Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 95 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 93 narodna poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Niko nije prijavio sprečenost da prisustvuje sednici. Po Poslovniku, narodni poslanik Ivica Dačić.
Dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih da reklamiram ne povredu Poslovnika, nego povredu političke časti koja postoji na političkoj sceni Srbije i koja dolazi od predsednika DS i predsednika Republike Srbije, Borisa Tadića. Očigledno je da Boris Tadić i DS smatraju da je potrebno zabraniti sve druge političke stranke, da na izborima učestvuje samo njegova politička stranka i, ako je moguće, zabraniti i u njegovoj političkoj stranci druge političare, kako bi najlakše pobedio na izborima. Verujem da ni tada ne bi uspeli da pobede na izborima u Srbiji. Ono što se dešava u Srbiji u ovom trenutku jeste strah od nekih sledećih izbora i od mogućih izbornih rezultata. Želim jasno da kažem, pošto je reč o zahtevu Borisa Tadića da tužilac i nadležni državni organi, praktično, zabrane SPS, želim veoma jasno i precizno da kažem da smo mi to sve već preživeli i proživeli. Ako neko misli da nas time plaši, mislim da je zakasnio jedno šest godina. Mi smo uspeli da izdržimo i pokušaj uništavanja, pokušaj hapšenja, pokušaj podele i zastrašivanja SPS i ponovo smo postali jedan od najznačajnijih političkih faktora na političkoj sceni Srbije. Ovo što se dešava od strane DS jeste upravo strah od toga da će SPS i posle sledećih izbora biti nezaobilazni politički faktor na političkoj sceni Srbije. Kakvo je moralno pravo te stranke koja je u tri godine svoje vlasti uspela da tako brzo padne sa vlasti? Veliki je uspeh doći na vlast. Za to su se borili deset godina, a za tri godine su uspeli da padnu. Stranka koja je zavodila diktaturu, stranka koja je zavodila vanredno stanje, stranka koja je pohapsila više ljudi nego Pinoče, stranka koja je zatvarala medije, koja je prisluškivala novinare i prisluškivala političare, stranka u čije vreme vlasti se glasalo iz Bodruma, a ne iz ovih klupa, za šta postoji presuda suda, a u to vreme je Boris Tadić bio potpredsednik stranke, Pajtić predsednik poslaničke grupe. Hoćemo li i njih zabraniti? Oni su Srbiju pretvorili u Srbiju Gestapoa i Srbiju svedoka saradnika. Oni su više puta videli ljude koji su ubili Đinđića nego svi poslanici SPS i članovi najužeg rukovodstva SPS u svom životu. Neka zabrane sve, neka ukinu prenose, neka štampaju samo jedne novine gde će biti Tadićeva slika. (Predsedavajući: Gospodine Dačiću, prekoračili ste vreme.) Neka prave televizijske i radio prijemnike koji mogu da hvataju samo jednu stanicu – B92. Neka pohapse sve, neka uvedu smrtnu kaznu, kao što je govorio Batić, ali moraće to pojedinačno i lično da uradi svako od njih. Nemaju toliko sudija i tužilaca, niti policajaca, koliko nas ima. Zato poruka svima – nemojte se igrati sa sudbinom, nemojte izazivati haos, nemojte izazivati da 5. oktobar dođe pre 5. oktobra. Hvala vam najlepše.
Reč ima narodni poslanik Radoslav Jović, po Poslovniku. Pre nego što vam dam reč, gospodine Dačiću, razumem da imate potrebu da izađete za govornicu, ali ovo je Skupština i moramo se pridržavati Poslovnika. Za povredu Poslovnika ili po Poslovniku možete dobiti reč, a to što imate potrebu da kažete srpskoj javnosti razumem, ali ovo je Skupština gde mi radimo jedan parlamentarni posao i molim vas, molim i druge poslanike, da se pridržavamo Poslovnika.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pre nekoliko dana smo bili svedoci presude Naseru Oriću u Haškom tribunalu. Taj čovek je osuđen na dve godine za evidentne zločine. Sinoć, ko je gledao na Nacionalnoj TV ovu reportažu, video je kakvi zločini su iza tog čoveka i njemu sličnih ostali tamo. Smatram da je svaki razuman čovek i građanin Srbije za to da svi zločinci odgovaraju za zločin koji su počinili, bez obzira iz kojih nacionalnih redova potiču. Ovaj parlament, kao najviše zakonodavno telo u Srbiji, ne sme ostati zatvorenih očiju i ušiju pred činjenicom da je Haški tribunal doneo ovakvu presudu. Nemam običaj i smatram da nije umesno tumačiti presude bilo kog suda, ali ovo je takva presuda pred kojom ovaj parlament ne sme zatvoriti oči. Moramo javno kazati da smo protiv takvog rada Haškog tribunala, a zbog onih silnih nevinih žrtava koje leže u grobovima posle svega što se dešavalo na ovim prostorima. Dakle, pozivam vas da zajedno ovde podignemo glas protiv takvog rada Haškog tribunala! Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, javio sam se po Poslovniku, član 104, čuveno pitanje dostojanstva Narodne skupštine. Mi u SPS smatramo da je apsolutno ugroženo dostojanstvo Narodne skupštine načinom izlaganja predsednika DS Borisa Tadića, koji se, zanimljivo, na stranačkim skupovima predstavlja kao predsednik Republike Srbije i uz to vređa političke protivnike. Naime, zanimljivo je da je gospodin Tadić, predsednik DS, koga javnost predstavlja da je predsednik Republike Srbije, na tom skupu u subotu, govoreći o poljoprivredi, govorio o politici i govorio o nečemu što nema blage veze i što nije istina. Zanimljivo je da je oklevetao SPS, optužio je za nešto što nije učinila i zanimljivo je što to nije tačno. Gospodin Tadić krši Ustav Republike Srbije, jer se on na skupovima DS predstavlja lažno da je predsednik Republike Srbije. Da je predsednik Republike Srbije, onda bi govorio u ime svih građana Republike Srbije, a on govori samo u ime DS. Izrekao je notornu laž vezano za slučaj Ivana Stambolića, jer, bez uvrede, mislim da Dušan Mihajlović, kao ministar unutrašnjih poslova, bolje zna od njega šta se zbivalo krajem devedesetih, a pogotovo posle 2000. godine. Kada Dušan Mihajlović kaže da sa tim Slobodan Milošević nema veze, onda Boris Tadić priča neistine, odnosno laže. Zanimljivo je pomenuti šta Boris Tadić nije rekao. I to treba reći. Obišao je okolne zemlje i govorio je o uspostavljanju sistema vrednosti koji treba svi da delimo. Da li je sistem vrednosti ovo što je pomenuo moj poštovani kolega da Naser Orić bude zbog ubistva 100 ljudi optužen na dve godine? Da li je to sistem vrednosti koji Boris Tadić propagira? Da li je to sistem vrednosti koji Srbija treba da prihvati? Da li je sistem vrednosti to što je hrvatski parlament usvojio rezoluciju o "Oluji"? Verovali ili ne u toj rezoluciji, prema navodima naših medija, kažu da je to bila pobednička i odlučujuća akcija koja se mora shvatiti kao međunarodna saveznička ratna operacija i to je nužno i nama i susedima znati o tome, kako se ratovi ne bi ponovili i kako bi se vratili na naše prostore i kako bi bio ostvareni deo svih nas. Pazite, to govori Hrvatska u danu kada Boris Tadić ide tamo. Setite se onog sramnog izvinjenja u ime Srbije u Bosni i Hercegovini. Ko je njega ovlastio da se izvinjava u ime Srbije ako Parlament Narodne skupštine Republike Srbije nije doneo bilo kakvu rezoluciju, odluku ili bilo kakav akt kojim bi dao pravo predsedniku Republike da tako nešto kaže. On nije predsednik svih građana, nego predsednik DS i tako se ponaša. Sramota je što zloupotrebljava svoju funkciju. To nije juče, to radi nekoliko meseci unazad. Ide na slave DS, ide u opštine u kojima su ljudi DS na čelu i predstavlja se kao predsednik Republike Srbije. Onda bi bilo dobro da nam kaže i šta je ta DS radila devedesetih godina, pa da nam pokaže praktično da je predsednik svih. Neka ne zaboravi da nam kaže da je ta stranka tražila bombardovanje Jugoslavije 1999. godine, neka nam kaže da su čelnici te stranke išli i organizovali predavanja po zapadnoj Evropi i za to dobijali novac da bi opravdali agresiju na našu zemlju, neka nam kaže kako su opljačkali Srbiju, neka nam kaže da su hiljadu najboljih preduzeća prodali za dve milijarde evra, neka nam kaže, neka se izvini Srbiji!! Boris Tadić neće više biti predsednik Srbije i sramno je da zloupotrebljava svoju funkciju radi političkih interesa svoje stranke. Ako ima i malo dostojanstva na partijskim supovima neka kaže to kao predsednik DS, a ne da se u javnosti lažno predstavlja.
Hvala. Nastavljamo rad. Prelazimo na 10. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O SLOBODNIM ZONAMA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakonika podneli narodni poslanici: Gordana Pop-Lazić, Mileta Poskurica, Vjerica Radeta, Momir Marković, Nemanja Šarović, Vojislav Milajić, Sreto Perić, Miljko Četrović, Branislav Rankić, Milovan Radovanović, Dragoljub Stamenković, Goran Cvetanović, Petar Jojić, Božidar Koprivica, Nataša Jovanović, Bore Kutić, Milorad Mirčić, Milorad Buha, Milan Stevović, Tihomir Đuričić, Zoran Krasić, Darko Glišić, Veroljub Arsić, Petar Jojić, Tomislav Penezić, Branislav Stevanović i Goran Jakšić, kao i Odbor za finansije. Narodni poslanik Goran Jakšić, pisanim putem, povukao je amandman na član 36. Primili ste izveštaj Odbora za finansije i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine potpredsedniče, neverovatno je da i ovu sednicu danas, nastavak zasedanja o Zakonu o slobodnim zonama u pojedinostima, otpočinjemo bez prisustva ministra finansija Mlađana Dinkića. Moram da vas podsetim, pre deset dana vas nekoliko je bilo u skupštinskoj sali kada smo razgovarali o ovom zakonu u načelu. Ministar Dinkić nije imao šta da kaže niti da pruži jedan kontraargument za kritiku ovog zakona od strane poslaničke grupe SRS, govoreći o činjenici da je neophodno donošenje ovog zakona koji je manjkav, kako u tehničkom tako i u suštinskom smislu, zbog čega je SRS praktično predložila potpuno novi zakon o slobodnim zonama. On se veoma kratko zadržao u toj raspravi, sa jednom ili dve rečenice, a onda čak i meni, u replici, koja sam ovlašćeni predstavnik stranke po ovom zakonu potvrđivao ono upravo što sam ja rekla, a to je, da status onih opština u Srbiji koje imaju definisane navodne slobodne zone danas ne predstavlja ništa, zato što je to, kako bismo mi rekli, mrtvo slovo na papiru i zato što institut slobodnih zona u našoj državi u pravom smislu reči ne postoji, osim što je on proklamovan i što je zakonima uređivan od sedamdesetih godina do današnjeg dana. Građani Srbije, a i vi, koji želite eventualno sa pažnjom da pratite raspravu o ovom važnom zakonu, treba da znaju šta je to slobodna zona. To nije zona za krađu, mahinacije, marifetluke i otimačinu čemu je najviše sklona DS i tajkuni u DS, već princip ekonomskog osamostaljivanja jedne države u smislu da ona može kroz uređivanje dela svoje teritorije u slobodnu zonu da ostvari veoma značajan ekonomski prosperitet i napredak. Danas u svetu ima preko 5.000 slobodnih zona. Mnoge države su na tome u poslednjoj deceniji bazirale svoju ekonomsku ekspanziju. Imate primer Mađarske, u našoj neposrednoj blizini, odnosno državu koja se graniči sa Srbijom, a imate i Ujedinjene Arapske Emirate, Singapur, a pre svega Kinu koja je najveći procvat svoje privrede bazirala upravo na postojanju slobodnih trgovinskih i carinskih zona. Nebrojano mnogo primera i neiskorišćenost naših potencijala, a pre svega ljudstva i uz jednu poražavajuću činjenicu da mi donosimo zakon kada nemamo u institucionalnom smislu, mislim pre svega na kompletnu Vladu Republike Srbije i na predsednika Vlade, pripremljen projekat privrednog oporavka Srbije u strateškom smislu. Sve ovo što se do sada radilo bilo je neko zapušavanje određenih rupa ili definisanje navodne pomoći za pojedine ugrožene krajeve Srbije. Od toga, počev od promocije takvih programa, do konkretnih investicija nije bilo ništa. Mi imamo kompletno prerađen zakon, odnosno ono što nudimo kao SRS. Budite sigurni da ćemo institut slobodnih zona dolaskom srpskih radikala na vlast odmah da pokrenemo i da ga koristimo za veliki broj ljudi koje ćemo u njih da zaposlimo. Konkretno, mogu da vam kažem da je samo kroz otvaranje 28 zona Mađarska za kratko vreme zaposlila 26.000 ljudi. A vi sada uzmite podatak koji je i sam ministar Lalović izneo prekjuče, koji neće ni da prizna koliki je broj nezaposlenih u Srbiji, otvaranjem, odnosno u pravom smislu reči pokretanje slobodnih zona na području Srbije šta bi značilo za našu privredu i za naše nezaposlene ljude. Mi imamo pred sobom činjenicu da su pojedine skupštine opština, kao što je i Grad Novi Sad, donele odluke na nivou svojih gradova o radu tih privrednih zona, odnosno lokalne i regionalne privredne komore. Međutim, carinske, uvozne, izvozne i sve druge barijere, sve one teškoće u kojima je bremenita srpska privreda, otežavaju rad i posao tim ljudima. Kad budemo došli do člana 5, do tačke 5) koja je svojevrsna preregistracija, odnosno davanje saglasnosti jednom pravnom subjektu da otpočinje rad, videćete da je sam Dinkić želeo da u smislu slobodnih zona napravi monopol za sebe i verovatno za svoje miljenike. Meni je jasno zašto on neće i ne želi da se institut slobodne zone razvija po tržišnim principima uz pomoć države na području Grada Novog Sada. Zato što je tamo najuspešniji gradonačelnik u Srbiji, srpski radikal gospođa Maja Gojković, a njegova politička stranka ili već kako se zove ima svega tri odbornika. Postavljalo se pitanje pre nekoliko dana – kako će poslanici iz te stranke iz bilo koje vladajuće koalicije da glasaju u danu za glasanje za onakav zakon o finansiranju lokalne samouprave koji je veoma štetan i koji u startu odnosi 30 milijardi transfernih sredstava za gradove i opštine, pa samim tim kad je veliki grad u pitanju kao što je Novi Sad, kao što je Kragujevac, udeo tih sredstava će biti veći, odnosno ti gradovi će dobijati manje. Vi non-stop govorite, ali samo u floskulama i deklarativno o evropskim i svetskim integracijama, kako se koji ministar pojavi, kako koji naučeni – obučeni poslanik da to priča kao pokvarena ploča, te treba nam ovo, treba nam ono, kad dođe do konkretnih rešenja nesposobni ste da bilo šta uradite. Ako već govorite o budućem prijemu u svetsku trgovinsku organizaciju, onda treba da znate da ta međunarodna institucija upravo promoviše institut slobodnih zona kao veoma veliki pokretač za međunarodnu privrednu razmenu. Ukupno 20% međunarodne trgovinske privredne razmene, može čak i do 30%, kolega govori, ja imam te podatke, to može da se posmatra ovako ili onako, zavisi ko ih objavljuje i ko je taj ko vrši statistički prikaz preko Instituta slobodnih zona. Imamo situaciju u Srbiji, da je trenutno u našu privredu (pored pljačkaške privatizacije, ostajanja ljudi bez posla, socijalnog programa, bez njihove nade za neku budućnost, da mogu da se zaposle) nivo direktnih stranih investicija i ulaganja i dalje veoma nizak. Više puta sam spomenula, baš kao i poslanici SRS, i istakla jedan veliki projekat i poduhvat, pre svega lični angažman gospodina Tomislava Nikolića i gospođe Maje Gojković na direktnim stranim investicijama koje je dobio Grad Novi Sad, koji ima status slobodne zone. Kasnije ću da vam pročitam pregled koji su mi dostavila gradonačelnik i njeni saradnici o funkcionisanju, odnosno nefunkcionisanju slobodne zone i o činjenici da ti kapaciteti na području tog grada nisu dovoljno iskorišćeni. Ako je jedan čovek, Tomislav Nikolić, mogao za kratko vreme da obezbedi direktnu investiciju od 609 miliona evra za izgradnju termoelektrane na gas u Novom Sadu, zašto bi, da su sposobni, kao što nisu, ministrima ili premijeru ili nosiocima vlasti u lokalnoj samoupravi bio problem da pokrenu svoje slobodne zone. Nije samo stvar u sposobnosti, nego je stvar u tome da li vi želite da ostvarite neki napredak ili ne za svoj grad ili svoju državu. Obično to svi obećavaju kada su predizborne kampanje. Imamo primer opštine Lapovo, kako bude odmicala rasprava po ovim tačkama, pošto je ovo uvodni amandman gde je gospođa Gordana Pop-Lazić na mnogo precizniji način u ime SRS, nego što je to uradio predlagač, definisala šta je to slobodna zona, pokazaćemo vam i te, samo na papiru, idejno dobro zamišljene projekte kao što je projekat slobodne zone u opštini Lapovo, koja je na međunarodnom autoputu, koja ima strateški geografski značaj, ali od toga samo dve OMV pumpe sa jedne i druge strane. Mi srpski radikali smo zbog toga još pre šest godina, posle 5. oktobarskog puča taj samoidejni projekat, u svari prevaru biračkog tela od tada Dosovske vrhuške u Lapovu nazvali "oaza Dosovske prevare" i to je zaista tako. Pred sobom imam i svojevrsni memorandum opštine Zrenjanin, odnosno opštinskog veća, tadašnjeg izvršnog odbora SO, koja je definisala šta je to slobodna zona i kakve su razvojne i privredne šanse opštine Zrenjanin u pokretanju slobodne zone. Kad pogledate, ništa. Recite mi, u kojoj slobodnoj zoni u Srbiji imate proizvodnju? Nemate nikakvu. Imate neki niski nivo trgovinske razmene i to je sve. Šta je to što mi možemo da proizvedemo ovde? Šta je to uopšte što Srbija izvozi na inostrano tržište? U petak sam boravila u jednom od sela gde je najveća proizvodnja srpske maline, selo Katići u opštini Ivanjica. Meštani su me zamolili, pogotovo jedan gospodin, zove se Branko, (ništa vam više ne znači ni njegovo ime i prezime) ugledan domaćin iz tog sela, da vam poruči, vama narodnim poslanicima koji podržavate ovu Vladu i koji ste podržavali prethodnu Dosovsku vladu na čelu sa DS, da su oni potpuno uniženi i upropašćeni, zato što Srbija više nije vodeći izvoznik maline u svetu i u Evropi. U tome su nas i te kako premašili i Poljska i Češka, a da ne govorim o tom razvojnom poslu u susednoj Bugarskoj, gde smo mi sada. Koja je cena za najviši kvalitet otkupa malina ove godine? 50-55 dinara i tog dana kada je iznenada došlo do drastične promene vremena dok sam se pela na nadmorsku visinu od 1400 metara u kojoj inače nikada, nijedan politički predstavnik osim srpskih radikala nije došao, ti ljudi su gledali u nebo šta će da se desi i kako da spašavaju svoj rod ove godine, a za prošlu godinu im nije isplaćen otkup malina od 40 ili 30 dinara, zavisi kako je ko prošao, kao što i sami znate da je bilo onih velikih talasa poplava i kišnih talasa prošle godine u vreme otkupa malina. Besmisleno je da onda razgovaramo sa Vladom Republike Srbije i sa Koštunicom koji je ovlastio Mlađana Dinkića da u Narodnoj skupštini Republike Srbije obrazlaže projekat slobodnih zona, a on nije u skupštinskoj sali. Zato ćemo mi danas isključivo da se obraćamo građanima Srbije i onima koji žive u opštinama gde je proglašeno, odnosno gde je zaokružena celina slobodnih zona i da im dajemo konkretna rešenja. Mi srpski radikali mislimo da u tim slobodnim zonama najpre dovedemo kompanije koje će biti spremne da ostvare značajnu produktivnost, odnosno nivo proizvodnje, jer, zaboravih na početku, u toku prvog amandmana gospođe Pop-Lazić da vam spomenem primer Turske gde je za veoma kratko vreme u slobodnim zonama registrovano preko 500 međunarodnih velikih vodećih svetskih kompanija koje su tamo krenule sa proizvodnjom i upošljavanjem radnika. Apsolutno sam sigurna da u svim opštinama i gradovima gde su srpski radikali na vlasti, a naročito pobedom SRS na republičkom nivou ovaj posao, odnosno ekonomski institut, status slobodne zone može i te kako dobro da se razvija i da i kao država krenemo putem napretka i pre svega da nešto izvozimo. U poslednjem pregledu za prvi kvartal ove godine, za celu prošlu godinu samo je nekoliko stavki izvoza iz Srbije prema ostalom svetu. Ako pogledate koliko su prijateljske zemlje i strateški i privredno vezani jedno za drugo vezuju kroz institut slobodnih zona, ništa vam više ne treba. Mi smo neuporedivo, ko zna koliko stotina hiljada puta i u milionima stanovnika, odnosno stotine miliona ili milijardi manja zemlja od Kine, ali treba da iskoristimo razvojnu šansu i sa tom zemljom, sa Ruskom federacijom i pre svega da postavimo pitanje ovoj Vladi, jer je prethodna zbog toga i zbog svih drugih grešaka i zbog pljačkanja građana Srbije doživela svoj kraj – zašto se to ne koristi? Zašto mi kao zemlja (sada vam je primer i upropašćene tekstilne industrije "Javor", kada već govorimo o Ivanjičkoj opštini,) nemamo tekstilnu industriju, a prošle godine smo, čini mi se i u ovo doba, ovde usvojili rezoluciju vezanu za olakšavajuće okolnosti kada je u pitanju carina u oblasti tekstilne industrije. Sve su to pitanja koja zahtevaju odgovor na koja treba da odgovaraju ministri. Da li ćete vi da uvedete dan kada će poslanici, pošto vidim da je to bila tema za vreme vikenda u pojedinim medijima, da odgovaraju na naša poslanička pitanja, svejedno je. Šta god da kažu, ministri u Vladi Vojislava Koštunice, ni on sam, kao ni ovaj prevarant koji sebe naziva predsednikom Srbije, a samo je predsednik DS, nemaju šta da ponude u smislu razvoja privrede u Srbiji. To će ipak da sačeka nas, a po predlogu ovog zakona, odnosno amandmana srpskih radikala, videćete da je to izvodljivo, da mi imamo ozbiljne ljude, spremne projekte i spremne razvojne šanse za Srbiju koju ćemo, ako da Bog i narodna volja, u šta sam sigurna, uspeti za kratko vreme da ostvarimo. Hvala.
O amandmanu, reč ima narodni poslanik Goran Jakšić. Pre nego što vam dam reč, samo jedno objašnjenje, gospodin Mlađan Dinkić, ministar finansija, ima zakazan put za Irsku, putuje tek večeras, obećanje i obaveštenje imam da će doći za sat-sat i po ovde. Njegov saradnik je ovde. Po Poslovniku nije obavezno prisustvo ministra kad raspravljamo u pojedinostima, ali verujem da će njegov saradnik da prenese sve ono što se raspravlja i traži ovde, pa će ministar biti upoznat sa tim. Izvolite.
Zahvaljujem se. Poštovane kolege poslanici, retka je prilika u Srbiji, da se u srpskom parlamentu, u Skupštini Narodne Republike Srbije i pozicija i opozicija, kako se obično dele poslaničke grupe, odnosno stranke u parlamentu slažu da je potreban jedan ovakav zakon i da, realno govoreći, nema nekih suštinskih primedbi opozicije na Predlog zakona koji je formalno dala Vlada, a koji je kreirala radna grupa, gde su učestvovali i poslanici iz Narodne skupštine, poslanici G17 plus. Ne bi bilo možda zgoreg da se pomene da se važnost slobodnih zona videla još pre nekoliko godina, bez obzira ko je tada bio na vlasti i kako je to funkcionisalo, nemam nameru da politiziram, ali je zakon koji je tada bio na nivou Savezne Republike Jugoslavije, a koji je kasnije funkcionisao i koji je primenjivan na nivou Republike Srbije, pokazao mnoge manjkavosti. Sama organizacija i pristup rešavanju pitanja slobodnih zona, promocija slobodnih zona i razvoja slobodnih zona nije dala odgovarajuće rezultate, jer nije bilo odgovarajuće podrške ni u samom zakona, a i odgovarajućih institucija, pre svega onih koje potpadaju pod Vladu. Slobodne zone su zaista mesto, i tu se slažem sa prethodnom koleginicom, gde treba napraviti takav program da zone budu iskorišćene, jer sam ja pobornik ideje da je tuđe iskustvo najbolje, da nema potrebe izmišljati toplu vodu i da treba ono što su drugi primenili i na osnovu toga za svoj narod, za svoju državu, to primenjivati i u ovoj državi i te principe koristiti. Dakle, slobodne zone u Srbiji treba da budu mesto razvoja i to upravo u periodu dok nismo došli, nažalost, dakle, da budemo član EU i tu ova vlada vidi, ja moram da kažem, zaista vrlo progresivno, mogućnost da kroz slobodne zone u periodu kada nismo u toj EU, da se napravi promocija, odnosno mogućnosti promocije svih onih vrednosti i svih onih potencijala koje kao država i kao ekonomija u ovom trenutku imamo. Slobodne zone u svetu predstavljaju zaista mesto izvoza, mesto proizvodnje, što je vrlo bitno i mesto odakle se 30% izvoza realizuje. Nije to slučajno i to je priča o tuđem iskustvu i o tuđoj pameti i mi to moramo da iskoristimo, a ako je to neko video i primenio, mislim da je mesto da i mi to primenimo. Ovde je postojao zakon koji je prenesen sa nivoa savezne SRJ na državu Srbiju, ali taj zakon definitivno nije bio u potpunosti dobar i pokazalo se da ima odgovarajuće manjkavosti. Ovim predlogom zakona koji imamo, sada su u pitanju i amandmani istog zakona, neke stvari su i u definisanju i radu zone, načina osnivanja svih zona, pravila rada svih onih zona koja moraju da budu stroga. Dakle, neke stvari su liberalizovane, stvari koje su procenjene iz iskustva funkcionisanja u prethodnom periodu iz starog zakona, pravila koja su pričinjavala određene probleme i zbog toga je, samo zbog toga, u januaru, odnosno u februaru, određeni broj zona izgubio pravo da radi. U Predlogu ovog zakona su te neke smetnje otklonjene, ali istovremeno, u nekim delovima zakona, članovima zakona, određene stvari su dignute na nivo veće odgovornosti, na nivo veće discipline i obaveznosti, kako onih koji osnivaju zone, koji vode zone, ali i onih koji će raditi sutra u slobodnim zonama. Tu je veoma bitno pomenuti priču o proizvodnji. Zone jesu mesto gde treba da se organizuje proizvodnja i jeste tačno da je u nekom prethodnom periodu, o tome smo govorili kada smo predstavljali zakon, vrlo mali broj zona se bavi upravo proizvodnjom i vrlo mali broj zona je primenjivao upravo te pogodnosti koje zone treba da imaju. Dakle, ponoviću još jednom, neke uzroke za takvo stanje pravio je stari zakon i to je zaista realno. Sa druge strane, nije bilo dovoljno angažovanja države u promociji svih pogodnosti koje imaju slobodne zone. Proizvodnja postoji u nekim zonama. Jedan od razloga zašto su neke zone izgubile pravo na rad je to što nisu imale odgovarajući nivo proizvodnje. Ostale su zone koje se bave proizvodnjom, nije u potpunosti precizan podatak da proizvodnje nema, jedna od najuspešnijih zona je slobodna zona Pirot, gde je jedan od najvećih izvoznika, odnosno on ima veći deo proizvodnje, a to je "Tigar" iz Pirota. A ima još nekoliko firmi, ali da ne pravim sada reklamu, jer nema potrebe za tim, ali ima tih stvari. Ja ću samo da pomenem u kojoj je meri postojalo interesovanje u Vladi, ali sada smo u Parlamentu, pa da pomenem i Parlament kao najviše zakonodavno telo. Pri donošenju Zakona o PDV, upravo je iz poslaničke grupe G17 plus, iz ovog saziva Narodne skupštine, potekao predlog, i to je stavljeno, da se PDV na delatnosti u zonama koje se odnose na izvoz ne plaćaju. To je nešto što nismo mi izmislili, jer nema potrebe za kvalifikovanjem naše pameti i mudrosti. To je princip koji je u svim zonama u svetu, pogotovo u onim uspešnim, PDV je i kod nas, iako je najmanji i u Evropi i svetu sa 18%, stopa profita za mnoge ozbiljne firme i kada vi imate zakon koji oslobađa sve one koji se bave izvozom u slobodnim zonama za tih 18% je ogroman podsticaj. Mislim da ćemo se svi tu složiti, jer to je jedan od razloga, da proizvodnja počne u slobodnim zonama. To je bio zakon koji nije bio direktno vezan za slobodne zone, ali se vezuje za njihovo funkcionisanje i sa tim izmenama zakona, Zakonom o PDV smo omogućili i povećali interesovanje ulagača bilo domaćih, bilo stranih za ulaganje, organizovanje proizvodnje u slobodnim zonama, a ona je vrlo bitna za ovu državu, a to je proizvodnja opredeljena za izvoz. Naravno, to je samo jedan od modela. Mi smo i u samom zakonu najavili da će biti date još neke olakšice. Ja verujem i očekujem podršku Vlade, ali i svih narodnih poslanika, da i u drugim obavezama imaju olakšanje potencijalni korisnici i firme koje rade u slobodnim zonama, da kroz poreske obaveze omogućimo podstrek funkcionisanju u slobodnim zonama i ulaganju u slobodne zone, što znači, potpuno jasno, tu su onda i nova radna mesta, nove plate i nova proizvodnja koja je potrebna ovde u ovoj našoj Srbiji. Mi imamo sada situaciju koja nije, kada govorimo o amandmanima, viđena u ovom sazivu, a mislim i u prethodnom, koliko sam pratio funkcionisanje Skupštine u ranijim godinama, u amandmanima, mi nemamo, a dobili smo od SRS, direktno primedbe na same članove i data rešenja, nego imamo kroz amandmane jednu vrstu promocije jednog predloga zakona, jedne poslaničke grupe. Zanimljiv princip, moram da priznam, ali nije baš uobičajen i ne znam kako ćemo uopšte voditi raspravu kada su u pitanju amandmani. Nadam se da će rasprava biti, pre svega, objektivna, jer vrlo je uočljivo i svi vidimo potrebu za boljim funkcionisanjem slobodnih zona, za iskorišćavanje potencijala koji imamo u slobodnim zonama i da onih 4% izvoza koji je Srbija ostvarivala u 2002. godini kroz slobodne zone dignemo, barem, deset puta više. Da onda i mi, na kraju krajeva, kao država i kao vlada, a i kao Parlament, pomognemo finansiranje, ulaganje i rad naših građana u slobodne zone i dobijanje plate preko funkcionisanja firmi u sklopu slobodnih zona. Zaista očekujem da će gospodin Dinkić, kao ministar finansija, doći, mada mislim da raspravu možemo da vodimo vrlo konstruktivno i ovako. Radna grupa je pravila ovaj zakon i ima ovde ljudi koji su učestvovali u kreiranju ovog zakona.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, replika.
Gospodine potpredsedniče, vi ćete malo kasnije da nam objasnite kao diplomirani pravnik svoje slobodno tumačenje Poslovnika kada je u pitanju obaveza ministra da bude ovde prisutan, a vama kolega da repliciram zbog toga što ništa niste izrekli o amandmanu gospođe Gordane Pop-Lazić, koji je mnogo precizniji i bolji u članu 1. u definisanju slobodne zone, nego ovaj koji ste predložili, pa ne znam kako da vam se zvala ta radna grupa. Ne znam kakav je to manir Vlade Republike Srbije i vas pojedinaca da nam govorite o nekakvim javnim raspravama i radnim grupama i vi ste sada nešto superiorniji u odnosu na poslanike koji kritikuju, u konkretnom slučaju SRS, ili pokušavate to da budete. Vi, konkretno, imate portparola u vašoj stranci koja ne zna i nije čula za ime opštine Ražanj. Pre neko veče sam gledala, gostovala je na jednoj kragujevačkoj lokalnoj televiziji, razmišlja, mlađa žena, Grbićka, kaže da je to neki manji grad na jugu Srbije. Ovaj je gleda da joj pomogne, jedan grad na Jugu, ne zna kako da se seti i onda joj ovaj na kraju kaže – Ražanj. Znači, portparoli ne znaju ni nazive gradova u Srbiji i vi sada kažete da ne znate kako ćete dalje sa nama da vodite polemiku o ovom zakonu. Evo kako, konkretnim činjenicama, a naročito zbog drugog stava koji je veoma važan, a koji je predložila gospođa Gordana Pop-Lazić. Možda možemo u ovom prvom delu da pronađemo neku zajedničku crtu sa vašim predloženim tekstom zakona, šta je to slobodna zona i da se ovim zakonom uređuje položaj slobodne zone, odnosno uslovi za osnivanje i rad slobodnih zona. Kasnije, kada budemo konkretno došli do podataka o tome šta su i kroz kakve Tantalove muke pojedine opštine kroz decenije morale da prođu da bi zadržale status slobodne zone i da je osnivaju, a tek one koje imaju nameru, to je katastrofa, jer su tolike barijere, naročito u carinskom smislu da je ukupan nivo spoljnotrgovinske razmene, a da ne govorimo o opštem okruženju i našoj privredi, u slobodnim zonama 1% u Srbiji. Ono što je 30%, što ste i malopre rekli na moju karakteristiku, odnosno podatak da je to 20%, a kreće se do 30%, u Srbiji je 1%, to je 30 puta manje nego u nekoj normalnoj zemlji. Možda Mađarska u ovom trenutku beleži 40%. Možda neka druga zemlja koja je ekspanzivnije krenula sa tim poslom. Ali veoma je važno bilo da, mada predlagač to nije hteo, nema ga ovde, niti se upušta u ovu raspravu i daj Bože da i on zna, a on zna gde je Ražanj, pošto je tamo već jednom bio, ali se neslavno proveo – gospođa Pop-Lazić je predložila da se dopuni da bi bio precizniji amandman, da postoji drugi stav koji glasi: "Na robu koja se unosi i iznosi iz zone, i robu koja je smeštena u zoni primenjuju se mere carinskog nadzora i kontrole u skladu sa propisima koji uređuju carinski sistem i carinski postupak". Možda vam se čini da je beznačajno, ali i te kako je važno, zbog mogućih zloupotreba i zbog činjenice da su se slobodne zone do sada koristile isključivo za trgovinsku razmenu, ali ovako niskog procenta od svega 1% ili neke nikada nisu počele da funkcionišu, kao što je slobodna zona Lapovo, o čemu ćemo kasnije govoriti.
Po Poslovniku, narodni poslanik Goran Jakšić.
Mi se ovde u principu dobro razumemo. Ponekad možda nemamo baš dobro razumevanje, ali nije to bitno. Imaćemo priliku da ovde vodimo polemiku. Nisam baš od ljudi koji u parlamentu vode polemiku, za mene je parlament jedno mesto gde se vodi konstruktivna rasprava. Ima tu prilika, televizija, mitinga, gde možemo da vodimo političke polemike. U samom Predlogu vašeg zakona koji ste dali kroz ove amandmane, u tom prvom članu postoji taj drugi stav, ali taj drugi stav je takođe u Predlogu zakona koji imamo sada pred nama, koji je u raspravi. Ovaj stav je dat u nekim drugim članovima i ta vaša zamerka da toga nema ne stoji. Dakle, u Predlogu zakona koji imamo u raspravi, ali na drugim mestima utvrđeno je ono što je u predlogu vašeg amandmana. Čitali smo amandmane i u vašim predlozima ima mnogo stvari koje su u samom zakonu, ali su nešto drugačije raspoređene, to je činjenica. Ja sam vrlo male razlike primetio, rekao sam malopre i ponoviću još jedanput. Vrlo malo razlika postoji posle organizovanja po članovima određenih stvari i to je, čini mi se, najveća razlika i u onome što su vaši amandmani, odnosno što u njima piše – u mnogim mestima vezivanje za stari zakon i za neka rešenja iz tog starog zakona, što smo u Predlogu ovog zakona hteli da promenimo i jesmo promenili. Mislim da je to ipak jedan korak napred radne grupe. Mislim da je dobro što više ljudi uključivati i nemam ništa protiv. Znao sam da SRS ima neke svoje predloge i svoje sugestije, i da te predloge čujem i da se o tim predlozima raspravlja i pre ove rasprave o ovom zakonu.
Gospođici Nataši Jovanović dužan sam objašnjenje da nigde u Poslovniku ne piše da ministar ili predstavnik Vlade mora da bude u sali, već piše da ima pravo da učestvuje, da dobije reč i da da završnu reč. Pravo, kao i svaki poslanik, možete da iskoristite i ne morate da iskoristite. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Nisam mislila da ću morati kolegi pravniku da objašnjavam Poslovnik, ali gospodine Mihailoviću, pošto ili pogrešno tumačite ili svesno nećete da pročitate ono što piše u Poslovniku, moraću ja to da uradim. Član 87. Poslovnika kaže: "Na sednicama Narodne skupštine, pored narodnih poslanika, učestvuju", dakle, ne "mogu", nego "učestvuju", "članovi Vlade, ovlašćeni predstavnici drugih predlagača zakona i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, kao i druga lica koja predsednik Narodne skupštine pozove". Dakle, član 87. obavezuje Mlađana Dinkića da danas sedi ovde. To što putuje u Irsku, to je njegov problem. Pitam se samo šta će u Irskoj, da možda neće pare sa Kipra da prenosi u Irsku, možda je tamo sad sigurnije. (Miloljub Albijanić, sa mesta: Ja sam tu.) Kakve veze ima što ste vi tu? Da li ste vi Mlađan Dinkić? Da li ste vi "drugo ja" Mlađana Dinkića? Neverovatno!? Član 194. stav 3. kaže: "Predstavnici Vlade na sednicama Narodne skupštine i njenih odbora mogu biti samo članovi Vlade i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo", dakle, ne piše da oni, ako hoće, ne budu, nego mogu biti isključivo članovi Vlade i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, "kad je na dnevnom redu sednice Narodne skupštine predlog zakona koji je za Vladu pripremio Republički sekretarijat za zakonodavstvo". Stav 4. člana 194. kaže: "Predstavnici Vlade učestvuju u radu Narodne skupštine u skladu sa ovlašćenjima utvrđenim zakonom". Dakle, "učestvuju", a ne "mogu", ako im se hoće. Član 196. Poslovnika kaže: "Uz predlog zakona, drugog propisa ili opšteg akta, ili uz drugi materijal koji podnosi Narodnoj skupštini, Vlada obaveštava Narodnu skupštinu o svojim predstavnicima i poverenicima za sednice Narodne skupštine i njenih odbora". Vlada Republike Srbije obavestila je Narodnu skupštinu da je predstavnik predlagača po ovoj tački dnevnog reda Mlađan Dinkić. Znači, gospodine Mihailoviću i kolege poslanici, dopalo vam se to ili ne, mi danas radimo suprotno odredbama Poslovnika. Nije ovo prvi put. Verujte, možda se i ne bih javila da intervenišem po Poslovniku, ali imam obavezu, zbog građana Srbije koji me na svakom koraku pitaju kako poslanici skupštinske većine imaju morala da ih nema u sali, kako predstavnici Vlade imaju morala da ne učestvuju u radu Narodne skupštine. Ja onda svim građanima vrlo strpljivo objasnim, svakome ko me to pita, sve ovo što piše u Poslovniku i kažem da ne razumem zašto neće da poštuju Poslovnik, ali znam da ga ne poštuju. I znam da Vlada Republike Srbije radi isključivo po direktivama; prevedu neki tekst zakona, predlože ga Narodnoj skupštini, skupštinsku većinu uopšte ne interesuje, skupštinska većina uglavnom ne učestvuje u radu, kao što po direktivama Vlada Republike Srbije pokušava da uhapsi građane Srbije, pre svega Ratka Mladića. Onda, nešto što je najsramnije ova dva, tri dana prisutno u javnosti, izlaze političari, Koštunica i Tadić i kažu kako je sramna odluka Haškog tribunala o kazni Naseru Oriću, ali u nastavku rečenice kažu – bez obzira na to, mi moramo da postupimo po zahtevu Haškog tribunala i moramo da izručimo Ratka Mladića. Onda neki "pametni" izađu i kažu – ko sada može objasniti građanima Srbije da Haški tribunal nije politički i antisrpski sud? Sada pitam te predstavnike vlasti – odakle im moral da im padne na pamet da i posle odluke o kažnjavanju od dve godine Nasera Orića, da oni uopšte imaju potrebu da građanima Srbije objašnjavaju neobjašnjivo, da objašnjavaju da Haški tribunal nije antisrpski i da nije politička tvorevina? Naravno, građani Srbije to znaju, a znaju to, nažalost, sasvim sam sigurna, i članovi Vlade i predsednik Vlade i predsednik Republike, ali oni ne haju za to, oni vrlo licemerno nastupaju i kažu, da bi se dodvorili građanima, kao, jeste strašna odluka o kažnjavanju Nasera Orića, ali bez obzira na to, mi Ratka Mladića moramo da isporučimo. Mi se nadamo i dalje, ono što sve vreme pričamo, i da, bez obzira na ovu odluku, neće biti tog izručenja i tog hapšenja, a pogotovo posle ove odluke o kažnjavanju Nasera Orića. Ako nekom u Srbiji danas nije jasno šta je Haški tribunal, onda mu zaista nije mesto ne u politici, nego uopšte u javnom životu. Neka se zabije u neki svoj ćošak i neka pred ogledalom priča te teorije.
