SRS na ispitu je vaša savest, na ispitu je vaše shvatanje predsednikovanja Narodnom skupštinom i to će direktno da odluči o našim budućim odnosima. Mi ovde nemamo nikakvih ličnih simpatija ili antipatija prema bilo kome, mi se ovde opredeljujemo prema tome kako se poštuje Ustav, Poslovnik, zakoni ove zemlje. Vi ste ih grubo prekršili, jer, da vas informišem, ja sam napustio u petak oko 19,00 časova zgradu Narodne skupštine, još ništa nije bilo stiglo. Recite mi, koji je to od narodnih poslanika dobio blagovremeno predloge zakona o Vladi i ministarstvima? Ko je mogao da ih pročita, protumači? Koji poslanički klub je imao vremena da zauzme svoje stavove, da se o njima donese odluka, da napišu amandmane? Zašto nam niste omogućili da o dva najvažnija zakona, Zakonu o Vladi i ministarstvima, razmišljamo ne gledajući u sat, hoćemo li stići da išta pročitamo do sednice Narodne skupštine ili ne? Šta će onda biti sa drugim zakonima? Nećete valjda i budžet tako da nam pripremate u petak uveče, da bismo za ponedeljak imali nekakvu sednicu? Prigovaram povrede tri člana Poslovnika. Molim vas da na to odgovorite i molim vas da u danu za glasanje ovde odlučite i da se još jednom dodatno obrukate, da vi glasate da Poslovnik nije pogažen, i time će pasti maske. Upozoravam poslanike koji su okusili gorak opozicioni hleb pod DOS-om, da se ne pridružuju DOS-u u mešenju takvog hleba. Hvala.
Zahvaljujem. Sednicu sam sazvala shodno članu 84. stav 2. Poslovnika u kome stoji – "Izuzetno, obaveštenje o vremenu održavanja sednice i dnevnom redu može se dostaviti i u kraćem roku", od onih o kojima ste vi govorili, "pri čemu je predsednik Narodne skupštine dužan da na početku sednice obrazloži takav postupak", što ću učiniti u narednim minutima. Pre toga da vas obavestim o odsustvu narodnih poslanika. Sprečeni su da sednici prisustvuju: Vladimir Jovanović, Bojan Kostreš, Ivica Dačić, Milutin Mrkonjić. Da vas obavestim da će, na osnovu člana 37. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, narodni poslanik prof. dr Žarko Obradović predstavljati na ovom zasedanju poslaničku grupu, u odsustvu predsednika poslaničke grupe, po svim tačkama dnevnog reda. Sada obrazloženje razloga za sazivanje sednice u kraćem roku od drugog dana od dana u kojima se održavaju sednice. Saglasno članu 84. stav 2. i članu 85. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala, izuzetno, za ponedeljak, kao i u roku kraćem od roka utvrđenog članom 84. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potreba da Narodna skupština, uvažavajući razloge za donošenje zakona po hitnom postupku, što pre razmotri Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi i Predlog zakona o ministarstvima, koje su podnela 122 narodna poslanika. Poštovane dame i gospodo ... Po Poslovniku, gospodin Nikolić.
Za kolege koje me pitaju koji je član, sad imam pravo da izrazim svoje nezadovoljstvo vašim odgovorom. Vi ste se potrudili da odgovorite samo na jednu moju primedbu koja se tiče sazivanja sednice. Ja sam vam prigovorio stavljanje zakona na dnevni red, prigovorio sam vam pravo da sazivate vanredno zasedanje po hitnom postupku, pošto su sve tačke ovog vanrednog zasedanja predviđene po hitnom postupku. Morate da mi odgovorite – zašto narodni poslanici nisu imali Poslovnikom predviđeni rok od sedam dana da se upoznaju sa Predlogom zakona? Morate da navedete neki izuzetno dobar razlog, da mi kažete koje bi to štetne posledice nastupile po državu, ako se zna da tzv. tehnička Vlada izvanredno funkcioniše, kako bih ja rekao, dogovore se telefonom i mejlovima, ponekad se okupe, popiju kafu, rešavaju veoma bitna pitanja za zemlju. Pregovori su trajali jako dugo. Ništa se nije desilo štetno po državu za vreme trajanja tih pregovora. Znači, dok se političari dogovaraju država može da ima štetne posledice. Sada, kad treba narodni poslanici da imaju rok u kome mogu da se upoznaju sa zakonom, sada se postavlja pitanje štetnih posledica po zemlju, ako narodni poslanici traže ostvarenje svog prava da imaju u rukama predlog zakona sedam dana pre nego što on bude na dnevnom redu. E, pa, nije tačno, gospođo predsednik, da štetne posledice nastupaju samo ako narodni poslanici traže da rade po zakonu. Mnogo više štetnih posledica nastupa kada se mi obaziremo na volju političara, pa onda od njihovih dogovaranja zavisi da li će biti vlade i kakva će biti ta vlada, a posebno kakvo će biti opravdanje za sastavljanje takve, rekao bih, jedne bezumne vlade. Dakle, gospođo Đukić-Dejanović, pitam vas – koje bi to štetne posledice nastale, pošto se niste udostojili da mi odgovorite odmah, ako danas ne usvojimo predloge zakona, nego to bude u petak, koji je bio neki optimalni rok po Poslovniku Narodne skupštine?
Zahvaljujem. Da dam odgovor na drugi deo vašeg pitanja. Postupala sam po članu 161. Poslovnika koji kaže da po hitnom postupku može da se sazove sednica, a da bi se sprečile štetne posledice koje proističu iz rada organa i organizacija. Moja ocena je da zakonodavna, izvršna i sudska vlast treba da počnu da funkcionišu što pre u našoj zemlji. Postupajući po ovom članu učinila sam saziv. Po Poslovniku, izvolite, gospodin Nikolić.
Nisam zadovoljan, gospođo predsednik, pošto nas dvoje verovatno čitamo različite poslovnike. Taj član 161. odnosi se na mogućnost da zakon bude donet po hitnom postupku, a ne da sednica bude sazvana po hitnom postupku. Vi ste malo ovde obmanuli narodne poslanike koji ne čitaju Poslovnik, pošto to neko drugi radi za njih, ali ono što je još opasnije, obmanuli ste srpsku javnost. Dakle, vi niste imali pravo, po članu 161, da sazovete hitnu sednicu, nego da na već sazvanu sednicu po hitnom postupku uvrstite neki predlog zakona, to ja prigovaram.
Zahvaljujem. Postupila sam po članu 106. osnovnog pravno političkog akta, Ustava, u kome se kaže da se Narodna skupština sastaje u vanredno zasedanje na zahtev najmanje jedne trećine narodnih poslanika ili na zahtev Vlade, sa unapred određenim dnevnim redom. Postupajući po članu 106, koji je obavezujući, ja sam upravo i sazvala ovu sednicu. Za reč se javio Dragan Todorović, povodom povrede Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Đukić, vi ste bili prisutni na sednici kojom je predsedavao najstariji poslanik pre konstituisanja Skupštine Srbije, gde sam ja upozorio predsedavajućeg, a i Skupštinu Srbije, da u ovoj sali sede poslanici koji su, između ostalog, i predsednici opština. Gospođo Đukić, hteo bih da i vama skrenem pažnju da ste vi na početku svog mandata kao predsednik Skupštine i da je vaša osnovna dužnost i po Poslovniku, a i po Ustavu, da se starate da Skupština Srbije radi u skladu sa Ustavom i u skladu sa zakonom. Vi, od momenta kada ste izabrani za predsednika Skupštine, snosite odgovornost za rad Skupštine Srbije. Mislim da ne ide u prilog ni vama, ni vašoj stranci da, pored očiglednog kršenja Ustava, nastavljate sa tom praksom. Jer, moram da vas upozorim da ćemo mi kao poslanička grupa zatražiti mišljenje Ustavnog suda. Ali, pretpostavljam, ne samo da su vam stručne službe, imali ste priliku da se i iz medija informišete, odnosno da dobijete obaveštenje da se i Odbor o sprečavanju sukoba interesa oglasio po tom pitanju i da je nepodeljeno mišljenje da se krši Ustav, odnosno da pojedini poslanici krše Ustav, to je član 102. stav 3. gde se vrlo precizno kaže – "Narodni poslanik ne može biti poslanik u Skupštini autonomne pokrajine, niti funkcioner u organima izvršne vlasti i pravosuđa, niti može obavljati druge funkcije, poslove i dužnosti za koje je zakonom utvrđeno da predstavljaju sukob interesa". Predsednik opštine je deo izvršne vlasti i po tom pitanju pretpostavljam da niko u ovoj sali nema dilemu. Pretpostavljam da je vaš interes da sprečite da se na ovakav način krši Ustav i dolazimo do nesporne činjenice do koje ćemo doći pre ili kasnije, a to je mišljenje Ustavnog suda na pitanje koje ćemo mi postaviti gde je nemoguće doneti drugačiju odluku nego da se jednostavno kaže da poslanik ne može biti istovremeno i predstavnik izvršne vlasti. Onda dolazimo u situaciju da postavimo pitanje – šta ćemo sa svim odlukama koje su donete a za koje su glasali poslanici koji po Ustavu ne mogu da budu poslanici? Onda se postavlja i vaša odgovornost u tom slučaju. Razumem da vi na sve moguće načine pokušavate da što pre ovaj dogovor koji ste postigli da ga kroz Skupštinu i kroz određene zakone, kroz Vladu na svaki mogući način iskoristite, jer pitanje je koliko će to između vas trajati. Taj motiv je legitiman, ali ne možete zbog toga da kršite Ustav i zakon. Vi, kao predsednik Skupštine morate da učinite sve što je do vas da Skupština radi na Ustavom i zakonom propisan način. Ako vi učestvujete u tome, odnosno dopuštate da učinite sve ono na šta imate pravo, vi jednostavno snosite odgovornost, i to mnogo veću odgovornost nego oni poslanici koji krše Ustav. Zbog toga vas ja upozoravam da pre nego što ste zakazali i ovu sednicu i svaku sledeću sednicu morate da budete sigurni da se sednica Skupštine održava na Ustavom i zakonom propisan način. Očigledno je da početak rada ove skupštine nije u skladu sa tim i zato vas upozoravam da na osnovu svojih ovlašćenja uradite sve kako bi ova skupština mogla da donosi zakonite odluke. Sve dok u ovoj skupštini sede poslanici koji su istovremeno i predsednici opštine, sve odluke za koje oni glasaju, čak i čine kvorum, te sednice će biti nelegalne i mi ćemo u skladu sa Ustavom tražiti da se sve odluke takvih sednica ponište. Hvala vam.
Zahvaljujem. Obaveštavam vas da ću pokrenuti postupak da se Skupština kod Ustavnog suda Srbije interesuje u vezi sa pitanjima. Izvolite.
Zahvaljujem vam se što ćete vi pokrenuti, to je dobro, međutim postoji jedan problem, trebalo je već da to uradite, jer to što ćete vi pokrenuti, sad je pitanje kada ćete pokrenuti, kad ćemo mi imati jasnu i čistu situaciju, a šta ćemo do tog momenta dok vi to ne pokrenete? Vi ste to, gospođo Đukić, već morali da uradite. Valjda shvatate da tu, po tom pitanju, nema nikakve dileme. Neka izađe bilo koji pravnik ovde, pitajte stručnu službu, vi jednostavno ne smete da omogućite rad Skupštine koja bi bila protivustavna, odnosno protiv zakona. Vi ste to već morali da uradite, imali ste vremena, i mogli ste bez ikakve dileme da dobijete stručno mišljenje na osnovu koga biste morali da obavestite sve poslanike da su u sukobu interesa i da dovode u pitanje legalnost rada i odluka koje takva Skupština donese. Prema tome, ovo bi moglo da bude vaše objašnjenje da je ovo prvi dan zasedanja Skupštine i da vi sada kažete da ćete pokrenuti to pitanje. Međutim, vi ste već zakazali vanrednu sednicu, predložili dnevni red, očekujete da poslanici koji su i predsednici opština glasaju i time omogućavate da Skupština radi na neustavan način.
Zahvaljujem. Nije obaveza predsednika Skupštine da sudi i informiše o sukobu interesa, no zbog interesovanja i u javnosti i korektnih sugestija koje imate učinićemo ono što sam već rekla. Za reč se javila, po Poslovniku, gospođica Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Slavice Đukić-Dejanović, stvari i nisu baš tako jednostavne, u međuvremenu su se dosta iskomplikovale. Ovo kolo i klupko koje je počeo da odmotava gospodin Dragan Todorović prošle nedelje sad je uveliko nekima obmotano oko nogu i oni ne znaju šta da rade, ćute, što bi naš narod rekao, prave se blesavi i još se drznu da dele saopštenja. Sad se, znate, nalazim u situaciji da sa nekima, obraćam se svima i svima vama u sali kažem, dame i gospodo narodni poslanici, a tu ima i nepostojećih poslanika, recimo, kada bi neko od nas trebalo da izađe na repliku nekom takvom, kako da izađem na repliku nepostojećem poslaniku, nekoj osobi koja je tu fizički prisutna, a ne može po članu 102. Ustava da bude. I gospodin Todorović je prošle nedelje apelovao, a posle smo se i mi tome priključili, da se oglasi Odbor za sprečavanje sukoba interesa pri vršenju javne funkcije. Gospodin Beljanski, član Odbora, više puta je u toku nedelje govorio na tu temu, oni su dali zvanično saopštenje. Moram sve da vas podsetim, šta je vas, dame i gospodo poslanici, među vama ima mnogo ljudi iz pravne struke, pa razmislite malo, i da vi u okviru vaših poslaničkih grupa takve, ne neznalice, oni to znaju, nego jednostavno, što bi narod rekao, ''hoće i jare i pare", da budu i tu i da budu tamo, i da tako manipulišu. Znaju oni da to nije ni moralno, znaju da nije ni po Ustavu, ni po zakonu, ali, eto, takve su strukture ličnosti. Setite se šta vam je došlo uz onaj informator, koji su dobili narodni poslanici koji su izabrani, kaže – informacija za narodnog poslanika, u prvom članu te informacije je Narodna skupština Republike Srbije. Dakle, za ljude koji su prvi put ušli u ovu salu, a ovde se radi o onima koji su više puta bili narodni poslanici, onda kada je to moglo, pre donošenja Ustava, da budu i predsednici opština i narodni poslanici, tamo u tom informatoru lepo piše – narodni poslanik ne može (prepisan je član 102, odnosno stav 3. Ustava Republike Srbije) biti poslanik u skupštini autonomne pokrajine, niti funkcioner u organima izvršne vlasti i pravosuđa, niti može obavljati druge funkcije, poslove i dužnosti za koje je zakonom utvrđeno da predstavljaju sukob interesa. Da li ste vi bili u prilici, gospođo Đukić-Dejanović, da pročitate saopštenje Odbora, ja ne znam, ali oni su rekli da bi po tom pitanju zaista mogla da se otvori jedna dugačka javna rasprava, a naveli su samo neke razloge da potkrepe ovaj član Ustava i svoju tvrdnju da ti ljudi ne mogu da sede u skupštinskim klupama. Vi znate da Vlada Republike Srbije i Republika određene poslove poverava opštinama i gradovima. Pođite samo od tog osnova. Svaka opština u Srbiji, svaki grad, koristi transferna sredstva koja dolaze od Republike i zato se utvrđuje poseban zakon u kom apsolutnom iznosu to dobijaju gradovi i opštine. Sav prihod od mnogobrojnih poreza, kojim se osnovni budžet jedne opštine i grada finansira po osnovu zakona koje donosi Narodna skupština Republike Srbije, koja je direktna nadležnost budžeta, to je sve ono što kao izvršnu funkciju sebi ima na raspolaganju lokalni organ samouprave. Moram da vas podsetim i na to da je predsednik opštine, ovoga puta izabran iz reda odbornika, odnosno gradonačelnik, direktni nalogodavac za trošenje budžetskih sredstava. U poglavlju Zakona o lokalnoj samoupravi, koji bi, rekla sam, dobio najširi mogući konsenzus, jer je u radnoj grupi bila gospođa Radeta iz naše poslaničke grupe kada je izglasan po osnovu naše obaveze, pre raspisivanja lokalnih izbora, posebna pažnja je posvećena izvršnim organima vlasti u jedinici lokalne samouprave, odnosno grada, ko su ti ljudi i koja su njihova prava i obaveze. Ja mogu da razumem da je u onom vakuumu, mi smo imali izbore za lokalnu samoupravu 2004. godine, "Mitrovdanski ustav" je proglašen na Mitrovdan 2006. godine, u prošlom mandatu neko želeo da zažmuri na jedno oko, pa samo imali dva predsednika opštine, članove gradskih veća i još neke ljude koji su bili u izvršnim organima vlasti, ali da mi održavamo izbore za Narodnu skupštinu, za lokalnu samoupravu i za autonomnu pokrajinu, pošto je sve to povezano sa sprečavanjem, odnosno nemogućnošću da se neko nađe, ako poštuje Ustav i zakon, u sukobu interesa, a da se sve ovo dešava sada u julu mesecu, odnosno junu, to je neverovatno. Dakle, nije dovoljno da mi kažemo da ćemo da pokrenemo to i to pitanje, moraju odmah da reaguju nadležni skupštinski odbor i Odbor za ustavna pitanja, na kraju i Administrativni odbor, jer ti ljudi prilikom verifikacije njihovih mandata i to većina od njih nije bila na izvršnim funkcijama u organima lokalne samouprave. Mi smo naše mandate verifikovali 11. juna ove godine. Oni su post festum izabrani na te funkcije i oni su poštujući, ali očigledno ga ne poštuju, Ustav i Zakon o lokalnoj samoupravi morali da podnesu ostavke na te funkcije.Mi ćemo do kraja da insistiramo na ovom pitanju, jer ne želimo da najviše zakonodavno telo tako funkcioniše i da legitimitet za odluke daju ljudi koji ne mogu, po Zakonu i po Ustavu, da budu narodni poslanici.
Molim gospođu Vjericu Radetu da uzme reč.
Dame i gospodo poslanici, ne znam čemu i sa ove strane "bravo" posle ovoliko kršenja propisa od samog početka konstituisanja ovog parlamenta i zaista nema opravdanja za predsednika Narodne skupštine da nije bilo vremena da se upozna sa Poslovnikom. Kao što vidite, narodni poslanici koji su ovde, popriličan broj, takođe nisu bili ranije poslanici, pa su već savladali ovaj poslovnik. Gospođa Đukić-Dejanović očigledno nema valjano objašnjenje zbog čega se danas na ovako brutalan način krši Poslovnik Narodne skupštine. Zašto je ova sednica morala da se zakazuje na ovaj način? U skladu sa članom 84. rekli ste, gospođo predsedniče, da ćete da date obrazloženje i pokušali ste da nam objasnite zbog čega ste morali u subotu ili u noći između petka i subote da dostavite materijal narodnim poslanicima, da bismo već danas mogli da učestvujemo u radu, naravno, do momenta početka tačaka ovog dnevnog reda da određene amandmane, ukoliko imamo, dostavimo stručnim službama, odnosno dalje narodnim poslanicima. Najmanje što sam očekivala, kada ste neuspešno pokušali da nam objasnite, jeste da nam objasnite da ste to uradili zbog razloga za donošenje zakona po hitnom postupku koje su u obrazloženju naveli narodni poslanici koji su predložili zakon o ministarstvima, a to obrazloženje je nešto što nas veoma zabrinjava. Jer, u obrazloženju ovog predloga zakona kaže – usvajanjem Predloga zakona o ministarstvima po hitnom postupku ubrzaće se rad na zaštiti ljudskih i manjinskih prava, daće se impuls daljem razvoju prostornog planiranja i nastaviće se rad na projektima iz NIP itd. Gospođo Đukić-Dejanović, očekivali smo, i dalje očekujemo, da nam objasnite, pošto ste i vi jedan od potpisnika ovog predloga, da li je vama poznato nešto što nama narodnim poslanicima nije, da li se i gde se to u Srbiji krše ljudska i manjinska prava. Mi smo uvereni da toga u Srbiji nema, da se jedino brutalno krše ljudska prava Srbima na KiM. Ovo obrazloženje hitnosti donošenja ovog zakona, da ćete donošenjem ovog zakona da, kako kažete, ubrzate rad na zaštiti ljudskih i manjinskih prava, jeste nešto što ste dužni da nam obrazložite. Očekujem to i od predstavnika predlagača, ali nismo mogli da nađemo nijedno razumno rešenje zašto moramo od subote, u noći od petka do subote, do jutros da radimo. Jedino obrazloženje koje sam očekivala i koje smo očekivali jeste upravo da nam objasnite ovo što sam malopre citirala. I dalje očekujem obrazloženje. I, gospođo predsedniče Narodne skupštine, svaki put kada narodni poslanik reklamira povredu Poslovnika, vi ste u obavezi da date objašnjenje. Nije vaše da vi razmišljate koliko puta nekom narodnom poslaniku nešto treba da se objasni. Ako poslanik insistira sto puta na povredi nekog člana Poslovnika, vi ste svih sto puta u obavezi da objasnite zbog čega ste povredili Poslovnik. Uverena sam da neću biti zadovoljna vašim odgovorom i zato tražim da se u danu za glasanje Skupština izjasni o povredi Poslovnika, kako sam prethodno rekla.
U danu za glasanje Skupština će se izjasniti, a sada dajem reč poslaniku Šormaz Draganu.
Naravno po Poslovniku, član 104. Dužni smo svi da budemo obavešteni o tome. Naime, kada je utvrđivan kvorum, videli smo svi, bilo je onako malo napeto, pa dođoste nekako do 126. Građani Srbije to ne vide u direktnom TV prenosu, vide samo ekran, kao i mi ovde, i ne znaju da li je i na koji način utvrđen kvorum. Utvrđen je tako što je jedna opoziciona stranka, a to nisu DSS i Nova Srbija, dala kvorum novonastaloj skupštinskoj većini za početak rada ove sednice. Naravno, to je njihovo pravo da tako nešto urade. Ali mene interesuje da li smo došli u tu situaciju da se natežemo oko kvoruma zbog toga što je, recimo, sa sednice odsutan gospodin Ivica Dačić i gde se on nalazi. Da li se nalazi na Socijalističkoj internacionali ili tako negde? Da li je moguće tako nešto, da li je moguće da je gospodinu Ivici Dačiću to važnije od sednice Narodne skupštine Republike Srbije, gde treba da budu doneseni ovi veoma važni zakoni, a videli smo odgovorno ponašanje narodnih poslanika koji su na brzinu morali da se vrate iz Strazbura gde je, takođe na brzinu i nestatutarno, neposlovnički, kao i sada, zakazana sednica Skupštine. Umesto da se raspravlja tamo i da naša delegacija bude prisutna dok se govori o trgovini ljudima, o kidnapovanim Srbima, o trgovini organima, oni su došli ovde da budu prisutni na sednici Narodne skupštine. Ne mogu da verujem da je gospodinu Dačiću sednica Socijalističke internacionale, ili tako nešto, važnija od sednice Narodne skupštine Republike Srbije. Da li je moguće da će se tako ponašati on i njegova stranka u narednom periodu, da će više voditi računa o nekim međunarodnim institucijama nego o Narodnoj skupštini Republike Srbije, o građanima Srbije i o državi Srbiji?
Ocenjujem da nema povrede Poslovnika o temama koje ste obrazlagali. Molim poslanika dr Žarka Obradovića da uzme reč.
Zamolio bih gospodina Šormaza da ne pominje gospodina Dačića. Nema razloga za tako nešto, a ja ću vam danas i ovih dana stajati na raspolaganju kada budete hteli da govorite o politici SPS, ali ću predložiti gospodinu Dačiću da se ubuduće uvek javi gospodinu Šormazu da ga pita da li može da krene negde i ako dobije saglasnost da to učini, a ako ne – da bude tu, njemu na raspolaganju.
Izvolite, gospodine Šormaz.
Nema razloga meni da se javlja gospodin Dačić. Nije on dužan meni da se javlja, ali je dužan da objašnjava građanima Srbije šta je uradio, šta radi, jer on je narodni poslanik, pretenduje da uđe u Vladu "Cvetković-Dačić". Znači, on je dužan da govori građanima Srbije, a ovo je Narodna skupština Republike Srbije, ovo je visoki dom koji biraju građani i dužan je da kaže da li mu je važnija sednica Narodne skupštine ili sednica Socijalističke internacionale. Postavio sam pitanje gde je, interesuje me kao narodnog poslanika i nisam prekršio Poslovnik. Znači, on je dužan da kaže građanima Srbije šta mu je bitnije, da li je bitnije da se SPS nađe u Socijalističkoj internacionali ili je bitnije da se donose odluke u ovoj Narodnoj skupštini i da li je SPS-u potrebno da mu LDP ubacuje kartice da biste imali kvorum da radite, a da se on šeta Evropom i bude na Internacionali. Znači, nema potrebe da mene Dačić bilo šta obaveštava. Jasno mi je da je Dačić izdao sve glasove koje je dobio SPS i uradio suprotno onome što su hteli građani koji su glasali za SPS na ovim izborima, ali će moj posao kao opozicionog poslanika biti da to svakog dana u ovoj skupštini dokazujem i hvala gospodinu Dačiću što mi to omogućava.
Za reč se javio Dragan Todorović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto je u prethodnoj diskusiji jedan poslanik napomenuo da DSS i Nova Srbija nisu dale kvorum, da kažem da to nisu učinili ni poslanici SRS. Ne mogu da ne kažem kako se život poigrava sa nekim stvarima. Sećam se vremena kada je važilo pravilo – DOS plus Bane, a sada važi neko drugo pravilo – bivši DOS plus bivši Čeda; izgleda da ona krilatica "od nas zavisi" dolazi do izražaja. Međutim, to je legitimno pravo, nemam ja ništa protiv, svako ima pravo da postupa onako kako misli da mu odgovara u datom trenutku, a normalno, svi dolazimo jednog dana pred građane Srbije gde ćemo imati prilike da i od njih dobijemo tu ocenu. Javio sam se po članu 98. Poslovnika Narodne skupštine, gospođo Đukić, da vam skrenem pažnju da stav 2. kaže – "Predsednik Narodne skupštine može odrediti pauzu u radu sednice Narodne skupštine da bi se izvršile potrebne konsultacije ili pribavilo mišljenje". Ja vas sada upozoravam, gospođo Đukić, da je ovo ozbiljno pitanje koje smo mi postavili. Pitanje kršenja Ustava je jedno od najozbiljnijih pitanja. Prosto ne mogu da kažem šta bi bilo važnije od tog pitanja. Toliko je očigledno da ćete omogućiti kršenje Ustava, da ne verujem da treba da vam dajemo dodatna objašnjenja. Vi na osnovu ovog poslovnika možete da prekinete rad sednice Skupštine, posebno kada imate u vidu činjenicu da je Odbor o sprečavanju sukoba interesa, koji su izglasali poslanici DOS, bez SPS, dajući mu pravo da u ovakvim pitanjima razmatra pitanja koja su vezana za sukob interesa i da daje svoje mišljenje. Predsednik tog odbora i Odbor su dali to mišljenje. Znači, nema više dileme da li se krši Ustav ili ne, znači, krši se Ustav. Sada dolazimo u situaciju da vi kao predsednik Skupštine, iako imate celokupnu informaciju, a i svesni ste činjenice da se krši Ustav, odnosno da li ćete i vi omogućiti da se krši Ustav, odnosno da odluke Skupštine ne budu legitimne. Moram da vam kažem, gospođo Đukić, da neće biti dobro da nastavite praksu rada ove skupštine kao što je bilo do sada, rukovodeći se jednim jedinim motivom – to je korisno za nas, dajte da što pre završimo kako bi se uradile neke stvari koje će koristiti onima koji su trenutno u vlasti. Podsećam vas, danas, u jednom listu, neću navoditi njegovo ime, da ne ispadne da ga reklamiram, naveden je transkript, odnosno prisluškivani razgovor između Solane i Veslija Klarka. Ovom prilikom odajem priznanje direktoru BIA Radetu Bulatoviću što je smogao hrabrosti da ove podatke dostavi jednim dnevnim novinama, gde se nedvosmisleno može videti da je u pitanju trgovina ljudskim organima, trgovina drogom, jer ovde se kaže, da "vodi računa, jer Kosovo vrvi od trgovaca drogom". Takođe, ja ću vam citirati sledeće. Solana kaže: "Za sve su krivi operativci CIA. Njima je bitna samo droga i njihovi poslovi". Preskočiću deo teksta, a dalje kaže Vesli Klark da treba da ide hitno na KiM, pa kaže: "Treba da prebacimo tovar za Fort Breg. Nije valjda toliko hitno? Misliš na organe?'' Kaže: "Da, dobro radi Bondstil". Mi smo i ovde izražavali sumnju da, između ostalog, Bondstil služi za vađenje ljudskih organa od kidnapovanih Srba, koji su dalje prodavani širom sveta. Sada vas podsećam da ste nas pozvali, pazite, pozvali ste nas iz Strazbura, hitno zakazali sednicu Skupštine, i to mimo Poslovnika, a na dnevnom redu, i to ne na zahtev nekoga iz srpske delegacije, nego ruske delegacije, u Komitetu je trebalo da se raspravlja o trgovini ljudskim organima i da se odredi izvestilac. Očito je, jer su informacije nedvosmislene i tačne, da su naši organi. Ovo govori u prilog tome da su oni imali sve informacije o tome da se vrši trgovina organima kidnapovanih Srba i nekome je bilo u interesu da to spreči. Evo, ja ću vam dati i dokaz da je to tako. Solana kaže Klarku da se uopšte ne brine što se tiče ovih iz Beograda i kaže: "Ne brini, biće poslušni. Ovi u Beogradu su mnogo poslušniji, čak i od ovih u Podgorici". I to govori o marionetskoj vlasti koja je 2001. godine došla na vlast u Srbiji i potpuno uništila Srbiju. Ali, gospođo Đukić, ja neću ništa više da vam kažem, vi ste doktor i treba da postupate ipak po nekim etičkim zakonima, o kojima moramo da vodimo računa i vi morate da vodite računa. Ne smete dozvoliti da se nastavi sednica Skupštine Srbije, zato što znate da u ovoj skupštini sede predsednici opština koji su ujedno i poslanici i zahvaljujući njihovim glasovima ova skupština će donositi neustavne odluke. Hvala.
Zahvaljujem na sugestiji da primenim stav 2. člana 98. Obaveštavam vas da nisam razloge da je prihvatim, s obzirom na to da ne ocenjujem da li bi bilo konstruktivno konsultovanje koje predlažete. Izvolite.
Ja bih molio da mi objasnite šta ste hteli da kažete? Ja stvarno ne razumem. Postavio sam i izneo tvrdnje za određene stvari. Vi mi govorite o članu 98. Ja vam govorim o pravu koje vi imate na osnovu Poslovnika – da prekinete rad sednice Skupštine, a vi mi govorite o stvarima koje apsolutno nisu vezane za ono što je bitno, a to su poslanici koji su ujedno i predsednici opština i čijim se glasovima, prvo, odnosno prisustvom omogućava rad Skupštine Srbije. Ukoliko oni budu učestvovali u radu, time se krši Ustav, a i sve odluke koje budu donete uz pomoć njihovih glasova su ništave, gospođo Đukić. Prema tome, ovo vam samo omogućava da vi ispravite način kako je počela da radi Skupština Srbije. Ja vam toplo preporučujem da kao predsednik ne dozvolite sebi da odmah na početku krenete da radite ovako kako ste krenuli – ja vam na to skrećem pažnju.
Zahvaljujem. Za reč se javio Saša Milenić. Ima reč gospodin Saša Milenić. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici u Narodnoj skupštini Republike Srbije, javljam se po Poslovniku, na osnovu člana 225, vezano za pravo narodnih poslanika, ali i šire javnosti, na punu informisanost o bitnim pitanjima od značaja za rad ovog visokog doma. U toku konstitutivne sednice Narodne skupštine javnost je na poseban način bila iritirana proklamovanom tezom o nespojivosti funkcija izvršne vlasti u lokalnoj samoupravi i narodnih poslanika. Istovremeno, ta teza se maskirala opisnim pojmom – sukob interesa. To se, evo, desilo i na današnjoj sednici. Iako je narodni poslanik govorio o nespojivosti izvršne i zakonodavne vlasti, čak je i predsednik Skupštine rekao nešto o tome pod izrazom "sukob interesa", pa će već neko o tome odlučiti. Kako ja pripadam političkoj organizaciji koja se zove "Zajedno za Kragujevac", koja ima zadovoljstvo i čast da u radu Narodne skupštine participira u okviru poslaničke grupe G17 plus, verujem da ću i ovim idejama decentralizacije države i društva, čemu je posvećena moja politička organizacija, kao i G17 plus, upravo na ovom primeru moći nešto eklatantno, izuzetno značajno da zapazim. Prvo, sukob interesa je pravna kategorija koja je u našem pravnom sistemu definisana Zakonom o sprečavanju sukoba interesa u vršenju javnih funkcija i nema, ama baš, nikakve blage veze sa temom koja se otvara. Jer, sukob interesa definiše odnos privatnog posla i odnosa jedne javne ličnosti i njene javne funkcije, koja se definiše da bi se zaprečila interesno motivisana privatizacija javne funkcije. Onaj ko smatra da je nosilac funkcije zamenika gradonačelnika, gradonačelnika, zamenika predsednika opštine ili predsednika opštine u sukobu interesa zbog toga sa funkcijom narodnog poslanika, morao bi, dakle, da smatra da je barem jedna od ove dve funkcije njegova privatna obaveza ili funkcija. Zapravo, reč je o dve javne funkcije. Dakle, baš kao što se i diskutovalo, neko je želeo govoriti o sukobu nadležnosti, o nespojivosti funkcija. To je sasvim druga tema. Ustav to vrlo precizno definiše u nespojivosti izvršne i zakonodavne vlasti. Pojam izvršne vlasti u ustavnoj materiji definisan je, takoreći, na samom početku našeg Ustava, kroz princip podele vlasti na zakonodavnu, izvršnu i sudsku. To će eksplicitno reći da je reč o podeli vlasti u državi. Da vas obavestim, lokalna samouprava nije državni organ. Lokalna samouprava je bliža civilnom sektoru, nego državi i vladinim organizacijama. Lokalna samouprava u toj meri nije državni organ ili bar ne bi smela biti. Zaposleni u lokalnoj samoupravi, u administraciji, čak i po pozitivnim propisima ove zemlje, nemaju status zaposlenih u državnim organima. Ponavljam, zaposleni u lokalnoj samoupravi nemaju status zaposlenih u državnim organima, upravo zato što lokalna samouprava nije produžena ruka Vlade, makar to neko tako želeo da vidi, jer lokalna samouprava nije filijala Vlade i centralnih organa države, već je, upravo, Ustav garantovao pravo građana na lokalnu samoupravu, kao svojevrsnu, od Vlade nezavisnu, organizaciju za vršenje javnih poslova. To je suština koju je teško jednom monocentričkom kompleksu svesti objasniti. Nemam iluzija da ću u tome uspeti, jer takav monocentrički sklop bitno redukuje sliku stvarnosti, što ste ovih dana naročito iskazivali metaforom o ''semafor koaliciji''. To što vi vidite samo tri boje u toj koaliciji, to govori o ograničenim sposobnostima percipiranja. Reč je o šarenilu života, koje vaša redukovana slika stvarnosti ne samo da ne stiže da opazi, nego ne može ni da podnese. To nije ono što je tema ovog mog izlaganja, već, ponavljam, poenta je u tome, za šta molim i gospođu predsednika Narodne skupštine, da se javnost ne zbunjuje lažnom tezom o postojanju nekakvog protivustavnog sastava Narodne skupštine. Šta o tome misle pojedini odbori, slobodni su da kažu, ali jedino kompetentan da utvrdi činjenicu kršenja Ustava jeste Ustavni sud.
Pre nego što dam reč gospođi Gordani Pop-Lazić, dozvolite da podsetim sve nas na član 100. stav 2. u kome stoji da je narodni poslanik dužan da navede koja je odredba Poslovnika po njegovom mišljenju povređena, da je citira i obrazloži u čemu se sastoji povreda, s tim što može govoriti najduže tri minuta, pri čemu se ne računa vreme potrebno za citat. Zahvaljujem unapred i molim gospođu Gordanu Pop-Lazić da nam se obrati.
Poštovane kolege narodni poslanici, ne bih želela da dalje elaboriram povredu Poslovnika na koju je ukazao predsednik poslaničke grupe SRS, jer tu zaista nemam šta da dodam, ali bih želela da vam još jednom, možda na početku preuzimanja vaše funkcije, skrenem pažnju na značaj vaše funkcije. Ako pogledate Ustav, a verujem da ste se njime i te kako bavili, niste novi u političkom životu, ali Peti deo Ustava, koji govori o uređenju vlasti, na prvo mesto stavlja Narodnu skupštinu, pa tek posle predsednika Republike i Vladu, kao nosioce izvršne vlasti. Dakle, živim za onaj dan, a verujem i svi oni koji se zaklinju u demokratiju i u jedno uređeno demokratsko i moderno društvo, kada će predsednik Vlade drhtati pred vratima kancelarije ili kabineta predsednika Skupštine. Mnogi su od nas ovde bili i u izvršnoj i u zakonodavnoj vlasti i znamo razliku između jedne i druge uloge, ali jezaista nedopustivo jer smo mi nosioci narodnog suvereniteta, jer se u prvom članu (98.) koji se tiče Narodne skupštine kaže da je Narodna skupština najviše predstavničko telo, dakle, mi smo građani Srbije u malom i nosioci ustavotvorne i zakonodavne vlasti u Republici Srbiji, mi smo ti koji ne smemo da dozvolimo da niko manipuliše nama. Nama je jasno da skupštinska većina želi da se što pre Vlada izabere, ali kakva je to razlika između današnjeg dana i, eventualno, petka, koji je za pet dana pred nama? Država neće ništa izgubiti, a mi ćemo pokazati i toj budućoj vladi, što je veoma važno, a i narodu, da se držimo slova Ustava, jer mnogi od njih, i predsednik Skupštine se zaklinje na Ustav, i mi, takođe, nosioci izvršne vlasti. Verujem da postoji malo neiskustvo predsednika Narodne skupštine, da mnogi od nas ponesu u životu mnogo veći krst nego što mogu. Verovatno se sećate one stare priče iz Biblije, kada se jedan napaćeni čovek požalio Bogu da mu je mnogo teško u životu, a ovaj mu je rekao: ''Što si uzeo veći krst nego što možeš da nosiš'' i pokazao mu je, pošto je izložio desetak takvih ispred njega – ''Hajde, reci, koji bi uzeo''.Onda je on odmerio svoje snage i odlučio se baš za onaj koji može da nosi sa lakoćom i da ide kroz život sa lakoćom, a onda mu je Isus rekao: ''Jeste, baš taj sam ti i namenio, ali ti si uzeo pogrešan''. Dakle, procenimo svoje snage, procenimo svoje mogućnosti, šta možemo i koliko možemo. Ne plašimo se da štitimo ono što moramo da štitimo, štiteći na taj način samo svoju funkciju. Ne bi gospođa Dejanović-Đukić pala u nemilost buduće Vlade ili buduće skupštinske većine da je rekla – izvinite, Ustav i Poslovnik, ako hoćemo da ih tumačimo onako kako treba, jer po pitanju zakazivanja sednice sve se odnosi na sednicu vanrednog zakazivanja kao i na redovnu. Mi se nalazimo samo u tom datumu kada je vanredno zasedanje. Jasno nam je svima da smo zakazali sednicu na način na koji nije trebalo, odnosno da je to predsednik Skupštine uradila, dovela nas je u situaciju da smo mi iz poslaničkog kluba SRS juče radili, mogli smo da napišemo amandmane, da se upoznamo sa oba zakona i da danas učestvujemo u radu Zakonodavnog odbora, čini mi se, na primeren način, da damo svoj doprinos radu tog odbora, ali drugi narodni poslanici, verujte, nisu. Naprosto, nisu bili u situaciji da juče i prekjuče uzmu materijal i da se upoznaju sa predlozima zakona. Zato, nije strašno i priznati grešku. Verujem da to u ovom momentu ne možete da uradite, sednicu ste započeli, ali za ubuduće znajte, vi ste po značaju drugi u državi. Tako vam je zapalo, gledajte da se tako i ponašate, inače, ostavite da to neko drugi radi. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Za reč se javio prof. Žarko Obradović.