Gospođo Radeta, u jednom možemo da se složimo – da različito tumačimo šta znači učestvovati. Moje mišljenje je da ministar, kao persona koja zastupa Vladu, može loše da zastupa Vladu, može dobro da zastupa Vladu, može da učestvuje nakratko, može na duže, ali to nije pitanje naše obaveze da prekidamo sednice ili da ne radimo po zakonu u pojedinostima ako ministar ne prisustvuje. Kažem, jedino možemo tu da se složimo – da se razlikujemo u tumačenju tog izraza. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Mileta Poskurica. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Pošto je sasvim izvesno da mi dobro posao ide, demokrata nema, G17 plus se osuo, niko iz vlade Vojislava Koštunice ne sme da uđe u salu, šalju ove ljude, ni krive ni dužne, da hvataju neke beleške ovde. Džabe hvataju beleške, od toga nema ništa. Gospodine Mihailoviću, povodom one diskusije sa početka ove sednice, očekivao sam da će svi oni koji su izašli ovde da pričaju nešto o povredi Poslovnika, da se pred javnošću Srbije izvine meni i vama, jer smo bili napadnuti ovih mesec dana da nešto širimo, nešto razmišljamo itd. Vidite kako dođe vreme i priznaju sami. Oni koji su nas najviše napadali priznali su jutros, a bogami i ovi koji su tražili da se ja izvinim, već danima nešto kukaju, nariču, tako će da nariču oni i kada je u pitanju Kosovo i Metohija. To moram da vam kažem. Ovo vam sve pričam kao uvod, da biste shvatili zašto treba da se usvoje amandmani SRS, da posle sa zakašnjenjem ne natrči velika inteligencija, zapljusne one koji su glasali sve ovo što predlaže ministar finansija. Idemo redom. Mi smo predložili potpuno nov koncept i potpuno nov Predlog zakona o slobodnim zonama. Kako? U formi amandmana. Kakve amandmane? Amandmane na svaki član Predloga Vlade, pa kada uzmete sve naše amandmane, pročitate, videćete da je to nešto malo duži predlog zakona od Predloga Vlade i da je to mnogo kvalitetniji zakon. Zašto se nama predlaže ovako loš zakon? Šta može da se desi ukoliko se usvoji Predlog zakona koji treba da brani "opravdano odsutni" Mlađan Dinkić? Ako se usvoji Predlog zakona Vlade, imaćete haos u Srbiji, haos na tržištu. To bi onda značilo nešto slično, poštovani građani Republike Srbije, kao ovo što smo imali sa "Neckermann". Otprilike "Neckermann" bi iz Varaždina bio slobodna zona u Hrvatskoj, ovde bi se završavao posao preko G17 plus. Pošto "eksperti" prave neke šeme i mi smo napravili jednu šemu kako se organizuje prevara i pljačka u Srbiji od strane G17 plus, poslovanjem "Neckermann" i "Quelle" iz Varaždina. Naravno, ne pričam napamet, imam zvaničnu dokumentaciju, državnu dokumentaciju. Ukrao sam, došao sam u posed, nije bitno kako, ali sve što budem rekao za ovom govornicom odnosi se na zvaničnu dokumentaciju državnih organa Republike Srbije, dokumentaciju iza koje stoji Vlada Republike Srbije, sa ovim strašnim koalicionim kapacitetom. Posao je organizovan i sproveden pod patronatom Ministarstva finansija (čitaj: Mlađan Dinkić, G17 plus). Kaže ovako: "Vlada je na predlog Ministarstva finansija – čitaj Mlađana Dinkića – donela Uredbu o carinski dozvoljenom postupanju sa carinskom robom, puštanju carinske robe i naplati carinskih usluga na osnovu člana 272. Carinskog zakona". Osnivanje "Neckermann" sproveo je Dejan Simić, on je poznato kao član G17 plus, on je poznat po jednoj aferi što je bila skoro. Samo da vam ja objasnim, ja pričam o demokratskom bloku, vi mene niste razumeli, pričam o kapacitetima, o demokratskom kapacitetu koji se formira u Srbiji i očuvava u Srbiji. E ovako, preduzeće za katalošku prodaju "Neckermann", DOO Beograd, Zrenjaninski put, osnovano je po odluci o osnivanju od 23. decembra 2002. godine, pa je čak i overeno punomoćje pred Prvim opštinskim sudom 13. januara 2003. godine, a kao punomoćnik koji je overen bio je Dejan Simić iz Beograda. E sad, ovo ne bi moglo da uspe i da dobije te razmere od 40 do 60 miliona evra, u osnovu uskraćene carine poreza na promet, da se nije napravio sistem. U sistemu se nalazi direktor carine Jerinić, kadar G17 plus, načelnik poreske uprave Ilić, kadar G17 plus, na čelu devizne inspekcije, takođe, čovek iz G17 plus. Svi ovi organi trebalo je da kontrolišu katalošku prodaju i svi su u sastavu Ministarstva finansija. Nema nikakve kontrole, roba je dolazila, ovde imam čitav spisak propisa koji su prekršeni, pa odgovorna lica koja su, kompletan nalaz svih državnih organa koji ukazuje, pa čak i sve novinske tekstove, javne izjave Ministarstva trgovine i drugih nadležnih službi. Eto šta radi organizovana grupa ljudi G17 plus i zašto oni ne mogu da dođu ovde i ne mogu da izdrže ovu kritiku. Evo, pozivam predsednika Vlade, doslednog borca protiv kriminala da samo uzme dokumentaciju koja postoji u državnim organima i obavesti javnost da li tu postoji neko krivično delo, ko je odgovoran, kako je to urađeno, pod čijim patronatom. Zašto? Pa ne mogu više građanima Srbije, nekom maglom koju šire neke stranke koje su na vlasti protiv SRS, da prikrivaju bit njihove vlasti, a to je ovo i zbog ovoga je Labus napustio G17 plus. I naravno, Mlađan Dinkić će sve da podmetne na visoke državne funkcije, da on ne bude baš mnogo isturen, kako bi se ova operacija sticanja sredstava završila. Radi onih koji ne čitaju stenogram i imaju namere da mi repliciraju, samo jedno uputstvo za upotrebu reči protiv Zorana Krasića – sve piše u nalazima nadležnih državnih organa. Ako meni budete replicirali i meni budete osporavali ovo što radim tumačiću da rušite Vladu Vojislava Koštunice. Nemam ništa protiv, samo da vas obavestim unapred da ne istrčite, pošto istrčite tako, ne znate, a ne znate da vas ja čekam na još 16 mesta gde mogu da poništim sve to što imate nameru da iznesete. Sada da se vratimo na ovo što je zakon o slobodnim zonama. Naravno, ono što smo predložili amandmanom na član 1. i ono što se odnosi na ovaj amandman koji je na dnevnom redu na član 2. – daje se potpuno novi koncept u odnosu na ono što je Vlada zamislila. Naravno da ne mogu da se prate ovi članovi jer nisu ni adekvatni po materiji, tako da se u Predlogu Vlade u članu 2. nalaze pojmovi, odnosno to je član kojim se opisuje značenje pojedinih izraza koji su upotrebljeni u Predlogu zakona, Predlog Vlade, a u našem članu 2. vrlo precizno se propisuje šta je to zona i šta ona obuhvata. Jedna principijelna razlika, ako mogu tako da kažem, u pristupu ovoj materiji ogleda se u tome što samo prividno se može reći da je Predlog Vlade liberalniji, ali on je toliko liberalan da praktično može da funkcioniše samo ukoliko Ministarstvo finansija bude blagonaklono. Ovde se ide potpuno pogrešno, ovde se ne daje saglasnost na osnivanje zone nego se daje saglasnost na odluku o određivanju područja zone. Tu ste napravili grešku, takvih slučajeva ja nisam video, ne postoje u svetu. Moram da vam skrenem pažnju, da bi poslovala zona, nadležni državni organ treba da da saglasnost čime omogućava vršenje jedne delatnosti koja odudara od uobičajenog i normalnog toka obavljanja delatnosti u skladu sa domaćim propisima. Ovde se radi o jednom izuzetku opravdanom gde ekonomski interes nalaže da se takav izuzetak napravi. Oni su tu dosta iskomplikovali, saglasnost itd. itd. Razlika u odnosu na postojeći Zakon o slobodnim zonama, za koji ja ne bih izrekao tolike kritike kao što su izrekli ovi koji su predložili ovaj zakon, jer kad se pogleda, skoro 90% odredbi je prepisano iz prethodnog Zakona. Znači, nema tih primedbi, realno ne postoje. Čak ni predlagač nije video neke bitnije nedostatke. To što neke zone, odnosno preduzeća za upravljanje slobodnom zonom nisu zadovoljna postojećim zakonom treba tumačiti kao njihov problem, jer nisu uspele da privuku strane investitore. Treba tumačiti kao problemom njihove nesposobnosti i treba tumačiti njihovim nastojanjem da eventualno ograničenja u pogledu onog minimalnog dela posla koji tu mora da se obavi radi izvoza, njih navodno ograničava, jer u samoj ideji stvaranja zone javilo se nešto pogrešno. Ja mogu da vam pričam o svakoj zoni pošto sam nekada malo više bio uključen u te poslove. Ove zone koje mi danas imamo, verovatno 60% su političke slobodne zone, izraz megalomanskih težnji pojedinih lokalnih moćnika. Tada su čak rekli i da lokacija, da se nalazi na reci, na magistralnom putu itd, predstavlja neko ograničenje. Pa kada su počeli da tolerišu, pokazalo se da to u stvari nije bilo ograničenje nego su neki smatrali da preko slobodne zone mogu da završe poprilično prljavih poslova, s obzirom na to da se tu nalazi i carina, pa kad se uveže posao onda se završava vrlo, vrlo prljav posao. Tako, ja ne bih bio toliko spreman da kritikujem postojeći Zakon, a on nije smetnja. I u našem Predlogu nema nikakvih ograničenja, može da se pravi zona maltene na celokupnoj teritoriji Republike Srbije, s tim što se daje neka prednost, ne prednost nego više kao preporuka da se vodi računa o komunikacijama, jer je nemoguće napraviti slobodnu zonu na nekoj zabitoj lokaciji koja ima problema i sa putem i sa strujom i sa vodom i sa akumulacijom i sa kompletnom infrastrukturom. Tamo i kada bi se napravila zona ona bi u startu bila sumnjiva. Naš Predlog vodi računa o čistim računima, država se samo, neophodno, koliko je potrebno meša u rad slobodnih zona, postoji sloboda. U našem predlogu dozvoljavamo i transfer i reinvestiranje, jasnije definišemo zabranu eksproprijacije i nacionalizacije u odnosu na Predlog Vlade i mnoge, mnoge druge odredbe su na višem nivou i mnogo kvalitetnije. Znači, centralna razlika je u tome što vi prividno dajete liberalizaciju, ali pravite sistem koji ne može da funkcioniše bez tate iz Ministarstva finansija. Mi uvodimo poznate veličine, zakonom propisujemo uslove, ko ispuni uslove, dobiće saglasnost za osnivanje zone, procedura je i u vašem i u našem predlogu dosta slična, koji su rokovi potrebni, i mi priznajemo mogućnost da se bez plaćanja dažbina obezbeđuje građevinski materijal za izgradnju objekata u okviru zone itd. Preporučio bih da o ovome, gospodine Mihajloviću, obavestite predstavnika Vlade, da je ovo što predlaže SRS daleko kvalitetnije od njihovog, rekao bih, skarabudženog predloga. Imali su potrebu da se u nečemu razlikuju od postojećeg Zakona i gde god su krenuli da se razlikuju, napravili su grešku. Ali, vidi se da je ta greška namerna. Zašto? Može čovek jednom i drugi put u životu da pogreši, treći put ne sme, jer ako treći put pogreši, onda je ona kategorija za "Lazu Lazarevića". Koliko je puta Srbija imala priliku da vidi koliko su se ljudi opekli od strane onih koji su verovali onome koji predstavlja Vladu povodom ovog predloga zakona. Moramo da budemo oprezni. Znate, koga zmija peči, on se guštera plaši. Zato smo podneli amandmane, da bi zaveli neki red i da vas ubedimo da usvojite amandmane, da ne prođe ovakav Predlog zakona kakav je Vlada predložila, jer ako ovakav zakon prođe, budite uvereni da će zone biti u još težoj situaciji. Mnogo teža situacija za njih nastupa po vašem Predlogu zakona onog momenta kada se promeni direktor Uprave carina, to vam garantujem, jer padaju sve lične kombinacije između carinarnice u slobodnoj zoni, preduzeća za upravljanje zonom i onih koji obavljaju delatnost u zoni. Vodite računa da ne napravite grešku, da opet država ne pravi neke izveštaje.
Da li još neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik, Jakšić.
Hvala predsedavajućem. Ovo što je poslednji govornik rekao, nadam se da je potpuno u pravu, da će novi predlog zakona onemogućiti bilo kakve privatne veze, ljudi koji vode zone, ljudi koji rade u zonama sa carinom, upravom carina i uopšte sa svim poslovima carina. Upravo je to jedan od razloga zašto se određene stvari postrožavaju ovim predlogom zakona, jer je bilo slučajeva, to je tačno, da se u zonama povremeno koriste odgovarajuće veze, koriste beneficije koje zakon predviđa kada su u pitanju zone, ne za razvoj proizvodnje, ne za razvoj svega onoga što treba da bude podstaknuto slobodnim zonama, već za određene kombinacije, kombinatorike itd. Odlično znamo, drago mi je da ima još ljudi koji su se bavili time, informisali se o tome šta se radi i kako se radi u slobodnim zonama, jer se onda dobro razumemo o čemu govorimo. Ponoviću, potpuno se slažem da novi zakon onemogućuje dalje mešetarenje kada su u pitanju, pre svega, carinski poslovi i moguće carinske olakšice i beneficije. Ako bismo se malo našalili, nije možda dobro da u velikoj meri ili suviše oštro kritikujete Predlog ovog zakona koji je dat od strane Vlade, jer kao što smo se sad složili u toku načelne rasprave, a i ovih nekoliko amandmana, postoji ogromna sličnost između Predloga zakona koji je dala Vlada i onog što je vaša stranka dala kroz amandmane. Tako da nemojte mnogo da kritikujete ono što je gotovo isto u jednom i u drugom Predlogu. Šalu na stranu, kada je u pitanju drugi amandman na član 2, mada on nema direktnu korespondenciju na ovaj zakon, gotovo sve što ste dali u ovom amandmanu obuhvaćeno je Predlogom zakona koji imamo danas na raspravi. Rešenje koje ste predložili u članu 2. i u vašem amandmanu je prisutno u članu 10. Predloga zakona, kao i u članu 13. Predloga zakona, gotovo sve je prisutno što ste vi rekli, ali u jednoj drugoj organizaciji. Ja sam čovek koji je dugo godina radio u privredi, ovde je nešto precizniji koncept dat, podeljeno je u Predlogu zakona, određena delatnost, odnosno oblasti koje zakon razmatra i to je urađeno upravo sa namerom da bude stvar jasnija onima koji su korisnici zone i da ovo ne bude samo zakon, nego da bude neka vrsta vodiča, što mislim da je potrebno budućim finansijerima, da zakon bude jedna vrsta praktičnog uputstva, šta treba raditi i šta je ono što zakon dozvoljava, a šta je ono što zakon brani kada su u pitanju organizacija i rad slobodne zone. Neke od tehničkih stvari koje su potrebne da budu uređene u organizaciji jedne zone će biti definisane kroz druge članove Predloga zakona, a biće i u određenim aktima, jer su tehničke stvari u pitanju, mora da donosi i mora to da prati buduća uprava za zone. Kada je reč o mešanju države, mogu da se složim da se država malo mešala u slobodne zone, ali mislim da je to loše. Ako su slobodne zone potencijal ove države, a jeste potencijal, da ne ulazim u neku ekonomsko-finansijsku raspravu, ima vremena i za to, dakle, ako to jeste potencijal, a jeste, to se svi slažemo, onda država treba malo više da se meša. Ali, da se meša u regulisanje zakona koji će tu oblast da prati direktno i onih indirektnih zakona i da ima odgovarajuće podsticajne mere, odgovarajuću zainteresovanost države i njenih organa, koje plaćaju poreski obveznici, da država vrši odgovarajuću promociju i da stvori odgovarajuće pozitivne uslove za finansiranje i razvoj proizvodnje u zonama. Hvala.
Narodni poslanik Aleksandar Vučić, po Poslovniku, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Mihajloviću, želeo bih, iako sam slušao Vjericu Radetu, da vas još jednom upozorim na kršenje člana 87. i to nije formalnost, da bi neko izašao za govornicu i rekao nešto protiv predstavnika vlasti, već je to zbog poštovanja Narodne skupštine, zbog poštovanja građana Srbije. U tom članu se kaže: "Na sednicama Narodne skupštine, pored narodnih poslanika, učestvuju članovi Vlade, ovlašćeni predstavnici drugih predlagača zakona i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, kao i druga lica koja predsednik Narodne skupštine pozove". Vi ste pozvali ovde predstavnika predlagača, ministra Mlađana Dinkića. Ministar, gospodine potpredsedniče Narodne skupštine, nije u ovoj sali. Ministar nije jutros bio na putu, nije se pojavio u Narodnoj skupštini Republike Srbije da kaže bilo koju reč i ukoliko vam je stalo, ukoliko držite do dostojanstva Narodne skupštine, vaše je da date pauzu dok se ne pojavi predstavnik predlagača. Šta nas briga da li putuje u Irsku ili u Švajcarsku ili bilo gde drugo, kad ima Narodna skupština. Narodna skupština mora da bude najvažnija i od najznačajnijeg službenog puta, iako ne znam da li je službeno ili privatno, sasvim je svejedno. Ne može da bude značajnije od sednice Narodne skupštine i usvajanje zakona. Čak i ovako jednog značajnog zakona, pošto predlagač hoće da kaže da bi trebalo da se pospeši rad slobodnih zona, znam da je u ovoj zemlji sve moguće, da vodite hajku i kampanju, da ljudima izmišljate imena i prezimena, da ih nazivate na raznorazne načine, a da pri svemu tome govorite o sopstvenoj lažnoj ugroženosti. Ja to sve znam i sve to vidim, ali to ne može da se dešava u Narodnoj skupštini. Video sam neke novine, misle na Tomu Nikolića, pa kaže – Toma grobar, valjda navijač Partizana, ne znam šta su hteli da kažu. Pri tome nema naslova, pa pozovem, pa pitam, izvini majstore, kako nema – Boris lopov. Ne, to nije tačno, da stoji bolje, to je ono što je istina i to je ono što narod precizno govori na svakom mestu. Ja pitam kako to u novinama nemaš – Boris lopov? Sada vas pitam, gospodine potpredsedniče Narodne skupštine, da li ste vi čuli da je ovaj najveći finansijer srpskog "Kokusa" i najveći finansijer Borisa Tadića u prethodnoj kampanji, Zoran Trifunović - Trizon, pobegao sa 27 miliona koje je ukrao od NIS-a, pa ste zato morali da smenjujete sve ljude u NIS-u. Zašto o tome niko ne piše, gospodine potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, jer 27 miliona evra je čovek ukrao, direktno ukrao. A sada ću da vam objasnim način na koji je ukrao i kako je pobegao iz sudnice. Taj Trizon, gospodine Mamula, trebalo bi da se pozabavite na tom Odboru za bezbednost, da vidite kako to funkcioniše, a čuli ste, pretpostavljam, čuli ste, vidim ...
Gospodine Vučiću, ja vas molim samo da privedete kraju i prekoračili ste tri minuta.
Jesam, gospodine Mihailoviću, prekoračio sam, ali zbog velike društvene opasnosti dela koje je počinio najveći finansijer Borisa Tadića, a da nacija ne zna kako je to počinio. Ja želim to narodu da kažem i siguran sam da me u tome nećete sprečiti, bolje da kažem odjednom, nego da se ponovo javljam.
Gospodine Vučiću, neću vas sprečiti, ali budite kratki.
Biću, hvala vam. Vi ste uvek veoma ljubazni i sa razumevanjem gledate na potrebe građana Srbije. Dakle, taj, kao što znate i kao što ste čuli gospodine Mamula, pojavio se na suđenju, i teče suđenje, a on je upravo u tom trenutku završio poslednju transakciju, tražio naftu, dobio naftu i rekao, to neće da prodaje, nego će da vraća pare 27 miliona. On uzeo, prodao sve, uzeo pare, nije podmirio sve što je dobio kao kredit, ništa NIS-u nije vratio, suđenje traje, počelo je, završava poslednju transakciju, pa kaže pozlilo mi, idem do WC, izašao čovek i nikada se više u zemlju nije vratio. Van zemlje je, van Srbije. Nema ga. Najveći finansijer srpskog "Kokusa" u SAD, najveći finansijer najvećeg lopova Borisa Tadića. I sada mi vi kažite, gospodine Mamula, da to nije istina, kažite mi vi Jakšiću da to nije istina, da li ima nekoga od vas da mi kaže da to nije istina. Što ćutite svi, što je zabranjeno da se priča o Trizonu?! Ja Vas pitam, gospodine potpredsedniče Narodne skupštine i Vas gospodine Mamula, pošto znam da znate ovo isto kao i ja, zašto je zabranjeno, zašto ne sme da se priča u ovoj zemlji o Trizonu? Taj je platio više od pola kampanje Borisa Tadića, poslednju. Nevezano za to, a žalio se Tadić u Kini ljudima, kaže, pa da li je moguće da baš Trizon mora sve da plati za naš srpski "Kokus". Dvadeset sedam miliona evra oteo i ukrao od građana Srbije, 27 miliona evra ukrao i nema ga u zemlji, ljubi ih majka, sve toliko pošteni. Albijaniću, mene pitaj da li je sve u redu, jer nije ništa u redu. Trizon je pobegao iz zemlje, ovaj što je finansirao Borisa Tadića, 27 miliona evra je ukrao, ništa nije u redu! Pogledajte sada, videli ste gospodine potpredsedniče Narodne skupštine, završavam, neću Vam više, poštujući Vaš autoritet i lični integritet, pa kaže, hajde da vidimo nešto po Zemunu, a kako se zove onaj, Gordana? Nebojša Simonović, izvinjavam se, to su česta i časna srpska prezimena, a ovaj jedan je ovo jedno ukaljao, jer taj je u vreme najgore hajke i harange, da građani Srbije znaju od 5. oktobra naovamo pričao o kriminalu SRS, kaže, delili papuče radnicima, bonove, ne znam ni ja šta se priča, radna odela, zapošljavali ljude itd. To je strašan kriminal kada zapošljavaš ljude i kada daš radnicima papuče, čudo jedno od kriminala. Šta se dogodilo dragi prijatelji u međuvremenu i poštovani građani Srbije i taj je van zemlje, ali nije jedan kofer, a on je predsednik opštinskog odbora Trizonove partije, gospodine Mamula, DS - Borisa Tadića, ovoga Boris - lopov, što ne sme nijedan novinar da objavi, on je bio njegov predsednik opštinskog odbora. A zašto je van zemlje, gospodine Mamula? Čovek je uspeo pet puta da proda jedan stan, pet puta je uspeo da proda jedan stan, a kako je to uspeo, ja to ne znam. Na kraju se dogodilo da su došla petorica vlasnika, hoće da pucaju jedni u druge, misle da su oni krivi, a ovaj je pokupio pare i pobegao. Nije ni to sve, jer ovo što sam vam rekao to je samo sitnica, uzeo je 500 ili 600 hiljada i to je za njih za usput, za sličice, na Terazijama da tapkaju, da razmenjuju sa decom, ali ozbiljnije, protiv njega ima, jedno, devet krivičnih prijava u opštini Zemun, ako se ne varam ...
Gospodine Vučiću, ja vas zaista molim da privedete kraju.
Gospodine potpredsedniče hvala Vama, a ja tražim da me gospodin Mamula i Vi obavestite gde se sada nalazi gospodin Trizon, najveći finansijer najvećeg lopova u Srbiji Borisa Tadića, gde se nalazi, šta radi, da li ga Interpol goni i za koliko para je gospodin Trizon opljačkao građane Srbije. To je za mene od ključnog značaja, da vidimo mi koliko je gospodin Trizon ojadio građane Srbije, jer ako se vi slažete sa tim, ja se sa tim ne slažem, i mogu da kupuju po novinama koliko hoće tekstova, mogu da kupuju po televizijama priloge koliko hoće, mogu da rade i da izmišljaju šta hoće, ali istinu ne mogu da sakriju. Znate, šta god dogovarali, sa bilo kim o bilo kakvim koalicijama posle izbora, kada neko ukrade 27 miliona evra i onaj koji žmuri na jedno oko, ne može a da ne vidi na drugo i zato će razni Trizoni i svi ostali lopovi iz najbližeg okruženja Borisa Tadića morati da završe iza rešetaka.
Gospodine Vučiću, dužan sam Vam jedno objašnjenje. Zaista mi se razlikujemo u tumačenju člana 87. Poslovnika, jer da učestvovanje znači našu obavezu, znači, da ne možemo da radimo, ako ministar ne prisustvuje, to bi značilo da Vlada ima mogućnost da blokira rad Parlamenta. Mislim da intencija kod pisca ovog poslovnika Narodne skupštine nije bila ta, već da Parlament ima svoju samostalnost i da može da radi po proceni, na način kako odgovara ovom domu.
Složio bih se sa vašim tumačenjem, gospodine predsedavajući, posebno kada je u pitanju zahtev za smenu Vlade, koji nikada nije mogao da dođe na dnevni red, zato što ste ga skidali sa dnevnog reda, ali kada je to poslanička inicijativa i inicijativa Narodne skupštine, ali gospodine potpredsedniče Narodne skupštine, Vas, zaista, i srpski radikali i mnogi drugi cene i poštuju zbog Vaše objektivnosti, nepristrasnosti i korektnog rada, ali ja moram da Vam ukažem na jednu stvar. Ovo je po zahtevu ministra Dinkića, po zahtevu Vlade Republike Srbije, ovo je njihov zahtev i valjda će imati svog predstavnika koji će nam objašnjavati o čemu je reč. Oni traže da se o ovome raspravlja, a mi tražimo da se raspravlja o zakonu o izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji, Zakona o legalizaciji, odnosno o planiranju i izgradnji. Mi smo sve to tražili, ali to uopšte nije na dnevnom redu. Ovo je tražila Vlada, ali predstavnika Vlade nema. Stvar dobrih običaja u ovoj skupštini je uvek bila da se ministar pojavi, da ministar odgovara kada je reč o zakonu, da on izlazi da objašnjava poslanicima šta je namera Vlade, šta će se time postići, da kaže kakvi su troškovi u budžetu, kakve ćemo probleme imati, a kakve ćemo rezultate postići itd. Od koga mi to sada čujemo? Od predstavnika poslaničkih grupa vlasti onih koji podržavaju Vladu u Skupštini Srbije. Oni nisu predstavnici predlagača. Nisu i ne mogu u njihovo ime da govore. O tome je ovde reč. Vi tu čak kažete – oni učestvuju u Poslovniku koji ste sami kreirali, učestvuju na vaš poziv. Je l' dobio poziv? Dobio je poziv. Znači da učestvuju. Ali, evo, ne učestvuju. Tu nema dalje šta da se tumači. Ja znam da je Vama neprijatno i ja znam da je svima neprijatno, zato što postoji neko ko je iznad svih i kome niko ništa ne sme da kaže. Ali, Vas molim da se zaista konsultujete i vidite, ako Vam je neprijatno drugačije da kažete, kažite – mi moramo da nastavimo, ovaj nas ne ferma dva posto, ja to mogu da razumem. I da znaju građani Srbije, baš briga Dinkića za Narodnu skupštinu, baš briga Dinkića za građane Srbije i nema nikakvih problema. Ali da se to jasno kaže građanima Srbije. Ili, neću da gledam radikale, zato što ja hoću njih da zabranim, zato što su mi oni ovaki ili onakvi, nemamo mi nikakav problem sa tim. Zato će mnogi od njih da odgovaraju pred licem pravde, ali dok ne odgovaraju pred licem pravde, dok se ne promeni vlast mi moramo da poštujemo to što su neki od njih ministri. Kada dođe do promene vlasti, kada se uspostavi poštena, odgovorna, ozbiljna vlast, onda će se stvari postavljati drugačije. Molim Vas, da nam precizno i jasno kažete da se ne razlikujemo u tumačenjima, jer sve da prihvatimo, vaše takvo tumačenje, ovo tumačenje da je predlagač Vlada, odnosno resorno ministarstvo, ne može se drugačije posmatrati nijednim, ni jezičkim, ni logičkim, ni bilo kakvim tumačenjem, nego ovako da je obavezno, ili ako hoćete uz podršku onoga što se nazivaju dobri običaji, da je neophodno prisustvo ministra. Da li može rasprava bez toga? Nije prvi put. Ali dobro, onda da se jasno kaže građanima Srbije zašto se tako odigrava i da je to zbog oholosti ministra i predstavnika vlasti i ni zbog čega drugog. To je sve što sam imao da Vam kažem gospodine potpredsedniče.
Gospodine Vučiću, hvala i sa Vama ću se složiti da je to u domenu dobrih običaja i da jeste ovo predloga Vlade, ovaj predlog zakona i njihov zastupnik ministar, ponoviću, može da zastupa taj zakon na loš ili dobar način, ali on odgovara Vladi, ne odgovara Skupštini. Pošto je to u domenu dobrih običaja, onda je ili na predsedniku Skupštine, na predsedavajućem da oceni hoćemo li nastaviti sednicu. Kako će zastupati predlog zakona, mislim da odgovara Vladi. Sada će moja koleginica narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, po Poslovniku, dobiti reč.
Evo gospodine predsedavajući, poštovane kolege, ja sam htela samo malo da vam pomognem u tumačenju tog člana Poslovnika, šta smo u stvari time hteli i zašto je neophodno da ministar uvek bude prisutan, on ili neko drugi ko je ovlašćen. To može biti i potpredsednik Vlade ovde na sednici, pogotovo kada teče rasprava u pojedinostima. Dakle, moje pitanje je, da li ministar može da ustane sa svog mesta i da kaže – ovaj amandman prihvatam. Ako može, onda je njegovo prisustvo zaista neophodno, jer mi jeste da obaveštavamo javnost šta mislimo o predlogu Vlade, ubeđujemo poslaničku većinu, koje doduše nema, ima samo sedam, osam poslanika ovde, da treba da glasaju za neki amandman, ali pre svega želimo da predstavnika Vlade ubedimo da smo u pravu. Ne znam koga mi da ubeđujemo, da vam kažem, uz sve poštovanje zaposlenih u Ministarstvu finansija i pomoćnika, zamenika, ne znam ko su nisam bila obaveštena, nikada se u ozbiljnoj skupštini ranije nije dešavalo da u Skupštini sede činovnici, ni zamenici ministara. Mogli su da pomognu ministru u radu na odborima, ali pred Skupštinom ovde može da se pojavi samo predsednik Vlade, članovi Vlade, jer oni odgovaraju narodnim poslanicima. Šta vredi što ovde činovnici sede kada mi sa njima ne možemo da razgovaramo, niti oni mogu nama da se obrate, niti da bilo šta objasne. To je dakle potpuno iluzorno. Ukoliko je ministar finansija imao neka preča posla, kao što vrlo često ima, jer je on ministar za sve i svašta, on se slika i u bolnicama i u školama i na putevima, čovek je izgubio kompas i verovatno i preko Nemačke ide u tu Irsku, pošto je tamo najčešće, kažu 40 puta u toku godine sleti tamo, a kojim povodom Bog sveti zna, mogao je predsednik Vlade da nas obavesti – umesto ministra Dinkića biće tu potpredsednik Vlade Ivana Dulić-Marković, ili će doći on lično. Na taj način pokazuju da institucija Skupštine nešto znači u ovoj zemlji, ali pošto institucija Skupštine više ne znači ništa izgleda Vladi, onda se tako ponašaju. Gledam juče predsednika Vlade na Prvom programu RTS-a tzv. Servisa, gde glavni urednici pojedinih trebalo bi da kažem uglednih dnevnih novina i nedeljnika ne smeju da postave pitanje predsedniku Vlade. Više niko, on je zaštićen čovek. Ne sme niko ništa da ga pita da mu replicira, da sukobi neko mišljenje. On odgovara, priča neku svoju priču, niko živi ne razume šta hoće da nam kaže. Kažu – sledeće nedelje videćemo Borisa Tadića. A koga ćemo one druge nedelje da vidimo? Mislim da bi trebalo da vide Tomislava Nikolića. To bi bio javni servis, ako se to ne desi, onda to nije javni servis i tako je u ovoj našoj državi sve naopako okrenuto. Kada sam već izašla za govornicu, samo da dopunim izlaganje gospodina Vučića – što se tiče onog lopova Simonovića, predsednika Opštinskog odbora DS, pošto im je izgleda cela stranka lopovska, Tadićevac, taj ne bi pobegao u inostranstvo i ne bi ojadio veliki broj ljudi, jer je on sa tri miliona evra pobegao, da su nadležni državni organi reagovali po krivičnim prijavama opštine Zemuna. Da su odreagovali taj bi bio u apsu, ne bi prevario veliki broj ljudi, ne bi ni pobegao, odgovarao bi za ono što je počinio, ali pošto, verovatno, postoji jedna velika sprega oko tog lopovluka i oko samog Borisa Tadića, onda neka ovi ljudi koji su oštećeni "deru kožu na šiljak", a on će lepo da se praćaka u inostranstvu sa tri miliona evra i da dotira Borisa Tadića za neku sledeću kampanju.
Reč ima narodni poslanik Velimir Simonović, ali pre nego što dobije reč da odgovorim koleginici. Zaista mislim da su dobri običaji, što je rekao gospodin Vučić, i da je red i racionalno je da se ministri pojavljuju ovde kao zastupnici Vlade, ali dozvolićete u čitavoj situaciji u kojoj se nalazimo predsedavajući ocenjuje šta je najbolje za parlament i kako da radimo dalje.
Dame i gospodo narodni poslanici, neki Simonović je pominjan i prošli put i danas. Pošto prezime Simonović nije tako često, izjavljujem da taj Simonović sa mojom porodicom nema apsolutno nikakve veze. Drugo, što se tiče intervjua sinoć predsednika Vlade mislim da je on bio potpuno jasan u svojim izlaganjima, a kakva su bila pitanja to nije on kriv, nego novinari.
Izvolite, gospodine Vučiću.
Nije, gospodine Simonoviću, potpuno ste u pravu. Mi znamo da Vi nemate tri miliona evra, to ima ovaj Tadićevac, ali ja sam mislio da oni pucaju na mnogo više. Da vam kažem nešto. Izašao sam zbog velike društvene opasnosti dela. Znam da gospodin Mamula to zna, trenutno nije ovde, ovaj čovek je u trenutku kada je trebalo da se završi suđenje samo išetao, rekao – idem do toaleta, i više ga nema u Srbiji. Nestao je! Sada vam to zvuči kao dobra krimi priča. Da li je neko izmislio? Nema čoveka u Srbiji, nema tri zone u Srbiji. Niko nije prijavio da je negde nestao. Šta to može da bude? Sada vi govorite o pravosuđu. Vi govorite o državnim organima, o policiji. O čemu je ovde reč. Nestao, ali njima je tri miliona evra sića. On je ukrao 27 miliona evra, ne dinara. Izračunajte, to su neke milijarde, ja to ne umem ni da izračunam, ne znam ko to može da sračuna, to su neke silne milijarde. Valjda ovi Tadićevci to mogu da sračunaju i niko više. Periću, to tvoj koalicioni partner Albijanić može? Matematičar. Znači, onaj prepošteni što se uvek pojavi pred građanima Srbije kao malo izmučen, ali kaže – ja ću da ih pobedim. Nemoj ti nas da pobeđuješ. Pobeđivao ili gubio, šta god hoćeš radi, ali prvo vrati pare narodu. Neka tvoj Trizon vrati 27 miliona evra, pa onda pobeđuj koga god hoćeš. To je suština stvar. Vrati majstore, ne pitamo te više za neke vile u kojima je po tri miliona evra ukradeno, ne pitamo te ništa, ali vrati 27 miliona evra, jer je to 2.500 traktora. Taj, jedan Tadićevac što je ukrao u toj jednoj finansijskoj tranši to je 2.500 traktora za naše seljake i za naše domaćine. Čovek rekao da ide do toaleta i nestao. U svako selo u Srbiji bi mogli po jedan traktor da odnesemo za to što je jedan Tadićevac ukrao. Je l' sitno to Miko za njih? Koliko oni mogu, znam da je to sitno, ali pozivam državne organe da stanu na rep Tadićevim lopužama. Dao sam vam informaciju koja je ovako provučena u jednim novinama, milimetar i po sa milimetar i po. Čovek otišao u toalet u sudnici i više ga nema. Ukrao "samo" 27 miliona evra. Stiže nam i ministar.
Gospodine Vučiću, prekoračili ste vreme.