Hvala. Kolega Dragan Šormaz je povredio odredbe Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije čl. 101. i 104, govorio o predsedniku SPS-a Ivici Dačiću, i to u jednom izrazito negativnom kontekstu, a što mislim da, prvo, nije tačno, a drugo, nije korektno, jer gospodin Dačić nije tu. Kada bude gospodin Dačić došao, onda mu gospodin Šormaz može reći sve što ima. Mogu samo da primetim da ovakve komentare gospodin Šormaz nije davao 2004. godine kada je SPS podržala manjinsku vladu DSS-NS i ostalih koalicionih partnera. Tada ovakvih komentara nije bilo. Zašto ih sada ima? Prosudite sami. Mi ćemo, verovatno, danas kroz ovu raspravu o zakonu o ministarstvima i Vladi doći do dela odgovora o tim političkim odnosima u Srbiji, šta je ko rekao i zapisao ili uradio da bi ti odnosi bili bolji ili gori. Pominjati gospodina Dačića u ovom kontekstu u kojem je pomenut, stvarno nije korektno. Što se tiče njegovog odsustva, on je, kao i svaki drugi narodni poslanik, shodno odredbama ovog poslovnika, obavestio predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Kada bude u Poslovniku stajalo da poslanik treba da obavesti i o razlozima odsustva, verovatno će i on, kao i drugi, to učiniti. Ako se gospodinu Šormazu ne sviđa što delegacija SPS sa još nekim kolegama narodnim poslanicima i još nekim strankama zajedno učestvuju u radu Socijalističke internacionale, on ima pravo da uputi protest i Glavnom odboru naše stranke i Socijalističkoj internacionali. Oni će to sigurno razmotriti i doneti odgovarajuću odluku u odnosu na taj njegov protest. Što se tiče početka rada današnje sednice Skupštine – da nije zakazana u skladu sa Ustavom i Poslovnikom, pa mi ne bismo ni razgovarali danas o ovim temama i ne bi bilo povrede Poslovnika. Toliko o većini i manjini. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, izvolite.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se u skladu sa članom 101. Poslovnika o radu Narodne skupštine, to je pravo na repliku, s obzirom na to da je više govornika za ovom govornicom pominjalo ili poslaničku grupu LDP ili mene lično. Naravno, pre toga bih želeo da vam kažem, gospođo predsednice, da ste delom i vi odgovorni zbog načina na koji započinje nova sednica. Ona prva, konstitutivna, bila je haotična, kompromitujuća za novi saziv Parlamenta. Ni ova druga na početku ne nagoveštava bolji ishod i to je ono što je loše. Bojim se da ćemo tokom dana svi zajedno doći do onog što nam je odmah na početku predložio jedan od poslanika opozicije kada je zatražio konsultacije kako bi se otklonili nesporazumi bez kojih, očigledno, ova skupština ne može nastaviti dalji rad na normalan način. Mi želimo upravo to, želimo da deblokiramo Parlament i da na takav način, između ostalog, afirmišemo ovu instituciju, kako ona više ne bi bila ono što danas još jednom postaje, a to je samo servis vladajuće većine. Upravo zbog toga smo uradili ono što mislimo da je obaveza nas poslanika, a to je – omogućili smo početak ove rasprave. To nije pružanje podrške vlastima, to nije pružanje podrške vladajućoj većini. Mi ćemo glasati protiv zakona koji se nalaze na dnevnom redu, ali ako to treba da se kaže sa ove govornice, onda ćemo to učiniti i ubuduće. Poslanička grupa LDP ni na kakav način neće koristiti Parlament kako bi blokadom institucije praktično prolongirala donošenje nekih odluka. Uvereni smo da se vladajuća većina formira na lošim principima. U tom uverenju nas učvršćuju i zakoni o kojima ćemo danas diskutovati. Ne mislimo da Srbija posle toliko izgubljenih godina može sebi dozvoliti onu vrstu političke reprize koja je od nas napravila najnesrećniju zemlju Evrope u ovom trenutku. Dakle, oštra opozicija, ali na drugačiji način od onog što je do sada bio slučaj u Parlamentu. Davanje kvoruma smatramo našom poslaničkom obavezom, a nikako obavezom podrške vladajućoj koaliciji. Vas upozoravam, gospođo predsednice, da na ovakav način Parlament neće stvarati bolju sliku i biti efikasniji od onog parlamenta koji je raspušten raspisivanjem izbora u martu mesecu.
Zahvaljujem. Za reč se javila narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 104. Poslovnika Narodne skupštine, u skladu, takođe, sa Poslovnikom. Odredba član 104. koju reklamiram, kaže: "Narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Narodni poslanici dužni su da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem. Nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica". Mi u SRS odlično znamo šta sve narodni poslanik može da kaže, na koji način treba i može da se obraća svojim kolegama u ovom parlamentu, građanima Srbije. Mi smo ovde svi da bismo preneli stavove onih građana koji su glasali za naše političke opcije. Mi možemo da iznosima svoje političke stavove i da se oni, koliko god se nekada nekom činilo da su uvredljivi, zapravo, ne kose sa članom 104. Poslovnika Narodne skupštine. Kada kažem da je ovaj kolega koga sada ne vidim u sali, izvinjavam se, nisam mu zapamtila ime, da je to čovek koji je ovde pokušao da odbrani neodbranjivo, koji je pokušao da odbrani kragujevački dvojac kriminalaca "Verko i Mlađa", onda to nije uvreda. Time ja iznosim naš politički stav. Mi znamo da to jeste tako, ali, gospođo Đukić-Dejanović, prosto je neverovatno da vi niste reagovali kada je malopre taj predstavnik tog para lopuža, "Verko plus Mlađa", ovde iznosio onakve stavove i ocene u odnosu na narodne poslanike. Čini mi se, ne bih da vam se mešam u struku, da je čak iznosio i neke konkretne nazive upravo iz oblasti kojom se vi bavite. Vama nije palo na pamet da reagujete, da tom gospodinu izreknete opomenu zbog onoga što je izneo sa ovog mesta. Znamo mi, naravno, da ste se vi, osim onog koalicionog sporazuma koji još niste potpisali, obavezali na mnogo šta, obavezali ste se, očigledno, gospođo Đukić-Dejanović, da trpite da vi budete na tom mestu i da vi podnosite sve kritike narodnih poslanika. Nemojte da preterujete. Mislim da neće biti ugrožena vaša koalicija i ne bi bila ugrožena da ste onog gospodina malopre opomenuli da ne može da iznosi onakve stavove. To što on ne zna šta je državna uprava, šta je državna samouprava, to je njegov problem. Suština je da je on pokušao da odbrani činjenicu da postoji dil između buduće Vlade Republike Srbije, odnosno Mlađana Dinkića u toj vladi, i Veroljuba Stevanovića u Kragujevcu kao predstavnika, odnosno predsednika lokalne samouprave. To je nešto što je interna stvar buduće Vlade Republike Srbije i tih i takvih predsednika opština, odnosno lokalnih samouprava, ali, ponavljam, morali ste da reagujete i da opomenete gospodina koji je malopre na onaj način govorio. Nemamo ništa protiv toga što je on izašao i što je pokušao da objasni da nismo u pravu u tumačenju sukoba interesa, ali da on procenjuje nečiju svest, nečiju pamet, zaista je nedopustivo. Ako bismo mi na taj način nastupali sa ovog mesta, mnogo toga znamo i mnogo toga smo spremni da kažemo, naravno, govorićemo, nemamo nikakvih ograničenja kada je u pitanju iznošenje naših političkih stavova... Kao što vidite, nemamo problem da nekom kažemo da pravi nekakav lopovski dil i verovatno se sad pitaju građani Kragujevca što li glasaše za taj dvojac, kad još uvek nema ništa od "Fijata" u Kragujevcu, ali to je, takođe, tema za neku drugu raspravu, za neku drugu tačku dnevnog reda. Od vas očekujem, gospođo predsedniče Narodne skupštine, sada kada sam vas upozorila, možda malopre niste znali šta piše u članu 104, da izreknete opomenu onom gospodinu koji nema petlju ni da sedi u ovoj sali, da sasluša šta ćemo da kažemo o onom njegovom malopređašnjem laprdanju sa ovog mesta.
Zahvaljujem i molim sve narodne poslanike da poštuju član 104, koji kaže da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo i da se sa uvažavanjem obraćaju jedni drugima. Molim gospodina Šormaza, koji se javio za repliku da se javi.
Slažem se sa vama, gospođo predsedavajuća, ali je onda trebalo da upozorite gospodina Žarka Obradovića kada je rekao da nije tačno ono što sam ja rekao. Šta nije tačno? Posle toga, potvrdio je rečenicu da je Ivica Dačić sa delegacijom SPS na Socijalističkoj internacionali. Ja sam desničar, mene to ne interesuje, nikada me nije interesovalo i nikada o tome nisam vodio računa. Tačno je da je Ivica Dačić tamo sa delegacijom, očigledno je da su tamo još neki poslanici iz SPS, tačno je da mu je to važnije nego sednica Narodne skupštine Republike Srbije i tačno je da ste zakazali navrat-nanos. Gospodinu Čedomiru Jovanoviću ovde nisam spočitavao pravo LDP da to uradi, ako ste se pozvali na to što sam ja rekao, jeste, jednom sam pomenuo LDP, iako sam u petak bio pored i čuo gospodina Dačića kada je zamolio gospodina Čedomira Jovanovića da da kvorum danas, pošto on putuje na Internacionalu, pa sam još u petak znao šta će danas da se desi, ali to je pravo LDP, samo što se ne može reći da ne učestvujete u vlasti ako date 126.glas za donošenje bilo kog zakona. A što se tiče gospodina Dačića, gospodine Obradoviću, dok god bude bio u Vladi ''Cvetković – Daček'' koju je formirao i koju će kontrolisati u narednom periodu Vašington, svakog dana ću ga sa ove govornice prozivati argumentovano i vi nemate pravo da mi kažete i da spočitavate to moje pravo kao opozicionog poslanika. Što se tiče 2004. godine, možete samo da dobijete pohvalu za to. Vi ste podržavali Vladu koja je donela 266 evropskih zakona, pohvaljenih od EU, podržavali ste Vladu koja je donela nekoliko deklaracija o KiM, vi ste podržavali Vladu koja je u to vreme nekih 16 ljudi isporučila u Hag, dobrovoljnom predajom, jer je to bila pametnija politika od hapšenja, i vi ste podržavali Vladu koja je donela novi Ustav Republike Srbije. Znači, bili ste u većini u Skupštini koja je usvojila novi Ustav. Prema tome, gospodine Obradoviću, za 2004. možete da dobijete samo pohvalu. Sada je ovo ono što meni javljaju vaši članovi, posle svakog mog govora dobijem desetak poruka, izdaja biračkog tela SPS. To je činjenica, vi ćete se sa time suočiti. To je činjenica i vi to ne možete da izbegnete. Dakle, gospodine Obradoviću, Ivici Dačiću je važnija Socijalistička internacionala od Srbije, od građana Srbije i od Narodne skupštine Republike Srbije, i to je tačno.
Zahvaljujem. Replika, gospodin Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, imali smo priliku da pre nekoliko minuta čujemo jedan govor i iz svega što smo mogli da čujemo očito je da je čovek ekspert. Nema dileme, vlada materijom, i to ne samo jednom, nego skoro sve oblasti su mu apsolutno dostupne. Moram da kažem da mi u SRS mnogo volimo eksperte i trudimo se da ih bude što više. Postoji jedna narodna metoda, znate vi kako se zove, zna Meho – kako Musa dere jarca. To je metoda koju smo mi razradili, koja je skoro naučna, koja omogućava da eksperata bude mnogo više. Primeni se određen zahvat i ekspert počne da se dere kao mlad majmun. Najbolje je to pokazao Vojislav Šešelj u Haškom tribunalu, pogledajte one eksperte, Oberšal, Ridlmajer, Sekretarijat, svedoci. Zna i Mićun, Mićun se još uvek dere kada se pomenu neke stvari. Kada ekspert pretera, onda moraju malo i uši da se zavrću. Molim vas, vodite računa da govorite o onome što je suština –da li se krši Ustav ili ne. To je osnovna stvar. Nemojte pokušavati da branite ono što je nemoguće, što se braniti ne da. Hvala.
Zahvaljujem. Za reč se javio, po Poslovniku, gospodin Veroljub Stevanović.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo poslanici, šta čovek da kaže posle ove lepotice. Ja nikada, niti mogu da pomislim, niti može da mi padne na pamet da kažem ovo što sam za sebe čuo za Tomislava Nikolića. To je razlika između mene i nje. Tomislav Nikolić je odrastao pored mene i samo nešto lepo mogu da izgovorim o njegovim moralnim kvalitetima, i znam da, ako bi mi bila potrebna krv, da bi mi dao i on zna da bih mu ja dao. To što smo mi politički protivnici, to ne znači da se ovako, na ovaj način, jedan prema drugome ponašamo. Imao sam prilike u prethodnoj godini da čujem sa ove govornice na svoj račun ovakve priče. Nisam mogao da odgovorim, napisao sam jedno pismo predsedniku Skupštine, upozorio sam ga na to. Dakle, ovaj kriminalac koji stoji pred vama pobedio je na prethodnim izborima, vodeći listu koja se zvala "Veroljub-Verko Stevanović - G17 plus - Zajedno za Kragujevac" i dobili smo gotovo polovinu glasova u odnosu na sve vas velike. To misle Kragujevčani o meni. Dakle, to je ono što je najvažnije. Vi, ne da ste povredili član 104, nego ste izrekli nešto najružnije što čovek može da izrekne i niste trepnuli, a ja za vas ništa neću da kažem. Zašto poslanik i gradonačelnik? To je posebno pitanje. Mi mislimo da to ne samo da nije sukob interesa, to nema nikakve veze sa sukobom interesa, nego je bitno da čovek koji je dobio određeni mandat ovde mnoge stvari može i treba lakše da završi za svoj grad, nego da to ne bude. To što sam ja jutros bio u 6,00 sati na poslu i što ću verovatno i posle ovoga otići, to znaju moji Kragujevčani, tako ću to da radim. Dakle, šta je najbitnije? Da od grada budućnosti napravimo još veći grad, a sećate se kada ste pričali o meni sa ove govornice to što stepričali, ružno o meni, tada je Kragujevac imao epitet "dolina gladi". Sada je u Kragujevcu kvadratni metar stambenog prostora najskuplji posle Beograda, ar zemlje najskuplji posle Beograda, grad koji je drugi u svemu posle Beograda. To je odgovor na sva vaša pitanja i sve vaše dileme ili trileme. Dajte da izaberemo Vladu, dajte da se ne bavimo trivijalnim stvarima i dajte da o ovome kažemo zbog građana Ja ne primam dve plate, ljudi, meni je moja plata dole manja nego ovde vaša. Ja sam ovde sa većim naporom jer mislim, ne samo ja nego nas ima petnaestak, da možemo da završimo određene poslove bolje jer smo bliži vlasti nego da ovde nismo, dajte, dakle, da o ovome, jeste ili nije, ne skrećemo temu nego da pitamo Ustavni sud, pa ako Ustavni sud kaže da je to tako, normalno je da tu nećemo da budemo. Dakle, hvala vam, gospođo Radeta, i sram vas bilo!
Za reč se javio gospodin Tomislav Nikolić, replika.
Gospodine Stevanoviću, kao višestruki davalac krvi ja krv dajem i nepoznatim a ne samo vama, dakle, uopšte kad dajem krv ne postavljam pitanje kome to ide, ne daj bože da vam zatreba, znate i sami da je nešto drugo sporno u ovim vašim diskusijama. Najpre, vaše prisustvo u Narodnoj skupštini, ne želeći obelodanili ste razloge svog prisustva. Sad bih ja kao čovek koji je zaista vezan za Kragujevac trebalo da ćutim, pošto će tu Kragujevac nešto dobiti. Sto šezdeset opština u Srbiji – možemo li sve predsednike opština ovde da dovedemo? Imamo li mi Veće predsednika opština na kome će oni da sučeljavaju svoja mišljenja, pa oni da odluče koja opština šta dobija? Ovde ste u strahovitoj prednosti, gospodine Stevanoviću. Ovde ste svojim današnjim prisustvom, kada je bilo 125 poslanika u sali, i vi, sto dvadeset šesti, i onaj vaš kolega, sto dvadeset sedmi, mogli da dobijete za budžet grada neki novac, da ga potpuno pravilno upotrebite, ali da ga dobijete iako drugi nemaju možda ni za šta. To je taj sukob interesa. Postoje kontrole koje bi kontrolisale kako vi taj novac trošite, ali vi ste ovde na izvoru, gospodine Stevanoviću, i kad budemo donosili zakon o budžetu i kada budete odlučivali o procentu učešća pojedinih opština o porezima ostvarenim na njihovim teritorijama, pa kako će to da bude ako ovde sede ljudi koji su direktno zainteresovani a od njihovog glasa ovde sve zavisi. Nespojivo mi je to da vi ovde kao gradonačelnik sedite u ovoj Narodnoj skupštini i da budete narodni poslanik. Što se tiče plate, bio sam odbornik kada nismo mogli da vas nateramo da poštujete zakonski osnov, da platu primate u Kragujevcu. Ovde ste terali neki inat i bili ste poslanik na stalnom radu, iako je predsednik opštine morao da bude na platnom spisku u Kragujevcu, a nikad niste primali dve i naravno to bi bilo nespojivo s moralom. Što se tiče kriminala, gospodine Stevanoviću, o kriminalu u Kragujevcu, o trošenju budžeta na kriminalan način u Kragujevcu, sa ove govornice smo sve slušali od "žutih", od Demokratske stranke. Vas ovde nikada niko osim "žutih" nije napadao da ste kriminalac, nikada, nijedan drugi poslanik. Informacije koje ima gospođa Radeta, ona ne živi u Kragujevcu, potiču od vrha Demokratske stranke u Kragujevcu koji izlazi ovde za govornicu i o tome govori. Dakle, nikada nijedan radikal predsednik opštine neće sedeti ovde, bili mi na vlasti ili u opoziciji apsolutno je nevažno. Postoje načini da vlast kažnjava opštine u kojima je opozicija na vlasti, ali to se uvek obije vlastima o glavu. Ja vama želim uspeha u vođenju Kragujevca, zato što ste zagrizli veliki kolač obećanjem da će "Fijat" kod nas da proizvodi, to će dići i Kragujevac i Srbiju. Ne bude li tako, gospodine Stevanoviću, onda ste vi učesnik u mnogim lažima i obmanama koje je Dinkić sipao po Srbiji kad god su mu bili potrebni glasovi. Ja vas savetujem, stisnite ga do kraja, nemojte da gradi skijališta na nadmorskoj visini na kojoj je moja Bajčetina, pa se sneg zadrži samo tri ili pet dana, nego da ono što je obećao građanima Kragujevca, koji su u poslednjih pet dana prelomili u vašu korist, da to mora i da ispuni. Ako to ispunite ja vam želim da večito vladate Kragujevcom, želim da to bude recept za celu Srbiju, ali nisam previše siguran. Ne znate vi, gospodine Stevanoviću, s kim ste vi u stvari u koaliciji. Da znate, sve ono što se njemu pripisuje delom pada na vas samo zato što ste u toj senci.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, gospodin Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsednice, još pre neki dan, u onoj prethodnoj raspravi, upozorio sam vas upravo na ovaj podatak, na ovu činjenicu dobronamerno, naravno, smatrajući da ćete vi to uzeti u obzir i da ćete do ove sednice taj problem, koji objektivno stoji pred Narodnom skupštinom i pred građanima Srbije, razrešiti. Naime, Ustav je ovde nedvosmislen, ma kako pojedinci tumačili Ustav, po nekakvom svom nahođenju. Narodni poslanik ne može biti i predsednik opštine, odnosno gradonačelnik istovremeno. Predsednik opštine ne može biti narodni poslanik. Očit je sukob interesa, Odbor za sprečavanje sukoba interesa se izjasnio. E, sad, što to vama predstavlja problem, jer onda nećete imati kvorum, bar izvesno vreme, dok se ne pojave drugi narodni poslanici sa iste liste i dok im mandat ne bude verifikovan u ovoj skupštini, to je druga priča. Ako ste ovako počeli, gospođo Đukić, šta mislite kako ćemo završavati, ako drugi dan na prvoj sednici vi počinjete sa drastičnim kršenjem i Poslovnika i Ustava? Čini mi se da ovo nadaleko neće izaći. Gospodo gradonačelnici, ako imate malo časti i morala nemojte kršiti Ustav, povucite se! Znam čoveka koji je istovremeno i predsednik opštine i narodni poslanik koji je rekao da je podneo ostavku, pa zašto, gospođo Đukić, nije ta ostavka danas verifikovana? Ima bar još trojica, ja znam još trojicu, otprilike četiri gradonačelnika znam da se nalaze u poslaničkim klupama. Zašto, gospodo gradonačelnici, ne može "i jare i pare"? Upravo, gospodine Stevanoviću, zbog toga što ste vi ovde rekli, sa ove govornice, ne možete biti i gradonačelnik i narodni poslanik, jer ćete kao narodni poslanik odlučivati o visini učešća u budžetu države, upravo za grad čiji ste gradonačelnik. Ne može, gospodine Stevanoviću. Naravno, nije samo zbog sukoba interesa i zato što se Ustav krši, nije samo to, postoji nešto što se zove moral. Nijedan predsednik opštine iz SRS neće biti poslanik i nijedan poslanik iz SRS neće biti predsednik opštine; on će, pre nego što postane, podneti ostavku na jednu od tih funkcija. Dame i gospodo narodni poslanici, o vremenu koje dolazi tek ćemo pričati, a kako stoje stvari, čini mi se da za Srbiju dolazi poprilično crno vreme. Gospođo Đukić-Dejanović, gospodin Dragan Todorović vam je dao predlog kako da izađete iz ovog galimatijasa u koji su vas uvalili. Dajte pauzu, idite na konsultacije sa šefovima poslaničkih grupa, iznađite način da prevaziđemo ovo, tražite od gradonačelnika da podnesu ostavku, neka sa njihovih lista drugi ljudi dođu i neka preuzmu mandate, pa da nastavimo da radimo.
U vezi sa ostavkom koju ste pomenuli, htela bih da informišem javnost da se ostavke upućuju najpre Administrativnom odboru, pa onda idu na RIK. Nije predviđeno da o njoj raspravljamo ovde. Zahvaljujem. Dajem reč gospođi Vjerici Radeti, replika.
Očigledno je, dame i gospodo, da gospodin Stevanović ima dilemu oko toga kakva će biti odluka Ustavnog suda, jer je i sam rekao – videćemo šta će Ustavni sud da odluči, pa će onda posle toga on da se povinuje odluci Ustavnog suda. Bez obzira što zahvaljujući "žutom" diktatoru, Borisu, Brozu, Tadiću, imate režimski Ustavni sud, imate partijski Ustavni sud, verujte da nema tog pravnika i tog sudije koji će odlučiti suprotno članu 102. Ustava Republike Srbije. Dakle, nesporno je svakom pravniku, pripravniku, da postoji sukob interesa kada su u pitanju narodni poslanici koji su istovremeno i predsednici opština. Pitanje na koje gospođa Đukić-Dejanović još uvek nije odgovorila jeste šta će se desiti ne ako, nego kada Ustavni sud donese takvu odluku? Onda vi, gospođo Đukić-Dejanović, niste predsednik Skupštine. Onda vi, kada budete doneli zakon o izmenama Zakona o Vladi i ministarstvima, nećete imati te zakone. Onda vi, kada budete u međuvremenu izabrali Vladu, nećete imati vladu, a ta vlada će donositi odluke koje će podrazumevati i trošenje narodnih para i zaključivanje nekakvih ugovora, i međunarodnih ugovora, i ne znam šta sve. Pitanje na koje nam niste dali odgovor, a niste poslušali predlog gospodina Dragana Todorovića da napravite pauzu i zamolite Ustavni sud da najbrže moguće razreši tu dilemu, jeste – čija će biti odgovornost? Da li ste vi spremni da preuzmete na sebe tu odgovornost zbog svega onoga što će nastati kao posledica odluka koje će biti donete bez postojanja kvoruma u ovom parlamentu, jer je to nesporno i svima jasno? Gospodine Stevanoviću, vi ste ovde sami ovako pompezno postavili pitanje, rekli – zašto i predsednik opštine i poslanik? Hteli ste da objasnite zašto ste vi i jedno i drugo. Gospodin Tomislav Nikolić vam je objasnio kako ste sami otkrili zbog čega ste, zapravo, i poslanik i predsednik grada Kragujevca, ali postoji još nešto. Vi ste u nekim vašim odnosima sa Dinkićem napravili verovatno za vašu stranku neki problem, tako što je Dinkić sa svoje kvote vama dao određen broj, tako da vi kada Ustavni sud utvrdi da vi ne možete biti narodni poslanik, a to je nesporno, vi onda na vašoj listi više nemate kandidata koji bi vas zamenio. To je vaš problem, ali što ste dozvolili Dinkiću da vas prevari, tako će vas prevariti i za "Fijat", tako će prevariti, zajedno sa vama, građane Kragujevca.
Za reč se javio gospodin Jovan Damjanović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da kažem, kao građanin ove naše Srbije i kao narodni poslanik, da je od konstitutivne sednice Narodne skupštine do današnjeg dana situacija permanentno, svakog dana, sve konfuznija i konfuznija. Hoću da kažem, na prvoj konstitutivnoj sednici, ni dan-danas mi nije jasno, a i mnogim ovde narodnim poslanicima, kada je nacionalni i državni interes bio da naša delegacija bude u Evropskom parlamentu i činjenično i argumentovano ukaže da su se drastično najveća i najteža ubistva dešavala na Kosovu – da su se organi srpskog naroda, pa čak i romskog, imamo informacije, i drugog nealbanskog življa, vadili i prodavali u Albaniji pod uticajem međunarodnih organizacija, povlačimo delegaciju, dolazim ovde na skupštinu i dva dana smo imali ovde strašnu jednu skupštinu, koja po meni nikakve rezultate nije donela. Povukli smo delegaciju da ne kaže ono što se desilo, a interes je naše države da ukažemo Evropi, Evropa mora da zna kakvi su se teški zločini, ubistva, dešavali na Kosovu i kako su se prodavali organi naših ljudi sa Kosova. Ko je za to kompetentan i odgovoran što je vratio delegaciju? Tamo nismo ukazali Evropi i svetu, a ovde ništa nije značila ta delegacija, mora da se zna ko je kompetentan za apsolutno kršenje Ustava u našoj državi, i nismo dali sve elemente i činjenice šta se dešavalo na Kosovu, a to je strašan zločin. To je za mene nešto nepojmljivo. Danas kada treba da se donesu neke odluke, SRS sigurno nema nikakvih problema oko donošenja odluka da bi mogao naš Parlament da radi, da se konstituiše i Vlada Srbije, mi danas imamo ovde polemiku i konfuziju, kršenje Poslovnika. Da ne bismo i dalje ulazili u ovakve dijaloge koji nam ne donose rezultat, predlažem, kao i moji prethodnici, da se prekine sednica, da se pozovu šefovi poslaničkih grupa na konsultacije da bi Skupština dala rezultat.
U sazivu Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini, koje je sazvano na zahtev 122 narodna poslanika, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije i članu 166. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, dostavljen vam je zahtev za održavanje vanrednog zasedanja, sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za Treće vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini, određen je sledeći D n e v n ir e d: 1. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, koji su podnela 122 narodna poslanika, i 2. Predlog zakona o ministarstvima, koji su podnela 122 narodna poslanika. Narodni poslanik Nada Kolundžija, na osnovu člana 90. stav 3. i člana 140. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se obavi zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, koji su podnela 122 narodna poslanika, i Predlogu zakona o ministarstvima, koji su podnela 122 narodna poslanika. Da li narodni poslanik Nada Kolundžija želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 104, protiv pet, nije glasalo 6, od 115 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog, jer nije bilo 126 poslanika i određujem pauzu od jednog sata. [[Posle pauze – 15,15]] Nastavljamo rad. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O VLADI (načela) Poštovani poslanici, primili ste Predlog zakonao izmenama i dopunama Zakona o Vladi, koji su podnela 122 narodna poslanika. Primili ste izveštaje Zakonodavnog odbora i Odbora za pravosuđe i upravu. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas, prema članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: poslanička grupa SRS – jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa ''Za evropsku Srbiju'' – jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa DSS - NS - Vojislav Koštunica – 36 minuta; Poslanička grupa G17 Plus – 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa Koalicije SPS - PUPS - JS – 24 minuta; Poslanička grupa LDP – 15 minuta i 36 sekundi i Poslanička grupa manjina – 8 minuta i 24 sekunde. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 140. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača, narodni poslanik Boško Ristić, želi reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice, članovi predsedništva, pred nama je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi. Ovaj zakon je donet i predložen u skladu sa ustavnim osnovom da Republika Srbija uređuje položaj i ovlašćenja Vlade i organizuje nadležnosti uprave u cilju vršenja vlasti. Ustavni osnov leži u članu 135. Ustava Republike Srbije, koji kaže da se o Vladi Republike Srbije donosi zakon. Inače, Srbija ima važeći Zakon o Vladi po kome Vlada vrši svoja ovlašćenja, ali je bilo nužno da se predloži izmena ovog zakona zbog toga što bi se preciznije uredio položaj i ovlašćenja potpredsednika Vlade, odnosno prvog potpredsednika, zamenika predsednika Vlade. Ovim predlogom se utvrđuje da će prvi potpredsednik Vlade, odnosno zamenik predsednika Vlade biti određen od strane predsednika Vlade koji će u njegovom odsustvu ili za slučaj njegove sprečenosti imati ovlašćenja da rukovodi Vladom, da usmerava politiku Vlade i koordiniše rad između pojedinih ministarstava u Vladi. Ovim predlogom zakona se definiše način donošenja odluka u samoj Vladi i to za slučaj ako Vlada ima paran broj članova. Politička praksa pokazuje da vlade koje imaju paran broj članova vrlo često mogu da zapadnu u krizu upravo prilikom donošenja odluka, što može da spreči normalno funkcionisanje Vlade. Iz razloga funkcionalnosti, iz razloga političke i pravne sigurnosti potrebno je da se reši jedna ovakva situacija, upravo ovakvim rešenjem koje nije nepoznato u uporednoj pravnoj praksi. Moram da vam kažem da se predlaže da predsednik Vlade ima pravo da prilikom glasanja u samoj Vladi, odnosno da će se smatrati da je odluka Vlade doneta za slučaj da za nju glasa najmanje jedna polovina Vlade ukoliko se u toj polovini nalazi i predsednik Vlade. Ovakva uporedna pravna praksa poznata je, recimo, u Sloveniji, u Hrvatskoj, u nekim drugim državama, ali isto tako i u našoj domaćoj praksi. Ustavni sud u svom poslovniku ima istu ovakvu odredbu, gde se za slučaj podele glasova povodom pojedinih ključnih pitanja odluka smatra donetom za slučaj da je predsednik suda glasao za nju. Ovakva situacija je predviđena i u funkcionisanju pravosuđa. Sva sudska veća prilikom odlučivanja, prilikom većanja i glasanja, prilikom donošenja sudskih odluka imaju ovakvo jedno rešenje. Za slučaj da su podeljeni glasovi u okviru sudskog veća, odluka će se smatrati donetom ukoliko je predsednik sudskog veća glasao za nju. Prema tome, ovo jeste mogućnost koja je u skladu sa Ustavom, koja nije njemu protivna i u skladu je sa uporednom i domaćom pravnom praksom. Predloženo je, takođe, da ovaj zakon stupi na snagu pre osmog dana od dana njegovog objavljivanja. Razlozi za ovakvu odluku leže u tome da je Srbija prošla proces izbora, da je nužno da se uspostave sve tri grane vlasti, nužno je da Srbija dobije vladu sa punim ovlašćenjima, jer postojeća, tehnička Vlada nema određena ustavna ovlašćenja, s obzirom na to da se nalazi u situaciji da nema puni mandat zbog toga što su obavljeni novi izbori. Naravno, ovakvo rešenje treba da uspostavi bolju pravnu i političku sigurnost, pre svega za građane Srbije, za bolje funkcionisanje organa vlasti i ne postoji bilo kakva smetnja da se ovakav zakon donese. To će biti rešenje koje će važiti i ubuduće, jer sigurno će biti nužno i možda potrebno da se formiraju vlade koje će imati paran broj članova. Da vas podsetim da su neka ministarstva u sadašnjoj Vladi rezultat i nekih trenutnih potreba i političkih okolnosti u kojima se Srbija nalazi – Ministarstvo za Kosovo, Ministarstvo za evropske integracije, dakle, to su ministarstva, a biće i onih drugih koji će sigurno morati da budu uvršćena u sastav Vlade. Da se ne bi obezbeđivala većina prilikom donošenja odluka na taj način da se formiraju nova ministarstva i na taj način da bi se dobijali novi članovi Vlade samo zbog neparnog broja članova, mislim da je jedno ovakvo rešenje u potpunosti funkcionalno, politički i pravno potpuno opravdano. Za sprovođenje ovog zakona nisu potrebna bilo kakva dodatna finansijska sredstva. Toliko sam hteo da kažem. Hvala.
Zahvaljujem. Da li izvestilac Zakonodavnog odbora narodni poslanik Vlatko Ratković, predsednik Odbora, želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Da li izvestilac Odbora za pravosuđe i upravu narodni poslanik Boško Ristić, u svojstvu predsednika Odbora, želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Da li neko od narodnih poslanika želi reč? (Da.) Narodni poslanici Vjerica Radeta, mr Aleksandar Martinović, Gordana Pop-Lazić, dr Nebojša Ranđelović, Mirko Munjić, Judita Popović, Zoran Krasić i Boris Aleksić, koji su izdvojili mišljenje na sednici Zakonodavnog odbora i Odbora za pravosuđe i upravu, žele reč? Ima reč gospođa Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, uopšte nije čudno što je, očigledno, kolegi Ristiću bilo neprijatno da obrazlaže nešto u šta sam ne veruje. Naime, tako je govorio i na Zakonodavnom odboru, na kojem smo ja i ostale kolege iz SRS izdvojili mišljenje, objašnjavao je, kolega, da se pravni osnov za predlaganje ovog zakona nalazi u članu 135. Ustava RS, a član 135. kaže – "O Vladi se donosi zakon". Niko od nas na Odboru nije imao primedbe na to da o Vladi treba da se donese zakon, odnosno da ova buduća vlada ima potrebu da menja ili dopunjava Zakon o Vladi koji postoji. To, naravno, nikada ne bismo doveli u pitanje. Radi se o tome da mi kroz ovaj predlog o Vladi koji ste dobili, kolege poslanici, a nadam se da ste imali vremena da u međuvremenu pročitate, ovo je kratak zakon, ali ni kraćeg zakona ni više kršenja Ustava... Naravno, mi smo navikli od Borisa Tadića da krši Ustav od kada je stupio na funkciju na kojoj jeste, a to nastavlja intenzivno ovih dana. Da, kolega Milivojeviću, predsednik vaše stranke svakodnevno krši Ustav na način kako pokušava da formira Vladu i kako on sam sebi daje za pravo da bira ministre itd, ali to je nešto o čemu ćemo da govorimo kada za to dođe vreme. Sada govorim kao član Zakonodavnog odbora i skrećem pažnju kolegama poslanicima da mi ispred sebe imamo apsolutno neustavan zakon, odnosno Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi. Šta je Zakonodavni odbor uradio? Podsetiću narodne poslanike na član 45. koji govori o nadležnosti Zakonodavnog odbora, gde kaže – "Zakonodavni odbor razmatra predlog zakona, drugog propisa i opšteg akta, koji je upućen Narodnoj skupštini, sa stanovišta njegove usklađenosti sa Ustavom i pravnim sistemom, predlog za donošenje autentičnog tumačenja"... itd. Ovaj drugi deo nas trenutno ne interesuje. Kakav imamo izveštaj vi ste videli, dobili ste svi ispred sebe danas pre podne izveštaj Zakonodavnog odbora koji je, takođe, potpisao pravnik kolega Vlatko Ratković, gde kaže – izveštaj na osnovu člana 79. Poslovnika Narodne skupštine. Šta kaže član 79. Poslovnika? U tom članu kaže se da odbor odlučuje većinom glasova prisutnih o predlogu zakona na sednici. Najpre se vodi načelni pretres, a nakon završetka pretresa pristupa se glasanju itd. Dakle, nema pravnog osnova koji govori o nadležnosti Zakonodavnog odbora koja je sadržana u članu 45. našeg poslovnika. Zaista je bilo potrebno, kolega Ratkoviću, barem da se potrudite da ono što pokušavate, ovako flagrantno kršeći zakon, Ustav, naš Poslovnik, koliko-toliko uobličite poslovnički da izgleda da ovo ima smisla i da je u skladu sa Poslovnikom. Dakle, vi ste potpisali da je Odbor razmotrio Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi i predložili Narodnoj skupštini da ga prihvati u načelu. Ovo uopšte nije nadležnost Zakonodavnog odbora. Znam da će na ovu temu kolega Martinović detaljno da govori i zato neću više u to da se upuštam. Razumem zašto je kolega Ratković, predsednik Zakonodavnog odbora, dao ovako zakukuljeno i zamumuljeno, inače nikada ovako nismo dobijali izveštaj Zakonodavnog odbora. Svaki put je u izveštaju stajalo na osnovu kog člana Poslovnika se donosi ovaj izveštaj. Zašto to nemamo ovde? Zato što kolega zna da ne može da kaže da je izveštaj donet na osnovu člana 45. našeg poslovnika, jer ne može kao pravnik sebi da dopusti da potpiše da je u skladu sa Ustavom nešto što nema blage veze sa Ustavom, što je potpuno neustavno. Naravno, o tome ćemo detaljno da govorimo, već sam potrošila pet minuta koliko mogu da govorim po ovom osnovu, naravno, u načelnoj raspravi i o amandmanima detaljno o ovom kršenju Ustava. Molim vas, kolege poslanici, pogledajte ove članove Poslovnika koje sam citirala, pogledajte član 135. Ustava Republike Srbije i videćete da ste predložili nešto što je apsolutno neustavno. Dozvolili ste sebi luksuz da Srbiju uvedete u jedno potpuno neustavno stanje. Jer, znate, nije država u neustavnom stanju samo kad nema Ustav, nego i kada se ovako flagrantno, brutalno, na najgrublji mogući način krši Ustav. Nemojte sebi to da dozvolite barem vi pravnici i nemojte da sramotite pravnu struku i pravnu nauku.
Zahvaljujem gospođi Radeti. Dajem reč dr Nebojši Ranđeloviću, članu Zakonodavnog odbora, koji je, takođe, izdvojio mišljenje.
Poštovana gospođo predsednice, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, kao predstavnik LDP u Zakonodavnom odboru izdvojio sam mišljenje iz proceduralnih i suštinskih razloga. Proceduralne razloge ne bih ponavljao, jer je o njima već nešto govorila koleginica Radeta. Što se tiče suštinskih razloga, ovo je trebalo po svim atributima da bude tehnički zakon, odnosno izmene i dopune jednog tehničkog zakona. Međutim, shodno onome što smo dobili u tekstu, on ima i politička odličja. Što se tiče tehničkih atributa ovog zakona, Zakonodavni odbor je najpre nadležan da te segmente jednog zakonskog teksta oceni da li su u skladu sa Ustavom ili ne. Član 125. Ustava je sasvim jasan, tako da dalji komentari nisu potrebni. Dakle, sa tehničkog aspekta, ovaj predlog izmena i dopuna Zakona je nekorektan. Ovaj predlog izmena i dopuna Zakona ima i političke atribute i, shodno delu člana 45. Poslovnika, Zakonodavni odbor, kada se radi ocenjivanje usklađenosti sa principima pravnog sistema, može da uđe i u meritum i da razmotri ideju predlagača zakona. I sa tog aspekta ovaj predlog zakona je nekorektan. Naime, traži se uvođenje instituta prvog potpredsednika Vlade, odnosno zamenika predsednika Vlade, koji najpre Ustav ne prepoznaje kao takav, a ne prepoznaje ga ni teorija ustavnog prava. Naša vlada je koncipirana tako da je u njenom funkcionisanju prihvaćen kolegijalni model i resorni model odlučivanja, a ne prezidijalni model. On ima sasvim solidne kapacitete, shodno tumačenju Zakona o Vladi, da se već postojećem tekstu odrede nadležnosti i poslovi potpredsednika Vlade. U tumačenju kaže da Ustav posebno utvrđuje funkcije potpredsednika Vlade, ali i kaže da, na osnovu Zakona o Vladi, potpredsednik Vlade usmerava i usklađuje rad organa državne uprave u oblastima koje odredi predsednik Vlade. Premijer ga može ovlastiti i da rukovodi projektom iz delokruga više organa državne uprave. Predsednik Vlade određuje potpredsednika Vlade koji ga zamenjuje za vreme odsutnosti ili sprečenosti, sa svim ovlašćenjima predsednika Vlade, izuzev ovlašćenja na predlaganje izbora ili razrešenja člana Vlade. Dakle, već postojeća zakonska regulativa sasvim solidno definiše položaj potpredsednika Vlade, koji prepoznaje član 125. Ustava, tako da je Predlog zakona koji nam je dostavio predlagač, odnosno njegov član 2, apsolutno nepotreban, odnosno protivustavan je. Malopre sam govorio o političkim atributima ovog predloga zakona. Očigledno da je takav predlog deo političkog dila. Ako se nešto kosi sa Ustavom, a deo je političkog dogovora, mi u tome ne želimo da učestvujemo. Shodno tome sam, kao predstavnik LDP u Zakonodavnom odboru, izdvojio mišljenje.
Zahvaljujem dr Ranđeloviću. Dajem reč Aleksandru Martinoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, svi poslanici SRS su na sednici Zakonodavnog odbora izdvojili mišljenje uglavnom iz istih razloga. U detalje Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi se neću za sada upuštati, ali moram da kažem jednu konstataciju koja je bila zajednička za sve one koji su izdvojili mišljenje, a to je, ukoliko bi se usvojio ovakav Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, Srbija bi se našla u jednoj vanustavnoj situaciji, u vanustavnom položaju, zato što bi Ustav RS bio drastično pogažen i, praktično, vladajuća većina bi mogla onda da radi sve što joj je volja, bez obzira na kristalno jasne ustavne norme. Naravno, već sada vidim da se vladajuća većina smeje, njima je uvek sve smešno, zato što su neznalice, ništa ne znaju i misle da je dovoljno što imaju 126 poslanika, pa da menjaju ono što pravna nauka odavno zna. Koliko vi znate najbolje se vidi na primeru kako rade odbori Skupštine Srbije. Gospođa Vjerica Radeta je pročitala kako glasi član 45. Poslovnika Narodne skupštine. Član je potpuno jasan. Jedino nije jasan onima koji imaju većinu u tom odboru. Ako pogledate izveštaj Zakonodavnog odbora i ako pogledate izveštaj Odbora za pravosuđe i upravu, videćete da se ta dva izveštaja apsolutno ni u čemu ne razlikuju. Formulacije su potpuno iste, a po Poslovniku ne bi smele da budu iste. Dakle, Zakonodavni odbor nije matični odbor za pitanje Vlade i državne uprave. Zakonodavni odbor ima samo jedan jedini zadatak, a to je da kaže da li su predložena zakonska rešenja u skladu sa Ustavom RS, pre svega, ili ne, odnosno da li su rešenja sadržana u Predlogu zakona pravno moguća ili ne. Zakonodavni odbor se ne upušta u to da li su rešenja celishodna, da li su ekonomična, da li su racionalna, da li su koherentna, ovakva ili onakva, nego samo da li su u skladu sa Ustavom ili ne. Nažalost, ponavlja se jedna vrlo loša praksa u radu Zakonodavnog odbora, a to je da Zakonodavni odbor raspravlja o svemu i svačemu, samo ne o onome što je njegova jedina nadležnost, a to je da oceni da li je predlog zakona ustavan ili nije ustavan. Mi smo danas mogli da čujemo od predstavnika vladajuće većine razne priče o Predlogu zakona o Vladi i Predlogu zakona o ministarstvima. Najčešće te priče u naučnom smislu apsolutno nisu utemeljene, ali nije suština da se na Zakonodavnom odboru utvrđuje da li je Predlog zakona sa nekog aspekta političke celishodnosti dobar ili ne, da li on olakšava rad Vlade ili ne, nego samo da li je ustavan ili nije ustavan. Danas je Zakonodavni odbor bio u jednoj situaciji da nije glasao o tome da li je Predlog zakona o Vladi ustavan ili nije ustavan, nego da li Zakonodavni odbor predlaže Narodnoj skupštini da ga prihvati ili ne prihvati. To nije zadatak Zakonodavnog odbora. Kao što sam rekao, dovoljno je da uporedite dva izveštaja: izveštaj Zakonodavnog odbora i izveštaj Odbora za pravosuđe i upravu. Apsolutno nema razlike u formulacijama. U izveštaju Zakonodavnog odbora kaže se ovako: "Odbor je razmotrio Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi i predlaže Narodnoj skupštini da ga prihvati u načelu". Dovoljno je samo poštovati terminologiju iz Poslovnika, ništa drugo, pa da se utvrdi da ovakva formulacija u izveštaju Zakonodavnog odbora apsolutno nije u skladu sa Poslovnikom. Evo kako glasi izveštaj Odbora za pravosuđe i upravu. Naravno, neću ga čitati u celini, ali ključna rečenica glasi ovako: "Razmotrivši ovaj predlog zakona, Odbor je odlučio da predloži Narodnoj skupštini da u celini prihvati Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, u načelu". Sada vi meni objasnite u čemu je razlika između ova dva izveštaja. Dakle, izveštaji su identični, pri čemu je Odbor za pravosuđe i upravu matični odbor za ovu oblast, a Zakonodavni odbor nije. Uopšte Zakonodavni odbor nije matični odbor ni za jedan predlog zakona. Njegov jedini zadatak, bez obzira na to da li je reč o Predlogu zakona o Vladi, o Predlogu zakona o poljoprivrednom zemljištu, o Predlogu zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, o svim tim predlozima zakona, jedan je zadatak Zakonodavnog odbora – da kaže da li je predlog zakona u skladu sa Ustavom ili ne. Danas je na sednici Zakonodavnog odbora jednim veštim političkim manevrom izbegnuto da se stavi na glasanje da li je Predlog zakona u skladu sa Ustavom ili ne. Poslanici SRS, koji su izdvojili mišljenje, smatraju da Predlog zakona apsolutno nije u skladu sa Ustavom, i to ne samo da indirektno nije u skladu sa Ustavom, nego se direktno krši kristalno jasan član 125. Ustava RS. Naravno, kada počne rasprava u načelu mi ćemo to detaljnije da elaboriramo. Ovoga puta skrećem pažnju i predsedniku Narodne skupštine, i predsedniku Zakonodavnog odbora, da ubuduće rad Zakonodavnog odbora usaglase sa odredbama Poslovnika Narodne skupštine. Više se ne može desiti i ne sme se desiti da se, kao pitanje o kome se glasa na Zakonodavnom odboru, stavi predlog da li da se predloži Narodnoj skupštini da zakon prihvati u načelu ili ne, nego da li je predlog zakona pravno moguć, odnosno da li je u skladu sa Ustavom RS ili nije. Da je tako postavljeno pitanje danas na sednici Zakonodavnog odbora, odnosno da je tako formulisan predlog za glasanje, pitanje je da li bi svi članovi Zakonodavnog odbora iz vladajuće većine glasali za ovakav izveštaj, jer mislim da neki od njih imaju makar malo pravničke svesti i znaju i oni sami da ovo što je danas predloženo kao Predlog zakona o Vladi apsolutno nije u skladu sa Ustavom, da je to jedan vrlo opasan predlog i da se na ovaj način Ustav Republike Srbije drastično gazi.
Zahvaljujem. Još jedanput molim poslaničke grupe, s obzirom na to da je do sada to učinila samo jedna, da podnesu prijave za reč, sa redoslednom narodnih poslanika. Takođe, htela bih da vas obavestim, u skladu sa članom 85, o produženju sednice posle 18,00 časova do završetka ove tačke dnevnog reda i to činim, po Poslovniku, do 16,00 časova. Sada dajem reč gospođi Gordani Pop-Lazić. Izvolite.
Poštovane kolege, uvaženo predsedništvo, nadovezujući se na diskusiju mojih prethodnika koji su izdvojili svoje mišljenje na sednici Zakonodavnog odbora, želim da kažem radi javnosti, pre svega, na najjednostavniji mogući način, šta je naš zadatak i šta je razlog zbog koga smo izdvojili svoje mišljenje prilikom glasanja o Predlogu zakona o Vladi. Zakonodavni odbor, imala sam utisak, spreman je da prihvati ovaj prigovor poslanika SRS i da već na narednoj sednici razmotri ovaj naš predlog i da počnemo da primenjujemo Poslovnik, odnosno da se vratimo na onaj period kada se Poslovnik zaista poštovao. Evo, nije ovo prvi put od 2000. godine naovamo, zaista, ovaj prigovor konstantno ističemo, a ne vidimo suštinu zbog koje je to nemoguće. Zašto uvek vladajuća većina izbegava da svoj izveštaj upodobi sa Poslovnikom? Mi ćemo na narednoj sednici Zakonodavnog odbora insistirati da o tome raspravljamo i verujem da ćemo, kao ljudi koji su tamo, pre svega, stručni za ovu oblast, doći do toga da je neophodno da se Poslovnik poštuje i da je naš zadatak upravo to, da procenimo da li je sa stanovišta usklađenosti sa Ustavom i pravnim sistemom određeni predlog zakona na dnevnom redu. Sada ću pokušati vrlo kratko da obrazložim zašto smo smatrali da to nije slučaj kod ovog predloga zakona. Jasno je, dakle, nama da smo se našli u situaciji da imamo 24 ministarstva, da je očigledno pat-pozicija u podeli resora, nagađamo da je problem u tome, iako, naravno, ne znamo, jer još uvek ne znamo koji je resor pripao kojoj političkoj partiji ili izbornoj listi i da postoji realna mogućnost da se dođe u pat-poziciju, i zbog toga ovakva izmena Predloga zakona o Vladi. Verujte, čak i da je ovo moguće, opet je ta pat-pozicija u praksi moguća. Pretpostavimo da predsednik Vlade nije prisutan, da taj zamenik ima ovlašćenja koja on ima, ali njegov glas opet ne vredi dva glasa kao što vredi glas predsednika Vlade, a ako je odsutan još neki ministar iz određene opcije koja bi eventualno dala glas za, opet dolazimo u pat-poziciju i Vlada ne može da izglasa nešto što je na dnevnom redu. Dakle, nemoguće je da se Vlada na ovaj način obezbedi da će uvek imati većinu. Kod koalicionih vlada neophodan je konsenzus. Ako nisu u stanju da postignu konsenzus oko, pre svega, stavljanja određenih predloga zakona na dnevni red, ti zakoni ne bi ni trebalo da se nađu na sednicama Vlade. To je stvar političke volje. Ovo što govorim, govorim iz iskustva, da bi Vlada mogla da funkcioniše. Očigledno je da postoji strah od blokade rada Vlade i na ovaj način buduća vlada pokušava preko skupštinske većine, koja je predložila ovaj zakon, da to prevaziđe. Evo argumenata da je to nemoguće. Ovo su neki, tako da kažem, praktični razlozi zbog kojih smatram da je bilo nepotrebno menjati Zakon o Vladi zbog toga. Pored toga, zaista moramo da se držimo Ustava koji je potpuno jasan u članu 125. i koji kaže ko su ti ljudi koji čine Vladu, da su to predsednik Vlade, jedan ili više potpredsednika i ministri. Ne možemo sada jednog od potpredsednika, ma ko to bio, da unapredimo u nekog zamenika da on vredi nešto više nego što vrede ostali. Imamo slučaj, a to sam i na Zakonodavnom odboru rekla, u Ruskoj Dumi, recimo, postoji prvi zamenik predsednika Dume, ali oni to mogu da urade jer je to moguće po njihovom zakonu. Mogli bismo i mi to da uradimo zakonom u Skupštini, ali nismo uradili i nemamo jednog prvog takvog zamenika. Imamo potpredsednika, nemamo zamenika. I, ovo je neki predlog koji, da je prošao, čini mi se, ne naš skupštinski Odbor za Zakonodavstvo, nego zakonodavstvo u Vladi, ovo ne bi moglo da prođe ukoliko je ljudima koji tamo rade zaista stalo do očuvanja pravnog poretka. Naravno, skupštinska većina može sve i može da izglasa šta god hoće. Mi tu ne možemo ništa, ali smo dužni, eto i zbog tih stenograma koji se čuvaju, koji postaju arhiva, koji postaju nešto što će neko jednog dana proučavati i izučavati i koji će o tome pisati kako je parlamentarizam u Srbiji izgledao 2000. godine naovamo, da se oglasimo i da kažemo. Dakle, nemoguće je i po Ustavu i po Poslovniku da se prihvati ovakav Predlog zakona o Vladi. To bih, ovako, na jedan način na koji bi možda naš podmladak rekao vezano za ovog zamenika predsednika koji je želeo sebe da izdigne iznad ostalih potpredsednika – "ili jesi ili nisi lav". Ili jesi predsednik Vlade ili nisi, ako nisi budi ravan svima ostalima koji su u funkciji potpredsednika Vlade i tvoj uticaj neće biti ni manji ni veći nego što sam intelektualno ili doprinosom u radu te vlade budeš pružio. To što će se neko zvati zamenik, neće mu doneti ništa mnogo više nego da je na čelu nekog resora, nekog ministarstva, a pruža rezultate koji su na zavidnom nivou i koji će poštovati građani Srbije, što kaže naš narod, "zovi me kako hoćeš, samo nemoj da me razbiješ". Tako je i vezano za ovog zamenika predsednika koji očigledno hoće samo da nahrani svoju sujetu; zaista, eto, ne znajući o kome se radi, na ovaj način doživljavamo ovaj Predlog zakona o Vladi.
Zahvaljujem, reč ima gospodin Zoran Krasić, izvolite.
Mi retko izdvajamo mišljenja kada su neki predlozi zakona na odborima, ali sada smo morali da iskoristimo ovu priliku da se ogradimo od ovoga i da kažemo da sa ovim nemamo nikakve veze, jer radi se o tako teškim povredama, što i nije neko posebno čudo kada je u pitanju DS, jer kada može Solun, može Bodrum, može kvorum, ne može kvorum, sve teraj, samo drp sistem je konstanta. O čemu se radi? Pokušao sam danas da im ukažem da ako već mora da se menja Zakon o Vladi, bilo bi poželjnije da se promeni nekoliko članova pre ovog 13. Mi ćemo sada, ako ova većina, a u to sam apsolutno siguran, bude usvojila ovaj predlog zakona i on postane zakon, imati totalnu diskriminaciju u Vladi. Imaćemo predsednika Vlade, imaćemo jednog ili više potpredsednika Vlade, imaćemo još jednog od tih potpredsednika koji će da bude prvi potpredsednik – zamenik predsednika. Ovi što su pisali, valjda su negde u knjigama pročitali da postoji neka razlika kada se kaže zamenik predsednika i potpredsednik. Razlika postoji, ali tu razliku ne priznaje Ustav Republike Srbije. On u članu 125. stav 1. jasno definiše sastav Vlade Republike Srbije, kaže da Vladu čine predsednik, jedan ili više potpredsednika i ministri. Da se sada vratim na ono što sam počeo. U tom obliku diskriminacije koji će posle ovog zakona da bude imaćemo i resorne ministre i portfeljne ministre. Znači, ovo Solanino jato pravi Vladu po sistemu: predsednik, prvi potpredsednik – zamenik, potpredsednici, resorni ministri, ministri bez portfelja. Ustav ne dozvoljava tu vrstu improvizacije, ali ići ćemo dalje kada dođe vreme, u načelu, da se priča o tome, ja sad iznosim samo stav zašto sam izdvojio mišljenje. Zato što smatram da je ovo duboko u suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije. Drugo, u slučaju nerešenog glasanja, koristim tu terminologiju, pošto je to poznato, s obzirom na to da se pre nekoliko dana završilo prvenstvo u fudbalu, ovde je izrečena jedna teška neistina o nekom našem iskustvu sa donošenjem odluke u slučaju nerešenog rezultata. To se kod nas pojavilo prvi put prilikom donošenja odluke Saveznog ustavnog suda prilikom ocene ustavnosti Zakona o ekstraprofitu. Savezni ustavni sud je doneo odluku i rekao – toliko članova je suprotno Ustavu SRJ, ali 11 članova, za tih 11 članova nisu mogli da donesu odluku jer su se podelili glasovi, nerešeno, mislim daje bilo 11:11. Doneli su odluku da nisu doneli odluku. U takvim situacijama, gospodinu Ristiću bih predložio, da, ako bude 12:12, ceo tim ima 11 plus jedna rezerva, da koristite rezerve, u slučaju nerešenog rezultata da idete na penale, znači, pucate penale da biste videli kakva je odluka doneta. Drugi oblik odlučivanja jeste da vodite računa ko je glasao levom, a ko desnom rukom na sednici Vlade. Ako je glasao desnom rukom to vuče koeficijent 1,01, a ako je levom to je 1,0001. Molim vas, pozitivna iskustva Hrvatske, Slovenije; što niste uzeli Grenland, Island, Papuu ili šta još drugo. Koga vi mislite ovde da maltretirate u ovoj skupštini sa silnim inovacijama poput, nema ga više, onaj – šta je nespojivost funkcija, a šta je sukob interesa. Jadnik, pobrkao temu, dobio bi jedinicu samo zato što je pobrkao temu. Ne želim da zloupotrebljavam ovo vreme, pošto imamo sasvim dovoljno vremena da objasnimo. Nije dobro kada se piše predlog zakona po sistemu – jedan član u jednom stanu, drugi član u drugom stanu, pa se pobrkaju članovi i onda ispadne papazjanija. O tome ćemo kasnije.
Zahvaljujem. Dajem reč gospođi Juditi Popović.
Poštovane kolege i koleginice poslanici, gospođo predsednice, ne bih da trošim puno reči na ovaj predlog zakona. Sa jednom jedinom rečenicom mogu ovaj predlog da okarakterišem, a to je da je Zakon o izmenama i dopunama Zakona o Vladi neustavan. Četiri argumenta stoje za ovu moju tvrdnju. Prvi argument je da Ustav predviđa da vladu čine predsednik vlade, jedan ili više potpredsednika, a ne predviđa rangiranje ministarstava niti potpredsednika. Šta ovo znači? To znači da je ovaj član u direktnoj suprotnosti sa članom 125. Ustava. Drugi argument je, uvodi se institucija kopredsednika vlade, jer je predviđeno da zamenik pomaže predsedniku, što znači, pomoć pruža u kontinuitetu, u vođenju i usmeravanju vlade, staranju o jedinstvu političkog delovanja vlade i usklađivanju rada članova vlade. Da li se to predviđa nesposobnost budućeg premijera kome će biti potrebna stalna pomoć, ili se priprema teren da stvarni premijer bude njegov zamenik. Treći argument je – Ustav ne predviđa da predsednik vlade ima tolika ovlašćenja, da ustoliči svog stalnog zamenika. Predsednika vlade bira Narodna skupština. Na ovaj način se omogućuje da se mimoiđe član 127. Ustava i mesto predsednika vlade preuzme zamenik. Četvrti argument je taj da je narušen osnovni princip demokratije kada se predsedniku vlade daje taj zlatni glas odlučivanja. Ukoliko ova buduća vlada zaista misli da bude proevropska i demokratična, ne znam kako onda može da se ovakav član zakona usvoji i primenjuje.
Zahvaljujem. Sada imaju reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa. Prvi se javio gospodin Čedomir Jovanović, izvolite.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, već je izlaganjem naših poslanika, članova skupštinskog Odbora, jasno da mi ne možemo podržati ove predložene izmene i dopune Zakona o Vladi. Mislim da je savršeno jasna argumentacija, baš kao što je jasno da to previše ne obavezuje ovu parlamentarnu većinu. Trudiću se da vam argumentima objasnim zbog čega je to loše. Tačno je da se država može voditi na dva načina. Jedan je kroz poštovanje propisa koji tu državu čine državom, a drugi je realizacijom neke političke ideje ili vizije koja je snažnija od same arhitekture države, zbog toga što je ta arhitektura prevaziđena. To drugo je bilo karakteristično za period u kojem smo se nalazili nakon oktobra 2000. godine, kada su, takođe, ovde u Parlamentu vođene žučne debate o ustavnosti ili neustavnosti pojedinih zakona ili odluka. Kao šef parlamentarne većine u tom trenutku i sam znam da smo zajedno sa tom većinom često bili u prilici da donosimo odluke koje su bile u konfliktu sa pojedinim pravnim normama, upravo zbog toga što su te pravne norme bile izraz nastojanja jednog režima da snagom zakona osnaži svoje nezakonite postupke. Ovo je 2008. godina. Mi smo bili žestoki kritičari Ustava koji je na referendumu dobio spornu podršku, spornu zbog toga što je svakom jasno da za njega nije na tom referendumu glasalo 50% građana sa pravom glasa, odnosno da ga toliko nije podržalo. Bili smo snažni kritičari tog Ustava, ali uprkos svemu tome ne možemo danas da kažemo da je 2008. godina, godina u kojoj se Srbija može voditi tako što će se poštovati pravila iz 2000. Nema te političke ideje i političke vizije koja bi danas bila opravdanje za kršenje Ustava i zakona kojim se uređuje život u našoj zemlji. Koliko puta je ovde rečeno da je član 125. Ustava Republike Srbije vrlo jasan. Ipak, očigledno je da je parlamentarna većina, uprkos upozorenjima, donela odluku da usvoji zakon o vladi tako što će prekršiti Ustav, iza koga je svaka od stranaka koje čine tu vladajuću koaliciju stala u meri u kojoj je to bilo moguće. Čak mislim da su prevazilazili granice nekog političkog razuma. Dakle, mi za ovaj zakon ne možemo da glasamo zbog toga što je protivustavan. Za ovaj zakon ne možemo da glasamo, s druge strane, zbog toga što je očigledno da još uvek ne postoji ona vrsta svesti među strankama koje čine vlast u Srbiji koja bi ih obavezala da se one prilagode Srbiji a ne da od Srbije traže da se zemlja, društvo, građani prilagođavaju potrebama jedne koalicije. To je ozbiljan politički problem. Prva dva zasedanja Skupštine pokazala su da u parlamentarnoj većini nema snage za vođenje one politike koja bi se približila potrebama našeg društva. Očigledno da potrebe našeg društva nisu one koje se mogu zadovoljiti neefikasnim i nesposobnim radom. Mi smo danas učinili sve ne da bismo podržali vladajuću koaliciju nego da bi ovaj parlament bio parlament koji je efikasan, onakva institucija koja je potrebna našem društvu. Opet nije bilo dovoljno glasova da bi se objedinile rasprave koje treba da budu objedinjene, jer je ova rasprava o dva člana zakona koji se menjaju sama po sebi zapravo gubljenje vremena. Prava rasprava je ona rasprava koja će uslediti nakon ove tačke dnevnog reda kada se otvori pitanje organizacije same Vlade, odnosno rasprava o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima. Ta nefunkcionalnost i nesposobnost koja prati vašu vladajuću koaliciju sada nas dovodi u situaciju da se ovde suprotstavimo pre svega zbog toga što mi mislimo da se država ne može voditi tako kako očigledno vi pokušavate to da uradite u ovom trenutku, kršenjem Ustava, nepoštovanjem zakona ili karikiranjem zakona, a bez jasne političke ideje i vizije koja bi bila neka vrsta političkog, ako ne nekog pravnog opravdanja. Mi smo se nakon 2000. godine suočili sa ustavnim preprekama, sa sukobom institucija, nadležnosti, sa čitavim nizom zakona koji su vezivali i ruke i noge svakom ko je nastojao da promeni našu zemlju. Osam godina posle toga ne postoji nijedan argument koji bi bio prihvatljiv za Liberalno-demokratsku partiju kako bi se saglasila sa predloženim izmenama i dopunama Zakona o Vladi. Prosto, kakva je to Vlada u kojoj se, čak i pre njenog formiranja, daje potpun legitimitet preglasavanju i međusobnom nerazumevanju? To praktično znači da ne postoji ništa što je neka vrsta političke obaveze prema građanima i da se praktično ta vlada unapred štiti mehanizmima koji su nedemokratski, uvođenjem jednog pravila koje možda ima smisla u upravnom odboru, ali definitivno nema smisla u organizaciji same Vlade. Koliko je to besmisleno reći ću vam na jednom dosta jasnom primeru. Zamislite da Skupština Srbije, koja ima 250 poslanika, donese odluku da glas predsednika ili predsednice Parlamenta vredi dva glasa ukoliko nema većine, ukoliko je Parlament podeljen. Ako može da funkcioniše neki upravni odbor na takav način, zašto ne bi mogao da funkcioniše i Parlament Srbije? Ako nekad imamo 125, a fali jedan glas, zašto glas predsednika Parlamenta ne bi vredeo dva? Je li tako da je jasno da to ne može da bude, da u politici jedan i jedan nisu dva? To ne može tako da bude ni u Vladi. Činjenica da vi predsedniku Vlade dajete težinu koju on nema zapravo govori o vašem nastojanju da pre nego što je ta vlada održala svoju prvu sednicu ostvarite svoje međusobne pozicije, pošto je očigledno da to partnerstvo na kome počiva ta vlada nije iskreno, stranke koje su se okupile oko te vlade razmišljaju mnogo više o svojim potrebama i svojim ličnim ciljevima, a mnogo manje o potrebama i ciljevima same Srbije. Mi smo imali jednu vladu koja se preglasavala, je li tako? Prvi put, drugi put, treći put, a onda smo dobili izbore koji su izgledali, zbog načina na koji su raspisani, pre svega kao "osveta ljutog premijera", a ne izraz potrebe i svesti jedne vlade da podršku za svoju politiku zatraži u društvu ako je nema unutar koalicije koja se raspada. Dakle, izmene i dopune Zakona o Vladi su protivustavne jer se uvode institucije zamenika predsednika Vlade, a da to nije potreba ovog trenutka, ali očigledno jeste potreba jedne koalicije. Da li je to logično sa stanovišta Socijalističke partije Srbije koja se vraća na vlast? Da, jeste. Mene čudi, zato što je očigledno da su te granice popustljivosti tako rastegljive, da su se zaustavili na ovome. Mislim da je tu bilo prostora za još neku ucenu. Zašto bi se socijalisti ponašali drugačije od svakog drugog koalicionog partnera koji čini tu vladajuću većinu? Konačno, zašto Demokratska stranka plaća tu cenu kada je već sada jasno da je ta cena previsoka i da će ona koštati ne samo Demokratsku stranku ili taj evropski demokratski blok u našem društvu, već će koštati i svakog građanina ove zemlje? Nema sreće u koaliciji koja se na takav način štiti već na prvom koraku, davanjem prava koje nema svoje uporište ni u Ustavu, ni u jednom zakonu, niti u političkoj praksi u našem društvu. Ovo je deseta vlada od 1990. godine. Sve vlade su imale potpredsednike i nikom nije palo na pamet da među potpredsednicima pronađe nekoga ko bi zbog tog velikog potencijala bio zamenik predsednika. Bili su potpredsednici koji su se bavili određenim poslovima, ali niko nije bio zamenik predsednika Vlade. Ljudi koji su radili u Vladi znaju koliko je to praktično i realno neizvodljivo i koliko je to, zapravo, politička titula bez puno sadržaja. I to će svako od članova vladajuće koalicije reći mimo ove rasprave, da je to jedna politička titula koja nema nikakvu suštinsku težinu i iz koje ne proizilazi neko posebno pravo, ali upravo zbog toga što je to jedna politička titula Parlament time ne sme da se bavi. Parlament svoju podršku ili svoje suprotstavljanje treba da gradi na ozbiljnosti i težini odluka iza kojih staje. Kakva je ozbiljnost poruke da se bira zamenik predsednika Vlade koji će biti paravan ili cena za koaliciju koja je napravljena? To je nešto što je za nas neprihvatljivo i to je po našem mišljenju loše. Niko ne može pravdati svoje koalicione potrebe kršenjem Ustava ove zemlje, koji ste sami doneli i koji vas obavezuje baš kao i nas koji smo se njemu suprotstavljali. Što se tiče prava na ''zlatni glas'', jasno je da se to pravo ne može ostvarivati unutar vladajuće koalicije pozivanjem na neka pravila u odlučivanju u nekim drugim institucijama ili organima. Ako postoji neki upravni odbor u kome je to moguće, onda se samo moraju uvideti razlike i razlozi zbog kojih je to moguće u tom upravnom odboru, a nije moguće u samoj Vladi. Ideja preglasavanja ima svoj politički osnov, prosto, stranke se slažu i ne slažu, ali kada se Vlada preglasava onda ta vlada postaje nefunkcionalna. Ono što je prirodno jeste da predsednik Vlade u situaciji u kojoj nema podršku svog kabineta tu podršku zatraži ovde u parlamentu, da dođe i da kaže - izgubio sam podršku svojih koalicionih partnera, a ne da se ponaša kao da se ništa nije desilo, ne da jednog premijera preglasaju a on okrene glavu pred tim ili pokuša da se zaštiti nekim zlatnim glasom. Jasno je da će, s obzirom na najavljene izmene i dopune Zakona o ministarstvima, Demokratska stranka na takav način pokušati da uspostavi ravnotežu sa drugom stranom vladajuće koalicije u Republičkoj vladi, ali ono što je problem Demokratske stranke kroz ovakav princip na kojem insistira jeste činjenica da ona pokušava da uspostavi ravnotežu sa partnerima koji svi zajedno nemaju ni 10% političke podrške koju ima sama Demokratska stranka. Zbog toga je to u startu pogrešno rešenje. Osim Demokratske stranke u vladajućoj koaliciji ili parlamentarnoj većini koja staje iza ovog projekta nema nijedne stranke koja je samostalno izašla na izbore koji su održani 11. maja. Sa kim to Demokratska stranka zlatnim glasom pokušava da uspostavi ravnotežu? To su sada politički problemi koji praktično nas u ovom trenutku dovode u poziciju da vas upozorimo na grešku koju činite. Mnogo je jasniji stav koji ima potpuno uporište i u Ustavu i u zakonu – imate predsednika Vlade, imate potpredsednike Vlade; ako nema podrške u Vladi da li ta podrška postoji u Parlamentu, ako je nema u Parlamentu postoji u društvu. Sve drugo je veštački inženjering i to povećava cenu ove koalicije. Mi ćemo glasati protiv i pokušati da zajedno sa svima ovde u Parlamentu uradimo one poslove koji su mnogo važniji od naših međusobnih odnosa, a vezuju se za ostvarenje te evropske budućnosti za našu zemlju i rešavanje onih problema koji su tako ozbiljni i krupni. Jedan od njih je ostao za nama, 28. juna je u Kosovskoj Mitrovici održana Skupština kosovskih Srba. Ne samo da smo mi podeljeni ovde u Srbiji, podeljeni su i oni na Kosovu. Ta skupština po mnogo čemu podseća na one skupštine koje su osnivane na prostorima bivše Jugoslavije, u Bosni, u Hrvatskoj. Bilo bi dobro da svi zajedno imamo snage da razmišljamo o političkim potezima koji se povlače i ceni koju plaćaju drugi za našu nesposobnost i neefikasnost. Jasno je da je Kosovo problem, problem Evrope, našihunutrašnjih odnosa, da su brojni ekonomski problemi, da nam se ruši ugovor o koncesiji, a da se ne postavlja pitanje odgovornosti za one koji su prokockali dve ili tri godine našeg života i praktično nas danas vratili u 2005. godinu. Sve to obavezuje ovaj parlament na potpuno drugačiji odnos prema poslovima. Imaćete podršku LDP-a u svakom nastojanju koje će biti logično. Ovo nastojanje nije logično i trudiću se da vam objasnim zašto je to tako. Nema podrške politici koja potrebama društva pretpostavlja potrebe jedne vladajuće koalicije i nema podrške politici ili parlamentarnoj većini koja pokušava Srbiju da prilagodi sebi, umesto da sebe prilagodi ovakvoj Srbiji kakva je ova u kojoj mi danas živimo.