Zašto mene da molite? Molite ministra da dođe na vreme sledeći put. Gospodine ministre, da li ste čuli za Trizona? Moram ministru da objasnim. To je jedan veliki Tadićev lopov, ne znam da li je i vaš prijatelj. To je onaj što je sada pobegao iz sudnice. Pojavio se u sudnici. Sada svi pripadaju tom jedinstvenom lopovskom bloku. Taj Trizon se pojavio u sudnici, odgovoran za pljačku i zbog toga ste vi posmenjivali sve u NIS-u, računam da niste znali kako će čovek to da opljačka i želim da pođem od toga da ste imali najbolju moguću nameru. Taj je ukrao 27 miliona evra. Zoran Trifunović, zvani Trizon, najveći finansijer Borisa Tadića, lopova u kampanji izbornoj, taj koji finansira srpski "kokus" u američkom Kongresu, finansira Trizon koji je oteo 27 miliona evra od građana Srbije i u trenutku kada je bio na suđenju rekao je da mu je pozlilo i da ide do toaleta. Napustio je i nikada se u zemlju nije vratio. Država raspisala poternicu i njega u zemlji i dalje nema. Šta je sa Trizonovim parama? Kada će država da ga uhvati? Još jedno pitanje, koje mislim da je ključno, kada će da prestane reklamiranje lopovskog bloka u Srbiji, one koji su najgori u Srbiji, kojima je to sitnica i zaslužuje milimetar i po prostora u novinama, jer niko ne sme da objavi ovo o čemu sam govorio, niko o tome neće da piše iako svi znaju da je to istina?! Kao što ste videli, zna Mamula, kao što ste videli znate i vi to dobro i to znaju svi u Srbiji, a o tome niko ne sme da piše i niko ne sme da kaže. Pozivam Vas, ministra da se takođe po tom pitanju izjasnite, da nam kažete gde se nalazi Trizon, uz čiju podršku je prebegao i napustio granice naše zemlje, ko mu je omogućio logistiku da iz suda, u toku je proces, čuvaju ga stražari, on uspe da pobegne, da li kroz prozor od toaleta ili ne znam na koji način. Znao sam da je veliki lopov, ali nisam znao da je kaskader. Možda je i na vrata izašao, ko zna. To nam je strašno važno da znamo jer zbog njega je mnogo ljudi u NIS-u, sa pravom ili ne, smenjeno, zbog tog ugovora koji je napravljen, koji je on izigrao i zbog kojeg je opljačkao Srbiju. Mene interesuje kako se Boris lopov, zašto se ne obrati naciji oko Trizona i zašto nam ne kaže šta je sa tim parama građana Srbije. Za to je moglo da se kupi 270.000 ovaca. Pogledajte ljudi, ako smo mogli 270.000 ovaca da kupimo za to, kako bi se i koliko stoke u našoj zemlji zapatilo i koliko bismo mogli da razmišljamo o razvoju poljoprivredne proizvodnje da jednog Tadićevog lopova, Trizona, nije bilo. Molim vas da mi, gospodine ministre, odgovorite na to pitanje i da nam kažete da li je daleko ta Irska i kako ste uspeli brže-bolje da se vratite. U Skupštinu dolazite kada predlažete zakone zato što nisu narodni poslanici vaši posilni, i nisu građani Srbije oni koji treba da čeku na vas, već vi treba da čekate građane Srbije i radite za građane Srbije, a ne obrnuto.
Da li još neko želi reč o amandmanu? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo poslanici, kada smo dobili Predlog zakona o slobodnim zonama kao predlog Vlade Republike Srbije, koji je trebalo da se donese po hitnom postupku u vanrednom zasedanju, onda smo dobili jednu vrlo skupu brošuru, Uprava carina 2004/05, Republika Srbija, Ministarstvo finansija. Uprava carina je ovo valjda finansirala, vrlo kvalitetno urađeno, ali ono što piše unutra je daleko od toga kako izgleda spolja. Kaže nam Dragan Jerinić, direktor Uprave carina – u prilogu akta dostavljamo vam prezentaciju rezultata rada carinske službe u želji da se i vi upoznate sa istim i date svoje primedbe i sugestije. Materijal je napravljen u cilju promocije carinske službe, ostvarenih rezultata, modernizacije i približavanja evropskim standardima. Na prvoj stranici, između ostalog, Dragan Jerinić kaže – ono što je još važnije, smatram da će kvalitetna modernizacija carinske službe u praktičnom smislu pokazati i dokazati domaćoj i stranoj javnosti, kao i svim zainteresovanim subjektima, efikasno funkcionisanje jedinstvene platforme delovanja svih nadležnih državnih organa i relevantnih društvenih organizacija (carinske uprave, poreske uprave, MUP-a, inspekcijskih organa, privredne komore), za šta se u institucionalnom smislu zalažemo i borimo jer je to jedini efikasan način za stvaranje zdravog društvenog i privrednog ambijenta i svođene kriminala na društveno prihvatljiv nivo. Da li je svođenje kriminala na društveno prihvatljiv nivo ta krađa od 27 miliona evra, od strane tog Trizona ili 3,5 miliona od strane Simonovića, predsednika Demokratske stranke Zemuna, to je nešto o čemu ćemo valjda saznati od predsednika svih lopova, Borisa Tadića. Pošto Jerinić kaže da se za to u institucionalnom smislu zalažemo i borimo, onda smo dobili jednu karticu, ali sam je valjda izgubila, pa sam iz ove brošure ovo izvadila, kaže: "Znate nešto što mi ne znamo? Šverc robe i krijumčarenje droge, oružja i ljudi ugrožava živote svih nas. Sprečite kršenje zakona, pa pozovite anonimno i besplatno broj 064/732". Tako se institucionalno bore predstavnici vlasti protiv kriminala u svim oblastima. Na svakom mestu traže građane koji bi trebalo da im, kao anonimni dojavljivači, dojave šta se to dešava, ko je koliki lopov itd, a u institucionalnom smislu, nažalost, ništa se ne dešava. Kada je počela rasprava u pojedinostima o Predlogu zakona o slobodnim zonama, onda se ovde čulo da se u nekim stvarima Predlog SRS nešto značajno ne razlikuje od Predloga Vlade, ali moram da kažem da smo mi, kao što znaju narodni poslanici, intervenisali amandmanski po gotovo svim članovima Predloga zakona, zato što SRS ima jasnu viziju o tome kako bi trebalo da izgleda zakon o slobodnim zonama. Mi smo to naše viđenje i naše programsko opredeljenje izrazili kroz amandmane, koje smo podneli na Vladin Predlog zakona. Naši amandmani su vrlo konstruktivni, da prihvatanjem ovih amandmana može značajno da se poboljša tekst zakona. Naravno, suština je da mi zaista imamo jedan drugačiji pristup i da to govore naši amandmani. Kada se sakupe u jednu celinu, faktički, daju jedan nov predlog zakona. Tamo gde se eventualno čini da postoji sličnost između Predloga Vlade i Predloga SRS, nije baš tako, jer je i ovaj predlog zakona jedan od privatnih zakona dela Vlade Republike Srbije i onih koji će i te kako koristiti i zloupotrebljavati ovaj zakon. Recimo, tu mislim na ovog najvećeg Tadićevog tajkuna, Dragana Đilasa, na "Šukija plazmu", jer će oni i te kako znati da koriste slobodne zone. Gospodine ministre, pošto niste odgovorili gospodinu Vučiću šta znate o begu Zorana Trifunovića Trizona, koji je pobegao sa 27 miliona evra iz sudnice jednog od opštinskih sudova u Beogradu, a taj Zoran Trifunović Trizon je, kao što ste čuli, glavni finansijer Borisa Tadića, sada vas pitam – koju li je on to slobodnu carinsku zonu iskoristio pa otišao iz zemlje, da niko živ ne zna kud se denuo, ni na kojem je prelazu prešao?! Što se tiče člana 3, na koji sam podnela amandman, u Predlogu Vlade član 3. glasi: "Prava osnivača zone, privrednog društva za upravljanje zonom i korisnika zone, utvrđena ovim zakonom, ne mogu se umanjiti drugim zakonom ili drugim propisom". Ovakva formulacija je nezgrapna i pravnički neprihvatljiva. Kako možete u zakonu da kažete da jedan član ovog zakona ne može da se umanjuje nekim drugim zakonom ili drugim propisom? Potpuno je normalno i pravničkim jezikom rečeno, dakle, ovaj zakon reguliše slobodne zone i sve što je vezano za slobodne. Ne može u zakonu da se razmišlja i da postoji bojazan da će neki drugi zakon umanjiti značaj dela ovog zakona, nekog člana ovog zakona. Dakle, u tom smislu, čisto pravo-tehnički, ovakva odredba ne može da stoji, jer je nezgrapna, ne priliči zakonu i nije u duhu našeg pravnog sistema. U ime poslaničke grupe SRS sam predložila da se član 3. promeni i da glasi: "Zonu mogu osnivati domaća i strana pravna i fizička lica (u daljem tekstu: osnivači zone)". Amandman je napisan da bi se preciznije odredili osnivači zone, ali je to dovoljno široko kako bi svi koji imaju opravdan interes mogli da osnivaju zone. Nema pravo ni Vlada Republike Srbije, ni ova skupština da diskriminišu lica, ni pravna ni fizička. Dakle, svako ko proceni da ima interes da osnuje slobodnu zonu, da to uradi u skladu sa zakonom koji će biti pozitivan propis u momentu kada se za to opredeli, ima na to pravo i niko nema pravo, pogotovo, zamislite, zakonom nekoga da uskraćujete da može da obavlja neki posao. To je, pre svega, protivustavno, jer naš Ustav, kao što znate, garantuje sva prava i slobode čoveka i građanina. Ovo ne može ovako da stoji. Zaista bi bilo dobro da se ovaj amandman prihvati. Konkretno, ovaj amandman uopšte ne utiče na suštinu vašeg Predloga zakona, ali pretpostavljam da među kolegama koji su ovde sa vama, saradnicima, ima pravnika, pa samo, kao pravnici, neka prokomentarišu, neka vam kažu, videćete da sam potpuno u pravu kada sam podnela ovaj amandman. Nije lepo i nije dobro da se Vlada, u svom obrazloženju zašto amandman nije prihvaćen, poigrava, često to imam običaj da kažem, zato što se to, nažalost, često dešava, i sa inteligencijom narodnih poslanika, a onda i građana Srbije, pošto su narodni poslanici predstavnici građana Srbije u ovom parlamentu. Evo šta je Vlada u jednoj rečenici rekla zašto ne prihvata moj amandman. Kaže: "Amandman se ne prihvata iz razloga što je sadržina predloga data u tom amandmanu definisana članom 2. stav 1. tačka 2) Predloga zakona". Ovo apsolutno nije tačno. Pokazaću vam kako to nije tačno. Prvo, član 2. ima naslov iznad člana – Značenje pojedinih izraza. To je nešto što je novina ove vlade, da u zakonu obavezno imamo jedan član koji nam objašnjava, kao da će debili primenjivati ove zakone, a ne diplomirani pravnici, onda nam objašnjava šta znači slobodna zona, šta je privredno društvo, šta je povezano lice, korisnik zone itd. Zamislite, objašnjenje "saglasnost vlade". Sad treba da nam se objasni šta je "saglasnost vlade". Dakle, član 2. u materijalno-pravnom smislu apsolutno ništa ne znači. On formalno objašnjava nešto. Potpuno bi bilo normalno da ovog člana nema, da se kroz članove reguliše ovo što je naum Vlade, da reguliše kroz ovaj zakon, ali prihvatamo da stoji taj član, jer on ništa ne znači, ali je tek onda netačno ovo što je Vlada rekla da je ono što sam predložila amandmanom sadržano u članu 2. stav 1. tačka 2) Predloga zakona. Stav 1. člana 2. Predloga zakona kaže: "Pojedini izrazi upotrebljeni u ovom zakonu imaju sledeće značenje: 2) osnivač zone je organ lokalne samouprave, privredno društvo, odnosno preduzetnik, koji je doneo odluku ili zaključio ugovor sa drugim osnivačem o osnivanju zone, a koji preko privrednog društva za upravljanje zonom podnosi zahtev za davanje saglasnosti za određivanje područja". Dakle, ovo nije istovetno mom predlogu, koji kaže: "Zonu mogu osnivati domaća i strana pravna i fizička lica". Dakle, Vlada je pokušala da svojim poluobjašnjenjem ubedi mene i poslaničku grupu SRS da su oni već, otprilike, ovo što smo mi predložili, ugradili u zakon. Tvrdim da to nije ugrađeno u zakon, da tačka 2) stava 1. člana 2. uopšte to ne znači. Čak i kada bi imala materijalno-pravnu težinu, a ponavljam, nema, opet to nije ono što smo mi želeli kroz ovaj amandman. Mislim zaista da bi bilo dobro, ako hoćete da koliko-toliko dobro uredite ovu oblast, da prihvatite ovaj amandman jer on uopšte ne menja suštinu Predloga Vlade, nego samo omogućava nešto što je ustavno pravo svih građana Srbije, dakle da mogu da osnuju, naravno, i fizička lica i pravna lica i strana i domaća, nešto što je garantovano Ustavom Srbije, bilo bi logično i normalno i jedino pravno ispravno da bude garantovano i u svakom zakonu koji se donosi. Dakle da i ovaj zakon kao i svi ostali zakoni bude u interesu građana Srbije, a ne u interesu pojedinaca, u interesu lopova i kriminalaca, poput tog Zorana Trifunovića Trizona koji je sa 27 miliona evra narodnih para pobegao iz sudnice jednog suda u Beogradu. Ili ovog Simonovića koji je predsednik Opštinskog odbora DS u Zemunu, koji je pobegao sa 3,5 miliona evra, koji je jedan stan preprodao nekoliko puta nekolicini ljudi i sad je tamo veliki problem u Zemunu; policija mora da interveniše jer ljudi hoće da se poubijaju između sebe, ne znaju ko je pravi vlasnik, a svi znaju da su dali pare. Dakle, eto tako funkcionišu ti Tadićevi kriminalci, ali je problem u tome što Vlada Srbije zakonima koje predlaže Narodnoj skupštini, i Skupština koja prihvata i usvaja takve predloge zakona, otvara mogućnost da ti lopovi Borisa Tadića mogu da se šepure i da rade šta god hoće i da beže kroz nekakve ostalim građanima nepoznate slobodne zone i da se ne zna ni gde su pobegli ni kuda su pobegli, ali se zna sa koliko su para pobegli.
Hvala vam gospođo Radeta. Još neko o istom amandmanu? (Ne.) Hvala. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Momir Marković. U međuvremenu obaveštenje koje je važno i za vas koji ste u sali i za ostale koji prate sednicu, danas ćemo raspravljati u pojedinostima po članu 85. stav 1. do 4. samo do završetka rasprave u pojedinostima 10. tačke dnevnog reda – Predloga zakona o slobodnim zonama. Čim to efikasno završimo nastavak je sutra u 10,00 časova raspravom u pojedinostima 11. tačke dnevnog reda. Nadam se da smo uspeli u državnom interesu da dogovorimo sve ovo što traje dugo i u odnosu na to naravno da ću tražiti da vi sutra ispunjavate svoju državnu obavezu važnu za Srbiju, gospodine Dinkiću, mi nećemo čekati jer poslanici rade odgovorno svoj posao i naravno nastavićemo rad. Izvolite, gospodine Markoviću.
Zahvaljujem. Ja bih samo da ispravim koleginicu Vjericu Radetu – 3,5 miliona evra je do sada otkrivena pljačka koju je uradio, a pitanje je još koliko toga imam. Do sada je MUP Zemun utvrdio da je 3,5 miliona evra ovaj opljačkao. I dok mi raspravljamo, dame i gospodo narodni poslanici, o ovim zakonima, Alibaba i 40 demokrata, ima ih doduše više, ali uklapa se u onu priču, smišljaju novu prevaru ovde u pećini preko puta, koja je nekada bila Predsedništvo Srbije. Setite se Bebe Popovića, pa onog Đilasa koji je zbog toga što je ukrao 6 miliona evra ili 5 milijardi dinara unapređen u strukturi DS-a, još malo pa će postati "kapo", posle predsednik demokrata, "žutih". Znači ako ukradete do 3,5 miliona možete da budete predsednik opštinskog odbora, kad maznete 6 miliona već se kandidujete za predsednika gradskog odbora DS-a. A koliko je ukrao onaj što je sada predsednik Privredne komore, nekada je bio ministar ovde, teško da se može utvrditi, bez devet miliona ne verujem da je kandidovan na mesto, a s obzirom na to da je konkurencija bila poprilična jer je mnogo njih pokralo po 9 miliona evra, na evre mislim, mora da je malo više. Pa onaj Hamović, Lazarević itd. itd. E sad se ovaj sa 27 miliona evra, Zoran Trifunović Trizon, kandidovao za potpredsednika DS. Ojadio je NIS, dame i gospodo narodni poslanici, nekoliko meseci se raspravlja o tom Trizonu, nekoliko meseci se priča o toj lopuži i država ništa ne preduzima. Koliko ih još ima? I da je država posle izbora, kad se promenila demokratska struktura, pa oni otišli a vi došli da vladate, da ste pohapsili samo one za koje ste znali da su do tada otkriveni mnogo bi manje kriminala bilo. A što se tiče onog njegovog odlaska u WC, možda je čovek i lepo rekao – otišao u WC u Latinsku Ameriku. Da se vratimo sada na amandman. Podneo sam amandman na član 4. Predloga zakona. Tražim da se član 4. promeni i da glasi: "Privredno društvo za upravljanje zonom (u daljem tekstu: društvo) mogu osnovati osnivači zone i druga domaća i strana pravna i fizička lica". Razlog je, prvo, redosled posle člana 3. u kome se kaže: "Prava osnivača zone, privrednog društva za upravljanje zonom i korisnika zone, utvrđena ovim zakonom, ne mogu se umanjiti drugim zakonom ili drugim propisima". Član 4. koji sam predložio amandmanom upravo se uklapa u ovaj zakon i donosi mnogo pristupačniji zakon. Odgovor zašto se ne prihvata amandman kaže: "Amandman se ne prihvata iz razloga što je članom 5. stav 1. tačka 1) Predloga zakona definisano da su osnivači zona osnivači i privrednog društva za upravljanje zonom", a taj član 5. stav 1. tačka 1) kaže ovako – "da su osnivači privrednog društva za upravljanje zonom osnivači zone". A zašto ne bi mogao da bude osnivač privrednog društva za upravljanje zonom i neko ko nije osnivač zone, nego ko je posle svoju delatnost uneo u zonu, zašto ne bi i on, recimo, mogao da bude? S druge strane, šta ako osnivač zone izađe iz posla? Smatram da ovaj amandman treba prihvatiti i mislim da će samo upotpuniti ovaj zakon i olakšati primenu zakona. Dame i gospodo narodni poslanici, upravo slobodne carinske zone i jesu ventil preko koga može srpska privreda bukvalno da krene. Posle osnivanja slobodnih carinskih zona, koje su kočene unazad u više navrata, mogu upravo čitavi kompleksi, a Srbija ima i Dunav i autoputeve i železničku prugu i Koridor 10 i ne znam kako se zove ovaj koridor vezan za železničku prugu, ima mnoge mogućnosti da dođe privreda, da dođu investitori, da proizvode u Srbiji i da Srbija od toga ima koristi. Zato smatram da ovaj amandman treba usvojiti.
Hvala vam gospodine Markoviću. Gospodin Krasić o istom amandmanu, izvolite.
Nemojte da zagovarate ministra, gospodine Markoviću, znam da će ovaj amandman da prihvati i nemojte da vičete na ministra, da mu naređujete gde će on da putuje. Nalog za službeni put mu je potpisao Koštunica, niste Vi. Da se vratimo na ovaj amandman koji je, u ime SRS, podneo gospodin Momir Marković. Naravno, naši amandmani prate naš koncept, da privredno društvo za upravljanje zonom mogu osnovati osnivači zone i druga domaća i strana pravna i fizička lica. To je standardna odredba. Za razliku od našeg koncepta u Predlogu Vlade član 4. reguliše određivanje područje zone. Oni navode da se područje zone određuje davanjem saglasnosti Vlade. Vlada se bruka što određuje koje katastarske parcele treba da budu obuhvaćene zonom. Pošto se razlikuju koncepti, ne bih mnogo gubio vremena oko toga, jer stičem utisak da se ubeđujemo zašto neko voli da jede slatko, a neko voli da jede kiselo. Naravno, nemam nameru da ubeđujem one koji vole kiselo da treba da pređu na slatko. Međutim, želim sada da hipotetički postavim jednu situaciju. Predlog zakona Vlade omogućava nastanak jedne situacije, a to bi na praktičnom primeru izgledalo ovako: preduzeće za katološku prodaju, "Neckermann" DOO Beograd, koje je osnovano 13. januara 2003. godine od strane punomoćnika Dejana Simića, dalo je neku adresu osnivača, Zrenjaninski put 28. Po Predlogu Vlade moguće je da sada na tom mestu postoji slobodna zona. Kako bi to izgledalo ako bi "Neckermann i "Quelle" koji su na istoj adresi, samo je razlika u osnivanju, datumu osnivanja, ... evo, prepoznao se i pobeže, nemam sreće, demokrate mi pobegle u slobodnu zonu zvana Predsedništvo Srbije, i G17 beži, šta da radim, svi ovi koje prozivam beže od mene, izgleda da je istina opasna. Vidite, oni tu naprave slobodnu zonu i onda krenu sa poslovanjem. Sada ću to lepo da vam objasnim kako izgleda poslovanje. Prva, vrlo važna situacija jeste da su osnivači tog preduzeća ovde sa istim nazivom kao u inostranstvu, neki ljudi, neke firme iz Varaždina, Hrvatska, ulica Vilka Novaka 50/2, verovatno je, čak, neki stan. Ne bi me iznenadilo da je to, možda, stan Mlađana Dinkića ili Labusa ili možda Miloljuba Albijanića. Za Markovića nisam siguran, Predraga Markovića, mislim da to nije njegov, jer ne vole baš njega ova braća mnogo. E sad, ko su odgovorna lica u Beogradu, Mihajl Kahve, Dizeldorf, Saša Babir i Damir Vragović iz Varaždina. Sada građani Srbije da znate, kad demokrate sa svojim punim kapacitetom regulišunešto po principu liberalizacije i svega slobodnog, pa čak i od mozga slobodnog, a prepunih džepova para, "Neckermann" – Beograd ima ukupno 98 zaposlenih, od kojih su 33 zaposlena na neodređeno vreme, 65 na određeno vreme, a, ovaj, "Quelle", koji je na istoj adres, ima šest zaposlenih, podeljeno, tri na određeno, tri na neodređeno vreme. Šta je tu još interesantno? Vidite kako funkcioniše demokratska carina. Naravno, prozivam carinu iz perioda kada su pisali ovo pismo, a to je januar 2003. godine. Mislim da je tada bio direktor carine, onaj iz DS, Aleksandar Krstić, mislim da je on bio, ali ako nije on bio, opet je neko bio iz te krvne grupe. Vidite, oni su obavestili Javno preduzeće PTT saobraćaj Srbije – Direkcija poštanskog saobraćaja da u sprovođenju carinskog postupka nad pošiljkama firme "Neckermann" iz Austrije neće naplaćivati naknadu za procesnu obradu carinskih isprava za carinjenje robe u iznosu od 140 dinara, pod uslovom da vrednost svake od ovih itd. itd. Isto su uradili 2005. za "Quelle". Međutim, problem je taj što je pošta upozorila carinu da ovi nemaju veze sa Austrijom, nego da su ovi iz Hrvatske, da je preduzeće koje su osnovali ovde iz Beograda. Vidite, kada se to uveže u okviru jedne šifrovane interesne grupe ili kada jedna interesna šifrovana grupa nasledi demokratsku tekovinu uprave carina, kako su je demokrate organizovale. Naravno, onda kreće igranka, u svim tim pesmama – velike pare su u opticaju. Evo nešto iz zvaničnog izveštaja, gospodine Markoviću, nadležnih državnih organa, jedinih ovlašćenih za kontrolu, kaže da – u periodu od 31. jula 2003. godine, do 31. marta 2006. godine po nalogu PTT saobraćaja Srbije na dinarski račun "Neckermann" iz Varaždina koji se vodi kod "Raiffeisen Bank" banke u Beogradu izvršen je prenos sredstava u iznosu – ovo u dinarima je neka cifra kojoj bi matematičari mogli da se raduju, međutim, ono što običan svet zna, to je 60.080.000 evra. Što se tiče "Quelle", to je "Hypo Alpe-Adria-Bank", 2.274.000 evra, ali je i period daleko manji, samo šest meseci. Znači, ista firma na istoj adresi, naravno, nije plaćena carina, nije plaćen porez na promet i sada građani da znaju da je država Srbija preko raznih ministarstva koja su nadležna za ovaj problem utvrdila da ove fiktivne slobodne zone, a to će ovaj predlog zakona o slobodnim zonama koji gura Vlada u ovoj formulaciji kako oni to zamišljaju, ovaj zakon će da omogući da se realizuju ovakve stvari. Evo šta su inspektori utvrdili – da, strana pravna lica "Neckermann" i "Quelle", iz Varaždina, uz isporučene proizvode ne obezbeđuju izveštaj o ispitivanju, sertifikate i drugo od akreditovanih laboratorija i kontrolnih organizacija, akreditovanih od strane akredicionog tela SCG kao ni deklaraciju, označavanje proizvoda sa propisanim znakom i usaglašenosti, a roba je stavljena u promet na domaćem tržištu suprotno odredbama člana 33. Zakona o zaštiti potrošača. Što se tiče reklamiranja i oglašavanja upropašćen je kompletno novi zakon o oglašavanju. Džabe ste se ovde radovali, 250 novih zakona. Nijedan zakonnije primenljiv. Vi donosite zakon radi statistike, da se objasni da je nešto urađeno, a suštinski da se tera samovolja, naravno, ona je sada poželjna jer demokratska, ima demokratski kapacitet, koalicioni kapaciteti su vrlo iscrpljeni, ali pljačka na svakom koraku. Naravno da smo vam ponudili potpuno drugačiji koncept zakona o slobodnim zonama, zato što ne znamo šta sve može ova vrsta demokratije da upropasti u Republici Srbiji. Svi ovi koji pričaju o demokratskom evropskom, svetskom, planetarnom, međuplanetarnom i drugim vrstama putovanja Evrope, odnosno Srbije ka boljoj budućnosti, pozivam da odu tamo, da posete neko selo između Prokuplja i Kuršumlije, ali ne pored autoputa nego u planini. Da vide gde ljudi žive u selima,najmlađi čovek ima 72 godine, da pogledaju njegov račun za struju, troše ljudi 50 kilovata, plaćaju 150 dinara, fiksni troškovi 160 i nešto dinara, pa dobiju na to porez koji je država uzela 50 i nešto dinara, pa na to ide TV pretplata još 300 dinara, znači, 700 i nešto dinara treba da se da fiksno, upalio – ne upalio sijalicu, a televiziju ne mogu da gledaju, njive neobrađene, polja zapuštena, ljudi izgubljeni, država nije otišla nikada kod njih, autobus ne radi... (Predsednik: Vreme.) ... idite kod njih i objasnite im demokratske tekovine, vaše kapacitete, koalicione, vaš put prema Evropi i samo im odgovorite na pitanje – zašto im to naplaćujete kad njihovi mesečni prihodi retko da mogu da pređu više od 4.500 dinara koliko košta, koliko dobijaju na ime poljoprivredne penzije. Naravno da ti ljudi kada čuju za ovakve demokratske transakcije iz slobodne zone, zgrada Predsedništva Republike Srbije u kojoj sedi najveći lopov sa svojom kamarilom ... Imam ja vremena.
Hvala vam. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista ne znam, malopre je predstavnik Vlade bio tu, a ovog trenutka ga nema, a da li je došao samo da bi dao nekoliko izjava i vratio se ko zna gde, ja to ne znam. Ja sam u ime poslaničke grupe SRS podneo amandman na član 5. Predloga zakona o slobodnim zonama i tražio da član 5. glasi: "Korisnik zone je domaće i strano pravno i fizičko lice koje obavlja delatnost u zoni". Ovde se, da bi bilo jasnije, pre svega, građanima koji prate šta mi ovde govorimo, radi o sukobu dve koncepcije: koncepcije SRS i ove koncepcije koja je data i izložena ovim predlogom zakona. Smatramo da su mnoga rešenja koja su data i protivustavna i u suprotnosti sa nekim drugim zakonima i ova koncepcija, konkretno član 5. stav 1. tačka 5) gde kaže – "da osnivač zone nije bio osnivač preduzeća za upravljanje slobodnom zonom kojem je odlukom Vlade prestalo važenje saglasnosti za osnivanje slobodne zone. Ovaj uslov ne odnosi se na organ lokalne samouprave". Ukoliko se bude prihvatio ovakav način regulisanja, mislim da sama ideja donošenja ovog zakona nikada neće biti sprovedena u delo. Jasno je koji su bili efekti postojanja dosadašnjih slobodnih zona, odnosno jasno je da su ti efekti bili ili minimalni ili su u potpunosti izostali. Slobodne zone su nešto što se vezivalo prevashodno za nerazvijena područja i gradove koji nisu mogli da funkcionišu u skladu sa opštim tržišnim principima koji važe na celoj teritoriji Republike Srbije. I upravo su slobodne zone bile predviđene i zamišljene kao neka vrsta olakšanja kako bi se i ti najnerazvijeniji krajevi u Srbiji mogli da razviju koliko-toliko. Ja bih dao primer sa juga Srbije, jer slobodna zona postoji u opštini Vladičin Han. Svi smo svesni, iako, nažalost, nema trenutno izbora u Vladičinom Hanu, pa ne postoji potreba da se tamo sjate ministri, da i tamo upumpavaju novac, da asfaltiraju puteve, da grade aerodrome, mostove i ne znam još šta, ali to je jedna opština koja je najbolji primer kako slobodna zona nije, odnosno kako ideja osnivanja slobodne zone nije dovela do povoljnijeg razvoja situacije. Dakle, ukoliko ne budete prihvatili amandmane SRS, ja sam siguran da će se ovaj zakon, kao i mnogi drugi, naći ponovo na dnevnom redu Narodne skupštine i da ćete ono što ne želite danas da prihvatite, iz ovih ili onih razloga, ali ne svakako zbog kvaliteta rešenja, biti u obavezi i morati da prihvatite za svega nekoliko meseci. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je možda nekima naizgled i kolegi Jakšiću ili onima koji su učestvovali u pisanju ovog zakona zamena u redosledu, a vidim da je takvo obrazloženje i Vlade za neprihvatanje amandmana kolege Šarovića, kod definisanja člana 5. Ali, vi tu niste u pravu, zato što ovaj član 5. koji se tiče stava 1. tačke 5) zaista onemogućava sva ona pravna lica koja žele da obnove status slobodne zone, a kojima je u jednom trenutku taj status oduzet, da se sada pojave po ovom članu zakona. To je jedna velika nepravda. Ako pogledate kroz kakva su sve zakonska rešenje od početka osamdesetih preko devedesetih godina, izmenama i dopunama, pratećih drugih zakona, i o carinskom i o deviznom poslovanju osnivači slobodnih zona morali da prođu, videćete da je nepravedno da ih stavljate u ovaj položaj i da im sada oduzimate tu mogućnost. Ministar je samo kratko govorio o ovom zakonu i otišao,a sada je obrazložio predsednik Skupštine zbog čega on to mora da uradi. Možda nije on dužan da nam da odgovor na to pitanje, ali to pitanje se postavlja za predsednika i Privredne komore i predsednika Udruženja slobodnih zona na nivou Srbije, oni imaju takođe šta da pitaju i Republičku vladu i ovog ministra, za ove sve poznate tajkune, a odbegle ministre iz bivše Dovske vlade. Ko je oduzeo pravo da imaju status slobodne zone ovim pojedinim gradovima, koji su nabrojani, za proteklih pet godina? Bivša Vlada Zorana Đinđića i Zorana Živkovića, je li tako? Kada su registrovane slobodne zone u Srbiji? Prema podacima koje mi posedujemo, odnosno svako to može da pronađe, ako se zainteresuje, a ja vidim da je interesovanje od strane poslanika vladajućih struktura skoro nikakvo za ovakav zakon koji može da bude od strateškog značaja za razvoj naše privrede, one su registrovane, odnosno postojale su u Beogradu, Novom Sadu, Smederevu, Kovinu, Šapcu, Sremskoj Mitrovici, Prahovu, Somboru, Lapovu, Vladičinom Hanu, Bačkoj Palanci i Pirotu. Od toga su samo zadržale status slobodnih zona, kako sada stvari stoje Novi Sad, Zrenjanin i Pirot, da li je tako? Znači, i Subotica, ali je onda to gore za Novi Sad ako on nije. Što se tiče ovih ostalih gradova uz tadašnje obrazloženje da oni nisu ispunili funkciju, što je tačno u većini slučajeva, da nisu prostor koji je određen za slobodne zone priveli nameni kao zaokruženoj celini u hektarima, obično je to nekoliko desetina hektara, ali postoje slobodne zone i mogu da budu, ako neko u budućnosti bude konkurisao od agilnijih predsednika opština, i od samo nekoliko hektara, onda se postavlja pitanje koje tu krivac, jer SRS je bila najveći protivnik bivšoj Dosovskoj vlasti kao i sada, jedina opozicija ovom režimu i Borisa Tadića i Vojislava Koštunice – ali zašto su izašli, imali su kampanju 5. oktobra, odnosno septembra meseca 2000. godine sa šupljom i praznom pričom, da bi se dočepali vlasti i pljačkali i harali po Srbiji svih ovih godina i pobegli u latinoameričke zemlje sa milionima evra. Ovo što ja imam ispred sebe to je biznis plan, odnosno mogućnost za poslovanje u slobodnoj zoni Lapovo, (molim vas gospodine Koprivica da mi dodate, tu je na klupi, tu je mapa jedna, hvala vam) dakle, da bi sve, kako vi volite da kažete, bilo transparentno, iako ja ne podnosim tu reč, ali da građani vide, ovo je samo nešto što postoji na papiru, to je trasa autoputa Beograd-Niš, kod Lapova, 49 hektara (to je ovo ovde) slobodna zona opštine Lapovo, koja samo postoji na papiru, u generalnom urbanističkom planu grada, u kojem je do pre dve godine harala DS. DS svuda ima svog vodećeg lopova. Na nivou Republike Srbije to je Boris lopov, Boris Tadić. U Lapovu to je bio izvesni Borislav, što mu tepaju Borica Jelenković. Taj Borica Jelenković u jednoj maloj opštini po broju stanovnika, ali sa izuzetnim geografskim i ekonomskim, privrednim, strateškim položajem, kao što je Lapovo, to su radili ljudi urbanisti, jer on nije sposoban, on je samo sebi postavio na sred njive jedan bilbord koji iznajmljuje. Njiva je njegova, a koliko znam ili u zakupu uzima čovek hiljadu, dve hiljade evra mesečno, šta je njega bilo briga da Lapovo dobije status slobodne zone, da se tamo nešto radi i da se neko zapošljava. Ne, kao svi lopovi iz DS i oni u Kragujevcu i u Beogradu i u Lapovu krali, razvlačili na sve strane. Ovaj gospodin, Željko Ilić, koji je direktor preduzeća slobodne zone Lapovo, koja treba da povrati taj svoj status, odnosno da po članu 5. eventualno konkuriše, jer je zaista velika grehota i šteta da na autoputu, međunarodnom strateškom pravcu, Lapovo nema mogućnost da proizvodi robu, da je dorađuje, da radi poslove skladištenja repromaterijala, da se u slobodnoj zoni vrše bankarski i drugi finansijski poslovi, osiguranja, reosiguranja, sve ono što može da se radi u slobodnoj zoni, samo zbog toga što je vlast lopovska i što svaki naizgled sitni lopov, ali u stvari to su lopuže u pravom smislu reči, koristi vlast da obogati sebe i članove svoje političke organizacije. Naravno, ove dve OMV pumpe nisu na teritoriji slobodne zone Lapovo, ali kada je Opština dala saglasnost za njihovu izgradnju sa jedne i druge strane autoputa, tada je bilo reči da će na tih 49 hektara zemljišta u Lapovu između autoputa i železničke pruge, što ste videli u ovom detaljnom urbanističkom, odnosno regulacionom planu opštine Lapovo, da se zaista krene sa upošljavanjem ljudi. Onda su se pojavili pojedinci, raznorazni privredni subjekti iz zemlje, iz inostranstva, zainteresovani da koriste prostor u slobodnoj zoni. Jedan od takvih je preduzeće AD "Voćar" iz Beograda, koje je taj dopis uputilo Preduzeću slobodna zona Lapovo, odnosno SO, jer je sada status Preduzeća slobodna zona Lapovo neizvesna do usvajanja ovog zakona, do davanja saglasnosti Vlade po ovoj proceduri. Kažu da Akcionarsko društvo "Voćar" Beograd na području opštine poseduje oko dve i po hiljada metara kvadratnog pokrivenog poslovnog prostora na zemljištu površine blizu dva hektara, što je obuhvaćeno izgrađenim planom detaljne regulacije slobodne zone Lapovo, koju sam vam upravo pokazala. Oni kažu da su zainteresovani za povratak statusa slobodne zone u okviru budućeg tehnološkog parka. To je ono o čemu sam vam govorila kod prvog amandmana gospođe Gordane Pop-Lazić. Takvih tehnoloških parkova u Mađarskoj po mojoj evidenciji sada ima oko 155, možda 160 i to je razvojna šansa za budućnost svakog kraja u Srbiji, odnosno za svaku opštinu. Zašto do sada nije poslovala slobodna zona? Ovaj čovek, mladi entuzijasta pokušao je nešto da napravi i da sa jednom fantastičnom brošurom izađe u svet. Sprečavan je od tajkuna iz DS, od lopova i od bande koji ništa živo nisu dali da funkcioniše, a da oni nemaju proviziju od toga. I dan-danas je pod velom tajne kako je dobijen posao za izgradnju OMV pumpi. Ne da je to oaza Dosovske prevare, nego je to zaista pljačka od strane nekoliko ljudi koji su navodno sve to pokrili kroz dokumentaciju koju su izradili, ali ogroman novac je završio u njihovim džepovima. To što se Lapovo nalazi u centralnom delu Srbije i zaista na polovini puta između Istanbula i Minhena, to što je železnica Srbije u takvoj situaciji, a da vam malo bolje objasnim, da imate predstavu o tome, od ove međunarodne železničke stanice, pa do autoputa, do te trase, tu se proteže tih 49 hektara, to nikoga ne zanima. Da li je opština nešto uradila u smislu ponude za povoljnost i pogodnost kod infrastrukture i kod privlačenja stranih investitora? Nije. Mi kao stranka nikada nismo bili protiv onih koji žele da ulažu u našu zemlju. Profit i po osnivačkom od 49%, upravo i kaže amandman gospodina Šarovića, domaća i strana lica koja za to dobiju dozvolu, ali nije problem kao što su neki ekonomisti analizirajući poslovanje slobodnih zona, odnosno njihovo nefunkcionisanje i učešće od samo 1% u spoljnotrgovinskoj razmeni definisali tako što su rekli da je to limitirajući faktor, što smo mi predložili amandmanom i u ovom zakonu da 49% bude stranog kapitala, mislim da je problem u tome što ova država nema primenjiv, i zaista dobro urađen, zakon o direktnim stranim investicijama. Mnoge zemlje u Aziji, mnoge zemlje u Evropi, bivše socijalističke zemlje koje su preradile ili tek usvojile zakon o slobodnim zonama i koje su učinile sve da privuku kroz raznorazne investicione fondove strani kapital, mogli su za kratko vreme da vide da to funkcioniše. U Srbiji već toliko godina i decenija uz činjenicu da je kroz liberalizaciju i deviznog i spoljnotrgovinskog poslovanja došlo do nekih otežavajućih okolnosti za te potencijalne strane investitore, jer znate da su u okviru slobodne zone oni uz postojanje obaveznog carinskog punkta imali i mogućnost postojanja svog deviznog računa itd. O tome ću kasnije da govorim. Ovo su ključne stvari. Dakle, ovo ovde bi svako normalan, svaka vlast koja želi dobro svojim građanima primenila, učinila bi nešto. Ko je oduzeo dozvolu Lapovu za status slobodne zone? Bivša Vlada DS. Ko je tamo vladao i harao tom opštinom? DS! Problem leži u tome i kod pitanja Novog Sada i bivšeg gradonačelnika. Kasnije ću da vam predočim ovo kretanje funkcionisanja slobodne zone Novi Sad, nekadašnje, jer ona je preregistrovana, mislim u junu mesecu ove godine ili prošle, pogledaću, to i Vi gospodine znate, i sada ima status carinske zone. U svakom slučaju, interes gradonačelnika Novog Sada, gospođe Gojković, i svih građana Novog Sada i cele Vojvodine jeste da Novi Sad povrati taj status, da može da upošljava i da se tamo organizuje proizvodnja. Na ovih 49 hektara dolaskom stranih investitora, otvaranjem pogona i uz veoma kvalitetne projekte koje su mnogi spremni da ponude, kao što je investitor iz Floride, koji je poslao pismo, moglo bi da se uradi za tu opštinu i za sve gradove koji žele taj status. Ja se izvinjavam, gospodine Markoviću, javiću se kasnije.