Reč ima gospodin Tomislav Nikolić, predsednik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, Vlada već na prvom koraku angažujući grupu narodnih poslanika i, gle čuda, predsednika Odbora za pravosuđe i upravu, pokazuje da joj primat u vladanju neće biti Ustav i zakoni Republike Srbije isključivo ostvarivanje ciljeva, a znate i sami da je čak i put u pakao posut dobrim namerama. Naše je da vas upozorimo da ne možete da obmanete javnost Srbije nekakvim dobrim namerama, ako je evidentno da veoma grubo nastupate, da bacate pod noge i ono malo demokratije što je u Srbiji stvoreno, istina krhko, i na tankim temeljima, ali ipak naučila je Srbija da bi DS da ukine demokratiju, zajedno sada sa svojim novim koalicionim partnerima. Najpre, predsednik Odbora za pravosuđe mora da zna da ovde nema analogije sa sudskim većem, a i da ima ta bi analogija išla u korist Narodne skupštine Republike Srbije, zato što sudsko veće nema paran broj članova, a zaista mi je čudno da čujem predsednika Odbora za pravosuđe koji nekom čoveku u Srbiji uvodi zlatni glas, koji nekoga ovlašćuje da ima dva glasa. Znate kada bi moglo da bude parno sudsko veće? Kada bi predsednik veća imao dva glasa, pa veće ima pet članova i predsednik ima još jedan, to je šest. Jedino tako mogu gospodina predsednika Odbora za pravosuđe da razumem. O čemu se ovde radi? U razgovorima o Vladi i mi smo imali takvu ideju. Želja Socijalističke partije Srbije je bila da bude predstavljena kao snažni partner u Vladi. Razumljiva je želja gospodina Dačića da kao predsednik jedne političke stranke bude izdvojen ili kao jedini potpredsednik ili da bude izdvojen u okviru ostalih potpredsednika. Mi smo rekli da SRS ne može da dozvoli da nema mesta potpredsednika Vlade, ali da smo spremni da predsednik Vlade u ekspozeu kaže jasno i glasno da će potpredsednik Vlade, gospodin Ivica Dačić, da ga zamenjuje u slučaju sprečenosti, odsutnosti, sve do ona dva uslova koje isključuje Zakon o Vladi, a to je raspuštanje Vlade i novi izbori. To je bilo sve na šta smo mi, kao ljudi koji brinu o Ustavu i zakonu, posebno o Zakonu o Vladi koji sledi Ustav Republike Srbije, bili spremni da pristanemo. Ovo je potpuno novi momenat, neprihvatljiv za svakoga ko brine o državi. Ako vi otvorite ova vrata sada, pa konstituišete Vladu na neustavan i nezakonit način, kako ćete onda da sprovodite obaveze iz člana 6. Zakona o Vladi kada tamo kaže – Vlada nadzire ustavnost i zakonitost opštih akata autonomnih pokrajina, opština, gradova. Ko? Da li će onaj ko krši Ustav kada konstituiše Vladu da posle toga nadzire ustavnost i zakonitost opštih akata organa samouprave? Kome ćete to da obustavite od izvršenja dok Ustavni sud ne donese odluku, kada će sada čovek da vam kaže – pa zar to vi meni govorite, vi koji ste izmislili funkciju zamenika predsednika Vlade. Hajde sada da razgovaramo iskreno. Da li u jednoj funkciji mogu da budu sastavljeni potpredsednik Vlade i zamenik predsednika Vlade? Je li to spojivo? Je li to logično? Nije. Zamenik nije potpredsednik. Zamenik je predsednik Vlade u slučaju njegove odsutnosti i sprečenosti. Potpredsednik ima potpuno drugi posao, nadzire rad organa državne uprave tamo gde mu predsednik kaže, u delovima u kojima on kaže. Šta je sada zamenik, koji nadzire... I, to je valjda ta ideja - da predstavnik SPS-a nadzire sve ministre. Sada vi meni hoćete da kažete da će ova banda iz G17 plus da sluša Ivicu Dačića. Nemojte, molim vas. Odnosno, ko je od vas garantovao da će Ustavni sud da ćuti na ovu povredu Ustava? Jer ovo ne biste mogli bez saznanja da vam Ustavni sud ovo neće osporiti. Valjda se ne igrate time da konstituišete Vladu na osnovu neustavnog zakona o Vladi i da vam to obori Ustavni sud. Neko vam je garantovao da će Ustavni sud da ćuti. Ko je taj? Predsednik Republike. Nije tačno, čuo sam ovde prethodnike da bi zamenik trebalo da bude nekakav tutor predsedniku, zamenik predsednika Vlade. Svi imate tutora, to je Boris Tadić. Sve je ovo zamišljeno da Boris Tadić tutoriše Narodnu skupštinu, Vladu, Ustavni sud. Dokle ćete više? U carevinama toga nema. Marsilije je u 14. veku rekao da zakoni služe da obuzdaju gospodara i sudije, više nemate način da obuzdate gospodara, vi mu samo izmišljate nove nadležnosti. Ovaj zakon o Vladi je dokaz toga. Može da se poštuje koalicioni partner, a da se ne iritira više od polovine Skupštine. Među vama ima ljudi koji znaju da je ovo neustavno. Dići ćete vi ruku, znam, pritiskaćete dugmiće, baš vas briga, radite to već godinama, radili ste to i kada je bilo 310 poslanika u Skupštini Srbije, ali gde će vam duša. Dve hiljade osma godina, hoćete u Evropu. Ovoga nema u Evropi, ljudi. U Evropi bi Ustavni sud sam reagovao na Predlog zakona. Rekao bi – nemojte da trošite energiju, taj predlog zakona je neustavan. Koliko mi imamo sudija Ustavnog suda – 10, od 15, odluke se donose sa 8 glasova u Ustavnom sudu. Pet sudija izabrao Tadić, pet sudija predložio Tadić. Da li mi imamo Ustavni sud? Nemamo. Mi imamo pomoćni organ Demokratske stranke, koji se sada naziva Ustavni sud. Zato ste vi ovako beskompromisni. Zato vas baš briga da li je bilo koje rešenje u skladu sa Ustavom. Možemo mi da vas upozoravamo i na povrede Poslovnika, zakona i Ustava, imate vi svoj Ustavni sud. Hoćete li, gospodo junaci, da izađete pred taj Ustavni sud i da kažete – naša Vlada imaće 24 ministarstva, zato smo predvideli da, ako Vlada ima paran broj, pa glasa 12:12, predsednik Vlade ima ''zlatan glas''. Zajedno smo radili na Predlogu tog Ustava. Vi ste pre toga bezuspešno radili pet godina. Gde to piše, gospodine Ristiću? Nađoste li jednu odredbu, od onih 200 i nešto, gde je jedan čovek favorizovan u Srbiji po bilo kom osnovu, gde jedan čovek odlučuje kada je nerešeno i svi gledaju kako će on da glasa, tako će i da bude? Molim vas, gospodine Ristiću, ne zaslužujete da budete predsednik Odbora za pravosuđe. Treba da budete predsednik odbora za pritiske, za ucene, podmićivanje, lažna glasanja. Kako vam nije palo na pamet da će celokupna stručna javnost da skoči na vas? Hoćete li da promenite odnos u svim institucijama? Riba smrdi od glave! Hoćemo li sada svuda da provedemo ovaj princip? Koga ćete da zaustavite u sprovođenju ovog principa? Kome ćete reći – ne može? Ti ne možeš da imaš zlatni glas? Što ne može da ima? Ima ga predsednik Vlade, pa kada u Vladi dođe do takvog načina odlučivanja, u mesnoj zajednici, šest ih je na sastanku, tri, tri, ja sam predsednik mesne zajednice, moj glas je zlatan. Obratite se za analogiju sa Zakonom o Vladi. Ko će da rešava? Odbor za pravosuđe će da kaže – da, mi smo bili za taj zakon (uprava, vi ste odbor za upravu, mesna zajednica je uprava), da, mi smo bili za taj zakon, može predsednik mesne zajednice da ima dva glasa, ali samo u slučaju da je paran broj. Zašto ne može ako je neparan broj? Ako čovek vredi dva glasa, onda on vredi dva glasa i kada je paran broj prisutan i kada je neparan broj prisutan. Zašto mu smanjujete taj broj ako je neparan broj članova ili broj prisutnih? Ovde mora broj, zato što – od ukupnog broja članova Vlade. Zašto se igrate sa tim? Zašto taj zakon niste napisali ljudski? Imali ste dobar zakon, vaš je, vi ste ga pisali, ovo je vaš zakon. Mogli ste da dodate neke povoljnosti za SPS, to može kvalitetom ministarstava, to može malo vezivanjem ruku ovoj firmi G17 plus, a ne opis ministra Dinkića stranica i po, predsednik Vlade nema toliki opis radnog mesta, da se zna ko je "car od Srbije" – Mlađan Dinkić. Mi ne samo da nećemo za ovo da glasamo, mi u ovome nećemo da učestvujemo. Kada o ovome budete odlučivali i glasali mi uopšte u salu nećemo da ulazimo. Ovo vi sami zamišljajte i sprovodite. Sami odgovarajte za ovo. Valjda će jednog dana neko da prestane da vas aminuje za sve što uradite, valjda će jednog dana ono što priliči ''volu'' da priliči i Bogu, valjda će jednog dana neko da vas pita šta ovo radite u Srbiji, pa i ovi vaši tutori koji vam svašta dozvoliše, da silujete Srbiju, da je pritiskate tri meseca dok ne pristane da vi vršite vlast. Predsednik Republike juče kaže – mora u Beogradu da bude ista vlast kao i u Republici. Od kada to gospodo "žuti"? Da je tako Milošević rekao ne biste videli Gonzalesa u životu, nego da vam kaže –da vi držite Beograd, a ja da držim Srbiju. Onda bi bio tiranin, bio bi nedemokrata, bio bi poslednji režim u Evropi i treba ga srušiti makar i bombardujući Srbiju. Tako to izgleda, gospodo socijalisti. Sada ste ušli u vlast sa onima koji cene samo ono gde su oni na vlasti i samo onog ko je sa njima na vlasti. I to ovi iz DSS vide. Do sada su bili demokratski blok. Kada nisu sa "žutima" više nisu demokrate. Sada ste vi reformisti i kada ne budete sa njima bićete ponovo tamo gde su vas zatekli. Slobodan Milošević je bio i "kasapin" i "faktor mira i stabilnosti na Balkanu" i "uzrok za bombardovanje Srbije". Sve to kod "žutih" može, a jedini reper je da li si sa njima ili nisi. Mi opstajemo zato što nismo sa "žutima". Mora da postoji druga, mnogo bolja i mnogo lepša Srbija, Srbija koja neće da bude opljačkana, Srbija u kojoj neće čovek koji je "Sartid" predao da postane predsednik Vlade, Srbija u kojoj će jednog dana da se sudi po pravdi i po zakonu i tome ko je predao "Sartid" po ceni po kojoj sada ne možete da kupite ni zemljoradničku zadrugu. Sve će doći po svoje. Vi možete kalkulacijama, obmanama, sprečavanjem formiranja jedne dobre i čestite vlade da zaustavite borbu protiv kriminala, ali ne zadugo. Ovo vam je poslednji put. Pogledajte ovu stranu, ovde više niko neće sa vama. Ima da se otkine i ono ćoše i gde ćete onda da budete? Onda ćemo da pustimo da svako radi svoj posao, policija, tužioci, sudije, gospodine predsedniče Odbora za pravosuđe, po savesti i po zakonu. Ako tako budemo radili biće vam mirna glava, pola stranke ćemo da vam očistimo.
Reč ima gospodin Miloš Aligrudić, predsednik poslaničke grupe DSS-Nova Srbija.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj zakon što ispred nas danas imamo, o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, istovremeno je glup i protivustavan, jednako koliko je i kratak, jer on ovde ima pet članova, od toga je četvrti da se ovlašćuje Zakonodavni odbor da utvrdi prečišćen tekst i peti da ovaj zakon stupa na snagu danom objavljivanja u "Službenom glasniku". Prethodna tri člana govore dosta o nameri onih koji su ovo predložili, a namera je prosta i vrlo jednostavna, da naprave jednu vrstu personalne političke trgovine koja treba da obezbedi određeni povlašćeni status određenom predsedniku određene političke stranke, a to je Ivica Dačić, predsednik SPS, u ovom trenutku, kako bi se okončala i završila politička trgovina između tih stranaka koje treba da omoguće formiranje Vlade kojom će upravljati gospodin Kameron Manter, odnosno Vašington, preko njega i to je cela kombinacija koja će se ovde napraviti. Da vidimo sada šta je tu glupo, a šta je tu protivustavno. Ovaj zakon uvodi dve novine u odnosu na postojeći Zakon, zato ga menja i dopunjuje. Prva promena se odnosi na član 13. postojećeg Zakona o Vladi, koji u svom 3. stavu kaže da predsednik Vlade određuje potpredsednika Vlade koji ga zamenjuje za vreme odsutnosti ili sprečenosti sa svim ovlašćenjima predsednika Vlade, izuzev ovlašćenja na predlaganje izbora i razrešenja člana Vlade. Ovaj predlog zakona briše ovaj član pa onda uvodi nešto što oni misle da je pametno, ovi koji su napisali, a tvrdim da je ekstremno glupo, što glasi – predsednik Vlade određuje jednog potpredsednika za prvog potpredsednika Vlade, zamenika predsednika Vlade. Valjda je pitanje konvencije kako ćemo ga sada zvati, prvi potpredsednik ili zamenik. Ni to niste uspeli, da saberete misli i da se dogovorite šta ćete da napišete. Zašto niste i treću alternativu napisali, nazovimo ga dežmekasti potpredsednik Vlade, zovimo ga oniži i dežmekasti potpredsednik Vlade, da bismo imali treću alternativu kako da ga nazivamo. Nazovimo ga Ivica Dačić, to je četvrta alternativa, pošto je to potpuno svejedno. Zvao se prvi potpredsednik Vlade, zamenik predsednika Vlade, dežmekasti potpredsednik Vlade, Ivica Dačić. To je isto. Opredelite se, zbog normativne čistoće teksta, za jednu varijantu pa onda dajte dalje da pričamo, nemojte da pravite cirkus ovde. Znači, to je ono što vam ovde piše. Dakle, za prvog potpredsednika Vlade, zamenika predsednika Vlade, pa sada objašnjavaju fenomenalnu stvar – koji ga zamenjuje za vreme odsutnosti ili sprečenosti sa svim ovlašćenjima predsednika Vlade (to su malko prepisali iz one odredbe koju su brisali), izuzev ovlašćenja na predlaganje izbora i razrešenja člana Vlade. Sada ide kruna gluposti i protivustavnosti: prvi potpredsednik Vlade – zamenik predsednika Vlade pomaže predsedniku Vlade u vođenju i usmeravanju Vlade, staranju o jedinstvu političkog delovanja Vlade, usklađivanju rada članova Vlade. Ustav Republike Srbije kaže sledeće u članu 125. – Vladu čine predsednik Vlade, jedan ili više potpredsednika i ministri. Da vam ne pričam da ne pominje nigde varijantu prvog zamenika, dežmekastog Ivice Dačića, ili bilo šta od toga – predsednik Vlade koji vodi i usmerava rad Vlade stara se o ujednačenom političkom delovanju Vlade, usklađuje rad članova Vlade i predstavlja Vladu. To je funkcija predsednika Vlade, predsednik Vlade to radi. Kada je odsutan ili sprečen ovlašćuje svog potpredsednika da preuzme ulogu koju vrši predsednik Vlade, uključujući i ovu funkciju. Ne može da se desi da bilo koji potpredsednik Vlade pomaže predsedniku Vlade ekskluzivno po zakonu o obavljanju ovih funkcija. To ne može biti. Ustav isključivo vezuje ovu funkciju koju sam naveo, a koja se odnosi na vođenje i usmeravanja rada Vlade, staranje o ujednačenom političkom delovanju, usklađivanje rada članova Vlade i predstavljanja Vlade, isključivo predsedniku Vlade – kada predsednik Vlade nije tu, kada treba da ga zameni potpredsednik Vlade, kada ga ovlasti predsednik Vlade na to, onda on obavlja i te funkcije. Ne može u prisustvu predsednika Vlade kada nije sprečen da radi, kada je prisutan u radu Vlade i sednicama Vlade, u poslu Vlade, da neko od potpredsednika, koga vi ovde zovete prvi, odnosno zamenik predsednika Vlade, da mu on pomaže u ostvarivanju ove funkcije. Prvo, ne znamo šta znači to da pomaže u ostvarivanju funkcija, drugo, preskačete odredbu Ustava koja govori da je moguće da ga neko samo zameni u slučaju odsutnosti i sprečenosti. Uvodite tako neko svojevrsno dvovlašće ili bikefalnost u samoj Vladi, koje treba da stvori konfuziju umesto da pomogne radu Vlade. To se sve radi da bi se dalo na značaju jednom segmentu te buduće Vlade, ako se ikada bude sastavila, jer ste danas pokazali da nemate skupštinsku većinu, videćemo, možda ćete nekako skrpiti u sledećim danima. Da vidimo da taj prvi potpredsednik Vlade – zamenik predsednika Vlade, na taj način dobije jednu vrstu uvažavanja, koju izgleda ne oseća da ima ukoliko jednu ovakvu glupost ili protivustavnost ne napišete. Dalje, u članu 3. ovog zakona, vi kažete, u slučaju da Vlada ima paran broj članova odluka Vlade je doneta i ako za nju glasa najmanje polovina svih članova Vlade, pod uslovom da je za odluku glasao predsednik Vlade. Neverovatno, odnosno šta ovim hoćete da kažete? Ja ću vam reći kako se to tumači. Šta je član Vlade, šta je predsednik Vlade? Da li mislite da u ove članove Vlade koje ste vi naveli ne spada predsednik Vlade? To znači, po vama, da predsednik Vlade, to je jedno tumačenje i to moramo da razjasnimo, uopšte ne glasa nego pušta samo članove Vlade da glasaju, pa kada većina članova Vlade donese većinom glasova odluku onda je to u redu. Desi li se da su pata-karte, tek onda predsednik Vlade koristi pravo glasa i na čiju stranu stane taj je pobedio. Ali, vi to niste mislili zato što nigde, ni u Ustavu ni u zakonu ne postoji isključenje od prava glasa predsednika Vlade, kao što, na primer, postoji u komitetima Parlamentarne skupštine Saveta Evrope. Evo kako tamo ide: predsednik komiteta ili predsednik biroa nikad ne glasa po pravilu, po poslovniku, ali može da glasa kada su glasovi ostalih članova biroa ili komiteta u jednakom broju. Znači, kada su pata- karte onda može da iskoristi pravo glasa, koje dotle nema pravo da iskoristi i da se stavi na jednu stranu. To vi niste napisali. Niste mogli da napišete jer je to protivustavno i nemoguće je da predsednik Vlade ne glasa. A kada već glasa, da li to onda znači, na primer, ako je odnos glasova 15:15, pa je na jednoj strani (od tih 15 glasova) istovremeno i glas predsednika, ta strana je pobedila na glasanju, da li to znači? To je glupo i protivustavno, antidemokratski i nemoguće. Kako može nešto što nije većina da preraste u većinu jačom kvalifikacijom glasa nekoga ko tamo sedi? Znate li gde je to moguće? To je moguće samo u privrednim društvima, tamo gde imate glasove akcionara, koji zahvaljujući kapitalu koji vuku za sobom vuku veći broj glasova; to ste tamo negde videli. Ne može da se traži analogija u Ustavnom sudu, jer Ustavni sud nije ta vrsta odlučivanja, niti je ta grana vlasti, niti to tamo tako stoji, nema te analogije. U svakom državnom organu, zakonodavnom ili izvršnom organu, za donošenje odluke podrazumeva se većina, jer tu većinu podrazumeva demokratski princip i domaći Ustav koji imamo. Nemoguće je pretvoriti nešto što nije većina u većinu davanjem većeg kvalifikativa glasu jednog od onih koji treba da bude prvi među jednakima, a ispada da je i više od prvih među jednakima, ispada da je vredniji od ostalih – to ne može biti. Dame i gospodo, mi moramo da se opredelimo za politički sistem koji imate u ovoj državi. Za taj politički sistem se opredelio Ustav Republike Srbije. Nemojte da izmišljamo stvari i pravimo cirkus. U Velikoj Britaniji imate kabinetski sistem, takođe, u Belgiji na federalnom nivou imate kabinetski sistem. Tamo predsednik vlade donosi sve odluke sam, a ministri su državni sekretari, zapravo, sekretari resora koji izvršavaju njegove naloge. Slično tome je u Skupštini grada u Beogradu i u našim većim gradovima, tako je bilo u onom prethodnom sistemu. Ko ne želi da sluša premijera, on može samo da mu se zahvali i kaže doviđenja i prijatno. Ne želite da pratite moj program, da slušate moje odluke i da izvršavate moja naređenja kao premijera koji sam okupio svoj kabinet, izvolite, doviđenja, prijatno, a ja ću o tome da obavestim skupštinu, da sam vas razrešio. Mi nemamo takav sistem. Ovo je jedna vrsta hibrida koju ovde pravite, koja nema nikakvu ustavnu osnovu, a pri tome je još i glupo. Dakle, ovaj predlog je, time završavam svojih prvih 10 minuta izlaganja, glup, kratak, protivustavan i služi za ostvarenje jedne jedine funkcije neke buduće koalicije, ako ikada bude nastala jer nemate većinu i to ste danas pokazali. Nadam se da će ona nastati, pa da vidimo šta ćete dalje, posle, kada uđete u taj problem. To je samo iz jednog jedinog razloga, da bi se ostvarila želja pojedinih zapadnih država, pre svega Vašingtona, da preko Kamerona Mantera, ispostavljajući zahteve predsedniku i tom tzv. prvom potpredsedniku, zameniku, dežmekastom Ivici Dačiću, ostvaruje svoje ciljeve na teritoriji Srbije. To je praktično sve ono što vi želite da postignete ovim zakonom o Vladi. Nikad nešto gluplje, kraće i protivustavnije nisam video u svom životu. Hvala.
Zahvaljujem. Dajem reč profesoru Žarku Obradoviću, izvolite.
Hvala, gospođo Đukić. Ja ću u ime naše poslaničke grupe SPS - PUPS - Jedinstvena Srbija reći nekoliko rečenica o ovom predlogu zakona i o onome što se do sada čulo vezano za zakone i za predsednika SPS-a gospodina Ivicu Dačića. Moram reći da me gospodin Aligrudić sve više i više uveseljava, jer je svaki put kad izađe za ovu govornicu sve agilniji u obrazlaganju nečega što se objektivno ne može obrazložiti i ne može se objasniti drugačije nego - ljutnja. Ljutnja, nema nijednog argumenta do ljutnje. Zašto ovo kažem? Činjenica je da ovaj zakon treba da stvori pretpostavku za izbor Vlade i poslanici u Narodnoj skupštine Republike Srbije to znaju, a činjenica je i da on odražava deo onoga što se zove koalicioni odnos u budućoj Vladi Republike Srbije. Takođe, činjenica da ima veze i sa položajem SPS. Zahvaljujem se gospodinu Tomislavu Nikoliću zbog političke korektnosti što je obrazložio i javno rekao ono što je bilo deo razgovora, vezano za mesto potpredsednika Vlade Republike Srbije, koji je SPS zajedno sa PUPS-om i Jedinstvenom Srbijom vodila sa DSS, Novom Srbijom i SRS. Ono što javnost ne zna, a vidim i gospodin Aligrudić i zato bih ga zamolio sledeći put, kada bude želeo da govori o ovoj temi, sličnoj temi ili sutra o Zakonu o ministarstvima, da se malo informiše kod svog rukovodstva šta je sve razgovarano i šta je bilo predmet razgovora... Jer, da se informisao znao bi da je postojala priča i o zameniku predsednika sa vašim rukovodstvom, gospodine Aligrudiću, i to nije bio problem u razgovorima ni tada, ni kasnije. Nemojte sada da nam pričate te priče i dajete objašnjenja koja, naravno, teraju vodu na vašu vodenicu, a nećete da obrazložite neke druge stvari koje će verovatno biti predmet razgovora kada bude došao na dnevni red Zakon o ministarstvima. Treba da znate da su bili razgovori sa vašim rukovodstvima, gde vi niste prisustvovali, a ja jesam i zato ja mogu da pričam, a vi ne možete, odnosno tom delu razgovora nije prisustvovao ni Tomislav Nikolić. Hvala, gospodine Nikoliću. Rečeno je da nije problem da bude i zamenik predsednika Vlade, ali da će se videti da li se može izmenama Zakona o Vladi to rešiti. To je istina i stvarno ne vidim razloga za ovakvo ponašanje, za ljutnju, a pogotovo za ovakve kvalifikacije predsednika SPS-a gospodina Ivice Dačića. Da smo napravili koaliciju sa vama onda bi neke kvalifikacije bile drugačije i verovatno bi ti epiteti bili drukčiji, verovatno biste se u superlativu o njemu izražavali. Gospodine Aligrudiću, razumem da imate svoje razloge za nezadovoljstvo, ali razloge koje bi vi trebalo da saopštite Narodnoj skupštini Republike Srbije na drugačiji način nego što vi činite. Ako vam je to argument, onda taj argument ne vredi. Bolje se koncentrišite na nešto drugo, nešto što će biti tačnije i što će biti na drugačiji način objašnjeno. U svakom slučaju, za nas poslanike iz SPS, poslanike PUPS-a, poslanike Jedinstvene Srbije stvari su jasne i čiste. Možete nam verovati, a i ne morate, ali mi ćemo vas uveriti narednih dana da smo i te kako ozbiljno razgovarali o formiranju te vlade. Nismo dobili odgovore. Da li se smatralo da ne treba, ne mora ili nismo vredni odgovora, to je već pitanje za onoga ko je razgovarao. Gospodine Nikoliću, moram opet da se pozovem na vas, bilo bi bolje mnogim kolegama iz DSS-a da pročitaju jedan intervju koji je gospodin Nikolić dao "Novostima" prošle subote, o razgovorima, kakvi su bili i kako se ko ponašao. Možda će im neke stvari biti razumljivije, možda će neke stvari shvatiti posle čitanja tog intervjua, a neke neće nikada. Nešto ćemo mi reći, ali morate neke razloge da potražite unutar svoje stranke i unutar svoje koalicije, pa kada budete dobili odgovore na ta pitanja, onda izađite ovde i recite to, to, to i to. Ovo što ste rekli ne stoji.
Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić, replika.
Gospodine Obradoviću, nemojte se naći uvređeni. Epitete koje sam izneo nisam izneo proizvoljno, nego na osnovu nečega što procenjujem kao moju impresiju nečijeg fizičkog izgleda, ne misleći ništa ružno, ali sam to namerno dodao zbog toga da bih lakše opisao kako izgleda glupost jedne odredbe koja je ovde predviđena. To, da li smo mi ili nismo razgovarali i nešto dogovarali, kakav bi se značaj u budućoj vladi dao potpredsedniku vlade, da li bi uopšte neko dobio funkciju potpredsednika vlade iz SPS-a, da li bi uopšte ta vlada imala više od jednog potpredsednika, jer mi smatramo da ne bi trebalo da ima više od jednog potpredsednika, ako ćemo pošteno da pričamo o onome što jeste bilo u pregovorima, to sa kim ste vi razgovarali, sa kim ste se nalazili, to je vaš privatni problem i to mene ne interesuje. Kao potpredsednik stranke vrlo dobro znam šta je razgovarano i vrlo dobro znam da nikada ne bismo dopustili da u slučaju da Vojislav Koštunica bude predsednik Vlade neko drugi drži funkciju potpredsednika izuzev nekog iz SRS, kao najveće političke stranke u toj vladi. To je vama vrlo dobro poznato. Nemojte da obmanjujete javnost, to nema nikakve veze. To što ste vi iznosili neke vaše želje, pa ste sada dočekali da ta vaša snoviđenja dospeju u realnost putem ovakve gluposti koju smo dobili ispred nas, to je vaš problem. Čak i da ste dobili funkciju potpredsednika Vlade, čak i da ste dobili tu čast da vam neko omogući da zamenjujete predsednika Vlade, preko ličnosti koju biste stavili na funkciju potpredsednika Vlade, čak i da je to tačno, u nekom našem potencijalnom predlogu zakona nikada ne bi stajala protivustavna sentenca da taj zamenik predsednika Vlade pomaže predsedniku Vlade u vođenju i usmeravanju Vlade, staranju o jedinstvu političkog delovanja Vlade i usklađivanju rada članova Vlade, jer je to suprotno članu 125. Ustava Republike Srbije. Kada već govorite o vašim političkim sporazumima, imam pravo da ih izvrgavam ruglu. Imam pravo da govorim o tome da će vašu politiku da diktira neko van ove zemlje. To je moje političko mišljenje. Možete da se bunite koliko god hoćete. Verujem da je tako, i tako će segrađani Srbije osvedočiti u bliskoj budućnosti. Ovo što vam govorim vezano za ovaj zakon, to je da ste napisali glupost i nešto što je protivustavno, a to nema nikakve veze sa time što se vi osećate uvređeni zbog mojih kvalifikacija. Odlično, šteta što gospodin Dačić nije ovde, mogao bi da kaže da sam previše mršav, da sam ovakav i onakav. Odlično, nemam nikakvog problema. Izneo sam taj primer samo da bih vam ukazao na činjenicu da ne možete da pišete tekst u kome stoji – prvi potpredsednik Vlade, pa onda kažete: zamenik predsednika Vlade. Pa, da li je prvi ili je zamenik? Ako je zamenik, onda navodite u prvom stavu šta on radi u slučaju odsutnosti i sprečenosti. Šta onda radi kad nema odsutnosti i sprečenosti premijera? Onda kažete da mu pomaže. Na osnovu čega, člana 125. Ustava, koji tako nešto ne predviđa? O tome vam pričam. Znači, pišete svašta, dogovarate se svašta, iznosite to pred Narodnu skupštinu i posle toga vam smeta kada neko govori o vašoj karikaturi od predloga zakona na karikaturalan način. Šta drugo očekujete, da iznesemo naučni traktat o ovome? Nema nikakvog razloga.
Izvolite, prof. dr Žarko Obradović.
Dakle, ljutnja, ljutnja, ljutnja! Uz sve poštovanje, gospodine Aligrudiću, i prema činjenici da ste potpredsednik stranke i da ste šef poslaničke grupe, niste učestvovali u razgovorima i, bez uvrede, pričate o temi o kojoj ne znate dovoljno.
Povredu Poslovnika reklamirala je gospođa Donka Banović.
Poštovane kolege narodni poslanici, poštovano predsedništvo, otkako je počela konstitutivna sednica, pa je sada nastavljeno sa ovom drugom vanrednom, stalno se govori o tome kako je koalicija DSS-NS ljuta, bože moj, na koaliciju oko SPS-a zato što nismo napravili dogovor oko buduće vlade. Mogu da vam garantujem da koalicija DSS-NS nije ljuta. DSS-NS je samo ljuta na vas, a mislim i da su mnogi građani koji su glasali za vas, a bogami i za DS i koaliciju oko nje, što ste u predizbornoj kampanji govorili nešto, a kada je došlo do toga da se razgovara o vladi, onda ste imali neke druge prioritete. Ko ne zna, to se zove spinovanje. Vi ste, očito, angažovali veoma dobre doktore za spinovanje, zato što se u kampanji govorilo o tome da je prioritet vaše koalicije očuvanje integriteta Srbije, odnosno očuvanje Kosova. Nisam učestvovala u pregovorima, s tim što znam da potpredsednik moje stranke jeste; kada se ispostavilo da se neke stvari nisu mogle dogovoriti, onda ste krenuli da spinujete građane Srbije sa nekim drugim parolama. Znate, pojavila se parola "evropska socijalno odgovorna vlada", kao da su ove prethodne dve bile evropski neodgovorne vlade. Podsećam vas da ste i u jednoj i u drugoj vladi Vojislava Koštunice učestvovali svi. Dakle, i prethodne vlade su bile socijalno odgovorne. No, treba vam dati vremena, pa ćemo da vidimo koliko će to vaše spinovanje o socijalnoj odgovornosti zaista biti istinito. O tome imamo vremena da razgovaramo. Sada ide drugi spin koji govori o nacionalnom poverenju, odnosno pomirenju. Možda je bolje bilo ovo - nacionalno poverenje. Mi nismo u svađi ni sa kim. Predsednik vaše stranke, Ivica Dačić, zna simpatično ovde da izađe i da kaže "šta se bunite, svi ste sa SPS vršili vlast". Tačno! I 2004. je SPS bio jako dobar partner prvoj vladi Vojislava Koštunice, u kojoj su učestvovali i G17 plus; doduše, vi ste davali manjinsku podršku i bili ste pouzdan partner. Mislim da mogu u ime svog poslaničkog kluba da vam se zahvalim na toj saradnji. Bili ste korektni. Osvrnula bih se i na jednu kolumnu, imamo mi ovde jednog kolegu koji piše, ne smem da kažem ime novina, bilo bi reklamiranje, ali ima kolumnu. On piše o tome šta se dešava u Narodnoj skupštini. Poslednji članak je "Ljubomorni muž", a propo ove priče kako je koalicija DSS-NS bogzna kako ljuta na koaliciju SPS. To je njegov utisak posle ovih naših zasedanja, da ovde postoji jedan ljubomorni muž. Pre bih rekla da bi to mogao da bude ljubomorni mladoženja, ako je već tako hteo, da bismo bili precizni, zato što DSS-NS nije bila u braku sa SPS. Mi smo se zabavljali, evo, SPS je nama pomagala, znači, možemo da kažemo da je to bila nama devojka. Međutim, ljubomorni muž, znači, nije, prvo, ljubomorni muž; sada postoji neki drugi delija ili potencijalni mladoženja koji toj devojci nudi bolje uslove. Molim vas, nema ljutnje, neka vam je sa srećom. Molim vas, znate, vređa zdrav razum, ne nas, mi se bavimo politikom i ne znam da li mi više i imamo razuma i razloga da se ljutimo, jer nam je sve jasno šta se dešava. Vređate zdrav razum građana i to ne samo onih koji su glasali za DS koaliciju, za SPS koaliciju, prestanite da nam vrtite neke priče samo da biste opravdali neke svoje postupke. Dakle, budite pošteni i kažite, molim vas, mi smo izabrali ovog mladoženju. On nama nudi mnogo bolje uslove od ovog drugog. Budite pošteni. Mogu da kažem da je gospodin Dragan Marković bio najpošteniji, on je i pre nego što su počeli pregovori rekao - znate šta... (Predsednik: Prekoračili ste vreme.) ... ja sam veliki pobornik Evrope i želim da idem u Evropu, znači, ja sa ovim mladoženjom ili sa ovom koalicijom uopšte ne želim da razgovaram. Nema ljutnje, vi ste izabrali, ali, molim vas, nemojte da govorite neistine.
Zahvaljujem. Gospodine Aligrudiću, izvolite, samo nam recite koji član? Član 104. reklamirate, izvolite.
Mogli bismo da se jedni drugima obraćamo sa uvažavanjem. Nemojte vi kvalifikovati moje znanje ili neznanje o političkim događajima. To nije vaš posao. To što ste vi prisustvovali nekom sastanku kome ja nisam prisustvovao ne daje vam pravo da mislite o meni kao o nekom koji nešto zna ili ne zna o tome. To je prva stvar. Druga stvar, gospodine Obradoviću, uopšte se na vas ne ljutim, vi ste pogrešno shvatili. Kako mogu da se ljutim na nekoga koji meni, kao narodnom poslaniku, očigledno članu političke grupe koja je opozicija u Parlamentu, pričini takvo zadovoljstvo donoseći pred nas, predlažući jedno takvo đubre od zakona koji ovu skupštinu pretvara u cirkus. To je nešto što me ispunjava zadovoljstvom, a ne ljutnjom. To je nešto što mi daje priliku da vam kažem par stvar koje sam rekao. To je nešto što mi daje priliku da uzmem to parče papira i da ga bacim ovde i da demonstriram šta mislim o tome, tj. da je to što ste vi napisali kratko, glupo i neustavno. Pri tom, dodaćemo ovome još i đubre od teksta. Znači, to je ono što ste vi nama predali ovde. O tome pričam. Sve što ste vi rekli ne umanjuje snagu mojih reči kada sam rekao, niti ste to probali jednog trenutka da demantujete, da je ono što ćete vi raditi u budućnosti očigledno nešto što nije srpsko, što nije od ove države, nego što je deo ispunjavanja naloga nekih koji to rade sa strane, van ove države. Kao što je Kameron Manter uticao na sastavljanje ovakve vlade, verovatno će gospodin u ime SAD da se potrudi da uradi šta je potrebno da ova vlada i deluje po njegovim instrukcijama. Zbog čega bi se neko toliko upinjao da sastavi, da komponuje nešto na ovaj način, a da ga posle toga baš briga šta će biti sa tim novorođenčetom? Ne, brate, taj neko će da ga pazi, miluje, mazi, priprema za jaslice, obdanište, osnovnu školu, srednju itd. Znači, vodiće računa o svom detetu. To je suština moje poruke. Hajde, vi to demantujte. Kako ćete vi to da demantujete kada ste jedno pričali u izbornoj kampanji, kada su tada principi oko kojih smo se dogovarali bili jedni, kada je vaš lider stranke pričao jednu stvar, a sada priča sasvim drugu. To nije naš problem više. Od ovog trenutka, pa nadalje, nemam taj problem. Naš problem je da pratimo šta ćete u budućnosti raditi. Čekamo četvrtak, petak, ponedeljak, utorak, kada će da bude ekspoze mandatara. Saslušaćemo šta on ima da kaže u svom izlaganju. Videćemo koja je to politika Vlade, kako ona izgleda, šta su to principi za koje se ta vlada zalaže, koliko to zvuči uverljivo. To ćemo procenjivati, pa ćemo onda tada otvoriti političke teme. Danas je bila otvorena jedna druga tema – kako je moguće da ste ovakav zakon predložili Narodnoj skupštini Republike Srbije. Kako je moguće da u tom zakonu piše da ne znate, jer imate prvog potpredsednika ili zamenika predsednika Vlade, da pokušavate da uvedete dvovlašće, sistem pomaganja predsedniku Vlade koji je prisutan i nigde nije otišao, što je nemoguće u smislu člana 125. Ustava, kako je moguće da uvodite zlatni glas za čoveka, člana Vlade, predsednika Vlade, a on je, zapravo, član Vlade u širem smislu, koji vredi više od glasova drugih, suprotno svim demokratskim principima. (Predsednik: Vreme, gospodine Aligrudiću.) Hvala, prekidam odmah. To je ono što je bilo pitanje, a ne nešto drugo.
Za reč se javio prof. Žarko Obradović, pa Tomislav Nikolić, po Poslovniku. Izvolite, imate prednost, izvinite, sačekajte. Izvolite, gospodin Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, molim predstavnike SPS i DSS da sa ove komforne pozicije narodnih poslanika, možda čak i budućih ministara, ne utiču na to kako će reagovati članovi tih stranaka širom Srbije, koji dosta lepo mišljenje imaju jedni o drugima, toliko lepo da su u mnogim lokalnim samoupravama formirali zajedničke organe. Molim vas, mi jedni drugima nismo dali reč. Mi se nismo zaklinjali ni u šta. Naši predstavnici u Beogradu, naši odbornici su se zakleli i dali reč jedni drugima, čak je u tome učestvovao i vaš predsednik, da će formirati zajedničke organe vlasti u Beogradu. Nemojte da ovo bude izgovor, kada Boris Tadić eventualno preuzme Beograd, da ova današnja rasprava o tome kako izgleda Zakon o Vladi bude izgovor za neke da pogaze reč i da isprljaju svoj obraz, da zaborave šta je reč moral. Zato vas molim, šta smo razgovarali, razgovarali smo. Nismo uspeli. Drugi su, izgleda, bolje razgovarali. Drugi su uspeli. Kada se budu posvađali znaćemo i o njima kako su razgovarali i šta je bilo. Molim vas da ovo ne utiče na duh tolerancije i veoma bliske saradnje koji se razvio u okviru ove tri stranke širom Srbije, koji će jednog dana rezultirati ponovo našom saradnjom i na republičkom nivou, u to sam ubeđen. Samo jednu stvar, nemojte da niže od sebe, ako smatrate odbornike u gradovima nižim od sebe, nemojte da ih ponižavate ovim raspravama u ovoj skupštini, da sada ne znaju gde su, ni s kim su, ni kako će dalje i šta će dalje. Sa "žutima" neće, zato vi nemojte da širite taj sukob između nas, kako bi možda Beograd čak ostao bez ikakve lokalne samouprave. Nemam razloga da utičem, vi ste svi mudri ljudi, veoma razumni, vodite svoje političke stranke, vodili ste državu do juče,možda ćete ponovo da je vodite. Samo apelujem na vas, ovo jeste mesto za sukobe, političke, ovo jeste mesto gde se iznose različiti stavovi, ovo je mesto gde se istorija i budućnost prepliću. Hajde da ne pružamo mi povoda ni za šta dok ne dođe taj dan, čuveni dan, 14. jul, zbog koga naši odbornici kisnu danima, tražeći od njegove milosti, gospodina Borisa Tadića, da im samo omogući da ostvare rezultate koje su napravili na izborima. Samo još jednom, o svemu možemo da razgovaramo. Ovde padaju i neke lične uvrede. Nema smisla. Mi smo saradnici i prijatelji. Ove "žute" kada malo potkačim, sve su to ljudi koje je izabrao narod. Vi znate da mi izvanredno dobro sarađujemo čak i u ovoj sali, a ne samo izvan nje, da ne širimo ovaj sukob koji, čini mi se, počinje da nadrasta ovu Narodnu skupštinu. Ne zaboravite, na pola smo, i jedni i drugi. Ne zaboravite, koliko god se vi osećate ponosnima što ćete da formirate Vladu, toliko i nama fali tri-četiri poslanika da i mi formiramo Vladu. Mi ćemo tako snažno da se postavljamo u ovoj skupštini. Zato ne treba razbijati Narodnu skupštinu, kao simbol jedinstva svih birača koji su ovde glasali. Ima vremena, tući ćemo se iz svih oružja, samo pustite da završimo posao koji smo započeli. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Obradović, izvolite.
Hvala, gospodine Nikoliću. U ime poslaničke grupe SPS-PUPS-JS želim da kažem da stvarno nemam potrebu, verujte mi na reč, da se bavim drugima. Kao neko ko zamenjuje predsednika poslaničke grupe, imam obavezu da odgovorim na sve ono što mi smatramo uvredama, na sve ono što mi smatramo insinuacijama i na sve što smatramo netačno izrečenim tvrdnjama, a tiču se ove koalicije. Ako neko smatra da treba da priča o SPS na način na koji priča, to je njegovo pravo, ali ne mogu da dopustim, kao šef poslaničke grupe, da te tvrdnje ili te teze ostanu bez odgovora i to ću učiniti i ubuduće. Hvala.
Hvala. Reč ima gospodin Čedomir Jovanović, po Poslovniku. Izvolite, gospodine Boško Ristiću, imate prednost, kao predstavnik predlagača. (Glasovi iz klupa: Nema prednost u odnosu na Poslovnik.) Izvinjavam se, sačekaćete. Izvolite, Čedomir Jovanović, po Poslovniku.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu člana 103. Poslovnika o radu Skupštine Srbije, sa namerom, uz vašu podršku, gospođo Đukić-Dejanović, da vratimo ovu raspravu tački dnevnog reda. Koliko god to hteli da prihvate ili ne, ali svi koji su učestvovali u ovim međustranačkim polemika zaboravili su da razgovaramo o izmenama i dopunama Zakona o Vladi. Za neku drugu priliku ostavite međusobne razmirice, prepričavanja koalicionih ili predkoalicionih sastanaka, opisujte se u nekim drugim situacijama. Ali, shvatite da imamo 24 prijavljena govornika za ovu tačku dnevnog reda, da posle toga najmanje još toliko ljudi želi da diskutuje o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima, da postoje važnije teme o kojima je potrebno razgovarati, a da nas ovako neozbiljna rasprava udaljava od onog što mora biti suština našeg rada, bez obzira na činjenicu da ste ranije bili u koaliciji, na međusobne odnose koji su konfuzni u ovom trenutku, na neke druge koalicije koje su na snazi. Parlament ne sme biti pretvoren u ono u šta je pretvoren u poslednjih nekoliko diskusija. Molim poslanike DSS i socijaliste, i mi ćemo se tako ponašati, da se vratimo ovoj raspravi. Nije bilo ubedljivih argumenata koji bi promenili naš stav i kritiku o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, a opisi gospodina Dačića, to je neozbiljna politika i mislim da svi razumeju koliko su, zapravo, u pravu oni koji takve reakcije opisuju na način na koji su to činili do sada. Isti smo ljudi bili juče i danas i bićemo sutra. Samo ova Srbija nije takva. Ona je lošija i propada, zato što plaća cenu neodgovorne politike. Koalicije koje su napravljene treba da dobiju svoju potvrdu ovde u Parlamentu, ili osudu. One koje su propale, propale su zbog toga što nije valjao materijal od kojih su pravljene, ali Skupština treba da bude ozbiljnija i pokušajte da budete ozbiljni u meri u kojoj je ovaj trenutak sada.