Da li još neko želi o ovom amandmanu? Izvolite, gospodine Jakšiću.
Vrlo kratko, samo nekoliko činjenica, pre svega za javnost, a vezano je za sve ono o čemu govorimo. Dakle, rečeno je malopre, neko od kolega je pomenuo da ovaj zakon može da bude strateška stvar. Ja bih malo pojačao taj nivo i rekao bih da ovaj zakon treba i mora da bude strateška stvar, da mora da bude tako napravljen da zaista omogući na jedan pravi način, na pravom mestu i na zadovoljstvo i celokupne naše ekonomije koja tu treba da vidi svoje mesto, barem u onom periodu dok ne budemo članovi EU, a i tada da imamo mogućnost da ta područja koristimo na odgovarajući način. Ali o tom potom. Ako se slažemo a mislim da se slažemo, ovaj zakon može i treba da bude pokretač i jednog specifičnog razvoja, za šta imamo i te kako uslove. I tu se svi sa jednim stavom pojavljujemo koliko vidim. Kada je u pitanju oduzimanje saglasnosti o funkcionisanju slobodnih zona, što se desilo početkom ove godine, jedan veći broj zona, kao što je i ovde pomenut, izgubio je saglasnost i njihov rad je prestao. Ima više razloga za to. Ja bih jednu stvar hteo ovde da iznesem, mislim da to treba da znamo, pre svega poslanici. Znajući tu činjenicu o kontroli rada slobodnih zona, koja ide jedanput godišnje, kada je ta činjenica prvi put bila prezentovana meni kao narodnom poslaniku, jer sam bio zainteresovan za sve to, kao narodni poslanik G17 plus zvanično sam tražio od Ministarstva finansija da se još jednom preispitaju uslovi, odnosno ti negativni uslovi koji su određivali odluku Ministarstva finansija o prestanku rada ovih zona. Moram da kažem da je bio zaista korektan ministar finansija i Ministarstvo finansija je bilo vrlo uviđavno i za još nekoliko meseci je odloženo zatvaranje, odnosno prestanak rada slobodnih zona i ponovo je izvršena revizija i kontrola rada. Nažalost, pored dobre volje ministra finansija, nije moglo da se izbegne da ono što u starom Zakonu stoji kao uslov ovog puta bude primenjeno u smislu prestanka rada ovih zona. Ono što bi trebalo da znamo jeste to da su slobodne zone svuda u svetu, pa i kod nas, u bilo kojoj verziji zakona, mesta na teritoriji jedne države, mesta u okviru ekonomije i finansija jedne države, gde postoje specijalne i posebne pogodnosti i povoljnosti za rad, vrlo specijalne, vrlo povoljne i zato se slobodne zone pojavljuju kao mesta gde su investitori zainteresovani da ulažu svoje pare i da krenu sa proizvodnjom. Svi dobro znamo da gde god država daje specijalne povoljnosti i pogodnosti tu je potrebno, ako ćemo da budemo odgovorni i ozbiljni, da država ima jednu specijalnu i vrlo strogu kontrolu rada. Inače ćemo imati situaciju da se zloupotrebljavaju pogodnosti koje daje država, ne u korist građana i naroda nego u neke lične koristi. Znamo svi to i slažemo se sa tim. Dakle, rigoroznost kontrole rada u zonama mora da bude jednaka sa stepenom povoljnosti i pogodnosti koju obavezno moraju da imaju investitori, da bi im se isplatilo da investiraju i ulažu u ta područja.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo poslanik Vojislav Milajić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatile amandman. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Ako povodom amandmana SRS, kojim se promoviše jedan drugi koncept viđenja ovog pitanja i daje potpuno nov Predlog zakona, treba da se to na neki način osporava posredno jadikovkama na postojeće stanje od strane onih koji su na vlasti, onda to prihvatam kao stil, ali to nije toliko produktivno. Pre nego što krenem konkretno sa ovim amandmanom moram da vas upozorim da postojeći Zakon o slobodnim zonama i nije tako loš propis. Verovatno tu treba promeniti pet članova, možda je ovo visoki procenat koji se traži da se u zoni proizvodi robe za izvoz. Ali moram da vas podsetim da mnoge odredbe ovog zakona nisu mogle da važe za vreme sankcija, tako da je bila neka tolerancija, jer taj koncept slobodnih zona je kod nas počeo ipak da se razvija u jednom periodu za koji može da se kaže, sa ekonomskog stanovišta, da je u nevreme, u vreme sankcija, blokada i svih problema koje je ova država imala za proteklih 16 godina. Zato se moja diskusija povodom postojećeg Zakona o slobodnim zonama svodi na to da je potrebno promeniti pet - šest članova. Međutim, razlika u konceptu stvarno čini besmislenim uporednu analizu šta smo naveli u amandmanu za član 6. i onoga što stoji u članu 6. Jer ako bi sada analizirao taj član 6. Predloga zakona Vlade, onda bih morao da se vratim na član 4. i na član 2. U članu 2. se kaže da je saglasnost Vlade akt kojim Vlada određuje područje zone. Vlada je devalvirana da odredi katastarske opštine, parcele u okviru katastarskih opština, a onda ako se pogleda član 5. kakvi se uslovi tu postavljaju, potpuno besmisleni i nepotrebni uslovi, jer kada ta grupacija krene da sređuje onda znate da od toga ne ostaje ni trag. Taj zahtev kojim se traži saglasnost da se odredi područje treba da sadrži, pa slušajte kako liberalizacije izgleda: naziv, sedište i PIB osnivača zone, naziv, sedište i PIB privrednog društva za upravljanje zonom, podatke o osnovanom kapitalu privrednog društva za upravljanja zonom, naziv zone i područje zone za definisanje granica, podatke o restrukturiranju. Ako se na području zone nalazi privredni subjekat koji je u postupku restrukturiranja, a ovde postupak da se odredi područje i sve se odnosi na privredni subjekat. Totalno besmislen zakon i naravno ne pada mi na pamet da trošim dragoceno vreme analizirajući nešto što je samo pro forma ubačeno ovde, da teče ova rasprava. Vratio bih se na naš koncept. SRS smatra da članom 6. treba da se propiše da u zoni nije dozvoljeno obavljanje delatnosti kojima se ugrožava životna sredina, zdravlje ljudi, materijalna dobra i bezbednost zemlje. S obzirom na početak današnje rasprave mislim da nije dovoljno objašnjen naš amandman na član 2. pa bih iskoristio da to pročitam, pošto je taj član u našoj verziji dosta detaljan i najbolje pokazuje koncepcijsko neslaganje sa Vladom i jedno drugo viđenje zone. "Zona obuhvata deo teritorije Republike Srbije koji je kao takav ograđen, označen i u kome se obavljaju delatnosti utvrđene ovim zakonom. Područje zone je posebno ograđeno, vidljivo obeleženo, označeno da je slobodna zona na ulazima i izlazima iz zone, kao i sa rečne strane. Zona može imati više delova koji čine jednu funkcionalnu celinu. Zona mora biti tako uređena da se promet robe i lica u zoni i iz zone može odvijati samo preko određenih izlaza ili ulaza. Ograda, ulazi i izlazi moraju biti odgovarajuće uređeni, osigurani i noću osvetljeni. Privredno društvo za upravljanje zonom dužno je da u zoni obezbedi prostorije za rad carinske službe. Vlada Republike Srbije propisuje standarde i normative koji se odnose na ogradu, označavanje, obeležavanje, ulaze, izlaze, uređenje i prostorije u kojima će raditi carinska služba u zoni". Jedan mnogo ozbiljniji koncept, gde se ide sa jasnim pokazateljima da zona treba da bude ozbiljna institucija. Pošto zalazimo u nešto što bi moglo da se tumači kao ekonomska opravdanost za osnivanje zone, a sa pozicija prošlosti onoga što je nasleđeno, opet moram da vas podsetim da je veliki broj zona kod nas bio u stvari izraz političkih težnji lokalnih moćnika. Daću vam jedan primer u Nišu. U Nišu se godinama pričalo o nekoj slobodnoj zoni isto kao u Lapovu, određivale stotine hektara gde će krenuti velika izgradnja, investicioni ciklus, od 1993. do 1997. godine i ko god je hteo da prevari građane u Nišu samo je rekao slobodna zona, pa je čak postojalo i preduzeće slobodna zona u izgradnji i od toga ništa. Zašto? Zato što su ekonomske analize i elaborati opravdanosti osnivanja na određenoj teritoriji slobodne zone bili politički naštimovani bez kvalitetne pripreme, bez istinitih i realnih podataka. Kada je to tako sve pogrešno, onda su i buduće procene pogrešne, tako da su neki pravili zone, pa računaju da će dovesti ovoga, dovešće onoga, on će da uloži ovoliko, ovaj će da uloži ovoliko. Kada je to izostalo, onda je ostala zona u vidu preduzeća za upravljanje zonom, korisnik jedan ili nijedan. Onaj ko se javlja kao korisnik, naravno, ukoliko je mali broj korisnika u zoni, onda su troškoviodržavanja jedne zone, oni fiksni troškovi, troškovi preduzeća za upravljanje zonom, troškovi carinske službe daleko veći i nema ekonomskog interesa da neko radi. To je centralno pitanje. Naš koncept je daleko prihvatljiviji, jer uvažava te ekonomske interese, ne dozvoljava da se država toliko meša u osnivanje zona itd, pa i poslovanje zona. Vrlo precizno govorimo o transferu sredstava, o investiranju dobiti, o bankarskim, finansijskim i drugim poslovima koji se obavljaju u zoni, o jednom normalnom režimu prometa robe iz zone i u zonu, i obavezama koje postoje ukoliko roba iz zone ide na domaće tržište, gde se onda ne bi desio "Neckermann" i "Quelle". Međutim, ako ostane ova carina sa ovim ministrom finansija, onda svaka slobodna zona može da bude "Neckermann" i "Quelle". To je činjenica. Tu onda nema neke velike pravno-teorijske rasprave, jer sve pravno-teorijske rasprave padaju u vodu kada dođu na teren stvarnosti i primene propisa. Mi imamo taj problem što se propisi selektivno primenjuju i svako se tu malo omrsi, a vidimo da neki baš imaju dobru sklonost da se omrse, da maznu, pa i da "zapale" u inostranstvo, kao što demokratski blok, sa punim demokratskim kapacitetom to manifestuje. Naravno, građani Srbije moraju da znaju da ovo što radi demokratski blok nema veze sa demokratijom, da ovako kako radi demokratski blok, ne verujem da postoji u nekoj zemlji EU. Onda možete lako da zaključite da sa ovakvim demokratskim kapacitetom i demokratskim lopovlukom nikog živog ne mogu da odvedu u neke integracije, da li su one na Severu, Jugu, Zapadu, Istoku, nije bitno. Sa ovima niko neće da posluje. Evo, krenula je neka firma iz Izraela da nešto radi u Beogradu, pa udarili na Bogdanovića, a on traži 5%. To je mnogo čak i za Izrael. Onda naprave procenu ko je na vlasti, koji su sve poslovi urađeni i dođu do zaključka da preko 300 miliona evra uzmu. To je njihova procena, nije moja procena. Imam sve papire, da znate. Moj "laufer" radi, obaveštava me. Ne čitam novine, a znam sve šta se dešava, kad se ko smeje, zašto se smeje, koliko mu je kiselo dok se smeje, sve to dobro sagledavam i znam kojim putem i gde sve ovo ide i gde će da se završi. Ovo što predlaže ova vlada, kada je u pitanju Zakon o slobodnim zonama, jeste nešto loše. Primena svih odredbi ovog zakona zavisiće od ministra finansija. Samo da vas podsetim na njegovu sklonost, da sve što je predložio ovde vezuje za svoju malenkost. Onda mene uopšte ne čudi što je mali broj čestitih ljudi napustio tu stranku, jer ne želi da ima veze sa gospodinom Dinkićem i sa ovim stvarima. Možete da zamislite kada je čak i "prepošteni" Labus napustio G17 plus! Ne znam šta je sa nogom, sa "Eriksonom", da li ga je udario šećer, ali on je morao da napusti G17 plus, jer su videli kakav je to uvezani sistem. Naravno, kad kažem G17 plus, uopšte ne mislim ni na jednog poslanika te poslaničke grupe u Narodnoj skupštini. Zašto? Nemaju oni uticaj na to što se dešava u vrhu te stranke, pa čak ne bih rekao ni stranke, nego pojedinaca koji zloupotrebljavaju stranku. Možda je to i preciznije. Znam da i naše kolege poslanici iz G17 plus na poslaničkim grupama izražavaju čuđenje i nezadovoljstvo, i njima nije jasno šta se dešava i kakva je ekonomska politika, pa javno postave pitanje, pa posle dobijaju packe – kako te nije sramota da postaviš pitanje, ne možeš da objasniš ekonomsku politiku G17 plus. Ali, to je njihovo interno, neka oni raščišćavaju na svojim organima. Samo konstatujem da su neki na vreme pobegli jer su videli tamo da vozač koji vozi nije položio vozački ispit i može da strmekne sa puta i da sve ode u propast. Kao što se primećuje, kapaciteti demokratskog bloka su vrlo šuplji, probušeni. Malo, malo, pa iscuri 27 miliona, 3,5 miliona, Hamović, Lazarević, Đilas, itd. To pričam građanima Srbije, da znaju kada se pojavi demokratski kapacitet sa rupama, odoše vaše pare. Evo, kod "Necckermann" videli ste – 60-70 miliona evra su zaradili ljudi koji su prevarili ovde potrošače. Pošta, koju drži G17 plus, je našla interes da naplati poštarinu, pa onda na nerezidentne račune, pa onda transferisanje u evre, i ćao, prema bratskim bivšim republikama. I tražite od nas podršku? Pa, nemate podršku sa naše strane. Znači, građani Srbije, SRS ovima ne daje podršku, jer oni to rade. Ko je to utvrdio? Oni, u njihovom izveštaju, njihovog državnog organa. Kada bi smeo radikal ovo da napiše? On ne može da bude u Vladi, ne može čak da bude zaposlen u ovoj vladi. To su oni napisali o sebi. Evo, ja ih podržavam, ima neka stvar gde ih podržavam. Lepo su izračunali, ali očigledno su se poremetili interesi i Labusa je naprasno zabolela noga, zbog, navodno, Mladića i zaustavljanja pregovora sa EU, a u stvari, kada je video izveštaj koliko mažnjava"mlađani", morao je čovek da pobegne. Za Markovića nisam siguran da je to bio glavni razlog. Pozivampre svega poslanike G17 plus, koji se nešto batrgaju oko ovog propisa, misle da nešto znaju, slažem se, imate takav utisak, predlažem da pokupe sve amandmane SRS na ovaj predlog zakona i da stave to kao jedan zajednički tekst. Videće potpuno nov zakon koji je nekoliko puta kvalitetniji, bolji i jasniji nego Predlog zakona koji je Vlada predložila. Samo da vas podsetim, nešto smo slično uradili pre dve i po godine. Bio je Zakon o sprečavanju sukoba interesa, pa smo podneli amandmane na svaki član i poslanici G17 plus, neću da govorim ime, imali su prilike da slože sve amandmane i da uporede sa Predlogom Vlade i rekli su – ovo što su radikali predložili je daleko bolje, daleko kvalitetnije. Identična je situacija i kada je u pitanju zakon o slobodnim zonama. Smatram da ovo što je navedeno u vašem Predlogu zakona, članu 6, pogotovo u članu 5, to uopšte ne može da stoji u zakonu. Neću sada da otvaram temu neustavnosti pojedinih tačaka iz člana 5. One su u direktnoj suprotnosti sa odredbama Ustava RS. Kada bi se vratio na osporavanje ustavnosti, onda bi na neki način dao legitimitet vašem Predlogu, a to za živu glavu ne želim da uradim, nego baš želim da napravim jasnu razliku, da sve, pa čak i one koji prate ovaj prenos, stavim pred svršen čin – dža ili bu, ili ćete ovo što Mlađan Dinkić, onakav kakav je, predlaže, kako radi. Vidite, čim smo počeli o "Neckermann", odmah je došao, bio je dve sekunde, otišao je. Navodno, Marković mu je naredio da ide u Irsku, državni posao. Najveći državni interes, gospodine Markoviću, jeste da ovi članovi Vlade RS za živu glavu ne idu u inostranstvo da nas predstavljaju. Nema većeg državnog interesa. Možete da zamislite koja je uvreda za narod i građane Republike Srbije kada ih Dinkić zastupa u inostranstvu! Ne postoji veća uvreda.
Da li još neka poslanička grupa želi o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, na početku današnjeg zasedanja potrošismo jedan određeni deo vremena na debatu, da li je potrebno da bude ministar prisutan kad se govori o ovom zakonu ili ne. Ja samo da obećam, odnosno da obavestim javnost i narodne poslanike da će srpski radikali, kada budu ministri, dolaziti sa zadovoljstvom u ovaj parlament, predstavljati zakone i objašnjavati građanima, kao i poslanicima koji žele da uzmu aktivno učešće da bi ti zakoni bili primenljivi i da bi koristili građanima Srbije. Moram da kažem i mojim kolegama poslanicima iz SRS da se ne sekiraju mnogo zbog toga što ministar finansija Mlađan Dinkić nije prisutan ovde, jer kad je tu Miloljub Albijanić, koga inače građani Srbije iz milja zovu Mićko Švajcarac, onda potpuno na isti način oni završavaju to sa svojom strankom. Zbog čega ga zovu Švajcarac? Pa zbog toga što on kad se pojavi, da li za ovom govornicom, da li u nekoj od televizija, kad govori građani steknu utisak da je on parlamentarac u Švajcarskoj. Naime, Srbija je lepša zemlja od Švajcarske i ljudi su u njoj dobri, samo što su oni "žuti" pokupili sve što se imalo pokupiti pa se mnogo teže živi nego u Švajcarskoj. Inače, zadovoljstvo je nama koji vodimo ovu državu da u njoj živimo. Da malo kažem vezano i za moj amandman, koji sam podneo u ime poslaničke grupe SRS, na član 7. ovog zakona, a smatramo da je Predlog ovog zakona u odnosu na zakon koji reguliše slobodne zone veoma važan i bitan propis koji treba da postoji. Zanimljivo je i šta je rekao narodni poslanik Jakšić. Kaže: "Ponekad su neki koristili beneficije, on zloupotrebe onih koji treba da kontrolišu poslovanje slobodnih zona naziva beneficijama, što je nama srpskim radikalima apsolutno neprihvatljivo". Član 7. kaže: "Ministarstvo nadležno za poslove finansija ocenjuje ekonomsku opravdanost podnetog zahteva iz člana 4. stav 2. ovog zakona i svoje mišljenje dostavlja Vladi". Mi smo svojim konceptom predvideli da član 4. glasi sasvim drugačije. A i ovde bi se Ministarstvo uplitalo u otvaranje slobodnih zona kao kad privredni subjekti žele da započnu sa nekom delatnošću, pa sad bi neko ministarstvo, u ovom slučaju Ministarstvo finansija, trebalo da da svoju ocenu da li postoji opravdanost ili ne, za obavljanje te delatnosti. Drugi stav člana 7. glasi: "Određivanje područja zone je ekonomski opravdano ako se na osnovu priloženog elaborata i drugih priloženih dokaza može oceniti da će se postići pozitivni efekti u pogledu privlačenja stranog kapitala". To je teško oceniti da li će se postići, a zapravo ne treba nego treba dozvoliti, propisati ovim zakonom na koji način se otvaraju slobodne zone i dozvoliti mogućnost da one posluju, pa će se pokazati tokom poslovanja da li oni imaju opravdanja ili ne. Činjenica da su se za poslednjih 30 godina u svetu slobodne zone povećale oko 100 puta ukazuje na to, i nama srpskim radikalima dovoljan je signal, da o ovoj problematici ili zaživljavanju privredne aktivnosti u Srbiji treba posvetiti ozbiljnu i dužnu pažnju i zbog toga smo mi na Predlog ovog zakona podneli 44 amandmana, da bismo ovu materiju regulisali u jedan zakon koji bi zaista građanima Srbije značio mnogo. U dosadašnjim slobodnim zonama predmet njihovog poslovanja uglavnom je trgovina, a mi sada želimo da visoke tehnologije, noviji privredni subjekti, odnosno nova dostignuća zažive preko slobodnih zona da bi se zaposlio što je moguće veći broj građana Srbije, koji vape za radnim mestom. U poslednje vreme nema nikakvih šansi, niti je ova vlada, čini mi se, spremna da taj deo priče stavi na svoj dnevni red, a i kako bi to mogla kad pojedini ministri u ovoj vladi uglavnom razgovaraju sa predsednicima drugih stranaka kako i na koji način da se bore protiv velike popularnosti SRS, odnosno njenog utemeljenja kod građana Srbije. Prošli put sam istakao, očekivali su građani Srbije da ministar finansija sa predsednikom DS razgovara o ovim privrednim delatnostima, odnosno razgovara o otkupnoj ceni višnje, maline, o žetvi, a oni se dogovaraju kako i na koji način da spreče građane Srbije i SRS da na sledećim izborima pobedi. To će biti malo teže i za one koji imaju ambicije da to rade, umesto da rade onaj deo posla za koji su ih građani Srbije neposredno preko narodnih poslanika izabrali u Vladi. Amandmanom na član 1. koji je podneo narodni poslanik gospođa Gordana Pop-Lazić je na jedan određen način rečeno kako i na koji način SRS vidi koncept ovog zakona, pa i ovaj moj amandman na član 7. ovog zakona je samo logičan sled, kao što će biti i ostali amandmani koje su podneli narodni poslanici SRS. Mislim da bi ozbiljno trebalo razmisliti o ovim amandmanima, prihvatiti ih kako bi ovaj zakon bio primenljiv i imao uticaja u poslovanju u Republici Srbiji. Hvala.
Hvala vam gospodine Periću. Još neko o ovom amandmanu? (Ne.) Hvala. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Miljko Četrović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Miljko Četrović. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici i građani ako gledate ovaj prenos, da li je slučajno ili je to moralo tako da bude danas da se, kada se raspravlja o Predlogu zakona o slobodnim zonama, pomene nadimak Trizon. Vrlo interesantno, taj Trizon sa 27 miliona evra je na neki način dokaz jednog stanja u Srbiji, da to više nije ni afera ni čudo za prvu stranu novina, ni za udarne vesti i ovih televizija koje pokrivaju celu teritoriju države Srbije, a da ne govorim lokalnih televizija. Ali, to je jedna surova realnost koju građani osećaju na svojoj koži; preteškim životom, većina je u nemogućnosti da iole normalno živi i da preživi, da izmiri one najnužnije potrebe kada je u pitanju plaćanje struje, komunalija, a da ne govorim da se prehrani iole dostojno i da dostojno bude obučen kao pojedinac i kao porodica. Zato imamo na drugoj strani Trizone, biznismene, novobogataše, Tadiće, Đilase, pa i Babiće i Iliće itd. Svi su na svoj način podelili Srbiju, podelili su kroz Vladu, svoje feude su zauzeli. Tako se stvari odigravaju i u većini lokalnih samouprava. Nema nikakve kontrole, nema poštovanja zakona u državi Srbiji, ne funkcioniše nam država, odnosno nema vladavine zakona. Mi danas raspravljamo o Predlogu zakona o slobodnim zonama. Bilo je ovde dosta govora zašto ministra nema, on je na trenutak došao, ostavio onu plavu fasciklu, pa je nestala i fascikla i on. Verovatno traži tog Trizona koji je nestao iz WC. Bilo je i ranije velikih priča o ovim slobodnim zonama i uvek se nagoveštavalo neko privredno čudo i neka korist i za narod i za državu. Nažalost, nisu te slobodne zone zaživele, a odgovornost zašto nisu zaživele je što nam država ne funkcioniše, što nam te zone nisu pravljene u skladu sa važećim zakonskim propisima. Pa i mi smo danas čuli ovde da je, navodno, dobrom voljom ministar Dinkić odlagao zatvaranje nekih zona, pa kada one nisu mogle da nastave sa radom, eto, on je odlučio da te zone prestanu sa radom. Ne govori se prava istina da mnoge zone nisu ni zaživele da rade po pozitivnim zakonskim propisima. Naprotiv, iako su nešto radile, radile su kršeći i Zakon o slobodnim zonama i sve druge pozitivne zakonske propise. Ali to je opet odgovornost Vlade Republike Srbije i aktuelnog Ministarstva finansija, jer je Ministarstvo finansije i Predlogom ovog zakona uzelo sebi pravo da vrši kontrolu rada, od davanja saglasnosti za otvaranja slobodne zone, za određivanje svih tih uslova, navodno da su uključene lokalne samouprave, da odlučuje i prati i kontroliše rad slobodnih zona, a u poslednjim članovima ovog predloga zakona predloženo je formiranje uprave za slobodne zone. Malo je formirano Agencija, Uprava, nevladinih i drugih tela, od strane ove vlade Vojislav Koštunice, a vidimo kakav je haos u državi. Nažalost, ni ta nevladina tela, te agencije, pa i uprave ništa konkretno nisu razrešile, niti popravile stanje u Srbiji. Podneo sam amandman u ime poslaničke grupe SRS na član 8. kao sled po hronologiji amandmana koji je podnela poslanička grupa SRS na svih 39 članova Predloga ovog zakona i ta izmena i dopuna člana 8. treba da glasi: "Pod osnivanjem zone podrazumeva se postupak donošenje akta o osnivanju zone, osnivanje društva i pribavljanje saglasnosti Vlade Republike Srbije (u daljem tekstu: Vlada) da se na određenom delu teritorije Republike Srbije može osnovati zona". U obrazloženju Vlade, kao i za sve druge amandmane poslaničke grupe SRS, pošto nijedan, od 39 amandmana, nije prihvatila stoji: "Amandman se ne prihvata s obzirom da je pojam osnivanja zone definisan članom 2. stav 1. tačka 6) Predloga zakona i istim podrazumeva da je osnivanje zone donošenje odluke nadležnog organa lokalne samouprave, privrednog društva, odnosno preduzetnika, ili zaključenje ugovora o osnivanju zone između organa lokalne samouprave, privrednog društva, odnosno preduzetnika". Kada sam pogledao član 2. tamo jasno stoji u Predlogu zakona pod tačkom 6) – "osnivanje zona je donošenje odluke nadležnog organa lokalne samouprave, privrednog društva, odnosno preduzetnika, ili zaključenje ugovora o osnivanju zona između organa lokalne samouprave, privrednog društva, odnosno preduzetnika"; a član 2. faktički objašnjava pojedine izraze upotrebljene u ovom zakonu kojima je sledeće značenje, i sada kada sam pogledao ostale članove i član 8. nema nijedan član koji reguliše osnivanje zone. Zašto onda u članu 2. ima taj pojam i objašnjenje tog pojma – osnivanje zona? Jasno je da se amandmani poslaničke grupe SRS amandmanom sklope u jedan kompletan tekst ovog zakona, da tek onda ovaj zakon može da ima svoju primenu i da ostvari funkciju, da se slobodne zone i osnivaju i funkcionišu u skladu sa zakonom i svim drugim pozitivnim propisima. Pošto ovde nema ministra finansija, a želeo sam dva pitanja da mu postavim kao narodni poslanik, Ministarstvo finansija da mi odgovori – koliko sada ima slobodnih zona i koje su to zone, koji su vlasnici tih slobodnih zona i ko vrši kontrolu njihovog rada? Drugo pitanje koje želim da postavim ministru finansija, odnosno Ministarstvu, ovo je na zahtev mnogih građana koji gledajući na mnogim televizijama, kako lokalnim tako i ovim koje pokrivaju celu teritoriju Republike Srbije, šta se događa širom Srbije, organizuju se već mesecima tzv. nagradne igre gde gledaoci treba da pogode neku reč od nekoliko slova pozivajući neki broj koji je ispisan na ekranu. A s obzirom na to da je to u suštini, kako građani navode "ogromna prevara" poslednjih meseci građana Srbije sa tim tzv. nagradnim igrama, pozivajući odgovarajući broj, taj broj ili poziv košta 25, 30 ili 40 dinara, pa postavljam sledeće pitanje – pošto Ministarstvo finansija kontroliše, pored svega kad je u pitanju novac u Srbiji, i igre na sreću, kocku i lutriju i sve druge igre na sreću, a i ovo se podrazumeva kao neka igra na sreću, da li je Ministarstvo davalo dozvole za ovakve igre na sreću na skoro svim televizijama u Srbiji, ko su vlasnici tih famoznih telefonskih brojeva koji se pojavljuju na televizijskim ekranima, da li Ministarstvo finansija kontroliše te igre na sreću, koliko se tu novca ostvari pozivanjem od strane gledalaca i koliko je naplaćeno poreza za državu? To je na zahtev mnogih građana, jer zloupotrebljava se izuzetno teška situacija koja je u Srbiji, a pogotovo se zloupotrebljavaju deca koja ostanu sama bez roditelja i koja okreću brojeve tih telefona, a kada roditelji dobiju telefonske račune posle mesec dana, vide da je telefonski račun 10, 20 ili 30.000 dinara. Naravno, sve te igre su takve, "ogromna prevara" građana Srbije. Ja ne osuđujem građane, ali Ministarstvo Srbije treba da odgovori šta se događa. Ubeđen sam za mesec ili dva ova vlada i Ministarstvo finansija na čelu sa Dinkićem neće vladati Srbijom. Hvala.
Hvala vama. Još neko o istom amandmanu? (Ne.) Hvala. Ovo ste hteli da bude zabeleženo kao poslanička pitanja, je l' tako? Prvo će biti upućeno Ministarstvu finansija jer se na njega odnosi. Drugo neće biti upućeno Ministarstvu finansija jer je za svakog ko iole zna o čemu je reč, na Ministarstvo finansija se ne odnosi. Nisu u pitanju igre na sreću, a piše kod svih tih igara koje idu, potpuno ste u pravu, kvizova koji idu na lakovernost građana, jer znaju da građani, uostalom to se često vidi, i ljudi u javnoj delatnosti jedno govore i mame, a dole sitno u uglu pišu podaci i kada se oni tačno pročitaju, a naravno da ih ljudi ne čitaju, u tome se sastoji "prevara", jer ne čitaju doslovno šta znači, unutra je inače uveden i porez, pa piše koji porez plaćaju, ali to nisu igre na sreću. Postoje u mnogim zemljama. Vrlo je važno da se po Zakonu o oglašavanju, zato kažem, reč je o Ministarstvu trgovine, kontroliše i moralo bi da se kontroliše da li je na adekvatan način istaknuto upozorenje, da li se upozorenje poštuje, a ono se, između ostalog, odnosi i na ono što ste Vi ukazali, na zabranu da se uopšte uključuju u program deca ispod 18 godina, ono što se redovno dešava i onda dobijamo to u računima. To je nešto što se na sličan način dešavalo 90-tih godina, samo u drugom obliku, povodom drugih telefonski poziva i računa. Uobičajeno je da na tržištu pokušavaju pojedinci jedne firme, zakupom telefona i skrivanjem pune informacije koja bi upozorila građane, da se izvrši to upozorenje, ali je vrlo važno to što ste rekli, samo zato kažem, biće upućeno Ministarstvu trgovine, da li u okviru nadležnosti koje su utvrđene zakonom koji ste svi vi narodni poslanici ovde usvojili, da li se te odredbe poštuju i da li se kontrolišu. U protivnom, to bi delovalo kao igre na sreću, ne kao igre na sreću, nego kao gola prevara, osim, ako je kontrola u pitanju. Dakle, biće upućeno na tu adresu, a bićete u mogućnosti sutra još jednom da iskontrolišete da li je dobro pitanje upućeno. Hvala. Na član 9. amandman je podneo poslanik Branislav Rankić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Član 9. u Predlogu zakona koji je podnela Vlada glasi – Na proširenje zone primenjuju se odredbe ovog zakona o davanju saglasnosti za određivanje područja zone. To je u njihovom konceptu. U našem konceptu član 9. glasi – "Zona se može osnivati na području mesta koje ima vazduhoplovno ili rečno pristanište otvoreno za međunarodni saobraćaj, na magistralnim putevima uključenim u mrežu evropskih puteva (E) i na području drugog mesta ako je sa tim saglasan nadležni organ lokalne samouprave. Drugi stav – "Na području mesta iz stava 1. ovog člana može se otvoriti jedna zona. Dve i više zona mogu se otvoriti na području jednog mesta ako je sa tim saglasan nadležni organ lokalne samouprave" . Naravno, ovo rešenje koje nudimo bitno odudara od postojećeg u Zakonu o slobodnim zonama, ali moram da kažem da ne dovodi u pitanje način na koji je Vlada u svom Predlogu zakona pokušala da definiše područje zone. Oni su to ovako napisali, u članu 2. gde se daju ti pojmovi, pa kaže – slobodna zona je deo teritorije Republike Srbije, posebno je ograđen i označen, a na kome se obavljaju delatnosti pod uslovima koji su utvrđeni ovim zakonom, i tu praktično nema nikakvog ograničenja. Znači, na svakom kvadratnom santimetru je moguće osnovati zonu. Mi smatramo da tako široko postavljeno pitanje gde bi mogla da se locira zona ne može da bude u zakonu, ali moram da napravim vezu sa tačkom 2) člana 2. jer tu je definicija šta su osnivači zone, ko su osnivači zone. Dakle, osnivač zone je organ lokalne samouprave, privredno društvo, odnosno preduzetnik koji je doneo odluku ili zaključio ugovor sa drugim osnivačem po osnivanju zone, ali ovaj deo je potpuno nepotreban, s obzirom na to da je ovde intencija da se organ lokalne samouprave javlja kao osnivač slobodne zone. Moram da istaknem da je to loše rešenje, jer ako lokalna samouprava postane osnivač privrednog društva, a tu glavnu reč vodi privredno društvo za upravljanje zonom, onda je to u suprotnosti sa svim mogućim intencijama razvoja lokalne samouprave u Srbiji, gde se izlazi iz privrednih aktivnosti lokalne samouprave. One na neki način ostaju kod komunalnih delatnosti, a slobodna zona nije nešto što ima dodirnih tačaka sa komunalnim delatnostima. Međutim, mi smo drugačije zamislili ulogu lokalne samouprave, smatramo da ona treba da se pita, naročito, sada idem na našu verziju člana 9, na području drugog mesta, a to su ona mesta gde ne postoje prirodni i infrastrukturni uslovi, u ovom trenutku, ali lokalna samouprava ima svoj interes da urbanističkim planom razradi neko području za neku buduću zonu i ona na neki način dajući tu saglasnost da se krene sa projektom osnivanja zone preuzima odgovornost da obezbedi infrastrukturu i sve drugo što postoji pored magistralnih puteva, vazduhoplovnih i drugih pristaništa. Naravno, dali smo značaj lokalnoj samoupravi. Ukoliko se na teritoriji jedne opštine formira dve ili više zona da je potrebna saglasnost lokalne samouprave. I ne samo zbog uslova koji se tiču infrastrukture, nego zbog razvoja jednog područja, jer lokalna samouprava ima centralnu nadležnost da vodi računa o razvoju svoje teritorije i ona bi morala da se pita. Dakle, to je u skladu sa, ako mogu tako da kažem, nastojanjima da se za neke poslove mnogo više pita lokalna samouprava od centralne vlasti. Ovde je potpuno drugačija koncepcija, jer ova koncepcija ne dovodi u pitanje ovo što je predložila Vlada, ali precizira. Ja bih vam sada dao samo jedan dodatak, ukoliko ste zapamtili šta je gospodin Četrović pre mene pričao, on je obrazlagao amandman na član koji se tiče osnivanja zone, jer stvarno ovaj Predlog Vlade nema takvu odredbu, on ima odredbu, mislim da je to član 2. gde je to samo definicija pojmova, pa se samo posebno može izvesti zaključak šta se podrazumeva pod osnivanjem, a osnivanje zone ne može da se upodobi sa odredbama o osnivanju privrednih društava. Tu je i pitanje saglasnosti koje daje Vlada, a vezano je samo za određivanje područja, a to su katastarske opštine na nekoj teritoriji. Loš je ovaj vaš Predlog, izuzetno loš, neprimenjiv i zato on mora da, tako da kažem, crpi selektivnu primenu koja zavisi od neke persone, ali persone koja će se naći na nekom mestu gde će da procenjuje da li ovo područje može, da li ono drugo područje ne može, da traži sijaset dokumentacija, pa čak i da diskreciono procenjuje u ovom predlogu koji Vlada zastupa. Znači, ne postoji nikakva smetnja da tamo gde postoji ekonomski interes, gde postoje zainteresovani subjekti, zainteresovani privrednici, da se osnuje zona za ona mesta i one teritorije van ovih privilegovanih po prirodi stvari i zbog komunikacije i infrastrukture, potrebna je na neki način saglasnost organa jedinice lokalne samouprave što je sasvim prirodno. Jer, nije sasvim svejedno nekoj maloj opštini da li će imati slobodnu zonu na svojoj teritoriji ili neće imati. Mi danas imamo takvih mahera koji bi bili u mogućnosti da formiraju zonu, a ja se prosto čudim da neki nisu to iskoristili, verovatno postoje mnogo bolji poslovi za zaradu, verovatno je u pitanju berza, pa onda ovi računi za pranje i prenos sredstava, ali ako se i tu skrate mogućnosti za nezakonito sticanje, verovatno će se usmeriti na slobodne zone. Jer, znate i sami, kada Mlađan Dinkić nešto brani ovde u Skupštini i predlaže neki zakon, onda to znači priprema za start. Odmah određena grupa prijatelja napravi kvalitetnu pripremu i onda krene u osvajanje, jer stari zakoni ne valjaju, nisu prilagođeni privatnim interesima određenih ljudi. Nadam se da sada građani Srbije mogu mnogo bolje da primete da mesecima mi ovde donosimo čisto privatne zakone. To što je možda neko u koalicionoj vladi i ne razume se u ekonomiju, ili se možda više razume u obaveštajni rad ili u medijsko zaglupljivanje, to je drugo pitanje, ali ove ekonomske stvari, privredne stvari koje su pale na nejaka pleća putnika za Irsku, vrlo su se negativno pokazale u praksi. Sve što je predložio, sve što je sproveo, u krajnjem je imalo negativan efekat i mi moramo kao opoziciona stranka da upozorimo na to, da skrenemo pažnju i građanima i budućim privrednicima, budućim osnivačima zone, budućim direktorima preduzeća koji bi upravljali zonama, organima lokalne samouprave, dakle, kakav je koncept, šta može da se desi. Koncept je vrlo jasan, prepoznatljiv, slično kao sa bankama. Sve što je domaće pogasi se, a otprilike "naizvolte" nekima. Osiguravajuća društva pogasi, daj "naizvolte" drugima. Da li su to pare iz inostranstva, da li su to pare odavde a došle iz inostranstva, da li je sada u Irskoj da bi se proverio neki račun, da li je možda tamo pa da se ne vrati ovde, jer SB zatvara krug oko finansijskih malverzacija, ja to ne znam. Ne bi me iznenadilo da je to karta u jednom smeru, bez mogućnosti povratka, jer prema mojim informacijama krug se zatvara, sklapaju se kockice, mozaik dobija neke svoje konture, vidi se da postoji nešto što liči, a mene tera da osnovano sumnjam da ima elemenata organizovanog kriminala. Naravno, on je uvek opran onom čuvenom rečenicom o demokratiji, a ovi poslednji događaji vezani za lustraciju, što kažu seljaci kastraciju, i ove druge stvari ukazuju da se nešto drma ovde, da se pozicije menjaju, da je mnogo krokodila, a barica se smanjila. Pošto je mala bara, ne mogu svi krokodili u istoj bari, a onda moraju da se ujedaju. To ujedanje kreće preko novina. Ja imam čitavu seriju članaka, nisam baš neki ljubitelj novina, ali skupio sam to da bih u odgovarajućem trenutku ako mi neko replicira izneo i pokazao da Vlada Republike Srbije i policija sve znaju. Sve znaju do tančina. Zašto ne reaguju? Verovatno je taj kapacitet u pitanju, tako da pozivam poslanike, naročito poslanike vladajućih stranaka da skupe amandmane SRS i imaju uvid u celinu jednog novog koncepta zakona o slobodnim zonama. On je usaglašen sa uobičajenim rešenjima u svetu. Zašto kod nas izostaju efekti nečega što se dešava u slobodnim zonama? Ja mislim da se malo ovde preteruje oko tih slobodnih zona. To moram da vam kažem da se preteruje malo oko slobodnih zona. Ako neko smatra da je tamo veliki promet i da su slobodne zone veliki motori razvoja nekog društva, to je samo delimično interesantno. Najvažnija stvar kod onih firmi, onih država koje se nazivaju tigrovima nekog razvoja nije toliko u slobodnim zonama, nego u slobodnom finansijskom tržištu, u blagonaklonom stavu vlasti prema inostranom kapitalu, u mogućnosti transfera tog kapitala, u mogućnosti reinvestiranja tog kapitala i moram da kažem u relativno jeftinoj radnoj snazi. Kod nas nisu čak ni ispunjeni elementarni uslovi da oni koji bi ovako rezonovali sa tim performansama imaju smelosti da razmišljaju o ulaganju ovde. Zašto? Zato što ne postoji zaštita tog kapitala. To moram da vam kažem, zato što začas može da se napravi neki fiktivni posao, sudski spor, ode firma u blokadu, blokira za nekoliko desetina ili stotina miliona dinara, izda privremena mera, firma sa dve hiljade ljudi ode na ulicu. Posle nekoliko meseci da konstatujete da je to sve bila greška, firma je otišla, nestala. Drugo, znate i sami, kod nas je toliko otkaza podeljeno, toliko malo ljudi je u radnom odnosu danas da je poprilično izgubljen odnos, odnosno odgovornost prema poslu. Sada ljudi suočeni sa ovom bedom i sirotinjom gotovo i da ne biraju posao samo da dođu u neki radni odnos u neko zaposlenje da obezbede svoju egzistenciju. Kod nas je godinama, ne samo ovih 15 godina, nego mnogo više promovisan princip uspešnosti na osnovu žiro računa. Nastaje uzbuna kada treba da se isplati plata. Pošto treba da dođe plata, onda se sve prihvata. U Nišu je važila jedna izreka, moram da pomenem tog čuvenog Smiljka Kostića, Duvanska industrija, zaposleni su pričali ovako. Znamo da on krade Duvansku industriju, ali dok ima za njega ima i za nas. Sad je on u Nišu blokirao sva sredstva privatizacije, ne razvija, a snimanje geodetsko, ne rade firme koje su učestvovale na tenderu, nego je dao firmi iz Češke. Navodno, biće jeftinije i svakih 15 dana ide u Češku, ide u Nemačku, baš ga briga, provodi se, nešto izgleda da je bolestan, na pet metara sekretarica mora da mu dostavi papir, a on ne sme da uzme u ruke, jer smatra da će neko da ga otruje. Niš preživljava jedan Čovićev zakon o lokalnoj samoupravi i svakakvog kandidata koji greškom, prevarom ili po sistemu dok ima za njega biće za nas, dolaze na pozicije da vedre i oblače i uništavaju neka mesta. Ovde se selektivno izdešavalo puno stvari i kao što vidite ta transformacija vodi ka bedi, sirotinji, nemaštini, naravno da smo opozicija takvom stanju i tražimo da se promeni to stanje. Naravno da nekima ne odgovara što mi to tražimo da se menja, što ukazujemo, što otvaramo papire, pokazujemo građanima gde su uzroci, gde su problemi ovog lošeg stanja. Naravno da ćemo da trpimo razne kritike, razne nazive koji će da nam se vezuju za imena, prezimena, naziv političke stranke. Verujte, svi oni koji nas kritikuju i polaze sa tih pozicija "pljuni pa zalepi" mnogo više pričaju o sebi, nego o SRS.