Zahvaljujem. Gospodin Aligrudić ima reč, po Poslovniku. Recite samo koji član.
Član 104. Zahvaljujem se na lepim rečima gospodinu Nikoliću, ali te reči malo vređaju zato što mi se prosto čini da ne ubadaju suštinu ove rasprave koja je malopre bila. Nikome ovde nije namera da na bilo koji način pokvari bilo kakvu saradnju, pogotovu potpisani koalicioni sporazum na bilo kom nivou, pogotovo ne, ne daj bože, u gradu Beogradu. DSS ostaje do kraja privržena sporazumima koje je potpisala i to će biti tako sve dok neko drugo ne promeni mišljenje. To je vrlo prosto i jednostavno. Što se tiče ovoga što je gospodin Obradović rekao, ono što je interesantno u celom slučaju povodom ovog mog dosta žučnijeg izlaganja na samom početku, naravno, našao se prozvan gospodin Obradović zastupajući interese SPS, zbog pomena imena njihovog predsednika, vrlo sam jasno insinuirao da je odredba zakona menjana zbog njega. Zatim, to je, naravno, u našim polemikama i priznato od strane gospodina Obradovića i potpuno je jasno, ono što smo pitali, dobili smo odgovor, sad je potpuno jasno da je odredba izmenjena zbog njega. Radi informisanja javnosti reći ću i ovo – da je u dogovorima koje je Demokratska stranka Srbije pokušala da napravi sa Socijalističkom partijom Srbije i grupom stranaka koje su bile sa njom na listi i sa Srpskom radikalnom strankom bilo izričito rečeno da svi dogovori što se tiče funkcije i značaja potpredsednika Vlade i prenošenja ovlašćenja u posebnim slučajevima mogu da se urede vladinim aktom, a nikako izmenom Zakona, da će postojeći Zakon u tom delu ostati na snazi. To je ono što je bilo predmet razgovora, ne ulazeći dalje u to na koji način bi se ovlašćenja prenosila, kojim povodom i u kojoj situaciji, što bi bilo moguće urediti aktom Vlade. To je cela istina. Ne vidim potrebu da se neko oseti prozvanim. Kada sam rekao da taj zakon ne valja, ja sam time prozvao sve one za koje pretpostavljam da su taj zakon pisali. Nemoguće je da je samo Socijalistička partija Srbije pisala zakon koji se nalazi pred nama. Pisao bi neko drugi. Nemoguće da je taj Predlog zakon ugledao svetlo dana i pojavio se u našim poslaničkim klupama, a da u tome nije učestvovala DS, ili G17 plus, da makar nije pročitao to što piše. Dakle, oni koji su potpisali Predlog zakona, predali na šalter Narodne skupštine i dali pred nas, oni svi zajedno stoje iza tog predloga zakona. Ne pravim ovde polemiku sa SPS-om. Nemojte da se stvori pogrešan utisak. Ja sam samo rekao da je moj utisak zašto postoji takva odredba u Zakonu koja je protivustavna i po meni glupa, imam pravo to da kažem, zašto ona kao takva piše? Onda sam dobio potvrdu toga u polemici sa gospodinom Žarkom Obradovićem, na čemu mu se veoma zahvaljujem; i to je, na kraju krajeva, bilo korektno, i to je dalo meni potvrdu za određene političke stavove koje sam izneo. Nema u tome ničega što kvari neke buduće odnose, ukoliko se ti odnosi baziraju na nekim principima koji se daju politički utvrditi, ustanoviti, kao što su bili oni principi na osnovu kojih smo hteli da napravimo odgovornu nacionalnu vladu. To sada nije bilo moguće, očigledno zato što to neko nije hteo. Možda će neki sledeći put to biti moguće. Od toga ne da neću da bežim, nego ne smem da bežim. Kao što je potrebno i moguće napraviti jednu drugačiju koaliciju i u gradu Beogradu, gde smo imali velika neslaganja sa načinom na koji je vođen grad Beograd u nekim suštinskim stvarima, kada je reč o izgradnji objekata, važnih infrastrukturnih objekata, ulaganju finansijskih sredstava u bitne projekte... (Predsednik: Vreme.) To je ono što je za nas bitno, ali to nema veze sa ovom pričom. Ovde je ukazano samo i isključivo na zakon koji se nalazi pred nama. On je okarakterisan sa moje strane kako je okarakterisan, to može nekom da se sviđa ili da se ne sviđa, ali to je tako.
Gospodin Vladan Batić, izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu odredbe člana 105 – održavanje reda na sednici. To se odnosi na vas, gospođo. U toku čitave današnje debate čuli smo niz kvalifikacija i diskvalifikacija od strane pojedinih govornika na račun drugih kolega poslanika. Čuli su se izrazi – lopovi, lopuže, mali, dežmekasti, đubre itd. Vi nijednom rečju niste pokušali da, u skladu sa ovlašćenjima predsednika Parlamenta o održavanju reda na sednici, reagujete. Na taj način se vređa dostojanstvo Parlamenta. Predlog zakona ima niz nedostataka, ali se o njima može argumentovano govoriti. Ovde imamo na delu nešto što je iz vremena onog filma Akira Kurosave "Rašomon", može plastično da se dočara u radu ovog parlamenta, kako se iste stvari ili isti ljudi posmatraju i vide na različite načine. Dok je poslanik za koga je rečeno da je nizak i dežmekast bio na drugoj strani, onda je valjda bio visok, vitak, elegantan. Za njega su važili svi superlativi. A sada je sve naopako. Nije vreme ni za priče o nekakvim filmovima Kurosave ili nekog drugog. Srbija se nalazi u ozbiljnoj situaciji. Nije vreme za individualne diskvalifikacije bilo koga, za vređanje ugleda i dostojanstva pojedinih poslanika i Parlamenta, jer sutra ćete, gospodo, možda, verovatno biti na istoj strani, a onda će ovo biti upisano u nečije biografije kao jeftin pokušaj da se neki ljudi diskvalifikuju.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Boško Ristić, samo nam recite u kom svojstvu.
Kao predstavnik predlagača. Dame i gospodo, mislim da je vreme da vratimo raspravu u njen tok u skladu sa dnevnim redom i želeo bih da dam dve opaske u skladu sa iznetim stavovima tokom prethodne rasprave. Ovde se često za govornicom čulo da je ovaj zakon protivustavan, iako ovakav zakon ne nailazi na zabranu od bilo koje ustavne norme. Voleo bih da čujem ustavnu normu gde piše da ne može ovakvu sadržinu zakona da imamo. Već sam ukazivao da su neka zakonska rešenja primenjena u drugim zakonima. Ovde se čulo da su neprimerene norme koje se odnose na potpredsednika Vlade koji pomaže predsedniku u usmeravanju politike Vlade itd. Kaže da je to neprimereno i da je to glupo. Moram da podsetim poslanike da i potpredsednici Narodne skupštine u skladu sa članom 31. Poslovnika, koji ima snagu zakona, pomažu predsedniku Narodne skupštine u vršenju posla iz njegovog delokruga, na isti način kao što ova gospoda, potpredsednici, pomažu svom predsedniku tako će i taj zamenik predsednika Vlade pomagati predsedniku Vlade i usmeravati ga u vršenju politike i upravljanju Vladom. To je ta paralela. Upravo je zakon o izmenama i dopunama Zakona o Vladi primer razrade ustavne materije na zakonskom nivou. Način odlučivanja da kod situacije podele glasova u kolektivnom organu odlučivanja može da se uredi tako da predsednik tog organa može da ima taj takozvani "zlatni glas" je, primera radi, dat u Zakon o krivičnom postupku kod krivičnih sudskih veća, kada se odlučuje o kazni, kada se odlučuje o krivici. Prema tome, naš ustavno-pravni sistem poznaje takvu situaciju i za svaku granu vlasti je primereno kad se na takav način zakonom uredi pozicija onoga ko predsedavanjem upravlja nekim organom, ali ta privilegija je data samo Skupštini koja zakonom može da uredi takvu jednu situaciju. Inače, odlučivanje u kolektivnim organima je primereno iz razloga što to imamo u ustavnoj praksi. Ustavni sud u svom Poslovniku ima takvu jednu odredbu, da glas predsednika Ustavnog suda može da bude odlučujući ukoliko su glasovi sudije Ustavnog suda podeljeni. Prema tome, da je to protivustavno Poslovnik Ustavnog suda bi bio stavljen van snage od strane samog Ustavnog suda. Hvala.
Reč ima gospodin Tomislav Nikolić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Boško Ristić već godinama tumačeći rogobatne odredbe nekih predloga zakona vređa moje dostojanstvo. Zamislite, sada je rekao da Ustav ne zabranjuje da postoji zamenik predsednika Vlade i zbog toga može da bude zamenik predsednika Vlade, to ne može niko da uskrati. Ustav ne zabranjuje ni da se prođe na crveno svetlo, pa što onda vi nama zabranjujete zakonom da prođemo na crveno svetlo kad nam to Ustav nije zabranio? Kako vi to mislite da Ustav reguliše život u Srbiji, pa misli i o tome da li ste vi nekada pored potpredsednika koji je predvideo Ustav da predvidite i zamenika predsednika. Pa što niste onda zamenika zamenika predvideli, ne bi vam zabranio Ustav? Ne može, gospodine Ristiću. Da vidimo i taj vaš Ustavni sud, pa i njega da stavimo na prvu dobru proveru, hajde da vidimo može li taj Ustavni sud da presudi kako mu kaže Boris Tadić. Hajde i te ljude od nauke, od ugleda, od imena, pa makar u kojoj stranci da su, da vidimo da li će i oni stati iza te vaše besmislene odredbe da predsednik Vlade ima potpredsednika Vlade –zamenika predsednika Vlade. E, da pronađu tu odredbu u Ustavu, ja ću vama odavde da uputim jedno veliko izvinjenje. Zaista verujem da u tom Ustavnom sudu ima časnih ljudi. Neke od njih poznajem, jesu druga politička opcija, ali ne mogu ni oni svašta. Pa, nisu oni predsednici Narodne skupštine, pa nisu oni ministri, nisu predsednici upravnih odbora, pa ne radi se sve za novac, ljudi, nešto se radi i za čast i za slavu. Ljudi od nauke, ljudi od pera ostavljaju iza sebe dela. Sudije ostavljaju iza sebe presude. Šta hoćete, da ih omalovažite toliko da ostane iza njih ovakvo neko rešenje ili da ostane iza njih rešenje da je pravilno sazvana sednica Narodne skupštine koju niko nije sazvao? Mi tako možemo sada da vam sazovemo Skupštinu grada Beograda, nađemo se u sali a ne zna se ko nas je pozvao, niko neće da stane iza papira koji se poziva, ima nas dovoljno da odlučujemo, šta ćemo onda. Vi ste ovde konstituisali, izabrali predsednika Narodne skupštine sa dovoljnim brojem glasova. Predsedavajući je rekao da nas on nije pozvao, nigde traga nema da nas je pozvao, ali ste imali pravo da donesete odluku, imali ste 126 glasova za. Nemojte da nas terate da tu hajdučiju prenosimo dalje, nemojte da terate ljude da se tuku po Skupštini i salama, da se tuku po ulicama zato što ste samo vi u pravu, ili možda samo vi imate policiju. A šta će policija, da bije narod? To se nije radilo ni kada ste vi bili na ulici, policija je izbegavala da vas tuče. Tebe jesu bili u glavu ali druge ljude nisu, tebi se vidi, drugima se ne vidi. Ja se izvinjavam onima koji su tučeni u glavu, njima su ostajale trajne posledice, a ovo drugo... Prošlo je vreme kad su sudije služile da vlast preko njih ostvaruje ciljeve, uostalom i mi radikali smo to iskusili u vreme kada je Socijalistička partija Srbije mislila da je moćna kao i vi, pa i nas su sudije nabijale u zatvor bez odluka Administrativnog odbora, sudija za prekršaj nas je terao po 60 dana u zatvor. Hoćete vi tako da vladate? Da vam kažem sudbinu odmah. Imate sreće što je za nas manir 5. oktobra neprihvatljiv, inače, vijali bismo se mi već odavno, ko zna šta bi bilo sa vama, gospodine.
Reč ima gospodin Čedomir Jovanović, po povredi Poslovnika.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici javio sam se u skladu sa članom 101. Ako sam vas razumeo, gospodine Ristiću, vi ste pokušali da odgovorite na našu primedbu da su izmene Zakona o Vladi protivustavne, i to onaj član u kojem se praktično uvodi u naš politički život institucija zamenika predsednika Vlade, i argumentaciju za svoju ideju vi pronalazite i gradite na činjenici da ona nije protivustavna zato što je Ustav ne isključuje. Znači, dovoljno to što vi nemate uporište u Ustavu da bi ova norma bila u skladu sa Ustavom. To je nešto što je paradoksalno. Jasno je da je to cena jedne političke koalicije, baš kao što je očigledno da je u 2008. godini neprihvatljivo praviti Vladu tako što će se interesi države prilagođavati interesima jedne koalicije. Prosto, tu se mora znati ko je stariji. U ovom trenutku stariji je Ustav zemlje, koji je na vrlo jasan način propisao funkciju potpredsednika Vlade. Iz činjenice da je propisana funkcija potpredsednika Vlade nismo izveli zaključak da je funkcija zamenika predsednika Vlade, odnosno prvog potpredsednika Vlade protivustavna, jer je ona u suprotnosti sa funkcijom potpredsednika Vlade koja je do sada postojala. Tačno je da postoje neki primeri u kojima vi možete da tražite svoje uporište. Postojali su svojevremeno zamenici ministara, ali funkcija zamenika ministra je bila propisana zakonom i nije bila protivustavna. Zamenik predsednika Vlade, odnosno prvi potpredsednik Vlade je politička funkcija i vi ste toga svesni, ali mi kao opozicija ne pristajemo da se Vlada gradi na protivustavan način. Tačno je da će se o tome izjasniti Ustavni sud, da se on ne može izjasniti brzo, ali našim kritikama pokušavamo da pomognemo zbog toga što ćete i u budućnosti morati da plaćate cenu svoje koalicije, pa neka oni znaju da to nije lako i neka onda cene te vaše napore. Ponavljam još jedanput, 2000. godine naša namera da menjamo zemlju bila je u konfliktu sa uređenjem same zemlje. Znate da je bilo nemoguće sprovesti reforme, realizovati tranziciju u društvu, sprovesti privatizaciju u zemlju koja je ustavom zagarantovana društvena svojina, ali smo mi u tom paradoksu pokušali nešto da uradimo. Ovo je 2008. godina. Nema opravdanja za zahtev dela vaše vladajuće koalicije, kojoj vi sada pokušavate da udovoljite. Ne može se jedna koalicija graditi tako što će se negirati pravni poredak zemlje. Ovakvom porukom vi gazite Ustav. Ako gazite Ustav, ako to radi Vlada, zašto onda neko drugi mora da poštuje taj isti Ustav ili zakon ove zemlje. Ako Vlada svoj koncept gradi na bezakonju, onda će to biti pravilo za svakog drugog građanina ove zemlje i zbog toga se mi nečemu takvom suprotstavljamo. Funkcija zamenika predsednika Vlade nema svoje uporište ni u Ustavu, ni u zakonu, samim tim je protivustavna, jer se članom 125. Ustava vrlo jasno precizira šta su dužnosti, kakva je uloga predsednika Vlade, propisuje pravo potpredsednika, jednog ili više, ali utvrđuje pravo prvog potpredsednika. Zašto bi gospodin Dačić na osnovu ovog zakona imao veće pravo od nekog drugog potpredsednika Vlade, od gospodina Krkobabića, od Mlađana Dinkića? Ko će sve tu biti potpredsednik, mi to još ne znamo, ali je neprihvatljivo uvesti funkciju zamenika predsednika Vlade. Mi nemamo zamenika predsednice Parlamenta, mi imamo šet potpredsednika Parlamenta, to je proisteklo iz Poslovnika o radu Narodne skupštine. Funkcija potpredsednika proističe iz Ustava Republike Srbije, ali nemamo funkciju zamenika predsednika Parlamenta. Kao što je za nas neprihvatljivo uvesti zamenika predsednika Parlamenta, jednako je neprihvatljivo i očigledno je paradoksalno na isti način uvoditi funkciju zamenika predsednika Vlade. Niste odgovorili na ovo pitanje "zlatnog glasa". To je nešto što je samo po sebi veliki problem i to je, takođe, neodrživo.
Za reč se javila gospođica Nataša Jovanović, reklamira Poslovnik, član 31.
Gospođo predsedniče Skupštine, ne reklamiram, hoću da ukažem na član 31. Poslovnika, da pokušam da naučim nešto gospodina Ristića, jer on je, zaista, na nivou ne pravničkog diletanta, ne znam više kako, poznajem ga osam godina, od trenutka kada je Narodna skupština imala 308 poslanika, on je bio predsednik Administrativnog odbora. A onda, u jednom trenutku kada je on bio predsednik Administrativnog odbora Skupština je, nažalost, imala zbog nekih tragičnih događaja 248 poslanika, pa je on dao tada predsedavajućoj Skupštine tumačenje da Narodna skupština ima 248 poslanika, pa od momenta kada je krenuo da organizuje one skupe seminare po Miločeru i ko zna gde, da piše preambulu Ustava, od tada, što bi rekao predsednik naše stranke, prof. dr Vojislav Šešelj, ''sam pao, sam se razbio'', a vi se razbijate sve više u paramparčiće, gospodine Ristiću. Ako ste vi mogli da nađete to nesuvislo (ne znam kako drugačije da kažem, a da ne upotrebim grublji izraz) poređenje kao malopre, da je taj ekskluzivni potpredsednik, zamenik predsednika Vlade isto što i potpredsednici Narodne skupštine, onda zaista ne znam dokle ide ta vaša takva pravnička pamet i vaše znanje i šta ćete vi da budete sutra u stanju da izmislite i da nama ovde kažete. Očigledno je da niste slušali. Dakle, u navođenju raznih primera gospođa Gordana Pop-Lazić je rekla da Ruska Državna Duma, to valjda treba da znate, ali vas očigledno ne zanimaju ni Rusi ni njihova Duma kako funkcioniše, ima prvog zamenika predsednika Ruske Državne Dume; obično je to neko iz najjače opozicione političke stranke, odnosno mislim da je to prošlog puta bila koleginica gospodina Grizlova iz Jedinstvene Rusije, gospođa Sliska. Što se tiče Narodne skupštine Republike Srbije i što se tiče šest potpredsednika, odnosno od jedan do šest, to je odluka, potpredsednici Narodne skupštine Republike Srbije, gospodine Ristiću, što stoji u članu 31. Poslovnika, a tako bi trebalo da imaju takav status i u izvršnoj vlasti i potpredsednici Vlade po Ustavu naše zemlje, a vi to sada menjate, oni pomažu i to u odsustvu predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, odnosno zamenjuju ga. Ne mislite valjda da će bilo ko od nas da ima neko ekskluzivno pravo ili da će gospođa Slavica Đukić-Dejanović, poznajem je već toliko godina, na sebe da preuzme ulogu da ona odlučuje i da se preglasava sa svojim kolegama? Nikada joj u životu tako nešto ne bi palo na pamet. Zato nemojte da dajete takve primere svog neznanja, gospodine Ristiću. Ako vidite i očigledno je, a toliko znanja kao pravnik imate, da ste prekršili Ustav i da je nemoguće, da imamo zaista Ustavni sud kao što ga nemamo, jer ga nemamo, zato što tamo sede samo politički podobni Borisu Tadiću, treba da vas podsetim i na Dragišu Slijepčevića, koji je baš eklatantan primer koji ne treba da bude ni u opštinskom sudi, a kamoli u Ustavnom sudu naše zemlje, onda lepo recite da nemate više razloga da se javljate. Sve ste nam rekli, sve ste nam objasnili, ali nemojte dalje da gazite i dalje da se razbijate sa ovim i ovakvim primerima, jer to što bi naš narod rekao "ne pije vodu". Jednoga dana kada budemo imali Ustavni sud, kada on bude odlučivao ne samo o ovome, nego o svemu što tamo stoji i što je vredno i marljivo gospodin Krasić kroz predstavke SRS uputio, pa je tamo na čekanju... Jednom su ga pozvali i više nikada, i to po jednoj predstavci koju je napisao. Nema veze, spora, ali dostižna, za nekoliko godina, bilo kada, ali vi ćete ući u anale Narodne skupštine Republike Srbije, lično vi, Boško Ristić, kao neko ko je svojim pravnim tumačenjima brukao i Narodnu skupštinu i grubo gazio Ustav i sve pozitivne zakonske norme u ovoj zemlji.
Po Poslovniku, mr Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ukazujem na povredu člana 104. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Naime, nije prvi put da se DS služi jednom vrlo opasnom pravnom i političkom tezom, a to je da je dozvoljeno sve ono što Ustavom nije zabranjeno. Ta teza, gospodine Ristiću, to biste vi kao pravnik trebalo da znate, ima smisla samo kada su u pitanju subjektivna prava građana. Dakle, građanin kao pojedinac sme da radi sve, osim onoga što je izričito zabranjeno Ustavom i zakonom. Kada su u pitanju ustavne norme o organima vlasti, te norme imaju imperativni karakter, imaju kogentni karakter, mogu da se tumače samo onako kako glase i nikako drugačije. Tu nikako ne može da se primeni princip, dozvoljeno je zato što Ustavom nije zabranjeno. Ono što je ustavotvorac hteo da kaže o organima vlasti, pa i o Vladi, on je rekao i tu više nema apsolutno prostora da se to što piše u Ustavu menja, dopunjuje, tumači na jedan ili na drugi način. Nesporno je, mi smo danas pričali o tome i na sednici Zakonodavnog odbora, da Narodna skupština o Vladi donosi zakon. Nikada mi poslanici SRS nismo rekli da ne treba i tu materiju rada Vlade, njene organizacije, urediti zakonom. Čak se i Zakonodavni odbor danas u svom izveštaju potpuno pogrešno pozvao na pravni osnov za podnošenje svog izveštaja, umesto da se pozvao na član 45. koji kaže da Zakonodavni odbor glasa o tome da li je predlog zakona u skladu sa Ustavom ili ne. On se pozvao, ako se ne varam, Vjerice, na član 79. koji nema blage veze sa nadležnošću Zakonodavnog odbora. U svakom slučaju, gospodine Ristiću, član 125. Ustava Republike Srbije je potpuno jasan. Ovo što ste vi napisali u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi apsolutno ne stoji. To je jedna izuzetno opasna teza, jer danas-sutra vi biste mogli da donesete zakon o, recimo, osnivanju logora za političke protivnike. Nađite mi ustavnu normu koja kaže da tako nešto nije zabranjeno. Dakle, ako tu tezu, kada su u pitanju organi vlasti, budete primenjivali ovako kako je danas primenjujete u Srbiji će očigledno pojedinačna prava građana, političkih protivnika, biti dovedena u veliko pitanje. Ko zna na šta će država da se izmetne i kako će državni aparat da funkcioniše. Možda vam padne na pamet da obrazujete i neki preki sud. Formiranje prekih sudova možda nije izričito Ustavom zabranjeno itd. Dakle, gospodine Ristiću ta teza – dozvoljeno je zato što Ustavom nije zabranjeno ima smisla i vi kao advokat to biste trebalo da znate. Recimo, prilikom sklapanja ugovora, recimo, odredbe Zakona o obligacionim odnosima imaju dispozitivni karakter. Mogu stranke same da se dogovore o sadržini svog ugovora pa samo ako se o nečemu nisu dogovorile onda se primenjuje odredba Zakona o obligacionim odnosima, ali to su norme građanskog prava. Ovde se radi o normama javnog prava. Ustavno pravo je fundamentalna grana javnog prava i vaše tumačenje apsolutno nema smisla, vi u stvari kada kažete da nisu u pravu poslanici koji vam ukazuju na neustavnost predloga zakona na jedan vrlo grub način gazite dostojanstvo Narodne skupštine Republike Srbije.
Saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja načelnog pretresa prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele su poslaničke grupe SRS, DSS-NS i LDP. Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš, a neka se pripremi Aleksandra Janković.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja bih se na početku osvrnuo na ovo što je uvaženi gospodin Ristić malopre rekao. Zaista sam u velikoj meri iznenađen i razočaran vašim tumačenjem koje ste dali. Očekivao sam da ćete pokušati da date neki smislen odgovor bar na deo pitanja koja su ovde postavljena. Ne znam da li je potrebno, više puta je citiran član 125. Ustava, koji potpuno jasno govori šta su ovlašćenja predsednika Vlade. Tu nigde nema reči o onome što ste vi pokušali da umetnete ovim izmenama i dopunama Zakona o Vladi, u član 13, odnosno da izmislite član 13a. Mislim da član 13. postojećeg Zakona o Vladi na najbolji mogući način rešava pitanja ovlašćenja potpredsednika Vlade i smatram da je vaš predlog da se izbriše stav 3. potpuno neopravdan, odnosno to otvara vrata članu 13a za koji ste predvideli da se unese u Zakon o Vladi. Mislim da je to velika greška, da ćete na taj način učiniti nešto što je već više puta danas rečeno. Prvo, krši se Ustav. Drugo, unećete jednu situaciju na koju će kasnije svi moći da se pozivaju, kao što je već do sada i rečeno. Mene, pre svega, muči nekoliko pitanja. Prvo pitanje je zbog čega kršite Ustav. Potpuno ste svesni da je ovo kršenje Ustava i zaista me interesuje koji je razlog da dolazite sada na ideju da kršite Ustav. Mislim da možete na mnogo lagodniji način doći do rešenja koje ste smislili da uradite. Drugo pitanje koje me veoma muči jeste pitanje zbog čega vam je to potrebno? Da li ne verujete mandataru, za kojeg pretpostavljam da će biti gospodin Cvetković, da li zaista toliko toga dugujete gospodinu Dačiću, za koga se pretpostavlja da će biti taj zamenik, ili je u pitanju trgovina oko ovoga što je pokušao gospodin Nikolić da amortizuje, ono što je gospodin Aligrudić pričao, pa da ne dođe do nekog cepanja predviđene koalicije u Beogradu, odnosno neke moguće koja bi trebalo da se stvori. Pošto mi kao poslanička grupa nemamo puno vremena, samo bih iskoristio još jednu stvar da vas pitam, gospodine Ristiću, vas kao ovlašćenog predlagača – da li ste svesni kakav primer dajete, kršenjem Ustava na ovaj način? Bojim se da će sve konsekvence za ovo morati kad-tad neko da snosi. Nema potrebe na ovakav način da kršite Ustav. Danas je, još na početku rasprave, naš šef poslaničkog kluba rekao da smo spremni da saslušamo razloge zbog kojih se vrše ovakve izmene, u krajnjoj liniji i da ih usvojimo ako postoji jak argument, ali, nažalost, mi takav argument nismo dobili. Vi kršite Ustav, a pokušavate da nas sve ovde ubedite da to ne radite. Mislim da je javnost već dovoljno uvidela, a da će svi ostali govornici, pogotovo iz LDP, ukazati na ovo kršenje Ustava. Trebalo bi da iskoristite ovih nekoliko dana, pošto je razdvojena rasprava o ova dva zakona, da razmislite dobro, dolaze amandmani o ovom zakonu, da prihvatite amandmane koje je Liberalno-demokratska partija podnela, jednostavno, ovaj zakon treba da povučete da ne kršite Ustav.
Reč ima narodni poslanik Aleksandra Janković, a neka se pripremi Vjerica Radeta.
Pomaže Bog, građani Srbije! Priznavali vi ili ne da Bog postoji, uverena sam, posle proučavanja ovog predloga izmena Zakona, da će nam svima biti preko potrebna njegova pomoć, ne samo zbog zakona već zbog motiva ugrađenih u zakone o Vladi i ministarstvima. Pošto nisam pravnik, već samo plavuša i psiholog, svesna sam da, za razliku od jednog svog kolege koji je amaterski doktor pravnih nauka, a osoba u ulozi predsednika Srbije, moja diskusija neće biti nominovana za najbolju pravničku besedu, ali samo postavljam pitanja koja postavljaju i građani Srbije, koji takođe nisu doktori prava, mada se to često od njih očekuje, čak i za popunjavanje obične uplatnice. Koji je razlog da se ovaj zakon donosi po hitnom postupku i šta to gori? Da li je normalna praksa u drugim demokratskim zemljama, na koje se tvorci ovog zakona stalno pozivaju, da se pri formiranju svake nove vlade menja i Zakon o Vladi? Niko ne odriče činjenicu da je Srbiji neophodna Vlada koja funkcioniše, ali ni postojeći Zakon ne kompromituje funkcionisanje Republike Srbije i njenih institucija, kako stoji u obrazloženju Predloga zakona. Još piše da je neophodno da se ovaj zakon donese po hitnom postupku i time spreče moguće štetne posledice po rad državnih organa. Šta to znači? Da nema realnih štetnih posledica, već da se izmena zakona donosi preventivno, jer može da ih bude negde i nekada. Predlagači bi morali da se odluče ako iz redovnog idemo u redovno stanje, šta je to tako vanredno hitno i da li postoje neke realne posledice, a ako postoje koje su i ako su moguće, važi isto pitanje, koja je šteta i kada se procenjuje da će nastupiti? Ovako, ispada da je hitnost samo stvar političke trgovine i ucena. Nekolicina ljudi mi je skrenula pažnju da se ovaj zakon donosi brzo kako bi se što pre formirala Vlada i ućutkali kritički tonovi iz opozicije, koju u Republičkom parlamentu čine SRS i naša koalicija DSS-NS. Kao da je poruka da do 14. jula ne treba mnogo da talasamo, jer – ko hoće veće, može da izgubi iz vreće. Neće da može! Na republičkom, pokrajinskom i na lokalnom nivou mi ćemo se ponašati u skladu sa ovlašćenjima koja su nam dali građani, a ne interesne političke grupacije i bićemo ljudi od reči. Navodna hitnost je dovela dotle da prvi predlog zakona "semafor koalicije" bude nezakonit i suprotan odluci Ustavnog suda. Na stranu što naš Ustav ne poznaje instituciju zamenika predsednika Vlade i preglasavanje u Vladi, očigledno je da novi vlastodršci pate od ozbiljne međusobne sumnjičavosti, te umesto da imaju prvog među jednakima za premijera, oni moraju da mu pojačaju specifičnu težinu, a da mu uz to obezbede i alter ego u liku prvog potpredsednika, zamenika koji ga zamenjuje za vreme odsutnosti ili sprečenosti. Čime će to novi premijer biti toliko okupiran da se pretpostavlja da će često biti sprečavan ili odsutan? Stranačkom disciplinom, brifinzima kod predsednika stranke, koji ga je prihvatio kao kompromisno rešenje jer nije mogao da izgura svog favorita, ali ni da dozvoli da stranka dobije meč sa njim. Da li to znači da će premijer Cvetković pokazati značajno prisustvo tela, a odsustvo slobode duha, jer će ga kontrolisati Tadićev čovek od poverenja ili službe od poverenja? Ako je još uvek aktuelni premijer, Vojislav Koštunica, stalno upozoravao da je ustavno pravilo da rad Službe bezbednosti kontroliše Narodna skupština, onda aktuelni predsednik Srbije u okviru shvatanja države po principu "država, to sam ja" ne dopušta da iko kontroliše službe osim njega.Dačiću će dati privid da stvarno upravlja MUP-om, pri čemu će rad ministra i SPS kontrolisati zamenici, državni sekretari iz DS, kao i BIA, Vojsku i finansije. Tužno, jer je crvenom delu "semafor koalicije", zapravo, dato crveno svetlo i blokada operativnih ingerencija. "Crveni" će imati više savetodavnu ulogu i iluziju moći, a pravi vladari će biti "trepćuće žuti", od kojih će se i za udisanje tražiti blagoslov. Baš me zanima kako će se gospodin Dačić osećati kada mu "žuti" kao prvi zadatak naložeda nađe, izruči haške begunce ili će samo reći – izvinite ništa lično, braćo? Vojni ministar je odavno rekao da on nema nameru da brani zemlju, a kako je naučio od ranijeg ministra Vojske – ne može ni oružje da sačuva od ispadanja iz kamiona, a kamoli četiri i po tenka. On se, čovek, ne meša mnogo u svoj posao. Apsolvirao je podizanje rampi ispred direkcije JUL-a, igrao se telohranitelja gospodinu Kundaku, dok ovaj nije shvatio da je đavo odneo šalu sa telohraniteljem koji ne zna ni koliko metaka ima u šaržeru, a kamoli kako se pištolj repetira. Zato, čovek, pravi smotre bez pucanja, uz pevanje – polomiću čaše od kristala. I taj bi uhapsio lično sve haške begunce, ali to neće biti u njegovoj ingerenciji. Od ingerencija odbrane on je do sada pokazao samo čvrst stav da, okružen čvrstim momcima, goloruk odbrani B 92 od najezde "zadovoljnih" gledalaca ove TV kuće, trovačice. No, da se vratimo na Zakon o Vladi. Slobodan Jovanović je govorio – Vlada, odnosno kabinet ministara, treba da bude homogena, kompaktna, harmonična i solidarna. Ako ovu vladu pogledamo iz Jovanovićeve prizme, ona je po svakoj stavci upravo suprotna onome što bi trebalo da bude. U redu, stvarno je nemoguće postići idealnu saglasnost između 17 tako raznorodnih stranaka. Ali, da li je to slučajno? I sedamnaest NATO država koje su nas bombardovale imale su saglasnost oko toga šta im je cilj – da demoliraju, razgrade i unište državu Srbiju. Da li je moguće da je u osnovi ove iste grupacije isti motiv, po nalogu istih mentora koji su zločin nad narodom definisali kao oslobađanje naroda od totalitarnog sistema i od sistema identifikovanog diktatora? Ne želim da verujem da je to istina, ali se pribojavam da u "semafor koaliciji" samo "žuti" dobro znaju šta rade i to svesno i namerno, uz prećutno odobravanje "zelenih" koji gledaju svoja posla, ali i manipulisanje "žutih" onim delom "crvenih" koji nisu izgubili osećaj za nacionalno, državno i srpsko. Lukavi "žuti" su socijalistima objasnili da nacionalni interes može da sačeka, jer ćemo se uskoro kao država i narod utopiti u famoznu Evropsku uniju, a kada se utopimo opet ćemo se u sreći i veselju bez granica sresti sa svojim sunarodnicima iz NATO države. Doduše, usput malo i gubimo državu i malo više nacionalni identitet, ali život u drugom obliku ne može da čeka. Takva nam je karma, biće. Ne mogu da verujem da su se čestiti socijalisti upecali na pseudobudističku, zapravo, sektašku filozofiju u kojoj će, kao nekada Juda, za šaku srebrenjaka, izdati i pretke i potomke i samog Hrista. Uostalom, koju će to socijalnu pravdu moći da ostvare socijalisti kada su sva ključna ministarstva za sprovođenje socijalnih programa uzeli ovi iz G 17 plus, a pare i moć ovi iz DS? SPS nije dobio ono što je tražio, pa će svoje odustajanje od nacionalne u korist socijalno odgovorne vlade, kao da su ta dva cilja međusobno isključiva, platiti pasivno i podređenom ulogom manekena koji daju, ali bi za razgrađivanje države. Šta će mučenik Krkobabić, kao potpredsednik bez ministarstva, zadužen za socijalna pitanja, stvarno da radi samostalno i bez blagoslova od ministra za socijalna pitanja Rasima Ljajića? U najboljem slučaju biće savetnik. Hoćete li Žarku Obradoviću kao ministru prosvete da dozvolite da u istorijske čitanke unese deo o izvršenoj NATO agresiji nad srpskim stanovništvom? Sumnjam, posebno dok je Tadić formalni predsednik, a neformalni premijer Vlade Srbije. U psihologiji postoji, kao opisani bazičan mehanizam odbrane – projekcija. To je, srpski rečeno, pripisivanje drugom sopstvenih motiva, potreba i ambicija. Cela predizborna kampanja Demokratske stranke, a posebno njena "crvena" nit o tome kako ne treba glasati za nacionalne opcije jer one nude povratak u devedesete, jeste projekcija. Onaj koji zapravo pokušava da nas vrati u totalitarno vreme i koji je vaspitan u nedemokratskom titoističkom duhu kao najbolji eksponent teze "i posle Tita Tito", jeste, da paradoks bude veći, i predsednik stranke koja u predznaku ima ''demokratsko''. Da stvar bude gora, on je sada u ulozi predsednika Srbije. Taman toliko koliko je demokrata on je i predsednik svih građana. Zato je u Srbiji, uz ministarstvo za prava manjina, odavno neophodno formiranje ministarstva za prava ugroženih većine, nas Srba. Pošto mu je neophodna sva vlast i sva kontrola, a zbog stranih mentora mora da očuva privid demokratije, on nije mogao da bude i kralj i kraljica, i predsednik i premijer. Zato se postarao da svoje "trbuhozborce" ugradi u sve pore državnog tkiva i da ih kontroliše. Nema tu odvajanja zakonodavne, izvršne i sudske vlasti – vlast je jedna i personifikovana. Ko god ima prigovore dobiće žuti karton u vidu ozbiljne pretnje, kakva je bila upućena i predsedniku moje stranke Nova Srbija, Velimiru Iliću, ako se ''ne udemokrati'', ne gine mu crveni karton. Ja uopšte ne mislim da je to slučajno, jer iz marketinškog tima i dolazi (predizborna kampanja Borisa Tadića) izabrana pesma koju je on sa dubokim patosom i sam pevao – što ne može niko, možeš ti. Zaista, što ne može niko, možeš ti – da formiraš ovakvu vladu, ovako vodiš i zastupaš Srbiju. Pitanje je samo, šta možemo mi.
Zahvaljujem. Reč ima Vjerica Radeta, a neka se pripremi gospođa Vesna Pešić.
Dame i gospodo narodni poslanici, slušamo danas ceo dan i pre nego što smo prešli na dnevni red govorili smo o onome što je zapravo tema dnevnog reda, a to je – na koji način je sazvana ova sednica, zašto se ovako navrat-nanos našao na dnevnom redu Predlog zakona koji je neustavan i mislim da to više nikome nije nejasno. Zašto mi još uvek nismo dobili odgovor na pitanje – šta je bio motiv i razlog, zbog čega ste morali ovako hitno, prekoračujući sve moguće poslovničke odredbe, da nam predložite ovaj zakon i zašto on mora ovako hitno da se donese? Na to nam još niko nije odgovorio. Ako su u pitanju pritisci iz Haškog tribunala - uhapsili ste Stojana Župljanina i bez nove vlade, vi, deo, koji će sada formirati ovu novu vladu to ste uspeli već da uradite. Ne znam šta bi drugo moglo da bude vaš motiv da se to tako na brzinu radi? Mislim da nikome, zaista nikome, više nije sporno da mi danas govorimo o jednom potpuno neustavnom tekstu zakona. Gospodin Ristić je, evo vidim, izašao. Pokušao je da nas ubedi da je pravni osnov za donošenje ovog zakona član 135. Ustava koji kaže bukvalno – "O Vladi se donosi zakon". Dakle, to je sadržina člana 135. Ustava Republike Srbije. Ovo svakako ne može biti pravi pravni osnov za donošenje zakona o kojem danas raspravljamo. Ne znam zašto se DS tako igra sa Boškom Ristićem. Svaki put kada radi nešto što je u sa suprotnosti sa Ustavom, nešto što je nezakonito podmetnu Boška Ristića. Za ovaj zakon nama je jasno da ćete ga vi usvojiti, odnosno glasaće 126 ili 129 narodnih poslanika, ali Boško Ristić će ostati zapamćen i upisan kao neko ko se zalagao za nešto što je potpuno neustavno. Zašto kažem – zbog čega svaki put Boško Ristić? Pa podsećam vas na ono vreme kada je DS isključila kompletnu poslaničku grupu DSS, kada je Ustavni sud doneo odluku da se svi ti poslanici vrate u skupštinske klupe i kada smo u jednom momentu imali 308 poslanika u Skupštini, koja po Ustavu ima 250 narodnih poslanika. Tada je Skupština tim poslanicima morala da isplati odgovarajući iznos za sve ono vreme koliko nisu bili u skupštinskim klupama. Ne znam iz kog razloga prethodna Vlada nije pozvala Boška Ristića na odgovornost i zašto još uvek ne znamo da li će neko i kako će da odgovara zbog toga što je napravio takvu materijalnu štetu državi Srbiji i građanima Srbije, kakvu je tada napravio Boško Ristić. To mu nije bilo dovoljno, sada, čovek, ponovo srlja, da nas ubeđuje da je danas sreda, otprilike tako izgleda njegovo obrazloženje, jer ne postoji suvislo, razložno i razumno obrazloženje koje bi bilo koga, bilo kog građanina Srbije, koji je potpuni laik za pravo, mogao da ubedi da mi nismo u pravu, svi mi koji danas ceo dan pokušavamo da vas usmerimo i da vam kažemo – u redu je, gospodo, obezbedili ste skupštinsku većinu, hoćete da menjate Zakon o Vladi, to je vaše pravo, možete to, ali uradite u skladu sa Ustavom. Nemojte da nas terate da ceo dan pričamo i skrećemo pažnju javnosti na to, na koji način će funkcionisati Vlada, na koji način će uopšte biti izabrana Vlada, kad imamo ovakav predlog zakona, a svakako da ćete vi ovih dana da ga usvojite. Bilo je ovde govora i o tome da će Ustavni sud jednog dana da se izjasni o ovom zakonu. Gospođa, predsednik Parlamenta je rekla da će i ona sa te funkcije da pokrene inicijativu kod Ustavnog suda za ispitivanje ustavnosti i zakonitosti. Naravno, uradiće to poslanička grupa SRS, to smo rekli, ali ne zato što očekujemo da će Tadićev Ustavni sud da pohrli da reši po tim inicijativama. Neće. Znate kada će rešiti? Kad prođe rok ovoj vladi koja još nije ni formirana, kada se formira neka nova skupštinska većina. Do tada će to stajati u nekoj fioci. Samo podsećam kolege poslanike da je Ustavni sud, nije to bilo tako davno, nadam se da nismo zaboravili, reagovao vrlo hitno po službenoj dužnosti. Sećate se kada smo doneli Zakon o zaštiti porodica haških optuženika, kada je bio aktuelan progon porodice Slobodana Miloševića, u ovom parlamentu smo uspeli da obezbedimo većinu, doneli smo taj zakon, ali taj zakon nikada nije stupio na snagu, i ni jednog dana nije primenjivan, zato što je tada, takođe, Tadićev Ustavni sud, vrlo efikasno, u toku noći, proglasio taj zakon neustavnim i nezakonitim. Dakle, može Ustavni sud, ako hoće, a sada javno prozivam sudije Ustavnog suda da pokažu i da nam dokažu da nismo u pravu kada tvrdimo da su politički sud, a jesu, neka me demantuju, biće mi zadovoljstvo da već sutra ili za dva dana priznam da je to zaista profesionalan sud, jer će proglasiti ovaj zakon neustavnim. Naravno, što se tiče obrazloženja koja je pokušavao gospodin Ristić ovde da iznese, videli smo da je i sam bio vrlo zbunjen i da mu je bilo očigledno neprijatno što je dobio taj vruć kolač u ruku, ali to je zaista njegov problem i moraće sam da se nosi sa tim. Ovde nije rekao gospodin Ristić, ali je rekao jutros na Odboru za pravosuđe i upravu da ovakvi primeri postoje u uporednoj pravnoj praksi. Pitali smo ga i ovde, ali nije rekao gde. Jutros je rekao da ovakvi primeri postoje u Hrvatskoj i Sloveniji. Mislim da, sa našom istorijom i našom pravnom tradicijom, ne bi trebalo da prepisujemo od Hrvatske i Slovenije. Ako morate po nalogu EU da prepisujete ono što vam oni kažu, valjda ne morate i od naših komšija da prepisujete samo zato što vam u tom momentu odgovara takvo rešenje i da biste mogli da kažete "nismo mi ništa izmislili, to već postoji". Priča koju je ovde kolega Ristić pokušavao da nam ispriča, o tome kako rešavaju parna sudska veća, ne znam gde to postoji parno sudsko veće. Ako postoji tročlano i petočlano sudsko veće, sudija pojedinac nije paran. Dakle, ne znam gde je to Boško Ristić video. Sigurna sam da je već sada red ispred njegova advokatske kancelarije u Nišu, da građani dolaze da mu uzmu punomoćje, da uzmu svoje predmete, da vide da čovek koji ovoliko malo poznaje pravo, svakako ne može da ih zastupa, pošto je on advokat u Nišu. Ovaj predlog zakona, o kojem govorimo, ima svega pet članova. Možda bi nekome izgledalo čudno zašto imamo potrebu toliko dugo da pričamo o tako malom zakonu. Analiziraću vrlo kratko svaki od članova. U Zakonu o Vladi član 1. kaže: "u članu 13. stav 3. se briše. Dosadašnji stav 4. postaje stav 3". Stav 3. koji se briše, glasi: "Predsednik Vlade određuje potpredsednika Vlade koji ga zamenjuje za vreme odsutnosti ili sprečenosti sa svim ovlašćenjima predsednika Vlade, izuzev ovlašćenja na predlaganje izbora ili razrešenje člana Vlade". Šta smo dobili umesto ovog stava člana 13.? Dobili smo član 13a koji glasi: "Predsednik Vlade određuje jednog potpredsednika Vlade za prvog potpredsednika Vlade – zamenika predsednika Vlade, koji ga zamenjuje za vreme odsutnosti ili sprečenosti sa svim ovlašćenjima predsednika Vlade, izuzev ovlašćenja na predlaganje izbora ili razrešenja člana Vlade. Prvi potpredsednik Vlade – zamenik predsednika Vlade pomaže predsedniku Vlade u vođenju i usmeravanju Vlade, staranju o jedinstvu političkog delovanja Vlade i usklađivanju rada članova Vlade. U svemu ostalom na položaj prvog potpredsednika Vlade –zamenika predsednika Vlade shodno se primenjuju odredbe ovog zakona koje se odnose na potpredsednika Vlade". Član 125. Ustava RS kaže: "Vladu čine predsednik Vlade, jedan ili više potpredsednika i ministri". Dakle, ovo: "Prvog potpredsednika – zamenika predsednika" ne poznaje Ustav Republike Srbije. Meni se čini da kolege koje su danas govorile o ovom predlogu zakona i ovde licitirali nekim imenima, pre bih rekla da ste na pogrešnom putu. Meni se čini da je ovo mesto rezervisano za Mlađana Dinkića, jer je on taj koji želi na ovaj način da upravlja predsednikom Vlade, kao pandam Borisu Tadiću, koji će, takođe, upravljati predsednikom Vlade, tako da će predsednik Vlade valjda negde, na neki papir, da stavi potpis. To je jedina njegova uloga u budućoj Vladi. Član 3. kaže: "U članu 26. posle stava 1. dodaje se novi stav 2. koji glasi: "U slučaju da Vlada ima paran broj članova, odluka Vlade je doneta i ako za nju glasa najmanje polovina svih članova Vlade, pod uslovom da je za odluku glasao predsednik Vlade". Boško Ristić, koji ovo pokušava da nam objasni i obrazloži, verovatno je mnogo gledao kvizove. Sećate se onog "Kviska". Ovaj član 3. je, zapravo, "Kvisko" u rukama Borisa Tadića preko Mirka Cvetkovića, budućeg predsednika Vlade. Dakle, neprihvatljivo je, nema pravnog osnova u našem pravnom sistemu i nema logičnog ni rezonskog obrazloženja kako neko u nekom organu može da vredi za dva čoveka. Zaista ne postoji obrazloženje evo, izađite sada i pitajte građane koji su gledali šta mi danas radimo i slušali nas, pitajte da li oni znaju nekoga kome bi dali da vredi za dva čoveka i da glasa kao dva čoveka, to svakako nećete nigde ni videti ni čuti. Dakle, imamo, doduše, mi primera, to ćemo jednog drugog dana, pošto sam već dosta vremena potrošila o tome kako se krade na izborima, pa kako se pišu tužbe, pa onda tužilaštvo odbacuje prijave zbog uvrede časti i ugleda, jer konstatuje da taj neko ko tuži nema ni časti, ni ugleda. To će biti jednog drugog dana. Član 4. ovog zakona kaže: "Ovlašćuje se Zakonodavni odbor Narodne skupštine da utvrdi prečišćeni tekst zakona o Vladi". Naravno, nema svrhe ovaj član ako su ova dva pod znakom pitanja, odnosno što se tiče stava srpskih radikala, ne mogu da opstanu u ovom zakonu. Zakon stupa na snagu danom objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Naravno, mi smo predložili brisanje i ovog člana, jer nema svrhe postojanja ovog člana ako se brišu ovi prethodni, čak i kada bi ostalo sve ovako, ne postoji nijedan pravni razlog sadržan u članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije zbog čega bi trebalo da se ovaj zakon donosi po hitnom postupku. Član 196. Ustava, u stavu 4. kaže – "Zakoni i drugi opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi,utvrdi prilikom njihovog donošenja". Niko nas nije ubedio da postoje posebno opravdani razlozi da se navrat-nanos donose ovakvi zakoni. Vidite, danas niste obezbedili većinu, čisto da podsetim građane Srbije, i niste uspeli da objedinite raspravu o ova dva zakona i nećete uspeti da formirate Vladu u sredu, ni u četvrtak, kako planirate. Uspećete za nekoliko dana. Ništa nije sporno. Upravo vam to i govorimo ceo dan, uradite to za šta imate obezbeđenu skupštinsku većinu, ali nemojte na način da se stidite kolega iz struke, sada se pre svega obraćam pravnicima, a i vi koji niste pravnici, političari jeste. Nadam se da ste razumeli naše poruke. Dakle, pozivam narodne poslanike da vode računa o integritetu Narodne skupštine, jer ćemo imati sasvim sigurno napad sa svih strana od stručne javnosti zato što donosimo neustavne zakone, a onda na taj način svi vi koji budete glasali za to kršite ugled Narodne skupštine.
Reč ima narodni poslanik Nenad Prokić, Liberalno demokratska partija, a neka se pripremi Milan Lakčević.
Poštovani, o neustavnosti smo već govorili, a sada bih nešto rekao o jednoj drugoj vrsti drskosti ovih dopuna Zakona o Vladi. One su manje-više formalna drskost, ali to ne umanjuje njenu težinu. Obrazloženje Odeljka V dovodi nas u situaciju koje smo se i bojali. Kaže: "Donošenje ovog zakona po hitnom postupku od naročite je važnosti za funkcionisanje Republike Srbije i njenih institucija, što nije ostvarivo u situaciji kada je još na snazi postojeći Zakon o Vladi u neizmenjenoj verziji. Stoga je neophodno da se ovaj zakon donese po hitnom postupku i time spreče moguće štetne posledice po rad državnih organa". Meni je ovo dosta nepismeno i pokazuje nepoznavanje maternjeg jezika, mešanje termina, zato što to nije nikakvo obrazloženje. Obrazloženje u srpskom jeziku je nešto drugo. Koja je to "naročita važnost" i koja je to "neostvarivost u neizmenjenoj verziji" i koja je to "hitnost" koja ne može samu sebe da obrazloži. I, kakvo je to uopšte obrazloženje koje ništa ne objašnjava, nego nam se ruga? Ni iz praznih konstatacija, ništa od obrazloženja. Zatim, Odeljak IV, kaže: "Za sprovođenje ovog zakona nije potrebno obezbediti dodatna sredstva u budžetu Republike Srbije". Šta to znači? Da zamenik predsednika neće imati platu ili neki dodatak na nju? Ili, da on u obavljanju svojih funkcija neće imati nikakve troškove? To mora preciznije da bude zabeleženo da bi postalo jasno o čemu je reč, ili se promoviše princip: kakav sadržaj takav i trošak. Dakle, primedba ukratko glasi da ova obrazloženja nisu obrazloženja. Postavlja se pitanje – šta su onda? Da li su ona tu da nešto obrazlože ili da prikriju jedan aspekt istine? Mislim da je ovo nepismeno obrazloženje još jedna u nizu sramota koje se iznose pred nas i pred građane Srbije. Žao mi je da uopšte moram o njemu da raspravljam.
Zahvaljujem. Reč ima Milan Lapčević, a molim gospodina mr Aleksandra Martinovića da se pripremi.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, danas je na dnevnom redu Zakon o Vladi i mi danas treba da razmotrimo izmene i dopune Zakona o Vladi da bi novostvorena skupštinska većina mogla da formira Vladu. Svaka vlada proizilazi iz jedne skupštinske većine, a svaka skupštinska većina bi trebalo prvo da uskladi neku svoju politiku, da na bazi te svoje zajedničke politike proistekne vlada. Ta zajednička politika se utvrđuje između koalicionih partnera koji su učestvovali na izborima i koji su zastupali neke stavove na tim izborima, odnosno izbornoj kampanji i tu je već problem, jer novostvorena skupštinska većina očigledno da je zastupala različite stavove u predizbornoj kampanji, a sada stvara većinu iz koje treba da proistekne Vlada. Ta vlada treba da sprovodi neku zajedničku politiku. Dakle, koalicioni partneri, s jedne strane koalicija oko DS-a, odnosno "Za evropsku Srbiju" i, s druge strane, koalicija oko SPS-a, dogovorili su se oko zajedničke politike. Vrlo je čudno da stranke, odnosno koalicije koje su u predizbornoj kampanji zastupale potpuno različite stavove sada utvrđuju jednu zajedničku politiku. Želim da podsetim da je u predizbornoj kampanji gospodin Dačić, koji je lider koalicije oko SPS-a, izjavio da nikada neće praviti koaliciju sa Borisom Tadićem, odnosno Demokratskom strankom. U istoj toj kampanji Boris Tadić je rekao da mu ne pada na napamet da pravi Vladu sa strankama devedesetih, verovatno je mislio na one stranke koje su vodile Vladu devedesetih godina, odnosno pre svega na SPS. Kako je moguće da se sada nakon izbora utvrđuje zajednička politika od onih stranaka koje su vodile potpunu različitu predizbornu kampanju? Dakle, neko je tu prevario građane. Hajde da vidimo ko je tu prevario građane. Socijalistička partija Srbije, odnosno njen lider, izjavili su da SPS neće odustati od svoje politike; da svi ciljevi i prioriteti koje je Socijalistička partija Srbije iznosila u predizbornoj kampanji ostaju na snazi i da će i u Vladi zastupati te iste stavove i tu istu politiku. Dakle, pošto DS, odnosno koalicija oko DS nije ništa o tome rekla, očigledno je, ako je zajednička politika te buduće vlade, da je koalicija oko DS-a prihvatila, u stvari, politiku SPS-a. Na to se svodi ta zajednička politika. Ta zajednička politika, koja će biti u stvari politika SPS-a, vodiće Srbiju prema EU, kako reče predsednik Srbije Boris Tadić. Zakon o Vladi, ovako kako je predložen, u startu je protivustavan. Moji prethodnici su obrazlagali u čemu je protivustavan; član 2. u kome se govori da postoji prvi potpredsednik Vlade, apsolutno nema potporu u Ustavu, a još manje formulacija zamenik predsednika Vlade. Ako se kaže da je prvi potpredsednik Vlade, znači da ima još potpredsednika Vlade i da je taj prvi potpredsednik u stvari neki potpredsednik koji ima više ovlašćenja, odnosno najstariji po ovlašćenjima. Taj najstariji po ovlašćenjima od potpredsednika... Ovde je većina izražavala verovatnoću da se govori o predsedniku SPS-a Ivici Dačiću. Rekao bih da bi bilo logično i normalno da taj prvi potpredsednik, odnosno zamenik predsednika Vlade bude Jovan Krkobabić, pošto je sjajno vodio konstitutivnu sednicu Skupštine. Najstariji je kao poslanik, pa bi bilo red da bude po godinama i po ovlašćenju najstariji potpredsednik. Taj zamenik predsednika Vlade, odnosno prvi potpredsednik, imaće ovlašćenja da se stara o jedinstvu političkog delovanja Vlade i usklađivanju rada članova Vlade. Pošto će to verovatno biti gospodin Ivica Dačić, to znači da će se truditi, kao ministar policije, da svi članovi Vlade isto misle i da će upotrebljavati policijske metode da to tako i bude i da se sprovodi jedinstvena politika Vlade. Sve u svemu, u startu se vidi da ovde nema ničeg od onog što je pričano u predizbornoj kampanji, da su u startu građani Srbije prevareni i da je ovo jedna trgovačka vlada, iz prostog razloga što su i ministarstva, kako je predloženo u zakonu o ministarstvima, tako pravljena i raspodeljena – neka bude što više, da bi se svi apetiti mogli podmiriti, da se uvodi i princip "zlatnog glasa" koji je, takođe, protivzakonit i neustavan. Očigledno je da u startu nema poverenja među koalicionim partnerima, pa za svaki slučaj mora da se predvidi i mogućnost ako bude glasanje pola-pola. Kakva je to vlada koja pri donošenju zakona o Vladi, a koja mora da vodi jedinstvenu državnu politiku, unapred govori da neće biti jedinstvene državne politike i da se mora predvideti mogućnost zlatnog glasa da bi se donosile odluke. To jasno govori da ovde nema ni "j" od jedinstvene politike, da će ta vlada vrlo brzo pokazati da je interesna i trgovačka vlada i da će vrlo brzo doći njen kraj. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima mr Aleksandar Martinović, neka se spremi gospodin Zoran Ostojić.
Ja vas molim, gospođo Đukić, da mi vratite vreme na početak, jer je počelo da teče pre nego što sam došao do govornice. Dame i gospodo narodni poslanici, ovo što piše u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi može da se posmatra sa tri nivoa, iz tri ravni. Može da se posmatra iz političke ravni, pravne i čisto praktične. Kako izgleda politička ravan? Izgleda da oni koji su pisali Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi nisu načisto sa tim šta je Vlada, kakav je to državni organ i koje su njene funkcije. Hvala Bogu, srpski jezik je takav jezik da sama reč u nekim situacijama označava suštinu jedne stvari. Upravo je to slučaj sa terminom – Vlada. Vlada je onaj državni organ koji treba da vlada prilikama u zemlji, da u svakoj situaciji apsolutno bude jedinstvena i da na sve izazove koji joj se postavljaju mogu da odgovore na jedan brz i efikasan način. To je vlada. Ovo što se sada pravi u Srbiji nije vlada. To je jedna veštačka većina, jedna koalicija baba i žaba i njima samima je jasno, već na početku, pre nego što je izabrana ta vlada, da ta i takva vlada, veštački skrpljena, od lažnih četnika i lažnih partizana, od autonomaša i onih koji, navodno, to nisu, ne može dugo da funkcioniše. Čak i da je ustavno ovo što piše u Predlogu zakona o Vladi, čak i da nema apsolutno nijedne pravne senke, postavlja se pitanje kakva je to vlada. Navodno jedinstvena, vodi jedinstvenu politiku, a na drugoj strani dolazi do preglasavanja i do potrebe da glas jednog čoveka, u ovom slučaju predsednika Vlade, važi kao dva glasa. Očigledno je da ta vlada neće uspeti da odgovori onim izazovima koji se pred nju postavljaju. Očigledno je da ta vlada neće imati konce državne vlasti u svojim rukama i očigledno je, ono što predlagači zakona ne žele javno da kažu, a to je da će ova vlada, u stvari, imati tutora u liku predsednika Republike Borisa Tadića. Dok on bude uspeo da balansira razne interese članova te vlade, ta vlada će funkcionisati. Čim bude došao u prvu nepriliku, oni koji budu imali većinu u toj vladi, setiće se da u Zakonu o Vladi stoji odredba – ako dođe do raspodele glasova pola-pola, odlučujući je glas predsednika Vlade. To već nije ona vlada koja je opisana u pravnim udžbenicima. To je jedan konglomerat političkih stranaka i ljudi koji između sebe nemaju ništa zajedničko, sem puke želje da vladaju i da ostvaruju neke svoje, vrlo često privatne, finansijske interese. Kakva je pravna dimenzija ovog zakona? Vrlo jednostavna. Član 125. Ustava Republike Srbije je potpuno jasan: "Vladu čine predsednik Vlade, jedan ili više potpredsednika i ministri". Nigde se apsolutno ne spominje nikakav zamenik predsednika vlade ili nekakav prvi potpredsednik vlade. Jasno je da oni koji su pisali Predlog zakona o Vladi nisu znali o kakvom se državnom organu radi, pa su onda rekli, to je rekao i gospodin Boško Ristić danas na plenarnom zasedanju i na sednici odbora, kako takva praksa, navodno, postoji u Sloveniji i u Hrvatskoj. Doduše, nisam imao ispred sebe slovenački i hrvatski ustav, pa nisam siguran da li je to zaista tako, ali i da jeste, zar vama vajnim evropejcima nema boljih primera za ugled od Slovenije, a pogotovu Hrvatske? Gde su one zemlje o kojima pričate od 1990. godine? Težite u EU. Piše li tako nešto u propisima Velike Britanije, Francuske, Nemačke, Italije, Španije, Holandije, Belgije itd.? Ima li negde ovakve odredbe, osim što kažete da takva odredba postoji u ustavima Slovenije i Hrvatske? Očigledno je da nema. Dakle, ne postoji nikakav prvi potpredsednik vlade, niti taj koji je prvi potpredsednik vlade može istovremeno da bude i zamenik predsednika vlade. Žao mi je što gospodin Boško Ristić nije ovde u sali. On ne zna kako je nastala funkcija predsednika vlade. On je čuo da postoji neki prvi, a da li je prvi ministar ili prvi potpredsednik, nije načisto sa tim. Postoji prvi ministar u Velikoj Britaniji i naša reč "premijer", ona je odomaćena kod nas, nije čisto naša reč, nastala je baš od engleske reči "prime minister", dakle, onaj koji je prvi ministar. Kako je nastao taj prvi ministar? Početkom 18. veka na čelo engleske države došla je nemačka dinastija iz Hanovera. Pošto prvi kralj iz te nemačke dinastije nije znao engleski i nije mogao da prisustvuje sednicama vlade, pa ga je o rezultatima sednica vlade obaveštavao jedan ministar koga su kasnije nazvali prvi ministar. U Velikoj Britaniji ta funkcije prvog ministra nastala je sasvim slučajno, zato što kralj Džordž Prvi iz Hanoverijanske dinastije, budući Nemac, nije znao engleski jezik. Tamo postoji nešto što se zove prvi ministar, to je ono što mi zovemo predsednik Vlade ili premijer, ali apsolutno ne postoji, bar koliko ja znam, a znam ponešto o tome, u razvijenim, dobro uređenim demokratskim državama ovo što vi sada nazivate prvi potpredsednikom vlade ili zamenikom predsednika vlade. E sad, kakva je praktična dimenzija onoga što ste vi stavili u Predlog zakona o Vladi? Vi ste očigledno hteli u slučaju da je predsednik Vlade odsutan ili sprečen da nadomestite to, taj nedostatak, tako što ćete odrediti jednog potpredsednika Vlade za prvog potpredsednika koji će da zamenjuje tog odsutnog predsednika Vlade u svim situacijama, sem u dve situacije: kada treba razrešiti člana Vlade ili kada treba predložiti izbore. Dakle, taj prvi potpredsednik Vlade treba da zameni predsednika Vlade kada ovaj nije tu. Ono što niste stavili u Predlog zakona, a jedno vrlo praktično pitanje, jeste sledeće – a šta u slučaju kada i prvi potpredsednik Vlade nije tu, kako će onda Vlada da funkcioniše? Nema ni predsednika Vlade ni prvog potpredsednika, ko je onda taj koji će da odredi ko će da vodi sednicu Vlade i kako će ta vlada da donosi odluke? Da li će predsednik Vlade koji nije tu ili prvi potpredsednik Vlade koji, takođe, nije tu? Dakle, čisto praktičnu dimenziju vi opet niste zadovoljili. Međutim, očigledno je već iz sledećeg stava da vi niste hteli samo da predvidite situaciju šta će biti kad predsednik Vlade nije tu. Vi ste hteli da predsedniku Vlade odredite neku vrstu tutora koji će da ga kontroliše, šta on radi. Da je to tako, napisali ste sami. Kaže: "Prvi potpredsednik Vlade – zamenik predsednika Vlade pomaže predsedniku Vlade u vođenju i usmeravanju Vlade, staranju o jedinstvu političkog delovanja Vlade i usklađivanju rada članova Vlade". To znači da zamenik predsednika Vlade ima svoje funkcije i kad je predsednik Vlade tu pored njega. Znači, on ga ne zamenjuje samo kad je odsutan ili kad je sprečen nego i kada redovno obavlja svoje funkcije. To znači da je zamenik predsednika Vlade neka vrsta kontrolora onoga što radi predsednik Vlade. Čisto jezički posmatrano, molio bih da mi se objasni kako to zamenik predsednika Vlade može da pomaže predsedniku Vlade u staranju o jedinstvu političkog delovanja Vlade, na koji način. Koji su to mehanizmi da nekom pomognete tako što se umesto njega starate o navodnom političkom jedinstvu Vlade, a to političko jedinstvo Vlade je do te mere izraženo da ste vi već sada svesni da od tog jedinstva neće biti ništa i onda u Predlog zakona stavljate takvu odredbu da ako se podeli broj glasova pola-pola odlučujući glas bude glas predsednika Vlade. Vi ste možda i nesvesno kroz ovu odredbu o takozvanom "zlatnom glasu" predsednika Vlade oživeli jedan drevni pravni institut koji je nestao, negde, u 19. veku. Na srpskom jeziku on bi otprilike glasio – umnoženi glas ili na latinskom "pluralni votum", dakle, kada jedan čovek ima dva ili više glasova. Takav slučaj je, recimo, postojao u Belgiji kada Belgija nije bila demokratska država kao što je danas, nego polufeudalna; tada oni koji su bili bogati, koji su bili učeni oni su na izborima imali dva, tri ili više glasova, ali taj sistem je ukinut, koliko je meni poznato, do kraja 19. veka, a vi ste ga sada ponovo oživeli tako što ste predsedniku Vlade dali dva glasa, odnosno da njegov glas bude odlučujući u slučaju kada je glasanje podeljeno pola-pola. Opet vas pitam, ako su vaši uzori na Zapadu, ako su vaši uzori dobro uređene demokratske države, pa gde ste našli taj institut koji je ukinut u 19. veku, kako ste toga mogli da se setite? Praktično, od svih tih vaših, navodno demokratskih, ideala kojima težite i demokratskih primera gospodin Boško Ristić je uspeo da napabirči svega dva, za koja sumnjam da su uopšte tačna, ali, evo, proveriću u Ustavu Slovenije i Hrvatske. Dakle, samo Slovenija i samo Hrvatska i nijedna druga država članica Evropske unije. Pri tome, Hrvatska uopšte nije ni članica Evropske unije; vama je ona možda primer za ugled, primer po nekim pitanjima, a nama u Srpskoj radikalnoj stranci nije apsolutno ni po jednom pitanju. Evo, završavam, postaviću vam samo još jedno pitanje. Znate li kako se donose odluke u britanskoj vladi? Tamo ne pada nikome na pamet da bilo koga preglasava, da se uvodi institut "zlatnog glasa", umnoženog glasa itd, tamo se sve odluke donose konsenzusom. Konsenzus znači da postoji opšta saglasnost o svemu što je na sednici dnevnog reda Vlade. Vi taj konsenzus očigledno ne možete da postignete. Dakle, vama Velika Britanija nije primer za ugled, vama su primer za ugled neke neuređene, haotične države u kojima se vlade smenjuju svakih šest meseci – i onda ćete vi sad pokušati u tih šest meseci da ostvarite neki svoj lični interes tako što ćete veštački održavati jedinstvo Vlade kroz institut "zlatnog glasa", odnosno kroz institut zamenika predsednika Vlade. Suština ovog zakona jeste u tome da vi na veštački način održavate u životu nešto što se zove vlada, a što je u stvari konglomerat potpuno suprotstavljenih političkih partija koje ništa drugo ne povezuje sem puke želje da budu na vlasti. Na kraju, meni je kao pravniku potpuno nejasno da postoje neki naročito opravdani razlozi da ovaj zakon, ovakav kakav je, stupi na snagu ne osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku", kako je to inače Ustavom predviđeno, nego, kaže, "danom objavljivanja". Ustav je potpuno jasan što se tiče objavljivanja zakona, drugih propisa i opštih akata, u članu 196. stav 4. kaže ovako: "Zakoni i drugi opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije", e sad pazite dobro, "samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi, utvrđeni prilikom njihovog donošenja". Dakle, Ustav čak i ne kaže opravdanih, nego "naročito opravdani". Šta je to "naročito opravdano" što iziskuje da ovaj ovakav zakon, loš, katastrofalno loš, neustavan, stupi na snagu danom objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije"? U pravničkoj praksi postoje neki standardi kad se smatra da je nešto naročito hitno i naročito opravdano. Recimo, da postoji opasnost od ugrožavanja javnog reda, mira, bezbednosti, javnog poretka, da postoji neka šteta koja se ne bi mogla nadoknaditi, da su ugroženi život i zdravlje ljudi ili imovina većeg obima. To su za neka normalna pravnička poimanja naročito opravdani razlozi. Šta će se to strašno desiti u Srbiji ako zakon stupi na snagu osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije"? Koji su to razlozi hitnosti? Vi ste pokušali da nam nešto o tome kažete, ali na jedan način koji je vrlo nemušt i koji je, u stvari, smešan. Polazeći od značaja Vlade kao nosioca izvršne vlasti i njene uloge da vodi politiku Republike Srbije neophodno je što pre precizirati zakonske odredbe o položaju potpredsednika Vlade. Zamislite, ne može država da funkcioniše ako se ne precizira položaj potpredsednika Vlade koji zamenjuje predsednika Vlade i u načinu rada Vlade koji ima paran broj članova. Pa, ne mora Vlada da ima paran broj članova, može da ima i neparan broj članova, ali da se na konkretnoj sednici zadesi baš paran broj, recimo, neka dvojica su bolesni i ima paran broj članova, znači, vi apsolutno niste ušli u suštinu onoga što ste hteli da kažete. Zakon je neustavan, zakon je loš, jezički je nedorađen i apsolutno ne postoji nijedan naročito opravdani razlog zbog kojeg bi ovako loš i neustavan zakon trebalo da stupi na snagu danom objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Smatram, to već sada mogu da kažem, da će Ustavni sud Srbije imati posla da preispita ustavnost jednog ovakvog lošeg i vrlo opasnog zakona, zato što on u pravni sistem Republike Srbije uvodi princip, a pre svega kad su u pitanju organi vlasti, da je dozvoljeno sve ono što nije zabranjeno. Šta će biti sa demokratijom u ovoj zemlji, sa ljudskim pravima i slobodama, sa pravnim sistemom, to izgleda samo Bog može da nam kaže.
Molim narodnog poslanika Zorana Ostojića da uzme reč, a sledeći govornik je gospodin Zoran Šami.
Poštovana predsednice, dame i gospodo, žao mi je što nema predlagača, gospodina Boška Ristića, a nema ni šefa poslaničke grupe vladajuće većine, a ja volim da se obraćam konkretno nekome, tako da ću izabrati Dragana Vujadinovića, njega dobro znam. Dragane, doveli ste nas u situaciju, nas iz LDP-a, da branimo Ustav, protiv koga smo žestoko bili, sa onima sa kojima ste Ustav pisali, sa ovima ovde iz Radikalne stranke i Narodnjačke koalicije. To je, zaista, nezahvalna situacija za LDP i zato neću nastaviti sa argumentima zašto je ovaj zakon protivustavan, dovoljno je o tome bilo reči. Reći ću nekoliko političkih razloga zašto smo protiv ovog zakona, zašto smo protiv uvođenja funkcije "kopredsednika" i nije nam jasno zašto to nije upisano u zakon, da se taj prvi potpredsednik ili zamenik premijera zove kopremijer, kopredsednik Vlade. Pored toga što je neustavno, davanje takvog značaja i takve vlasti stranci koja ima samo dvanaest poslanika za nas apsolutno nije prihvatljivo, posebno zbog onoga što smo govorili da ta stranka nije u stanju, ne želi ili neće da se ogradi od svoje politike iz devedesetih godina. Mislimo da je davanje ''zlatnog glasa'' ili dva glasa premijeru Srbije takođe neustavno, jer su u ovoj zemlji svi građani jednaki. Pozitivna diskriminacija važi samo za neke manjine, etničke zajednice, a koliko znamo, premijer ne pripada nijednoj od njih. Zato mislimo da dva glasa koja su data premijeru jeste jedan neuspeo pokušaj da se povrati autoritet i kredibilitet premijera kome je Vlada sastavljena pre nego što je on izabran, kome je čak i ministar bez portfelja izabran pre nego što je izabran premijer ili mandatar i da je o tome trebalo ranije da razmišlja onaj ko je tu vladu sastavljao. Ne mislimo da će se zlatnim akcijama, dvostrukim glasom, autoritet premijera popraviti, zato što to, jednostavno, nije put. Nama je žao zbog toga, jer mi želimo da ta vlada radi, želimo da se izabere, jer što se pre izabere, Vojislav Koštunica neće biti u svom ofisu. Na kraju, da ne bih trošio vreme svojoj poslaničkoj grupi, ima jedna netačnosti u Predlogu zakona. Piše da za sprovođenje ovog zakona nisu potrebna dodatna budžetska sredstva. Potrebna su, ova vlada ima više ministarstava nego Vlada koja je trenutno na vlasti. Budžet je projektovan na 22 ministarstva, ova vlada će imati 24. Verovatno je previd ili politički razlog, ne znam, ali u svakom slučaju ova vlada će skuplje koštati građane Srbije.
Reč ima narodni posapnik gospodin Zoran Šami, neka se pripremi Nataša Jovanović.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, moram da priznam da nisam bio u situaciji da na jedan zakon koji ima samo pet članova imam vrlo ozbiljne primedbe na tri od tih pet članova. Ona preostala dva stoje manje-više u svim zakonima, mada sam sklon da usvojim primedbu gospodina Martinovića. Odmah da kažem i to da postoje tri vrste primedaba zašto ne valjaju ova tri člana. Jednu vrstu su već istakli gotovo svi govornici do sada. Nesumnjivo je da članovi zakona nisu u skladu sa Ustavom Srbije. Naime, u Ustavu Srbije u članu 125. u prvom stavu se kaže: "Vladu čine predsednik Vlade, jedan ili više potpredsednika i ministri". Međutim, ja ću vam pročitati drugi i treći član, koji do sada nijecitiran, ali valja i njega pročitati: "Predsednik Vlade vodi i usmerava rad Vlade, stara se ujednačenom političkom delovanju Vlade, usklađuje rad članova Vlade i predstavlja Vladu". Ne kaže se da to može neko drugi, samo predsednik Vlade. "Ministri su za svoj rad i za stanje u oblasti iz delokruga ministarstva", to je treći član, "odgovorni predsedniku Vlade, Vladi i Narodnoj skupštini", ne kaže se nekom trećem. S druge strane, isto je tako protivno Ustavu, kada sam već kod ustavnih odredbi, protivno duhu Ustava, a to je i onaj treći član koji govori o tome da u slučaju da se podjednako izjasne poslanici, onda glas predsednika Skupštine odlučuje. Doduše, u Ustavu nema decidirano kako se vrši odlučivanje u Vladi, jer Ustav predviđa da se donese zakon o Vladi, zato sada i raspravljamo, ali kada nešto nije definisano direktno, oni koji su pravnici, ja to doduše nisam, znaju da se stvari rešavaju po pitanju analogije. Šta je najbliža analogija? Najbliža analogija je kako je definisan rad ove skupštine, gde decidirano piše, taksativno nabrojano, koje sve odluke ova skupština donosi apsolutnom većinom glasova. Tako smo gospođu predsednicu Skupštine birali apsolutnom većinom glasova, sekretara, takođe. Ima još poslova gde se odlučuje apsolutnom većinom glasova. Isto tako, nije predviđeno da u slučaju da se mi ovde izjasnimo jednakim brojem glasova glas predsednika Skupštine, ili predsednice Skupštine, vredi duplo. Prema tome, u duhu Ustava nije ono što piše u članu 3. Međutim, ovi pomenuti članovi trpe i drugu vrstu primedaba, ne manje značajnih. Nisam sklon omalovažavanju Ustava, ali postoje i neke druge primedbe koje bi valjalo istaći. Pre svega, u postojećem Zakonu o Vladi vrlo razumno piše, a to se po ovom predlogu izbacuje iz teksta zakona, kaže, predsednik Vlade određuje potpredsednika Vlade, koji ga zamenjuje za vreme odsutnosti ili sprečenosti sa svim ovlašćenjima predsednika Vlade, izuzev ovlašćenja na predlaganje izbora ili razrešenja člana Vlade. Drugim rečima, daje se jedno potpuno prirodno pravo predsedniku Vlade da u datoj situaciji odredi kojeg će potpredsednika, ako ih ima više, a koliko sam razumeo biće ih više, da zaduži za obavljanje određenih poslova. Pri tome, imaće na umu koju vrstu poslova treba obaviti. Ako je reč o bezbednosti zemlje, to će biti onaj potpredsednik koji se time bavi. Ako je reč o evropskim integracijama ili nečem trećem, onda neki drugi potpredsednik. Prema tome, jedna krajnje normalna formulacija, koja ne vidim zašto smeta budućoj Vladi, osim ako nije ideja da se ograniči dejstvo predsednika Vlade. Sada dolazimo na onu duhovitu primedbu jednog novinara, neki dan sam je pročitao u "Politici", koji je sa razlogom konstatovao da smo mi lepo uspeli preko novina da saznamo sve članove Vlade, a poslednje što smo saznali je mandatar Vlade, koji, kako on kaže, onda dođe kao višnja na vrhu torte. A sada, ako hoćemo "višnju na vrhu torte", onda ćemo doneti ovakve izmene Zakona o Vladi, a ako hoćemo predsednika Vlade, to nam je valjda svima interes, i vlasti i opoziciji, koji će da funkcioniše u najboljem interesu ove države, onda to nećemo činiti. Konačno, moram da kažem da ono što predlažete ovde kada je reč o uvođenju tog prvog zamenika, ili ga zovite kako hoćete... Uzgred budi rečeno, kad smo to već tako uveli, onda postaje sasvim moguće da jednog dana biramo prvog, drugog, trećeg, sedamnaestog ministra po nekom rangu, da biramo koordinatore ministara ili uvodimo neke funkcije koje niko živ nema, ali ako može ovo, onda može i sve drugo. Međutim, ima nešto drugo što ukazuje i, žao mi je, bez obzira što pripadam stranci koja je u opoziciji, na jedno određeno nepoverenje među budućim koalicionim partnerima i mene to najiskrenije brine. Valjda, ako se neka većina sklopila, na bazi ne znam kakvih uzusa, onda valjda postoji neko elementarno poverenje da će i predsednik Vlade sa svoje strane i ministri sa svoje strane, bez obzira iz kojih političkih stranaka dolazili, štititi valjda interese ove države i pri tom verovati jedni drugima. Ako u tolikoj meri nema poverenja onda se bojim da to nije dobro za buduću vladu, a naravno nije onda dobro ni za zemlju Srbiju.