Da li još neko po istom amandmanu želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, rešenjem koje je dao amandmanom na član 10, gospodin Milovan Radovanović u ime SRS, član 10. je preciznije definisan i uređen. Veoma je važno ovo što je on naveo u drugom stavu da ako se zona sastoji iz više delova, svaki deo mora biti posebno ograđen i označen i da može da se sastoji iz više prostorno odvojenih delova, podzona koje čine privredni i organizacionu celinu zone, kakav nije slučaj u malopre pokazanom projektu, odnosno elaboratu koji postoji za opštinu Lapovo, a to je zaokružena celina od 49 hektara. Ali, u drugim delovima zemlje i na nekim područjima može da postoji takva situacija sa jedne i sa druge strane obale reke, kao i u Beogradu može da postoji više tih celina, odnosno podzona, a da bude to jedna slobodna zona za Grad Beograd. Sada kada je u pitanju gubljenje statusa slobodne zone i ono što se dešavalo toliko godina unazad kada je u pitanju Novi Sad i uopšte drugi gradovi, ja ću da se zadržim na problemu Novog Sada. Geostrateški položaj tog grada i magistralne, rečne, drumske i železničke saobraćajnice, međunarodna dunavska luka, privredni, poslovni, naučni centri, potencijal, sve ono što Grad Novi Sad ima, naročito sada u ovoj ekspanziji kada je u pitanju komunalna infrastruktura i izgradnja objekata u Novom Sadu, saznala sam kasnije, gospodine Markoviću, kada sam pre neki dan govorila o otvaranju one Futoške sportske hale da ste komentarisali i rekli – pa ima takvih, otvoreno je u Srbiji nekoliko desetina.
Gospođice Jovanović, nisam to komentarisao, samo sam dao podatak o 26 sufinansiranja hala, pošto je to bilo u pitanju.
Da, sve je to meni jasno, ali pošto je problem star 25 godina, niko pre toga nije bio sposoban da taj projekat započne i završi do kraja, jer ipak je prvi čovek Grada u ovom slučaju gradonačelnik Novog Sada, gospođa Gojković, dala u svemu tome nemerljiv doprinos, koji svakako ne možete ni vi, ni bilo ko da minimizuje, a da ne živi tamo, pošto građani imaju takav opšteprihvaćen stav. Reče i kolega Živkucin da je tako. Što se tiče aktivnosti na pripremi za osnivanje, najpre, carinske zone, kasnije slobodne zone, a sada opet Novi Sad ima status carinske zone, ti radovi su počeli još davne 1984. godine. Aktuelnost ovih rešenja i pitanje zašto kod nas slobodne zone nisu donele neku veću privrednu ekspanziju je pitanje, da li se sastoji iz jedne celine ili iz podzona, kako je to definisao kolega Milovan Radovanović, to je pitanje koje se postavlja za sve prethodne vlasti zašto nisu iskoristile tu priliku. Ovaj zakon sam po sebi ništa neće doneti ako uloga države tu ne bude važna, a naročito nosilaca vlasti na nivou lokalne samouprave. Naša dosadašnja iskustva pokazuju, tu su predsednici iz skupštine, gradonačelnici gradova u Srbiji, srpski radikali, da i te kako postoji mogućnost direktnog investiranja, a bez toga ne mogu a da se ne svedu na nivo minimalne trgovinske razmene, da funkcionišu i ove slobodne zone. Sada se postavlja pitanje za ministra Dinkića, s obzirom na to da je član 5. tačka 5) ključna stvar kada je u pitanju vraćanje statusa slobodne zone Novom Sadu, jer taj posao je počeo 1984. godine, pa je radna grupa radila na pripremi za osnivanje carinske zone 1986. godine, pa 1987. godine tadašnjem SIV-u podnet zahtev da se dobije taj status, pa je kasnije to preraslo u akcionarsko društvo, odnosno društvo osnivača sa određenim iznosom kapitala, a danas je javno preduzeće Zavod za izgradnju Grada Novi Sad većinski vlasnik akcija u preduzeću Carinska zona Novi Sad, a ne slobodna zona. Neko od mojih kolega, mislim da je uvažena kolega Krasić rekao da postoji mogućnost zloupotrebe u smislu političkog patronata kada je u pitanju funkcionisanje slobodne zone i to je tačno, videlo se na primeru nekoliko opština, na primeru opštine Zrenjanin, takođe i Subotica; jer Subotica je oduvek bila za Kasu i njegove sledbenike meka za dijapazon poslova koji su samo njima lično donosili korist, njemu samom, a i njegovim saradnicima. Kada je u pitanju Grad Novi Sad i uz ovu činjenicu da je sa 29,24% akcija preduzeće za izgradnju Grada Novog Sada, čiji je direktor gospodin Igor Mirović, narodni poslanik SRS, koje se inače bavi najvećim investiranjem u komunalnu infrastrukturu, i svi drugi zainteresovani koji imaju akcije, kao Luka Novi Sad i ostali deoničari da u svom procentualnom iznosu koji imaju na nivou carinske zone Novi Sad pokušali da naprave nešto da bi zaista povratili taj status za koji su se borili, vidite, još davne 1984, pa 1986, pa 1987. godine. Uvek su nailazili na barijeru od strane neke vlasti i neko bi morao da bude toliko morbidan, a jeste bila takva vlast Demokratske stranke u prošlom sazivu, da oduzme taj status Novom Sadu koji najpre uz Beograd u ovim ovakvim uslovima sada, pošto su ranije počeli taj posao i imali status slobodne zone, treba da pledira i zaslužuje da ima takav status i to mesto, po ovom zakonu koji je do sada važeći i za koji smatramo da je čak u nekim svojim odredbama kvalitetniji od ovog koji se predlaže, a da ne govorim o budućem vremenu. Kako će sada oni da se pojave kod Ministarstva kao infrastrukturna, organizaciona, privredna celina, teritorijalna, po novom članu 5. tačka 5) zakona? Šta su oni za vas? Neki privredni subjekt koji je jednom izgubio taj status i sada više ne može da se pojavi? Kakva je uloga ovih deoničara i preduzeća za izgradnju grada i svih ostalih, Luke Dunav i onih koji imaju manji procenat akcija? Da li će oni i ko to garantuje carinskoj zoni, nadam se budućoj slobodnoj zoni Novi Sad da dobije takav status koji je potreban? To su pitanja na koja niko od vas ne može da da odgovor, ni vi koji nemate pravo da odgovorite na ta pitanja, a ministar nije ovde, niti to može bilo ko od kolega koji su poslanici iz, još uvek, većinske grupacije ili ovi koji su učestvovali u izradi ovog zakona na koji imamo kritike. Napravljen je još 2001. godine presek ukupnog kapitala na osnovu tih činjenica od 9.374.904.000 dinara, ali sve ono što se dešavalo pod vladavinom Novakovića, koji je glasao svojom karticom iz Soluna, učestvovao u falsifikovanju glasanja prilikom Zakona o radu, koji je bio na čelumafijaške "žute" organizacije Demokratske stranke, gradonačelnik Novog Sada, ljudi to što su zatekli to je obezvređeni kapitala zato što je pod njihovom vlašću upravo Novi Sad izgubio status slobodne zone i ništa nije učinjeno da se tu napravi neki spoljnotrgovinski i bilo kakav privredni pomak. A sada je neizvesnost pred svim ljudima šta će se dalje dešavati sa njima i sa njihovom preregistracijom po ovom zakonu koji budete usvojili sa primedbama ili ne SRS, očigledno da nećete, ali svejedno to je sada jedna velika dilema i pitanje koje su tražili da u njihovo ime postavim i poslali mi ovaj elaborat koji jasno govori o tome da su uvek imali poteškoća da funkcionišu i da, u pravom smislu reči, ta slobodna zona dobije mesto koje joj pripada.
Reč ima narodni poslanik Goran Jakšić.
Ja bih dodao da Novi Sad, odnosno složio bih se da Novi Sad obavezno treba da nastavi, kada govorimo o slobodnoj zoni, svoju aktivnost, jer sve ovo što je rečeno i mnoge druge stvari koje definišu dobre uslove i predispozicije za rad slobodne zone u Novom Sadu realno postoje. Očekujem da će se u skorije vreme slobodna zona Novi Sad pojaviti i dobiti saglasnost za nastavak rada, koji će biti uokviren zakonom, za nastavak rada sa novim investitorima, za nastavak rada slobodne zone Novi Sad sa novim programima koji će biti, pre svega, okrenuti onome što su ciljevi ovog zakona i samoj ideji, a to je proizvodnja i ne vidim da se negde razlikujemo. Novi Sad ima sve te predispozicije i ja se nadam da bilo koja forma ova ili ona neće onemogućiti otvaranje zone. Kada je reč o članu 5. tački 5) sam zakon je vrlo blagonaklon, omogućava zaista, a to je na kraju krajeva stvar koja je poznata, vrlo velike beneficije, povlastice, olakšice, sve sa namerom da se podstakne rad i to nije samo u ovom zakonu, to je u svim zakonima zemalja koje imaju slobodne zone. Samim tim se apsolutno očekuje veća ozbiljnost i veća odgovornost onih koji rade u slobodnim zonama, onih koji pre svega slobodne zone formiraju i tu je zakon sasvim opravdano jednim delom rigorozan i oštar, ali nije neočekivano, i mislim da je potpuno jasno zbog čega je sve to. Apsolutno se daje jedna vrsta prioriteta i postavlja interes države da se lokalne samouprave zainteresuju da budu učesnici u osnivanju slobodnih zona, iz razloga da se same lokalne samouprave osete da je potrebna u njihovom kraju slobodna zona za razvoj proizvodnje, za razvoj uopšte ekonomije na teritorijama na kojima su te lokalne samouprave. To je bila intencija u formiranju ovog predloga zakona i predlog upravo G17 plus i poslanika koji su u ovome učestvovali, da uslov rigoroznosti, odnosno ograničenja vezano za tačku 5) ne važi za lokalne samouprave. Lokalne samouprave ostaju, bez obzira na to šta se desilo sa zonama u međuvremenu, da mogu ponovo da osnivaju, da budu osnivači starih, novih slobodnih zona. Mislim da je tu urađeno nešto što je jako dobro. Još jednom, lokalne samouprave imaju prioritet, iz više razloga, kada su u pitanju slobodne zone.
Još neka poslanička grupa o ovom amandmanu? (Ne.) Replika, gospođica Jovanović.
Kolega Jakšić je samo koristio priliku da govori o amandmanu, ali pogrešno je protumačio moje izlaganje vezano za Novi Sad. Ne mogu unapred da tvrdim, dok nadležni akcionari i deoničari ne podnesu zahtev Ministarstvu finansija, kakav će oni status da imaju. Samo vas upozoravam, kao što to čine sada zaposleni u Carinskoj zoni Novi Sad, da je danas najakuelnije pitanje u našem okruženju, pošto vi i sami znate da zbog nepostojanja carinskih barijera, zbog raznoraznih bilateralnih ugovora i funkcionisanja u okviru zemalja EU, postoji tendencija da određene kompanije sele svoj kapital na ovo naše područje, kao što su uradili u 155 industrijskih parkova u Mađarskoj i pojavljuje se i u našem neposrednom okruženju konkurencija – Rumunija, Ukrajina, koja je takođe zainteresovana da privuče te strane investitore. Mi nemamo ništa protiv, to su nama prijateljske zemlje sa kojima imamo kakve-takve ekonomske i sve druge političke odnose, ali je veoma važno da na području Vojvodine, naročito u Novom Sadu, zaista postoji slobodna zona koja će biti spremna da primi sve one čija se ekspanzija očekuje na ovom našem području. Jer, zakoni koje mi imamo, a koji treba da ih stimulišu, svakako će da im idu u prilog i želeće da, pre svega, u Novom Sadu, investiraju svoj kapital.
Hvala vam, gospođice Jovanović. Hvala svima na ovako plodnoj diskusiji. Iskreno se nadam da ćete vas dvoje, koji ste i dodatno razjasnili ovo, ubediti gospodina Krasića, koji je malopre rekao da zastupa suprotnu koncepciju. Nastavićemo posle pauze od sat vremena, raspravom o amandmanu koji je na član 11. podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Nastavak u 15,05 časova.
Nastavljamo poslepodnevni rad Skupštine. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u amandmanu na član 12. radi se o korisnicima zona. "Korisnici zone mogu biti osnivač zone, privredno društvo za upravljanje zonom, kao i druga domaća i strana pravna i fizička lica. Korisnici obavljaju privrednu delatnost u zoni u skladu sa propisima, a na osnovu ugovora kojim su regulisana međusobna prava i obaveze sa privrednim društvom za upravljanje zonom. Korisnici su dužni da vode knjigovodstvo za poslovanje u zoni ili odvojeno knjigovodstvo za deo svog poslovanja koje obavljaju u zoni. Korisnici su dužni da na zahtev Uprave za slobodne zone dostavljaju toj upravi podatke o svom poslovanju". Amandmanom SRS član 12, koji sam citirao, treba da se promeni i da glasi: "Osnivači zone osnivaju društvo, u kome osnivački ulog stranog lica ne može biti veći od 49%. Osnivački akt društva, iz stava 1. ovog člana, sadrži odredbe propisane zakonom kojim se uređuje osnivanje privrednih društava". Amandmanom SRS jasno je definisano da se propisuju minimalni uslovi u pogledu osnivačkog kapitala društva, kao i da je u pitanju društvo koje upravlja, a ne privredno društvo ili neka druga lica koja mogu biti korisnici zone. Očigledno je da Vlada Republike Srbije treba da napravi takav politički i privredni ambijent gde privredni subjekti mogu da dođu do izražaja i da tržišna ekonomija može da dođe do izražaja, ali s obzirom na to da Vlada Republike Srbije nije u mogućnosti da adekvatno reguliše potrebe građana i da izađe u susret građanima ostaje predsednicima lokalne samouprave da upravo kompenziraju taj nedostatak Vlade Republike Srbije. I, ako pogledate tamo gde su srpski radikali na vlasti doći ćete do zaključka da oni to odlično rade, počev od gradonačelnika Novog Sada, gospođe Maje Gojković, gde ste imali mogućnost da pre nekoliko meseci vidite kako se i na koji način se počinje sa radom oko termoelektrane na gas, gde je kombinacija švajcarskog novca zajedno sa ruskim kapitalom, gde dolazi do najveće investicije u Srbiji. Ili, recimo, kada je u pitanju nemačka firma "Knauf" koja je pokušala da Gradi u Beogradu, a onda je došla na opstrukciju kod gospodina Labusa, jer očigledno nije bio raspoložen ili je tražio adekvatnu nadoknadu da bi mogao da im pruži pravi ambijent da kompanija, jedna od najpoznatijih nemačkih kompanija, krene sa radom. Onda su došli u kontakt sa Gordanom Pop-Lazić, predsednicom opštine Zemun, i očigledno su uspeli da naprave adekvatan ugovor i ta fabrika je počela, na zadovoljstvo svih građana, da funkcioniše. Ja, kao predsednik Skupštine opštine Leskovac, mogu da se pohvalim da smo za šest meseci napravili dva zaista velika ugovora, pre svega ugovor sa Rizanskom oblašću iz Rusije, kao i sa gradom Lan Džoom, zapadni deo Kine, to je grad koji ima preko tri i po miliona stanovnika, gde su i te kako raspoloženi da sarađuju sa našom najvećom opštinom, ne računajući one opštine koje imaju status grada. To je upravo pravi primer gde možemo omogućiti da inostrani kapital dođe u naše lokalne samouprave i da se pravilno usmerava. Isto, kao što je dobar primer da ćemo za 10 dana, kao predsednici lokalne samouprave, predati na korišćenje kliniku doktoru Stojkoviću, najpoznatijem genetičaru na svetu, čoveku koji je iz Leskovca, koji je duži vremenski period radio u Nemačkoj, a onda u Velikoj Britaniji, posle u Španiji i sada, zahvaljujući razumevanju u lokalnoj samoupravi iz Leskovca, on se za deset dana vraća i klinika prelazi u njegove ruke i počinje sa lečenjem matičnih stenćelija koje leče maligne bolesti, parkinsonizam, sve ono što je do sada bilo imaginarno za pokušaj lečenja. Mi smo na dobrom putu da te teške pacijente u vrlo kratkom vremenskom periodu dovedemo u stanje da te bolesti koje su neizlečive budu lako rešive. Pored toga mi smo napravili takav ambijent da je na osnovu tako dobrog projekta i povraćaja tako dobrih lica, koja su prepoznatljiva ne samo u Srbiji nego i u čitavom svetu, kao najpoznatiji naučnici, odmah posle toga krenuo i strani kapital. Predstavnici italijanske farmaceutske kuće žele da investiraju preko tri miliona evra u opremu i sve ono što je vezano za kliniku, bez obzira što je veliki uticaj Rimokatoličke crkve u Italiji i to negativan uticaj za sve ono što je progresivno, napredno, dobro. Rimokatolička crkva očigledno blokira tako progresivne ideje, ali na sreću ima dosta Italijana koji shvataju šta je progresivan napredak, ne samo našeg društva nego i humanističkih ideja koje se realizuju u našoj domovini i u našim mestima, tako da ti ljudi znaju šta znači investirati u prave projekte. Upravo, zbog toga smatram da Vlada Republike Srbije mora ove projekte mnogo ozbiljnije da prihvati, da ove slobodne zone razvija, da omogućava pravi ambijent, jer tamo gde vladaju predstavnici SRS dokazali su da i Zapad i Istok žele da srađuju sa njima, da nije problem u kapitalu već je problem u pravom ambijentu i ljudima koji žele da taj kapital bez lične koristi usmeravaju za dobrobit svih građana Srbije. Hvala.
Da li još neko želi reč? Narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite.
U sklopu amandmana koji je podneo dr Goran Cvetanović, poslanik SRS, i iz svih ovih fantastičnih primera koji je izneo sa područja svoje opštine, naravno, on je skroman čovek i nije želeo da kaže da je njegova uloga u svim tim projektima i onome što je ugovoreno za grad Leskovac zaista velika, moram da se nadovežem i da kažem da ovaj procenat od 49% nije stvar nikakve niti barijere, niti onoga što su pojedinci pravdajući se time da je upravo taj limit od 49% destimulativan za inopartnere, uopšte nije tačno, zato što su se potencijalni interesenti kao što je jedna kompanija iz Floride, kao što je jedna ova što se javila iz Austrije, "Voćar" AD Beograd vezane za slobodnu zonu Lapovo, i te kako interesovali u kontekstu povraćaja slobodne zone za tu teritoriju. Bitno je da ti sami investitori daju. Pre pauze je govorio Zoran Krasić o tome, sa kime oni imaju posla i ko su nosioci vlasti u lokalnoj samoupravi, a ko u državi. Ako oni kao ključni problem za ulaganje u našoj zemlji vide kriminal i korupciju što je zaista boljka svakog građanina u Srbiji, i ako su u tom smislu destimulisani da ne žele da sarađuju sa mafijom koja postoji očigledno u mnogim gradovima, kao što je Grad Beograd, kod Bogdanovića ne možete tek tako da zakucate na vrata, niste mogli ni kod Hrustanovićke, niste mogli nigde u Srbiji da dođete u situaciji gde su ovi "žuti" na vlasti iz DS i da legalno potražite neki posao. Građevinska mafija radi šta hoće. Kako oni onda da očekuju na osnovu takve korupcije i kriminala, koji postoji u lokalnoj samoupravi u gradu koji ima status slobodne zone, da će da sarađuju sa nekim po principu tržišnih uslova i slobodnog ulaganja. Ne mogu, jer oni traže procenat. Tako vam je bilo sa ovim Jelenkovićem u Lapovu, pojavljivali se ljudi, obilazili, nudili raznorazne projekte, ovaj da može da zaposli 10, neko 50, neko 100 radnika, malo pomalo, za jednu opštinu koja ima 10.000 stanovnika to je veliki posao i od toga nema ništa. Zato je važna u budućnosti garancija republičkih vlasti i pre svega agilnost ljudi koji su u diplomatiji; mi sad nemamo ministra inostranih poslova, ima neki koji se lažno predstavlja, građanin Vuk Drašković, predsednik vaše propale političke stranke koja treba da sanja o onih 3%, a kamoli cenzus od 5%. U tako neozbiljnoj državi u kojoj se jedan čovek lažno predstavlja kao ministar inostranih poslova, u situaciji u kojoj je ko zna koliko krivičnih prijava završilo u korpama za otpatke, u nekim fiokama. Imate primer Novog Sada. Koliko je vas poslanika koji sedite, što ste politički oponenti gospođi Maji Gojković, ali znate da je neviđeni kriminal produkovala DS. Šta je ona produkovala preuzimanjem vlasti, odnosno davanjem poverenja od strane građana? Primer, svakog dana jedan po jedan, malopre mi je rekla za pola sata ide i otvara bazene na Sajmištu u Novom Sadu, koji su otvoreni kada je ona bila sedmi razred osnovne škole i sada se renoviraju pod vlašću radikala i Maje Gojković posle gotovo 30 godina. O čemu mi onda pričamo? Sve ste u državi uništili, i ova vlast i prethodna. Kako možete da očekujete pomak? Eto tako, kada dođu normalni ljudi na vlast, kao gospođa Gojković, danas, doduše, nije možda dan za kupanje, nema onih idealnih 30 stepeni, ali učinila je nešto dobro za svoje građane, za svoj grad i preduzeće za izgradnju grada i svih ljudi u preduzećima, i svih onih koji žele da rade normalno posao u preduzeću koje se sada zove Carinska zona, jer je u međuvremenu Novi Sad izgubio status slobodne zone. Postavlja se pitanje, koji je kriterijum bio za ukidanje statusa slobodne zone za Grad Novi Sad. Najidealnije mesto, malopre sam govorila o tome, pre pauze, rukovodili su se navodno nekim uzansima svetske trgovinske organizacije i EU, u tom trenutku im je to odgovaralo, a sada to isto primenjuju kada predlažu ovakav zakon, mislim na Dinkića i vas koji ste u grupi oko njega, kao da ne daj bože imate amneziju pa se ne sećate šta je bilo juče. Znam da ovaj Boris Tadić ništa ne zna, on blage veze nema ni o stradanju našeg naroda, ni o tome ko su nam tradicionalni prijatelji, ni sa kime treba da sarađujemo, ni sa kim on treba da održava kontakte, ni šta rade, odnosno, vrlo dobro zna, pošto je jedan od najvećih mafijaša odneo 27 miliona evra da plaća američkom Kongresu da radi protiv interesa srpskog naroda i pre svega stranke koja ima najveće poverenje u biračkom telu, ali da vi baš toliko ne želite da znate neke stvari iz sredine iz koje vi dolazite, to je, ne licemerno nego neodgovorno i građani će zbog toga da vas sankcionišu na izborima. Ne možete jednom da pričate jednu priču, a drugi put drugu. Nikome se od vas konkretno ne obraćam, ali onima koji su bili sledbenici bivše Dosovske politike i pozdravljali sve to oberučke i sad kad je apsolutno sve isto u kontinuitetu i na isti način i kroz prepisivanja zakona, i kroz stav koji ima Koštunica, vama je sve to lepo i vi pozdravljate. Koštunica i Đinđić su 2002. godine na konferenciji koja je održana u hotelu "Hajat" pod nazivom – Uspeti u Srbiji, promovisali slobodne zone. Ali eto, to je tako ostalo na papiru, sad da pitate Koštunicu šta je tada pričao i obećavao, on ne zna, tada je bio predsednik SRJ, a ne da je moj utisak, nego zaista sam apsolutno uverena u to da uopšte, prepustivši to tzv. radnoj grupi i svojim saradnicima, Mlađan Dinkić nije ulazio u suštinu ovog zakona i danas mu je ovo došlo idealno, da mora da ide na ovaj ugovoreni službeni put, što je opet njegov problem. Kada bi se vratio otuda sa nekim ugovorenim poslom i kapitalom, pa to narod i da opravda?! Kada je bila rasprava o ovom zakonu u načelu, tri rečenice ako je progovorio i to je sve. Dakle, on nije želeo da se upušta u ovu materiju, niti da na bilo koji način oponira stavovima SRS zato što, valjda toliko zna, vidi da nije u pravu i da su naši argumenti i stavovi koje iznosimo toliko jaki, kao i koncepcija ovog zakona koja je mnogo bolja od pretprošle.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, izvolite.
Na početku bih samo napravio vezu između ovog amandmana na član 13. sa prethodnim amandmanima SRS. Neće to tako dugo da traje, pa bih krenuo od člana 10. – "Zona se može sastojati iz više prostorno odvojenih delova – podzona, koji čine privrednu i organizacionu celinu zone. Ako se zona sastoji od više delova, svaki deo mora biti posebno ograđen i označen". Član 11. – "Zona se osniva ako je to ekonomski opravdano", pa se u zagradi navode kriterijumi na osnovu kojih se utvrđuje ekonomska opravdanost osnivanja zone, ali to nije konačan spisak. Navodi se "privlačenje stranog kapitala, proizvodnja i pružanje usluga, zapošljavanje, transfer savremene tehnologije", tu dolaze i drugi pokazatelji, na osnovu kojih može da se ceni opravdanost osnivanja zone, "ako se iz zone izvozi roba i u inostranstvo i ako su obezbeđeni prostorni, građevinski, energetski i tehnički uslovi, uslovi u pogledu zaštite životne sredine i drugi uslovi za nesmetan rad zone utvrđeni ovim zakonom". "Osnivači zone donose akt o osnivanju zone, koji sadrži naziv osnivača, naziv zone i područje zone". Prethodni amandman na član 12. odnosio se na strukturu kapitala: "Osnivači zone osnivaju društvo, u kome osnivački ulog stranog lica ne može biti veći od 49%. Osnivački akt društva, iz stava 1. ovog člana, sadrži odredbe propisane zakonom kojim se uređuje osnivanje privrednih društava". Odnosi se na društvo za upravljanje zonom. Nikakva smetnja nije, to je standardna odredba, što se i koristi za sve vrste stranih ulaganja u našoj zemlji, tim pre što se ovde velika beneficija daje samim davanjem saglasnosti za osnivanje zone. Postoji opravdanje da u strukturi kapitala kod osnivača bude ovaj odnos 51:49% i do sada nikada to nije bila smetnja za uspešan rad zone, znači, smetnje za rad naših zona su bile izvan ove strukture osnivačkog kapitala. Sada dolazimo na član 13. Predloga zakona, naravno, ja pričam samo o koncepciji SRS. Član 13. Predloga Vlade odnosi se na uređenje zona, a naš član 13. definiše šta sve društvo za upravljanje zonom podnosi Vladi kada traži saglasnost. Moram sada to da pročitam: "Društvo podnosi Vladi, preko ministarstva nadležnog za poslove finansija, zahtev za davanje saglasnosti za osnivanje zone, odnosno podzone. Uz zahtev iz stava 1. ovog člana, društvo podnosi: 1) akt o osnivanju zone, odnosno podzona; 2) elaborat o ekonomskoj opravdanosti osnivanja zone, odnosno podzone; 3) dokaz da društvo, odnosno osnivači tog društva ima pravo korišćenja, po bilo kom osnovu, zemljišta na kome se osniva zona, odnosno podzona". To je vrlo interesantna odredba oko prava korišćenja. Ja bih samo vratio vaše sećanje na jedan od zakona koji je branio ministar za ekonomske odnose sa inostranstvom, koji je glumio da ne zna šta znači pravo korišćenja. U Predlogu zakona Vlade o slobodnim zonama, takođe stoji ova terminologija – pravo korišćenja, tako da, upozorite Parivodića i Dinkića neka se usaglase, pošto stičem utisak kao da ne razgovaraju kada koriste neke termine. "4) dokaz da će se obezbediti prostorni, građevinski, ekonomski, energetski, organizacioni i tehnički uslovi, uslovi u pogledu zaštite životne sredine... 5) akt o osnivanju društva; 6) dokaz da ne postoje zakonske smetnje propisane finansijskim propisima u odnosu na odgovorna lica osnivača i odgovorna lica društva". Mi sa jednom opštom odredbom kao poslednja šesta tačka stava 2. ovog našeg amandmana upućujemo na primenu onih odredbi iz zakona koje regulišu finansijsku sferu a govore o nespojivosti nekih funkcija i o uslovima koje treba ljudi koji rukovode preduzećem da ispunjavaju, ali mi nismo hteli to da prepisujemo. U Predlogu Vlade to se nalazi u članu 5. ili sam možda pogrešio varijante njihovog Predloga zakona. Radi se o minimalnim uslovima koji su potrebni, a pošto su minimalni uslovi potrebni po ovom zakonu, onda je i broj dokaza vrlo jasno razgraničen i postavljen, tako da, inače moram da kažem, zahtev za dobijanje saglasnosti za osnivanje zone ne spada u red onih zahteva koji se svakodnevno podnose, jer potrebna je velika priprema, pre svega jedan kvalitetan elaborat o ekonomskoj opravdanosti osnivanja jedne zone, sa perspektivom i mogućnostima i njenog uspešnog poslovanja. Ako tako nešto ne postoji, onda verovatno i potencijalni osnivači odustaju od osnivanja zone, jer praktično se samo prave troškovi, a u startu se zna da kasnije neće biti profita, niti će biti u mogućnosti da ostvare neke od postavljenih ciljeva i ekonomskih interesa o kojima sam malopre govorio, a koji su taksativno navedeni, samo kao primer, to vam je u našem amandmanu na član 11. ovog predloga zakona. Smatram da je ovo rešenje koje mi predlažemo jednostavnije, preglednije, lakše i za potencijalne osnivače, lakše za Vladu kada odlučuje o tome da li će da da saglasnost i lakše je za ministarstvo koje treba da proceni da li su ispunjeni uslovi. Naravno, u ovom amandmanu i u ovom članu mi ne tretiramo pitanje postupka, jer ono je uređeno i Zakonom o opštem upravnom postupku, Zakonom o Vladi i drugim propisima koji regulišu u kakvoj formi se donose rešenja i da li ima saglasnosti za osnivanje zone. Smatramo da je ovo minimum koji je neophodan da Vlada ima pravu sliku o tome u šta su se upustili osnivači i da li to što osnivači pokušavaju i šta je obuhvaćeno zahtevom, ima neku perspektivu ili je u pitanju nešto što bi moglo da se kaže voluntarizam ili pokušaj da se jednostavno fingira neki drugi posao. Moram da skrenem pažnju da, ako se usvoji Predlog ovog zakona kako je Vlada predložila, onda stvarno sve zavisi od onog čoveka koji je na čelu Ministarstva finansija, bez obzira što postoje ove odredbe koje do tančina propisuju šta sve treba da se podnese, kako treba itd. Mislim da sve zavisi od njegove diskrecione volje, a jedan zakon ne sme u sebi da sadrži takve odredbe, gde bi se sve prepustilo diskreciji nekog pojedinca. Pa, čak je i pravilo kada se u nekoj odredbi nekog zakona daje neko diskreciono ovlašćenje, ono se uvek na neki način limitira nekim parametrima koji se mogu tumačiti kao uslovi, kriterijumi ili neka merila, jer kod nas u praksi postoji jedno pogrešno shvatanje da diskreciono ovlašćenje daje mogućnost tom licu, koje ima ovlašćenje da radi šta hoće. To nije diskreciono ovlašćenje, to bi onda bila samovolja, a mi u jednom zakonu ne možemo da propišemo samovolju kao sistem, kao stil rada, kao način odlučivanja bilo kog pojedinca koji je na nekoj funkciji u strukturama državne vlasti. Pozvao bih vas da u danu za glasanje imate u vidu ove ne samo pravno-tehničke, nego i druge prednosti, mislim na ekonomske prednosti ovakvog koncepta koji mi zagovaramo, koji je precizan, jer svako može lako da se orijentiše u našim odredbama i da pronađe ono što smatra da je neophodno, pre nego što donese odluku o osnivanju zone, pre nego što donese odluku o osnivanju preduzeća za upravljanje zonom, pre nego što donese odluku da bude korisnik zone, pre nego što donese odluku da se na neki način registruje za obavljanje neke privredne delatnosti u Republici Srbiji. Moram da kažem da slobodna zona poprilično deluje na jedno eksteritorijalno područje gde poslovanje ne podleže našim propisima, što se kaže, 100%, već samo jednim delom, kada se odnosi na zaštitu životne sredine, prostorne i ove druge uslove, ali u pogledu njihove delatnosti, tu se slobodno obavlja delatnost i u zavisnosti od toga gde roba ide iz zone utvrđuje se odgovarajući režim i promet u spoljnotrgovinskom delu tih roba. Pored ovih minimalnih uslova, organizacione, tehničke i druge prirode, a kasnije ćete videti kroz odredbe koje smo mi dali, značajna je uloga nadležnih inspekcijskih organa, posebno carinarnice, koja se nalazi tu, koja kontroliše da li se nelegalno obavlja spoljnotrgovinski promet, da li je carinski promet pod kontrolom i da li je u skladu sa našim propisima, pa u tom smislu zadržavam pravo da se kasnije javim kada dođemo do te oblasti. Mislim da je važno kada se priča o ovom zakonu da budemo realni, jer ne treba biti ni skeptik, niti treba širiti neki lažni optimizam. Ekonomski interesi rukovode svakoga prilikom proučavanja da li ulazi u projekat slobodne zone, pa bez obzira u kojoj funkciji, osnivač, član društva za upravljanje ili korisnik zone koji treba da obavlja svoju privrednu delatnost, ali mislim da ne treba spektakularno očekivati u pogledu zapošljavanja i drugih stvari, jer odavno imamo Zakon o slobodnim zonama, a kao što ste imali prilike da primetite iz ovih naših dosadašnjih diskusija, i pored tolikog broja zona, teritorijalno raspoređenih na teritoriji Republike Srbije, mali broj njih danas radi i pitanje je to što rade kakvog je obima i kakve perspektive. Moram da kažem, postojeći zakon nije smetnja za takvo stanje u slobodnim zonama. Videćete kasnije u našem predlogu, mi smo smanjili onaj procenat, odnosno u kom procentu od ukupne delatnosti treba da bude roba namenjena izvozu.Nema svrhe ako takva odredba ne postoji kao ograničenje, jer onda se s pravom postavlja pitanje ako takvo ograničenje ne postoji, onda zašto postoji slobodna zona kada to može da se radi i ovako formulom stranih ulaganja. Znači, uslov da se u zoni od ukupne delatnosti u jednom procentu obavezna roba izvozi u inostranstvo opravdava postojanje zone i tzv. eksteritorijalno područje gde ne važi unutrašnji privredni poredak. Ukoliko toga nema, onda se radi o malverzaciji. To moram odmah jasno i javno da vam kažem. Mene ne može nikao da ubedi da bi osnivanje neke zone po ovim liberalističkim konceptima i samovolji nekog ministra bilo opravdano ako se napravi zona u Crnoj Travi gde postoje problemi sa komunikacijom, sa vodom, sa telefonom, sa strujom, sve, sve. Onda se sada pojavi neki NN koji ima registrovanu firmu na nekom aerodromu u Beču ili Holandiji, sa nekim stranim nazivima, a neki padaju na te engleske reči, pa padnu na glavu jadnici od sreće, a onda se kasnije ispostavi da je to običan diler droge. On će da plati i carinarnicu da se otvori tamo, da plati i carinika i da ga debelo potplati da završi posao. Uzeo sam možda baš jak primer, možda čak i teoretski nepojmljiv kod nas, ali moguće je da se zloupotrebi jedna izuzetno dobra ideja oko formiranja slobodnih zona kao svojevrsnih eksteritorijalnih područja gde ima puno više slobode za obavljanje delatnosti, ali jednom unapred određenom ograđenom prostoru sa posebnim režimom kada se sa tog prostora izlazi ili kada roba u taj prostor ulazi. To je cela poenta. Svi oni koji zagovaraju tu apsolutnu liberalizaciju u smislu uslova itd, a po sistemu koji se kasnije svodi na jednog pojedinca, ja moram da kažem dajete mi povoda da sumnjam da nisu časne namere sa ovakvim konceptom kako je to Vlada predložila. Moram da skrenem pažnju, ovde je godinama promovisan, ne samo ovih pet godina, nego još odranije, princip – dajte da uzmemo pare iz inostranstva. Dobra ideja. Ja sam 2003. i 2004. kritikovao nekog ministra, pa sam jednog prozvao "mister evro", jer on treba da priča o obliku spoljnotrgovinskog prometa i o nekim beneficijama itd, a on čovek izađe i licitira cifre, kaže – dva miliona evra, tri miliona evra, četiri miliona evra, ko šta priča Pitić, samo priča o evrima. Vidite da se lepo snašao, već je u nekoj banci. To je ta opasnost u potrazi i u pohlepi za parama iz inostranstva. Ulazi se u sve i svašta, kao što se nepromišljeno ulazi u zaduženja, u te opise otpisanih i nenaplativih potraživanja po osnovu inostranih zajmova, tako se i ovde, daj da sve liberalizujemo doći će taj i taj iz inostranstva, doneće te i te pare. Nema toga. Videli ste sami na ovom iskustvu sa stranim bankama. Vaš viceguverner kritikuje banke koje ste vi doveli. Ne vi po imenu i prezimenu, politika DOS od 2000. godine naovamo i svakim danom će biti sve više i više problema sa tim stranim bankama. Ja sam jutros čitao kako koje ide poslovanje sa nerezidentnim dinarskim računima, kako se vrši transfer sredstava i isisavanje kapitala prihoda građana neophodnih za život u ovoj zemlji, crpi, iznosi u inostranstvo. Ne mogu da optužim strance. Verovatno ove naše fukare imaju neke račune u inostranstvu gde se gomilaju sredstva, a ovamo izigravaju velike evropejce, patriote, stručnjake, eksperte i ko zna šta sve.
Da li još neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Goran Jakšić.
Amandman koji je upravo sada razmotren od strane kolege u potpunosti sadrži sve ono što je i u samom Predlogu zakona. Ne poklapa se broj članova i ne poklapa se deo u jednoj i u drugoj varijanti. Dakle, u Predlogu zakona je sve ovo dato u odeljku sadržine zahteva, sadržine zahteva koja se dostavlja određenom ministarstvu nadležnom za poslove finansija, koje je za to ingerentno. Dakle, sve što je u vašem amandmanu se nalazi i ovde. Mislim da je to i dobro što je sve tu, s tim što je u članu 6. Predloga zakona u odeljku sadržine zahteva nešto malo proširen zahtev onoga što treba podnosilac da priloži od dokumentacije i to sa pravom bez namere da se komplikuje, jer je apsolutno jasno da treba proceduru maksimalno uprostiti, a ne ugroziti zakonitost i samu ideju pravljenja slobodnih zona, tako da je ubačeno da takođe u sadržini zahteva u Predlogu zakona budu i podaci o osnivačkom kapitalu privrednog društva za upravljanje zonama. Ovo pokazuje, pre svega, odgovornost i ozbiljnost predlagača ovog zakona o kojem govorimo, zakona o slobodnim zonama, jer više puta je svako ko je ovde izlazio za govornicom pomenuo da slobodne zone predstavljaju mesto očiglednih i vrlo jasnih olakšica i pogodnosti i naravno iz tog razloga da država ne bi na bilo koji način bila pre svega zloupotrebljena, da društvo, da građani ne bi bili na bilo koji način iskorišćeni i samo pravo koje se daje zakonom u zonama zloupotrebljavano za neke druge koristi. Mislim da je dobro što u Predlogu zakona upravo stoji da u sadržini zahteva postoje podaci o osnivačkom kapitalu privrednog društva za upravljanje zonama. Ipak, tu treba dosta liberalno da bude dato kao mogućnost da ko može da zonom upravlja, da osniva, ali da ipak postoji stepen odgovornosti. Takođe su još dve stvari koje smatram značajnim u samom Predlogu zakona. Kada su u pitanju zahtevi, odnosno sadržina zahteva, a to je dokaz da će se obezbediti prostorni, građevinski, energetski, organizacioni i tehnički uslovi u pogledu zaštite sredine, kao i drugi uslovi, treba da, na neki način, uz opšteprihvaćenu liberalnost kada je ova stvar u pitanju, koju treba dati, ali naravno kontrolisanu, moramo da vidimo da je tu u pitanju određena ozbiljnost. Znači, ne može samo zahtev da bude radi forme, da bude radi reda, nego da se vidi da zaista neko hoće da zonu pravi kao ozbiljno mesto za ozbiljne poslove, gde će se za dobrobit države i njenih građana praviti ozbiljan kapital i ozbiljan promet. To je prihvatljivo, kao i mišljenje, da je ovo posebno značajno, da u sadržini zahteva, mora da postoji mišljenje organa lokalne samouprave o opravdanosti osnivanja zone. Ovde smo se svi složili da je ovo vrlo bitno iz razloga što zone treba teritorijalno da budu na onim mestima, u onim lokalnim samoupravama gde se proceni pre svega od strane tih lokalnih samouprava da je to potrebno; da tu postoje mogućnosti, da lokalna samouprava ipak lokalno bolje vidi, nego sama država, interes da tu treba da bude slobodna zona. Ona će definitivno podržati. Mi sada imamo slučaj upravo slobodne zone Pirot, kao trenutno najuspešnije zone, da je još pre skoro tridesetak godina lokalna samouprava dale sve moguće prisutne olakšice kod korišćenja zemljišta i izgradnje objekata na tom zemljištu, kao i korišćenje infrastrukture na tom zemljištu. Naravno, lokalna samouprava i svaka druga koja bude jedna od osnivača slobodne zone bi trebalo tim primerom da se vodi i da, naravno, pre toga određenim mišljenjem ministarstvu da upravo svoj predlog ili svoju saglasnost, da je mesto u toj, nekoj, slobodnoj zoni baš u njihovoj lokalnoj samoupravi, u njihovoj sredini, na korist njihovih građana.
Reč ima poslanik Zoran Krasić.
Javio sam se zbog nepreciznosti. Moram da skrenem pažnju javnosti da ova dva koncepta, koja zastupaju SRS i ovo što zastupa Vlada, nemaju dodirnih tačaka, razlika je mentalne prirode i to da znate. Vi pričate o sadržini zahteva iz člana 6. Predloga zakona Vlade, ali moram da kažem da se taj zahtev odnosi na jedno traženje da Vlada odredi područje zone, pa ide naziv, sedište i PIB osnivača, potpuno irelevantni podaci. Danas ko god se obrati daje te registarske brojeve. Zašto bismo se opterećivali u zakonu sa tim stvarima? Naš koncept se zasniva na tome da Vlada daje saglasnost na osnivanje zone. Osnivači su slobodni, ali da bi počeli da rade i to društvo da bi počelo da obavlja tu delatnost dobija saglasnost Vlade. Vi ste Vladu sveli na instrument Ministarstva finansija i treba da odredi područje zone. Određivanje područja zone je određivanje katastarskih parcela koje treba da se ograde. Eto kako se Vlada ponaša i kako smatra šta je njena uloga u celokupnoj politici slobodnih zona; da zaseda, da poziva ministre da glasaju iz Irske telefonom ili faksom oko toga koja će parcela da bude obuhvaćena područjem slobodne zone. Onda čovek izađe i kaže da je to isto kao što su radikali predložili. Ogromna razlika, Bog i šeširdžija. Nemojte da toliko relativizujete naše amandmane i naš koncept zakona. Poneki put iznesem primedbu na vaš koncept, ali nemojte da stavljate znak jednako. Mi bežimo od toga, ne želimo znak jednako, pa da građani kažu – oni isto misle, samo se prepiru oko zapete ili oko tačke. Mi ne ponižavamo Vladu kao organ izvršne vlasti, da ona određuje katastarske parcele. Ne, ona daje saglasnost, bez njene saglasnosti ne može da radi zona. Zašto? Zato što je zona jedno ekskluzivno pravo. Ko daje ekskluzivno pravo? Vlada Republike Srbije. Za vas je ekskluzivno pravo da se odredi područje, parcela 1244/1, 1244/2, 1244 do 25. Mi tako ne doživljavamo Vladu. Mi doživljavamo Vladu kao centralni organ izvršne vlasti koji vlada na osnovu Ustava i zakona, a ne na osnovu kvazizakona privatne prirode ljudi koji su otišli u Irsku, a da li će da se vrate videćemo.
Reč ima narodni poslanik Goran Jakšić, po Poslovniku.
Drago mi je da se držimo onoga što je smisao našeg rada, a to je objašnjavanje zakonskih predloga, odnosno naših primedbi kada ih imamo. Jeste, postoji razlika, zakon je formiran na jedan način od strane Vlade i na jedan sasvim drugi način od vaše poslaničke grupe, odnosno stranke, ali postoje očigledne identičnosti, sličnosti i čak su se i vaši poslanici složili. Mislim da nije nikakav problem. Govorimo o važnoj stvari i o tehničkim aspektima te jedne važne stvari. Dakle, razlika jeste tehnički u tome što se u Predlogu zakona kaže da su to uslovi za određivanje područja zone, da li ćete se sa time složiti ili nećete ne znam, ali mislim da smo se složili u nastupima za govornicom. Slobodna zona ima određenu vrstu eksteritorijalnosti. Da time ne bismo zbunili ljude, čak i same pravnike i ekonomiste, ali govorimo o tome i suštinski jeste neka vrsta eksteritorijalnosti, odnosi se pre svega u delu ekonomije, odnosno finansija, fiskalne politike pre svega. Dakle, teritorija po ovom konceptu, što ste vi na kraju krajeva iznosili, je vrlo bitna, možda i najbitnija tehnička stavka u formiranju zone. Sama teritorija mora da bude locirana geografski, mikrogeografski, mora da bude na određeni način kontrolisana. Uglavnom, mislim da se slažemo sa tim da teritorija jeste najbitnija, upravo iz razloga specifične eksteritorijalnosti koja nije samo fiskalna i finansijski ekonomska, već ipak jeste definitivno fizička, jer na toj teritoriji se bukvalno nešto gradi i valjda će da se gradi još više nego što se sada gradi, i ona kao prva stavka mora da bude obuhvaćena u Predlogu zakona kao tehnički i prvi uslov. Naravno, iz toga se vuku i neki drugi uslovi i to piše u samom Predlogu zakona i u vašem amandmanu, na kraju krajeva, to isto piše. Iz toga se dalje vuku neki drugi uslovi koji i te kako moraju da budu vezani za teritorijalnost, a odnose se na druge stvari koje su tehnička opremljenost, pravno, zakonska organizacija itd.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo poslanik Božidar Koprivica. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Božidar Koprivica.
Poštovani narodni poslanici, Predlog zakona o slobodnim zonama predstavlja jedan veoma loš zakonski projekat jer pojedini članovi ovog zakona kao esencijalni deo tog zakona su u direktnoj suprotnosti sa Ustavom, vrlo su neprecizni, nejasni, za razliku od amandmana SRS koji su veoma jasni, precizni i konceptualno se razlikuju od Predloga Vlade Republike Srbije. Slobodno možemo reći ako bi se usvojio ovakav Predlog zakona taj zakon se nikada ne bi primenio ili bi se primenio zavisno od toga da li to odluči da primeni ministar finansija. Inače, veliki broj zakona koje ste doneli u Skupštini do današnjeg dana nije primenjiv. U tom smislu koncept SRS je mnogo bolji, pa sam i ja u ime SRS podneo amandman na Predlog zakona o slobodnim zonama, tako što sam predložio da se član 14. menja i da glasi: "Ministarstvo nadležno za poslove finansija ocenjuje ekonomsku opravdanost osnivanja zone, odnosno podzone. Osnivanje zone je ekonomski opravdano ako se na osnovu priloženog elaborata i drugih priloženih dokaza može oceniti da će se iz zone izvoziti u inostranstvo najmanje 20% godišnje proizvedene robe, odnosno izvršenih usluga u zoni". Dakle, Predlogom ovog zakona, koji je predložila Vlada, ne predviđa se ekonomska opravdanost za osnivanje zone, dok po Predlogu SRS detaljno se propisuje ekonomska opravdanost koja će se, naravno, usvojiti na osnovu ekonomskog elaborata da bi određena zona mogla da počne da radi. Što se tiče uslova i načina poslovanja i kontrole rada zone, takođe, SRS ima mnogo bolja i konkretnija rešenja. Zato apelujem na vas, poštovani narodni poslanici, da u danu za glasanje usvojite moj amandman.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Ovo je vrlo značajan član u našoj verziji, a to je član 14. koji praktično propisuje uslove na osnovu kojih se dokazuje da postoji ekonomski interes za osnivanje zone. Moram da kažem da je u postojećem Zakonu ovaj procenat 30% od ukupno proizvedenih roba i izvršenih usluga. Pričam, naravno, o budućem vremenu pošto se radi o elaboratu ekonomske opravdanosti, koji se procenjuje na bazi dokumentacije, dokaza, eventualno nekih predugovora, nekih sagledavanja, analiza, pravi se jedna procena kada se osnuje zona, naravno, kada istekne rok od dve godine u kojem treba da se izgrade objekti, da li onda može da krene delatnost od strane korisnika koja će kao krajnji efekat da ima odgovarajući izvoz roba i usluga iz zone. U postojećem zakonu to je 30%. To negde predstavlja smetnju nekim zonama, u nekim zonama ne predstavlja smetnju, ali ako uporedimo poslovanje zona sa uslovima koji se zakonom propisuju za eventualno osnivanje zona, jači smo za jedno iskustvo pa možemo da primetimo i vidimo o čemu se radi. Radi se, pre svega, o jednostavnoj činjenici. Tamo gde je bilo ekonomskog interesa da se osnuju zone one su mogle da ispune ovaj uslov, a tamo gde su bili politički faktori, udomljavanje kadrova i ono što ide propratno za jedan finansijski posao, verovatno nastaju problemi pa se smatra da su to rigorozni uslovi. Da se to ne bi desilo, Vlada je i u svom konceptu predložila nešto što nema uslova, ali samo vas podsećam, u Vladinom članu 6, gde se govori o zahtevu kojim se traži saglasnost za određivanje područja zone, vrlo često se koristi reč "restrukturiranje" nekog preduzeća, tako da, vidite i sami, suočeni sa stvarnošću, oni su išli na koncept gde, praktično, nema osnivanja. U stvari, Predlog zakona Vlade ne govori o osnivanju zona. Neko je dobro primetio da čak i nema odredbi o osnivanju zona, već ovaj zakon treba da posluži za selektivno amnestiranje nekih, verifikaciju postojećeg stanja ili prevazilaženje postojećeg stanja tako što bi se neka preduzeća koja upravljaju zonama restrukturirala, a vidi se po ovom konceptu da bi teret toga pao na neke jedinice lokalne samouprave koje bi dobile pravni osnov da se uključe u sve moguće procese. Možda ovaj vaš koncept ima neke ekonomske logike, međutim, on nije na putu onih reformi o kojima se priča i koje su neophodne, u krajnjem slučaju, da se država oslobodi tih svojih privrednih delatnosti, pa čak i odgovornosti za poslovanje nekih privrednih subjekata. Smatram da u zakonu treba da stoji ovaj minimalni uslov od 20% izvoza, jer on, u suštini, pokazuje da li je opravdano osnivanje zone. Ukoliko nema takvog izvoza roba i usluga iz zone, onda se stvarno postavlja pitanje čemu taj specijalni status za jednu teritoriju, za preduzeće koje upravlja zonom i za one koji koriste zonu, kada oni, da kažem, neizvoznu delatnost mogu da ostvare na drugom mestu, pa ukoliko smatraju da su veliki fiksni troškovi, oni mogu da se dislociraju na teritoriju nekih nerazvijenih opština, gde će fiksne troškove neuporedivo da smanje. To što je u Predlogu Vlade izostao taj podatak o nekoj obavezi izvoza i ukupnog obima, to samo pokazuje da se nalazimo na različitim konceptima, što je meni izuzetno drago. Ma koliko u prethodnim članovima da smo pričali o tome šta bi mogao biti kriterijum za ocenjivanje ekonomske opravdanosti, moram da istaknem da u našem konceptu ta ocena ekonomske opravdanosti osnivanja slobodne zone nije nešto rigorozno postavljeno,da se tu ide do tančina, zato što je, u suštini, to jedna projekcija koja verovatno trpi neke promene samom činjenicom da od izrade tog dokumenta do davanja saglasnosti, mada je rok u našem konceptu 30 dana, ali i ako prođe šest meseci, moguće je da se promene uslovi. Ne bih uzimao neke druge robe kao kriterijum, ali dovoljno je samo da se pogleda šta se dešava sa cenom energenata, pa tako verovatno može da se desi i sa nekim drugim robama koje bi bile interesantne da se proizvode u zoni. Nalazimo se na terenu jedne projekcije, a ona mora da bude prilično osnovana, ne sme biti virtuelna, ne sme biti spisak lepih želja. U tom smislu su ova dva stava, da ipak Ministarstvo finansija ocenjuje ekonomsku opravdanost. Vidite, mi ovde nismo rekli da daje pozitivnu ili negativnu, ne, nego ocenjuje, proverava da li je to sve tačno, da li je to sve moguće, da li je pravilno iskazano, pa sa svojim mišljenjem ide pred Vladu koja o tome odlučuje. To je jedan sasvim normalan tok stvari u fazi davanja saglasnosti za osnivanje, a pre nego što je, praktično, kamen temeljac počeona određenoj lokaciji da se postavlja i kreće sa izgradnjom objekata koji suneophodni za obavljanje jedne delatnosti.. Samo skrećem pažnju da možda deluje suvoparno ako se od svih mogućih kriterijuma ekonomske opravdanosti u ovom članu svi oni svedu na ovaj procenat izvoza iz zone. Možda deluje suvoparno, ali ne postoji ekonomsko opravdanje za ekonomiju Republike Srbije da se formiraju zone, gde bi dolazila roba, gde bi se obavile neke usluge, eventualno nešto doradilo i ta roba kompletno smestila na tržište Republike Srbije. Ako je to neka ideja, onda dajte da ugasimo našu privredu, pa da od svake fabrike napravimo slobodnu zonu. Onda vam skrećem pažnju da nema onih ekonomskih pokazatelja kojidozvoljavaju osnivanje i dozvolu da jedno eksteritorijalno područje može ovako da radi. Zato se u većini država kod koncepta slobodnih zona postavlja jedan takav uslov, on može da varira, ali se nalazi nešto što sve aspekte ekonomske opravdanosti svodi na jedan kriterijum. Ukoliko ovde treba da se naprave zone ili postojeće transformišu u skladu sa ovim zakonom ili formiraju nove zone i da roba iz tih zona ne ide prema inostranstvu, onda nam zone nisu potrebne. Praktično, onda te zone postaju mesto gde se vrši reinvestiranje, transfer, iznošenje sredstava i ko zna koje druge stvari se rade. Običan carinski nadzor, uđe roba, posedi malo, izađe, itd. Takva carinska skladišta mi imamo nisu nam potrebna nova. U svakom naseljenom mestu gde postoji carinarnica može da se otvori takvo skladište gde bi roba odsedela 10-15 dana i nastavila put dalje. Mislim da je neophodno da se ovaj uslov postavi, jer onda koncept slobodnih zona dobija na nekoj ozbiljnosti. Ukoliko ovog uslova nema, onda mi nemamo koncept slobodnih zona, nego imamo koncept nekakvih kvaziperionica za neke pojedince i neke grupacije koje nalaze interes da ulože sredstva u izgradnju nekih objekata, budu korisnici i koriste te beneficije, ne na korist ekonomske politike Republike Srbije, nego na korist neke ekonomske politike iz inostranstva. Samo da vas podsetim, naše tržište je otvoreno kao konzerva za sardine. To otvaranje je krenulo jednim nerazumnim liberalizmom od januara 2001. godine, kada je iz inostranstva ušla roba koja direktno konkuriše našim proizvođačima. Nije problem što je ona ušla, nego što je ušla po damping cenama, bez bilo kakve carinske zaštite. Onda neko priča o pokazateljima našeg privrednog rasta i o tome kako radi naša privreda. Naša privreda ne može da se nosi sa konkurencijom iz inostranstva i tu je kraj priče. To što je neko obećao da se otvara, što je obećao da, ako dobije taj i taj kredit, ima da izvrši tu i tu liberalizaciju itd, to su privatne kombinacije, a ne državni poslovi. Na to moram da vam skrenem pažnju. Državni posao je svaki onaj posao koji vodi računa o ekonomiji ove zemlje, o privredi ove zemlje, o radnim mestima, o zaposlenima u ovoj zemlji. Od 25. januara 2001. godine krenuo je potpuno drugačiji proces: dajte da se otvorimo, jedva nas čekaju. Naravno da jedva čekaju naše tržište. Napravite jednu analizu strukture našeg tržišta pa ćete da vidite gde je domaći proizvod, pa ćete da vidite sa kojim problemima je suočen domaći proizvod. Mi verovatno imamo samo 50 proizvoda koji mogu da konkurišu stranim proizvodima na našem tržištu, a ostali proizvodi su u defanzivi, to je činjenica. Na taj koncept vi još gurate ovaj vaš koncept, bez ikakvih ograničenja u pogledu poslovanja, delatnosti i izvoza iz slobodnih zona. Onda zatvorite sve firme, kažite – mi smo rekli da država ide na doboš i dok to ne završimo nećemo da raspišemo izbore, nećemo da se išta menja. Pričajte još malo o tom ustavu, pošto stalno pričate o njemu. Gde je kraj? Opet ćete da se iznenadite. Evo, pre nekoliko dana iznenađenje – šta se desilo u Hagu? Sa ove govornice vas dve godine upozoravam da su ministar Kojadinović, ministar Stojković, Rasim Ljajić, sprečili iznošenje dokaza o žrtvama Srba. Nijedan naš haški optuženik ne može da dobije dokaze ove države i da se brani tamo, jer ova država ne dozvoljava. Onom doktoru Bulajiću čak su i kompjutere pokupili iz njegovog Fonda za istraživanje žrtava genocida i zabranili rad, preselili mu muzej u Kragujevac. On čovek sa osamdeset i nešto godina treba da ide tamo. Gde su državni službenici koji rade na tim poslovima? Nema ih. S vremena na vreme upozoravamo, desi se nešto i onda kažu – au to je nepravda. Pa ubismo se objašnjavajući da je nepravda, da je nepravda. I sve sa nekim zakašnjenjem i sa nekom kasnom pameću potvrđujete naše stavove. Poslušajte nas otpočetka da ne bismo pogrešili.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Stevanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, dolazimo do one malopređašnje dileme kolege Jakšića u polemici sa našim poslanikom i onim koji je napravio kompletan koncept SRS na ovaj loš Predlog zakona, gospodinom Zoranom Krasićem, kada je kolega Jakšić, očigledno misleći da je u pitanju tehnička stvar, a u stvari je suštinska u vezi člana 15, rekao da niko ne spori potrebu ni za investicijama, da Vlada neće da pravi nikakve barijere u tom smislu, što do sada nije pokazano. Dakle, imamo zakon o slobodnim zonama, ovo je jedan drugačiji projekat. Međutim, današnjim mnogobrojnim primerima, onim skandalom u Lapovu, na 49 ha neiskorišćenog prostora, oduzimanje statusa slobodne zone gradu Novom Sadu i svemu ostalom što se dešavalo, naročito otpočetka te tzv. ekonomske liberalizacije, mi samo imamo negativna iskustva. Suštinski je drugačiji amandman koji sam ja podnela, od ovog člana 8. Naime, to nije po ovom redosledu, ja ne znam da li ste vi, gospodine, koji ste jedini ostali ovde iz Ministarstva, snašli da pratite, ali vi vidite da reakcija SRS nije na taj član, samo je po broju suštine onoga što piše, jer kako smo predložili potpuno novi koncept ono što je kod nas sadržano u članu 15. kod vas je nešto slično u članu 8. i tako redom. E sad, kada je u pitanju uloga Vlade Republike Srbije ja sam u ime SRS u amandmanu na član 15. sasvim drugačije koncipirala i taj amandman kaže: "Vlada, na predlog ministarstva nadležnog za poslove finansija, daje saglasnost za osnivanje zone, odnosno podzone u roku od 30 dana od dana uredno podnesenog zahteva. Saglasnosti iz stava 1. ovog člana prestaje da važi ako zona, odnosno podzona ne počne sa radom u roku od dve godine od dana davanja saglasnosti". I šta je tu sporno? Ništa i to je jedina uloga koju treba da ima Vlada, odnosno nadležno ministarstvo. A po članu 8. kako ste vi to predložili i kažete to je isto, pa nije isto, potpuno je različito. Vlada odlučuje koje je to područje. Pa dajte molim vas, vi sami sebe negirate. To ne može bilo koje područje u zemlji da odlučuje da li je, mi bismo voleli, i po našem konceptu potpuno je liberalan pristup tom institutu slobodne zone. Ako neko ispunjava sve uslove u geografskom, infrastrukturom položaju, u pogledu osnivačkih uloga, u pogledu potencijalne radne snage, olakšica koje treba da se daju itd. Nemoguće je da Vlada Republike Srbije utiče na to koje će područje da bude i kako će ono da bude omeđeno. Zar to nije prepušteno ovim organima kao što su pomenute danas. Recimo, skupština opštine Zrenjanin donela svoj protokol, odnosno memorandum o osnivanju slobodne zone. I šta je problem, je l su oni ti koji su trebali da odluče gde se nalazi to područje? Jesu. Je l' to uradila opština Lapovo? Jeste. Je l' sam vam pokazala danas detaljni regulacioni urbanistički plan? Pa neće valjda da se Ministarstvo finansija i time bavi, da ucrtava koja je to trasa puta, gde protiče reka, gde potok, koja ulica i tako dalje. Pa vi praktično kažete vašim Predlogom zakona u članu 8. da će Vlada to da radi. Znate kad kažete: određuje područje – tačno sve mora da bude ucrtano, apsolutno sve kao što je to ovde dato u prikazu za Lapovo na ovoj mapi već danas pokazivanoj, kao što postoji za svaki drugi grad. Ne može Vlada Republike Srbije time da se bavi. Šta bi trebalo da bude značajna uloga Vlade? Dakle da uz sve ove uredne dokumente koji se prilože u roku od 30 dana da saglasnost da se ne bavi opstrukcijom, ako saglasnost ide u pravcu da se slobodna zona dodeljuje onoj opštini, onom gradu gde su srpski radikali na vlasti. Jer, svi predsednici opština i gradonačelnik Novog Sada, danas sam je više puta pominjala, gospođa Gojković preko Stevovića iz Požege, sada Rankića iz Bora, on tek nailazi na prve barijere, da ne govorim o slučaju Zemuna i toliko puta i sama gospođa Pop-Lazić je iznosila svoje negativno iskustvo. Niko ne može da ima normalnu komunikaciju i saradnju sa Vladom Republike Srbije. Hoćete da vas podsetim kako je to bilo za vreme dok su srpski radikali bili na vlasti i na činjenicu da potpredsednik Vlade, a i predsednik Odbora za budžet i finansije, prof. dr Vojislav Šešelj najviše kao potpredsednik Vlade upravo izlazio u susret tadašnjem predsedniku opštine Čačak, po njegovom sopstvenom priznanju, a danas ministru kapitalcu koji podmeće nogu svuda srpskim radikalima, Velimiru Iliću. Setite se prvog pojavljivanja Velimira Ilića posle 2000. godine, čini mi se da je to bio neki duel predsednika Šešelja sa njim na Televiziji "Politika". Javno priznao i rekao – pa da nije bilo Vojislava Šešelja ja ništa ne bih mogao da uradim kao predsednik opštine Čačak. E, tako se vrši vlast, vlast na republičkom nivou ali ne pravite opstrukcije i ne ometajte ljude da rade posao tamo gde ih je narod izabrao. Ovako, pitaju se Novosađani šta se desilo i kome je to palo na pamet da im oduzme status slobodne zone. Od 1984. godine ljudi se borili za to, ali ništa me ne čudi. Kada je Grad Novi Sad morao da čeka 32 godine da se danas otvore gradski bazeni na Sajmištu i da to uradi Maja Gojković, odnosno radikalska vlast, onda krenite po gradovima i opštinama u Srbiji pa vidite kako je sve to zapušteno. Sama priča i održavanje ovih seminara i ovog pomenutog u Hajatu i zaključaka raznih i raznih akcionih planova, ništa to. Ono što vam piše u Ugovoru o stabilizaciji i pridruživanju, uslovljanje sa akcionim planom za hvatanje generala Ratka Mladića, sačuvaj Bože. Pa ko to normalan može da opravda? To je najteže moguće ponižavanje srpskog naroda i države, puzite, puzite, oni vas gaze, gaze, gaze, biju vas o glavu i vi kažete – odlično je, tako treba, mi smo to zaslužili. Neće to građani Srbije, hoće mogućnost da rade, hoće mogućnost da dođu ti strani investitori, a pojedinci upućuju pisma sa svojim namerama. Ali kome da se obrate? Sada Vladi koja će da određuje. Da li to znači gospodine, vi stvarno ne možete da sedite tu kao mumija, i s druge strane meni nije ni uvredljivo niti šta, meni je žao na određeni način. Prinuđeni ste da to sve slušate, ne možete da dajete nikakve argumente. Ovo praktično znači to – da će Vlada Republike Srbije sada po ovome da određuje područje slobodne zone Novi Sad. A elaborat koji sam vam pokazivala jutros, koji mi je dostavio kabinet gradonačelnika, gospođe Gojković, govori o tome da su se timovi ljudi uključivali u to. Ljudi moji, od 1984. godine traje taj proces, pa se zakonska regulativa menjala, pa se obraćali onim komunistima iz SIV-a, jednima pa drugima, pa se tržišni uslovi menjali, pa onaj čuveni proces stabilizacije, pa devizni režim drugačiji, pa odnos naše nacionalne valute prema tadašnjoj nemačkoj marki itd. Da li vi mislite da neko može ovako nešto da prihvati? Nemoguće da vi imatenameru da dajete Vladi u ruke taj posao. Je l' tako kolega Jakšiću? Je l' moguće da ste išli na to da Vlada Republike Srbije određuje područje slobodne zone. Jedino vam je rešenje da prihvatite ovaj amandman, koliko toliko da prihvatite nešto, jer ne može ni da vam opstane ovako, što bi pravnici rekli, u pravnom prometu. Ni jedna Vlada ni u jednoj zemlji u svetu se ovim ne bavi. Tamo gde postoje slobodne zone, navešću vam primer od pre dve godine izabranog predsednika Brazila, gospodina Lula da Silva kada je došlo do ekspanzije slobodnih zona u toj zemlji, on je sazvao sve ostale prijatelje i one koji žele dobro i njegovoj zemlji i u kontekstu borbe protiv globalizacije na samit posvećen slobodnim zonama u svetu. Takođe se to desilo 2. januara 2004. godine na inicijativu Pakistana održan je samit o slobodnim zonama Pakistana, Južne Azije, da se ostvari dogovor o formiranju slobodne zone Južne Azije. Mi raspravljamo sada o tome da li će Vlada Republike Srbije da ograničava neki prostor, pa valjda je uloga Vlade Republike Srbije da ostvari ove kontakte kao ovi državnici koje sam spomenula, da imaju aktivnu ulogu u svemu tome, ili da imaju neki potpuno novi projekat o kome sam govorila, kao što je plovni put Velikom Moravom preko Vardara do Egejskog mora i luke Aksios u Grčkoj. To je projekat vredan 15 milijardi dolara direktnih stranih investicija. Onda bi i Požarevac i Stalać i mnogi drugi gradovi mogli da plediraju, da dobiju status slobodne zone zato što je to nešto što je kičmeni stub ne samo našeg rečnog saobraćaja, nego time bi se plovidba do Egejskog mora skratila za tri dana. Sad se pitate, pominjem cifru od 15 milijardi evra, ko će da dođe u tu situaciju i ko je taj ko će da uloži taj novac? Ljudi znaju da taj projekat postoji, od profesora na fakultetu, od onih koji se decenijama bave prostornim planiranjem, rečnim saobraćajem u našoj zemlji i kompletnim prostornim planiranjem za celu Srbiju. Već znaju da postoje investitori i to sa Zapada koji su spremni da u tako nešto da ulažu i koja je to sitnica. Vidite, kroz ostvarivanje takvih kontakata i formiranje samita ili bilateralnih odnosa zemalja poput ovih, Pakistana, Južne Azije ili ovih u Latinskoj Americi, dođe se do određenog rešenja. Opet vam ponavljam ono što sam vam rekla u prepodnevnom delu, zemlje EU imaju ukupno, ako ne grešim, oko 25 slobodnih zona. Oni nemaju toliki interes to da rade zbog toga što nemaju nikakve carinske barijere, ni te spoljnotrgovinske, ni zbog činjenice da smo mi nešto drugo, kao i susedna Mađarska i da mi možemo da privučemo te strane investitore. Ne da pošto-poto, budzašto prodajemo našu radnu snagu, odnosno umeće i znanje koje naši ljudi najbolje unovče upravo na Zapadu. Jer najbolji majstori, najbolji radnici u fabrikama su upravo Srbi, u Austriji, Nemačkoj, gde hoćete. Ali u svakom slučaju je mnogo povoljnije za te investitore i za bilo koju Japansku kompaniju za General Motors, za koga hoćete, da plati višestruko manje radnu snagu u Srbiji, ali u svakom slučaju, mnogo više nego što ti radnici sada imaju ili nemaju ništa. Kad ste već ušli, gospodine Markoviću, samo još da Vam kažem da Vam je gospođa Gojković naknadno, preko mene, poručila da niste u pravu kada ste spomenuli onih 26 investitora. Rekla je da Vam kažem da je sve to Grad Novi Sad, tako da je ona to shvatila kao Vašu šalu, očigledno, simpatična reakcija, ali neistinita. Najvećim delom Grad ima zasluge za izgradnju one hale u Futogu, a svi su investitori sa područja Grada Novog Sada. Zamolila je to da Vam kažem pre nego što ode da otvori ove bazene na Sajmištu, koji nisu radili 32 godine, ali eto, danas je prilika da se još nekim svojim poduhvatom gospođe Gojković podiče. Hvala.
Replika, narodni poslanik Predrag Marković, izvolite.
Replika samo na upotrebljavanje izraza – istina. Naravno da je moja obaveza da, kao predsednik Narodne skupštine, dobro sarađujem sa svim gradonačelnicima, predstavnicima lokalne, pokrajinske uprave i to radim. U odnosu na to, opasno je kada se ne prenose dobre informacije i vidim da je to neko uradio, mada sam dao pojašnjenje. Pre nekoliko dana, na dobacivanje poslanika, posle konstatacije da za razliku od sportske hale u Futogu, nije u Srbiji Vlada ništa uradila da se takve hale podignu u malim mestima, ja sam samo dao obaveštenje da neću dati reč onima koji su počeli da dovikuju – Golubac i da nabrajaju gradove. Rekao sam – znamo, imate tačne izveštaje, Vlada Srbije je pomogla, ne finansirala u potpunosti, ali je pomogla izgradnju 26 hala i to je bio deo odgovora na poslaničko pitanje pre godinu dana, zato i znam taj podatak, pa nema potrebe da oko takvih stvari diskutujemo. Nadam se da svi poslanici iz svih poslaničkih grupa podržavaju da se i u malim i u velikim sredinama, svejedno da li uz pomoć Vlade, samo uz finansiranje Vlade, samo uz finansiranje lokalne samouprave, ili uz okupljanje različitih donatora, da se što više podigne onoga što omogućava kvalitetan život građana. Dakle, ovo je samo podrška gospođi Gojković. Verujem vam na reč da je to samo jedna gradska samouprava uradila kada je u pitanju ova hala, ali ona može dodatno da bude obradovana, da se i u drugim gradovima, gde god ima sposobnih ljudi, gde se dobro organizuju i gde se pravovremeno uradi, nekad uz pomoć Vlade, nekad uz nečiju drugu pomoć, to podiže i to je nešto što sve nas raduje. Dakle, nema razloga da se ispravljamo, samo govorimo dodatne podatke. Hvala.
Po Poslovniku, Nataša Jovanović, izvolite.
Da biste bili još bolje obavešteni, pošto je to vaša obaveza i pretpostavljam najbolja namera da sagledate kompletno situaciju kada je u pitanju promovisanje pojedinačnog masovnog sporta, takmičenje uopšte, moram da vam kažem da je grad Kragujevac pre više godina kao tada najsportskiji grad dobio 20 miliona dinara od Vlade Republike Srbije za izgradnju sportske hale za pojedine klupske sportove, taj novac je protraćen. Već dve godine stoji na računu nove vlasti vašeg koalicionog partnera, gospodina Veroljuba Stojanovića, pa bi se trebalo i time, i Vlada Republike Srbije, da se pozabrinute, zašto on nije iskorišćen u prave svrhe. U međuvremenu, on je samoinicijativno, pošto su bila neka dva koncepta u igri, dva sporta eliminisao, tako da je ostala samo odbojka ili rukomet, koliko mislim, što je zapravo uslov za rad za takmičenje u nekim bolje opremljenim školskim salama, u osnovnim i srednjim školama, tako da vidite da ima i takvih primera gde zbog takmičarskog duha i zbog rezultata neki grad dobije neki novac, ali ljudi koji se nedomaćinski ponašaju, to ne iskorite. Upravo dolazim iz grada koji nije imao sreću da kao Futog i Novi Sad dobije sportsku salu, čeka se na to, ali sačekaće očigledno drugu vlast.
Gospodine Jojiću, javljate se, ali imate još minut i 23 sekunde. Izvolite.