Reč ima gospođica Nataša Jovanović, a molim da se pripremi gospodin Ivan Andrić.
Gospođo predsedniče Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, danas smo mnogo govorili o tome da je predloženi zakon o izmenama i dopunama Zakona o Vladi neustavan, ali složiće se kolege iz Zakonodavnog i Odbora za ustavna pitanja da niko nije pomenuo jedan član Ustava na kome ću ja da baziram svoj osnov i argumentaciju zašto je ovaj zakon neustavan. Govoriću vam o članu 52. Ustava Republike Srbije, koji definiše izborno pravo građana Srbije. Zašto polazim od izbornog prava? Zato što je sticanje biračkog prava, dakle, pravo da budete birani, da birate i da budete izabrani na neku funkciju valjda osnovna tekovina demokratije i valjda je to fundament političkog delovanja u modernim političkim sistemima. Jer, ako se građani u jednoj državi, a mi smo jasno opredelili članom 52. Ustava Republike Srbije da svaki punoletan građanin Srbije, radno sposoban, može da bira i da bude biran, danas dolazi u situaciju da gledajući prenos Narodne skupštine Republike Srbije shvata da je njegovo pravo glasa manje ili manje vredno od glasa Mirka Cvetkovića, njegovog zamenika, taj koji bude bio izabran, potpredsednik, prvi zamenik, po svoj prilici gospodin Ivica Dačić iz SPS-a, onda se postavlja pitanje zašto su unazad 20 godina političke stranke, građani i svi ljudi koji su štitili svoje pravo na parlamentarnim izborima, na lokalnim izborima, na izborima za predsednika Republike Srbije to radili. Jednakost prava građana u našoj zemlji ne samo da je propisana i regulisana ovim članom Ustava, već se otišlo i korak dalje pa se u Zakonu o izboru narodnih poslanika, koji je stariji od Zakona o izboru Vlade Republike Srbije, jasno kaže da Narodna skupština, jer građani preko tog svog biračkog prava direktno učestvuju u konstituisanju organa državne vlasti, dakle, na taj način je Narodna skupština Republike Srbije u ulozi određenog supervizora. O tome je godinama unazad, još od 1991. godine kao prvi poslanik na početku višestranačja, govorio predsednik naše stranke, dr Vojislav Šešelj, kao doktor pravnih nauka. Mi se sada nalazimo u situaciji da je ponižena, unižena Narodna skupština Republike Srbije, da Vlada sa njom može da radi šta god hoće. Znaju kolege poslanici i srpski radikali, a i druge kolege koji su tada bili opozicija, a sada će biti vlast, da smo bahatost i osiono ponašanje ministara koji ne shvataju da dolaze u najviše zakonodavno telo mi osetili kao poslanici na svojoj koži; da su nam se obraćali sa nipodaštavanjem, da nisu cenili rad narodnih poslanika, da su nam tako i predlagali zakone, da su se na takav način odnosili prema našim amandmanima. Onda možete da zamislite kako smo se osećali mi kao ljudi na koje je narod preneo deo svog suvereniteta, izabrao nas na listama naših političkih stranaka, nas pojedinačno najviše, u smislu najjače političke stranke, na listi SRS - dr Vojislav Šešelj. Zamislite kako se oseća jedan građanin u Kragujevcu, u Novoj Varoši, u Subotici, u Vranju, kada se pita ko će da štiti njegova prava kada će sada ekskluzivnu ulogu i taj "zlatni glas" imati premijer u novoj Vladi Republike Srbije. Da su ljudi razmišljali i da je neko postavio ranije to pitanje, kada je izglasan Ustav, to je bio najširi mogući konsenzus i oni koji nisu glasali za Ustav danas izlaze i zagovornici su te teze da je prekršen Ustav. Dakle, kao ozbiljni ljudi razgovarali smo o tome i pre svega je na tome insistirao gospodin Tomislav Nikolić, da se donesu ustavni zakoni, odnosno da se izađe na izbore sa neophodnim zakonima koji će da regulišu i oblast lokalne samouprave, da se konstituiše Ustavni sud i niko tada, zaista, nije razmišljao o tome zato što je to dato u nalog novoj Vladi Republike Srbije, da treba da se razmišlja čak i o tome pa i da se tu traži najširi mogući konsenzus da se donese Zakon o Vladi. To je ostavljeno kao odredba Ustava i lepo je napisano u članu 135. da se o Vladi donosi zakon. Po onom našem gorkom iskustvu kod nas Srba, kako u vreme socijalističkog samoupravljanja i diktature onih koje je predvodio Josip Broz, tako imamo to iskustvo, nažalost, od donošenja prvih ustava u modernoj Srbiji, da su uvek vlastodršci želeći da ga sebi prilagode i da kroje sudbinu naroda kako oni misle da u tom trenutku treba ili veoma često i, nažalost, i tu se istorija ponavlja po diktatu spolja, menjali zakone kako im odgovara i kršili ustave. Zbog toga imamo čitave zbirke knjiga o tome, a najviše je osvrta na to dao naš jedan od najvećih pravnika Laza M. Kostić. I mi smo kao stranka nastojali (pored objavljivanja one njegove prve knjige, koju je pominjao mr Martinović, "Administrativno pravo", i u okviru tog njegovog poređenja i kršenja Ustava od donošenja prvog Ustava u Srbiji) da vidimo dokle su vlastodršci bili spremni da idu daleko. Verujte mi da ni u ono najcrnje vreme tzv. socijalističkog samoupravljanja, koje je bilo privid da su se dobrovoljno skupili narodi i narodnosti, a kao najviše telo u državi imali smo Savezno izvršno veće SFRJ, ni Josipu Brozu nije palo na pamet da ekskluzivno pravo da, recimo, Milki Planinc ili Branku Mikuliću da oni odlučuju na sednici Predsedništva SFRJ. Možda ovde ima ljudi koji su tog kova odranije pa znaju kako su se donosile odluke, ali svakako niko, pa čak i u jednoj takvoj kvazizajednici bratstva i jedinstva nije na sebe preuzeo ulogu, iako je imao direktnu političku moć jednog čoveka, tog Josipa Broza, da kaže – odluči na ovu ili na onu stranu. Oni su, čak, išli toliko da se stvara privid toga da tu postoji neka demokratija. A mi danas, kada u pravom smislu reči imamo Ustav, za koji smo se otvoreno, svim srcem, zalagali da bude donet i da se ne ostavi nijedna sumnja u funkcionisanju i podeli organa vlasti, dolazimo u situaciju da grubo, samo zato što imate većinu i zato što je to potrebno, a sve pod parolom očuvanja neophodnog političkog jedinstva, uvodite nešto što ne postoji nigde u svetu. Pokušala sam malopre na sajtu da pronađem ta uporedna rešenja, ali pravo da vam kažem šta me briga da i dalje listam i da gledam po onim sklepovima, kako to Slovenci kažu u svom ustavu, da li su to oni sklepali na ovakav ili onakav način. Mi Srbi sa ozbiljnom ustavno-pravnom tradicijom i sa ozbiljnom demokratskom tradicijom valjda treba da vodimo računa o tome da ne povredimo nikoga, a stalno vam govorimo od 5. oktobra do današnjeg dana da ne pravite zakone po meri jednog čoveka ili jedne političke stranke. Sada dolazimo zaista u jednu paradoksalnu situaciju. Pošto je ovo očigledno volja Borisa Tadića da imamo ovakvog predsednika Vlade koji će u tom parnom sistemu odlučivanja (opet da se vratim na onaj period Milke Planinc, kada ste imali parne i neparne vikende, sećate se, sve zarad štedljivosti, zarad brige za državom i narodom i da bi država mogla da funkcioniše), odnosno ovde sada imamo mogućnost da jedan čovek to radi isključivo po volji Borisa Tadića. Ali, to će biti čovek koji očigledno ima veoma slabu političku ulogu i odlučnost, kako rekoše oni neki njegovi prijatelji iz mladosti – starmal, koji je uvek išao linijom manjeg otpora, bio je tu negde stručan, a i to je pitanje. O tome je govorila gospođa Tabaković više puta. Onda se postavlja pitanje kako da očekujete, pošto ste dali zlatno pravo glasa jednoj takvoj strukturi čoveka kao što je Mirko Cvetković – da će on baš pravilno da odluči iako je protivustavno dobio tu ulogu, kada i sami znate da nikada nije želeo da odgovori na niz primedbi ili je to retko radio, na kraju rasprave, na konkretne primedbe predloga zakona koje nam je ovde donosio kao ministar finansija. Sada se tu postavlja pitanje da li je ta uloga tako namenjena za koalicionog partnera DS, učinjena upravo zbog toga što je ovaj nesposoban da radi. Ili što je Borisu Tadiću stalno potrebna kontrola što Mirka Cvetkovića i njegove Demokratske stranke, koja se ovih dana očigledno nalazi u nekoj vrsti rasula, jer su nepomireni apetiti pojedinih mlađanih vođa u DS na izbor Borisa Tadića, što za mesto mandatara, što za poteze koje je vukao kao jedini i neprikosnoveni vođa ne države, nego pojavljuje se očigledno i u ulozi premijera, pa se onda uopšte ne bih pitala zašto vi toliko žurite i zašto po Ustavu Republike Srbije nije poštovano da se ovo objavi osmog dana od dana stupanja na snagu. I obrazloženje nije tačno. Ono bi moglo da bude, da su namere bile dobre i da ovo nije protivustavno. U tom obrazloženju za hitnost se kaže da se sve to čini zbog toga što je neophodno zbog značaja i polazeći od uloge koju ima Vlada Republike Srbije, a mi joj već sada vidimo kraj i kako ćete veoma brzo da se, u velikim razmiricama, obrušite na sve ono ne samo što je ostalo u Srbiji od naših javnih preduzeća, od naših prirodnih bogatstava, nego i zbog činjenice da nećete da vodite računa o svemu onome što ste obećali građanima pred izbore. Ali, ovde se kaže – "i njene uloge da vodi politiku Republike Srbije". Da li vi, dame i gospodo narodni poslanici, a vi u DS to najbolje znate, mislite da će politiku Republike Srbije da vodi iko drugi osim Boris Tadić? Zar vam sada nije jasno zašto mi sve vreme govorimo da je on u političkom smislu reči zaista pravi diktator. Evo, ako se vratimo na vreme Josipa Broza, pa zašto da ne izjednačimo danas ulogu Borisa Tadića kao i ulogu Josipa Broza u to vreme. S tim što, vidite, Brozu nije palo na pamet da predsedniku SIV SFRJ da takav ekskluzivitet da ima pravo "zlatnog glasa", a Borisu Tadiću jeste. Mnoge kolege ovde su pominjale ulogu Ustavnog suda. Ja ću time da završim ovo svoje izlaganje i da napomenem, i zbog vas, gospođo predsedniče, i zbog vas narodni poslanici, da Ustavni sud ne treba samo da reaguje onda kada neko od onih koji su ovlašćeni po Ustavu Republike Srbije pokrene ocenu ustavnosti i zakonitosti. O tome govorimo još od 5. oktobra, tu je onaj famozni zakon, sa retroaktivnim dejstvom, na ekstraprofit, pa izbacivanje poslanika, pa uvođenje ponovo tih istih, u jednom trenutku postojanje 58 poslanika više nego što ima Skupština itd. Takođe je, dakle, protivustavno kidnapovanje i izručivanje Slobodana Miloševića u Haški tribunal i da ne nabrajam koje su sve to odredbe Ustava koje su kršene, kao i zakona koji su doneti u suprotnosti, uz flagrantno kršenje Ustava. Valjda ste vi polazili od toga kada ste predložili onih pet koje je Boris Tadić izabrao sa liste Narodne skupštine, odnosno izabrali onih pet sudija sa liste koju je on predložio, da će Ustavni sud tada to da radi? Ne mislite valjda da te sudije sada spavaju i da ne prate sednicu Narodne skupštine Republike Srbije? Valjda Ustavni sud sam može da pokrene pitanje ocene ustavnosti i zakonitosti? Ako je to mogao da uradi kao u ono vreme, o čemu je govorila koleginica Radeta, zašto to ne bi oni uradili sutra? Ako to ne urade sutra, budite sigurni, mi ćemo da istrajavamo na tome, da će jednog dana biti poništena odluka, pre svega, zbog legitimnosti narodnih poslanika koji sede ovde, kao i zbog činjenice da Vlada Republike Srbije, sa ovakvim zakonom i sa ovakvim ovlašćenjima premijera i tog njegovog prvog izabranog potpredsednika, odnosno zamenika, neće moći da opstane ili ako ostane to će biti veoma kratko, jer ćemo se truditi, to ste videli danas, samo na osnovu nekoliko članova ovog predloga za izmenu i dopunu Zakona, videćete sutra na Zakonu o ministarstvima – da smo istrajni u tome. I to je za razliku od vas svrha našeg političkog delovanja i zato nam narod najviše veruje. Zato nam i danas stižu podrška i pozdravi od građana Srbije, jer za razliku od svih vas koji ste se na to zaklinjali jedini smo danas u stanju u Srbiji da štitimo ustavnost i zakonitost i do kraja ćemo za to i da se borimo. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik gospodin Ivan Andrić, a neka se pripremi gospođa Zlata Đerić.
Poštovani narodni poslanici, poštovano predsedništvo, dosta je bilo reči o pravnoj dimenziji ovog zakona. Nakon ovoliko rasprave, od 12,00 sati danas, nema nikakve sumnje da ovaj zakon nije u skladu sa Ustavom. Njime se pokušava da se dopuni Ustav, u najmanju ruku ako nije u direktnoj suprotnosti, on dopunjava, on dodeljuje jednom od potpredsednika ovlašćenje koje je Ustavom dato samo premijeru i preko toga mi ne možemo preći. Samo to je dovoljno da se bude protiv ovog zakona, odnosno da se glasa protiv od strane LDP. Međutim ja ću probati da dam još jedan politički argument koji je mnogo opasniji i koji je mnogo gori od ovog pravnog, bar što se tiče nas iz LDP-a. Naime, koliko god neki poslanici to pokušavaju da predstave kao nebitno, prvim potpredsednikom Vlade uvodi se kopredsedništvo Vlade i davanjem ovlašćenja jednom od potpredsednika faktički se kroz mala vrata gura pozicija koju je DS probala, ispuštajući probne balone u javnosti, da progura, ali zbog reakcije javnosti se povukla. Naime, ovo je konkretan zakon o konkretnoj vladi, o konkretnoj ličnosti u ovom političkom trenutku. Ovim zakonom predlagač pokušava da Ivici Dačiću da mesto premijera. To ne može da se uradi otvoreno, ali može da se uradi zaobilaznim putem time što se prethodno uruši sav politički autoritet postojećem premijeru, tako što dogovore i sastav Vlade i broj ministarstava, postave se ljudi na ministarstva i tek se onda kaže ko je mandatar. Dakle, na samo sastavljanje Vlade gospodin Cvetković nema nikakav uticaj, on tu dolazi na samom kraju. S druge strane, ovde se jednom od potpredsednika, i to Ivici Dačiću, predsedniku SPS-a, daju ista ovlašćenja kao i gospodinu Cvetkoviću. Za nas iz LDP-a to je neprihvatljivo i to je za nas dovoljan dokaz da ova vlada neće biti demokratska, neće biti ni proevropska i to je vlada kojoj mi ne možemo dati poverenje, čak ni prvo ni banalno. Nažalost, opet se radi o političkoj igri i opet se radi o tome da Demokratska stranka nije spremna da preuzme odgovornost, nego unapred priprema izgovor za ono što ta vlada neće uraditi, kao što je nekoliko puta bilo do sada, tako što je pristala na vladu u kojoj je premijer bio Vojislav Koštunica, tako što nas je u celoj kampanji plašila SRS. Danas, glasanjem za ovaj zakon DS sebi pravi odstupnicu za stvari koje neće, navodno, moći da uradi zato što je kopredsednik te vlade protiv toga. Mi vas unapred upozoravamo da takva politička igra ovaj put neće proći, ali je ovo sve za nas dovoljan razlog da glasamo protiv ovog zakona i protiv ove vlade. Hvala.
Reč ima gospođa Zlata Đerić, a sledeći je dr Paja Momčilov.
Poštovane kolege, dame i gospodo narodni poslanici, Zakon o Vladi je pravni akt koji uređuje odnose unutar Vlade, donosi pravila i uređuje rad Vlade. Kao takav on treba da bude ne samo ustavan, to je njegova obaveza, nego i uzor svim ostalim principima na kojima će počivati rad ostalih institucija u ovoj državi. Ako se u Zakonu o Vladi naprave dva opasna presedana, neustavna i nelogična, onda sve ostale institucije mogu da nastave svoj rad po principu: kako može Vlada, možemo i mi. Naravno, svi znamo gde vodi takav put i takav pristup radu. Znači, Zakon o Vladi ne sme da bude paradigma nikakve nezakonitosti. Zakon o Vladi mora da bude prvi svim zakonima i svim pravilima u ovom društvu. Ono zbog čega mi ne možemo podržati ovaj zakon o Vladi, koji ima skroman broj članova, a dva člana su zaista neprihvatljiva, to je ova kvalifikacija nove funkcije u Vladi – zamenik predsednika Vlade, odnosno prvi potpredsednik Vlade. Dva naziva, dve sintagme za istu funkciju. Ako su date dve sintagme u nazivu, mogle su da se daju i 22. Onda bi naziv funkcije bio duži od biografije nosioca te funkcije. Tautologija kao stilska figura već se izbegava i u pesništvu, u zakonu ne bi smela uopšte da postoji. Zakon mora da bude jasan, precizan i nedvosmislen. Ovakvim nazivom, ovakvom kvalifikacijom mi zakon činimo nejasnim, nepreciznim i svakako dvosmislenim. Bez obzira na moguću vazalnu ulogu Ustavnog suda, nadam se da Ustavni sud mora da reaguje na ovaj "zlatni glas", jer je nedopustivo da bilo ko u demokratskom društvu ima dva glasa. Zašto ne bi imao svaki građanin mogućnost da nađe način da dođe do dva glasa? Pred izbore nam to svima i te kako treba. To umnožavanje je vrlo profitabilno i vrlo poželjno. Ono što nas interesuje, osim kod Orvela, gde postoji ta mogućnost da su svi jednaki samo su neki "jednakiji", a ovim glasom se uvodi ovde jedna Orvelovska atmosfera koju ne smemo dopustiti u Srbiji, interesuje me samo jedno pitanje i time ću završiti – da li će taj zamenik predsednika Vlade, u slučaju odsutnosti predsednika Vlade na sednicama, imati taj "zlatni glas"?
Reč ima dr Paja Momčilov, a sledeći je kolega Zoran Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, poštovani građani Srbije, sada je 19,00 sati a mi raspravljamo duže od 12 sati o prvom predlogu zakona koji je pred nama. Dragi poslanici i poslanice, stavite se u kožu mog stranačkog kolege Milana Veselinovića, koji je jutros u četiri sata krenuo iz Novog Pazara da bi prisustvovao ovoj sednici. Petnaesti je sat kako on sedi ovde i kako on treba da kvalifikovano učestvuje u raspravi o donošenju važnih zakona koji određuju sudbinu naše zemlje i treba da kvalitetno odgovori svom zadatku. Predsednik Skupštine nije sada ovde, ona je lekar i najbolje može da razume zbog čega ovako počinjem svoje izlaganje. Sam predlog zakona je vrlo kratak i nije ga teško obrazlagati i osporavati, a moje kolege iz SRS su bile jasne i pružile su, zajedno sa ostalim kolegama iz opozicije, suviše argumenata koji teško mogu da se brane od strane pozicije. Da je sreće da postoji među nama uvažavanje i razum, logika, poštovanje Ustava i zakonitosti, predlagač bi već odavno povukao ovaj zakon i ne bismo imali ovu apsurdnu raspravu koja se i dalje vodi. Samo bih upozorio na jednu činjenicu koja izgleda postaje pravilo u ovom novom sazivu. Vidite kako je sazvana prethodna sednica, kada smo imali nastavak konstitutivne sednice. Zvani smo SMS porukama od sekretarica sekretarica, bez naznačenog dnevnog reda i teme o kojoj se raspravlja, a materijal smo dobili neposredno pred početak sednice. Šta imamo danas? Imamo Treće vanredno zasedanje i mogli bismo tačno da kažemo – nastavak istog. Čega istog? Vidite, mi imamo nepotrebno sazvan ovaj saziv po hitnom postupku. Gledajte kada se saziva – u petak uveče, kada ne postoji mogućnost da dođete do materijala. Šta da kažemo kolegama iz unutrašnjosti koji su već bili u svojim domovima, koji apsolutno nisu imali uvid u ovaj materijal? Sednica se saziva za ponedeljak, koji nije Poslovnikom predviđen za normalan rad i raspravu narodnih poslanika. Narodni poslanici nisu robovi i zatočenici Borisa Tadića i grupacije koja sebe zove "Za evropsku Srbiju", oni imaju i druge obaveze prema svojim biračima u mestu i oni zakazuju svoje određene aktivnosti. Međutim, ovde se pozivamo za dan koji nije Poslovnikom određen. Gledajte u koje vreme – u 12,00 časova. Po Poslovniku, trebalo bi da radimo od 10,00 časova. Zbog čega? Metod iscrpljivanja. Mi sada treba da raspravljamo u nedogled, dok traje ova rasprava; moj kolega Veselinović iz poslaničkog kluba će ovde trpeti ovu torturu. Zašto se sve ovo radi? Naravno, vrlo je prozaičan razlog –neko hoće da se nekvalitetno raspravlja o ovim važnim problemima. Zašto? Neko hoće na brzinu da donese nešto što je sumnjive vrednosti, najverovatnije. Da je stvar čista, da su zakonski predlozi u redu, niko ne bi smandrljavao na ovakav način ovu sednicu. E, sad, pita se čovek čemu ta histerična brzina. Ovo je već histerična brzina. Prvo smo mislili da je slučajnost, da su ljudi procenili da je to potrebno, možda i entuzijazam novouspostavljene koalicije, ali ovo je sada već histerična brzina. Sa ovog mesta sam već citirao jednu izreku: "što veća praznina, to veća brzina". Mislio sam da sam u pravu, ali mislim da nisam potpuno u pravu kada citiram ovu maksimu. Ima srpska poslovica koja je možda bolja: "Gvožđe se kuje dok je vruće" – daj da sklepamo ovo što pre, dok se ne posvađamo oko plena, jer već se kroz štampu, mi to vidimo, i te kako svađamo i uslovljavamo da bismo oformili našu novu vladu. E sada, Luj XIV naše političke srpske scene, koji je već rekao da je on država, pa je rekao i – partija, to sam ja, doduše, dobio je ovlašćenja da može da odlučuje slobodno ko će da bude mandatar. Videli smo i to rešenje, izgleda da diktira i ovu pomamu i ovu histeriju kod zakazivanja naših sednica. Da preskočimo i to. Ne bi to možda bio veliki problem, ali kada se dohvatimo samog Predloga zakona, od praktično samo dva bitna člana, onda vidimo da je situacija, nažalost, daleko ozbiljnija. Vidite, u medijima, u štampi, kažu, srpski radikali opstruišu rad Parlamenta. Ne! Gospodo u medijima, mi ne opstruišemo, mi se samo zalažemo za poštovanje Ustava, zakona i Poslovnika o radu. Zašto? Zato što je poštovanje procedure civilizacijska, pa može se slobodno kazati, i evropska tekovina. Vi, gospodo evropejci, ne poštujete proceduru, pozitivnu proceduru, vi ne poštujete Ustav, ne poštujete Poslovnik, a onda zamenom teza nama spočitavate da mi imamo prljave primisli i da hoćemo da opstruišemo rad ovog parlamenta na štetu našeg naroda. Biće da je obrnuta situacija. Poslanici SRS ne mogu da recituju apoteozu ovom bezvlašću koje nam predlažete i Predlogom ovog zakona, neko bi drugi rekao da mi ne možemo ovde da pevamo proslavu ludosti. To je preterivanje. Nemojte da me držite za reč, ne mislim tako. Kada čujem obrazloženje od gospodina Ristića, koje je stvarno dato diletantski i na jedan provincijalni način koji niška pijaca ne bi prihvatila. Pijaca politička srpska i srpski parlament mora da trpi to zbog toga što imate 126 glasova kojim uspostavljate tiraniju u ovom parlamentu, onda je to u redu. Nije u redu, žalosno je ovo braniti na ovakav način. U pitanju je i stvar logike, da pređem na sam meritum ovog predloga i ova dva člana gledaocima koji su pratili pažljivo prenos već su potpuno jasni. Famozni član 2. ovog predloga, svi su već kazali da je neustavan. Možda bi bilo najbolje paralelno čitati njega i čitati Ustav, pa onda čovek može da vidi ko je u pravu, a ko nije. Naši gledaoci nemaju Ustav, ovde vam čitam i najbolje je čitati to in extenso. Kaže – prvi potpredsednik Vlade, zamenik predsednika Vlade. Stvarno, opredelite se šta će to da bude. Ne može da bude i riba i devojka, vi biste i jedno i drugo i treće, možda, neko je ovde i treće išao, išlo je dalje. Nepotrebno je. Uvodite neustavnu kategoriju, čitali su vam ljudi, a sada ponovo čitam član 125: "Vladu čine predsednik Vlade, jedan ili više potpredsednika i ministri". Nema ovoga što vi uvodite, a pogotovo nema u funkcionalnom smislu, jer time kršite ono što Ustav nalaže dalje. Kaže da, predsednik Vlade vodi i usmerava rad Vlade, stara se o ujednačenom političkom delovanju Vlade, usklađuje rad članova Vlade i predstavlja Vladu. Ujednačuje?! Jedan je prvi i zato ga vodi da je odgovoran i da ujednačuje, a ne da ima suprotstavljeno mišljenje. Vi uvodite bicefalnost. Zbog čega? Veliko je pitanje. Neko je i dao odgovor, možda ako krenete od primitivnih motiva, možda ćete biti najbliži istini. Čitamo u štampi da je neki gospodin Manter, neki Amerikanac, igrom slučaja je i ambasador svoje zemlje u ovoj zemlji, sa izvesnom gospodom tajkunima, ovde rekao, biće premijer jedan čovek iz jedne manje stranke. Iza toga vidimo da ne može da bude, a onda šta? Daj da ipak nešto damo kao kompenzaciju. Prema tome, ovo što vi predlažete, ovo je loša, falš kompenzacija. Ovo se kosi sa onim što piše u našem Ustavu. Kada pogledate sledeću tačku, opet, "zlatni glas", ispada sada ovo, dobro, dali smo malo kompenzacije nekome kome nismo dali što smo prethodno obećali ili što smo razglasili u javnosti, daj sada da damo i kompenzaciju onome koga smo oštetili, pa će on imati "zlatan glas", eto, on će moći da presuđuje. Moglo bi to i tako da se gleda. Samo da pročitam ono šta ste u obrazloženju, na ovo malo stranica, napisali, zbog čega vi po hitnom postupku donosite ovaj zakon, a ovo vređa elementarnu logiku, neko je govorio o pravopisu, a ne vidim da ima velikih pravopisnih grešaka. Ovo su i sofizmi i neologizmi, ovo su magle, ovo nije obrazloženje, ovo je sramota. To ću sve pročitati, pa da naši građani razumeju zašto ste vi ovako pohitali da brzo donosite ovakav zakon: "Donošenje ovog zakona po hitnom postupku od naročite je važnosti za funkcionisanje Republike Srbije i njenih institucija, što nije ostvarivo u situaciji kada je još na snazi postojeći Zakon u Vladi u neizmenjenoj verziji". Kakva laž, zamena teza i neistina. Kako neće funkcionisati institucije sistema ako nemamo ovakav zakon? Kako je do sada funkcionisao, pa vam nije smetao? Ovo je jednostavno krupna laž, ovo nemojte da pišete. Naravno, druga rečenica, pazite sada: "Stoga je neophodno da se ovaj zakon donese po hitnom postupku i time spreče moguće i štetne posledice po rad državnih organa". Bruka i sramota! Laž, neistina, jedan neologizam, sofizam i to najnižeg političkog ranga! Gospodo evropejci, vi koji kažete u Evropu ćete, što niste citirali neku evropsku zemlju, ozbiljnu, razvijenu, gde ovakvih zakona ima? Ovo nema ni na šabačkom vašaru, nema ni na vašaru na niškoj pijaci, pa ne treba da bude ni u srpskom parlamentu. Poslanici SRS neće da glasaju zbog ovoga. Zašto? Zato što nije u interesu Srbije, nije u interesu srpskog naroda i građana. U čijem je interesu? U vašem ličnom interesu, vašim nagodbama i pogađanjima. Toliko. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Nikolić, neka se pripremi gospođa Vesna Pešić. Meni je tako ostavljeno ovde. Gospođo Pešić, izvolite, kolega je džentlmen tako da nije problem. Preostalo vreme LDP je tri minuta. Izvolite.
Ono što mene najviše brine, ovom prilikom, to je da velika većina građana želi da dobije proevropsku vladu, međutim, kada se pogleda kolika cena treba da se plati za formiranje ove vlade, i to vidimo danas prilikom donošenja izmena Zakona o Vladi, postavlja se veliko pitanje – da li će ova vlada uopšte biti proevropska? Na osnovu ovog mogu da predvidim da takva neće biti. Ako se govori o demokratskoj vladi, ona prvo i pre svega mora da bude odgovorna vlada. Intervencije koje su napravljene ovim zakonom dovode do toga da ova vlada po definiciji ne može biti odgovorna nego mora biti neodgovorna. Evo zbog čega. Uveli ste kopredsednika ili kopremijera, već je sto puta rečeno da je prekršen Ustav. Jasno je, u Ustavu ne postoji takva funkcija, jer to nije preciziranje potpredsednika, koji zamenjuje, nego uvođenje, očigledno, nove funkcije; u stvari, neko treba da pomaže nekome što je on sam, znači, u njegovoj samoj funkciji. Prema tome, kada se to pogleda može da kaže, izvini, ko je odgovoran, da li je odgovoran premijer u ovoj vladi i kakva je njegova odgovornost, ili je odgovornost njegovog zamenika koji mu pomaže u onome što je njegova funkcija? Ko će uopšte biti premijer? To je kršenje načina odlučivanja u Vladi da se uopšte ne zna ko je premijer. Druga stvar, to je kršenje elementarne demokratije. Rekli smo da nije više jedan čovek - jedan glas, nego jedan čovek vredi dva glasa. To su elementarni principi demokratskog odlučivanja. Zašto treba Vlada da donosi odluke konsenzusom? Zašto ova vlada planira da će svaku odluku da donosi preglasavanjem? Onda nije mogla da smisli jedno ministarstvo više ili jedno ministarstvo da oduzme, pa da bude neparan broj, nego izmišlja ovakve nemoguće stvari, da jedan glas vredi dva, mada je tehnički to mogla da reši mnogo jednostavnije. Ali, ako se predvidi da će biti isključivo preglasavanje ili u najvećem broju slučajeva odlučivanje preglasavanjem, konsenzus se traži zato što Vlada odgovara pred narodom i pred ovom skupštinom. Ne može svaki put da se preglasava i da kaže – baš me briga, ovo nisam ja, ovo je Dačić. Ne može tako, mora da se zna. Potpuno je jasno, sada prelazim na suštinu stvari, zašto je došlo do ovakve situacije da mi ovde pravimo zakon koji omogućava neodgovornu vladu, koja ne može da podnese odgovornost ni pred kim, ni pred parlamentom, ni pred narodom. Odgovor je sledeći: gospoda socijalisti su nezajažljivi. Oni su prvo pregovarali sa jednom stranom, veoma pregovarački ispravno, tu su tražili zamenika premijera, odnosno ovo o čemu danas govorimo, a onda su otišli kod druge strane i tražili premijera. I sad kad su rekli – dobro, hajde, neka budu dva premijera, ali taj drugi... To se dogodilo, to je taj scenario kako se to zbivalo, od vas su tražili zamenika, a kod Borisa Tadića su tražili premijera. Osim toga, gospodinu Dačiću nije dovoljno što će biti zamenik premijera, nego još hoće da istovremeno bude i ministar policije. Molim vas, građani, da li možete da verujete da će Ivica Dačić biti i ministar policije i zamenik premijera, odnosno takoreći premijer! Jer se neće znati ko je premijer. Ovakva nezajažljivost Socijalističke partije Srbije, da ona traži premijersko mesto, cela koalicija pokazuje tu nezajažljivost... A zašto se Demokratska stranka toga prihvatila, da li je to izvanredna tehnika poznavanja vlasti SPS, pa vi ne znate šta ćete? Ali, ono što građani moraju da znaju jeste da, preko ovakve nezajažljivosti SPS, gde ne znamo kada će stići budući premijer gospodin Ivica Dačić da vrši ulogu ministra policije... To je ogroman zadatak, to je veliki zadatak. On je dve ogromne funkcije uzeo za sebe i mislim da se Srbija, ova demokratska Srbija koja nas sada gleda, zaista čudom čudi i krsti, šta se dogodilo da imamo Ivicu Dačića i kao premijera i kao ministra policije. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima gospodin Zoran Nikolić, a neka se pripremi narodni poslanik gospodin Marko Milenković.
Poštovane kolege narodni poslanici, čitav dan poslanici koji izlaze za ovu govornicu su iznosili stavove koliko je ovaj zakon protivustavan i mislim da tu ne treba ništa više dodati. Čak ni gospodin Boško Ristić nije mogao da odbrani tu tezu da ovaj Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi nije u suprotnosti sa Ustavom. S obzirom na to da nemam puno vremena, želeo bih da ukažem na jedan politički aspekt ovog zakona. Ne verujem da se u istoriji zakona, odnosno predloga zakona o Vladi, jedna skupštinska većina osmelila da da jedan ovakav predlog, kojim javno i transparentno sugeriše da u toj vladi nema međusobnog poverenja, da u toj vladi nema političkog dogovora, a samim tim neće biti nacionalnog jedinstva, da u vladi koja treba da se formira postoji jedno veliko nepoverenje. To je ona teza koju sam izneo kada smo birali predsednika Skupštine, da je sasvim sigurno postignut dogovor oko nove vlade, ali da tu nema političkog dogovora i da će ova vlada u političkom smislu lutati. Ono što su bili proklamovani politički ciljevi, s jedne strane DS-a, s druge strane SPS-a, naprosto neće moći da se realizuje, jer, kao što se vidi iz ovog predloga, akcionog jedinstva nema. Ono što je, takođe, jako ružno, vi ovim zakonom derogirate funkciju predsednika Vlade, jasno stavljate do znanja da predsednik Vlade treba da bude nečija marioneta. To nije osoba koja ima autoritet da se u Vladi, kao što je predviđeno ovim zakonom, stara o jedinstvu političkog delovanja, već, jasno, marioneta određene političke grupacije ili čoveka. To je ono što mene iznenađuje kada je u pitanju DS, da DS nema te unutrašnje snage, a siguran sam da nije u saglasju sa osnovnim političkim uverenjima pripadnika DS, da dozvole, bez obzira o kome se radi, ovde se radi o predsedniku Republike, takvu vlast jednoj osobi. Moram da priznam, s obzirom na to da smo u vestima, u medijima mogli čuti, da je bilo i otpora. Dakle, čast izuzecima u DS. Dakle, nikad nije dobro kada date jednom čoveku toliko vlasti i kada mu dozvolite da objedini i funkciju predsednika Republike, s jedne strane, a s druge strane, funkciju predsednika Vlade, bez obzira na politička uverenja, to nije dobro. Ovaj predlog zakona je toliko nelogičan, vezano za zamenika predsednika Vlade, da se nameću neka pitanja na koja, čini mi se, nema odgovora. Recimo, šta ako Vlada glasa tajno? Otkud mi znamo kako je glasao predsednik Vlade, a, recimo, imamo jedan uzdržan glas. Da li je možda predsednik Vlade bio uzdržan? Šta se dešava ako nema predsednika Vlade i zamenika predsednika Vlade, ako su odsutni, da li onda i zamenik predsednika Vlade ima taj "zlatni glas"? Šta ako na Vladi predsednik Vlade glasa uzdržano? Šta se u tom momentu dešava? Hajde da stvar dovedemo do apsurda. Služeći se ovom logikom, pošto određena ministarstva imaju i više državnih sekretara, možemo ovde, na mala vrata, stvoriti uslove da postoji i zamenik ministra, državni sekretar, pa ćemo verovatno i u ministarstvu imati "zlatni glas" tog ministra, jer će verovatno i u ministarstvima biti identične podele. Sve u svemu, zakon je protivustavan, i sigurno će Ustavni sud dati svoju konačnu reč, ali generalno, veliko razočarenje, onih koji se pozivaju na demokratske principe, opet kažem čast pojedincima, unutar DS-a. Dozvolili ste i predali svu vlast jednom čoveku. Neka vam je Bog u pomoći. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Milenković, izvolite. Neka se pripremi gospodin Jovan Palalić.