Dame i gospodo, kada čujete da Vlada daje pare, to ispada da je to neka kompanija koja se bavi privredom ili proizvodnjom, pa ima sopstveni fond i sopstvene prihode i ona sada deli pare građanima Srbije. Nije to, to. Vlada ne može da daje izjave u kojima kaže – Vlada je dala za izgradnju hale u Temerinu ili Kovinu. Pre neki dan, ministar prosvete je došao u Kovin i kaže, Vlada će da gradi dve sportske hale u Kovinu i to dan uoči izbora. Prošli izbori, nema nijednog činovnika Vlade da se pojavi na teritoriji opštine Kovin, jer besmisleno je ovo stalno narodu saopštavati i obaveštavati građane Srbije da Vlada Republike Srbije daje iz svog džepa pare. Dajte jednom da prekinemo. Ta kožna torba, kako je zovu Francuzi, jeste budžet Republike, ali to je budžet građana Republike Srbije poreskih obveznika, a raspored tih sredstava naravno treba da se kontroliše i ravnomerno daje u svrhe izgradnje, rekonstrukcije i još ostalih potreba naših građana u Republici Srbiji. Što se tiče člana 14, što je govorio narodni poslanik Božidar Koprivica i ostali poslanici SRS, tu samo dve rečenice želim da kažem. Za sve treba da bude nadležan ministar finansija, a previše je dati toliko nadležnosti ministru finansija. Po meni, po prirodi stvari, ovo ne spada u njegovu nadležnost, ovo je resor koji bi trebalo da pokriva Ministarstvo privrede. Jer, osnovni cilj jeste zona slobodnih, odnosno da se odvijaju privredne aktivnosti. To znači, da ovim poslovima treba da se bavi Ministarstvo privrede, a davati sada ovo u resor Ministarstva finansija, nema logike. Nije spojivo, kontradiktorno. Ovo nema logike, nema mesta da se Ministarstvu finansija daju nadležnosti, još i za osnivanje i rad i za funkcionisanje slobodnih zona. Smatram da je amandman SRS u tom pravcu zaista na mestu i ne treba obmanjivati građane da Vlada, bez obzira da li ona prethodna ili ova vlada ili neka buduća, neka se ona ne prsi više, da ona daje pare iz svog džepa.
Reč ima narodni poslanik Goran Jakšić.
Naravno, u ovakvom zakonskom predlogu, kao i u nekim drugim zakonskim predlozima postoji više varijanti i više ideja. Ko bi trebalo da bude nadležan po pitanju kontrole i rada, odnosno pre svega, davanjem saglasnosti u funkcionisanju slobodnih zona. U ranijim predlozima, pošto do sada nije bilo, kada se govori o zonama, ingerencija je bila na ministru finansija. Sada je zadržan koncept Ministarstva finansija, ali ne iz nekog razloga druge vrste, sa jedne strane zbog tehnike, ali i principijelnosti. Gotovo sve povlastice, beneficije i olakšice, kako definisane sadašnjim zakonima, tako i budućim zakonima su iz oblasti Ministarstva finansija. To je jedan od razloga, tako da Ministarstvo finansija kontroliše sprovođenje rada i korišćenje tih beneficija, jer su iz njegovog delokruga. To je jedan od razloga. Sa druge strane, najveći broj ili gotovo svi uslovi koji se zahtevaju i traže pri ponošenju dokumentacije pre početka rada slobodne zone su gotovo svi iz oblasti, odnosno ingerencija Ministarstva finansija.
Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Bore Kutić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Bore Kutić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanici SRS podneli su amandmane na sve članove Predloga zakona. Na taj način smo došli do dva koncepta predloga zakona. Sa jedne strane, Predlog predlagača Vlade, a sa druge strane poslanika SRS. Kada se uporede ova dva koncepta predloga zakona, može se videti jedna velika razlika u kvalitetu predloga, kao Predloga zakona Vlade, tako i predloga koji ide od strane poslanika SRS. Neko reče da su ova dva predloga zakona ili dva koncepta slična, ali ja ću pokušati da preko ovog amandmana na član 16. dokažem da uopšte ova dva predloga zakona nisu slična, niti imaju bilo šta zajedničko. Znači, ja sam predložio da se član 16. Predloga zakona Vlade menja i da glasi: "Društvo podnosi Upravi carine zahtev za donošenje rešenja za početak rada zone, odnosno podzone najkasnije u roku od dve godine od dana dobijanja saglasnosti za osnivanje zone, odnosno podzone. Društvo uz zahtev iz stava 1. ovog člana, podnosi i dokaz da su obezbeđeni prostorni, građevinski, energetski, organizacioni i tehnički uslovi, uslovi u pogledu zaštite životne sredine i drugi uslovi za obavljanje delatnosti u zoni, odnosno podzoni". Vladin odgovor glasi: "Amandman se ne prihvata iz razloga što je početak rada zone utvrđen članom 14. Predloga zakona". Sada ćemo videti koja je tu suštinska razlika. Mi smo predložili da društvo podnosi upravi carine zahtev, a ovde se u članu 14. Predloga zakona Vlade kaže: "Ispunjenost uslova za početak rada zone utvrđuje ministar nadležan za poslove finansija, na predlog komisije koju obrazuje od predstavnika nadležnih organa". Znači, ono što reče kolega Krasić, data je nadležnost ministru finansija ili komisiji koju on sam obrazuje, dok je kod predloga poslanika SRS uprava carine dominantna. To je jedan od razloga zašto ja kažem da ova dva koncepta predloga zakona nemaju veliku sličnost. Molio bih poslanike da u danu za glasanje prihvate ovaj amandman, odnosno da prihvate ovaj predlog i ovaj koncept predloga zakona koji ide od strane poslanika SRS.
O istom amandmanu, reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
U odredbi člana 16. u stavu 3. normira se i predlaže – "U zonu se ne može uvoziti, niti se iz zone može izvoziti roba čiji je uvoz, odnosno izlaz zabranjen". Sada se postavlja pitanje – zašto te odredbe nisu sankcionisane u slučaju da ih neko prekrši? U kaznenim odredbama nema ni jedne reči o tome da će biti preduzete sankcije za one koji to budu prekršili. Dakle, ko bude izvozio robu ili uvozio čiji je promet zabranjen. Mi smatramo da je ovo trebalo regulisati na sasvim drugi način, jer ovako ostaje prazan prostor, daje se mogućnost onima koji budu pravili, pogotovo odgovorna lica u slobodnim zonama, mogu uvoziti i izvoziti čak i robu koja je zabranjena, jer nemaju nikakve sankcije. Vi se sećate kada je bila u pitanju droga, sećate se da je bilo u kasama nekih resora 600 kilograma droge. Ona je zabranjena, vi znate o kome je bilo reči, pisale su novine itd. Vidite da li je neko odgovarao i da li se zna gde je završila droga od 600 kilograma koja je bila u nekim resorima. Vidite, u slobodnim zonama mi tako procenjujemo, radiće ljudi iz određenih političkih stranaka ili određeni profiteri dobijaće dozvole. Ovim predlogom zakona to nije dobro precizno uređeno, niti se pokušava sprečiti namera pojedinaca koji budu u prilici da prekrše zakon. Zakon je morao biti daleko precizniji, određeniji, norme moraju da budu takve da onemoguće i nedozvoljenu trgovinu, da spreče vršenje raznih zloupotreba, a kada je u pitanju dozvola za rad slobodnih zona, pitanje je sada da to opet neće biti na feudalan način raspoređeno. Da li će se u Srbiji slobodne zone formirati prema jačini lokaliteta pojedinih stranaka? To je ono što će biti opasno za slobodne zone i za sudbinu ovog zakona. Imate priliku u Pančevu. Pančevo ima sve uslove za slobodnu zonu. Bilo je više pregovora i razgovora da se otvori slobodna zona, jer na plovnom delu Dunava, celom njegovom toku nema bolje lokacije kao što je to lokacija u Pančevu. Poznato je da u Pančevu imate industriju, tu je rafinerija, petrohemija, azotara, staklara i druge grane, a da imate takvu lokaciju da je bila jedna od najprivlačnijih za otvaranje jedne zone. Šta se dogodilo? Dogodilo se ono o čemu je javnost dobro obaveštena i dogodilo se kroz privatizaciju da su profiteri za jeftine pare kupili Luku "Dunav" najprofitabilniju na toku Dunava, Luka "Dunav" Pančevo. Uzeli su je profiteri, došli su u Pančevo sa tašnom i mašnom sa Kanarskih ostrva, iz Rusije njih dvojica i kupiše Luku "Dunav". Luka "Dunav" ima izuzetan strategijski značaj i država, odnosno Vlada Republike Srbije nije vodila računa o tome da li tu luku treba prodati i ako treba kome treba prodati, kome će ona biti u funkciji i sada se događa nešto novo. Priprema se taj kupac, vlasnik da je preproda. Preprodaće je za pet puta veću cenu za godinu i po dana koliko ima vremena kako je kupio i sada se tu priprema da je preproda i da uzme pare i da ode sa ove teritorije. Doći će opet neki, profiter koji će opet radnike Luke "Dunav" i građane Pančeva zaviti u crno, oštetiti, osiromašiti, a onda se obogatiti na narodnom dobru. Kažem – uslovi za slobodne zone, koja je namera i koji je cilj. Naravno, tamo gde god postoje uslovi slobodne zone treba da daju, ali da daju i da budu ekonomski opravdane, gde će građani Srbije i radnici imati od toga neku korist. Sada i ovaj predlog zakona, pitanje je koliko će on moći da bude primenjen u praksi. Ali, svu vlast preneti i pretočiti u zgradu Vlade i njenih činovnika, to je besmisleno. Ako govorimo o slobodnim zonama, što ne bi jedna regija ili jedna jaka opština ako ima uslove ili jedan grad što ne bi mogao da kaže – da, lokalna samouprava želi da slobodnu zonu otvori i da formira na svojem području. Ovako, to će sve zavisiti od vladinih činovnika i davati takva ovlašćenja i isključivu nadležnost Vlade. Onda to nije slobodna zona, to je zona sa ograničenim trajanjem i ograničenim ovlašćenjima. Ako sve treba da bude, da zavisi isključivo od činovnika Vlade, onda to nije slobodna zona, tu su ograničenja i prema tome slobodne zone će se formirati i otvarati po volji Vlade, a ne po volji i interesu građana.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman je podneo poslanik Milorad Mirčić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Vi, gospodine predsedavajući, nećete da mi zamerite što ću da povežem nekoliko amandmana. Počeću od ovoga o kojem smo malopre pričali na član 16, gde društvo podnosi Upravi carine zahtev za podnošenje rešenja za početak rada zone, odnosno podzone najkasnije u roku od dve godine od dana dobijanja saglasnosti za osnivanje zona, odnosno podzone. To je rok u kojem treba praktično da krene delatnost u zoni. U stavu 2. je navedeno šta sve treba uz zahtev da se dostavi carinarnici pre donošenje ovog rešenja za početak. Sada član 17. sledi posle, prati ovu logiku. "Društvoobavlja naročito sledeće delatnosti". Član 17, 18. i 19, pričam o našoj verziji predloga zakona reguliše delatnost društva za obavljanje delatnosti. "Društvo obavlja naročito sledeće delatnosti: 1) organizuje i utvrđuje uslove za gradnju u skladu sa zakonom, održava i obezbeđuje prostor, infrastrukturu i tehničke uslove za nesmetano poslovanje u zoni i obezbeđuje mere za zaštitu životne sredine; 2) upravlja zonom i to: odlučuje o zahtevima za obavljanje delatnosti u zoni, obezbeđuje unutrašnji red u zoni, ulazak u zonu i izlazak iz zone, obezbeđuje uslove za vršenje carinskog, inspekcijskog i drugog nadzora, utvrđuje mere zaštite životne sredine u zoni i tarifu za korišćenje poslovnog prostora u zoni; 3) obavlja stručne i druge poslove od interesa za korisnike zone, kao i druge poslove saglasno aktu o osnivanju zone". Ovde je stvarno jedna uska nomenklatura poslova koje obavlja društvo koje upravlja zonom i kao što se vidi ono i odgovara da se zakoniti rad svih korisnika u zoni, pa kako pre svega sa aspekta delatnosti i onih nužnih ograničenja koja su propisana u prethodnim odredbama ovog našeg predloga zakona. Iskoristio bih priliku da malo objasnim šta reguliše sledeći član u našoj varijanti, a to bi bio član 18. "Društvo utvrđuje način na koji se područje zone koristi za obavljanje delatnosti u zoni i uređuje unutrašnji red u zoni. Akt kojim se uređuje korišćenje zone za obavljanje delatnosti i red u zoni objavljuje se u "Službenom glasniku Republike Srbije". To je taj zahtev, kako se to moderno kaže, transparentnosti da svim zainteresovanim licima i ne samo njima nego javnosti bude poznato šta, koje delatnosti mogu da se obavljaju u zoni u kojoj se obavljaju i kakav je unutrašnji red u zoni, s obzirom na to da se na desetak, petnaestak metara ili možda u manjem rastojanju nalaze različiti privredni subjekti sa možda sličnim, a možda potpuno različitim delatnostima. Treći stav našeg stava 18. – "Društvo je dužno da svakom korisniku zone omogući da obavlja delatnost u zoni pod uslovima utvrđenim zakonom". Mislimo da je ovaj stav 3. vrlo značajan, jer možda bi bilo bolje da sada pročitam i član 19. "Društvo i korisnik zone ugovorom uređuju međusobna prava i obaveze". Svrha svih ovih amandmana koje smo podneli, 17, 18. i 19. jeste da se na jedan po nama primeren način sa minimalnim ograničenjima, ako mogu tako da kažem, uredi taj odnos, kako delatnost društva za upravljanje zonom, tako i delatnost korisnika zone zbog kojih u krajnjem slučaju i postoji zona. Obezbeđen je kompletan uvid javnosti u poslovanje zone, u smislu opštih akata i pravila koja važe u zoni, i međusobni odnosi između društva za upravljanje zonom i korisnika zone uređuje se ugovorom, a taj ugovor se zasniva na pravilima koje je zona javno objavila. Naravno, sastavni deo tih pravila jeste i ta tarifa koju korisnik zone plaća društvu za upravljanje zonom u zavisnosti od varijanti koje se nalaze u konkretnoj zoni, tako da je moguće da društvo za upravljanje zonom raspolaže sa velikim brojem nepokretnosti pa onda po osnovu ovog ugovora izdaje u zakup korisnicima zone, a moguća je varijanta da na samoj teritoriji područja zone korisnici zone izgrade svoje objekte, budu vlasnici objekata i obavljaju to, ali onda mora da se uredi taj način oko infrastrukture, unutrašnjeg reda. Tako da vidite i sami da mi ovim odredbama nismo ni pokušali da namećemo nešto što ne bi moglo da se ispuni, već smo samo hteli da uredimo taj odnos između korisnika zone i ukažemo koje delatnosti su osnovne delatnosti društva za upravljanje zonom. Mislim da smo u ovoj numeraciji tačno pogodili ono što se dešava u zoni. Mi se nećemo javljati povodom amandmana na članove 17, 18. i 19. Od 20. člana krenućemo sa javljanjem, jer su to potpuno novi amandmani.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podneo poslanik Milan Stevović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo poslanik Tihomir Đuričić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Sada idu odredbe koje imaju dodirnih tačaka sa onim što se zove nadležnost države, pre svega mislim na carinske poslove, pa da ne bih ovo prepričavao najbolje bi bilo da pročitam šta smo naveli u članu 20. "Izvoz robe i usluga iz zone i uvoz roba i usluga u zonu su slobodni". Ovu rečenicu treba tumačiti na način da se definiše oblik spoljnotrgovinskog prometa, jer ipak roba ulazi i izlazi u nešto što je carinsko područje Republike Srbije, ali u nekim situacijama sa odloženim dejstvom. Stav 2. glasi: "Na unos roba u zonu i pružanje usluga u zoni primenjuju se odredbe propisa kojim se uređuje porez na dodatu vrednost". Ovde smo vrlo precizno rekli da se radi o jednom prometu kada se sa teritorije unutrašnjeg tržišta gde se 100% primenjuju domaći propisi unose robe ili vrše usluge, onda jedno opterećenje koje postoji prema toj odredbi jeste da se plati porez na dodatu vrednost, ono što je redovno i što je normalno. Stav 3. glasi: "Društvo i korisnik zone mogu imati poreske olakšice u skladu sa propisima kojima se uređuje porez na dobit preduzeća, porez na imovinu i porez na dohodak građana". Mislim da smo na početku preskočili jedan član u obe varijante ovog predloga zakona gde je standard da, kada su u pitanju slobodne zone, važi princip nepromenjivosti uslova i mislim da smo to u našoj varijanti u jednom od prethodnih članova maksimalno potencirali. A, što se tiče predloga Vlade nešto se navodi, a ne bih mogao da budem potpuno siguran da se potencira nepromenjivost uslova u odnosu na vreme kada su neke zone krenule. Smatram da se ovom odredbom otvara prostor, naročito u stavu 3. gde nismo zacementirali fiskalnu politiku Republike Srbije prema zonama u smislu delatnosti prometa itd, već smo dali određeni luft da se Zakonom o porezu na dobit preduzeća, Zakonom o porezu na imovinu, Zakonom o porezu na dohodak građana daju neki stimulansi kada su u pitanju slobodne zone. Verovatno u ovom pravcu postoji neki prostor da se izađe iz ovih problema koji su nastali početkom ove godine kada su neke zone došle pod udar zakona, jer očigledno da su dugo bili tolerisani, mada nisu ispunjavali uslove po postojećem zakonu. Te poreske olakšice nisu ovde date kao obaveza, već kao jedna mogućnost. A ja mislim da je data na jedan vrlo elastičan način što se ovim zakonom predviđa kao mogućnost, a obim i veličina onoga što ide kao poreska olakšica reguliše se drugim propisom, te ovaj propis ne zadire u ona rešenja i promena onih rešenja, u ova tri poreska propisa, ne remeti nepovredivost uslova koje je neko stekao na osnovu zakona o slobodnim zonama. Mislim da je ovo jedna vrlo vešta formulacija koja omogućava jednu fleksibilnu poresku politiku, ne dovodi u pitanje principe na kojima se zasniva zakon o slobodnim zonama, a daje državi i Republici Srbiji određeni prostor da promenama u svojim propisima o porezima može da podstiče, pa ako podstiče onda sigurno na jedan opšti način, a ne na neki selektivni način razvoj ove vrste delatnosti. Moram da kažem da nešto slično postoji u Predlogu Vlade, ali mislim da je ova formulacija daleko jasnija, razgovetnija i da ovako kada se pročita od strane potencijalnih osnivača ili onih, kako volite da tvrdite, koji su spremni da postojeća preduzeća u zonama konsoliduju, rehabilituju, daje više podstreka ili otvara više mogućnosti. To je ono što smo imali povodom člana 20. Naravno, ne komentarišem član 20. Predloga zakona Vlade, jer sada su se ova dva koncepta totalno udaljila jedan od drugog i više ne može da se prati, mada i u ranijim članovima nije mogla doslovno da se prati logika, jer su bili potpuno, numeracijom i tekstom, ova dva koncepta udaljena jedan od drugog.
Reč ima narodni poslanik Goran Jakšić.
Jedna od vrlo značajnih intencija prilikom pravljenja ovog predloga zakona upravo se odnosila na ono što je i glavni razlog slobodnih zona, a to su određene poreske fiskalne olakšice, zbog kojih bi se neko i odlučio između jednih i drugih razloga zašto baš da investira u izgradnju pre svega proizvodnje, ali i druge delatnosti u okviru slobodne zone. U članu 26. Predloga zakona, koji je dala Vlada, iskoristiću priliku da ga pročitam i biću vrlo kratak. Dakle, član 26. Predloga zakona kaže: "Na unos dobara u zonu i pružanje usluga u zoni primenjuju se odredbe zakona koji uređuje porez na dodatu vrednost". Stav 2. "Korisnik, odnosno privredno društvo za upravljanje zonom, može imati poreske olakšice u skladu sa propisima koji uređuju porez na dobit preduzeća, porez na imovinu i porez na dohodak građana". Pošto treba da budemo potpuno otvoreni prema građanima i nama samima, ovaj član zakona je nešto na čemu sam lično, kao član radne grupe, upravo insistirao. To nije neka velika pamet. Radi se o predlogu koji postoji i vrlo je značajan u svim ozbiljnim zakonima koji prate ovu delatnost u uspešnim državama, odnosno uspešnim slobodnim zonama. Mi smo imali problem, to je evidentirano, da slobodne zone, funkcionišući po starom Zakonu o slobodnim zonama, nisu na pravi način iskoristile svoje mogućnosti i svoje potencijale. Zašto? Nisu na odgovarajući način, zakonski pružile mogućnost i podstakle interesovanje finansijera. Neće niko u svetu, ni ovde kod nas, naravno, da finansira nešto od čega nema određenu dobit. To je potpuno jasna logika. Naravno, država sada u određenim slučajevima, kao što je ovaj slučaj, treba da podstakne određenu aktivnost i da onda građani iz toga imaju određenu korist kod zapošavalja, plata itd, da ne ponavljam one floskule koje su već svima dobro poznate. Već izmenom Zakona o PDV-u koje se odnose na oslobađanje od plaćanja, odnosno nultu stopu PDV-a za izvozne delatnosti u zoni, na kojoj sam takođe insistirao, a koja je vrlo razumna i koju je Ministarstvo finansija usvojilo i stavilo u Predlog zakona o PDV-u pre godinu i po dana, uvedena je nulta stopa u okviru delatnosti u slobodnoj zoni, kada su u pitanju izvozne aktivnosti. To je otvorilo mogućnost i već se videlo interesovanje u poslednjih godinu i nešto dana potencijalnih finansijera, jer ako imate ukidanje poreske stope na bruto obrt od 18%, to je veoma značajno za svakog ko želi da investira, jer je to negde u redu, nekad više, nekad manje, ali je u rangu profita koji on ostvaruje u toj delatnosti kojom se bavi. Naravno, to ne bi trebalo da bude kraj. Nadam se da će tako i biti, a to je u drugom stavu člana 26. Predloga zakona dato, da korisnici zone, kao i društvo za upravljanje zonom, mogu imati poreske olakšice u skladu sa propisima. Naravno, to je vrlo bitno i vrlo precizno tu određeno. Kada je u pitanju porez na dobit preduzeća, porez na imovinu i porez na dohodak građana, stavljeno je da može. Bilo bi suprotno duhu i principu pisanja zakona da smo direktno odredili da će korisnik ili privredno društvo koje upravlja zonom imati, dok ne vidimo te osnovne zakone, kada budu njihove izmene došle na red, koliko će to biti, da li će to biti, ali je sigurno intencija, to se vidi u Predlogu ovog zakona, da je ideja poreskih olakšica evidentna. Osim PDV-a, ostavlja se mogućnost i očekuje oslobađanje drugih fiskalnih obaveza, što i te kako treba da motiviše. Sigurno će tako biti, već se to i vidi na osnovu interesovanja u poslednjih nekoliko meseci potencijalnih investitora, motivacija, motor za neka dalja investiranja i pokretanja, pre svega proizvodnje, ali i drugih delatnosti i zona.
Hvala Vam, gospodine Jakšiću, posebno Vam hvala što ste mi otvorili oči, dakle, da više nikada ne ulažem novac tamo gde ne očekujem profit. Ono što ste ranije tražili za Pirot, pa što je dato, to pravilo više ne važi. Ne ljutite se zbog šale, gospodine Jakšiću? Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Sada mi je jasno što ste vi izašli iz G17 plus, oni su vam tamo otvarali oči u pogledu vrednosti kapitala, nisam na nešto drugo mislio, taman posla. Naša varijanta člana 21. i člana 22. uređuje nešto što bi moglo da se kaže: uvoz i privremeni uvoz. Da ne bi prepričavao ovo što je vrlo lepo napisano, pročitaću. Član 21. – "Na stranu robu koja se iz zone stavlja u promet na teritoriju Srbije van zone primenjuju se propisi kojima se uređuje spoljnotrgovinsko poslovanje". Ovo je u pogledu režima spoljnotrgovinskog prometa. Stav 2. – "Stranom robom, u smislu ovog zakona, smatra se roba koja je u potpunosti proizvedena u inostranstvu, kao i roba čija je vrednost u procesu proizvodnje u zoni uvećana do 49%. Vrednost robe koja je u zoni uvećana sortiranjem, merenjem, markiranjem, pakovanjem, egalizovanjem, sastavljanjem, rastavljanjem, pravljemem uzoraka i sl. ne smatra se uvećanjem vrednosti u smislu stava 2. ovog člana. Odredba stava 1. ovog člana ne primenjuje se na industrijske otpatke i nusproizvode nastale u zoni koji nemaju komercijalnu vrednost." Mislim da nešto slično postoji i u Vladinom predlogu, samo što mislim da ovaj drugi stav oko procenta uvećanja u Vladinom predlogu upućuje na carinski propis, ali iako upućuje na carinski propis, logika je potpuno ista. Nije stvar u tome da li smo mi ubacili to što je u carinskom propisu ili što Vlada upućuje na carinski propis. Iskoristio bih priliku da prokomentarišem i član 22. pošto sam obećao da će SRS, mi poštujemo radno vreme Narodne skupštine od 10 do 18 časova, pa računam da ćemo do 18,15 časova da završimo, a za pola sata kreće i vanredna statusna konferencija Vojislava Šešelja u Hagu, koja može da se prati samo preko interneta, s obzirom da B92 ne želi, voli Miloševića, a ne voli Šešelja, tako kažu ovi iz B92. Član 22. kaže: "Korisnik zone može privremeno izneti robu iz zone na drugi deo teritorije Srbije i uneti robu u zonu sa drugog dela teritorije Srbije radi ispitivanja, atestiranja, opravke i marketinškog prezentiranja. Iznošenje, odnosno unošenje robe iz stava 1. ovog člana, na zahtev korisnika zone, odobrava nadležna carinarnica, rešenjem koje se donosi po skraćenom postupku". Ovo je sve stereotipno, standardno, važi u svim zonama, predviđeno čak i našim carinskim propisima. Zbog kompletnosti zakona o slobodnim zonama ima mesta da se ovo ugradi u jedan zakon. Stav 3. "Rešenjem se određuje rok u kome je korisnik zone dužan da vrati robu, koji ne može biti duži od godinu dana od dana donošenja rešenja". Nešto slično što se primenjuje za privremni uvoz i privremeni izvoz. Poslednji stav: "Korisnik zone može privremeno izneti robu iz zone na drugi deo teritorije Srbije, odnosno uneti robu u zonu sa drugog dela teritorije Srbije, radi oplemenjivanja (prerade, dorade i obrade), kao i radi ugradnje, na način i pod uslovima propisanim za privremeni uvoz, odnosno izvoz robe." To su standardne odredbe, prisutne su bile i u prethodnom zakonu, u nekoj varijanti se nalaze i u Predlogu Vlade. Sada ne mogu da idem u precizno citiranje. Možda je ova naša formulacija nešto preciznija, ali po nekoj sistematiciji kojom smo mi hteli daPredlogu zakona Vlade o slobodnim zonama u formi amandmana suprotstavimo naš koncept. Mislim da odgovara, da je prihvatljivo. Verovatno, ako se usvoji naš koncept u načelu, onda ovo sigurno prolazi, jer ovo nije ništa novo, nije neka nova rupa na sakciji. To važi verovatno 70-80 godina u svetu, pa zašto ne bi važilo i dalje, jer to je ta beneficija i pogodnost zbog koje treba da se formiraju, osnuju slobodne zone i to je ta beneficija koja daje taj eksteritorijalni značaj. To je, otprilike, procedura koja garantuje da neće doći do svojevrsnog mešanja roba i usluga, da neko ne zna da li je to urađeno sa ove strane kapije ili sa ove druge, da je neki drugi režim. Kao što vidite, u svim ovim poslovima koji se tiču delatnosti, sa gledišta ulaska i izlaska sa glavne kapije, carinarnica je glavni organ, gotovo jedini državni organ. I zato je vrlo važno da carinarnica u slobodnoj zoni posao obavlja u skladu sa zakonom, a ja mislim da smo tu možda imali i najviše problema i da verovatno nekim carinskim propisima, podzakonskim aktima koji se odnose na carinski postupak treba ići na određenu promenljivost tih ljudi, zamenu službenika carinarnice koji to rade, jer kad zona nekoliko godina radi, kada se tu kreću jedni isti ljudi onda ulazi se u neke odnose, a poštenje, moral, znate i sami nikako ne može da se reguliše zakonom, to se dokazuje svakodnevnim ponašanjem. Pa su kod nas takve prilike da se pokazalo da su te dve robe – moral i poštenje, na niskoj ceni i da tu mnogi padaju. Zbog toga bi verovatno trebalo da važi poseban kadrovski carinski propis, jer džabe dobar zakon, džabe dobre investicije, džabe dobro sve ovo ukoliko onaj ko je na rampi u ime države, a to je carinik, presavije tabak i kaže – šta mene briga šta su oni u Skupštini propisali, šta su doneli, ja sam ovde gazda, ja sam šerif parade. Toga imamo u praksi, treba da se prizna, ali carinski organi treba da izvrše odgovarajuću kontrolu. Naravno sada neću da ponavljam ono što sam jutros napomenuo oko one kataloške prodaje. Moram da vam kažem, da me pogrešno ne bi shvatili, i moja porodica je na taj način kupovala neku robu. Ali sam se prosto iznenadio kada sam video izveštaj nadležnog državnog organa da je sve to nelegitimno, pa mi u jednom trenutku došlo krivo. Zamislite, ja finansiram tamo nekog kriminalca iz Varaždina preko adrese Zrenjaninski put ovde preko puta Dunava. Pa, kada ste mene uspeli da dovedete u zabludu onda mogu da pretpostavim kako je ostalim građanima u Republici Srbiji – 60,8 miliona evra je bilo u nekom nelegalnom prometu. Koliko je država uskraćena u osnovu carine poreza na dodatu vrednost, ja pozivam nadležne državne organe to da urade. Evo gospodine Markoviću, pošto znam da vi uredno beležite sva ova pitanja, u tom smislu prihvatite da sam postavio pitanje ministru Jočiću pre svega – šta je nadležni organ za borbu protiv organizovanog kriminala preduzeo nakon brojnih izveštaja ostalih nadležnih državnih organa u kojima su konstatovane nezakonitosti. Ja imam osnova da sumnjam da se iza toga krije jedna organizovana grupa i da se radi o kriminalu većih razmera. Ujedno, gospodine Markoviću da Vas podsetim, ja sam verovatno za proteklih desetak dana dok su me neki napadali, a vidim danas me svi brane od jutros kako su počeli da se javljaju, više puta postavio sa ove govornice vrlo konkretna pitanja. Ne znam, verovatno se odgovori pripremaju, mada me ne bi iznenadilo da se i moja pitanja ignorišu, jer verovatno sam dobro obavešten i znam da postavim baš pravo pitanje.
Hvala Vam. Po istom amandmanu će i narodni poslanik Momir Marković. Samo da Vas obavestim sve što je naglašeno kao poslaničko pitanje, a ne kao obraćanje ministru – želim da pitam ministra: sve je prosleđeno, i između ostalog da, ja sam potpisao nekoliko formulacija koje su iz stenograma izvučene kao vaše pitanje gospodine Krasiću, a drago mi je da je, rečnikom od malopre, i Vama i ovaj izveštaj sa carine otvorio oči. Je l' vidite da to pomaže? Izvolite, gospodine Markoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde imamo dva apsolutno posebna koncepta zakona. Jedan koji je Vlada Republike Srbije predložila i drugi koji SRS kroz amandmane predlaže. Ovaj drugi, odnosno prvi predlog zakona koji predlaže SRS, jer ovo bi trebalo da bude drugi zakon, daleko je bolji, daleko primenljiviji i otvara širom vrata i stranom kapitalu i domaćem kapitalu da se investira u slobodne carinske zone. Na vama je dame i gospodo narodni poslanici da usvajanjem amandmana svih od prvog do zadnjeg koji je predložila SRS stvarno donesete jedan primenljiv zakon, jedan zakon od koga će i država Srbija i građani Srbije imati koristi. Međutim, pre nego što pređem na odbranu amandmana moram da ispričam jedan svoj utisak od malopre. Išao sam da čestitam godišnjicu jednoj uspešnoj patriotskoj radio stanici i kada sam se vraćao velika grupa policije stoji ovde između Narodne skupštine i Predsedništva, Alibabine pećine, i pomislio sam – hvala bogu proradila pravna država, evo, došli da hapse ovog lopova preko puta. I nije došao ni javni tužilac da ga ispita šta je tražio u Kninu između godišnjice "Oluje" i godišnjice "Bljeska", između dva događaja u kojima je mnogo Srba ostalo bez glave, a preko 220.000 je proterano sa ognjišta, gde je 30.000 kuća spaljeno. Ili su možda došli da pogledaju kakav je poklon dobio od Stipe Mesića, da li ima šahovnicu na njoj. Izgleda da su dočekivali nekoga, tu nisu nikoga hapsili jer ja se nadam da bi nas kao narodne poslanike već obavestili da je Boris Tadić ili bar ovaj njegov direktor, takozvani direktor takozvane Narodne i takozvane kancelarije uhapšen, onaj što je pet miliona evra maznuo za godinu dana. Ili bi došli da nas obaveste da su našli konačno onih 27 miliona evra ili bi došli da nas obaveste koliko je Bogdanović ukrao para samo na Nemanjinoj ulici. Pretpostavljam da bi narodne poslanike prve došli da obaveste. Dame i gospodo narodni poslanici, organizovani kriminal okupljen u žutom preduzeću hara, pljačka, otima, a Vlada Srbije ama baš ništa ne radi po tom pitanju. Dame i gospodo, ne iznenađuje me onda onaj što se predstavlja da je ministar vojni da će da dovede zlikovce na mesto zločina. Pre petnaestak dana su sleteli na Batajnicu isti oni avioni koji su leteli i sejali bombe i ubijali širom Srbije i koje naša PVO, nažalost, nije mogla da dohvati jer su išli na 10.000 metara. Sad pošto je taj isti Alibaba uništio i 2.500 raketa strela 2M, sad mogu i niže da siđu nećemo im moći ništa.
Da li želi još neko po članu 21. (Ne.) Hvala. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Narodni poslanik Gordana Pop-Lazić je podnela amandman na član 22. koji glasi: "Korisnik zone može privremeno izneti robu iz zone na drugi deo teritorije Srbije i uneti robu u zonu sa drugog dela teritorije Srbije radi ispitivanja, atestiranja, opravke i marketinškog prezentiranja. Iznošenje, odnosno unošenje robe iz stava 1. ovog člana, na zahtev korisnika zone, odobrava nadležna carinarnica, rešenjem koje se donosi po skraćenom postupku". Dakle, omogućavamo onima koji rade u toj slobodnoj carinskoj zoni da privremeno iznesu ili privremeno unesu robu u carinsku zonu bez carinskih opterećenja. U drugom stavu kažemo da carina mora da izvrši popis robe po skraćenom postupku, s obzirom na to da se tog trenutka može raditi o poslu koji se sklapa od višemilionske vrednosti i svaki dan je dragocen. Carinarnica onda mora po skraćenom postupku da donese rešenje u kome će biti popisana roba koja se iznosi, koja se unosi u slobodnu carinsku zonu. Rešenjem se određuje rok u kome je korisnik zone dužanda vrati robu ukoliko se radi o atestiranju, ukoliko se radi o eventualnoj doradi ili reprezentaciji koji ne može biti duži od godinu dana. Ne dozvoljavamo onima koji se nalaze u slobodnoj carinskoj zoni da na neodređeno vreme uvezu robu, da ta roba na ovaj ili onaj način izađe iz carinske zone i ode na tržište, nego striktno, najduži rok je godinu dana. Iznošenje, odnosno unošenje robe, rešenjem se određuje rok u kome je korisnik zone dužan da vrati robu koji ne može biti duži od godinu dana od dana donošenja rešenja. Stav 3. – "Korisnik zone može privremeno izneti robu iz zone na drugi deo teritorije Srbije, odnosno uneti robu sa drugog dela teritorije Srbije radi oplemenjivanja (prerade, dorade i obrade), kao i radi ugradnje, na načinipod uslovima propisanim za privremeni uvoz, odnosno izvoz robe". Mislim da je amandman toliko jasan i da je član kojim se ovaj amandman reguliše toliko jasan da bukvalno više ne treba objašnjenja. Smatram da svi poslanici i vladajuće stranke, vladajuće koalcije i opozicionih stranaka treba da u danu za glasanje pritisnu zeleno dugme i usvoje ovaj amandman. A vas, gospodine Sredoje, ako imate nešto, izvolite za govornicu. Inače ne izlazite za govornicu, ja vas više vidim za šankom, nego za govornicom.
Svako pije kafu gde želi. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Da.) Izvolite, gospodine Jojiću. Bilo je pitanje da li treba da se pročita još jednom. Odgovor je da su svi amandmani sa tekstovima podeljeni poslanicima i nema potrebe da se pročita, nije u pitanju nikakvo dobacivanje.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanik SRS gospodin Momir Makrović, detaljno je obrazložio amandman koji je podneo na član poslanik Gordana Pop-Lazić ispred SRS. U članu 22. predviđeno je daje, korisnik dužan da omogući sprovođenje mera carinskog nadzora i kontrole i vodi propisanu evidenciju o robi koja se uvozi, odnosno unosi u zonu, izvozi, odnosno iznosi iz zone i koristi u zoni. Malo je ovo nespretno formulisano, kao definicija. Međutim, kada je u pitanju ova norma, ona je morala da bude sadržana i u kaznenim odredbama, u članu 34. i članu 35. nema nijedne reči o tome šta će se desiti ukoliko neko unosi i iznosi robu ili iz carinske zone, odnosno iz slobodne zone iznese robu, ne vrati robu. Šta je sa robom? Da li je roba prošvercovana, prodata i da li postoje neke sankcije protiv onoga koji u slobodnoj zoni bude iznosio robu iz slobodne zone i trgovao na veliko i na taj način ostvarivao profit, a da se protiv njega ne preduzimaju određene zakonske mere? Dakle, u članu 22. jeste normirano, ali je preciznije, logičnije, pravno-tehničkidaleko uređenije onako kako je to predviđeno amandmanom SRS na član 22. Zbog toga ukazujem da je bilo nužno da se predvidi sankcija za onoga koji robu ne vrati u slobodnu zonu, a pogotovu ako nema dovoljno kontrole, a pogotovo ako se radi o robi čiji je promet zabranjen da se nađe i u carinskoj zoni i u slobodnoj zoni. Primera radi, droga i oružje. Ovim zakonom nije dovoljno predviđena kontrola i nadzor, ne samo carine, nego i drugih državnih organa, jer može se slobodna zona pretvoriti u slobodnu trgovinu oružja i droge i druge robe koja je zakonom zabranjena. Malopre je narodni poslanik pomenuo da će danas biti Statusna konferencija predsedniku SRS, ona je već počela, u Hagu. Malo se, dame i gospodo, govori ovih dana od strane zvaničnika u ovoj državikako je bilo moguće da Naser Orić, koji je bio komandant 28. divizije, u okolini Bratunca iz Žepe pobije sa mudžahedinima oko 3.500 Srba. On je dobio kaznu kao što bi dobio neko da je ukrao jednu biciklu, dobio je kaznu kao da je opalio šamar nekome ili nekoga udario. Vidite, muslimani nisu davali dokaze, niti su trgovali dokazima o filmskim snimcima i materijalnim dokazima o zločinima koje je počinio Naser Orić sa njegovim zločincima. A u Srbiji su se utrkivali ko će pre da dođe do nekog dokaza ili pismenog ili bilo kog drugog materijalnog dokaza, da ga mnogi prodaju Karli del Ponte ili drugim Haškim zločincima, koji sude u tome samozvanom Haškom sudu, takmičili su se ko će protiv vojnog vrha, političkog vrha i patriota i rodoljuba Srbije da pruže dokaze našim osvedočenim neprijateljima. To se pretvorilo u slobodnu zonu prodaje dokaza. Vidite, muslimani nisu davali dokaze da se osudi zločinac, a naši organi su imali bezbroj dokaza o tome koje je zločine počinio Naser Orić. Naši zvaničnici odlaze da kleče i pozdravljaju u Srebrenici one koji su nad Srbima počinili najveće ratne zločine. Recipročno nismo imali takve slučajeve. Žalosno je da se taj Haški tribunal pretvorio u sud protiv Srba, sud koji samo sudi Srbima, sud koji optužuje prof. dr Vojislava Šešelja za verbalni delikt. Četvrta je godina kako ga drže u tom kazamatu bez ijednog materijalnog dokaza da je bilo šta učinio. Optužuju ga za komandnu odgovornost. Hajde, nađite nekog ministra ovde, osim vojnog, koji bi mogao i trebao da odgovara po komandnoj odgovornosti. Nije komandovao ni jednom armijom, ni jednom divizijom, ni jednom brigadom ni bataljonom. Optužuju ga za ličnu odgovornost. Lično nije učinio nijedno krivično delo, nema nijednog dokaza, a optužuju Vojislava Šešelja da je objektivno odgovoran. Nije bio predsednik države, nije bio vojni ministar, nije imao pod komandom nijednu vojnu formaciju. Vidite kako se sudi srpskim patriotama, vidite kako se izriču kazne u tom Haškom tribunalu Srbima, a evo, dame i gospodo, narodni poslanici, kako je taj sud izrekao kaznu Naseru Oriću dve godine kao da je ukrao bicikl ili da je ukrao tri kokoške i dobio je toliku kaznu. Vidite, mi srpski radikali ukazujemo aktuelnoj vlasti da se okrene Srbiji, da gradi svoju državu, da gradi odbrambene sisteme svoje države, da vojsku izgrađuje, da vojsku reformiše, toliko da može imati vojsku koja može braniti državu od spoljnog neprijatelja, a onemogućiti da u tome učestvuju i oni iznutra. Vojska nam je zaista spala na najniže grane. Videli ste koga su izabrali za vojnog ministra. Dame i gospodo, mi u vojsci imamo časne i poštene generale, oficire koji su po nekoliko akademija završili, ali ne mogu takvi doći da komanduju našom vojskom. Naša vojska je materijalna, u našoj vojsci nema danas oružja, reći ću da mi imamo rezerve, čak devize držimo u inostranstvu, ali vidite nemamo mogućnosti da kupimo avione, nemamo mogućnosti da modernizujemo vojsku, da je ojačamo, da nam Šiptari i spoljni neprijatelj sutra ne otmu Kosovo, da možemo sačuvati svoju teritoriju, svoju celovitost, a Ustav obavezuje sve državne organe da na tom pravcu rade.
Hvala gospodine Jojiću. Sada mi je prosto žao što niste bili u mogućnosti da budete prisutni pa da glasate za uspostavljanje te države. To je bilo 5. juna ovde u 13,55 časova. Da li još neko želi o članu 22? (Ne.) Na član 23. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Gospodine Markoviću, samostalnu državu Srbiju ćemo imati po usvajanju novog ustava Republike Srbije, a to što ga još uvek nemamo, vi ste jedan od najodgovornijih ljudi i vaš kolega uslovno rečeno, ova lopuža preko puta Boris Tadić koji vam je pre devet meseci tresnuo na sto svoj predlog ustava, odnosno svoje DS i pošto vi niste slušali apele gospodina Tomislava Nikolića koji je želeo da radi u Pododboru i da nastavi od člana 81. teksta Vlade Republike Srbije da inkorporiše sve naše primedbe, desilo se sve ovo što se desilo. Hajde da vidimo još koliko će da traje ta priča i vaše izjave i izjave Koštunice, Tadića, a vezane su za donošenje novog ustava, ali isuviše se dugo igrate sa strpljenjem svih građana. Gospodin Tomislav Nikolić je kao mudar čovek, odgovorni državnik, uverena sam, budući premijer srpske vlade, spreman da zarad interesa naroda i države čeka još malo, iako mi ne učestvujemo u radu ostalih odbora, on je poručio i vama i srpskoj javnosti da će da učestvuje u izradi Ustava, ali ta priča ne može da traje u nedogled. Nije onda u redu da kolegi Jojiću koji je zaista i sa jednom dozom emocija u ovoj situaciji u trenutku dok se održava statusna konferencija predsedniku SRS, protiv koga je napisana optužnica pre četiri godine i pripisuju mu se neki navodni zločini koje nije počinio za verbalni delikt i koji je jedan od ostalih koji služe u antisrpskom kazamatu sada na kraju ovog njegovog briljantnog izlaganja i kao člana tima za odbranu doktora Šešelja i bivšeg saveznog ministra, dajete takve kritike u smislu da je trebalo tog i tog dana da bude u toliko i toliko sati. Gde ćemo mi da budemo i kada ćemo da budemo i o čemu ćemo da glasamo, odlučuje samo SRS, njen poslanički klub, njeno rukovodstvo i oni ljudi koji su nas izabrali na ove funkcije. Ne bih nikada koristila ovo vreme kada treba da govorim o ovom amandmanu koji sam podnela na član 23. da vi niste imali takvu svojevrsnu malicioznu reakciju na izlaganje kolege Petra Jojića. Što se tiče amandmana na član 23. i bio je u pravu, naravno, mi nemamo ni ministra inostranih poslova, ni ministra odbrane, to nigde ne stoji u Ustavu Republike Srbije, u Ustavu po kojem ste i vi predsednik Narodne skupštine koja broji 250 poslanika. Što se tiče ovog amandmana, on je zaista neophodan da se inkorporiše u ovaj zakon, jer za razliku od ovih drugih članova gde ste možda mogli da pomislite da SRS hoće zapravo to isto, a to nije tačno, jer se suštinski razlikuje, naš zakon u nekim tehničkim stvarima, da, poklapaju se stavovi, ali kada su u pitanju način određivanja zona, davanje saglasnosti za rad, a pre svega, ova uprava koja kod vas postoji što kasnije ide, a kod nas ne. Mi smo smatrali da je zbog namere SRS, da vam kroz sve ove primere do sada pokaže da glavna intencija treba da bude proizvodnja, a ne spoljnotrgovinski promet. Predlog smo dali, odnosno ja sam predložila ovaj amandman koji glasi da – uverenje o tome da je roba proizvedena u zoni izdaje carinski organ koji vrši nadzor u toj zoni, a za robu proizvedenu u zoni izdaće se uverenje o tome da je proizvedena u Srbiji, ako je u vrednosti robe koja se izvozi učešće sirovina i drugog reprodukcionog materijala, uloženog rada i drugih troškova proizvodnje poreklom iz Srbije, najmanje 51% od vrednosti robe koja se izvozi. Dosadašnje analize, a naročito jedna koju je uradila, ne bih zaista bez saglasnosti te gospođe da spominjem njeno ime i prezime i da zloupotrebljavam, ona je sa Fakulteta za menadžment Univerziteta u Novom Sadu, zaista se bavila i sačinila jedan elaborat o poslovanju slobodnih zona u Srbiji unazad, odnosno na prostoru bivše države, 20 i 30 godina. Činjenica je da se ništa nije promenilo od trenutka kada su prve slobodne zone osnovane, zato što država nije u svim prethodnim zakonima (a očigledno pošto ne prihvatate amandman SRS, to neće biti ni po ovom zakonu) uticala na to da se pospeši proizvodnja. Zato su i oduzete pojedine slobodne zone, odnosno njihov status, a to je kao bilo opravdanje i razlog nekim opštinama, to je bilo mesto za skladištenje ili za trgovinu, a sve druge zemlje u svetu, čak i neki primeri o kojima nikada možda niste razmišljali. Možda ni ja ne bih, da se nisam interesovala i da me zaista i ovaj problem nepostojanja uređene tržišne privrede u slobodnim zonama u Srbiji nije toliko interesovao, možda ne bih došla do tih podataka, ali sam vredno i marljivo na tome radila svih ovih dana, naročito u periodu od kada je zakon došao u skupštinsku proceduru, i došla do fascinantnih podataka kada je u pitanju zaštita robe originalnog porekla, dakle, domaćeg porekla, u pojedinim zemljama koje su bile potpuno privredno razorene i uništene poput Vijetnama. Vi znate da je američka agresija na Vijetnam okončana još davne 1973. godine i da sve informacije koje nama stižu putem naših medija u onom izveštaju pod razno i šta se dešava u svetu, o toj zemlji su šturi i gotovo nikakvi i vi možete da pomislite i svima je slika naročito iz one američka holivudske propagande kako su bili jaki i hrabri američki vojnici, što svakako nije bila istina, i kako su se borili za svoje interese, a upravo je Vijetnam posle završetka tog rata uz saradnju sa mnogim zemljama širom sveta, naročito azijskim, stao na noge kroz formiranje slobodnih zona. Danas, odnosno to je podatak od 2005. godine, pošto su oni na vreme uradili nešto što mi nismo, dakle, godine uzalud prolaze, od 2000. godine do današnjeg dana, to je moglo da se u Narodnoj skupštini Republike Srbije raspravlja više puta i da taj zakon bude pred narodnim poslanicima. Niko nije mogao da razmišlja o tome za vreme nezapamćenih ekonomskih sankcija, kada je proizvodnja bila čak mnogo veća u pojedinim segmentima nego što je danas, nemamo rat, niti imamo agresiju zapadne vojne alijanse, odnosno NATO pakta, bombardovanje naše zemlje, odnosno naših privrednih objekata. Setite se samo da je "Zastava" u Kragujevcu gotovo bila sravnjena sa zemljom. U ovim uslovima kada kažete da želite da uđete u EU, a i za sve međunarodne ekonomske integracije ste, nemate podatak kojim možete da se podičite, a nije donet neophodan zakon pre ovog zakona, a to je zakon o direktnim stranim ulaganjima. Zašto je bilo potrebno i Vijetnamcima i onima koji u drugim delovima sveta ili u nekim zemljama tog regiona uspešno posluju po sistemu slobodnih zona da donesu takav zakon? Zato da bi zaštitili i domaću proizvodnju i da bi privukli strane investitore da ulažu u nove programe i da zapošljavaju njihovu radnu snagu. Danas podatak, eto, do kog sam došla, da zbog tih svojih prirodnih i ljudskih potencijala kojih ima i te kako naša Srbija, jutros sam, samo o primeru ovih malinara iz sela Katići i svih okolnih sela opštine Ivanjica, u kojima sam provela petak popodne, rekla da je Srbija spala na najniže moguće grane kada je u pitanju i plasiranje maline po čemu smo nekada bili prvi u Evropi. Danas smo na četvrtoj, petoj ili ko zna kojoj poziciji zbog nebrige države zbog toga što nisu zaštićeni proizvođači malina, ali je zato važno da sve šta god da se proizvede u slobodnoj zoni, a ima učešće onako kako je to definisano ovim članom koji sam predložila 23. u zakonu ima oznaku da je proizvedeno u Srbiji. San svake zemlje, valjda i mi spadamo u srednje razvijenu zemlju, a imamo potencijala i te kako da budemo napredni u tehnološkom smislu i svakom drugom da plasira svoje proizvode na neko drugo obezbeđeno tržište. Mi nismo svoju šansu iskoristili od 1998. do današnjeg dana. Čak je više ona korišćena za vreme bombardovanja i uoči bombardovanja kada je u pitanju sporazum o slobodnoj trgovini sa Ruskom Federacijom nego danas. Spoljnotrgovinska razmena, ako se ne varam u ovom trenutku naše zemlje najveća je sa Italijom, a sa Rusijom je veoma mala. Ne možemo da razmišljamo o tome da imamo takve slobodne zone i da tako poslujemo kao što su slobodne zone manje ili veće u Kini, ali možemo da razmišljamo o činjenici da su oni i te kako zainteresovani za naše proizvode. Da ta razmena na godišnjem nivou može da bude nekoliko milijardi dolara. Skoro su u našoj zemlji boravili predstavnici Privredne komore Kine koji su zainteresovani za naše povrće i voće, vina i za sve druge proizvode iz prehrambene industrije koju još uvek mogu kvalitetno ovde da se proizvedu, odnosno izrazili su spremnost da se napravi jedan takav dogovor i sporazum sa našom državom za izvoz tih proizvoda koji su im se i po kvalitetu i po ceni i po svemu dopale u našoj zemlji. Zato su takve zemlje poput Vijetnama, koji su doneli zakon pre više od 10 godina, odnosno skoro 15 godina o direktnim stranim investicijama, što je trebalo da usledi pre ili odmah posle donošenja ovog zakona, napravili veliku ekspanziju kada je u pitanju ulaz stranog kapitala i taj nivo investicija je, odnosno uloga stranog kapitala preko 3.000 ugovora za 10 godina. Sada ovaj tabelarni prikaz, ova dinamika priliva po privrednim granama u toj zemlji, samo zato što su se otvorili, ali ne tako da potpuno zatru svoju proizvodnju i da ne štite ono što je njihovo, naprotiv, potencirali su, istrajavali na tome da ono što je njihovo i što je vredan proizvod da ga oni imaju i njihova tradicija mora pošto-poto da bude očuvano. Kada pogledate ovo kako to ide od poljoprivrede i šumarstva preko hotelijerstva, preko finansija, bankarstva i svega onoga što tretira njihovu privredu, vidite da su to neverovatne cifre i da su to stotine milijardi dolara. Koje su to zemlje koje ulažu iz celog sveta? Po principu poslovanja da poštuju njihove zakone. Slobodan je unos tog kapitala, ali sve što je potrebno državi mora u toj u kojoj posluju, odnosno u konkretnom slučaju Vijetnama mora da se plati, a slobodan je iznos svog tog profita, što im niko ne brani i što mi ne bismo branili svakome ko je spreman da dođe i da posluje po našim zakonima ovde u zemlji. Ono što je naša razvojna šansa da neko ne pomisli danas iz ove rasprave da su to samo slobodne zone, ne mogu u ovom trenutku da vam kažem, verovatno gospodin Krasić, kao veći stručnjak za ovu oblast, barata tim podatkom, jer se i ranije u svojoj struci godinama bavio carinskim zonama i zonama slobodne trgovine, kakva je naša projekcija u budućnosti, koliko bismo mogli da zaposlimo ljudi. Neka je i onoliko koliko su uspeli Mađari, a oni su sa podatkom iz prošle godine 26.000 ljudi zaposlili u slobodnim zonama, i to je veliki uspeh. Može da bude više, može da bude manje, ali ono što je po svim statističkim prikazima jasno za razliku od Vijetnama ili od Singapura, ili nekih drugih zemalja ili Mađarske kod nas je slobodna zona opstajala samo na principu spoljnotrgovinske razmene, a ukupan iznos, odnosno učešće u celokupnoj spoljnotrgovinskoj razmeni Srbije po poslovanju slobodnih zona gde Novi Sad, dok nije oduzet ovaj status je beležio najveće rezultate, 90%, paSubotica, onda mnogo manje svi ostali i oni koji su ranije imali, ali proizvodnja gotovo nikakva. Zato, davanjem olakšica onim kompanijama kao što su recimo Turci uradili, doveli 500 stranih kompanija da proizvode u njihovoj zemlji, ali i pomaganjem naše proizvodnje u slobodnoj zoni, slobodne trgovine, slobodnog poslovanja i kroz zaštitu i kroz prihvatanje ovog amandmana, mi možemo nečemu da se nadamo. Ovako se nastavlja agonija i za srpsku privredu i za građane koji su radno sposobni. Njih je zaista mnogo. Mladi ljudi čekaju posao iz svih zanimanja, iz svih struktura obrazovanja, ali nema ko da ih uposli i nema za njih nikakve razvojne šanse, ako se nešto pod hitno ne bude menjalo i ako se ne krene sa nekim konkretnim projektima koji mogu za kratko vreme da pokažu određene rezultate.
Obavezan sam da dam pojašnjenje. Po članu 225. i 226. dao sam jedno pojašnjenje poslaniku koga izuzetno uvažavam, gospodinu Jojiću, i ja sam naravno emotivno, ali sam mu dao pojašnjenje za posao koji je neophodan za obavljanje posla narodnog poslanika, ni na jedan način ne komentarišući, a naročito deo, i mislim da je to vrlo nekorektno. Ja visoko poštujem sve ljude koje poznajem duže od 20 godina, čiju istoriju poznajem i ni na jedan način sa ovog mesta niti komentarišem izjave bilo da se hvale, bilo da se kude, ali samo dajem ona obaveštenja koja su neophodna. U tom smislu svakako ne bih reagovao na emotivno izlaganje prvog dela, već sam samo naprosto dao jedno pojašnjenje u odnosu na završetak rasprave. Ne postoji nikakav razlog da neko treći tumači odnose između poslanika i predsednika Narodne skupštine. Ja ću svakako i ubuduće kada god postoji neka potreba razmenjivati informacije sa gospodinom Jojićem, pri tom nijednog trenutka ne ulazeći u potrebu poslanika da sa govornice iznose svoja uverenja ili iznose podatke koji se tiču njihove stranke, ali moja obaveza je da vodim računa o svima, a ne samo o pojedinačnim iskazima ili o pojedinoj stranci ili pojedinom gradu i to sam danas pokazao. Nema razloga razmetati se neobaveštenošću na račun predsednika Skupštine. Da bi se konsultovali oko toga, svi kojima to nije jasno, dajem pauzu do 18,1 5, a onda će prva imati reč gospođica Jovanović po Poslovniku, kao što je i obaveza. [[Posle pauze – 18,25.]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Razgovarao sam sa gospodinom Jojićem i nema nesporazuma između komentara koje smo dali međusobno. Po Poslovniku, narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo, pre svega poslanici koliko vas je u sali, vas troje i gospodin iz ministarstva, reklamiram član 104. Poslovnika jer je predsednik Narodne skupštine, Predrag Marković, grubo povredio dostojanstvo Narodne skupštine Republike Srbije. Pauza koju je dao radi javnosti i koja je verovatno zapanjena pratila malopređašnji komentar predsednika Skupštine je bila potpuno nepotrebna, možda, gospodine Markoviću, da popijete kafu, da zapalite cigaretu. Vi niste razgovarali ovih pola sata sa kolegom Petrom Jojićem i to što ste vi razgovarali to je vaša stvar, međutim javljam se zbog toga što ste komentarišući ono što sam izrekla, a upozoravajući vas da pogrešno ne obaveštavate javnost kada je u pitanju stav SRS. To, da li smo prisutni ili nismo kada se o nečemu glasa, naročito o onome što se desilo 5. juna kada se glasalo o nekakvoj deklaraciji posle referenduma u Crnoj Gori i navodne samostalnosti Republike Srbije, rekla sam vam samo istinu i to ću vam ponoviti i ja i svaki poslanik SRS sto, hiljadu ili koliko hoćete puta da bi vam bilo jasno. Dakle, nikada nemojte da nas podsećate naknadno, ja nisam neko treće lice, kao što ste to rekli, da nema potrebe da neko treći to raspravlja, nego poslanik sa imenom i prezimenom koji je mnogo duže u Narodnoj skupštini nego vi od kada ste došli na mesto predsedavajućeg ili kada ste izabrani za narodnog poslanika. Za razliku od vas, ja imam svoju poslaničku grupu koja je najjača u Srbiji, najjača politička stranka, a sa druge strane to što ste rekli da se razmećem neobaveštenošću, jednostavno, nije tačno. Javnost sam obavestila o stavu stranke koji je potpuno ispravan i jedini prihvatljiv za celokupnu naciju, a ja bih za vas mogla da kažem da se stalno razmećete neobaveštenošću iz raznoraznih oblasti i kada govorite o pokojnim fudbalerima, kada imate razne komentare. Podsetiću vas na slučaj Hatunić, onda mogu da vas pitam za šta se kandidujete, za novog selektora reprezentacije Srbije, pošto je inače dosadašnji otišao ili da vas pitam da se kandidujete za nešto drugo kada imate razne druge komentare. Sve se to desilo danas kada sam bila na jednom skupu gde se okupilo više srpskih patriota. Jedan ugledan radio je danas imao svoju godišnjicu i jedan od ljudi, poznati srpski intelektualac rekao mi je, pored divljenja za ono što mi radimo kao poslanici SRS, braneći narod od ovako loših zakona, njegova najveća primedba je na to što vi vašim komentarima i pre svega grimasama i gestikulacijama koje pravite za vreme dok predsedavate Narodnom skupštinom, ona ružna slika uz nepostojanje dovoljne većine poslanika, odnosno uz ukidanje kvoruma, opet na vašu inicijativu i unižavanje ovog najvišeg zakonodavnog tela. Ako pokušate i nastavite kasnije, što je vaše pravo i poslovnička mogućnost, da na isti način komentarišete sve ono što sa skupštinske govornice govorim zarad istine i onoga što je stav stranke kojoj pripadam, nema nikakvih problema, imam vremena na raspolaganju, vi izvolite i što bi naš narod rekao kom obojci kom opanci.
Tražili ste povredu poslovnika da se glasa? (Da.) Onda sam dužan da dam obaveštenje. Naravno da nisam razgovarao svih pola sata. Razgovarao sam samo pola minuta sa gospodinom Jojićem i o tome sam obavestio na početku nastavka, ali moram da ispoštujem ono što je rečeno. Rečeno je da će nastavak biti u 18,15 časova i zato je nastavak u 18,15 časova, ne po završetku razgovora. Kada je u pitanju moja obaveza da dajem obaveštenje, ja i dalje stojim iza te obaveze da dajem obaveštenja onako kako su neophodna da se daju. Da li ste zadovoljni ili ostajete pri potrebi da se glasa? Skupština će se izjasniti u danu za glasanje. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Imajući u vidu ogroman trud koji smo uložili da na svaki član Predloga zakona o slobodnim zakona, koji je podnela Vlada Republike Srbije, podnesemo amandmane, koristim priliku da u ovom vremenu koje je predviđeno za jedan amandman obrazložim sve naše amandmane koji slede. To je od člana 24. do jednog od amandmana pod brojem 39a, a ima ih više pod istim brojem, s obzirom na neke poslovničke odredbe. Šta predlažemo u našoj varijanti člana 24? Ja ću to brzo da pročitam. "Na izvoz robe proizvedene u zoni koja se, u smislu ovog zakona, smatra domaćom robom primenjuju se odredbe propisa kojima se uređuje porez na dodatu vrednost". Mislim da je odredba jasna, nije sporna, prihvatljiva je. Član 25. "Na uvoz robe namenjene obavljanju delatnosti u zoni i izgradnju objekata u zoni, prema kvalitetu", moram da kažem da je ovaj deo dodatak i odstupa od stereotipnih rešenja potrebom da se precizira "i količinama u skladu sa investiciono tehničkom dokumentacijom za izgradnju objekata, ne plaćaju se carina i druge uvozne dažbine". Odredba je poznata u praksi. Međutim, mi smo ubacili ovo – prema kvalitetu i kvantitetu u skladu sa investiciono tehničkom dokumentacijom, čisto radi predostrožnosti da neko ne shvata da može neograničeno da uvozi građevinski materijal iz inostranstva bez plaćanja carine itd, da ipak postoji neka kontrola, jer znate i sami koga zmija ujede on se i guštera boji. Član 26. "Roba koja se iz zone stavlja u promet na tržište Srbije podleže obavezi plaćanja carine i drugih dažbina. Lice koje robu iz stava 1. ovog člana stavlja u promet na tržište Srbije dužno je da robu i posao prijavi carinarnici, radi sprovođenja carinskog postupka". Standardna odredba, možda je malo modifikovana u smislu carinskih propisa, ali i ta modifikacija samo čini odredbu preciznijom, a ne dovodi u pitanje koliziju dva zakona. Član 27. "Obaveza plaćanja carine i drugih uvoznih dažbina za robu iz člana 26. stav 1. ovog zakona nastaje na dan kada je roba prešla iz zone na tržište Srbije. Iznos carine i drugih uvoznih dažbina za robu iz stava 1. ovog člana utvrđuje se prema stanju robe i po propisima koji važe na dan podnošenja carinske deklaracije. Carinsku osnovicu za robu iz stava 1. ovog člana čini vrednost robe uvezene iz inostranstva u zonu". Opet se radi o klasičnoj odredbi, poznatoj. Nekada je to bilo u zakonu o slobodnim carinskim zonama, ali dobar deo ove oblasti je regulisan carinskim zakonom i ova vrsta preuzimanja je ugrađivanje u Predlog zakona, ne škodi nego samo precizira i pogoduje. Član 28. "Nadzor nad radom društva i korisnika zone vrše državni organi u okviru svojih nadležnosti u saradnji sa nadležnim carinskim organima. Korisnik zone je dužan da omogući sprovođenje mera carinskog nadzora i vodi propisanu evidenciju o robi koja se uvozi, odnosno unosi u zonu, izvozi, odnosno iznosi iz zone i koristi u zoni". Stav 1. odnosi se na nadzor od strane nadležnih organa i u tom smislu je precizniji u odnosu na postojeći zakon, jer se daje primat carinskim službama, odnosno carinarnici, ali se ne isključuje mogućnost ostalih inspekcijskih organa, a tu ima potrebe da se javljaju drugi inspekcijski organi poput inspekcije rada u pogledu minimalnih tehničkih uslova, zaštite na radu, sanitarna inspekcija i drugi inspekcijski organi. Član 29. "Vlada propisuje mere carinskog nadzora u zoni. Ministarstvo nadležno za poslove finansija donosi propis kojim se bliže uređuje način vođenja evidencije iz člana 28. ovog zakona. Korisnici su dužni da vode knjigovodstvo za poslovanje u zoni ili odvojeno knjigovodstvo za deo poslovanja u zoni. Na zahtev carine korisnici su dužni da dostavljaju podatke o svom poslovanju". Odredba poznata od ranije, ali bih rekao da je malo i dograđena sa nekim stavovima povodom nekih zakona koji su u međuvremenu doneti, a tiču se nadzora, vođenja evidencija, knjigovodstva i svega što je ovde napomenuto. Član 30. "Prema svim licima koja ulaze, odnosno izlaze iz zone primenjuju se propisi kojima se uređuje prelazak carinske linije". Poznata odredba. Član 31. "Plaćanje i naplaćivanje u zoni između korisnika zone, između korisnika zone i društva i u poslovanju sa inostranstvom je slobodno i vrši se na ugovoreni način i u ugovorenim rokovima". Oblik platnog prometa reguliše se ovim članom, ne zalazi se u one detalje, ako mogu tako da kažem, tehničke prirode kod platnog prometa, ali se potencira da je platni promet slobodan, u smislu zakona, a ne apsolutno slobodan na nivou anarhije. Član 32. "Ulaganje kapitala na području zone, transfer dobiti i retransfer uloga su slobodni". Standardna odredba koja najbolje oslikava tu beneficiju koja postoji za poslovanje u zoni, prema svim korisnicima koji tamo obavljaju delatnost. Između ostalog, to je jedan od motiva zbog kojih privredni subjekti žele da budu korisnici određene zone. Član 33. "Korisnik zone i društvo mogu novčana sredstva ostvarena poslovanjem u zoni držati na računu kod banke u zoni ili kod druge banke i mogu njima slobodno raspolagati. Na devizno poslovanje u zoni utvrđeno ovim zakonom primenjuju se propisi kojima se uređuje devizno poslovanje". U neposrednoj vezi sa ovim članom je i sledeći koji precizira ono što se nameće kao pitanje posle ovoga što sam pročitao. Član 34. "U zoni se mogu osnivati i poslovati banke u skladu sa propisima o bankama. U zoni se mogu obavljati poslovi osiguranja u skladu sa propisima o osiguranju". Član 35. "Uzimanje kredita u inostranstvu radi poslovanja u zoni, odnosno stvaranje uslova za poslovanje u zoni, kao i davanje kredita domaćim i stranim pravnim licima koja posluju u zoni je slobodno". Znači, ne podleže nekim ograničenjima. Pre svega, misli se na neka ograničenja koja su po neki put prisutna kada su u pitanju kreditni poslovi sa inostranstvom. Ovde se potencira ta sloboda. Član 36. "Društvo je dužno da ministarstvu nadležnom za poslove finansija dostavi izveštaj o poslovanju u zoni do kraja marta tekuće godine, za prethodnu godinu. Oblik i sadržina izveštaja iz stava 1. ovog člana propisuje ministarstvo nadležno za poslove finansija. Jednom godišnje ministarstvo nadležno za poslove finansija dostavlja Vladi izveštaj o poslovanju svih zona u Srbiji".Nešto slično postoji i u Predlogu zakona Vlade o slobodnim zonama. Član 37. "Ako se u toku rada zone utvrdi da se u tri uzastopne godine ne ostvaruje godišnji izvoz u inostranstvo u skladu sa članom 14. ovog zakona, da se ne postižu ciljevi predviđeni elaboratom o ekonomskoj opravdanosti osnivanja zone, da društvo i korisnici zone čine prekršaje propisane carinskim propisima, Vlada, na predlog ministarstva nadležnog za poslove finansija, može doneti akt o prestanku važenja saglasnosti za osnivanja zone. U slučaju iz stava 1. ovog člana zona prestaje sa radom najkasnije u roku od godinu od dana donošenja akta o prestanku važenja saglasnosti za osnivanje zone." Ovo je taj ključni član koji znači da se, po logici stvari, posle tri godine, ako se dve godine to gradi, pa tri godine posluje, preispituje ekonomska opravdanost osnivanja te zone. Ukoliko stvarno zona ne ostvaruje te planirane rezultate, onda i ne zaslužuje te beneficije koje su ovim zakonom potencirane. Kada nastupi ta situacija u stavu 2. je rečeno da u roku od godinu dana prestaje sa radom, a ovo "prestaje sa radom" treba smatrati kao faktički čin prestanka rada, a ne pravni. Član 38. "Društvo, odnosno korisnik zone dužan je da u roku od 90 dana po isteku roka iz člana 37. stav 2. ovog zakona robu koja je uvezena iz inostranstva ocarini, vrati u inostranstvo ili preda carinarnici na slobodno raspolaganje". Postupa se kao sa robom iz inostranstva koja pređe carinsku liniju. "Na robu iz stava 1. ovog člana plaća se carina i druge propisane dažbine prema stanju robe i po propisima koji važe na dan podnošenja carinske deklaracije, osim na opremu koja je radi obavljanja delatnosti u zoni bila uvezena u zonu najmanje tri godine pre prestanka rada zone." Kao što vidite, rokovi su usaglašeni kod ovog člana sa prethodnim članom. "Odredba stava 2. ovog člana ne isključuje primenu drugih propisa na osnovu kojih se ostvaruje pravo na oslobađanje od plaćanja carine i drugih uvoznih dažbina." Član 39. "Korisnik zone zadržava pravo svojine na stvarima, pravima i novcu koji je uvezao, odnosno uneo u zonu i ima pravo da u slučaju prestanka rada zone nastavi sa radom u skladu sa propisima koji važe za poslovanje na teritorije Srbije van zone." To je situacija sa ovim zonama koje su od 1. januara izgubile taj status. Znači, one su sada bez beneficija koje su propisane zakonom o slobodnim zonama i 100% u okviru jurisdikcije Republike Srbije, propisa koji važe za unutrašnje tržište. Član 39a, koji se dodaje posla člana 39, kažem, zbog poslovničkih odredbi, više puta će da se pojavi ovo 39a. To su kaznene odredbe. "Novčanom kaznom od 10.000 do 1.000.000 dinara kazniće se za prekršaj društvo: 1) ako dozvoli obavljanje delatnosti u zoni kojima se ugrožava životna sredina...; 2) ako ne donese ili ne objavi akt iz člana 18.", to su oni uslovi, tarifa, itd. što treba da se objavi u Službenom glasniku RS. 3) "ako ne dostavi izveštaj o poslovanju u zoni". Znate da postoje ona dva izveštaja – ta radnje iz stava 1. ovog člana kazniće se za prekršaj odgovorno lice u društvu novčanom kaznom od 500 do 50.000 dinara". Kazne su usaglašene sa propisima o prekršajima. Sad ponovo član 39a, a to bi, po nekoj logici stvari, trebalo da bude član 39b: "Novčanom kaznom od 10.000 do 1.000.000. kazniće se za prekršaj korisnik zone kao pravno lice: 1) ako obavlja delatnost u zoni kojom se ugrožava životna sredina...; 2) ako ne vodi propisanu evidenciju". U Članu 28. postoji propisana evidencija o robama koje se nalaze u zoni, pa bez obzira kako su se našle u toj zoni, da li putem uvoza ili izvoza, dorade itd. "Ako ne vodi knjigovodstvo o poslovanju u zoni". Ovo se u potpunosti uklapa sa zakonom koji je pre mesec dana donet u Skupštini, a tiče se računovodstva. 4) "ako ne dostavi podatke o svom poslovanju u zoni. Za radnju iz stava 1. ovog člana kazniće se za prekršaj i odgovorno lice korisnika zone novčanom kaznom od 500 do 50.000 dinara. Za radnju iz stava 1. ovog člana kazniće se za prekršaj korisnik zone fizičko lice novčanom kaznom u iznosu od 500 do 50.000 dinara". Sledeći član koji smo predložili, bio bi član 39v. "Zone osnovane do dana stupanja na snagu ovog zakona, imaju pravo da nastave sa radom u skladu sa ovim zakonom, s tim što su društva dužna da organizaciju i poslovanje zona usaglase sa odredbama ovog zakona u roku od 90 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona i o tome podnesu izveštaj ministarstvu nadležnom za poslove finansija." Moram da kažem da je ovo uobičajena forma za prelazne i završne odredbe, kada se donosi jedan nov zakon, ali moram da potenciram ovo kod zakona o slobodnim zonama. Kod Zakona o stranim ulaganjima uvek se garantuje nepromenjivost uslova pod kojima je došlo do osnivanja, ulaska u zonu, odnosno uslova pod kojima je došlo do realizacije nekog stranog ulaganja. Ovi rokovi za usaglašavanje više su normativno-pravne prirode, nego suštinske prirode. Sledeći član: "Danom stupanja na snagu ovog zakona prestaje da važi Zakon o slobodnim zonama". Poslednji član: "Ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Da iskoristim još ovaj minut. Gospodine predsedniče, mi u nastavku ne bismo obrazlagali sve ove amandmane, jer smatramo da smo od 10 sati jutros do 18,30 posle podne izneli dovoljno argumentacije kako za prisutne poslanike, tako i za ove koji su opravdano odsutni, kako za one koji prate prenos, kako vi rekoste da postoji ta varijanta, da su svi verni pored televizora i prate, zbog nekih drugih obaveza. Znači, sigurni smo da je naša koncepcija ovog zakona kvalitetnija, jednostavnija za primenu. U mnogim odredbama se potencira neprimenljivost uslova za postojeće zone, naravno za one koje su opstale posle 1. januara i ovoga što se desilo. Mnoge odredbe predloženog zakona, Vladinog predloga moram da kažem da nam nisu jasne, pogotovo odredbe o restrukturiranju u delu Predloga zakona koji se odnosi na podnošenje zahteva za određivanje područja zone. Mislim to su stvarno teme babe i žabe. Područje zone određuju oni koji osnivaju zonu, a to postaje jedno od pitanja koje razmatra Vlada prilikom donošenja saglasnosti o osnivanju zona. Za mešanje države u smislu obezbeđenja, odnosno davanja i odbijanja davanja saglasnosti, je važna delatnost, a ne teritorija. To je centralna razlika između vašeg i našeg koncepta. Kod vas se pitanje zone svodi na katastarski problem, a suština jeste u tome da se dobija ekskluzivno pravo za organizaciju delatnosti na jednom tržištu koje je eksteritorijalno, ne 100% već u značajnom procentu, gde postoji prilično sloboda u smislu izbegavanja obaveza koje važe za unutrašnje tržište, ali i to izbegavanje je kontrolisano jer se dešava na ograničenom, ograđenom, vidno označenom prostoru u kome su prisutni inspekcijski organi, a ja bih rekao pre svega organi kojim štite domaće tržište od nelegalnog prometa roba iz inostranstva. Mislim da, apsolutno sam siguran da smo sa dovoljno argumentacije potkrepili naš Predlog zakona i pozivam sve poslanike da prilikom izjašnjavanja imaju u vidu ove naše amandmane. Evo, pozivam Vladu Republike Srbije da poređa sve amandmane SRS, dobiće jedan nov predlog zakona. Neka ga uporedi sa Predlogom koji je podnela Vlada. Apsolutno sam siguran da će se primetiti, odnosno da će svako da utvrdi da je naš tekst neuporedivo kvalitetniji, precizniji, jasniji, a kad imate jedan takav zakon onda je i lakša njegova primena. Lakša je kontrola i tvrdim da ovaj zakon, naš zakon daje više nade svim potencijalnim investitorima i onima koji razmišljaju o osnivanju zone ili poslovanju na nekoj od slobodnih zona na teritoriji Republike Srbije.
Hvala vam gospodine Krasiću. Pošto je gospodin Krasić najavio da će govoriti i govorio je pojedinačno o svim amandmanima zbog toga je bilo duže vreme. Vi po istom amandmanu gospodine Jakšiću? Izvolite.
Poštovane kolege, očigledno je i meni je lično zbog toga veoma drago da je nedvosmisleno od strane narodnih poslanika ovog parlamenta izneto i primećena je važnost značaja ovog zakona, mogućnost Srbije da u skladu sa ovim zakonom formira i indukuje aktivnost slobodnih zona, omogući investiranje u slobodne zone, sve isključivo, bez neke demagogije, u korist građana, razvoju privrede i razvoju ove države. Bez obzira na određene razlike koje postoje ,koje su se pojavljivale pre svega u raspravi o amandmanima, gotovo mi se javlja utisak da, više nego za neki drugi zakon do sada koji smo imali u ovom sazivu, bilo bi sasvim logično i normalno da svi poslanici glasaju (bilo koje grupacije) za ovaj zakon, koji će ove stvari o kojima sam malopre govorio a koje je većina poslanika ovde ponavljala, da će da budu stavljene u život i omoguće boljitak pre svega ekonomije, a to znači i svim građanima ove države. Na kraju, jedino mi je žao što amandmani opozicije nisu bili u klasičnoj amandmanskoj formi. Znači, po Poslovniku vezano za baš članove zakona koji su dati u Predlogu zakona i što je moglo u tom slučaju da se neki od amandmana zaista uključi u zakon, da je to tako bilo urađeno. Tehnički je možda ispalo ovako kako je sada trenutno stanje, ali zaista mislim da sa ovim novim zakonom koji bitno nije nov, ali ipak suštinski definiše mnogo bolje i preciznije određene stvari da ćemo imati slobodne zone kao mesto u kome će privreda Srbije moći da se dalje bolje razvija. Hvala.
Hvala gospodine Jakšiću. Moram poslovnički, svejedno što verujem na reč poslanicima koji su obrazložili, da pročitam sve amandmane. Još neko o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Milajić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Rankić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 29. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Bore Kutić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Darko Glišić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Stevanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) `Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 36. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 36. amandman je, na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika, podneo Odbor za finansije. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 37. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Miljko Četrović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Milan Stevović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Petar Jojić podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 39. doda novi član 39a. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Božidar Koprivica podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 39. doda novi član 39a. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Dragoljub Stamenković podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 39. doda novi član 39a. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Nemanja Šarović podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 39. doda novi član 39a. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Tomislav Penezić podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 39. doda novi član 39a. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Dame i gospodo narodni poslanici, hvala vam na odgovornom radu tokom današnjeg dana. Sutra u 10,00 časova je nastavak pretresom u pojedinostima 11. tačke dnevnog reda – Predlog zakona o deviznom poslovanju. Hvala i doviđenja.