Dame i gospodo narodni poslanici, vaš Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi svakako ne vodi budućoj postavci države i njenih institucija na zdrave noge, što bi trebalo biti prioritet svake vlade, kako one iz 1941. godine, tako i ove koja je ovih dana u formiranju. I kratko izlaganje kolege Boška Ristića nije bilo usmereno na to da nas ubedi u valjanost vašeg Predloga zakona, već više da se ispuni forma, da se preleti letimično preko materije, ne bi li se sakrilo ono loše što nije uočeno na prvi pogled. Ali, to je sasvim razumljivo, jer teško je obrazlagati ono u šta ni sami ne verujete. U članu 2. vašeg Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi uvodite vanustavnu kategoriju funkcije prvog potpredsednika Vlade tj. zamenika predsednika Vlade, dakle, direktno u suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije. I zbog toga vaš Zakonodavni odbor, koji je sluškinja vaših političkih stranaka, ne glasa o tome da li je Predlog zakona pravno moguć, da li je u skladu sa Ustavom, već u neskladu sa Poslovnikom, kao odbor koji nije matični, predlaže Narodnoj skupštini da prihvati u načelu Predlog zakona, izjednačavajući se tako sa matičnim Odborom za pravosuđe i upravu. To je neverovatno. Protivustavna institucija prvog potpredsednika Vlade ili zamenika predsednika Vlade verno oslikava politički trenutak i situaciju u vašoj koalicionoj većini, ali i usled toga želju da jednog potpredsednika Vlade uzdignite nad ostalima na vanustavnu funkciju. Ali, ako je taj zamenik predsednika Vlade toliko bitan, zašto mu ukidati ovlašćenje na predlaganje izbora ili razrešenja članova Vlade. Razlozi za donošenje ovog zakona nisu iskrsli iz potreba našeg društva, već iz zadovoljavanja vaših stranačkih potreba, a sve to plaća Srbija i naši građani. U jednom momentu kažete da je neophodno precizirati položaj potpredsednika Vlade. Naravno da u zakonu sve treba precizirati, mada vam to do sada nije bila praksa, ali to nije razlog za donošenje zakona! Pa se postavlja pitanje šta je stvarni razlog i koji su to principi u vašim pregovorima doveli do ovako katastrofalnog predloga zakona? U objašnjenju pojedinačnih rešenja govorite o jedinstvu vođenja i usmeravanja Vlade, o jedinstvu političkog delovanja Vlade i usklađivanju rada članova Vlade što bi trebalo da koordiniraju predsednik i zamenik predsednika Vlade. Znate ko se vodi i usmerava? Može taj neki potpredsednik Vlade sa sve predsednikom da se stara koliko mu god volja, ali jedinstvo u političkom delovanju i usklađeni rad članova Vlade, u okviru vaše neprirodne ili protivprirodne koalicije, apsolutno su nemogući. Odnosno, ako je podela kolača u pitanju onda kod vas postoji jedinstvo i usklađenost – zgrabi što više možeš da bi bio zadovoljan. To su osnovni organizacioni principi Demokratske stranke. Vaš predlog da odluka Vlade bude doneta ako za nju glasa najmanje polovina članova Vlade, pod uslovom da je za odluku glasao predsednik Vlade, pokazuje neozbiljnost i težinu budućih odluka koje bi se donele u preglasavanju sa tzv. "zlatnim glasom" predsednika Vlade. Pitamo se da li je demokratski da bilo čiji glas na svetu važi više od jednog glasa. Da li biste se vi zadovoljili situacijom da Vlada donese ijednu odluku egalom gde preteže strana na kojoj je predsednik Vlade i da kažete Vlada perfektno funkcioniše, država takođe, a da se ne zapitate šta nije u redu sa Vladom i njenim jedinstvom? Može li da nastavi dalje tako? Ili vi već sada planirate neka buduća unapred nameštena glasanja u okviru Vlade, da biste se oprali kod vaših birača? Od vas me ništa ne bi iznenadilo, ali verujte mi da posle ovakvog vašeg, u najmanju ruku nesrećnog, spoja, birače, građane Srbije kojima manipulišete kao DOS u ovom ili onom obliku od 2000. godine, više nikada ne možete prevariti. Vi "dupli glas" predsednika Vlade pravdate otklanjanjem moguće blokade rada Vlade koja ima paran broj članova. Dakle, vi niste ni počeli da funkcionišete, a već razmišljate o budućoj blokadi! Pa ko je tu od vas neiskren, od koga se očekuje takva blokada? Eto, pogledajte se između sebe i recite. U Razlozima za donošenje ovog zakona po hitnom postupku naveli ste da je to od naročite važnosti za funkcionisanje Republike Srbije i njenih institucija. Verujte mi da je za državu od naročite važnosti upravo da se ovakav štetan zakon nikada ne donese, a isto tako i za budućnost naših građana. Potražimo li pomoć logike doći ćemo do jednog od načela – da ono što je u startu u biologističko-psihološkom smislu bolesno ne može predstavljati temelj na kojem će izrasti zdrava državna tvorevina i to je ozbiljan znak da treba da budemo zabrinuti. Konačno, ukoliko bi se usvojio ovaj predlog zakona, Ustav Srbije bio bi drastično pogažen, jer je u članu 125. Ustava jasno precizirano ko čini Vladu, te poslanici Srpske radikalne stranke neće glasati za predloženi zakon koji nije u skladu sa ustavnim, pravnim normama demokratskog, civilizovanog društva za koje se vi samo navodno zalažete. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Jovan Palalić.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, zakon o vladi je jedan od najvažnijih zakona koji se donose u jednoj državi i uobičajeno je da se on donosi kada se država strateški odnosi prema promenama u funkcionisanju vlade. Naravno, on treba da ima određena rešenja koja će implicirati u praksi te promene. Da li se radi o jačanju pozicije premijera, da li se radi o drugačijem načinu funkcionisanja same vlade kao izvršnog operativnog organa vlasti, zakon o Vladi uvek je predmet ozbiljnih rasprava u javnosti. Jer, od načina funkcionisanja Vlade u najvećoj meri zavisi i život naših građana. Vlada, ministarstva rešavaju tekuće probleme, svakodnevne probleme i nije mala stvar menjati Zakon o Vladi. Mogu da kažem da, a to građani Srbije znaju, jedan sistem koji je funkcionisao do 2005. godine, znači način na koji je funkcionisala Vlada, nije bio dobar. Prosto, nije se kroz zakonska rešenja osećalo da u Vladi postoji vođstvo, da je u Vladi definisano na koji način se donose odluke i Zakon o Vladi koji je donet 2005. godine je upravo imao tu nameru da ojača i poziciju premijera, da ojača poziciju onog centra odlučivanja kako bi se u samoj Vladi formirao jedan strateški centar donošenja odluka. To se jasno i videlo u Zakonu o Vladi, koji je ovde bio zaista predmet jedne ozbiljne rasprave i tadašnja opozicija vrlo je oštro kritikovala upravo te izmene Zakona o Vladi. Demokratska stranka, tada opozicija, kroz brojne amandmane je napadala tadašnji Zakon o Vladi i svi poslanici koji su bili u tom sazivu sećaju se koliko je ta rasprava trajala. Bile su čak i neke noćne sednice. Sada smo suočeni sa činjenicom da se Zakon o Vladi menja, a da nemamo viziju funkcionisanja Vlade dugoročno. Zakon je opšti akt i on bi trebalo na taj način da definiše stvari da se u budućnosti neke buduće vlade nakon jednog ozbiljnog promišljanja sadašnjeg rešenja Zakona o Vladi tako funkcionišu. Međutim, mi smo svedoci da se Zakon o Vladi menja za potrebe jedne vlade. Ako bude usvojen ovakav Zakon o Vladi, možda ćemo sutra, kada se bude formirala neka nova vlada, biti u situaciji da ta nova vlada stvari vrati na jedan normalan kolosek kako bi vlade trebalo da funkcionišu. Više puta je danas istaknuto da je odredba koja se menja u Zakonu o Vladi, član 13, način na koji je predviđeno izmenama i dopunama Zakona, potpuno neustavna. Prosto, ne treba biti dovoljno vispren i iskusan pravnik da se vidi da rešenje koje je ovde dato u Zakonu o Vladi apsolutno isto omogućava predsedniku Vlade kada je u pitanju prenos ovlašćenja bez potrebe da se interveniše u samom tekstu Zakona. Znači, ako je u pitanju politička potreba da se zadovolji jedan koalicioni partner, onda je zaista problematično i žalosno da se tekst Zakona menja radi potrebe zadovoljavanja jednog određenog interesa u konkretnoj koaliciji, kada bi se vrlo jednostavno rešenje moglo naći iz samog teksta ovog zakona. Znači, predsednik Vlade može svojim ovlašćenjem, onako kako je definisano u članu 13. stav 3, da odredi potpredsednika Vlade koji ga zamenjuje za vreme odsutnosti i sprečenosti, sa svim ovlašćenjima predsednika Vlade. Zašto je bilo potrebno da se posebno ističe i dodaje nov naziv – zamenik predsednika Vlade? Očigledno da to najbolje znaju koalicioni partneri, a verujem da sada, pošto se obrisi Vlade naslućuju, zna i cela Srbija. Ono što će sasvim sigurno biti predmet rasprave kada bude ovde mandatar izneo svoj ekspoze jeste kakvu mi to Vladu dobijamo, kakvu Vladu po strukturi, kakvu Vladu po potencijalu i na koji način će sama ta vlada funkcionisati kada je u pitanju donošenje odluka. Ubeđeni smo da će ta vlada na način na koji je predložena, na način na koji je predložen mandatar, na način na koji funkcioniše politički sistem u Srbiji, apsolutno podsećati na ono što je bilo devedesetih godina kada smo imali jakog predsednika, tada Slobodana Miloševića, koji je imao vrlo slabe premijere, a centar odlučivanja nije bio u Vladi, nego na Andrićevom vencu, u Predsedništvu Srbije. Strateške, ključne političke odluke, kada je u pitanju funkcionisanje Vlade, donosiće se u Predsedništvu Srbije, kod predsednika Srbije, zajedno sa koalicionim partnerima, a Vlada će biti samo jedan tehnički organ koji će to da sprovodi. Ako smo od 2000. godine imali jednu pozitivnu stvar, jačanje pozicija i predsednika Vlade i ministara i njihovog ugleda u javnosti koji su na osnovu toga dobijali, sada ćemo imati jednu ozbiljnu devalvaciju i ugleda i uticaja Vlade. Vlada će ponovo postati ono što je bila devedesetih godina, mesto na kojem se ništa ne odlučuje, mesto koje je samo tehničkog karaktera, gde se sprovode odluke koje su donete u nekim drugim centrima moći. Apsolutno neophodan i potreban uslov je da Srbija dobije jakog premijera, premijera oko koga će se donositi strateške političke odluke, oko koga će se utvrđivati politika, koji će biti balans predsedniku Republike i sve većim zahtevima za koncentrisanje moći u njegovim rukama. Srbija se u tom političkom smislu ponovo vratila u devedesete godine i zaista je to primer na koji način jedna istorijska vrteška može neka loša rešenja, koja smo mislili da smo prevazišli posle 2000. godine, da vrati. O tome ćemo više pričati kada bude ovde predmet rasprave nova Vlada i ekspoze. Bojim se da rešenja koja su sada predviđena ponovo uvode jedan voluntarizam i situaciju da se zakoni pretvaraju, na neki način, u pojedinačna akta i služe samo za konkretne interese pojedinih političkih grupacija koje su trenutno u situaciji da formiraju Vladu.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, da bi došlo do izmena i dopuna Zakona o Vladi mora da bude rešeno i jedno prethodno pitanje. Predlagač mora, pre svega, da pokrene inicijativu za promenu Ustava Republike Srbije. Kada to kažem, imam u vidu odredbe člana 125. Ovaj član iz Ustava Republike Srbije danas je više puta citiran. Predsednik Vlade i članovi Vlade – ko su? Jasno, glasno, određeno i niko ne može u ovoj državi da ovu odredbu pogazi. Na to nema niko pravo. Jedino ima pravo Parlament da vrši izmene i dopune postojećeg i važećeg Ustava Republike Srbije. Član 125. kaže, obraćam se stručnoj javnosti, pravnicima, profesorima pravnog, ustavnog prava, sudijama Ustavnog suda i ostalim stručnim licima koja se bave pravnom naukom i onima koji rade i primenjuju zakone i ostale propise – Vladu čine predsednik Vlade, jedan ili više potpredsednika i ministri. Dakle, zamenika nema. Gospodo iz Demokratske stranke, vi ne možete da prekršite i da pogazite odredbe člana 125. Ustava. Dame i gospodo narodni poslanici, da vidimo kako to reguliše uporedno pravo. Ustav Savezne Republike Nemačke, u članu 62, ko čini Saveznu vlade Savezne Republike Nemačke, kaže - savezna vlada se sastoji od saveznog kancelara i saveznih ministara. Da li ima zamenika? Nema. Evo toga zakona, najvišeg pravnog akta Savezne Republike Nemačke. Dame i gospodo narodni poslanici, predložena izmena člana 3. glasi: "U slučaju da Vlada ima paran broj članova, odluka Vlade je doneta i ako za nju glasa najmanje polovina svih članova Vlade, pod uslovom da je za odluku glasao predsednik Vlade". Postavljam pitanje predlagaču i tražim odgovor – zašto baš mora biti parni broj? Evo, taj srećni broj 13 neka bude, neka bude neparan, pa kako vam bude tako glasajte. Paran broj je i u Saveznoj Republici Nemačkoj. Savezna Republika Nemačka ima 14 ministarstava. Zašto nama treba sada 24, 25 ili 30 ili 35?! Sada se postavlja pitanje da li su to stranački interesi i interesi interesnih grupa? To je druga stvar. Ako je to u pitanju, onda je na dnevnom redu i ta tema. Zašto se ovlašćuje (u članu 4) Zakonodavni odbor Narodne skupštine da utvrdi prečišćeni tekst Zakona o Vladi? Mislim da ovo nije trebalo da se unosi u tekst zakona, ovo je neuobičajeno. Zakonodavni odbor i Odbor za pravosuđe mogu da razmatraju i da daju svoje mišljenje u odnosu na zakon, ali ne mogu oni zakonom biti određeni da oni unapred nama, narodnim poslanicima, kažu šta treba učiniti i ko je isključivo ovlašćen da prečišćen tekst da. Ovo nije trebalo ovako uraditi. Kada je u pitanju Vlada, dame i gospodo, zamolio bih vas da se podsetimo samo na neke odredbe o Vladi, o Ustavu, pa da vidimo kako se to u uporednom pravu odvija, primenjuje i normira, a kako kod nas. Vlada je najviši državni organ, kome je poverena politička i operativna izvršna funkcija, sastavljen od predsednika i ministara. To vam je u uporednom pravu. U parlamentarnom sistemu podele vlasti izvršna funkcija poverena je istovremeno šefu države i Vladi. Šef države je titularni nosilac izvršne funkcije, dok stvarna, politička i operativna izvršna funkcija pripada Vladi, kao izvršnom organu. Vlada kao organ izvršne vlasti ima samostalna ovlašćenja. Jedino, u parlamentarnom sistemu vlasti Vlada je sastavljena od političara koji pripadaju strankama koje u parlamentu imaju većinu. To je nesporno. Vladi se u celini poverava izvršna i upravna funkcija, ali ona u svom funkcionisanju mora uživati poverenje parlamenta koji donosi zakone, odobrava budžet i opštu politiku Vlade. Vlada je istovremeno samostalno kolektivno telo i skup ministara koji su pored kolektivne odgovornosti kao članovi Vlade i individualno odgovorni kao ministri za upravljanje određenim granama uprave. Pitanje odnosa parlamenta i vlade može biti različito rešavano. Vlada po pravilu ne može postojati ako ne uživa stalnu podršku parlamenta. Parlament ima pravo u svako doba da stavi vladu na iskušenje. To se postiže mehanizmom glasanja o poverenju vladi. U praksi je tokom vremena došlo do razlikovanja dve osnovne varijante parlamentarnog sistema, britanske i francuske. Britansku varijantu karakteriše dvopartijski, a francusku višepartijski sistem. U Britaniji partija koja pobedi na izborima formira jednopartijsku homogenu vladu, koja je kao takva stabilna. Višepartijski sistem u Francuskoj rezultirao je nestabilnom vladom koja je najčešće bila koaliciona, heterogena, jer nijedna partija nije imala većinu u parlamentu u odnosu na istoriju francuskog parlamenta. Nestabilnost vlade pokušava se otkloniti racionalizacijom parlamentarizma, uvođenjem mešovitog parlamentarnog predsedničkog sistema. Suština racionalnog sistema sastoji se u jačanju položaja vlade u odnosu na parlament i otežavanju proceduralnih uslova za vođenje politike. Sada ono što je bitno, da se podsetimo u kom sistemu se mi trenutno nalazimo, kakav je pravni sistem kod nas, da li je to parlamentarni sistem ili predsednički sistem? U predsedničkom sistemu je istovremeno i šef države, ali i predsednik upravne vlasti i vlade. To je slučaj u Srbiji. Šef države je Tadić, a ujedno rukovodi i komanduje Vladom Republike Srbije, ali je Parlament od toga udaljen i Parlamentu nije omogućeno da vrši kontrolu Vlade. On je nosilac svih vladinih funkcija i sam uspostavlja Vladu u pravu, ne odgovaraju Parlamentu, već neposredno i samo predsedniku. Teorijski to nije vlada koja se obrazuje u parlamentarnom sistemu. U skupštinskom sistemu vlasti vlada je formalni organ parlamenta, koji u ime parlamenta obavlja izvršnu vlast kao njegov izvršni organ.To bi bilo po ustavu i po zakonu. Šta je to čime se karakteriše vladavina prava? Postoje različite teorije i različita tumačenja. Prema prvom, liberalnodemokratskom shvatanju, vladavina prava je merilo ispravnosti i valjanosti bilo kojeg pozitivnog pravnog poretka. Vladavina prava je sinonim za demokratsku zajednicu, ona je poredak slobode kojom se obezbeđuje individualna sloboda. Valjanost zakona određuje sistem vrednosti koji je iznad pozitivnog prava,stoga se ovo shvatanje određuje i kao prirodno pravo, shvatanje vladavine prava tj. kao učenje o tome kakvo pravo treba da bude i kakva bi svojstva ustav i zakon trebalo da imaju. Ona se ne može poistovetiti sa zakonitošću akata državne vlasti, već označava vladavinu onoga što zakon treba da bude. Prema pozitivističkom shvatanju vladavina prava je pitanje valjanosti prava i može se svesti samo na formalnu zakonitost akta državne vlasti. Ona se svodi na pravnu državu, a ova na pravni poredak, u kojem su akti ustrojeni saglasno sa načelom formalne zakonitosti. U pravnoj državi upravo počiva na zakonu, isto kao i sudstvo. U pravnoj državi pojedinac ima položaj građanina koji raspolaže subjektivnim javnim pravima, putem kojih uzima učešće u javnim državnim poslovima itd. Prema trećem shvatanju, vladavina prava predstavlja mešavinu. Obeležje načela vladavine prava je garantovanje prava građana i njihove sigurnosti. Ono što karakteriše uporedno pravo, opet ću se osvrnuti na Ustav SR Nemačke, član 61. Ustava, Bundestag ima pravo i može da optuži saveznog predsednika pred Saveznim ustavnim sudom za namerno kršenje osnovnog zakona ili drugog saveznog zakona. Zahtev za podizanje ovakve optužbe mora biti podnet od najmanje dve trećine poslanika. Dame i gospodo, kada pogledate naš Ustav i njegove odredbe i kada pogledate Predlog izmena i dopuna ovog zakona, naročito oni ljudi koji se razumeju u pravo, koji su pravnici, a i običnom građaninu ovde ne treba mnogo da konstatuje da ne može da se krši Ustav Republike Srbije. Ove izmene će, ukoliko bi se dozvolilo da se usvoje, biti u suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije. Šta će tada da radi Ustavni sud? Danas je rečeno u više navrata, šta će da radi Ustavni sud Republike Srbije, koji sada ima 10 članova? Hoće li moći da se suprotstavi u ovakvoj diktaturi ovakvom nasilju i narušavanju pravnog poretka u Republici Srbiji? Zbog čega se donose izmene ovog zakona? Zbog čega nema ovde ministarstva za peticije, kao što je to u uporednom pravu? Dame i gospodo, veliki broj ministarstava, veliki apetiti, više političkih stranaka, pojedinci hoće privilegije i zbog toga dolazi do kršenja Ustava. Zato, kršenje Ustav Republike Srbije mora biti sprečen od strane ovog parlamenta.
Reč ima narodni poslanik Sreto Perić, a neka se pripremi narodni poslanik Zoran Krasić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, bez obzira na upornost poslanika SRS da ukažemo predlagaču na svu besmislenost ovog zakona, vi ćete u narednom periodu dobiti vladu, odnosno ovaj zakon će biti usvojen i dobićete vladu koja je cilj samoj sebi. Naime, činjenica je danas da je Čedomir Jovanović zabrinut za kršenje Ustava i mi iz SRS se slažemo sa njim. Podseća me na period od 30. septembra 2006. godine kada su on, Nenad Čanak, Vladan Batić i još grupa od stotinak građana sačekali nas poslanike iz ovog parlamenta i izgovorili – Borise, pa jednu karakternu osobinu, ti si izdao. Danas je, eto, on došao u poziciju da brani taj Ustav. Očigledno da su građani Srbije potpuno ubeđeni da se ova većina koja treba da vlada u narednom periodu zaista ogrešila o taj Ustav. Vama, gospodine Obradoviću, da kažem, mislim na Žarka Obradovića, pošto ovi iz LDP govore da ste vi prevarili DSS, uzmite im što više možete, jer im ne možete uzeti toliko koliko oni mogu ukrasti. Naravno, kolege, ne mislim na vas personalno, jer Demokratska stranka zato i brani grčevito svoje pozicije da ne bi došla tamo gde joj je i mesto i zato plaća, slažem se sa ovima iz LDP, visoku cenu. Probajte i vi da ih nadmudrite u tome. Danas smo čuli ovde da ste u toku pregovaranja o formiranju buduće skupštinske većine, a potom i formiranju Vlade, svašta jedni drugima govorili. Mi vam to ne branimo, govorite i dalje, ali ne smete svašta raditi građanima Srbije. Mi ćemo vas čekati, ne na prvoj krivini, a nju je projektovao arhitekta Boris Tadić, a ako je uspešno savladate mi ćemo vas čekati na pravcu i onda vam dodavati gas kako biste pokušali nešto da uradite u interesu građana Srbije. Vaši kapaciteti ne idu ka tome i sigurno nećete uspeti, ali zato smo mi tu da vas dobro kontrolišemo. Jednom prilikom su vama socijalistima ovi iz LDP-a rekli –dobro je što ste prihvatili da uđete u tu vladu, a danas već ima puno kritike i neka, neka bude. Prilikom dobijanja predloga zakona, kao poslanik i pravnik po struci, uvek pogledam koju problematiku reguliše i kako se on odnosi na pravni sistem Srbije, šta konačno donosi građanima, jer smo mi svi ovde upravo zbog njih. Pažljivo iščitavajući i analizirajući ovaj predlog zakona nisam našao razlog zbog čega se on nalazi danas ovde u skupštinskoj proceduri. U svim zemljama sveta sa razvijenom demokratijom, sa dobro razvijenim parlamentarizmom dešava se da opozicija vrši opstrukciju, i onda i onog dana kada pozicija predlaže zakone koji nisu u interesu građana. Mi imamo na delu da upravo pozicija vrši opstrukciju. Stavili ste jedan potpuno besmislen zakon, ali plašim se da to nije iz razloga, jer je Mrka nešto ljut, ne sviđa mu se obim ministarstva, pa da protekne još neki predlog da biste se vi i o tome dogovorili. Naravno više nećemo o Mrki... Samo da podsetim građane Srbije i stručnu javnost da su ova dva člana, koja po vama imaju smisla, zapravo potpuno besmislena. Besmisleni su i iz razloga jer su u direktnoj suprotnosti sa članom 125. Ustava i nema potrebe da ga citiram jer to je učinilo bezbroj mojih kolega, a pretpostavljam da su građani Srbije shvatili, i stručna javnost, takođe, o čemu se ovde radi. Ovo nije dobro, drugarice predsedniče, pretpostavljam da su vas već polako uvukli... Najpre niste odreagovali na predlog Dragana Todorovića da se proveri situacija sa poslanicima koji su i predsednici opština i gradonačelnici, pa zakazivanje sednice na neprimeren način, na način koji je u suprotnosti sa Poslovnikom o radu Narodne skupštine i tako, iz dana u dan, vi ćete razočarati one koji u vama vide dobrog čoveka. Na kraju bih vas obavestio, kao najviše predstavnike građana Srbije, moram da vam kažem da ima jedan grad pored jednog sela, a ono je čuvenije od svog lepog grada, a to je Loznica i selo Baščeluci. Svi već znate, a zna i gospodin Petrović i gospodin Purić, da su se tamo izbori održavali već šest puta, ali ne iz razloga što građani ili meštani sela Baščeluci nisu pismeni ili ne umeju da glasaju, nego iz razloga što vlast DS i G 17 plus apsolutno ima uticaj. Da, Mićo Albijaniću, ti držiš Ljuboviju, do Loznice još nisi stigao. Oni imaju apsolutno uticaj na Opštinsku izbornu komisiju, a potom i na sud. I konačno, glasala je, odnosno našla se u biračkom spisku kao da je glasala žena koja u subotu zbog važećeg dokumenta nije mogla da glasa, a na biračkom spisku se našao njen potpis, takođe, ne slaže ni izjava koju je dala. I pored toga, nigde, ni na jednom biračkom spisku se do sada nije upisivalo na osnovu kojeg dokumenta je birač glasao, a preduslov za glasanje je jedan od važećih dokumenata, a ovde su i to upisali. Plašim se da tako dobro razvijenu demokratiju, tako dobru narodnu vlast ne budemo imali u narednom periodu i u celoj Srbiji. Hvala vam lepo.
Zahvaljujem. SRS ima na raspolaganju još tri minuta i 75 sekundi. Molim gospodina Zorana Krasića da uzme reč.
Verovatno ću za ova tri minuta uspeti da vas ubedim zašto ne valja ovaj predlog zakona. On ne valja, a mene uopšte ne bi iznenadilo da budući direktor Zavoda za udžbenike, gospodin Albijanić, objavi sabrana dela gospodina Boška Ristića, visokoumne predloge zakona, zajedno sa amandmanima kojima se gazi Ustav Republike Srbije na najgrublji mogući način. Za ovo što se predlaže, u stvari, ne postoji ustavni osnov. Postoji ustavni osnov u smislu ovlašćenja Narodne skupštine da putem zakona uredi neku oblast, a to je pitanje Vlade. Međutim, ustavni osnov treba i materijalno-pravno tumačiti sa gledišta rešenja koja se nude izmenama i dopunama ovog zakona. Kada to sada posmatramo, a to je sadržina i suština predmeta ovog zakona, onda je to bez ustavnog osnova. Zašto? Zato, što se proširuje nešto što je Ustavom ograničeno i ne može nikako da se širi. Ako pogledate Ustav Republike Srbije videćete da je Vlada, kao vrh izvršne vlasti, kolegijalni organ. Ustavni koncept omogućava predsednika Vlade, jednog ili više potpredsednika, a broj potpredsednika utvrđuje Narodna skupština prilikom izbora Vlade, kao i broj ministara bez portfelja koje, takođe, utvrđuje Narodna skupština prilikom izbora Vlade, znači, pored predsednika, potpredsednika, jednog ili više, i ministara – to je Vlada. Ona nema zamenika predsednika, kao što i Narodna skupština nema zamenika predsednika Narodne skupštine, zato što kod tzv. kolegijalnih organa ne postoji zamenik, može da postoji samo potpredsednik. Kod individualnih rukovodnih organa kao što je direktor preduzeća može da postoji zamenik direktora sa gotovo identičnim ovlašćenjima kao što ih ima direktor, ali se ona aktiviraju pod određenim uslovima koji se regulišu osnivačkim aktom ili statutom preduzeća. Sada ako primenite tu analogiju, odnosno ako se u pravu primenjuje analogija onda se napravi velika greška. To je prva stvar zbog koje praktično ovaj prvi član treba što pre da zaboravimo, da nije ni predložen. Što se tiče ove druge izmene – to je izmena kako da se donese odluka kada se pomešaju karte, pa rezultat glasanja bude nula prema nula. Ako bi opet krenuli onom logikom koja je rukovodila izvestioca predlagača o ovom zakonu onda bi praktično u ovoj Narodnoj skupštini po toj istoj logici u slučaju glasanja 125 prema 125 glas predsedavajućeg bio odlučujući, pa bi se navodno donela odluka. Na sreću, tada se ne donosi odluka. Nerešeno glasanje znači da odluka nije doneta. Ovde se daj primat jednom načinu glasanja. Međutim, ako se glasa tajno, onda bi stvarno bilo vrlointeresantno kako bi utvrdili da je glasao predsednik Vlade i da je doneta odluka u slučaju nerešenog glasanja? Zato sam se na početnu malo i šalio pa sam rekao – da se izvode jedanaesterci tako što bi na golu bio predsednik Vlade, potpredsednici bili sudije koji nameštaju lopte, a ove ekipe sa nerešenim rezultatima se trudili da daju što više golova i tako bismo došli do rezultata kako je Vlada napokon odlučila. To nam je dala naša demokratija na čelu sa DS, a molim vas, nju prepoznajete pre svega po tome – da se na svakom ćošku na svakom koraku, gde god postoji bilo kakva mogućnost Ustav ne samo gazi, nego i cepa i naravno ljude se prave kao da Ustav i ne postoji. Verujte, što se tiče ove koalicije za njih Ustav neće ni postojati, jer on njih ograničava i ovde Ustav ne promoviše taj tip demokratije, a taj tip demokratije znači – sve je normalno, sve je demokratsko ukoliko je to rekao Boris Tadić. Ukoliko Boris Tadić kaže da to nije u skladu sa Ustavom, nije demokratski to ne sme više da postoji i to je ova strana koja to treba da podržava. Naravno, Zakon o Vladi nije autonomno pravo onoga ko ima skupštinsku većinu zbog više razloga, a ja ću uzeti samo jedan koji je najvažniji za nas iz opozicije i za građane koji prate šta se dešava u političkom životu Republike Srbije. Mi moramo da imamo potpun zakon sa jasnim i preciznim odredbama, kako bismo mogli što efikasnije da vršimo kontrolu izvršne vlasti. Ovakve igre i skrivalice, a vidim šta je rezultat ovakvog predloga zakona, odnosno rezultat ovakvog predloga zakona jeste faktičko stanje – u ovoj tehničkoj Vladi imamo predsednika, imamo jednog potpredsednika sa pretenzijama da nadvisi predsednika. Govoriću samo još dve sekunde. To pozitivno desetomesečno iskustvo vršenja vlasti od strane DS gotovo da je u ovoj kombinatorici koalicije došlo kao melem na radnu da proguraju ono što odavno imaju namere da proguraju, a to je, na svakom koraku zgaziti Ustav.
Pošto na listi poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam, da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika. Gospodine Aligrudiću, izvolite.
Pošto smo u ranijem delu diskusije raspravljali neke stvari koje su ostale u vazduhu i ne bi bile jasne do sada da nismo ovako raspravljali, ostalo je da na samom kraju, to ću vrlo kratko, razjasnim neka pitanja kada je reč o ustavnosti, odnosno neustavnosti pojedinih odredaba. Kada je reč o odredbi člana 2. koji izmišlja funkciju zamenika predsednika Vlade, odnosno prvog potpredsednika Vlade, ili već kako se to zove, ko će se u tome snaći, tu postoji jedan veliki problem. Rekli smo da, u tom slučaju, zakon implicira postojanje drugog. Čim se pojavljuje prvi, mora biti i drugi. To samo otvara unapred potrebu i obavezu koju stvara ova skupština samoj sebi, da se struktura Vlade pravi na taj način što postoji više potpredsednika obavezno. To nije protivno Ustavu, to je moguće. U tom smislu nije nikakav problem. Problem nastaje u onom sledećem stavu, kada se radi o tome da taj zamenik predsednika Vlade ili prvi potpredsednik dobija određena ovlašćenja ne samo nazivom prvi, nego i time što može, na osnovu tih svojih ovlašćenja, ne samo da može nego to i čini prema ovom predlogu zakona, da pomaže predsedniku Vlade u radu, gde se tačno utvrđuje koji je to obim poslova, čak i kada je predsednik Vlade prisutan, čime se stvara svojevrsno dvovlašće koje će se verovatno uređivati u ličnim odnosima u samoj Vladi, u tom slučaju. Glavni problem, kada je reč o intenciji zakona i kada ga poredimo sa intencijom ustavopisca, a to smo mi sami, nastaje i na jednom drugom planu. Nemoguće je, kada Ustav u članu 125. kaže da Vlada ima predsednika Vlade, jednog ili više potpredsednika, ustavopisac, tj. mi nikada nismo pomislili da jednog od potpredsednika treba izdvojiti po ovlašćenjima od bilo kog drugog i na taj način staviti potpredsednike Vlade u neravnopravan položaj. Znači, ne samo da se u članu 3. predsednik Vlade i ostali članovi Vlade razdvajaju i stavljaju se u neravnopravan položaj, jer predsednik Vlade ima tzv. "zlatni glas", što je protivno demokratskim principima i ustavnim načelima i pravnom sistemu Srbije koji reguliše izvršnu vlast na principu koji nije kabinetski princip, mi imamo ovde i takav odnos samih potpredsednika u kojima su oni neravnopravni. Dakle, ta neravnopravnost koja se uvodi ovom odredbom člana 2. i neravnopravnost koja se uvodi odredbom člana 3. ovog predloga zakona, zapravo čini ovaj predlog neustavnim. Dovoljno je da su dve ključne odredbe ovog predloga zakona neustavne, da sve ostale odredbe, praktično, služe kao vrsta normativne pomoći u održanju ove dve odredbe, da ceo Predlog zakona postaje i besmislen i neustavan. Dakle, to je ona suština, to je ono što mora da se kaže o ovom predlogu zakona. Istina je da bi on bio u svakoj situaciji tehnički zakon. Istina je da je i taj zakon, kao i Zakon o ministarstvima, o kojem ćemo raspravljati sutra u načelu, nešto što pomaže formiranju nove Vlade i na neki način reflektuje koalicioni sporazum. To nije nikada bilo sporno. Tako smo mi prošli put i pretprošli put kada je DSS bila u izvršnoj vlasti, pravdali donošenje ovakvih propisa. Dakle, to je među nama, nadam se, nesporno i to nije problem. Problem je kada se u realizaciji tih propisa pređe granica onoga što je dopušteno. Jedno je kada se poveća ili smanji broj ministarstava, kada se pojedina ovlašćenja prebace iz jednog resora u drugi, opet u skladu sa potrebama vladajuće koalicije. Može se to kritikovati na različite načine. Kada je reč o broju potpredsednika, može se i to kritikovati. Nama je sada jasno da će ih biti više prema ovom predlogu zakona. Mogu tu reći neku reč kritike, mogu reći da ne vidim koje bi to vanredne okolnosti ukazivale na to da se mora imati više od jednog potpredsednika. U dva prethodna saziva Vlade bio je samo jedan. Bilo je ministara bez portfelja, bilo je ljudi koji su preuzimali pojedine posebne dužnosti u Vladi Republike Srbije, ali ne vidim koji bi bio ovde osnov. To mora biti nešto izuzetno jako da bi bilo politički opravdano. O tome ćemo pričati kada se Vlada bude formirala, kada čujemo ekspoze, kada vidimo kako su raspodeljeni ministarski resori, ko šta preuzima i koliki je tačan broj potpredsednika Vlade. Sa ovim zakonom je problem što se prešla ona granica dopuštenog. Jednostavno, pravo je vladajuće koalicije da napravi ove zakone, pravo je vladajuće koalicije da odredi pravu meru za funkcionisanje te vlade sutradan, ali najblaže rečeno, ovo je smešno. Taj efekat koji ste hteli da postignete mogli ste postići i na drugi način, bez ovakvih pompeznosti, bez naziva – prvi potpredsednik, zamenik predsednika, bez davanja posebnog značaja ulozi pojedinih političara u vašoj koaliciji koji predvode određene stranke. Sve je to moglo biti drugačije kroz zahtev Vlade, moglo je biti na način kojim se ne vređaju demokratski principi i Ustav Republike Srbije. To je naša glavna zamerka. Nemojte nijednog trenutka pomisliti da vam zameramo na donošenju ova dva zakona. Mi možemo biti protiv njih iz razloga celishodnosti. Niste morali da nas dovodite u situaciju da na ovaj ili onaj način, bivajući manje ili više živopisni u svojim izlaganjima, napadamo ovaj zakon sa aspekta ne samo celishodnosti, nego i sa aspekta ustavnosti. To je ono što nije bilo neophodno. Dobro, očigledno ste se za to odlučili. Pretpostavljam da ćete imati većinu da ih donesete, što na osnovu današnjeg dana više nije sigurno. Najviše bih voleo da tu većinu nemate. To bi me ispunilo posebnim zadovoljstvom, ali pretpostavljam da ćete to nekako namaći, pa ćemo na kraju ići nekim svojim daljim poslom, svako svojim, objašnjavaćete vi vašu politiku koja vama uopšte nije jasna. Imaćete prilike za to, imaće prilike kandidat za mandatara da to učini. Mi ćemo onda to kritikovati. Primićete te kritike, sve će to biti pred očima javnosti, pa ćemo videti kako će se stvari dalje razvijati. Hvala vam na pažnji.
Da li ima još zainteresovanih, a da nisu iskoristili svoje pravo? (Ne.) Zaključujem načelni pretres. Zakazujem nastavak sednice za sutra, 1. jul 2008. godine u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije, konstatujem da sednici prisustvuje 160 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 115 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Vladimir Jovanović, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Ivica Dačić i Milutin Mrkonjić. Takođe, htela bih da vas obavestim, poštovani narodni poslanici, da će u toku današnjeg dana biti održane prve konstitutivne sednice sledećih odbora: Odbor za ustavna pitanja u 11,00 časova u Plavom salonu, Odbor za odnose sa Srbima izvan Srbije u 11,00 sati u Pres sali, Odbor za finansije u 11,15 u Plavom salonu, Odbor za prosvetu u 11,15 u Pres sali i Odbor za odbranu i bezbednost u 11,30 časova u Plavom salonu. Molim članove navedenih odbora da prisustvuju sednicama tih odbora kako bismo obavili konstitutivne sednice. Takođe, htela bih da vas obavestim da, u skladu sa članom 37. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, poslaničku grupu DSS - NS - dr Vojislav Koštunica po tački 2. dnevnog reda Prve sednice Trećeg vanrednog zasedanje predstavljaće poslanik Jovan Palalić. Još jedno obaveštenje. To je informacija o tome da ćemo imati prekid rada Skupštine zbog sahrane poslanika Dragana Tasić. Sahrana će biti na Orlovači, a opelo počinje u 14,45 časova i to od 14,00 do 16,00 časova. Nastavljamo rad prema dnevnom redu. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O MINISTARSTVIMA (načela) Primili ste Predlog zakona, koji su podnela 122 narodna poslanika. Primili ste izveštaje Zakonodavnog i Odbora za pravosuđe i upravu. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Poslanička grupa SRS - jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi, Poslanička grupa Za evropsku Srbiju - jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa DSS - NS - Vojislav Koštunica - 36 minuta; Poslanička grupa G17 plus - 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa Koalicije SPS - PUPS - JS - 24 minuta; Poslanička grupa LDP - 15 minuta i 36 sekundi i Poslanička grupa manjina - osam minuta i 24 sekunde. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već niste učinili, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 140. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača, narodni poslanik Vlatko Ratković, želi reč? (Da.) Izvolite.